ET

Brüssel 11.10.2006

KOM(2006) 588 lõplik

KOMISJONI TÖÖDOKUMENT

mis käsitleb tunnustatud organisatsioonide kontrollimist komisjoni poolt ja tsiviilvastutust käsitlevate eeskirjade mõju kooskõlas direktiiviga 94/57/EÜ

KOMISJONI TÖÖDOKUMENT

mis käsitleb tunnustatud organisatsioonide kontrollimist komisjoni poolt ja tsiviilvastutust käsitlevate eeskirjade mõju kooskõlas direktiiviga 94/57/EÜ

(EMPs kohaldatav tekst)

1. Sissejuhatus

Tunnustatud organisatsioonide tegevust reguleeriva ühenduse õigusliku raamistiku reform, mis viidi läbi „Erika I” [1] paketi raames, tõi kaasa olulisi muudatusi, millega vastati ka Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni ühiselt väljendatud murele, et tunnustatud organisatsioonide kohustuste täitmise tase ei vasta alati vajalikele standarditele.

Nõukogu 22. novembri 1994 direktiivi 94/57/EÜ laevade kontrolli ja ülevaatusega tegelevate organisatsioonide ja veeteede ametite vastavat tegevust käsitlevate ühiste eeskirjade ja standardite kohta [2] (edaspidi direktiiv) muudeti rangemaks, et võimaldada paremat kontrolli nende eraorganisatsioonide tegevuse üle, kes mängivad meresõiduohutuses ja saastuse vältimises olulist rolli. Uute reeglitega kehtestati eelkõige:

– ranged sanktsioonid: ühenduse heakskiidu peatamine üheks aastaks. Kui peatamise põhjuseks olnud puudusi ei kõrvaldata, võib järgneda heakskiidu täielik peatamine;

– ohutuse ja saastuse vältimise heal tasemel kontrolli toimimise nõue enne ühenduse heakskiidu andmist;

– karmimad sõltumatu otsustamise ja kvaliteedi kriteeriumid, samuti suurem läbipaistvus konkreetse klassi laevu käsitlevate andmete edastamisel;

– eraldi miinimumtasemed tunnustatud organisatsioonide tsiviilvastutust käsitlevate eeskirjade jaoks.

Käesoleva aruande eesmärgiks on:

(1) anda ülevaade komisjoni läbiviidud tunnustatud organisatsioonide kontrollimise tulemustest, kaasa arvatud julgustavatest tulemustest, mis on saavutatud meresõiduohutusele ja merekeskkonnale võimalikku riski kujutavate olukordade lahendamisel;

(2) uurida uute tsiviilvastutust käsitlevate eeskirjade majanduslikku mõju vastavalt artikli 6 lõikele 5.

Komisjon kontrollib ka edaspidi, kuidas liikmesriigid direktiivi kohaldavad, piirdumata üksnes käesolevas dokumendis käsitletud teemadega, ning esitab hiljem eraldi aruande vastavalt artikli 16 lõikele 4.

2. Tunnustatud organisatsioonid

Umbes kuuekümnest Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) liikmete tunnustatud klassifikatsiooniühingust on komisjonilt direktiivikohase tunnustuse saanud ainult kaksteist organisatsiooni. Need on järgmised:

· American Bureau of Shipping

· Bureau Veritas

· China Recognised organisation

· Det Norske Veritas

· Germanischer Lloyd

· Korean Register

· Lloyd’s Register of Shipping

· Nippon Kaiji Kyokai

· Registrecognised organisation Italiano Navale (RINA)

· Russia Maritime Register of Shipping

· Hellenic Register of Shipping

· Registro Internacional Naval (RINAVE)

RINAVE tunnustust, mille komisjon andis esmakordselt 2000. aastal [3] vastavalt artikli 4 lõikele 3 [praegu artikli 4 lõige 2], pikendati 18. aprillil 2005 kolmeks aastaks ja kehtivana ainult Portugali [4] suhtes pärast seda, kui komisjon oli veendunud, et RINAVE vastab endiselt direktiivi kriteeriumidele ja selle tegevuse aruanded on rahuldavad.

Organisatsiooni Hellenic Register of Shipping tunnustust, mille komisjon esmakordselt andis 2001. aastal [5] vastavalt artikli 4 lõikele 3 [praegu artikli 4 lõige 2], pikendati 2. augustil 2005 kolmeks aastaks ning kehtivana ainult Kreeka ja Küprose [6] suhtes pärast seda, kui a) komisjon oli veendunud, et organisatsioon vastab endiselt direktiivi kriteeriumidele ja b) organisatsioon Hellenic Register of Shipping oli võtnud kohustuse viia oma töötulemuste näitajad vastavusse tunnustatud organisatsioonide keskmisega. Tunnustust laiendati järgmisena Maltale 22. mail 2006. [7]

Poola esitas 2004. aasta märtsis ametliku taotluse organisatsiooni Polish Register of Shipping piiratud tunnustamiseks vastavalt artikli 4 lõikele 2. Malta, Küpros, Leedu, Tšehhi Vabariik ja Slovaki Vabariik ühinesid hiljem Poola taotlusega. Pärast peaaegu kaks aastat kestnud põhjalike parandusmeetmete võtmist, mida alustati pärast komisjonilt hinnangu saamist, vastab organisatsioon kõikidele direktiivi kriteeriumidele ja nõuetele. Käesoleva aruande koostamise ajal valmistati organisatsioonile Polish Register of Shipping ühenduse piiratud tunnustuse andmist käsitlevat otsuse eelnõu juba ette.

3. Tunnustatud organisatsioonide hindamine

3.1. Üldine ülevaade

Artikli 4 lõikes 5 on sätestatud: „Organisatsioonidele, kes 22. jaanuaril 2002 on käesoleva direktiivi alusel juba tunnustatud, jääb tunnustus alles. Need organisatsioonid peavad siiski täitma uusi sätteid, mis kehtestatakse käesoleva direktiiviga, ning nende vastavust hinnatakse artiklis 11 nimetatud esimeste hindamiste käigus.”

Artikli 11 lõikes 3 on sätestatud: „Komisjon hindab koos liikmesriigiga, kes asjaomase tunnustamistaotluse esitas, korrapäraselt ning vähemalt kord kahe aasta jooksul kõiki tunnustatud organisatsioone, et kontrollida nende vastavust lisas sätestatud tingimustele”

Komisjon on pärast muudetud direktiivi [8] jõustumist hinnanud kõiki tunnustatud organisatsioone vähemalt üks kord ja 2005. aastal saavutati eesmärk viia hindamine läbi vähemalt üks kord kahe aasta jooksul.

Esikohale on seatud muutvale direktiivile vastavuse kontrollimine. Komisjon on läbi viinud ulatuslikke hindamisi, mis põhinevad nii süsteemide kui üksikjuhtumite analüüsil. Hindamiste käigus külastati nii hinnatavate organisatsioonide peakortereid kui mitmeid piirkondlikke büroosid. Teatud juhtumitel on hindamised hõlmanud ka laevatehaste ja ehitatavate laevade ülevaatust. Seoses sellega korraldas komisjon 2005. aasta veebruaris spetsiaalse hindamisvooru, kus keskenduti uute laevade ehitusele, et uurida tunnustatud organisatsioonide toimetulekut sellele turule praegu iseloomulikus äärmiselt pingelises olukorras.

Asjaosaliste liikmesriikide pidev hindamistes osalemine on selle tegevuse kasulikkust oluliselt tõstnud. Enamik hindamisi kavandati ettevalmistavatel kohtumistel koostöös osaleva liikmesriigi määratud ekspertidega. Hindamiste käigus said liikmesriigid jälgida lipuriikidele eriomaste teemade käsitlemise kulgu ning teha täiendusi lipuriikide seisukohtade osas; lõpuks, enne komisjonile esitamist, arutasid hindajad oma järeldusi osaleva liikmesriigi eksperdiga, kes hoidis vastava liikmesriigi asutusi kursis tulemuste ja jätkutegevustega.

Komisjoni abistas tunnustatud organisatsioonide hindamisel alates 2004. aasta veebruarist Euroopa Meresõiduohutuse Amet (EMSA).

· Meresõiduohutuse ameti ekspertiis on võimaldanud komisjonil suurendada hindamiste sagedust ja laiendada nende ulatust, mis osutus eespool loetletud eesmärkide saavutamise jaoks väga oluliseks.

· EMSA moodustas direktiivi eri aspektide käsitlemiseks vajalike asjakohaste ametioskustega inspektorite meeskonna ja töötas välja konkreetse välitöö metoodika. Selle tulemusena valmistati hindamised põhjalikumalt ette ja tõsteti oluliselt komisjoni suutlikkust leida tunnustatud organisatsioonide süsteemides ja eeskirjades sekkumist vajavad nõrgad kohad.

3.2. Hindamiste peamised tulemused

3.2.1. Üldine teave

Juba läbiviidud hindamised näitavad, et tunnustatud organisatsioonide tegevus vastab enamasti nõuetele, välja arvatud järgmistes punktides esitatud juhtumite korral. Komisjon leiab siiski, et ülekaalukaks suundumuseks on vormiline nõuetelevastavus: süsteemid ja menetlused on hästi välja arendatud, kuid ennetav kontroll ja tõhus riskijuhtimine on jäänud liiga sageli nõrgaks.

3.2.2. Klasside määramise alustest ja kohustuslikest nõuetest kinnipidamine

Komisjon on läbi vaadanud märkimisväärse hulga juhusliku valimi või laevatehastes või laevaõnnetuste ja sadamariigi kontrolli käigus toimunud kinnipidamiste järel saadud laevadokumente.

Mõnikord ilmnes dokumentide põhjal üsna murettekitav pilt juhtumitest, mille puhul inspektorid oluliselt eksisid või teatud ülevaatused või testid jäeti lihtsalt tegemata, asutusesisene järelkontroll ei suutnud aga mõnel juhul ilmseid puudusi avastada ega asjakohaseid järelmeetmeid tagada.

