[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 14.9.2009

KOM(2009) 472 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE, EUROOPA PARLAMENDILE JA EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE

Euroopa Liidu ühise siirdehindade foorumi töö kohta ajavahemikul 2007. aasta märtsist kuni 2009. aasta märtsini ning ettepanek läbivaadatud tegevusjuhendi kohta vahekohtukonventsiooni (90/436/EMÜ, 23. juuli 1990) tõhusaks rakendamiseks {SEK(2009) 1168} {SEK(2009) 1169}

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE, EUROOPA PARLAMENDILE JA EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE

Euroopa Liidu ühise siirdehindade foorumi töö kohta ajavahemikul 2007. aasta märtsist kuni 2009. aasta märtsini ning ettepanek läbivaadatud tegevusjuhendi kohta vahekohtukonventsiooni (90/436/EMÜ, 23. juuli 1990) tõhusaks rakendamiseks

SISUKORD

1. Eesmärk ja kontekst 4

2. ELi ühise siirdehindade foorumi tegevus ajavahemikul märts 2007–märts 2009 5

2.1. Ühise siirdehindade foorumi järeldused karistuste ja siirdehindade kohta 5

2.2. Ühise siirdehindade foorumi järeldused vahekohtukonventsiooni mõnede sätete tõlgendamise kohta 6

3. Vahekohtukonventsioon ja sellega seotud küsimused 9

4. Ühise siirdehindade foorumi praegune ja tulevane töökava 10

5. Komisjoni järeldused 11

LISA 13

EELNÕU: LÄBIVAADATUD TEGEVUSJUHEND SEOTUD ETTEVÕTJATE KASUMI KORRIGEERIMISEL TEKKIVA TOPELTMAKSUSTAMISE KÕRVALDAMISE KONVENTSIOONI TÕHUSAKS RAKENDAMISEKS 13

1. EESMÄRK JA KONTEKST

1. Siirdehinnad on hinnad, millega ettevõtja annab seotud ettevõtjatele üle materiaalset ja mittemateriaalset vara või osutab neile teenuseid. Maksustamise seisukohast on oluline põhimõte, et sellise üleandmise tingimused ei tohiks erineda tingimustest, mis kehtiksid selliste ettevõtjate suhtes, kes ei ole seotud. Kõnealust põhimõtet nimetatakse „turuväärtuse põhimõtteks”, mis on rahvusvaheliselt tunnustatud, kuigi seda ei kohaldata universaalselt. See on sätestatud OECD maksustamisalase näidiskonventsiooni artiklis 9. OECD on koostanud juhised[1] selle kohta, kuidas kohaldada turuväärtuse põhimõtet seotud ettevõtjate siirdehindade hindamisel.

2. Euroopa Liidus tunnistatakse ja kohaldatakse turuväärtuse põhimõtet ja OECD sellekohaseid juhiseid kõigis liikmesriikides. OECD juhiste tõlgendamine ja kohaldamine võib siiski riigiti erineda. Erinevad tõlgendused võivad tekitada maksumaksjates ebakindlust ning võivad ka mõjutada siseturu nõuetekohast toimimist, kuna sama kasu võidakse kaks korda maksustada (topeltmaksustamine).

3. Siirdehindade korrigeerimisest või OECD juhiste eri tõlgendustest tuleneva topeltmaksustamise kiire ja tõhus kõrvaldamine on siseturul oluline küsimus. Seega võtsid 1990. aastal kõik ELi liikmesriigid vastu mitmepoolse konventsiooni seotud ettevõtjate kasumi korrigeerimisel tekkiva topeltmaksustamise kõrvaldamise kohta[2] (edaspidi „vahekohtukonventsioon”)

4. Komisjon lõi pärast oma 2001. aasta teatist[3] 2002.aasta oktoobris ELi ühise siirdehindade foorumi (EU Joint Transfer Pricing Forum), mis on teatav eksperdirühm. Ühisel siirdehindade foorumil on volitus leida praktilisi lahendusi turuväärtuse põhimõtte kohaldamisest tulenevatele probleemidele ning tagada võimaliku topeltmaksustamise kõrvaldamine.

5. Komisjon on ühise siirdehindade foorumi töö tulemuste kohta esitanud kolm teatist. Esimeses teatises[4] esitati vahekohtukonventsiooni tegevusjuhend,[5] mille eesmärk oli tagada vahekohtukonventsiooni tõhusam toimimine. Teises teatises[6] esitati ELi siirdehindade dokumenteerimisnõuete (ELi siirdehindade dokumenteerimise süsteem) tegevusjuhend[7]. ELi siirdehindade dokumenteerimise süsteemi tegevusjuhendi eesmärk oli tagada järjekindel lähenemisviis, sätestades, milliseid dokumente liikmesriigid peaksid nõudma ja aktsepteerima lähtuvalt oma siirdehindade eeskirjadest. Kolmandas teatises[8] esitati ELi siirdehindade eelkokkulepete suunised. Siirdehindade eelkokkuleppeid peetakse tõhusaks vaidluste vältimise vahendiks, sest nad pakuvad eelnevalt kindlust siirdehindade määramise meetodi valimisel.

6. Käesolevas komisjoni neljandas teatises käsitletakse ühise siirdehindade foorumi kahe viimase aasta tööd ja selle lisas esitatakse vahekohtukonventsiooni läbivaadatud tegevusjuhend. Kehtiva tegevusjuhendi kohaldamise jälgimine osutas, et tegevusjuhendis vaidluste lahendamisel eesmärgiks seatud kolmeaastasest ajavahemikust oli raske kinni pidada ning et protsessi selgitamiseks oli vaja teha täiendavat tööd, et hõlbustada vaidluste lahendamist kolmeaastase ajavahemiku jooksul. Seega tehakse mõned muudatusettepanekud, et esitada vajalikke selgitusi vahekohtukonventsiooni konkreetsete sätete kohta.

2. ELI ÜHISE SIIRDEHINDADE FOORUMI TEGEVUS AJAVAHEMIKUL MÄRTS 2007–MÄRTS 2009

7. Kõnealusel ajavahemikul võttis ühine siirdehindade foorum vastu kaks aruannet: karistusi ja siirdehindu käsitlev esimene aruanne võeti ühehäälselt vastu ning teine aruanne, milles käsitleti vahekohtukonventsiooni mõnede sätete tõlgendamist, võeti vastu mitme reservatsiooniga alakapitaliseerituse küsimuse osas. Need aruanded avaldatakse koos käesoleva teatisega komisjoni talituste töödokumentidena. Ühise siirdehindade foorumi vahekohtukonventsiooni teatavate sätete tõlgendamist käsitlevas aruandes sisalduvad soovitused on lisatud vahekohtukonventsiooni läbivaadatud tegevusjuhendisse, mis on esitatud käesoleva teatise lisas.

2.1. Ühise siirdehindade foorumi järeldused karistuste ja siirdehindade kohta

8. Ühise siirdehindade foorumi esimeses töökavas tunnistati, et karistuste määramise küsimus oli hargmaiste ettevõtjate jaoks oluline probleem. Ühine siirdehindade foorum käsitles seda küsimust kahel korral: foorumi liige professor Maisto korraldas uuringu, et paremini hinnata, kuidas ELi liikmesriigid karistusi käsitlevad; ning ühine siirdehindade foorum arutas siirdehindade dokumenteerimisnõudeid.

9. Tehtud töö kinnitas, et ELi liikmesriikides kehtivad eeskirjad, mille eesmärk on tagada, et maksumaksjad järgiksid siseriiklikku maksuõigust. Sellised eeskirjad võivad liikmesriigiti märkimisväärselt erineda. Siirdehindade valdkonnas kohaldatakse karistusi tavaliselt siis, kui ei järgita siirdehindade dokumentatsiooninõudeid, maksumaksja ei taha koostööd teha ning kasum näidatakse väiksemana.

10. Karistused võivad olla kas rahalised hoiatused (nt lisamaks või täiendav maks, mis ettenähtust väiksema maksu maksmise tagajärjel kehtestatakse vähemmakse summale lisaks) või muud meetmed, nt tõendamiskohustuse ümberpööramine, kui maksumaksja ei ole tegutsenud heas usus.

11. Karistusi tuleb alati eristada maksu hilinenud maksmise korral võetavast intressist, mis määratakse selleks, et hüvitada raha ajaväärtust.

