ET Euroopa Liidu Teataja C 318/87

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Roheline raamat käibemaksu tuleviku kohta. Lihtsama, kindlama ja tõhusama käibemaksusüsteemi suunas”

KOM(2010) 695 lõplik

2011/C 318/14

Raportöör: Reine-Claude MADER

1. detsembril 2010 otsustas Euroopa Komisjon vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 304 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Roheline raamat käibemaksu tuleviku kohta. Lihtsama, kindlama ja tõhusama käibemaksusüsteemi suunas”

KOM(2010) 695 lõplik.

Komitee asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav majandus- ja rahaliidu, majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsioon võttis arvamuse vastu 24. juunil 2011.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 473. istungjärgul 13. ja 14. juulil 2011 (14. juuli 2011 istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 161, vastu hääletas 0, erapooletuks jäi 10 liiget.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Komitee kiidab tingimusteta heaks komisjoni algatuse, milles kaalutakse käibemaksusüsteemi – maksusüsteemi, mida määratleti alates selle loomisest 1967. aastal nn ajutise süsteemina ning millele on saanud osaks suur kriitika – üldise läbivaatamise võimalust. Kõnealune roheline raamat on aga vaid ühe pika, raske ja keeruka protsessi algus ning selle edu sõltub liikmesriikide tõelisest tahtest kehtestada „lihtsam, kindlam ja tõhusam” süsteem.

1.2 Praegust süsteemi on aja jooksul mitmeid kordi muudetud – komisjon on esitanud parandusettepanekuid süsteemi tõhustamiseks ja selle viimiseks vastavusse ühtse turu põhimõtetega. Liikmesriigid on nõustunud mitme meetmega, mis on seotud korralduse, halduskoostöö ja automatiseerimisega. Muud meetmed on olemuselt olnud peamiselt halduslikud ja korralduslikud. Nõukogu on siiski tänaseni seisnud vastu ettepanekutele reformida kogu süsteemi.

1.3 Komitee nõustub komisjoni avaldusega, mille kohaselt peaks terviklik käibemaksusüsteem vähendama kasutajate tegevuskulusid, asutuste halduskoormust ning riikide rahandust koormavaid pettusekatseid. Sellele tuleb lisada ettevõtjate vajadustega arvestamine, sest just peavad haldama kõnealuse maksu kogumist ja neilt, nagu ka tarbijatelt, nõutakse lõpuks ebatõhususest tuleneva koorma kandmist. Nagu komitee on juba varem märkinud, tuleks pöörata tähelepanu käibemaksu režiimile finantsteenuste sektoris (1), ning kindlasti siis, kui kehtestatakse uus, rahavoogudel või sarnastel teguritel põhinev finantssektori maks, peaks komisjon hindama selle kehtestamise võimalust käibemaksu raamistikus (2).

1.4 Eriti tundlik probleem on piiriüleste tehingute käsitlemine. Ratsionaalsest seisukohast vaadatuna tuleks maksu koguda päritoluliikmesriigis sisekaubandusega samadel tingimustel, kuid liikmesriikidevahelise korraldusega seotud probleemide tõttu on nõukogu valinud kõige lihtsama lahenduse: maksu kogutakse sihtliikmesriigis ja on vaid mõned erandid, mis on peamiselt seotud teenustega. Komisjon pakub nüüd alternatiivseid lahendusi, kuid on teada, et täiuslikku lahendust on raske leida.

1.4.1 Komitee on seisukohal, et igal juhul tuleb vältida radikaalseid muudatusi ja läheneda küsimusele hoopis järk-järgult; peamiselt sihtliikmesriigis maksustamisel põhinev lahendus, milles säilitatakse praeguse süsteemi põhimõtted, oleks tõenäoliselt kõige parem lahendus. Samal ajal on vaja muuta üldiseks pöördmaksustamise süsteemi vastuvõtmine, esialgu vabatahtlikult ja hiljem juba üldiselt ja kohustuslikus korras. Halduslikuks lihtsustamiseks tuleb seejuures ettevõtete jaoks kindlasti luua ühtne kontrollpunkt.

1.5 Rohelises raamatus tehakse ettepanek koguda märkusi ja ettepanekuid kõigilt sidusrühmadelt ning kasutada neid seejärel komisjoni ettepanekute koostamiseks. Selleks esitatakse dokumendis, mida on võimatu lühidalt kokku võtta, 33 küsimust, millele komitee vastab. Üksikasjadega tutvumiseks vt käesoleva dokumendi punkti 5.

2. Sissejuhatus

2.1 Mitmete aastate jooksul on käibemaksusüsteemi parandamine olnud komisjoni maksupoliitika üks prioriteet. Käibemaks, mille Euroopa Liit võttis 1967. aastal vastu kõikide liikmesriikide jaoks ühise maksustamise korrana, moodustab olulise osa (üle 20 %) liikmesriikide tuludest. Lisaks läheb osa kogutud käibemaksust Euroopa Liidu eelarvesse, seetõttu on muu hulgas üsna selge, et komisjon on otseselt huvitatud oma huvide kaitsmisest, tagades maksu kohandamise nii tõhusalt kui võimalik.

