(2)26. veebruaril 2016 avaldati 2016. aasta aruanne Prantsusmaa kohta. Selles hinnati Prantsusmaa edusamme 14. juulil 2015 nõukogu vastu võetud riigipõhiste soovituste täitmisel ja strateegia „Euroopa 2020“ riiklike eesmärkide suunas liikumisel. See sisaldas ka vastavalt määruse (EL) nr 1176/2011 artiklile 5 tehtud põhjalikku analüüsi. 8. märtsil 2016 esitas komisjon põhjaliku analüüsi tulemused. Komisjoni analüüsi põhjal võib järeldada, et Prantsusmaal esineb ülemäärane makromajanduslik tasakaalustamatus. Eelkõige on Prantsusmaal madala majanduskasvu ja inflatsiooni juures suur ja üha kasvav valitsemissektori võlg koos halvenenud konkurentsivõimega. Olulise tähtsusega on Prantsusmaa majandust ohustav kahjulik mõju ja riigi majanduse suurust silmas pidades ka negatiivse mõju ülekandumise oht teistesse majandus- ja rahaliidu riikidesse.

(1)Komisjon võttis 26. novembril 2015 vastu iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta (2016) algust. Euroopa Ülemkogu kiitis oma 17.–18. märtsi 2016. aasta kohtumisel heaks iga-aastase majanduskasvu analüüsi prioriteedid. 26. novembril 2015 võttis komisjon määruse (EL) nr 1176/2011 alusel vastu häiremehhanismi aruande, milles nimetati Prantsusmaad ühe liikmesriigina, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Samal päeval võttis komisjon vastu ka soovituse nõukogu soovituse kohta, milles käsitletakse euroala majanduspoliitikat. Euroopa Ülemkogu kiitis kõnealuse soovituse heaks oma 18.–19. veebruari 2016. aasta kohtumisel ja see võeti nõukogus vastu 8. märtsil 2016. Pidades silmas majandus- ja rahaliidu riikide tihedaid majandusseoseid, peaks Prantsusmaa riigina, mille rahaühik on euro, tagama nende soovituste täieliku ja õigeaegse rakendamise.

(3)Prantsusmaa esitas 29. aprillil 2016 nii oma 2016. aasta riikliku reformikava kui ka 2016. aasta stabiilsusprogrammi. Selleks et võtta arvesse kõnealuste dokumentide omavahelisi seoseid, analüüsiti neid korraga.

(4)Asjakohaseid riigipõhiseid soovitusi on võetud arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfonde 2014.–2020. aasta programmide koostamisel. Nagu on nähtud ette määruse (EL) nr 1303/2013 artikliga 23, võib komisjon juhul, kui on vaja toetada asjaomaste nõukogu soovituste täitmist, nõuda, et liikmesriik vaataks läbi oma partnerluslepingu ja asjaomased programmid ning teeks nende muutmise ettepanekud. Komisjon esitas täiendavad üksikasjad kõnealuse sätte kasutamise kohta suunistes selle kohta, kuidas rakendada meetmeid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tõhususe sidumiseks usaldusväärse majandusjuhtimisega.

(5)Prantsusmaa suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti paranduslikku osa. Valitsus kavatseb oma 2016. aasta stabiilsusprogrammis korrigeerida ülemäärase eelarvepuudujäägi kooskõlas nõukogu 10. märtsi 2015. aasta soovitusega 2017. aastaks. Kava kohaselt väheneb valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk 2019. aastal veelgi – 1,2 %-le SKPst. Keskpika perioodi eelarve-eesmärgi – struktuurne puudujääk 0,4 % SKPst – saavutamist kavandatakse 2018. aastaks. Vastavalt stabiilsusprogrammile peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse tipnema 2017. aastal 96,5 % tasemel SKPst ja langema 2019. aastal 93,3 % tasemele SKPst. Eelarveprognoose toetav makromajanduslik stsenaarium on üldjoontes usutav. kuid kavandatud puudujäägieesmärkide toetamiseks vajalikke meetmeid 2017. aasta järel ei ole piisavalt täpsustatud. Tuginedes komisjoni 2016. aasta kevadprognoosile, prognoositakse, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk jõuab 2016. aastal 3,4 %-ni SKPst, mis on kooskõlas nõukogu soovitatud puudujäägiga. 2017. aastaks prognoositakse, et valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk, tingimusel et poliitika ei muutu, jõuab 3,2 %ni SKPst, pannes ohtu ülemäärase puudujäägi korrigeerimise tähtajast kinnipidamise. 2016. ja 2017. aastal soovitatud eelarve kohandamist ei toimu, kuna Prantsusmaa konsolideerimisstrateegia põhineb peamiselt tsükliliste tingimuste parandamisel ja madalate intressimäärade püsimisel, mis ei ole ametivõimude kontrolli all ja seega võib ohustada nõuete täitmist. Tuginedes stabiilsusprogrammi hindamisele ja võttes arvesse komisjoni 2016. aasta kevadprognoosi, on nõukogu arvamusel, et on oht, et Prantsusmaa jätab täitmata stabiilsuse ja kasvu pakti sätted. Seepärast on vaja võtta täiendavaid meetmeid, et tagada ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine 2017. aastaks.