· Täheldati sarnaste vigade kordumist, kusjuures kõige olulisema tähendusega juhtumid olid seotud organisatsioonidega, kelle kättesaadavaid ressursse iseloomustavad suhtarvud jätsid kõige rohkem soovida. [9]

· Klassi- ja kohustuslike nõuete rikkumise ulatus organisatsioonis on seotud vabadusega, mis organisatsiooni nõuded ja eeskirjad [10] inspektoritele jätavad, kui organisatsioonile langeb suurem koormus, kui oleks otstarbekas tema ressursse arvestades. [11] Täiendaval uurimisel, mille organisatsioon viis läbi komisjoni korraldusel, ilmnes mitu muud valdkonda, mille puhul klassi- ja kohustuslikke nõudeid ei rakendatud õigesti.

· Ühel teisel juhul leiti laevaõnnetuses osalenud laeva dokumentide uurimisel, et inspektor oli organisatsiooni nõuete kohaldamisel teinud tõsiseid vigu, mis jäid avastamata, ehkki olid toimikus selgesti näha, kui tema töö hiljem enne peakontorile esitamist läbi vaadati.

· See organisatsioon jälgis korralikult oma inspektorite tegevust ja rakendas mitterahuldava töö korral meetmeid, sealhulgas sertifikaadi äravõtmist. Siiski ei mindud nii kaugele, et selliste inspektorite kontrollitud laevad võimalike riskide tuvastamiseks ja kõrvaldamiseks uuesti üle vaadata. Õnnetuseks sai laev, mida oli kontrollinud üks sertifikaadist ilma jäetud inspektor, veidi aega hiljem tõsiselt vigastada ning laeva tehniline ülevaatus tekitas tõsiseid kahtlusi, kas laeva vigastatud osi üldse piisavalt kontrolliti.

· Avastati juhtumeid, mille puhul mitmed tunnustatud organisatsioonid on ilmselt eiranud eriülevaatusi, mille läbiviimine on ette nähtud rahvusvaheliste konventsioonidega (sh täislastis laeva rooliseadme testimine).

3.2.3. „Paindlikkusklauslid”

Laevatehaste kvaliteedisüsteemi hindamine tunnustatud organisatsioonide poolt muutub sertifitseerimise seisukohalt ilmselt üha olulisemaks.

Komisjon toetab täielikult sellist hindamist kui olulist täiendust tavapärasele inspekteerimisele. Siiski on sellel ka puudused.

· Nagu eespool märgitud, lubasid ühe tunnustatud organisatsiooni reeglid inspektoritel ära jätta ülevaatused, mida nad ise olid laevatehase kvaliteedisüsteemi hinnates vajalikuks pidanud (paindlikkusklausel). Juhtkond seda ei kontrollinud.

· Lisaks juhtkonna asjakohase kontrolli vajalikkusele tuleks kohustuslikele nõuetele vastavuse kontroll läbi viia erandeid tegemata. Kõnealuse juhtumi puhul ei eristanud organisatsioonide eeskirjad ja kontrollnimekirjad selgelt kohustuslikku ja klassinõuetele vastavuse kontrolli, mistõttu jäeti mõlemad ära.

· Isegi klassitingimuste täitmise kontrolli puhul tuleks paindlikkusklauslite puudustesse väga tõsiselt suhtuda: tunnustatud organisatsioonidelt oodatakse tunnistuste väljastamist laevadele, mitte laevatehastele, ja selleks peab nende käsutuses olema alati piisavalt vahetut teavet.

· Lisaks teeb komisjoni ettevaatlikuks meedias väljendatud oletus, et tunnustatud organisatsioonid võivad „aidata” – kas otseselt või toetuste ja ühisettevõtete kaudu – laevatehastel kvaliteedisüsteeme luua. See võib viia huvide konfliktini isegi siis, kui puudub seos paindlikkusklauslitega.

Lisaks meetmete võtmisele üksikjuhtumite korral kavatseb komisjon läbi viia üldise olukorra põhjaliku hindamise ja seejärel asjakohaselt tegutseda.

3.2.4. Vahendid

Teatud juhtudel tegi komisjon kindlaks, et organisatsioonidel ei ole oma tööga toimetulemiseks piisavalt ressursse, eriti praegu, uute laevade ehitamise kõrgajal.

· Komisjon on kasutanud ressursside üldise piisavuse mõõtmiseks põhiliselt kahte näitajat, nimelt laevade ja inspektorite suhtarvu, [12] mis näitab organisatsiooni ressursside üldhulka, ning ehitatavate laevade ja inspektorite suhtarvu, [13] mis iseloomustab laevaehitusega seotud põhjalikuma inspekteerimise ja tunnistuste sagedasema väljastamise tõttu organisatsiooni ressurssidele langevat lisakoormust. Suhtarvud annavad väga olulist teavet, mida tuleks siiski arvestada koos muude teguritega, nagu laevastiku koostis ja vanus. Komisjon on uurinud ka ressursside piisavust konkreetsetel töökohtadel. Uuringu tulemusi kasutati seejärel hindamiste käigus saadud andmete ühtlustamise vahendina.

· Ühe tunnustatud organisatsiooni poolt suures laevatehases teostatud töö hindamise käigus tuvastas komisjon selge püsiva tasakaaluvahekorra rikkumise organisatsiooni käsutuses oleva tööjõu (üks põhikohaga inspektor, keda aeg-ajalt abistas teine inspektor) ja järelevalvet vajavate ehitatavate uute laevade arvu vahel (neli laeva korraga mitme kuu jooksul). Selle tagajärjeks oli mitu klassi- ja kohustuslike nõuete rikkumist.

· Teisel juhul avastas komisjon väärkasutuse koosseisuväliste töötajate puhul, kes pidid abistama tunnustatud organisatsiooni inspektoreid uute laevade peamistes ehituskohtades. Avastati, et koosseisuvälised töötajad viisid läbi ülevaatusi, mida uue laeva ehitamisel peetakse põhitegevuseks ja mida harilikult peaksid läbi viima ainult organisatsiooni põhikohaga inspektorid.

· Nagu on märgitud punktis 3.2.2, võib kõige olulisemate sisuliste tulemuste ja eespool nimetatud näitajate kõrgeimate väärtuste vahel täheldada vastastikust sõltuvust.

Probleemi põhjused ei ole täiesti selged, ehkki see võib tuleneda tugevast konkurentsist, oskustööjõu puudumisest ja/või tunnustatud organisatsioonide nõrkusest võrreldes laevatehastega – seda väga suure nõudmise ja sellest põhjustatud pingeliste tootmisolude tingimustes. Igal juhul on komisjon tõsiselt mures probleemi võimaliku mõju pärast laevaohutusele keskmises ja pikas perspektiivis ja on võtnud aktiivses koostöös asjaosaliste organisatsioonidega vajalikke meetmeid.

3.2.5. Kvaliteedipoliitika ja -süsteem

Tunnustatud organisatsioonid on kehtestanud üldiselt üsna keerulised üksikasjalike ja põhjalike eeskirjadega kvaliteedisüsteemid. Komisjoni hindamised on siiski näidanud peaaegu süstemaatilist suutmatust kas määrata kindlaks kõige olulisemad tulemuslikkuse näitajad või mis veel tavalisem, koondada need mõtestatud süsteemiks, mis aitaks juhtkonnal hinnata organisatsiooni tegevuse tulemusi ja võtta omaks ennetuslik suhtumine.

· Üldiselt on komisjonile jäänud mulje, et tegemist on olukorraga, mille puhul tunnustatud organisatsioonid vajaksid kindlasti aega järelemõtlemiseks ja eri võimaluste katsetamiseks, kuid kõik nõuetekohased lahendused tuleks leida mõõduka ajavahemiku jooksul.

3.2.6. Sõltumatus

Seda kriteeriumi on kahtlemata kõige raskem hinnata. Peamiseks põhjuseks on tunnustatud organisatsioonide väga erinev staatus: nende seas on sihtasutusi ja samalaadseid üksusi, ühel juhul on sihtasutus ainuomanikuks, teised aga on mittetulundusühingud või samalaadsed üksused ja ülejäänud on aktsiaseltsid.

Komisjon üritas tuvastada üksusi ja töötajaid, kes tegelikult kontrollivad organisatsioonide tegevust ja suhteid, ja saavutada selge olukord, mille puhul lisas loetletud huvigruppidel („piiratud kategooriad”) [14] ei oleks võimalik neid sihipäraselt mõjutada. Aktsiaseltside puhul on samamoodi arvesse võetud aktsiate omamist, olenemata äriühingu struktuurist.

· Analüüs on seetõttu nõudnud selliste üksuste uurimist, kellel on kaasarääkimisõigus eeskirju käsitlevates otsustes, klassi heakskiitmisel/peatamisel/äravõtmisel ja kohustuslike tunnistuste väljastamisel, ehkki nad ei ole seotud ettevõtte administratsiooniga – nagu klassifikatsiooni- ja tehnilised komiteed.

· Üldiselt on tunnustatud organisatsioonid teinud direktiivi nõuete täitmiseks märkimisväärseid pingutusi.

· Ühel juhul nõuti tunnustatud organisatsioonilt direktiivi nõuete täielikuks täitmiseks siiski juhatuse koosseisu muutmist.

Inspektorite sõltumatuse osas on olukord üldiselt rahuldav ja kõik hinnatud organisatsioonid on kehtestanud asjakohased kaitseklauslid oma eetikakoodeksites, töölepingu tingimustes jne.

· Siiski tuli enamikku klausleid kohandada, et need vastaksid täpselt direktiivi nõuetele piiratud kategooriate kindlaksmääramise osas või isiklike, äri- või perekondlike sidemete osas piiratud kategooriatega.

· Üldiselt soovitas komisjon tunnustatud organisatsioonidel rakendada süsteemi, mille puhul oleks võimalik kontrollida inspektorite staatust enne neile tööülesannete määramist.

3.2.7. Direktiivi muud nõuded

(1) Üldiselt näib, et kui üksikjuhtumid välja arvata, on mittepõhikohaga inspektorite eemalejätmine kohustuslike nõuete kontrollimisega seotud tööst hästi korraldatud. Ehkki mõned tunnustatud organisatsioonid on loobunud mittepõhikohaga inspektorite palkamisest, kasutavad teised neid veel üsna arvukalt. Komisjon soovib olla täiesti kindel, et mittepõhikohaga inspektorid saavad asjakohase koolituse ja järelevalve; kuid igal juhul tuleks esitada tõsine küsimus, kas selline tavatu olukord, mille puhul kohustuslike nõuete kontrollimisest vabastatud inspektorid teostavad ikkagi klassi ülevaatusi, tohiks jätkuda.

