KOMISJONI TEATIS

erakasutuses väikeautodele kehtestatavate riiklike teetasude kohaldamise kohta

(EMPs kohaldatav tekst)

1. Sissejuhatus

Transporti käsitlevas valges raamatus[1] esitatud Euroopa Liidu transpordipoliitika üldeesmärk on „aidata luua süsteem, tänu millele oleks võimalik edendada Euroopa majandust, suurendada selle konkurentsivõimet, tagada kõrgekvaliteedilised liikuvusteenused ja samal ajal kasutada ressursse tõhusamalt”. Praktikas peavad transpordisüsteemi kasutajad muu hulgas kasutama tõhusamalt taristut ja piirama selle negatiivset keskkonnamõju. Üks viis teadvustada transpordivõrgustiku kasutajatele nende liikuvusalaste valikute mõju on korrektne hinnakujundus, milles rakendatakse põhimõtteid „kasutaja maksab” ja „saastaja maksab”. Kaasaaegne teetasude süsteem, mille eesmärk on aidata kaasa valges raamatus seatud sihtide saavutamisele, peaks eelduste kohaselt:

– soodustama transpordiliikide vahelist ausat konkurentsi, rakendades liiklejatelt taristukulude sissenõudmiseks (põhimõte „kasutaja maksab”) õiglasi ja läbipaistvaid mehhanisme;

– ära hoidma mis tahes otsest või kaudset liiklejatevahelist diskrimineerimist, mis tuleneb nende kodakondsusest või elukohast;

– edendama säästva arengu põhimõtteid, rakendades ühtlustatud ja läbipaistvaid mehhanisme, et panna selliste, tavaliselt kogu ühiskonna kantavate väliskulude nagu heide, müra, liiklusummikud, õnnetused jne eest maksma liiklejad (põhimõte „saastaja maksab”);

– panustada kvaliteetse taristu rahastamisse.

Valges raamatus käsitletakse komisjoni kavandatud ettepanekut kehtestada kohustuslikud meetmed, et võtta transpordi tekitatava müra, kohaliku saaste ja liiklusummikute väliskulud arvesse aastani 2020. See nõuab muu hulgas teetasude ümberkorraldamist, mis toimub kava kohaselt kahes etapis. Kuni 2016. aastani kestvas esimeses etapis on kavas kehtestada järk-järgult kohustuslik taristutasu rasketele kaubaveokitele. Väliskulude arvessevõtmisele tugeva aluse loomiseks vajaminev kohustuslik taristutasu tuleb kogu ELis ühtlustada nii tariifistruktuuri, kulukomponentide, kogumismeetodi kui ka tulude sihtotstarbelise kasutamise osas. Lisaks tuleb hinnata praeguste teetasude kavade kooskõla ELi aluslepingutega ning välja töötada suunised kõigi sõidukite väliskulude arvessevõtmiseks. Valge raamatuga nähakse teises etapis (2016–2020) ette raskete kaubaveokite väliskulude täiel määral arvessevõtmine ning seda võib laiendada kõikidele sõidukitele, lisaks taristukulude (kulumise) kohustuslikule katmisele.

Kuigi ELis on olemas teisesed eeskirjad, milles käsitletakse üle 3,5-tonnise lubatava kogumassiga rasketelt kaubaveokitelt[2] nõutavat teetasu, tulenevad ainsad eeskirjad, millega reguleeritakse erakasutuses väikeautode,[3] kuni 3,5 tonni kaaluvate väikeste tarbesõidukite ja busside maksustamist, otseselt Euroopa Liidu toimimise lepingust. Enamasti rakendavad liikmesriigid sama maksustamisskeemi samade tariifidega[4] rendi või tasu eest vedusid tegevate väikeste tarbesõidukite või erakasutuses väikeautode suhtes, kuna keskmine taristukasutus ja kava kohaldamise halduskulud ei erine nimetatud sõidukiliikide puhul märkimisväärselt. Kuigi käesolevat teatist võib kohaldada väikeste tarbesõidukite suhtes, ei hõlma see kõiki kaubandusliku transpordi suhtes kohaldatavate teetasudega seotud küsimusi. Ühtlasi ei käsitleta käesolevas teatises busse. Nimetatud sõidukite suhtes kohaldatakse üldjuhul samu maksuskeeme kui raskete kaubaveokite suhtes.

Käesolevas teatises, mis on osa valges raamatus visandatud teetasude laiemast strateegiast, püütakse selgitada komisjoni nägemust sellest, kuidas tuleks aluslepingus sisalduvaid mittediskrimineerimise ja proportsionaalsuse üldpõhimõtteid kohaldada erakasutuses väikeautode teemaksukleebise süsteemi suhtes. Samuti antakse teatises suuniseid kõnealuse teemaksukleebise süsteemi rakendamise kohta.

