ET Euroopa Liidu Teataja C 100/77

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Kuidas kasutada sotsiaalseid eksperimente Euroopas riikliku aktiivse kaasamispoliitika väljatöötamisel?”

2009/C 100/13

5. märtsi 2008. aasta kirjas palus Prantsusmaa välis- ja Euroopa asjade ministeerium Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteel seoses Prantsusmaa järgmiseks eesistujariigiks saamisega koostada ettevalmistav arvamus teemal

„Kuidas kasutada sotsiaalseid eksperimente Euroopas riikliku aktiivse kaasamispoliitika väljatöötamisel?”

Selle ülesandega seotud algse raamistiku esitas palve algallikaks olnud vaesusevastase võitluse ülemkomissar.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav tööhõive, sotsiaalküsimuste ja kodakondsuse sektsioon võttis arvamuse vastu 11. septembril 2008. (Raportöör: Jean-Michel BLOCH-LAINÉ, kaasraportöör: Ernst Erik EHNMARK).

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 448. istungjärgul 22.–23. oktoobril 2008. aastal (23. oktoobri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 66 ja erapooletuks jäi 1.

1. Sissejuhatus

1.1. Taotlus koostada kõnealune arvamus on seotud Prantsusmaa valitsuse otsusega korraldada käesoleva aasta novembrikuus Grenoble’is Euroopa sotsiaalseid eksperimente käsitlev kohtumine. Eesmärk on edendada ELi ja liikmesriikide tasandil ühist huvi eksperimentide vastu ja nende ühist kasutamist sotsiaalpoliitika väljatöötamisel ning vajadusel muuhulgas ka vaesusevastases võitluses aktiivse kaasamise kaudu. Konverents peaks aitama arendada nn eksperimenteerimise kultuuri ja valmistada võimaluse korral ette uusi programmilisi algatusi, mida võiks komisjon toetada. Järgmised eesistujariigid Tšehhi ja Rootsi võiksid soovi korral jätkata samalaadsete algatustega.

1.2. Selleks tuleks (eesistujariigi Prantsusmaa arvates) paremini tutvuda 27 liikmesriigi praktikaga kõnealuses valdkonnas ning hinnata nende asjakohasust ja täiendamisvõimalusi, samuti võimalusi arendada koos meetmeid, suurendada nende mõju ja levikut. Kavandatavate, läbiviidavate või läbiviidud eksperimentidega seotud ootustele ei ole seatud piire. Küll aga on soovitav, et tõstetaks esile osalejate koostöömeetodite, õiguslike vormide ja tegevusmeetodite erinevused. Eesmärk on luua võimalikult kiiresti pidevalt ajakohastatav, ühtaegu nõudlik ja realistlik katsetatud ja hinnatud eksperimentaalsete uuenduste üleeuroopalise tippvõrgustiku alus.

1.3. Käesoleva arvamuse eesmärk on koondada komitee märkused ja tähelepanekud ning kinnitada seejärel seisukohad ja esitada soovitusi.

2. Märkused ja tähelepanekud

2.1. Käesoleva dokumendi koostamise põhjuseks olnud mure ei olnud ootamatu, juhuslik ega ka ettearvamatu. Sotsiaalseid eksperimente viiakse Euroopas läbi (nagu ka Ameerika Ühendriikides ja Kanadas) sageli.

2.1.1. Kümne viimase aasta jooksul on viidud mitmes liikmesriigis läbi erinevaid uuringuid ja saadud suurepäraseid tulemusi. Rahvusvahelisel tasandil on korraldatud ja korraldatakse edaspidi mitmeid kasulikke kohtumisi, töörühmi, seminare ja kollokviume.

2.1.2. Ent praegu on sotsiaalne eksperimenteerimine veel paljuski udune mõiste: selle hiiglasliku ja rikkaliku rakendusala piirjooned on ebaselged. Selle sisu areneb pidevalt ja on äärmiselt mitmekesine. Eksperimenteerimisega seotud tegurite nimetustel on sageli esoteeriline kõla ning sellise eksperimenteerimise tulemustele antud hinnangud on sageli liiga hägused (isegi olematud) oma vastuolulisuse ja vaieldavuse tõttu.