12. Seoses siirdehindade dokumenteerimisnõuetega seotud karistustega leidis ühine siirdehindade foorum, et seda küsimust on juba käsitletud siirdehindade dokumenteerimisnõuete tegevusjuhendis, milles on esitatud järgmised soovitused.

„Liikmesriigid ei tohiks kehtestada dokumenteerimisega seotud trahvi, kui maksumaksjad täidavad lisas kirjeldatud või riigisiseselt kehtestatud dokumenteerimisnõudeid heas usus, õigustatud viisil ja mõistliku aja jooksul ning lähtuvad reaalturuväärtuse põhimõttele vastavate siirdehindade määramisel nõuetekohaselt nendest dokumentidest.

…

Maksumaksjad väldivad koostööst hoidumisest tulenevaid trahve, kui nad on nõustunud kirjeldatud süsteemi kasutama ja esitama nõudmise korral või maksuauditi jooksul õigustatud viisil ja mõistliku aja jooksul muud teavet ja dokumente lisaks nendele, millele on osutatud punktis 18.”

13. Arvestades, et karistuste korda reguleeritakse siseriikliku õigusega, ja tunnistades, et üldiselt ELi liikmesriigid ei kohalda siirdehindade korrigeerimise suhtes eraldi karistuste korda, täheldas ühine siirdehindade foorum, et siirdehindade ja karistuste vastastikmõju on küsimus, mida tuleb käsitleda liikmesriikides kehtivate karistuste korra raames.

14. Ühine siirdehindade foorum tegi siiski kolm järgmist järeldust:

1. seoses siirdehindade korrigeerimisega seotud karistustega tunnistas ühine siirdehindade foorum, et siirdehindade kindlaksmääramine ei ole täppisteadus; tavaliselt on turuväärtuse kindlakstegemiseks mitu võimalust. Seepärast ei ole otstarbekas, et maksuametid määraksid karistuse automaatselt, ilma juhtumi fakte kaalumata, pelgalt selle põhjal, et siirdehind tundub olevat vale;

2. karistuste tühistamine või leevendamine, kui juhtum kuulub vastastikuse kokkuleppe menetluse alla topeltmaksustamise vältimise konventsiooni kohaselt või vahekohtukonventsiooni kohase menetluse alla: praktikas vähendatakse karistusi või loobutakse neist siis, kui maksumaksja ja maksuameti vahelises algses kokkuleppes sätestatud summat vähendatakse või vastastikuses kokkuleppe menetluses või vahekohtukonventsiooni kohases menetluses osalevad maksuametid otsustavad siirdehindu allapoole korrigeerida. Ühine siirdehindade foorum pidas vajalikuks rõhutada, et karistust tuleks vähendada siirdehindade allapoole korrigeerimisega samas ulatuses. See aitaks viia karistuse kooskõlla kokkulepitud lõpliku siirdehinnaga. Siiski ei puugi see kehtida kriminaalkaristuste või vahekohtukonventsiooni kohaste rangete karistuste puhul;

3. Ühise siirdehindade foorumi viimane järeldus oli, et küsimusi, mis on seotud vahekohtukonventsiooniga ja võimalusega keelduda sellele kohaldamisest range karistuse korral, tuleks käsitleda vahekohtukonventsiooni hõlmavas aruandes (vt punkt 2.2, lõige 17);

2.2. Ühise siirdehindade foorumi järeldused vahekohtukonventsiooni mõnede sätete tõlgendamise kohta

15. Esimese tegevusjuhendi eesmärk oli tagada, et kõik liikmesriigid kohaldaksid vahekohtukonventsiooni tõhusamalt ja ühtlasemalt, ning kehtestada menetlus, mis võimaldaks läbida vahekohtukonventsiooniga ettenähtud erinevad etapid tõrgeteta ja õigeaegselt. Tegevusjuhendis oli ELi liikmesriikidele esitatud ka soovitus seoses maksukogumise peatamisega piiriüleste vaidluste lahendamise menetluse ajal.

16. Tuginedes praktilistele kogemustele, mis on saadud alates selle esimese tegevusjuhendi vastuvõtmisest 2004. aastal, leidsid ühise siirdehindade foorumi liikmed, et mõnede sätete tõlgendamise kohta oleks vaja välja töötada ühine seisukoht. Konkreetselt keskenduti järgmistele teemadele: ranged karistused; vahekohtukonventsiooni reguleerimisala (siirdehinnad kolmepoolsete ja alakapitaliseerituse juhtumite puhul); intress, mille maksuametid sisse nõuavad või krediteeritavad, kui juhtumit käsitletakse vahekohtukonventsiooni raames; vahekohtukonventsiooni toimimine (nõuandva komisjoni loomise tähtaega käsitlevad eeskirjad ning sõltumatute tunnustatud isikute sõltumatuse kindlakstegemise kriteeriumid); kuupäev, alates millest saab juhtumiga vahekohtukonventsiooni raames tegelema hakata; ning vahekohtukonventsiooni ja siseriikliku kohtumenetluse vastastikmõju.

17. Ühine siirdehindade foorum arutas ka rangete karistuste küsimust (vahekohtukonventsiooni artikli 8 lõige 1), st võimalust, et vahekohtukonventsiooni kohaldamisest keeldutakse, kui maksumaksja suhtes kohaldatakse ranget karistust. Kõnealust artiklit täiendavad ühepoolsed deklaratsioonid, milles liikmesriigid selgitavad, mida nad käsitavad range karistusena. Mõned liikmesriigid tunnistavad nüüd, et nende ühepoolsetes deklaratsioonides ei kirjeldata üksnes karistusi, mida tuleks käsitada rangete karistustena. Peale selle on maksuametid saanud alates 1995. aastast rohkem kogemusi siirdehindu hõlmavate vaidluste lahendamisel ning praktikas on vahekohtukonventsiooni kohaldamisest keeldutud väga vähestel juhtudel. Seepärast järeldas ühine siirdehindade foorum, et rangeid karistusi tuleks kohaldada üksnes sellistel erandjuhtudel nagu pettus, ning ta kutsus liikmesriike üles seda järeldust paremini oma deklaratsioonides kajastama.

18. Ühine siirdehindade foorum uuris, mil määral alakapitaliseerituse juhtumid on vahekohtukonventsiooni reguleerimisalaga hõlmatud. Ühehäälselt tunnistati, et seotud ettevõtjate vaheliste laenude intressimäära korrigeerimine kuulub konventsiooni reguleerimisalasse. Siiski avaldasid maksuametite esindajad erinevaid arvamusi selles osas, kas ka laenusumma korrigeerimine on hõlmatud, ning see omakorda tõstatab laialdasemaid küsimusi seoses üldise laenuvõimega. See on eriti tundlik teema, kui alakapitaliseeritusega seotud kasumi korrigeerimist käsitatakse tulenevalt ELi liikmesriikide kuritarvituste vastastest meetmetest, mitte turuväärtuse põhimõtet käsitlevatest üldistest siseriiklikest eeskirjadest, nagu tõestavad mitmed ühise siirdehindade foorumi soovituste kohta esitatud reservatsioonid, milles osutatakse kuritarvituste vastastele meetmetele.

19. Liikmesriikide suur enamus järeldas, et vahekohtukonventsioon hõlmab alakapitaliseerituse juhtumeid, kuna selles viidatakse selgelt, et „kui ettevõtjad järgivad omavahelistes äri- ja rahandussuhetes ….. tingimusi”. Seega intressimäärade, laenusumma ja laenuvõime tingimustega seotud korrigeerimised on kõik hõlmatud vahekohtukonventsiooniga. Liikmesriikide oluline vähemus ei nõustunud selle järeldusega, põhjendades seda sellega, et kuritarvituste vastased meetmed ja turuväärtuse põhimõtte kohaldamine finantstehingute suhtes on erinevad kontseptsioonid ning seega laenusummaga ja laenuvõimega seotud korrigeerimised ei kuulu vahekohtukonventsiooni reguleerimisalasse.

20. Komisjon arvab vahekohtukonventsiooni tekstile tuginedes, et artikli 4 lõige 1 on piisavalt lai, et hõlmata kõik alakapitaliseerituse eeskirju hõlmavad aspektid, hoolimata sellest, kas need hõlmavad intressimäära või laenusummat, kuna kõik need aspektid mõjutavad lõpuks seotud ettevõtjate kasumit.

