EUROOPA KOMISJON Brüssel,21.4.2021 COM(2021) 189 final 2021/0104(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV, millega muudetakse direktiivi 2013/34/EL, direktiivi 2004/109/EÜ, direktiivi 2006/43/EÜ ja määrust (EL) nr 537/2014 seoses äriühingute kestlikkusaruandlusega (EMPs kohaldatav tekst) {SEC(2021) 164 final} - {SWD(2021) 150 final} - {SWD(2021) 151 final}



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Muud kui finantsaruandlust käsitlev direktiiv (direktiiv 2014/95/EL), millega muudetakse raamatupidamisdirektiivi, võeti vastu 2014. aastal. Muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi sätete kohaselt pidid direktiivi kohaldamisalasse kuuluvad ettevõtted esitama esimese aruande 2018. aastal (majandusaasta 2017 kohta). Muud kui finantsaruandlust käsitlevat direktiivi kohaldatakse suurte avaliku huvi üksuste suhtes, mille töötajate arv on keskmiselt üle 500, ja avaliku huvi üksuste suhtes, mis on suure kontserni emaettevõtjad, mille töötajate arv konsolideeritud alusel on keskmiselt üle 500. Muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kohaselt on tütarettevõtjad aruandekohustusest vabastatud, kui nende emaettevõtja koostab aruandeid kogu kontserni, sealhulgas tütarettevõtjate kohta. Muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi aruandlusnõuded kehtivad ligikaudu 11 700 ettevõtte suhtes. Muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiiviga kehtestati ettevõtetele nõue anda aru nii selle kohta, kuidas kestlikkusega seotud probleemid mõjutavad nende tulemusi, positsiooni ja arengut (outside-in-perspektiiv), kui ka nende mõjust inimestele ja keskkonnale (inside-out-perspektiiv). Seda nimetatakse sageli kaheks olulisuse perspektiiviks. 2017. aastal avaldas komisjon muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kohaselt ettevõtetele mittesiduvad aruandlussuunised. 2019. aastal avaldas komisjon lisasuunised kliimaga seotud teabe avaldamise kohta. Need suunised ei ole ettevõtete muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kohaselt avalikustatava teabe kvaliteeti piisavalt parandanud. Euroopa Komisjon võttis endale kohustuse esitada ettepanek muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi läbivaatamise kohta Euroopa rohelise kokkuleppe ja selle 2020. aasta tööprogrammi raames. Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärk on muuta EL 2050. aastaks nüüdisaegse ressursitõhusa ja konkurentsivõimelise majandusega ühiskonnaks, kus 2050. aastaks ei ole enam kasvuhoonegaaside netoheidet. Sellega lahutatakse majanduskasv ressursikasutusest ja tagatakse, et kõik ELi piirkonnad ja kodanikud osalevad sotsiaalselt õiglases üleminekus kestlikule majandussüsteemile. Samuti on selle eesmärk kaitsta, säilitada ja suurendada ELi looduskapitali ning kaitsta kodanike tervist ja heaolu keskkonnaga seotud ohtude ja mõjude eest. Muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi läbivaatamine aitab kaasa inimeste hüvanguks toimiva majanduse ülesehitamise eesmärgile. Sellega tugevdatakse ELi sotsiaalset turumajandust ja aidatakse tagada, et see on tulevikuks valmis ning loob stabiilsust, töökohti, majanduskasvu ja investeeringuid. Need eesmärgid on eriti olulised, arvestades COVID-19 pandeemia põhjustatud sotsiaal-majanduslikku kahju ning vajadust kestliku, kaasava ja õiglase taastumise järele. Kooskõlas komisjoni kestliku rahanduse tegevuskavaga on EL võtnud hulga meetmeid tagamaks, et finantssektor täidaks olulist rolli Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkide saavutamisel. Ettevõtetelt saadavad paremad andmed kestlikkusriskide kohta, millega nad kokku puutuvad, ning nende enda mõju kohta inimestele ja keskkonnale on Euroopa rohelise kokkuleppe ja kestliku rahanduse tegevuskava edukaks rakendamiseks hädavajalikud. Pannes ettevõtetele suurema vastutuse ja suurendades nende läbipaistvust seoses mõjuga, mida nad avaldavad inimestele ja keskkonnale, võib see ettepanek aidata tugevdada ka ettevõtete ja ühiskonna suhteid. Tänu digitaalsetele tehnoloogiatele luuakse sellega ettevõtetele, investoritele, kodanikuühiskonnale ja teistele sidusrühmadele ka võimalusi märkimisväärselt parandada kestlikkusteabe edastamise ja kasutamise viisi. 2019. aasta detsembris rõhutas nõukogu oma järeldustes kapitaliturgude liidu kohta, kui tähtis on pakkuda usaldusväärset, võrreldavat ja asjakohast teavet kestlikkusega seotud riskide, võimaluste ja mõju kohta, ning kutsus komisjoni üles kaaluma muu kui finantsaruandluse Euroopa standardi väljatöötamist. Oma 2018. aasta mai resolutsioonis jätkusuutliku rahastamise kohta nõudis Euroopa Parlament aruandluse nõuete täiendamist muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi raames. Oma 2020. aasta detsembri resolutsioonis äriühingu kestliku üldjuhtimise kohta väljendas parlament heameelt, et komisjon on võtnud kohustuse vaadata läbi muud kui finantsaruandlust käsitlev direktiiv, kutsus üles laiendama muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kohaldamisala täiendavatele ettevõtete kategooriatele ning väljendas heameelt selle üle, et komisjon on võtnud kohustuse töötada välja ELi muu kui finantsaruandluse standardid. Euroopa Parlament leidis ka, et ettevõtete muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kohaselt avaldatud muu kui finantsteave tuleb allutada kohustuslikule auditile. Ettevõtete aastaaruannetes avaldatud kestlikkusteabe peamised kasutajad on investorid ja valitsusvälised organisatsioonid, sotsiaalpartnerid ja muud sidusrühmad. Investorid, sealhulgas varahaldurid, soovivad investeeringute puhul paremini mõista kestlikkusprobleemidega seotud riske ja võimalusi, samuti nende investeeringute mõju inimestele ja keskkonnale. Valitsusvälised organisatsioonid, sotsiaalpartnerid ja muud sidusrühmad soovivad, et ettevõtjatel oleks suurem vastutus mõju eest, mida nende tegevus avaldab inimestele ja keskkonnale. Kehtiv õigusraamistik ei taga nende kasutajate teabevajaduste rahuldamist. Põhjus on selles, et mõned ettevõtted, kellelt kasutajad kestlikkust käsitlevat teavet soovivad, sellist teavet ei esita, samas kui paljud, kes esitavad kestlikkust käsitlevat teavet, ei avalda kõiki kasutajate jaoks olulisi andmeid. Kui teavet esitatakse, ei ole see sageli ei piisavalt usaldusväärne ega ettevõtete vahel piisavalt võrreldav. Kasutajatel on sageli raske teavet leida ja see on harva kättesaadav masinloetavas digitaalses vormingus. Vähe on teavet immateriaalsete, sealhulgas sisemiselt loodud immateriaalsete varade kohta, kuigi need immateriaalsed varad moodustavad suurema osa erasektori investeeringutest arenenud majandusega riikides (nt inimkapital, kaubamärk, intellektuaalomand ning teadus- ja arendustegevusega seotud immateriaalsed varad). Kasutajate teabevajadused on viimastel aastatel märkimisväärselt suurenenud ja üsna kindlasti suurenevad ka edaspidi. Sellel on mitu põhjust. Üks on investorite suurenev teadlikkus sellest, et kestlikkusprobleemid võivad ettevõtete finantstulemused ohtu seada. Teine põhjus on investeerimistoodete kasvav turg, mis püüab selgelt järgida teatavaid kestlikkusstandardeid või saavutada teatavaid kestlikkuse eesmärke. Veel üks põhjus on õigusaktid, sealhulgas kestlikkusteabe avalikustamist finantsteenuste sektoris käsitlev määrus ja taksonoomiamäärus. Mõlemast õigusaktist tulenevalt vajavad varahaldurid ja finantsnõustajad investeerimisobjektiks olevatelt äriühingutelt rohkem teavet kestlikkuse kohta. Lisaks kiirendab COVID-19 pandeemia tõenäoliselt veelgi nõudluse suurenemist ettevõtete kestlikkusteabe järele, näiteks seoses töötajate haavatavuse ja tarneahelate vastupidavusega. Seetõttu on ettevõtete esitatava kestlikkusteabe ja selle teabe kavandatud kasutajate vajaduste vahel üha suurem lõhe. Ühest küljest tähendab see, et investoritel ei ole võimalik oma investeerimisotsustes kestlikkusega seotud riske piisavalt arvesse võtta. See omakorda võib tekitada süsteemseid riske, mis ohustavad finantsstabiilsust. Teisest küljest tähendab lõhe seda, et investorid ei saa suunata rahalisi vahendeid kestliku ärimudeli ja tegevusega ettevõtetesse. See omakorda takistab Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkide saavutamist. Samuti pärsib see sidusrühmade võimet võtta ettevõtjad vastutusele nende mõju eest inimestele ja keskkonnale, mis tekitab vastutuse puudujäägi, mis võib kahjustada sotsiaalse turumajanduse tõhusat toimimist. Praegune olukord on probleemne ka ettevõtete jaoks, kes peavad aru andma. Kehtivate nõuete ebatäpsuse ning olemasolevate erasektori standardite ja raamistike suure arvu tõttu on ettevõtetel keeruline täpselt teada, millist teavet nad peaksid esitama. Sageli on neil keeruline saada tarnijatelt, klientidelt ja investeerimisobjektiks olevatelt äriühingutelt teavet, mida nad ise vajavad. Lisaks sellele, et ettevõtted esitavad teavet kehtivate õigusnõuete täitmiseks, saavad paljud ettevõtted sidusrühmadelt kestlikkusteabe taotlusi. Kõik see tekitab tarbetuid tegevuskulusid. Seetõttu on käesoleva ettepaneku eesmärk parandada kestlikkusaruandlust võimalikult väikeste kuludega, et paremini ära kasutada Euroopa ühtse turu potentsiaali aidata kaasa üleminekule täielikult kestlikule ja kaasavale majandus- ja finantssüsteemile kooskõlas Euroopa rohelise kokkuleppe ja ÜRO kestliku arengu eesmärkidega. Ettepaneku eesmärk on tagada piisav avalikkusele kättesaadav teave riskide kohta, mida kestlikkusprobleemid ettevõtetele tekitavad, ning mõju kohta, mida ettevõtted ise inimestele ja keskkonnale avaldavad. See tähendab, et ettevõtted, kelle kestlikkusteavet kasutajad vajavad, peaksid sellise teabe esitama, kusjuures esitada tuleks kogu teave, mida kasutajad peavad asjakohaseks. Esitatud teave peaks olema võrreldav, usaldusväärne ning kasutajatel peaks olema seda digitehnoloogia abil lihtne leida ja kasutada. See tähendab kestlikkusteabe staatuse muutmist, et muuta see finantsteabega paremini võrreldavaks. Ettepanek aitab vähendada majandusele tekkivaid süsteemseid riske. Ka parandab see finantskapitali jaotamist sotsiaal-, tervise- ja keskkonnaprobleemidega tegelevatele ettevõtetele ja tegevusele, millega neid probleeme lahendatakse. Lisaks pannakse ettepanekuga ettevõtetele suurem vastutus nende mõju eest inimestele ja keskkonnale, mis suurendab usaldust ettevõtete ja ühiskonna vahel. Ettepaneku eesmärk on vähendada ettevõtete kestlikkusaruandlusega seotud tarbetuid kulusid ja võimaldada neil tõhusalt rahuldada kasvavat nõudlust kestlikkusteabe järele. See toob selgust ja kindlust selle kohta, millist kestlikkusteavet esitada, ning muudab koostajate jaoks äripartneritelt (tarnijatelt, klientidelt ja investeerimisobjektiks olevatelt äriühingutelt) aruandluseks vajaliku teabe saamise lihtsamaks. Ettepanek peaks vähendama ka nende nõuete arvu, milles küsitakse ettevõtetelt lisaks aastaaruannetes avaldatud teabele muud kestlikkusteavet.

