ET Euroopa Liidu Teataja C 162/20

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase taotluse avaldamine

2012/C 162/13

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamisest.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„PORC DU SUD-OUEST”

EÜ nr: FR-PGI-0005-0909-07.11.2011

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus:

„Porc du Sud-Ouest”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Prantsusmaa

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 1.1. Värske liha (ja rups)

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

Nimetusega „Porc du Sud-Ouest” tähistatakse värsket sealiha, mida saadakse Prantsusmaa edelapiirkonnas sündinud ja kasvanud sigadelt, kelle söödast moodustab nuumamisperioodi jooksul (alates 12. elunädalast) vähemalt 30 % hammasmais.

Pärast tapmist ei jää sooja searümba mass alla 90 kg (kaalu ülempiiri ei ole), väga soojadel suveperioodidel (1. juunist kuni 30. septembrini) võib esineda kaalukõikumisi 3 kg ulatuses.

Sigade „Porc du Sud-Ouest” rümba kõrgeim pH peab jääma vahemikku 5,5–6,2.

Rümbast lõigatud tükkide värvus peab kaelatüki puhul olema jaapani värviskaala kohaselt 3–6.

Füüsikaliste ja keemiliste omaduste poolest iseloomustab sealiha „Porc du Sud-Ouest” suur polüküllastumata rasvhapete (liha rasvas olevatest kõikidest rasvhapetest moodustavad eelkõige linoolhapped 10–15 %) ja väike küllastunud rasvhapete hulk.

Samuti on lihas palju lipiide ja E-vitamiini.

Organoleptiliste omaduste poolest on liha „Porc du Sud-Ouest” värvus punasem kui tavalisel sealihal, liha on mahlane, õrna tekstuuri ja tugeva maitsega.

Selleks et vähendada sigade stressi, mis avaldab negatiivset mõju lõplikule pH-le ja halvendab liha kvaliteeti, peab teekond põllumajandusettevõttest tapamajja olema võimalikult lühike: kuni 200 km või kuni kuue tunni pikkune veoaeg.

Liha „Porc du Sud-Ouest” turustatakse värskelt ja järgmistelt tükeldatuna: rümbad, poolrümbad, jaotustükid, konditustatud tükid või kondiga tükid.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

Ei kohaldata.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

Kogu kasvatusperioodi vältel ei tohi sööt sisaldada maniokki, maguskartulit, vedelaid toidujäätmeid, lihajahu, kondi-, sule- või verejahu ega mis tahes muud loomset proteiini, välja arvatud vitamiinide ja mineraalide lisandina kasutav želatiin ning piimast ja piimatoodetest saadavad proteiinid.

Alates võõrutusest kuni tapmiseni sisaldab sigadele antav sööt vähemalt 60 % teravilja terade, teraviljatoodete või alamtoodetena.

Kogu nuumamisetapi jooksul (alates 12. elunädalast kuni tapmiseni) ei tohi sööt sisaldada palmiõli, mis on küllastunud rasvhapete allikas, kalast valmistatud saadusi, loomset rasva ega kasvu stimuleerivaid lisandeid. Samas etapis peab sigadele antav sööt koosnema vähemalt 30 % ulatuses hammasmaisist ja sisaldama linoolhapet (C18:2) vahemikus, mis jääb üle 1,1 % (11 g/kg sööda kohta) ja alla 1,7 % (17 g/kg sööda kohta).

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Liha kvaliteedi tagatis on seakasvatuse kõikide etappide (sündimine, võõrutamisele järgnev aeg, nuumamine) toimumine määratletud geograafilises piirkonnas.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

Ei kohaldata.

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta:

Toote märgistus sisaldab järgmist teavet:

— kaitstud geograafilise tähisega nimetus „Porc du Sud-Ouest”;

— Euroopa Liidu kaitstud geograafilise tähise värviline logo IGP (KGT), millele võib lisaks olla kiri „Indication Géographique Protégée” (kaitstud geograafiline tähis).

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

Kaitstud geograafilise tähisega „Porc du Sud-Ouest” hõlmatud geograafilisse piirkonda kuuluvad järgmised halduspiirkonnad:

— Akvitaania piirkond,

— Midi-Pyrénées' piirkond,

— Poitou-Charentesi piirkond.

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Prantsusmaa edelapiirkonnal on kaks eripära: tegemist on ajaloolise seakasvatuspiirkonnaga ning kuna kohalik kliima on väga soodne maisikasvatuseks, siis on seal välja kujunenud sigadele vajalike toiteväärtuslike omadustega hammasmaisi kasutamine seasöödaks.