21. Võib märkida, et Euroopa Kohus osutab turuväärtuse põhimõtte kohaldamisel ka alakapitaliseeritust käsitlevate eeskirjade sellistele eri aspektidele[9]. Seoses selliste korrigeerimiste konkreetsete aspektidega, mis osaliselt või täielikult tulenevad üksnes piiriüleste juhtumite suhtes siseriiklike kuritarvituste vastaste eeskirjade kohaldamisest, järeldab komisjon Euroopa Kohtu hiljutise kohtupraktika alusel ja nagu ta ka kuritarvituste vastaseid meetmeid käsitlevas teatises[10]on juba osaliselt formuleerinud, et sellised korrigeerimised peaksid olema piiratud tehingutega, mille puhul tervenisti või osaliselt on tegemist täielikult kunstliku skeemiga. Peale selle peaks kõnealuse eeskirja eesmärk olema üksnes tehingu õige hinna määramine.

22. Kuna vahekohtukonventsioonis käsitletakse üksnes turuväärtuse põhimõtte kohaldamisega seotud korrigeerimisi, ei peaks olema põhjust vahekohtukonventsiooni eespool osutatud olukorras mitte kohaldada. Seepärast kutsub komisjon kõiki maksuameteid üles seda tõlgendust aktsepteerima, et vahekohtukonventsiooni kohane menetlus tooks võimalikult laialdast kasu.

23. Foorum analüüsis seda, kuidas vahekohtukonventsiooni ja selle tegevusjuhendit kohaldatakse rohkem kui kahe Euroopa osapoolega tehinguid hõlmavate topeltmaksustamise juhtumite suhtes. Küsimuse analüüsimiseks oli vaja kokku leppida kõnealuse juhtumi liigi määratlus, mis lepiti kokku järgmiselt: kolmepoolse juhtumiga on tegemist, kui kaks vastastikuse kokkuleppe menetluses osalevat liikmesriiki ei ole siirdehindade määramist hõlmava juhtumi puhul võimelised turuväärtuse põhimõtte kohaldamisega täielikult kõrvaldama topeltmaksustamist, sest seotud ettevõtja (nagu on määratletud vahekohtukonventsioonis), kes asub kolmandas liikmesriigis ja kelle mõlemad ELi pädevad ametiasutused on identifitseerinud (võrreldavusanalüüsi, sh tegevusanalüüsi ja muude seotud faktiliste elementide alusel), mõjutas oluliselt seda, et turuväärtuse põhimõtet ei saanud kohaldada asjaomase tehinguteahela või äri- või rahandussuhete suhtes, ning topeltmaksustamise tõttu kannatav maksumaksja on seda selliselt tunnistanud ja on taotlenud vastastikuse kokkuleppe menetlust.

24. Ühine siirdehindade foorum nõustus, et siirdehindu hõlmavad kolmepoolsed vaidlusalused juhtumid, millesse on kaasatud üksnes ELi pädevad ametiasutused, on hõlmatud vahekohtukonventsiooniga. Foorum uuris ka, milliseid praktilisi juhtnööre saaks anda, et hõlbustada selliste juhtumite lahendamist.

25. Lähtuvalt esimeses tegevusjuhendis esitatud soovitusest peatada maksukogumine vastastikuse kokkuleppe menetluse ajaks, uuris ühine siirdehindade foorum võimalust peatada intressimaksed menetluse ajaks. Kõik maksuametid võiksid kokku leppida, et vastastikuse kokkuleppe menetluse ajal rakendatavad erinevad lähenemisviisid intressimaksetele ja tagasimaksetele ei tohiks maksumaksjat negatiivselt mõjutada. Seepärast soovitas ühine siirdehindade foorum, et liikmesriigid kohaldaksid ühte järgmist lähenemisviisi: 1) maks vabastatakse kogumiseks ja makstakse intressideta tagasi; 2) maks vabastatakse kogumiseks ja makstakse intressidega tagasi; 3) iga juhtumi puhul analüüsitakse eraldi, kas intresse võetakse või need makstakse tagasi (see on võimalik vastastikuse kokkuleppe menetluse ajal). Pädevatel asutustel on tänu arutamisele ja kolmel valikuvõimalusel põhineva kõige sobivama lähenemisviisi kasutamisele võimalik tagada, et vastastikuse kokkuleppe menetluse ajal rakendatavad erinevad lähenemisviisid intressimaksetele ei mõjutaks maksumaksjat negatiivselt. Komisjon kutsub üles kasutama eespool osutatud menetlust.

26. Vahekohtukonventsiooniga on ette nähtud vaidluste lahendamine kolme aasta jooksul. Statistilistest andmetest[11] ilmnes selgelt, et liiga paljude juhtude lahendamiseks kulub kauem kui kolm aastat. Märgiti, et artikli 7 lõike 1 kohase nõuandva komisjoni moodustamise selge tähtaja puudumine on vahekohtukonventsiooni kohase menetluse suur puudus. Selle probleemi lahendamiseks leppis ühine siirdehindade foorum kokku, et nõuandev komisjon tuleb moodustada hiljemalt kuus kuud pärast vahekohtukonventsiooni artiklis 7 määratletud menetluse algetapi möödumist.

27. Veel üks viivitusi põhjustav probleem seisneb kokkuleppele jõudmises, kas sõltumatu tunnustatud isik, kes on esitatud nõuandava komisjoni liikmeks, on tõesti sõltumatu. Ühine siirdehindade foorum leppis kokku, et standarddeklaratsioonist oleks kasu. Teate kohaselt tuleb komisjoni liikmeks valitud sõltumatutel tunnustatud isikutel allkirjastada deklaratsioon, milles nad nõustuvad kandideerimisega, ning kinnitus, et käsitletava juhtumi puhul on nad sõltumatud. Peale selle leppis ühine siirdehindade foorum kokku, et sõltumatud tunnustatud isikud ei pea olema neid kandidaadiks esitava riigi kodanikud või residendid, vaid peavad olema vahekohtukonventsiooni osalisriigi kodanikud ja elama vahekohtukonventsiooni territoriaalsel kohaldamisalal, nagu on määratletud vahekohtukonventsiooni artiklis 16.

28. Ühine siirdehindade foorum täpsustas ka kuupäeva, alates millest saab juhtumiga vahekohtukonventsiooni raames tegelema hakata, kui riik ühineb vahekohtukonventsiooniga. Ühine siirdehindade foorum tegi järelduse, et juhtum on hõlmatud vahekohtukonventsiooniga, kui taotlus esitatakse vahekohtukonventsiooni artiklis 6 osutatud ajavahemikul, kuid pärast uute liikmesriikide vahekohtukonventsiooniga ühinemise kuupäeva, isegi kui korrigeerimine hõlmab varasemaid eelarveaastaid.

29. Ühine siirdehindade foorum esitas ka mõned selgitused vahekohtukonventsiooni artikli 7 kohta ning vastastikuse kokkuleppe menetluse ja kohtuliku edasikaebamise vastastikmõju kohta. Iga liikmesriik on esitanud teavet, mis selgitab tema olukorda. Lisateave sisaldub ühise siirdehindade foorumi esitatud vahekohtukonventsiooni mõnede sätete tõlgendamist käsitleva aruande VIII lisas.

3. VAHEKOHTUKONVENTSIOON JA SELLEGA SEOTUD KÜSIMUSED

30. Uute liikmesriikide ühinemist vahekohtukonventsiooniga käsitleva konventsiooni[12] ratifitseerimine viidi lõpule 2009. aastal.

31. 23. juunil 2008 võttis nõukogu vastu otsuse,[13] millega laiendatakse vahekohtukonventsiooni Bulgaariale ja Rumeeniale. Otsus jõustus 1. juulil 2008.

32. Nüüd on peaaegu kõikide liikmesriikide maksumaksjad tulevaste tehingute puhul hõlmatud vahekohtukonventsiooniga. Täiendav teave on esitatud nõukogu veebisaidil[14].