(2) Üha rohkem tunnustatud organisatsioone valib detsentraliseeritud struktuuri. Siiski viitavad teatavad vajakajäämised asjaolule, et tunnustatud organisatsioonid peavad detsentraliseerimise valikuga kaasnevate uute riskidega (eelkõige majandustegevuse vajadused ja klientide nõudmiste suurenenud surve) toimetulekuks looma täiendava kontrolli ja tasakaalustamise vahendid.

(3) Kõige iseloomulikuma juhtumi puhul viis ühe organisatsiooni detsentraliseerimine selleni, et piirkondlikud juhid omandasid de facto ulatusliku kontrolli nii tööde määramise, väljaõppe kui inspektorite tegevuse seire üle. Seda toetas põhjalik andmebaas, mis andis piirkondlikele juhtidele kogu vajaliku teabe inspektorite staatuse, kvalifikatsiooni jne kohta, samal ajal kui peakorteri kontroll piirdus peamiselt kahe aasta järel tehtavate audititega. Siiski määrati töö mitmel korral inspektoritele, kellel ei olnud vajalikku staatust ega kvalifikatsiooni. Selle juhtumiga veel tegeldakse.

(4) Üldiselt tundub, et kõik tunnustatud organisatsioonid on kutseoskuste täiendamise ja väljaõppe hästi korraldanud. Komisjon osutab siiski ka edaspidi tähelepanu täienduskursuste läbiviimisega viivitamisele, mida esineb praegu veel üsna sageli.

3.3. Tunnustatud organisatsioonide tegevus

Nii Pariisi vastastikuse mõistmise memorandumi ja Tokyo vastastikuse mõistmise memorandumi kohaselt kui ka USA rannavalve poolt teostatud, klassi määramisega seotud kinnipidamiste arvu alusel on ühenduse tunnustatud kaheteistkümne organisatsiooni tegevus viimaste aastate jooksul märkimisväärselt paranenud, nagu võib näha järgmistest tabelitest.

(...PICT...)

(...PICT...)

(...PICT...)

(...PICT...)

Komisjon tervitab soojalt olukorra paranemist, mis märgatavalt leevendab seni läbiviidud hindamiste käigus tekkinud rahutust.

Tunnustatud organisatsioonide tegevuse tulemuste hindamiseks töötatakse praegu välja täiustatud süsteemi. Uus süsteem hõlmab kinnipidamiste arvu nii aasta kui mitme aasta kohta (mõõdetud statistilise tähtsuse kaudu) ja selles võetakse arvesse muid tegureid, nagu õnnetused ja laevastike koosseis lipuriigi alusel.

3.4. Komisjoni meetmed

Leitud puuduste osas peab komisjon esmatähtsaks kõigi võimalike ohutusriskide kindlakstegemise ja kõrvaldamise.

Tunnustatud organisatsioonid on olnud üldiselt koostöövalmid ja astunud samme nii oma eeskirjade ja menetluste kui ka kvaliteedisüsteemide muutmiseks, kui on leitud, et need ei vasta direktiivi nõuetele ja/või neid ei rakendata õigesti.

Siiski on komisjon mõningate raskemate juhtumite puhul nõudnud lisaks, et asjaosaline organisatsioon tagaks, et:

(1) iga puuduse võimalikud tagajärjed oleksid vajaliku täpsusega teada.

· Nõuti põhjalike riskihinnangute läbiviimist seoses avastatud süsteemivigadega. Ühel juhul hõlmas riskihinnang kogu organisatsiooni ja kuni 1500 laeva, mille ehitamise üle teostati viimaste aastate jooksul järelevalvet;

(2) toimuks nõuetekohane töö võimaliku riski kandjatena tuvastatud laevadega.

· Nõuti mitme korduva ülevaatuse plaani koostamist, et kindlaks teha, kas hindamise käigus avastatud puudused kujutavad endast tegelikke ülevaatusvigu. Käesoleva aruande koostamise ajal kontrolliti uuesti seitset laeva, lähiajal ootab uus ülevaatus ees veel kahte ning laevade arv suureneb vastavalt sellele, kuidas edeneb töö riskihinnanguga;

(3) kehtivaid ja vastuvõetavaid eeskirju ja kohustuslikke nõudeid kohaldataks tulevikus õigesti.

· Nõuti põhjalike, mõnel juhul kogu organisatsiooni hõlmavate koolitusplaanide väljatöötamist;

(4) organisatsioonil oleks oma kohustuste täitmiseks piisavalt vahendeid.

· Nõuti nii ühekordsete kui mitmeaastaste värbamiskavade väljatöötamist. Ühel juhul toob see kaasa organisatsiooni järelevalvetöötajate arvu kasvu üle 10%;

(5) organisatsiooni sõltumatus on täielikult tagatud.

· Nagu eespool märgitud, nõuti ühelt organisatsioonilt juhatuse kooseisu muutmist, et saavutada piiranguteta kategooriate kindel ülekaal.

Mitte kõik loetletud ülesanded pole veel täidetud, kuid komisjon on veendunud, et senise tegevusega on loodud uus ennetav viis tunnustatud organisatsioonide puuduste vältimiseks. Teatud nõuete täitmine osutub asjaomastele organisatsioonidele väga kulukaks, kuid see tõestab nende valmisolekut pingutada ohutuse tagamise ja ühenduse tegevuse lisandväärtuse loomise nimel kõnealuses valdkonnas – mille kasulikkus ei piirdu üksnes Euroopa laevastikuga.

3.5. Kokkuvõte

Euroopa Komisjon peab esmatähtsaks, et ühenduse tunnustatud organisatsioonid tagaksid igal ajal oma tegevuse kõrgeima kvaliteedi. Kunagi ei tohi unustada, et iga eksimus loeb ja ühel päeval võivad veal olla katastroofilised tagajärjed.

Sellest vaatenurgast näitavad komisjoni tulemused, et vastuvõetava riskitaseme saavutamiseks on veel palju teha. Komisjon usub, et probleemi ei põhjusta tunnustatud organisatsioonide süsteemid ega kehtivad kutsestandardid: parandada tuleb eelkõige kogu keskkonda, milles toimub organisatsioonide kontroll, ning see kontrollikeskkond ei vasta veel nende tegevusega seotud tegelikele riskidele.

Viimaste aastate jooksul on enneolematult hoogne uute laevade ehitamine tõstnud pinge selles tööstusharus taluvuspiirini. Oluline on kindlustada tunnustatud organisatsioonide asjakohane suutlikkus täita nõudeid ilma pikas perspektiivis ohutust ohvriks toomata.

Komisjon ei kõhkle ühelt või mitmelt tunnustatud organisatsioonilt vajaduse korral tunnustust ära võtmast, kuid kõigepealt püütakse kõigi vahendite abil siiski tagada, et tunnistuse saanud laevad on nüüd ja edaspidi meresõiduohutud. Komisjoni tegevuse tulemused on selles vallas julgustavad, kuid ka liikmesriikide ja asjaomaste organisatsioonide koostöövalmidus on kiiduväärt. Komisjon jätkab oma kindlat ja ennetavat tegevusjoont Euroopa Meresõiduohutuse Ameti (EMSA) tehnilise abiga, olles veendunud, et võetud meetmed aitavad muuta meie mered ohutumaks.

Eespool nimetatud tulemusi on täielikult arvesse võetud komisjoni ettepanekus direktiivi 94/57/EÜ muutmiseks, mis esitati kolmanda meresõiduohutuse meetmepaketi raames. Seetõttu:

· ennetuspoliitika seisukohalt, milles asetatakse rõhk nõuetekohasele riskijuhtimisele tunnustatud organisatsioonides, on olulise tähtsusega tugevdatud, läbipaistvam ja sõltumatu vastavusnõuete kinnitamise kvaliteedisüsteem;

· rahaliste sanktsioonide kehtestamine (sh ühekordsed trahvid ning karistusmaksed) direktiivi nõuete täitmata jätmise eest suurendab mitte üksnes süsteemi proportsionaalsust, vaid märgatavalt ka ühenduse tegevuse tulemuslikkust selles valdkonnas ning soodustab puuduste parandamist tekkekohas;

· hindamistest õpitud kogemused võimaldasid komisjonil esitada direktiivi kriteeriumide kohta mitmeid kohandusettepanekuid, et parandada nii nende kasulikkust kui loetavust – näiteks ressursside piisavuse osas.

4. Tsiviilvastutus

Komisjon uuris EMSA abiga direktiivi artikli 6 lõike 2 punktis b sätestatud tsiviilvastutust käsitlevate eeskirjade rakendamise mõju majandustegevusele. Uuringu tulemused on kokku võetud lisas.

Teemat käsitledes tuleb meeles pidada, et direktiiv reguleerib ainult kahju hüvitamist, mida liikmesriigi asutus võib kohtu või arbitraažikohtu kaudu nõuda tunnustatud organisatsioonilt juhul, kui asutust peetakse organisatsiooni vea eest vastutavaks.

4.1. Rakendamine liikmesriikides

Kõnealune uuring on näidanud, et:

(1) artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktiga i reguleeritud raske hooletusega seotud piiramatu vastutuse juhtum võetakse vastu ja seda ei vaidlustata;

(2) artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktidega ii ja iii reguleeritud vastutuseks hooletuse puhul on vastutuse alammäärana (lävi) sätestada kavatsetud summast kujunenud üldiselt vastutuse ülemmäär (lagi), sest enamik liikmesriike on artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktides ii ja iii nimetatud summad kehtestanud kui piirsumma või on kehtestanud mõnevõrra suurema summa. Olulise erandina on viis liikmesriiki siin kasutanud võimalust ka nende juhtumite puhul kokku leppida piiramatus vastutuses;

(3) seni pole teada ühtki juhtumit, mis oleks põhjustanud artikli 6 lõike 2 punktis b sätestatud mehhanismi kohaldamist, seetõttu puudub ka võimalus toetuda pretsedendiõigusele.