(6)Avaliku sektori kulude tase Prantsusmaal on üks kõrgemaid ELis, ja see on 2010. aastast pidevalt suurenenud. Prantsusmaa on kuulutanud välja kava avaliku sektori kulude vähendamiseks 50 miljardi euro võrra aastatel 2015–2017 kõigil valitsemissektori tasanditel, kuid see võib olla ebapiisav, et saavutada avaliku sektori kulude märkimisväärset vähenemist. Selle kava tulemuslikkusele aitaks kaasa kuluvähendusi toetavate meetmete kindlaksmääramine, võttes säästumeetmete puhul arvesse nullilähedast inflatsiooni.

(7)Kulusuhte kavakohane vähendamine jääb probleemiks, sest võimalike suurte säästuvaldkondade kindlakstegemine ei ole andnud tulemusi ja kulude läbivaatamise tulemused on olnud seni tagasihoidlikud. Elamusektoris kulutab Prantsusmaa kaks korda nii palju kui muud liikmesriigid, ilma et see annaks eluasemeturul märgatavalt paremaid tulemusi. Kohalikele omavalitsustele makstavate keskvalitsuse toetuste kavandatud vähendamise rakendamise ja kohalike omavalitsuste kulude rangema kontrolli koosmõju võib säilitada kohalike omavalitsuste investeerimisvõime, eelkõige tänu nende halduskulude kasvu piiramisele. Sobiv vahend selliste säästmisvõimaluste kindlakstegemiseks võiks olla kulude läbivaatamine. Peale selle võib süsteemi keskpikas perspektiivis tõhustada hiljutine kohalike omavalitsuste reform.

(8)Suuri lühiajalisi sääste ei ole võimalik saavutada ilma märkimisväärselt piiramata sotsiaalkindlustuskulusid, mis moodustavad üle poole valitsemissektori kuludest. Pensionifond võib kannatada lühikeses ja keskpikas perspektiivis puudujääki, eriti ebasoodsates makromajanduslikes tingimustes. Peale selle oodatakse varasematelt pensionireformidelt suure riiklike pensionikulude osatähtsuse piiramist alles pärast 2025. aastat. Prantsusmaa on püstitanud 2016. ja 2017. aastaks ambitsioonikad tervishoiukulude kasvu piiramise eesmärgid. Lisaks nendele eesmärkidele võiks suurendada jõupingutusi keskpikas perspektiivis tõhususe suurendamise võimaluste kindlakstegemiseks.

(9)Tööjõukulude vähendamiseks ja ettevõtete kasumimarginaali suurendamiseks on rakendatud poliitikameetmeid: konkurentsivõime ja tööhõivega seotud 20 miljardi euro suurune maksukrediit ning vastutuse võtmise ja solidaarsuse pakti alusel kavandatud tööandjate sotsiaalkindlustusmaksete 10 miljardi euro suurused lisakärped. Need meetmed moodustavad 1,5 % SKPst ning aitavad vähendada Prantsusmaa tööjõukulu ja euroala keskmise tööjõukulu erinevust, kuid nende ülesehitus võib vähendada nende tulemuslikkust. Selleks et need kuluvähendusmeetmed vastaksid oma tõhustamiseesmärkidele, on kavas neid meetmeid analüüsida ning analüüsi tulemusi kasutada asjaomaste kavade tulevast ülesehitust käsitlevate otsuste tegemisel. Eriti oluline on analüüsida mõju palgakujundusele ja tööhõivele.

(10)Käesolevas suure tööpuuduse taseme kontekstis on oht, et tööjõukulud miinimumpalga juures takistavad madala kvalifikatsiooniga isikute töölevõtmist. Miinimumpalk on küll võrreldes mediaanpalgaga kõrge, kuid miinimumpalga tööjõukulud on sotsiaalkindlustusmaksete vabastuste võrra väiksemad. Miinimumpalga tõus põhjustab kõigi töötajate kategooriate palgatõusu, mille tõttu palgavahemik nihkub ülespoole ja ühtlasi kitseneb. Miinimumpalga indekseerimise tõttu on keskmise palga suurenemise ja miinimumpalga muutuste vahel tagasiside, mis venitab nõrgas majanduslikus olukorras vajalikku palgakohandust.

