P6_TA(2005)0051

Inimõigused (Genf, 14. märts - 22. aprill 2005)

Euroopa Parlamendi resolutsioon ELi prioriteetide ja soovituste kohta ÜRO inimõiguste komisjoni Genfis toimuvaks 61. istungjärguks ( 14. märts - 22. aprill 2005)

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse 14. märtsil - 22. aprillil 2005 Genfis toimuvat ÜRO inimõiguste komisjoni (UNCHR) 61. istungjärku;

- võttes arvesse ELi lepingut ning selle inimõigusi käsitlevaid sätteid;

- võttes arvesse Euroopa põhiseaduse lepingu artikli I-3 lõiget 3 ja artiklit III-292;

- võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste hartat;

- võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile Euroopa Liidu rolli kohta inimõiguste ja demokraatia edendamisel kolmandates riikides (KOM(2001) 0252) ning komisjoni 25. aprilli 2002. a resolutsiooni selle teatise kohta [1];

- võttes arvesse parlamendi 22. aprilli 2004. a resolutsiooni inimõiguste olukorra kohta maailmas 2003. a ja Euroopa Liidu inimõiguste alase poliitika kohta [2];

- võttes arvesse oma eelnevaid resolutsioone, mis käsitlevad ÜRO inimõiguste komisjoni alates 1996. aastast;

- võttes arvesse 29. jaanuari 2004. aasta resolutsiooni Euroopa Liidu ja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni suhete kohta [3];

- võttes arvesse oma kodukorra artikli 103 lõiget 2;

A. arvestades, et Euroopa Liit peab ühe oma peaeesmärgina saavutama universaalsuse ja jagamatuse, samuti kõigi inimõiguste, sealhulgas kodaniku-, poliitiliste, majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste ning nn kolmanda põlvkonna inimõiguste, näiteks õigus arengule, rahule ja tervislikule keskkonnale, vastastikku sõltuva ja vastastikku seostatud iseloomu;

B. arvestades, et inimõiguste austamine on olulise tähtsusega säästva arengu eesmärgi saavutamisel, mis peab lugu nii inimestest kui keskkonnast;

C. arvestades, et inim- ja põhiõiguste kaitse ja edendamine kuuluvad liidu olulisimate põhimõtete hulka;

D. arvestades, et inimõiguste ning nende kaitsjate, samuti demokraatia ja õigusriigi põhimõtete edendamine ja kaitse on Euroopa Liidule väga olulised suhetes kolmandate riikidega, eriti ühise julgeoleku- ja välispoliitika ning arengu- ja koostööpoliitika raames;

E. arvestades, et ÜRO inimõiguste normid ettevõtetele tähendavad suurt sammu edasi ühtse ülemaailmse raamistiku loomise protsessis äriettevõtete vastutuse mõistmiseks inimõiguste valdkonnas ja arvestades, et EL võttis ÜRO säästva arengu tippkohtumisel 2002. aasta septembris Johannesburgis kohustuse edendada ettevõtete vastutust puudutava valitsustevahelise raamistiku arendamist;

F. arvestades, et UNCHR on üks ÜRO peamisi kogu maailmas inimõiguste edendamise ja kaitsmisega tegelevaid organe;

G. võtab teatavaks ohtude, väljakutsete ja muutuste kõrgetasemelise töörühma raporti ning selle soovitused inimõiguste komisjonile;

H. tervitades Euroopa Liidu algatusi, mis esitati UNCHR 60. istungjärgul, sealhulgas kaheksat resolutsiooni riigi kohta ja kahte temaatilist resolutsiooni ning paljusid resolutsioone, mida EL kaastoetas ja mis tegi Euroopa Liidust ühe aktiivsematest osalejatest UNCHR tegevuses;

I. tervitades Kongo Demokraatlikku Vabariiki, Birmat, Burundit, Tšaadi, Libeeriat, Somaaliat, Kuubat, Valgevenet, Põhja-Koread, Türkmesistani käsitlevate resolutsioonide uuesti päevakorda võtmist ning küsimuse taastõstatamist inimõiguste rikkumise kohta okupeeritud Araabia aladel, sealhulgas Palestiinas, samuti juhatuse sõnavõtte Ida-Timori, Haiti ja Nepaali teemal;

J. võttes arvesse Londonis kinnitatud soovituste järelmeetmena muuhulgas ÜRO osalusel Cartagenas toimunud rahvusvahelise Kolumbia-töörühma koostöö- ja koordineerimiskohtumisel heakskiidetud ning avaldatud deklaratsiooni järeldusi;