4.2. Tunnustatud organisatsioonid

Mitte miski ei viita sellele, et artikli 6 lõike 2 punkti b sätted oleksid mõjutanud tunnustatud organisatsioonide majanduslikku stabiilsust.

Tunnustatud organisatsioonid on aruteludel üldiselt:

(1) kinnitanud, et „piiramatut vastutust” ei ole võimalik kindlustada. On selge, et kindlustuskaitsel on alati piirmäär; siiski eeldatakse, et kaitse on sama ulatusega kui tegelik võimalik risk. Uurimisest selgub ka oluline asjaolu, et tunnustatud organisatsioonid ei ole pärast direktiiviga kehtestatud kehtivate tsiviilvastutuse eeskirjade jõustumist oma kindlustuskaitset suurendanud – kuid direktiivis esitatud piirnormi arvestades peetakse kindlustuskaitset üldiselt piisavaks. Mõned tunnustatud organisatsioonid on kokkulepetes asjaomase liikmesriigiga nõustunud piiramatu vastutusega ka hooletuse korral. Väidetavalt toimib see turutõkkena, sest organisatsioonid, kes ei ole valmis nimetatud tingimustega nõustuma, ei saa tegutseda vastavaid nõudmisi esitanud liikmesriikide turul. Siiski,

– pooled ise võtavad kokkuleppe osas peetavate läbirääkimiste käigus vastu otsuse tingimuste kohta, mille kohaselt nad soovivad töötada, kaasa arvatud piiramatu vastutus. Tundub ka, et kõik pooled on neil läbirääkimistel võrdses olukorras;

– väide, et nõudeid võidakse kasutada diskrimineerimiseks, ei leia uurimises kinnitust, sest kõikidel liikmesriikidel on kokkulepped mitme tunnustatud organisatsiooniga olenevalt nende lipu all sõitvate laevade suurusest ja omadustest;

(2) väljendanud kartust, et direktiiv võib luua uusi kahjuhüvitamisõigusi. Kardetakse, et artikli 6 sõnastus ja eriti sõnad: „… kui kohtu otsusega … määratakse ametile lõplikult ja kindlalt võimalikust intsidendist tulenev…vastutus …, on ametil õigus tunnustatud organisatsioonilt saada rahalist hüvitist…” loovad ootuse, et kolmandatel isikutel on tekkinud uus seadusjärgne õigus saada kahju eest rahalist hüvitust asjaosaliselt riiklikult veeteede ametilt, ja kaudselt asjassepuutuvalt tunnustatud organisatsioonilt artikli 6 lõike 2 punkti b sätete alusel, mis reguleerivad hüvitise nõudmist;

– selliseks kartuseks ei ole kindlasti põhjust: direktiiviga ei muudeta mitte mingil viisil riikide haldusasutuste tsiviilvastutuse eeskirju;

– tunnustatud organisatsioonid on siiski teatanud märkimisväärsest kindlustus- ja kohtuvaidluste kulude kasvust pärast nimetatud sätete kehtestamist. Teenustasudele ei ole see märgatavat mõju avaldanud;

– olukorra lahendamiseks teevad tunnustatud organisatsioonid ettepaneku lisada direktiivile kohtuvaidluste arvu kasvu takistamiseks säte, milles selgitatakse, et artikli 6 lõike 2 punktiga b ei looda uusi õigusi hüvitisele. Ilmneb, et mõned liikmesriigid on tunnustatud organisatsioonidega sõlmitud lepingutes selliste klauslitega nõustunud (näiteks Taani, Läti, Madalmaad). Klausleid kontrollitakse, et välistada nende vastupidine mõju, näiteks takistada ametitel kasutamast direktiivis sätestatud õigust nõuda hüvitist;

(3) teinud ettepaneku, et artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktides ii ja iii sätestatud piirmäärad muudetaks vastutuse ülemmääraks. Tunnustatud organisatsioonid on andnud mõista, et sellisel juhul oleksid nad valmis nõustuma kõrgemate vastutuse piirmääradega.

4.3. Järeldus

Komisjon märgib, et ehkki kõik liikmesriigid on teatanud vastavatest rakendusmeetmetest, lubab Southamptoni ülikooli läbiviidud uuring [15] väita, et mõned direktiivi nõuded ei ole siseriiklikesse õigussüsteemidesse korrektselt üle võetud. Komisjon kontrollib ülevõtmist vajaduse korral valdkonna vastavushindamise käigus. [16]

Komisjon ei näe põhjust kehtiva olukorra muutmiseks, sest puuduvad igasugused tõendid häiretest või mõjust tunnustatud organisatsioonide majanduslikule stabiilsusele. Komisjon ei pea vajalikuks täiendada direktiivi uue sättega, millega kinnitakse, et artikli 6 lõike 2 punktiga b ei looda uut hüvituse nõudmise õigust, nagu nõuavad tunnustatud organisatsioonid. [17]

Tuleb arvestada ka seda, et kehtivad vastutuse sätted on kohaldatavad alates 2003. aasta 22. juulist ja arvatavasti on liiga vara teha kindlaid järeldusi vajaduse kohta need normid uuesti läbi vaadata, mida toetab ka vastavate määruskaebuste puudumine. Komisjon jätkab artikli 6 lõike 2 punkti b täitmise jälgimist, ja teavitab vajaduse korral seadusandjat.

LISA: MUUDETUD DIREKTIIVI 94/57/EÜ ARTIKLI 6 LÕIKE 2 PUNKTIGA b SÄTESTATUD VASTUTUSKORRA OSAS LÄBI VIIDUD ETTEVALMISTAV UURING

1. Taust

Muudetud direktiivi 94/57/EÜ artikli 6 lõikega 5 kohustatakse komisjoni esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule hiljemalt 22. juuliks 2006 aruande, milles hinnatakse artikli 6 lõike 2 punktiga b ettenähtud vastutuskorra majanduslikku mõju asjaomastele osapooltele ning eelkõige selle mõju tunnustatud organisatsioonide majanduslikule tasakaalule.

Aruanne koostatakse koostöös liikmesriikide pädevate asutustega ja teiste asjaosalistega, eelkõige tunnustatud organisatsioonidega. Komisjon esitab direktiivi muudatusettepaneku, kui hinnangu tulemused näitavad, et see on vajalik, keskendudes vastutuse ja maksimaalse vastutuse põhimõtetele.

Komisjon tegi 2005. aasta septembris EMSAle ülesande viia läbi ettevalmistav uuring, mis annaks sisendi komisjoni aruandele. EMSA sõlmis riigihanke tulemusel uuringu teostamise lepingu Southamptoni ülikooli mereõiguse instituudiga. Uuring tipnes 15. veebruaril 2006 Southamptoni ülikooli mereõiguse instituudi sõltumatu uurijaterühma aruandega „Direktiivi 94/57 artikli 6 lõikes 5 sätestatud vastutuskorra majanduslik mõju osapooltele ja selle tagajärjed tunnustatud organisatsioonide majanduslikule stabiilsusele”.

Uuringu üldine eesmärk oli selgitada direktiivi 94/57 (muudetud direktiiviga 2001/105/EÜ) artikli 6 lõike 2 punktis b sätestatud vastutuskorra rakendamise mõju.

Uuringu keskmes on Euroopa Liidu 25 liikmesriigi, Norra ja Islandi volitatud tunnustatud organisatsioonid, kuid olude kirjeldamiseks, mille taustal direktiivi rakendamise majanduslikke eeliseid või puudusi hinnata, peeti vajalikuks uurida ka teisi väljaspool Euroopat asuvaid meresõiduriike.

Uuring annab ülevaate vastutuse rahalistest piiridest, mis on kokku lepitud ühelt poolt Euroopa Liidu 25 liikmesriigi, Norra ja Islandi ning teiselt poolt tunnustatud organisatsioonide vahel vastavalt artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktidele i, ii ja iii. Kui riigi õigus nägi ette piiramatu vastutuse, uuriti, kas asjaomase riigi õigus võimaldab kohaldada kaitse alternatiivseid vorme.

Southamptoni uuringut ja saadud andmeid kasutati käesoleva aruande koostamisel nii tausta kui sisendina.

2. Artikli 6 lõike 2 punkti b vastutussätete taust

Direktiivi 94/57/EÜ muutmise ettepanek lõppes muutva direktiivi 2001/105/EÜ [18] vastuvõtmisega ning see oli üks olulisematest ettepanekutest, mis esitati pärast ERIKA õnnetust 1999. aasta detsembris ja mis kuulus ERIKA esimesse meetmepaketti. Komisjoni ettepaneku arutelude üheks põhiküsimuseks oli artikli 6 täiendamine vastutust käsitlevate sätetega. Komisjoni ettepanek põhines mitme ELi lipuriigi veeteede ameti ja tunnustatud organisatsioonide esindajatest koosneva nn Göteborgi grupi tööl. Grupp arutas läbi ja töötas välja vastutusega seotud standardklauslid ja püüdis jõuda kokkuleppele vastutuse piirmäärade osas hooletusega seotud juhtudel.

Komisjoni ettepanek (KOM2000)142 lõplik) kujutas endast eelnõu, milles sätestati piiramatu vastutus raske hooletuse või tahtliku tegevuse korral ja vastutuse piirmäärad hooletuse või ettevaatamatuse korral. Piirmääraks pakuti 5 miljonit eurot isikukahju või surma korral ja 2,5 miljonit eurot varakaotuse või kahju korral.

Kaasotsustusmenetluse käigus, mis lõppes nõukogu ja Euroopa Parlamendi lepitusmenetlusega, muudeti ettepanekut ja ülemmäärad (laed) muudeti miinimummääradeks (lävi). Summade väärtuseks kujunes vastavalt 4 ja 2 miljonit eurot.