33. Liikmesriigid on esitanud ka aruandeid maksude kogumise peatamist käsitlevas 2004. aastal vastu võetud tegevusjuhendis sisalduva soovituse rakendamise kohta. 2009. aasta märtsi lõpuks olid kõik liikmesriigid kinnitanud, et maksukogumise peatamine on võimalik või muutub võimalikuks. Lisateave sisaldub ühise siirdehindade foorumi esitatud vahekohtukonventsiooni mõnede sätete tõlgendamist käsitleva aruande IX lisas. Selle küsimusega tuleb ka tulevikus tegeleda, et analüüsida, kuidas seda praktikas kohaldatakse.

34. Iga-aastane järelevalvetegevus, mille käigus analüüsitakse ELi vahekohtukonventsiooni kohaseid pooleli olevaid juhtumeid, näitas, et siirdehindadega seotud topeltmaksustamise pikaajaliste juhtumite arv on vähenenud. Komisjon leiab, et see on oluline samm edasi.

35. Siiski võib tabelist näha, et siirdehindadega seotud uute juhtumite arv suureneb ikka veel, seega on selliste juhtumite puhul topeltmaksustamise kõrvaldamiseks vaja jätkuvalt uusi ressursse.

4. ÜHISE SIIRDEHINDADE FOORUMI PRAEGUNE JA TULEVANE TÖÖKAVA

36. 2007. aastal kokku lepitud töökava sisaldab järgmisi teeemasid: kontsernisisesed teenused, väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad, kulude jagamise kokkulepped ning vastuvõetud vahendite jälgimine. 2008. aastal hakkas ühine siirdehindade foorum käsitlema kontsernisiseseid teenuseid.

37. Foorum jätkab tulevikus järelevalvet, analüüsides siirdehindade dokumenteerimisnõuete tegevusjuhendi ja siirdehindade eelkokkulepete suuniste rakendamist. Eesmärk on, et liikmesriigid ja ettevõtjatest liikmed esitavad aruandeid eri vahendite rakendamise ja sellest tulenevate praktiliste probleemide kohta. Järgmisena tehakse järelevalvet siirdehindade dokumenteerimisnõuete tegevusjuhendi üle ja sellega alustatakse 2009. aastal.

38. Komisjon leiab, et seoses vahekohtukonventsiooniga tuleb põhjalikumalt käsitleda järgmisi küsimusi: võimalus luua alaline ja sõltumatu sekretariaat; ning vahekohtukonventsiooni ja OECD maksustamisalase näidiskonventsiooni artikli 25 lõike 5 vastastikmõju.

5. KOMISJONI JÄRELDUSED

39. Komisjon tänab ühise siirdehindade foorumi liikmeid töö eest, mida foorum tegi 2007. aasta märtsist kuni 2009. aasta märtsini, ja nende konstruktiivse panuse eest pragmaatilise soovituste formuleerimisel, mis aitas leida lahendusi tuvastatud probleemidele.

40. Karistuste ja vahekohtukonventsiooni kohta aruandeid esitades täidab ühine siirdehindade foorum talle antud volituse ühte peamist eesmärki – hõlbustada vahekohtukonventsiooni rakendamist. Komisjon märgib ka, et ühise siirdehindade foorumi aruannetes sisalduvad lisad on taustainfo seisukohast olulised.

41. Komisjon on täiel määral nõus ühise siirdehindade foorumi järelduste ja soovitustega, mis on esitatud karistusi ja siirdehindu ning vahekohtukonventsiooni mõnede sätete tõlgendamist käsitlevates aruannetes. Tehtud tööle tuginedes on komisjon koostanud lisatud ettepaneku vahekohtukonventsiooni läbivaadatud tegevusjuhendi kohta.

42. Komisjon leiab, et kui liikmesriigid need vastu võtavad, tõhustavad läbivaadatud tegevusjuhendit käsitlevas ettepankus sisalduvad soovitused kõnealust vahendit ning see peaks viima siirdehindu hõlmavate vaidluste kiirema lahendamiseni.

43. Seepärast kutsub komisjon nõukogu üles kiitma heaks vahekohtukonventsiooni läbivaadatud tegevusjuhendit käsitlev ettepanek ning kutsub liikmesriike üles uusi soovitusi kiiresti rakendama siseriikliku õiguse või halduseeskirjade raames. Peale selle kutsutakse liikmesriike üles eraldama piisavad vahendid siirdehindu hõlmavate vaidluste kiireks lahendamiseks.

44. Komisjon märgib, et vahekohtukonventsiooni tegevusjuhend sisaldab järelevalvet, kusjuures see on viinud uute soovituste esitamiseni, et parandada vahekohtukonventsiooni kohast menetlust. Komisjon arvab, et vahekohtukonventsiooni kohaste uute juhtumite arvu suurenemine aitab vähendada topeltmaksustamist siseturul, ning see osutab, et maksumaksjad usuvad rohkem vahekohtukonventsiooni kohase menetluse tõhususse.

45. Sellest hoolimata tunnistab komisjon, et tegevusjuhend tuleb saadud kogemustest lähtuvalt vajaduse korral tulevikus uuesti läbi vaadata ja seda tuleb ajakohastada, ning komisjon jälgib jätkuvalt vahekohtukonventsiooni toimimist, et teha ettepanek vajalike uuenduste kohta, lähtudes eelkõige juhtumite lahendamise suundumusest ja vahekohtu abil vaidluste lahendamise rahvusvahelistest arengusuundadest.

46. Alakapitaliseeritust hõlmavate vaidluste kohta arvab komisjon, et kuna vahekohtukonventsioonis osutatakse äri- ja rahandussuhetele, ilma kasumi eri liikide vahel vahet tegemata, on kõik alakapitaliseeritusega seotud korrigeerimised hõlmatud vahekohtukonventsiooniga. Kuigi komisjon tunnistab kasu, mis tuleneks kokkuleppest, et intressimäärad hõlmatakse vahekohtukonventsiooniga, tekitavad eri tõlgendused selle kohta, kas laenusummad kuuluvad vahekohtukonventsiooni alla, ebaselgust, suuremat täitmiskoormust ja võimalikku topeltmaksustamist. Seepärast kutsutakse liikmesriike üles kaaluma võimalust kohaldada vahekohtukonventsiooni alakapitaliseeritust hõlmavate vaidluste eespool esitatud aspektide suhtes, et kõrvaldada topeltmaksustamine.

47. Liikmesriike kutsutakse üles ka muutma oma ühepoolsetes deklaratsioonides sätestatud „raske karistuse” määratlust, et kitsendada reguleerimisala ja paremini kajastada foorumi soovitust, et rasket karistust tuleks kohaldada üksnes erandjuhtudel, nt pettus.

48. Liikmesriike kutsutakse üles esitama komisjonile iga kahe aasta tagant aruandeid nimetatud tegevusjuhendi kohaldamiseks võetud meetmete ja selle praktilise toimimise kohta. Nende aruannete alusel vaatab komisjon tegevusjuhendi korrapäraselt läbi.

LISA

EELNÕU: LÄBIVAADATUD TEGEVUSJUHEND SEOTUD ETTEVÕTJATE KASUMI KORRIGEERIMISEL TEKKIVA TOPELTMAKSUSTAMISE KÕRVALDAMISE KONVENTSIOONI TÕHUSAKS RAKENDAMISEKS

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU JA NÕUKOGUS KOKKU TULNUD LIIKMESRIIKIDE VALITSUSTE ESINDAJAD,

VÕTTES ARVESSE 23. juuli 1990. aasta seotud ettevõtjate kasumi korrigeerimisel tekkiva topeltmaksustamise kõrvaldamise konventsiooni (vahekohtukonventsioon),

TUNNISTADES nii liikmesriikide kui maksumaksjate vajadust üksikasjalikumate reeglite järele eespool osutatud konventsiooni tõhusaks ellurakendamiseks,

MÄRKIDES ÄRA komisjoni XXX teatise, milles käsitletakse ELi ühise siirdehindade foorumi 2007. aasta märtsist kuni 2009. aasta märtsini tehtud tööd, mis tugineb karistusi ja siirdehindu ning vahekohtukonventsiooni mõnede sätete tõlgendamist käsitlevatele aruannetele,

RÕHUTADES, et tegevusjuhend on poliitiline kohustus ja ei mõjuta liikmesriikide õigusi ja kohustusi või asutamislepingust tulenevat liikmesriikide ja ühenduse pädevust,

TUNNISTADES, et tegevusjuhendi rakendamine ei tohi olla takistuseks globaalsematele lahendustele,

KIITES HEAKS ühise siirdehindade foorumi aruande, milles käsitletakse karistusi,

ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE LÄBIVAADATUD TEGEVUSJUHENDI:

Ilma et see piiraks liikmesriikide ja ühenduse pädevust, käsitleb käesolev läbivaadatud tegevusjuhend vahekohtukonventsiooni rakendamist ning sellega seotud teatavaid küsimusi, mis käsitlevad liikmesriikidevaheliste topeltmaksustamise vältimise lepingute kohast vastastikuse kokkuleppe menetlust.