2.2 Käibemaksukord, mis on liikmesriikide tulude jaoks väga oluline, ei ole kaugeltki rahuldav ning on tekitanud hulgaliselt liikmesriikide ning muude asjaomaste poolte, eelkõige ettevõtjate ja tarbijate kriitikat. Komisjon on juba ammu üritanud seda arvestada ja esitada parandusettepanekuid, millega kavandatakse korra tõhustamist ning selle ühtse turu eeskirjade ja põhimõtetega vastavusse viimist. Tuleb märkida, et sageli on need püüdlused kohanud rohkemal või vähemal määral liikmesriikide avalikku vastuseisu.

2.3 Tuleb avameelselt ja otse öelda, et maksuvaldkonnas on Euroopa ühtekuuluvuse tahe piiratud seoses iga liikmesriigi mure või vajadusega kaitsta oma rahastamisvahendeid – kui liikmesriigid on seisukohal, et teatavad eeskirjad võivad rikkuda nende huve, või kui nendega võib kaasneda rohkem kulusid või haldusmenetlusi, siis väljendavad liikmesriigid oma vastuolekut rohkemal või vähemal määral avalikult ja sageli läbipaistmatult.

2.4 Kõik see muidugi kahjustab ühist Euroopa poliitikat, kuid selgitab komisjoni aastatepikkuste kiiduväärsete pingutuste läbikukkumist. Sellest hoolimata on haldus- ja õigusalase koostöö raames saavutatud märkimisväärset edu menetluste ratsionaliseerimise ja arvutistamise valdkonnas ning vähendatud on asutuste ja maksumaksjate kulusid.

2.5 Olles teadlik probleemidest ja takistustest, peab komisjon nüüd järgima kogu süsteemi reformimise eesmärki (mille poole komisjon on alati püüelnud), et ühtlustada seda ühtse turu põhimõtetega, võttes arvesse kõikide asjaomaste poolte taotlusi. Eeskirjadega kooskõlas esitatakse rohelises raamatus terve rida küsimusi käibemaksukorra erinevate aspektide kohta; nendele küsimustele antavad vastused kasutatakse ära uue „lihtsama, kindlama ja tõhusama” süsteemi ettepanekuteks. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee esitab käesoleva arvamusega komitee esindatavate sotsiaal-majanduslike ringkondade panuse.

3. Üldised märkused

3.1 Komisjon märgib õigusega, et kriis avaldas mõju riikide rahandusele, eelkõige seoses suundumusega minna otseselt maksustamiselt üle kaudsele maksustamisele: käibemaksu osakaal kogutuludest, mis on praegu umbes 22 %, näitab suurenemise märke. See on peamiselt konkurentsivõime parandamisele suunatud poliitika tulemus, millega vähendatakse tööjõu ja ettevõtete maksumäära. Komitee märgib, et kuigi see on positiivne märk, ei tohi see kaasa tuua käibemaksumäärade tõstmist raamdirektiivis, mis tähendaks muu hulgas töötajatele ja tarbijatele talumatut lisakoormust.

3.2 Süsteemi parandamiseks „tuleb luua terviklik käibemaksusüsteem”, mis komisjoni arvates peaks vähendama kasutajate tegevuskulusid, asutuste halduskoormust ning pettuste katseid. Viimase küsimuse osas jagab komitee komisjoni muret; komitee arvamustes on korduvalt juhitud tähelepanu asjaolule, et käibemaks on maks, millest Euroopa Liidus kõige enam kõrvale hoitakse, ning et käibemaksu vältimine on organiseeritud kuritegevuse ja terrorismi rahastamise oluline allikas. Need omavahel seotud nähtused – maksudest kõrvalehoidmine ja kuritegevus, ning nendega omakorda seotud rahapesu, kujutavad endast suurt ohtu ühiskonnale maailma tasandil. Komitee rõhutab, et uute eeskirjade analüüsil tuleb alati võtta arvesse nende n-ö vastupidavust maksupettuste suhtes.

3.3 Rohelises raamatus ei eirata ka ettevõtjatega seotud aspekte: käibemaksu haldamine (komitee lisaks sellele kohtuvaidlused) moodustab suurema osa ettevõtjate halduskuludest ning seda sellisel määral, et enamik VKEsid ei ole suutelised alustama tegevust rahvusvahelises kaubanduses. Komitee juhib veel kord tähelepanu vajadusele, et käibemaksu haldamine muutuks paindlikumaks, lihtsamaks ja vähem koormavaks, kuna lõppkasutajad ehk tarbijad on need, kes maksavad tagajärgede eest.

3.4 Teine oluline teema on võimalus kehtestada ühtne maksumäär, mida käsitatakse kui ehedat tarbimismaksu. Komitee nõustub komisjoniga, et seda eesmärki on praktiliselt võimatu saavutada, ning avaldab kindlalt toetust komisjoni püüdlustele vähendada või kaotada liiga arvukaid maksuvabastusi, erandeid, vähendatud maksu- või soodusmäärade kohandamisi – soodussätteid, mis vähendavad tulusid 45 % võrreldes sellega, millised võiksid tulud olla tavapärase maksumäära kohandamise korral. Eelarvevajaduste ning sotsiaalsete ja majanduslike põhjuste vahel, millele soodussätted vastavad, on vaja leida mõistlik tasakaal, eelkõige seoses kohalike teenuste ning teenustega, mis nõuavad palju tööjõudu.

