SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Komisjon teeb ettepaneku alustada Maroko Kuningriigiga läbirääkimisi kalandusalase partnerluslepingu (edaspidi „partnerlusleping“) uue rakendusprotokolli sõlmimiseks, mis vastaks liidu kalalaevade vajadustele ning oleks kooskõlas määrusega (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta ja nõukogu 19. märtsi 2012. aasta järeldustega, milles käsitletakse komisjoni teatist ühise kalanduspoliitika välismõõtme kohta.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate sätetega

Praegu kehtiv Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahel sõlmitud kalandusalane partnerlusleping jõustus 28. veebruaril 2007. Seda partnerluslepingut rakendati kahe sellele järgnenud protokolliga, mis võimaldasid liidu laevadel püüda pelaagilisi ja põhjalähedasi liike Maroko kalapüügipiirkonnas kuni 14. detsembrini 2011, mis on teise rakendusprotokolli denonsseerimiskuupäev, sest parlament ei andnud oma nõusolekut protokolli sõlmimiseks. Euroopa Parlament seadis kahtluse alla kavandatava vahendi jätkusuutlikkuse, kulutõhususe ja rahvusvahelise õiguspärasuse. Kolmas protokoll, milles võeti arvesse Euroopa Parlamendi tõstatatud küsimusi, sõlmiti 2014. aastal ja selle kehtivus lõpeb 14. juulil 2018.

Maroko kalapüügipiirkond, mis asub ELi lähedal ja on rikkalike kalavarudega, kujutab endast olulist kalastuspiirkonda nii Hispaania ja Portugali traditsioonilise väikesemahulise kalapüügi kui ka kaugemate liikmesriikide tööstusliku püügiga tegelevate laevade jaoks. Kalapüügipiirkond hõlmab nii Maroko suveräänsete õiguste kui ka jurisdiktsiooni alla kuuluvaid vesi, st ka Lääne-Sahara vesi, mida Maroko haldab de facto (praeguse protokolliga on kehtestatud konkreetsed aruandlusmehhanismid, et tõendada protokolli sotsiaalmajanduslikku kasu kohalikele elanikele).

Kalandusalane partnerlusleping Marokoga võimaldab 11 liikmesriigi laevadel püüda kuude püügikategooriasse kuuluvaid kalu, sh väikseid pelaagilisi, põhjalähedasi ja siirdekalade liike. Maroko kalapüügipiirkond on põhjapiiriks C-rühma väikeste pelaagiliste liikide levikualale, mis hõlmab Mauritaania, Senegali ja Guinea-Bissau vesi; kõik need riigid on kaasatud kahepoolsete kalandusalaste partnerluslepingute võrku.

Kalandusalased partnerluslepingud aitavad edendada ühise kalanduspoliitika eesmärke rahvusvahelisel tasandil, tagades, et liidu püügitegevus liidu vetest väljaspool põhineb samadel põhimõtetel ja standarditel, mida kohaldatakse liidu õiguse alusel. Kalandusalased partnerluslepingud aitavad tugevdada ELi positsiooni rahvusvahelistes ja piirkondlikes kalandusorganisatsioonides, eelkõige Rahvusvahelises Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjonis (ICCAT). Kalandusalased partnerluslepingud tuginevad parimatele kättesaadavatele teaduslikele nõuannetele ja aitavad parandada rahvusvaheliste meetmete täitmist, sealhulgas võitluses ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vastu.

Erilist tähelepanu pööratakse Marokole kalavarude säästvaks majandamiseks antava rahalise toetuse kasutamisele, võttes eelkõige arvesse Euroopa Kontrollikoja 2015. aasta 11. eriaruandes säästva kalapüügi partnerluslepingute kohta esitatud soovitusi.

•Kooskõla liidu muude tegevuspõhimõtetega

Läbirääkimised Maroko Kuningriigiga sõlmitava kalandusprotokolli üle on kooskõlas naaberriikidele suunatud ELi välistegevusega ja vastavad liidu eesmärkidele austada demokraatlikke põhimõtteid ja inimõigusi.

Kogu läbirääkimisprotsessi käigus konsulteeritakse kõigi komisjoni huvitatud talitustega, Euroopa välisteenistusega ja pädevate ELi delegatsioonidega.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

•Õiguslik alus

Otsuse õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) viienda osa („Liidu välistegevus“) V jaotise („Rahvusvahelised lepingud“) artikkel 218, milles käsitletakse läbirääkimiste pidamise korda ja lepingute sõlmimist ELi ja kolmandate riikide vahel.

•Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)