1. Vahekohtukonventsiooni reguleerimisala

1.1 ELi kolmepoolsed siirdehindu hõlmavad juhtumid

a) Käesolevas konventsioonis tähendab kolmepoolne juhtum juhtumit, mille puhul kaks vahekohtukonventsiooni kohase menetluse esimeses etapis osalevat ELi pädevat asutust ei ole siirdehindade määramist hõlmava juhtumi puhul võimelised turuväärtuse põhimõtte kohaldamisega täielikult kõrvaldama topeltmaksustamist, sest seotud ettevõtja, kes asub teises liikmesriigis / teistes liikmesriikides ja kelle ELi mõlemad pädevad asutused on identifitseerinud (võrreldavusanalüüsi, sh tegevusanalüüsi ja muude seotud faktiliste elementide alusel), mõjutas oluliselt seda, et turuväärtuse põhimõtet ei saanud kohaldada asjaomase tehinguteahela või äri- või rahandussuhete suhtes, ning topeltmaksustamise tõttu kannatav maksumaksja on seda selliselt tunnistanud ja taotlenud vahekohtukonventsiooni sätete kohaldamist.

b) Vahekohtukonventsiooni reguleerimisala hõlmab liikmesriikidevaheliste kolmepoolsete juhtumite all kuuluvaid kõik ELi tehingud.

1.2 Alakapitaliseeritus

Vahekohtukonventsioonis osutatakse selgelt äri- ja rahandussuhetest saadavale kasule, kuid ei eristata kasumi konkreetseid liike. Seepärast rahandussuhetest tulenev kasu korrigeerimine (sh laen ja selle tingimused), mis põhineb turuväärtuse põhimõttel, kuulub vahekohtukonventsiooni reguleerimisalasse.

2. Juhtumi vastuvõetavus

Vahekohtukonventsiooni artikli 18 kohaselt soovitatakse liikmesriikidel käsitada juhtumit vahekohtukonventsiooniga hõlmatuna, kui taotlus esitatakse õigeaegselt pärast uute liikmesriikide vahekohtukonventsiooniga ühinemise kuupäeva, isegi kui korrigeerimine hõlmab varasemaid eelarveaastaid.

3. Rasked karistused

Arvestades, et artikli 8 lõige 1 võimaldab keelduda vahekohtukonventsiooni kohaldamisest raskete karistuste kehtestamise korral, ning võttes arvesse alates 1995. aastast saadud praktilisi kogemusi, soovitatakse liikmesriikidel täpsustada või vaadata läbi vahekohtukonventsiooni lisas esitatud ühepoolsed deklaratsioonid, et paremini kajastada seda, et rasket karistust tuleks kohaldada üksnes erandjuhtudel, nt pettuse korral.

4. Kolmeaastase ajavahemiku algus (taotluse esitamise tähtpäev vahekohtukonventsiooni artikli 6 lõike 1 kohaselt)

Kolmeaastase ajavahemiku alguseks loetakse kuupäeva, mil väljastati „esimene maksuotsus või sellega võrdväärne otsus, mis põhjustab või tõenäoliselt põhjustab topeltmaksustamist artikli 1 mõistes, näiteks siirdehinna korrigeerimise tõttu”.

Siirdehinna osas soovitatakse liikmesriikidel kohaldada käesolevat määratlust ka OECD tulu- ja kapitalimaksu näidiskonventsiooni artikli 25 lõikes 1 sätestatud ja ELi liikmesriikide vahelistes topeltmaksustamise vältimise lepingutes rakendatud kolmeaastase ajavahemiku kindlaksmääramisel.

5. Kaheaastase ajavahemiku algus (vahekohtukonventsiooni artikli 7 lõige 1)

i) Vahekohtukonventsiooni artikli 7 lõike 1 kohaldamisel loetakse juhtum esitatuks kooskõlas artikli 6 lõikega 1, kui maksumaksja esitab järgmised andmed:

a) andmed (näiteks nimi, aadress, maksukohustuslasena registreerimise number) taotluse esitanud osalisriigi ettevõtja ja asjakohaste tehingute teiste osaliste identifitseerimiseks;

b) asjakohaste faktide ja asjaolude kirjeldus (sealhulgas ettevõtja ja asjakohaste tehingute teiste osaliste vaheliste suhete kirjeldus);

c) asjaomase maksustamisperioodi andmed;

d) väidetavat topeltmaksustamist põhjustavate maksuotsuste, maksurevisjoni aktide või nendega võrdväärsete dokumentide koopiad;

e) ettevõtja või asjakohaste tehingute teiste osaliste algatatud edasikaebuste ja kohtuvaidluste ning juhtumiga seotud kõigi kohtuotsuste üksikasjad;

f) ettevõtja selgitus selle kohta, miks ta arvab, et vahekohtukonventsiooni artiklis 4 sätestatud põhimõtteid ei ole järgitud;

g) ettevõtja lubadus, et ta reageerib nii suures ulatuses ja kiiresti kui võimalik kõikidele pädeva ametiasutuse mõistlikele ja asjakohastele taotlustele ning teeb dokumendid pädevatele ametiasutustele kättesaadavaks; ning

h) mis tahes täiendav teave, mida pädev asutus taotleb kahe kuu jooksul alates maksumaksja taotluse saamisest.

ii) Kaheaastane ajavahemik algab ühel järgneval kuupäeval, sõltuvalt sellest, kumb on hilisem:

a) maksuotsuse, st täiendava tulu kohta tehtud maksuameti lõpliku otsuse või sellega võrdväärse otsuse kuupäev;

b) kuupäev, mil pädev asutus saab taotluse ja punkti 5 alapunktis i osutatud miinimumteabe.

6. Vahekohtukonventsiooni kohane vastastikuse kokkuleppe menetlus

6.1 Üldsätted

a) Kohaldatakse turuväärtuse põhimõtet, nagu seda soovitab OECD, võtmata arvesse kohest maksualast mõju mis tahes osalisriigile.

b) Juhtumid lahendatakse nii kiiresti kui võimalik, võttes arvesse iga käsitletava juhtumi keerukust.

c) Kaalutakse kõiki asjakohaseid meetmeid vastastikuse kokkuleppe võimalikult kiireks saavutamiseks, sealhulgas isiklike kohtumiste korraldamist; vajadusel kutsutakse ettevõtja oma pädevale asutusele ettekannet esitama.

d) Võttes arvesse käesoleva tegevusjuhendi sätteid, tuleks vastastikune kokkulepe saavutada kahe aasta jooksul alates kuupäevast, mil juhtum esitati esmakordselt ühele pädevatest asutustest kooskõlas käesoleva tegevusjuhendi punkti 5 alapunktiga ii. Siiski tunnistatakse, et mõnes olukorras (nt kui juhtum tuleb kiiresti lahendada või kui tegemist on eriti keeruliste tehingute või kolmepoolsete juhtumitega) võib olla asjakohane kohaldada artikli 7 lõiget 4 (tähtaegade erandid), et leppida kokku tähtaja lühikeses pikendamises.

e) Vastastikuse kokkuleppe menetlusega ei tohiks taotlust esitavale isikule ega teistele juhtumiga seotud isikutele kehtestada sobimatuid ega liigseid nõuete järgimisega seotud kulusid.