3.5 Nagu komitee on rõhutanud arvamuses teemal „Finantssektori maksustamine” (ECO/284 – CESE 991/2011), tuleb käibemaksu käsitlemine finantssektori kontekstis läbi vaadata.

4. Piiriüleste tehingute maksustamine käibemaksuga ühtsel turul

4.1 Liikmesriikide vahelise käibemaksukorra vastuvõtmise ajal 1967. aastal, kui võeti aluseks sihtkohas maksustamine, käsitleti seda kui ajutist süsteemi – lõplik käibemaksukord pidi põhinema päritolukohas maksustamisel. Praegu, 44 aastat hiljem kehtib see nn ajutine kord endiselt. Ratsionaalsest seisukohast vaadatuna tuleks maksu koguda päritoluliikmesriigis sisekaubandusega samadel tingimustel, v.a juhul, kui seda on otsustatud teisiti sihtliikmesriigi suhtes. Algsete ja osaliselt praeguseni olemasolevate probleemide tõttu on nõukogu valinud kõige lihtsama lahenduse – maksu kogutakse sihtliikmesriigis. See lähenemisviis kehtib endiselt, kuigi oluliste eranditega, mis puudutavad eelkõige piiriüleseid telemaatilisi teenuseid.

4.2 Komisjon on varem kaks korda üritanud saada nõukogu heakskiitu päritolukohas maksu kogumisel põhineva käibemaksukorra ühtlustamiseks: need püüdlused on läbi kukkunud kohaldamisega seotud tõsiste probleemide tõttu. Komisjon analüüsis 2007. aastal maksusüsteemi, mille aluseks on 15 % maksumäär, mis lubab sihtliikmesriigil olenevalt olukorrast koguda täiendavat käibemaksu vastavalt kohaldatavale maksumäärale või tagastada üleliigselt makstud käibemaksu. Nõukogu ei ole selle ettepaneku osas midagi ette võtnud.

4.3 Komitee tunnistab, et kõnealune probleem on keerukas, pidades silmas erinevaid maksustamistasemeid ja haldusmenetlusi, mis kehtivad endiselt, sõltumata komisjoni ühtlustamise püüdlustest, ning täiuslikku lahendust on raske leida. Siiski ei saa ignoreerida saavutatud või saavutatavaid edusamme, mis on seotud teenuste osutamise maksustamise, (3) maksustamissüsteemide parandamise, (4) halduskoostöö ja koondsüsteemi, (5) hea valitsemistava ja maksupettuste vastase võitlusega (6).

4.4 Roheline raamat liigub õiges suunas, püüdes saada paranduste esitamiseks vajalikku teavet. Võttes arvesse varasemaid kogemusi ja praegust olukorda, soovib komitee, et kasutataks sammhaaval edasimineku poliitikat, mitte radikaalseid lahendusi. Sel põhjusel peab komitee kõige paremaks komisjoni dokumendi punktis 4.2 esitatud lahendust – muuta sihtliikmesriigis maksustamine üldkehtivaks ning säilitada praeguse süsteemi põhimõtted (alapunkt 4.2.1) koos pöördmaksustamise korra (alapunkt 4.2.2) järkjärgulise vastuvõtmisega, mis oleks esialgu vabatahtlik ning hiljem juba üldine ja kohustuslik. Samaaegselt ühtsete kontrollpunktide rajamisega tuleb hoolitseda selle eest, et ettevõtete piirüleste maksuvõlgade tasumisega kaasneks võimalikult väike halduskoormus.

5. Vastused esitatud küsimustele

5.1 ELi-siseste tehingute suhtes kohaldatav käibemaksukord (küsimus 1). Praegune süsteem ei ole täiuslik, sellel on palju puudusi, eelkõige liikmesriikidele antud arvukate soodussätete, erandite, vabastuste jne tõttu. Praegune süsteem on toiminud aga juba liiga kaua, et oleks mõistlik teha radikaalseid muudatusi; sellisel suunal oleks katastroofilised tagajärjed. Parem on keskenduda hea valitsemistava põhimõtete rakendamisele, mida komisjon on korduvalt soovitanud ja mida komitee on oma arvamustes toetanud; need põhimõtted on kokkuvõtvalt esitatud rohelisele raamatule lisatud dokumendis (7). Kõigi eeliste ärakasutamise peamisi takistusi ei tule otsida mitte järgitavatest põhimõtetest, vaid pigem nende nurjunud rakendamisest ja vastuseisust muudatustele liikmesriikide asutustes.

5.2 Käibemaks ja ametiasutused (küsimus 3). Põhimõtteliselt õigustatakse erandite tegemist nendele avalik-õiguslikele asutustele, kes tegutsevad konkurentsis erasektori pakkujatega (nt transpordi ja tervishoiu valdkonnas) sotsiaalsete eesmärkide nimel, mis on avalike teenuste puhul tavaline. Tuleb siiski tunnistada, et erasektori pakkujal on sageli täiendav funktsioon avaliku sektori ebapiisavuse ja nurjumise korral. Kahtlemata on tegemist konkurentsi moonutamisega, mida saab vähendada uute koostöövormidega. Igal juhul saab tarbija valida, kas maksta vähem avaliku teenuste kasutamise eest või rohkem erasektori teenuste kasutamise eest. Muudel kui sellistel juhtudel, kus üks või teine teenus ei ole kasutusel (nt transpordivahendite puhul), tehakse valik avaliku või erasektori teenuse vahel peamiselt nende kvaliteedi hindamise alusel.

