ET    ET ET 
ET    ET  EUROOPA KOMISJON 
Brüssel 27.1.2011 
KOM(2011) 15 lõplik 
  
ROHELINE RAAMAT 
ELi riigihankepoliitika ajakohastamise kohta 
Euroopa hanketuru tõhustamine 
ET 2   ET SISUKORD 
1. Mida käsitletakse riig ihanke-eeskirjades?.................................................................... 6 
1.1. Hanketegevus .............................................................................................................. .6  
1.2. Riigihankelepingud ...................................................................................................... 7 1.3. Avalik-õiguslikud hankijad........................................................................................ 10 2. Hankijate vahendite parandamine.............................................................................. 12 2.1. Menetluste ajakohastamine ........................................................................................ 13 2.2. Konkreetsed vahendid väikestele hankijatele ............................................................ 18 2.3. Avaliku sektori sisene koostöö................................................................................... 20 2.4. Asjakohased vahendid nõudluse koondamiseks / ühishange..................................... 22 2.5. Lepingu täitmisega seotud küsimuste käsitlemine..................................................... 24 3. Juurdepääsetavam Euroopa hanketurg....................................................................... 26 3.1. Parem juurdepääs väikeste ja keskmise  suurusega ettevõtja te ning alustavate 
ettevõtjate jaoks.......................................................................................................... 26 
3.2. Õiglase ja tõhusa konkurentsi tagamine..................................................................... 29 3.3. Hange puuduva konkurentsi / ainuõiguste korral....................................................... 31 4. Riigihanke strateegiline kasutami ne, et lahendada uued probleemid ........................ 32 
4.1. Kuidas osta, et saavutada Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärgid ........................ 34 
4.2. Euroopa 2020. aasta strateegia poliitikae esmärke toetavad ostetavaga seotud 
tingimused („ what to buy ”) ........................................................................................ 39 
4.3. Innovatsioon.............................................................................................................. . 43 
4.4. Sotsiaalteenused ......................................................................................................... 4 5 
5. Nõuetekohaste menetluste tagamine.......................................................................... 46 5.1. Huvide konfliktide ennetamine.................................................................................. 47 5.2. Eelistamise ja korruptsiooni vastane võitlus.............................................................. 47 5.3. Ebasobivate pakkujate väljaarvamine........................................................................ 49 5.4. Ebaõiglaste eeliste vältimine...................................................................................... 50 6. Kolmandate riikide tarnijate pääs ELi turule ............................................................. 51 
ET 3   ET ROHELINE RAAMAT 
ELi riigihankepoliitika ajakohastamise kohta 
Euroopa hanketuru tõhustamine 
Euroopa 2020. aasta strateegias arukaks, jä tkusuutlikuks ja kaasavaks majanduskasvuks1 
esitatakse Euroopa konkurentsivõimelise sots iaalse turumajanduse visioon järgmiseks 
aastakümneks, mis põhineb kolmel põimunud ja  vastastikku tugevdaval prioriteedil: 
teadmiste- ja innovatsioonipõhise majanduse arendamine; vähese CO 2-heitega, ressursitõhusa 
ja konkurentsivõimelise majanduse edendamine  ning kõrge tööhõivetasemega majanduse 
tugevdamine, et tagada sotsiaalne  ja territoriaa lne ühtekuuluvus. 
Euroopa 2020. aasta strateegias on määrav roll riig ihankel, mis on üks turupõhine vahend, 
mida tuleks kasutada strateegia eesmärkide  saavutamiseks. Täpsemalt kutsutakse Euroopa 
2020. aasta strateegias üles saavut ama riigihangete abil järgmist: 
° parandama raamtingimusi ettevõtjate jaok s, et soodustada innova tsiooni, kasutades 
täielikult ära nõudluspoliitikat2,  
° toetama üleminekut ressursitõhusale ja vähese CO 2-heitega majandusele, soodustades 
nt avaliku sektori keskkonnahoidl ike riigihangete senisest ul atuslikumat rakendamist, ning  
° parandama ärikeskkonda, eelkõige uuendusmeel sete väikeste ja keskmise suurusega 
ettevõtjate jaoks. 
Euroopa 2020. aasta strateegias rõhutatakse ka, et riigihankepoliitika peab tagama riiklike 
vahendite kõige tõhusama kasutuse ja hanke turud peavad olema avatud kogu ELis. Võttes 
arvesse rangeid eelarvepiiranguid ning majandusli kke raskusi mitmes ELi  liikmesriigis, on 
hanke optimaalsete tulemuste saavutamine t õhusate menetluste kaudu määrava tähtsusega. 
Arvestades kõnealuseid probleeme, on varasemast suurem vajadus toimiva ja tõhusa Euroopa 
hanketuru järele, millega saab saavutada neid kõrgeid eesmärke.  
Mitu sidusrühma on taotlenud ELi riigihankesü steemi läbivaatamist, et suurendada selle 
tõhusust ja tulemuslikkust. Seepärast on komisjon teatanud ühtse turu aktis,3 et ta viib läbi 
ulatuslikud konsultatsio onid riigihanget käsitl evate Euroopa õigusaktid e lihtsustamiseks ja 
ajakohastamiseks, et esitada hiljemalt 2012. aas ta alguseks õigusaktide ettepanekud, millega 
muudetakse lepingute sõlmimine paindlikumak s ning võimaldatakse riigihankelepingutega 
paremini toetada muud poliitikat. 
                                                 
1 Vt komisjoni 3. märtsi 2010. aasta teatis – KOM(2010) 2020. 
2 Seda käsitletakse ka komisjoni teatises „Innovatii vne liit” SEK(2010) 1161, mis on Euroopa 2020. aasta 
strateegia üks juhtalgatustest ning mis käsitleb r iigihanke strateegilist kasutamist teadustegevuse ja 
innovatsiooni edendamiseks. Selles kutsutakse liikmesriike üles eraldama osa oma hankeeelarvetest 
teadustegevuseks ja innovatsiooniks ning teatatakse , et komisjon hakkab pakkuma hankijatele juhiseid 
ja toetusmehhanisme. 
3 Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide 
Komiteele: Ühtse turu akt – Kõrge konkurentsivõimega sotsiaalne turumajandus, 27. oktoober 2010 – 
KOM(2010) 608. 
ET 4   ET Riigihankedirektiivide praegune põlvkond, nimelt direktiivid 2004/17/EÜ4 ja 2004/18/EÜ5, 
on kõige hilisemad sammud pikast arengust, mis algas 1971. aastal direktiivi 71/305/EMÜ6 
vastuvõtmisega. Tagades läbipaistvad ning mittediskrimineerivad menetlused, on kõnealuste direktiivide eesmärk eelkõige tagada, et ettevõtjad saavad täiel määral kasu põhivabadustest riigihanke valdkonnas. Praegustes direktiivides on ka nimetatud mitu eesmärki, mis on seotud 
muude poliitikavaldkondade integreerimisega se llesse raamistikku, näiteks keskkonnakaitse ja 
sotsiaalsed standardid
7 või korruptsioonivastane võitlus8.  
Kuna riigihankel on oluline ro ll tänaste probleemidega toimetulekul, tuleks ajakohastada 
olemasolevad vahendid ja meetodid, et need olek sid sobivamad areneva poliitilise, sotsiaalse 
ja majandusliku kontekstiga tegelemiseks. Saavut ada tuleb mitu üksteis t täiendavat eesmärki. 
Esimene eesmärk on tõhustata avaliku sektori kulutusi. Ühelt poolt hõlmab see püüet 
saavutada parim võimalik hanketulemus (parim hinna ja kvaliteedi suhe). Selle eesmärgi 
saavutamiseks on olulise tähtsusega luua sise turul sõlmitavatele hanke lepingutele võimalikult 
suur konkurents. Pakkujatele tuleb anda võima lus konkureerida võrdsetel tingimustel ning 
tuleb vältida konkurentsi moonutusi. Samal ajal on tähtis suurendada hankemenetluste endi 
tõhusust. Sujuvad hankemenetlused koos väikes te hankijate erivajadustele vastavate 
sihtotstarbeliste lihtsustamismeetmetega võiks id aidata hankijatel saavutada parim võimalik 
hanketulemus vähima võimaliku investeeringuga , pidades silmas aega ja riigi raha. 
Tõhusamatest menetlustest saavad kasu kõik ettevõ tjad ning need lihtsustavad nii väikeste ja 
keskmise suurusega ettevõtjate kui ka piiriüleste pakkujate osal emist. Piiriülese osalemise 
määr ELi riigihankemenetlustes on madal9. Võrdlusest erasektoriga, kus piiriülene tegevus on 
palju intensiivsem, nähtub, et kasutamata on veel märkimisväärne potentsiaal. Tõhusama 
riigihanke eesmärki käsitletakse peamiselt r ohelise raamatu osades 2 (hankijate vahendite 
parandamine) ja 3 (juurdepääsetavam Euroopa hanketurg). 
Veel üks täiendav eesmärk on võimaldada hankijate l kasutada riigihanget paremini ära ühiste 
ühiskondlike eesmärkide toetamiseks. Kõne alused ühiskondlikud eesmärgid hõlmavad 
keskkonnakaitset, suuremat ressursi- ja energiatõhusust ning võitlust kliimamuutuste vastu, 
innovatsiooni ja sotsiaalse kaasatuse edendami st ning parimate võimalike tingimuste tagamist 
kvaliteetsete avalike teenus te osutamiseks. Selle eesmärgi poole püüdlemine võib samuti 
                                                 
4 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/17/EÜ, 31. märts 2004, millega kooskõlastatakse vee-, 
energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektor is tegutsevate ostjate hankemenetlused (ELT L 134, 
30.4.2004, lk 1).  Direktiivi on viimati muudetud komisj oni määrusega (EÜ) nr 1177/2009, 
30. november 2009, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2004/17/EÜ, 
2004/18/EÜ ja 2009/81/EÜ seoses riigihankemenetluste suhtes kohaldatavate piirmääradega 
(ELT L 134, 1.12.2009, lk 64). 
5 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/18/EÜ, 31. märts 2004, ehitustööde riigihankelepingute, 
asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta 
(ELT L 134, 30.4.2004, lk 114).  Direktiivi on viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 
1177/2009.  Järgnevas tekstis lähtutakse direktiivi 2004/18/EÜ sätetest; siiski, kui selgesõnaliselt ei ole 
osutatud teisiti, siis saab seda mõista viitena – mutatis mutandis  – direktiivi 2001/17/EÜ vastavatele 
sätetele. Mõiste „hankija” viitab seepärast nii organitele, kelle hangete suhtes kohaldatakse direktiivi 
2004/18/EÜ, kui ka direktiivi 2004/17/EÜ kohastele „ostjatele”. 
6 Direktiiv 71/305/EMÜ, 26. juuli 1971, millega kooskõlastatakse riiklike ehitustöölepingute sõlmimise 
kord (EÜT L 185, 16.8.1971, lk 5). 
7 Vt direktiivi 2004/18/EÜ põhjendused 5 ja 46 ning direktiivi 2004/17/EÜ põhjendused 12 ja 55. 
8 Vt direktiivi 2004/18/EÜ põhjendus 43 ning vastav direktiivi 2004/17/EÜ põhjendus 40. 
9 Hiljutiste uuringute kohaselt sõlmitakse muu liikmesriigi ettevõtjatega ainult 1,6 % 
riigihankelepingutest. Sagedasem on kaudne piiriü lene osalemine – ettevõtja tütarettevõtjate või 
partnerite kaudu, kes asuvad hankija liikmesriigis. Sellest olenemata on isegi kaudsete piiriüleste 
lepingute määr suhteliselt madal (11 %). 
ET 5   ET aidata saavutada esimest eesmärki muuta pi kas perspektiivis riigi raha kulutamine 
tõhusamaks, nt keskendudes madalaima algse hinna asemel väikseimatele olelusringi 
kuludele10. Selle eesmärgiga seotud küsimusi käsitletakse rohelise raamatu osas 4 (riigihanke 
strateegiline kasutamine). 
Samuti võiks ette näha ELi riig ihankeõiguse edasise arendamise, et tegeleda nende oluliste 
küsimustega, mida ei ole seni piisavalt käs itletud, näiteks korruptsi ooni ja eelistamise 
ennetamine ja nendevastane võitlus (osa 5) ning küsimus, kuidas saab parandada Euroopa 
ettevõtjate juurdepääsu kolmandate riikide turule  (osa 6). Lisaks võimaldab õigusraamistiku 
läbivaatamine ka uurida, kas tuleks täiustada teatavaid põhimõisteid ja -kontseptsioone, et 
tagada hankijatele ja ettevõtjatele parem õiguskindlus (osa 1). Sellega seoses võib 
läbivaatamine kujutada endast teatavat võim alust lähendada ELi riigihanke-eeskirju ja 
riigiabieeskirju. 
Rohelises raamatus kajastatakse mitmeid mõtte id selle kohta, kuidas eri eesmärke saaks 
paremini saavutada. Siiski tu leb tähelepanu juhtida sellele, et eri eesmärgid võivad olla 
omavahel vastuolus (nt menetluste lihtsustamin e ja muude poliitikaeesmärkide arvestamine). 
Need eri eesmärgid on mõnikord sõnastatud poliitikavalikutena, mis võivad osutada eri 
suundades ning mis hilisemas etapis eeldab põhjendatud valikut.  
Lisaks on õigusaktide võimaliku muutmise ul atus piiratud. Õigusaktide muudatused peavad 
olema kooskõlas ELi rahvusvaheliste kohust ustega või võivad eeldada asjakohaste 
läbirääkimiste alustamist kõigi asjaomaste pa rtneritega seoses võimalike hüvitamistaotlustega. 
Seepärast võivad need kohustused, nagu määratletud mõnepoolses lepingus11 ja seitsmes 
kahepoolses lepingus,12 piirata õigusaktide mis tahes kohandust e ulatust. Eriti käsitleb see ELi 
riigihankemenetluse suhtes koha ldatavaid piirmäärasid, hankete gevuse ja avaliku sektori 
ostjate mõisteid ning teatavaid menetlusega se otud küsimusi, nt tehniliste kirjelduste või 
tähtaegade kehtestamine. 
Käesoleva konsultatsiooni raames ei kä sitleta kontsessioone. Kontsessioonid on olnud 
komisjoni varasema eraldiseisva konsultatsioon i ja mõjuhindamise teema. Komisjon kavatseb 
teha õigusakti ettepaneku, et  tagada piirkondlikele ja kohalikele ametiasutustele ning 
ettevõtjatele kogu Euroopas suur em õiguskindlus ning lihtsust ada avaliku ja erasektori 
partnerluse arengut. E-riigiha ngete küsimust on käsitletud eral di rohelises raamatus, mis 
avaldati 18. oktoobril 201013.  
Samal ajal käesoleva rohelise raamatuga hinda b komisjon põhjalikult ELi riigihankepoliitika 
mõju ja kulutõhusust. Hindamise käigus kogut akse turupõhiseid tõendeid riigihanget 
käsitlevate praeguste õigusaktide toimimise kohta, et saada kogemustel põhinev ülevaade 
parandamist vajavatest valdkondadest. Sell e uue uurimuse tulemused avalikustatakse 
2011. aasta suvel. 
                                                 
10 Klassikaline näide on energiatõhusust soodustavad tulusad investeeringud, mida ei tehta, kuna 
investeerimis- ja tegevuskulusid hallatakse eraldi erinevate eelarveprotsesside käigus. 
11 WTO riigihankeleping (GPA) vt 
http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/international_en.htm . 
12 Vt kahepoolsed kaubanduslepingud: http://ec.europa.eu/trade/creating- opportunities/bilateral-relations/ . 
13 Roheline raamat e-riigihangete laiema kasutuselevõtu kohta ELis, SEK(2010) 1214, 18. oktoober 2010. 
ET 6   ET Koos hindamise tulemustega aitavad sidusrühmad e vastused käesolevale rohelisele raamatule 
kavandada ELi riigihanke-eeski rjade tulevast reformi ning ne nde alusel koostatakse õigusliku 
reformi ettepanek.  
1. MIDA KÄSITLETAKSE RIIGIHANKE -EESKIRJADES ? 
Riigi raha kasutades peavad avalik-õiguslikud ostjad kaaluma eri stiimu leid kui eraettevõtete 
juhid, kes võtavad kanda kahjumi ja lõpuks ka  pankroti riski ning keda otseselt mõjutavad 
turujõud.  
Kõnealustel põhjustel on riig ihanke-eeskirjadega kehtestatud konkreetsed hankemenetlused, 
et hankeid oleks võimalik teostada kõige ratsionaalsemal, läbipaistvamal ja õiglasemal viisil. Kehtestatud on kaitsemeetmed, et korvata r iigihanke puhul äridistsipliini võimalikku 
puudumist ning samuti, et kaitsta kuluka eeliskohtlemise eest, millega eelistatakse oma riigi või kohalikke ettevõtjaid. 
Seepärast kohaldatakse Euroopa  riigihanke-eeskirj u kõigi riigihankele pingute suhtes, mis 
võiksid pakkuda huvi ettevõtjatele  siseturul, tagades Euroopa hanketurul riigihankelepingute 
puhul võrdse juurdepääsu ja ausa konkurentsi. 
1.1. Hanketegevus 
Riigihanke-eeskirjad on ette nähtud ha nkijate hanketegevuse reguleerimiseks. ELi 
riigihankedirektiivides ei ole nende reguleerimisa la siiski selgesõnaliselt piiratud hangetega, 
mis hõlmab hankija erilisi vajadusi
14. See on tõstatanud mõttevahetuse direktiivide 
kohaldatavuse üle olukordades, kus ametiasu tused sõlmivad lepinguid, mis sisaldavad 
õiguslikult siduvaid kohustusi eesmärgil, mi s ei ole seotud ametiasutuste enda 
hankevajadustega.  
See käsitleb näiteks juhtumeid, kui toetusleping abi andmiseks sisaldab abisaajale õiguslikult 
siduvat kohustust osutada konkreetseid teenuseid. Sellised kohustused sätestatakse tavaliselt, 
et tagada riiklike vahendite asjakohane kasutamine; need ei ole ette nähtud abi andva 
ametiasutuse hankevajaduste rahuldamiseks. 
Liikmesriikide ametiasutused ja muud sidus rühmad on kurtnud õiguskindluse puudumise üle 
seoses riigihanke-eeskirjade reguleerimisal aga kõnealustes olukordades ning kutsunud üles 
täpsustama nende eeskirjade eesmärki. Oma hiljutisimas kohtulahendis oli Euroopa Kohus 
seisukohal, et riigihankelepingu  mõiste eeldab, et lepingu esem eks olevad ehitustööd, asjad 
või teenused teostatakse hankija otsestes majanduslikes huvides15.  
Küsimus: 
1. Kas Teie arvates peaks riigihankedirekt iivide reguleerimisala piirduma ainult 
hanketegevusega? Kas mis tahes selline piirang peaks lihtsalt kodifitseerima kohtu 
väljatöötatud otsese majanduslike huvide kr iteeriumi või tuleks selle piiranguga 
sätestada täiendavaid/alternatiivseid tingimusi ja mõisteid? 
                                                 
14 Vt 18. novembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-126/03 komisjon vs. Saksamaa, punkt 18. 
15 25. märtsi 2010. aasta otsus kohtuasjas C-451/08 Helmut Müller GmbH, punktid 47–54, ning 15. juuli 
2010. aasta otsus, komisjon vs. Saksamaa, punkt 75.  
ET 7   ET 1.2. Riigihankelepingud 
Riigihankelepingute praegune kl assifikatsioon (ehitustööde  riigihankelepingud, asjade 
riigihankelepingud ja teenuste riigihankelepingud) on osaliselt ajaloolise arengu tulemus. 
Vajadus klassifitseerida riig ihankelepingud ühte kõnealusesse kategooriasse päris alguses 
võib põhjustada raskusi, näiteks tarkvararake nduste ostmise lepingud, mida võib sõltuvalt 
asjaoludest käsitleda kas asja de riigihankelepingute või tee nuste riigihankelepingutena. 
Direktiiv 2004/18/EÜ sisaldab segalepinguid käsitlevaid eriees kirju, mida on edasi arendatud 
kohtupraktikaga. Kohus on seisuko hal, et kui riigihankelepi ng sisaldab elemente, mis on 
seotud eri lepinguliikidega, tu leb kohaldatavad eeskirjad määrata kindlaks hankelepingu 
põhieesmärgi määratlemisega. 
Mõnda kõnealust probleemi võiks vältida praeguse struktuuri lih tsustamisega. Mõeldav oleks 
näiteks ette näha ainult kahte liiki riigihankelepingud, nagu seda on Maailma Kaubandusorganisatsiooni riigihankelepingu (e daspidi „GPA”) süsteemi puhul, mille kohaselt 
eristatakse ainult asjade ja t eenuste riigihankelepinguid ning eh itustöid käsitletakse teenuste 
ühe vormina (ehitusteenuste leping). Samu ti võiks ette näha võimaluse kasutada 
riigihankelepingu ühtset mõistet ni ng teha eristusi vastavalt obj ektile ainult juhul, kui see on 
tingimata vajalik (näiteks piirmäärasid käsitlevates sätetes). 
Küsimus: 
2. Kas arvate, et praegune reguleerimisal a struktuur, koos selle jagunemisega 
ehitustööde, asjade ja teenuste hankelepinguteks, on asjakohane? Kui ei, siis millist 
alternatiivset struktuuri Te soovitaksite? 
Sõltumata hankelepingu liikide võimalikust ümberkorraldamisest võib olla vaja läbi vaadata 
ja lihtsustada hankelepingute er i liikide praeguseid määratlusi. 
See käsitleb eelkõige direktiivi 2004/18/EÜ artikli 1 lõike 2 punktis b esitatud „ehitustööde 
riigihankelepingute” määratlust, mis sisaldab kolme alternatiivselt tingimust, mis on keerukad 
ja osaliselt kattuvad. Ehitustööd e riigihankelepingu mõiste hõlma b direktiivi lis as loetletud 
konkreetset liiki ehitustööde teos tamist või nii projekteerimis t kui ka teostamist või nii 
ehitustöö projekteerimist kui ka teostamist, na gu on määratletud direktiivi artikli 1 lõike 2 
punktis b ning lisaks on hõlmatud „mis tahes viis il teostatav ehitustöö, mis vastab [hankija] 
kindlaksmääratud nõuetele”. Viimane tingimus lisa ti tagamaks, et määratlus hõlmab juhtusid, 
kus ehitustöid ei teosta töövõtja ise, vaid  kolmas isik, kes tegutseb töövõtja nimel. 
Võiks ette näha määratluse lihtsustamise, asen dades praeguse struktuuri  palju lihtsama ja 
selgema tingimuste kogumiga, mis hõlmab igasugus eid ehitustöid, sõltuma ta nende olemusest 
ja eesmärgist, sealhulgas tegevusi, mis on seot ud teatavate ehitustööde teostamisega, võimalik 
et kolmandate isikute poolt.  
Küsimus: 
3. Kas Teie arvates tuleks „eh itustööde riigihankelepingu” määratlus läbi vaadata ja 
lihtsustada? Kui jah, kas Te soovitaksite välja jätta viite direktiivile lisatud 
konkreetsele loetelule? Millised oleksi d Teie pakutud määratluse elemendid? 
A- ja B-teenused 
Veelgi olulisem küsimus on hõlmatus seos es teenuste riigih ankelepingutega.  
ET 8   ET Praegustes direktiivides eristatakse nn „A-teenuseid”16 ja „B-teenuseid”17. A-teenuste suhtes 
kohaldatakse kõiki direktiivide kohaseid menetlus i, B-teenuste puhul tuleb lepingu sõlmimise 
menetluste puhul järgida ainult tehnilist kirjeldust  ja lepingute sõlmimise menetluse tulemusi 
sisaldava teate edastamist käsitlevaid sätteid18. Siiski vastavalt Euroopa Kohtu 
kohtupraktikale peavad hankijad, kes sõlmivad B-teenuste r iigihankelepinguid, järgima ELi 
esmase õiguse aluspõhimõtteid, eelkõige mitt ediskrimineerimise, võrdse kohtlemise ja 
läbipaistvuse põhimõtteid, juhu l kui kõnealuste hankelepingut e puhul on kindel piiriülene 
huvi19. See tähendab kohustust tagada hankest teavitami se piisav tase, et teisest liikmesriigist 
pärit huvitatud ettevõtjad saaksid otsustada,  kas näidata üles huvi  hankelepingu vastu. 
Esialgu oli seadusandja kavatsus direktiivi täielikult kohaldada üleminekuperioodil vaid 
teatavate konkreetsete teenuste hankelepi ngute suhtes, mille piiriülese kaubanduse 
potentsiaali peeti suuremaks20. Tähelepanu tuleb juhtida, et silmas pidades „B-teenuste” 
loetelu avatud olemust (vt kategooria 27: „muud teenused”), on teenuste suhtes direktiivide 
täielik kohaldamine tegelikult erand ni ng käsitlemine „B-teenustena” reegel. 
On mõningaid kahtlusi, kas se lline olukord on siseturu majandus likku ja õiguslikku arengut 
arvestades siiski asja kohane. Mõne B-loetelus selgesõnalis elt osutatud teenuse puhul (näiteks 
veetransporditeenused, hotelliteenused, pe rsonali komplekteerimine ja otsing või 
turvateenused) ei näi olevat keeruline eeldada, et  need omavad väiksemat piiriülest huvi kui 
A-loetelu teenused. 
Lisaks põhjustab A- ja B-teenuste eristami ne raskusi ja võimalikke vigu eeskirjade 
kohaldamisel. Nagu ka hankelepingu klassifika tsiooni puhul, on probleemiks piiripealsed 
juhud ning segalepingud21. Lisaks ei eksisteeri sellist eristamist enamikus kauplemispartnerite 
süsteemides. Praegune õiguslik olukord rask endab seega kaubanduspartnerite poolset 
turulepääsu käsitlevate täiendavate kohustuste võtmist, kuna EL ei suuda sellele vastata eriti 
teenuste puhul, mis on muutunud oluliseks sise turu ja piiriülese kauplemise seisukohast. 
Kõige järjekindlam lahendus olek s kõrvaldada eristamine praeguste  B-teenuste ja A-teenuste 
vahel ning kohaldada üldkorda kõig i teenuste hankelepingute suhtes22. Selle eelis oleks 
praeguste eeskirjade lihtsustamine. Kui käesol evast konsulteerimisest nähtub, et üldist korda 
on vaja lihtsustada, võiks selline lihtsustam ine muuta lihtsamaks ka praeguse B-teenuste 
suhtes kohaldatava erikorra kaotamise.  
Küsimused: 
4. Kas arvate, et A- ja B-teenuste eristamine tuleks läbi vaadata? 
5. Kas arvate, et riigihankedirektiive tuleks  kohaldada kõigi teenuste suhtes, võimalik, 
et paindlikuma üldkorra alusel? Kui ei, siis  palun märkige, millis(t)e teenus(t)e puhul 
tuleks jätkuvalt järgida praegu B-teenuste  suhtes kehtivat korda ning põhjendage 
seda. 
                                                 