6.2 ELi kolmepoolsed siirdehindu hõlmavad juhtumid

a) Niipea kui osalisriigi pädevad asutused on kokku leppinud, et käsitletav juhtum on ELi kolmepoolne juhtum, peaksid nad kohe kutsuma teist ELi pädevat asutust / teisi ELi pädevaid asutusi osalema menetluses ja aruteludes vaatlejana või aktiivse osalejana ning otsustama koos, milline on soovitav lähenemisviis. Seega tuleks kogu teavet jagada teise ELi pädeva asutusega / teiste ELi pädevate asutustega, kasutades selleks näiteks teabevahetust. Teist pädevat asutust / teisi pädevaid asutusi tuleks kutsuda üles tunnistama tema/nende maksumaksja tegelikku või võimalikku kaasatust.

b) Kaasatud pädevad ametiasutused võivad kasutada ühte järgmist lähenemisviisi, et kõrvaldada ELi vahekohtukonventsiooni kohastest ELi kolmepoolsetest juhtumitest tulenev topeltmaksustamine:

1. pädevad ametiasutused võivad otsustada kasutada mitmepoolset lähenemisviisi (kõik asjaomased pädevad ametiasutused osalevad kohe ja täiel määral); või

2. pädevad ametiasutused võivad otsustada alustada kahepoolset menetlust, mille kaks osapoolt on pädevad ametisutused, kes identifitseerisid (võrreldavusanalüüsi, sh tegevusanalüüsi ja muude seotud faktiliste elementide alusel) seotud ettevõtja, kes asub teises liikmesriigis ja kes mõjutas oluliselt seda, et turuväärtuse põhimõtet ei saanud kohaldada asjaomase tehinguteahela või äri- või rahandussuhete suhtes, ning nad peaksid kutsuma teist ELi pädevat ametiasutust / teisi ELi pädevaid ametiasutusi osalema vaatlejana vastastikuse kokkuleppe menetluse kohastes aruteludes; või

3. pädevad ametiasutused võivad otsustada alustada samal ajal mitu kahepoolset menetlust ning nad peaksid kutsuma teist ELi pädevat ametiasutust / teisi ELi pädevaid ametiasutusi osalema vaatlejana vastavates vastastikuse kokkuleppe menetluste kohastes aruteludes.

Liikmesriikidel soovitatakse kohaldada mitmepoolset menetlust kõnealuste topeltmaksustamise juhtumite lahendamiseks. Siiski peaksid kõik pädevad ametiasutused selles alati kokku leppima, tuginedes juhtumi konkreetsetele faktidele ja asjaoludele. Kui mitmepoolset lähenemisviisi ei ole võimalik kasutada ja ühel ajal algatatakse kaks (või mitu) kahepoolset menetlust, peaksid kõik pädevad ametiasutused olema kaasatud vahekohtukonventsioonikohase menetluse esimesse etappi kas vahekohtukonventsiooni esialgse taotlusega hõlmatud osalisriigina või vaatlejana.

c) Vaatleja staatust võib muuta aktiivse osaleja staatuseks, sõltuvalt arutelude arengust ja esitatud tõenditest. Kui pädev(ad) ametiasutus(ed) tahab/tahavad osaleda teises etapis (vahekohus), peab/peavad ta/nad muutuma aktiivseks osalejaks.

Kui ELi pädev(ad) ametiasutus(ed) jääb/jäävad kogu aja jooksul arutelude osaliseks üksnes vaatlejana, ei mõjuta see vahekohtukonventsiooni sätete (nt tähtaegade ja menetlusega seotud küsimuste) kohaldamist.

Vaatlejana osalemise puhul ei ole vahekohtumenetluse lõpptulemus pädeva(te) ametiasutus(t)e jaoks siduv.

Teabe vahetamine menetluse käigus peab vastama tavapärastele õigus- ja haldusnõuetele ning menetlusele.

d) Maksumaksja(d) peaks(id) võimalikult kiiresti teavitama kaasatud maksuametit/maksuameteid, et juhtumisse võib/võivad olla kaasatud teine osapool / teised osapooled teises liikmesriigis / teistes liikmesriikides. Pärast sellist teavitamist tuleks õigeaegselt esitada kõik asjakohased faktid ja tõendavad dokumendid. Kõnealuse lähenemisviisi kasutamine mitte ainult ei vii kiirema lahenduseni, vaid aitab ka tagada, et topeltmaksustamise juhtum ei jää liikmeriikide erinevate menetluse tähtaegade tõttu lahendamata.

6.3 Praktiline toimimine ja läbipaistvus

a) Tõlkimisega seotud kulude ja viivituste vähendamiseks tuleks vastastikuse kokkuleppe menetlus, eelkõige seisukohtade kirjalik vahetamine, viia läbi ühises töökeeles või sama mõju omaval viisil, kui pädevad asutused saavad jõuda kokkuleppele kahepoolsetel (või mitmepoolsetel) alustel.

b) Pädev asutus, kellele ettevõtja esitas taotluse juhtumi vastastikuse kokkuleppe korras menetlemiseks, hoiab ettevõtjat kursis kõikide oluliste arengutega, mis teda menetluse käigus mõjutavad.

c) Kahepoolse maksukonventsiooni või osalisriigi õigusega kaitstud iga isikut puudutava teabe konfidentsiaalsus tagatakse.

d) Pädev asutus tunnistab maksumaksja taotluse saamist vastastikuse kokkuleppe menetluse algatamiseks ühe kuu jooksul alates nimetatud taotluse saamisest ja samal ajal teavitab sellest juhtumiga seotud osalisriikide pädevaid asutusi, edastades neile maksumaksja taotluse koopia.

e) Kui pädev asutus usub, et ettevõtja ei ole esitanud punkti 5 alapunktis i toodud vastastikuse kokkuleppe menetluse algatamiseks vajalikku miinimumteavet, palub pädev asutus ettevõtjal esitada vajalik lisateave kahe kuu jooksul alates taotluse saamisest.

f) Osalisriigid lubavad, et pädevad ametiasutused vastavad taotluse esitanud ettevõtjale ühes alljärgnevas vormis:

i) kui pädev ametiasutus ei arva, et ettevõtja tulu sisaldub või tõenäoliselt sisaldub teise osalisriigi ettevõtja tuludes, teatab ta ettevõtjale oma kahtlustest ja kutsub teda esitama täiendavaid märkusi;

ii) kui pädev ametiasutus leiab, et taotlus on põhjendatud ja jõuab ise rahuldava lahenduseni, teatab ta sellest ettevõtjale ja teeb nii kiiresti kui võimalik sellised korrektsioonid või võimaldab selliseid soodustusi, mis on õigustatud;

iii) kui pädev ametiasutus leiab, et taotlus oli põhjendatud, kuid ei jõua ise rahuldava lahenduseni, teatab ta ettevõtjale oma kavatsusest lahendada juhtum vastastikusel kokkuleppel asjaomase teise osalisriigi pädeva ametiasutusega.

g) Kui pädev ametiasutus leiab, et juhtum on põhjendatud, peab ta algatama vastastikuse kokkuleppe menetluse, teatades oma otsusest teise osalisriigi / teiste osalisriikide pädevale ametiasutusele ja lisades käesoleva tegevusjuhendi punkti 5 alapunktis i osutatud teabe koopia. Samal ajal teatab ta vahekohtukonventsiooni kohaldamist taotlenud isikule, et on algatatud vastastikuse kokkuleppe menetlus. Vastastikuse kokkuleppe menetluse algatanud pädev ametiasutus teatab talle teadaolevale teabele tuginedes teise osalisriigi / teiste osalisriikide pädevale ametiasutusele ja taotluse esitanud isikule, kas juhtum esitati vahekohtukonventsiooni artikli 6 lõikes 1 sätestatud tähtaja piires, ning teatab vahekohtukonventsiooni artikli 7 lõikes 1 sätestatud kaheaastase ajavahemiku algusest.