Käesoleva teatisega ei kehtestata uusi õigusnorme. ELi õigusaktide siduv tõlgendamine on Euroopa Kohtu ülesanne.

2. Olemasolevad maksustamissüsteemid

Kuna kõnealuses valdkonnas puuduvad ELi õigusaktid, on liikmesriikidel põhimõtteliselt vabadus kehtestada riiklikud teetasud, mida võetakse erakasutuses väikeautodelt (teemaksukleebise süsteem). Nad võivad sätestada sellise süsteemi toimimiseeskirjad, tingimusel et nimetatud riiklike meetmetega järgitakse ELi aluslepingute aluspõhimõtteid, eelkõige kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu ja proportsionaalsuse põhimõtteid.

Paljudest komisjonile teatatud juhtumitest nähtub siiski, et nimetatud põhimõtteid alati ei järgita. Vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele ei kavatse komisjon esitada selles vallas ühtegi õigusakti ettepanekut. Samas leiab komisjon, et on tulnud aeg kirjeldada ELi õigusakte sellistena, nagu neid praegu vastavalt ELi toimimise lepingule ja Euroopa Kohtu kohtupraktikale kohaldatakse, ning neid vajaduse korral selgitada. Euroopa Liidu lepingu artiklis 17 sätestatud komisjoni ülesannete ja kohustuste kohaselt peab komisjon tagama, et nimetatud põhimõtteid jõustatakse Euroopa ja selle elanike hüvanguks.

Käesoleva teatise avaldamisega püüab komisjon suurendada nende ELi eeskirjade läbipaistvust ja selgust, mille rakendamist ta on kohustatud kontrollima. Komisjon pakub kõikidele asjaomastele liikmesriikidele viitedokumendi, kus kirjeldatakse raamistikku, milles teemaksukleebise süsteem tagaks ELi õiguse aluspõhimõtete järgimise.

Praeguseks on seitse liikmesriiki kasutanud võimalust kehtestada erakasutuses väikeautode jaoks teemaksukleebise süsteem[5]. Praegused erakasutuses väikeautodelt võetavad lõivud kajastavad liikmesriikide erinevaid lähenemisviise. Mõnes riigis on kombineeritud erinevaid maksustamismeetodeid (kütuse- ja sõidukimaksud). Teistes riikides on maksustamisviisid mitmekesisemad ja hõlmavad teekasutustasusid, millega kiirteid kasutavad sõidukijuhid katavad taristukulud. Teekasutustasud võivad olla ajapõhised tasud (teemaksukleebised või vinjetid), mida makstakse sageli kogu põhimaanteede võrgu kasutamise eest, või vahemaapõhised tasud (teetollid), mida makstakse üksikute (tihti teetolli kogumise kabiinidega) teelõikude kasutamise eest.

Erakasutuses väikeautode puhul makstakse siseriikliku teemaksukleebise eest, et saada luba kasutada põhimaanteede võrku teatava aja jooksul. Sellele vaatamata nähtub komisjonile saabuvatest arvukatest kaebustest, et teemaksukleebise süsteemi rakendamine erakasutuses väikeautode puhul võib juhul, kui seda hoolikalt ei kavandata, tekitada praktilisi probleeme, takistades sujuvat liiklusvoolu eelkõige piirialadel, ning sellega võib kaasneda ebasobiv kontrollitegevus. Sellega võib kaasneda ka oht diskrimineerida juhukasutajaid, peamiselt teistest liikmesriikidest tulevaid sõidukijuhte, kellel ei pruugi olla võimalust osta lühiajalisema kehtivusega teemaksukleebiseid või pakutakse neile lühiajalisi teemaksukleebiseid, mille päevatasu on oluliselt kõrgem kui peamiselt kohalike elanike kasutatavatel aastastel kleebistel. Seda võib käsitada ebaproportsionaalsena.

Teemaksukleebise süsteemide rakendamine erineb liikmesriigiti ja nimetatud erinevused võivad kaasa tuua võimalikke puudusi. Samas ei kaasne erakasutuses väikeautode teetasusüsteemidega samu probleeme nagu teemaksukleebise süsteemidega, kuna teetollid on vahemaapõhised, otseselt seotud taristu kasutamisega ja seepärast tõenäoliselt mittediskrimineerivad. Lisaks võimaldavad elektroonilised teetollisüsteemid liiklusel sujuvalt voolata ning liiklejad ei pea teetolli kogumise kabiinide juures peatuma.

Olles põhjalikult analüüsinud erakasutuses väikeautode suhtes kohaldatavaid teemaksukleebise süsteeme ELis,[6] on komisjon otsustanud koostada käesoleva teatise, et aidata neid liikmesriike, kes soovivad kooskõlas ELi põhimõtetega võtta kasutusele erakasutuses väikeautodele ettenähtud uue teemaksukleebise süsteemi või kes soovivad olemasolevaid süsteeme täiustada.