2.1.3. Kindlasti leiab teema kohta sageli väga huvipakkuvaid katalooge, aruandeid, juhtumiuuringuid ja märkmeid. Komiteele teadaolevalt ei ole tänaseni ei ministeeriumide, kohalike omavalitsuste, riiklike majandus- ja sotsiaalnõukogude, ELi nõuandvate institutsioonide ega sotsiaalpartnerite katusorganisatsioonide (1) tasandil tõsiseltvõetavat kataloogi selle sõna metoodilises mõttes.

2.1.4. Ilmselgelt ei olnud käesoleva töö tähtaegade raames võimalik koostada eksperimentidest mahukat loetelu, mida sobiks kohe kasutada riikliku poliitika väljatöötamiseks. Terve mõistus dikteeris lühikese arvamuse koostamise, nii et sõna „ettevalmistav” tuleb siin mõista täht-tähelt. Välja on toodud mõni usaldusväärne ja õpetlik Euroopa algatus, millest osa on läbi viinud ametlikud institutsioonid ning osa valitsusvälised organisatsioonid.

2.2. Sotsiaalse eksperimenteerimise mõistet ei ole alati seatud enesestmõistetavalt ühenduse poliitika põhisuuniste hulka. Kahtlemata esines eksperimentidega seotud miniprojekte juba esimeses vaesuse vastu võitlemise programmis (1975–1980). Teise (1985–1989) ja kolmanda (1989–1994) programmi läbiviimist toetas muuhulgas soov teha kokkuvõte saadud kogemustest. Ent eksperimenteerimist kui sellist mõistena ei rõhutatud. Kuigi Amsterdami lepinguga kaasnenud peamiste uuenduste ning Lissaboni Euroopa Ülemkogul tehtud oluliste edusammudega seoses rõhutati pidevalt soovi uurida ühiselt heade tavade näiteid, on sotsiaalse kaitsega seotud riiklikes programmides ja tegevuskavades ning ühisaruannetes jäetud eksperimentidele vähe ruumi. Avatud kooskõlastusmeetodis on sellele vaevu tähelepanu pühendatud.

2.2.1. Siiski on ELi sotsiaalpoliitika teinud selles vallas viimastel aastatel olulisi edusamme. Seda eelkõige tänu Euroopa Komisjonile. Komitee on tänulik kahe töökohtumise eest tööhõive, sotsiaalküsimuste ja võrdsete võimaluste peadirektoraadiga, mis võimaldasid muu hulgas arutleda EQUALi ja PROGRESSi programmi ning vastastikusest eksperthinnangust saadud märkimisväärsete tulemuste üle. Käesoleva arvamuse iseloom ja maht ei võimalda nende abinõude üksikasjalikumat kirjeldust.

2.2.2. Kavas on tähtaja raames ette valmistada asjaomane toimik, mida võiks kasutada eespool nimetatud, Grenoble’is novembrikuus toimuval kohtumisel. Kava sisaldab teavet viimaste õnnestunud uuenduslike eksperimentide kohta. Dokumendis viidatakse ka veebilehekülgedele, millega on kasulik tutvuda.

2.2.3. Meenutagem mõningaid andmeid: kuue aasta jooksul (2002–2008) tegutsenud ja praeguseks lõpule jõudnud EQUALi programm investeeris kolm miljardit eurot Euroopa Sotsiaalfondi raha tööturuga ja aktiivse sotsiaalse kaasamisega seotud sotsiaalsetesse uuendustesse mitmes liikmesriigis. Programmi abil viidi ellu 3 480 partnerlusprojekti üle 2 000 osalejaga ning programmi oli kaasatud üle 200 000 ebasoodsas olukorras olevat inimest. See oli tõenäoliselt asjakohaseim ja suurim Euroopas läbiviidud sotsiaalsete uuenduste programm.