Praegu on olemas mitu olulist rahvusvahelist algatust. Nende eesmärk on aidata saavutada kestlikkusaruandluse standardite ülemaailmne lähenemine ja ühtlustamine. EL toetab seda eesmärki täielikult. Sellisest lähenemisest ja ühtlustamisest saavad kasu üleilmsel tasandil tegutsevad ELi ettevõtted ja investorid. Komisjon toetab G20, G7, finantsstabiilsuse nõukogu ja teiste algatusi võtta rahvusvaheline kohustus töötada välja lähtekoht ülemaailmsetele kestlikkusaruandluse standarditele, mis põhineksid kliimaga seotud finantsteabe avaldamise töörühma tööl. Rahvusvaheliste finantsaruandlusstandardite sihtasutuse ettepanekud luua uus kestlikkusstandardite nõukogu on selles kontekstis iseäranis asjakohased, nagu ka töö, mida on juba tehtud seoses ellu viidud algatustega, sealhulgas globaalne aruandlusalgatus, kestlikkuse aruandlusstandardite nõukogu, rahvusvaheline integreeritud aruandluse nõukogu, kliimamuutustest teatamise standardite nõukogu ja CDP (varem Carbon Disclosure Project (CO2 heite avalikustamise projekt)). Ettepaneku eesmärk on tugineda rahvusvahelistele kestlikkusaruandluse algatustele ja neile kaasa aidata. ELi kestlikkusaruandluse standardid tuleks välja töötada sisulises kahepoolses koostöös juhtivate rahvusvaheliste algatustega ja need peaksid olema nende algatustega võimalikult ulatuslikus kooskõlas, võttes samas arvesse Euroopa eripära. Ettepanek koosneb ühest direktiivist, millega muudetaks nelja kehtivat õigusakti. Esiteks muudetaks sellega raamatupidamisdirektiivi, vaadates läbi mõned kehtivad sätted ja lisades uusi sätteid kestlikkusaruandluse kohta. Lisaks muudetaks sellega auditidirektiivi ja auditimäärust, et hõlmata kestlikkusteabe audit. Lisaks muudetaks ettepanekuga läbipaistvusdirektiivi, et laiendada kestlikkusaruandluse nõuete kohaldamisala ettevõtetele, kelle väärtpaberid on noteeritud reguleeritud turul, ning selgitada nende ettevõtete kestlikkusaruandluse järelevalve korda. •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega Muud kui finantsaruandlust käsitlev direktiiv koos määrusega, mis käsitleb kestlikkusteabe avalikustamist finantsteenuste sektoris, ja taksonoomiamäärusega on ELi kestliku rahanduse strateegia aluseks olevate kestlikkusaruandluse nõuete keskne komponent. Selle õigusraamistiku eesmärk on tekitada kestlikkusteabe järjepidev ja ühtne liikumine finantsväärtusahelas. Ettepanek põhineb muud kui finantsaruandlust käsitlevas direktiivis sätestatud kestlikkusaruandluse nõuetel ja ettepanekus vaadatakse need läbi, et viia kestlikkusaruandluse nõuded paremini kooskõlla laiema kestliku rahanduse õigusraamistikuga, sealhulgas kestlikkusteabe avalikustamist finantsteenuste sektoris käsitleva määruse ja taksonoomiamäärusega, ning siduda need Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkidega. Kestlikkusteabe avalikustamist finantsteenuste sektoris käsitlev määrus reguleerib seda, kuidas finantsturu osalised (sh varahaldurid ja finantsnõustajad) peaksid kestlikkusteavet lõppinvestoritele ja varade omanikele avalikustama. Finantsturu osalised vajavad investeerimisobjektiks olevatelt äriühingutelt piisavat teavet, et täita kestlikkusteabe avalikustamist finantsteenuste sektoris käsitleva määruse nõudeid ja seega lõpptulemusena suuta rahuldada lõppinvestorite, sealhulgas üksikisikute ja kodumajapidamiste vajadusi. Käesoleva ettepaneku eesmärk on tagada, et investeerimisobjektiks olevad äriühingud esitaksid teavet, mida finantsturu osalised vajavad oma kestlikkusteabe avalikustamist finantsteenuste sektoris käsitleva määruse kohaste aruandlusnõuete täitmiseks. Taksonoomiamäärusega luuakse keskkonnasäästliku majandustegevuse klassifitseerimissüsteem, mille eesmärk on suurendada kestlikke investeeringuid ja võidelda „kestlike“ finantstoodete rohepesu vastu. See nõuab muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluvatelt ettevõtetelt teatavate näitajate avalikustamist selle kohta, mil määral on nende tegevus taksonoomia kohaselt keskkonnasäästlik. Need avalikustamiskohustused määratakse kindlaks komisjoni eraldiseisva delegeeritud õigusaktiga. Need näitajad täiendavad teavet, mida ettevõtted peavad avalikustama vastavalt muud kui finantsaruandlust käsitlevale direktiivile endale, ja ettevõtted peavad need esitama koos direktiivi kohaselt nõutava muu kestlikkusteabega. Käesoleva ettepaneku eesmärk on tagada, et ettevõtetele esitatavad aruandlusnõuded oleksid taksonoomiaga kooskõlas. See saavutatakse ennekõike kavandatud kestlikkusaruandluse standardite abil. Standardites võetakse arvesse näitajaid, mida ettevõtted peavad avalikustama selle kohta, mil määral on nende tegevus taksonoomia kohaselt keskkonnasäästlik, ning taksonoomia sõelumiskriteeriume ja olulise kahju tekitamisest hoidumise künniseid. Võrreldes muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kohaste kestlikkusaruandluse nõuetega on käesoleva ettepaneku peamised uuendused järgmised: –aruandlusnõuete kohaldamisala laiendamine suuremale hulgale äriühingutele, sealhulgas kõigile suurtele ja börsil noteeritud äriühingutele (välja arvatud börsil noteeritud mikroettevõtjad); –kestlikkusteabe kindluse nõue; –üksikasjalikumad selgitused teabe kohta, mida ettevõtted peaksid esitama, ja nõue, et nad esitaksid need kooskõlas kohustuslike ELi kestlikkusaruandluse standarditega; –selle tagamine, et kogu teave avaldatakse osana ettevõtte tegevusaruannetest ja avalikustatakse digitaalses masinloetavas vormingus. •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega Ettepanek aitab kaasa kapitaliturgude liidu väljakujundamisele, andes investoritele ja muudele sidusrühmadele juurdepääsu investeerimisobjektiks olevate äriühingute võrreldavale kestlikkusteabele kogu ELis. Komisjon esitab kapitaliturgude liidu tegevuskava (COM(2020) 590 final) osana seadusandliku ettepaneku luua kogu ELi hõlmav digitaalse juurdepääsu platvorm, mis annab juurdepääsu ettevõtete avalikule finants- ja kestlikkusteabele (Euroopa ühtne juurdepääsupunkt). Käesolev ettepanek täiendab seda algatust, aidates kaasa ELi digirahanduse strateegia (COM(2020) 591 final) eesmärkide saavutamisele nõudega, et esitatud kestlikkusteave peaks olema digitaalselt sildistatud. Ettepanekus võetakse arvesse komisjoni 2021. aasta tööprogrammi, eelkõige eelseisvat äriühingute kestliku üldjuhtimise algatust ja komisjoni Euroopa rohelise kokkuleppega võetud kohustust hoogustada keskkonnahoidlikkust käsitlevate valeväidete vastaseid meetmeid ning toetada ettevõtteid ja muid sidusrühmi looduskapitali käsitleva standarditud arvestuse väljatöötamisel ELis ja rahvusvaheliselt. Käesolev ettepanek on seotud komisjoni ettepanekuga tugevdada meeste ja naiste võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõtte kohaldamist tasustamise läbipaistvuse ja õiguskaitsemehhanismide kaudu. See on seotud ka kavandatud direktiiviga, milles käsitletakse soolise tasakaalu parandamist ELi börsil noteeritud suurte äriühingute juhtorganites, jagades teavet äriühingute mitmekesisuspoliitika kohta. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS •Õiguslik alus Ettepaneku õiguslik alus põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitel 50 ja 114. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 50 on õiguslik alus, et võtta vastu ELi meetmeid, mille eesmärk on asutamisõiguse saavutamine ühtsel turul äriühinguõiguse raames. See on ka direktiivide 2013/34/EL, 2006/43/EÜ, 91/674/EMÜ, 86/635/EMÜ õiguslik alus ja direktiivi 2004/109/EÜ õigusliku aluse osa. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 50 kohustab Euroopa Parlamenti ja nõukogu andma direktiive. Lisaks on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 114 üldakt, mille eesmärk on rajada ühtne turg või tagada selle toimimine, mis praegusel juhul tähendab kapitali vaba liikumist. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 114 on õiguslik alus, millel põhineb direktiiv, millega muudetakse direktiivi 2004/109/EÜ.

•Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul) Raamatupidamisdirektiiv, mida on muudetud muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiiviga, reguleerib juba kestlikkusteabe avalikustamist ELis. Investorite kaitse ja finantsstabiilsuse tagamiseks kogu ELis on vaja läbipaistvuseeskirju. Kestlikkusaruandluse ja sellega seoses kindluse andmise ühtsed eeskirjad tagavad eri liikmesriikides asutatud äriühingutele võrdsed võimalused. Liikmesriikidevahelised olulised erinevused kestlikkusaruandluse ja kindlusenõuetes tekitavad piiriüleselt tegutsevatele ettevõtetele lisakulusid ja keerukust. See kahjustab ühtset turgu. Üksinda tegutsevad liikmesriigid ei suuda tagada kestlikkusaruandluse nõuete järjepidevust ja võrreldavust kogu ELis. Lisaks on võimalik ainult ELi sekkumisega tagada, et kestlikkusaruandluse eeskirjad on kooskõlas teiste ELi õigusaktidega, sealhulgas kestlikkusteabe avalikustamist finantsteenuste sektoris käsitleva määruse ja taksonoomiamäärusega ning nende määruste kohaselt vastu võetud delegeeritud ja rakendusaktidega. Kestlikkusaruandlus on kogu maailma jurisdiktsioonides kasvava huvi ja regulatiivse sekkumise objekt. Seetõttu peab EL töötama välja kestlikkusaruandluse sidusa ja tervikliku lähenemisviisi, et oleks võimalik asjalikult suhelda oma rahvusvaheliste partneritega. Võrreldes liikmesriikide individuaalsete meetmetega võib ELi sekkumine tagada Euroopa märkimisväärse panuse ülemaailmsesse poliitikasse, et Euroopa äriühingute ja muude sidusrühmade huve paremini kaitsta. •Proportsionaalsus Käesoleva ettepaneku keskne element on nõue, et teatavate kategooriate ettevõtted esitaksid aruandeid vastavalt kohustusliku kestlikkusaruandluse standarditele. Nagu finantsaruandlusegi puhul, on ühised standardid vajalikud, et tagada edastatud teabe võrreldavus ja asjakohasus. Ühised aruandlusstandardid hõlbustavad oluliselt ka kestlikkusaruandluse digiteerimist, kindluse andmist ja täitmise tagamist. Käesoleva ettepaneku kohaselt kavatsetakse kehtestada nõue, et kestlikkuse kohta esitatud teave tuleb kinnitada, et see oleks usaldusväärne. Samuti nähakse ette, et ettevõtted peavad kestlikkuse kohta esitatud teabe digitaalselt sildistama. Digitaalne sildistamine on vajalik selleks, et kasutada ära võimalusi, mida digitaalsed tehnoloogiad pakuvad kestlikkust käsitleva teabe kasutamise märkimisväärseks parandamiseks. EL on juba kehtestanud finantsteabe digitaalse sildistamise nõude. Selleks et määrata kindlaks, milliste ettevõtete suhtes kehtivad kohustuslikud aruandlusnõuded, kasutatakse ettepanekus proportsionaalset lähenemisviisi. Ettepanekus ei kehtestata uusi nõudeid väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele (VKEdele), välja arvatud VKEd, kes on noteeritud ELi reguleeritud turgudel. Ettepanekuga vabastatakse kohustuslikust aruandluskohustusest börsil noteeritud mikroettevõtjad. Komisjon võtab vastu ühed standardid suurettevõtetele ja eraldi proportsionaalsed standardid VKEdele. VKEde standardeid kohandatakse selliste ettevõtete suutlikkuse ja ressursside järgi. Reguleeritud turgudel noteeritud VKEd peavad hakkama neid proportsionaalseid standardeid järgima, kuid noteerimata VKEd – valdav enamik VKEdest – võivad otsustada teha seda vabatahtlikult. •Vahendi valik See ettepanek hõlmab direktiivi, millega muudetakse raamatupidamisdirektiivi, läbipaistvusdirektiivi, auditidirektiivi ja auditimääruse sätteid, tagades sellega nende nelja vahendi asjakohaste sätete kooskõla. 3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll 2021. aasta aprillis avaldas komisjon finants- ja mittefinantsettevõtete aruandlust käsitleva ELi raamistiku toimivuskontrolli koos muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi teatavate aspektide kohustusliku läbivaatamisega. Toimivuskontrolli ja läbivaatamise peamine järeldus oli see, et kestlikkusteave, mida ettevõtted praegu esitavad, ei vasta selle kavandatud kasutajate vajadustele ning seetõttu peaks komisjon tegema ettepaneku muud kui finantsaruandlust käsitlev direktiiv läbi vaadata. See on kooskõlas käesolevale ettepanekule lisatud mõjuhinnangu järeldustega (vt allpool). •Konsulteerimine sidusrühmadega Ettepaneku sisu on aidanud kujundada järgmine konsultatsioonitegevus. –Avatud veebipõhine avalik konsultatsioon 2018. aasta märtsist juulini, et valmistada ette äriühingute ELi aruandlusraamistiku toimivuskontrolli. –Sihtotstarbeline veebipõhine konsultatsioon 2019. aasta veebruarist märtsini, et aidata välja töötada kliimaga seotud aruandluse suunised. –Muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate ettevõtete sihtotstarbeline veebipõhine konsultatsioon 2019. aasta detsembrist kuni 2020. aasta märtsini, mille korraldasid komisjoni jaoks väliskonsultandid (Euroopa Poliitikauuringute Keskus). –Veebipõhine tagasiside 2020. aasta jaanuarist veebruarini komisjoni esialgse mõjuhinnangu kohta muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi läbivaatamiseks.