Direktiivi 94/57/EÜ artikli 6 lõike 2 punkti b nõuete kohaselt tehti õigusakti, mis reguleerib riikide haldusasutuste ja tunnustatud organisatsioonide töösuhteid, järgmised täiendused:

– kui kohtu otsusega või vaidluse arbitraažimenetluses saadud lahendusega määratakse ametile lõplikult ja kindlalt võimalikust intsidendist tulenev rahaline vastutus ja kohustatakse hüvitama kannatanutele vara- või isikukahju, mille põhjusena kohus on tuvastanud tunnustatud organisatsiooni, selle organite, personali, agentide või teiste esindajate tahtluse, ettevaatamatuse või raske hooletuse, on ametil õigus tunnustatud organisatsioonilt saada rahalist hüvitist nimetatud vara- või isikukahju katteks, niivõrd kui selline kahju on kohtu otsuse kohaselt tunnustatud organisatsiooni põhjustatud;

– kui kohtu otsusega või vaidluse arbitraažimenetluses saadud lahendusega määratakse ametile lõplikult ja kindlalt võimalikust intsidendist tulenev rahaline vastutus ja kohustatakse hüvitama kannatanutele isikukahju, mille põhjusena kohus on tuvastanud tunnustatud organisatsiooni, selle personali, agentide või teiste esindajate tahtluse või ettevaatamatuse, on ametil õigus tunnustatud organisatsioonilt saada rahalist hüvitist nimetatud isikukahju katteks, niivõrd kui selline kahju on kohtu otsuse kohaselt tunnustatud organisatsiooni põhjustatud; liikmesriigid võivad tunnustatud organisatsiooni vastutuse maksimumsummat piirata, kuid see peab olema võrdne vähemalt 4 miljoni euroga;

– kui kohtu otsusega või vaidluse arbitraažimenetluses saadud lahendusega määratakse ametile lõplikult ja kindlalt võimalikust intsidendist tulenev rahaline vastutus ja kohustatakse hüvitama kannatanutele varakahju, mille põhjusena kohus on tuvastanud tunnustatud organisatsiooni, selle personali, agentide või teiste esindajate tahtluse või ettevaatamatuse, on ametil õigus tunnustatud organisatsioonilt saada rahalist hüvitist nimetatud varakahju katteks, niivõrd kui selline kahju on kohtu otsuse kohaselt tunnustatud organisatsiooni põhjustatud; liikmesriigid võivad tunnustatud organisatsiooni vastutuse maksimumsummat piirata, kuid see peab olema võrdne vähemalt 2 miljoni euroga.

Esile tuleb tõsta järgmist.

(1) Tunnustatud organisatsioonid täidavad oma seadusjärgseid ülesandeid (ülevaatused) seoses lipulaevastikuga, et teha kindlaks registreeritud laevade vastavus rahvusvaheliste (IMO) konventsioonide, koodeksite, ELi direktiivide ja siseriiklike õigusaktide alusel kohaldatavatele nõuetele. Lipuriigi ameti ja tunnustatud organisatsiooni suhted määratakse kindlaks pooltevahelise kokkuleppega.

(2) Lipuriik ei ole mitte mingil viisil kohustatud volitama mis tahes tunnustatud organisatsiooni seadusjärgseid ülesandeid täitma. Riigid on täiesti õigustatud seda tööd tegema, samamoodi on täiesti õiguspärane volitada tunnustatud organisatsiooni seadusjärgseid töid teostama. Praktikas kalduvad liikmesriigid delegeerima seadusega ettenähtud töid suuremas või väiksemas ulatuses tunnustatud organisatsioonidele.

(3) Vastutuse sätted reguleerivad lipuriigi ameti ja tunnustatud organisatsiooni vahelisi suhteid selles osas, kus lipuriik on volitanud tunnustatud organisatsiooni enese eest seadusega ettenähtud ülesandeid täitma. Kui selles olukorras kohtu otsusega saadud lahendusega määratakse ametile lõplikult ja kindlalt mis tahes intsidendist tulenev rahaline vastutus, siis on ametil õigus nõuda tema nimel tööd teostanud tunnustatud organisatsioonilt rahalist hüvitist kohtuotsusega määratud trahvisumma ulatuses.

(4) Artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktis i sätestatud raske hooletuse korral on vastutus piiramatu, mis tähendab, et lipuriigil on õigus nõuda tunnustatud organisatsioonilt kohtu poolt määratud mis tahes summa hüvitamist.

(5) Artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktides ii ja iii sätestatud hooletuse korral on lipuriigil õigus nõuda lipuriigi ameti ja tunnustatud organisatsiooni vahel kokkulepitud maksimumsummat, mis ei tohi olla madalam kui vastavalt 4 ja 2 miljonit eurot. See tähendab, et kui pooled on omavahel kokku leppinud piirmäärad, kuid kohus määrab sellest kõrgema summa, siis asjaomase lipuriigi amet peab ise maksma mis tahes summa, mis ületab vastavalt 2 ja neli miljonit krooni (või hüvitab selle summa kindlustus, kui nii on kokku lepitud).

(6) Direktiiv võimaldab pooltel, lipuriigi ametil ja tunnustatud organisatsioonil, keda lipuriik soovib volitada oma seadusjärgseid ülesandeid täitma, läbi rääkida ja kokku leppida mis tahes summa osas, mis on suurem kui vastavalt 2 ja 4 miljonit eurot, kaasa arvatud piiramata vastutus. Hooletuse juhtumite korral ei nähta direktiiviga siiski ette piiramatut vastutust (artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktid ii ja iii).

(7) Kui pooled ei jõua kokkuleppele, siis ei ole lipuriigi ametil lubatud tunnustatud organisatsiooni kasutada ega mis tahes seadusega ettenähtud tegevust tunnustatud organisatsioonile üle anda. Sel juhul on ametil lipuriigi asutusena täielik õigus ise neid ülesandeid täita.

Artikli 6 lõike 2 punktiga b kehtestatud vastutuse sätted jõustusid 22. juulil 2003. aastal ja kooskõlas artikliga 6 lõikega 5 koostatud aruande eesmärgiks on hinnata vastutuse sätete rakendamise mõju. Hindamise juures pakub huvi vastutuse tase, mis liikmesriigid on kokku leppinud tunnustatud organisatsioonidega, eriti neil juhtudel, mil liikmesriigid on kokku leppinud piiramatu vastutuse hooletuse korral. Viimasel juhul uuriti, kas asjaomased tunnustatud organisatsioonid on ka mingil muul viisil kaitstud.

3. VASTUTUSTASEMED – KOKKUVÕTE

3.1. Vastutustasemed ELi/EMP lipuriikides

Direktiivi artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktis i sätestatud piiramatu vastutuse nõuet raske hooletuse korral ei vaidlustata ning nii näib olevat kõikides liikmesriikides, kus direktiiv on rakendatud.

ELi/EMP riikides on hooletuse puhul kehtestatud erinevad vastutuse piirid (artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktid ii ja iii).

· Kaheksa liikmesriiki (Küpros, Ungari, Läti, Leedu, Poola, Sloveenia, Rootsi ja Ühendkuningriik) on kooskõlas artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktidega ii ja iii kehtestanud vastutuse piirmääraks vastavalt 4 või 2 miljonit eurot.

· Viis liikmesriiki ja Norra on kehtestanud artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktidega ii ja iii reguleeritud juhtumite korral mõnevõrra kõrgemad piirmäärad, kui direktiiviga on ette nähtud, vastavalt 5 või 2,5 miljonit eurot.

· Kolm liikmesriiki (Soome, Iirimaa ja Madalmaad) on kehtestanud vastutuse piirmääraks 5 või 2,5 miljonit USA dollarit. [19]

· Viis ELi liikmesriiki, nimelt Prantsusmaa, Saksamaa, Itaalia, Luksemburg ja Hispaania on artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktide ii ja iii alusel kehtestanud piiramata vastutuse. (Võimalik, et piiramatu vastutus kehtestatakse ka Poola näidislepinguga).

· Teave ülejäänud nelja liikmesriigi kohta [20] oli napp või puudus.

Järelikult on 17 liikmesriiki ja Norra kehtestanud hooletusest tingitud juhtumite korral piiratud vastutuse. Summad langevad üldjoontes kokku direktiivis näidatud väärtustega, kuid „läviväärtus” on muutunud „lagiväärtuseks”. Viis liikmesriiki on ära kasutanud artiklis 6 sätestatud võimaluse ja enda volitatud tunnustatud organisatsioonidega kokku leppinud piiramatus vastutuses ka hooletusest tingitud juhtumite korral. Kolme liikmesriigi ja Islandi kohta ülevaade puudub.

Tabelis 1 on esitatud olukorrast kokkuvõte 2006. aasta veebruari seisuga. Kokkuvõte põhineb riikide lõikes analüüsil, mille on teostanud Southamptoni ülikool küsimustele antud vastuste alusel. [21]

Tabel 1 Artikli 6 lõike 2 punkti b rakendamise ülevaade

ELi liikmesriik | Rakendusmeetod | Uued lepingud | Rakendamis- probleemid | i) vastutus raske hooletuse eest | ii) hooletusettevaatamatuselukaotusisikukahju(miljon eurot) | iii)hooletusettevaatamatus varaline kahju(miljon eurot) | Rahaühik | Liikmesriikide volitatud tunnustatud organisatsioonid sõltumata volituse ulatusest |

Austria | Teave puudub | Teave puudub | Teave puudub | Teave puudub | Teave puudub | Teave puudub | Teave puudub | Teave puudub |

Belgia | Õigusnormid + leping | Läbirääkimised | Ei | Piiramatu | 5 | 2,5 | Euro | ABS, BV, GL, LR, NKK, DNV |

Küpros | Õigusnormid + leping | Jah | Numeratsioon | Piiramatu | 4 | 2 | Euro | ABS, BV, DNV, HRS, GL, KR, LR, NKK, RINA, RS |

Tšehhi Vabariik | Teave puudub | Ei | Rakendamata | Kinnitamata andmed | Kinnitamata andmed | Kinnitamata andmed | Teave puudub | |

Taani | Õigusnormid + leping | Jah | Ei | Piiramatu | 5 | 2,5 | Euro | ABS, BV, DNV, GL, LR, NKK, RINA |

Eesti | Õigusnormid + leping | Teave puudub | Rakendamata | Standardtingimused | Standardtingimused | Standardtingimused | | |

Soome | Õigusnormid + leping | Läbirääkimised | Ei | Piiramatu | 5 | 2,5 | USA dollar | ABS, BV, GL, LR, RINA, DNV, RS |

Prantsusmaa | Õigusnormid + leping | Jah | Ei | Piiramatu | Piiramatu | Piiramatu | | ABS, BV, GL |

