KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE - Ehitades meie ühist tulevikku - Laienenud liidu poliitikaväljakutsed ja eelarvevahendid 2007-2013

"Mis puutub tulevikku, siis eesmärk ei ole selle ennustamine, vaid võimalikuks tegemine."

Antoine de Saint-Exupéry

SISSEJUHATUS

Euroopa Liit seisab oma suurima saavutuse lävel sellest ajast saati, kui Euroopa lõimimine Teise maailmasõja järel alguse sai - kätte on jõudmas kontinendi ajalooline taasühinemine. Ühtse turu eduka loomise ning ühisraha kasutuselevõtu järel on Euroopa taasühinemas demokraatia, vabaduse, rahu ja progressi nimel.

See laienenud Euroopa Liit pakub enneolematuid võimalusi parandamaks meie kodanike heaolu ja elukvaliteeti, samuti maailma, kus nemad ja nende lapsed elavad. Meie ees on väljakutse muuta see püüe tegelikkuseks ja tagada, et Euroopa Liit kasutab ära kõik laienemisest tulenevad võimalused ning kindlustab rahva ootuste täitumise.

Kohustus võtta vastu uus 2006. aastaga algav finantsperspektiiv võimaldab anda laienenud Euroopa Liidule poliitilise eesmärgikindluse koos vahenditega seatud püüete saavutamiseks Euroopa ja riigi tasandi tegevuse koostöös.

Meie jagatud siht peab olema iga liikmesriigi kultuurilist ja rahvusliku eripära austav Euroopa, kus rahvuslikule identiteedile kindlaks jäädes pühendutakse Euroopa ühisväärtustele ning ilmutatakse poliitilist tahet jõuda ühiste eesmärkideni. See on solidaarsuse ja partnerluse Euroopa, mis annab inimestele võimaluse luua üheskoos kestev hüvang. See on Euroopa, mille kodanikud on tulevikus kindlad. See on Euroopa, mille hääl on kuulda üle ilma.

Mõistagi ei saa me unustada selle väljakutse tausta - rahutut maailma ja seesmist ebakindlust ning hiljutisi sündmusi, mis seadsid kahtluse alla Euroopa Liidu tegutsemisvõime.

Euroopa põhiseaduse kehtestamine on jõuline ja sümboolne akt, ent see ei ole veel teoks saanud. Euroopa Liit peab liikuma edasi lõimimise teed ning vältima kohmaka valitsustevahelise koostöö lõksu. Nimelt seetõttu vajame põhiseadust ning kiire otsustamise ja tegutsemise vahendeid, et oleks võimalik edasi liikuda, säilitades ühenduse meetodi kontrolli- ja tasakaalumehhanismid. Uuel põhiseaduse lepingul on Euroopa tulevikule seega olemuslik tähtsus.

Majanduslikus mõttes peab Euroopa suutma väljakutsele vastata. Meie kodanikud ootavad, et Euroopa Liit jätkaks majanduslikku lõimumist ning muudaks maailma suurima majandus- ja kaubanduskoosluse hoogustuva kasvu ja heaolu piirkonnaks. Euroopa majanduslik tulemuslikkus on olnud suhteliselt kasin. Alates 1995. aastast on EL-15 keskmine aastane kasv olnud 2,2 protsenti, võrreldes üleilmse 3,6-protsendilise keskmisega ning USA 3,2 protsendiga. Tõenditest ilmneb - kui koheselt ei tegutseta, satub Euroopa majandus langusse. Mida kauem Euroopa majandus oodatust halvemini esineb, seda enam tekib kahtlusi tema võime üle täita poliitilise legitiimsuse üht tähtsamat ülesannet - kindlustada heaolu. Selle trendi muutmiseks on vaja jõulist, koordineeritud ja koherentset tegutsemist.

Võitlus rahu eest ja terrorismi vastu on valdkond, kus Euroopa panus peab olema suur, ent lahkarvamused rahvusvahelise elu võtmeküsimustes on mõjunud külma dusina.

Nende küsimustega tegelemine või rajalt eksimine - see on valik, mis seisab ELi ja tema liikmesriikide ees. Tegevusetuse hind on kõrge ning muutub veelgi kõrgemaks.

Tarvis on anda uus panus, et leppida kokku laienenud Euroopa eesmärgid ning leida vahendid nende saavutamiseks. Ilma selleta osutuvad kõik liikmesriigid kaotajaks. Tarvilik on nii ELi kui liikmesriikide riigiasutuste ühine tegevus optimeerimaks erinevatel tasanditel lisatavat väärtust ning toomaks käegakatsutavat kasu kõigile.

Liidu poolt lisatavaks panuseks on riikidevaheline ja üleeuroopaline tegevus. Riikide ametiasutustel puudub võimalus võtta arvesse oma tegevuste kõiki kasulikke aspekte ja kulusid. Tõhusaks toimimiseks on vaja suurt kriitilist massi, mida üksikul riigil ei ole, samuti on piiratud vaid üht riiki hõlmavad võrgustikud.

Asutamislepingutes sätestatud ühispoliitikad toovad tulu reguleerimise, koordineerimise ja rahaliste vahendite rakendamise koostoime kaudu.

Järgmise finantsperspektiiviga tehtavad valikud ei seisne pelgalt rahas. See on poliitilise suuna küsimus, mis tuleb otsustada selge nägemuse põhjal - mida me soovime teha? Nendest valikutest sõltub, kas Euroopa Liit ja tema liikmesriigid on võimelised tegelikult saavutama seda, mida Euroopa rahvas ootab.

See tähendab liidu eelarve uut arenguastet. Asi ei seisne ressursside ümberjagamises liikmesriikide vahel. Asi seisneb selles, kuidas maksimeerida meie ühiste tegevusvaldkondade mõju nõnda, et me suurendaksime veelgi iga Euroopa tasandil kulutatud euro lisatavat väärtust.

* *

*

Järjestikused finantsperspektiivid on peegeldanud poliitilist kavandit. Agenda 2000 puhul, mis hõlmab aastaid 2000-2006, oli kavandi keskmes Euroopa viimine uuele kiirusele, et teha laienemine võimalikuks. Nüüd kui laienemine on teoks saanud, ehkki palju tööd uute liikmesriikide lõimimiseks tuleb veel teha, on Euroopal vaja leida uus hoog uute ootuste täitmiseks.

Euroopa peab pingutama üheskoos, et kasv oleks kiirem ning töökohti oleks rohkem ja need oleksid paremad. Ei leidu võlukepikest, mis kiirendaks Euroopa majanduskasvu ja juhiks selle jätkusuutlikule rajale. Siiski on selge, et osa probleemist peitub tõsiasjas, et innovatsioon ja tehnoloogiline areng ei ole Euroopa Liidu riikide majanduse liikumapanev jõud. Lissabonist peale on püütud muuta Euroopa Liitu dünaamiliseks teadmistel põhinevaks kindla tööstusliku baasiga majandusjõuks, mille kasvunäitajad küünivad 3 protsendini aastas. Liidu ja tema liikmesriikide suutmatus nende sihtideni jõuda näitab, et senised sammud on olnud ebapiisavad.

Lissaboni strateegiast ja siseturu nõudmistest tuleneb tõhusa majandusjuhtimise vajadus, mis tagaks jätkusuutliku arengu tuumaks olevad majanduslikud, sotsiaalsed ja keskkonnaalased hüved ning lubaks eurooplastel rahulikult tulevikku vaadata.

Kasvu peab toestama solidaarsus. Konkurents ja ühtekuuluvus peavad teineteist võimendama. Liidu ühtekuuluvuspoliitika eemärk on solidaarsuse tagamine kõigi piirkondade ja kodanike vahel. See on ennast juba varem tõestanud ning peab edasi toimima liidus, mis on majanduslikult erinevam kui kunagi varem. Tegevus tuleb keskendada valitud algatustele, arvestades suhtelisi erinevusi ja vajadusi.

Kasvu viljad tuleb suunata sellele, et abistada eurooplastel läbida muutusteprotsess. Seepärast tuleb tugevdada sotsiaalset dialoogi ning lõimida see tihedamalt avalikku poliitikasse aitamaks kõigil ettevõtjatel muutusi ette näha ja nendega toime tulla.

Euroopa kodakondsus peab tagama konkreetsed õigused ja kohustused, esmajoones vabaduse, õiguse ja turvalisuse ning kindlustama juurdepääsu põhilistele avalikele teenustele Euroopa tasnadil. Liikmelisuse hüved küündivad kodanike jaoks nüüd kaugemale turuvabadustest ning need küsimused vajavad täit tähelepanu. See on valdkond, kus Euroopa tasandil toimub areng nii ühiskondlike vabaduste kui individuaalsete õiguste ja kohustuste osas, ent samas jäävad kultuurierinevused tugevaks ning neid tuleb järjekindlalt toetada ja soodustada. Kultuuriline mitmekesisus kannab Euroopa ühtsust. EL peab seetõttu omalt poolt täiendama liikmesriikide jõupingutusi ning kindlustama, et piirideta Euroopa hüved on kõigile võrdselt kättesaadavad ja kasutatavad.

Euroopa peab olema maailmas tugev tegija. Keegi ei saa seada kahtluse alla rolli tähtsust, mida Euroopa peab etendama maailmas, alustades vastutusest lähinaabrite ees. Seda on peetud enesestmõistetavuseks, näiteks Euroopa tulevikudebati käigus. Olgu tegemist arenguabi, kaubanduspoliitika, välis- ja julgeolekupoliitika või teiste tegevusvaldkondade välisaspektidega - ootused Euroopa suhtes kasvavad.

On samavõrd ilmne, et maailmaareenil toimib Euroopa oma majanduskaalust ja poliitilisest potentsiaalist märksa allpool. Ainult toimiva ja tõhusa ühistegevuse kaudu saame oma väärtused ja poliitilised deklaratsioonid muuta tegelikkuseks. Me ei suuda eales kohaselt vastata kriisile Euroopas või mujal ilma ühiste instrumentide ning ressurssideta, mis on vajalikud nende toimimiseks. Tegutsedes nii Euroopa mandril kui terves maailmas, peab EL suutma vastu võtta regionaalsest juhtjõuks olemisest tulenevad kasvavad väljakutsed ja kohustused.

* *

*

Edasine finantsraamistik peab pakkuma stabiilsust toetamaks liidu mitmeks aastaks seatud poliitilisi sihte. See peab olema suunatud konkreetsetele valitud prioriteetidele, mis toovad kasu liikmesriikidele ja kodanikele. See tingib riigi ja liidu tasandi tegevuste suhte optimeerimise vajaduse.

Ühispoliitikad saavad ja peavad olema keskne vahend laienenud liidu sihtide saavutamisel. Ühispoliitikad ei kujuta endast fakultatiivset lisa: nendes valdkondades saab tuua edu vaid ühine tegevus Euroopa tasandil.

Tavapäraselt on ühispoliitika keskendunud põllumajandussektorile, ühtekuuluvusele, integreeritud siseturu loomisele ning makromajandusliku stabiilsuse saavutamisele. Nendes valdkondades on saavutatud suurt edu. Oleks viga eemalduda neist valdkondadest, kus saavutatud edule tuginedes on päevakorda tõusnud uued vajadused. Kokkulepe põllumajandusreformi ja selle rahastamise üle kinnitab, et liikmesriigid jagavad seda seisukohta. Liit peab jätkama uuendusi nendes valdkondades ning laiendama neid uutele liikmesriikidele. Ent kuna laienemisel on ühenduse eelarvele asümmeetriline mõju - kulutused suurenevad rohkem kui sissetulekud - toob lihtne acquis' säilitaminegi kaasa finantssurve suurenemise.

Lõhe suurejooneliste ja kõrgetasemeliste poliitiliste tõotuste ning nende täitmise vahel ei tohi enam laieneda. Mitmes uues prioriteetses valdkonnas takerdub liidu võime täita liikmesriikidele antud lubadusi poliitilise tegutsemistahte puudumise ja ebapiisavate ressursside taha. Liidu ette seatud poliitilised sihid ja ootused peavad olema tagatud vastavate vahendite, sealhulgas rahaliste ressurssidega. Eesmärgiks peab olema eelarveliste kulutuste efektiivsuse tõstmine ning tagamine, et riiklike ja Euroopa pingutuste tulem on suurem kui nende osade lihtsumma.

I. Laienenud Euroopa liidu prioriteedid

Järgmiste finantsperspektiividega on seotud 3 prioriteeti:

(1) Siseturu kujundamine peab olema lõpule viidud, nõnda et see saaks etendada täit osa laiema sihi - säästva arengu saavutamisel, kaasates sel eemärgil majandus-, sotsiaal- ja keskkonnapoliitika. See hõlmab konkurentsi ja ühetekuuluvuse ning säästva arengu ja loodusvarade kaitse valdkonna.

(2) Euroopa kodakondsuse poliitiline kontseptsioon sõltub vabadusel, õigusel ja turvalisusel rajaneva ala loomise lõpetamisest ning juurdepääsu tagamisest põhilistele avalikele hüvedele.

(3) Euroopa peab etendama selget rolli globaalse partnerina lähtudes oma piirkondliku vastutuse põhiväärtustest, edendades säästvat arengut ning andes oma panuse tsiviil- ja strateegilisse julgeolekusse.

A. Säästev areng

Siseturu eesmärk annab kasvule aluse. Ent Euroopa kodanike jõukuse suurendamine euroopalike väärtuste alusel nõuab Euroopa Liidu muutmist dünaamiliseks teadmistel põhinevaks majanduseks, mida iseloomustab püsiv majanduskasv ning suurem sotsiaalne ühtekuuluvus. See ongi 2000. aastal käivitatud ja Göteborgi Euroopa Ülemkogus aastal 2001 täiendatud Lissaboni agenda sisu.

Lissaboni agenda jõustamine ja ellu viimine nõuab kahe teineteist võimendava aspekti - konkurentsi ja ühtekuuluvuse arvestamist. Neid käsitletakse järgnevates jaotistes.

Euroopa kodanike jõukuse suurendamiseks säästlikul viisil on vaja:

* Muuta Euroopa Liit dünaamiliseks teadmistel põhinevaks majanduseks, mis on suunatud kasvule.

* Püüelda laienenud liidu suuremale ühtekuuluvusele.

* Tugevdada meie põllumajanduse konkurentsivõimet, edendada maaelu arengut, tagada kalavarude säästlik kasutamine ja keskkonna kvaliteet.

1. Konkurentsivõime tõstmine kasvu ja tööhõive nimel: vajadus viia ellu Lissaboni otsused

Muutes prioriteediks kasvu, tuleb anda uus suund nii liikmesriikide kui ELi mitmele poliitikavaldkonnale ning eelarvele. Euroopa peab olema dünaamilisem ja paremate ühendustega. See tingib põhimõttelise muutuse vajaduse liidu füüsilise ja teadmiste infrastruktuuri toetamisel. Tuleb arendada teadusuuringuid, edendada ettevõtlust ja innovatsiooni, luua võrgud Euroopa tasandil ning suurendada hariduse rolli. See on konkurentsivõimelise tööstusliku baasi säilimise tingimus. Samal ajal nõuab see uusi kollektiivseid garantiisid tööandjatele ning uusi samme ennetamaks ja õigeaegselt kohanemaks maailma majandus- ja kaubanduskeskkonna muutustega.