K. toetab ÜRO Kolumbia inimõiguste ülemkomissari büroo soovitusi;

L. väljendades muret asjaolu üle, et resolutsioone ei võetud vastu järgnevate riikide ja territooriumite kohta, millega seoses oli Euroopa Parlament pöördunud Euroopa Liidu poole palvega tekste toetada või kaastoetada: Tšetšeenia, Iraan, Pakistan, India, Indoneesia, Côte d'Ivoire, Alžeeria, Tuneesia, Liibüa, Saudi Araabia ja Kesk-Aafrika Vabariik;

M. väljendades muret asjaolu üle, et UNCHRi 60. istungjärgul lükati tagasi ELi poolt toetatud resolutsioonid Zimbabwe ning Hiina kohta;

N. väljendades muret eriti seoses Kongo Vabariigi algatusel vastu võetud otsusega Zimbabwe küsimuses tegevust mitte rakendada ja sarnase tulemuse pärast Hiina küsimuses, mille Hiina ise algatas;

O. tervitab kuue uue inimõiguste eksperdi nimetamist: kaks valdkonniti (ÜRO eriraportöör inimkaubanduse, eriti naiste ja lastega kaubitsemise valdkonnas ning sõltumatu ekspert inimõiguste ja terrorismi küsimustes) ning neli riigiti (eriraportöör Valgevene küsimuses, eriraportöör Korea Demokraatliku Rahvavabariigi küsimises, sõltumatu ekspert Tšaadi küsimuses ning sõltumatu ekspert Sudaani küsimuses);

P. tervitades asjaolu, et UNCHRi 60. istungjärk mõistis surmanuhtluse jõuliselt hukka suurema arvu häältega kui eelnevatel aastatel ning kinnitas riigi, mis on saanud väljaandmistaotluse kahtlusaluse osas, keda ähvardab surmanuhtlus, kohustuse taotlus tagasi lükata juhul, kui pole kindlustatud, et surmanuhtlust antud juhtumi puhul ei kasutata;

Q. rõhutades sellega seoses, et ELi eesmärk on saavutada ÜRO Peaassamblee resolutsiooni vastuvõtmine, millega kehtestataks surmanuhtluse täideviimise suhtes ülemaailmne moratoorium, mis oleks esimene samm surmanuhtluse üleüldise kaotamise suunas;

R. meenutab oma nördimust ja raevu kõigi, ennekõike 11. septembri 2001. aasta ja 11. märtsi 2004. aasta terrorirünnakute suhtes ning väljendab oma solidaarsust nende rünnakute ohvritega ning tunneb kaasa nende perekondadele, sõpradele ja sugulastele valu ning kannatuste pärast;

S. arvestades, et nüüdisaegne terrorism ja eriti ülemaailmne demokraatia ning selle kaitsjate vastu suunatud terrorism, mille jõhkrad, mõrvarlikud ja argpükslikud rünnakud toovad kaasa hulgaliselt juhuslikke ohvreid tsiviilelanikkonna hulgas, kujutab põhilistele ja elementaarsetele inimõigustele käesoleval ajal kõige suuremat ohtu, millega meie ühiskonnad silmitsi seisavad;

T. rõhutab, et seoses selle tänapäevase hirmsa ohuga on demokraatlike valitsuste esmaseks kohustuseks kaitsta otsustavalt oma kodanikke, võidelda järjekindlalt ja visalt terrorismiga ning paljastada ja hävitada terroristlikud võrgustikud;

U. arvestades, et ükski valitsus ei tohiks kasutada võitlust terrorismi vastu tegutsemiseks vastuolus põhiliste inimõiguste ja demokraatia põhimõtete legitiimse teostamisega, vaid peab panustama õigusriigi eesmärkide ja mainitud aluspõhimõtete tugevdamisse;

V. arvestades, et terrorismi ei saa kunagi õigustada ja et sellevastane võitlus nõuab hõlmavaid strateegiaid, mille abil on võimalik tegelda äärmise vaesuse, turvatunde puudumise, riikide kokkuvarisemise ja kasvava fundamentalismi põhjustega, mis võivad kaasa aidata terrorismi kasvule;

W. võttes arvesse ÜRO peaassamblee 18. detsembri 2002. aasta resolutsiooni 57/219, ÜRO Julgeolekunõukogu 20. jaanuari 2003. aasta resolutsiooni 1456 ja ÜRO inimõiguste komisjoni 25. aprilli 2003. aasta resolutsiooni 2003/68, mis kinnitavad, et riigid peavad tagama kõigi terrorismiga võitlemiseks võetud meetmete vastavuse kohustustega, mis neil on vastavalt rahvusvahelisele õigusele, eriti vastavalt rahvusvahelistele inimõigustele, pagulasõigusele ja rahvusvahelisele humanitaarõigusele;

X. tervitades Sana'a deklaratsiooni demokraatia, inimõiguste ja Rahvusvahelise Kriminaalkohtu rolli kohta, mille võtsid vastu Araabia riikide ja Aafrika Sarve riikide esindajad;