16 Teenused, mis on loetletud direktiivi 2004/18/EÜ II A lisas või direktiivi 2004/17/EÜ XVII A lisas. 
17 Teenused, mis on loetletud direktiivi 2004/18/EÜ II B lisas või direktiivi 2004/17/EÜ XVII B lisas. 
18 Vt direktiivi 2004/18/EÜ artiklid 20 ja 21 ning direktiivi 2004/17/EÜ artiklid 31 ja 32. 
19 Vt 13. novembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-507/03 komisjon vs. Iirimaa, punktid 24–31. 
20 Vt direktiivi 2004/18/EÜ põhjendus 19. 
21 Vt direktiivi 2004/18/EÜ artikkel 22. 
22 Sotsiaalteenuste puhul vt osa 4.4. 
ET 9   ET Piirmäärad  
Direktiivides kindlaks määratud piirmäärad on mõne sidusrühma arvates praegu liiga madalad 
ning seepärast paluvad nad nende piirmäärade tõ stmist põhjusel, et pi iriülene huvi leitakse 
olevat liiga väike, et õigustada hankemene tluse halduskoormust suhteliselt väikese 
maksumusega lepingute puhul, mis praegu on direktiividega hõlmatud. 
Piirmäärade tõstmise tulemusena oleks siiski  praegusest enam hankelepinguid vabastatud 
nõudest avaldada hanketeade kogu ELis, vähe ndades ettevõtjate ärivõimalusi kõikjal 
Euroopas. 
Igal juhul tuleb märkida, et kõik ELi poolt võetud rahvusvahelised kohustused sisaldavad 
piirmäärasid, mis on kehtestatud täpselt samas väärtuses nagu praegustes direktiivides, välja 
arvatud nn B-teenuste puhul (ja ee lkõige sotsiaalteenuste puhul)23. Nende piirmääradega on 
määratud kindlaks turulepääsu võimalused ning need on kõigi nende rahvusvaheliste 
kokkulepete ühed olulisimad elemendid. ELis kohald atavate piirmäärade mis tahes tõstmisega 
kaasneks automaatselt vastav suurenemine kõigis ELi sõlmitud kokkulepetes (seega mitte ainult GPAs, vaid ka kõigis muudes rahvusva helistes kokkulepetes).  See olukord võiks 
omakorda ajendada meie partnereid esit ama hüvitamistaotlusi. Need taotlused võivad 
kujuneda üsna märkimisväärseks.  
Küsimus: 
6. Kas toetaksite seda, et ELi direktiivide kohaldamise piirmäärasid tuleks tõsta, 
hoolimata asjaolust, et sellega kaas neksid rahvusvahelisel tasandil eespool 
kirjeldatud tagajärjed?  
Erandid 
Direktiivi 2004/18/EÜ jagu „regul eerimisalast väljajäetud lepingud”24 on üsna heterogeenne. 
Mõni erand põhineb aluslepingu reguleerimisala eranditel/pii rangutel (artikkel 14) või 
järjepidevuse kaalutlustel seoses rahvusvaheli se õiguskorra (artikkel 15) või muu õigusliku 
distsipliiniga (artikli 16 punk tid c ja e), samal ajal mõni  on poliitilise valiku tulemus 
(artikli 16 punktid a, b, d ja f ning artikke l 17). Seepärast on nende sätete läbivaatamise 
vajadust hinnates keeruline rakendada kõike hõlmavat põhimõtet. Kindlasti tuleb kaaluda 
nende erandite läbivaatamist silmas pidade s Euroopa rahvusvahelisi kohustusi, mis praegu 
kajastavad direktiivides sisalduvaid erandeid ja väljaarvamisi. Sellest seisukohast oleks mis 
tahes uue erandi kehtestamine kindlasti mu rettekitav. Rahvusvahelised kohustused jätavad 
siiski ruumi selleks, et ajakohastada või täps ustada erandite sisu ja esitust. Samuti võiks 
kaaluda nende erandite kaotamist, mida ei ole enam vaja õiguslikuks, poliitiliseks või 
majanduslikuks arenguks. 
Küsimused: 
7. Kas Teie arvates on reguleerimisalast välja jäetud lepinguid käsitlevad praegused 
sätted asjakohased? Kas arvate, et asja omane jagu tuleks ümber korraldada või et 
vaja on täpsustada üksikuid erandeid?  
                                                 
23 Sotsiaalteenuste puhul vt osa 4.4. 
24 Direktiivi 2004/18/EÜ artiklid 12–18. 
ET 10   ET 8. Kas arvate, et teatavad erandi d tuleks kaotada, uuesti lä bi vaadata või ajakohastada? 
Kui jah, siis millised? Milline oleks Teie ettepanek? 
1.3. Avalik-õiguslikud hankijad 
Riigisektorisse kuuluvate üksuste hanked Direktiivi 2004/18/EÜ kohaldatakse hankelepingut e suhtes, mille on sõlminud riik (sealhulgas 
kõik tema allüksused), piirkond likud või kohalikud omavalitsused ja avalik-õiguslikud isikuid 
ning ühest või mitmest sellisest organist koosnevad ühendused
25.  
Kuigi mõisted „riik” ning „piirkondlikud ja  kohalikud omavalitsused” on suhteliselt 
selgepiirilised, on mõiste „avalik-õigusli kud isikud” keerukam. See peaks hõlmama 
juriidiliselt iseseisvaid organisatsioone, millel on tihedad suhted riigiga ning mis 
põhimõtteliselt tegutsevad na gu riiklikud üksused. Näited on avalik-õiguslikud 
ringhäälinguorganisats ioonid, ülikoolid, ravikindlustusf ondid ning munitsipaalettevõtted. 
Direktiivis 2004/18/EÜ sätestatud määratlust on käsitletud Euroopa Kohtu mitmes otsuses. 
Kohtupraktikat silmas pidades saab tingimused võtta kokku järgmiselt: 
(1) organil on konkreetne eesmärk tegut seda üldistes huvides ja ta  ei tegele tööstuse ega 
kaubandusega; 
(2) ta on eraldi juriidiline isik (a valik-õiguslik või eraõiguslik); 
(3) ta sõltub oma rahastamises, juhtimises või järelevalves tugevalt riigist, piirkondlikust 
või kohalikust omavalitsusest või muust avalik -õiguslikust isikust (vt täpseid tingimusi 
artikli 1 lõike 9 teise lõigu punktis c).  
Nende elementide nõuetekohane kohaldamine eelda b üksikasjalikku juhtumipõhist analüüsi, 
mis võtab arvesse sellised te gureid nagu konkurents i tase turul ning küsimust, kas organ 
tegutseb kasumi eesmärgil ning kannab om a tegevusega seotud kahju ja riskid.  
Küsimus: 
9. Kas Teie arvates on praegune riigihange te korraldajate määratlus asjakohane? 
Eelkõige, kas arvate, et „avalik-õigusli ku isiku” mõistet tu leks Euroopa Kohtu 
kohtupraktikat silmas pidades täpsustada ja ajakohastada? Kui jah, siis millist 
ajakohastamist peate sobivaks? 
Võrgustikega seotud teenused 
Praeguse riigihankekorra kohaselt reguleeritakse hankeid vee-, energeetika-, transpordi- ja 
postiteenuste sektoris eraldi di rektiiviga (2004/17/EÜ). Kõneal ustel sektoritel on teatavad 
ühised omadused: need on võrgutööstused, st need hõlmavad füüsilise või virtuaalse 
võrgustiku kasutamist (nt torustikud, elektrivõrgu d, posti infrastruktuur, raudteeliinid jne), või 
ekspluateerivad geograafilisi alasid, tavaliselt ainuõiguslikult, et osutada terminaliteenuseid 
või et teostada geoloogili st luuret ja viimaks kaevandada mine raale (nafta, gaas, kivisüsi jne).  
                                                 
25 Üksuste kohta, kes on kohustatud kohaldama direktiivi 2004/17/EÜ, vt punkt 7. 
ET 11   ET Veel on nendele sektoritele is eloomulik, et kõnealuseid te gevusi teostavad mitte ainult 
ametiasutused, vaid ka, ning mõnes liikmesriigi s peamiselt, äriettevõt jad, kes on kas riigi 
osalusega äriühingud või eraettevõ tjad, kes tegutsevad eri- või  ainuõiguse alusel. Peamine 
põhjus, miks kehtestati nende se ktorite suhtes riigihanke-eeski rjad, oli nende turgude suletud 
laad, kus ettevõtjad tegutsevad, ning mis o li tingitud liikmesriikide antud eri- või 
ainuõigustest, mida rakendatakse kõnealust teenust pa kkuvate võrkude varustamise, ehitamise 
ja käitamise suhtes. Riigihankekorra laiendamine, et hõlmata avaliku ja erasektori (ärilised) võrgustikega seotud ettevõtjad, leiti  olevat vajalik, sest liikmesriigi ametiasutused saavad 
mõjutada nende üksuste käitumist eri viisil, sealhulgas eri- või ainuõiguste andmine (või 
mitteandmine) või osalemine nende kapitalis ja  esindatus üksuste haldus-, juhtimis- või 
järelevalveorganites.  
Teisisõnu, kuna puudus piisav konkurentsisurve, leiti, et võrgustikega seotud valdkondade 
direktiivi menetluseeskirjade kohaldamisega keht estatud korda on vaja, et tagada, et hange 
asjaomaste tegevuste otsimiseks teostatakse läbipaistval ja mittediskrimineerival viisil. Kardeti, et eriotstarbeliste eeskirjade puudumisel võivad võrgustikeg a seotud ettevõtjate 
hankeotsuseid mõjutada eelistamine, kohaliku eelistamine või muud tegurid.  
Alates sellest on püütud kas ELi  või liikmesriigi tasandil liberaliseerida mitmeid neist 
sektoritest (näiteks elekter ja gaas, süsivesini ke uurimine ja kasutamine, postiteenused jne). 
Kogemus siiski näitab, et liberaliseerimiseg a (st protsess, mille eesmärk on saada vaba 
juurdepääs asjaomasele tegevusele) ei kaasne  ilmtingimata või automaatselt tugev konkurents 
– sageli säilitavad „v äljakujunenud ettevõtja d” märkimisväärsed turuosad ning mõnes 
liikmesriigis võivad turu toimimist moonutad a ka riigi omanduses olevad ettevõtted. 
Praegune direktiiv sisaldab sätet (artikkel 30), millega lubatakse komisjonil direktiivi 
reguleerimisalast välja arvata teatavad ha nked, kui konkurentsi tase (turgudel, millele 
juurdepääs ei ole piiratud) on selline, et konkurentsisurve ta gab selliste tegevuste hangete 
vajaliku läbipaistvuse ja mittediskrimineerim ise. Tänini on komisj on vastu võtnud 16 sellist 
otsust, mis käsitlevad üheksat eri liikmesriiki,  ning üks taotlus on ta gasi võetud. Seni on 
asjaomased sektorid olnud elek trienergiasektor (tootmine ja müük), gaasisektor (müük), nafta 
ja (maa)gaasi sektor ning ka postisektori eri osad (eelkõi ge logistika, postipakid ja 
finantsteenused).  
Üks viimaseid punkte, mida arvestada, on see, et üha enam erasektori üksuseid omandavad 
õiguse tegutseda pärast avatud ja  läbipaistvate menetluste läbimi st ning seepärast ei ole neil 
eri- või ainuõigust direktiiv is määratletud tähenduses. 
Samuti tuleks märkida, et võrgustikke käsitleva direktiivi täielik reguleerimisala on talletatud 
rahvusvaheliselt kas GPAs või kahepoolsete s kokkulepetes. Reguleerimisala võimaliku 
piiramisega võib kaasneda ELi võetud rahvu svaheliste kohustuste muutmine, mis võib 
põhjustada hüvitise taotlemist. 
Küsimused: 
10. Kas Teie arvates on ikka veel vaja ELi ees kirju riigihanke kohta kõnealuste sektorite 
puhul? Palun põhjendage oma vastust. 
10.1. Kui jah, siis: kas tuleks välja jätta teat avad sektorid, mis praegu on hõlmatud, või 
vastupidiselt, kas neid sätteid tuleks koha ldada ka muude sektorite suhtes? Palun 
selgitage, millised sektorid peaksid olema hõlmatud ning põhjendage oma vastust. 
ET 12   ET 11. Praegu on direktiivi reguleerimisala kindlaks määratud asjaomase üksuse teostatava 
tegevuse, tema juriidilise staatuse (avali k- või eraõiguslik) ning juhul kui ta on 
eraõiguslik, siis eri- või ainuõiguste ol emasolu või puudumise alusel. Kas Teie 
arvates on kõnealused kriteeriumid asja kohased või tuleks kasutada muid 
kriteeriume? Palun põhjendage oma vastust.  
12. Kas saab eeldada, et eraettevõtjate kasumita otlus või ärivaim on piisav selleks, et 
tagada objektiivne ja õiglane hange nende üksuste poolt (isegi juhul, kui nad 
tegutsevad eri- või ainuõiguse alusel)? 
13. Kas direktiivi artikli 30 praegune  säte on tõhus viis sellek s, et kohandada direktiivi 
reguleerimisala regulatsiooni ja konkurentsi muutustega as jaomastel (siseriiklikel või 
valdkondlikel) turgudel?  
2. HANKIJATE VAHENDITE PARANDAMINE  
Hankijad mõnikord kurdavad, et ELi eeskirjad ega antud regulatiivsed vahendid ei ole 
täielikult kohandatud nende hanke vajadustele. Eelkõige väidavad  nad, et vaja on lihtsamaid 
ja/või paindlikumaid menetlusi. Lisaks väidavad nad, et teataval juhul ei  ole kogu eeskirjade 
kogumi kohaldamine teostatav (eel kõige väga väikeste hankijate  teostatava ha nke puhul); ja 
mõni muu juhtum (avaliku sektori sisese koostöö teatavad vormid) tuleks kõnealuste 
eeskirjade kohaldamisest täielikult välja ar vata. Samuti on riigihanke valdkondi, kus ELi 
riigihanke-eeskirjadega ette nähtud vahendid ei pruugi olla piisavad (ühishange ja 
konkreetsed probleemid, mis tekivad pärast lepingu sõlmimist).  
Neid probleeme käsitletakse järgnevas osas. Ette võtjate antud tagasiside st nähtub selgelt, et 
on vaja, et ELi eeskirjades oleks mõni põhi nõue, et tagada Euroopa tasemel võrdsed 
tingimused, kusjuures võiks läbi vaadata pr aeguste direktiivide mõned üksikasjalikumad 
eeskirjad. Siiski tuleb märkida, et ELi eeskirjade vähendamine on seotud teatavate 
piirangutega. Mitmed menetlusnõuded päri nevad otseselt GPAst ja ELi sõlmitud 
kahepoolsetest kokkulepetest, näiteks eri menetluste tähtajad, väljakuulutamiseta 
läbirääkimistega hankemenetluse kasutamise  tingimused või hankelepingu sõlmimise teate 
avaldamine. Nende nõuete kaotamine või muutmine ei oleks võimalik ilma ELi rahvusvaheliste kohustuste üle uuesti  läbirääkimiseta. Samuti tu leks meeles pidada, et ELi 
eeskirju täiendab suur kogus eeskirju riikli kul või piirkondlikul tasandil. ELi tasandil 
kehtetuks tunnistatud eeskirjad võidakse asendada muul tasa ndil ning seega tekib veelgi 
erinevamate siseriiklike õigusaktide ja võimali k, et ka ülemääraste siseriiklike nõuete (ehk 
kuldamise)
26 suurenemise risk. Menetluseeskirjade mis tahes läbivaatamisel tuleb võtta 
arvesse ka eesmärki tagada võimalikult suur ühtsus riigihankeõiguse ja ELi õiguse muude valdkondade vahel, nt riigiabi kontrollimine. 
Küsimused:  
14. Kas Teie arvates on ELi riigihanke-eeskirj ade praegune üksikasjalikkuse tase sobiv? 
Kui ei, siis kas need on liiga üksikasjali kud või ei ole piisavalt üksikasjalikud?  
                                                 
26 Kuldamine viitab sellele, et siseriiklike õigusaktidega lisatakse asjaomaste ELi eeskirjadega nõutud 
standarditele täiendavaid eeskirju või nõudeid. 
ET 13   ET 2.1. Menetluste ajakohastamine 
Avaliku mõttevahetuse üks peamine teema on see,  kas direktiividega sätestatud menetlused 
on ikka veel täielikult sobivad ha nkijate ja ettevõtjate vajadustele või tuleks neid muuta (ning 
kui jah, siis kuidas), eelkõige  silmas pidades keerukuse ja  halduskoormuse vähendamist, 
tagades samal ajal ausa konkurentsi r iigihankelepingute puhul ja optimaalsed 
hanketulemused. 
Üldmenetlused  
Praeguste direktiividega on ette nähtud lai valik vahendeid ja menetlusi. Nii direktiivi 
2004/17/EÜ kui ka direktiiviga  2004/18/EÜ on hankijatele  antud vaba valik avatud27 ja 
piiratud28 hankemenetluse vahel. Väljakuulutamis ega läbirääkimistega hankemenetluse 
puhul29 on olukord mõnevõrra erinev. Võrgustikeg a seotud valdkondade direktiiviga on ette 
nähtud suurem paindlikkus,30 mille tulemusena võrgustikega seotud valdkondade ettevõtjad 
võivad vabalt otsustada sõlmida oma lepingud läbirääkimistega hankemenetluse alusel, 
tingimusel et nad on avaldanud hankekuulutuse. Samas direktiivi 2004/18/EÜ kohaselt võib väljakuulutamisega läbirääkimistega hankeme netlust kasutada üksnes vaid artiklis 30 
loetletud konkreetsetel juhtudel. Mõlema direktiivi kohaselt on väljakuulutamiseta 
läbirääkimistega hankemenetluse kasutami ne lubatud vaid erandjuhtudel, mis on 
ammendavalt loetletud
31 ja kitsalt tõlgendatud. 
Teenuste valdkonnas saavad ha nkijad kasutada ka ideekonkursse32. 2004. aastal lisati 
direktiividesse mitu konkreetset menetlusvõi malust ja vahendit, nagu võistlev dialoog33, 
dünaamiline hankesüsteem34 või elektrooniline oksjon35. 2004. aastal kehtestatud täiendav 
paindlikkus hõlmab võimalust hankeid tsentralis eerida, hankides kas keskselt hankijalt või 
                                                 
27 Avatud hankemenetluse puhul avaldavad hankijad ja ostjad hanketeate, mille alusel kõik huvitatud 
isikud saavad esitada oma pakkumuse. Nende pakkujate hulgast, kes vastavad kvalitatiivse valiku kriteeriumidele, valib hankija pakkumuse, mis vastab kõige paremini hanketeates esitatud 
hindamiskriteeriumile (madalaim hind või majanduslikult soodsaim pakkumus). See menetlus 
moodustab peaaegu ¾ kõigist direktiivi koha ldamisalasse kuuluvatest menetlustest. 
28 Piiratud hankemenetluse korral saavad kõik ettevõtjad vastata hanketeatele, avaldades huvi osaleda, 
kuid ainult teatavatel taotlejatel, kes on valitud ha nketeates esitatud kriteeriumide alusel, palutakse 
esitada pakkumus.  
29 Läbirääkimistega menetluse korral konsulteerib hankija ja ostja enda valitud ettevõtjatega ning peab ühe 
või mitmega neist läbirääkimisi sõlmitava lepingu tingimuste üle. Sellised läbirääkimised pakkumuse 
tingimuste üle ei ole võimalikud avat ud või piiratud menetluse puhul. 
30 Võrgustikega seotud valdkondade direktiiviga ette nähtud suurem paindlikkus tuleneb sellest, et seda 
kohaldatakse mitte ainult ametiasutuste, vaid ka äriettevõtjate suhtes, olgu nad riigi osalusega 
äriühingud või eraettevõtjad, kes tegutsevad eri- või ainuõiguse alusel. Seepärast on need menetlused püütud muuta sarnaseks ärisektori tavadega, säilitades samas läbipaistvuse ja võrdse kohtlemise 
miinimumtaseme. 
31 Direktiivi 2004/18/EÜ artikkel 31 ja direktiivi 2004/17/EÜ artikli 40 lõige 3. 
32 Ideekonkursid on menetlused, mis võimaldavad hankijal või ostjal soetada kava või kavand, mille on 
valinud välja žürii peale selle konkursile esitami st, näiteks konkurss, et saada ideid rahvamaja 
kavandamiseks linnaosas, kus on ette nähtud linna t aaselustamine. Ideekonkurssi saab kasutada ka 
muus valdkonnas, näiteks selleks, et omandada er i tasandite vahelise sidevõrgu tulevase võimaliku 
struktuuri kavasid. 
33 Selle menetluse alusel saab eriti keerukate lepingute puhul üksikasjalikud lepingutingimused kindlaks 
määrata hankija ja taotleja vahelise dialoogi kaudu; di rektiivi 2004/18/EÜ artikkel 29 (ainult direktiivis 
2004/18/EÜ). Hiljutise statistika kohaselt kasutati või stlevat dialoogi siiski vähem kui 0,4 % menetluste 
puhul. 
34 Direktiivi 2004/18/EÜ artikkel 33. 
35 Direktiivi 2004/18/EÜ artikkel 54. 
ET 14   ET tema kaudu36 või sõlmides raamlepinguid37. Lisaks sellele leidis komisjon finantskriisi taustal, 
et kiirendatud menetluse38 kasutamine on õigustatud suurte riiklike investeerimisprojektide 
teostamiseks 2009. ja 2010. aastal. 
Seda menetlusvõimaluste suurenenud valikut on  vaja nüüd analüüsida, et selgitada välja, kas 
praeguse direktiivi kohased menetlused on ikka veel parim võimalik vahend tõhusaks 
hankeks, sealhulgas arvestades av aliku ja erasektori partnerlus e suurenevat tähtsust. Nii eri 
liiki menetluste ülesehituse kui ka direktiividega menetluse eri etappideks kehtestatud eri nõuete puhul
39 tuleks teostada põhjalik sõelumine seoses nende tõhususega optimaalse 
hanketulemuse tagamisel võimalikult väikese halduskoormusega40. 
Küsimused: 
15. Kas Teie arvates võimaldavad menetlu sed, nagu need on sätestatud praegustes 
direktiivides, hankijatel saavutada parima võimaliku hanketulemuse? Kui ei, siis 
kuidas tuleks menetlusi parandada, et leevendada halduskoormust / vähendada 
tehingukulusid ja menetluste kestust ning sama l ajal tagada,, et hankijad saavutavad 
parima hinna ja kvaliteedi suhte? 
16. Kas oskate pakkuda muud liiki menetlusi, mis ei ole praeguste direktiivide kohaselt 
kättesaadavad, ning mis Teie arvates võ iksid suurendada riigihankemenetluste 
kulutõhusust?  
17. Kas Teie arvates tuleks direktiiviga sätestatud menetlused ja vahendid, mis 
käsitlevad erilisi vajadusi ja millega lih tsustatakse erasektori osalemist riiklikes 
investeeringutes avaliku ja erasek tori partnerluse kaudu (nt dünaamiline 
hankesüsteem, võistlev dialoog, elektrooni line oksjon, ideekonkursid), säilitada 
praegusel kujul, muuta (kui jah, siis kuidas) või ära kaotada?  
18. Tuginedes oma kogemusele kiirendatud me netluse kasutamisel 2009. ja 2010. aastal, 
kas Te olete selle poolt, et muuta üldiseks  võimalus lühendada teatavate asjaolude 
korral tähtaegu? Kas Teie arvates oleks see võimalik ilma pakkumuste kvaliteeti 
ohustamata? 
Rohkem läbirääkimisi 
Sidusrühmad sageli väidavad, et hankeme netlused on vaja muuta paindlikumaks ning 
eelkõige tuleks lubada ha nkijatel pidada võimalike pakkujatega läbirääkimisi 
lepingutingimuste üle.  
                                                 