Saksamaa | Õigusnormid + leping | Jah | Ei | Piiramatu | Piiramatu | Piiramatu | | ABS, BV, Gl, LR, DNV |

Kreeka | Õigusnormid + leping | Jah | Ei | Piiramatu | 5 | 2,5 | Euro | ABS, BV, DNV, GL, KR, LR, NKk, RINA, RS |

Ungari | Õigusnormid + leping | Teave puudub | Sõnastus | Piiramatu | 4 | 2 | Euro | RINA |

Iirimaa | Õigusnormid + leping | Jah | Ei | Piiramatu | 5 | 2,5 | USA dollar | BV, GL, LR, DNV |

Itaalia | Õigusnormid + leping | Jah | Ei | Piiramatu | Piiramatu | Piiramatu | | RINA, ABS, BV, GL |

Läti | Õigusnormid + leping | Jah | Sõnastus | Piiramatu | 4 | 2 | Euro | ABS, BV, GL, LR, DNV, RS |

Leedu | Õigusnormid + leping | Läbirääkimised | Ei | Piiramatu | 4 | 2 | Euro | BV, LR, DNV, RS |

Luksemburg | Õigusnormid | Jah | Ei | Piiramatu | Piiramatu | Piiramatu | | ABS, BV, DNV, GL, LR, NKK, RINA |

Malta | Õigusnormid + leping | Läbirääkimised | Numeratsioon | Piiramatu | 5 | 2,5 | Euro/kohalik vääring | ABS, BV, DNV, GL, RINA and RS |

Holland | Õigusnormid + leping | Läbirääkimised | Ei | Piiramatu | 5 | 2,5 | USA dollar | ABS, BV, DNV, GL, LR, NKK, RINA |

Poola | Õigusnormid + leping | Läbirääkimised | Sõnastus | Piiramatu | 4 | 2 | Euro | No Info |

Portugal | Õigusnormid + leping | Jah | Ei | Piiramatu | 5 | 2,5 | Euro | LR, BV, DNV, RINA, ABS, GL, RINAVE, NKK |

Slovaki Vabariik | Õigusnormid + leping | Teave puudub | Teave puudub | Teave puudub | Teave puudub | Teave puudub | | ABS, GL?? |

Sloveenia | Õigusnormid + leping | Jah | Ei | Piiramatu | 4 | 2 | Euro | BV, GL, RINA |

Hispaania | Õigusnormid | Jah | Ei | Piiramatu | Piiramatu | Piiramatu | | BV, GL, RINA |

Rootsi | Leping | Jah | Ei | Piiramatu | 4 | 2 | Euro | ABS, BV, GL, LR, DNV |

ÜK | Õigusnormid + leping | Jah | Ei | Piiramatu | 4 | 2 | Euro | ABS, BV, DNV, GL, LR, RINA, NKK |

EMP riigid | | | | | | | | |

Island | Õigusnormid + leping | Teave puudub | Teave puudub | Teave puudub | Teave puudub | Teave puudub | STC/SDR 200,000 | Teave puudub |

Norra | Leping | Jah | Ei | Piiramatu | 5 | 2,5 | Euro | DNV, LR, BV, GL, ABS |

3.2. Piiramatu vastutus hooletuse korral

Direktiiv 94/57/EÜ võimaldab Euroopa riikidel ja tunnustatud organisatsioonidel kokku leppida kõrgemates vastutuse piirmäärades hooletuse korral, kehtestamata kõrgema summa jaoks piirväärtust. Sellel valikul on olnud kahesugused tagajärjed: ühest küljest, teatud riigid on kokku leppinud kõrgemates maksimumsummades (peamiselt vastavalt 2,5 ja 5 miljonit eurot), teisest küljest, mõned riigid on kindlalt nõudnud ja saavutanud kokkuleppe piiramatu ulatusega tagasinõudeõiguse osas nende territooriumil volitatud tunnustatud organisatsioonidelt. Nimetatud riigid on Prantsusmaa, Saksamaa, Itaalia, Luksemburg ja Hispaania. Tabelist 2 selgub, et need liikmesriigid on alla kirjutanud lepingud ELi tunnustatud organisatsioonidega.

Tabel 2

ELi liikmesriik | Artikli 6 lõike 2 punkt b alapunkt i | Artikli 6 lõike 2 punkt b alapunkt ii | Artikli 6 lõike 2 punkt b alapunkt iii | Tunnustatud organisatsioonid |

Prantsusmaa | Piiramatu | Piiramatu | Piiramatu | ABS, BV, GL |

Saksamaa | Piiramatu | Piiramatu | Piiramatu | ABS, BV, GL, LR, DNV |

Itaalia | Piiramatu | Piiramatu | Piiramatu | ABS, BV, GL, RINA |

Luksemburg | Piiramatu | Piiramatu | Piiramatu | ABS, BV, GL, DNV, LR, NKK, RINA |

Hispaania | Piiramatu | Piiramatu | Piiramatu | BV, GL, RINA |

Uuringu teostaja võttis ühendust nende riikide sõltumatute õigusekspertidega, et lähemalt vaadelda piiramatu vastutuse ning sellega seonduva võimaliku kaitse teemat. Uuringu tulemused võib kokku võtta järgmiselt.

Enamik õigussüsteeme austab üldist põhimõtet, et sõltumatu riik peab täitma oma seadusjärgseid kohustusi hoolikusega, mida vastav ülesanne nõuab, ja hooletuse korral võib talle kohtuotsusega panna kohustuse hüvitada kõikide kannatanud poolte kahjud. Prantsusmaa, Saksamaa, Itaalia, Luksemburg ja Hispaania õigussüsteemid on vastastikku tugevasti mõjutatud ja üldiselt ei kaitse ametiasutusi oma kodanike eest. Vastupidi, põhiseaduse sätted kindlustavad kodanikele võimaluse seaduslikus korras kohtu kaudu kahjuhüvitust nõuda. [22] Mõnes riigis on sedalaadi nõuete menetlemiseks loodud eraldi kohus, [23] teistes alluvad need juhtumid tsiviilasjade kohtule. [24]

Olukorras, kus vastutus seadusjärgsete tunnistuste väljastamise eest lasub riiklikel ametitel [25] ja ametitel pole võimalik vastutust pelgalt delegeerimise teel üle anda, [26] tekib küsimus, kas seadusega on kehtestatud piiranguid või nõudeid, mis takistavad asutustel vea teinud tunnustatud organisatsioonilt täielikku hüvitust nõuda.

Kogutud andmed näitavad, et vastus on eitav. [27] Ainus Euroopa riik, mille kohta pole võimalik tulemusanalüüsi esitada, on Saksamaa, kus konstitutsioonilised sätted, mis lubavad asutusel esitada hüvitusnõuet oma ametnike vastu ainult raske hooletuse korral, takistavad nõude esitamist lihtsa hooletuse korral. Saksa valitsus on aga hoolikalt hoidunud tunnustatud organisatsioonide töötajate tunnistamisest avalikeks teenistujateks, niisiis ei saa sellele väitele toetuda.

Järelikult ei ole uuring tuvastanud ühtki riiklikku õigussüsteemi, mis võimaldaks tunnustatud organisatsioonidel, kes on volitatud riikides, kus hooletuse eest nähakse ette piiramatu vastutus, seda vältida või piirata. Oletatavalt võib niisugune olukord esineda ainult Saksamaal, kuid ilmselt ei ole selles küsimuses langetatud ühtki kohtuotsust.

Asjaolu, et mõned ELi lipuriigid nõuavad ka hooletuse puhul piiramatu vastutuse kehtestamist, võib olla põhjuseks, miks mitmed tunnustatud organisatsioonid väldivad nendelt riikidelt volituste saamist (vt peatükki 3.3 allpool). See tõstatab küsimuse, kas võimalus nõuda piiramatut vastutust ka hooletuse korral võiks toimida turulepääsu piiramise vahendina?

3.3. Direktiiv 94/57/EÜ ja konkurents

Mõned tunnustatud organisatsioonid on avaldanud arvamust, et teatud ELi liikmesriikide seatav piiramatu vastutuse nõue hooletuse puhul ja seonduvad mittekindlustatavad riskid toimivad turgu moonutavate protektsionistlike meetmetena ja takistavad organisatsioonidel sellistes riikides tegutseda. Nende arvates on tegelikuks tulemuseks teenusepakkujate ringi piiramine ainult nendega, kes on valmis riskima piiramatu vastutuse võtmisega tavalise hooletuse puhul. Teatud tunnustatud organisatsioonid väidavad, et direktiivi lõplik sõnastus soodustab kaudselt ka edaspidi riikide asutuste protektsionistlikku käitumist.

See seisukoht ei arvesta siiski täielikult olukorraga (mis ilmneb tabelist 2), kus mitu tunnustatud organisatsiooni on alla kirjutanud lepingud piiramatu vastutuse kohta ka hooletuse korral. Uuring ei toeta väidet, et nagu oleks liikmesriigil sel viisil võimalik „kaitsta” „oma” tunnustatud organisatsiooni, sest kõikidel liikmesriikidel on lepingud mitme tunnustatud organisatsiooniga (sõltuvalt nende lipu all sõitvate laevade suurusest ja iseloomust ning laevaomanike nõudmisest).

Direktiivis sätestatakse võimalus hooletusega seonduvas piiramatus vastutuses kokku leppida, kuid selleks on vajalik saavutada mõlema poole, ELi liikmesriigi ja tunnustatud organisatsiooni vastastikune kokkulepe ja nõusolek. Direktiiviga ei sätestata piiramatu vastutuse võtmise kohustust ning üks osapool ei saa seda oma äranägemist mööda otsustada.

Kui ELi liikmesriik nõuab, nagu eespool märgitud, piiramatut vastutust hooletuse korral, kuid ükski tunnustatud organisatsioon ei soovi sellistel tingimustel lepingut sõlmida, peab liikmesriik oma lipu all sõitvate laevade osas ise seadusjärgseid ülesandeid täitma.

3.4. Vastutustasemed Euroopa Liitu mittekuuluvates lipuriikides

Väljaspool Euroopa Liitu varieeruvad vastutuse piirid märkimisväärselt, jäädes siiski ELis kehtivasse vahemikku. Uuringus vaadeldi maailma suuremaid lipuriike Bahamat, Panamat, Kanadat, Hiinat, Jaapanit, Uus-Meremaad ja USAd, saamaks võrdlusmaterjali, mille taustal hinnata direktiivi rakendamise majanduslikke eeliseid või puudusi.

