[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel, 15.2.2006

KOM (2006) 75 lõplik

KOMISJONI TÖÖDOKUMENT

Panus institutsioonidevahelistesse läbirääkimistesse, mis käsitlevad ettepanekut, millega uuendatakse INSTITUTSIOONIDEVAHELIST KOKKULEPET eelarvemenetluse parandamise ja eelarvedistsipliini kohta

SELETUSKIRI

Detsembris kohtunud Euroopa Ülemkogu järeldustes „ kutsutakse nõukogu üles jõudma Euroopa Parlamendi ja komisjoniga üksmeelele uue institutsioonidevahelise kokkuleppe üle, tuginedes ühisele seisukohale ja eeldusele, et kokkuleppe tingimused on kõigile pooltele vastuvõetavad, ning kajastaks ka käesolevaid järeldusi. “

Euroopa Parlament teatas 18. jaanuari 2006. aasta resolutsioonis, et: „ on valmis alustama nõukoguga konstruktiivseid läbirääkimisi, mis tugineksid mõlema institutsiooni seisukohtadele, kui Austriale eesistujariigina antakse tegelikud läbirääkimisvolitused. “

Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon leppisid kokku mitmeid kohtumisi (kolmepoolsed läbirääkimised), et anda läbirääkimistele struktureeritud raamistik.

1. veebruaril 2006. aastal kiitis komisjon heaks töödokumendi, mis käsitleb institutsioonidevahelise kokkuleppe muutmise ettepanekut. Kõnealusele ettepanekule lisati president Barroso kiri, mis sisaldab märkusi „mõnedes küsimustes, mida ei käsitleta institutsioonidevahelise kokkuleppe ettepanekus, kuid mis on olulised eelseisvate läbirääkimiste seisukohas .“

Käesoleva komisjoni töödokumendi eesmärk on anda ametlikum kuju mõnedele president Barroso kirjas osutatud küsimustele ja esitada need konkreetsete läbirääkimispunktidena 21. veebruari kolmepoolseteks läbirääkimisteks.

Lisaks nimetatud konkreetsetele punktidele on ka mitmed teised institutsioonidevahelise arutelu käigus juba esile kerkinud küsimused saanud ametliku vastuse institutsioonidevahelise kokkuleppe projektis, mille komisjon esitas 1. veebruaril.

Nende küsimuste hulka kuulub eelkõige paindlikkusinstrument. Komisjon pakkus selle mahu ja ulatuse suurendamiseks vastavalt muutuvatele vajadustele ja väljakutsetele välja erinevaid vahendeid. Nagu on ette nähtud kehtivates finantsperspektiivides, sisaldab kavandatav institutsioonidevaheline kokkulepe erirubriiki kõigi institutsioonide halduskulude jaoks. Seoses eelarvedistsipliiniga on komisjon jätnud samaks kõik 1. veebruari projektis esitatud sätted, sealhulgas need sätted, mis käsitlevad ühist välis- ja julgeolekupoliitikat. Läbivaatamisklausliga seoses on komisjon teinud ettepaneku üksikasjaliku valge raamatu esitamiseks, mis hõlmaks kõiki finantsraamistiku, tulude ja kulude aspekte. Raamatu koostamiseks korraldatakse laiapõhjaline konsulteerimine, mille tulemused peaksid kajastuma eelarve erinevate aspektide muutmiseks esitatavates ettepanekutes. Üks küsimusi, millega siinkohal tuleb tegeleda, on vajadus muuta Euroopa Liidu omavahendid läbipaistvamaks ja sõltumatumaks, et vahetada välja olemasolev süsteem. Selles küsimuses tõstab komisjon esile Euroopa Parlamendi kavatsust korraldada konverents, millest võtavad osa ka riiklikud parlamendid.

UUED RAHASTAMISVAHENDID

Järgmiseks finantsraamistiku perioodiks kavatseb komisjon suurendada ELi rahastute mõjujõudu, parandades ELi eelarve ja Euroopa Investeerimispanga tegevuse vahelist koostoimet. Komisjon on juba teinud ettepanku riskijagamisrahastu loomiseks, et suurendada teadusuuringute rahastamist ja töötab välja erivahendit, et rahastada üleeuroopalise transpordivõrguprojektide rakendamist. Samuti valmistab komisjon ette Euroopa Investeerimispanga ja Euroopa Investeerimisfondiga tihedat koostööd erimeetmeteks, mis on mõeldud väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele, et toetada näiteks riskikapitali abil suure kasvupotentsiaaliga tehnoloogiapõhiseid ettevõtjaid.