Y. arvestades, et üksnes asjaolu, et ELi ja kolmanda riigi vahel toimub inimõigustealane dialoog, ei tohiks takistada ELi resolutsiooni koostamisel inimõiguste olukorra kohta selles riigis või kolmanda riigi algatuse toetamisel, nagu on selgelt märgitud nõukogu 20. oktoobri 2004. a järeldustes seoses Hiina ja Iraaniga ning ka inimõigustealase dialoogi juhistes;

Z. arvestades, et Euroopa Parlamendi, komisjoni ja nõukogu vahel toimuv jätkuv ja konstruktiivne institutsioonidevaheline dialoog on väga oluline Euroopa Liidu ühtse ja sihikindla tegutsemise saavutamiseks UNCHRi 61. istungjärgul;

AA. tundes muret ÜRO valitsusväliste organisatsioonide komitee toimimise üle seoses viimastel aastatel ebademokraatlikes riikides toimunud poliitiliste protsessidega mõnede demokraatiat ja inimõigusi üle terve maailma edendavate rahvusvaheliste organisatsioonide üle;

AB. tundes muret asjaolu üle, et ÜRO inimõiguste komitee liialt sageli ei ole suutnud täita oma rolli õiguste tagajana, vaid on selle asemel üritanud kaitsta oma rikkumiste eest süüdistatud liikmeid, nagu osutas ÜRO peasekretäri poolt institutsiooni reformimisettepanekute esitamiseks määratud asutus;

Üldised kaalutlused

1. kinnitab veel kord, et inimõiguste universaalsuse austamine, edendamine ja kaitsmine on osa Euroopa Liidu eetilisest ja õiguslikust acquis'st ning üks Euroopa ühtsuse ja terviklikkuse nurgakividest;

2. kinnitab veel kord vajadust tihedama konsulteerimise, koostöö ja koordineerimise järele ELi ja ÜRO, eriti UNCHR vahel;

3. nõuab tungivalt, et EL täidaks eestvedaja rolli ÜRO inimõiguste komisjonis;

Riikide ja territooriumide olukord

4. kutsub ELi üles, samas piisavalt arvesse võttes asjaolu, et järgnev nimekiri pole täielik, et tingimused erinevad riigiti märgatavalt ning et mõnedes riikides on olukord paranenud, toetama või kaastoetama resolutsioone järgnevates küsimustes:

- kõik riigid, mille juurde määratud inimõiguste eksperdil on riigi mandaat (Afganistan, Valgevene, Myanmar, Burundi, Kambodža, Tšaad, Kuuba, Kongo Demokraatlik Vabariik, Korea Demokraatlik Rahvavabariik, Haiti, Iraak, Libeeria, Somaalia, Sudaan), ning inimõiguste rikkumise küsimus okupeeritud Araabia aladel, sealhulgas Palestiinas;

- kõik riigid, millel pole riigi mandaati UNCHRis, kuid mille suhtes EL on väljendanud rahvusvahelistel foorumitel oma tõsist muret inimõiguste olukorra pärast (loetletud nõukogu poolt vastu võetud Euroopa Liidu inimõiguste aastaaruandes), ehk siis Zimbabwe, Hiina, India, Indoneesia, Pakistan, Nepal, Vietnam, Vene Föderatsioon (Tšetšeenia), Türkmenistan, Usbekistan, Alžeeria, Liibüa, Iraan, Mauritaania, Tuneesia ja Saudi Araabia;

- kõik riigid, mille suhtes on Euroopa Parlament väljendanud oma tõsist muret inimõiguste olukorra pärast (Kesk-Aafrika Vabariik, Côte d'Ivoire, Kamerun, Eritrea, Togo);

- olukord Hiinas - mõistab järsult hukka omavolilise vangistamise, repressioonid Tiibetis, Xinjiangis ning Falun Gongi liikumise ja igasuguse poliitilise opositsiooni vastu; nõuab kõikide arvamus- ja süümevangide kohest ja tingimusteta vabastamist ning mõtte-, süüme- ja usuvabaduste ning naiste ja töötajate õiguste austamist; nõuab kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti kiiret ratifitseerimist; mõistab hukka kavatsuse tühistada ELi relvamüügiembargo; mõistab hukka surmanuhtluse õigustamatu ja ulatusliku kasutamise;nõuab surmanuhtluse täideviimise suhtes moratooriumi kehtestamist ja ICCPRi teise protokolli ratifitseerimist nii pea kui võimalik ning nõuab Hiina ja Tiibeti dialoogi jätkamist Tema Pühaduse dalai-laama saadikute ja Hiina valitsuse vahel, et saavutada Tiibeti tõeline autonoomia Hiina piirides;

