KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE JA EUROOPA KESKPANGALE

Esimene eduaruanne Euroopas viivislaenude vähendamise kohta

1.Viivislaenude käsitlemine finantssektoris riskide vähendamise raames

Pankade õigusraamistik on pärast finantskriisi märkimisväärselt muutunud. Euroopa Liit on võtnud juhtrolli maailmas G20 ja Baseli komitee tasandil kokku lepitud reformide elluviimisel eesmärgiga tugevdada finantsstabiilsust, vähendada riski pangandussektoris ja hoida ära seda, et maksumaksjad peavad raskustes pankade kulude katmisesse rahaliselt panustama.

Lisaks sellele, et pankade kapitali- ja likviidsusnõuded on oluliselt rangemad ning et kõigil pankadel on kohustus hoida kriisilahenduse eesmärgil piisavalt sellist kapitali, mille puhul on võimalik kohustuste ja nõudeõiguste teisendamine, on institutsioonilisi korraldusi pankade järelevalveks ja kriisilahenduseks liidus ja eelkõige euroalal oluliselt tõhustatud tänu pangandusliidu ja selle kolmest sambast kahe, ühtse järelevalvemehhanismi ja Ühtse Kriisilahendusnõukogu loomisele. ELi pangandussektor on tänu nendele meetmetele palju paremas seisus kui varasematel aastatel. Euroala pangad on alates 2014. aastast suurendanud oma kapitali 234 miljardi euro võrra ja likviidseid varasid 813 miljardi euro võrra. Nad on viimastel aastatel vähendanud valitsemissektori võlakirjades olevaid positsioone – vastav näitaja kahanes 2015. aastast 2017. aastani 17 % – ning selle kaudu ka finantsseotust oma riigi valitsemissektoriga. 2016. aasta novembris tegi komisjon ettepaneku uute riski vähendavate meetmete kohta, sealhulgas kapitalinõuete direktiivi ja määruse muutmise kohta, ning ettepaneku ettevõtete maksejõuetuse, restruktureerimise ja teise võimaluse andmise kohta. Komisjon jätkab ka tööd kapitaliturgude liiduga, mis on üks tema peamisi prioriteete.

Teatavates pankades ja liikmeriikides vähendatakse viivislaenude suurt mahtu. Keskmine viivislaenude suhtarv on alates 2014. aastast kolmandiku võrra vähenenud ja jätkab kindlalt kahanemist. Suur viivislaenude maht võib kahjustada pankade pika- ja lühiajalisi tulemusi peamiselt kahel viisil. Esiteks eeldavad viivislaenud kõrgemat provisjoneerimise taset. Eraldised laenukahjumi reservi jaoks vähendavad pankade kasumlikkust ja regulatiivset kapitali. Tõsisematel juhtudel võib vajalik viivislaenude arvestamine seada kahtluse alla panga elujõulisuse ja see võib mõjutada finantsstabiilsust. Teiseks hõivavad viivislaenud märkimisväärse hulga panga nii inim- kui ka rahalisi ressursse. See vähendab panga võimet anda laenu, muu hulgas ka väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele, kes sõltuvad pangalaenudest palju rohkem kui suured ettevõtjad, ning see mõjutab seega ka majanduskasvu ja töökohtade loomist. Nendel põhjustel on komisjon juba pikka aega rõhutanud seda, et viivislaenudega seotud riskide käsitlemiseks on vaja kiiresti vajalikke meetmeid võtta.