Uued rahastamisvahendid – kavandatav sõnastus

Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon on jõudnud kokkuleppele, et kaasrahastamismehhanismide kasutuselevõtt on vajalik, tugevdamaks rahastamisstiimuli suurendamise kaudu ELi eelarve mõjujõudu. Institutsioonid on nõus toetama igat liiki rahastamisvahendeid, mis toimiksid katalüsaatorina avaliku sektori ja erainvestorite jaoks. Eesmärk on tõsta Euroopa Investeerimispanga riskikapitali teadus- ja arendustegevuse jaoks 10 miljardi euroni ajavahemikus 2007–2013. Üleeuroopalistele võrkudele ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjatele mõeldud vahendeid tuleks suurendada. Komisjon teeb vastavad ettepanekud ja annab eelarvepädevatele institutsioonidele aru Euroopa Investeerimispanga, Euroopa Investeerimisfondi ja Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga (viimane on asjakohane uute liikmesriikide puhul) rahastatavate meetmete kohta investeeringute toetamiseks kõigis nendes valdkondades.

Finantsmäärus

Komisjon tunnistab vajadust eelarve paremaks rakendamiseks ilma, et ta seaks samal ajal kahtluse alla tänu 2002. aasta ümbersõnastamisele saavutatud edusamme[1]. Sel eesmärgil on komisjon juba teinud ettepaneku finantsmääruse ja selle kehtivate rakenduseeskirjade põhjalikuks läbivaatamiseks. Komisjon on arvamusel, et finantsmääruse läbivaatamise aluseks peaks olema tõeline lepitusmenetlus, mis lähtuks 1975. aasta ühisdeklaratsioonist[2].

Finantsmäärus – kavandatav sõnastus

Institutsioonid vastutavad ühiselt finantsmääruse läbivaatamise eest, et parandada eelarve rakendamist ja suurendada ELi rahastamise märgatavust ja kasu kodanike jaoks ilma, et seataks kahtluse alla tänu 2002. aasta ümbersõnastamisele saavutatud edusamme. 2002. aastal leppisid Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon kokku, et finantsmääruse läbivaatamine saab edukalt toimuda ainult tõelise lepitusmenetluse kaudu, mis põhineb muudetud ettepanekul ja loob tegeliku konsensuse Euroopa Parlamendi ja nõukogu vahel. Samuti püüdlevad institutsioonid tiheda ja konstruktiivse institutsioonidevahelise koostöö poole rakenduseeskirju käsitleva kokkuleppe saavutamiseks, et lihtsustada rahastamismenetlusi ning tagada samal ajal liidu finantshuvide tõhus kaitse.

Euroopa Parlament ja nõukogu kohustuvad lõpetama finantsmäärust käsitlevad läbirääkimised õigeaegselt, et see oleks võimalik jõustada 1. jaanuaril 2007.

Liikmesriikide kinnitus

Komisjon on kõigi eelarvevaldkondade finantsjuhtimise parandamiseks viinud läbi väga olulisi reforme. 17. jaanuari 2006. aasta teatises KOM(2006) 9 sõnastas komisjon vastavalt Euroopa Kontrollikoja ja Euroopa Parlamendi seisukohtadele tegevuskava ühtse sisekontrolli raamistiku loomiseks. Kõnealusele tegevuskavale tuleb tagada asjakohased järelmeetmed eelkõige liikmesriikide kinnituste valdkonnas ja vastuvõetava riskitaseme määratlemisel.

Ühenduse vahendite tõhusa ja ühtse sisekontrolli tagamine – kavandatav sõnastus

Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon on üksmeelel sisekontrolli tugevdamise tähtsuses suurendamata seejuures halduskoormust. Selle eelduseks on sisekontrolli aluseks olevate õigusaktide lihtsustamine. Seepärast eelistatakse nende vahendite puhul, mida hallatakse ühiselt koos liikmesriikidega, et need võtaksid endale juhtkonna kinnituse kaudu vastutuse. Liikmesriigid määravada enne 2006. aasta septembrit kindlaks kinnituse eest vastutavad asutused.