–Avatud veebipõhine avalik konsultatsioon muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi läbivaatamise teemal 2020. aasta veebruarist juunini. –Sihtotstarbeline VKEde veebipõhine küsitlus (VKEde paneeluuring) kestlikkusaruandluse kohta 2020. aasta märtsist maini. Samuti korraldas komisjon mitme sidusrühma osalusel seminare olulisuse mõiste (2019. aasta november) ja kestlikkusteabe kindluse (2020. aasta detsember) kohta ning 2020. aasta mais eraldi konsultatsioonikohtumisi eri sidusrühmadega (ettevõtjad, kodanikuühiskonna organisatsioonid ja ametiühingud). Konsultatsioonidel tulid ilmsiks mõned erinevused kestlikkusteabe kasutajate ja koostajate vahel. Üldiselt eelistavad kasutajad üksikasjalikke ja terviklikke aruandlusnõudeid. Koostajad väljendasid muret selliste nõuetega kaasnevate kulude pärast; nad märkisid sageli, et eelistavad säilitada suure kaalutlusõiguse selle suhtes, mida ja kuidas esitada. Siiski näitas avalik konsultatsioon muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi läbivaatamise teemal, et toetus kohustuslikele kestlikkusaruandluse standarditele on väga tugev (üle 80 % kõigist vastanutest ning 81 % vastanutest, kes on kestlikkusaruandeid koostavad ettevõtjad või nende esindajad). Paljud sidusrühmad rõhutasid, et kui EL töötab välja kestlikkusaruandluse standardid, peaks ta tuginema rahvusvahelistele standardeid kehtestavatele algatustele ja neid järgima. Ka rõhutasid sidusrühmad vajadust selgitada aruandekohustust, lähtudes kahest olulisuse perspektiivist. Konsultatsioonid näitasid ka tugevat toetust meetmetele, mis tagavad muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kestlikkusaruandluse nõuete vastavusse viimise asjakohaste ELi õigusaktidega, eelkõige kestlikkusteabe avalikustamist finantsteenuste sektoris käsitleva määruse ja taksonoomiamäärusega. Sidusrühmadel on erinevad arvamused selle kohta, milliste ettevõttekategooriate suhtes peaksid kohustuslikud aruandlusnõuded kehtima. Enamik kodanikuühiskonna organisatsioone ja ametiühinguid toetab muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kohaldamisala laiendamist eri äriühingutele, sealhulgas suurtele börsil noteerimata äriühingutele ja VKEdele. Paljud finantseerimisasutused ja varahaldurid toetavad VKEdele, eriti börsil noteeritud VKEdele, proportsionaalsete aruandlusnõuete kehtestamist. Peamised ettevõtjate ühendused olid aruandlusnõuete kohaldamisala laiendamisele üldiselt vastu. VKEsid esindavad organisatsioonid ja enamik VKEsid on VKEdele kohustuslike nõuete kehtestamise vastu, kuid on endiselt avatud nende proportsionaalsete ja vabatahtlike standardite ideele. Eri sidusrühmad tegid ettepaneku, et aruandlusnõuded kehtiksid ka ELi-välistele ettevõtetele. •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Ettepaneku koostamisel võttis komisjon arvesse Euroopa finantsaruandluse nõuanderühma (EFRAG) loodud rakkerühma soovitusi uurida võimalust töötada välja Euroopa kestlikkusaruandluse standardid. Samuti võttis komisjon arvesse EFRAGi esimehe soovitusi võimalike juhtimismuudatuste kohta EFRAGis, kui nõuanderühmal palutakse sellised standardid välja töötada. EFRAGi juhtimist muudetaks vastavalt enne, kui EFRAG esitab komisjonile standardite eelnõu. Eelkõige tuleks EFRAGi olemasoleva finantsaruandluse samba kõrvale luua uus kestlikkusaruandluse sammas. Uuel sambal peaks olema kindel juhtimisstruktuur ja nõuetekohane menetlus, mis kajastaks tema rolli standardite väljatöötamisel. See peaks hõlmama suuremat hulka sidusrühmi kui need, kes tavapäraselt finantsaruandlusega tegelevad, sealhulgas riigi ametiasutuste, kodanikuühiskonna ja erasektori ekspertide tasakaalustatud esindatust. Komisjon sõlmis konsultantidega lepingu kestlikkusaruandluse, sealhulgas kulude kohta andmete kogumiseks muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate ettevõtete uuringu kaudu. Komisjon sõlmis konsultantidega lepingu, et analüüsida ka turgu ja praeguseid tavasid kestlikkusandmete, reitingute ja finantssektori uurimuste esitamisel. •Mõjuhinnang Komisjoni talitused on koostanud ettepaneku mõjuhinnangu. Õiguskontrollikomitee on andnud esialgse mõjuhinnangu kohta positiivse arvamuse, millele on lisatud reservatsioonid. Mõjuhinnangus keskenduti poliitilistele valikutele kolmes valdkonnas: 1) standardimine – kas töötada kestlikkusaruandluses välja ELi standardid ja kas muuta need ettevõtetele kohustuslikuks; 2) kindlus (audit) – kas esitatud kestlikkusteabe puhul peaks olema antud kindlus ja kui, siis millisel tasemel, ja 3) kohaldamisala – milliste ettevõttekategooriate suhtes tuleks aruandlusnõudeid kohaldada. Mõjuhinnangus kindlaks tehtud eelistatud poliitikavariant: 1)nõuaks kõigilt kohaldamisalasse kuuluvatelt ettevõtetelt aruannete esitamist kooskõlas ELi standarditega; 2)nõuaks, et kõik kohaldamisalasse kuuluvad ettevõtted saaksid esitatud kestlikkusteabele vähemalt piiratud kindluse, lisades samas võimaluse kehtestada hiljem põhjendatud kindluse nõue, ning 3)laiendaksid kohaldamisala kõigile suurtele ettevõtetele ja kõigile ELi reguleeritud turgudel noteeritud ettevõtetele, välja arvatud börsil noteeritud mikroettevõtjad. Kohaldamisala hõlmab ettevõtteid, mille asukoht ei ole ELis ja mis on noteeritud ELi reguleeritud turgudel, ning ELi-väliste ettevõtete ELi tütarettevõtjaid. Eelistatud variant on parim kompromiss kahe võimaliku meetme vahel. Üks meede on üksikasjalikud ja ettekirjutavad aruandlusnõuded, tugev kindlusenõue ja lai kohaldamisala – väga tõhus kasutajate vajaduste rahuldamisel, kuid teabe koostajate jaoks kallim. Teine meede on vähem üksikasjalikud aruandlusnõuded, vähem tugev kindlusenõue ja kitsam kohaldamisala – vähem tõhus kasutajate vajaduste rahuldamisel, kuid vähemalt lühikeses perspektiivis teabe koostajate jaoks ka odavam. Eesmärk on saavutada eesmärkide ja seonduvate kulude seisukohast parim tulemus. Eelistatud variant võimaldab liikmesriikidel lubada anda kestlikkusaruandlusega seoses kindlust ka teistel sõltumatutel kindlustandvate teenuste osutajatel peale vannutatud audiitorite või audiitorühingute. Selle eesmärk on pakkuda ettevõtetele kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmise alal laiemat kindlustandvate teenuste osutajate valikut. Kasutajad saavad kasu paremast juurdepääsust võrreldavale, asjakohasele ja usaldusväärsele kestlikkusteabele, mis pärineb suuremalt arvult ettevõtetelt. See omakorda vähendab finantssüsteemi investeerimise riske, suurendab rahavooge ettevõtetesse, mille mõju inimestele ja keskkonnale on positiivne, ja suurendab ettevõtete vastutust. See annab säästjatele ja investoritele, kes soovivad kestlikult investeerida, selleks võimaluse. Pakutud variant tagaks, et kestlikkusteavet esitaks ligikaudu 49 000 ettevõtet (kelle arvele langeb 75 % kõigi piiratud vastutusega ettevõtete käibest) võrreldes praeguse 11 600 ettevõttega (47 % kõigi piiratud vastutusega ettevõtete käibest), mis kuuluvad muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kohaldamisalasse. Kõik suured ettevõtted ja enamik ELi reguleeritud turgudel noteeritud äriühinguid (välja arvatud börsil noteeritud mikroettevõtjad) oleksid kohustatud järgima ELi kestlikkusaruandluse standardeid ja taotlema esitatud teabe kindlust. Võrdluseks võib öelda, et praegu rakendab täielikult teatavaid kestlikkusaruandluse standardeid hinnanguliselt vaid 20 % suurtest ettevõtetest ja ainult 30 % taotleb teatavas vormis kindlust. Kavandatud variandil on kaudne positiivne mõju põhiõiguste austamisele, samuti inimestele ja keskkonnale, kuna rangemad aruandlusnõuded võivad mõjutada ettevõtete käitumist paremuse poole.

Eelistatud variandi hinnanguline kogukulu teabe koostajatele on 1 200 miljonit eurot ühekordsete kuludena ja 3 600 miljonit eurot iga-aastaste korduvkuludena. Lisaks tekib teabe koostajatel kulusid taksonoomiamääruse artiklis 8 sätestatud aruandlusnõuete tõttu. Kui EL meetmeid ei võta, suurenevad teabe koostajate kulud eeldatavasti igal juhul oluliselt, kuna suureneb kasutajate kooskõlastamata teabenõudlus, puudub üksmeel selles, millist teavet peaksid ettevõtted kasutajate vajaduste rahuldamiseks esitama, ning jätkuvalt on keeruline hankida tarnijatelt, klientidelt ja investeerimisobjektiks olevatelt äriühingutelt kestlikkusteavet, mida teabe koostajatel on vaja oma aruannete esitamiseks. Kuna piisavalt üksikasjalikke andmeid ei ole, on võimatu arvutada, millised oleksid teabe koostajate kulud uute eeskirjade puudumisel. Hinnangu kohaselt võib aga standardite kasutamisest saadav iga-aastane kokkuhoid olla 24 200–41 700 eurot ettevõtte kohta (ligikaudu 280–490 miljonit eurot aastas praeguses muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi sihtrühmas ja 1 200–2 000 miljonit eurot aastas eelistatud variandi rakendamise korral), kui standardid kõrvaldavad täielikult vajaduse esitada teabe koostajatele täiendavaid teabepäringuid. Kui teistes jurisdiktsioonides ei kasutata käesolevas ettepanekus kirjeldatuga sarnast lähenemisviisi, võivad ELi ettevõtete aruandluskulud olla suuremad kui ELi-väliste ettevõtete kulud. See võib viia ELi ja kolmandate riikide ettevõtete ebavõrdse kohtlemiseni ning kahjustada seega võrdseid võimalusi ELi ühtsel turul. Selle riski maandamiseks on ettepanekus sätestatud aruandlusnõuetega hõlmatud ELi-väliste ettevõtete ELis asuvad tütarettevõtjad ning kõik vabalt võõrandatavate väärtpaberitega ELi reguleeritud turul noteeritud ELi-välised ettevõtted. •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine Selleks et aidata tagada investorite kaitset, peaksid kõigi reguleeritud turgudel noteeritud ettevõtete suhtes kehtima põhimõtteliselt samad avalikustamiseeskirjad. Seetõttu peaksid ELi reguleeritud turgudel noteeritud VKEd täitma kavandatud uusi kestlikkusaruandluse nõudeid. Siiski hakkaksid nõuded ELi reguleeritud turgudel noteeritud VKEde suhtes kehtima alles kolm aastat pärast nende kohaldamist teiste ettevõtete suhtes, et võtta arvesse väiksemate ettevõtete suhtelisi majanduslikke raskusi, millega nad COVID-19 pandeemia tõttu silmitsi seisavad. See järkjärgulise kasutuselevõtu periood võimaldaks börsil noteeritud VKEdel kohaldada uusi nõudeid ka siis, kui kestlikkusteabe aruandluse ja sellega seoses kindluse andmise tava on saavutanud suurema küpsustaseme. Käesoleva ettepaneku avalikustamisnõuded ei kehti VKEde suhtes, kellel on vabalt võõrandatavaid väärtpabereid, mis on noteeritud VKEde kasvuturgudel või mitmepoolsetes kauplemissüsteemides. Lisaks ei kohaldataks neid proportsionaalsuse kaalutlustel mikroettevõtjate suhtes, kes on noteeritud ELi reguleeritud turgudel. Selles ettepanekus ei ole sätestatud nõuet, et muud VKEd esitaksid kestlikkusteavet. Börsil noteerimata VKEd võivad siiski otsustada vabatahtlikult kasutada kestlikkusaruandluse standardeid, mille komisjon võtab vastu börsil noteeritud VKEde aruandlust käsitlevate delegeeritud õigusaktidena. Nende eesmärk on võimaldada igal VKE-l esitada teavet kulutõhusalt, vastates arvukatele teabetaotlustele, mida nad saavad teistelt ettevõtetelt, kellega neil on ärisuhted, näiteks pangad, kindlustusandjad ja suured ärikliendid, ning aidata määrata kindlaks piirid, mille raames ettevõtted võivad põhjendatult oodata teabe esitamist oma väärtusahela VKEdelt. Ka peaksid sellised standardid aitama VKEdel meelitada ligi täiendavaid investeeringuid ja rahastust ning osaleda täielikult Euroopa rohelises kokkuleppes kirjeldatud üleminekus kestlikule majandusele ja sellele kaasa aidata. VKEde standarditega kehtestatakse äriühingute kestlikkusaruandluse direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate ettevõtete jaoks võrdlusalus kestlikkusteabe kohta, mida nad võivad oma väärtusahelates osalevatelt VKEdest tarnijatelt ja klientidelt mõistlikult küsida. See ettepanek on valmis digitaalkeskkonna jaoks, kuna selles on sätestatud ettevõtetele nõue esitatud kestlikkusteave digitaalse taksonoomia kohaselt digitaalselt sildistada. •Põhiõigused Käesolevas ettepanekus austatakse ja järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud põhimõtteid. Ettepanekul on kaudne positiivne mõju põhiõigustele, arvestades, et rangemad aruandlusnõuded võivad ettevõtte käitumist paremuse suunas mõjutada. See peaks aitama ettevõtetel põhiõigusi rohkem teadvustada ja mõjutada positiivselt seda, kuidas nad tuvastavad ja haldavad tegelikku ja võimalikku kahjulikku mõju põhiõigustele. Ka peaks see suurendama kapitalivoogusid põhiõigusi austavatesse ettevõtetesse ja kasvatama üldiselt ettevõtete vastutust nende mõju eest põhiõigustele. 4.MÕJU EELARVELE Ettepanek ei mõjuta eelarvet. ELi kestlikkusaruandluse standardite väljatöötamise kulude rahastamiseks kasutatakse olemasolevaid eelarvevahendeid. 5.MUU TEAVE •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord Ettepaneku erieesmärkide saavutamisel tehtud edusammude jälgimiseks uurib komisjon võimalust korraldada kasutajate ja teabe koostajate seas perioodilisi uuringuid, olenevalt rahaliste vahendite olemasolust. Ettepanek sisaldab nõuet, et komisjon esitaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande kindlusenõuete rakendamise kohta hiljemalt kolm aastat pärast direktiivi jõustumist. Vajaduse korral lisatakse aruandele seadusandlikud ettepanekud rangemate kindlusenõuete (põhjendatud kindlus) kehtestamiseks. Ettepanek ei vaja rakenduskava. •Selgitavad dokumendid (direktiivide puhul) Selgitavaid dokumente ei peeta vajalikuks. •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus Artikliga 1 muudetakse direktiivi 2013/34/EL („raamatupidamisdirektiiv“). Artikli 1 lõikega 1 laiendatakse raamatupidamisdirektiivi kestlikkusaruandluse kohustusi käsitlevate artiklite kohaldamisala krediidiasutustele ja kindlustusandjatele, kes raamatupidamisdirektiivi kohaselt ei ole piiratud vastutusega äriühingud või kelle vastutust ei peeta piiratuks, sealhulgas ühistupangad, vastastikused kindlustusandjad ja kindlustusühistud, kui need vastavad asjakohastele suuruse kriteeriumidele.