Ajalooline seakasvatuspiirkond

Prantsusmaa edelapiirkonnas on seakasvatus olnud olulisel kohal sajandeid. Seakasvatusest annab tunnistust keskajast pärinev rohkete laatade ja turgude traditsioon, mis hõlmas selliseid kohti nagu Garlin, Tarbes, Lembeye, Soumoulou, Dax, Garris, Saint Palais, Rabastens de Bigorre, Puylaurens, Villefranche de Rouergue, ulatudes XIX sajandi lõpus kuni Aveyroni ja Tarnini.

1862. aastal olid kolm Prantsusmaa edelapiirkonna departemangu (Dordogne, Corrèze, Aveyron) riigi kolm esimest seakasvatusdepartemangu.

Prantsusmaa edelapiirkonnas on sealiha olnud toiduks tarvitatavate lihade seas pikka aega esikohal. Suur osa maal elavatest peredest pidas siga ning talvine seatapp andis põhjust perekondlikuks ja ka naabruskonda hõlmavaks peoks. Oskusteave kujunes välja ajapikku: searümpa väärtustati tervikuna (kohalikuks tarbimiseks ja seejärel turule viimiseks), värske lihana ja ka töödeldud kujul (soolatud, kuivatatud või rasvas hautatud tooted). Esivanematelt päritud oskused ja retseptid on edelapiirkonna peredes endiselt au sees.

Kohalik kultuuripärand sisaldab rohkesti näiteid sealiha „Porc du Sud-Ouest” tootmise ja tarbimise pikkade traditsioonide kohta (seaduste tekstid, ilukirjandus, märkmed, kunstiteosed jne).

Tava kasutada sigade söödaks eriliste omadustega hammasmaisi

Edelapiirkond on teramaisi tootmise ajalooline keskus (89 % riiklikust maisitoodangust 1930. aastal ja 41 % praegu). Teramaisi all on siin kolm korda rohkem kasutatavat põllumajandusmaad kui teistes Prantsusmaa departemangudes ja kohalik tootmine ületab edelapiirkonna seakasvatuse vajaduse üle 50 korra.

Edelapiirkonnas kasvatatav maisiliik on peamiselt hammasmais, seda ajaloolistel põhjustel, kuid eelkõige tänu kliimatingimustele, mis on kõnealuses piirkonnas väga sobivad selle soojust ja niiskust vajava hilise maisisordi kasvatamiseks. Kogu maisi kasvutsükli ajal on temperatuur piisavalt kõrge ja suve jooksul on sademeid piisavalt. Oht, et temperatuur ületab hiliste sortide taluvust, jääb edelapiirkonnas alla 20 %, mis on kõnealuse piirkonna põllumajanduse jaoks vastuvõetav risk. Hilise maisisordi saagikus on muu hulgas 15–20 % suurem kui varasematel saakidel ja edelapiirkonna põllumehed kasvatavad seega eranditult hammasmaisi.

Hammasmaisil on ka eriline toiteväärtus: vähene niiskusesisaldus saagikoristusel (25–30 %) ja suur tärklisesisaldus tagavad maisi kõrge energeetilise väärtuse (750–780 g/kg kuivaine kohta). Maisile on iseloomulik eelkõige eri rasvainete suur osakaal: kogu rasvhapetest 60 % moodustavad küllastumata rasvhapped, sh linoolhape (omega 6). Samuti on hammasmaisis palju E-vitamiini (1,1–1,8 mg/g). Tegemist on väga suure energiasisaldusega teraviljaga.

5.2. Toote eripära:

Eriliste omadustega liha

Sealiha „Porc du Sud-Ouest” rasvade koostis on eripärane: küllastunud rasvhapete sisaldus on madal (ligikaudu 40 %), kuid rohkesti (ligikaudu 60 %) on küllastumata rasvhappeid, mis on inimorganismile eriti olulised, sest organism ise ei suuda neid sünteesida. Küllastumata rasvhappeid leidub nii nahaaluses kui ka lihaskiudude vahelises rasvkoes.

Linoolhapet, mis on polüküllastumata rasvhape, on lihas leiduvates rasvhapetes 10–15 %.

Sealihas „Porc du Sud-Ouest” leiduvate lipiidide tase on samuti võrdlemisi kõrge (ligikaudu 5,4 % rasvhappeid võrreldes 3,8 % rasvhapetega tavalises prantsuse sealihas), pH-tase on kontrolli all ja jääb sobivasse vahemikku (5,5–6,2), ühtlasi on lihas palju E-vitamiini (antioksüdant). Jaanuaris 2011 koostatud sealiha „Porc du Sud-Ouest” ja tavalise prantsuse sealiha filee võrdlusanalüüside tulemuste kohaselt leidub sealihas „Porc du Sud-Ouest” 15 % võrra rohkem E-vitamiini (0,16 mg/100 g) kui tavalises prantsuse sealihas (0,13 mg/100 g).