Eesmärgid:

* Ettevõtete konkurentsivõime suurendamine täielikult integreeritud ühtsel turul.

* Teaduse ja tehnoloogilise arengu tugevdamine Euroopas.

* Euroopa ühendamine ELi võrkude toel.

* Hariduse ja koolituse kvaliteedi parandamine.

* Sotsiaalpoliitika valdkond: aidata Euroopa ühiskonnal ette näha ja juhtida muutusi.

a) Ettevõtete konkurentsivõime suurendamine täielikult integreeritud ühtsel turul

Täitmaks kasvu suurendamise, ühtekuuluvuse edendamise ja keskkonnasõbraliku investeerimise suurejoonelisi eesmärke, peab Euroopa arendama konkurentsivõime koherentset käsitlust, et avada siseturu hõlvamata potentsiaal. Liit saab olla liikmesriikide püüdluste katalüsaator ja koordinaator, ta saab anda oma panuse ning täiendada nende saavutusi.

Euroopa Liidu tegevus ettevõtluskeskkonna parandamiseks ning tootlikkuse tõstmiseks võib olla suunatud järgmisele:

- Ühtse turu lõpule viimine, selle arendamine ja korraldamine. Edasise õigusloome sihiks on turu täielikku lõimimist takistavate tegurite kõrvaldamine. Mõnes valdkonnas nagu võrkude ja teenuste alal on ühtne turg veel kaugel. Siseturu korraldamiseks farmaatsia- või keemiatoodete alal, kas vastavate ametite või üleeuroopaliste standardite abil, on laienenud liidus jätkuvalt vaja teha tõsiseid jõupingutusi. Selle laiendamine naaberriikidesse on lisaprobleemiks.

- Tööstuse konkurentsivõime säilitamine ja tõstmine, mille sihiks on suurem tootlikkuse kasv ja paranenud rahvusvaheline konkurentsivõime. See hõlmab uue lähenemise ühenduse ja liikmesriikide seadusandlusele, "parema seadusloome" põhimõtete täieliku rakendamise, sealhulgas hinnangu andmise, kuidas õigusaktid ja reguleeriv keskkond mõjutavad Euroopa ettevõtete konkurentsivõimet.

- Ettevõtlusinitsiatiivi ja väikeettevõtete arengu toetamine. Juurdepääsu edasine parandamine rahastamisele ühenduse finantsinstrumentide kaudu, samuti Euroopa äriabiteenuste kättesaadavus tõstavad ettevõtete võimekust ajada äri suurenenud siseturul ning konkureerida välismaal.

- Asjaomaste osaliste ja ressursside mobiliseerimine aitamaks realiseerida ettevõtete innovatiivset potentsiaali. Tehnosiirde soodustamine teabevoogude ja innovatsiooni võrgustike kaudu toob kasu äriühingutele, iseäranis uutele innovatiivsetele ettevõtetele. Innovatsioonipoliitika toetab investeeringuid innovatsiooni, organisatsioonilistesse muutustesse ja uuenduslikesse projektlahendustesse. Ühiste lähenemiste hõlbustamine, piiriülene ja regionaalne tegevus, samuti võrgustike loomine üle Euroopa aitab kaasa innovatsioonisõbraliku reguleeriva keskkonna arengule ja levikule.

- Teadusuuringutel, regulatiivsete ja kasutamispõhimõtete ühendamisel põhinev süstemaatilisem infoühiskonna käsitlus on eeltingimus tootlikkuse kasvu kiirendamiseks, kuna riiklikud ja erainvesteeringud info- ja sidetehnoloogiasse etendavad olulist rolli tootlikkuse ja konkurentsivõime parandamisel ning tõhususe tõstmisel.

- Siseriiklikud investeeringud info- ja sidetehnoloogiasse liikmesriikide avalikes teenustes küünivad 2011. aastaks hinnanguliselt 50 miljardi euroni. On vaja teha edasisi jõupingutusi, et tagada tehnoloogiliste uuenduste üle- ja omaksvõtt üleeuroopaliste avalike teenuste alal parandamaks nende tõhusust, tulemuslikkust ja koostalitusvõimet. See puudutab selliseid valdkondi nagu tervishoid, keskkond, kultuur, haridus ja turvalisus.

- Keskkonnasäästlike tehnoloogiate kasutuselevõtu soodustamine, mis aitab vähendada mõju keskkonnale, suurendades samas konkurentsivõimet ja kasvu. Eksisteerib mitmeid keskkonna aspektist potentsiaalselt olulisi tehnoloogiaid, mis ei ole leidnud kasutust, kuna hoitakse kramplikult kinni senistest tehnoloogiatest, ei ole leitud rahastamisvõimalusi, investoritel puudub piisav teadlikkus või esineb märke võimalikest hinnamoonutustest. Keskkonnatehnoloogiate tegevuskavale tuginedes saab edendada keskkonnatehnoloogiad turupõhiste vahendite ning suunatud algatuste abil, mille sihiks on innovatsiooni hoogustamine selles valdkonnas. ELi teadus-, näitlikustamis- ning innovatsioonimeetmed, samuti regionaalpoliitika ja väliskoostöö peaksid seda mõõdet lõimima.

b) Teaduse ja tehnoloogilise arengu tugevdamine Euroopas

Teadusuuringud ja tehnoloogia on kõige ilmsemad valdkonnad, kus ELi eelarvet saab ja tuleks muuta. Euroopa teadusuuringud on liiga killustunud, osadeks jagunenud ning ebapiisavalt seotud rahvusvahelise koostööga. Liiatigi kulutab Euroopa teadusuuringutele vaid 2 protsenti oma SKTst, võrreldes USA 2,7 ning Jaapani enam kui 3 protsendiga. Euroopa ei ole suutnud köita maailma parimaid teadlasi ning paljud suurepärased Euroopa teadlased eelistavad töötada USAs. Tõsta meie tootmissektori võimet lõigata kasu uuest rahvusvahelisest tööjaotusest on ülioluline küsimus.

Et Euroopa saaks pädevuse tuletorniks, mis köidab teadlasi ja toob investeeringuid, peame kõrvaldama takistused, mis on pädevuse teele tekkinud liikmesriikide segmenteeritud programmidest. Ent kvaliteedi parandamisest ei piisa. Tuleb suurendada ka teadustöö mahtu. Sellest tulenevalt peab liit korraga järgima kolme omavahel seotud ja üksteist täiendavat eesmärki:

* Looma "Euroopa teadusruumi", mis toimiks kui teadusuuringute ja tehnoloogia siseturg ning riikliku ja kohaliku teadustöö parema koordineerimise koht, saamaks üle Euroopa teadusuuringute praegusest killustatusest ning tarbetust kattuvusest;

* Aidata tõsta Euroopa kulutused teadusuuringutele 2010. aastaks 3%ni SKTst, kusjuures 1% tuleks riiklikest allikatest ning 2 % erasektorist;

* Teadusuuringute toetamine ja tugevdamine üle Euroopa, pakkudes otsest rahalist toetust Euroopa tasandil täiendamaks liikmesriikide programme kahe esimese eesmärgi saavutamisel.

Rahaline toetus ELi tasandil annab teadusuuringutele kõrge lisaväärtuse, aidates luua rahaliste ja inimressursside kriitilist massi, stimuleerides pädevust ja loovust vahetusprogrammide, võrgustike loomise, koostöö ja konkurentsi kaudu Euroopa mastaabis ning muutes nähtavamaks Euroopa võimekuse ja tulemused.

Järelikult on tõsiselt pooltargumente suurendamaks ELi teadusuuringute praegust 0,04% SKTst moodustavat rahastamist, see aitaks viia riikliku finantseerimist eesmärgiks seatud 1%ni, täiendades eri riikide vastavaid püüdlusi tihedas koostöös nendega. Liidu tegevus peab keskenduma 5 põhiteemale, mis vastavad Euroopa teadusuuringute ees seisvale 5 põhiprobleemile:

* Stimuleerida Euroopa teaduse dünamismi, pädevust, loovust ja tootlikkust, andes rahalist toetust uurimisrühmadele pigem üleeuroopaliste kui riiklike konkursside alusel, tähtsustades eriti alusuuringuid, käsitlemaks tihedas koostöös teadlaskonnaga uusi teadussuundi ja -teemasid.

Sel eesmärgil luuakse Euroopa asutus, mis sarnaselt näiteks USA Riikliku Teadusfondiga jagab üleeuroopaliste konkursside alusel uurimistoetusi erinevatele uurimisrühmadele, kes on tegevad sellistes valdkondades nagu kõrgem matemaatika või kvantfüüsika uusi informaatika- ja tarkvaraalaseid saavutusi silmas pidades.

* Tõsta Euroopa teadusuuringute võimekust, toetades euroopalikku mõõdet ja huvi evivate võtmetähtsusega teadusinfrastruktuuride projekteerimist, arendamist ja kasutamist, samuti inimressursi arendamist teaduse ja tehnoloogia alal, toetades koolitust, aidates kaotada tõkkeid üleeuroopalise teadusliku karjääri võimaluse teelt ning edendades teadlaste rahvusvahelist liikuvust. Neid tegevusi tuleks koordineerida ühtekuuluvuspoliitika meetmetega.

Teadusuuringute võimekuse tõstmine hõlmaks näiteks mateeria- ja biomeditsiinilistes rakendusuuringutes kasutatavaid Euroopa võimsaid lasereid ning neutronivoo seadmeid, või Euroopa geenivaramuid ja teadusvõrgustike ja arvutiinfrastruktuuride edasiarendamist. Teaduse inimressursi parandamine hõlmaks mahukaid toetusprogramme Euroopa edukatele noorteadlastele.

* Käivitada üleeuroopalised tehnoloogiliste uuringute avaliku sektori/erasektori partnerlussuhted ühiste algatustena, mille aluseks on tehnoloogiliste platvormide põhimõte, mis ühendab avaliku ja erasektori huvirühmi eesmärgil koostada ja käivitada ühiseid teadusprogramme tööstusele olulistes valdkondades, järgides Euroopa kasvualgatuses esitatud mudelit.

Need partnerlussuhted hõlmaks puhast ja säästlikku kütust kasutavate uue põlvkonna lennukite väljaarendamist 2020. aasta perspektiivis, vesinikuvõrgustike ning kütuseelementide ja nanoelektroonika arendamist, investeeringuid tuleviku mobiil- ja traadita side tehnoloogiatesse ja rakendustesse, ühispingutuste hoogustamist manussüsteemide valdkonnas, samuti uute tehnoloogiate arendamist päikeseenergia alal ning Euroopa koordineerituid samme kaasaegse keemia valdkonnas nii tööstusliku rakenduse kui laiemates huvides.

* Laboratooriumide võrgustikul ja koostööl põhinevate Euroopa "pädevuspooluste" arengu stimuleerimine, toetades rahvusvahelisi keskmise suurusega võrgustikke ning projekte saadud kogemuse alusel parandatud ühenduse kuuendas teadusuuringute raamprogrammis kasutatud uudsete vahendite toel.

See lüli hõlmab Euroopa pädevuspooluste toetamist sellistes valdkondades nagu keskkond ja kliimauuringud, info- ja sidetehnoloogia, meditsiini- ja toidu-uuringud, samuti uute materjalide ja tööstuslike protsesside uurimist, luues ja toetades Euroopa kõrgetasemeliste laborite koostööd Euroopa "pädevusvõrgustikes" ning hea eesmärgiseadega ühisuurimusi "lõimitud projektide" raames.

* Riiklike ja piirkondlike uurimisprogrammide ja -poliitika parandamine spetsiifiliste võrgustiku loomise mehhanismide abil loomaks ressursside kriitilist massi, tugevdamaks riiklike ettevõtmiste täiendavat iseloomu ning parandamaks uurimiskavade seostatust üle Euroopa. See hõlmab virgutavaid vahetusprogramme, uurimisprogrammide vastastikust avamist ning ühisalgatuste käivitamist.

Eri riikide uurimisprogrammid ühendatakse sellistes valdkondades nagu näiteks vähi, Alzheimeri tõve ja muude haiguste uurimine, nanotehnoloogia, samuti olulisemate sotsiaalsete ja majandusprobleemide - nagu demograafia, haridus, tööhõive ja innovatsioon - käsitlemine.

Tihedas seoses teadustööga peab liit toetama seostatud ja tugevate meetmete võtmist Euroopa tasandil kahes valdkonnas, kus teadusel ja tehnoloogial on täita võtmeroll:

* Kosmos - Euroopa kosmosepoliitikat toetades tuleb püüda saavutada Euroopa ning liikmesmaade riiklike ja eraalgatuste suurem seostatus, koondada tähelepanu rakenduste arendamisele sellistes valdkondades nagu positsioneerimine ja navigatsioon, Maa vaatlemine ja seire, telekommunikatsioon, teadus- ja arendustegevuse investeeringute koordineerimine erineval tasandil ning ELi aitamine oma poliitiliste eesmärkide realiseerimisel koostöös arenenud kosmosetööstuse riikidega nagu Venemaa või seda arendavate riikidega nagu Hiina, India ja Brasiilia.

Tegevus selles valdkonnas tugineb ELi kosmoseprojekte (nagu GMES - Global Monitoring for Environment and Security Action - globaalne keskkonna ja julgeoleku seire) tugevdava Euroopa kosmoseprogrammi elluviimisele.

* Turvalisus - liidu poliitikat toetades tuleb edendada uuringuid, mis on tarvilikud turvalisuse erinevate mõõtmete tõhustamiseks Euroopas jätkuna ettevalmistavale tegevusele selles valdkonnas, kus USA investeeringud on viis korda suuremad kui Euroopa omad. See on komisjoni panus ELi laiemasse tegevuskavva Euroopa probleemide ja ohtude käsitlemiseks, mis on muu hulgas määratletud ka Euroopa Ülemkogu poolt detsembris 2003 kinnitatud Euroopa turvalisusstrateegias. See täiendab ettevõtmisi ja meetmeid, mida on võtnud liikmesriigid ning teised ELi institutsioonid.

See hõlmaks selliste Euroopa lisaväärtusega teadmiste ja tehnoloogiate arendamise, mis võimaldavad edukalt ennetada, seirata ja leevendada uusi, näiteks bioterrorismi, küberkuritegevuse ja globaalse julgeolekuga seotud julgeolekuriske ning aitavad kindlustada Euroopa positsiooni keerulistes uurimisvõrgustikes.

Vastavalt tõhustatakse ELi tegevust teadussaavutuste levitamisel, samuti tugevdatakse Euroopa osalust ja juhtrolli globaalsetes initsiatiivides.

c) Euroopa ühendamine ELi võrkude toel

Kümme aastat pärast üleeuroopaliste võrkude algatuse käivitamist on Euroopa Liitu läbiva telgede selgroo arendamine soikunud. Samas on liikumine võrkudes jätkuvalt kasvamas ning laienemisega suureneb see maantee-, raudtee- ja energiainfrastruktuurides veelgi. Ülekoormuse maksumus on hinnanguliselt 1% SKTst ning aastaks 2020 see kahekordistub. Kui midagi ette ei võeta, langeb juurdekasvu põhiosa maanteedele, mis toob kaasa väga negatiivseid tagajärgi ülekoormuse, keskkonna, ohutuse ja elukvaliteedi aspektist. Kui midagi ette ei võeta, ei saa Euroopa ühendatud ning kasvupotentsiaalist tõusev tulu läheb äpardunud infrastruktuuri kulude katteks.