Artikli 1 lõikes 2 määratletakse teatavad ettepaneku jaoks vajalikud mõisted. Kasutusele võetakse ja määratletakse mõisted „kestlikkusküsimused“ ja „kestlikkusaruandlus“, samas kui raamatupidamisdirektiivi kehtivates sätetes osutatakse „mittefinantsteabele“. Määratletakse ka mõisted „sõltumatu kindlustandvate teenuste osutaja“ ja „immateriaalne vara“. Raamatupidamisdirektiivi artikkel 19a asendatakse artikli 1 lõikega 3, milles täpsustatakse teatavatele ettevõtetele esitatavaid kestlikkusaruandluse nõudeid. Ettepanekuga muudetakse artiklit 19a järgmiselt. –Sellega muudetakse aruandlusnõuete isikulist kohaldamisala, laiendades seda kõigile suurtele ettevõtetele ja kõigile ettevõtetele, kelle väärtpaberid on noteeritud ELi reguleeritud turgudel, välja arvatud mikroettevõtjad. Selleks et leevendada börsil noteeritud VKEde aruandluskoormust, peavad nad alustama käesoleva direktiivi kohast aruandlust kolm aastat pärast selle kohaldamise algust. –Ettepanekus selgitatakse kahe olulisuse perspektiivi põhimõtet, kaotades igasuguse ebaselguse seoses asjaoluga, et ettevõtted peaksid esitama teabe, mis on vajalik mõistmaks, kuidas kestlikkusküsimused neid mõjutavad,, ning teabe, mis on vajalik, et mõista ettevõtete mõju inimestele ja keskkonnale. –Üksikasjalikumalt selgitatakse, millist teavet peaksid ettevõtted avalikustama. Võrreldes olemasolevate sätetega kehtestatakse ettepanekuga ettevõtetele uued nõuded esitada teavet oma strateegia, eesmärkide, juhatuse ja juhtkonna rolli, ettevõtte ja selle väärtusahelaga seotud peamiste kahjulike mõjude, immateriaalse vara ja selle kohta, kuidas nad on kindlaks teinud teabe, mida nad esitavad. –Ettepanekus täpsustatakse, et ettevõtted peaksid esitama kvalitatiivset ja kvantitatiivset teavet, tulevikku suunatud ja tagasivaatavat teavet ning teavet, mis hõlmab vajaduse korral lühiajalist, keskmise pikkusega ja pikaajalist perspektiivi. –Ettepanekus nõutakse, et kõik selle kohaldamisalasse kuuluvad ettevõtted esitaksid aruandeid Euroopa kestlikkusaruandluse standardite kohaselt, ning lubatakse kõigil selle kohaldamisalasse kuuluvatel börsil noteeritud VKEdel esitada aruandeid VKEdele mõeldud kestlikkusaruandluse standardite kohaselt. –Kaotatakse liikmesriikide võimalus lubada ettevõtetel esitada nõutavat teavet eraldi aruandes, mis ei ole tegevusaruande osa. –Nõutakse, et erandi alla kuuluvad tütarettevõtjad avaldaksid kontserni tasandil aru andva emaettevõtja konsolideeritud tegevusaruande ning lisaksid oma juriidilise isiku (individuaalsesse) tegevusaruandesse viite asjaolule, et kõnealune ettevõte on vabastatud direktiivis sätestatud nõuete täitmisest. Artikli 1 lõikega 4 lisatakse raamatupidamisdirektiivi kestlikkusaruandluse standardite kohta kolm uut sätet: artiklid 19b, 19c ja 19d. Artikliga 19b antakse komisjonile volitused võtta delegeeritud õigusaktidega vastu ELi kestlikkusaruandluse standardid ja täpsustatakse nende vastuvõtmisega seotud nõudeid. Esiteks sätestatakse artiklis minimaalsed kvaliteedikriteeriumid, millele standardite kohaselt esitatud teave peaks vastama. Teiseks määratakse kindlaks teemad, mida standardid peaksid käsitlema. Kolmandaks määratakse kindlaks teatavad vahendid ja algatused, mida komisjon peaks delegeeritud õigusaktide sisu üle otsustamisel iseäranis arvesse võtma, sealhulgas teatavad ELi õigusaktid ning kestlikkusaruandluse üleilmsete standardeid kehtestavate algatustega seotud töö. Samuti nõutakse, et komisjon võtaks esimesed standardid vastu 31. oktoobriks 2022. Selles standardite paketis tuleks kirjeldada teavet, mille ettevõtted peaksid esitama kõigi kestlikkusküsimuste ja artikli 19a lõikes 2 loetletud aruandlusvaldkondade kohta. Nendes delegeeritud õigusaktides tuleks kindlaks määrata vähemalt teave, mille ettevõtted peaksid esitama nende finantsturu osaliste vajaduste rahuldamiseks, kelle suhtes kohaldatakse määruse (EL) 2019/2088 avalikustamisnõudeid. Teine standardite pakett tuleks vastu võtta hiljemalt 31. oktoobriks 2023. Selles standardite paketis tuleks määrata kindlaks täiendav teave, mida ettevõtted peaksid vajaduse korral esitama kestlikkusküsimuste kohta ja artikli 19a lõikes 2 loetletud aruandlusvaldkondades, ning teave sektori kohta, kus ettevõte tegutseb. Lisaks nõutakse artiklis 19b, et komisjon vaataks standardid vähemalt iga kolme aasta järel läbi, et võtta arvesse asjakohast arengut, sealhulgas rahvusvaheliste standardite arengut. Artiklis 19c nõutakse, et komisjon võtaks 31. oktoobriks 2023 vastu väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate kestlikkusaruandluse standardid. Artiklis 19d sätestatakse nõue, et ettevõtted koostaksid oma finantsaruanded ja tegevusaruande ühtses elektroonilises aruandevormingus kooskõlas komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/815 artikliga 3 ning märgistaksid kestlikkusteabe nimetatud määruses sätestatu kohaselt. Artikli 1 lõikega 5 muudetakse artiklit 20 nõudega, et börsil noteeritud äriühingud, kelle puhul seda sätet kohaldatakse, lisaksid äriühingu haldus-, juht- ja järelevalveorganite suhtes kohaldatava mitmekesisuspoliitika kirjeldusse viite soole. Sellega muudetakse ka artiklit 20, et võimaldada börsil noteeritud äriühingutel, kelle suhtes kohaldatakse artiklit 20, täita punktides c, f ja g sätestatud nõudeid, lisades vajaliku teabe oma kestlikkusaruandluse osana. Artikli 1 lõikega 6 muudetakse raamatupidamisdirektiivi artiklit 23, selgitades, et konsolideeritud finantsaruannetest ja konsolideeritud tegevusaruannetest vabastamise kord toimib konsolideeritud kestlikkusaruandlusest vabastamise korrast sõltumatult. See tähendab, et ettevõtte võib vabastada konsolideeritud finantsaruandluse nõuetest, kuid mitte konsolideeritud kestlikkusaruandluse nõuetest. See on nii juhul, kui ettevõtte kõrgeima taseme emaettevõtja koostab konsolideeritud finantsaruanded ja konsolideeritud juhtimisaruanded vastavalt ELi õigusele või samaväärsetele nõuetele, kui tegemist on ELi mittekuuluva riigiga, kuid ei koosta konsolideeritud kestlikkusaruandeid vastavalt ELi õigusele või samaväärsetele nõuetele, kui tegemist on ELi mittekuuluva riigiga. Artikli 1 lõikega 7 asendatakse raamatupidamisdirektiivi artikkel 29a, nii et kõiki artiklis 19a esitatud kestlikkusaruandluse nõudeid kohaldatakse vajaduse korral emaettevõtjate suhtes, kes esitavad konsolideeritud aruandeid kogu kontserni kohta. Artikli 1 lõikega 8 muudetakse raamatupidamisdirektiivi artiklit 30, et viia see vastavusse uute kestlikkusaruandluse nõuetega. Esiteks kehtestatakse muudatusega liikmesriikidele nõue tagada, et ettevõtted avaldaksid 12 kuu jooksul pärast bilansipäeva oma nõuetekohaselt kinnitatud aruandeaasta finantsaruanded ja tegevusaruande uues artiklis 19d ette nähtud elektroonilises vormingus. Teiseks kehtestatakse muudatusega nõue, et juhul, kui kestlikkusaruandluse kohta esitab arvamuse muu sõltumatu kindlustandvate teenuste osutaja kui vannutatud audiitor, avaldatakse see arvamus koos aruandeaasta finantsaruannete ja tegevusaruandega. Viimaks kehtestatakse muudatusega liikmesriikidele nõue tagada, et kestlikkusaruandlust sisaldavad tegevusaruanded tehakse pärast nende avaldamist viivitamata kättesaadavaks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2004/109/EÜ (läbipaistvusdirektiiv) osutatud asjaomasele ametlikult kindlaksmääratud süsteemile. Täpsustatakse, et kui kestlikkusaruandeid koostavad ettevõtted ei ole ELi reguleeritud turgudel noteeritud, peaks asjaomane ametlikult kindlaksmääratud süsteem olema üks selle liikmesriigi ametlikult kindlaksmääratud süsteemidest, kus on kõnealuse ettevõtte registrijärgne asukoht. See on vajalik ettevõtete avaldatud kestlikkusteabe lisamiseks Euroopa ühtsesse juurdepääsupunkti, mis luuakse, nagu on välja kuulutatud kapitaliturgude liidu tegevuskava meetmes 1. Artikli 1 lõikega 9 muudetakse raamatupidamisdirektiivi artiklit 33, viies ettevõtte haldus-, juht- ja järelevalveorganite liikmete kollektiivse vastutuse vastavusse kestlikkusaruandluse läbivaadatud nõuetega. Eelkõige nõutakse haldus-, juht- ja järelevalveorganitelt, et asjaomane ettevõte esitaks aruande vastavalt ELi kestlikkusaruandluse standarditele ja nõutavas digitaalses vormingus, ning jäetakse välja viide praegu kestlikkusaruandluse jaoks lubatud eraldi aruandele. Artikli 1 lõikega 10 muudetakse raamatupidamisdirektiivi artiklit 34 kestlikkusaruandluse kindluse osas. Eelkõige nõutakse sellega vannutatud audiitorilt piiratud kindlustandva töövõtu elluviimist seoses ettevõtte kestlikkusaruandlusega, sealhulgas kestlikkusaruandluse aruandlusstandarditele vastavuse kontroll, ettevõtte poolt standardite kohaselt esitatud teabe kindlakstegemiseks kasutatud protsessi kontroll, kestlikkusaruandluse märgistuse kontroll ning taksonoomiamääruse artikli 8 kohaselt esitatud näitajate kontroll. Lisaks võimaldab see liikmesriikidel lubada kõigil sõltumatutel kindlustandvate teenuste osutajatel, kes on akrediteeritud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 765/2008 kohaselt, esitada piiratud kindlustandva töövõtu põhjal arvamus kestlikkusaruandluse kohta. Samuti nõutakse, et liikmesriigid tagaksid ühtsete nõuete kehtestamise kõigile isikutele ja ettevõtetele, sealhulgas vannutatud audiitoritele ja audiitorühingutele, kellel on lubatud esitada arvamus kestlikkusaruandluse kindluse kohta. Artikli 1 lõikega 11 muudetakse raamatupidamisdirektiivi artiklit 49, sätestades tingimused, mille kohaselt antakse komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte uues artiklis 19b osutatud kestlikkusaruandluse standardite kohta. Sellega nõutakse, et komisjon võtaks nende õigusaktide ettevalmistamisel arvesse EFRAGi tehnilisi nõuandeid, tingimusel et need on välja töötatud nõuetekohase menetluse käigus, avaliku järelevalve all ja läbipaistvalt ning asjaomaste sidusrühmade eksperditeadmiste abil ning et nõuannetele on lisatud kulude-tulude analüüsid, mis hõlbustavad komisjoni jaoks standardite vastuvõtmist. Selles lõikes sätestatakse ka nõue, et Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA) esitaks enne standardite vastuvõtmist arvamuse EFRAGi antud tehniliste nõuannete kohta. Arvamus tuleb esitada kahe kuu jooksul alates komisjonilt taotluse saamise kuupäevast. See on mõistlik ajavahemik, kuna ESMA kaasatakse EFRAGi töösse ja seetõttu tutvustatakse talle EFRAGi tehniliste nõuannete sisu enne nende komisjonile esitamist. Komisjon peab enne standardite vastuvõtmist konsulteerima ka liikmesriikide kestliku rahanduse eksperdirühmaga, Euroopa Pangandusjärelevalvega (EBA), Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalvega (EIOPA), Euroopa Keskkonnaametiga (EEA), Euroopa Liidu Põhiõiguste Ametiga (FRA), Euroopa Keskpangaga, Euroopa audiitorite järelevalveasutuste komiteega ja kestliku rahanduse platvormiga. Kui mõni neist asutustest otsustab arvamuse esitada, teeb ta seda kahe kuu jooksul alates kuupäevast, millal komisjon temaga konsulteeris. Artikli 1 lõikega 12 muudetakse raamatupidamisdirektiivi artiklit 51, täpsustades minimaalsete sanktsioonide ja haldusmeetmete liike, mille liikmesriigid peaksid ette nägema raamatupidamisdirektiivis sätestatud kestlikkusaruandluse nõudeid ülevõtvate siseriiklike sätete rikkumise korral. Artikliga 2 muudetakse direktiivi 2004/109/EÜ (läbipaistvusdirektiiv). Artikli 2 lõikega 1 võetakse kasutusele ja määratletakse ettepaneku jaoks vajalik mõiste „kestlikkusaruandlus“.

