[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 13.11.2008

KOM(2008) 771 lõplik

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Euroopa võib säästa rohkem energiat soojuse ja elektri koostootmise abil

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Euroopa võib säästa rohkem energiat soojuse ja elektri koostootmise abil

1. Sissejuhatus

KÄESOLEVA TEATISE PEAMISED EESMÄRGID ON ANDA ARU PRAEGUSEST OLUKORRAST SOOJUSE JA ELEKTRI KOOSTOOTMISEL (INGLISE KEELES CHP ( combined heat and power generation ), edaspidi „koostootmine”) ja esitada võimalused koostootmise täiendavaks arendamiseks. Sellega täidab komisjon ka koostootmist käsitleva direktiivi 2004/8/EÜ[1] kohast kohustust anda aru koostootmise võimalustest ja liikmesriikide edasijõudmisest nende kasutamisel. Aruanne on siiski üksnes osaline, kuna direktiivi rakendamisel on esinenud viivitusi ja praeguseks on saadud vaid väheste liikmesriikide[2] aruanded. Käesolevas teatises esitatakse võimalused edasiliikumise kiirendamiseks tulevikus ja Euroopa riikide koostootmise võimaluste suurendamiseks.

2. Mis on koostootmine ja milline on selle osa ELi energiaportfellis

Paljude elektritootmise meetodite puhul tekib paralleelselt elektriga soojust, mis jääb aga kasutamata ja millest sageli keskkonna kahjustamise hinnaga vabanetakse jahutustornides. Praegune keskmine elektritootmise kasutegur Euroopa Liidu tavapärastes soojusjõujaamades on 40 %[3]. Kui paralleelselt toodetud soojuse saaks ära kasutada, võiks koostootmisjaama üldise kasuteguri peaaegu kahekordistada.

Piiravaks teguriks võib saada see, kas on olemas soojuskoormus ehk paralleelne nõudlus soojusenergia järele. Piisava soojuskoormuse tagab tavaliselt kaugküttevõrgu või mõne tööstusprotsessi olemasolu.

Soojuse ja elektrienergia koostootmine on väga tõhus energeetikatehnoloogia, mis võib muude tehnoloogiliste lahendustega võrreldes pakkuda energiasäästu. Kuna koostootmisjaamad peaksid lõpptarbijale, see on elurajoonidele või tööstusettevõtetele, olema suhteliselt lähedal, siis oleksid lisaks ka energia ülekande- ja jaotuskaod väikesed. Koostootmises saab kasutada paljusid energiaallikaid kivisöest kuni maagaasini, samuti taastuvaid energiaallikaid[4]. Koostootmist võib kasutada suures tootmisvõimsuse vahemikus, ühekilovatisest mikrokoostootmisest eramajades kuni sadade megavattideni elurajoonide katlamajades ja tööstusettevõtetes.

ELi energia lõpptarbimisest[5] aastal 2006 moodustas koostootmine 13,1 % ja see tase ei ole oluliselt tõusnud[6]. Erinevused riigiti on suured – peaaegu 0st kuni enam kui 40 %ni Taanis ja Soomes (vt joonis 1).

[pic]

Joonis 1. Koostoodetud energia osakaal võrreldes liikmesriikide energia lõpptarbimisega (Eurostat 2006)

Elektrienergia koostootmisvõimsus EL 27s on umbes 100 GW, mis on 13,6 % EL 27 elektritootmise koguvõimsusest. EL 27s koostoodetud elektrienergia kogus moodustab 366 TWh, see on 10,9 % elektrienergia kogutoodangust 2006. aastal[7]. Tootmismaht eri liikmesriikides on väga erinev, Küprose 0,3 %st kuni enam kui 40 %ni Lätis ja Taanis.

Koostootmise energiasäästuks EL 27s hinnatakse praegusel ajal 35 miljonit tonni naftaekvivalenti aastas, mis võrdub Austria siseriikliku kogutarbimisega. Koostootmine võimaldab ära hoida 100 miljonit tonni CO2 heidet aastas[8].

Koostootmine on energiasäästutehnoloogia, mille kaudu praegu saavutatakse 2% iga-aastasest primaarenergia säästu eesmärgist 20 % 2020. aastaks.

