ET Euroopa Liidu Teataja C 336/27

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase taotluse avaldamine

(2014/C 336/10)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (2)

„CARNIKAVAS NĒĢI”

EÜ nr: LV-PGI-0005-01153 – 11.9.2013

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus

„Carnikavas nēģi”

2. Liikmesriik või kolmas riik

Läti

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.7. Värske kala, molluskid ja koorikloomad ning neist valmistatud tooted.

3.2. Selle toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab

Nimetusega „Carnikavas nēģi” tähistatakse Carnikava omavalitsusüksuse territooriumil asuva Koiva jõe lõigus konkreetsel ajavahemikul (1. augustist 1. veebruarini) püütavaid jõesilmusid (Lampetra fluviatilis). Taotluses käsitletakse nii värskeid silmusid kui ka keedetud silmusid leemetarrendis.

Nimetusega „Carnikavas nēģi” tähistatakse järgmiste omadustega värskeid silmusid:

— pika peenikese sõõrsuuga sile keha;

— imilehtri-taoline suu;

— puuduvad rinna- ja kõhuuimed;

— miinimumpikkus 23 cm, maksimumpikkus 52 cm ja miinimumkaal 80 g;

— värvus: tume sinakas-roheline, sinakashall või rohekaspruun selg ja ülemised küljeosad; hallikad, kullakarva või valged alumised küljeosad ja keha alumine külg;

— eluiga kuni seitse aastat.

Nimetusega „Carnikavas nēģi” tähistatakse keedetud silmusid leemetarrendis, mille puhul 70 % tootest on silmud ja 30 % tarrend.

Keedetud silmud on pakendatud tervikuna; kalad on õrna või veidi tihkema konsistentsiga, lameda kuju ja pruuni värvusega ning on pandud läbipaistvasse kollasesse või pruuni keeduleemetarrendisse. Kalad on külluslikult täidlase ja kergelt soolase maitsega.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Toote „Carnikavas nēģi” keetmiseks kasutatakse värskeid või külmutatud silmusid ning leemetarrend valmistatakse veest, soolast ja želatiinist.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul)

Silmud ei söö muud kui looduslikku sööta. Nad toituvad ise looduses.

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Määratletud geograafilises piirkonnas peavad toimuma tootmise järgmised etapid:

— igal aastal Koiva jõe silmuvarude täiendamine silmumaimudega, kes on kasvatatud Koiva jões ja lastakse vette jõe ülemjooksul;

— toote „Carnikavas nēģi” valmistamiseks kasutatavad silmud peavad olema ajavahemikul 1. augustist kuni 1. veebruarini püütud mõrdadega Koiva jõe alamjooksul jõesuudme läheduses;

— silmude valmistamine – keetmine süte kohal ja seejärel keeduleemetarrendisse panemine.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta

—

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta

Nimetust „Carnikavas nēģi” kasutatakse seoses müügiks ette nähtud, värskete või keedetud, leemetarrendis silmudega. Nii hulgi- kui ka jaemüügi puhul peab toote nimetus olema nähtav toote pakendil või toote juures.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Carnikava omavalitsusüksus. Silmusid püütakse Carnikava omavalitsusüksuse territooriumil asuva Koiva jõe lõigus.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

5.1. Geograafilise piirkonna eripära

Tänapäeva Carnikava omavalitsusüksuse territooriumil tegutsevatel kaluritel (nii merel kui ka Koiva jõel) on pikaajalised traditsioonid. Silmupüük oli üks Carnikava mõisa (ehitatud 17. sajandil) peamisi sissetulekuallikaid. Tänapäeva Carnikava on ainuke koht Koiva jõe ääres, kus silmupüük on lubatud.

Ka tänapäeva kalurid kasutavad põlvest põlve edasi antud teadmisi selle kohta, kus on parimad püügikohad, millised on kala harjumused ning kuidas ilmastikutingimused mõjutavad silmu käitumist. Sellest oskusteabest ilmneb, et silmud ei satu mõrda pärast täiskuuööd ning et neid on hõlpsam püüda sogases vees; lisaks sellele muutub Koiva jõe voolusäng igal aastal, nii et on vaja leida uusi püügikohti.

Silmud on Carnikava piirkonna jaoks olnud alati väga tähtsad; tänu neile on kohalikele jätkunud tööd ja jõukust, aga ka mitmekesiseid kalapüügikogemusi ja vajalikke oskusi, et kalast maitsvat rooga valmistada. Väljaspool Lätit nimetati Carnikavat seepärast isegi „silmukuningriigiks”. Tänu neile kaladele on Carnikava nimi alates 17. sajandist tuntud nii lähedal kui ka kaugel, millele muidugi on kaasa aidanud ka kohalikud elanikud, kes ikka ühte hoidsid ja üksteist nii headel kui ka halbadel aegadel toetasid.