Artikli 2 lõikega 2 muudetakse läbipaistvusdirektiivi artiklit 4, et võtta arvesse selle sätete kohaselt koostatava ja avaldatava korraldatud teabe kestlikkusaruandluse osa. Esiteks muudetakse seda artiklit sätestamaks nõue, et asjakohasel juhul sisaldaks aruandeaasta finantsaruanne emiteerivas ettevõttes finantsaruandluse eest vastutavate isikute avaldusi selle kohta, et nende parimate teadmiste kohaselt koostatakse tegevusaruanne kooskõlas kestlikkusaruandluse standarditega, nagu on nõutud direktiivis 2013/34/EL. Selle direktiiviga tehtud muudatuste tulemusena kehtestatav nõue lisada kestlikkusaruandlus tegevusaruandesse välistab vajaduse muuta direktiivi 2004/109/EÜ artikli 4 lõike 2 punkti b. Teiseks ajakohastatakse viiteid raamatupidamisdirektiivi ja direktiivi 2006/43/EÜ (auditidirektiiv) sätetele seoses finantsaruannete auditeerimise nõudega vastavalt raamatupidamisdirektiivi artikli 34 lõikele 1 ja märkusega selle kohta, kas audiitor või audiitorühing on tuvastanud tegevusaruandes olulisi väärkajastamisi, ning seoses nõudega avalikustada auditiaruanne, sealhulgas arvamus kestlikkusaruandluse kindluse kohta. Lõpuks ajakohastatakse ja muudetakse viiteid raamatupidamisdirektiivi sätetele seoses tegevusaruande koostamisega, et kehtestada kestlikkusaruandluse nõue. Need muudatused võimaldavad laiendada kestlikkusaruandluse nõudeid ELi reguleeritud turgudel noteeritud ettevõtetele, välja arvatud mikroettevõtjad, sealhulgas ELi-välistele emitentidele. Muudatustes selgitatakse ka seaduslikke volitusi, mis on riiklikel pädevatel asutustel kestlikkusaruandluse üle järelevalve tegemiseks. Artikli 2 lõikega 3 muudetakse läbipaistvusdirektiivi artikli 23 lõiget 4, et anda komisjonile volitused võtta vastu meetmed ELi-väliste emitentide kasutatavate kestlikkusaruandluse standardite samaväärsuse kindlakstegemise mehhanismi loomiseks ja sellise samaväärsuse kohta vajalike otsuste tegemiseks. Kõik otsused ELi-väliste emitentide kasutatavate kestlikkusaruandluse standardite samaväärsuse kohta on sõltumatud finantsaruandluse standardite samaväärsust kinnitavatest otsustest. Artikli 2 lõikega 4 lisatakse läbipaistvusdirektiivi artikli 28 punkt d, millega nõutakse, et ESMA avaldaks suunised riiklikele pädevatele asutustele, et edendada kestlikkusaruandluse järelevalvealast ühtsust. ESMA määruses (määrus (EL) nr 1095/2010) on läbipaistvusdirektiivi nimetatud ühe liidu õigusaktina, millega määratakse kindlaks ESMA tegevuse ulatus. Artikliga 3 muudetakse direktiivi 2006/43/EÜ (auditidirektiiv). Artikli 3 lõikega 1 muudetakse auditidirektiivi artiklit 1, selle reguleerimiseset, et hõlmata kindluse andmine seoses aruandeaasta ja konsolideeritud kestlikkusaruandlusega, kui selle on teinud audiitor või audiitorühing, kes teeb finantsaruannete kohustuslikku auditit. Artikli 3 lõikega 2 muudetakse auditidirektiivi artiklit 2 ja lisatakse sellesse teatavad ettepaneku jaoks vajalikud määratlused. Muudetakse terminite „vannutatud audiitor“ ja „audiitorühing“ määratlusi, et võtta vajaduse korral arvesse nende võimalikku tööd kestlikkusaruandluse kinnitamisel. Samuti võetakse kasutusele terminid „kestlikkusaruandluse kindlus“ ja „kestlikkusaruandlus“ ning määratletakse need. Artikli 3 lõigetega 3–7 muudetakse auditidirektiivi artikleid 6–11, mis sisaldavad vannutatud audiitoritele ja audiitorühingutele tegevusloa andmise, nende kutsealase jätkuõppe ja vastastikuse tunnustamise eeskirju, tagamaks et vannutatud audiitoritel on vajalikul tasemel teoreetilised teadmised valdkondades, mis on olulised kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmiseks, ning suutlikkus neid teadmisi praktikas rakendada. Artikli 3 lõikega 7 muudetakse artiklit 14, mis sisaldab eeskirju menetluste kohta, mille pädevad asutused peaksid kehtestama teise liikmesriigi vannutatud audiitorite tunnustamiseks. Muudatused tehakse selle tagamiseks, et kui liikmesriik otsustab, et tunnustuse taotlejale tuleb teha sobivustest, hinnatakse selle testiga ka seda, kas vannutatud audiitoril on piisavad teadmised vastuvõtva liikmesriigi õigusnormidest, mis on olulised kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmiseks. Artikli 3 lõikega 8 lisatakse artikkel 14a, mis sisaldab omandatud õiguste säilitamise klauslit, tagamaks et tunnustatud vannutatud audiitorid saavad jätkata kohustuslike auditite tegemist ja teha kestlikkusaruandluse auditeid, kui muudetud õiguslikud nõuded kehtima hakkavad. Liikmesriigid peaksid tagama, et juba tunnustatud vannutatud audiitorid omandavad vajalikud teadmised kestlikkusaruandluse ja kestlikkusaruandluse kindluse kohta auditidirektiivi artiklis 13 sätestatud jätkuõppe nõude kaudu. Artikli 3 lõikega 9 muudetakse artiklit 24b, et kohandada audiitori töökorralduse eeskirju eesmärgiga lisada viited tööle, mida ta teeb kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmiseks. Muudatus tehakse eelkõige selleks, et sätestada nõue, et võtmetähtsusega auditeerimispartner (või võtmetähtsusega auditeerimispartnerid) osaleks(id) aktiivselt kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmisel; et kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmisel pühendaks vannutatud audiitor töövõtule piisavalt aega ning tagaks piisavad ressursid oma ülesannete korrektseks täitmiseks; et kliendikonto dokumentides oleks sätestatud kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmise tasud ja et audititoimik sisaldaks teavet kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmise kohta, kui selle on teinud vannutatud audiitor. Artikli 3 lõikega 10 muudetakse artiklit 25, et kohustada liikmesriike kehtestama asjakohased eeskirjad, millega välditakse, et kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmise tasud on seotud lisateenuste pakkumisega auditeeritavale üksusele või on sellest tingitud või põhinevad mis tahes tingimuslikkusel. Artikli 3 lõikega 11 lisatakse artikkel 25b, et laiendada auditidirektiivi eeskirju, mis käsitlevad finantsaruannete audiitoritelt nõutavat kutse-eetikat, sõltumatust, objektiivsust, konfidentsiaalsust ja ametisaladuse hoidmist, kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmisele. Artikli 3 lõikega 12 lisatakse artikkel 26a, millega kohustatakse liikmesriike nõudma, et audiitorid viiksid kestlikkusaruandlusega seotud kindlustandva töövõtu ellu vastavalt komisjoni vastuvõetud kindluse andmise standarditele, ning juhul, kui komisjon ei ole sama valdkonda käsitlevaid kindluse andmise standardeid vastu võtnud, kohaldaksid riiklikke kindluse andmise standardeid, menetlusi või nõudeid. Komisjonile antakse volitused võtta delegeeritud õigusaktidega vastu kindluse andmise standardid, et määrata kindlaks menetlused, mida audiitor peab kestlikkusaruandluse kindluse kohta järelduste tegemiseks rakendama, sealhulgas töövõtu planeerimine, riskide arvestamine ja riskidele reageerimine ning auditiaruandes esitatavate järelduste liik. Ka nõutakse audiitoritelt, et juhul, kui komisjon kasutab võimalust vastu võtta põhjendatud kindluse standardid, lähtuksid nad oma arvamuses kestlikkusaruandluse kohta põhjendatud kindlustandvast töövõtust. Artikli 3 lõikega 13 lisatakse artikkel 27a, et laiendada kontserni kohustusliku auditi eeskirju konsolideeritud kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmisele, kui seda teeb vannutatud audiitor. Artikli 3 lõikega 14 muudetakse artiklit 28, et sätestada nõue, et vannutatud audiitor(id) või audiitorühing(ud), kes annab (annavad) kestlikkusaruandlusega seoses kindlust, esitaks(id) oma tulemused auditiaruandes ja koostaks(id) aruande ELi või asjaomase liikmesriigi vastuvõetud kindluse andmise standardite nõuete kohaselt. Eelkõige tuleks auditiaruandes märkida, kas tegemist on iga-aastase või konsolideeritud kestlikkusaruandlusega, ning kuupäev ja hõlmatud periood. Auditiaruandes tuleks märkida, millist kestlikkusaruandluse raamistikku aruande koostamisel kohaldati. Aruanne peaks sisaldama kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmise ulatuse kirjeldust ja nimetada tuleks kindluse andmise standardid, mille kohaselt kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmine ellu viidi. Lisaks peaks auditiaruanne sisaldama vannutatud audiitori arvamust kestlikkusaruandluse kohta. Artikli 3 lõikega 15 muudetakse auditidirektiivi artiklit 29, mis käsitleb vannutatud audiitorite ja audiitorühingute kvaliteeditagamise ülevaatuse süsteemi, tagamaks et toimuksid kestlikkusaruandluse auditite ülevaatused ja et inimestel, kes teevad kvaliteeditagamise ülevaatusi, on asjakohane erialane haridus ja asjakohane kogemus kestlikkusaruandluse kindluse alal. Artikli 3 lõikega 16 lisatakse artikkel 30g eesmärgiga selgitada, et kohustuslikku auditit tegevate vannutatud audiitorite ja audiitorühingute uurimiste ja sanktsioonide korda kohaldatakse ka kestlikkusaruandluse auditite suhtes. Artikli 3 lõikega 17 lisatakse artikkel 36a eesmärgiga selgitada, et sätteid, mis käsitlevad kohustuslike auditite avalikku järelevalvet ja liikmesriikidevahelist regulatiivset korraldust kohustuslike auditite valdkonnas, kohaldatakse ka kestlikkusaruandluse kindluse suhtes. Artikli 3 lõikega 18 lisatakse artikkel 38a eesmärgiga selgitada, et sätteid, mis käsitlevad vannutatud audiitorite ja audiitorühingute ametisse nimetamist ja tagasikutsumist seoses kohustuslike audititega, kohaldatakse ka kestlikkusaruandluse kindluse suhtes. Artikli 3 lõikega 19 muudetakse artiklit 39, et selgitada auditikomitee ülesandeid seoses kestlikkusaruandluse kindlusega. Eelkõige peaks auditikomitee teavitama auditeeritava üksuse haldus- või järelevalveorganit kestlikkusaruandlusega seoses elluviidud kindluse andmise tulemustest ja selgitama, kuidas auditikomitee aitas kaasa kestlikkusaruandluse terviklikkusele ja milline oli auditikomitee roll selles protsessis. Auditikomitee peaks jälgima kestlikkusaruandluse protsessi, sealhulgas digitaalse aruandluse protsessi, ja protsessi, mida ettevõte kasutab, et teha kindlaks asjaomaste kestlikkusaruandluse standardite kohaselt esitatav teave, ning esitama selle terviklikkuse tagamiseks soovitusi või ettepanekuid. Ta peaks jälgima ettevõtte sisemiste kvaliteedikontrolli ja riskijuhtimissüsteemide ning vajaduse korral siseauditi tõhusust seoses auditeeritava üksuse kestlikkusaruandlusega, sealhulgas tema digitaalse aruandlusega, mida hakatakse nõudma muudetud raamatupidamisdirektiiviga, rikkumata tema sõltumatust. Ka peaks ta jälgima aruandeaasta ja konsolideeritud kestlikkusaruandluse osas kindluse andmist ning tegema vannutatud audiitorite või audiitorühingute sõltumatuse kontrolli.

Artikli 3 lõikega 20 muudetakse artiklit 45, et viia ELi-väliste audiitorite ja auditeerivate üksuste registreerimise ja järelevalve nõuded vastavusse direktiivi uue kohaldamisalaga, mis hõlmab kestlikkusaruandluse kindlust. Artikli 3 lõikega 21 muudetakse artiklit 48a eesmärgiga sätestada komisjonile delegeeritud volituste kasutamise tingimused, et võtta artikli 26a lõike 2 kohaselt vastu kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmise standardid. Artikliga 4 muudetakse määrust (EL) nr 537/2014 (auditimäärus). Artikli 4 lõikega 1 muudetakse auditimääruse artiklit 5, et keelata konsultatsiooniteenuste osutamine kestlikkusaruandluse ettevalmistamiseks auditimääruse artiklis 5 nimetatud ajavahemikel, kui kohustuslikku auditit tegevad vannutatud audiitorid või audiitorühingud tegelevad ka kestlikkusaruandlusega seoses kindluse andmisega. Artikli 4 lõikega 2 muudetakse artiklit 14, et kohustada vannutatud audiitoreid ja audiitorühinguid teavitama igal aastal asjaomast pädevat asutust sellest, millised tulud muudest kui auditeerimisteenustest saadud tuludest teeniti kindluse andmisest seoses kestlikkusaruandlusega. Artikliga 5 pannakse liikmesriikidele kohustus võtta 1. detsembriks 2022 üle direktiivi artiklid 1–3 ja tagada, et selle sätteid kohaldatakse ettevõtete suhtes 1. jaanuaril 2023 või kalendriaasta 2023 jooksul algaval majandusaastal. Artiklis 6 sätestatakse määruse (EL) nr 537/2014 (auditimäärus) muudetud sätete kohaldamise alguskuupäevana 1. jaanuar 2023. . 2021/0104 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV, millega muudetakse direktiivi 2013/34/EL, direktiivi 2004/109/EÜ, direktiivi 2006/43/EÜ ja määrust (EL) nr 537/2014 seoses äriühingute kestlikkusaruandlusega (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 50 ja 114, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist: (1)Oma 11. detsembril 2019 vastu võetud teatises Euroopa rohelise kokkuleppe kohta võttis Euroopa Komisjon kohustuse vaadata läbi Euroopa Parlamendi ja komisjoni direktiivi 2013/34/EL muud kui finantsaruandlust käsitlevad sätted. Euroopa roheline kokkulepe on Euroopa Liidu uus majanduskasvu strateegia. Selle eesmärk on muuta liit 2050. aastaks nüüdisaegse ressursitõhusa ja konkurentsivõimelise majandusega ühiskonnaks, kus 2050. aastaks ei ole enam kasvuhoonegaaside netoheidet. Samuti on selle eesmärk kaitsta, säilitada ja suurendada liidu looduskapitali ning kaitsta kodanike tervist ja heaolu keskkonnaga seotud ohtude ja mõjude eest. Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärk on lahutada majanduskasv ressursikasutusest ja tagada, et kõik liidu piirkonnad ja kodanikud osalevad sotsiaalselt õiglases üleminekus kestlikule majandussüsteemile. Sellega aidatakse kaasa eesmärgile ehitada üles inimeste hüvanguks toimiv majandus, tugevdada ELi sotsiaalset turumajandust ja aidata tagada, et see on tulevikuks valmis ning loob stabiilsust, töökohti, majanduskasvu ja investeeringuid. Need eesmärgid on eriti olulised, arvestades COVID-19 pandeemia põhjustatud sotsiaal-majanduslikku kahju ning vajadust kestliku, kaasava ja õiglase taastumise järele. Oma 4. märtsi 2020. aasta ettepanekus Euroopa kliimaseaduse kohta tegi Euroopa Komisjon ettepaneku muuta 2050. aastaks kliimaneutraalsuse saavutamise eesmärk liidus õiguslikult siduvaks. (2)Oma teatises „Tegevuskava: jätkusuutliku majanduskasvu rahastamine“ kehtestas komisjon meetmed järgmiste eesmärkide saavutamiseks: suunata kapitalivood ümber kestlikesse investeeringutesse, et tagada kestlik ja kaasav majanduskasv; hallata finantsriske, mis tulenevad kliimamuutustest, loodusvarade vähenemisest, keskkonna halvenemisest ja sotsiaalsetest probleemidest; ning edendada finants- ja majandustegevuses läbipaistvust ja pikale perspektiivile keskendumist. Nende eesmärkide täitmise eeltingimus on, et ettevõtjad avalikustaksid asjakohast, võrreldavat ja usaldusväärset kestlikkusteavet. Euroopa Parlament ja nõukogu võtsid kestliku majanduskasvu rahastamise tegevuskava rakendamise osana vastu mitu õigusakti. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2019/2088 reguleerib seda, kuidas finantsturu osalised ja finantsnõustajad peavad avalikustama kestlikkusteavet lõppinvestoritele ja varade omanikele. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2020/852 luuakse keskkonnasäästliku majandustegevuse klassifitseerimissüsteem eesmärgiga suurendada kestlikke investeeringuid ja võidelda alusetult kestlikeks nimetatavate finantstoodete rohepesu vastu. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2019/2089, mida on täiendatud komisjoni delegeeritud määrustega (EL) 2020/1816, (EL) 2020/1817 ja (EL) 2020/1818, kehtestatakse keskkonna-, sotsiaal- ja juhtimisalased avalikustamisnõuded võrdlusaluste halduritele ning miinimumnõuded ELi kliimaülemineku võrdlusaluse ja Pariisi kokkulepet järgivate ELi võrdlusaluste koostamiseks. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 575/2013 on sätestatud nõue, et suured krediidiasutused või investeerimisühingud, kes on emiteerinud väärtpabereid, millega võib kaubelda reguleeritud turul, avalikustaksid teabe keskkonna-, sotsiaal- ja juhtimisriskide kohta alates 28. juunist 2022. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2019/2033 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga (EL) 2019/2034 kehtestatud investeerimisühingute uus usaldatavusnõuete raamistik sisaldab sätteid keskkonna-, sotsiaal- ja juhtimisriski mõõtme kasutuselevõtu kohta pädevate asutuste järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsessis ning hõlmab investeerimisühingute keskkonna-, sotsiaal- ja juhtimisriskide avalikustamise nõudeid, mida tuleb kohaldada alates 26. detsembrist 2022. Samuti on komisjon oma 2021. aasta tööprogrammis andnud kestliku majanduskasvu rahastamise tegevuskava järgides teada ettepanekust Euroopa roheliste võlakirjade standardi kohta. (3)5. detsembril 2019. aastal rõhutas nõukogu oma järeldustes kapitaliturgude liidu tugevdamise kohta, kui tähtis on pakkuda usaldusväärset, võrreldavat ja asjakohast teavet kestlikkusega seotud riskide, võimaluste ja mõju kohta, ning kutsus komisjoni üles kaaluma muu kui finantsaruandluse Euroopa standardi väljatöötamist. (4)Oma 29. mai 2018. aasta resolutsioonis jätkusuutliku rahastamise kohta nõudis Euroopa Parlament muud kui finantsaruandlust käsitlevate nõuete täiendamist direktiivi 2013/34/EL raames. Oma 17. detsembri 2020. aasta resolutsioonis äriühingu kestliku üldjuhtimise kohta väljendas Euroopa Parlament heameelt komisjoni võetud kohustuse üle vaadata läbi direktiiv 2013/34/EL ja pidas vajalikuks luua ulatuslik muu kui finantsaruandluse ELi raamistik, mis hõlmab muu kui finantsaruandluse kohustuslikke liidu standardeid. Euroopa Parlament nõudis aruandlusnõuete kohaldamisala laiendamist täiendavatele ettevõtjakategooriatele ja auditi nõude kehtestamist. (5)25. septembril 2015 võttis ÜRO Peaassamblee vastu uue üleilmse kestliku arengu raamistiku: kestliku arengu tegevuskava 2030. Kestliku arengu tegevuskava 2030 keskmes on kestliku arengu eesmärgid ja see hõlmab kestlikkuse kolme mõõdet: majandust, sotsiaalvaldkonda ja keskkonda. Komisjoni 22. novembri 2016. aasta teatises „Euroopa jätkusuutliku tuleviku järgmised sammud“ seostatakse kestliku arengu eesmärgid liidu poliitikaraamistikuga, tagamaks, et kõigi liidu meetmete ja poliitiliste algatuste puhul arvestatakse nii liidus kui ka mujal nende eesmärkidega algusest peale. Ülemkogu kinnitas oma 20. juuni 2017. aasta järeldustes liidu ja liikmesriikide kindlat tahet rakendada kestliku arengu tegevuskava 2030 täielikult, sidusalt, ulatuslikult, integreeritult ja tõhusalt ning tihedas koostöös partnerite ja muude sidusrühmadega. (6)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/95/EL, millega muudetakse direktiivi 2013/34/EL seoses muu kui finantsteabe avalikustamisega teatavate suurettevõtjate ja kontsernide poolt. Direktiiviga 2014/95/EL kehtestati ettevõtjatele kohustus esitada teave vähemalt keskkonnaküsimuste, sotsiaalsete ja töötajatega seotud küsimuste, inimõiguste austamise ning korruptsioonivastase võitlusega seotud küsimuste kohta. Direktiiviga 2014/95/EL nõuti ettevõtjatelt nende teemade kohta teabe avalikustamist järgmistes aruandlusvaldkondades: ärimudel, põhimõtted (sealhulgas rakendatud hoolsuskohustuse täitmise menetlused), põhimõtete rakendamise tulemused, riskid ja riskijuhtimine ning äri seisukohast olulised põhilised tulemusnäitajaid. (7)Paljud sidusrühmad peavad terminit „muu kui finantsteave“ ebatäpseks, eelkõige seetõttu, et see osutab, et kõnealusel teabel ei ole mingit finantstähtsust. Kõnealusel teabel on siiski üha suurem finantstähtsus. Paljud selle valdkonna organisatsioonid, algatused ja praktikud viitavad „kestlikkust“ käsitlevale teabele. Seetõttu on termini „muu kui finantsteave“ asemel eelistatav kasutada terminit „kestlikkusteave“. Seepärast tuleks direktiivi 2013/34/EL selle terminoloogilise muudatuse arvessevõtmiseks muuta. (8)Ettevõtjate parema kestlikkusaruandluse lõplikud kasusaajad on üksikisikud ja säästjad. Säästjatel, kes soovivad investeerida kestlikult, on võimalus seda teha, samas kui stabiilsest, kestlikust ja kaasavast majandussüsteemist peaksid kasu saama kõik kodanikud. Selle kasu realiseerimiseks peab ettevõtja aastaaruannetes avaldatud kestlikkusteave jõudma kõigepealt kahe peamise rühmani („kasutajad“). Esimesse kasutajate rühma kuuluvad investorid, sealhulgas varahaldurid, kes soovivad paremini mõista riske ja võimalusi, mida kujutavad endast nende investeeringutele kestlikkusprobleemid, ning nende investeeringute mõju inimestele ja keskkonnale. Teine kasutajate rühm on organisatsioonid, sealhulgas valitsusvälised organisatsioonid ja sotsiaalpartnerid, kes soovivad ettevõtjaid paremini vastutusele võtta inimestele ja keskkonnale avaldatava mõju eest. Aastaaruannetes avalikustatud kestlikkusteavet võivad kasutada ka muud sidusrühmad. Ettevõtjate äripartneritel, sealhulgas klientidel, on võimalik tugineda sellele teabele, et mõista kestlikkusega seotud riske ja mõju nende endi väärtusahelates ning vajaduse korral sellest teatada. Poliitikakujundajad ja keskkonnaasutused võivad sellist teavet kasutada eelkõige koondandmetena, et jälgida keskkonna- ja sotsiaalseid suundumusi, aidata kaasa keskkonnaalasele arvepidamisele ja anda teavet avaliku poliitika jaoks. Ettevõtja aruannetega tutvuvad otseselt vähesed üksikkodanikud ja -tarbijad, kuid nad võivad sellist teavet kasutada kaudselt, näiteks finantsnõustajate või valitsusväliste organisatsioonide nõuannete või arvamuste kaalumisel. Paljud investorid ja varahaldurid ostavad kestlikkusteavet kolmandatest isikutest andmepakkujatelt, kes koguvad teavet eri allikatest, sealhulgas äriühingute avalikest aruannetest. (9)Nõudlus ettevõtete kestlikkusteabe järele on viimastel aastatel väga palju kasvanud, eriti investeerimisringkondades. Selle nõudluse kasvu taga on ettevõtjatele tekkivate riskide muutuv iseloom ja investorite suurem teadlikkus nende riskide finantsmõjust. Eelkõige kehtib see kliimaga seotud finantsriskide kohta. Samuti suureneb teadlikkus muudest keskkonnaprobleemidest ja sotsiaalsetest, sealhulgas terviseprobleemidest tulenevatest riskidest ettevõtjatele ja investeeringutele. Kestlikkusteabe järele nõudluse suurenemine on tingitud ka nende investeerimistoodete hulga suurenemisest, millega püütakse täita justnimelt teatavaid kestlikkusstandardeid või saavutada teatavaid kestlikkuseesmärke. Osa sellest suurenemisest on varem vastu võetud liidu õigusaktide, eelkõige määruse (EL) 2019/2088 ja määruse (EL) 2020/852 loogiline tagajärg. Osa sellest suurenemisest oleks toimunud kodanike kiiresti muutuva teadlikkuse, tarbijate eelistuste ja turutavade tõttu igal juhul. COVID-19 pandeemia kiirendab kasutajate teabevajaduse suurenemist veelgi, eelkõige seetõttu, et see on toonud esile töötajate ja ettevõtja väärtusahelate haavatavuse. Teave keskkonnamõju kohta on asjakohane ka tulevaste pandeemiate leevendamise kontekstis, kuna inimtegevusest tingitud häired ökosüsteemides on haiguste esinemise ja levikuga üha enam seotud. (10)Ka ettevõtjad ise saavad kasu kestlikkusküsimuste kohta kvaliteetsete aruannete koostamisest. Kestlikkuseesmärkide saavutamiseks mõeldud investeerimistoodete arvu kasv tähendab, et hea kestlikkusaruandlus võib parandada ettevõtja juurdepääsu finantskapitalile. Kestlikkusaruandlus võib aidata ettevõtjatel tuvastada ja juhtida oma kestlikkusküsimustega seotud riske ja võimalusi. See võib olla alus parema dialoogi pidamiseks ja suhtlemiseks ettevõtjate ja nende sidusrühmade vahel ning võib aidata ettevõtetel oma mainet parandada. (11)Aruandes muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi (direktiiv 2014/95/EL) läbivaatamisklausli kohta ja sellele lisatud äriühingute aruandluse toimivuskontrollis tuvastati direktiivi tulemuslikkusega seotud probleeme. Leidub märkimisväärseid tõendeid selle kohta, et paljud ettevõtjad ei avalda olulist teavet mitte kõigi kestlikkusega seotud teemade kohta. Aruandes märgiti olulise probleemina ka kestlikkusteabe piiratud võrreldavust ja usaldusväärsust. Lisaks ei ole paljud ettevõtjad, kelle kestlikkusteavet kasutajad vajavad, kohustatud sellist teavet esitama. (12)Poliitikameetmete puudumise korral lõhe kasutajate teabevajaduste ja ettevõtjate esitatud kestlikkusteabe vahel eeldatavasti suureneb. Sellel lõhel on märkimisväärsed negatiivsed tagajärjed. Investoritel ei ole võimalik kestlikkusega seotud riske ja võimalusi oma investeerimisotsustes piisavalt arvesse võtta. Mitme sellise investeerimisotsuse koondamine, milles ei võeta piisavalt arvesse kestlikkusega seotud riske, võib tekitada finantsstabiilsust ohustavaid süsteemseid riske. Nendele süsteemsetele riskidele, eriti kliima puhul, on tähelepanu juhtinud Euroopa Keskpank ja rahvusvahelised organisatsioonid, näiteks finantsstabiilsuse nõukogu. Samuti on investoritel vähem võimalusi suunata rahalisi vahendeid sellisesse majandustegevusesse ja nendesse ettevõtjatesse, kes tegelevad sotsiaalsete ja keskkonnaprobleemidega ega süvenda neid. See aga kahjustab Euroopa rohelise kokkuleppe ja kestliku majanduskasvu rahastamise tegevuskava eesmärke. Ettevõtjate tegevusest mõjutatud valitsusväliste organisatsioonide, sotsiaalpartnerite ja kogukondade ning muude sidusrühmade võimalus ettevõtjaid inimestele ja keskkonnale avalduva mõju eest vastutusele võtta on väiksem. See tekitab vastutuse puudujäägi ja võib vähendada kodanike usaldust ettevõtete vastu, mis omakorda võib avaldada negatiivset mõju sotsiaalse turumajanduse tõhusale toimimisele. Kestlikkusega seotud riskide mõõtmise, hindamise ja juhtimise üldtunnustatud mõõdikute ja meetodite puudumine takistab ka ettevõtjate püüdlusi tagada oma ärimudelite ja tegevuse kestlikkus. (13)Aruandes direktiivi 2014/95/EL läbivaatamisklausli kohta ja sellele lisatud äriühingu aruandluse toimivuskontrollis tõdeti ka ettevõtjate esitatud kestlikkusküsimusi käsitlevate teabenõuete arvu märkimisväärset kasvu, millega püütakse kõrvaldada olemasolevat teabepuudust. Lisaks eeldatakse tõenäoliselt jätkuvalt, et ettevõtjad kasutavad erinevaid raamistikke ja standardeid, ning need ootused võivad isegi suureneda, kui kestlikkusteabe väärtustamine üha kasvab. Kui puuduvad poliitikameetmed konsensuse saavutamiseks teabe suhtes, mida ettevõtjad peaksid esitama, suurenevad kulud ja koormus aruandeid esitavate ettevõtjate ja sellise teabe kasutajate jaoks märkimisväärselt. (14)Suurenev lõhe kasutajate teabevajaduste ja ettevõtjate praeguste aruandlustavade vahel suurendab tõenäosust, et üksikud liikmesriigid kehtestavad üha erinevamaid riiklikke eeskirju või standardeid. Eri liikmesriikide erinevad aruandlusnõuded tekitaksid piiriüleselt tegutsevatele ettevõtjatele lisakulusid ja keerukust ning kahjustaksid seetõttu ühtset turgu, asutamisõigust ja kapitali vaba liikumist liidus. Ka muudavad need erinevad aruandlusnõuded esitatud teabe piiriüleselt vähem võrreldavaks, mis kahjustab kapitaliturgude liitu. (15)Direktiivi 2013/34/EL artikleid 19a ja 29a kohaldatakse vastavalt suurettevõtjate suhtes, kes on avaliku huvi üksused töötajate arvuga keskmiselt üle 500, ja avaliku huvi üksuste suhtes, kes on suure kontserni emaettevõtjad töötajate arvuga konsolideeritud alusel keskmiselt üle 500. Pidades silmas kasutajate suurenevaid vajadusi kestlikkusteabe järele, tuleks sellise teabe edastamist nõuda täiendavatelt ettevõttekategooriatelt. Seepärast on asjakohane nõuda, et kõik suurettevõtjad ja kõik reguleeritud turgudel noteeritud äriühingud, välja arvatud mikroettevõtjad, esitaksid üksikasjalikku kestlikkusteavet. Lisaks peaksid kõik ettevõtjad, kes on suurte kontsernide emaettevõtjad, koostama kestlikkusaruandeid kontserni tasandil. (16)Nõue, et kestlikkusküsimuste kohta peaksid teavet avalikustama ka suured börsil noteerimata äriühingud, tuleneb peamiselt murest selliste ettevõtjate mõju ja vastutuse pärast, sealhulgas nende väärtusahela kaudu. Sellega seoses peaksid kõigile suurettevõtjatele kehtima samad kestlikkusteabe avalikustamise nõuded. Lisaks vajavad finantsturu osalised teavet ka nendelt suurtelt börsil noteerimata äriühingutelt. (17)Nõue, et ettevõtjad, kelle asukoht ei ole liidus, kuid kellel on reguleeritud turgudel noteeritud väärtpabereid, peaksid samuti avalikustama teavet kestlikkusküsimuste kohta, vastab finantsturu osaliste vajadusele saada sellistelt ettevõtetelt teavet, et mõista investeeringute riske ja mõju ning täita määruses (EL) 2019/2088 sätestatud avalikustamisnõudeid. (18)Arvestades kestlikkusega seotud riskide suurenevat olulisust ja võttes arvesse, et reguleeritud turgudel noteeritud väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad (VKEd) moodustavad olulise osa kõigist liidus börsil noteeritud äriühingutest, on investorite kaitse tagamiseks kohane nõuda, et ka need VKEd avalikustasid kestlikkusküsimusi käsitlevat teavet. Selle nõude kehtestamine aitab tagada, et finantsturu osalised saavad investeerimisportfellidesse kaasata väiksemaid börsil noteeritud äriühinguid selle alusel, et nad esitavad finantsturu osalistele vajalikku kestlikkusteavet. See aitab kaitsta ja parandada väiksemate börsil noteeritud äriühingute juurdepääsu finantskapitalile ning vältida selliste äriühingute diskrimineerimist finantsturu osaliste poolt. Sellise nõude kehtestamine on vajalik ka selle tagamiseks, et finantsturu osalised saavad teavet, mida neil on investeerimisobjektiks olevatelt äriühingutelt vaja, et nad saaksid täita määruses (EL) 2019/2088 sätestatud kestlikkusalaseid avalikustamise nõudeid. Reguleeritud turgudel noteeritud VKEdele tuleks siiski anda piisavalt aega, et valmistuda kestlikkusteabe esitamise nõude kohaldamiseks, kuna nad on väiksemad ja nende vahendid piiratumad, ning arvesse tuleb võtta COVID-19 pandeemia tekitatud keerulisi majanduslikke olusid. Ka tuleks anda neile võimalus esitada teavet vastavalt standarditele, mis on proportsionaalsed VKEde suutlikkuse ja ressurssidega. Börsil noteerimata VKEd võivad otsustada neid standardeid kasutada ka vabatahtlikult. VKEde standarditega kehtestatakse direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate ettevõtjate jaoks võrdlusalus kestlikkusteabe kohta, mida nad võivad oma väärtusahelates osalevatelt VKEdest tarnijatelt ja klientidelt mõistlikult küsida. (19)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/109/EÜ kohaldatakse kõigi ettevõtjate suhtes, kelle väärtpaberid on noteeritud reguleeritud turgudel. Tagamaks et kõigile ettevõtjatele, kelle väärtpaberid on noteeritud reguleeritud turgudel, sealhulgas kolmandate riikide emitentidele, kehtiksid samad kestlikkusaruandluse nõuded, peaks direktiiv 2004/109/EÜ sisaldama vajalikke ristviiteid kõigile nõuetele aruandeaasta finantsaruandes kestlikkusaruandluse esitamise kohta.