3. Koostootmine ELi energiapoliitika arsenalis

EL on seadnud endale ulatuslikud energia- ja kliimapoliitika alased eesmärgid 2020. aastaks: vähendada kasvuhoonegaaside heidet 20 % võrra, suurendada taastuvate energiaallikate kasutamist 20 % võrra ja hoida kokku 20 % energiast. Euroopa energiapoliitika eesmärkideks on tagada tarnekindlus, säästlik areng ja konkurentsivõime. Koostootmisel võib olla tähtis osa nimetatud poliitiliste eesmärkide saavutamisel, kuna see aitab saavutada energiavarustuse kindlust ja säästlikku energeetikat, parandada keskkonda ja võidelda kliimamuutusega. Lisaks kuulub koostootmine Euroopa tehnoloogia oskusteabesse, mille ekspordivõimalused suurenevad, tõstab Euroopa konkurentsivõimet ja pakub võimalusi majandusarenguks, seejuures piirkondlikul ja kohalikul tasandil. Nimetatud põhjustel kehtestati koostootmise direktiiv, konkreetne õiguslik raamistik suure tõhususega koostootmise edendamiseks.

Koostootmise direktiivis on tunnistatud nimetatud tehnoloogia kasulikkust ja kehtestatud põhimõtted, kuidas liikmesriigid saaksid seda toetada. Toetuskavad, näiteks rahaline toetamine, ning juurdepääs elektrivõrkudele ja tariifid, samuti haldusmenetlused koostootmise turuosa suurendamiseks ei piira kõnealuse direktiiviga hõlmatud riigiabi eeskirjade täitmist. Toetatava tehnoloogia energiatõhususe tagamiseks on direktiivis määratletud mõiste „kasulik soojus”. Tegelikult taotletakse selle määratlusega energiasäästu tagamist, mitte mingi konkreetse tehnoloogia edendamist.

Direktiivi oluline vahend on päritolugarantii. Nagu juba varem seoses taastuvate energiaallikatega, on päritolugarantiid loodud selleks, et anda energiatarbijatele läbipaistvat teavet, kust pärineb nende elekter, ja võimaldada tootjatel näidata, et nende müüdav elekter on toodetud suure tõhususega koostootmise teel. Päritolugarantiisid annab välja iga liikmesriigi pädev asutus. Riigid peaksid neid vastastikku tunnustama. Päritolugarantiide ühtlustamine nõuab veel täiendavaid jõupingutusi, ka tuleb veel määratleda nende vorm ja vastutus nende väljaandmise eest.

Päritolugarantiides määratletakse suure tõhususega koostootmisel toodetud elektrikogus. Kõnealuse elektrikoguse kindlaksmääramise võimaldamiseks on komisjon töötanud välja üksikasjalikud suunised,[9] kuidas arvutada koostootmise teel saadud elektrikogust.

Direktiiviga on määratud ka kindlaks komisjoni ja liikmesriikide aruandekohustused. Käesoleva teatise järgmistes osades on taotletud mõnede nimetatud ülesannete täitmist.

4. Praegune olukord koostootmise edendamisel

ELi meetmed

Koostootmise direktiiv võeti vastu aastal 2004. Selle rakendamine on toimunud aeglasemalt kui esialgu arvatud. Üheks suuremaks probleemiks on olnud üksikasjalike suuniste vastuvõtmine koostoodetud elektrienergiakoguse arvutamiseks. Pärast põhjalikke arutelusid liikmesriikide ja komisjoni vahel on kõnealused suunised nüüdseks välja töötatud. Suuniste oluline osa oli 2006. aastal vastuvõetud otsus elektri- ja soojusenergia eraldi tootmise tõhususe ühtlustatud kontrollväärtuste kehtestamise kohta[10].

Praeguseks on 22 liikmesriiki koostootmise direktiivi osad ja nendega seotud komisjoni otsused kontrollväärtuste kohta oma õigusesse üle võtnud. Kus seda ei ole veel tehtud, on sageli olnud põhjuseks konkreetse liikmesriigi õigussüsteem, milles nõutakse direktiivi ja kõigi sellega seotud teiseste õigusaktide täielikku ülevõtmist ühe seadusandliku menetlusega. Sellist menetlust ei olnud võimalik läbi viia enne üksikasjalike suuniste vastuvõtmist novembris 2008.