5.2.1 Õiglane ja tarbija jaoks soodne lahendus oleks komitee arvates selline, et tuleks säilitada erandid avalikele teenustele ja nende laiendustele erasektoris, kui erasektoris pakutav teenus on avaliku teenuse puudumisel asendamatu. Ei saa salata, et nimetatud põhimõtte rakendamisega kaasnevad teatavad raskused, kuid teisest küljest on vastuvõetamatu, et kõige ebasoodsamates piirkondades elavad tarbijad peavad maksma kõrgemat hinda teenuste eest, mille osas neil puudub valikuvõimalus. Erasektoriga konkurentsi moonutamise vältimiseks peaks selline erand olema igal juhul piiratud avalik-õiguslike ülesannetega (8).

5.3 Käibemaksuvabastused (küsimus 6). Enne 1. jaanuarit 1978liikmesriikidele antud maksuvabastusi ei tohiks mitte mingil põhjusel säilitada ning nende kohaldamine tuleks lõpetada, arvestades, et need on privileegid, mille üle liikmesriigid pidasid läbirääkimisi Euroopa Liidu loomise ajal või vahetult pärast ELi loomist, ning et need kalduvad ühtse turu põhimõtetest vastuvõetamatul määral kõrvale. Sarnane mõttekäik puudutab ka uusi liikmesriike, kelle puhul peaks maksuvabastuse kohaldamise lõpetamine olema järkjärguline vastavalt elatustaseme paranemisele, kuid selle hindamiseks tuleb kehtestada läbipaistvad näitajad.

5.3.1 Palju keerulisem ja delikaatsem probleem on seoses teatavate üldsuse huvides tehtava tegevuse ja muu tegevuse suhtes kohaldatavate maksuvabastustega. Mõlemad tegevusvaldkonnad sõltuvad iga liikmesriigi poliitilistest suunistest ja majanduspoliitikast; ehkki need kalduvad kõrvale ühtse turu põhimõtetest, saab neid ühtlasi kasutada siseriikliku majanduskasvu ja tööhõivepoliitika abivahendina. Igal juhul tohiks tulevases hea valitsemistava poliitikas selliseid maksuvabastusi lubada vaid erakorraliste ja ajutiste meetmetena. Nagu komitee on varem märkinud oma finantsteenustele kohaldatavat käibemaksusüsteemi käsitlevas arvamuses (9), tervitaks komitee siiski põhjalikumat õiguslikku lähenemisviisi, millega kõrvaldada ülejäänud tõlgendusraskused ja anda probleemidele lahendused. Lisaks leiab komitee võimaliku uue finantstehingumaksu (10) kehtestamist silmas pidades, et komisjon peaks hindama selle kehtestamise võimalust käibemaksu raamistikus, et tagada sektori jaoks halduslikult lihtsam lähenemisviis ning leevendada tagastamisele mittekuuluva käibemaksuga seonduvaid probleeme.

5.3.2 Selline konkreetne juhtum on teatud riikides VKEdele antud maksuvabastus, mille kohaldamine tuleks lõpetada. On teada, et kõikides riikides on käibemaksust kõrvalehoidmine märkimisväärne; nn seadusliku maksuvältimise olemasolu naaberriikides ainult suurendab piiriüleste teenuste kasutamist ja kaupade ostmist nendest riikidest. Riikide jaoks, kus maksuvabastusi ei kohaldata, on sellel kaks tagajärge: see nõrgestab võitlust ebaseadusliku maksude vältimise vastu ning moonutab konkurentsi nende VKEde kahjuks, kes järgivad eeskirju.

5.4 Reisijaveoteenuste maksustamissüsteem (küsimus 7). Vastus ühtib märkustega, mis esitati vastuseks küsimusele 3 (vt eespool punkt 5.2). Käibemaksu tuleks kohaldada kõikide transpordivahendite, sh lennutranspordi suhtes (mida tegelikult tehakse juba praegu).

5.5 Mahaarvamisõigusega seotud probleemid (küsimus 9). Käibemaksu mahaarvamine on ettevõtjate jaoks üks suurimaid probleeme, kuna see on keeruline, seda on paljudel juhtudel raske kohaldada ning sellega kaasnevad kohtuvaidlused, õigustülid ja trahvid. Lisaks on selle aluseks ebaõiglane põhimõte, nagu ka komisjon ise märgib: mahaarvamisõigus (samuti kohustus maksta käibemaksu) tekib tarnel või teenuse osutamisel, olenemata sellest, kas klient on kauba või teenuste eest maksnud. Hilised maksjad tekitavad olukorra, mida komisjon nimetab „rahavoogude juhtimise eeliseks”, kuid seda võib samuti nimetada maksude kogumise kindlustamiseks, mida oodatakse müüjalt või tarnijalt ja mis on igal juhul tagatud ka kliendi maksejõuetuse korral (11).