(20)Direktiivi 2004/109/EÜ artikli 23 lõike 4 esimese lõigu punktiga i ja artikli 23 lõike 4 neljanda lõiguga antakse komisjonile õigus võtta meetmeid, et luua vastavalt mehhanism direktiivi alusel nõutava teabe samaväärsuse kindlakstegemiseks ja raamatupidamisstandarditega seotud üldiste samaväärsuskriteeriumide kehtestamiseks. Direktiivi 2004/109/EÜ artikli 23 lõike 4 kolmanda lõiguga antakse komisjonile õigus võtta vastu vajalikud otsused kolmandas riigis asuva emitendi kasutatavate raamatupidamisstandardite samaväärsuse küsimuses. Selleks et kajastada kestlikkusnõuete lisamist direktiivi 2004/109/EÜ, tuleks komisjonile anda õigus luua kolmandas riigis asuvate väärtpaberiemitentide kohaldatavate kestlikkusaruandluse standardite samaväärsuse kindlakstegemise mehhanism. Samal põhjusel tuleks komisjonile anda ka õigus võtta vastu vajalikud otsused kolmandas riigis asuva emitendi kasutatavate kestlikkusaruandluse standardite samaväärsuse küsimuses. Need muudatused tagavad kestlikkusaruandluse kohustuste ja aruandeaasta finantsaruandega seotud finantsaruandluskohustuste samaväärsuse ühtse korra. (21)Direktiivi 2013/34/EL artikli 19a lõikega 3 ja artikli 29a lõikega 3 muu kui finantsteabe esitamise kohustusest praegu vabastatud kõik tütarettevõtjad, kui sellised ettevõtjad ja nende tütarettevõtjad on hõlmatud emaettevõtja konsolideeritud tegevusaruandega, tingimusel et aruanne sisaldab nõutavat muud kui finantsteavet. Siiski on vaja tagada, et kestlikkusteave oleks kasutajatele hõlpsasti kättesaadav, ja kindlustada läbipaistvus vabastatud tütarettevõtja emaettevõtja suhtes, kes esitab aruande konsolideeritud tasandil. Seepärast tuleb nõuda, et tütarettevõtjad avaldaksid oma emaettevõtja konsolideeritud tegevusaruande ja lisaksid oma tegevusaruandesse viite asjaolule, et nad on kestlikkusteabe esitamisest vabastatud. Seda vabastust tuleks kohaldada ka juhul, kui konsolideeritud tasandil aruandeid esitav emaettevõtja on kolmandas riigis asuv ettevõtja, kes esitab kestlikkusteavet kooskõlas selle direktiivi nõuetega või viisil, mis on samaväärne ELi kestlikkusaruandluse standarditega. (22)Direktiivi 2013/34/EL artikliga 23 vabastatakse emaettevõtjad konsolideeritud finantsaruannete ja konsolideeritud tegevusaruande koostamise kohustusest, kui need ettevõtjad on teise, seda kohustust täitva emaettevõtja tütarettevõtjad. Siiski tuleks täpsustada, et konsolideeritud finantsaruannetest ja konsolideeritud tegevusaruannetest vabastamise kord toimib konsolideeritud kestlikkusaruandlusest vabastamise korrast sõltumatult. Seepärast võib ettevõtja vabastada konsolideeritud finantsaruandluse kohustusest, kuid mitte konsolideeritud kestlikkusaruandluse kohustusest, kui tema kõrgeima taseme emaettevõtja koostab konsolideeritud finantsaruandeid ja konsolideeritud tegevusaruandeid kooskõlas liidu õigusega või samaväärsete nõuetega, juhul kui ettevõtja on asutatud kolmandas riigis, kuid ei koosta konsolideeritud kestlikkusaruandeid kooskõlas ELi õigusega või samaväärsete nõuetega, kui ettevõtja on asutatud kolmandas riigis. (23)Krediidiasutused ja kindlustusandjad täidavad põhirolli Euroopa rohelise kokkuleppe kohases üleminekus täielikult kestlikule ja kaasavale majandus- ja finantssüsteemile. Neil võib olla märkimisväärne positiivne ja negatiivne mõju laenuandmise, investeerimise ja väärtpaberite emissiooni tagamise kaudu. Krediidiasutuste ja kindlustusandjate suhtes, välja arvatud need, kes peavad järgima direktiivi 2013/34/EL, sealhulgas ühistud ja vastastikused kindlustusandjad, peaksid seetõttu kehtima kestlikkusaruandluse nõuded, tingimusel et nad vastavad teatavatele suuruse kriteeriumidele. Selle teabe kasutajatel oleks seega võimalik hinnata nii nende ettevõtjate mõju ühiskonnale ja keskkonnale kui ka kestlikkusküsimustest tulenevaid riske, millega need ettevõtjad võivad silmitsi seista. Et tagada kooskõla nõukogu direktiivi 86/635/EMÜ (pankade ja muude rahaasutuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohta) aruandlusnõuetega, võivad kestlikkusaruandlust kohaldavad liikmesriigid otsustada mitte kohaldada kestlikkusaruandluse nõudeid Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL artikli 2 lõikes 5 loetletud krediidiasutuste suhtes. (24)Loetelu kestlikkusküsimustest, mille kohta ettevõtjad peavad aru andma, peaks olema võimalikult sidus määruses (EL) 2019/2088 sätestatud kestlikkustegurite määratlusega. See loetelu peaks vastama ka nende kasutajate ja ettevõtjate endi vajadustele ja ootustele, kes kasutavad kolme peamise kestlikkusküsimuse liigitamise vahendina sageli termineid „keskkonnaalane“, „sotsiaalne“ ja „juhtimine“. Määruses (EL) 2019/2088 sätestatud kestlikkustegurite loetelu ei hõlma sõnaselgelt juhtimisküsimusi. Kestlikkusküsimuste määratlus direktiivis 2013/34/EL peaks seetõttu tuginema määruses (EL) 2019/2088 sätestatud kestlikkustegurite määratlusele, kuid sellele tuleks lisada ka juhtimisküsimused. (25)Direktiivi 2013/34/EL artiklites 19a ja 29a nõutakse nii teabe esitamist ettevõtja arengust, tulemustest ja positsioonist ülevaate saamiseks vajalikus ulatuses kui ka teavet, mis on vajalik, et mõista ettevõtja tegevuse mõju keskkonnale, sotsiaalsetele ja töötajatega seotud küsimustele, inimõiguste järgimise ning korruptsioonivastase võitlusega seotud küsimustele. Seepärast nõutakse nendes artiklites ettevõtjatelt aruandlust nii selle kohta, kuidas erinevad kestlikkusküsimused ettevõtjat mõjutavad, kui ka ettevõtja tegevuse mõju kohta inimestele ja keskkonnale. Sellele viidatakse kui kahele olulisuse perspektiivile, kus ettevõtja riskid ja tema mõju on kumbki üks olulisuse perspektiiv. Äriühingute aruandluse toimivuskontroll näitab, et sageli ei mõisteta ega rakendata neid kahte perspektiivi hästi. Seetõttu on vajalik selgitada, et ettevõtjad peaksid kaaluma kumbagi olulisuse perspektiivi eraldi ja avalikustama teabe, mis on oluline mõlemast perspektiivist, samuti teabe, mis on oluline ainult ühest perspektiivist. (26)Direktiivi 2013/34/EL artikli 19a lõikes 1 ja artikli 29a lõikes 1 nõutakse ettevõtjatelt teabe avalikustamist viie aruandlusvaldkonna kohta: ärimudel, põhimõtted (sealhulgas rakendatud hoolsuskohustuse täitmise menetlused), nende põhimõtete rakendamise tulemused, riskid ja riskijuhtimine ning äri seisukohast olulised peamised tulemusnäitajaid. Direktiivi 2013/34/EL artikli 19a lõige 1 ei sisalda sõnaselgeid viiteid teistele aruandlusvaldkondadele, mida teabe kasutajad peavad asjakohaseks ja millest mõned on kooskõlas rahvusvahelistes raamistikega, sealhulgas kliimaga seotud finantsteabe avaldamise töörühma soovitustega hõlmatud avalikustamisega. Avalikustamise nõuded tuleks määrata kindlaks piisavalt üksikasjalikult, tagamaks et ettevõtjad esitavad teavet oma vastupanuvõime kohta kestlikkusküsimustega seotud riskidele. Seetõttu tuleks ettevõtjatelt nõuda, et lisaks direktiivi 2013/34/EL artikli 19a lõikes 1 ja artikli 29a lõikes 1 kindlaks määratud aruandlusvaldkondadele avaldaksid nad teavet oma äristrateegia kohta ning ärimudeli ja strateegia vastupanuvõime kohta kestlikkusküsimustega seotud riskidele, ja plaanide kohta, mis neil võivad olla, et tagada oma ärimudeli ja strateegia kokkusobivus kestlikule ja kliimaneutraalsele majandusele üleminekuga; kas ja kuidas nende ärimudelis ja strateegias võetakse arvesse sidusrühmade huve; kõik ettevõtja kestlikkusküsimustest tulenevad võimalused; äristrateegia selliste aspektide rakendamine, mis mõjutavad kestlikkusküsimusi või mida kestlikkusküsimused mõjutavad; kõik ettevõtja seatud kestlikkuseesmärgid ja nende saavutamisel tehtud edusammud; juhatuse ja juhtkonna roll kestlikkusküsimustes; ettevõtja tegevusega seotud peamised tegelikud ja võimalikud kahjulikud mõjud ning kuidas ettevõtja on kindlaks teinud teabe, mida ta esitab. Kui on vaja avalikustada selliseid elemente nagu eesmärgid ja nende saavutamisel tehtud edusammud, ei ole eraldi nõue avalikustada põhimõtete tulemused enam vajalik. (27)Kooskõla tagamiseks selliste rahvusvaheliste juriidiliste dokumentidega nagu ÜRO äritegevuse ja inimõiguste juhtpõhimõtted ning OECD hoolsuskohustuse suunised vastutustundliku äritegevuse kohta tuleks nõuetekohase hoolsusega seotud avalikustamise nõudeid kirjeldada üksikasjalikumalt, kui seda on tehtud direktiivi 2013/34/EL artikli 19a lõike 1 punktis b ja artikli 29a lõike 1 punktis b. Hoolsuskohustuse täitmine on menetlus, mida ettevõtjad rakendavad oma tegevusega seotud peamiste tegelike ja võimalike kahjulike mõjude kindlakstegemiseks, ärahoidmiseks, leevendamiseks ja kõrvaldamiseks ning milles määratakse kindlaks, kuidas nad neid kahjulikke mõjusid käsitlevad. Ettevõtja tegevusega seotud mõju hõlmab ettevõtja otseselt põhjustatud mõju, samuti mõju, millele ettevõtja kaasa aitab, ja mõju, mis on ettevõtja väärtusahelaga muul viisil seotud. Hoolsuskohustuse täitmise menetlus hõlmab kogu ettevõtja väärtusahelat, kaasa arvatud tema enda tegevus, tooted ja teenused, ärisuhted ja tarneahelad. Kooskõlas ÜRO äritegevuse ja inimõiguste juhtpõhimõtetega tuleb tegelikku või võimalikku kahjulikku mõju pidada tähtsaks juhul, kui see on ettevõtja tegevusega seotud suurimate mõjude hulgas järgmise alusel: mõju raskus inimestele või keskkonnale; mõjutatud või potentsiaalselt mõjutatud üksikisikute arv või keskkonnale tekitatud kahju ulatus ning kahju heastamise, keskkonna taastamise või mõjutatud inimeste varasema seisundi taastamise lihtsus. (28)Direktiivis 2013/34/EL ei nõuta teabe avalikustamist muude kui bilansis kajastatud immateriaalsete varade kohta. On üldiselt teada, et teavet immateriaalsete varade ja muude immateriaalsete tegurite kohta, sealhulgas ettevõttesiseselt loodud immateriaalsete varade kohta, ei esitata piisavalt, mis takistab ettevõtja arengu, tulemuste ja positsiooni nõuetekohast hindamist ning investeeringute seiret. Selleks et investorid mõistaksid paremini paljude ettevõtjate raamatupidamisliku bilansilise väärtuse ja nende turuväärtuse suurenevat erinevust, mida täheldatakse paljudes majandussektorites, tuleks nõuda piisavat aruandlust immateriaalsete varade kohta. Seepärast on vajalik nõuda ettevõtjatelt teabe avalikustamist muude kui bilansis kajastatud immateriaalsete varade kohta, sealhulgas intellektuaalse kapitali, inimkapitali, kaasa arvatud oskuste arendamise ning sotsiaalse ja suhtekapitali, sealhulgas mainekapitali kohta. Teave immateriaalsete varade kohta peaks sisaldama ka teadus- ja arendustegevusega seotud teavet. (29)Direktiivi 2013/34/EL artikli 19a lõikes 1 ja artikli 29a lõikes 1 ei täpsustata, kas esitatav teave peab olema tulevikku vaatav või kajastama eelmiste perioodide