Kõrgetasemelised üleeuroopalised võrgud on oluline katalüsaator kaupade, kodanike ja energia püsiva liikuvuse tagamiseks laienenud Euroopa Liidus. Lisaks konkurentsivõime tõstmisele on need ka Euroopa lõimimise käegakatsutavaks sümboliks. Paremate transpordiühendustega kaasneb hinnanguliselt inim- ja ettevõtluspotentsiaali tõus, mis moodustab 0,23% SKTst ning mis tähendab ligikaudu miljonit alalist töökohta. Sellised projektid nagu kiirraudteeliinid ja Euroopa satelliitnavigatsioonisüsteem Galileo hoogustavad Euroopa tööstuse uuenduslikku arengut kõrgtehnoloogia alal.

Tõhusa ja säästva transpordi- ning varustuskindla energiasüsteemi loomine on majandusliku suutlikkuse aspektist ülioluline. Tegevusetus toob endaga tõsised kulud.

Tulu investeeringutest sellesse valdkonda läheb üle riigipiiri. Seetõttu ei vaata valitsused asja Euroopa perspektiivist, vaid seavad esikohale siseriiklikud programmid, eriti neil aegadel, kui eelarve on pingeline. Euroopa Liidu koordineerimine ning osavõtt rahastamisest eritähelepanuga piiriülestele osadele aitab suurendada sidusust Euroopa mastaabis, pikaaegset stabiilsust ning soodustada erasektori suuremat osalust.

* Näiteks võib maanteede koormust vähendada "meremaanteede" abil (näiteks võib vedada Rotterdami ja Bilbao vahel 7,6 miljonit tonni kaupa aastas, mis võrdub 10% maanteetranspordiga sel liinil). Ent see saab toimuda vaid ELi koordineerimise kaudu.

* Mont-Cenis raudteetunnel Lyoni ja Torino vahel kolmekordistaks praegust võimsust ning ühendaks Euroopa mõned kõige dünaamilisemad piirkonnad uute liikmesriikide tuumikuga. Ent seda ei saa käima lükata ilma ELi toetuseta.

Üleeuroopalise võrgu kogumaksumus on hinnanguliselt 600 miljardit eurot. Euroopa Ülemkogu poolt detsembris 2003 heakskiidetud üleeuroopaliste võrkude uued suunised võimaldavad paremat koordineeritust liikmesriikide vahel ning tähelepanu koondamist esmatähtsate projektide pingereale ühes täpsete tähtaegadega.

See hõlmab riikide kiirraudteevõrkude ühendamist aastaks 2012, raudtee-kaubaveovõrgu väljaarendamist Kesk-Euroopas aastaks 2015 ning sadamate ja maismaatranspordi ühenduspaketti aastani 2010.

26 esmatähtsa transpordiprojekti rahastamiseks on aastani 2020 vaja investeeringuid 220 miljardi euro ulatuses, finantseerimise kõrgpunkt langeb vahemikku 2007-2013. Hinnanguliselt küündiks erasektori osalus 20%ni vajaminevatest investeeringutest, ülejäänu tuleks liikmesriikide eelarvetest, ühenduse eelarve panuseks oleks kuni 20%.

Euroopa poolset rahastamist on vaja samuti selleks, et kindlustada energiaga varustatus üle riigipiiride ning arendada taastuvat energiat ja puhtaid kütuseid, mis läheb hinnanguliselt maksma ligikaudu 100 miljardit eurot. Vajalikud on ühenduse algatused tõstmaks taastuva energia mõjukust ja äratamaks selle vastu huvi, et pidada kinni kokkulepitud eemärkidest, nagu taastuva energia osakaalu suurendamine 22 protsendini aastaks 2010.

Samuti peab liit jätkama jõupingutusi kaotamaks takistused telekommunikatsiooni siseturu arengult ja kindlustamaks juurdepääs turvalisele lairiba infrastruktuurile kõigis piirkondades, pöörates erilist tähelepanu infotehnoloogilise lõhe tekkimise ohule linna- ning kaugete ja maapiirkondade vahel.

d) Hariduse ja koolituse kvaliteedi parandamine liidus

Inimkapital on kasvu üks olulisemaid mõjureid. Üks täiendav kooliaasta tõstab tüüpilises Euroopa riigis tootlikkust keskmiselt 6,2 protsendi võrra. Ometi on aastatel 1995-2000 riiklike haridus- ja koolitusinvesteeringute suhe SKTsse langenud enamikes liikmesriikides. EL jääb oma konkurentidest maha kõrgkoolilõpetajate arvu, koolis omandatud oskuste ning elukestvas õppes osalejate hulga poolest. Samuti on näitajad liikmesriigiti väga erinevad. Nendest näitajatest ilmneb pakiline vajadus kiirendada Euroopa haridus- ja koolitussüsteemide reformi. Üleilmastumine, tehnoloogilised ja demograafilised muutused tingivad paindliku ja liikuva tööjõu vajaduse, kellel on tarvilikud ning pidevalt ajakohastatud oskused.

Hariduspoliitika on valdkond, mille puhul on väga tähtis inimlähedus ja kultuuriline mitmekesisus ning kus riigi- ja kohalikel asutustel on täita võtmeroll. Ühenduse haridus- ja koolitussüsteemi üldisel uuendamisel on Lissaboni strateegias keskne koht. Sellest tulenevalt on Euroopa Ülemkogu kinnitanud ühised eesmärgid ning tegevusprogrammi muutmaks haridus- ja koolitussüsteemid tõhusaks elukestva õppe süsteemiks, mis on kättesaadav kõigile kodanikele, ning edendamaks ühtlustumist, et tõsta üldisi standardeid. Tähelepanu keskpunktis on hariduse ja koolituse kvaliteedi parandamine (õppekavade reform, uued õppemeetodid, kvaliteedikontroll), hariduse ja koolituse kättesaadavuse suurendamine igal eluetapil (sealhulgas e-õpe) ning hariduse ja koolituse avamine välistele mõjuteguritele, alates tööturust ning lõpetades üleilmse konkurentsiga.

See tegevus nõuab liidupoolset toetust, sest tulu tõuseb üle Euroopa ning liikmesriikidel endil ei ole kohaseid vahendeid. Lisaks ühtekuuluvuspoliitika infrastruktuuri- ning põhiharidus- ja koolitustoetustele on liidupoolsel panusel kaks põhilist vormi: individuaalse liikuvuse toetamine (üliõpilased, õpetajad, õppejõud ja koolitajad) ning eri maade koolide, ülikoolide ja koolitusasutuste partnerluste/võrgustike edendamine. Selle sihi tuumaks on üliõpilaste, õpetajate, õppejõudude ja koolitajate ning samuti ideede ja heade tavade liikuvus. Mitmepoolne piiriülene liikuvus on valdkond, millele küll omistatakse otsustavat tähtsust, ent mida ei ole võimalik ühel riigil tõhusalt korraldada ja rahastada. Vaid ELi poolne tegevus saab anda raamistiku ja rahalise toetuse programmidele, mille puhul juba praegu nõudmine ületab pakkumise.

Eesmärgiks on:

3 miljoni üliõpilase osalemine liikuvusprogrammides aastaks 2010 (1 miljonini jõuti aastal 2002), mis tähendab, et 10 protsendil üliõpilastest on võimalik saada uusi kogemusi ning kasu välismaal õppimisest;

150 000 kutseõppuri liikuvus aastas aastaks 2013;

10% kooliõpilaste ja õpetajate liikuvus programmi kestel;

50 000 täiskasvanu elukestva õppega seotud liikuvus aastaks 2013.

Tulemuseks peab olema oluline panus Euroopa kui haridus- ja koolitusala juhtiva jõu positsioonide taastamisse.

e) Sotsiaalpoliitika valdkond: aidata Euroopa ühiskonnal ette näha ja juhtida muutusi

Rahvusvahelise konkurentsi tingimuste kiire muutumine viib uuele tööjaotusele, mis mõjutab meid kõiki. Kasu sellest on mitmesugune, ent koostoimes kasvuga võib see viia töötuse ja tõrjutuse suurenemisele. Seetõttu peab EL ette nägema ja suunama eesseisvaid muutusi: see on Euroopa sotsiaalse ühtekuuluvuse ja majanduskasvu mudeli olemus.

Liit peab muutustega kohanema, olema muutuste käivitaja ja nendega kaasa minema. Liidu tööhõive ja sotsiaalpoliitika valdkonna - kui Lissaboni strateegia osa - teekaardiks on sotsiaalpoliitika kava, mis käsitleb dünaamiliselt rahvusvahelise konkurentsi tingimuste kiiret muutumist. See kava aitab kaasa Euroopa sotsiaalse mudeli uuenemisele, ühendades endas õigusloome, kooskõlastamise ja sotsiaaldialoogi avatud meetodi ning toe ELi eelarvest.

Sotsiaalpoliitika kava peab aitama Euroopal tõsta oma potentsiaali sotsiaalpoliitika kui tootmisteguri tugevdamise kaudu ning näitama selle eiramise hinda.

EL peab tagama sobiva õigusliku raamistiku, mis kindlustab ettevõtjate ja töötajate võrdsed võimalused kohaste sotsiaalsete standardite ning põhiõiguste kehtestamise kaudu. ELi tegevus kiirendab reformimeetmete määratlemist ja rakendamist liikmesriikide poolt, tagades niiviisi oluliste muutuste mõõduka hinna. ELi tasand on ka sobivaim paik sotsiaaldialoogi edukaks arendamiseks, nagu asutamislepingus ette nähakse.

* Sotsiaalpoliitika kava tuleb jätkuvalt tugevdada, et tulla toime uute väljakutsetega, mis on ühised kõigil liikmesriikidel ning juhtida muutusi laienemise, üleilmastumise ja elanikkonna vananemise kontekstis.

* Viimases kevadaruandes kutsus komisjon üles algatama Euroopa muutuspartnerlusi, kolmepoolseid mehhanisme, mille eesmärgiks on ühiste väljakutsete määratlemine ning kohaste vastuste leidmine muutuste suunamisel. Kollektiivlepingud katavad tavaliselt üha laiemat küsimusteringi väljaspool palkade ja tööaja klassikalisi teemasid, neist on arendatud muutuste ette nägemise ja juhtimise vahendid. Need partnerlused peavad käsitlema ka üleilmastumisest tuleneva uue rahvusvahelise tööjaotuse küsimusi erinevate sektorite kaupa.

Tegevus ELi tasandil väljendub järgmises:

* EL tagab sobiva õigusliku raamistiku, mis kindlustab ettevõtjate võrdsed võimalused, kehtestades ühtsed sotsiaalsed standardid ja õigused ning töötajate vaba liikumise.

Ennetustöö hoogustamine ning tervise ja ohutuse miinimumstandardite juurutamine vähendas märgatavalt kutsehaiguste ja tööõnnetuste hulka. Samas kõigub majanduse kogukulu endiselt 2,6 ja 3,8 protsendi vahel RKTst, mis annab tunnistust kohaste õigusaktide puudumisest tingitud kõrgetest majanduskuludest. Komisjon on kutsunud üles seadma sihiks tööõnnetusjuhtumite 15-protsendilise vähenemise kõigis liikmesriikides.

Praegu saavad ELi sotsiaalkindlustusmeetmete koordineerimisest kasu 30 miljonit inimest, kes viibivad ajutiselt mõnes teises liikmesriigis. Euroopa ravikindlustuskaardi kasutuselevõtuga peaks see arv suurenema vähemalt 100 miljonini.

* ELi poliitiline koordineerimine kiirendab oluliste muutuste toimumist liikmesriikides ning tagab nende mõõduka hinna.

Euroopa tööhõivestrateegia toob endaga liikmesriikide tööturu struktuurireformid. Lõhe edasine vähendamine tööhõive praeguse näitaja ning sihiks seatud täieliku tööhõive vahel küündib ligi 16 miljoni töökohani. Üksi vanemaealiste töötajate potentsiaali kasutamine tähendaks 7 miljonit töökohta. Tööjõu alakasutuse hind moodustab hinnanguliselt 9% ELi SKTst ehk 825 miljardit eurot.

* ELi tasand on samuti väga sobilik töösuhete kvaliteedi tulemuslikuks edendamiseks ning sotsiaaldialoogi soodustamiseks, nagu näeb ette asutamisleping.

Euroopa töönõukogu direktiivi eesmärgiks on toetada töötajate teavitamis- ja ärakuulamismenetlust riikidevahelisel tasandil. Suurendades töötajate kaasatuse 80 protsendini (praeguselt 65 protsendilt), saavad nendest menetlustest kasu veel 2,5-3 miljonit töötajat, tõstes koguarvu 21,5 miljonini üle Euroopa ning aidates sellega kaasa ümberkorraldustele.

Eelnevast lähtuvalt on siin rahaline ülevaade esimesest jaotisest:

>TABELPOSITION>

2. Suurem ühtekuuluvus kasvu ja tööhõive nimel

Ühtekuuluvuspoliitika kaudu on EL andnud märkimisväärse panuse harmoonilise, tasakaalustatud ning säästva arengu edendamiseks. Euroopa seni kasutamata potentsiaali mobiliseerimise läbi on ühtekuuluvuspoliitika suurendanud üldist majanduslikku tulemuslikkust, vähendades samas majanduslikke ja sotsiaalseid erinevusi.

Ühtekuuluvuspoliitika lisaväärtus

Euroopa eduka ühtekuuluvuspoliitika põhijooned, mille sihiks on majanduse tulemuslikkuse tõstmine tulevastes liikmesriikides ja regioonides ning mida tuleb edaspidi tugevdada, on järgmised:

* Investeerimisressursi kontsentreerimine suurendamaks ja parandamaks füüsilise ja inimkapitali varusid ning suurendades sellega oluliselt konkurentsivõimet ja kasvu. See kontsentreerimine on võimaldanud nelja kõige vaesema liikmesriigi enamikul vähemarenenud piirkondadel, kes on põhilised toetusesaajad, saavutada aastatel 1995-2001 kasvunäitaja, mis on kõrgem ELi keskmisest;

* Ühtse turu reeglite järgimine, näiteks konkurentsipoliitika ja riigihangete alal. Märgatav tulemus selles valdkonnas on saavutatud ühendusesisese kaubanduse suurendamisel, eriti vähimarenenud liikmesriikide ja piirkondade ning ülejäänud ELi vahel. Ühtekuuluvuspoliitika aspektist tähendab see seda, et ligikaudu veerand nendele piirkondadele kulutatud summadest tuleb liidu teistesse piirkondadesse tagasi suurenenud ekspordi näol;

* Rõhk töökohtade loomisele uutel tegevusaladel aitamaks toime tulla uuest rahvusvahelisest tööjaotusest tulenevate majanduslike ja sotsiaalsete mõjudega. Eelmiste programmidega toetati aastail 1994-1999 näiteks 300 000 väikeettevõtet väljaspool vähemarenenud piirkondi, aidates luua 500 000 uut töökohta;

* Partnerluse ja hea valitsemistava toetamine. Mitmetasandilise juhtimise põhimõte, mis hõlmab ühendust, riigi-, piirkondlikke ja kohalikke asutusi ning sidusrühmi aitab kindlustada, et ettevõetav tegevus on kohandatud tegelike oludega ning panus tehakse edukusele ("omand");

* Kaasrahastamise reeglitest tulenev nn kangiefekt, mis mobiliseerib lisaressursse investeeringuteks riiklikest ja eraallikatest. Iga liidu eelarvest ühtekuuluvuspoliitikale kulutatud euro lükkab liikuma keskmiselt 0,9 eurot vähemarenenud ("eesmärk 1") ning 3 eurot teistes ("eesmärk 2") piirkondades.