3. ELi aluslepingu põhimõtted

Eriti asjakohased ELi õiguse aluspõhimõtted on kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu ja proportsionaalsuse põhimõtted.

3.1. Kodakondsuse alusel diskrimineerimise keeld

Kuigi puuduvad ELi õigusaktid, milles käsitletakse erasõidukite maksustamise eeskirju, peavad liikmesriigid nimetatud sõidukite jaoks teemaksukleebise süsteemi kehtestades järgima Euroopa Liidu toimimise lepingu sätteid. ELi kodanike mis tahes diskrimineerimine kodakondsuse alusel on keelatud ELi toimimise lepingu artikliga 18, milles on sätestatud: „Ilma et see piiraks aluslepingutes sisalduvate erisätete kohaldamist, on aluslepingutes käsitletud valdkondades keelatud igasugune diskrimineerimine kodakondsuse alusel. Tehes otsuse seadusandliku tavamenetluse kohaselt, võivad Euroopa Parlament ja nõukogu võtta vastu eeskirju, mis on kavandatud niisuguse diskrimineerimise keelamiseks.” Euroopa Kohtu kohtupraktika[7] kohaselt keelatakse ELi toimimise lepingu artikliga 18 ka selline ebavõrdne kohtlemine, mis ei ole otseselt seotud kodakondsusega, kuid mis viib muude eristamiskriteeriumide kohaldamise kaudu tegelikult sama tulemuseni (kaudne diskrimineerimine kodakondsuse alusel). Kuna ELi toimimise lepingus puuduvad eratransporti käsitlevad erisätted, tuleks erakasutuses väikeautode suhtes kohaldatavat mis tahes teemaksukleebise süsteemi vastavalt hinnata ELi toimimise lepingu artikli 18 alusel.

3.2. Proportsionaalsus

Liikmesriigi rakendatav mis tahes teemaksukleebise süsteem toimiks teiste liikmesriikide kodanike kahjuks, kui sellega ei võimaldata teedevõrgustikku üksnes juhuslikult kasutavatel mitteresidendist sõidukijuhtidel maksta teedetaristu lühiajalise kasutamise või sealt läbisõidu eest.

Ka siseriiklik meede, mida kohaldatakse võrdselt nii kodanikele ja residentidele kui ka mittekodanikele ja mitteresidentidele, võib osutuda diskrimineerivaks (kaudne diskrimineerimine). Sellist diskrimineerimist võib siiski õigustada olulise avaliku huviga, nt liiklusvoogude sujuvamaks muutmine ja/või keskkonnakulude/kahjude vähendamine. Siiski tuleb rõhutada, et nimetatud meetmed peaksid olema proportsionaalne vahend üldist huvi pakkuvate eesmärkide saavutamiseks, mis tähendab eelkõige, et meetmega taotletavat eesmärki ei ole võimalik saavutada muude, vähem koormavate meetmetega. Teisisõnu peaksid selliste eesmärkide saavutamiseks võetavad meetmed vastama proportsionaalsuse nõudele. Kasulikku teavet pakub juhtum, mida Euroopa Kohus analüüsis oma otsuses kohtuasjas Cura Anlagen,[8] mille puhul kohus leidis, et kuigi tarbimismaks võib kahtlemata teenida avalikku huvi vähendada suure kütusekuluga sõidukite ostmist või omamist, on selline maks vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega, kuna sellega taotletavat eesmärki oleks võimalik saavutada, võttes kasutusele maksu, mis on proportsionaalne ajaga, mille vältel sõiduk on olnud registreeritud riigis, kus seda kasutatakse.

1996. aastal analüüsis komisjon Austrias kavandatud teemaksukleebise süsteemi. Oma arvamuses[9] leidis komisjon, et lisaks algselt kavandatud aastase ja kahekuulise kehtivusega teemaksukleebistele, tuleks pakkuda ka vähemalt nädalase kehtivusega teemaksukleebist, et vältida tüüpiliste juhukasutajate, st turistide ja mitteresidentide diskrimineerimist. Seejärel järgis enamik teisi liikmesriike teemaksukleebise süsteemide kehtestamisel Austria mudelit, välja arvatud Sloveenia, kes võttis 2008. aastal kasutusele täiesti erineva teemaksukleebise süsteemi. Sloveenia süsteemil ilmnes puudusi, mis tõid oktoobris 2008 kaasa rikkumismenetluse algatamise. Komisjon leidis, et Sloveenias algselt kasutusele võetud teemaksukleebise süsteem oleks tõenäoliselt toiminud muude liikmesriikide kui Sloveenia kodanike kahjuks, kuna sellega pakuti riigi kiirteede võrgustikku kasutavatele sõiduautodele ja mootorratastele üksnes aastase ja pooleaastase kehtivusega teemaksukleebiseid. Komisjoni hinnangul oli tegemist kaudse diskrimineerimisega kodakondsuse alusel. Selle tulemusena võttis Sloveenia 2009. aasta juulis lisaks aastase kehtivusega teemaksukleebistele kasutusele ka nädalase ja kuuse kehtivusega kleebised sõiduautodele. Komisjoni algset muret, et nimetatud süsteem oli Sloveenia kiirteede võrgustikku üksnes juhuslikult kasutavate muude liikmesriikide kodanike suhtes kaudselt diskrimineeriv, võeti seega arvesse ja rikkumismenetlus lõpetati.