36 Direktiivi 2004/18/EÜ artikkel 11. 
37 Seoses sellega kehtestati uus paindlikkus ainult dire ktiivis 2004/18/EÜ (vt artikkel 32), sest leiti, et 
võrgustikega seotud valdkondade direktiivis (artikkel 14) juba olemasolevad (ja erinevad) sätted on piisavad, arvestades võrgustikega seotud valdkondade hanke eripära. 
38 See menetlus on ette nähtud direktiivi 2004/18/EÜ artikli 38 lõike 8 kohaselt juhtudel, kus 
kiireloomulisuse tõttu ei ole võimalik järgida tavapäraseid tähtaegu. Vt pressiteade IP/08/2040, 19. detsember 2008. 
39 Näiteks eeskirjad, mis käsitlevad teadete avalda mist, hankedokumentide sisu, menetluste tähtaegu, 
kvalifitseerimise kriteeriumidega seotud tõendeid, dokumentatsiooni ning suhtlust pakkujatega. 
40 Loomulikult on ajakohastatud teabel ja kommunikatsioonitehnoloogial märkimisväärne potentsiaal 
kiirendada menetlusi kõigi osalejate jaoks ning aidata vähendada halduskoormust, eelkõige juhul, kui on tegemist tõendite kogumise ja esitamisega. Arut elu ajakohastamise aspektiga käesolevas rohelises 
raamatus siiski ei tegeleta, seda käsitletakse eraldi seisva konsultatsiooni käigus, vt roheline raamat e-
riigihangete laiema kasutuselevõtu kohta ELis, SEK(2010) 1214, 18.10.2010. 
ET 15   ET GPA kohaselt on läbirääkimiste kasutamine l ubatud tingimusel, et sellest on teatatud 
hanketeates. Sellise võimaluse võiks seega luua üldistes ELi riigihanke õigusaktides tingimusel, et järgitakse mittediskrimineerim ise ja õiglase menetluse põhimõtteid. See võiks 
tõesti pakkuda hankijatele r ohkem paindlikkust, et saavutada hanketulemused, mis tõesti 
vastavad nende vajadustele. 
Seda võimalust on vaja põhjalikult arutada kõigi huvitatud sidusrühmade, hankijate ja 
ettevõtjatega. Suurema paindli kkuse ja võimaliku lihtsustami se võimalikke eeliseid tuleb 
kaaluda seoses eelistamise suureneva riskiga ja üldisemalt selliste liiga subjektiivsete otsuste 
riski suurenemisega, mis tulenevad hankijate suuremast valikuvabadusest läbirääkimistega 
hankemenetluses. Selline subjektiivsus raskendaks  selle demonstreerimist, et sõlmitud leping 
ei hõlma riigiabi. Lisaks, hankijatele suur ema tegevusvabaduse andmisega saavutatakse 
kasulikke tulemusi ainult siis, kui hankijatel on vajalikud tehnilise d teadmised, teadmised 
turust ning oskused saavutada läbirä äkimistel tarnijatega hea tehing.  
Lisaks tuleb hoolikalt hinnata, millist liiki ja millises mahus lepingute puhul oleksid 
läbirääkimised mõistlikud. Sidus rühmad sageli väidavad, et läbirääkimised oleksid eriti 
asjakohased väiksemate lepingute sõlmimisel. Teisa lt võib see ka olla (või pigem olla) kasulik 
suuremahuliste projektide hangete puhul, eri ti avaliku ja erasektori partnerluse kaudu. 
Arvestades selliste projektide puhul lepingute keerukust,  võib veelgi rohkem vaja olla eriti 
paindlikke menetlusi ja läbirääkimistel suur t kauplemisruumi ning hankija paremaid tehnilisi 
teadmisi, et pidada läbirääkimisi. 
Küsimused: 
19. Kas Te pooldaksite läbirääkimiste ulatus likumat lubamist riigihankemenetlustes 
ja/või väljakuulutamisega läbirääkimistega  hankemenetluse kasutamise muutmist 
üldiseks?  
20. Viimasel juhul, kas Teie arvates peaks see võimalus olema lubatud igat liiki 
lepingute / igat liiki hankija puhul võ i ainult teatavate ti ngimuste korral?  
21. Kas Te jagate seisukohta, et läbirääkimis tega hankemenetluse üldise kasutamisega 
võiks kaasneda teatavad kuritarvitamise/diskrimineerimise riskid? Kas lisaks 
kaitsemeetmetele, mis on läbirääkimistega hankemenetluse puhul direktiividega juba 
sätestatud, oleks vaja täiendavaid kaitsemeetmeid läbipaistvuse ja 
mittediskrimineerimise jaoks, et tasakaalus tada suuremat valikuvabadust? Kui jah, 
siis mis võiks need täiendavad kaitsemeetmed olla? 
Kommertskaubad ja -teenused 
GPAs on sätestatud mõned erieeskirjad asjadele ja teenustele, „mida tavaliselt müüakse või 
pakutakse müügiks turul valitsusvä listele ostjatele ja mida niis ugused ostjad ostavad tavaliselt 
turult valitsemisega mitte seotud eesmärkidel”. Arvestatakse, et kommertskaubad ja -teenused 
on turul kättesaadavad standardkujul ning seega lih tsustab selliste asjade ja teenuste hanget 
asjaolu, et hind, kvaliteet ja ti ngimused on turgudel ul atuslikult kehtestatu d. Võib olla põhjust 
kehtestada selliste asjade ja teenuste ostmiseks lihtsustatud menetlused (näiteks sujuvamad menetlused lühemate tähtaegadega). 
Küsimus: 
ET 16   ET 22. Kas Teie arvates oleks asjakohane et te näha lihtsustatud menetlused 
kommertskaupade ja -teenuste ostmisek s? Kui jah, siis millist lihtsustamist 
soovitaksite? 
Kvalifitseerimine ja lepingu sõlmimine  
Praeguste direktiivide kohaselt tuleb edukas pa kkumus valida kahes etapis. Kvalifitseerimise 
etapis hindab hankija ettevõt ja suutlikkust ja s obilikkust. Seda teha kse kõrvalejätmise 
kriteeriumide ning majanduslikku ja finantsseisund it, kutsealaseid ja te hnilisi teadmisi ja 
võimeid käsitlevate kriteeriumide alusel. Hinda mise etapis vaatab hankija pakkumused läbi 
ning valib parima pakkumuse. Seda tehakse objektiivsete kriteeriumide alusel, mis on seotud pakutavate toodete ja teenuste kvaliteediga.  
Vastavalt Euroopa Kohtu kohtupraktikale
41 nõutakse, et hankijad eristavad rangelt 
kvalifitseerimise kriteeriume ja hindamisk riteeriume. Lepingu sõlmimise otsus peab 
põhinema üksnes kriteeriumidel, mis käsitlevad  pakutavaid tooteid ja teenuseid. Arvesse ei 
ole lubatud võtta kaalutlusi, mis on seotud pakku ja võimega täita hankelepingut, näiteks tema 
kogemus, tööjõud ja seadmed.  
GPAs eristatakse ka kvalifitseerimise ja lepi ngu sõlmimise otsust. Siiski on see eristamine 
vähem range kui eespool osutatud kohtupraktikas , sest GPAs otseselt ei keelata võtta 
hindamise etapis arvesse kriteeri ume, mis ei ole seotud pakutavate  asjade ja t eenustega ning 
seega võimaldab arvestada pakkujaga seotud kriteeriume. 
Hankijad mõnikord kurdavad halduskoormuse üle,  mis tuleneb vajaduses t esmalt kontrollida 
kvalifitseerimise kriteeriume kõigi  taotlejate ja pakkujate puhul ning alles siis vaadata läbi 
hindamiskriteeriumid. Nad väidavad, et mõnel j uhul aitaks neil protsessiga kiiremini edasi 
liikuda see, kui nad saak sid enne vaadata läbi hindamiskri teeriumidele vastavuse, sest 
kvalifitseerimise kriteeriume oleks vaja kontro llida ainult edukaks tunnistatud pakkuja puhul.  
Selles suhtes võib see olla argument, et uuesti läbi v aadata kvalifitseerimise ja 
hindamiskriteeriumide korraldus ja järjestus menetlusraamistikus. Viite selles suunas leiab 
Euroopa Kohtu hiljutisemast kohtupraktikast, milles nenditakse, et riigihankedirektiivid 
„teoreetiliselt ei välista seda , et pakkujate sobivust võidaks e kontrollida lepingu sõlmimisega 
samal ajal” tingimusel, et „need toimingud on … eraldiseisvad ja ne id reguleerivad eri 
õigusnormid”42. See tähendab, et oluline ei ole niivõr d menetluslike etappide järjekord, vaid 
kvalifitseerimise kriteeriumide ja hindam iskriteeriumide põhimõtteline eristamine. 
Siiski tuleks sellise võimaluse asjakohasust hoolikalt analüüsida. Halduskoormuse tõelist 
leevendamist saab ette näha ainult teatavatel  asjaoludel. Kvalifitseerimise kriteeriumide 
läbivaatamine pärast hindamiskriteeriumeid  oleks mõttekas ainult siis, kui vastavust 
hindamiskriteeriumidele saab hinnata kiirelt ja  lihtsalt kõigi pakkumuste  puhul. See võiks olla 
nii eelkõige nende lepingute sõlmimise puhul, mi s käsitlevad standardsete asjade ostmist 
madalaima hinnaga. Lisaks oleks seda lähe nemisviisi keeruline rakendada piiratud või 
läbirääkimistega hankemenetluse puhul, kus ta otlejad, kellele tehakse ettepanek esitada 
                                                 
41 Vt 20. septembri 1988. aasta otsus kohtuasjas 31/8 7 Beentjes, punktid 15–19, 24. jaanuari 2008. aasta 
otsus kohtuasjas C-532/06 Lianakis, punkt 30 ning 12. novembri 2009. aasta otsus kohtuasjas C-199/07 
komisjon vs. Kreeka, punktid 51–55. 
42 Vt otsused Lianakis, punkt 27 ja komisjon vs. Kreeka, punkt 51. 
ET 17   ET pakkumus või alustada läbirääkimisi, valitaks e tavaliselt kvalitatiiv sete kvalifitseerimise 
kriteeriumide alusel ning ka siis, ku i kasutatakse kvalifitseerimise süsteemi. 
Mõni sidusrühm esitab kaugeleulatuvamaid ettepanekuid, milles seab kahtluse alla 
kvalifitseerimise kriteeriumide ja hindamisk riteeriumide põhimõttelise eraldamise. Nad 
väidavad, et võimalus võtta hindamiskriteeriu midena arvesse pakkujaga seotud kriteeriume, 
nagu kogemus ja kvalifikatsioon, võiks aidata  saavutada paremaid hanketulemusi. 
Siiski tuleb silmas pidada, et sellise võimaluse loomisega kaasneks riigihankedirektiivides 
sätestatud menetlussüsteemi ulatuslik muutmine. Kvalifitseerimise kriteeriumide ja hindamiskriteeriumide eristamine tagab pakkumuste võrdlemisel õigluse ja objektiivsuse. Hindamiskriteeriumidena pakkujaga seotud kr iteeriumide nagu kogemus ja kvalifikatsioon 
lisamise lubamine võiks vähendada arvessevõet avate tegurite võrrelda vust ning rikuks lõpuks 
võrdse kohtlemise põhimõtet. Tuginemine pa kkujaga seotud kriteeriumidele võiks seega 
takistada konkurentsi. Sellesuunali sed ettepanekud tuleks seepäras t kavandada, kui üldse, vaid 
piiratud juhtudeks, nt konkreetse t liiki lepingute puhul, kus ka sutada olevate töötajate 
kvalifikatsioon ja CVd on eriti olulised.  
Igal juhul tuleks äärmiselt hoolikalt kaal uda mis tahes muudatusi, mis käsitlevad 
kvalifitseerimise ja hindamise eraldatuse põhimõtet. Menetluste õigluse ja objektiivsuse tagamiseks võib vaja olla ette näha täiendavad kaitsemeetmed.  
Küsimused: 
23. Kas Te hankemenetluse osana pooldaksite kva lifitseerimis- ja hindamiskriteeriumide 
kontrollimise paindlikumat ko rraldust ja järjekorda? Kui jah, siis kas arvate, et 
hindamiskriteeriumidele vastavust peaks olema võimalik kontrollida enne 
kvalifitseerimise kriteeriumidele vastavuse kontrollimist? 
24. Kas Te arvates võiks olla põhjendatud l ubada erandjuhul hank ijal võtta hindamise 
etapis arvesse kriteeriume, mis on seotud pakkuja endaga? Kui jah, siis millisel juhul 
ning milliseid täiendavaid kaitsemeetmeid oleks Teie arvates vaja, et tagada sellise 
süsteemi puhul lepingu sõlmimise otsu se õiglus ja objektiivsus? 
Varasema tegevuse arvessevõtmine 
Sidusrühmad toovad esile ka seda, et praeguste direktiividega ei ole ette nähtud asjakohaseid 
meetmeid, et võtta arvesse varasemat koge must, mis hankijal võib olla olnud pakkujate 
tegevusega. On tõsi, et sellis e kogemuse arvestamine võiks anda  kasulikke vihjeid pakkuja ja 
tema tulevase töö kvaliteedi kohta. Siiski k aasneks selle võimalusega ilmne oht pakkujate 
diskrimineerimiseks. Seepärast oleks vaja keht estada asjakohased kaitsemeetmed, et tagada 
pakkujate võrdne kohtlemine, läbipa istvus ja õiglane menetlus. 
Küsimus: 
25. Kas arvate, et direktiiviga tuleks selges õnaliselt lubada võtta arvesse varasemat 
kogemust ühe või mitme pakkujaga? Kui jah, siis millised kaitsemeetmeid oleks vaja 
diskrimineerimise ennetamiseks? 
Erivahendid võrgustikega seotud valdkondade puhul 
ET 18   ET Võrgustikega seotud valdkondade direktiivi me netluslikud vahendid on märkimisväärselt 
erinevad direktiivi 2004/18/EÜ vahenditest mitmes aspektis . Esiteks iseloomustab neid 
suurem menetluslik paindlikkus  hankijate jaoks. Lisaks ees pool osutatud va bale valikule 
seoses väljakuulutamisega läbirääkimistega  hankemenetluse puhul on võrgustikega seotud 
valdkondade ettevõtjatel hanke ko rraldamiseks kasutada veel kaks erivahendit, nimelt 
kvalifitseerimissüsteemid43 ja perioodilised eelteated44. 
Praeguse võrgustikega seotud valdkondade direktiivi tingimuste kohaselt saab 
kvalifitseerimissüsteemi kehtestamise teatei d kasutada hankekuulutusena mis tahes liiki 
selliste ehitustööde, asjade või tee nuste hangete puhul, mida hangitakse 
kvalifitseerimissüsteemi kehtivusaja jooksul, sõltumata selleks kasutatavate üksikute 
hankemenetluste arvust. Kui on otsustatud kasu tada kvalifitseerimissüsteemi kehtestamise 
teateid hankekuulutusena, või b konkreetse(id) lepingu(id) sõlmida ainult piiratud või 
läbirääkimistega hankemenetlustega, mille puhul  osalejad valitakse nende – ja ainult nende – 
hulgast, kes on juba kvalifitseeri tud vastavalt asjaomast süsteemi reguleerivatele eeskirjadele. 
Kvalifitseerimissüsteem võib olla kasulik vahe nd tehniliselt nõudlike eh itustööde, asjade või 
teenuste hangete puhul,45 mis hõlmavad sellised pi kki menetlusi ettevõtjate 
kvalifitseerimiseks,46 et kõigile asjaosalistele on pigem eelistatum kasutada sama 
kvalifitseerimissüsteemi mitme üksiku hankemene tluse puhul kui korra ta kvalifitseerimise 
protsessi iga hankemenetluse jaoks uuesti.  
Perioodilisi eelteateid saab ka sutada hankekuulutusena seos es mis tahes liiki selliste 
ehitustööde, asjade või teenuste hangetega, mi da hangitakse 12 kuu jooksul, sõltumata selleks 
kasutatavate üksikute hankemenetluste arvust. Kui perioodilisi eelteateid on otsustatud kasutada hankekuulutusena, ei või konkr eetse(id) lepingu(id) sõlmida avatud 
hankemenetlusega, vaid ainult piiratud või läbi rääkimistega hankemenetlustega, mille puhul 
osalejad valitakse nende – ja ainult nende – hul gast, kes on vastusena pe rioodilisele eelteatele 
juba avaldanud huvi. Perioodilisi eelteateid on sageli kasutatud hankekuulutusena seoses 
sarnaste, ühetaoliste asjade, teenuste või eh itustööde korduvate ostudega ning seepärast saab 
see lihtsustada võrgustikega seotud val dkondade ettevõtjate ig apäevast tegevust. 
Küsimus: 
26. Kas arvate, et võrgustike ga seotud valdkondade ette võtjate hangetele on vaja 
erieeskirju? Kas võrgustikega seotud valdkonda de ettevõtjate ja avalik-õiguslike 
äriühingute suhtes kohalduvate eri eesk irjadega võetakse piisavalt arvesse 
võrgustikega seotud valdkondade ha ngete erilist olemust?  
2.2. Konkreetsed vahendid väi kestele hankijatele 
Sageli kurdavad eelkõige väikes ed hankijad, et nende suhtelise lt väikeste lepingute sõlmimise 
suhtes menetluseeskirjade ja kaitsemeetme te kogu korra kohaldamiseks on vaja kulutada 
ebaproportsionaalselt palju aega ning tööd. Vä ikeste lepingute puhul, mis jäävad alla 
direktiivide piirmäärade, kurdavad nad ka  õigusliku ebakindluse üle, mis on seotud 
vajadusega järgida või mitte esmasest õigusest tulenevaid nõudeid. Mõlemat probleemi võiks käsitleda järgmisel viisil. 
                                                
 
43 Vt eelkõige artikkel 53.  
44 Vrd artikli 42 lõige 3. 
45 Nt raudteeveerem, kõrg surve-gaasijuhtmed jne. 
46 Mõnel juhul kauem kui kuus kuud. 
ET 19   ET Leebem menetlusraamistik kohalikele ja piirkondlikele hankijatele direktiivide piirmäärasid 
ületavate lepingute sõlmimiseks 
Võiks olla soovitav sätestada kohalikele ja piirkondlikele hankijatele leebem 
menetlusraamistik, et kasutada täielikult ära paindlikkust, mis on GPA kohaselt kättesaadav 
piirkondlikele ametiasutustele ni ng võrgustikega seotud valdkondade ettevõtjate le ilma, et see 
ohustaks läbipaistvuse vajadust. Praeguste dire ktiividega on sätestatud selline paindlikkus 
ainult võrgustikega seotud valdkondade ettevõtjat ele, kuid mitte kohalikele ja piirkondlikele 
hankijatele. Selline diferentseeritud süsteem annaks kohalikele omavalitsustele nende hanketegevuses rohkem vabadust ning vähendaks halduskoormust just neis valdkondades, kus 
see võib olla ebaproportsionaalse lt suur. Teisalt võiks menetlu snõuete eri tasemete loomine 
muuta üldise õigusraamistiku keerukamaks ning se da võib olla keerukas üle võtta ja praktikas 
kohaldada, eriti kui tegemist on riigiabieeskirjade kohaldamisega
47. 
Sellise leebema menetlusraamistiku üks element võiks olla vähem ranged avaldamise nõuded. 
GPA kohaselt saab piirkondlik hank ija sõlmida lepingu ilma eraldi hanketeate avaldamiseta 
juhul, kui ta on teavitanud oma kavatsusest ja avaldanud konkreetse teabe perioodilises 
eelteates või kvalifitseerimissüsteemi kehtestamise teates48. See võimalus võiks 
märkimisväärselt vähendada hankijate halduskoo rmust. Võimalik puudus võib olla ettevõtjate 
jaoks vähenenud juurdepääs lepingutele, millega kaasneb väiksem konkurents üksikute lepingute puhul.  
Veel üks võimalus võiks olla lubada välja kuulutamisega läbirääkimistega hankemenetlust 
kasutada üldiselt. Võimalust lubada kasutada läbirääkimisi üldiselt on juba käsitletud eespool 
(osa 2.1). Selle võimaluse sobivust konkreetselt kohalikele ja piirkondlikele  hankijatele tuleks 
hoolikalt analüüsida. See võib o lla hea viis kohandada lepingut , et võtta arvesse selliste 
hankijate konkreetseid probleeme ja  vajadusi. Teisalt ei ole see kindel, et väikestel hankijatel 
on alati ostja turujõud ja tehni lised teadmised, et pidada lä birääkimisi pakkujatega võrdsel 
tasemel.  
Küsimused: 
27. Kas Teie arvates on riigihankekorra terv iklik kohaldamine väiksemate hankijate 
vajaduste seisukohast sobilik või vastupidi ebasobiv? Palun selgitage oma vastust. 
28. Kui jah, kas Te pooldaksite lihtsust atud hankekorda koha like ja piirkondlike 
omavalitsuste poolt suhteliselt väikeste  lepingute sõlmimise puhul? Milline peaks 
Teie arvates olema selline lihtsustatud kord?  
Suurem õiguskindlus direktiivi piirmäärade st väiksemate lepingute sõlmimise puhul 
Paljud lepingud, mille sõlmivad väikesed kohalikud ja piirkondlikud hankijad, on väärtusega, 
mis jääb allapoole direktiivide piirmäärasid. Si iski vastavalt Euroopa Kohtu kohtupraktikale 
tuleb selliste lepingute sõlmimisel järgida ELi õiguse aluspõhimõtteid, nagu 
mittediskrimineerimine ja läbipaistvus, juhul  kui need lepingud tekitavad piiriülest huvi. 
Komisjon on väljendanud oma seisukohta Euroopa  Kohtu kohtupraktikast tulenevate nõuete 
                                                 
47 Riigiabieeskirjad keskenduvad pigem antud abile, mitte aga hankija suurusele. Menetlusraamistiku 
lihtsustamiseks läbiviidud mis tahes läbivaatamine ei tohi piirata riigiabieeskirjade kohaldamist. 
48 Nende meetmete üksikasjaliku selgituse puhul vt osa 2.1. 
ET 20   ET kohta oma tõlgendavas teatises, milles käsitletakse  ühenduse õigust lepingute sõlmimisel, mis 
ei ole või on ainult osaliselt re guleeritud riigihankedirektiividega49.  
Siiski väidavad mitu hankijat, et alati ei pr uugi kõnealuses teatises  esitatud selgitus olla 
praktikas piisav, eelkõige siis, kui on vaja määr ata kindlaks, kas piiriülene huvi on olemas või 
ei ole. Ebakindlus selle puhul, kas aluspõhimõte te standardeid tuleb konkreetsel juhul järgida 
või mitte, muudaks olukorra keeruliseks eelkõi ge väiksematele hankijatele. Selle küsimuse 
olulisus on ilmne ka meetmete põhjal, mida liikmesriigid on selles valdkonnas võtnud seoses 
finantskriisiga.  
Kuigi allapoole piirmäärasid jäävad lepingud ei oleks väga suure tõenäosusega hõlmatud 
tulevase õigusakti ettepanekuga, võiks kaaluda täiendavaid juhiseid, et aidata hankijatel 
hinnata konkreetsetel juhtude l teatava piiriülese huvi olemasolu või puudumist. 
Küsimus: 
29. Kas Teie arvates annab Euroopa Kohtu koht upraktika, nagu selgitatud komisjoni 
tõlgendavas teatises, piisavat õiguskindl ust allapoole direktii vide piirmäärasid 
jäävate lepingute sõlmimiseks? Või võiks Teie  arvates olla vaja täiendavaid juhiseid 
näiteks selle kohta, mis viitab võimalikul e piiriülesele huvile ? Millises etapis 
peaksite Te neid asja kohaseks või vajalikuks? 
2.3. Avaliku sektori sisene koostöö 
Viimastel kümnenditel on vastuolulise arutel u teemaks olnud ka küsimus, kas ja millises 
ulatuses tuleks kohaldad a riigihanke-eeskirju lepingute suht es, mis sõlmitakse ametiasutuste 
vahel.  
Ausa ja avatud konkurentsi põhimõte välistab, et ametiasutuste vahel sõlmitavad lepingud 
arvataks automaatselt  välja ELi riigihankedirektiivide ko haldamisalast. Siiski on tõsi, et 
nende eeskirjade kohaldamine ei ole asjakohane ametiasutuste vahel teatavate koostöövormide puhul ning seepärast ei käsitle  Euroopa Kohus neid riigihankena.  
Tegelikult tuleb tõmmata eraldusjoon ühelt poolt  ametiasutuste vahelis te kokkulepete, mis on 
vajalikud nende ülesannete täitmiseks, mis on hõlmatud nende isekorra lduse õigusega ning 
teiselt poolt hanketegevuse vahele, mis saab ka su ettevõtjatevahelisest  avatud konkurentsist. 
Euroopa Kohus on teinud vahet eelkõige avaliku sektori sisese koostöö kahel stsenaariumil, 
mis ei ole hõlmatud ELi r iigihankedirektiividega.  
Sisetehing: avalik-õigusliku juri idilise isikuga sõlmitud lepinguid ei käsitleta r iigihankena, kui 
hankija teostab kontrolli selle üksuse üle sarnasel t viisil, nagu ta teostab kontrolli enda 
struktuuriüksuste üle ning kui ta teos tab olulise osa oma tegevusest hankijaga
50. Mitmed 
hankijad saavad kasutada ühtset, ühiselt kontrollitavat siseüksust (vertikaalne/institutsionaliseeritud koost öö). Euroopa Kohtu kohtupraktika jätab mitmed 
küsimused siiski lahtiseks, nagu näiteks mida täpselt on mõeldud „analoogse kontrolliga”, 
                                                