* Liidu teiste valdkondlike tegevuspõhimõtete tõhus toetamine:

o Tehes investeeringuid ühenduse õigusaktide rakendamiseks aitab ühtekuuluvuspoliitika viia erinevaid nõudeid, näiteks keskkonnaalal, vastavusse ELi standarditega.

o Hariduse, transpordi ning energeetika valdkonnas pakub ühtekuuluvuspoliitika ulatuslikku toetust uutele investeeringutele, eriti vähimarenenud liikmesriikides ja piirkondades.

Tuleviku silmas pidades on eriti oluline säilitada poliitika tõhusus Euroopa tasandil, edendada vähimarenenud piirkondade kaasajastamist ja kiiremat kasvu ning kaasata rohkem inimesi produktiivsesse tööhõivesse liidus tervikuna. Ent poliitikat ennastki on vaja reformida, et see vastaks paremini uutele väljakutstele.

Laienemine seab liidu ette seniolematu konkurentsi ja sisemise ühtekuuluvuse väljakutse. Laienenud liidus on SKT inimese kohta keskmiselt 12% madalam kui viieteistkümneliikmelises liidus ning sissetulekud erinevad kaks korda.

Reform peab keskenduma konkurentsivõimele, säästvale arengule ja tööhõivele, nagu on määratletud Lissaboni ja Göteborgi Euroopa Ülemkogus, arvestades suurenenud konkurentsi, üleilmastumise ning elanikkonna üldise vananemise konteksti. Edasine väljakutse seisneb Lissaboni ja Göteborgi eesmärkide ning uuest rahvusvahelisest tööjaotusest tulenevate oodatavate muutuste süstemaatilises inkorporereerimises kõikide riiklike ja regionaalsete arengustrateegiate kavandamisse algusest peale.

Viimaks kulutuste laadi järgmisel perioodil vastavusse Lissaboni ja Göteborgi eesmärkidega, teeb komisjon ettepaneku, et ühtekuuluvuspoliitika juhinduks üldisemast strateegiast. Selleks kavatseb komisjon esitada parlamendile ja nõukogule strateegiadokumendi, mis seab paika ühtekuuluvuspoliitika prioriteedid, sealhulgas majanduslike ja sotsiaalsete meetmed, mida peetakse vajalikuks majanduslike ja sotsiaalsete muutuste ettevalmistamiseks.

Komisjon kavandab ka lihtsamat ja selgemat prioriteetide raamistikku, suunamaks Lissaboni ja Göteborgi päevakorda nõnda, et tingimustest lähtuvalt on see jaotatud kolmeks prioriteediks (asendavad praegusi eesmärke):

- Lähenemine. Põhitähelepanu tuleb koondada laienenud liidu vähemarenenud liikmesriikidele ja piirkondadele. Sinna hulka tuleb arvata ka piirkonnad, mille lähenemisprotsess ei ole küll lõppenud, ent millel pole enam õigust toetust saada, sest sissetulek neis on laienenud liidus suhteliselt kõrgem (nn statistiline efekt). Lähenemisprogrammide eesmärk on füüsilise ja inimkapitali ajakohastamine ja suurendamine, et tõsta konkurentsivõimet pikaajalises plaanis, edendada keskkonna säästmist ning anda suurem panus liidu üldise majandusliku tulemuslikkuse tõstmiseks, arendades seejuures juhtimise ja institutsioonilise suutlikkuse häid tavasid.

- Piirkondlik konkurentsivõime ja tööhõive. Piirkondlikud konkurentsivõime- ja tööhõiveprogrammid kataksid teisi liikmesriike ja regioone, sest märgatav vajadus nende järele püsib majanduslike ja sotsiaalsete ümberkorralduste ning muude mõjurite tõttu terves liidus. Tagamaks ühenduse tegevuse lisaväärtust, peavad ettevõtmised keskenduma piiratud arvule Lissaboni ja Göteborgi päevakorraga seotud küsimustele, kus on võimalik anda lisaväärtust ning võimendada riiklikku või regionaalset poliitikat. Tööhõiveprogrammid korraldatakse riigi tasandil. Piirkondlikke arenguprogramme lihtsustatakse ning loobutakse praegusest süsteemist, mille puhul komisjon peab välja valima väikesed alad allpiirkondlikul tasandil. Selle asemel püütakse saavutada sobiv tasakaal ettevõtmiste geograafiliste ja temaatiliste sihtide vahel mitmeaastase arenguplaani kavandamise kontekstis. Selle teema alla lülitatakse ka toetus nendele piirkondadele, mis ei vasta enam lähenemisprogrammide kriteeriumidele isegi ilma laienemise statistilist efekti arvestamata.

- Euroopa territoriaalne koostöö piiriüleste ja riikidevaheliste programmide raames. Programmide abil püütakse käsitleda konkurentsivõimelise ja säästva majanduse spetsiifilisi probleeme piirkondades, mida lõhestavad riigipiirid. Rõhk asetatakse kogemuste ja heade tavade vahetamise edendamisele, mis aitavad kaasa lõimumisprotsessile terve liidu territooriumil ning harmoonilisele ja tasakaalustatud arengule.

Eelnevast lähtuvalt on siin rahaline ülevaade teisest jaotisest:

>TABELPOSITION>

3.

Kümme uut liikmesriiki (ning neid võib lisanduda veelgi) toovad Euroopa Liitu 75 miljonit uut tarbijat ja lisavad 4 miljonit täiendavat põllumajandustootjat. Laienemine toob märksa laiema turu, enam konkurentsi ning väljakutse täita toodete kvaliteedi ja ohutuse ning keskkonnakaitse kõrgeid nõudeid. Liikmesriikide ammune otsus asendada oma varasem kulukas ja kohati vastuoluline poliitika asutamislepingus määratletud ühispoliitikaga oli dikteeritud oodatavast lisaväärtusest, mis pidi tekkima põllumajandustoodete vaba ringluse ja konkurentsimoonutuste vältimisega Euroopa Ühenduses, varustuskindluse tõstmise ning konkurentsivõime edendamisega sise- ja välisturul.

Aja jooksul on poliitika edasi arenenud ning hõlmanud ka sellised avalikkuse tähelepanu all olevad aspektid nagu toodangu kvaliteet, loomade heaolu ja maaelu, mis hõlmab 80% Euroopa pindalast. Arvesse on võetud ka vajadust toetada talupidajaid, kes toodavad ja säilitavad ühiskonnale vajalikku kõige tõhusamal moel. Seega loob ÜPP lisaväärtust odavamalt võrreldes sellega, kui liikmesriigid oleksid jätkanud oma iseseisvat põllumajanduspoliitikat.

Otsus ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) põhimõtteliseks reformiks langetati eelmise aasta juunis ning see viiakse lõpule teise paketiga, millele peaksid järgnema ettepanekud suhkru osas 2004. aasta keskel. See peaks kindlustama sektorile stabiilse raamistiku aastani 2013.

Reformi eesmärkideks on konkurentsivõime, solidaarsus ning keskkonnaproblemaatika parem lõimimine, olles sellega Lissaboni ja Göteborgi arengustrateegia oluline osa. See hõlmab järgmist:

* Turutoetusmeetmete ja otsetoetuste oluline lihtsustamine, sidudes põllumajandustootjatele makstavad otsetoetused lahti tootmisest.

* Maaelu arengu edasine tugevdamine, suunates vahendid turutoetustelt maaelu arengule, seda suurematele farmidele antavate otsetoetuste vähendamise teel (modulatsioon), ühendades niiviisi ÜPP kaks teineteist täiendavat sammast ning edendades põllumajanduse ja maa-asulate säästvat arengut.

* Finantsdistsipliini mehhanism kooskõlas Euroopa Ülemkogu otsusega kehtestada piirmäär turu- ja otsetoetustele ajavahemikus 2007-2013.

Andes oma panuse säästva arengu sihtide saavutamiseks koondab tugevnenud maaelu arengu poliitika tähelepanu kolmele põhieesmärgile:

- tõsta põllumajandussektori konkurentsivõimet restruktureerimise toetamise kaudu (näiteks investeeringutoetuse noortele põllumeestele, teavitus- ja müügiedendusmeetmed);

- keskkonna ja maakohtade edendamine maa haldamise toetamise kaudu, sealhulgas maaelu arendamine Natura 2000 võrgustikega seotud looduskaitsealadel (näiteks põllumajanduslik keskkonnakaitse, metsandus ja ebasoodsaimate alade meetmed);

- elukvaliteedi tõstmine maapiirkondades ning majandustegevuse mitmekesistamise soodustamine põllumajandussektorile ja maaelu teistele valdkondadele suunatud meetmete kaudu (näiteks tootmise kvalitatiivne ümberorienteerimine, toidu kvaliteet, külade ennistamine).

Ühine kalanduspoliitika on liikmesriikide kalurite ja rannikupiirkondade võrdse kohtlemise ja neile võrdsete majanduslike võimaluste tagamise tingimus, kalavarude kahanemise tõttu muutub säästva kalastamise tagamine üha tähtsamaks, võttes tasakaalustatult arvesse keskkonna-, majanduslikke ja sotsiaalseid aspekte.

Alates 1. jaanuarist 2003 on uus reformitud ühine kalanduspoliitika enam suunatud usaldusväärsetele teaduslikele nõuannetele tuginevale vee-elusressursside säästlikule kasutamisele ning kalavarude majandamise ettevaatusprintsiibile, mis koos akvakultuuriga on kindlalt lõimitud ühenduse säästva arengu poliitikasse.

Lissaboni ja Göteborgi eesmärkide saavutamine - Euroopa majanduse arendamine niiviisi, et kasvuga kaasneks kahjuliku mõju vähendamine keskkonnale - kohustab jätkuvalt kasutama ja haldama loodusvarasid säästlikult ning kaitsma keskkonda. Keskkonnapoliitika, mis edendab elu kvaliteeti, on oluline täiendus ühtsele turule. Euroopa kodanikud näevad üha enam puhast keskkonda kui oma õigust ning nad ootavad ELilt selle õiguse tagamist ning kindlust, et liikmesriigid viivad keskkonnapoliitikat korrektselt ellu. Olulised ettevõtmised selles prioriteetide raamistikus aastateks 2006-2012 sisaldavad järgmist:

* EÜ kliimamuutuste programmi rakendamine, mis sisaldab rea meetmeid kindlustamaks EÜ kasvuhoonegaaside heitmete vähendamise Kyoto protokolliga sätestatud sihtmärkide saavutamine;

* Temaatiliste strateegiate rakendamine, mis puudutavad spetsiifilisi keskkonnaalaseid prioriteete, näiteks muld, õhu kvaliteet, pestitsiidid, merekeskkond, linnakeskkond, loodusvarade säästlik kasutamine ja haldamine ning jäätmeringlus.

* Keskkonnatehnoloogia tegevuskava (ETAP) rakendamine kasutamaks ära keskkonnatehnoloogiate täit potentsiaali, vähendamaks survet loodusvaradele ning seades sihiks Euroopa kodanike elukvaliteedi parandamise, stimuleerides samas konkurentsivõimet ja majanduskasvu ning edendades ELi juhtivat rolli keskkonnatehnoloogiate arendamisel ja tarvitamisel.

* Natura 2000 võrgustiku arendamine ja rakendamine kaitsmaks Euroopa bioloogilist mitmekesisust ning bioloogilise mitmekesisuse tegevuskava rakendamine.

Eelnevast lähtuvalt tuleb võetud kohustustest kinni pidada ning Euroopa Liit peab haldama oma loodusvarasid, rakendades Euroopa kasvu- ja ühtekuuluvusmudelit ka keskkonna valdkonnas.

Eelnevast lähtuvalt on siin rahaline ülevaade kolmandast jaotisest:

>TABELPOSITION>

B. Euroopa kodakondsusele täieliku sisu andmine

1. Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala

Vabadus, turvalisus ja õigus on põhiväärtused, millel on täita võtmeroll Euroopa ühiskonnamudelis.

Põhiõiguste harta lõimimisega liidu põhiseaduse lepingusse tekib liidul õiguslik kohustus kindlustada lisaks põhiõiguste austamisele ka nende hoogne edendamine.

Nüüd on selgelt tunnistatud, et väljakutsetele, mille on esitanud varjupaiga- ja sisserändeküsimused ning võitlus terrorismiga, ei ole võimalik adekvaatselt vastata riigi tasemel võetud meetmetega.

Euroopa Liidu selle mõõtme arendamine avardab lõimimise piire - tõeline vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala on Euroopa Liidu asendamatu koostisosa, mis paikneb laienenud liidu poliitilise projekti keskmes.

Tegevus liidu tasandil kindlustab kohustuste, sealhulgas finantskohustuste õiglase jaotamise ning tõstab teadlikkust jagatud probleemidest ja väärtustest, aidates niiviisi kujundada ühist lähenemist.

Laienemine suurendab seniolematul määral kodanike hulka, kelle hüveks on elada vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevas alas, Samas toob see endaga erilised väljakutsed näiteks meie välispiiride turvalisuse alal.

(i) Välispiirid/sisseränne

* Liidu välispiiride haldamine peab olema integreeritud, et koordineerida seaduslike sisserändajate vastuvõtmist ning kaitsta ebaseaduslike ületajate eest välispiire, mille pikkus pärast laienemist on maismaal ligikaudu 6000 kilomeetrit ning merel üle 85 000 kilomeetri.

Põhieesmärk selles valdkonnas on, et Euroopa Piiriamet sillutaks teed Euroopa Piirivalvekorpuse loomisele, millel oleksid kohased vahendid täitmaks järelevalve ja piirikontrolli ülesandeid ning toetamaks riiklikke struktuure.

* EL seisab jätkuvalt silmitsi väljakutsega tagada rahvusvahelisest kaitsekohustusest kinnipidamine migratsioonivoogude ja varjupaigataotlejate puhul. Liikmesriikidevahelisel vastutuse ja finantskohustuste õiglasel jagamisel põhinev ühine varjupaigapoliitika peab kindlustama ühesugused tingimused aastas rohkem kui 400 000 varjupaigataotleja vastuvõtmiseks laienenud liidus, tõkestades samas neid, kelle taotlus on alusetu.

* Ühine sisserändepoliitika peab tõhusalt haldama tööturu vajadustele vastavaid pidevaid migratsioonivoogusid. Arvestades demograafilisi muutusi, annavad sisserändajad oma panuse ELi majanduse kasvuks, konkurentsivõime tõusuks ja säästva arengu edenemiseks. Liit peab võtma selles valdkonnas meetmeid motiveerimaks ja toetamaks liikmesriikide tegevust riigis elavate kolmandate riikide kodanike lõimimise edendamisel.