Euroopa Kohtu praeguse kohtupraktika ja kahe eespool osutatud kohtuasja põhjal leiab komisjon, et teemaksukleebise süsteemiga võiks ette näha vähemalt kolme liiki teemaksukleebiseid – nädalase (7–14 päeva), kuuse (30–60 päeva) ja aastase kehtivusega (üks kalendriaasta), et süsteemi võiks pidada mittediskrimineerivaks. Praegu pakuvad kõik liikmesriigid, kes kohaldavad erakasutuses väikeautode suhtes teemaksukleebise süsteemi, nimetatud kolme liiki teemaksukleebiseid, sealhulgas lühiajalisi kleebiseid, mis kehtivad 7–10 päeva.

4. Suunised riikliku teemaksukleebise süsteemi kohaldamiseks

Saadud kaebuste ja analüütiliste uuringute põhjal kavatseb komisjon esitada suunised järgmiste punktide kohta:

– proportsionaalse hinnaga teemaksukleebiste kättesaadavus;

– asjakohane juurdepääs teabele;

– tasude kogumine ja maksmine;

– asjakohane kontrollimine,

mis oleksid ehk asjakohased erakasutuses väikeautode jaoks ettenähtud teemaksukleebise süsteemi mittediskrimineerivaks kohaldamiseks. Suunised ei põhine Euroopa Kohtu kohtupraktikal, vaid peegeldavad komisjoni arvamust teemaksukleebise süsteemide kohaldamisega seotud küsimuste kohta.

4.1. Proportsionaalse hinnaga teemaksukleebiste kättesaadavus

ELi õiguse kohaselt võiks juhtida tähelepanu sellele, et lühiajalise teemaksukleebise hind on võrreldes pikaajalise (aastase kehtivusega) kleebisega nii kõrge, et sellega karistatakse mitteresidentidest sõidukijuhte ja see võib seega olla kaudselt diskrimineeriv. Selleks et teha kindlaks, mil määral märkimisväärne ebaproportsionaalsus eksisteerib, võib teemaksukleebiste hinda uurida ka keskmise päevase hinna alusel, st teemaksukleebise hind jagatakse nende päevade arvuga, mil sellega on võimalik süsteemi kasutada. Mida väiksem on lühiajaliste ja pikaajaliste teemaksukleebiste keskmise päevase hinna suhe, seda lähemal on lühiajalise kleebise ühe päeva väärtus pikaajalise kleebise omale ning selle tulemuseks on hind, millega ei diskrimineerita kaudselt juhukasutajaid[10]. Lisas esitatud tabel annab ülevaate kehtivatest teemaksukleebise hindadest liikmesriikides, kus kohaldatakse erakasutuses väikeautode suhtes teemaksukleebise süsteemi.

Komisjon tunnistab, et lühiajaliste ja pikaajaliste teemaksukleebiste keskmise päevase hinna teatav erinevus on õigustatud peamiselt järgmistel põhjustel:

– teemaksukleebise süsteemi käigushoidmise ja iga tehingu töötlemise halduskulud, mille hulka kuuluvad ka tootmiskulud, kasutajateabe edastamine, teemaksukleebiste tegelik levitamine ja müük ning süsteemi järgimise kontrollimine. Teemaksukleebise süsteemiga tuleks teenida vähemalt piisavalt tulu nimetatud kulude katmiseks. Kui kasutusel on mitu teemaksukleebiste kategooriat, on asjakohane kohandada vastavalt halduskulusid;

– erinevus teemaksukleebisega hõlmatud teedevõrgustiku kasutamisel. Näib asjakohane, et teemaksukleebiste hind peaks mingil moel kajastama taristu kasutamist, võttes aluseks teede keskmise kasutusmäära eri kleebiste kehtivusaja jooksul. Kuigi pikema kehtivusega teemaksukleebised kajastavad suuremat kasutamist, ei ole see lineaarses suhtes. Näiteks võib aastase teemaksukleebise ostja, kes on püsireisija, kasutada kleebist kuni 500 korda aastas suhteliselt lühikesteks reisideks, kui ta kasutab reisimiseks kiirteed (kaks korda päevas, 250 korda aastas). Samas võib ostja, kes omandab aastase teemaksukleebise regulaarsete puhkusereiside tarbeks, kasutada teedevõrgustikku märkimisväärselt vähem kui püsireisija, kuid samas pikemate vahemaade katmiseks.