Tegelemine suure viivislaenude mahu ja viivislaenude võimaliku kuhjumisega tulevikus on äärmiselt oluline pangandusliidu väljakujundamiseks ja hästi arenenud viivislaenude järelturud on sujuvalt toimiva kapitaliturgude liidu üks nurgakivisid. Need elemendid on majandus- ja rahaliidu süvendamise tegevuskava raames peamine prioriteet, nagu on märgitud komisjoni 2017. aasta mai aruteludokumendis. Lisaks parandab integreeritud finantssüsteem majandus- ja rahaliidu vastupanuvõimet negatiivsete šokkide suhtes, sest lihtsustab erasektori piiriülest riskijagamist, vähendades samal ajal vajadust avaliku sektori sekkumise järele. Komisjoni 6. detsembri 2017. aasta majandus- ja rahaliidu paketis esitati tegevuskava ja konkreetsed ettepanekud, et süvendada Euroopa majandus- ja rahaliitu, mis on ühtsema, tugevama ja demokraatlikuma liidu osa .

Suure viivislaenude suhtarvu probleemiga tegelemise eest vastutavad eelkõige asjaomased pangad ja liikmesriigid. Komisjon on seda küsimust asjaomaste riikide puhul järjekindalt Euroopa poolaasta raames maininud. Praeguste viivislaenude suhtarvude vähendamisel ja tulevikus viisilaenude kuhjumise vältimisel on aga ka selge ELi mõõde, arvestades ELi ja eelkõige euroala pangandussüsteemi seotust. Suurte viivislaenude suhtarvudega riikidest kandub mõju olulises ulatuses edasi kogu ELi majandusse ja mõjutab nii majanduskasvu kui ka finantsstabiilsust.

Kajastades ELi mõõdet ja toetudes sellele, et komisjoni juba algatatud meetmete jätkamise ja laiendamise vajaduse küsimuses ollakse suuresti ühel nõul, võttis nõukogu 2017. aasta juulis vastu Euroopa viivislaenude vähendamise tegevuskava. Selles tegevuskavas kutsutakse mitmesuguseid institutsioone, sealhulgas komisjoni, üles võtma sobivaid meetmeid, et suurte viivislaenude suhtarvude probleemiga Euroopas edasi tegeleda. Lisaks oli nõukogu oma järeldustes nõus seda teemat korrapäraselt ja esiteks kuue kuu möödudes käsitlema, et teha komisjoni ülevaate põhjal kokkuvõte viivislaenude arengust liidus. Käesolev teatis ja sellele lisatud komisjoni talituste töödokument on esimene eduaruanne tegevuskava rakendamise kohta. Komisjoni talituste töödokument sisaldab panust muudelt ELi sidusrühmadelt, keda kutsus lisaks komisjonile ka nõukogu üles võtma meetmeid liidus viivislaenude probleemi lahendamise toetamiseks ja kiirendamiseks.

2.Viivislaenude hiljutine areng

Nagu eespool mainitud, jätkus viimastel aastatel toimunud viivislaenude suhtarvude üldine paranemine ka 2017. aastal. Jätkuvalt paranes ka pankade laenuportfellide kvaliteet. Värskeimad näitajad kinnitavad viivislaenude suhtarvu langustrendi: suhtarv on langenud 4,6%-le (2017. aasta II kvartal), mis on aasta varasemast ligikaudu ühe protsendipunkti võrra väiksem näitaja (vt joonis 1). Sellest tulenevalt on suhtarv langenud madalaimale tasemele alates 2014. aasta IV kvartalist. Provisjoneerimise suhtarv on kasvanud 50,8 %-ni (2017. aasta II kvartal).

Viivislaenude suhtarvud on viimasel ajal vähenenud peaaegu kõigis liikmesriikides, kuigi olukord on liikmeriigiti väga erinev. Mitmel on viivislaenude suhtarvud veel suured (9 liikmesriigil 2017. aasta teise kvartali lõpus üle 10 %), mõnel aga väga väikesed (10 liikmesriigil alla 3 %). Teatisele lisatud komisjoni talituste töödokumendis on üksikasjalikult käsitletud viivislaenude arengut ja poliitikameetmeid teatavates riikides, kus viivislaenude suhtarvud on suured.