 
49 Komisjoni 1. augusti 2006. aasta tõlgendav teatis, milles käsitletakse ühenduse õigust lepingute 
sõlmimisel, mis ei ole või on ainult osaliselt re guleeritud riigihankedirektiividega (ELT C 179, 
1.8.2006, lk 2). Vt ka Üldkohtu 20. mai 2010. aasta otsus kohtuasjas T-258/06, Saksamaa vs. komisjon. 
50 Vt nt kohtuasjad C-107/98, Teckal; C-324/07, Coditel ning C-573/07, Sea. 
ET 21   ET kontrollitava üksuse poolt emaüksuse või asut usesisese sõsarüksusega (st üksus, mida 
kontrollib sama emaüksus) lepingu sõlmimisega. 
Horisontaalne koostöö: Euroopa Kohus leidis hilisemas kohtuotsuses51, et ühiselt 
kontrollitavate asutusesiseste üksuste kasutamine  ei ole ainus avaliku sektori sisese koostöö 
viis, ning et selline koostöö saab jääda puhtalt lepingulisele tasemele 
(horisontaalne/mitteinstitutsionaliseeritud koostöö). Selline korraldus ei ole hõlmatud ELi riigihanke-eeskirjadega juhul, kui üksnes avalik-õiguslikud üks used täidavad ühiselt avalik-
õiguslikke ülesandeid, kasutades omavahende id, omades ühist eesmärki ning see hõlmab 
vastastikuseid õiguseid ja kohustusi, mis lähe vad üldise huvi eesmärkide saavutamisel 
kaugemale kui „ülesande täitmine tasu eest”. 
Lisaks neile kahele koostöövormile on vaja nimetada veel ühte juhtu, mis ei käsitle 
„koostööd” kitsas tähenduses eri hankijate vahe l, vaid pigem avalik-õigusliku ülesande 
pädevuse üleandmist ühelt asutuselt teisele. Sell ine pädevuste üleandmine jääb väljapoole ELi 
riigihankedirektiivide reguleerimisala juhul, kui vastutus ülesande kui sellise eest antakse üle 
tervikuna (vastupidiselt ülesa nde tegeliku teostamise usalda misele teisele asutusele). 
Euroopa Kohtu areneva kohtupraktika tulemusena on tekkinud üsna keerukas pilt võimalikest 
eranditest avaliku sektori sisese koost öö puhul ning kogemused on näidanud, et hankijatel 
puudub selgus, kas ja millistel tingimustel nende suhted jäävad riigihanget käsitleva ELi 
õiguse reguleerimisalasse. Selle selgitamiseks lä hema aja jooksul annavad komisjoni talitused 
2011. aastal avaldatavas komisjoni talituste töödokumendis suuniseid kohtupraktika tõlgendamise kohta.  
Peamine küsimus on siiski, kas ja kuidas tuleks  seda küsimust käsitleda õigusnormides, milles 
määratletaks eelkõige selgelt need koostöövor mid, mis jäävad ELi riigihankedirektiivide 
kohaldamisalast väljapoole. 
Kasulik võiks olla uurida, kas on veel võimali k luua välja jäetud av aliku sektori sisese 
koostöö vormide mõiste, mis sisaldab teatavai d ühiseid kriteeriume. Selline kontseptsioon 
tuleks välja töötada nii, et see eristaks selg esti ühelt poolt hankijate poolt avalik-õiguslike 
ülesannete (ühise) täitmise korraldamise kaas aegseid vorme, mis lähtuvad üksnes avaliku huvi 
kaalutlustest (st ei ole hõlmatud riigihanke-eeskirjadega) ning teiselt poolt turult asjade ja 
teenuste selget (kaubanduslikku) müüki ja os tu (eeskirjadega hõlma tud). Hoolikalt tuleb 
analüüsida, kuidas saab sellist eristamist praktikas rakendada, samuti võttes arvesse Euroopa 
Kohtu poolt tema hiljutiste kohtuotsustega edasi an tut. Selle taustal näivad järgmised asjaolud 
olevat eriti olulised.  
Esiteks näib olevat Eu roopa Kohtu kohtupraktika
52 põhjal selge, et avaliku sektori sisene mis 
tahes koostöö, mis jääb välja ELi riigihanke- eeskirjade kohaldamisest, peab hõlmama üksnes 
avalikku sektorit. Erakapitali osalus ühes koos tööd tegevas üksuses välistab seega koostöö 
väljaarvamise riigihanke-ees kirjade kohaldamisest.  
                                                 
51 Kohtuasi C-480/06, komisjon vs. Saksamaa. 
52 Kohtuasi C-26/03, Stadt Halle. 
ET 22   ET Teiseks näib olevat oluline kõnealuste üksuste „osalise turule orienteerituse” kriteerium, nagu 
selle on hiljuti välja töötanud Euroopa Kohus53. Kui kõnealused üksused on turule 
orienteeritud, tegutsevad nad turul otseselt konk ureerides eraettevõtjatega, taotledes samasid 
või sarnaseid ärilisi eesmärke ning kasutades samu vahendeid. Koostöö, mis on välja arvatud 
riigihanke-eeskirjade kohaldamisalast ning m ille eesmärk on avalik-õigusliku ülesande 
täitmine, ei peaks põhimõtteliselt selliseid üks useid hõlmama. Nn maja sisesed pakkujad, kes 
on turule orienteeritud, võivad samuti tekitada  küsimusi seoses konkurentsi ja riigiabiga. 
Viimasena on vaja käsitleda koostööd tege vate üksuste vahelise seose liiki. 
Institutsionaliseeritud koostöö puhul on (ühise) asutusesisese kontrolli olemasolu see, mille 
tõttu võidakse kohaldamisalast arvata välja is egi leping, mis muidu oleks riigihankekorraga 
hõlmatud. Sellise kontrolli puudumisel ning selleks , et eristada mitteinstitutsionaliseeritud 
koostööd tavalisest riigihankelepi ngust, näib olevat oluline,  et esimene peaks hõlmama 
vastastikuseid õiguseid ja kohustusi , mis lähevad kaugemale kui „ü lesande täitmine tasu eest” 
ning see, et koostöö peamine eesmä rk ei ole ärilise iseloomuga. 
Küsimused: 
30. Eelnevat arvesse võttes, kas Teie arvates on kasulik ELi tasandil kehtestada 
õigusnormid seoses avaliku sektori sisese  koostöö ulatuse ja kriteeriumidega?  
31. Kas Te nõustute, et avaliku sektori sisese koostöö vormide  jaoks, mis on eeskirjade 
kohaldamisalast välja arvatud, tuleks vä lja töötada kontseptsioon teatavate ühiste 
kriteeriumidega? Millised oleks Teie ar vates sellise kontse ptsiooni olulised 
elemendid? 
32. Või eelistaksite Te eri koostöövormide ja oks konkreetseid eeskirju, mis järgivad 
Euroopa Kohtu kohtupraktikat (nt sisete hingud ja horisontaaln e koostöö)? Kui jah, 
palun selgitage miks ning millised eeskirjad need peaksid olema? 
33. Kas ELi eeskirjad peaksid hõlmama ka päde vuste üleandmist? Palun selgitage miks. 
2.4. Asjakohased vahendid nõudluse koondamiseks / ühishange 
Üks valdkond, mille puhul sidusrühmad sageli taunivad, et nende arvates ei pakuta ELi 
tasandil piisavalt meetmeid, on hankijate  vahel nõudluse koondamise / riigihanke 
koordineerimise küsimus.  
Nõudluse sellise koondamise pooldajad rõhutavad mä rkimisväärset positiivset mõju tarnijate 
ja hankijate jaoks, mis hõlmab järgmist: mastaab isääst, madalamad tootmiskulud ettevõtjate ja 
Euroopa maksumaksjate jaoks, ametiasutuste suurem ostujõud ning võimalus neil koondada 
oskusi ja teadmisi ning jagada hankega seotud kulusid ja riske. Eri ti kulude ja riskide 
jagamine lihtsustaks ka uute, i nnovaatiliste toodete ja  teenuste strateegil ist hanget ning seega 
soodustaks uute toodete ja turgude arengut54. 
                                                 
53 Kohtuasi C-573/07, SEA, punkt 73. Nõuded otsuses C-480/06, et koostöö läbiviimist reguleerivad 
avaliku huvi eesmärkidest lähtuvad kaalutlused ja nõuded ning et huvitatud isikute võrdse kohtlemise 
põhimõtte järgimine osutab samas suunas.  
54 Seepärast kutsutakse juhtalgatuses „Innovatiivne  liit” (SEK(2010) 1161), mille eesmärk on uue hoo 
andmine innovatsiooni ja teadusuuringuid käsitlevale Euroopa poliitikale osana Euroopa 2020. aasta 
strateegiast, ülesse algatama ühishanget käsitlevat ELi algatust.  
ET 23   ET Eelkõige võiks eri liikmesriikide hankijate  vaheline piiriülene koostöö aidata kaasa 
hanketurgude edasisele integreerimisele, soodus tades riigipiire ület avate Euroopa turgude 
killustatuse vähenemist ning seega luues toimiva, rahvusvaheliselt konkurentsivõimelise 
Euroopa tööstusliku baasi.  
Praeguste direktiividega on juba sätestatud mitmeid vahendeid nõudluse koondamiseks, 
sealhulgas kesksed hankijad55. On muid vahendeid, mis ei ole konkreetselt vä lja töötatud 
nõudluse koondamiseks, kuid mida võib selleks  kasutada, näiteks võimalus sõlmida 
raamlepinguid mitme hankija osalusel. Hanki jad saavad loomulikult kooskõlastada oma 
hanketegevust ka lihtsalt jagades oma kogemusi  või kooskõlastades hankemenetluse teatavad 
etapid. 
Siiski on vaja arutada korduvat taotlust luua nõudluse koondamist, eelkõige piiriülest 
ühishanget, käsitlevad konkreetsemad ELi tasandi vahendid. Selliste vahendite ja 
mehhanismide puhul tuleks leida õige tasakaal  strateegilistes sekt orites nõudluse suurema 
koondamise lubamise ning hanketurgudel konkurentsi mittepiiramise vahel (eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ka hjuks), nt jagades lepingud osadeks. 
Piiriülese ühise hankemenetluse puhul võib o lla vaja käsitleda tä iendavaid õiguslikke 
küsimusi, nagu näiteks selle määratlemine, m illiseid siseriiklikke õigusakte kohaldatakse 
hankemenetluse ja lepingu suhtes, hankijate võ ime kasutada muid kui enda siseriiklikke 
õigusakte, hankeotsust läbi vaatava pädeva organi ja  kohaldatavate eeskirjade 
kindlaksmääramine. 
Küsimused: 
34. Kas Te üldiselt pooldate nõudluse suur emat koondamist / ühishanke suuremat 
kasutamist? Mis on Teie arvates selle eelised ja /või puudused?  
35. Mis Teie arvates takistab tõhusat nõudl use koondamist / ühishanke korraldamist? 
Kas arvate, et vahendid, mis on nendes direktiivides sätestatud nõudluse 
koondamiseks (kesksed hankijad, raamlepingud)  toimivad hästi ja on piisavad? Kui 
ei, siis kuidas tuleks neid vahendeid muut a? Milliseid muid vahendeid või sätteid 
oleks Teie arvates vaja? 
36. Kas arvate, et nõudluse suurema koondamise  / rohkemate ühishangetega võiks 
kaasneda teatavad riskid seoses konkuren tsi piiramise ning r iigihankelepingutele 
juurdepääsu halvenemisega väikeste ja ke skmise suurusega ettevõtjate jaoks? Kui 
jah, siis kuidas võiks võimalikke riske maandada?  
37. Kas Teie arvates oleks ühi ne riigihankemenetlus m õne konkreetse tootevaldkonna 
puhul sobivam kui muude puhul? Kui jah, pa lun täpsustage mõni selline valdkond 
ning lisage põhjendus.  
38. Kas Te näete konkreetseid probleeme p iiriülese ühishanke puhul (nt seoses 
kohaldatavate õigusaktide ja läbivaatamiskorraga)? Nime lt, kas arvate et Teie 
liikmesriigi õiguse kohaselt oleks lubatud hankija suhtes kohaldada 
läbivaatamismenetlust muus liikmesriigis? 
                                                 
55 Vrd direktiivi 2004/18/EÜ artikli 1 lõige 10. 
ET 24   ET 2.5. Lepingu täitmisega seotud küsimuste käsitlemine  
Praeguste direktiividega ei reguleerita lepi ngu täitmist, välja arvatud lepingu täitmise 
tingimuste eelneva avalikustamise nõue (tingimu ste esitamine hanketeat es või kirjeldustes). 
Lepingu täitmise etapis tekkivad teatavad probleemid võivad siiski tõsiselt mõjutada 
pakkujatevahelist mittediskrimineerimist ning r iigihanke usaldusväärsust üldiselt. Tekib 
küsimus, kas ELi eeskirjadega tuleks ette nä ha konkreetsed regulatiivse d vahendid, mis võiks 
lubada hankijal tegeleda ne nde probleemidega tõhusamalt. 
Olulised muudatused 
Eriti keerukas küsimus on nende edasiste arengute probleem, millel on mõju lepingule endale 
või selle täitmisele. 
Vastavalt Euroopa Kohtu kohtuprak tikale eeldab riigihankelepingu sätetes selle kehtivuse ajal 
muudatuste tegemine uut hankemenetlust juhul, kui  need erinevad oluliselt esialgse lepingu 
tingimustest56.  
Euroopa Kohus on andnud juba mõne viite selle  kohta, millal muudatusi tuleks käsitleda 
olulisena. Nimelt juhul, kui muudatustega keht estatakse tingimused, mis oleksid võimaldanud 
osaleda või edukaks tunnistada muu pakkuja, kui muudatustega laie ndatakse oluliselt 
riigihankelepingu ulatust või kui nendega  muudetakse lepingu majanduslikku tasakaalu57. 
Siiski on hankijad osutanud, et teatavat liiki muuda tuste puhul ei näi kohtupraktika olevat 
piisavalt selge, et otsustada, kas on vaja uut hankemenetlust.  
Käesoleva konsulteerimise käigus  püütakse teha kindl aks, kas ELi tasandil on vaja õiguslikku 
selgitust, et kehtestada tingimused, mille kohaselt lepingu muutmine nõuab uut 
hankemenetlust. Selline selgitus võiks käsitled a ka selliste muudatuste võimalikke tagajärgi 
(nt näha ette muudetud lepinguga hanke puhul lihtsama hankemenetluse)58.  
Küsimused:  
39. Kas riigihankedirektiividega tuleks regulee rida kehtiva lepingu oluliste muudatuste 
küsimust? Kui jah, siis milliseid selgitamise elemente Te soovitaksite?  
40. Kui lepingu ühe või mitme olulise tingimu se muutmise järel tuleb korraldada uus 
hankemenetlus, kas sel juhul paindlikuma menetluse kohaldamise oleks õigustatud? 
Mis menetlus see võiks olla? 
Töövõtjaga seotud muudatused ning lepingute lõpetamine 
Keerukad küsimused tulenevad ka valitud tööv õtja endaga seotud muudatustest. Vastavalt 
Euroopa Kohtu kohtupraktikal e on hankijaga algselt lepi ngu sõlminud lepingupartneri 
asendamine uue lepingupartneriga oluline muud atus ning seepärast eeldab uut lepingut, välja 
                                                 
56 Vt 5. oktoobri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-337/98, komisjon vs. Prantsusmaa, punktid 44 ja 46; 
19. juuni 2008. aasta otsus kohtuasjas C-454/06, pressetext Nachrichtenagentur,  punktid 34–37; ning 
13. aprilli 2010. aasta otsus kohtuasjas C-91/08, Wall AG, punkt 37. 
57 Vt otsus kohtuasjas pressetext Nachrichtenagentur, punktid 35–37. 
58 Lahendus teatavate muudatuste korral on juba praegu sätestatud direktiivi 20 04/18/EÜ artikli 31 
lõikes 4, mille kohaselt lubatakse teatavate asjaolude korral kasutada täiendavate ehitustööde 
teostamiseks või teenuste osutamiseks väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetlust. 
ET 25   ET arvatud siis, kui see asendamine oli sätestat ud esialgse lepingu tingimustes, näiteks lisades 
sätte allhanke kohta. Seda ei  kohaldata siiski juhul, kui le ping antakse reorganiseerimise 
osana üle teisele töövõtjale, kes kuulub samasse kontserni59. Samas võib erandjuhul käsitleda 
alltöövõtja muutust lepingu oluliseks muutmise ks isegi juhul, kui muutuse võimalus on 
lepingutingimustes sätestatud60. 
Lisaks osutab sidusrühmade kogemus, et mitte ainult töövõtja asendami sel teise juriidilise 
isikuga, vaid ka muudatustel tema seis undis, saab lepingulis ele tasakaalule või 
usaldusväärsele täitmisele olla märkimisv äärne mõju (nt lepingu täitmise võimet mõjutav 
vahejuhtum nagu pankrot, määrava tähtsusega  ekspertide lahkumine äriühingust jne).  
Taas oleks vaja arutelu, et kindlaks teha, kas on vaja ELi tasandi vahendeid, et aidata 
hankijatel selliste olukordadega  asjakohaselt tegeleda, nt hank ijate õigus lõpetada leping 
töövõtjaga seotud oluliste muudatu ste korral, ja/või uu t lihtsustatud menetlust, et asendada 
sellisel juhul endine töövõtja61. 
Selline selgesõnaline võimalus hankijatel lõpe tada leping, võib olla nõutud ka juhul, kui 
Euroopa Kohus otsustab, et konkreetne leping on  sõlmitud ELi riigihanke-eeskirju rikkudes. 
Kuigi liikmesriikidel on kohustu s lõpetada lepingud, mis on sõlm itud ELi riigihanke-eeskirju 
rikkudes,62 ei ole mõnes siseriiklikus õigusaktis  sätestatud õigust se lliste lepingute 
tühistamiseks, mis muudab rikkumise korral hank ijate jaoks keeruliseks (või tegelikult isegi 
võimatuks) asjakohaste meetmete võtmise Euroopa Kohtu otsuste järgimiseks.  
Küsimused: 
41. Kas arvate, et ELi eeskirjad muudatuste kohta lepingu täitmise kontekstis omaksid 
lisandväärtust? Kui jah, siis mis oleks ELi tasandi eeskirjade lisandväärtus? 
Eelkõige, kas ELi eeskirjad peaksid si saldama sätet hankijate selgesõnalise 
kohustuse või õiguse kohta m uuta tarnijat / l õpetada leping teat avate asjaolude 
korral? Kui jah, siis milliste asjaolude korral? Kas EL peaks kehtestama konkreetsed 
menetlused ka selle kohta, kuidas tu leb/võib valida uue tarnija?  
42. Kas nõustute, et ELi riigihankedirektiividega tuleks nõuda, et liikmesriigid 
sätestavad oma siseriiklikus õiguses õiguse tühistada lepingud, mis on sõlmitud 
riigihankeõigust rikkudes? 
Mõnes liikmesriigis on lepingute rakendamist  käsitlevad siseriik likud eeskirjad üsna 
üksikasjalikud ning võivad olla halduskoormuse  allikaks (nt eeskirjad lepingu täitmise 
tagatiste, tarnetingimuste, viivituste, kohandus te hinna kehtestamise jne kohta). Siseriiklike 
eeskirjade arvu selles valdkonnas võiks tõenäo liselt vähendada, kehtestades teatavate 
aspektide suhtes ELi tasa ndil ühised standardid. 
Küsimus:  
                                                 
59 Kohtuotsus pressetext Nachrichtenagentur, punkt 40. 
60 Vt kohtuotsus Wall AG, punkt 39. 
61 Selline menetlus võiks pakkuda ka vahepealset lahendust, nagu võimalus sõlmida leping esialgse 
hankemenetluse paremuselt teisega võ i uuesti avada konkurss ainult nende pakkujate vahel, kes osalesid 
esialgses menetluses, tingimusel, et eelmine menetlus ei toimunud väga ammu. 
62 Vt kohtuasi C-503/04, komisjon vs. Saksamaa. 
ET 26   ET 43. Ka arvate, et lepingu täitmise teatavad aspektid, ning millised aspektid, peaksid 
olema reguleeritud ELi tasandil? Palun selgitage. 
Allhanked 
Praegused õigusaktid sisaldavad väga piir atud eeskirju allhangete kohta. Direktiivi 
2004/18/EÜ artiklis 25 on sätestatud, et ha nkijad võivad kohustada pakkujat esitama 
pakkumuses viiteid kavandatava allhanke kohta. Siiski vastavalt Euroopa Kohtu kohtupraktikale on pakkujal põhimõ tteliselt õigus pöörduda lepingu täitmiseks abi saamiseks 
alltöövõtjate poole, isegi kui se e tähendab, et suur osa lepin gust või kogu lepingu teostavad 
alltöövõtjad. Lepingu peamiste osade allhange t võib piirata või keelata üksnes juhul, kui 
hankijal ei olnud võimalik kontrollida alltöövõtja te tehnilist ja maja nduslikku suutlikkust. 
Mõni sidusrühm soovib allhangete suhtes ra ngemaid piiranguid, et hankijad saaksid lepingu 
täitmist rohkem mõjutada. Nad toetavad näitek s võimalust jätta allhanked välja täielikult või 
vähemalt lepingu peamiste osade puhul või piir ata seda teatava prot sendini lepingust või 
kehtestada hankijatele üldine õigus  lükata tagasi pakutud alltöövõtjad. 
Küsimus: 
44. Kas arvate, et hankijal peaks olema r ohkem võimalusi mõjutada eduka pakkuja 
allhankeid? Kui jah, siis milliseid vahendeid Te soovitaksite? 
3. JUURDEPÄÄSETAVAM EUROOPA HANKETURG  
ELi riigihankealaste õigusak tide üks peamisi eesmärke on või maldada ettevõtjatel tõhusalt 
konkureerida riigihankelepingute saamiseks muus  liikmesriigis. Selle puhul on saavutatud 
märkimisväärset edu alates esimeste riigihan kedirektiivide kehtesta misest 1970. aastatel. 
Sellest hoolimata näib olevat arenguruumi, et luua tõeline Euroopa hanketurg, mis on kõigile 
Euroopa ettevõtjatele täielikult juurdepääset av. See hõlmab eelkõige paremat juurdepääsu 
väikeste ja keskmise suurus ega ettevõtjate jaok s ning konkurentsivõi melisemaid hanketurge 
üldisemalt. 
Küsimus: 
45. Kas arvate, et praeguste direktiividega võimaldatakse ettevõtjatel täielikult ära 
kasutada hankevõimalusi siseturul? Kui mitte , siis millised sätted ei ole Teie arvates 
nõuetekohaselt kohandatud ettevõtjate  vajadustega ning miks?  
3.1. Parem juurdepääs väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ning alustavate 
ettevõtjate jaoks  
Riigihankedirektiivide eesmärk on avada riigiha ngete turg kõigile ettevõtjatele olenemata 
nende suurusest. Erilist tähelepanu tuleb si iski pöörata väikeste ja keskmise suurusega 
ettevõtjate (VKEde) juurdep ääsule kõnealustele turgudele63.  
                                                 
63 Vt ka Euroopa Parlamendi taotlust aruandes uute arengute kohta riigihangetes ( 2009/2175(INI) ), et 
komisjon peaks rohkem pingutama, et lihtsustada VKEde juurdepääsu hanketurgudele.  
ET 27   ET VKEsid käsitletakse ELi majanduse selgroona ning neil on suur töökohtade loomise, kasvu ja 
innovatsiooni potentsiaal. Lihtne juurdepääs ha nketurgudele saab aidata VKEdel avada seda 
kasvu ja innovatsiooni potentsiaali ning samal ajal on sellel positiivne mõju Euroopa 
majandusele. Lisaks sellele võimaldab SMEde suur kaasatus riigih angetesse hankijatel 
märgatavalt laiendada võimalikku tarnijatebaas i, millel on positiivne mõju, suurendades 
konkurentsi riigihankelepingutele ning tasakaalustades turgu va litsevaid turuosalisi.  
Et muuta kõigi suurustega r iigihanked VKEdele võimalikult j uurdepääsetavateks, avaldas 
komisjon 2008. aastal dokumendi „Parimate tavade  juhend, millega lihtsustatakse VKEde 
juurdepääsu riigihankelepingutele”64. Juhendis on esitatud ja välja  töötatud mitmeid tavasid 
ELi õiguslikus raamistikus, millega muudetakse pakkumuse tingimused VKEde osalemiseks võimalikult sobivaks ning tagatakse selle le pakkujate rühmale võrdsed võimalused. 
Komisjoni tellitud hiljutisest uuringust
65 nähtub, et aastatel 2006–2008 oli VKEde osakaal 
ettevõtetest, kes võitsid ELi piirmäärasid ületavad hankelepingud, vahemikus 58 % ja 61 % 
EL 27s. Hinnangulise tagatud lepingute väär tuse kogusumma puhul moodustasid VKEd 
riigihangetest 31–38 % ning nende  kogu osa majanduses, arvutatuna kogukäibena, on 52 %.  
Eelnevat arvestades tasub analüüsida, kas ELi  tasandil on vaja kavandada õigusmeetmeid 
tagamaks, et hankijad kasutavad oma hanketehi ngutes täielikult ära VKEde majanduslikku ja 
innovaatilist potentsiaali.  
Halduskoormuse vähendamine kvalifitseerimise etapis 
VKEde tagasisidest nähtub, et peamised takist used VKEde osalemisele avalikus pakkumises 
on kvalifitseerimise etapis. Ühelt poolt seostub see tõenditega, mi s tuleb esitada. See suur arv 
tõendavaid dokumente, mida sageli kvalifits eerimise etapis nõutakse, on halduskoormus, 
millega võib VKEdel olla raske toime tulla, seda eelkõige piiriülestel juhtudel, kui 
dokumendid peavad olema isegi tõlgitud. Teise lt poolt on kvalif itseerimise kriteeriumid ise 
sageli kehtestatud nii kõrget ena (nt käibenõuded või  nõutud varasemate hankelepingute arv), 
et tegelikult on VKEdel võimatu neid täita. 
Esimesel juhul (tõendid kvalifitseerimise krite eriumide kohta) võiks lahendus, mida on sageli 
pakutud, olla üldiselt luba da ettevõtjatel esimese sa mmuna esitada ainult kokkuvõte 
kvalifitseerimiseks olulisest teabest ja/või  esitada enda kinnitus kvalifitseerimise 
kriteeriumide täitmise kohta. Põhimõtteliselt palutaks ainul t edukal pakkujal või edukatel 
pakkujatel, kes on edasi pääsenud hindamise et appi, esitada tegelikud tõendavad dokumendid 
(tõendid). Siiski oleks ha nkijal võimalus küsida pettuse ennetamise eesmärgil dokumente 
hankemenetluse käigus igal ajal või is egi pärast hankemenetlust. See vähendaks 
halduskoormust, eelkõige VKEde jaoks, ilma, et seataks ohtu nõuetekohaste otsuste tegemist 
kindlustavad asjaolud.  
Teisel juhul (ülemäära nõudlikud kvalifitseerimise kr iteeriumid) võib olla  põhjendatud viia 
sisse ELi eeskirjadesse ülemmäär kvalifits eerimise teatavate kvalitatiivsete nõuete puhul, 
eelkõige finantsseisundi kohta. Sellega võiks vältida olukorda, et hankijad kehtestavad 
ülemäära nõudlikud kvalifitseerimise kriteeriumid (nt käibe kohta), mis paratamatult välistab 
                                                 