- olukord Iraanis, mõistab hukka inimõiguste rikkumiste tõsise kasvu, eriti üha suurema arvu teadete laekumise hukkamiste kohta, sealhulgas alaealiste hukkamise, jäsemete äralõikamise ja avaliku ihunuhtluse kohta, üldised rünnakud pressile ja meediale and ulatuslikud vahistamised, eriti naiste ja noorte vahistamised ebaselgete või tühiste süüdistuste alusel; nõuab täieliku moratooriumi kehtestamist surmanuhtluse täideviimise suhtes, loodab, et Iraani ametivõimud võtavad vastu lubatud õigusaktid, mis keelavad surmanuhtluse rakendamise alla 18-aastase isiku poolt sooritatud õigusrikkumise eest ning kutsub ÜRO inimõiguste komisjoni üles taasnimetama eriesindaja, kes jälgiks inimõiguste olukorda Iraanis, ja kutsub Iraani valitsust üles tagama inimõiguste vaatlejatele vaba sissepääsu riiki;

- olukord Iraagis - mõistab hukka inimõiguste, eriti humanitaarõiguse rikkumise, tsiviilisikute hukkamise, pantvangide võtmise ja nende barbaarse hukkamise terrorirühmituste poolt, pidevad rünnakud vähemusrühmadele, nagu assüürlased ja muud, arstiabile ligipääsu takistamise, tsiviilisikute piinamise juhtumid; mõistab hukka Iraagi ajutise valitsuse otsuse taastada surmanuhtlus; nõuab, et Iraagi võimuorganid uuriksid viimase kolme aastakümne jooksul toimepandud inimõiguste rikkumisi ja sõjakuritegusid nii kiiresti kui võimalik ning et vastutavaid isikuid karistataks; rõhutab iga kinnipeetava õigust rahvusvahelisele õigusele vastavale õiglasele kohtlemisele; väljendab oma hukkamõistu vangide piinamise ning nende julma, ebainimliku ja alandava kohtlemise üle muul viisil; nõuab seepärast erapooletu, avaliku ja läbipaistva uurimise läbiviimist väidetavate piinamise ja väärkohtlemise juhtude üle; nõuab vastavate sanktsioonide rakendamist vastavate kanalite kaudu; tervitab Iraagi valimiste läbiviimist ja kinnitab, et inimõigused ja demokraatia on põhiväärtused, millel peab rajanema riigi tulevane põhiseadus;

- olukord Tšetšeenias, mõistab esmajoones hukka Beslani kohutava veresauna, aga samuti korduvad sõjakuriteod ja inimsusevastased kuriteod, mida Vene võimuorganid teostavad tsiviilelanikkonna vastu; eriti inimröövid, sunniviisilised kadumised ja eesmärgistatud operatsioonid, mis omavad süstemaatilist ja karistuslikku iseloomu;mõistab hukka naiste halva olukorra, eriti seoses mainitud karistusoperatsioonidega; avaldab nördimust nende kuritegude toimepanijate karistamatuse suhtes;mõistab hukka inimõiguste kaitsjate tegevuse süstemaatilise häirimise ja häirimise katsed, ajakirjandusvabaduse kasutamise takistamise ja takistamise üritamise ning Euroopa Inimõiguste Kohtu poole pöörduvate isikute ähvardamise Vene armee poolt ning kutsub üles koheselt alustama konflikti osapoolte vahel poliitilisi läbirääkimisi, et konfliktile leitaks lõpptulemusena rahumeelne lahendus;

- olukord Türkmenistanis, mõistab hukka igasugused vägivaldsed repressioonid pressivabaduse ja poliitilise veendumuse suhtes;

- olukord Zimbabwes - mõistab hukka Mugabe režiimi järelejätmatu ja elajaliku surve vaesunud ja nälgivale rahvale, kohtusüsteemi, ajakirjanduse ja isikuvabaduste järjekindla õõnestamise ning kunagise eduka majanduse laostamise; kutsub pädevaid ametiasutusi Zimbabwes ja Zimbabwe naabreid üles kasutama oma võimu ja mõju tagamaks, et eelseisvad valimised ( 31. märtsil 2005) toimuksid vastavuses rahvusvaheliste põhimõtete ja normidega ning jõulise rahvusvahelise vaatlusmissiooni osalusel; ja kutsub ÜRO julgeolekunõukogu üles otsustavalt sekkuma Zimbabwe kriisi, kui režiimil peaks eelseisva valimisperioodi vältel olema probleeme demokraatia ja õigusriigi põhimõtete järgimise ning inimõiguste austamisega;

- olukord Usbekistanis, mõistab eriti hukka religioossete rühmituste ebaseaduslikuks kuulutamise ja tõsise sekkumise poliitiliste parteide tegevusse;