Liha erilised füüsikalised ja keemilised omadused väljenduvad organoleptiliste omadustena ja annavad lihale selle tuntud mahlasuse ja õrna tekstuuri ning kuumtöödeldud liha puhul tugeva maitse.

Liha mahlasus ja õrn tekstuur sõltuvad lihas sisalduvate lipiidide ja vee kogusest, eelkõige just liha võimest vett siduda. Sealiha „Porc du Sud-Ouest” lipiidide tase on kõrge, linoolhappe tõttu on rasvarakud väiksema suurusega, mis võimaldab neil paremini vett siduda, mida omakorda soodustab vahemikku 5,5–6,2 jäävat pH-d.

Kuumtöötlemisel tuleb esile liha „Porc du Sud-Ouest” tugev maitse. Degusteerimisel esile tulevad maitse- ja lõhnaomadused sõltuvad eelkõige lipiidide sisaldusest ja liha pH-st. Polüküllastumata rasvhapete lipolüüsi ja oksüdeerumise käigus tekivad sekundaarse struktuuri lihtmolekulid ning see muudab liha maitse tavalise sealiha maitsest tugevamaks, samuti on lihal intensiivsem lõhn kuumtöötlemisel ning degusteerimisel.

Maitse ja lõhn sõltuvad ka molekulide vabanemisest liha valmimisel, mis peab jääma üksnes kaitstud geograafilise tähisega liha „Porc du Sud-Ouest” spetsifikaadis ettenähtud pH vahemikku.

Selle erinevusega on tarbija hästi kursis.

Lisaks on sealiha „Porc du Sud-Ouest” punasem kui tavaline prantsuse sealiha. Liha värvus oleneb selles olevast müoglobiinide hulgast.

Suure E-vitamiini sisalduse tõttu sealihas „Porc du Sud-Ouest” kaob liha säilitamisel selle punane värvus aeglasemalt, sest E-vitamiin takistab müoglobiini oksüdeerumist.

Nahaalust ja lihaskiudude vahelist rasva on piisaval hulgal ja see on valge värvusega.

Sealiha „Porc du Sud-Ouest” saamiseks kasvatatakse raskemat tõugu sigu kui tavalised prantsuse sead

Prantsusmaa edelapiirkonna sead on olnud alati raskemat tõugu kui tavalised prantsuse sead. Kaalust rääkides näitab 2010. aasta tapakaalu keskmine, et tavalise prantsuse sea rümp kaalub 91,71 kg ja searümp „Porc du Sud-Ouest” kaalub 94,03 kg (keskmine eluskaal 121 kg).

Raskemate sigade kasvatamise traditsiooni tõttu asutati 1967. aastal edelapiirkonna noteerimisala, et oleks võimalik võtta arvesse tehinguid edelapiirkonnas kasvatatud sigadega. Edelapiirkonna noteerimisalasse kuuluvad sealiha „Porc du Sud-Ouest” raskemad rümbad ja kõnealust noteerimisala on tunnustatud nõukogu 28. oktoobri 1969. aasta määrusega (EMÜ) nr 2112/69 (EÜT L 271, 29.10.1969). Edelapiirkonna searümpade eest maksmise süsteem, mis on erinev muude rümpade eest maksmise süsteemist ja tuleneb edelapiirkonna noteerimissüsteemist, on jõus ka praegusel ajal ning seda avaldab korrapäraselt kaubandusalaste uudiste teenistus (Service des Nouvelles des Marchés).

Sealiha „Porc du Sud-Ouest” tuntus

Tänu traditsioonile kasvatada maisiga söödetud ja teistest sigadest raskemaid sigu püüdsid tootjate ühendused oma toodangut väärtustada ja kaitsta, hakates korraldama selle pakkumist organiseeritult. Sealiha „Porc du Sud-Ouest” kvaliteeti rõhutava algatusega tegi algust Akvitaania tootmisharudevaheline organisatsioon (Interprofession Porcine d’Aquitaine) 1980ndatel ning aastal 1989 jõuti kvaliteedimärgiseni Label Rouge, mis andis kõnealusele sealihale tema tõelise staatuse.

Sealiha „Porc du Sud-Ouest” kuulub endiselt selle algatuse raamesse ning liha on samade omadustega kui märgist Label Rouge kandev maisiga nuumatud sigade liha (porc au grain du Sud-Ouest Label Rouge): Suure osa söödakogusest moodustavad mais ja teraviljad, liha omadused vastavad samadele füüsikalistele ja keemilistele ning silmaga hinnatavatele tingimustele. Samaväärseid või isegi rangemaid nõudmisi kohaldatakse ka sorteerimise ja rümpade väärtustamise puhul.