Demokraatlik järelevalve ja välistegevuse sidusus

Komisjon on otsustanud edendada Euroopa välistegevuse poliitilist sidusust ning vältida selles valdkonnas kasutatavate vahendite tarbetut kattuvust ja jäikust. Komisjon on nõus, et vahendite kavandatav ratsionaliseerimine ei tohiks vähendada ei seadusandja ega ka eelarvepädevate institutsioonide õigusi. Komisjon on valmis konstruktiivselt töötama kavandatavate välismeetmete sõnastuse kallal.

Demokraatlik järelevalve ja välistegevuse sidusus – kavandatav sõnastus

Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon tunnistavad vajadust ratsionaliseerida välistegevuseks kasutatavaid erinevaid vahendeid. Institutsioonid on aga nõus, et vahendite ratsionaliseerimine ei tohiks ELi tegevuse sidusust tõhustades vähendada ei seadusandja ega ka eelarvepädevate institutsioonide õigusi. Asjakohaste sätete sõnastus peaks kajastama nimetatud seisukohti ja sisaldama mitmeaastast näitlikku raamistikku.

Ametid

On osutatud ametite arvu murettekitavale suurenemine ja vajadusele tagada, et see protsess ei päädiks ühenduse pädevuse kandumisega valitsusvahelistele institutsioonidele. Komisjon tunnistab ka, et uute ametite loomine võib põhjustada finantsraamistiku perioodil 2007–2013 raskusi, eriti, kui ametite rahastamisel tuleb lähtuda juba praegugi rangetest ülemmääradest. Vastusena nendele probleemidele teeb komisjon ettepaneku, et uue ameti kavandamisel peaksid eelarvepädevad institutsioonid komisjoni analüüsile tuginedes kolmepoolsete läbirääkimiste käigus aru ameti finantsmõju üle.

Ametid – kavandatav sõnastus

Enne uue ameti asutamist käsitlevate otsuste tegemist hindab komisjon ameti mõju eelarvele asjaomases kulurubriigis. Kõnealuse teabe põhjal kohustuvad mõlemad eelarvepädevad institutsioonid eelarvealase koostöö raames saavutama kokkuleppe asjaomase ameti rahastamise üle enne, kui jõustub selle aluseks olev õigusakt.

Omavahendid

Institutsioonidevahelise kokkuleppe eelnõu, mille komisjon esitas 1. veebruaril, sisaldab juba läbivaatamisklauslit. Kõnealuse sätte kohaselt esitab komisjon üksikasjaliku valge raamatu, mis hõlmab kõiki ELi eelarve, tulude ja kulude aspekte. Valge raamat, mille koostamine käivitatakse pärast seda, kui institutsioonid on saavutanud kokkuleppe kõigis edasiste eelarveperspektiividega seonduvates küsimustes, on üksikasjaliku ettevalmistuse ja laiapõhjalise konsulteerimise tulemus. Seoses omavahendite süsteemi läbivaatamisega soovib Euroopa Parlament korraldada konverentsi, millest võtaksid osa Euroopa Parlament ja riiklikud parlamendid, et anda komisjonile ettepanekuteks suuniseid.

Omavahendid – kavandatav sõnastus

Omavahendite süsteemi eelseisva läbivaatamise taustal võtavad institutsioonid arvesse Euroopa Parlamendi kavatsust korraldada konverents Euroopa Parlamendi ja riiklike parlamentide esindajatele.

Rahastamisprogrammide koostamine

Rahastamisprogrammide koostamisel on iga-aastases eelarvemenetluses jätkuvalt oluline roll. Komisjon kavatseb pidada kinni kohustustest, mida ta on võtnud seoses mõlema eelarvepädeva asutuse teavitamisega rahastamisprogrammidest.

Rahastamisprogrammide koostamine – kavandatav sõnastus

Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon tunnistavad rahastamisprogrammide koostamise tähtsust ja jäävad kindlaks selles küsimuses 16. juulil 2004. aastal toimunud lepituskoosolekul saavutatud kokkuleppele. Eelkõige peab komisjon rahastamisprogramme kaks korda aastas ajakohastama ja neid tuleb vajaduse korral arutada igal kolmepoolsete läbirääkimiste raames toimuval koosolekul, mis on ette nähtud… institutsioonidevahelise kokkuleppega.

[1] Nõukogu määrus (EÜ, EURATOM) nr 1605/2002, 25. juuni 2002.

[2] Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni ühisdeklaratsioon, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu lepitusmenetlust, 4.3.1975, EÜT C 89, 22.4.1975, lk 1.