2.2.4. Lisaks arvandmetele tuleb märkida, et EQUALi programmi ja vastastikuse eksperthinnangu süsteemi abil sai EL luua esimese sedalaadi metoodiliste teadmiste baasi. See võib tuleviku seisukohast olla kõige suurema tähtsusega. Paljud saadud teadmised on juhistes selgelt välja toodud. EMSK leiab seega, et tuleb jätkata niisuguste sotsiaalse kaasatuse programmide tulemuste ja panuse hindamist.

2.2.5. Teisalt on Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee praegusel ettevalmistaval etapil pööranud terviklikku lähenemisviisi rakendades erilist tähelepanu uuenduslikele eksperimentidele, mis on seotud kaasamisega majandustegevuse kaudu. Selleks korraldas komitee arutelu (2) nende valitsusväliste organisatsioonide ja organite (3) võrgustikega, kes saaksid tutvustada hoolikalt analüüsitud ja hinnatud juhtumeid, kus Euroopa sotsiaalettevõtted on teinud edusamme töö kaudu integreerimise osas. Komitee on teadlik sellest, et nn aktiivne kaasamine ulatub nimetatud sektorist palju kaugemale. Siiski koondab kõnealune sektor hästi korraldatud võrgustikega olulisi sidusrühmi, mistõttu oli oluline nendega kohe alguses ja viivitamata kohtuda.

2.2.6. Eespool nimetatud arutelul (16. juunil 2008) kogutud teave ja ürituse kokkuvõte koondatakse dokumenti, mis valmib eelpool näidatud tähtajaks. Käesolevas arvamuses tuuakse välja järgmised tegurid.

2.2.6.1. Arvukatest eksperimentidest on saadud väga positiivseid kogemusi. Eksperimentide lähtepunktiks on olnud mitmed uuenduslikud ideed ja mitmed väga erinevad õigussüsteemid.

2.2.6.2. Kõigi juhtumite puhul on väga erinevate, aga aktiivselt osalevate sidusrühmade vahel tehtud tõhusat koostööd.

2.2.6.3. Paljudes riikides on elluviidud meetmed saanud õigusliku tunnustuse, kuigi reguleerimiseks on sageli kulunud kaua aega.

2.2.6.4. Ajategur on siinkohal peamine. Mitmel pool ollakse mures eksperimentide väga pika kestuse üle (selles osas on EQUALi programmi lõpp põhjustanud palju muret). Samuti on oluline küsimus, kuidas sidusrühmi, eelkõige kohalikke omavalitsusi, kestvamalt kaasata.

2.2.6.5. Hindamisest kõneledes rõhutatakse kõikjal kogemuste tasuvusarvestuse, selle hindamise ja üldiste meetmete kasutamise vajalikkusest.

2.2.6.6. Kõikjal leitakse, et Euroopa tasandi tegevus on oluline nii oskusteabe edastamisel kui ka käivitatud projektide kestvuse tagamisel.

3. Põhimõtted

3.1. Komitee on veendunud, et uuenduslikud eksperimendid võiksid Euroopa Liidu liikmesriikide sisese ja rahvusvahelise poliitika väljatöötamisel olla esmase tähtsusega. Selle põhjused võib kokku võtta järgnevalt.

3.1.1. On üldteada, et vaesuse ja tõrjutuse kaasaegsed vormid on oma komplekssuse tõttu pikka aega raskendanud analüüse ja nurjanud ootusi. Probleemide tuvastamine on eriti tänu Euroopa Liidu algatatud uuringutele õnneks viimastel aastatel oluliselt paranenud. Ent lahenduste juures on endiselt palju tundmatuid ning ebakindlaid tegureid. Mitmes riigis ei ole elluviidud poliitika oma eesmärke saavutanud. Teoreetilistest eeldustest tuletatud üldised meetmed osutusid üsna kiiresti pärast rakendamist sobimatuteks, ebatõhusateks või isegi aegunuteks või vastunäidustatuteks. Põhjuseks oli see, et meetmete väljatöötamisel ei teatud probleemide laiemaid põhjuseid, eripärasid ja kokkulangevusi ning soovimatuid mõjusid ei osatud prognoosida ega õigeaegselt tuvastada. Eksperimenteerimine võimaldaks tänu oma olemusele sageli lähivaatluse abil meetodeid kohandada ja parandada ning vältida üldises plaanis „väärasid häid mõtteid”.