64 Komisjoni talituste töödokument SEK(2008)2193. 
65 VKEde juurdepääsu hindamine riigihanketurgud ele ELis (2009. aasta aj akohastatud versioon), 
valminud 2010. aasta septembris. Tellitud ettevõtluse ja tööstuse peadirektoraadi poolt. Konsultant: 
GHK.  
ET 28   ET VKEd. Selline meede arendaks veelgi edasi juba olemasolevat kohustust kohaldada 
proportsionaalseid kvalifitseer imise kriteeriumeid. Samas piiraks see hankijate vabadust 
määrata kindlaks, millised standardid on nende arvates vajalikud tagamaks, et leping 
rakendatakse nõuetekohaselt. 
Muud ettepanekud 
Sidusrühmad on teinud vahel ka ettepaneku  kehtestada seoses VKEdega positiivse 
diskrimineerimise meetmed, nagu üksne s VKEdele ettenähtud hankekvootide eelnev 
kindlaksmääramine. Erinevalt mõnest meie ka ubanduspartnerist, kes on selliseid meetmeid 
võtnud, ei poolda EL turgude reserveerimist t eatavatele ettevõtjate le. Sellised meetmed 
oleksid vastuolus ka pakkujate võrdse kohtlemise põhimõttega, mis on alussambaks ELi riigihankekorrale, mille on Euroopa Kohus kinnitanud aluslepingu kohase vabadusena.  
Sisesed haldusmeetmed, millega soodustatakse hankijaid andma endast parimat, et parandada 
VKEde juurdepääsu nende riigihankelepingutele, võiks siiski olla rakendatav võimalus. Üks 
võimalus võiks olla näiteks kehtestada VKE de osakaalu eesmärgid hangetes kokku. Selline 
süsteem ei hõlmaks teatavate lepingute hoi dmist VKEdele, kuid sellega lihtsalt pakutaks 
hankijatele stiimul, et kasutada kättesaadavaid vahendeid võimalikult hästi ära VKE-sõbraliku hanke jaoks. 
Veel oleks võimalus lubada hankijatel nõuda, et  edukas pakkuja annab al lhankena teatava osa 
lepingust kolmandatele isikutele. Selline kohus tus on direktiivi 2004/18/EÜ kohaselt juba 
olemas riiklike ehitustööde kontsessioonide puhul (artikkel 60) ning direktiivi 2009/81/EÜ 
kohaselt kaitse- ja julgeole kuvaldkonnas (artikkel 21).  
Küsimused 
46. Kas arvate, et ELi riigihanke -eeskirjad ja polii tika on juba piisav alt VKE-sõbralikud? 
Või kas arvate et direktiivi teatavad eeski rjad tuleks läbi vaadata või kehtestada 
täiendavaid meetmeid, et suurendada VKEde  osalemist riigihankemenetlustes? Palun 
selgitage oma valikut.  
47. Kas arvate, et mõni parimate tavade juhe ndis esitatud meede tuleks muuta hankijate 
jaoks kohustuslikuks, nt lepingu jaotam ine osadeks (kohaldatakse teatavate 
piirangutega)? 
48. Kas arvate, et pakkuja kvalifitseerimisega seotud eeskirjad on VKEde jaoks liiga 
suur halduskoormus? Kui jah, siis kuidas võiks neid eesk irju leevendada ilma, et 
seataks ohtu läbipaistvuse, mittedisk rimineerimise ning lepingute kvaliteetse 
rakendamise tagatised? 
49. Kas Te pooldaksite lahendust, mille kohaselt tõendavad materjalid esitatakse ning 
neid kontrollitakse ainult väljavalitu d taotlejate / võ itnud pakkuja puhul?  
50. Kas arvate, et enda kinnitu sed on asjakohane viis vähenda da halduskoormust seoses 
kvalifitseerimise kriteeriumide tõenditega võ i ei ole need piisavalt usaldusväärsed, et 
asendada tõendeid? Millistes valdkondades võiksid enda kinnitused olla kasulikud 
(eelkõige andmed ettevõtja enda kohta) ning millistes mitte?  
51. Kas nõustute, et ülemääraselt ranged käibenõuded finantssuutlikkuse tõestamiseks on 
VKEde jaoks probleem? Kas ELi õigusaktidega  tuleks kehtestada ülemmäärad, et 
ET 29   ET tagada kvalifitseerimise kriteeriumide proportsionaalsus (nt nõutav maksimaalne 
käive ei tohi ületada lepi ngu väärtuse teatavat korruti st)? Kas soovitaksite muid 
vahendeid, et tagada, et kvalifitseerimise kriteeriumid on proportsionaalsed lepingu 
väärtuse ja esemega? 
52. Millised eelised ja puudused kaasnevad liikmesriikidele  võimaluse andmisega lubada 
või nõuda oma hankijatelt, et nad kohustaks id edukat pakkujat andma allhankena 
teatava osa põhilepingust kolmandatele isikutele? 
3.2. Õiglase ja tõhusa konkurentsi tagamine  
Hankijad ostavad sageli konkurentsivas tase turustruktuuriga turgudelt66. Sellistel turgudel 
võib olla raske saavutada riigihanke-eeski rjade eesmärki, nimelt avatud ja tõhusat 
konkurentsi, kui kohaldatakse üksnes praeguste direktiividega sätest atud menetluseeskirju. 
Ilma turustruktuure arvestamat a tehtud hankeotsused, isegi kui need on täielikult kooskõlas 
direktiivide eeskirjadega, sisaldavad konsolidee rimise või isegi konkurentsivastase struktuuri 
süvendamise riski. See on nii eelkõige suure väärtusega lepingute puhul ning sektorites, kus 
ametiasutused on peamised kliendid ning erasek tori nõudlus ei ole piisavalt suur, et 
tasakaalustada ametiasutuste ostude mõju turul.  
Arukas riigihange, mille eesmärk on maksimee rida sellistel turgude l konkurentsi, eeldaks 
esmalt, et hankijad on teadlikud asjakohase turu  struktuurist. Lisaks sellele tuleks neil 
kohandada oma hankestrateegiad (lepingute üleseh itus ja menetluse valik) vastavalt. Näiteks 
peaksid hankijad vältima selliste lepingute hank emenetluste korraldamist, mida saavad täita 
ainult üks või väike arv turuosa lisi, sest see tugevdaks oligo poolseid struktuure ning muudaks 
uued turule sisenemised peaaegu võimatuks. Halvimal juhul lõpetaks hankija ühe valitseva tarnijaga, kes võiks määrata lepingu tingimused ja hinnad. 
Lepingute õige kuju sõltub loomulikult asja omase turu struktuurist. Kui väiksemad 
konkurendid turul on võimelised pakkuma asjaomas t teenust või asju väiksemas mahus, võib 
konkurentsi suurendamise tõhus viis hõlmata kog use / lepingu kestuse vähendamist. Tõhusat 
konkurentsi võiks saavutada ka jagades le pingud osadeks, millega võib kaasneda 
maksimaalne arv osasid, mille kohta saab lepingu sõlmida ühe pakkujaga. Kui väiksemate ettevõtjate hulgas ei ole piis avalt konkurente, siis alternat iivne viis tõhusa konkurentsi 
tagamiseks võib olla koondada mitu ostu ühte lepingusse, et meelitada võimalikke konkurente 
muudest liikmesriikidest.  
Hanketurgudel tõhusa konkurentsi kaitsemeetmete na on sageli kasulikuks nimetatud mitmeid 
muid vahendeid, mida võiks ELi tasandil ette  näha liikmesriikide või hankijate jaoks 
vabatahtlike valikutena. Nagu eespool osutatud, siis vähemnõudlikud kvalifitseerimise kriteeriumid tavaliselt suurendava d kvalifitseeruvate pakkumiste arvu
67. Valitsevate tarnijate 
kehtestatud ebasoodsaid lepinguid saab vältida, määratledes eelnevalt maksimaalse baasihinna, üle mille lepingut ei sõlmita, või võimaldades tühistada hankemenetlus juhul, kui 
ainult ühe pakkuja pakkumus(ed) lä bivad kvalifitseerimise etapi.  
                                                
 
66 Mitmes liikmesriigis valitseb jäätmekäitluse turul ük s või kaks suurt ettevõtjat. Ehitussektor, vähemalt 
suure infrastruktuuriprojektide puhul, on oligopoolne ning aldis kartellide loomisele. Muud näited on 
IT-tarned, elektrienergiaturg teatavates liikmesriikides , nagu nähtub artikli 30 kohastest otsustest seoses 
elektrienergiaturuga Tšehhi Vabariigis, Hispaanias ja  Itaalias, ning teatavate postiteenuste turg mitmes 
liikmesriigis, nagu nähtub artikli 30 kohastest otsustest postisektori kohta Rootsis, Soomes ja Austrias. 
67 Madalamad käibenõuded lihtsustavad väiksemate ettevõtjate osalemist, madalamad nõuded seoses 
varasema kogemusega soosivad uusi turule sisenemisi jne. 
ET 30   ET Üldiselt tuleks võimaluse korral ka kaaluda meetmeid, mis lihtsustavad muust liikmesriigist 
pärit pakkujate osalemist. Nagu juba rõhutatu d, siis kasutamata on veel märkimisväärne 
potentsiaal Euroopa-sisese kaubanduse suurenda miseks riigihankes, et luua tõeliselt 
euroopalik hanketurg. See mitmekordistaks Euroopa  ettevõtjate ärivõimalusi ning samal ajal 
suurendaks tarnijate võimalikku baasi hankija te jaoks. Meetmed piiriülese osalemise 
lihtsustamiseks võivad hõlmata sertifikaatide paremat vastastikust tunnustamist (või isegi Euroopa ühise eelkvali fitseerimise süsteemi loomist). M õni sidusrühm isegi soovitab, et 
teatavate suure väärtusega le pingute puhul võib kasulik olla koostada tehnilised kirjeldused 
kahes keeles või võtta vastu võõrkeelseid pakkumusi. Samuti võib kaaluda automaatse 
tõlkimise süsteemi kasutamist menetluse teat avate etappide puhul, vähemalt esialgse teabe 
eesmärgil. 
Kõik meetmed, mille eesmärk on tugevdada ko nkurentsi hanketurgudel eel davad, et hankijad 
tunnevad hästi turgusid, millelt nad ostava d (nt tegelikule hankele eelnevad uuringud 
sihtturgu struktuuri ja seis undi kohta). Nende (või muude) kaitsemeetmete praktikas 
rakendamine eeldaks hankijatelt lisapingutust,  mis tõenõoliselt olek s põhjendatud suurte 
lepingute puhul, millel on turustruktuurile märkimisväärne võimalik mõju.  
Küsimused: 
53. Kas nõustute, et riigihankel s aab olla oluline mõju turust ruktuuridele ning et hankijad 
peaksid võimaluse korral püüdma kohandada oma hankestrateegiaid, et võidelda 
konkurentsivastaste tu rustruktuuridega? 
54. Kas arvate, et Euroopa riigihanke-eeskirj ade ja -poliitikaga tuleks ette näha 
(vabatahtlikud) meetmed, et soodus tada sellised konkurentsi toetavaid 
hankestrateegiaid? Kui jah, siis mil liseid meetmeid Te soovitaksite? 
55. Eelnevat arvestades, kas arva te, et on vaja konkreetsemaid meetmeid või algatusi, et 
soodustada teiste liikmesriikide pakkujate os alemist? Kui jah, siis palun kirjeldage 
neid. 
56. Kas arvate, et on vaja parandada sertif ikaatide vastastikust tunnustamist? Kas Te 
pooldaksite üleeuroopalise eelkvalif itseerimise süsteemi loomist?  
57. Kuidas Te soovitaksite tegeleda keelebar jääri küsimusega? Kas olete seisukohal, et 
hankijatel peaks olema kohustus koostada tehnilised kirjeldused suure väärtusega 
lepingute puhul kahes keeles või võt ta vastu võõrkeelseid pakkumisi? 
58. Millised vahendid võiks riigih anke-eeskirjadega kehtestada , et hoida ära valitsevate 
tarnijate tekkimist? Kuidas võiksid hank ijad olla paremini kaitstud valitsevate 
tarnijate mõju eest?  
Konkurentsivastase käitumise ennetamine 
Lisaks muudele küsimustele esineb hanketu rgudel konkurentsivastase käitumise probleem. 
Hanketurud näivad lisaks muule olevat  eriti altid osa liste kokkumängule 
(pakkumismahhinatsioonid, turu jagamine jne)68, tulenevalt avaliku sektori nõudluse 
                                                 
68 Vt ka OECD ulatuslikku tööd, nt suunised pakkumismahhinatsioonide vastu võitlemiseks riigihankes: 
http://www.oecd.org/document/29/0,3343,en_2649_40381615_42230813_1_1_1_1,00.html . 
ET 31   ET stabiilsusest ja ennustatavusest.  Mõni analüütik on ka arvamuse l, et protsessi läbipaistvus 
aitab tegelikult kaasa kartellide loomisele.  
Kuigi konkurentsiõiguse rikkumiste arv riigihan kemenetluste puhul ei ole sugugi tähtsusetult 
väike,69 ei käsitleda praegustes ELi riigihanke-ees kirjades seda küsimust eraldi. Seni on 
seisukoht olnud, et probleemiga võiks tõhusalt tege leda praeguste eeskirjade alusel, nt andes 
hankijatele juhendeid selle kohta, kuid as ennetada ja tuvastada kokkumänge.  
Siiski peaks toimuma mõttevahe tus, kas sellised juhendid on piisavad, et tõhusalt võidelda 
kokkumänguga hanketurgudel, või on vaja konkr eetseid õiguslikke vahendeid, näiteks 
rangemad tõkked pakkumismahhinatsioonide korral, võimalus mitte avaldada teatavat teavet 
või läbirääkimistega hankemenetluse kohustusl ik kasutamine sektorites, mille puhul on 
kartellide loomise tõenäosus suur, sõltumatu lt koostatud pakkumuse kinnituste kasutamine 
(Certificates of Indepe ndent Bid Determination ), hankijate kohustus konsulteerida 
konkurentsiasutusega juhul, kui pakkum uste suhtes on kahtlusi jne.  
Kogemusest nähtub ka, et kasulik võib olla muuta teatavad sellised vahendid nn kokkumängu-
kindlamaks, mille puhul on konkreetne risk, et neid võidakse kasutada ära kokkumänguks. Näiteks lepingu teatavate osade allhange on  levinud viis võitn ud pakkujal tasuda 
kartelliliikmetele kartellikokkuleppe järgimis e eest. Üks võimalik viis selle probleemiga 
tegelemiseks võiks olla keelata teatavate tingimuste korral anda allhanget ettevõtjatele, kes ise 
osalesid hankemenetluses
70.  
On selge, et täiendavad tagatised konkurentsiv astase käitumise vastu võiksid aidata kaasa 
hanketurgudel usaldusväärse konku rentsi säilitamisele. Seda eelist tuleb hoo likalt kaaluda 
seoses täiendava halduskoormusega, mis selliste eeskirjadega kaasneks hankijatele ja ettevõtjatele. 
Küsimus:  
59. Kas arvate, et ELi riigihanke-eeskirj adesse tuleks sisse viia tugevamad 
kaitsemeetmed, et vältida konkurentsivastast käitumist hankemenetlustes? Kui jah, 
siis milliseid uusi vahendeid/sätteid Te soovitaksite?  
3.3. Hange puuduva konkurentsi / ainuõiguste korral 
Praktikas on hankijatel sageli vaja osta ühelt konkreetselt ettevõtjalt, sest sellel ettevõtjal on 
ainuõigus asjaomaste asjade tootmiseks või teen uste osutamiseks. Sellisel juhul on asjaomaste 
lepingute puhul tavaline konkurents välistatud. R iigihankedirektiividega  on seepärast lubatud 
kasutada väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetlust juhul, „kui  tehnilistel või 
kunstilistel põhjustel või ainuõiguste kaitsega seotud põhj ustel saab lepingu sõlmida ainult 
ühe konkreetse ettevõtjaga”71. 
Vastab tõele, et tulenevalt ainuõiguse ol emasolust oleks hankemenetlus puhas formaalsus 
ning sel puuduks praktiline väärtus. Siiski ei  saa salata, et juurdepääs asjaomasele 
                                                 
69 Mõne „kuulsa” kartelli näitena riigihanketurgudel vt toidukupongide kohtuasi Itaalias või Prantsusmaa 
kohtuasi „Lycées de l'Ile-de-France”. 
70 Pakkujate osalemist saab kokkumängu riski tõttu piirata vaid suhteliselt piiratud tingimuste korral, vrd 
Euroopa Kohtu 19. mai 2009. aasta otsus kohtuasjas C-538/07, Assitur (mis käsitleb ettevõtjate ajutiselt 
moodustatavaid rühmi).  
71 Direktiivi 2004/18/EÜ artikli 31 lõike 1 punkt b. 
ET 32   ET riigihankelepingule on tõkestat ud ainuõiguse eelneva andmisega, mis seega kõrvaldab kõik 
võimalused konkurentsiks juba e nne hankeprotsessi algust.  
Küsimust, kuidas ainuõigus on antud, ning eel kõige, kas ainuõiguse andmise etapis (mis 
asendab hilisema hankeotsuse) oli aus konkurents, ei käsitleta praegustes riigihankedirektiivides eraettevõt jatega sõlmitavate lepingute puhul. 
Küsimust käsitletakse üksnes seoses avali ku sektori sisese koostööga, mille puhul hankijate 
vahelised teenuste riig ihankelepingud on direktiivi kohaldam isalast välja arvatud juhul, kui 
need sõlmitakse ainuõiguse alusel – kuid ainul t tingimusel, et see ainuõigus on aluslepingu 
põhimõtetega kooskõlas
72.  
Seda konkreetset sätet ei ole tõenäoliselt enam vaja pärast seda, kui on leitud üldine lahendus 
avaliku sektori sisese koostööga  seotud küsimustele. Siiski tu leks kaaluda, kas selleks, et 
hanketurgudel oleks usaldusväärne konkurents, tuleks selle artikli aluseks olev põhimõte 
muuta üldiseks. Selle põhimõttega lubataks sõlmida hankelepinguid ainuõiguste alusel ilma 
hankemenetluseta juhul, kui kõnealused ainuõigu sed on antud läbipais tva konkursi alusel. 
Küsimused: 
60. Kas Teie arvates saab ainuõiguste andmine ohtu seada ausa konkurentsi 
hanketurgudel? 
61. Kui jah, siis milliseid vahendeid Te soovitaks ite selliste riskide maandamiseks / ausa 
konkurentsi tagamiseks? Kas arvate, et ELi riigihanke-eeskirjad ega tuleks lubada 
ilma hankemenetluseta riigihankelepingute sõ lmimine ainuõiguse alusel ainult juhul, 
kui asjaomane ainuõigus on antud läbipa istva menetluse ja konkursi alusel? 
4. RIIGIHANKE STRATEEGILINE KASUTAMINE , ET LAHENDADA UUED PROBLEEMID  
Ametiasutused saavad aidata oluliselt kaasa Euroopa 2020. aasta strat eegia strateegiliste 
eesmärkide73 saavutamisele, kasutades oma ostujõudu, et korraldada selliste as jade ja teenuste 
hankeid, millel on suurem ühiskondlik väärtus, soodustades innovatsiooni, säästes keskkonda ja võideldes kliimamuutuste vastu, vähendade s energiatarbimist, parandades tööhõivet, 
rahvatervist
74 ja sotsiaalseid tingimusi ning ede ndades võrdsust ja pa randades ebasoodsas 
olukorras olevate rühmade kaasatust75. Ametiasutuste märkimisväärne nõudlus 
keskkonnasäästlikumate, vähese CO 2-heitega, innovaatilisemate ja sotsiaalselt 
vastutustundlikumate asjade ja teenuste järele saab samuti ku jundada tootmise ja tarbimise 
suundumusi järgmisteks aastateks. Ühiskondlike probleemidega tegelemine ei peaks loomulikult vähendama riigihanke tõhusust. R iigihankes tuleks võtta poliitikaga seotud 
kaalutlusi arvesse viisil, millega välditakse ebaproportsionaalselt suurt täiendavat halduskoormust hankijate jaoks või konkurentsi moonutamist hanketurgudel. 
Riigihangete kasutamiseks Euroopa 2020. aasta  strateegias esitat ud poliitikaeesmärkide 
saavutamisel on kaks võimalust:  
                                                
 
72 Direktiivi 2004/18/EÜ artikkel 18. 
73 Vt komisjoni 3. märtsi 2010. aasta teatis – KOM(2010) 2020. 
74 Vt nõukogu 13. septembri 2010. aasta järeldused A/H1N1 pandeemia õppetundide kohta. 
75 See on nimelt kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 9, milles kutsutakse ELi üles võtma arvesse 
tööhõive edendamist, tagama piisava sotsiaalse kaitse ning võitlema sotsiaalse tõrjutusega. 
ET 33   ET ° anda hankijatele vahendid, mida on vaja, et võtta neid eesmärke arvesse menetluslike 
riigihanke-eeskirjade koha selt („kuidas osta”);  
° kehtestada kohustuslikud nõuded hankijatele või pakkuda st iimuleid, et suunata nende 
otsuseid selle kohta, milliseid asju ja teenuseid tuleks hankida („millist osta”). 
Riigihankedirektiividega on kehtestatud riigihangetele ühtne raamistik, sätestades 
menetluseeskirjad selle kohta, kuidas osta, ning hankijatel on vabadus otsustada, millist eset 
osta, määrates kindlaks oma vajadustele kõige paremini vastavate ehitustööde, asjade ja 
teenuste kirjelduse ning kehtestades pakkum use tingimused, mis on kõige asjakohasemad 
soovitud poliitikaeesmärkide saavutamis eks (kuni need on läbipaistavad ja 
mittediskrimineerivad).  
Riigihankeid käsitlevate ELi õigusaktideg a on lubatud pakkuda stiimuleid sellisteks 
hangeteks, mis on kooskõlas Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkidega, või kehtestada 
hankijatele kohustusi ostetava eseme kohta kas Eu roopa või liikmesriigi tasandil, et tagada 
riigihanke strateegiate kooskõla üldiste poliitikaeesmärkidega.  
Viimastel aastatel on algatatud juba mitmeid poliitikavaldkonna kohaseid algatusi nii Euroopa 
kui ka liikmesriigi tasandil, et soodustada r iigihanke kasutamist eespool kirjeldatud 
poliitikaeesmärkide toetamiseks, näiteks käimasolev töö seoses  keskkonnahoidliku riigihanke 
edendamise76, sotsiaalsete kaalutluste arvesse võtmisega riigihankes77 ja innovatsiooniga78.  
Liikmesriigid on korraldanud eelkõige keskkonnahoi dlikke riigihankeid juba üle kümne aasta. 
Enamik liikmesriike on võtnud vastu keskkonnahoidlike riigihangete riiklikud tegevuskavad, kehtestades nendes vabatahtlikud või kohustu slikud eesmärgid ja erimeetmed, millega 
edendada ja rakendada keskkonnahoidlik ke riigihankeid. EL on töötanud välja 
keskkonnahoidliku riigihanke kriteeriumi d 18 toote- ja teenusterühma kohta,
79 millele 
lisanduvad peagi uued rühmad.  
Järgnevas osas arutletakse, kas ja milliseid muud atusi on ELi riigihanke-eeskirjadesse vaja, et 
tagada nende eri meetmete ühts us ja asjakohasus, mida võiks ELi või liikmesriigi tasandil 
võtta. 
                                                 