- olukord Afganistanis, tunnistab vajadust toetada valitud uut valitsust; mõistab hukka inimõiguste rikkumised, pantvangide võtmised, nende väärkohtlemise ja hukkamise ning nõuab, et teostataks uurimist kõigi viimase aastakümne jooksul toimepandud inimõiguste rikkumiste ja sõjakuritegude kohta ning nende sooritajad antaks kohtu alla;

- olukord Sudaanis, kutsub kõiki Darfuri konflikti pooli üles lõpetama viivitamatult igasuguse vägivalla ning rünnakud, hoiduma tsiviilelanike vägivaldsest ümberasustamisest, tegema koostööd rahvusvaheliste humanitaarabi- ja järelevalveüksustega, tagama, et nende liikmed järgiksid rahvusvahelist humanitaarõigust, aitama kaasa humanitaartöötajate ohutuse ja turvalisuse tagamisele ning tegema täielikku koostööd ÜRO uurimiskomisjoniga seoses rahvusvahelise humanitaarõiguse ja inimõiguste rikkumise üle teostatavate juurdlustega, võimaldades tal muuhulgas kinnitada, kas on esinenud genotsiidiakte, ja teha kindlaks selliste rikkumiste läbiviijad; kutsub ÜRO Julgeolekunõukogu üles tõsiselt kaaluma üldist relvaembargot Sudaani suhtes ja muid eesmärgistatud sanktsioone nende vastu, kes vastutavad ulatuslike inimõiguste rikkumiste ja muude julmuste ning relvarahu ja rahuprotsessi kokkulepete hiljutiste rikkumiste eest, samuti kindlustama, et ükski selline sanktsioon ei suurenda Sudaani elanikkonna kannatusi; tervitab Khartoumi valitsuse ja Sudaani Rahva Vabastusliikumise/armee vahelise rahulepingu allkirjastamist 9. jaanuaril 2005 ja oodates selle kiiret ja täielikku rakendamist;

5. kutsub nõukogu üles toetama erireferendi määramist inimõiguste olukorra jälgimiseks Nepalis;

6. kutsub ELi tegema avaldust, milles ta väljendab Hiina valitsusele sügavat muret inimõiguste korduvate rikkumiste pärast;

7. kutsub üles vastavalt Rahvusvahelise Kohtu nõuandvale arvamusele okupeeritud Palestiina territooriumile eraldusmüüri ehitamise õiguslike tagajärgede kohta ja selle kontrollimisele Peaassamblee poolt võtma vastu resolutsiooni, mis nõuab rahvusvahelise õiguse kohaldamist, et lõpetada rahvusvaheliste kohustuste rikkumine Iisraeli poolt, seisata müüri ehitamine aladele, mis on Iisraeli ja Palestiina territooriumide vahelisest rahvusvaheliselt tunnustatud "rohelisest joonest" Läänekalda pool, lammutada see ja tühistada kõik selle ehitamist käsitlevad õigus- või regulatiivaktid, ning et ka kolmandad riigid peaksid kinni oma kohustustest, hoidudes müüri ehituse toetamisest; kutsub nõukogu ja komisjoni üles tõhustama jõupingutusi Lähis-Ida probleemile õiglase ja kestva lahenduse leidmiseks, püüdes selleks vastavalt teekaardile saavutada läbirääkimiste kaudu eeltingimusteta, kindla ja lõpliku rahulepinguni jõudmist, mis näeks ette kahe demokraatliku ja suveräänse riigi, Iisraeli ja Palestiina rahumeelset kooseksisteerimist külg-külje kõrval turvalistes ja tunnustatud piirides; kinnitab oma otsustavust aidata kaasa elujõulise ja suveräänse Palestiina riigi loomisele 2005. aastal;

Temaatilised küsimused

8. kutsub eesistujat üles toetama või kaastoetama resolutsioone järgnevates küsimustes:

- tsiviil- ja poliitilised õigused; inimõiguste kaitsmine terrorismivastases võitluses; rassism; inimõiguste ja põhivabaduste rikkumise küsimus igas maailma osas; piinamise ja julma, ebainimliku või alandava kohtlemise või karistuse küsimused, sõnavabadus, kohtute sõltumatus, karistamatus ning usuline sallimatus; laste õigused, rõhuasetusega Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni lapse õiguste konventsiooni täielikule rakendamisele, ja eriti laste vapustav olukord relvastatud konfliktides ning lastevastane vägivald; naiste ja tüdrukute õigused; vajadus kaitsta neid konfliktiolukordades vägistamise kui "sõjalise vahendi" eest; õigus reproduktiivtervisele; sisserännanud töötajate, vähemuste ja ümberasustatud isikute õigused; põlisrahvad; isikute kadumine ja massimõrvad, inimõiguste kaitsjad; pressivabadus ja ajakirjanike kaitse; siseriiklikult ümberasustatud isikute kaitse; orjuse tänapäevased vormid (nimelt laste tööjõu kasutamise, inimkaubanduse ja inimelundite kaubanduse valdkonnas); diskrimineerimine seksuaalse sättumuse ja soolise identiteedi alusel; ja riikidevaheliste korporatsioonide ning nendega seotud äriettevõtete inimõigustealased kohustused;

- majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste kohta: õigus arengule; õigus toidule; äärmine vaesus; majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste pakti lisaprotokoll; ettevõtlus ja inimõigused; ning puue, rass, vanus ja usutunnistus;

9. kutsub ELi üles jätkama arenguõiguse töörühma toetamist tema pingutustes töötada välja selged meetodid arenguõiguse rakendamiseks;

10. kutsub eesistujamaad ja nõukogu toetama täielikult Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni eriraportööri mandaati inimkaubanduse, eriti naiste ja lastega kaubitsemise valdkonnas, mille inimõiguste komisjon määras kindlaks 2004. aastal;

11. kooskõlas ÜRO 1986. aasta deklaratsiooniga, mis tunnustab õigust säästvale arengule inimese lahutamatu inimõigusena, tuletab meelde ELi lubadust edendada rahvusvahelist majanduskorda, mis rajaneb võrdsusel, iseseisvusel, vastastikul sõltuvusel ja vastastikusel huvil; kutsub ELi üles keskendama tähelepanu vajadusele saavutada areng järgmistel WTO läbirääkimistel, mis on kavandatud 2005. aasta detsembris Hong Kongis;

12. kutsub ELi ja liikmesriike üles astuma kõiki meetmeid, mis on vajalikud aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks, eelkõige puudutab see vajadust teha lõpp vaesusele, nälja levikule, soolisele ebavõrdsusele, keskkonnaalase olukorra halvenemisele ja hariduse puudumisele ning võimaldada juurdepääs tervishoiule ja puhtale veele;

13. kordab taas nõuet, et eesistuja jätkaks pingutusi seksuaalse sättumuse ja soolise identiteedi alusel diskrimineerimist puudutava Brasiilia algatuse toetamiseks, kogudes teiste riikide toetusi selleteemalisele resolutsioonile;

14. kutsub nõukogu, liikmesriike ja komisjoni üles tugevdama ÜRO inimõiguste komisjoni ning pärismaiste küsimustega tegeleva ÜRO inimõiguste edendamise ja kaitse allkomisjoni tegevust, eriti põlisrahvaste töörühma tegevust;

15. kutsub eesistujat, nõukogu ja liikmesriike andma ühehäälset toetust inimõiguste edendamise ja kaitse allkomisjoni resolutsiooni eelnõule (allkomisjoni resolutsioon 2004/17) ÜRO inimõiguste komisjoni 61. istungjärgul, kus esitatakse töö ja päritolu pinnal toimuvat diskrimineerimist puudutav uuring, samuti kastipõhise diskrimineerimise kõrvaldamise põhimõtteid ja suuniseid sisaldava eelnõu arengulugu, mis kujutab endast ulatuslikku reaktsiooni suurele ja süstemaatilisele, kogu maailmas hinnanguliselt 260 miljoni inimese elu puudutavale inimõiguste probleemile;

16. tervitab inimõiguste komisjoni istungjärkudevahelise tähtajatu töörühma tööd õiguslikult siduva normatiivse vahendi projekti ettevalmistamisel kõikide isikute kaitsmiseks sunniviisilise kadumise eest ning toetab konventsiooni eelnõu ettevalmistamist terrorirünnakute ohvrite kaitsmiseks ja abistamiseks; kutsub inimõiguste komisjoni üles võtma eelisjärjekorras vastu konventsiooni eelnõu kõikide isikute kaitsmiseks sunniviisilise kadumise eest ja nõuab tungivalt, et nõukogu ja kõikide liikmesriikide valitsused toetaksid mõlemat töörühma, et võtta konventsioon Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peaassambleel peatselt vastu;

17. kutsub nõukogu ja komisjoni üles pöörama asjakohast tähelepanu karistamatuse küsimusele rahvusvaheliste inimõiguste rikkumise, sõjakuritegude ja humanitaarõiguse seisukohalt;

18. kutsub sõnavabaduse valdkonna eriraportööri pöörama erilist tähelepanu ajakirjanike probleemidele konflikti- ja ohupiirkondades ning seoses ajakirjanikke tabada võivate ohtudega; kutsub seoses sellega inimõiguste komisjoni üles tegema oma allkomisjonidele kohustuseks seda teemat põhjalikult uurida ja töötada välja uusi standardeid või suuniseid, eesmärgiga tagada konfliktipiirkonnas töötavate ajakirjanike õigused ja nende põhivabaduste austamine;