3.1.2. Teadlased kasutavad peamiselt filosoofide poolt induktiivseks meetodiks nimetatud meetodit (reaalsus põhineb sellel, mida ma näen). Selle vastand, deduktiivne meetod (reaalsus saab vastata vaid sellele, mida ma mõtlen), on põhjustanud sotsiaalpoliitika valdkonnas arusaamatusi ja eksimusi. (4) Olgu selguse huvides öeldud, et käesolevas arvamuses ei soovitata loobuda üldisest poliitikast, et see lihtsakoeliselt asendada sihipäraste eksperimentaalsete algatustega. See oleks täiesti absurdne. Eesmärk on soovitada võimaluse korral kasutada senisest enam uuenduslikke eksperimente üldpoliitika väljatöötamisel selle selgitamiseks ja toetamiseks. Eesmärk on arendada välja ja optimeerida uuendusliku eksperimenteerimise rolli potentsiaalse abivahendina ELi riikide ja institutsioonide juhtimisel.

3.1.3. Sageli võimaldaks eksperimenteerimine kohesest üldistamisest paremini välja selgitada, kuidas korraldada erinevate asjaomaste osapoolte koostööd ning vastata paremini inimeste tegelikele vajadustele.

3.1.4. See võimaldaks ilma kahju põhjustamata nn õigust eksida, ilma et sellega kaasneks pidev skeptitsism.

3.1.5. Sotsiaalsetel eksperimentidel peab olema tugev kandepind olemasolevates sotsiaalsetes süsteemides, need peavad toetuma läbimõeldud kontseptsioonidele ja huvitatud isikute vastutusele. Samuti tähendaks eksperimenteerimise kasutamine avatud kooskõlastusmeetodi tugevdamist ja selle rakendusala laiendamist.

3.2. Kuigi selliste argumentidega enamasti nõustutakse, tuleks meeles pidada asjaolu, et siin-seal esineb kahtlusi ja väljakutseid, mida tuleks arvesse võtta ja arutada, et vältida kasulike meetmete väärtuse vähendamist või vastuseisu tekkimist.

3.2.1. Kõige sagedamini esitatakse kõnealuses valdkonnas järgmisi vastuväiteid.

3.2.1.1. Juba mõiste „eksperimenteerimine” kõlab šokeerivalt, kuna inimesed ei ole katsejänesed; pigem tuleks rääkida kogemustest või siis juba lihtsalt uuendustest.

3.2.1.2. Sotsiaalvaldkonnas saadud kogemused on tihti vaid laboratoorsed katsed – kuidas seda vältida? Kuidas paljastada paroodia, jäljendamine, võltsingud, silmapete, naeruvääristamine ja getod?

3.2.1.3. Eksperimendid on suunatud eri piirkondadele ja neid viiakse läbi eri tasanditel. Nimetatud erinevuste tõttu on nende kordamine üldiselt võimatu.

3.2.1.4. Eksperimente võivad alibina kasutada need riikliku tasandi otsuselangetajad, kes ei soovi üldisi reforme läbi viia. Nad võivad vähendada olemasolevaid sotsiaalse kaitse meetmeid ja need isegi hävitada.

3.2.1.5. Eksperimentidega kaasneb oht luua ebavõrdseid eeliseid teatud isikutele. Nii võidakse enne eksperimendist loobumist rakendada ajutisi ja lühiajalisi soodustusi ja selliselt põhjustada ränka pettumist.