76 Vrd komisjoni teatis „Keskkonnahoidlikud riigihanked”, KOM(2008) 400, millega on seatud eesmärgid 
keskkonnahoidliku riigihanke kasutuselevõtuks liikmesriikides ning alustatud Euroopa ühiste vabatahtlike keskkonnahoidliku riigihanke kriteeriumide väljatöötamise protsessi. Vrd ka 
„Keskkonnahoidlike riigihangete käsiraamat (keskkonnahoidlik ostmine)”, 
http://ec.europa.eu/environment/gpp/guideline_en.htm. 
77 Vrd käsiraamat „Sotsiaalne ostmine – suunis sotsiaalsete kaalutluste arvesse võtmiseks 
hankemenetluste puhul”, SEK(2010) 1258. 
78 Järgides teatise „Innovatiivne liit” kohustust nr 17, jälgib Euroopa Komisjon praegu uuringut (algas 
2010. aasta novembris ja lõpeb 2011. aasta novembris), mille kavandatav eesmärk on töötada välja uus 
toetusmehhanism innovatsiooniga seotud hangete jaoks. Skeemiga antakse juhiseid ja käivitatakse 
(finants)toetusmehhanism, et aidata hankijatel need hankemenetlused läbi viia mittediskrimineerival ja avatud viisil, koondada nõudlust, koostada ühised tehnilised kirjeldused ning hõlbustada VKEde 
juurdepääsu. Kommertskasutusele eel nevate hangete kohta, vrd komisjoni teatis „Kommertskasutusele 
eelnevad hanked:  innovatsiooni kiirendamine jätkusuutlike ja kõrgekvaliteediliste avalike teenuste 
tagamiseks Euroopas” (KOM(2007) 799). 
79 Vrd komisjoni teatis „ Keskkonnahoidlikud riigihanked" ( KOM(2008) 400), millega kehtestatakse 
eesmärgid seoses keskkonnahoidlike riigihangete kasutamisega liikmesriikides ning käivitati Euroopa 
keskkonnahoidlike riigihangete vabatahtlike kriteeriumide väljatöötamine. Vt ka k eskkonnahoidlike 
riigihangete käsiraamat („Buying Green“), http://ec.europa.eu/environment/gpp/guideline_en.htm. 
ET 34   ET 4.1. Kuidas osta, et saavutada Euroop a 2020. aasta strateegia eesmärgid 
Keskkonnakaitse, sotsiaalse kaasatuse või inno vatsiooni edendamisega seotud kaalutlused 
võivad sõltuvalt nende olemusest olla asjakohase d hankemenetluse eri etappides. Mitte kõiki 
kõnealuste poliitikaeesmärkidega seotud kaalutlusi ei saa võtta arvesse igas etapis. Järgnevas 
osas arutletakse, kuidas iga üksikut poliitika eesmärki võiks arvesse võtta hankemenetluse 
järjestikustes etappides.  
Lepingu eseme kirjeldamine ja tehnilised kirjeldused  
Praegu kehtivate ELi riigihanke-eeskirjade kohaselt peavad hankijad tagama lepingu eseme 
selge ja mittediskrimineeriva kirjelduse ning nad peavad määratlema tehnilised kirjeldused, 
millel ei tohi olla teatavaid ettevõtjaid eelistavat mõju.  
Protsessi ja tootmismeetodeid käsitlevad nõuded peavad olema seotud toote tootmisega ning 
mõjutama selle omadusi, ilma et see peaks olema ilmtingimata nähtav. Praeguste eeskirjade kohaselt ei ole võimalik nõuda se llist protsessi ja tootmismeetodeid, mis ei ole seotud toote 
tootmisega ning ei kajastu toote omadustes.  
Ametiasutused ja sidusrühmad mõnikord väid avad, et keskkonna või tervisega seotud 
põhjustel tuleks või peaks teatav aid tooteid kindlasti hankima koha pealt. Sellega seoses tuleks 
rõhutada, et sellised nõuded rikuvad ELi õigust juhul, kui  need põhjustavad tarnijate 
põhjendamatut otsest või kaudset diskrimineer imist. Need nõuded saavad olla põhjendatud 
ainult erandjuhul, kui õiguspärase id ja objektiivseid vajadusi, mis ei ole seotud ainult 
majanduslike kaalutlustega, saab rahuldada ainult teatavast piirkonna st pärit toodetega.  
Küsimused: 
62. Kas Teie arvates võimaldavad tehnilisi ki rjeldusi käsitlevad eeskirjad piisavalt 
arvesse võtta muude poliitikaeesm ärkidega seotud kaalutlusi? 
63. Kas Te jagate seisukohta, et võimalu s määratleda tehnilised kirjeldused 
kasutusomaduste või funktsionaalsete nõuete na võib lasta hankija tel saavutada nende 
poliitikaeesmärgid paremini, kui  määratledes need rangete ja üksikasjalike tehniliste 
nõuetena? Kui jah, siis kas Te toetate kasutusomaduste või funktsionaalsete nõuete 
muutmist kohustuslikuks teat avate tingimuste korral? 
64. Näitena, kas Teie arvates kasutavad hankijad piisavalt ära võimalusi, mida pakutakse 
direktiivi 2004/18/EÜ artikli 23 kohaselt seoses juurdepääsetavuse80 kriteeriumidega 
puudega inimeste jaoks või kõigile kasutaja tele sobivusega? Kui ei, mida on vaja 
teha? 
65. Kas Teie arvates on mõned praeguste direktiividega kehtestatud menetlused81 
(võistlev dialoog, ideekonkursid) eriti s obilikud, et võtta arvesse keskkonna-, 
sotsiaal-, juurdepääsetavuse- ja innovatsioonipoliitikat?  
66. Milliseid muudatusi Te soovitaksite teha pr aeguste direktiivide kohastes menetlustes, 
et võimalikult palju  võtta arvesse eespool nimetatu d poliitikaeesmärke ning samal 
                                                 
80 Juurdepääsetavus tähendab siin nende inimeste juurdepääsetavust, kellel on funktsionaalne puue. 
81 Menetluste kirjelduse puhul vt osa 2.1. 
ET 35   ET ajal kindlustada mittediskrimineerimise ja läbipaistvuse põhimõtete järgimine, et 
tagada Euroopa ettevõtjatele võrdsed tingimused? Kas innovaatilise info- ja 
kommunikatsioonitehnoloogia kasutamine võiks  aidata hankijatel saavutada Euroopa 
2020. aasta strateegia eesmärke? 
67. Kas oskate tuua näiteid juhtudest, kus piirdumine kohalike või piirkondlike 
tarnijatega oleks õigustatud õiguspäraste ja  objektiivsete põhjustega, mis ei põhine 
üksnes majanduslikel kaalutlustel? 
68. Kas Teie arvates võiks väljakuulutamisega läbirääkimistega hankemenetluse 
lubamine standardmenetlusena aidata võtta  paremini arvesse poliitilisi kaalutlusi, 
nagu näiteks keskkond, sotsiaalvaldkond, innovatsioon jne? Või oleks 
diskrimineerimise ja konkurentsi piiramise risk liiga suur? 
Kõige asjakohasemate kvalifits eerimise kriteer iumide nõudmine 
Hinnates taotleja suutlikkust tä ita lepingut, võib hankija võtta arvesse konkreetset kogemust ja 
pädevust seoses sotsiaalsete ja keskkonnaalas te aspektidega, mis on lepingu eseme suhtes 
asjakohased.  
Küsimus: 
69. Millised oleksid kasulikud näited te hnilisest pädevusest või muudest 
valikukriteeriumidest, mille eesmärk on soodustada selliste  eesmärkide saavutamist 
nagu keskkonnakaitse, sotsiaalse kaasat use soodustamine, puudega inimeste 
juurdepääsetavuse parandamine ning innovatsiooni edendamine? 
Kõige asjakohasemate hindamiskriteeriumide kasutamine 
Selleks et tagada ettevõtjate vahel tõhus konkur ents ning vältida seda, et avaliku sektori 
asutused teevad meelevaldseid otsuseid, nõutakse ELi praeguste riigihanke-eeskirjadega, et 
hindamiskriteeriumid peavad olema seotud le pingu esemega, need ei  või anda hankijale 
piiramatut valikuvabadust ning need peav ad olema hankedokumentides selgesõnaliselt 
esitatud.  
Hankijatel on vabadus otsustada, milline suhteline kaal anda majanduslikult soodsaima 
pakkumuse kindlaksmääramise igale kriteeriumile . See võimaldab neil hindamisel kajastada 
tähtsust, mida nad soovivad anda keskkonnaalas tele või sotsiaalsetele kriteeriumidele 
võrreldes muude kriteeriumi dega, sealhulgas hind.  
Standardsete asjade ja teenuste puhul on palj udel juhtudel juba võimalik kehtestada ranged 
keskkonnaalased või sotsiaalsed nõuded tehnili ses kirjelduses või lepingu täitmise 
tingimustes, kuigi leping sõlmitakse madalaima hinna kriteeriumi alusel . Sel viisil saavad 
hankijad tooted ja teenused, mis parima  hinnaga vastavad rangetele nõuetele.  
Keskkonna, energiatõhususe, juurdepääsu või innovatsiooniga se otud kriteeriumide 
kasutamine pigem hindamise etapis ja mitte ainult tehnilises kirjelduses või lepingu täitmise tingimustes võib siiski ajenda da ettevõtjaid esitama pakkumusi, mis lähevad kaugemale 
tehnilises kirjelduses sätestatud tasemest ning seepärast soodustab see innovaatiliste toodete 
turuletoomist. Samuti võiks olla kasulik kohal dada selliseid kriteeriu me hindamise etapis 
juhtudel, kui puudub kindlus, kas tooted või  teenused on turul kättesaadavad.  
ET 36   ET Küsimused 
70. Majanduslikult soodsaima pakkumuse krite erium tundub olevat sobivaim muude 
poliitikaeesmärkide saavutamiseks. Kas Teie  arvates selliste poliitikaeesmärke kõige 
paremaks arvesse võtmiseks tuleks muuta kehtivaid eeskirju (teatavate 
lepinguliikide/sektorite/olukordade puhul), et: 
70.1.1.  kõrvaldada madalaima hinna kriteerium; 
70.1.2.  piirata hinnakriteeriumi kasutamist või kaalu, mida hankija saab hinnale anda; 
70.1.3.  kehtestada lisaks madalaimale hinnale ning majanduslikult soodsaimale pakkumusele 
hindamiskriteeriumi kolmas võimalus? Kui ja h, millist alternatiivset kriteeriumi Te 
soovitaksite, mis võimaldaks tagada võrdsed konkurentsitingimused ja ausa 
konkurentsi Euroopa ettevõtjate vahel ning saavutada tõhusamalt ka muud 
poliitikaeesmärgid? 
71. Kas Teie arvates tuleks igal juhul nt kes kkonnaalasele, sotsiaalse le või innovatiivsuse 
kriteeriumile antavate punktide suhtes kehtestada näiteks piirmäär, et kriteerium ei 
muutuks olulisemaks kasutusomaduste või hinnakriteeriumist? 
72. Kas Teie arvates hindamise etapis keskkonn aalaste ja sotsiaal sete kriteeriumide 
lisamise võimalus on arusaadav ja kas se da kasutatakse? Kas see peaks olema 
direktiivis selgemini sõnastatud?  
73. Kas Teie arvates peaks olelusringi kulude arvessevõtmin e olema kohustuslik 
majanduslikult soodsaima pakkumise kindl aksmääramisel, seda eriti suurte 
projektide puhul? Kui jah, ka s Te peaksite vajalikuks/a sjakohaseks, et komisjoni 
talitused töötavad välja olelusri ngi kulude arvestamise meetodi?  
Nõuetekohaste lepingutäitmis e tingimuste kehtestamine  
ELi praeguste riigihanke-eeskirjade kohaselt p eavad lepingu täitmist käsitlevad tingimused 
olema seotud ülesannetega, mis on vajalikud hangita vate asjade või teenuste tootmiseks või 
pakkumiseks. Sellistes lepingu täitmisega seot ud tingimustes võib arvesse võtta ka muid 
poliitilisi kaalutlusi, nagu  näiteks sotsiaalsed ja  keskkonnaalased aspektid82. Viimased võivad 
kujutada endast nt teatavate hanke korras oste tud märkimisväärse süsinikdioksiidiheitega 
asjade puhul süsinikdioksiidiheidete korvami se nõudmist. Mõnel liikmesriigil on kogemusi 
takso- või muude transporditeenuste hangete ga, mille raames on nõutud, et nende teenuste 
osutamiseks kasutatavad sõidukid peavad kuulum a kõige tõhusamate hulka. Lepingu täitmise 
tingimusi võiks samuti kasutada  innovatsiooni soodustamiseks lepingu rakendamise ajal, nt 
pakkudes stiimuleid toodete või teenuste  edasiarenduseks lepingu täitmise ajal. 
Selles etapis saavad hankijad kohaldada edukate  pakkujate suhtes teat avaid kohustusi, mis on 
seotud erinevate keskkonnaalaste ja sotsiaalsete eesmärkide saavutamisega ning mida ei saa 
kajastada hankemenetluse varasemates etappides. 
Küsimused 
                                                 
82 Vt direktiivi 2004/18/EÜ artikkel 26.  
ET 37   ET 74. Lepingu täitmise tingimused on menetluse kõige asjakohasem etapp, milles võtta 
arvesse sotsiaalseid kaalut lusi seoses lepingu täitm isega seotud töökohtade ja 
töötingimustega. Kas olete sellega nõus? Kui ei, palun soovitage, mis võiks olla 
parim alternatiivne lahendus. 
75. Millised lepingu täitmise tingimused oleksid Teie arvates eriti asjakohased, et võtta 
arvesse sotsiaalseid, ke skkonnaalaseid ja energiat õhususealaseid kaalutlusi? 
76. Kas teatavad üldised lepingu täitmise ti ngimused, eelkõige need, mis käsitlevad 
lepingu täitmisega seotud töökohti ja tööti ngimusi, peaksid olema kindlaks määratud 
juba ELi tasandil?  
Nõuete kontrollimine 
Hankijad võiksid tehnilise kirjeldus e koostamisel või kvalifitseerimise / 
hindamiskriteeriumide väljatöötamisel või lepi ngu täitmise tingimuste kehtestamisel määrata 
kindlaks keskkonnaalased ja sotsiaalsed nõuded. Sellistel juhtudel koostavad nad tavaliselt 
nimekirja üksikasjadest (sertifitseerimine /dokumendid ja/või konkreetsed kohustused), mis 
tuleb taotlejatel või pakkujatel esitada, et tõendada, et nad on võimelised täitma 
keskkonnaalaseid või sotsiaalse id nõudeid. Praeguste eeskirj ade kohaselt võib konkreetseid 
tõendamissüsteeme (nt metsasertifitseerimise süsteemid, sotsiaalsüsteemi tõendid jne) aktsepteerida võimalike tõenditena, kuid tuleb aktsepteerida ka samaväärseid 
tõendusmaterjale. Üldine probleem, mis tekib riigihanke puhul, on seotud kõnealuste nõuete 
kontrollimisega tarneahelas. Kontrollimise küsimus on eriti asjakohane juhul, kui osa tarneahelast asub kolmandas riigis. 
Osalemise taotluste ja pakkumuste läbivaatam isel kontrollib hankija, kas taotlejate või 
pakkujate esitatud teave ja dokumendid vastav ad nõuetele. Kui nõutavad üksikasjad puuduvad 
või kui esitatud teave loetakse ebapiisa vaks, kõrvaldatakse taotleja või pakkuja 
hankemenetlusest. 
Küsimused 
77. Kas Teie arvates tuleks ELi praeguses r iigihangete raamistikus  sätestada konkreetsed 
lahendused nõuete täitmise kontrollimise küsimusega te gelemiseks kogu tarneahelas? 
Kui jah, siis milliseid lahendusi Te pakuksite kõnealuse küsimuse lahendamiseks? 
78. Kuidas saaks hankijaid kõige paremini aidata nõuete täitmi se kontrollimisel? Kas 
nõuetele vastavuse hindamise ühtsete ka vade ja dokumentide ja samuti märgiste 
väljatöötamine lihtsustaks nende tööd? Mida saaks sellise lähenemisviisi 
vastuvõtmise korral teha halduskoormuse vähendamiseks? 
Seos lepingu eseme / lepingu täitmisega 
Nagu eelnevalt osutatud, on ELi riigihangete praeguse õigusraamistiku kohaselt seos lepingu 
esemega põhitingimuseks, mida tuleb arvesse võtta hankemenetluses muu poliitikaga seonduvate mis tahes kaalutluste sätestamisel. S ee kehtib hankemenetluse kõigis järjestikustes 
etappides ning eri aspektide puh ul (tehniline kirjeldus, kvali fitseerimise kriteeriumid, 
hindamiskriteeriumid). Lepingu täitmise ti ngimuste puhul nõutakse, et see peaks olema 
seotud ülesannete täitmise ga, mis on vajalikud hangitava te asjade või teenuste 
tootmiseks/pakkumiseks.  
ET 38   ET Kõnealuse nõude pehmendamine võib anda ametiasutustele lisavõimalusi Euroopa 
2020. aasta strateegia poliitikaeesmärkide s aavutamiseks riigihangete abil. Muuhulgas 
võimaldaks see hankijatel mõjutada ettevõtjate käitumist, sõltumata ostetavast tootest või teenusest, nt selleks, et suurendada eraette võtjate suuremat sotsia alset või keskkonnaalast 
vastutust. See võiks olla mõjus vahend Eur oopa 2020. aasta strateegia poliitikaeesmärkide 
toetamiseks. 
Sellise võimaluse kaalumisel tuleb siiski hoolikalt hinnata kompromisse teiste poliitiliste 
kaalutlustega. Seos lepingu esemega tagab, et os t ise jääb keskseks osaks protsessis, milles 
kasutatakse maksumaksjate raha. See on olu line tagamaks, et hankijad saavad parima 
võimaliku pakkumuse ning riigi raha kasutata kse tõhusalt. Nagu eespool osutatud, on see 
eesmärk tõstetud esile ka Euroopa 2020. aasta strateegias,  milles rõhutatakse, et riigihangete 
poliitikaga tuleb tagada avaliku sektori vahe ndite kõige tõhusam kasutamine. Samal ajal 
garantii, et ostetakse parima hinnaga, tagab ELi riigihankepoliitika ja riigiabi käsitlevate 
eeskirjade ühtsuse, kuna sellega tagatakse, et ettevõtjatele ei anta hankelepingute sõlmimisega 
ebaõiglast majanduslikku eelist. Seega kui vähendada seost lepingu esemega, võib kaasneda 
oht, et ELi riigihanke-eeskirjade rakendamine kaugeneb riigiabieeskirjade rakendamisest ning 
lõpuks minnakse vastuollu eesmärgiga lähendada omavahel riigiabi ja riigihanke-eeskirju. 
Seos esemega saab aidata ka vältida olukorda , kus teatava riigi mõnda ettevõtjat võidaks 
eelistada teistest liikmesriik idest pärit ettevõtjatele. Kuigi see on eriti asjakohane mõne 
kaalutluse (nt teatavad sots iaalsed nõuded) puhul, sest need  põhinevad palju tõenäolisemalt 
riiklikel, piirkondlikel või isegi kohalikel ti ngimustel, kehtib see ka muu poliitika puhul, 
näiteks keskkonnaküsimused. Näiteks asjade ta rne puhul nõue, et pakkuj ate kasutatavaid 
kontorihooneid köetakse üksnes päikeseenergi aga, võiks soosida ettevõtjaid neist 
liikmesriikidest, kus konkreetsed ilmastikutingimused on soodsad päikeseenergial põhineva tehnoloogia kasutamiseks.
 
Poliitikaga seotud kaalutluste ja lepingu es eme vahelise seose eesmärk on tagada ka 
ettevõtjatele kindlus ja ennustatavus. Sellise seose puudumisel (nagu ka ELi tasandil 
ühtlustatud nõuete puudumisel) võida kse ettevõtjatelt nõuda eri nõuete järgimist (nt naiste 
osakaal, värvatud töötute arv, töötajatel e kättesaadavad lapsehoiuvõimalused, 
keskkonnaalased või jäätmekäitlusmeetmed, ökomärgi stus jne) iga hankemenetluse või iga 
hankija puhul.  
Hankijate kehtestatud eri nõuete täitmine võib os utuda eriti keeruliseks väikeste ja keskmise 
suurusega ettevõtjate jaoks, sest neil ei pruugi  olla vajalikke majanduslikke ja inimressursse, 
et täita juhtumipõhiselt väga erinevaid ühiskondlikke nõudeid. 
Lisaks eelnevale võivad hangitava toote või teenusega mitteseotud nõuded olla vastuolus 
Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärgiga edenda da innovatsiooni, sest ettevõtjate vaheline 
konkurents ei leiaks enam aset parima (või malik, et innovaatilise) toote või teenuse 
arendamise põhjal, vaid ette võtte äripolii tika põhjal. 
Küsimused 
79. Mõned sidusrühmad soovitavad leevendada või  isegi loobuda tingimusest, et hankija 
kehtestatud nõuded peavad olema seotud le pingu esemega (see võimaldaks näiteks 
nõuda, et pakkujatel on soolis elt võrdõiguslik tö öhõivepoliitika või et töölevõtmisel 
kohaldatakse kvooti inimeste teatavate kategoor iate (nt tööotsijad, puuetega inimesed 
ET 39   ET jne) puhul). Kas Te nõustute selle soovitusega ? Millised oleksid Te ie arvates lepingu 
esemega seoses lõdvendamise või kõrvaldamise eelised või puudused? 
80. Kui seost lepingu esemega tuleks lõdvendada, siis millised 
korrektsioonimehhanismid (kui üldse)  tuleks kehtestada, et vähendada 
diskrimineerimise ja konkurentsi märgatava piiramise ohtusid? 
81. Kas Te arvate, et väikestel ja keskmise s uurusega ettevõtjatel võiks olla probleeme 
eri nõuete täitmisega? Kui jah, siis kui das tuleks see probl eem Teie arvates 
lahendada?  
82. Kui Te arvate, et seost lepingu esemega tule ks lõdvendada või see tuleks kõrvaldada, 
siis millises järgnevas hankemenetluse etapis peaks see toimuma? 
82.1. Kas Teie arvates on tehnilise kirjelduse m ääratlemise etapis kasulik leevendada 
nõuet, et protsessi ja tootmismeetoditega seotud kirjeldused peavad olema seotud 
toote omadustega, et hõlmata elemente, mis ei kajastu toote omadustes (nt kohvi 
ostmisel nõutakse tarnijalt tootjatele li satasu maksmist, mis tuleb investeerida 
tegevustesse, mille eesmärk on edendada kohalike kogukondade 
sotsiaalmajanduslikku arengut)?  
82.2. Kas Teie arvates tuleks riigihankeid käsitlevate ELi õigusaktidega lubada hankijatel 
kohaldada kvalifitseerimise kriteeriumeid e ttevõtjate tunnuste põhjal, mis ei ole 
seotud lepingu esemega (nt nõutakse, et  pakkujatel on sooliselt võrdõiguslik 
tööhõivepoliitika või personalipoliitik a üldine põhimõte kohaldada kvoote 
konkreetsete kategooriate puhul, nagu näiteks  tööotsijad, puuetega inimesed jne)? 
82.3. Kas Teie arvates tuleks lõdvendada seost lepingu esemega või kaotada see hindamise 
etapis, et võtta arvesse muid poliitilisi kaal utlusi (nt lisapunktid pakkujatele, kes 
võtavad tööle tööotsijaid  või puuetega inimesi)? 
82.3.1.  Muu hindamiskriteeriumi kui madalaim hind / majanduslikult soodsaim pakkumus / 
kriteerium, mis ei ole seot ud lepingu esemega, kasutamise tulemusena, võib ELi 
riigihanke-eeskirjade kohald amine kaugeneda riigiabieeskirjade kohaldamisest selles 
mõttes, et lepingud, mis sõlmitakse muu kui  majandusliku kriteeriumi põhjal võivad 
sisaldada riigiabi andmist, mis on ELi riigiabieeskirjade kohaselt tõenäoliselt 
problemaatiline. Kas Te jagate seda muret? Kui jah, siis kuidas tuleks see probleem 
lahendada? 
82.4. Kas Teie arvates tuleks riigihanget käsitlevate ELi õigusaktidega lubada hankijatel 
kehtestada lepingu täitmise tingimusi, mis ei  ole otseselt seotud asjaomaste asjade 
või teenuste pakkumisega (nt nõuda edukatelt pakkujatelt lastehoiuteenuste osutamist 
töötajatele või nõuda, et nad eraldaksid tasust teatava summa sotsiaalprojektidele)? 
4.2. Euroopa 2020. aasta strateegia poliitik aeesmärke toetavad ostetavaga seotud 
tingimused („ what to buy ”)  
Teine viis riigihanke abil poliitikaeesmärke s aavutada oleks kehtestada  hankijatele kohustusi 
seoses ostetavaga. Näiteks võiks seda teha, kehtestades kohustuslikud nõuded või 
kriteeriumid pakutavate asjade või teenuste om adustele (nt maksimaalsed tasemed seoses 
energiakulu või muude vahendite tarbimiseg a, keskkonda kahjusta vate ainetega, või 
ET 40   ET taaskasutuse miinimumtasemed) või kehtestade s eesmärgid (nt riigihangetest 60 % peavad 
olema keskkonnasõbralikud)83. 
ELi tasandil on hiljutiste Euroopa valdkonnapõhiste õigusaktidega tehtud järgmist: 
• kehtestatud hankijatele kohustus nõuda oma riigihankelepingutes teataval tasemel 
energiatõhusust84;  
• kehtestatud hankijatele kohustus võtta riigih ankeid käsitlevates otsustes arvesse 
energiatõhusust või muud keskkonnalast mõju85; 
• kutsutud avalikku sektorit üles näitama eeskuj u energiatõhususe valdkonnas, võttes vastu 
teatava minimaalse arvu energiatõhusaid hankemeetmeid86 ning edendades ressursse 
tõhusalt kasutavaid avalikke hoone id (nt madala või nulltasemel 
primaarenergiatarbimisega hooned87). 
• kutsutud hankijaid püüdlema selle  poole, et hanke korras oste takse üksnes selliseid tooteid, 
mis kuuluvad energiatõhususe kõrgeimasse klassi88.  
Oma hiljutises teatises „Energia 2020 – Sääs tva, konkurentsivõimelise ja kindla energia 
strateegia”89 märkis komisjon, et energiaalaseid kr iteeriume (seoses t õhususe, taastuvate 
energiaallikate ja arukate võrkude ga) tuleks kasutada ehitustööde , teenuste või asjade kõigi 
riigihangete puhul. 
Toodete puhul võiks laiemalt kasutada ka rahali se väärtuse hindamise meetodit, nagu on välja 
töötatud keskkonnasõbrali ku sõiduki direktiivi90 jaoks. Tõepoolest võib toodete ja teenuste 
kogu kasutusaja kulude ostuotsu sesse lisamise kohustus (lisaks sellele, mida sõidukite puhul 
juba nõutakse) tagada madalamad kogukulud. Selleks oleks aga siiski vajada määrata kindlaks 
üldine metoodika, mida saaks ra kendada kõigi tootegruppide puhul. 
Veelgi üldisemalt on toetatud delegeeritud õigusaktidel põhinevate  õigusaktidega ELi 
riigihanke-eeskirjades kohustuslike nõuete ke htestamist, kuna see toetaks täiendavalt 
innovatsiooni ja muid Euroopa 2020. aasta strateegia poliitikaeesmärke91. 
                                                 