Soojuse ja elektri koostootmist ELis mõjutavad ka muud ühenduse õigusaktid. Kehtivatest poliitikavahenditest tuleks nimetada järgmisi:

- Energiateenuste direktiivis[11] on sätteid, millega võidakse toetada mikrokoostootmist, näiteks täiustatud mõõtmise edendamise kohta[12]. Nimetatud direktiivi kohaselt peaks ka riikide energiatõhususe tegevuskavades olema käsitletud koostootmist kui energiasäästu meedet.

- Ehitiste energiatõhususe direktiivis[13] on uute ehitiste puhul, mille kasulik põrandapind on üle 1000 m2, kutsutud üles looma tehnilised, keskkonna- ja majanduslikud tingimused koostootmiseks või kaug- ja lokaalkütte- või -jahutussüsteemide väljaehitamiseks („alternatiivsed süsteemid”). Kõnealuse direktiivi uuestisõnastamisel on tehtud ettepanek loobuda uute ehitiste puhul piirväärtusest 1000 m2.

- Keskkonnakaitseks antavat riigiabi käsitlevate ühenduse suunistega[14] on lubatud rahaliselt toetada investeeringuid ja käitamiskulusid, mis on seotud suure tõhususega koostootmisjaamade ehitamise ja käitamisega, samuti on lubatud anda investeeringuabi suure tõhususega kaugküttele. Juhtiv põhimõte on, et tegemist peaks olema primaarenergia säästudega, tänu millele väheneks CO2 heide. Praegu kohandavad liikmesriigid oma toetuskavasid uute sätetega.

- Kavandatava taastuvate energiaallikate direktiiviga nähakse ette taastuvatest energiaallikatest saadava soojuse ja jahutuse esmakordne hõlmamine Euroopa Liidu õigusaktidega. Nimetatud direktiivi kohastes riikide tegevuskavades peaksid olema esitatud taastuvatest energiaallikatest kütte ja jahutuse jaoks toodetava energia osatähtsuse eesmärgid aastaks 2020. Liikmesriikide strateegia nimetatud eesmärkide saavutamiseks peaks sisaldama ka koostootmist taastuvatest energiaallikatest pärineva energia alusel.

Liikmesriikide aruandlus

Koostootmise direktiiviga nõutakse, et liikmesriigid annaksid aru koostootmise võimalustest ja kehtestaksid haldusstruktuurid soojuse ja elektri koostootmise edendamiseks. Lisaks peavad nad ette kandma edasiliikumisest koostootmise alal ja esitama iga nelja aasta tagant sellekohased statistikaandmed. Praeguseks on kõigest 11 liikmesriiki esitanud oma riigi võimaluste analüüsi. Osutatud aruannetes on üldiselt järgitud direktiiviga loodud komitee suuniseid.

Olemasolevad aruanded ei anna palju selget teavet ega arve, mida oleks võimalik sisuliselt võrrelda. Seepärast on raske saada täielikku ülevaadet koostootmise võimalustest kogu ELis. Kuid selge on see, et koostootmise võimsusi saab oluliselt suurendada, ent selleks on vaja, et mõned liikmesriigid pööraksid rohkem tähelepanu poliitikameetmetele ja täidaksid koostootmise direktiivis sätestatud kohustused.

Praegusel ajal on suhteliselt suure koostootmise osakaaluga liikmesriikides suhteliselt suur kaugkütte osatähtsus. Kuna kaugküte ei laiene Euroopas kiiresti, siis võib koostootmise edendamine aidata kaasa kaugkütte arengule liikmesriikides, kus kaugküte ei ole veel arenenud. Koostootmise tööstuslikud rakendused kujutavad endast veel üht võimalust selle tehnoloogia arendamiseks. Koostootmise tulevikupotentsiaal riigi energeetikas sõltub peamiselt kaugkütte ja tööstuslike rakenduste arengust.

Näib, et koostootmise osatähtsuse[15] järgi elektri ja soojuse tootmise sektorites saab liikmesriigid liigitada nelja rühma või kategooriasse nende suhtelise asukoha põhjal EL 27 kui terviku keskmise suhtes. Koostootmise seisukohast ideaalne olukord liikmesriigi jaoks oleks selline, kus nii elektri kui ka soojuse tootmine oleksid kõrgel tasemel, mis vastab alale I joonisel 2.