6.4 Seisukohtade vahetamine

a) Osalisriigid lubavad, et vastastikuse kokkuleppe menetluse algatamise korral saadab selle riigi pädev asutus, kus koostati või kavatsetakse koostada maksuotsus, st täiendava tulu kohta tehtud maksuameti lõplik otsus, või sellega võrdväärne otsus, mis põhjustab või tõenäoliselt põhjustab topeltmaksustamist vahekohtukonventsiooni artikli 1 mõistes, juhtumisse kaasatud teiste osalisriikide pädevatele ametiasutusele oma seisukoha, milles toob välja:

i) taotluse esitanud isiku esitatud asja sisu;

ii) oma sisulise arvamuse juhtumi kohta, näiteks miks ta arvab, et on tekkinud või tõenäoliselt võib tekkida topeltmaksustamine;

iii) ettepaneku selle kohta, kuidas juhtumit on võimalik topeltmaksustamise kõrvaldamise seisukohast lahendada, ning põhjalikud selgitused.

b) Seisukoht sisaldab maksu määramise või korrigeerimise mõjuvaid põhjendusi ning sellele lisatakse pädeva ametiasutuse seisukohta toetavad põhidokumendid ja korrigeerimise aluseks olevate kõigi muude dokumentide loetelu.

c) Seisukoht saadetakse juhtumisse kaasatud teiste osalisriikide pädevatele ametiasutustele nii kiiresti kui võimalik, võttes arvesse konkreetse juhtumi keerukust, ja mitte hiljem kui nelja kuu jooksul pärast ühte alljärgnevat kuupäeva, sõltuvalt sellest, kumb on hilisem:

i) maksuotsuse, st täiendava tulu kohta tehtud maksuameti lõpliku otsuse või sellega võrdväärse otsuse kuupäev;

ii) kuupäev, mil pädev ametiasutus saab taotluse ja punkti 5 alapunktis i osutatud miinimumteabe.

d) Osalisriigid lubavad, et kui selle riigi pädev asutus, kus ei ole tehtud ega kavatseta teha maksuotsust või sellega võrdväärset otsust, mis põhjustab või tõenäoliselt põhjustab topeltmaksustamist vahekohtukonventsiooni artikli 1 mõistes, näiteks siirdehinna korrigeerimise tõttu, saab teise osalisriigi pädeva asutuse seisukoha, vastab ta sellele võimalikult kiiresti, võttes arvesse konkreetse juhtumi keerukust, ja mitte hiljem kui kuue kuu jooksul pärast seisukoha saamist.

e) Vastus tuleb esitada ühel järgneval kujul:

i) kui pädev ametiasutus leiab, et on toimunud või tõenäoliselt võib toimuda topeltmaksustamine ja nõustub seisukohas esitatud parandusmeetmega, teatab ta sellest teisele pädevale ametiasutusele / teistele pädevatele ametiasutustele ja teeb nii kiiresti kui võimalik vastavad parandused või võimaldab vastavaid soodustusi;

ii) kui pädev ametiasutus ei leia, et on toimunud või tõenäoliselt võib toimuda topeltmaksustamine, või ei nõustu seisukohas esitatud parandusmeetmega, saadab ta teisele pädevale ametiasutusele / teistele pädevatele ametiasutustele oma seisukoha, milles esitab oma põhjendused, ja ettepaneku asja arutamise suunava ajakava kohta, võttes arvesse juhtumi keerukust. Ettepanek sisaldab vajadusel isikliku kohtumise kuupäeva, mis peaks toimuma hiljemalt 18 kuu jooksul pärast ühte alljärgnevat kuupäeva, sõltuvalt sellest, kumb on hilisem:

aa) maksuotsuse, st täiendava tulu kohta tehtud maksuameti lõpliku otsuse või sellega võrdväärse otsuse kuupäev;

bb) kuupäev, mil pädev ametiasutus saab taotluse ja punkti 5 alapunktis i osutatud miinimumteabe.

f) Osalisriigid võtavad edaspidi kõik asjakohased meetmed, et kiirendada võimalusel kõiki menetlusi. Sellega seoses peaksid osalisriigid nägema ette regulaarsete, vähemalt kord aastas toimuvate isiklike kohtumiste korraldamise oma pädevate ametiasutuste vahel, et arutada käimasolevaid vastastikuse kokkuleppe menetlusi (eeldusel, et juhtumite arv õigustab selliseid regulaarseid kohtumisi).

6.5 Liikmesriikide vahelised topeltmaksustamise vältimise lepingud

Siirdehinna osas soovitatakse liikmesriikidel kohaldada punktide 1–3 sätteid ka OECD tulu- ja kapitalimaksu näidiskonventsiooni artikli 25 lõike 1 kohaselt algatatud ja liikmesriikide vahelistes topeltmaksustamise vältimise lepingutes rakendatud vastastikuse kokkuleppe menetluste suhtes.

7. Vahekohtukonventsiooni teise etapi menetlus

7.1 Sõltumatute isikute nimekiri

a) Osalisriigid kohustuvad viivitamata teatama Euroopa Liidu Nõukogu peasekretärile viie sõltumatu tunnustatud isiku nimed, kes võiksid olla vahekohtukonventsiooni artikli 7 lõikes 1 osutatud nõuandva komisjoni liikmed, ja teatavad samadel tingimustel nimekirjas tehtavatest muudatustest.

b) Viie sõltumatu tunnustatud isiku nimede edastamisel Euroopa Liidu Nõukogu peasekretärile lisab osalisriik nende isikute elulookirjeldused, mis peaksid muu hulgas kirjeldama nende õigus- ja maksualaseid ning eelkõige siirdehinnaga seotud kogemusi.

c) Osalisriigid võivad kõnealuses sõltumatute tunnustatud isikute nimekirjas ära märkida ka nende nimed, kes vastavad esimeheks valimiseks vajalikele tingimustele.

d) Nõukogu peasekretär pöördub igal aastal osalisriigi poole taotlusega kinnitada oma riigi sõltumatute tunnustatud isikute nimed ja/või esitada neid asendavate isikute nimed.

e) Sõltumatute tunnustatud isikute koondnimekiri avaldatakse nõukogu veebilehel.

f) Sõltumatud tunnustatud isikud ei pea olema neid kandidaadiks esitava riigi kodanikud või residendid, vaid peavad olema vahekohtukonventsiooni osalisriigi kodanikud ja elama vahekohtukonventsiooni territoriaalsel kohaldamisalal.

g) Pädevatel ametiasutustel soovitatakse koostada konkreetse juhtumi jaoks kokkulepitud deklaratsioon nõusoleku kohta ja kinnitus sõltumatuse kohta, millele väljavalitud sõltumatud tunnustatud isikud alla kirjutavad.

7.2 Nõuandva komisjoni loomine

a) Kui osalisriikide vahel pole kokku lepitud teisiti, algatab osalisriik, kes väljastas esimese maksuotsuse, st täiendava tulu kohta tehtud maksuameti lõpliku otsuse või sellega võrdväärse otsuse, mis põhjustab või tõenäoliselt põhjustab topeltmaksustamist vahekohtukonventsiooni artikli 1 mõistes, nõuandva komisjoni loomise ja lepib kokku selle kohtumised kokkuleppel teise osalisriigiga / teiste osalisriikidega.

b) Pädevad ametiasutused peaksid nõuandva komisjoni looma hiljemalt kuus kuud pärast vahekohtukonventsiooni artiklis 7 osutatud ajavahemiku möödumist. Kui üks pädev ametiasutus seda ei tee, on teisel kaasatud pädeval ametiasutusel õigus seda omal algatusel teha.

c) Nõuandev komisjon koosneb tavaliselt kahest sõltumatust tunnustatud isikust, esimehest ning pädevate ametiasutuste esindajatest. Seoses kolmepoolsete juhtumitega, mille puhul nõuandev komisjon tuleb luua mitmepoolse lähenemisviisi alusel, arvestavad osalisriigid vahekohtukonventsiooni artikli 11 lõike 2 nõuetega, kehtestades vajaduse korral täiendavaid menetluse eeskirju, et nõuandev komisjon (sh esimees) saaks oma arvamuse vastu võtta liikmete lihthäälteenamusega.

d) Nõuandvat komisjoni abistab sekretariaat, kellele võimaldab ruumid nõuandva komisjoni loomise algatanud osalisriik, kui asjaomased osalisriigid ei lepi kokku teisiti. Sõltumatuse tagamiseks töötab kõnealune sekretariaat nõuandva komisjoni esimehe alluvuses. Sekretariaadi liikmed on kohustatud järgima vahekohtukonventsiooni artikli 9 lõikes 6 toodud salastatuse sätteid.

e) Nõuandva komisjoni kohtumispaiga ja arvamuse esitamise koha võivad asjaomaste osalisriikide pädevad asutused eelnevalt kindlaks määrata.

f) Osalisriigid esitavad nõuandvale komisjonile enne selle esimest kohtumist kõik asjakohased dokumendid ja teabe ning eelkõige kõik dokumendid, aktid, kirjavahetuse ja järeldused, mida kasutati vastastikuse kokkuleppe menetluses.