On tõendeid, et nendes liikmesriikides on tänu poliitikameetmetele ja majanduskasvule tehtud viivislaenude suhtarvude vähendamisel edusamme. Viivislaenud kujutavad endast majanduskasvule ja finantsstabiilsusele siiski jätkuvalt riski. Viivislaenude kogumaht on ELis jätkuvalt 950 miljardit eurot, mis on selgelt üle kriisieelse taseme. Viivislaenude mahu kiiremat vähenemist pärsivad endiselt struktuurilised takistused. Lisaks ei ole viivislaenude järelturgude aktiivsus veel piisav, et viivislaenude vähendamist oluliselt toetada, hoolimata teatavate investorirühmade suurest huvist ja sellest, et viivislaenudega seotud tehingute maht kasvab. Peale selle on võla restruktureerimise, maksejõuetuse ja võla sissenõudmise menetlused mõnel juhul ikka liiga aeglased ja prognoosimatud.

3.Viivislaene käsitlevate meetmete tervikliku paketi suunas

Komisjon on alates finantskriisi algusest 2008.–2009. aastal pööranud viivislaenude probleemi lahendamisele palju tähelepanu. Ta on aidanud liikmesriikidel kehtestada pankade jaoks, mille elujõulisust suured viivislaenude suhtarvud ohustasid, sihtotstarbelisi ja kogu süsteemi hõlmavaid meetmeid eesmärgiga vähendada pankades viivislaenude mahtu (mõnikord osana finantsabiprogrammist) riigiabi eeskirjadega kooskõlas olevatel viisidel; näiteks võib tuua spetsiifilised probleemseid varasid käsitlevad meetmed pankadele, likvideerimise vahendid ja/või turuga kokkusobivad struktuurid, millega kaasnes pangandussektoris viivislaenude mahu märkimisväärne vähendamine. Sel moel on komisjon loonud pankadele stiimuli oma viivislaenude haldamiseks ja vähendamiseks turumehhanismide kaudu ja seega kaitsnud maksumaksjaid kulude kandmise eest asjakohase koormuse jagamise ja põhjaliku restruktureerimise kaudu. Vajadust suurte viivislaenude suhtarvudega otsustavalt tegeleda on rõhutatud ka Euroopa poolaasta soovitustes asjaomastele liikmesriikidele. Euroopas viivislaenude järelevale ja aruandluse tõhustamisel on oluline osa olnud ka järelevalveülesandeid täitval Euroopa Keskpangal (ühtne järelevalvemehhanism), riiklikel pädevatel asutustel ja Euroopa Pangandusjärelevalvel ning Euroopa Keskpangal on olnud oluline osa liidus finantsstabiilsuse kaitsmisel.

Seda suurte viivislaenude suhtarvudega tegelemist käsitlevat terviklikku lähenemisviisi tuleb ka edaspidi kasutada, ning nagu on nähtud ette nõukogu tegevuskavas, peaks see keskenduma üksteist täiendavatele poliitikameetmetele neljas valdkonnas: i) järelevalvemeetmed, ii) restruktureerimise, maksejõuetuse ja võlgade sissenõudmise raamistiku reformimine, iii) raskustes varade järelturgude arendamine ja iv) pangandussüsteemi restruktureerimise edendamine. Meetmeid tuleks selles valdkonnas võtta riiklikul ja liidu tasandil, nagu on asjakohane.

Komisjon on võtnud kohustuse rakendada sellised viivislaenude tegevuskava elemendid, mille eest ta otseselt vastutab. 2017. aasta oktoobri teatises pangandusliidu väljakujundamise kohta teatas ta, et 2018. aasta kevadeks on nähtud ette viisilaenude suuri suhtarve käsitlev terviklik pakett . Olulisi edusamme on juba tehtud ja töö 2018. aasta kevadeks kavandatud meetmepaketiga, mis sisaldab kolme seadusandlikku ettepanekut, kulgeb plaanipäraselt.

Pakett hõlmab järgmisi meetmeid.