[pic]

Joonis 2. Koostootmise osa soojuse ja elektri tootmises

Liikmesriikide aruannetes on rõhutatud koostootmise sektori arendamisel esinevaid spetsiifilisi raskusi (raskused on seotud sellega, et nõudlus koostootmise järele on nõrk ja/või vähenev ja see tehnoloogia ei ole majanduslikult atraktiivne). Näiteks:

- koostootmiseks on vaja, et läheduses oleks nõudlus soojuse järele;

- koostootmise korraldamiseks vajalike suurte investeeringute ja püsikulude tõttu on kasumlikkus madal ja tasuvusaeg pikk;

- hoonete vähenev nõudlus soojuse järele mõjutab koostootmise kasutamist kaugküttes.

Liikmesriikide koostootmise võimalusi käsitlevates aruannetes osutatakse ka takistustele . Neid ei esine kõikides praeguseks aruande esitanud riikides, kuid nende hulka kuuluvad järgmised takistused:

- pikaajalised väljavaated valitsuse toetusele on ebaselged; õiguslik raamistik on keeruline (föderaalne ja piirkondlik tasand); haldusmenetlused on keerulised ja aeganõudvad; muude seaduste mõju, ning

- mõistliku hinnaga võrguühenduse olemasolu sobival ajal ja kulud võrgu arendamiseks, et koostootmisel saadud elektrienergiat üle kanda; ebasoodsad tingimused reservelektrienergia tarnimisel võrgust.

Koostootmise direktiivis on käsitletud mitut neist takistustest ja selle täielik ülevõtmine võiks seega parandada koostootmise võimalusi, võrreldes liikmesriikide aruannetes näidatud võimalustega.

Kuigi suuremat huvi tuntakse kaugjahutuse vastu, ei peaks koostootmisel saadud soojuse selline kasutamine olema eelislahendus. Isegi kui see on tehniliselt võimalik, ei ole selle protsessi kasutegur kõrge. Kaugjahutus ei peaks seepärast andma suurt panust soojuse ja elektri koostootmise edasiarendamisse.

Vaatamata täielike andmete puudumisele on siiski märke, et mikro- ja väiksemahuline koostootmine on hakanud turul levima, näiteks elamumajanduses. Enamiku liikmesriikide aruannetes on siiski vähe teavet mikrokoostootmise arendamisvõimaluste kohta järgnevatel aastakümnetel.

Komisjon on töötanud välja teisesed õigusaktid direktiivi täieliku rakendamise tagamiseks. Liikmesriigid teevad tööd koostootmise direktiivi ülevõtmiseks, kuid hilinevad aruandmisega. Võimalusi saaks kasutada paremini, kuid on säilinud haldus- ja muid takistusi. |

- 5. Kuidas minna edasi

Soojuse ja elektri koostootmine on tähtis energia paremaks ärakasutamiseks ja see aitab kaasa ELi kõigi ühiste energia- ja kliimaeesmärkide saavutamisele. Seepärast on kehtestatud õiguslik raamistik suure tõhususega koostootmise edendamiseks. Osutatud õigusliku raamistiku, s.o koostootmise direktiivi rakendamine ei ole kulgenud loodetud tempos. Liikmesriigid peaksid võtma kiireid meetmeid nimetatud õigusaktide rakendamiseks nüüd, kus selleks on loodud kõik põhitingimused komisjoni kahe juba viidatud otsusega – otsusega elektri- ja soojusenergia eraldi tootmise tõhususe ühtlustatud kontrollväärtuste kehtestamise kohta[16] ning otsusega üksikasjalike suuniste kohta, kuidas arvutada koostootmisel saadud elektrienergia koguseid[17]. Samuti on ülioluline, et kõik riigid esitaksid õigusaktides määratletud aruanded oma koostootmise võimaluste ja nende kasutamiseks loodud haldusstruktuuride kohta. Tuleb jätkata andmete esitamist ja aruandmist edasiliikumise kohta.

Komisjon jätkab ka tulevikus oma ülesannete täitmist direktiivi rakendamise tagamiseks. Jätkatakse rakendamise pidevat jälgimist . Vajadusel algatab komisjon nimetatud õigusaktide õige rakendamise tagamiseks rikkumismenetlused. Lisaks võidakse liikmesriikide toetamiseks ette näha teisi toetusmeetmeid. Paljude direktiivide puhul on osutunud kasulikuks kooskõlastatud meetme mudel. Sellega võimaldatakse liikmesriikidel käsitleda õigusaktide rakendamisel esinevaid raskusi koos teiste liikmesriikide ja komisjoniga. Ka seekord võiks seda liikmesriikide toetamiseks rakendada.