Sisserändajate edukas lõimimine on ühtaegu nii sotsiaalse ühtekuuluvuse näitaja kui majanduse tõhususe eeltingimus. Kolmandate riikide kodanikke elab ELis kokku juba 14,3 miljonit ning aastas lisandub 1,5 miljonit inimest.

ELi finantspanuse sihiks peab olema liikmesriikide tegevuse täiendamine ja toetamine eesmärgiga koordineerida neid valdkondi, kus tegevus on loomu poolest rahvusvaheline.

Hõlmata vähemalt 5% (kaudse mõjuna 10%) seaduslikult elavatest kolmanda riigi kodanikest sellistesse programmidesse ja tegevustesse nagu juurdepääs teenustele, enda vastutuse tõstmine sotsiaalelus, võrgustike loomine, heade tavade vahetamine. Samuti on eesmärgiks pakkuda spetsiifilist lõimimisabi (suunitlus- ja keelekursused) 20 protsendile hiljuti saabunud kolmandate riikide kodanikele.

Lisaks jätkusuutliku migratsiooni soodustamisele on vaja välja arendada ühised abinõud ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike või ebaseaduslikult ELi sisserändavate inimeste tagasisaatmiseks.

(ii) Õigus/turvalisus

* Liidu üheks põhiliseks väljakutseks jääb turvalisuse kindlustamine kuritegevuse ja terrorismi ennetamise ja nendega võitlemise kaudu. Prioriteetideks on: Europoli ja Euroopa Politseikolledzi arendamine ja tugevdamine tõhustamaks asjatundjate koostööd ja vahetust ning tähelepanu suurem koondamine kuritegude ennetamisele, iseäranis raske ja organiseeritud kuritegevuse arenevatele vormidele ja vahenditele, tagamaks turvalisust kui Euroopa ühiskonna haldusliku, sotsiaalse ja majandusalase säästva arengu eeltingimus. Näited tegevusest ELi tasandil:

- Saavutada 10% politsei vanemametnike osalus Euroopa politseikolledzi koolitusel ning kaudselt mõjutada 60% ELi politseiametnikke ühiste koolitusmoodulite levitamise teel.

- Suurendada aastaks 2013 asjakohase teabe vahetust riikide õiguskaitseorganite ja Europoli vahel 75%.

* Tõhusa õiguse ala on loomulik täiendus tõhusale vabale liikumisele, mis peab andma õigusliku kindluse piiriülestele toimingutele ning tegelema isiklikku ja perekonnaelu puudutavate piiriüleste õigusprobleemidega. Vaja on võtta meetmeid kindlustamaks tõhus õiguskaitse ning tihe õigusalane koostöö ning ühine kuritegevuse käsitlus vältimaks kurjategijate turvapaikade tekkimist.

*

* Jätkuvalt tugevdatakse Eurojusti edendamaks raskete piiriüleste kuritegudega tegelevate uurijate ja prokuröride töö koordineerimist ja kooskõlastamist.

*

* 2. Juurdepääs põhikaupadele ja -teenustele

Eurooplased ootavad samuti juurdepääsu üldhuvikaupadele ja -teenustele, mis seonduvad Euroopa majandusliku ja sotsiaalse mudeliga:

* Kodanike kaitse mitmesuguste riskide nagu loodusõnnetused, tervisealased ja keskkonnakriisid on valdkonnad, kus liit saab luua lisaväärtust, kui eri liikmesriikide tegevus ei suuda tõhusalt reageerida riskidele, millel on rahvusvahelised tagajärjed või kus asjaomase kriisi ulatus tingib üleeuroopalise solidaarsuse vajaduse:

- Selle valdkonna edasiarendamine tähendab ohutus- ja turvastandardite tugevdamist, mis tagavad saastevaba energia ja transpordisüsteemid. Samuti keskkonnastandardite rakendamist, mis tagavad, et põhilistes loodushüvedes (õhk, vesi, muld) ei oleks tervistkahjustavaid aineid.

- Kodanikud ootavad ELilt kaitset suurõnnetuste eest. Keskpikas perspektiivis soovitakse ELilt üha suuremat reageerimisvõimet katastroofidele, mis ületavad riigi reageerimisvõime, ning vajalike üleliiduliste ressursside tõhususe suurendamist.

- Tarbijana sõltuvad kodanikud toote- ja teenuseohutuse alal tarnijatest ja riigiasutustest. Parem teave ja selgemad sõnumid on tarvilikud, et kodanikud saaksid teha piisavalt informeeritud otsuseid oma ostude ja elustiili üle. Liit peab koos riigiasutustega võtma vastutuse kaupade ohutuse eest. See on eriti oluline toiduainete ohutuse, kvaliteedi, toiteväärtuse ning nende tootmise aspektist, samuti kodanikele nende poolt ostetava või söödava toidu kohta antava teabe korrektsuse puhul.

- Ent tervis loob ka jõukust. Tervise parandamine kiirendab progressi, annab inimestele pikema, parema ja viljakama elu ning on majandusliku jõukuse eeltingimuseks. Inimesed ootavad usaldusväärset teavet ja nõu oma tervist puudutavate põhivalikute kohta. Liit saab aidata riigiasutusi inimeste tervise parandamisel ning hõlbustada piiriülest juurdepääsu terviseteenustele. Tänapäeva maailmas, kus üleilmne transport ja kaubandus on hoogne, levivad tervishoiualased kriisiolukorrad kiiresti, tingides ELi ühistegevuse vajaduse.

* Euroopa sotsiaalmudelist lähtuvalt ootavad kodanikud piisaval tasemel juurdepääsu sellistele üldhuviteenustele nagu tervishoid ja haridus, energiavarustus, transport, telekommunikatsioon ja postiteenused. See võib tingida vajaduse luua ühine võrgustik, mis aitaks liikmesriikidel teha asjakohaseid poliitilisi valikuid.

3.

ELis leiab aset ajaloo kõige märkimisväärsem laienemine. Sisseränne on juba kasvatanud liidu kultuurilist mitmekesisust ning demograafilised trendid näitavad, et see jätkub. Tulevast liitu iseloomustab määratu sotsiaalne ja kultuuriline mitmekesisus. Üksteise tundmine ning vastastikune arusaamine muutub veelgi olulisemaks. Euroopa kodanikud peavad teadma ja kogema, mis on neil ühist.

Raamistik edendamaks dialoogi, vastastikust mõistmist ja Euroopa kodakondsust peab täiendama liikmesriikide tegevust ning edendama kultuurilist mitmekesisust liidus, kuhu kuulub 25 või rohkem liikmesriiki koos paljude vähemustega.

See hõlmab Euroopa kultuurialase koostöö toetamist, takistuste kõrvaldamist piiriüleste vahetuste ja Euroopa audiovisuaaltööstuse teelt ning noortevahetuse, vabatahtliku teenistuse ja mitteametliku õppe, samuti keeleõppe ja keelespetsialistide koolituse toetamist. Euroopa kindlustab endale tuleviku eelkõige noorte kaasamise kaudu.

Muud näited:

- Takistused kultuurikoostöö arendamiseks ELi tasandil tulenevad killustumisest liikmesriikide vahel, tarvilik on edendada kunsti- ja kunstnikevahetust, luua muuseumide, ooperiteatrite ja teiste kultuuriasutuste võrgustikke.

- Samasugune olukord valitseb Euroopa filmide ja teleprogrammide levitamisel - keeleliste, kultuuriliste ja ühiskondlike eripärade tõttu on Euroopa audiovisuaaltööstus tänini suuresti struktureeritud rahvuslikul alusel ning tugineb põhiliselt kodumaisele turule.

Võiks seada järgmised eesmärgid:

Kultuuridevahelist dialoogi ja vahetust edendavate kodanikualgatuste ja rahvusvaheliste koostööprojektide arvu märgatav tõus, mis seab võrgustikku 1500 kultuuriasutust ning jõuab iga aasta miljonite inimesteni.

Suurendada väljaspool päritolumaad levitatavate Euroopa filmide hulka praeguselt 11 protsendilt 20 protsendini aastal 2013, kahekordistada Euroopa filme näitavate kinode arv aastaks 2010 ning koolitada välja 35 000 audiovisuaalala asjatundjat aastaks 2013.

Rakendada 40 000 noorteprojekti (näiteks noortevahetused) ja 5000 projekti noorsootöötajatele (koolitus, teavitamine ning heade tavade vahetamine) ning suurendada osalust Euroopa vabatahtlikus teenistuses 10 000 vabatahtlikuni aastas.

Tulemuseks on oluline panus ELi eesmärgi - ühtsus mitmekesisuses ellu viimisel.

Eelnevat arvestades on siin rahaline ülevaade neljandast jaotisest:

>TABELPOSITION>

C. EL kui globaalne partner

Kahekümneviie- ning peatselt kahekümneseitsmeliikmelisel liidul, mis annab veerandi maailma kogutoodangust, on märgatav mõju Euroopa ja laiema maailma jõukust ja stabiilsust määravatele valikutele, mis omakorda mõjutavad eurooplaste heaolu ja julgeolekut.

Samas eksisteerib lõhe majandusliku kaalukuse ja poliitilise mõjuvõimu vahel. Liit ei ole riik, ent sidususe kaudu välissuhetes saab suurendada liidu mõju palju kaugemale, kui suudavad liikmesriigid üksi või ka paralleelselt tegutsedes.

Liit on välja arendanud välissuhete instrumentide laia, ehkki ebatäieliku spektri, mis hõlmab ühise kaubanduspoliitika, koostöö kahe- ja mitmepoolsete lepete raames, arengukoostöö, humanitaar- ja finantsabi, aga ka sisepoliitikavaldkondade (energia, keskkond, transport, justiits- ja siseasjad) välisaspekte.

ELi välistegevus, mis hõlmab ühise välis- ja julgeolekupoliitika, ühise kaubanduspoliitika ning koostöö kolmandate riikidega, annab raamistiku nii kõigi ELi vahendite lõimimiseks - arvestades nende institutsionaalset ja tegevuslikku eripära, kui ühistegevuse järkjärguliseks arendamiseks, mis põhinevad ühisseisukohtadel laiemas poliitiliste suhete, sealhulgas julgeoleku valdkonnas.

Laienemine suurendab ELi vastutust piirkondliku juhi ja globaalse partnerina. Liit peab suurendama oma suutlikkust inimõiguste, demokraatia ja õigusriigi edendamisel, samuti võitluses vaesuse vastu nii oma naabruses kui oma mitme- ja kahepoolsete meetmete kaudu, mis on suunatud eeskätt säästva arengu ja poliitilise stabiilsuse tagamisele. Niiviisi saavutab EL oma sisemise ja välimise sihiseade täieliku kooskõla, andes oma panuse üleilmse turvalisuse ja jõukuse heaks.

1. EL ja naabruspoliitika

ELi roll piirkondliku juhina ei ole olulise tähtsusega ainult talle endale ja tema naabrusele, see on oluline ka kui vaheaste jätkusuutlikkuse ja stabiilsuse tugevdamisel kogu maailmas. Toetudes varasemate laienemiste edule, suurendab laienenud EL stabiilsust oma laiemas naabruses ning toetab selle arengut koostöö kaudu kitsamates valdkondades ning nii tiheda lõimimise kaudu kui võimalik, vastavalt kandidaat- ja eelkandidaatriikide ja nende vahetute naabrite vajadustele ja võimalustele. Liberaliseerides kaubandust ja investeerimist, soodustades õigusaktide ühtlustamist sobival tasemel, ühendades oma transpordi-, energia- ja sidevõrgud nende omadega, saavad tuge nende riikide endi arengustrateegiad, mis on edu võtmeks. Tõhustatud koostöö haridus- ja koolitusalal, mis on ELi naabruspoliitikas juba edu toonud, on olulise tähtsusega selle lõimimise toetamisel. Ühiselt kokkulepitud sisserändepoliitika tugineb ühelt poolt töökohtade loomisele lähteriikides ning teisalt seaduslike sisserändajate lõimimisele laienenud ELis. Teisisõnu, stabiilsus tähendab ühist ruumi, "kõige ühendust, väljaarvatud institutsioonid".

Olulisel kohal ELi suhetes naabritega on ka keskkonna- ja tuumaohutus ning energiavarustuskindlus. Tõsiseks ohuks on ka ebaseaduslik sisseränne, organiseeritud kuritegevus, salakaubaveo erinevad liigid, terrorism ja nakkushaiguste levik - neis valdkonnis on tarvilik kooskõlastatud tegevus. Ühtse turu nelja vabaduse laiendamine ning samaaegne turvalisuse suurendamine nõuab tõhusat koostööd ja lõimimist.

Peale erihuvide, mis ühendavad ELi naabritega põhjas ja lõunas piirnevaid liikmesriike, on ELil ühishuvi tugevdada demokraatiat ja õigusriiki ning jõuliselt innustada majandusreforme ja lõimimist alal, kuhu kuuluvad EL, Venemaa ja tema naabrid, Balkan ja Vahemere piirkond kuni Pärsia laheni välja. On suur väljakutse laiendada hoogsa ja tasakaaluka kaubanduse hüvesid 25-liikmelise ELiga tervele sellele alale, lõimida neid riike alasse, mis on rajatud ühistele väärtustele ning suuremasse turgu, mida ühendavad ühised võrgustikud ning reeglid ja standardid. Suurenevad vahed sissetulekutes ning erinev ajalookogemus on tekitanud märgatava lõhe ELi ja tema naabrite vahel, lõhe, mis tuleb ületada ühiste jõupingutustega pikema aja vältel.

Liidu partnerid idas ja lõunas ei saa enam edasi lükata reforme, millest sõltub industrialiseerimine/reindustrialiseerimine ning teenuste areng, mis on vajalikud miljonite töökohtade loomiseks sihiga tõsta elatustaset ning ületada noore põlvkonna kibestumine. Et hoida asju liikumas õiges suunas, tuleb võtta aluseks Kopenhaageni kriteeriumid ning ELi poolse koostöö ja abi lisatingimused, samuti on tervitatav liikmesriikide üles näidatud lojaalsus ELile oma kahepoolsetes tegemistes nende riikidega.

Oma naabruses ja kaugemalgi ei saa ELi roll piirduda vaid majanduse ja poliitika valdkonnaga, üha rohkem tuleb olla valmis selleks, et tagada stabiilsust, ennetada konflikte ja hallata kriise otse oma ukse ees, kasutades selleks viimse vahendina jõudu vastavalt ÜRO mandaadile.

2. EL kui säästva arengu partner

Suurim panus, mida EL oma praegust lõimitust arvestades võib maailma turvalisusele anda, on aktiivne tegevus säästva arengu nimel, kasutades selleks oma juhtrolli maailmas ning kahepoolseid suhteid.

