KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

reguleerivate asutuste koostöö kohta direktiivi 2012/34/EL artikli 63 lõike 2 alusel

1. SISSEJUHATUS

Euroopa Parlament ja nõukogu võtsid 21. novembril 2012 vastu direktiivi 2012/34/EL, millega luuakse ühtne Euroopa raudteepiirkond (uuesti sõnastatud)[1].

Direktiiviga 2012/34/EL on direktiivist 2001/14/EÜ[2] üle võetud kohustus, mille kohaselt liikmesriigid peavad looma reguleerivad asutused, kes vastutavad konkurentsiolukorra jälgimise eest raudteeteenuste turul, et vältida taotlejate diskrimineerimist ja tagada ühtse Euroopa raudteepiirkonna nõuetekohane toimimine.

Direktiivi 2012/34/EL artiklitega 55 ja 56 on veelgi karmistatud reguleerivate asutuste suhtes kohaldatavaid sõltumatusnõudeid ning laiendatud nende vastutust ja volitusi. Artiklis 57 on kindlaks määratud nii reguleerivate asutuste vahelise koostöö kui ka komisjoniga Euroopa tasandil tehtava koostöö struktuur ja eeskirjad, et muuta otsustusprotsessi sidusamaks kogu ELis.

Direktiiviga 2012/34/EL on loodud üleeuroopaline raudteevaldkonna reguleerivate asutuste võrk (edaspidi „võrk”), mille liikmed kohtuvad korrapäraselt. Selle võrgu näol on reguleerivate asutuste jaoks loodud platvorm, kus nad saavad vahetada teavet oma tegevuse, otsustuspõhimõtete ja -tavade ning peamiste menetlusküsimuste ja üle võetud liidu raudteeõiguse tõlgendamise probleemide kohta. Võrgu tegevus peaks andma alust ka mitme rakendusakti vastuvõtmiseks direktiivi 2012/34/EL raames[3].

Kõnealuse võrguga luuakse formaalne koostööstruktuur paljude eri tegevusvaldkondade jaoks ning see asendab reguleerivate asutuste töörühma, kelle ülesannete hulka varem kuulus reguleerivate asutuste vahelise koostöö tagamine. Vastavalt direktiivi 2012/34/EL artikli 57 lõikele 1 on komisjon võrgu liige ning kooskõlastab ja toetab selle tööd.

Lisaks võrgusisesele koostööle on direktiivi 2012/34/EL artikli 57 lõikega 2 ette nähtud, et reguleerivad asutused peavad aitama üksteist turujärelevalve teostamisel ning kaebuste või uurimiste menetlemisega seotud küsimustes, kehtestades sealhulgas ka konkreetse töökorralduse. Kõnealuse koostöö tagamiseks on artikli 57 lõikega 3 nõutud, et reguleeriv asutus, kes tegeleb rahvusvahelistele raudteeliinidele juurdepääsu või sellise liiniga seotud tasu määramisega, konsulteerib kõigi nende liikmesriikide reguleerivate asutustega, mida asjaomane rahvusvaheline rongiliin läbib, ja taotleb neilt enne otsuse tegemist kogu vajaliku teabe. Lisaks peavad kõik reguleerivad asutused, kellega konsulteeriti, vastavalt artikli 57 lõikele 4 esitama kogu nõutava teabe.

Selleks et tagada tõhusam jõustamine, peavad reguleerivad asutused direktiivi 2012/34/EL kohaselt edastama neile kaebuste ja omaalgatuslike uurimiste kohta esitatud teabe reguleerivale asutusele, kes vastutab asjaosalistega seotud meetmete võtmise eest (artikli 57 lõige 5).

Reguleerivad asutused võivad taotleda, et komisjon osaleks kõikides koostöötoimingutes ja hõlbustaks nende tegemist (artikli 57 lõige 7).