Tänu silmudele on Carnikava tuntud kaugel väljaspool Läti piire ning seetõttu on traditsiooniline silmupüük sealkandis kestnud tänapäevani. Silmu kujutis kaunistab ka Carnikava omavalitsusüksuse vappi.

Selleks et vältida silmuvaru vähenemist ning et oleks võimalik silmupüügi ja -töötlemisega seotud oskusi järgmisele põlvkonnale edasi anda, on nähtud vaeva, et kalavaru täiendada – igal aastal lastakse jõe ülemjooksul vette Koiva jões kasvatatud silmumaimud. Kalavarude asustamine on Lätis traditsioon, mis on kestnud rohkem kui 100 aastat. Kalamarja inkubaator pandi Carnikavas tööle 1896. aastal.

5.2. Toote eripära

Toote „Carnikavas nēģi” iseloomulik maitse on seotud Carnikava elanike oskustega neid kalu püüda ja neist rooga valmistada; neid käsitsi tehtavate toimingutega seotud kogemusi on au sees hoitud alates 17. sajandist.

Silmude traditsioonilise valmistamise erieeskirju kohaldatakse konkreetses piirkonnas püütud jõesilmule, keda võrreldes muudest piirkondadest püütud kaladega iseloomustab nende puhtus (liivavaba).

Toode on iseloomuliku maitsega tänu tootjate valmistamisoskustele, mille tõttu omandab roog vajaliku värvuse ja konsistentsi, ning tänu täpsele keetmisajale, mille jooksul muutub kalaliha hõrguks.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

Toote ja geograafilise piirkonna seos põhineb toote „Carnikavas nēģi” mainel ning vanu traditsioone ja meetodeid järgivate kohalike kalurite ja kalatöötlejate oskustel.

Silmupüügi tähtsusest ja mainest annavad tunnistust ajaloolised ürikud, milles kohaliku mõisa kalastustegevuse tõttu viidatakse tänapäeva Carnikavale kui „silmukuningriigile”. Silmuroa valmistamise juhend on pärit 1882. aastast. Säilinud juhendite põhjal koostati 1913. aastal retseptid, milles kirjeldati ahjus silmuroa (keeva vee pideva lisamisega) valmistamist.

Carnikava omavalitsusüksuse territooriumil Koiva jõe suudmealal püütud ja seejärel keedetud Carnikava silmud on juba 19. sajandi algusest saadik tuntud oma hea kvaliteedi poolest.

Carnikava silmude heast mainest annavad tunnistust ka kogu Lätist sellesse linna silmufestivalile saabuvad arvukad turistid. Iga aasta augusti eelviimasel pühapäeval tähistatakse Carnikavas silmupüügi ja -valmistamise traditsiooni sellega, et keedetakse silmudest suppi, neid grillitakse, ostetakse ja müüakse ning toimub silmude kiirsöömise võistlus. Festivaliga tähistatakse Carnikavas silmupüügi hooaja algust.

Kohalikud ettevõtjad on saanud keedetud, leemetarrendis silmuroa eest auhindu nii Lätis kui ka väljaspool seda. Toode „Carnikavas nēģi” on saanud Läti ühe tunnustatuima auhinna – 2011. aasta kohaliku eheda toote tiitli, mille Läti maaelufoorum annab toiduainele, mis vastab kehtestatud kvaliteedi- ja maitsekriteeriumidele, millel on kohalike elanike hulgas hea maine ning mis on toodetud konkreetse geograafilise piirkonna kohalikest varudest ning millega panustatakse kohaliku piirkonna jätkusuutlikku arengusse.

Mõned reisijuhid pakuvad ka ringreise silmuroa valmistajate juurde, et maitsta silmutooteid ja külastada kohalikku ajaloomuuseumi, kus eksponaatide varal saab aimu kohaliku silmupüügi ja -töötlemise tähtsusest.

Carnikava omavalitsusüksus on silmupüügi ja -roa valmistamise traditsioone tutvustades osalenud messidel Soomes, Eestis ja Venemaal.

Viide spetsifikaadi avaldamisele

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 (3) artikli 5 lõige 7)

http://www.pvd.gov.lv/lat/kreis_izvlne/novertesana_un_registracija/lauksaimniecibas_un_partikas_p/

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

(2) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.

(3) Vt joonealune märkus 2.