19. tuletab meelde, et 2005. aastal möödub 10 aastat Pekingis toimunud naiste konverentsist ja et see pakub hea võimaluse tegelda naiste inimõiguste parandamisega üle kogu maailma;

20. kutsub ELi üles toetama soolise aspekti täielikku lõimimist ÜRO kogu süsteemis;

21. tervitab asjaolu, et alates 1997. aastast võtab UNCHR Euroopa Liidu algatusel vastu resolutsiooni, mis kutsub üles loobuma surmanuhtlusest või piirama selle kohaldamist niipalju kui võimalik; nõuab tegutsemist selle resolutsiooni uuendamise heaks inimõiguste komisjoni 61. istungjärgul;

22. kutsub liikmesriike ratifitseerima ÜRO võõrtöötajate konventsiooni ja toetama nimetatud konventsiooni ülemaailmset ratifitseerimist; kutsub seoses sellega ELi tugevalt toetama eriraportööri mandaadi pikendamist võõrtöötajate inimõiguste valdkonnas;

23. kutsub komisjoni, nõukogu, eesistujat ja liikmesriike tegema kõik nendest oleneva, et järgmisel ÜRO Peaassamblee istungil võetaks vastu resolutsioon, mis esimese sammuna teel surmanuhtluse üleüldise kaotamise poole kehtestaks surmanuhtluse täideviimise ülemaailmse moratooriumi;

24. väljendab siiski oma muret surmanuhtluse kaotamise suundumuse aeglustumise või sellele isegi tagasikäigu andmise üle ja kutsub kõiki riike üles jätkama surmanuhtluse osas tegutsemist vastavalt UNCHRi 60. istungjärgul vastu võetud resolutsioonile 2004/L94;

25. kutsub ELi tagama, et piinamisvastases globaalses resolutsioonis kinnitataks veenvalt, et ükski riik ei tohi inimest välja saata, tagasi saata ega välja anda teise riiki, mille puhul on reaalsed põhjused uskuda, et nimetatud isikul on oht langeda piinamise või muude julmuste, ebainimliku või alandava kohtlemise ohvriks;

26. kutsub eesistujariiki üles toetama resolutsiooni, mis kutsub USAd viivitamatult selgitama vangide olukorda Guantánamos ja mujal vastavalt rahvusvahelistele inimõiguste standarditele ja humanitaarõigusele, ning tuletab meelde oma mitmete resolutsioonide kaudu väljendatud seisukohti vangide raske olukorra suhtes Guantánamos;

27. kinnitab veel kord, et ELil on oma arengu- ja kaubanduspoliitika kaudu täita oluline roll, et vähendada terrorivõrgustike ja -liikumiste toetusbaase, keskendudes vaesuse vähendamisele, maareformile, haldusele ja võitlusele korruptsiooni vastu;

28. kutsub ELi toetama ÜRO spetsiaalse inimõiguste ja terrorismivastase järelvalve mehhanismi loomist, et jälgida terrorismivastaste meetmete, õigusaktide ja terrorismivastase tegevuse mõju inimõigustele ning formuleerida riikidele suunatud soovitused inimõiguste austamiseks terrorismivastases võitluses;

29. kutsub eesistujariiki üles tegema jõupingutusi, et saavutada edasiminekut rahvusvahelise relvaekspordilepingu sõlmimise suunas, võttes teatavaks Euroopa Parlamendi 17. novembri 2004. aasta resolutsiooni Euroopa Liidu relvaekspordi toimimisjuhendi rakendussätte 8 kohase nõukogu viienda aastaaruande kohta [4];

30. jätkab kogu hingest protsessi toetamist uue puuetega inimeste inimõiguste rahvusvahelise konventsiooni vastuvõtmiseks; innustab Euroopa Ülemkogu ja komisjoni mängima peaosa, et esimesel võimalusel jõuda kõikehõlmava konventsioonini, mis tagab puuetega inimestele kogu maailmas võrdselt ja tõhusalt kõik inimõigused; kutsub ELi eesistujariiki üles Euroopa Parlamendi 3. septembri 2003. aasta resolutsiooni ÜRO konventsiooni kohta [5] arvestama, kui ta esindab ELi läbirääkimistel ÜRO ajutises komisjonis, mis koostab ÜRO konventsiooni eelnõu; tuletab nõukogule ja komisjonile meelde dialoogi jätkamist ja süvendamist puuetega inimeste organisatsioonide esindajaga;

Inimõiguste kaitse vahendite ja mehhanismide mõjus toimimine

31. kutsub nõukogu ja komisjoni üles töötama kõigi inimõiguste kaitse vahendite ülemaailmse ratifitseerimise heaks;