Seepärast teeb komisjon ettepaneku, et proportsionaalsuse eesmärgil tuleks teemaksukleebise süsteemiga pakkuda lühiajalist teemaksukleebist aastase kleebisega proportsionaalse hinna eest, võttes arvesse iga tüüpi teemaksukleebiste halduskulude (või kindlatel määradel põhinevate halduskulude) erinevusi ja iga kleebiseliigiga seotud keskmist taristukasutust[11].

Komisjon tunnistas oma 1996. aasta Austriale suunatud arvamuses, et lühiajaliste teemaksukleebiste käsitlemine võis tekitada täiendavaid halduskulusid. Samas rõhutati, et mastaabisääst oleks võimaldanud vältida lühiajaliste teemaksukleebiste ebaproportsionaalselt kõrget hinda. Võttes arvesse alla 3,5-tonniste sõidukite aastase kehtivusega teemaksukleebise kavandatavat 42 eküü suurust hinda, leiti, et proportsionaalsuse nõudele vastamiseks pidi nädalase kleebise hind olema vähem kui 6 eküüd. Arvestades tekkivaid halduskulusid, kehtestati Austrias vastselt kasutusele võetud 10-päevase teemaksukleebise hind ligikaudu 5 eküüle vastaval tasemel.

Lisaks sisalduvad raskete kaubaveokite lühiajaliste ja pikaajaliste teemaksukleebiste hinna proportsionaalsust käsitlevad eeskirjad juba direktiivi 1999/62/EÜ (raskete kaubaveokite maksustamise kohta teatavate infrastruktuuride kasutamise eest)[12] (nn Eurovignette'i direktiiv) artikli 7a lõikes 1, milles on sätestatud, et „Kasutusmaksud on proportsionaalsed infrastruktuuri kasutusaja kestusega, ületamata II lisas sätestatud määrasid, ning need võib kehtestada päeva, nädala, kuu või aasta kohta. Igakuine maksumäär on kuni 10 % aastasest maksumäärast, nädalane maksumäär on kuni 5 % aastasest maksumäärast, ja päevane maksumäär on kuni 2 % aastasest maksumäärast.” Arvestades, et nii raskete kaubaveokite kui ka erakasutuses väikeautode teemaksukleebise süsteeme hallatakse suuremalt osalt sarnaselt ja et toode, müügimeetodid ja jõustamine on praktiliselt identsed, võib eeldada, et sellest tulenevalt ei esine ka halduskuludes märkimisväärseid erinevusi. Kuigi keskmise taristukasutuse tavades võib olla erinevusi, võiksid liikmesriigid pidada asjakohaseks rakendada raskete kaubaveokite suhtes kohaldatud süsteemiga sarnaseid maksustamispõhimõtteid ka erasõidukitele teemaksukleebise tasude määramisel.

4.2. Asjakohane juurdepääs teabele

Selleks et vältida mitteresidentidest juhukasutajate võimalikku diskrimineerimist, on oluline, et nad oleksid piisavalt teadlikud nõudest, mille kohaselt tuleb teemaksukleebis osta enne maksustatava teedevõrgustiku kasutamist. Teemaksukleebise ostmise nõuet käsitlev teave võiks seega olla kättesaadav turistide jaoks ettenähtud reklaammaterjalil, hõlpsasti juurdepääsetavatel veebisaitidel ja mis tahes muudes kohtades, mida liikmesriigid vajalikuks peavad. Et teabematerjalist oleks kasu, tuleks selles selgitada nimetatud nõuet vajaduse korral naaberliikmesriikide keeltes ja muudes peamistes Euroopa keeltes ning esitada eri võimalusi vajaliku teemaksukleebise ostmiseks.

Ka liiklusmärgistusega saab anda vajalikku teavet, enne kui liikleja siseneb maksustatavasse võrgustikku, ning suurendada seega süsteemi läbipaistvust. Ideaaljuhul peaks märgistus lisaks riigikeel(t)ele olema esitatud ka naaberliikmesriigi/liikmesriikide keel(t)es ja ühes või mitmes levinumas Euroopa keeles. Sellel tuleks märkida hind, maksevahendid, juhtnöörid teemaksukleebiseid müüva lähima jaemüügipunktini jõudmiseks ning teave karistuste kohta. See peaks olema osa üldisest strateegiast, millega õhutatakse sõidukijuhte teemaksukleebiseid ostma, mitte üksnes ei püüta ega trahvita süsteemi rikkujaid tagantjärgi.