Osa riikides põhinevad kohaldatavad vastutuspiirid tunnustatud organisatsiooni standarditel ja tingimustel. Teised riigid võtavad aluseks IMO näidislepingu, millega nähakse ette piiramatu vastutus raske hooletuse korral ja vastutuspiiride kehtestamise direktiivi artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktis ii ja artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktis iii sätestatud juhtudel. USA lepingutes tunnustatud organisatsioonidega vastutuse piire ei käsitleta.

Siiski lubab USAs (ja Saksamaal) tunnustatud organisatsioonidele kättesaadav õigusteave oletada, et vastava veeteede ameti vastu esitatud nõuded hooletusest tingitud kahjude hüvitamiseks on piiratud. Järelikult praktikas veeteede ameti ja tunnustatud organisatsiooni vahel piiramatu vastutuse osas kokku ei lepita.

Kokkuvõttes viitab Southamptoni uuring andmete puudumisele selle kohta, et kolmandate maade lipuriigid on direktiivi sätete mõjul kohaldanud hooletusest põhjustatud juhtumite korral piiramatut vastutust.

3.5. Seos kohtuvaidlustega

Southamptoni uuring näitas, et käesolevaks ajaks [28] ei ole teada ühtegi kohtuotsust ega menetleta ühtki kaasust, mis käsitleks direktiivi artikli 6 lõike 2 punkti alusel esitatud või esitamiseks ettevalmistatavat lipuriigi nõuet tunnustatud organisatsiooni vastu.

3.6. Seos kindlustusega

Tunnustatud organisatsioonide kutsealase vastutuse kindlustuskaitse summad jäävad 10 ja 100 miljoni dollari piiresse nii seadusjärgsete kui üldteenuste korral. Organisatsioonide väitel sõlmitakse kindlustuslepingud siiski pigem kogusummale kui üksikjuhtumi kindlustusena.

Tunnustatud organisatsioonidelt saadud teabe põhjal võib kindlustuse seost direktiivi 94/57/EÜ rakendamisega võtta kokku järgmiselt.

· Artikli 6 lõike 2 punkti b rakendamine ei õhutanud tunnustatud organisatsioone kindlustuskaitset tõstma või täiendama.

· Kui kindlustajad ja edasikindlustajad seonduvaid riske uuesti hindasid, suurenesid kindlustusmaksed siiski kuni kolm korda.

· Piiramatu vastutus ei ole kindlustatav. Seetõttu piiramatu vastutuse nõude kehtestanud riikides tegutsevad tunnustatud organisatsioonid riskivad suutmatusega täita kõnealuseid kohustusi katastroofide korral, ükskõik kui suure kindlustuskaitse nad muretsevad.

· Edasikindlustajad on väljendanud muret võimaluse üle, et direktiiviga sätestatakse piiramatu vastutuse nõue.

· Kindlustuslepingutega on kehtestatud ebasoodsad lepingutingimused.

· Vastupidiselt eelnevale ei ole ülevaatustasud märkimisväärselt tõusnud.

Järelikult selgub, et ehkki artikli 6 lõike 2 punkti b rakendamine ei ole tunnustatud organisatsioone mõjutanud kindlustuskaitset suurendama või täiendama, on kindlustusmaksed ilmselt siiski suurenenud. Isegi kui tunnustatud organisatsioonid töötavad tingimustes, kus hooletuse ja tegevusetuse eest on kehtestatud kas piiramatu või piiratud vastutus, ei erine nende nõutud tasud märkimisväärselt.

3.7. Tunnustatud organisatsioonide majanduslik stabiilsus

Kättesaadavate andmete põhjal [29] ei ole võimalik kindlalt väita, et artikli 6 lõike 2 punkti b lisamine direktiivile on mõjutanud tunnustatud organisatsioonide majanduslikku stabiilsust.

Küll aga pakub huvi küsimus, kas EL/EMP tagab maailma muude meresõiduriikidega võrreldes konkurentsivõimelise töökeskkonna.

Uuringu tulemused viitavad sellele, et peamine erinevus ilmneb mitte ELi ja kolmandate riikide vahel, vaid pigem riikide vahel, kes on valinud piiratud või piiramatu vastutuse kohaldamise ettevaatamatuse või hooletuse korral.

Vastutuse piiramine loob tunnustatud organisatsioonidele turvalisema ja majanduslikult stabiilsema tegevuskeskkonna. Tunnustatud organisatsioonid aktsepteerivad piiramatut vastutust raske hooletuse korral kui levinud ja teatud määral mõistliku kompromissi. Piiramatu vastutusega nõustumist hooletuse korral aga peetakse majandusliku ja rahalise enesetapuga riskimiseks. Mõned tunnustatud organisatsioonid ei ole sellistel tingimustel valmis teenuseid osutama.

Kokkuvõttes on uuring näidanud, et selles osas, mis puudutab piiramatu vastutuse valiku majanduslikke eeliseid või puudusi, ei leidu kindlaid tõendeid, et direktiivi rakendamine on põhjustanud turul märkimisväärseid muutusi. Tunnustatud organisatsioonide vastused näitavad, et ülevaatustasud on tõusnud kohalikel turgudel ühtlaselt ja erinevad võimalikud riskid pole tasusid mõjutanud.

4. Konsultatsioonid

Southamptoni ülikooli uuring viidi läbi kindlaksmääratud teemade kohta koostatud küsimustike alusel. Arvestades, et vajalik teave pärines viiest erinevast eri huvide ja taustaga allikast, kasutati viit eri küsimustikku, mis saadeti vastavalt Euroopa Liidu liikmesriikide valitsustele, kolmandate riikide valitsustele, tunnustatud organisatsioonidele, Euroopa Liidus tegutsevatele õigusekspertidele ja väljaspool Euroopa Liitu tegutsevatele õigusekspertidele. Kõikidel juhtudel viidi pärast küsimustike täitmist läbi telefoniküsitlused.

Valitsustelt saadud kirjalikud vastused olid mõne olulise erandiga lühikesed ja kokkusurutud ning vajasid jätkuküsitlust või täiendavat uuringut. Palju üksikasjalikum teave saadi pärast küsimustike tagastamist peetud telefonivestluste käigus, isegi kui sellega kaasnes sageli selgesõnaline konfidentsiaalsuspalve. Õigusekspertidelt saadud vastused olid väga väärtuslikud, isegi kui need polnud kõikehõlmavad. Uuringus kutsuti osalema kõik tunnustatud organisatsioonide rahvusvahelise assotsiatsiooni (IACS) liikmed, neist seitsmelt saadi vastused. Ühendust võeti ka kahe tunnustatud organisatsiooniga, millele EL on andnud piiratud tunnustuse (Hellenic Register of Shipping ja RINAVE).

EMSA toetas Southamptoni ülikooli pöördumist kirjaga, milles selgitati, et töö toimub EMSA tellimusel.

Artikli 6 lõikes 5 on sätestatud: „Aruanne koostatakse koostöös liikmesriikide pädevate asutuste ning asjaomaste isikutega, kelleks on eelkõige tunnustatud organisatsioonid/ klassifikatsiooniühingud”. Uuringu korraldus vastab üldjoontes sellele nõudele.

Enamik IACS liikmeid esitas küsitlejatele väärtuslikke andmeid ja nende seisukohti on aruandes kajastatud (vt alljärgnevat peatükki 4.1). Osa liikmesriike ei osalenud ega vastanud.

4.1. Tunnustatud organisatsioonide seisukoht

Tunnustatud organisatsioonide rühma seisukoht direktiivi kohta tehti avalikkusele teatavaks Rahvusvahelise Klassifikatsiooniühingute Assotsiatsiooni (IACS) [30] kaudu. IACS väljendas oma dokumendis „Euroopa Liidu merenduspoliitika tulevik: Rahvusvahelise Klassifikatsiooniühingute Assotsiatsiooni (IACS) nägemus ookeanidest ja meredest“ [31] (Towards a Future Maritime Policy for the Union: A European vision for the ocean and the seas Contribution by International Association of Classification Societies (IACS)) toetust ELi algatustele meresõiduohutuse küsimustes. IACS tõstatas tunnustatud organisatsioonide vastutuse kohta siiski mitmeid küsimusi, mis assotsiatsiooni arvates viitavad direktiiviga 94/57/EÜ loodud süsteemi nõrkustele ja puudustele. IACS seisukoht on kokkuvõtlikult järgmine:

„...Laevade klassi määramise ja seonduvate seadusjärgsete teenuste osutamine IACS liikmete poolt klassifikatsiooniühenduse või tunnustatud organisatsioonina on üldise meresõiduohutuse ja saastamise vältimise korralduse oluline osa. Need teenused annavad märkimisväärse panuse isikute ja vara ohutuse tagamiseks ning merekeskkonna kaitseks.

Nimetatud oluliste teenuste osutamise järjepidevus on seatud ohtu klassifikatsiooniühingutele võimaliku piiramatu vastutuse panemisega ühingu hooletuse ja ettevaatamatuse eest, mida ei saa pidada raskeks hooletuseks.

IACS liikmed väljendavad lugupidamisega soovi, et merenduspoliitika töörühm kaaluks õiguskaitse laiendamist klassifikatsiooniühingutele, kes teevad koostööd ELi liikmesriikidega ja mida tunnustatakse kooskõlas nõukogu muudetud direktiiviga 94/57/EÜ laevade kontrolli ja ülevaatusega tegelevate organisatsioonide ning veeteede ametite vastavat tegevust käsitlevate ühiste eeskirjade ja standardite kohta. Kaitse laienemist raske hooletuse juhtumitele ei eeldata. Kaitse võimaldamine tunnustaks panust, mida klassifitseerimisühingud teevad üldise majanduskasvu, kohaliku tööhõive, meresõiduohutuse ja keskkonnakaitse suurendamiseks. Kaitse peaks olema erapooletu, läbipaistev ja võimaldama edasikaebamist.