Etendades juhtivat rolli maailma majanduses, saab EL muuta üleilmseid juhtimisskeeme tõhusamaks, edendades säästvat arengut terves maailmas rahvusvahelise koostöö ja hea kodumaise tava ühendamise läbi. Koostöö arengumaadega keskendub vaesuse väljajuurimisele, ning arvestades oma mitmepoolsel tasandil võetud kohustusi, EL saab ja peab andma tugeva ja sidusa panuse 2000. aastal ÜRO Peaassamblee poolt vastuvõetud aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks. Ühine arengupoliitika, mis on keskendunud võitlusele vaesuse vastu, annab sobiva raamistiku.

Laienenud EL, mis on juhtiv kaubandusjõud, suurim arenguabi andja maailmas ning aktiivne partner läbirääkimistel multilateraalsete normide üle, näeb oma rolli veelgi kasvavat ning mõju suurenevat majanduse juhtimissüsteemi kolmes valdkonnas - kaubanduses, finantsalal ja normide kehtestamises - kui liit tagab igal pool ühtse välisesindatuse.

Kvalifitseeritud häälteenamusel põhinevate ühispositsioonide edendamise kaudu saab hoida kindlat suunda mitmepoolsetel läbirääkimistel ning lisada juhtimissüsteemi vajalikku sidusust.

Ent laienenud Euroopa ühtekuuluvus ning tema tegevuse järjekindlus maailma majandusasjades rajanevad tugevale ELi sisesele konsensusele Euroopa arengumudeli suhtes, mis ühildub avatud ja konkurentsivõimelise turuga.

ELi finantsabi ja kahepoolsete kaubandussoodustuste mõju suurendab märgatavalt ühtne osalemine sellistes mitmepoolsetes majandusorganisatsioonides nagu Maailmapank, IMF ja ÜRO majandusalased allasutused, iga kulutatud euro väärtus selles uues kontekstis tõuseb oluliselt.

3. EL maailmaareenil

Liit peab etendama maailma poliitilisel juhtimisel täit rolli, toetades tõhusat multilateralismi. Ta peab andma oma panuse ka strateegilisse julgeolekusse vastavalt Euroopa Ülemkogu poolt detsembris 2003 heaks kiidetud Euroopa julgeolekustrateegiale. See puudutab kaitset ohtude eest, samuti tsiviiljulgeoleku tagamist ning elanikkonna kaitset nii Euroopas kui Euroopast väljaspool.

Strateegiline julgeolek: Seistes silmitsi tõsiste ohtudega - terrorism, massihävitusrelvade levik, "luhtunud" riigid, rahvusvahelised ja piirkondlikud konfliktid - peab EL olema tegev oma regioonis, rahvusvahelisel tasandil ning ka eesliinil oma piiride taga (näiteks kriisiohjamisoperatsioonides). Nendeks operatsioonideks on vaja sobivate tsiviil- ja sõjaliste vahendite kombinatsioone.

Tsiviiljulgeolek: Tänapäeva maailmas, mida iseloomustavad avatus ja ebastabiilsus, on tsiviilelanikkond üha enam ohustatud konfliktidest, suurõnnetustest ja pandeemiatest. EL kui piirideta kontinent on nendele riskidele ja ohtudele avatud. Arvestades oma juhtrolli säästva arengu edendamisel ja inimlike väärtuste edendamisel, peab liit võtma vajalikud väljapoole suunatud meetmed ning tõhusalt toetama rahvusvahelisi ettevõtmisi, mis ei mõjuta ainult tsiviilelanikkonna füüsilist julgeolekut ja arengupotentsiaali, vaid julgeolekut ja stabiilsust laiemalt.

Tõstmaks ELi vastavat võimekust, on tarvis astuda edasisi samme suurendamaks olemasolevate vahendite hulga suurendamiseks ning nende paremaks ühendamiseks. Sõjalise võimekuse tugevdamiseks on vajalik julgeolekualaste uuringute kasv ning kriiside tsiviilohjamise ning diplomaatilise ja luurevõime suurendamine.

ELi abi lisaväärtus

ELi lähenemise suhteline eelis tuleb hästi ilmsiks Lääne-Balkani, Afganistani ja Ida-Timori näite põhjal.

Lääne-Balkanil aitas ELi abi toestada lähenemispoliitikat ehk stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi. Tänu piirkonnale eraldatud summade suurusele ning abi olemusele, mis olid suunatud eelkõige demokraatia stabiliseerimisele (põgenike tagasipöördumine, inimõigused ja õigusriik), saavutas EL rohkem kui oleks saavutatud üksikute liikmesriikide kahepoolsete programmide kaudu.

Ühenduse abi Afganistanile demonstreerib sidususe taset, mida ei oleks võimalik saavutada ka eri riikide programme optimaalselt koordineerides. 2001. aastal võttis ühendus suure ja selge kohustuse viieks aastaks. Selle pikaajalise kohustuse tingimused on sätestatud riigi strateegiadokumendis ning iga-aastane kokkuvõte lisab paindlikkust ning võimaldab kohandada abi vastavalt olukorrale kohapeal.

Ühenduse jõupingutused Ida-Timoris on aidanud riigil läbida iseseisvuse esimesed keerukad aastad.

4. Poliitikameetmete valik

Liikumine ühise koostöö- ja abipoliitika suunas nõuab ka paremat poliitikameetmete valikut, et parandada kahepoolsete suhete sidusust või sidusust rahvusvaheliste organisatsioonidega, kes kavandavad igale partnerriigile, -piirkonnale ja -institutsioonile sobivat poliitikameetmete valikut lähtuvalt meie prioriteetidest, partneri vajadustest ja üleilmsetest väljakutsetest ning kujundavad selle alusel kõige tõhusama vahendite valiku.

Naaberriikide puhul koondub poliitikameetmete valik eelkõige stabiilsuse ja heaolu jagamisele, võttes arvesse ELi sisepoliitikavaldkondade olulist mõju. Teiste riikide puhul sõltub poliitikameetmete valik muu hulgas liidu ja meie partnerite huvidest ja geopoliitilisest situatsioonist.

Ühtse poliitilise raamistiku ja iga riigi ning poliitikavaldkonna kohta eraldi programmi koostamine, mis viib kooskõlastatud ja koosrahastatud rakendamisele, peab sillutama tee liidu ja liikmesriikide tõhusatele ja üksteist täiendavatele ettevõtmistele ning ühine arengupoliitika oleks sobiv raamistik.

Eelnevat arvestades on siin rahaline ülevaade viiendast jaotisest:

>TABELPOSITION>

II. Vahendite sobitamine eesmärkidega

Usaldusväärne finantsplaneerimine tähendab vahendite sobitamist eesmärkidega. Kuna rahalised vahendid on piiratud, on rahastamisotsused peamiselt seotud tehtavate valikute ja kindlaksmääratavate prioriteetidega.

Käesolevas teatises püütakse selgitada, kuidas on võimalik liidu eesmärke ellu viia. Selles on sätestatud poliitiline projekt, mis põhineb säästva arengu kontseptsioonil: liidu loodusvarade eest hoolitsemine, konkurentsivõime ja solidaarsuse tugevdamine, eurooplaste kindlustunde ja rikkuse suurendamine kogu Euroopa Liidus.

Selleks, et muuta prioriteedid tegevusteks ja väited tegudeks, on vaja meetmeid nii siseriiklikul kui liidu tasandil. Kummalgi tasandil ei ole võimalik anda kõiki vastuseid. Kuid kui liit soovib anda oma panust, peab tal selleks olema piisav eelarve.

Ajal, mil siseriiklikul tasandil on riigi rahandusele äge surve, on täiesti õigustatud, et liit kohaldaks oma rahastamise suhtes rangust ja vaoshoitust. Kuid oleks väär arvata, et kulutuste vähendamine ELi tasandil tagab raha väärtuse: iga liidu eelarvest kulutatud euro saab panna liikuma mitu eurot siseriiklikul tasandil, nagu seda on ühtekuuluvuspoliitika juba näidanud (vt jaotist A.2).

Ühenduse eelarve viimaste aastate areng näitab, et liit on kulutusi ohjeldanud. Kuid lõhe selle vahel, kui palju liidult nõutakse ja kui palju on tema kasutuses vahendeid, on kasvanud liiga suureks. Koormata liitu eesmärkidega ja siis mitte anda talle selleks nõutavaid vahendeid, tooks liidu langemise õiguspärastest ootustest ilmajäetud kodanike õigustatud kriitika alla.

1. Olemasolevate kohustuste pärand

2006. aastal moodustab 25-liikmelise liidu praeguse finantsperspektiivi kulukohustuste assigneeringute ülemmäär 1,11% ELi rahvamajanduse kogutulust (RKT). Üheksanda EAFi alusel võetud kohustused lisavalt keskmiselt veel 0,03% RKTst.

Kulude areng ajavahemikul 2007-2013 on osaliselt kindlaks määratud juba mõne otsuse ja rakendamise eeldustega:

* Euroopa Ülemkogu leppis kokku turuga seotud ja otsetoetuste osas põllumajanduse valdkonnas kuni 2013. aastani.

* Ühtekuuluvuspoliitika kümnes uues liikmesriigis, kelle jõukustase on EL-15 tasemest märkimisväärselt madalam, nõuab suuremaid kulutusi.

* Võttes vastu veel kaks uut liikmesriiki, keda iseloomustab suur põllumajandustegevus ja märkimisväärselt madalam sissetulek elaniku kohta, lisab acquis' alusel kindlasti veelgi kulutusi.

* Paljude ELi tegevusvaldkondadega - nagu näiteks siseturg, konkurents, toll, statistika, transport, tuumaohutus, audiovisuaalsektor, noorsootöö, kultuur ja teabepoliitika - kaasnevad nõuded vahenditele, mis tulenevad otseselt asutamislepingutest ja ELi õigusest.

Samuti tuleks ära märkida, et veel üks asjakohane muudatus on EAFi kandmine eelarvesse, tõstmaks liidu arengupoliitika järjepidevust ja tõhusust.

Neid kohustusi ei saa eirata. Samuti ei saa me kahe silma vahele jätta suurenevat vajadust süstida finantsabi konkurentsivõime tõstmiseks kasvu ja tööhõive nimel, kodakondsusel, vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala arendamiseks ning EList tõhusa partneri tegemiseks üleilmsel areenil.

Kui ülemmäär on umbes 1% RKTst, ei ole võimalik täita Euroopa Ülemkogu võetud kohustusi põllumajandusmaksete osas, see kahjustaks ühtekuuluvuspoliitika järkjärgulist juurutamist kümnes uues liikmesriigis, mis ohustaks olemasolevaid rahastamistasemeid teistes tegevusvaldkondades, rääkimata uute prioriteetide elluviimisest. Sellise stsenaariumi korral peab EL:

* vähendama oma tegevust välisabi osas;

* vähendama ÜPP reformi ühte peamist eesmärki - maaelu arendustoetust,

* taganema rahvusvahelistest kohustustest ja lubadustest,

* järsult vähendama ühtekuuluvustoetust senistes liikmesriikides olukorras, kus on tõsiseks probleemiks mahajäänud areng, töötus ja sotsiaalne tõrjutus,

* loobuma juba võetud kohustustest, naabruspoliitikast või õiguse- ja julgeolekuülesannetest ning seadma ohtu edasise laienemise.

Teine võimalus on teha kõikjal kärpeid ning siis tuleks uuesti avada olemasolevad kokkulepped, sealhulgas summade osas, milles lepiti kokku Brüsselis toimunud Euroopa Ülemkogus oktoobris 2002, eelkõige ÜPP ümbersuunamise asjus maaelu arenguks.

Lühidalt öeldes oleks sõnum see, et liit on andnud alla nende ülesannete täitmisel.

2. Uued rahastamisnõuded

Eespool nimetatud väljakutsete tähtsus nõuab ELi tasandil oluliselt suuremat rahastamist. Kuid olemasolevate ülemmäärade juurde jäädes saab sellega hakkama erinevate kuluprioriteetide osatähtsuse muutmise, hoolika kulude kalkuleerimise ning olemasoleva eelarve suuruse ainult piiratud kasvuga. Usaldusväärse kava liidu vajaduste täitmiseks saab koostada praeguse eelarvedistsipliini raames, mida kirjeldab omavahendite ülemmäär 1,24% RKTst.

Selline raamistik võimaldaks:

* järkjärguliselt täielikult juurutada uutes liikmesriikides ühine põllumajandus, kalandus ja muude keskkonnavahendite haldus ning viia ellu ÜPP ja ühise kalanduspoliitika reform;

* järsult suurendada konkurentsivõimet kasvu ja tööhõive nimel, see hõlmaks ka teadustööd, haridust ja koolitust ning ELi võrgustikke;

* vajalikke vahendeid solidaarsuskohustuste täitmiseks ja keskenduda edasi laienemisjärgsele kasvule ja tööhõivele;

* värskeid meetmeid kodakondsuse, vabaduse, turvalisuse ja õiguse valdkonnas;

* ELil saada tõhusaks naabriks ja tugevamaks globaalseks partneriks aastatuhande arengueesmärkide toetamisel.

Tulemuses peetaks kinni ülemmäärast 1,24% RKTst, kuid uus eelarvetasakaal annaks ruumi ka uutele prioriteetidele. Märkimisväärne osa ELi vahenditest läheks sellistele eesmärkidele nagu konkurentsivõime tõstmiseks kasvu ja tööhõive nimel (16%) ning Euroopa globaalse partnerina (7%).

Säilitatakse 4%line finantsülekannete piiristamine ühtekuuluvuspoliitika puhul, kusjuures arvutuses sisalduvad summad, mis kantakse üle uutele maaeluarendus- ja kalandusinstrumentidele.

Euroopa Arengufond tuleks integreerida ELi eelarvesse. Praegu moodustab see 0,03% RKTst.

Selleks, et optimeerida kulutuste kasutamist ja arendada tõhusamaid teostusmehhanisme, tuleks vahendid juurutada järkjärguliselt teatava aja jooksul nagu seda tavaliselt tehakse. [1]

[1] Kulukohustuste assigneeringud oleksid sellel ajavahemikul keskmiselt 1,22%. Maksed oleksid keskmiselt 1,14% (kaasa arvatud EAF).

See ülemmäär on kompromiss vajaduste ja eelarve stabiilsuse vahelSee jääb alla korduvalt väljendatud vajadustele ja liidu suutlikkusele neid vajadusi täita. Teadustööle tehtavad eelarvelised kulutused liikmesriikides on kavandatud suurenema kuni 0,88%ni RKTst 2010. aastaks. See jääb alla 1%, mis seati sihiks eelarveliste kulutuste osas eesmärgi 3% puhul. Puuduv 0,12%, mida tuleks kanda liidu eelarvest, on praeguse stsenaariumi kohaselt kaetud ainult osaliselt. Samamoodi võiks EL anda rohkem kui 600 miljardit eurot, mis on vajalik üleeuroopaliste võrkude ehitamiseks, või laiendada haridusalase liikuvuse programme laiemale osale üliõpilastest ja akadeemilistest ringkondadest. Liit võiks väga hästi kanda osa kohustustest, mida liikmesriigid võtsid Monterreys. Samuti võiks ette näha uurimistööle julgeoleku alal eraldist suurusjärgus 3 miljardit eurot. Kõigis neis valdkondades tooksid liidu meetmed tõelist kasu ja vähendaksid riikide eelarvekoormust: alternatiivne raamistik 1,30% oleks võimaldanud liidul paremini reageerida neile vajadustele ja olla samas mõõdukas.<0}

Järgmine tabel illustreerib eespool kirjeldatud raamistikku.