(11)Hiljutised reformid on andnud tööandjatele ainult piiratud paindlikkuse sektori tasandil sõlmitud kokkulepetest kõrvalekaldumiseks. See puudutab kõiki teenistustingimuste aspekte, k.a palk, tööaeg, tööhõive ja töötingimused, ning piirab äriühingute võimalusi kohandada tööjõudu oma vajadustele. Praegu on sektori tasandil võimalik takistada äriühinguid sotsiaalpartneritega läbi rääkimast ja tegemast juhtumipõhiseid otsuseid selle kohta, millistel tingimustel võib tööaeg hälbida sektoripõhistest kokkulepetest. Konsulteerides sotsiaalpartneritega võiks lihtsustada äriühingu tasandi kokkulepete abil erandite tegemist sektoripõhiste kokkulepete ja üldiste õigussätetega ettenähtud töösuhte tingimustest.

(12)2015. aastal kasvas töötuse määr 10,4 %ni. Töötus on suurem noorte, kolmandate riikide kodanike ja vähemkvalifitseeritud töötajate hulgas. Tööturu struktuur polariseerub üha enam – kõrgelt haritud töötajaid palgatakse tähtajatute lepingutega ja muutumatu osa vähekvalifitseeritud töökohti muutub üha ebakindlamaks. 2015. aastal kasvas vähem kui ühekuise tähtajaga lepingute osatähtsus peaaegu 70 %ni kõigist sõlmitud töölepingutest. Töölepinguid reguleeriv õigusraamistik, eriti tähtajatute lepingute katkestamist reguleerivad õigusaktid, võivad tööturu killustatust suurendada. Tööturu seisundi pikaajaline halvenemine on pingestanud töötushüvitiste süsteemi jätkusuutlikkust. 2016. aasta veebruaris hinnati 2015. aasta puudujäägiks 4,5 miljardit eurot, 2016. aasta puudujäägiprognoos oli 4,2 miljardit eurot ja 2017. aasta oma 3,5 miljardit eurot. See suurendaks süsteemi võlga 2015. aasta 25,8 miljardilt eurolt 2016. aastal 30,0 miljardile eurole ja 2017. aastal 33,6 miljardile eurole. Toetuste arvutamisel soositakse mitut järjestikust lühiajalist töökohta pikaajalistele osalise tööajaga töökohtadele, mis stimuleerib tööandjaid pakkuma lühiajalist tööhõivet, millele lisanduvad töötamisega kaasnevad hüvitised. Peale selle võib töötushüvitiste süsteemi ülesehitus, eriti toetuste saamise tingimused ja toetuste järkjärguline vähendamine, nõrgestada huvi tööle naasta.

(13)Üleminek koolist tööle jääb probleemseks ja enim on sellest mõjutatud vähim kvalifitseeritud noored. Väheneb madala kvalifikatsiooniga töötajakategooriate kasutamine õpipoisiõppes, kusjuures piirkonnastrateegiad on üksteisest erinevad ja süsteemi suutlikkus kohaneda uute majanduslike vajadustega on piiratud. Koolituse pakkumine töötutele, vähemkvalifitseeritud töötajaile ja VKEde töötajaile on endiselt ebapiisav, hoolimata käimasolevatest kutseõppereformidest, mis hõlmavad juhtimist, stimuleerimist ja nõustamist, ning sihtotstarbelisest koolituskavast. Pideva kutseõppe osaliste ebapiisav koostöö takistab ressursside tõhusat jaotamist. Eelseisev tegevusalade inventuur võib aidata koolituse kättesaadavust taas tasakaalustada.

(14)Prantsusmaa ärikeskkond on jätkuvalt keskpärane, eriti valitsuse ettekirjutuste koormuse alal, kus Prantsusmaa seis on rahvusvahelises võrdluses kehv. Lihtsustamisprogrammi elluviimine toimub kavakohaselt, kuid eelkõige äriühingutele suunatud meetmete puhul on tulemused ebaühtlased, ning probleeme jätkub mitmes valdkonnas.