5.5.1 Teine oluline probleem tekib siis, kui tasumisele kuuluvast käibemaksust lahutatakse mahaarvatav käibemaks ja selle tulemusel on maksukohustuslasel õigus tagasimaksele: teatavates liikmesriikides tehakse tagasimakseid suure hilinemisega, mis kahjustab ettevõtete rahavoogusid ning võib mõnel juhul põhjustada ka ettevõtte pankroti. Liikmesriigid väidavad, et kliiringusüsteemiga kaasneb teatav pettuseoht (mis on tõsi), kuid liikmesriigid peavad ise rakendama kiiret kontrolli – liikmesriikide ebatõhusa tegutsemise tagajärjed maksavad kinni ettevõtjad.

5.5.2 Komitee nõustub komisjoni käsitlusega, mida arvestades kaalutakse ühendusesiseses kaubanduses kassapõhise raamatupidamisarvestuse kasutamist võimaliku õiglase ja erapooletu lahendusena ning seda eelkõige ettevõtjate rahavoogude seisukohast. Selline lahendus on ühendusesiseses kaubanduses võimalik siiski vaid juhul, kui luuakse koondsüsteemi kaudu juhitav kliiringusüsteem, mille kohaldamiseks on komisjon teinud ettepaneku, kuid mille kohaldamisel tekib mitmeid takistusi.

5.6 Rahvusvaheliste teenuste suhtes kohaldatav käibemaks (küsimus 11). Rahvusvaheliste teenuste, eelkõige elektrooniliste teenuste olulisus õigustab nende teenuste suhtes erieeskirjade kohaldamist; siiski on teenuste immateriaalse olemuse tõttu raske kontrollida käibemaksu kohaldamist teenuse pakkujate suhtes, eelkõige kui on tegemist eraisikutele pakutavate teenustega (tarkvara, muusika jne). Selliseid kontrolle on võimatu teostada, kui pakkuja asukoht on väljaspool Euroopa Liitu; OECD ja komisjon uurivad seda probleemi, kuid lahendus ei ole lihtne ega lähitulevikus leitav.

5.6.1 Peamised probleemid seisnevad Euroopa Liidu siseselt pakutavate teenuste olulises konkurentsimoonutuses võrreldes väljastpoolt pakutavate teenustega; korra loomiseks ei ole palju tõhusaid vahendeid, välja arvatud maksuasutuste vaheliste rahvusvaheliste koostöökokkulepete sõlmimise võimalus. Igal juhul on komitee sellist tüüpi meetmete kohaldamise vastu, nagu seda tehakse Kanadas, st koguda käibemaksu tarbijatelt, kontrollides selleks nende internetimakseid. Lisaks sellele, et sellega kaasneb tarbijatele ebamugavus maksta käibemaksu iga ostu korral, põhjustavad kavandatavad kontrollid vastuvõetamatut sekkumist kodanike eraellu.

5.7 ELi käibemaksuõigus (küsimus 13). Aluslepingu artikliga 113 antakse nõukogule kõik volitused seoses käibemaksuga seotud õigusaktide ühtlustamisega; seetõttu puudub igasugune piirang õigusakti valimisel, selleks võib olla nii direktiiv kui ka määrus. Võttes arvesse eelnevaid kogemusi ja liikmesriikide kalduvust tõlgendada sätteid enda seisukohast lähtuvalt, on nõukogu määruse õigusaktiks valimine kahtlemata parim valik. Kuid realistliku visiooni kohaselt peaksid nimetatud määrusega kaetud õiguslikud sätted olema piiratud mõne põhilise aspektiga: kohaldamisala, maksukohustuslaste kindlaksmääramine, erandid, asutustevaheline koostöö, võitlus pettuste vastu. Kuid mida üksikasjalikumad need sätted on, seda raskem on saavutada nõukogus konsensus ning see omakorda tekitab vajaduse rakendusdirektiivide järele.

5.7.1 Rakenduseeskirjad (küsimus 14). Võimalus lubada komisjonil võtta vastu rakendusotsuseid oleks tervitatav, kuid seda ei kiitnud nõukogu juba 1997. aastal heaks. Saab näha, kas sellist luba saab anda enamuse otsusel: ühehäälsuse nõudest (nõukogu õigus) on komisjonile volituste delegeerimisel raske kõrvale hiilida. Pooldav otsus oleks tervitatav, kuid komitee kardab, et see on ebarealistlik.

5.7.2 Juhised uute käibemaksusätete kohta (küsimus 15). Juhiste avaldamine komisjoni poolt oleks kasulik nendele liikmesriikidele, kes soovivad neid järgida. Puudused tulenevad sellest, et need juhised ei ole siduvad: maksukohustuslased või isegi asutused võivad algatada vaidlusi nende õigusliku kehtivusega juhiste rakendamata jätmise või väära kohaldamise alusel. Seega jääb iga juhtumi puhul kohtu otsustada kaebuse põhjendatuse üle, mis on tekkinud seoses vaidlusaluste suuniste kehtivusega.