3.2.1.6. Millisel määral saab usaldada hindamisprotokolle?

3.3. Selliste vastuväidete ja väljakutsete neutraliseerimiseks peab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vajalikuks rangelt määratleda need eksperimendid, mida võidakse riiklike otsustajate toetuse ja neile antud vastutuse abil läbi viia.

3.3.1. Eespool on sedastatud, et praegu on sotsiaalne eksperimenteerimine veel paljuski udune mõiste. Komitee ei väida seda tülinorimise eesmärgil ning see ei oleks sellisel juhul ei naljakas, mõttekas ega ka väärikas. Kuid see ei ole nii. Komitee soovib vastupidi panustada laiemasse arutellu, mis aitaks mõiste ebamäärasust vähendada.

3.3.2. Esimene samm selles suunas oleks jõuda kokkuleppele mõiste määratluses. See ülesanne on paraku keeruline ikka ja jälle pinnale kerkiva sügavale juurdunud ebaselguse tõttu. Võtmeküsimus on teha kindlaks, kas sotsiaalsete eksperimentide eesmärk peaks olema üksnes olemasolevate meetodite valideerimine, või peaks ta soodustama tõeliste uuenduste väljaarendamist.

3.3.3. Komitee püüdis vältida mõistete teadusliku ja semantilise nimistu uurimisse takerdumist ja keskendus kahele määratlusele.

3.3.3.1. Esimene neist on pärit Ameerika Ühendriikide mainekast instituudist. (5) Selle kohaselt koosneb eksperiment neljast etapist:

— juhuslikult valitud siht- ja kontrollrühm (random assignment);

— poliitiline meede (policy intervention);

— järelmeetmed (follow-up data collection);

— hindamine (evaluation).

3.3.3.2. Teise määratluse on määratlenud käesoleva arvamuse taotluse algatajaks olnud prantsuse institutsioon, pakkudes välja järgmised tegurid:

— esialgu väikesemõõtmelise sotsiaalpoliitilise eksperimendi käivitamine, seoses ebapiisavate teadmistega selle mõju kohta;

— eksperiment viiakse läbi tingimustes, mis võimaldavad mõju hinnata;

— meede võetakse seejärel üldisesse kasutusse.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee eelistab ning toetab täielikult ja selgelt teist määratlust.

3.3.4. Meenutagem veel kord, et ideid eksperimentaalsete uuenduste elluviimiseks leidub ohtralt. Puudust ei ole ka headest, kuid ebamäärastest kavatsustest; „põrgutee on nendega kaetud”. Kõige suurem viga, mis võidakse sotsiaalse eksperimenteerimise mõiste ja selle tuleviku suhtes teha, on juba ette läbikukkunud või kordamiskõlbmatute algatuste elluviimise soodustamine.

3.3.5. EQUALi programm on aidanud välja töötada reegleid ja meetodeid, mis võimaldavad testida õnnestumise või läbikukkumise eeldusi. Komitee rõhutab kõnealuse, peamiselt Euroopa Sotsiaalfondi juhtide tarbeks mõeldud töö tähtsust, kuna seda võiksid kasutada kõik kohalikud või riiklikud otsuselangetajad, kes soovivad uuenduslikke ja eksperimentaalseid projekte läbi viia.

3.3.6. Tegelikku tähelepanu tuleks suunata üksnes eksperimentidele, mis vastavad järgmistele nõuetele:

3.3.6.1. selgelt kuupäevade ja arvudega varustatud meetmed;

3.3.6.2. meetmete kasutamise täpne korraldus;

3.3.6.3. selgesõnaline ja tõhus lähenemine, pidev koostöö eri partneritega: riigiasutused, teadlased, sotsiaalpartnerid, muud kodanikuühiskonna osalejad (fondid, ühistud, vastastikused ühingud, ühendused jne);

3.3.6.4. meetmed, mille eesmärk on tagada sihtrühmade aktiivne ja tegelik osalemine eksperimentide kavandamises, läbiviimises ja tulemuste hindamises ning seeläbi poliitika ja eksperimentide nn kaaskujundamises. Inimesed ei ole Euroopa kultuuriruumis üksnes abivajajad, kasutajad, alluvad, hallatavad, kliendid jne ega valijad. Nad on eelkõige inimesed;