(15)Prantsusmaa majanduses on võrreldes muude liikmesriikidega ebaproportsionaalselt palju väikseid äriühinguid ja see piirab nende tootlikkuse taset. Arvestades hiljutistelt suurusega seotud nõudmiste mõju pehmendamise algatuste piiratud ulatust ja ajutist iseloomu, ei oodata neilt märkimisväärset mõju äriühingute kasvule. Seega piiravad kehtestatud künnised ka edaspidi Prantsusmaa äriühingute kasvu.

(16)Konkurents teenuste pakkumises on mõnes sektoris paranenud, kuid muudes, eriti äriteenuste valdkonnas, tõkked püsivad, kuna märkimisväärne osa neist jäi hiljutistest reformidest mõjutamata, ning võrgutööstustes. Rida turuletuleku tõkkeid ja regulatsioone, samuti tollitariifid, piiravad majandustegevust reguleeritud kutsealadel ning suruvad alla tootlikkust muudes sektorites, mis nende teenuseid kasutavad. Täiendavad probleemid tulenevad loasaamisnõuete rangest kohaldamisest.

(17)Prantsusmaa jääb ELi innovatsiooniliidritest endiselt maha, hoolimata riigi toetusest sellele valdkonnale. Viimaseid 15 aastat on iseloomustanud kõrge inflatsioon ja riiklike innovatsiooni toetamise kavade ebastabiilsus, mis tekitab muret nende kavade üldise koordineerimise, järjekindluse ja tõhususe pärast. Eriti mõjutab see VKEsid.

(18)Maksude suhe SKPsse oli 2014. aastal 45,9 %, mis on üks suuremaid ELis. Üldine maksukoormus aina kasvab ja selle koostis ei soodusta majanduskasvu, sest asetab tootmisele märkimisväärse, kuid tarbimisele suhteliselt väikse koormuse. Äriühingute maksud hakkasid 2014. aastal aeglaselt langema ja Prantsusmaa hakkas ELi keskmisele järele jõudma keskkonna maksustamiselt, kuid madalate maksumäärade, vähendatud määrade laialdase kasutamise ja suure arvu erandite tõttu püsib madalana nii käibemaksu suhe SKPsse kui ka selle osatähtsus kogu maksunduses. Peale äriühingute solidaarsusmaksu käimasoleva järkjärgulise kaotamise ei ole astutud mingeid konkreetseid samme, et täita eesmärk vähendada ettevõtte tulumaksumäära 2020. aastaks 28 %le.

(19)Maksusüsteem on üldse väga keeruline. Palju on ebatõhusaid makse, mis ei anna eriti või üldse mingit tulu, ning isikutulu maksustamine on väga keerukas. Kõik see põhjustab märkimisväärset halduskulu. Hoolimata varade hindamise ja maksukulude seire nõude arvestamist riigi rahanduse planeerimisel aastatel 2014–2019, ennustatakse 2016. aastaks maksukulude tagasihoidlikku vähenemist, ja sedagi pärast mitmeaastast kasvu.

(20)Üldiselt on tõkked erainvesteeringutele tagasihoidlikud, peamised tõkked on suur regulatiivne koormus ja kõrge äriühingu tulumaks. Investeerimiskeskkonda parandaks ärikeskkonna parandamine, tootmise maksustamise vähendamine ja maksusüsteemi lihtsustamine. Kõik võetud meetmed Prantsusmaa äriühingute nii kulupõhise kui ka mittekulupõhise konkurentsivõime parandamiseks võivad suurendada investeeringute taset ja stimuleerida äriühinguid investeerima tootlikkuse tõstmiseks materiaalsesse ja inimkapitali. Pikaajalist kasvupotentsiaali piirab ka vähene investeerimine innovatsiooni.

(21)Komisjon on Euroopa poolaasta raames Prantsusmaa majanduspoliitikat põhjalikult analüüsinud ja avaldanud tulemused 2016. aasta riigiaruandes. Ta on hinnanud ka stabiilsusprogrammi ja riiklikku reformikava ning varasematel aastatel Prantsusmaale esitatud soovituste alusel võetud meetmeid. Arvesse on võetud nende asjakohasust Prantsusmaa eelarve- ja sotsiaalmajanduspoliitika jätkusuutlikkuse seisukohast ning vastavust ELi õigusnormidele ja suunistele, pidades silmas vajadust anda tulevastesse riiklikesse otsustesse ELi tasandi panus ja tugevdada nii ELi üldist majandusjuhtimist. Euroopa poolaasta raames koostatud komisjoni soovitused kajastuvad allpool esitatud soovitustes 1–5.

(22)Võttes arvesse kõnealust hindamist, on nõukogu stabiilsusprogrammi läbi vaadanud ja tema arvamus selle kohta kajastub eelkõige soovituses 1.