>REFERENCE TO A GRAPHIC>

III. Eesmärkide täitmise tagamine: vahendid ja haldus

Poliitika edu sõltub teostusvahendite tõhususest ja laiemalt võttes majandushalduse kohasest süsteemist. See hõlmab ülesannete piisavat jagamist liidu ja liikmesriikide vahel, piisavat keskendumist jagatud eesmärkidele ja selles suhtes järjepidevust, konsensust ja partnerlust seotud poolte vahel ning teostusvahendite läbivaatamist järjepidevuse ja lihtsuse nimel.

Selleks tuleks juhinduda järgmistest põhimõtetest:

- Ühenduse vahendite koondamine mõnele peamisele algatusele: tulemuseks suurem rahaline läbipaistvus, kulutuste parem kvaliteet ja suurem tõhusus, võimalus paremini hinnata ühenduse lisatud väärtust.

- Järjepidevus erinevate strateegiliste sihtide, eesmärkide ja vahendite vahel.

- Partnerlus kõigi seotud poolte vahel, esmajärjekorras liidu ja asjaomaste liikmesriikide vahel.

Tulemuslikkuse maksimeerimiseks ei ole vaja mitte ainult tugevdatud koostööd ja partnerlust, vaid ka lihtsustatud vahendeid, mis asendaksid olemasolevad arvukad ja keerukad otsustusõigused ning tegevusvahendid, mis ulatuvad kohalikust ja piirkondlikust kuni siseriikliku ja ELi tasandini.

Eespool öeldut arvestades on olemas kaks peamist koostisosa:

* teekaart

* kulutuste haldusvahendite lihtsustamine.

A. Teekaart

Teekaardis tuleks kokku võtta sihid, eesmärgid, vahendid ja näitajad ning see peaks sisaldama täpse ajagraafiku, et hinnata, kas kokkulepitud võrdleva hindamise kriteeriumid on täidetud ning kas need on suunatud lõppeesmärgile - kasvu, ühtekuuluvuse ja keskkonna harmoonilisel koostoimel põhinevale säästvale arengule.

Nagu on juba selgitatud eespool, väljenduvad strateegilised sihid (nt Euroopa jõupingutuste tugevdamine teaduse ja tehnoloogilise arengu valdkonnas) mõne üksiku konkreetse eesmärgi (nt stipendiumikava loomine üksikute teadusuuringute töörühmade tarvis) ja vajaduse korral edasiste üksikasjalike meetmete kaudu (nt nanotehnoloogia eriprojektid).

Rakendusvahendid (õigusaktid, koordineerimine, kulutused) tuleks määratleda koos edunäitajate ja positiivse tulemuse tagamiseks piisavate toetustega.

Lissaboni protsessi käigus kehtestatud säästva arengu strateegiliste sihtide osas on selge, et nende poole tuleb püüelda nii liikmesriikide kui liidu tasandil võetud meetmetega.

Seetõttu peaks teekaart olema jagatud programm, mis hõlmab meetmeid ja rahastamist siseriiklikul ja liidu tasandil. Koos liikmesriikidega tuleks käivitada protsess, et täiendada kavandatud prioriteedid ja eesmärgid üksikasjaliku tegevuskava ja ajagraafikuga poliitikavahendite kohta ning rakendusetapi tõhusa kontrollimehhanismiga. Kavandatud protsessi abil peaks olema võimalik tagada kõigi asjaomaste poolte täielik pühendumus kokkulepitud eesmärkide saavutamisele. See võiks olla Lissaboni strateegia vahekokkuvõtte koostamise aluseks.

Liidu ja liikmesriikide tulemuslikkust hinnatakse praegu kord aastas kevadise Euroopa Ülemkogu raames. Selleks, et Euroopa Ülemkogu saaks anda suuniseid, on komisjon juba koondanud oma sektorite tulemused ühtsesse dokumenti (kokkuvõtlik kevadaruanne) ja süvalaiendanud seda protsessi, mille tulemuseks on majanduspoliitilised üldsuunised ja tööhõivesuunised.

Seda ülesannet saab parandada ja tõhustada järgmiselt:

* määratledes paremini ja nähtavamalt liikmesriikide ja liidu tasandil rakendatud meetmete ja eelarvevahendite koostoime,

* selle taustal tuleks hinnata:

- millise panuse saab anda liikmesriikide eelarvetest ja ELi eelarvest nende poliitikaeesmärkide ja soovituste elluviimiseks, mis on sätestatud majanduspoliitilistes üldsuunistes ja tööhõivesuunistes ning Lissaboni strateegias üldisemalt,

- liidu tasandil võetud meetmete tulemuslikkust, mille eesmärk on aktiveerida/suunata kasvu kohandusfondi kasutamist (vt punkti IV.C). See võimaldaks liidul kohandada prioriteete/reageerida uutele vajadustele ning varustada need eelarveliste vahenditega.

See lähenemisviis annaks ka konkreetse panuse liidu majanduse haldussüsteemi, võttes täielikult arvesse jagatud eesmärkide saavutamiseks vajalike meetmete mõju. See tagab ühtekuuluvuspoliitika suurema järjepidevuse majanduspoliitiliste üldsuuniste ja tööhõivesuunistega, võimaldades seda paremini integreerida säästva kasvu Euroopa tegevuskavasse.

B. Vahendite lihtsustamine paremate tulemuste nimel

Poliitikasihtide edendamiseks liidu käsutuses olevad vahendid on õigusnormid, koordineerimine ja eelarveline toetus. Liidu ja liikmesriikide suhteline osa kulutustes ei ole igas poliitikavaldkonnas ühesugune. See esindab suurt osa sektorile (nt põllumajandus) antud finantstoetusest või märkimisväärset osa teatavale eesmärgile (nt ühtekuuluvus mahajäänud piirkondades) eraldatud vahenditest. Teistes valdkondades on Euroopa Liidu kulutused võrreldes liikmesriikide eraldatud vahenditega väiksemad, sellistel juhtudel tuleks tegutseda pigem taganttõukajana.

Sõltuvalt kulutuste erinevast rollist muude vahendite hulgas, mis toetavad kõnealust tegevusvaldkonda, võib ette näha erinevaid korraldusi rahastatavate meetmete valikumehhanismide, vahendite eraldamise, eelarvevahendite ja projektijuhtimise osas.

Liidu rahastamisprogrammide kavandamisel ja rakendamisel on siiski kolm kõikehõlmavat kaalutlust:

- eelarvevahendite valikus peavad kajastuma lihtsuse ja järjepidevuse kriteeriumid. Eelarve struktuuri tuleb võimalikult palju lihtsustada, et vältida vahendite tarbetut kattumist ning anda abisaajaile ja partnerkorraldusasutustele võimalus kõik ühest kohast ühe korraga kätte saada;

- täites poliitilist kohustust määratleda strateegilised eesmärgid ja rahastamisprogrammide raamistikud, piiritleb komisjon need juhtumid, mille puhul ta võtab otsese vastutuse rakendamise ja juhtimise eest;

- tuleb säilitada proportsionaalsus vahendite hulga ja nende kasutamisega seotud halduskulude vahel.

Pidades silmas eespool öeldut, kohaldab komisjon järgmisi põhimõtteid:

* Üks vahend poliitikavaldkonna kohta, üks rahastamisallikas programmi kohta. ELi rahastamisvahendid konsolideeritakse ja ratsionaliseeritakse võimalikult suures ulatuses nii, et igal tegevuskulude eest vastutaval poliitikavaldkonnal oleks vaid üks rahastamisvahend, mis kataks kõik selle meetmed. Väikesed eelarveread konsolideeritakse ühtse rahastamisvahendi alla isegi siis, kui selle vahendi puhul on tarvis mitut õiguslikku alust.

* Komisjon kaalub alternatiive omapoolsele otsesele haldamisele. Iga juhtumi puhul tuleks anda hinnang poliitika- ja kulutasuvusele ning selle alusel määrata kindlaks, milliseid tegevusi tuleks: a) juhtida otse tavapärastes tuumikosakondades; b) juhtida komisjoni kontrolli all olevates büroodes või ametites; [2] c) anda lepingulisel alusel ELi tasandi ,klassikalistele" ametitele, mis on komisjonist täielikult sõltumatud; d) juhtida detsentraliseeritult koostöös liikmesriikide ja/või piirkondadega.

[2] Nõukogu 19. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 58/2003, EÜT L 11, 16.1.2003, lk 1.

Komisjon on kindlaks määranud üldise lähenemisviisi haldusjuhtimise kohta, mille alusel saab teostusmehhanisme sujuvamaks muuta ning valida kõige sobivam ja kulutasuvam mehhanism. Lisas 1 kokkuvõetud lähenemisviisi täielik rakendamine võimaldab saada kasu paranenud tulemuslikkuse ja suurema tõhususe osas ning samuti võimaldab see järjekindlamat lähenemist täidesaatva olemusega ülesannete edukale lahendamisele.

Komisjon esitab üksikasjalikud ettepanekud lihtsustamise kohta eespool esitatud põhimõtete alusel järgmiste kuude jooksul. Juba praegu võib tuua sise- ja välispoliitika osas mõned näited:

i) Sisepoliitika

* Ühtekuuluvusvaldkonnas tuleks uue põlvkonna programmid organiseerida nii, et iga üksikprogrammi rahastatakse ühest allikast, Euroopa Regionaalarengu Fondist või Euroopa Sotsiaalfondist. Ühtekuuluvusfondi alla kuuluvates liikmesriikides tuleks hoogustada lihtsustamist ja järjepidevust nii, et kõik meetmed kavandataks ERFi toetatavate meetmetega samas raamistikus.

* Kõik maaelu arengumeetmed koondatakse kõigi piirkondade puhul (kaasa arvatud vähemarenenud liikmesriigid ja piirkonnad) ühtse rahastamis-, programmitöö-, finantsjuhtimise ja kontrollisüsteemi alla, mille kontsentratsioon võrdub praegu lähenemisprogrammide alla kuuluvate piirkondade omale.

* Uus keskkonna rahastamisvahend asendaks olemasolevad keskkonna rahastamisprogrammid.

ii) Välissuhete valdkonnas tehakse ettepanek lihtsustatud struktuuri kohta, mis põhineb 6 vahendil, asendades praegu olemasolevad rohkem kui 100 erinevat vahendit.

* Kaks uut vahendit (mis hiljem liidetakse) katavad kahte põhifunktsiooni: majanduskoostöö ja areng ühelt poolt ning rahu ja julgeolek teiselt poolt. See peaks asendama olemasolevad ülemäärased geograafilised või temaatilised vahendid ja hõlmama Euroopa Arengufondi integreerimist ELi eelarvesse.

* Humanitaarabi erivahend tuleks säilitada.

* Seatakse sisse uus (ühendatud) ühinemiseelne rahastamisvahend, mis asendab PHARE, ISPA ja SAPARDi. [3]

[3] Selles kontekstis võetakse arvesse ühenduse poliitikanõudeid, mida ühinevad riigid peavad rakendama.

* Laienenud liidu ja naaberriikide vahelise piiriülese koostöö tarvis on vaja eraldi uut naabruspoliitikavahendit.

* Makromajanduslikku finantsabi ei muudeta.

Uue naabrusvahendi loomine

Kogu ELi huvides on vältida uute eraldusjoonte tekkimist välispiiridel ja nende ümber ning edendada stabiilsust ja jõukust nende piiride sees ja neist väljaspool. ELi ühine ja ühendatud jõupingutus on selle ambitsioonika eesmärgi saavutamisel ülimalt oluline. Liikmesriikidel ei ole üksikult piisavalt vahendeid selle väljakutsega tegelemiseks. Komisjoni ettepandud uues naabruspoliitikavahendis keskendutakse säästva majandusliku ja sotsiaalse arengu edendamisele nendel piirialadel, tagades tulevaste välispiiride sujuva toimimise ja turvalise haldamise, tegeldes ELi ja tema naabrite selliste ühiste väljakutsetega nagu keskkond ning rahvatervis, ennetades organiseeritud kuritegevust ja võideldes selle vastu ning toetades inimestevahelist koostööd ELi liikmesriikide ja tema naabrite vahel.

Uue naabruspoliitikavahendi piiriülest komponenti rakendaks võimalikult lihtsalt ühe õigusvahendi kaudu, tuginedes olemasolevate Euroopa piiriüleste programmide põhimõtetele - partnerlus, mitmeaastased programmid ja kaasrahastamine.

IV. Uus finantsraamistik (2007-2013)

A. Piisav ajavahemik

Uue finantsraamistiku ajavahemik peab olema piisavalt pikk, et mõistlike eelarvevahendite raames oleks sidusalt kaetud ümberkujundatud ühenduse poliitikavaldkondade täielik järkjärguline juurutamine ja 12 uue liikmesriigi edukas integreerimine.

Nii komisjonil kui Euroopa Parlamendil on viieaastane ametiaeg. Edasised finantsraamistikud peaksid rohkem vastama sellele institutsioonilisele rütmile. Iga komisjon peaks osalema ühe finantsraamistiku koostamisel, millest osa ta peaks seejärel ellu viima. Selle kogemuse alusel vastutaks ta ka edasisele finantsraamistikule aluse loomise eest. Parlament kinnitaks ja kontrolliks aastaeelarve täitmist kokkulepitud finantsraamistiku alusel.

Enne tavalisele viieaastasele tsüklile liikumist teeb komisjon siiski ettepaneku üleminekulise seitsmeaastase ajavahemiku kohta 2007-2013. Seda on vaja, sest turuga seotud kulutuste ja otsemaksete areng põllumajanduses (EL-25) on kindlaks määratud aastani 2013 ning struktuurifondide praegune rakendamine ja kõigi institutsioonide teatav kohandamine nõuab aega.

B. Kulutuste liigendus ja kulutuste areng

Praegune kulutuste liigendus finantsperspektiivis on suures osas esimese finantsraamistiku ja selle järglaste pärand. Praegune finantsperspektiiv on liigendatud 8 kululiiki, koos alaliikidega on neid 11. Sihtotstarbeliste vahendite paigutamine paljude kululiikide ja alamliikide alla muudab süsteemi jäigaks, välistab kohase korrigeerimise ning vahendite tõhusama kasutamise liidu poliitiliste sihtide täitmiseks.

(Loomulikult õiguspärane) eelarvedistsipliin varjutab lõppeesmärgi, milleks on omada eelarvelisi vahendeid poliitilise/majandusliku eesmärgi saavutamiseks.

Väiksem arv kululiike ei kajasta mitte ainult laiemaid poliitilisi sihte, vaid annavad ka vajalikku ruumi manööverdusteks arengute korral, mida ei saa alati täpselt kümme aastat ette ennustada. Uue finantsraamistiku puhul teeb komisjon ettepaneku kasutada viit peamist kululiiki:

(1) Esimene kululiik kahe alamliigiga, mille eesmärk on suurendada konkurentsivõimet ja ühtekuuluvust säästva arengu nimel:

1a. Konkurentsivõime kasvu ja tööhõive nimel. See alamliik hõlmab kulutusi teadustööle ja innovatsioonile; haridusele ja koolitusele; ELi võrgustike turvalisusele ja keskkonnasäästlikkusele; integreeritud ühtse turu ja kaasnevate poliitikavaldkondade toetamisele; sotsiaalpoliitika tegevuskava rakendamisele.