32. avaldab rahulolu Euroopa Liidu tehtud töö üle Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuudi ülemaailmse ratifitseerimise heaks ja kutsub liitu üles seda tööd jätkama; nõuab eelkõige USAlt selle statuudi ratifitseerimist ja oma sõjaväepersonalile "rahvusvahelise puutumatuse" tagamiseks eristatuudi loomise alastest läbirääkimistest loobumist;

33. kutsub komisjoni üles andma piisavaid eelarvevahendeid, et tagada Sana'a protsessi edendamine ja järelmeetmed;

34. kutsub eesistujat ja liikmesriike üles nõudma, et UNCHRi liikmesuse hädavajalikuks eelduseks peavad valitsused ratifitseerima inimõigustealased põhilepingud, vastavalt nende aruandmise kohustusega, anda vabu kutseid ÜRO inimõiguste ekspertidele ja püüda nende soovitusi täita;

35. soovitab nõukogul ja liikmesriikidel tagada, et võetaks arvesse kõik ekspertide aruannetes esitatud soovitused, mille eesmärk on inimõiguste edendamine inimõiguste komisjonis ning nimetatud komisjoni kaitsmine, ja et reformi käigus neid ka järgitaks;

36. kutsub eelkõige uusi liikmeid ja UNCHRi juhatust üles kasutama oma ametiaega UNCHRis, et demonstreerida oma pühendumust inimõigustele, astudes konkreetseid samme inimõiguste austamise parandamiseks vastavates riikides;

37. kutsub nõukogu ja komisjoni üles toetama ÜROd tema pingutustes saata vastavalt oma pädevuse raamidele inimõiguste eriraportöörid riikidesse, eriti ELiga tihedates sidemetes olevatesse riikidesse, kus leiavad aset inimõiguste rikkumised;

38. kutsub eesistujat ja liikmesriike üles toetama või kaastoetama resolutsiooni UNCHRi erimenetluste tugevdamiseks, sealhulgas piisavate vahendite suunamise kaudu abistada nende tõhusat toimimist;

39. mõistab hukka UNCHRi teatud arutelude allakäigu, mis keskenduvad üksnes inimõiguste rikkumises süüdistatud riikidele, ning kutsub eesistujat ja liikmesriike astuma üles mõnede ühiste või eraldi deklaratsioonidega, samuti küsimuste või deklaratsioonidega vastavalt erimenetluste raportitele;

40. kutsub komisjoni, nõukogu ja liikmesriike üles jälgima hoolikalt ÜRO valitsusväliste organisatsioonide komitee menetlusi ja otsuseid, et ennetada ning vältida valitsusväliste organisatsioonide sõnavabaduse põhimõtte igasugust rikkumist UNHCRi sees;

41. kutsub nõukogu eesistujat toetama või kaastoetama resolutsiooni tõhusa süsteemi loomise kohta komisjoni soovituste ja erimenetluste järgimise jälgimiseks ning hindamiseks, et saavutada riikide suurem aruandekohustus;

42. julgustab Euroopa Liitu vastama Inimõiguste Ülemkomissari poolt tema 2005. aasta pöördumises esitatud üleskutsele, et tagada vajalikud vahendid tema büroo tööks inimõiguste komisjoni ja selle allkomisjoni teenindamisel ning lepinguinstitutsioonide ja erimenetluste toetamisel;

UNCHRi 61. istungjärgi ettevalmistamine ja järelmeetmed

43. kinnitab veel kord vajadust kooskõlastatud, üksmeelse ja hästi ettevalmistatud Euroopa Liidu poolse lähenemise järele UNCHRi 61. istungjärgu eel, ajal ning järel, et tagada mõjus ja tõhus panus sellesse protsessi;

44. palub esimeste konverentsil moodustada UNCHRi 61. istungjärgul osalemiseks Euroopa Parlamendi liikmete ajutine delegatsioon;

45. kutsub nõukogu ja komisjoni üles andma aru parlamendiistungil UNCHRi tulemustest hiljemalt 2005. aasta maiks ja juhib tähelepanu, et nende aruanne peaks üksikasjalikult välja tooma mitte üksnes teemad, mille osas EL ja tema liikmesriigid toetasid või kaastoetasid resolutsioone, ja ELi astutud sammud UNCHRi istungjärgu jooksul, aga ka selle, millal ja miks sellist toetust ei antud;

***

46. teeb oma presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretärile, Euroopa Nõukogule ja käesolevas resolutsioonis nimetatud riikide valitsustele.

[1] ELT C 131 E, 5.6.2003, lk 147.

[2] Vastuvõetud tekstid, P5_TA(2004)0376.

[3] Vastuvõetud tekstid, P5_TA(2004)0037.

[4] Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2004)0058.

[5] ELT C 76 E, 25.3.2004, lk 231.

--------------------------------------------------