Samuti peaks teemaksukleebiseid osta soovivate sõidukijuhtide paremaks teavitamiseks olema jaemüügipunktides või iseteenindusega putkades oleval teabel kirjas:

– millist liiki sõidukitele tuleb teemaksukleebis osta;

– teed, kus teemaksukleebis on kohustuslik;

– teemaksukleebise liigid ja -hinnad;

– kuidas teemaksukleebiseid osta;

– kuidas leida täiendavat teavet;

– kohaldatavad karistused.

Selleks et vältida segadust nädala või päeva määratluse üle, oleks märgistusel selgelt näidatud, mitu kalendripäeva iga teemaksukleebis kehtib. Teemaksukleebise väljaandmise korral märgitakse sellele teetasu kehtivuse aeg, et kasutaja teaks täpselt selle kehtivuspäevi.

4.3. Tasude kogumine ja maksmine

Diskrimineerimise vältimiseks on oluline, et teede mitteresidentidest juhukasutajatele pakutakse mitut viisi teemaksukleebise eest tasumiseks. Teemaksukleebiste ostmise võimaldamiseks peavad maksustatavate teede, sealhulgas asjaomaste piiriületuspunktide läheduses olema jaemüügipunktid ja iseteenindusega putkad. Enamik jaemüügipunkte peaksid olema igapäevaselt võimalikult kaua avatud. Maksta saaks nii laialdaselt kasutatavate deebet- ja krediitkaartidega kui ka sularahas kas eurodes või vastava riigi ja selle naaberliikmesriikide omavääringus.

Elektroonilise teemaksukleebise süsteemi kohaldamisel ei ole vaja kontrollida kleebiste nõuetelevastavust ning sellega võimaldatakse juhukasutajatel osta enne reisi algust teemaksukleebis ettemaksuga, ilma et oleks vaja enne maksustatavale teele sisenemist reisitrajektoorilt kõrvale kalduda, et leida jaemüügipunkt[13]. Liiklejatele annaks lisaväärtust võimalus osta teemaksukleebis telefoni (SMSi või kõne abil) või interneti teel, kuna ostmisel puuduvad asukohast või lahtiolekuaegadest tulenevad piirangud.

Liiklejatele, kes sõidavad läbi rohkem kui ühest liikmesriigist, annaks lisaväärtust teemaksukleebis, mis hõlmab rohkem liikmesriike. Näiteks võib tuua rasketele kaubaveokitele ettenähtud Eurovignette'i,[14] mis võimaldab sellist koostalitlust, kuna sellega antakse juurdepääs viie ELi liikmesriigi teedevõrgustikule. Erakasutuses väikeautosid hõlmav sarnane toode oleks eriti sobiv rahvusvahelistele liiklejatele, eelkõige tiheda rahvusvahelise liiklusega naaberliikmesriikide vahel.

4.4. Asjakohane kontrollimine

Teemaksukleebise süsteemi käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimine kuulub liikmesriikide ainupädevusse. Kõnealused eeskirjad peavad olema mittediskrimineerivad ja sooritatud rikkumisega proportsionaalsed ning võimaldama kodanikel tõhusalt rakendada oma menetlusõigusi. Eelkõige tuleb vältida kontrollitavasid, millega võidakse kaudselt diskrimineerida mitteresidentidest juhukasutajaid.

Kontrollimine ei peaks põhinema eelkõige tabatud rikkujate arvu maksimeerimisel, vaid sellega tuleks edendada süsteemist arusaamist, et liiklejad täidaksid hõlpsamini süsteemi nõudeid. Kontrolliametnikel peaks olema piisavalt otsustamisvabadust, et nad saaksid suunata liiklejad viivitamata teemaksukleebist ostma, ja vältida sellega karistust, kui on alust arvata, et tegemist oli veaga. See aitab tagada, et kontrolliga seotud jõupingutused keskenduvad korduvatele rikkujatele ja mitte peamiselt mitteresidentidele, kes rikuvad reegleid sageli esmakordselt. Selgesti nähtavad kontrollipunktid, kaamerad, vastav liiklusmärgistus ja ka muud kontrollivahendid aitaksid suurendada liiklejate kinnipidamist süsteemi nõuetest ja vähendada märkimisväärselt praktilist kontrollitegevust.