5.7.3 Õigusloome protsessi parandamine (küsimus 16). Seoses õigusloome protsessi parandamisega tuleb rääkida pigem lähenemisviisi ja meetodi muutmisest kui meetmetest. Algetappides võtab komisjon läbipaistva ja avatud hoiaku: eelnevad konsultatsioonid liikmesriikidega, nõuandekomiteede koosolekut, rohelised raamatud, kontaktid sidusrühmadega. See puudutas siis varasemaid etappe; hiljem on nõukoguga peetavad menetlused vähem läbipaistvad ja vähem avatud välisdialoogi pakkumistele.

5.7.4 Lõppetappides riiklikul tasandil peaksid parandused hõlmama direktiivide ja rakendusmääruste kohaldamise õigusloome protsessi kiirendamist; eelkõige rakendusmääruste puhul jääb sageli puudu selgusest ja täpsusest, mis muudab nende eeskirjade järgimise ettevõtjatele ja mõnikord isegi riigiasutustele keeruliseks. Euroopa tasandil tuleb kokku leppida mõistlik ajavahemik, mis jääb liikmesriigi poolt direktiivi ülevõtmise ja uute meetmete jõustumise tähtaegade vahele.

5.8 Liikmesriikidele tehtud erandid (küsimus 17). Üksainus pilk loetelule, mis sisaldab üle saja erandi, näitab, et liikmesriigid, eelkõige just mõned neist, kasutavad ebaproportsionaalselt palju soodussätteid ning nende kehtivusaja pikendamist. Komisjon rõhutab õigusega, et selline ebaühtlus põhjustab segadust, kulusid ja konkurentsimoonutusi ning aitab sageli kaasa pettustele; seetõttu palub komisjon endale anda suuremad volitused, et kehtestada kiired ja asjakohased erandid. Komitee on sellega nõus, kuid samal ajal palub kehtivate erandite kõikehõlmavat läbivaatamist, et veenduda selles, et need on õigustatud.

5.8.1 Erandite andmise kord (küsimus 18). Praegune kord on aeganõudev ja komisjoni palve anda endale vajalikud volitused selle kiirendamiseks on igati õigustatud. Samal ajal nõuab komitee, et erandite andmise kriteeriumid oleksid rangemad ning et erandite loetelu oleks pidevalt ajakohastatud ning lihtsalt ja kiiresti kättesaadav.

5.9 Praegune käibemaksumäärade struktuur (küsimus 19). Kindlasti põhjustab praegune maksumäärade struktuur kõrvalekallet ühtse turu põhimõtetest. Seetõttu tuleb kindlaks määrata, kas ja millises ulatuses on maksumäärade erinevused üksnes ühe või teise tegevuse konkreetse olukorra kohandamismeetod. Seoses sarnaste toodete suhtes erinevate maksumäärade kohaldamisega (eelkõige e-teenuste puhul võrreldes sarnast sisu pakkuvate toodete või teenustega) märgib komitee, et üldiselt saab soodsatest hindadest kasu eelkõige tarbija. Kuid mis puudutab tooteid, siis tasakaalustuvad postikulud teatud ulatuses tavapärase kaubandustegevuse kuludega, mistõttu oleks ühesugune käibemaks kahjulik ka interneti kaudu kauba soetajale; teenuste puhul on küsimus endiselt lahtine ja vajab edasist süvenemist. Üldiselt tuleks sarnaste toodete suhtes kohaldada ühesugust maksumäära.

5.9.1 Vähendatud maksumäär (küsimus 20): vähendatud maksumäära kaotamine oleks soovitatav, kuid selline soov on ebareaalne; siiski tuleks loendit kindlasti lühemaks teha või igal juhul see rangelt läbi vaadata: teatavad soodussätted on vananenud või on need lihtsalt vastuvõetamatud, võttes arvesse aja jooksul toimunud muutusi.

5.9.2 Vähendatud käibemaksumääraga kaupade ja teenuste kohustusliku ning ühtselt kohaldatava loendi loomine on köitev võimalus, kuid samuti ebareaalne. Vähendatud maksumäära kasutatakse igas liikmesriigis majanduspoliitika võimsa tõukejõuna ning vahel ka sotsiaalse või otseselt poliitilise motiveerijana. Igal juhul ei ole liikmesriigid mitte kunagi nõus loobuma vähendatud maksumäära individuaalsest kehtestamisest. Selline mõtlemine muutub, kui Euroopa moodustab majandusvalitsuse, mis reguleerib üheselt kõikide liikmesriikide majanduspoliitikat.

5.10 Probleemid seoses praeguste eeskirjadega (küsimus 21). Probleemid seisnevad selles, et ettevõtjad, müüjad ja ostjad puutuvad kokku bürokraatiaga, mis on seotud sellega, et mõlemal pool piiri kehtestatud arvukad eeskirjad on sageli erinevad ja mõnikord kattuvad. Seejuures tuleb mainida eelkõige järgmisi: koondaruanded, kuluarvestuse kohustused, dokumenteerimisnõuded, deklareerimiskohustused, arvete esitamise nõuded (elektroonilised arved), registreerimisnõuded teistes liikmesriikides ning tarnimise ja teenuste vahel vahe tegemine. Ka keeleprobleemid põhjustavad kulusid ja tõsist vääriti mõistmise ohtu.