3.3.6.5. metoodiliselt – selle sõna otseses tähenduses – koostatud jälgimis- ja eeskätt hindamismehhanism, millest teatataks selgelt ette enne projekti käivitamist. Nimetatud mehhanism peaks sisaldama usaldusväärseid mõju-uuringuid, nägema ette usaldusväärsete hindajate osalemise ning võimaldama tulemuste jätkusuutlikkuse tõsist mõõtmist;

3.3.6.6. läbiviidud projektide kordamise võimaluse pidev hindamine (võttes arvesse, et kordamiskõlbmatu projekt võib sisaldada iseenesest väga harivaid elemente).

3.3.7. Need arvukad tingimused ei saa tagada eksperimendi kindlat õnnestumist. Ent ebaõnnestumise võimalust tuleb ette aktsepteerida, kui ei taheta eksperimenteerimise võimalusest põhimõtteliselt loobuda.

4. Soovitused

4.1. Üldsuunised

4.1.1. Euroopa sotsiaalstrateegia ja seega ka avatud kooskõlastusmeetod ei sisalda tegelikkuses eksperimenteerimist ega uuendusi. Sellest hoolimata on viimastel aastatel leitud teatud määral ühisosa: sotsiaalpoliitika ajakohastamise idee; hindamine kui hea valitsemistava võtmesõna; vastastikune õppimine ja heade tavade levitamine. Komisjon võttis 2. juulil 2008. aastal vastu Euroopa sotsiaalmeetmete uuendatud kava, milles on oluline teatis sotsiaalkaitse valdkonnas rakendatava avatud kooskõlastusmeetodi tugevdamise kohta. Dokumendis rõhutatakse, et PROGRESSi programmis toetatakse sotsiaalseid eksperimente. Eesmärk on seda suunda säilitada ja arendada ning oluline on tagada, et EQUALi programmi valitsenud põhimõtted liidetaks tulevikus Euroopa Sotsiaalfondi tegevusse. Ei ole vähimatki põhjust, miks ei võiks juba käivitatud algatustele lisaks ette kujutada või soovitada, et Euroopa Sotsiaalfondi või struktuurifondid kaasataks uuenduslike ja aktiivse kaasamise programmidesse.

4.1.2. EMSK soovitab mõelda võimaluste üle ühendada senisest enam arvukaid ja erinevaid Euroopa programme sotsiaalse ühtekuuluvuse ja kaasamise valdkonnas tehtavate sotsiaalsete eksperimentide edendamiseks. Siinkohal peetakse silmas järgmisi programme: teadus- ja arendustegevuse 7. raamprogramm, teatud piirkondliku arengu programmid (JEREMIE, JASPERS, väikelaenude programm), teatud maaelu arengu programmid (nagu LEADERi programm) ja miks mitte ka säästva arengu programmid.

4.2. Kuigi tõrjutuse vastu suunatud sotsiaalse eksperimenteerimise projektid saavad peamiselt alguse kohalikul ja riiklikul tasandil, võib Euroopa institutsioonide tegevust ja eraldi komisjoni tegevust intensiivsemaks muuta ning seda määrava kaalukeelena kasutada. Praegune periood on selle valdkonnaga tegelemiseks soodne.

4.3. Selleks tuleb tingimata edendada 27 liikmesriigis valitseva olukorra paremat tundmist. Samasugune mure on samuti käesoleva arvamuse taotluse taga. Tähtaja ja teema olulisuse tõttu jääb praegune arvamus esialgu üksnes esimeseks sammuks, mida võiks edaspidi edasi arendada. See oleks komitee soov.