83 Näiteks keskkonnasõbraliku riigihanke valdkonnas on mitu liikmesriiki (nt Madalmaad, Soome, 
Sloveenia, Austria ja Belgia) kehtestanud riikli kul tasandil keskkonnasõbraliku riigihanke kõrged 
eesmärgid. 
84 Määrus (EÜ) nr 106/2008, ELT L 39, 13.2.2008, lk 1 (nn ELi Energy Stari määrus). 
85 Direktiiv 2009/33/EÜ keskkonnasõbralike ja energiatõhusate sõidukite edendamise kohta. 
86 Direktiiv 2006/32/EÜ, mis käsitleb energia lõ pptarbimise tõhusust ja energiateenuseid. 
87 Direktiiv 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikates t toodetud energia kasutamise edendamise kohta 
(ELT L 140, 5.6.2009, lk 16) ja  direktiiv 2010/31/EL hoonete en ergiatõhususe kohta (ELT L 153, 
18.6.2010, lk 13).  
88 Direktiiv 2010/30/EL energiamõjuga toodete energia- ja muude ressursside tarbimise näitamise kohta 
märgistuses ja ühtses tootekirjelduses (ELT L 153, 18.6.2010, lk 6). 
89 KOM(2010) 639. 
90 Selleks et toetada kõnealusest direktiivist tuleneva  kohustuse rakendamist, võtta arvesse olelusringi 
kulusid, on komisjon loonud keskkonnasõbraliku sõiduki portaali, kus antakse vajalikku teavet 
direktiivis käsitletud kulude raha lise väärtuse hindamise kohta. http://www.cleanvehicle.eu/ ; 
http://ec.europa.eu/transport/urban/veh icles/directive/directive_en.htm. 
91 Mario Monti aruanne Euroopa Komisjoni presidendile, 9. mai 2010, „Uus ühtse turu strateegia”, punkt 
3.4, lk 78.  
ET 41   ET Sotsiaalse kaasatuse puhul märgitakse puudega inimesi kä sitlevas Euroopa strateegias 
aastateks 2010–2020,92 et komisjon analüüsib nende regu leerivate meetmete (sealhulgas 
meetmed, millega suurendada riigihanke kasutamist) vastuvõtmisest saadavat kasu, millega tagataks juurdepääs t oodetele ja teenustele. 
Selliste kohustuste kehtestamine võib olla vä ga tõhus vahend Euroopa  2020. aasta strateegia 
poliitikaeesmärkide saavutamiseks, suurendade s kõrgema ühiskondliku väärtusega asjade ja 
teenuste turuosa. Hankest rateegiaid käsitlevate otsuste tsen traliseerimine võib aidata vältida 
hankepoliitika killustumist ning suurendada ennustatavust, mis on kasulik ettevõtjatele. 
Näiteks keskkonnahoidlike riigihangete valdkonnas võivad liikmesriikide eri lähenemisviisid tekitada probleeme tarnijatele, eriti VKEde le, kes peavad kohanduma eri riikides eri 
raamistikega, mis muudab keerulisemaks keskk onnasäästlike toodete ja teenuste arendamise 
ja müügi. 
Teiselt poolt on tuntud muret seoses sellega, kui kehtestatakse kohustused seoses ostetavaga.  
Üks oluline aspekt, mida on vaja kaaluda, on risk, et selliste kohustuste kehtestamine võib 
tekitada diskrimineerimist või piirata hanketu rgudel konkurentsi, mistõttu võib pakkujate arv 
väheneda ja hinnad tõusta, mis võib osutuda problemaatiliseks majanduslikult rasketel aegadel ja ajal, mil paljude liikmesriikide eelarved on piirat ud. Selle riski maandamiseks 
peavad kehtestatud nõuded ja kriteeriumid olem a objektiivsed ja mittediskrimineerivad ning 
neid tuleks kasutada ainult siis, kui kogu ELis on turuareng piisav, et tagada tõhus konkurents. 
Samuti tuleb võtta arvesse, et mõned range mad keskkonnakaitse nõuded võivad siiski 
keskpikas või pikas perspektiivis anda majandus likku säästu (nt energiatõhususe valdkonnas).  
Hanketurgudel võib teatavat tüüpi kohustustel olla konkurentsile suurem mõju kui muudel 
kohustustel. 
– Tehnilised kirjeldused lepingu täitmise nõuete kujul piirav ad tõenäoliselt konkurentsi 
vähem kui hangitavate asjade tehniliste näitajate üksikasjali kud kirjeldused.  
– Hangitavate asjade tehniliste  näitajate kohustuslikud kirjeldused võivad hanketurgudel 
oluliselt vähendada valikut ja konkurentsi või mu uta need isegi täiesti olematuks, kusjuures 
kohustuslikud sätted seoses otsusega, milliseid hindamiskriteeriume tuleks võtta arvesse 
(nt energiatõhusus, olelusringi kulud, kätte saadavus) piiraksid hanketurgudel konkurentsi 
vähem.  
Kohustuste kehtestamine hankijate suhtes seos es ostetavaga piirab nende tegutsemisruumi 
hankemenetluse käigus. See võib mõjutada nende võimet hankida asju ja teenuseid, mis on 
ideaalselt kohandatud üksikute hankijate erivajadustele. Seda riski saaks maandada, 
kehtestades sobiva kohustuse. 
Samuti on väidetud, et tsentraalselt kehtesta tud kohustused seoses ostetavaga tekitaks 
hankijatele ja ettevõ tjatele täiendavat halduskoormust, nt suureneks töökoormus ettevõtte 
nõuete täitmise kontrollimise tõttu. Täiendavad ja asjakohased koolitused
93 ning selleks 
mõeldud vahendid aitaksid hankijatel tull a tõhusalt toime sellise töökoormusega. 
Standardnõuded ELi tasandil, nt  nõue osta energi atõhususe tippklassi mä rgistusega tooteid, 
võiks kõrvaldada hankijate vajaduse omada tehnilisi eriteadmisi tehnilise kirjelduse 
                                                 
92 KOM(2010) 636. 
93 Nagu eespool nimetatud keskkonnasõbraliku sõiduki portaal. 
ET 42   ET koostamisel, millega lihtsustataks teatavatel juhtudel ülesannet võtta selliseid kriteeriume 
arvesse kohalikul, piirkondli kul või riiklikul tasandil. 
Mitte nii kaugele ulatuv lahendus oleks luua stiimulid, kuid mitte kohustus, teatavat tüüpi 
asjade ja teenuste hankimiseks. Sellised stiimulid võiks endast kujutada hankijate saadavat rahalist kasu, kui nad korraldavad kes kkonnasõbralike, sotsia alselt kaasavate või 
innovaatiliste asjade ja teenuste hankeid; samu ti oleks stiimuliks hankijate vahel parima tava 
vahetamise mehhanism või muud tugimehhanismid  hankijate jaoks, kes soovivad saavutada 
Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärke oma hangete kaudu. 
Küsimused 
83. Kas Teie arvates on ELi tasandil kehtestat ud kohustused seoses ostetavaga hea viis 
saavutada muid poliitikaeesmä rke? Millised oleksid sellis e lähenemisviisi peamised 
eelised/puudused? M illise konkreetse toot e- või teenusteva ldkonna või konkreetse 
poliitikavaldkonna puhul ol eksid Teie arvates ka sulikud kohustused seoses 
ostetavaga? Palun põhjendage oma valikut . Palun tooge näit eid liikmesriikide 
hanketavade kohta, mida võiks võt ta kasutusele ELi tasandil. 
84. Kas Teie arvates tuleks täiendavad kohustu sed seoses ostetavaga kehtestada ELi 
tasandil teatava poliitikavaldkonna õigus aktides (keskkonda, energiaga seotut, 
sotsiaalvaldkonda, kättesaadavust jne käsi tlevad õigusaktid) või hoopis riigihanget 
käsitlevates ELi üldi stes õigusaktides? 
85. Kas Teie arvates kohustused seoses ostetavaga  tuleks kehtestada riiklikul tasandil? 
Kas Teie arvates sellised riiklikud kohustused võivad killustada siseturgu? Kui jah, 
kuidas oleks kõige parem vähendada seda riski? 
86. Kas Teie arvates tuleks kohustused seos es ostetavaga kehtestada hankijate 
kohustustena seoses kasutuselevõtu taseme ga (nt keskkonnahoi dliku riigihanke 
puhul), asjade/teenuste/ehitu stööde kirjeldusena või kindl ate kriteeriumidena, mida 
tuleb pakkumuse mitmete elemen tide hulgas võtta arvesse?  
86.1. Kui palju tegevusruumi tuleks hankijate le jätta hankeotsuste tegemisel?  
86.2. Kas kohustuslikud nõuded peaksid moodustama üksnes minimaalse taseme, nii et iga 
hankija saaks kehtestada rangemad nõuded? 
87. Mis Teie arvates oleks parim vahend tehnika arenguga (kõige ajakohasem 
tehnoloogia) kaasaskäimiseks (nt teha üksusele kohustuseks jälgida, milline 
tehnoloogia on kõige kõrgemal tasemel, või nõuda, et hank ija võtab tehnika arengut 
ühe hindamiskriteeriumina arvesse, või mõni muu võimalus)? 
88. Kohustuslike kriteeriumide või  eesmärkide kasutuselevõtmine seoses ostetavaga ei 
tohiks kõrvaldada hanketur gudelt konkurentsi. Kuidas s aaks selliste kriteeriumide 
või eesmärkide kehtestamisel võtta arvesse eesmärki säilitada konkurents?  
89. Kas Teie arvates kohustus seoses osteta vaga suurendaks halduskoormust, seda 
eelkõige väikeste ettevõtete jaoks? Kui ja h, siis kuidas võiks seda riski vähendada? 
Millised rakendusmeetmed ja/või juhised peaksid selliste kõn ealuste kohustustega 
kaasnema? 
ET 43   ET 90. Kui Te ei poolda kohustusi seoses osteta vaga, kas Te peate muid vahendeid (nt 
soovitused või muud stiimulid) sobivaks?  
4.3. Innovatsioon 
Euroopal on suur ja seni kasutamata potentsia al soodustada riigihangetega innovatsiooni ja 
samal ajal piiriülest konkurents i, edendada vähese süsihappegaasi heitega majandust ning 
tagada, et ametiasutused saavad parima hinna -kvaliteedisuhte. Innovaatiliste toodete ja 
teenuste ostmine riigihanke teel on ülioluline,  et parandada avalike teenuste kvaliteeti ja 
tõhusust ajal, mil eelarved on piiratud.  
Praegustes ELi riigihankedire ktiivides on võetud paindlik lähenemisviis, mis võimaldab 
hankijatel kasutada ära innovatsioonile suun atud pakkumismenetlust, mis saab soodustada 
valdkonnas uute täiustatud lahenduste otsimist. 
Ideekonkursside94 kaudu saavad hankijad soetada plaane või kavandeid sellistes valdkondades 
nagu arhitektuur, insenertehnili ne tegevus või andmetöötlus;  sellise menetluse alusel 
palutakse pakkujatel esitada projektid, järgim ata seejuures rangete tingimuste täitmist; 
seepärast saab esitada innovaatilisi ideid, mi da võib kasutada tulevases hankemenetluses. 
Eriti keerukate lepingute puhul, kui  hankija leiab, et avatud või piiratud menetlus ei võimalda 
lepingut sõlmida, on direktiiviga näht ud ette muu menetlus, võistlev dialoog95. Selle 
menetluse korral võib hankija kaasata dialoogi  taotlejad, et tuvastada ja määratleda 
lahendused, mis kõige paremini vastavad hankija  vajadustele. Selle menetluse puhul nõutakse, 
et osalejad esitaksid ideid ja lahe ndusi, mida arutatakse hankijatega.  
ELi praeguste riigihanke-eeskirjadega püütakse kaitsta innovaatilisi la hendusi isegi siis, kui 
need ei ole kaitstud intellektuaaloma ndi õigusega. Pakutud lahendusi ja muud 
konfidentsiaalset teavet ei või hankijad ed astada teistele osalejatele ilma pakkuja 
nõusolekuta96. 
Sellest olenemata on märgitud, et intellektuaa lomandiõiguste või inno vaatiliste lahenduste 
valikuline rakendamine ( cherry picking ) on probleemne küsimus, eelkõige võistleva dialoogi 
puhul: kui osaleja avaldab oma lahenduse eripärad, võivad neist saada teada teised taotlejad. 
Kuigi praeguste eeskirjadega nõutakse, et sell ine teave tuleb hoida konfidentsiaalsena, on 
hankija sellest olenemata silmitsi pingega, sest  tal on kohustus kaitsta se llist konfidentsiaalset 
teavet ning samas on vaja avaldada osa konfiden tsiaalsest teabest, et  määratleda lahendused, 
mis on kõige sobilikumad tema vajaduste ra huldamiseks. Hankijatel võib olla kiusatus 
avaldada pakkujatele survet avalikustamisega  nõustumiseks. Lisaks sellele asjaolu, et 
paratamatult esitletakse parimat lahendust (see, m ille hankija valis) kõikidele osalejatele, keda 
kutsutakse seejärel esitama oma pakkumused se lle lahenduse põhjal, võib võtta osalejatelt 
stiimuli esitada väga innovaatilisi lahendusi, sest  nad ei ole kindlad, et neid „tasustatakse” 
selle lahenduse väljatöötamise eest lepingu tegeliku sõlmimisega. 
                                                 
94 Vt direktiivi 2004/18/EÜ artiklid 66–74. 
95 Vt direktiivi 2004/18/EÜ artikkel 29 ja direktiivi 2004/18/EÜ põhjendus 31. Direktiivis 2004/17/EÜ ei 
ole sätestatud võrdlevat dialoogi. Siiski ei takista miski hankijal, kes on valinud väljakuulutamisega 
läbirääkimistega hankemenetluse sätestamast kirjeldustes, et järgitakse direktiivis 2004/18/EÜ sätestatud konkurentidega peetava dialoogi menetlust. 
96 Direktiivi 2004/18/EÜ artikli 29 lõige 3. Selline tagatis on täiendav reegel, mis on lisatud kõnealuse 
direktiivi artiklis 6 esitatud konfidentsiaalsuse sättele. 
ET 44   ET Hankemenetluse ettevalmistamisel võib hankija  ka otsustada lubada pakkujatel esitada 
pakkumuste variante. Sel juhul võib pakkuda asju  või teenuseid, mis ei  vasta hankija poolt 
määratletule, kuid mis vastavad hankedokumenti des esitatud tehnilistele  miinimumnõuetele. 
Võimalus esitada pakkumusi, mis on erinevad hankija poolt esialgu kehtestatud tehnilistest kirjeldustest, innustab ettevõtja id pakkuma välja innovaatilisi teenuseid või tooteid. See võib 
soodustada teadusuuringuid uue tehnoloogia väljatöötamiseks ning  võimaldada kasutajatel 
saada kasu tehnika arengust.  
Teine oluline viis soodustada innovatsiooni on see, et hankija d nõuavad selliste toodete või 
teenuste väljatöötamist, mis ei  ole veel turul kättesaadavad. Praeguse õigusraamistiku alusel 
saab seda teha nn kommertskasutusele eelneva hanke kaudu,
97 mis sisaldab teadus- ja 
arendusteenuste hanget uute la henduste väljatöötamiseks,98 pidades silmas lõpptoote või -
teenuse võimalikku ostu tavapärase hankemene tluse kaudu hilisemas etapis. Kõnealune 
lähenemine võimaldab ametiasutustel jagada pi iratud koguse uute toodete ja teenuste disaini, 
prototüüpimise ja testimisega seot ud riske ja kasu tarnijatega il ma, et kasutataks riigiabi.  
Kommertskasutusele eelnev hange saab aidata hankijatel põhjalikult parandada avalike 
teenuste kvaliteeti ja tõhusust, luues juhtivai d turgusid ning andes tõuke uute murranguliste 
lahenduste väljatöötamiseks, mille abil tege leda avaliku sektori probleemidega, mille 
lahendamiseks ei ole veel valmis toot ed ja teenused turul kättesaadavad. 
Hoolimata nendest eri võimalustest edendada riigihangetega innovatsiooni, kaebavad 
sidusrühmad, et liiga vähesed riigihanked on suunatud innovatsioonile. See võib olla tingitud 
mitmest tegurist, nt valed stiimulid, mis toetav ad madala riskiga lahe ndusi, vähesed teadmised 
ja tagasihoidlik võime viia läbi uut tehnolo ogiat ja innovatsiooni toetav hange, seose 
puudumine riigihanke ja muude poliitikaeesmä rkide vahel ning strateegilise lähenemisviisi 
puudumine. Hoolimata sellest, et on kindel vajadus suuniste järe le, on vaja arutada, kuidas 
riigihanke-eeskirjade kohald amine ja võimalikud uued meetmed saaksid aidata hankijatel 
soodustada innovatsiooni. Erilist tähelepanu tu leks pöörata toimimise mõõtmisele, kuna sellel 
on võtmeroll riigihanke mõju hindamisel innovats ioonile, parandades toimimist ja saavutades 
tegeliku innovatsioonialase eesmärgi.  
Küsimused: 
91. Kas Teie arvates on riigihangetega vaja innovatsiooni veelgi rohkem edendada ja 
stimuleerida? Millised stiimulid/meetmed toetaksid ja kiirendaksid innovatsiooni 
kasutuselevõttu ametiasutuste poolt?  
92. Kas võistlev dialoog võimaldab Teie ar vates intellektuaalomandiõiguste ja 
innovaatiliste lahenduste piisavat kaitset, et  tagada, et pakkujad ei jää ilma tasust 
oma innovaatiliste ideede eest? 
93. Kas Teie arvates vastaksid muud mene tlused paremini nõudele suurendada 
innovatsiooni, kaitstes samas originaal seid lahendusi? Kui jah, siis millised 
menetlused oleksid kõige sobivamad? 
                                                 
97 Lisateave vt komisjoni teatis ja sellega seotud komisjoni talituste töödokument „Kommertskasutusele 
eelnevad hanked: Innovatsiooni kiirendamine jätkusuutlike ja kõrgekvaliteediliste avalike teenuste 
tagamiseks Euroopas”, KOM(2007) 799 ja SEK(2007) 1668. Lisateave viimaste arengute kohta ja uudised kommertskasutusele eelnevate hangete kohta: http://cordis.europa.eu/fp7/ict/pcp/home_en.html 
98 Riigihange ei ole hõlmatud ELi riigihankedirektiividega, direktiivi 2004/18/EÜ artikli 16 punkti f põhjal. 
ET 45   ET 94. Kas Teie arvates on kommertskasutusele eelnev hange, mis hõl mab hankijate poolt 
teadus- ja arendusteenuste hanget toodete  arendamiseks, mis ei ole veel turul 
kättesaadavad, sobiv innovatsiooni soodustami seks? Kas on vaja eri liikmesriikides 
kasutatavate teadus- ja arendustegevus ega seotud hanketavade puhul täiendavat 
parimate tavade jagamist ja/või võrdlusa nalüüsi, et hõlbustada kommertskasutusele 
eelneva hanke laiaulatuslikumat kasutamist? Kas võib olla muid viise, mida praegune 
õigusraamistik selgelt ei hõlma, kuidas hankija d saaksid taotleda se lliste toodete või 
teenuste arendamist, mis ei ole veel turul kättesaadavad? Kas Te näete võimalusi, 
kuidas hankijad saaksid julgustada väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid ning 
alustavaid ettevõtjaid osalema komm ertskasutusele eelneval hankel? 
95. Kas on vaja mõnda muud meedet, et edenda da väikeste ja keskmise suurusega 
ettevõtjate innovatsioonisuutlikkust? Kui ja h, siis milliseid konkreetseid meetmeid 
Te soovitaksite? 
96. Milliseid tulemusnäitajaid Te soovitate, et jälgida innovaatilise riigihanke arengut ja 
mõju? Milliseid andmeid oleks tulemusnä itajate jaoks vaja ning kuidas neid koguda 
ilma hankijate ja/või ettevõtja te täiendava halduskoormuseta? 
4.4. Sotsiaalteenused 
Sotsiaalteenused on loetletud di rektiivi 2004/18/EÜ II B lisas. Seega, nagu eespool selgitatud, 
kohaldatakse sotsiaalteenuste lepingute suhtes, mille väärtus ületab riigihankedirektiivide 
kohaldamise piirmäärasid, üksnes direktiivide ük sikuid erinõudeid (mis käsitlevad tehnilisi 
kirjeldusi ja hankemenetluse tulemuste avaldamist) ning ELi õiguse aluspõhimõtteid nagu 
mittediskrimineerimine ja läbipaistvus99. Nagu eespool selgitatud, kohaldatakse piirmäärast 
allapoole jäävate lepingute suhtes üksnes ELi õiguse aluspõhimõtteid nagu 
mittediskrimineerimine ja läbipaistvus, kui  need lepingud pakuvad piiriülest huvi.  
Seega omavad ametiasutused sotsiaalteenuste si sseostmisel teenuste riigihankelepingute teel 
järgida tulevate menetluste puhul märkimisväärset vabadust. Lisaks võivad ametiasutused 
kehtestada nõuded eelkõige seoses  teenuse kvaliteedi, terviklikkuse ja järj epidevusega, samuti 
nõuded seoses kasutaja kaasat use ja osalemisega teenuse pakkumises ning hindamises või 
tagamisega, et teenuse pakkujad viivad e nd teenuse osutamiseks kurssi kohalike oludega100. 
Mõned sidusrühmad siiski nõuavad, et praegusei d eeskirju tuleb kohandada, et võtta paremini 
arvesse sotsiaalteenuste eripära.  Eelkõige nõutakse selliste tee nuste jaoks kõrgemat piirmäära. 
Tuleks märkida, et sotsiaalte enuste puhul kohaldatava piirmäär a tõstmisega ei piirataks GPA 
                                                 
99 Sotsiaalteenused kuuluvad direktiivi 2004/18/EÜ II  B lisas loetletud teenuste hulka, mille suhtes 
kohaldatakse üksnes kõnealuse direktiivi piiratud nõudeid (et teha vahet II A ja II B lisas loetletud teenustel, vt kõnealuse direktiivi artiklid 20 ja 21). 
100 Erijuhised riigihanke-eeskirjade kohaldamise kohta seoses sotsiaalteenustega ning eelkõige pidades 
silmas ulatuslikku otsustusvabadust, mida ametiasutused omavad selles valdkonnas, on esitatud dokumendis „Guide on the application of the EU rules on State aid, public procurement and internal 
market to services of general economi c interest and, in particular, to social services of general interest” 
(Juhis ELi riigiabi, riigihankeid ja siseturgu käsitlevate eeskirjade kohaldamise kohta üldistes 
majanduslikes huvides osutatavate teenuste ning eriti üldistes huvides osutatavate sotsiaalteenuste 
suhtes) (SEK(2007) 1545), millega ajakohastataks e komisjoni talituste töödokumenti „Frequently 
Asked Questions concerning the application of public procurement rules to social services of general 
interest” (Sageli esitatud küsimused seoses riigihanke-eeskirjade kohaldamisega üldistes huvides 
osutatavate sotsiaalteenuste suhtes) – SEK(2010) 1514), 20.11.2007. 
ET 46   ET ega muude rahvusvaheliste lepingute kohast  reguleerimisala ega hüvitise võimalikku 
taotlemist, kuna need ei hõlma B-teenuseid.  
Küsimused: 
97. Kas Teie arvates tuleks sotsiaalteenuste eritunnuseid võtta riigihanget käsitlevates 
ELi õigusaktides rohkem arvesse? Kui ja h, siis kuidas tuleks seda teha? 
97.1. Kas Teie arvates tuleks sotsiaalteenus te teatavaid aspekte suuremal määral 
reguleerida ELi tasandil, et veelgi parandada selliste t eenuste kvaliteeti? Eelkõige: 
97.1.1.  Kas direktiividega tuleks keelata madala ima hinna kriteerium riigihankemenetluste 
puhul / piirata hinnakriteeriumi kasutamist / piirata kaalu, mille hankijad võivad anda 
hinnale / võtta kasutusele kolmas hindamisk riteerium lisaks madalaimale hinnale ja 
majanduslikult soodsaimale pakkumusele? 
97.1.2.  Kas direktiividega tuleks lubada hoi da sotsiaalteenuseid hõlmavad lepingud 
mittetulundusorganisatsioonidele / kas sellis tel organisatsioonidel peaks olema muid 
eeliseid sotsiaalteenuste lepingute sõlmimise puhul? 
97.1.3.  Hindamiskriteeriumide leevendamine või le pingute reserveerimine teatavat tüüpi 
organisatsioonidele võib piirata hankemene tluse võimet tagada selliste teenuste 
saamine liidule väikseimate kuludega, ning seega on oht, et sõlmitavad lepingud 
sisaldavad riigiabi. Kas Te jagate seda muret? 
97.2. Kas Teie arvates muud sotsiaalteenuste hanke aspektid peaksid olema vähem 
reguleeritud (nt kõrgemate piirmäärade abil või selliste teenuste miinimumeeskirjade 
abil)? Mis õigustaks sotsiaalt eenuste sellist erikohtlemist? 
5. NÕUETEKOHASTE MENETLUSTE TAGAMINE  
Kaalulolevate finantsriskide ning avaliku ja er asektori tugeva seotuse tõttu on riigihangete 
valdkonnas ebasobiva äritava (nt huvide konflikt, eel istamine ja korruptsioon) kasutamise oht. 
Sama loogika alusel nimetati Stockholmi programmis101 riigihankeid valdkonnaks, millele 
tuleb pöörata eritähelepanu seoses  korruptsioonivastase võitlusega.  
Tõhusaid mehhanisme ebasobiva äritava kasutami se ennetamiseks riigihangete valdkonnas ei 
ole vaja mitte üksnes selleks, et tagada võrds etel alustel aus konkuren ts ja maksumaksjate 
raha tõhus kasutamine, vaid need võivad olul iselt aidata kaasa maja nduskuritegude vastasele 
võitlusele üldiselt. 
Direktiividega kehtestatud nõuetega menetlust e läbipaistvuse kohta, millega tagatakse 
pakkujate võrdne kohtlemine, vähendatakse juba miinimumini ebasobiva äritava kasutamise oht. Praegu kehtivad direktiivid ei hõlma aga spetsiifilisemaid eeskirju, millega ennetada 
huvide konflikti ja karistada selle korral, ning neis on vähe erinõudeid eelistamise ja 
korruptsiooni karistamiseks riig ihangete puhul. Kõnealuseid teem asid on täpsemalt käsitletud 
siseriiklikes õigusaktides, kuid nendega tagatud kaitse erineb l iikmesriigiti suurel määral.  
                                                