5.10.1 Probleemide lahendamine (küsimus 22). Lahendusi on pakkunud komisjon oma mitmete direktiivide ja soovituste kaudu: neis kõigis käsitletakse halduskorra lihtsustamist, sealhulgas koondsüsteemi loomist, Euroopa ettevõtjate tunnusnumbri loomist ja asutuste arvutistamist. Probleem seisneb selles, et asutused on rakendanud neid meetmeid ainult piiratud ulatuses, tehes seda mõnikord erinevalt ja oluliste hilinemistega. Korra ühtlustamine ja kooskõlastamine on seega prioriteetne eesmärk, mis on isegi olulisem kui korra lihtsustamine (12).

5.11 Väikeettevõtjate maksuvabastus (küsimus 24). Maksuvabastuskorra üldine läbivaatamine oleks õigustatud eri seisukohtadest lähtuvalt: konkurentsitingimuste moonutused, algselt institutsioonide esitatud põhjenduste paikapidavuse kinnitamine, mõju iga liikmesriigi eelarvele, üldine majanduslik olukord, tagajärjed konkurentsivõimele, tööhõivele ja tarbijatele, vastavus Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkidele. Kuid peamine on oluliste poliitiliste aspektide küsimus ning tulevik näitab, kas nõukogul on tahet selle probleemiga tegeleda.

5.12 Väikeste põllumajandustootjate vajadused (küsimus 26). Kui küsimuses on mõeldud „väikeseid” põllumajandustootjaid, siis peaks probleem olema seotud enamikul juhtudel ainult naaberriikide vahelise piiriületusega. Võttes arvesse, et see on suhteliselt väikese tähtsusega probleem, võib mõelda üldises maksuvabastuskorras kokkuleppimisele.

5.13 Koondsüsteem (küsimus 27). Komitee kinnitab kõiki käsitlusi (13) koondsüsteemi (14) loomisega seotud ettepanekute kohta: koondsüsteem oleks hea lahendus kulude vähendamiseks ja halduskorra lihtsustamiseks, kui leitakse üldine ja kooskõlastatud lahendus mitmele veel päevakorras olevale probleemile: kogu ELis tunnustatud elektroonilise registri loomine, vahetult passiivse subjekti ja liikmesriigi kreeditori vahel finantsülekannete tegemise kohustuse tühistamine, mitmete siseriiklike eeskirjade ühtlustamine, eelkõige aruandlusperioodidega seotud eeskirjade ühtlustamine.

5.14 Piiriülesed tehingud (küsimus 28). Vastus on juba olemas esitatud küsimuses: praegused käibemaksueeskirjad takistavad tõepoolest piiriüleste ettevõtte- või kontsernisiseste ning samuti riigiasutuste tehingute tegemist. Üksikasjalikud eeskirjad, mida selles valdkonnas kohaldatakse, on paratamatult keerulised nii ettevõtjate jaoks, kes neid järgima peavad, kui ka asutuste jaoks, kes neid kontrollima peavad. Üks võimalik lahendus (millel on ka teatavad puudused) on käsitleda rahvusvahelisi ettevõtteid käibemaksukohustuslastena, kellele kehtib üksnes selle riigi menetluskord, kus asub ettevõtte peakontor, sõltumata sellest, kas tegemist on päritolu- või sihtriigiga, erandiks on väärtpaberite hüvitused, mida makstakse üldiselt koondsüsteemi alusel. Peamine puudus seisneb suuremas pettuseohus. Kokkuvõtteks tuleb öelda, et kõnealune probleem on nii keeruline, et üksnes ametiasutuste ja kontsernide ekspertidest koosnev uurimisrühm suudaks lõpuks esitada mõistlikke ettepanekuid.

5.15 Sünergia muude õigusaktidega (küsimus 29). Komitee on juba üksikasjalikult vastanud sellele küsimusele oma arvamuses „Heade maksuhaldustavade edendamine” (15). Nimetatud dokumendis rõhutab komitee vajadust kooskõlastada käibemaksu käsitlevad direktiivid (nn tollimaksudirektiivid) kaudse maksustamise direktiivide ja direktiividega, mis on seotud kuritegeliku rahapesuga. Samuti peab komitee vajalikuks panna paika struktuurne ja struktuuriliselt korraldatud koostöö eri asutuste vahel, kes võitlevad maksudest kõrvalehoidumise ja organiseeritud kuritegevuse vastu. Neis valdkondades ei ole ELi tasandil midagi tehtud ning tundub, et komitee ettepanekutele ei ole pööratud vähimatki tähelepanu.

5.16 Käibemaksu kogumise viisid (küsimus 30). Nelja esitatud alternatiivi hulgast tundub kõige parem olevat teine alternatiiv, mille kohaselt edastatakse kõik arvet käsitlevad andmed keskandmebaasi – see on lihtne ja tõhus viis pettuste vastu võitlemiseks. E-arvete kasutamine on ettevõtete jaoks siiski seotud märkimisväärsete kuludega. Viimane sõna selles osas jääb siiski asutuste ja ettevõtjate asjatundjatele. Omalt poolt märgib komitee, et peamine positiivne aspekt seisneb selles, et kõnealune meetod tundub olevat parim pettuste vastu võitlemiseks.