7.3 Nõuandva komisjoni toimimine

a) Juhtumi nõuandvale komisjonile suunamise kuupäevaks loetakse päeva, mil esimees kinnitab, et komisjoni liikmed on saanud kogu asjakohase dokumentatsiooni ja teabe vastavalt punkti 7.2 alapunktile f.

b) Nõuandva komisjoni menetlustoimingud viiakse läbi asjaomaste osalisriikide ametlikus keeles või keeltes, kui pädevad ametiasutused ei otsusta vastastikusel kokkuleppel teisiti, võttes arvesse nõuandva komisjoni soove.

c) Nõuandev komisjon võib taotleda, et osapool, kes on avalduse või dokumendi esitanud, korraldaks selle tõlkimise menetluse läbiviimise keelde või keeltesse.

d) Vahekohtukonventsiooni artikli 10 sätteid austades võib nõuandev komisjon nõuda osalisriikidelt ja eelkõige sellelt osalisriigilt, kes väljastas esimese maksuotsuse, st täiendava tulu kohta tehtud maksuameti lõpliku otsuse või sellega võrdväärse otsuse, mis põhjustab või tõenäoliselt põhjustab topeltmaksustamist artikli 1 mõistes, nõuandva komisjoni ette ilmumist.

e) Nõuandva komisjoni menetluse kulud, mis jaotatakse võrdselt asjaomaste osalisriikide vahel, on nõuandva komisjoni halduskulud ja sõltumatute tunnustatud isikute tasud ja kulutused.

f) Kui asjaomaste osalisriikide pädevad ametiasutused ei lepi kokku teisiti:

i) hüvitatakse sõltumatute tunnustatud isikute kulutused võrdväärselt nõuandva komisjoni loomise algatanud osalisriigi kõrgetele riigiametnikele tavaliselt makstava hüvitisega;

ii) määratakse sõltumatute tunnustatud isikute tasuks 1 000 eurot inimese kohta nõuandva komisjoni kohtumise ühe päeva kohta, kusjuures esimehele makstakse 10 % võrra kõrgemat tasu kui teistele sõltumatutele tunnustatud isikutele.

g) Nõuandva komisjoni menetluse kulud tasub tegelikult see osalisriik, kes algatas nõuandva komisjoni loomise, kui asjaomaste osalisriikide pädevad asutused ei otsusta teisiti.

7.4 Nõuandva komisjoni arvamus

Osalisriikide jaoks peaks arvamus sisaldama:

a) nõuandva komisjoni liikmete nimesid;

b) taotlust; see sisaldab:

- asjaomaste ettevõtjate nimesid ja aadresse;

- asjaomaste pädevate ametiasutuste andmeid;

- vaidlusküsimuse faktide ja asjaolude kirjeldust;

- nõude selgelt sõnastatud sisu;

c) menetlustoimingute lühikokkuvõtet;

d) arvamuses sisalduva otsuse aluseks olevaid põhjendusi ja meetodeid;

e) arvamust;

f) arvamuse esitamise kohta;

g) arvamuse esitamise kuupäeva;

h) nõuandva komisjoni liikmete allkirju.

Pädevate asutuste otsus ja nõuandva komisjoni arvamus edastatakse järgmiselt:

i) kui otsus on tehtud, saadab pädev ametiasutus, kellele juhtum esitati, pädevate ametiasutuste otsuse koopia ja nõuandva komisjoni arvamuse koopia kõigile asjaomastele ettevõtjatele;

ii) osalisriikide pädevad ametiasutused võivad kokku leppida, et otsuse ja arvamuse võib avaldada tervikuna; nad võivad samuti kokku leppida, et otsus ja arvamus avaldatakse asjaomaste ettevõtjate nimesid mainimata, ja jätta välja igasugused edasised üksikasjad, mis võivad asjaomaste ettevõtjate identiteedi paljastada. Mõlemal juhul tuleb küsida ettevõtjate nõusolekut ja enne igasugust avaldamist peavad asjaomased ettevõtjad olema edastanud pädevale ametiasutusele, kellele juhtum käsitlemiseks edastati, kirjaliku teatise, et nad ei ole vastu kõnealuse otsuse ja arvamuse avaldamisele;

iii) nõuandva komisjoni arvamus koostatakse kolmes (või kolmepoolsete juhtumite korral rohkemas) originaaleksemplaris, millest üks saadetakse iga kaasatud osalisriigi pädevale asutusele ning üks eksemplar saadetakse nõukogu peasekretariaati arhiveerimiseks. Kui on olemas nõusolek arvamuse avaldamiseks, tehakse arvamus üldsusele teatavaks originaalkeel(t)es komisjoni veebilehel.

8. Maksukogumine ja intressimaksed piiriülese vaidluse lahendamise menetluse ajal

a) Liikmesriikidel soovitatakse võtta kõik vajalikud meetmed, et tagada, et sellises menetluses osalevatel ettevõtjatel oleks võimalus taotleda maksukogumise peatamist piiriülese vaidluse vahekohtukonventsiooni kohase lahendamise ajaks samadel tingimustel kui siseriiklikes kaebustes/kohtuvaidlustes osalevatel ettevõtjatel, kuigi need meetmed võivad põhjustada muudatusi mõnede liikmesriikide õigusaktides. Liikmesriigid võiksid neid meetmeid laiendada liikmesriikidevaheliste topeltmaksustamise vältimise lepingute kohasele piiriülese vaidluse lahendamise menetlusele.

b) Arvestades, et vastastikuse kokkuleppe menetluse läbirääkimistel ei tohiks rakendatavad erinevad lähenemisviisid intressimaksetele ja tagasimaksetele maksumaksjat negatiivselt mõjutada kuni vastastikuse kokkuleppe menetluse lõpuleviimiseni, soovitatakse liikmesriikidel kohaldada ühte järgmistest lähenemisviisidest:

- maks vabastatakse kogumiseks ja makstakse ilma intressideta tagasi või

- maks vabastatakse kogumiseks ja makstakse intressidega tagasi või

- iga juhtumi puhul analüüsitakse eraldi, kas intresse võetakse või need makstakse tagasi (see on võimalik vastastikuse kokkuleppe menetluse ajal).

9. Uute ELi liikmesriikide ühinemine vahekohtukonventsiooniga

Liikmesriigid allkirjastavad ja ratifitseerivad uute ELi liikmesriikide vahekohtukonventsiooniga ühinemise konventsiooni nii kiiresti kui võimalik ja mitte hiljem kui kahe aasta jooksul pärast ELiga ühinemist.

10. Lõppsätted

Selleks et tagada tegevusjuhendi ühtlane ja tõhus kohaldamine, kutsutakse liikmesriike üles esitama komisjonile iga kahe aasta järel aruanne juhendi praktilise toimimise kohta. Nende aruannete alusel esitab komisjon aruande nõukogule ja võib teha ettepaneku tegevusjuhendi sätete läbivaatamiseks.

[1] „Juhised siirdehinna turuväärtuse kindlaksmääramiseks hargmaistele ettevõtjatele ja maksuhaldurile”.

[2] EÜT L 225, 20.8.1990 – Konventsioon 90/436/EMÜ.

[3] Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile ning majandus- ja sotsiaalkomiteele: „Takistusteta siseturg – strateegia ettevõtete konsolideeritud tulumaksubaasi loomiseks seoses ELis sooritatud toimingutega”, KOM(2001) 582 (lõplik), 23.10.2001.

[4] ELT C 122, 30.4.2004, lk 45.

[5] ELT C 176, 28.7.2006, lk 8.

[6] ELT C 49, 28.2.2006, lk 23.

[7] ELT C 176, 28.7.2006, lk 1.

[8] KOM(2007) 71 (lõplik), 28.2.2007.

[9] Vt eelkõige punkt 81 kohtuasjas C-524/04 Thin Cap GLi , 13.3.2007.

[10] ELT C 106, 26.4.2008, lk 13.

[11] Vt komisjoni talituste töödokument.

[12] ELT C 160, 30.6.2005, lk 22.

[13] ELT L 174, 3.7.2008, lk 1–5.

[14] http://www.consilium.europa.eu/cms3_Applications/applications/Accords/details.asp?cmsid=297&id=2004119&lang=en&doclang=en.