Liiklejad peavad mõistma, et on ohutum ja odavam osta teemaksukleebis kui seda tegemata jättes vahele jääda. Karistuse saanud juhukasutajatele antakse ühes või mitmes levinumas Euroopa keeles selge teave maksevõimaluste kohta ja selgitatakse, kuidas karistusotsust edasi kaevata, kui seda peetakse ekslikuks või põhjendamatuks. Oleks soovitatav, et:

– teemaksukleebist, rikkumisi, karistusi ja menetlusi sätestavad õigusaktid avaldatakse kooskõlas siseriiklike menetlustega ning võimaluse korral tehakse läbipaistvuse eesmärgil kokkuvõte peamistest sätetest;

– Eeskirjade täitmise kontrollimisel keskendutakse peamiselt kohtadele, kus rikkumisi esineb suhteliselt palju, ja mitte ainult piiriäärsetel aladel; sel viisil koheldaks residente ja mitteresidente võrdselt (kontrolle tuleks ideaaljuhul läbi viia siis, kui sõidukid liikmesriigist lahkuvad).

Liikmesriikide vaheline koordineeritus ja koostöö hõlbustaks suuresti trahvide piiriülest sissenõudmist.

Karistused peavad olema samuti proportsionaalsed, st vastama rikkumise raskusastmele. Raskeid kaubaveokeid hõlmavaid karistusi käsitlevad eeskirjad sisalduvad juba eespool nimetatud Eurovignette'i direktiivi artiklis 9a, milles on sätestatud, et „Liikmesriigid kehtestavad asjakohased kontrollimehhanismid ja karistuste süsteemi, mida rakendatakse vastavalt käesolevale direktiivile vastu võetud riigisiseste sätete rikkumise korral. Nad võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada nende karistuste rakendamine. Kehtestatud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.” Liikmesriike kutsutakse üles kohaldama samu põhimõtteid erakasutuses väikeautode suhtes.

5. Järeldused

Selleks et näha erakasutuses väikeautode jaoks ette mittediskrimineeriv teemaksukleebise süsteem, soovitab komisjon liikmesriikidel välja töötada süsteemid, millega pakutakse lisaks aastase ja kuuse kehtivusega kleebistele ka nädalase (või lühema) kehtivusega kleebist.

Lisaks sellele oleks soovitatav, et:

– lühiajalise ja pikaajalise kehtivusega teemaksukleebiseid pakutakse proportsionaalse hinnaga;

– mitteresidentidest juhukasutajatel on nõuetekohane juurdepääs teabele, mis hõlmab maksustatavaid sõidukeid, maksustatavat teedetaristut, teemaksukleebise liike, nende kehtivust ja hindu, müügipunkte ning kohaldatavaid karistusi;

– mitteresidentidest juhukasutajatele pakutakse arvukalt eri võimalusi teemaksukleebise eest maksmiseks;

– kontrollitegevus keskendub kohtadele, kus eeskirjade rikkumise tõenäosus on suhteliselt suur, ja mitte peamiselt piiri ületavatele mitteresidentidele, kes on enamasti esmarikkujad, nii et residente ja mitteresidente koheldakse võrdselt;

– karistused on proportsionaalsed muude liiklusnõuete rikkumiste suhtes kohaldatavate karistustega ja kajastavad asjakohaselt karistusaspekti.

Kuna teemaksukleebise süsteemiga rakendatakse peamiselt põhimõtet „kasutaja maksab”,[15] pooldab komisjon süsteemist saadava tulu läbipaistvat kasutamist, nii et seda kohaldataks ideaaljuhul üksnes selliste teede suhtes, millel on nõuetekohane hooldusprogramm. Sellega tagatakse liiklejatele teenuse miinimumtase nende tasutud makse eest.

Komisjon kutsub üles liikmesriike, kes kohaldavad erakasutuses väikeautode suhtes teemaksukleebise süsteemi või kes kavatsevad nimetatud süsteemi kasutusele võtta, hindama oma süsteeme käesoleva teatise põhjal.

Kogemusele tuginedes võib komisjon kaaluda algatust et täiendavalt selgitada erakasutuses väikeautode suhtes kohaldatavate teetasudega seotud eeskirju.

Lisa

≤ 3,5 t kaaluvate sõidukite teekasutustasud (teemaksukleebised) ELis[16]

2012

Austria

nädal (10 päeva) || 2 kuud || aasta

8 eurot || 23,40 eurot || 77,80 eurot

Bulgaaria

nädal (7 päeva) || kuu || aasta

5 eurot || 13 eurot || 34 eurot

Tšehhi Vabariik

nädal (10 päeva) || kuu || aasta

12,40 eurot || 17,60 eurot || 59,90 eurot

Ungari (elektrooniline teemaksukleebise süsteem)

nädal (10 päeva) || kuu || aasta

10,30 eurot || 16,60 eurot || 148,90 eurot

Slovakkia

nädal (10 päeva) || kuu || aasta

10 eurot || 14 eurot || 50 eurot

Sloveenia

nädal (7 päeva) || kuu || aasta

15 eurot || 30 eurot || 95 eurot

Rumeenia (elektrooniline teemaksukleebise süsteem) Erakasutuses väikeautod ja reisijateveoks ettenähtud väikesed tarbesõidukid

nädal (7 päeva) || kuu || 3 kuud || aasta

3 eurot || 7 eurot || 13 eurot || 28 eurot

Kaubaveoks ettenähtud väikesed tarbesõidukid

nädal (7 päeva) || kuu || 3 kuud || aasta

6 eurot || 16 eurot || 36 eurot || 96 eurot

27. veebruari 2012 valuutavahetuskursid.