[…]

Merelaevade klassifikatsiooniühingud kui rahvusvahelised organisatsioonid juhinduvad oma tegevuses konkurentsi- ja kaubandusvabadusest, et laevandus- ja ülemeretööstusele tõhusalt teenuseid osutada. Need põhimõtted rajanevad sõltumatute riikide vastastikkuse kontseptsioonil. IACS soovib väga, et merenduspoliitika töörühm kaasaks need põhimõtted ja kontseptsioonid ELi merenduspoliitikasse, et edendada konkurentsivõimet vabal ja õiglasel turul”. [32]

Eespool esitatud seisukohas nõuavad tähelepanu järgmised punktid.

· IACS ei soovi muuta raske hooletuse korral kohaldatava artikli 6 lõike 2 punkti b alapunkti i.

· IACS liikmetele teeb muret, et direktiiviga 94/57/EÜ ELi liikmesriikidele antud võimalus nõuda piiramatut vastutust hooletuse tõttu tekkinud kahju korral seab ohtu organisatsioonide teenuste osutamise.

· Kaitse tagamiseks tehakse ettepanek muuta artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktiga ii ja artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktiga iii kehtestatud vastutussätteid. Tunnustatud organisatsioonid soovitavad artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktis ii ja artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktis iii kehtestatud piirmäärasid muuta nii, et need oleksid vastutuse maksimaalmäärad ja et säte, mille mõte on, et artikli 6 lõike 2 punkt b ei loo uut hüvitusõigust, oleks lisatud, et vältida kohtuvaidluste sagenemist. Ettepanekut arvestades on tunnustatud organisatsioonid avaldanud valmisolekut nõustuda kõrgemate vastutuse piirmääradega juhul, kui need on piiritletud.

IACS liikmed väljendavad veel muret [33] organisatsioonide töötajaid ja meremehi ähvardava kriminaalvastutuse ohu suurenemise üle, mis võib mõjutada sobivate inspektorite värbamist.

Saadud vastustest nähtub, et direktiivi 94/57/EÜ artikli 6 lõike 2 punkti b rakendamine on avaldanud vastutusega seonduvatele küsimustele järgmist toimet:

(1) mõju eri riikidega peetavatele läbirääkimistele,

(2) tunnustatud organisatsioonide klientide soov suurendada vastutussummasid.

Tunnustatud organisatsioonid ootavad olulisi muudatusi kohtuvaidluste osas, mis järgnevad direktiivi 94/57/EÜ artikli 6 lõikes 2 kehtestatud vastutuse sätete rakendamisele.

· Artikli 6 sõnastus: „… kui kohtu otsusega … määratakse ametile lõplikult ja kindlalt võimalikust intsidendist tulenev…vastutus …, on ametil õigus tunnustatud organisatsioonilt saada rahalist hüvitist…” võib tekitada ootuse, et kolmandatel pooltel on nüüd seadusjärgne õigus nõuda hüvitist rahalise kahju eest vastavalt riiklikult veeteede ametilt ja kaudselt vastavalt tunnustatud organisatsioonilt, toetudes artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktiga ii ja artikli 6 lõike 2 punkti b alapunktiga iii sätestatud kahju hüvitamise korrale.

· Tunnustatud organisatsioonid väidavad, et kohtuvaidluses tunnustatud organisatsioonilt kahjuhüvitise nõudjatel on nüüd võimalus esitada ühine nõue riigi veeteede ameti vastu lootusega sundida asutust nende erahuvide kaitsmiseks esitama nõuet tunnustatud organisatsiooni vastu.

· Tunnustatud organisatsioonid teatasid, et nende teostatud ülevaatustega seotud rahaliste nõuete arv on kasvanud, samuti on märgatavalt suurenenud nõudesummad. [34] Organisatsioonid peavad põhjuseks artikli 6 lõike 2 punkti b sõnastust, mis julgustab hüvitise nõudjaid.

· Tunnustatud organisatsioonid kardavad, et vahetegemine hooletuse ja raske hooletuse vahel ähmastub seal, kus laevaõnnetuse tagajärjel tekkinud elukaotus ja varakahjustus on märkimisväärne, seetõttu võivad „rasked” kahjustused ja avalikustamine viia selleni, et hooletus tunnistatakse kergekäeliselt raskeks hooletuseks.

· Mõned tunnustatud organisatsioonid teatasid, et arvestades mõju, mida kõrgetasemeline kohtuvaidlus võib avaldada nii tunnustatud organisatsioonide inspektorite kui riiklike ametite avalike teenistujate moraalile ja suhtumisele, mõjutab kohtuvaidluste arvu kasv oletatavalt ka merelaevade inspektorite kohustuste täitmist. Mainiti ka, et töötulemustele mõjub ebasoodsalt oht, et laevaomanikud, kelle laevad on pärast ülevaatust kinni peetud, võivad esitada hüvitusnõudeid. Väidetavalt on selliste ähvarduste ja nõuete hulk viimastel aastatel kasvanud.

Lisaks väitsid tunnustatud organisatsioonid, et kohtuvaidluste arvu võimaliku suurenemise tõttu on oluliselt raskemaks muutunud kindlustusturul piisava kindlustuskaitse saamine. Kui kindlustuskaitset ongi võimalik saada, siis tuleb arvestada kõrgemate kindlustusmaksetega ning mahaarvamistega.

[1] KOM(2000) 142 (lõplik).

[2] EÜT L 319,12.12.1994, lk 20. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2002/84/EÜ (EÜT L 324, 29.11.2002, lk 53).

[3] Komisjoni otsus 2000/481/EÜ, EÜT L 193, 29.7.2000, lk 91.

[4] Komisjoni otsus 2005/311/EÜ, ELT L 99, 19.4.2005, lk 15.

[5] Komisjoni otsus 2001/890/EÜ, EÜT L 329, 14.12.2001, lk 72.

[6] Komisjoni otsus 2005/623/EÜ, ELT L 219, 24.8.2005, lk 43.

[7] Komisjoni otsus 2006/382/EÜ, ELT L 151, 6.6.2006, lk 31.

[8] 22. jaanuar 2002.

[9] Vt punkti 3.2.4

[10] Vt punkti 3.2.4

[11] Vt punkti 3.2.4

[12] Direktiivi reguleerimisalasse kuuluvate ja tunnustatud organisatsiooni klassifitseeritud laevade arv jagatud põhikohaga inspektorite arvuga.

[13] Direktiivi reguleerimisalasse kuuluvate ja tunnustatud organisatsiooni klassifitseeritud ehitatavate laevade arv jagatud põhikohaga inspektorite arvuga.

[14] Laevaomanikud või -ehitajad või muud isikud, kes on laevade tootmise, varustamise, remondi või käitamisega majanduslikult seotud.

[15] Vt tabelit 1 lisas.

[16] Käesoleva aruande koostamise ajal alustati rikkumismenetlust Slovaki Vabariigi vastu, ehkki mitte seoses vastutust käsitlevate direktiivi sätetega (artikliga 3 sätestatud kohustuse täitmata jätmine).

[17] Komisjon teeb tegelikkuses iga tunnustatud organisatsiooni hinnates kindlaks, kas selle kindlustuskaitse on piisav.

[18] EÜT L 324, 29.11.2002, lk 53.

[19] Veebruaris kehtinud valuutakursside alusel võrduvad need summad vastavalt 4,2 ja 2,1 miljoni euroga.

[20] Austria, Tšehhi Vabariik, Eesti, Sloveenia.

[21] Vaatamata kõikidele püüetele hankida teave valitsuse ja teistest ametlikest allikatest, ei ole esitatud teabe õigsus ja põhjalikkus tagatud.

[22] Näiteks Saksamaal § 34 GG, Itaalias Art. 28 Cost.

[23] Prantsuse Tribunal Administratif.

[24] Näiteks Itaalias.

[25] Kohustus väljastada seadusjärgseid tunnistusi pannakse lipuriikidele harilikult rahvusvaheliste konventsioonidega. Sama kehtib Euroopa õiguses, vähemalt selgub nii kahest direktiivi põhjendusest, mis viitavad nii liikmesriigi vastutusele mereohutuse ja saastamise vältimise nõuetele vastavuse rahvusvahelise tunnistuse väljastamise eest kui ka vajadusele riikide ameteid tunnistuste väljaandmisega rohkem siduda.

[26] Seda takistab vastav säte või on tunnustatud organisatsioonid määratud kõnealuse ameti esindajaks.

[27] Hispaanias on selline vastutus kehtestatud ühemõtteliselt valitsuse korraldusega nr 90/2003, mis ei luba väljajätmisi, erandeid ega piiranguid.

[28] Veebruar 2006.

[29] Küsimustikule vastanud tunnustatud organisatsioonid, kes on teostanud riigi veeteede ameti eest seadusjärgseid ülevaatusi, ei ole oma tegevusega asutusele kahju põhjustanud.

[30] American Bureau of Shipping, Bureau Veritas, China Classification Society, Det Norske Veritas, Germanischer Lloyd, Korean Register of Shipping, Lloyd's Register, Nippon Kaiji Kyokai, Registro Italiano Navale, Russian Maritime Register of Shipping, Indian Register of Shipping (Associate).

[31] IACS, „Euroopa Liidu merenduspoliitika tulevik: Rahvusvahelise Klassifikatsiooniühingute Assotsiatsiooni (IACS) nägemus ookeanidest ja meredest (IACS)“, 13. oktoober 2005.

[32] Sealsamas, artiklid 6.1–-6.7.

[33] „…IACS soovib, et merenduspoliitika töörühm kaaluks tugevalt negatiivset mõju, mida klassifikatsioonispetsialistide töölemeelitamisele ja töölhoidmisele avaldab seaduste laiendamine sätetega, millega nähakse ette kriminaalsanktsioonid tegevuse korral, mida ei saa pidada raskeks hooletuseks või individuaalsete kohustuste hooletuks täitmiseks, ehkki sellised sätted aitavad arvatavasti vältida juhuslikku reostust. Punkt ei ole otseselt seotud tsiviilvastutuse kindlakstegemise ja piiritlemisega, kuid seondub lootusega saada hüvitust tsiviilkorras, kui juhtumiga seoses on kindlaks tehtud kriminaalvastutus.

[34] Statistilisi andmeid ja üksikasju esitamata.

--------------------------------------------------