Koostootmist mõjutavad ka muude seonduvate energeetikameetmetega toimuvad arengud . Mikrokoostootmise puhul: energia märgistamine ja rakendusmeetmed boilerite puhul vastavalt ökodisaini direktiivile 2009. aastal. Suuremahuline koostootmine: ettepanek muuta heitkogustega kauplemise süsteemi direktiivi[18] ja ettepanek taastuvenergia direktiivi[19] kohta, millega reguleeritakse taastuvenergiaallikatest pärinevat kütust kasutavate koostootmisjaamade heite vähendamise arvutamist.

2006. aasta energiatõhususe tegevuskavas on esitatud mõned meetmed koostootmise toetamiseks. Euroopa Komisjon algatas 2008. aastal rea uuringuid. Osutatud uuringute tulemused – ühtlustatud elektrooniliste koostootmis-päritolugarantiide süsteemi väljaarendamine, kaugkütte- ja –jahutussüsteemide miinimumtõhususnõuete ettevalmistamine ning mikrokoostootmise miinimumtõhususnõuete määratlemine – võiksid aidata kindlaks teha poliitikameetmeid, kus on vaja teha edasisi jõupingutusi.

Komisjon hindab energiatõhususe tegevuskava 2009. aastal, et seda ajakohastada. Seoses sellega saab hinnata võimalikke uusi ettepanekuid ja ideesid soojuse ja elektri koostootmise kohta. Sel etapil vaadeldakse linnade otsustavat osa Euroopa ja kogu maailma energeetikapoliitika raamistikus. 2030. aastaks elavad ja töötavad 80 % Euroopa kodanikest linnapiirkondades. Laialdased linnapiirkonnad, kus tarbitakse palju energiat, pakuvad parimaid võimalusi investeeringute tegemiseks energiatõhususe tõstmisse Euroopas. Nimetatud linnapiirkonnad, kus on suured kaugküttesüsteemid ja nõudlus suurte elektrikoguste järele, kuna läheduses asub arvukalt lõppkasutajaid, suurendavad koostootmise elujõulisust ja teostatavust. Õigusaktidele lisaks on vaja edaspidigi toetada selliseid meetmeid nagu "Linnapeade pakt”, mis aitab kaasa koostootmise arengule linnapiirkondades.

Lisaks aitab koostootmine kui detsentraliseeritud tehnoloogia kaasa kohalikule ja piirkondlikule arengule ja kohaliku tööhõive tõstmisele. Maa- ja isoleeritud piirkondades pakub koostootmine, eriti taastuvatest energiaallikatest pärit kütuse kasutamisega toimuv koostootmine võimalusi majandusarenguks ja töökohtade loomiseks.

Energiatõhususe tegevuskava uuendustes võib samuti kaaluda riikide energiatõhususe tegevuskavade osa. Need kavad peaksid olema peamine poliitikameede energiatõhususe tõstmiseks, sealhulgas koostootmise laiendamisel. Need peaksid andma igale riigile üldise poliitikaraamistiku ja moodustama ühtse vahendi aruannete esitamisel komisjonile. See peaks vähendama liikmesriikide valitsuste halduskoormust.

Riikide esitatud aruannetest koostootmise kohta on selgunud mõned püsivad takistused, mis pidurdavad koostootmise levikut. Paljudega nendest takistustest saaksid liikmesriigid hakata kohe tegelema. Energiatõhususe, sealhulgas koostootmise stimuleerimiseks on näiteks ülioluline sujuvate haldusmenetluste ja läbipaistvate toetuskavade kohaldamine, kus see on vajalik. Kõikidele sidusrühmadele peaks tulema kasuks elektrivõrkudele juurdepääsu eeskirjade ühine raamistik. Loomulikult on ametiasutustel võimalik arendada linnaplaneerimise raamistikku, mis on kaugkütte võrkude alus. Ebapiisav juurdepääs võrkudele ja nendevahelistele ühendustele piirab koostootmistehnoloogia levikut, eriti liikmesriikides, kus võrkude turvalisuse tagamise põhimõtetest lähtudes on hiljuti kehtestatud karmimad käitamiseeskirjad.