4.3.1. Komitee ei soovita selleks luua järjekordset jälgimisasutust, mis on loodud klassikalise institutsioonilise mudeli alusel; selline keerukas ja kulukas lahendus töötaks eesmärgile vastu. Küll aga soovitab ta tingimata luua võrgustikul põhineva Euroopa süsteemi, mille ülesanne on luua ja edastada teavet ELi tehtud eksperimentide, nende olemuse, sisu, elluviimise viiside, neist saadud õppetundide ja nende tulemuste kohta. Nimetatud süsteem peaks koondama erinevaid sidusrühmi: uurimisasutusi, projektide koostööpartnereid (poliitilisi, majandus- ja sotsiaalpartnereid jne.). On oluline, et Euroopa Liidul oleks juhtroll nimetatud võrgustiku rajamisel, kooskõlastamisel ja kestval arendamisel. See ülesanne tuleks anda komisjonile. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteel on siin oma roll ja sillana organiseeritud kodanikuühiskonna ja Euroopa institutsioonide vahel osaleks ta selles oma võimaluste piires heameelega, kui talle selline kutse esitatakse.

4.3.2. Komitee soovitab kasutada olemasolevaid võimalusi: EQUALi kogemused, vastastikune eksperthinnang, valitsusvälistele organisatsioonidele (6) tuttavad valdkonnad.

4.3.3. Komitee soovitab võtta aktiivseid meetmeid, et riiklike programmide kavades ning ühisaruannetes pühendataks ruumi uuenduslike sotsiaalsete eksperimentidega seotud arengutele.

4.3.4. Parlament ja nõukogu võiksid kohtuda vähemalt korra aastas, et arutleda sotsiaalsete eksperimentide üle, keskendudes iga kord erinevatele tegevussuundadele. Euroopa vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastase võitluse aastaprogrammi võiks lisada ühe või mitu viidet töödele, mis kattuvad kõnealuste teemadega.

4.3.5. Oleks mõistlik suurendada vastastikuste hindamiskoosolekute tüüpi kohtumiste hulka kohalikul tasandil.

4.3.6. Nende soovituste eesmärk on edendada aktiivse kaasamise territoriaalsete projektide – mida võidakse toetada ühenduse abist ja mis võiksid olla rahvusvaheliste sotsiaaleksperimentide eelkäijad – järk-järgulist kaardistamist. Edulugude ja heade tavade regulaarne kataloogimine võiks aidata toetada ELi sisest kogemuste vahetamist ja edastamist Euroopa Liidu tasandil.

4.4. Komitee soovib tungivalt, et tulevikus oleksid sellistele algatustele kättesaadavad samasugused summad nagu EQUALi programmi puhul.

4.5. On märkimisväärne – ja kõneleb asjaosaliste kasuks –, et EQUALi programmi eest vastutavad isikud ja teised asjatundjad rõhutavad ka ise vajadust arutleda sotsiaalsete eksperimentide üle ja saada nendest ülevaade, võimaldades Euroopa Liidul oma jõupingutusi intensiivsemaks muuta ja laiendada teadmisi eeskätt eksperimentide teostatavuse, kordamiskõlblikkuse ja eetika osas. Komitee leiab, et nimetatud andmekogu täiendamiseks peaks komisjon tegema nõukogule ettepaneku töötada välja aruanne, mis käsitleks igakülgselt sotsiaalsete eksperimentide oodatavat lisaväärtust. Selgeid vastuseid on muuhulgas vaja ka järgmistele küsimustele.

4.5.1. Ei ole sugugi selge, millisel määral sotsiaalseid eksperimente tunnustatakse ja – ennekõike – millisel määral nad üldiseks muutuvad. See piir ei ole juhuslik ega tulene juhuslikest kokkusattumustest, vaid tunnistab lõhe olemasolu. Selle üle on vaja tõsiselt mõelda.

4.5.2. Kas tuleks püüda luua täpne lävend ja kindlad kriteeriumid, et määratleda, millised sotsiaalsed eksperimendid ja uuendused on väärt tähelepanu?

4.5.3. Kas tuleks täpsustada kontseptuaalseid piiranguid, mis võimaldavad vahet teha nendel projektidel, mida võib pidada uuendusteks, ja neil, mida selleks pidada ei saa? Kui jah, siis kuidas?