1b. Ühtekuuluvus kasvu ja tööhõive nimel hõlmab kulutusi vähimarenenud liikmesriikide ja piirkondade lähenemise edendamiseks, ELi säästva arengu strateegia täiendamiseks väljaspool vähemjõukamaid piirkondi ja piirkondadevahelise koostöö toetamiseks.

(2) Säästev majandamine ja loodusvarade kaitse. Lisaks ühisele põllumajanduspoliitikale ja ühisele kalanduspoliitikale [4] kaetakse siit ka keskkonnaga seotud kulutused.

[4] EAGGFi Tagatisrahastu ja Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfond, mis praegu kuuluvad struktuurifondide alla, siirduvad sellesse kululiiki. Vastavad ülekantud summad lähevad siiski endiselt 4% arvutuse sisse uute liikmesriikide struktuuri- ja ühtekuuluvusfondide ,katmiseks"

(3) Kodakondsus, vabadus, turvalisus ja õigus hõlmavad meetmeid vabaduse, justiits- ja siseküsimuste ning kodakondsuse valdkonnas. [5]

[5] Siia kuulub ka piirikaitse ja varjupaigapoliitika, kodanike vastutus, institutsioonide väljaarendamine, juurdepääs avalikele hüvedele, toiduohutus, rahvatervis ja tarbijakaitse, kultuur ja audiovisuaalsektor, noorsootöö, teabepoliitika ja dialoog kodanikega.

(4) Euroopa Liit globaalse partnerina. [6]

[6] Siia kululiiki kuuluvad kõik välistegevused, sealhulgas ühinemiseelsed vahendid, naabruspoliitika, vaesuse vähendamine, tsiviilkriiside ennetamine ja ohjamine. Siia kuuluvad ka praegused hädaabi- ja laenutagatiste reservid [ja Euroopa Arengufond, kui see on integreeritud ELi eelarvesse]

(5) Komisjoni halduskulutused seotakse otse tegevuskuludega tegevusel põhineva halduse loogika alusel, mis on juba aastaeelarve koostamise alus, ning seetõttu sisalduvad iga eelmise nelja kululiigi eraldistes. Jääkkululiik Haldus jääb alles, selle alla kuuluvad muudele institutsioonidele peale komisjoni tehtavad kulud, pensionid ja Euroopa koolid.

Järjepidevuse ja läbipaistvuse nõudest tingituna integreeritakse solidaarsusfond finantsraamistikku. Seda tehakse nii, et solidaarsusfond ja seotud vahendid lisatakse ,ühtekuuluvuse" kululiiki (1b). Nagu ka hädaabi- ja laenutagatiste reservide puhul, mis integreeritakse kululiigi alla Euroopa Liit globaalse partnerina, ei piira uus liigitus vastavat eelarvemenetlust ega erihaldusmeetodeid. Fondid võetakse kasutusele vaid vajaduse korral.

C. Paindlikkus

Kümne aasta jooksul kuni aastani 2013 peaks olema võimalik teataval määral kohandada teekaardis määratletud prioriteete.

* Kulutuste ülemmäärade läbivaatamiskord peaks jääma peamiseks vahendiks, millega saab kohandada finantsraamistikku poliitiliste prioriteetide oluliste ja kestvate muutuste korral. Viimase kümnendi jooksul on siiski osutunud, et läbivaatamine on olnud peaaegu võimatu. Seetõttu on aastate jooksul loodud erinevaid ajutisi vahendeid ja korraldusi uute prioriteetide ja kiireloomuliste nõuete täitmiseks. Komisjon teeb ettepaneku anda vajadustele hinnang, näiteks triloogi kujul parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel enne iga esialgse eelarveprojekti esitamist.

* Aasta eelarvemenetlus peaks võimaldama piisavat paindlikkust kokkulepitud finantsraamistiku piires, et komisjon ja eelarvepädevad institutsioonid saaksid kiiresti reageerida lühiajalistele hädaabikriisidele või ootamatutele poliitilistele või majandussündmustele. Uue finantsraamistiku osas teeb komisjon ettepaneku lisada olemasolevatele vahenditele uus ümberjaotamise paindlikkus olemasoleva ,paindlikkusvahendi" asemel. See võimaldaks eelarvepädevatel institutsioonidel teataval määral ümber jaotada eraldisi kululiikide vahel, välja arvatud eraldised ühtekuuluvusele ja maaelu arengule mitmeaastaste programmide raames. Need tuleb vajaduse korral ümber jaotada liikmesriikide vahel perioodi alguses.

* Lisaks sellele teeb komisjon ettepaneku suurendada kulutuste vastavust muutunud oludele, luues kululiigi ,säästlik areng" (1a) raames kasvu kohandusfondi, et optimeerida säästva arengu teekaardis kindlaksmääratud kasvu- ja ühtekuuluvuseesmärkide teostamist, võimaldada vajalikku paindlikkust ebaühtlaste edusammudega arvestamiseks nende eesmärkide poole liikumisel ja rakendada vajalikke kohandusi ettenägematute sündmustega toimetulekuks, millel on märkimisväärne või ettenähtust suurem mõju kasvule ja tööhõivele. See võimaldab liidul reageerida ka kriisidele, mis on tekkinud seoses rahvusvaheliste majandus- ja kaubandusarengutega. Kevadise ülemkogu aastahinnangut teekaardi osas tehtud edusammude kohta kasutatakse teekaardi eesmärkide lünkadega tegelemiseks, täiendades kuluprogramme konkurentsivõime või ühtekuuluvuse kululiikides ning ergutades investeeringuid ja avalikku toetust võtmeprojektidele.

*

* Konkurentsivõime kasvu ja tööhõive nimel kululiigis on kuni 1 miljard eurot aastas. Lisaks sellele tehakse ettepanek kasutada ,N+2 eeskirja" kohaldamisel kahele ühtekuuluvusvahendile (Euroopa Regionaalarengu Fond ja Euroopa Sotsiaalfond) eraldatud kuid kasutamata raha maksimaalselt kuni 1 miljardi euro ulatuses aastas, mis lisatakse kasvu kohandusfondi.

V. Rahastamissüsteem

Kuigi komisjon koostab kohased konkreetsed ettepanekud omavahendite kohta omavahendite aruandes, [7] mis esitatakse nõukogule 2004. aasta suveks, pööratakse tähelepanu praeguse omavahendite süsteemi kahele elemendile.

[7] vastavalt omavahendite otsusele

A. Omavahendite struktuur

Praegust omavahendite süsteemi on kritiseeritud ELi kodanike jaoks ebapiisava läbipaistvuse, piiratud rahalise autonoomia ning selle keerukuse ja läbipaistmatuse osas.

Praegune rahastamissüsteem toimib siiski rahalisest seisukohast suhteliselt hästi, sest see on taganud sujuva rahastamise ja hoidnud süsteemi halduskulud suhteliselt madalal.

Üks võimalus praeguse süsteemi puuduste kõrvaldamiseks on tugevdada ELi eelarve rahastamisel maksul põhinevaid vahendeid. Suhteliselt suur ja nähtav maks, mida maksavad ELi kodanikud ja/või ettevõtted, võiks osaliselt asendada RKT sissemakse. See viiks liidu omavahendite süsteemi peamiselt riikide sissemaksetel põhinevalt rahastamissüsteemilt rahastamissüsteemile, mis peegeldab paremini liikmesriikide liidu ja Euroopa rahva olemust.

Võttes arvesse maksude ühtlustatuse taset ELis, võiks kavandada kolme peamist võimalust: 1) ettevõtte tulumaks; 2) tõelised käibemaksupõhised omavahendid; 3) energiamaks. Ühegi võimaluse korral ei pruugi kodanike maksukoormus tõusta, sest ELi maksu saaks korvata liikmesriigi eelarvesse kuuluva maksu või muude maksumäärade vähendamisega sama suures ulatuses. See oleks võimalik, sest maksul põhinevad vahendid asendaksid osaliselt praegu liikmesriikide tehtavad maksed oma RKT alusel, mitte ei lisanduks neile. Kuna RKT maksed väheneksid, saaksid liikmesriigid samas ulatuses vähendada muid tuluallikaid, seadmata ohtu eelarve stabiilsust.

Komisjon ei kavatse lähemas tulevikus teha ettepanekut uue omavahendi kohta. Ta esitab oma analüüsi ja järeldused omavahendite aruandes, mis võetakse vastu enne 2004. aasta suve. Kõnealuse aruande alusel võib käivitada protsessi, et luua uue omavahendi alus, mis asendaks suure osa riikide osamaksetest keskmise tähtaja jooksul.

B. Eelarvelise tasakaalustamatuse korrigeerimine

Euroopa Liit on solidaarsusel põhinev ühendus: osa eelarvest teenib selget solidaarsuse eesmärki ning eelarve teiste osade eraldised vastavad asjaomaste kuluprogrammide konkreetsetele sihtidele. ELi eelarvest netosaajad ja sinna netomaksjad jäävad alati alles, kuigi poliitilist kasu saab liit kui tervik.

Teatav tasakaalustamatus võib mõistetavalt tekitada probleeme. Seetõttu võib olla vajalik korrigeerida ülemäärast tasakaalustamatust, eeldusel et see on rangelt piiratud.

Korrigeerimismehhanism tuleb käivitada selleks, et korrigeerida ülemäärane negatiivne netosaldo ja püüda kohelda õiglaselt liikmesriike, kes teevad ELi eelarvesse ühesuguseid sissemakseid. Alates 1980ndate aastate keskpaigast on korrigeerimist kasutatud vaid ühe liikmesriigi puhul ja seda on rahastanud kõik teised liikmesriigid. Alates 2002. aastast on nelja liikmesriigi osa selle kompensatsiooni rahastamisel vähendatud 25% võrra nende tavalisest panusest. Komisjon teeb ettepaneku seada sisse üldistatud korrigeerimismehhanism, mis korrigeeriks nii ülemäärase eelarvekoormuse võrreldes suhtelise jõukusega (vastavalt 1984. aasta Fontainebleau Euroopa Ülemkogu järeldustele) kui väldiks mehhanismi mahu ülemääraset suurenemist.

Laienemise tulemuseks on ka see, et ühe liikmesriigi praegune korrektsioon suureneb märkimisväärselt, teised liikmesriigid peavad vastavalt rohkem maksma ning seetõttu hakkab ära kaduma eesmärk korrigeerida ülemäärast eelarvekoormust võrreldes suhtelise jõukusega.

Praeguse olukorra muutmata jätmine suurendaks märkimisväärselt kaldumist ühele liikmesriigile soodsas suunas. Olemasoleva korrektsiooni kaotamist ei peaks ka kõik liikmesriigid vastuvõetavaks, samuti ei lähendaks see liikmesriikide netosaldot jõukuse võrreldavale tasemele.

Üldistatud korrektsioonimehhanism, mis asendaks olemasoleva, oleks suunatud nende netosissemaksete korrigeerimiseks, mis on üle teatava eelnevalt määratletud piisava ,rahalise solidaarsuse" ülemmäära, mis on väljendatud protsendina rahvamajanduse kogutulust kooskõlas suhtelise jõukusega. Solidaarsus peab jääma liidu nurgakiviks ja seetõttu peaks mis tahes muudetud ja üldistatud mehhanismi mõju olema piiratud, vältides ülemäärast ja õigustamatut fiskaalkoormust, ning kõik liikmesriigid peaksid andma oma panuse sellesse mehhanismi.

Selle mehhanismi nõuetekohaseks toimimiseks tuleb määratleda terve rida parameetreid, sealhulgas arvesse võetavad kulude ja tulude kategooriad, ülemmäär, millest alates eelarve netotasakaalustamatust hakatakse (osaliselt) kompenseerima, korrigeeritava ülemäärase negatiivse saldo protsendimäär ja seotud rahastamiseeskirjad. Kõik liikmesriigid peaksid andma oma panuse sellesse mehhanismi.

Komisjon esitab sel eesmärgil üksikasjalikud ettepanekud üldise finantspaketi raames, milles käsitletakse nii tulusid kui kulusid.

LISA 1

Haldusjuhtimise põhimõtted: vähem otsejuhtimist, parem kontroll teostuse üle ja suurem kulutasuvus

Üks komisjoni reformi peamisi põhimõtteid on, et komisjoni tuumikjuhtkond keskendub tulevikus asutamislepingu poliitikavaldkondade arendamisele ja kontrollimisele. Nende poliitikavaldkondade elluviimine ning muud rakendustegevused Euroopa tasandil delegeeritakse muudele asutustele, kui see on asjakohane.

Muudele asutustele kui komisjoni tuumikjuhtkonnale delegeerimise nõuetekohane koordineerimine on väga oluline. Viimased otsused delegeerimise kohta on näidanud, et delegeerimise puhul tuleb parandada seotust ja süvalaiendada kriteeriume. Selleks kavatseb komisjon tugevdada üldist koordineerimist, kui ta edaspidi otsustab delegeerida tegevuse (kasutades mõnd tema käsutuses olevat võimalust, vt teatise jaotis III.B). Olemasolevate tegevuste puhul, mida viivad läbi välis-/delegeeritud üksused, kasutab komisjon astmelist lähenemisviisi, millega viiakse varem tehtud otsused kooskõlla uue raamistikuga.

Kasutatavad erinevad võimalused:

(1) jagatud juhtimine koos liikmesriikidega või delegeerimine siseriiklikele ametiasutustele. Kogemused põllumajanduse ja ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas pakuvad juba väärtuslikke õppetunde selles osas. Selle lähenemisviisi kasutamise kaks tähtsat kriteeriumi on: a) märkimisväärne kohalik sisu ja b) vastastikune täiendavus piirkondlike ja riiklike programmidega;

(2) delegeeritud üksused, sealhulgas:

a) bürood: komisjoni reformiga on sisse seatud haldusbürood. Senini on büroosid kasutatud täitevülesannete täitmiseks, mis ei ole otseselt seotud programmiga ega konkreetse ajavahemikuga. Nende eeliseks on madalamad tegevuskulud ja suurem tööalane paindlikkus eraldi asutamiskava ja eelarveridade näol. Bürood kuuluvad komisjoni otsese kontrolli alla;

b) ametid: praegu kuulub sellesse kategooriasse erinevaid ameteid, mille ülesanded ulatuvad abi andmisest arvamuste ja soovituste näol (nt Euroopa Toiduohutusamet) ja ülevaatusaruannete esitamisest (nt Euroopa Meresõiduohutuse Amet) kuni kolmandatele pooltele õiguslikult siduvate otsuste vastuvõtmiseni (nt siseturu ühtlustamisamet). Üldiselt on komisjon esindatud nendes ametites koos liikmesriikidega ja, kui see on asjakohane, kolmandate huvitatud poolte esindajatega. Komisjonil on piiratud seotus nende ametitega, kuigi ta on täielikult vastutav tulemuste eest. Täitevbürood on aga komisjoni otsese kontrolli all olevad asutused, mille põhikiri on sätestatud nõukogu määrusega. [8]

[8] Nõukogu 19. d