Liikmesriikidel on vaja viia lõpule koostootmise direktiivi rakendamine. Komisjon jälgib direktiivi rakendamist ja toetab seda. Energiatõhususe tegevuskavade ajakohastamisel kaalutakse võimalikke uusi meetmeid. |

- 6. Kokkuvõte

Komisjon käsitab koostootmise direktiivi olulise vahendina Euroopa ees seisvate energiaprobleemide lahendamiseks. Rakendamise jälgimist jätkates tunnistab komisjon, vaatamata liikmesriikide hilinemisele aruannete esitamisel, et koostootmise arendamist takistavad haldus- ja muud takistused. Komisjon on juba asunud tegelema mõnega neist takistustest; näiteks on töötatud välja tõhususe ühtlustatud kontrollväärtused ja võetud vastu üksikasjalikud suunised, kuidas arvutada koostootmisel saadud elektrienergia koguseid, nagu eespool öeldud. Kuid ka liikmesriigid saaksid hoogustada oma jõupingutusi koostootmise arengu tagamiseks.

Komisjon jätkab selle protsessi jälgimist ja esitab vajaduse korral edasisi ettepanekuid koostootmise edendamiseks. Esimese sammuna hindab komisjon energiatõhususe tegevuskava 2009. aastal, et seda ajakohastada.

Koostootmine aitab Euroopa Liidul saavutada tema energeetikaeesmärke. See on äraproovitud vahend energiatõhususe suurendamiseks ja säästmiseks. Samal ajal aitab see võidelda kliimamuutusega CO2 heite ja võrgukadude vähendamise kaudu. Lisaks võib koostootmine tõsta konkurentsivõimet tõhusa ekspordikõlbliku koostootmistehnoloogia väljaarendamise kaudu ja aidata kaasa majandusarengule majanduskasvu ja tööhõive soodustamise kaudu. ELi jaoks on seepärast oluline koostootmise kõigi võimaluste väljaselgitamine ja ärakasutamine kõikides liikmesriikides.

[1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta direktiiv 2004/8/EÜ soojus- ja elektrienergia koostootmise stimuleerimiseks siseturu kasuliku soojuse nõudluse alusel; tuntud ka nimetuse all „koostootmise direktiiv”.

[2] Kõigest 8 liikmesriiki on esitanud aruanded kõigi nõutud küsimuste kohta (arenguaruanne, liikmesriigi võimalused, päritolugarantiid ja takistused): BE, DK, DE, EE, PL, SI, SK ja UK.

[3] Käesolevas dokumendis on kasutatud Eurostati andmeid, kui ei ole öeldud teisiti.

[4] Energiaallikad EL 27-s (aastal 2006): 38 % gaas, 34 % tahked kütused, 12 % taastuvad energiaallikad, 6 % nafta ja 10 % muud.

[5] Välja arvatud transpordisektoris tarbitud energia.

[6] Koostoodetud energia osakaal EL 25s oli 2004. aastal 12,0 % ja EL 15s 2002. aastal 13,2 %.

[7] Koostoodetud elektrienergia osakaal EL 25s oli 2004. aastal 10,2% ja EL 15s 2002. aastal 14,1%.

[8] 1 miljoni tonni naftaekvivalendi kütuse tarbimisel tekib umbes 3 miljonit tonni CO2 heidet.

[9] Komisjoni otsus [võetakse vastu novembris 2008].

[10] Komisjoni otsus 2007/74/EÜ.

[11] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2006. aasta direktiiv 2006/32/EÜ, mis käsitleb energia lõpptarbimise tõhusust ja energiateenuseid ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/76/EMÜ

[12] Direktiivi 2006/32/EÜ artikkel 13.

[13] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta direktiiv 2002/91/EÜ ehitiste energiatõhususe kohta.

[14] ELT C 82, 1.4.2008, lk 1.

[15] ESTAT – 2006. aasta andmed

[16] Komisjoni otsus 2007/74/EÜ.

[17] Komisjoni otsus [võetakse vastu novembris 2008].

[18] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse direktiivi 2003/87/EÜ, et täiustada ja laiendada ühenduse kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteemi, KOM(2008) 16 (lõplik).

[19] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta, KOM(2008) 19 (lõplik).