Algusaastatest kuni tänase päevani on algatus „Porc du Sud-Ouest” olnud märkimisväärselt edukas. Sellest annavad tunnistust alates 1991. aastast ajakirjanduses ilmunud artiklid ning ajalehtedes ja erialastes ajakirjades avaldatud retseptid; ajavahemikul 1997–2010 on algatusega liitunud paljud ettevõtjad ning tootele on pühendatud internetisaite. Tänu kõnealusele algatusele ja selle tuntusele on sealiha „Porc du Sud-Ouest” maine laialdast tunnustust leidnud.

Sealiha „Porc du Sud-Ouest” tuntus on aastate jooksul üha kinnistunud ja huvi toote vastu on endiselt väga suur. Tuntus avaldub konkreetsemalt tarbijate spontaanses valikus – seda liha eelistatakse selgelt muudele lihadele, seda peetakse märkimisväärselt erinevaks tavalisest prantsuse lihast ning selle eest ollakse valmis maksma kõrgemat hinda.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel:

Hammasmaisil põhinev sööt kui liha eripära peamine põhjus

Prantsusmaa edelapiirkonnal on kaks eripära: tegemist on ajaloolise seakasvatuspiirkonnaga ning kuna kohalik kliima on maisikasvatuseks väga soodne, on seal välja kujunenud sigadele vajalike toiteväärtuslike omadustega hammasmaisi kasutamine seasöödaks.

Kuna hammasmais on edelapiirkonnas väga oluline kultuur, saab seda kasutada ka nuumsöödana. Alates 12. elunädalast moodustab sigade „Porc du Sud-Ouest” söödaratsioonist 30 % mais. Sellele lisaks peab söödaratsioon sisaldama vähemalt 1,1 % linoolhapet. Tänu söödale, mille energiaväärtus on hammasmaisi suure osakaalu tõttu suurem ja mis sisaldab rohkesti linoolhappeid, on liha eriliste omadustega: küllastunud rasvhapete sisaldus on madal, kuid küllastumata rasvhappeid on rohkesti, rasvasisaldus on suhteliselt suur ja E-vitamiini on palju.

Samuti on paljud uuringud kinnitanud, et sea kui monogastrilise looma liha füüsikalised ja keemilised omadused on tihedalt seotud sea söödaratsioonis olevate ainete füüsikaliste ja keemiliste omadustega ning tänu hammasmaisi suurele osakaalule sisaldab liha suures koguses linoolhapet.

Erinevalt mäletsejatest, kelle puhul toimub söödast omistatavate rasvhapete küllastumine ja kes oma bioloogiliste vajaduste tõttu töötlevad polüküllastumata rasvhapped ümber, ladestuvad monogastrilistel loomadel toidust omistatavad rasvhapped keemiliselt muutumata otse kudedesse (C. Dutertre, Ingénieur Agronome).

Sea puhul mõjutavad söödast saadavate rasvhapete omadused otseselt rasvkoe rasvhapete koostist (Flanzy et al. 1970, Brooks 1971, Desmoulin et al. 1983, Rhee et al. 1988, Effets de la nature lipidique des régimes sur la composition en acides gras du jambon chez le porc lourd, Pantaleo et al., 1999).

Sigadele „Porc du Sud-Ouest” antud polüküllastumata rasvhapete eksogeenne osa koguneb rasvkoesse (Courboulay et Mourot 1995, Warmants et al. 1999, Courboulay et al. 1999). Muu hulgas on selle hästi esile toonud ka aastatel 1994–2000 toimunud ühenduse ADASEO (Association pour le Développement Agro-Environnemental du Sud-Ouest) katsete tulemused.

Seega on rümbas olevast lipiidide koostisest rääkides tehtud selgelt kindlaks, et kudedes ja eelkõige rasvkoes olevate rasvhapete koostis on tihedalt seotud toidu rasvhapete koostisega.

ADASEO teostatud uuringust selgus, et sealiha „Porc du Sud-Ouest” eripära tagab 30 % ulatuses hammasmaisi sisaldav sööt (spetsifikaadi kohane miinimumnõue).

Seega võime järeldada, et sealiha „Porc du Sud-Ouest” tuntusele aluse pannud erilised omadused (punane värvus, mahlakus, õrn struktuur, tugev maitse) on eelkõige seotud edelapiirkonna kohalike seakasvatajate oskusteabega: kindlalt väljakujunenud kohalike tavade alusel nuumatakse sead hammasmaisi abil tavapärasest raskemaks ning hammasmaisi erilised omadused mõjutavad omakorda rasvhapete koostist.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCPorcduSudOuest31012012.pdf

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.