[1] Transporti käsitlev valge raamat „Euroopa ühtse transpordipiirkonna tegevuskava – Konkurentsivõimelise ja ressursitõhusa transpordisüsteemi suunas” (KOM(2011) 144).

[2] Direktiiv 1999/62/EÜ raskete kaubaveokite maksustamise kohta teatavate infrastruktuuride kasutamise eest (muudetud), tuntud kui nn Eurovignette'i direktiiv.

[3] Sõiduautod, mootorrattad ja muud mootorsõidukid, mille lubatav kogumass ei ületa 3,5 tonni ning mida kasutatakse peamiselt eraotstarbel.

[4] Ainus erand on Rumeenia, kus kohaldatakse erinevat teemaksukleebise tasu kergete kaubaveokite suhtes.

[5] Erakasutuses väikeautode jaoks kehtestatud teemaksukleebise süsteemi rakendatakse praegu seitsmes liikmesriigis – Austria, Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Ungari, Slovakkia, Sloveenia ja Rumeenia. Teistel liikmesriikidel (nt Belgia) on kavas selline süsteem kasutusele võtta.

[6] Vt ka uuringud „Assessment of Vignette Systems for Private Vehicles applied in Member States” (Booz & Co 2010) ja „Study on Impacts of application of the Vignette systems to Private Vehicles” (Booz & Co 2012) http://ec.europa.eu/transport/road/road_charging/charging_private_vehicles_en.htm

[7] C-398/92 Mund & Fester vs Hatrex International Transport, 1994 ECR 467, eelkõige punkt 14.

[8] Euroopa Kohtu 21. märtsi 2002. aasta otsus kohtuasjas C-451/2002: Cura Anlagen GmbH v. Auto Service Leasing GmbH (ASL), ECR 2002 lk I-03193.

[9] K (96) 2166, 30. juuli 1996.

[10] Näiteks kõige lühiajalisema teemaksukleebise (10 päeva kehtiv kleebis) keskmine päevahind Austrias on 0,8 eurot (st 8 eurot jagatud 10 päevaga); kõige pikaajalisema teemaksukleebise (üks aasta kehtiv kleebis) keskmine päevahind Austrias on 0,21 eurot (st 77,80 eurot jagatud 365 päevaga). Sellest tulenevalt on lühiajaliste ja pikaajaliste teemaksukleebiste keskmise päevase hinna suhe 0,8/0,21 = 3,8. Vt ka tabel 5-4 lk 24 uuringus „Assessment of Vignette Systems for Private Vehicles applied in Member States” (Booz & Co 2010).

[11] Proportsionaalsete teemaksukleebise hindade arvutamismeetodi näide on esitatud uuringus „Study on Impacts of application of the Vignette systems to Private Vehicles” (Booz & Co 2012).

[12] EÜT L 187, 20.7.1999, lk 42, muudetud direktiiviga 2006/38/EÜ (ELT L 157, 9.6.2006, lk 8) ja direktiiviga 2011/76/EL (ELT L 269, 14.10.2011, lk 1).

[13] See väldib ka teemaksukleebiste kinnitamist mootorsõidukite tuuleklaasile (A-samba kõrvale), mis võib ahendada sõidukijuhi vaatevälja ja mõjuda halvasti vähem kaitstud liiklejate, nt jalakäijate turvalisusele.

[14] Viie liikmesriigi (Belgia, Madalmaad, Luksemburg, Taani ja Rootsi) ühine teemaksukleebise süsteem, mis loodi 4. veebruari 1994. aasta kokkuleppega, milles käsitleti tasude kogumist rasketelt kaubaveokitelt teatavate teede kasutamise eest.

[15] Ükski liikmesriik ei paku erinevat teetasu määra vastavalt erakasutuses väikeautode keskkonnastandarditele. Lisaks ei näi teemaksukleebised olevat asjakohane vahend liiklusummikutega võitlemiseks, kuna need on sageli seotud väga konkreetse aja ja kohaga.

[16] Tabelis ei ole esitatud teemaksukleebise hinnad mootorratturitele ja kerghaagistele.