5.17 Vabatahtlik jagatud maksete süsteem (küsimus 31). Komitee väljendab nõutust seoses jagatud maksete võimalusega, nii nagu see on esitatud rohelise raamatu punkti 5.4.1 esimeses mudelis: iga tehingu puhul kahekordse maksustamise kehtestamine muudab arvepidamise keerulisemaks ning suurendab eksimise võimalust. Lisaks ei ole mõnede ekspertide arvates kindel, et see mudel annaks absoluutse ja möödapääsmatu tagatise varifirmade pettuste (nn karussellpettuste) vastu. Igal juhul tuleks vabatahtliku süsteemi võimalus samuti kõrvale jätta: see oleks vastuolus ühtlustamise põhimõttega, mis kannatab juba niigi liiga suure hulga erandite tõttu.

5.18 Kauplejate ja maksuasutuste vahelised suhted (küsimus 32). Oma 2008. aasta teatises (16) on komisjon juba esitanud poliitika suunised (tegevuskava), mille abil parandada liikmesriikide tasandil kauplejate ja maksuasutuste vaheliste suhteid. Komitee on esitanud oma märkused ja ettepanekud arvamuses, (17) milles komitee, väljendades oma nõustumist komisjon ettepanekutega (põhimõtteliselt samad mis kõnealuses rohelises raamatus), rõhutab vajadust paremini kaaluda kauplejatega seotud andmekaitset, asutuste vastutust maksumaksjate suhtes asutuste vääriti käitumise ja võimu kuritarvitamise korral ning solidaarse vastutuse õiglast kontseptsiooni. Lisaks eelmainitule ka korduvalt esitatud soovitused seoses teabe selguse ja kiirusega, teabele juurdepääsuga internetis, riigiasutuste abiga kauplejatele nende suhetes teiste liikmesriikide asutustega jne.

Brüssel, 14. juuli 2011 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Staffan NILSSON

(1) EMSK arvamus (ELT C 224, 30.8.2008, lk 124) arvamus teemal „Ettepanek: nõukogu direktiiv, millega muudetakse kindlustus- ja finantsteenuste käsitlust direktiivis 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi”, KOM(2007) 747 lõplik - 2007/0267 CNS.

(2) EMSK arvamus (ELT C 248, 25.8.2011, lk 64) arvamus teemal „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele finantssektori maksustamise kohta”, ELT C 248, 25.8.2011, lk 64 - KOM(2010) 549 lõplik).

(3) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Teenuste osutamise nõuded / asukoht”, ELT C 117, 30.4.2004, lk 15.

(4) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamused teemal „Siseturu maksustamissüsteemide toimimist parandav ühenduse programm (programm „Fiscalis 2013”)”, ELT C 93, 27.4.2007, lk 1; „Heade maksuhaldustavade edendamine”, ELT C 255, 22.9.2010, lk 61; „Maksupettuste vastane võitlus käibemaksu valdkonnas”, ELT C 347, 18.12.2010, lk 73.

(5) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Käibemaksusüsteemi lihtsustamine”, ELT C 267, 27.10.2005, lk 30.

(6) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Kuritarvituste vastaste meetmete kohaldamine otsese maksustamise valdkonnas”, ELT C 77, 31.3.2009, lk 139.

(7) Komisjoni talituste töödokument, SEK(2010)1455, 1.12.2010.

(8) Üldhuviteenused – Valitsustevahelise konverentsi protokoll nr 26, 23.7.2007.

(9) EMSK arvamus (ELK C 224, 30.8.2008, lk 124), arvamus teemal „Ettepanek: nõukogu direktiiv, millega muudetakse kindlustus- ja finantsteenuste käsitlust direktiivis 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi”, KOM(2007) 747 lõplik - 2007/0267 CNS.

(10) EMSK arvamus (ELK C 248, 25.8.2008, lk 64), arvamus teemal „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele finantssektori maksustamise kohta”, (KOM(2010) 549 lõplik).

(11) Käibemaksu tagastamine kaupadelt või teenustelt, mille eest on jäetud maksmata, põhjustab paljudes liikmesriikides pikki, keerulisi ja kulukaid menetlusi.

(12) Komitee on seda teemat käsitlenud mitmel korral: Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamused teemal „Ühine käibemaksusüsteem (uuestisõnastamine)”, ELT C 74, 23.3.2005, lk 21; „Ühine käibemaksusüsteem / arvete esitamist käsitlevad eeskirjad”, ELT C 306, 16.12.2009, lk 76, ning kõik arvamused, millele käesolevas tekstis on viidatud.

(13) Euroopa majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Käibemaksusüsteemi lihtsustamine”, ELT C 267, 27.10.2005, lk 45.

(14) KOM(2004) 728 lõplik

(15) Euroopa majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Heade maksuhaldustavade edendamine”, ELT C 255, 22.9.2010, lk 61.

(16) KOM(2008) 807 lõplik, lisatud dokumendile KOM(2008) 805 lõplik – 2008/0228 (CNS).

(17) Euroopa majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Maksudest kõrvalehoidumine importimisel”, ELT C 277, 17.11.2009, lk 112.