4.5.4. Kaasamise valdkonnas elluviidavate eksperimentidega püütakse ennekõike lahendada juba tuvastatud probleeme ehk siis olukorda parandada. Kuidas jätkata samas suunas, kuid anda suurem osakaal ennetamisele ja püüda paremini ennetada tulevikus esile kerkida võivaid (demograafilisi, majanduslikke, sotsioloogilisi jm) väljakutseid?

4.5.5. Kuidas veelgi laiendada aktiivse kaasamise abil sidusrühmade vahelist partnerlust? Kuidas arendada ühenduste, kaasamisele spetsialiseerunud ettevõtete ja traditsiooniliste ettevõtete koosmõjusid tõeliste kaasamise strateegiate arendamiseks ja täiustamiseks? Kuidas tugevdada ja luua rohkem sidemeid tõrjutuse ja kaasamise vahel ettevõtete sotsiaalse vastutuse taasarendamise raames? Kas tuleks väärtustada näiteks selliseid ideid nagu koostöö ettevõtete töönõukogudega? Või nõuet, et ettevõtted, kelle töötajate hulk ületab teatud määra, peaksid avaldama iga-aastase nimetatud küsimusi käsitleva aruande?

5. Kokkuvõte

5.1. Eksperimenteerimine on meie ajastu üks peamisi avaliku halduse väljakutseid kohalikele omavalitsustele, nii kesk-, ja detsentraliseeritud kui ka riikide ja Euroopa tasandil. See keerukas, nõudlik ja arenguvõimeline metoodiline lähenemine võib tuua kestvat kasu.

5.1.1. EMSK rõhutab, et mis tahes ühekordsed eksperimendid ei saa mingil juhul asendada üldist sotsiaalpoliitikat. Komitee leiab, et uuenduslike eksperimentide senisest laiem kasutamine võib nimetatud poliitika väljatöötamist selgitada ja tugevdada

5.2. Euroopa Liidu pädevuses on määratleda riikliku ja kohaliku poliitika raamistikud. See on üks tema põhiülesandeid. Kõnealuses valdkonnas – võitluses vaesuse vastu ja aktiivse kaasamise eest – on EL juba käivitanud ja ellu viinud ühe eesrindliku, julge ja läbimõeldud algatuse. Ta võib aga minna veelgi kaugemale, et vastata avalikkuse vajadustele Euroopa tuleviku huvides ning arvestades, kui oluliseks kodanikud seda küsimust peavad.

5.3. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee soovitab ühendusel illusioonide vältimiseks mitte kiirustada ja kasutada vajalikke vahendeid, et pühenduda selgesõnaliselt uuenduslike sotsiaalsete eksperimentide veelgi intensiivsemale edendamisele, toetamisele ja koostööle mitmetes arvukates, sageli varjatud, kuid kesksetes kaasamispoliitika valdkondades.

Brüssel, 23. oktoober 2008 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) Kesk-, föderaalsed, konföderaalsed või muud asutused.

(2) Arutelu toimus 16. juunil 2008 pärast ettevalmistavat koosolekut 22. aprillil 2008.

(3) Majandustegevuse abil kaasamise riiklik nõukogu (CNIAE), Euroopa vaesusevastane võrgustik (EAPN), EMES, sotsiaalset integratsiooni edendavate ettevõtete Euroopa võrgustik (European Network of Social Integration Enterprise, ENSIE), peavarjuta inimestega tegelevate riiklike ühenduste Euroopa föderatsioon (European Federation of National Organisatsions working with the Homeless – FEANTSA).

(4) Meenutagem, et kõikvõimalikud ideoloogiad ja dogmad on põhjustanud ja põhjustavad edaspidigi palju dramaatilisemaid ja erinevas suurusjärgus katastroofe.

(5) URBAN Institute.

(6) Selle eesmärgi täitmisel võib kaasa aidata olemasolev valitsusväliste organisatsioonide ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee koostöökomitee.