tulemusi. Praegu ei avalikustata tulevikku vaatavat teavet, mida kestlikkusteabe kasutajad eriti hindavad. Seetõttu tuleks direktiivi 2013/34/EL artiklites 19a ja 29a täpsustada, et esitatud kestlikkusteave peab sisaldama tulevikku vaatavat ja tagasiulatuvat ning nii kvalitatiivset kui ka kvantitatiivset teavet. Esitatavas kestlikkusteabes tuleks arvesse võtta ka lühikest, keskmist ja pikka perspektiivi ning see peaks asjakohasel juhul sisaldama teavet ettevõtja kogu väärtusahela, sealhulgas tema enda tegevuse, toodete ja teenuste, ärisuhete ja tarneahela kohta. Teave ettevõtja kogu väärtusahela kohta hõlmaks teavet tema väärtusahela kohta ELis ja teavet, mis käsitleb kolmandaid riike, kui ettevõtja väärtusahel ulatub väljapoole ELi. (30)Direktiivi 2013/34/EL artikli 19a lõikes 1 ja artikli 29a lõikes 1 on nõutud, et ettevõtjad lisaksid oma muud kui finantsteavet kajastavasse aruandesse ka viiteid aruandeaasta finantsaruannetes esitatud summadele ja lisaselgitusi nende kohta. Siiski ei nõuta nendes artiklites ettevõtjatelt viiteid tegevusaruandes esitatud muule teabele ega lisaselgitusi selle teabe kohta. Seega puudub praegu kooskõla esitatud muu kui finantsteabe ja tegevusaruandes avalikustatud ülejäänud teabe vahel. Sellega seoses on vajalik sätestada selged nõuded. (31)Direktiivi 2013/34/EL artikli 19a lõikes 1 ja artikli 29a lõikes 1 on sätestatud nõue, et kui ettevõtjatel puudub poliitika ühes või enamas loetletud küsimuses, peavad nad esitama selge ja põhjendatud selgituse, miks see nii on. Ettevõtjate erinev kohtlemine seoses võimaliku poliitika avalikustamisega võrreldes teiste nendes artiklites sätestatud aruandlusvaldkondadega on tekitanud aruandvates ettevõtjates segadust ega ole aidanud parandada esitatud teabe kvaliteeti. Seetõttu ei ole mingit vajadust sellist poliitikaga seotud erinevat kohtlemist direktiivis säilitada. Standarditega määratakse kindlaks, millist teavet tuleb iga artiklites 19a ja 29a nimetatud aruandlusvaldkonna kohta avaldada. (32)Direktiivi 2013/34/EL artikli 19a lõike 1 ja artikli 29a lõike 1 kohaldamisalasse kuuluvad ettevõtjad võivad järgida riiklikke, liidupõhiseid või rahvusvahelisi aruandlusraamistikke, ja kui nad seda teevad, peavad nad täpsustama, milliseid raamistikke nad järgisid. Samas ei nõuta direktiivis 2013/34/EL ettevõtjatelt ühise aruandlusraamistiku või standardi kasutamist ega seata ettevõtjatele takistusi, kui nad otsustavad, et ei kasuta ühtegi aruandlusraamistikku või standardit. 2017. aastal avaldas komisjon direktiivi 2014/95/EL artikli 2 kohaselt selle direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate ettevõtjate jaoks mittesiduvad suunised. 2019. aastal avaldas komisjon täiendavad erisuunised kliimaga seotud teabe avaldamise kohta. Kliimaaruandluse suunistes kajastati sõnaselgelt kliimaga seotud finantsteabe avaldamise töörühma soovitusi. Olemasolevad tõendid näitavad, et neil mittesiduvatel suunistel ei olnud direktiivi 2013/34/EL artiklite 19a ja 29a kohaldamisalasse kuuluvate ettevõtjate muu kui finantsaruandluse kvaliteedile olulist mõju. Suuniste vabatahtlikkus tähendab, et ettevõtjatel on vabadus neid rakendada või rakendamata jätta. Seepärast ei saa suunised üksi tagada eri ettevõtjate avaldatud teabe võrreldavust ega kogu sellise teabe avalikustamist, mida kasutajad peavad asjakohaseks. Seetõttu on vaja kohustuslikke ühiseid aruandlusstandardeid, et tagada teabe võrreldavus ja kogu asjakohase teabe avalikustamine. Tuginedes kahe olulisuse perspektiivi põhimõttele, peaksid standardid hõlmama kogu teavet, mis on kasutajate jaoks oluline. Ühised aruandlusstandardid on vajalikud ka kestlikkusaruandluse auditeerimiseks ja digiteerimiseks ning selle järelevalve ja täitmise tagamise hõlbustamiseks. Kohustuslike ühiste kestlikkusaruandluse standardite väljatöötamine on vajalik, et jõuda olukorda, kus kestlikkusteabe staatus on võrreldav finantsteabega. (33)Ükski olemasolev standard või raamistik üksi ei rahulda liidu vajadust üksikasjaliku kestlikkusaruandluse järele. Direktiivis 2013/34/EL nõutav teave peab hõlmama teavet mõlema olulisuse perspektiivi kohta, see peab käsitlema kõiki kestlikkusküsimusi ja vajaduse korral tuleb see viia vastavusse muude liidu õigusest tulenevate kohustustega avalikustada kestlikkusteavet, sealhulgas määrustes (EL) 2020/852 ja (EL) 2019/2088 sätestatud kohustustega. Lisaks peavad liidu ettevõtjate kohustuslikud kestlikkusaruandluse standardid olema samaulatuslikud Euroopa rohelise kokkuleppe ambitsioonikuse tasemega ja liidu 2050. aasta kliimaneutraalsuse eesmärgiga. Seetõttu on vajalik anda komisjonile volitused võtta vastu liidu kestlikkusaruandluse standardid, mis võimaldab teha seda kiiresti ja tagab, et kestlikkusaruandluse standardite sisu vastab liidu vajadustele. (34)Euroopa finantsaruandluse nõuanderühm (EFRAG) on Belgia õiguse alusel loodud mittetulundusühing, mis teenib avalikke huve, andes komisjonile nõu rahvusvaheliste finantsaruandlusstandardite kinnitamise kohta. EFRAG on pälvinud maine kui äriühingute aruandluse Euroopa eksperdikeskus ja tal on suurepärane positsioon, et edendada Euroopa kestlikkusaruandluse standardite ja rahvusvaheliste algatuste kooskõlastamist, mille eesmärk on töötada välja üleilmsed ühtsed standardid. 2021. aasta märtsis avaldas EFRAGi loodud paljusid sidusrühmi hõlmav rakkerühm soovitused kestlikkusaruandluse standardite võimalikuks väljatöötamiseks Euroopa Liidu jaoks. Need soovitused sisaldavad ettepanekuid töötada välja sidus ja terviklik aruandlusstandardite pakett, mis hõlmaks kõiki kestlikkusküsimusi, lähtudes kahest olulisuse perspektiivist. Soovitused sisaldavad ka selliste standardite väljatöötamise üksikasjalikku tegevuskava ning ettepanekuid vastastikuse koostöö tugevdamiseks üleilmsete standardeid kehtestavate algatuste ja Euroopa Liidu standardeid kehtestavate algatuste vahel. 2021. aasta märtsis avaldas EFRAGi esimees soovitused EFRAGi võimalike juhtimismuudatuste kohta, juhuks kui EFRAGil palutakse töötada välja tehnilised nõuanded kestlikkusaruandluse standardite kohta. Need soovitused hõlmavad uue kestlikkusaruandluse samba tasakaalustamist EFRAGis, kuid samas ei hõlma need olulisi muudatusi olemasolevas finantsaruandluse sambas. Kestlikkusaruandluse standardite vastuvõtmisel peaks komisjon võtma arvesse tehnilisi nõuandeid, mille EFRAG välja töötab. Selleks et tagada kvaliteetsed standardid, mis aitavad kaasa Euroopa avalikule hüvele ning vastavad ettevõtjate ja esitatud teabe kasutajate vajadustele, tuleks EFRAGi tehnilised nõuanded koostada nõuetekohase menetluse käigus, avaliku järelevalve all ja läbipaistvalt, neile peaks lisama kulude ja tulude analüüsid ning nende väljatöötamisel tuleks arvestada asjaomaste sidusrühmade oskusteavet. Tagamaks et liidu kestlikkusaruandluse standardites võetakse arvesse liidu liikmesriikide seisukohti, peaks komisjon enne standardite vastuvõtmist konsulteerima EFRAGi tehniliste nõuannete üle määruse (EL) 2020/852 artiklis 24 osutatud liikmesriikide kestliku rahanduse eksperdirühmaga. Määruse (EL) 2019/2088 kohaselt on regulatiivsete tehniliste standardite väljatöötamisel oma roll Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvel (ESMA) ning need regulatiivsed tehnilised standardid ja kestlikkusaruandluse standardid peavad olema omavahel sidusad. Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 1095/2010 on ESMA-l roll ka äriühingute aruandluskohustuse täitmise üle tehtava järelevalve ühtsuse edendamises seoses nende emitentide aruannetega, kelle väärtpaberid on noteeritud ELi reguleeritud turgudel ja kellel on kohustus neid kestlikkusaruandluse standardeid kasutada. Seetõttu peaks ESMA-l olema kohustus esitada arvamus EFRAGi tehniliste nõuannete kohta. Arvamus tuleks esitada kahe kuu jooksul alates komisjonilt taotluse saamise kuupäevast. Tagamaks et kestlikkusaruandluse standardid on kooskõlas liidu asjakohase poliitika ja õigusaktidega, peaks komisjon konsulteerima ka Euroopa Pangandusjärelevalve, Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve, Euroopa Keskkonnaameti, Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti, Euroopa Keskpanga, Euroopa audiitorite järelevalveasutuste komitee ja kestliku rahanduse platvormiga. Kui mõni neist asutustest otsustab arvamuse esitada, teeb ta seda kahe kuu jooksul alates kuupäevast, millal komisjon temaga konsulteeris. (35)Kestlikkusaruandluse standardid peaksid olema kooskõlas teiste liidu õigusaktidega. Need standardid tuleks viia vastavusse eelkõige määruses (EL) 2019/2088 sätestatud avalikustamise nõuetega ning nendes tuleks võtta arvesse määruse (EL) 2020/852 kohaselt vastu võetud eri delegeeritud õigusaktides sätestatud alusnäitajaid ja metoodikat, avalikustamise nõudeid, mida kohaldatakse võrdlusaluste haldurite suhtes Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2016/1011 kohaselt, ELi kliimaülemineku võrdlusaluste ja Pariisi kokkulepet järgivate ELi võrdlusaluste koostamise miinimumnõudeid ning kogu tööd, mida Euroopa Pangandusjärelevalve on teinud määruse (EL) nr 575/2013 III samba avalikustamisnõuete rakendamisel. Standardites tuleks võtta arvesse liidu keskkonnaalaseid õigusakte, sealhulgas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1221/2009, ning pidada silmas komisjoni soovitust 2013/179/EL ja selle lisasid ning nende ajakohastusi. Arvesse tuleks võtta ka muid asjakohaseid liidu õigusakte, sealhulgas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/75/EL ning liidu õiguses ettevõtjatele kehtestatud nõudeid seoses direktorite ülesannete ja hoolsuskohustusega. (36)Kestlikkusaruandluse standardites tuleks võtta arvesse komisjoni suuniseid muu kui finantsaruandluse kohta ja komisjoni suuniseid kliimaga seotud teabe avaldamise kohta. Standardites tuleks silmas pidada ka muid direktiivis 2013/34/EL sätestatud aruandluse nõudeid, mis ei ole otseselt seotud kestlikkusega, kuid millega soovitakse anda avaldatud teabe kasutajatele parem ettekujutus ettevõtja arengust, tulemustest, positsioonist ja mõjust, maksimeerides seoseid kestlikkusteabe ja muu direktiivi 2013/34/EL kohaselt esitatud teabe vahel. (37)Kestlikkusaruandluse standardid peaksid olema proportsionaalsed ega tohiks tekitada asjatut halduskoormust ettevõtetele, kes peavad neid kasutama. Selleks et minimeerida häiringuid kestlikkusteavet juba esitavate ettevõtjate jaoks, tuleks kestlikkusaruandluse standardites asjakohasel juhul arvesse võtta olemasolevaid kestlikkusaruandluse ja raamatupidamisarvestuse standardeid ja raamistikke. Nende hulka kuuluvad globaalne aruandlusalgatus, kestlikkuse aruandlusstandardite nõukogu, rahvusva