 
101 Nõukogu dokument 17024/09, vastu võetud Euroopa Ülemkogus 10. ja 11. detsembril 2009. 
ET 47   ET Ebasobivate äritavate kasutamise vastaste mene tluslike tagatiste suurendamisega ELi tasandil 
saaks parandada Euroopa ühtset kaitsetaset selliste tavade kasutamise vastu, suurendada menetluste õiglust üldiselt ja muuta hankeme netlused pettuse ja korruptsiooni poolt vähem 
haavatavaks. Sellised lisatagatised tähe ndavad aga sageli täiendavat halduskoormust 
hankijatele ja ettevõtetele ning nendest saad avat lisandväärtust võitluses ebasobiva äritava 
kasutamise vastu tuleb hoolega kaaluda võrrel des võimaliku negatiivse mõjuga üldisele 
eesmärgile lihtsustada menetlusi.  
5.1. Huvide konfliktide ennetamine 
Huvide konflikti mõiste tähistab olukorda, kus isikul, kes osaleb lepingu sõlmimise üle otsuse 
tegemises, on konkureerivad ametialased võ i isiklikud kohustuse d või isiklikud või 
finantshuvid, mis võivad muuta k eeruliseks ülesannete õiglase ja erapooletu täitmise, või kui 
isiku positsioon võimaldab mõjutada hankija ot sustusprotsessi oma huvides. Selline huvide 
konflikt ei pea tingimata viima korruptsioonini , kuid võib anda selleks võimaluse. Huvide 
konfliktide tuvastamine ja kõrva ldamine on seega pettuste enne tamisel võtmetähtsusega. 
Tuleb rõhutada, et huvide konflik t kujutab endast objektiivselt ja iseenesest tõsist rikkumist 
sõltumata asjaomaste osaliste kavatsustest ning  sellest, kas nad tegutsesid heas või halvas 
usus
102. 
Tuleks arutada, kas ELi tasandil on vaja põhiee skirju, nt ühiselt määratleda sobimatud huvide 
konfliktid ning teatavad kaitsemeetmed, millega ennetada või lahendada sellised olukorrad103. 
Need kaitsemeetmed võiksid hõlmata huvide konflikti puudumise deklareerimist, samuti 
teatavat läbipaistvust ja hankega seotud amet nike aruandekohustuse nõudmist seoses nende 
isikliku olukorraga, järgides loomulikult tä ielikult andmekaitse eeskirju ja standardeid. 
Näiteks võiks ELi eeskirjadega teha kohustuslik uks hindamiskomitee liikmete avalikustamise 
kontrolliasutusele, või kehtestada nõude, et hankija kontrol lib hindamiskomitee 
moodustamisel huvide konflikti puudumist.  
Küsimused: 
98. Kas Te pooldate huvide konflikti ELi määra tluse kasutuselevõtmist riigihanke 
valdkonnas? Millised tegevus ed/olukorrad, millega kaasne b võimalik risk, tuleks 
hõlmata (isiklikud suhted, äri huvid, nt osalus, ühildamatus  väliste tegevustega/ jne)? 
99. Kas Teie arvates on ELi tasandil huvi de konflikti olukordade ennetamiseks, 
määratlemiseks ja lahendamiseks vaja kaitsemeetmeid? Kui jah, siis milliseid 
kaitsemeetmeid peate kasulikuks? 
5.2. Eelistamise ja korrupt siooni vastane võitlus 
Hanketurge, ja eelkõige suuri eh itusprojekte, peetakse sageli võimaliku korruptsiooni tulusaks 
sihtmärgiks. Veel tuleks rõhutada, et mene tluse asjakohasust ei ohusta üksnes korruptsioon, 
mis on üsna ilmne, vaid üldiselt  ka kõik eelistamise juhud, iseg i kui see ei hõlma ilmtingimata 
                                                 
102 Vt 15. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas T-277/97 Ismeri Europa Srl vs. Euroopa Kontrollikoda, punkt 
123, seoses ELi asutuste riigihanke-eeskirjadega. 
103 Vt nt ELi asutuste hangete eeskirjad: Nõukogu määruse nr 1605/2002 (mis käsitleb Euroopa ühenduste 
üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust) artikkel 52 ning asjakohased kohtuasjad, näiteks 9. juuli 
2002. aasta kohtuotsus kohtuasjas T-21/01 Zavvos vs. komisjon ja 17. märtsi 2005. aasta kohtuotsus 
kohtuasjas T-160/03 AFCon Management Consultants vs. komisjon. 
ET 48   ET korruptiivset käitumist, nt kui eelistatakse koha likku taotlejat. Riigih ankemenetluste käigus 
kõige sagedamini esineda võivad korruptsi oonistsenaariumid on pistise andmine (st 
altkäemaksu andmine ametnikule, kes mõ jutas hankemenetlust ), hankedokumentidega 
manipuleerimine kindla pakkuja kasuks ning vari-/ vahendusettevõtte kasutamine, et varjata 
korrumpeerunud ametniku illegaalset tegevust. 
Paljude liikmesriikide riigihanke-eeskirjad sisaldavad mehhanisme, mis on spetsiaalselt 
kavandatud korruptsiooni ja eelis tamise ennetamiseks ja nende vastu võitlemiseks. Nagu ka 
huvide konflikti küsimuse puhul tuleb ka siin anal üüsida, kas teatavad kaitsemeetmed tuleks 
lisada riigihankeid käsitlevatesse ELi õigusaktidesse, tingimusel, et sellega ei kaasne liiga suur halduskoormus. Siiski tuleb meeles pida da, et korruptsioon ei ole mitte ainult äärmiselt 
tundlik teema liikmesriikide jaoks, vaid tege likud probleemid selles valdkonnas ja ka 
võimalikud lahendused sõltuvad liikmesriikide vä ga erinevast haldus- ja ärikultuurist. 
Seetõttu võib ELi tasandil olla rask e leida kõigile sobivat lahendust. 
Sageli soovitatakse riigihangetega seotud korru ptsiooniga tegelemiseks  suurendada eelkõige 
hankega seotud ametnike tehtud otsuste läbipaistvust kogu me netluse jooksul. See aitaks 
taotlejatel ja tõen äoliselt ka üldsusel hinnata ametnike otsuseid, mis oleks omakorda tõhusaks 
vahendiks korruptsioonivastases võitluses. Sellist suuremat läbipaistvust võiks hakata kasutama nt pakkumiste avamise või hankeme netluse aruannete kohustusliku avaldamise 
puhul. Sellise meetmega kaasnev halduskoormus oleks üsna piiratud, kuna hankijad on juba 
kohustatud koostama selliseid aruandeid
104. Samal moel võiks sõlmitud lepingute avaldamine 
(jättes välja äritegevuse seisukohast tundliku te abe) parandada avali kku kontrolli hankeotsuste 
üle.  
Veel võib kavandada erivahendite loomise, nt ta suta telefoniliin või in ternetipõhine pettustest 
teatamise süsteem, et julgustada taotlejaid  või teisi isikuid teatama valskustest või 
rikkumistest. Hanketeade, hankija veebileht või muud hanke avaldamise vahendid võiksid 
sisaldada viidet sellisele süsteemile, mille kaud u hankija või järelevalveasutus saaks teavet 
kas anonüümselt või tuvastatud allikalt. 
Toetada tuleks selliste tavade  või vahendite kasutamist, mi s edendavad heatasemelist ja 
läbipaistvat juhtimist kogu hankemenetluse j ooksul. Selles kontekstis oleks hankijatele 
kasulik töötada välja ohumärgi näitajate  loetelud, kuigi neil on teatavad puudused105. 
Aruandlusnõuete selgete eeskirjade edendamine ja  teavet andnud isikute ka itse võiksid aidata 
jõustada tõhusamaid aruandlus tavasid. Välisvaatlejate kasu tamine (juhtimiseksperdid, 
valitsusvälised organisatsioonid jne) võib lisad a väärtust sisekontrolliv ahenditele töövõtjate 
tegevuse hindamisel, samuti kahtlaste juht ude avastamisel ja nendest teatamisel. 
Olemasolevate hindamismehhanismide kasutami st, et kontrollida vastavust asjaomastele 
rahvusvahelistele aktidele,  mis sisaldavad sätteid korruptsi ooni kohta riigihangete puhul, võib 
samuti kaaluda106. 
Lõpetuseks, hankijate vabaduse piiramine teat avate aspektide puhul võib raskendada otsuste 
rakendamist, mis ei ole objektiivselt põhjend atud, ning ennetada seeläbi eelistamist (nt 
piiratakse hankijate vabadust tühistada menetlusi ). Sellised meetmed ei tohi siiski piirata 
                                                 
104 Direktiivi 2004/18/EÜ artikkel 43. 
105 Maailmapanga poliitikavaldkonna uuring nr 5243, 29. märts 2010. 
106 Nimelt OECD konventsioon, mis käsitleb võitlust vä lisriigi ametnikele rahvusvahelistes äritehingutes 
antava altkäemaksu vastu ja ÜRO konventsioon korruptsiooni vastu võitlemise kohta. 
ET 49   ET hankijate tegevusruumi, mida neil on vaja nend e vajadustele kohandatud asjade ja teenuste 
ostmiseks. 
Küsimused: 
100. Kas Teie arvates esineb hanketurgudel kor ruptsiooni ja eelistamise risk? Kas Teie 
arvates on selles valdkonnas vaja võtta meetmeid ELi tasandil või tuleks see jätta 
liikmesriikide hooleks? 
101. Mis on Teie arvates peamised ohud aususele  riigihanke menetluse eri etappidel 
(lepingu eseme kirjeldamine, hanke ettevalmistamine, kvalifitseerimisetapp, 
hindamisetapp, lepingu täitmine)?  
102. Millise määratletud riski puhul tuleks Teie  arvates kehtestada täpsemad/täiendavad 
nõuded riigihanget käsitlevates ELi di rektiivides, ning kuidas (millised 
nõuded/kaitsemeetmed)?  
103. Millised lisavõimalused tuleks direktiivideg a ette näha, et tegeleda organiseeritud 
kuritegevusega riigihangete puhul? Kas Te pooldate näiteks allhangete puhul 
eelkontrolli? 
5.3. Ebasobivate pakkuj ate väljaarvamine 
Nende pakkujate väljaarvamine, kes on mõiste tud süüdi korruptsioonis ning üldisemalt 
ametialases eksimuses (välistamine) on võimas relv, millega karistada, ja teataval määral ennetada, ebasobivat käitumist. Direktiivi 2004/ 18/EÜ artiklis 45 on juba sätestatud kohustus 
arvata välja pakkujad, kes on mõistetud süüdi teatavates loetletud kuritegudes (eelkõige 
korruptsioon), samuti võimalus arvata välja  pakkujad, kes on kasutanud mitmeid muid 
ebasobivaid äritavasid (sealhulgas rasked ametialased eksimused).  
Rida küsimusi seoses selle sätte reguleerimisa la, tõlgendamise, ülevõtmise ja praktilise 
kohaldamisega jäävad siiski lahtiseks ning ni i liikmesriigid kui ka hankijad on palunud 
täiendavat selgitust.  
Eriti tuleks kontrollida, kas väljaarvamise alus ed artiklis 45 on asjakoha sed, piisavalt selged 
(väljaarvamise alusena eelkõige ametialane  eksimus) ja ammendavad või kas tuleks 
kehtestada täiendavad väljaarvamise põhjuse d. Tundub, et hankijad põrkuvad praktilistele 
probleemidele, kui nad üritavad hankida kogu vaja likku teavet selliste pa kkujate ja taotlejate 
isikliku olukorra ja nende ri igi õiguse kohase lepingukõlblikkuse  kohta, kes on asutatud teises 
liikmesriigis.  
Peale selle tuleb tõenäoliselt selgitada väljaarvamise põhjus eid käsitlevate siseriiklike 
õigusaktide rakendamise ulatust. Kehtestades võ imaluse, et liikmesriigid lisavad täiendavaid 
väljaarvamise põhjuseid oma siseriiklikesse õigusaktidesse, võib aidata neil tõhusamalt 
lahendada teatavaid ebasobiva ärilise kä itumise probleeme, mis on seotud kohaliku 
kontekstiga. Teiselt poolt kujutavad spetsiifilised  riigisisesed väljaarvamise põhjused endast 
alati teiste riikide pakkujate diskrimineerimise riski ning need võivad ohustada Euroopa 
võrdse konkurentsi põhimõtet.  
Üks oluline teema, millest ELi praegustes riigihankedirektiivides ei räägita, on meetmed, 
mida võtab huvitatud ettevõtja ise, et kõrvald ada selline negatiivne olukord, mis kahjustab 
tema lepingukõlblikkust. Selliste meetmete tõhu sus sõltub sellest, kuivõrd liikmesriigid neid 
aktsepteerivad. Ise olukorra parandamiseks võetud meetmete küsimus tuleneb vajadusest 
ET 50   ET saavutada tasakaal väljaarvamise põhjuste ning proportsionaalse ja võrdse kohtlemise 
põhimõtete järgimisel. Ise olukorra parandamise ks võetud meetmete kaalumine võib aidata 
hankijatel objektiivselt ja  terviklikumalt hinnata taotleja või pakkuja olukorda, et teha otsus 
tema hankemenetlusest väljaarvamise kohta. 
Artikliga 45 lubatakse liikmesriikidel võtta  arvesse ise olukorra parandamiseks võetud 
meetmeid, kui kõnealuste meetmete puhul on kõr valdatud kahtlused seoses taotleja või 
pakkuja ametialase aususe, maksevõime ja  usaldusväärsusega. Kuigi puuduvad ühtsed ise 
olukorra parandamiseks võetud meetmeid käsi tlevad eeskirjad, võtavad mõne liikmesriigi 
hankijad siiski arvesse meetmeid, mida ette võtja võtab väljaarvamist tingiva olukorra 
parandamiseks. 
Veel tekib küsimus, kas EL peaks selgelt keht estama karistused katsete puhul vähendada 
hankemenetluse läbipaistvust ja erapooletus t (nt taotlejate või pakkujate katse saada 
juurdepääs konfidentsiaalsele teabele või katse liigselt mõjutada hankija tegevust 
kvalifitseerimise ja hindamise etapis). Sellised karistused võiksid tähendada näiteks taotleja või pakkuja tagasilükkamist, kui otsus on piisavalt põhjendatud. 
Seadusevastase käitumise teatavaid tõsiseid  vorme nagu korruptsiooni või huvide konflikti 
tahtlikku deklareerimata jätmist võiks karist ada rangemalt, näiteks kriminaalkaristustega. 
Liikmesriikidelt juba nõutakse kriminaalkaristu se kehtestamist ametnike korruptsiooni korral. 
Karistustega seoses miinimumnõuete kehtes tamise sobivust tuleb hoolega hinnata, võttes 
arvesse kuriteo ulatust ning vajalikkuse, subs idiaarsuse ja propor tsionaalsuse põhimõtteid
107. 
Küsimused: 
104. Kas Teie arvates direktiivi  2004/18/EÜ artikkel 45 seoses  pakkujate väljaarvamisega 
on kasulik vahend, et karistada ebasobivat ärikäitumist? Kuidas võiks seda 
mehhanismi parandada ja/või milliseid alternatiivseid mehhanisme Te soovitate? 
105. Kuidas saaks parandada koostööd hankijate vahel taotlejate ja pakkujate olukorra 
kohta teabe hankimisel?  
106. Kas Teie arvates ise olukorra parandami seks võetud meetmete küsimust tuleks 
selgelt käsitleda artiklis 45 või tuleks se da reguleerida üksnes riiklikul tasandil? 
107. Kas põhjendatud otsus pakkumuse või taotluse  tagasilükkamiseks on sobiv karistus, 
et parandada võrdse kohtlemise põhimõtte järgimist? 
108. Kas Teie arvates võiks Lissa boni lepingut silmas pidades töötada ELi tasandil välja 
kriminaalkaristuse miinimumnõuded teatavate erijuhtude jaoks, näiteks korruptsioon 
või deklareerimata huvide konflikt? 
5.4. Ebaõiglaste eeliste vältimine  
Esineda võib veel ka olukordi, kus hoolimat a huvide konflikti puudumisest või sellest, et 
äritegevus ei ole ebasobiv, võib menetluse erap ooletus kannatada, kuna teatavad pakkujad on 
eelisseisus. Näiteks taotleja võ i pakkuja varasem kaasatus e ttevalmistavatesse tegevustesse, 
                                                 
107 ELi funktsionaalse kriminaalõigusealase pädevuse kohta vt kohtuasi C-440/05, komisjon vs. nõukogu, 
punkt 66. 
ET 51   ET mis on seotud hanke korras ostetava teenus e väljatöötamisega (nt uuringud ja/või 
kavandamine), võib kujutada endast märkimisväär set eelist kõnealusele pakkujale, kuna ta on 
eelisseisus tänu informeeritusele, mis võib te kitada küsimusi seoses võrdse kohtlemise 
põhimõtte järgimisega108.  
Küsimus on siin selles, mil määral võiks eeliseid kompenseerida il ma kõnealust pakkujat 
diskrimineerimata. Projekti ettevalmistuses os alenud pakkujate lihtsalt väljajätmine ei oleks 
tõenäoliselt asjakohane ning see ei pruugi olla praktikas teosta tav, eriti kui asjaomasel turul 
on vähe kvalifitseeruvaid konkurente. Mõttekas ko mpensatsioon võiks olla näiteks kohustus 
avaldada konkureerivatele pakkujatele kogu eelis teave, mille eelisseisus pakkuja võis saada 
tänu varasemale projektiga seotusele.  
Veelgi delikaatsem küsimus on korduvhanke puhul  juba lepingut omava pakkuja loomuliku 
eelise probleem, mida on veelgi raskem selgelt tuvastada ja kompenseerida. Jällegi võib osa 
eelisteabe kohustuslik avaldamine olla asjakoh ane, et vähendada diskrimineerimise riski, 
tingimusel et äritegevuse seisukohast tundlik teave on piisavalt kaitstud. 
Küsimused: 
109. Kas ELi tasandil peaksid olem a kehtestatud erieeskirjad , et lahendada teatavate 
pakkujate eeliste probleem seoses ha nkemenetlusega, mis on tingitud nende 
varasemast osalemisest projekti kavanda mises? Milliseid ka itsemeetmeid Te 
soovitate? 
110. Kas Teie arvates juba lepingut omavat e pakkujate (korduvhanke puhul) võimalike 
eeliste probleemiga on vaja tegeleda ELi tasandil ning kui jah, kuidas? 
6. KOLMANDATE RIIKIDE TARNIJATE PÄÄS ELI TURULE  
ELi rahvusvahelised kohustused riigihankevaldkonnas kajastuv ad direktiivide mitmetes 
sätetes.  
Direktiivi 2004/18/EÜ põhjenduses 7 ja dire ktiivi 2004/17/EÜ põhjenduses 14 osutatakse 
selgelt nõukogu otsusele 94/800/EÜ, millega k iideti heaks WTO riigihankeleping. Selles 
märgitakse, et „WTO riigihankelepingule alla kirj utanud kolmandate riikide pakkujate ja 
toodete puhul tuleb rakendada selles lepingus  ette nähtud korda” . Veel on GPAga seotud 
tingimused kajastatud direktiivi 2004/18/EÜ artiklis 5 ja direktiivi 2004/17/EÜ artiklis 12. Selle tulemusena peaks GPA-le alla kirjutanud riikidest pärit ettevõtjaid kohtlema sarnaselt Euroopa ettevõtjatele vastavalt tingimustele, mis on sätestatud GPAs, eelkõige ELi 1. liites, mis hõlmab kõiki lepingu kohaseid ELi kohustusi.  
Lisaks valdkondades, kus EL ei ole võtnud rahvus vahelisi kohustusi, sätestatakse direktiivi 
2004/17/EÜ artikliga 58 ühenduse eelistamine asjade hangete puhul, ning sama direktiivi artikliga 59 nähakse ette võimalus piirata juurdepääsu ELi võrgustikega seotud valdkondade 
hanketurule. 
Hiljuti mitmed sidusrühmad on märkinud, et ELi hanketurg on avatum kui meie 
rahvusvaheliste partnerite omad. Seetõttu ELi äriühingud ei konkureeri vä lisettevõtetega alati 
                                                
 
108 Vt liidetud kohtuasjad C-21/03 ja C-34/03, Fabricom. 
ET 52   ET võrdsetel alustel. Selline olukor d mõjutab suuremat turulepääsu käsitlevatel rahvusvahelistel 
läbirääkimistel negatiivselt ELi läbirääkimis positsiooni. Seepärast on vaja käsitleda ELi 
riigihankepoliitikat võrreldes kolmandate riikid ega ja eespool nimetatud sätete kasutamist 
ning võimalikke parandusi. 
See on seotud poolelioleva mõttevahetusega võim alike viiside üle, kuidas suurendada ELi 
mõju rahvusvahelistel lä birääkimistel, et tagada tasakaal ustatum ja vastastikune juurdepääs 
ELi ja teiste riikide hanketurgudele. Ko misjon hindab praegu erinevaid võimalikke 
poliitikavalikuid, tuginedes meie rahvusvahe liste kohustuste (nt GPA, samuti seoses 
kolmandate riikidega, kellega sellised  lepingud veel puuduvad) rakendamisele.  
Küsimused: 
111. Millised on Teie kogemused ja/või seisukoht  seoses direktiivi 2004/17/EÜ artiklites 
58 ja 59 sätestatud mehhanismidega ja mis on Teie seisukoht?  
111.1.  Kas neid sätteid tuleks veel gi parandada? Kui jah, siis kuidas? Kas oleks mõttekas 
laiendada nende sätete reguleerimisala  väljapoole võrgustikeg a seotud valdkondade 
hankeid? 
112. Milliseid muid mehhanisme Te soovitate, et parandada sümmeetrilisust 
hanketurgudele juurdepääsul?  
*** 
Käesolevas rohelises raamatus käsitletakse küsimusi, mille on komisj on tuvastanud kui ELi 
riigihankepoliitika tulevase reformi olulised aspe ktid. Võib olla muid olulisi teemasid, mida 
rohelises raamatus ei ole puudut atud. Sidusrühmadelt oleks huvitav kuulda, milliseid eespool 
nimetatud küsimustest peetakse kõige olulisemaks ning millised on tulevase reformi seisukohast vähem tähtsad. Kõigil sidusrühmadel palutakse vastata järgmistele küsimustele. 
Küsimused: 
113. Kas on veel mingeid küsimusi, mida Teie arvates tuleks käsitleda ELi 
riigihankedirektiivide tulevase reformi käigus? Milliseid probleeme tuleks Teie 
arvates lahendada ja millised võiksid olla võimalikud lahendused? 
114. Palun märkige käesolevas rohelises raamat us tõstatatud küsimuste tähtsuse järjekord 
ja märkige, milliseid muid küsimusi Te peate oluliseks. Kui Te peaksite valima kolm 
olulisemat küsimust, millega tuleks tegele da kõigepealt, mis need oleksid? Palun 
põhjendage oma valikut. 
*** 
Komisjon palub kõigil huvitat ud isikutel esitada oma ar vamus enne 18. aprilli 2011, 
soovitavalt e-posti teel Wordi dokumendina aadressil MARKT-CONSULT-PP-
REFORM@ec.europa.eu . 
Vastama ei pea kõigile käesolevas dokume ndis esitatud küsimustele. Võite vastata 
küsimustele, mida peate eriti oluliseks. Palun mä rkige selgelt, milliste aspektidega Teie vastus 
on seotud. 
ET 53   ET Saadud vastused koos vastaja isikuga avaldatakse Internetis, välja arvatud juhul, kui vastaja ei 
soovi isikuandmete avaldamist põhjusel, et sell ine avaldamine kahjustaks tema õigustatud 
huve. Sellisel juhul võidakse vastus avaldada an onüümselt. Vastasel juhul vastust ei avaldata 
ega võeta üldiselt arvesse selle sisu.