Määrusega 2010/913/EL konkurentsivõimeliseks kaubaveoks kasutatava Euroopa raudteevõrgustiku kohta[4] (raudtee-kaubaveokoridoride määrus) on reguleerivate asutuste jaoks kehtestatud konkreetsed koostöönõuded seoses raudtee-kaubaveokoridoris esineva konkurentsi jälgimisega. Sarnaselt direktiivis 2012/34/EL kindlaksmääratud sätetega reguleerivate asutuste koostöö kohta sisaldab ka raudtee-kaubaveokoridoride määruse artikkel 20 kohustuslikku konsultatsioonimehhanismi ja raudtee-kaubaveokoridoridega seotud juhtumeid käsitleva teabe esitamise ja selle edastamise eeskirju. Need eeskirjad on eriti olulised järelevalve teostamisel koridoride universaalteenistuste tegevuse üle[5] (näiteks ettevalmistatud rahvusvaheliste rongiliinide eraldamine).

Lisaks eespool kirjeldatud koostöömehhanismidele sisaldab direktiiv 2012/34/EL konkreetset sätet, mille kohaselt komisjonil on kohustus toetada reguleerivate asutuste võrgu liikmete vahelist teabevahetust. Selleks võib komisjon välja töötada elektroonilised vahendid (artikli 57 lõige 1).

Direktiivi 2012/34/EL artikli 57 lõikes 8 on sätestatud, et reguleerivad asutused peavad välja töötama ühised otsustuspõhimõtted ja -tavad ning lisaks antakse komisjonile võimalus selliste ühiste põhimõtete ja tavade kehtestamiseks vastu võtta rakendusakte.

Reguleeriva asutuse loomise ja nende asutuste koostöös osalemise kohustust ei kohaldata Küprose ega Malta suhtes seni, kuni nende territooriumil puudub raudteesüsteem (artikli 64 lõige 2).

Vastavalt direktiivi 2012/34/EL artikli 63 lõikele 2 peab komisjon reguleerivate asutuste võrgu kaudu saadud kogemuste põhjal esitama Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele aruande reguleerivate asutuste vahelise koostöö kohta. Sama sätte kohaselt peaks komisjon vajaduse korral esitama ettepaneku täiendavate meetmete kohta, et tagada terviklikum regulatiivne järelevalve Euroopa raudteeturu üle, eriti rahvusvaheliste teenuste puhul. Selleks tuleks vajaduse korral kaaluda ka seadusandlikke meetmeid.

Käesolevaga esitab komisjon eespool nimetatud institutsioonidele ja asutustele kõnealuse kohustuse täitmiseks aruande.

Käesolev aruanne näitab, et reguleerivad asutused on pärast uuestisõnastatud direktiivi jõustumist teinud korrapäraselt koostööd eelkõige otsuste tegemise tavade ja turujärelevalvega seotud teabevahetuse osas. Konkreetsetel juhtudel jäi koostöö siiski piiratuks ning praeguseks on reguleerivaid asutusi teavitatud vaid mõnest üksikust juhtumist rahvusvaheliste teenuste, konsultatsioonitaotluste ja reguleerivate asutuste teabevahetuse valdkonnas. Aruandes analüüsitakse eespool nimetatud arengusuundumusi ja tehakse kindlaks valdkonnad, kus reguleerivad asutused peaksid koostööd parandama.

2. REGULEERIVATE ASUTUSTE KOOSTÖÖ

Ehkki direktiivi 2012/34/EL sätted, sealhulgas reguleerivate asutuste vastutust ja organisatsioonilist ülesehitust käsitlevad sätted, tuleb üle võtta alles 16. juuniks 2015, rakendati reguleerivate asutuste vahelist koostööd käsitlevad sätted, mis ülevõtmist ei vaja, kohe pärast direktiivi jõustumist.

Reguleerivate asutuste võrk

Euroopa raudteevõrgu reguleerivate asutuste esimene koosolek toimus 13. ja 14. märtsil 2013 Brüsselis. Pärast võrgu loomist on selle liikmed korrapäraselt kokku saanud kolm korda aastas: kaks koosolekut toimub Brüsselis ja üks mõnes liikmesriigis. 2013. ja 2014. aasta märtsi- ja novembrikuised koosolekud toimusid Brüsselis. 2013. aasta juulis kohtuti Prantsusmaa reguleeriva asutuse kutsel Le Mansis ning 2014. aasta juulis Saksamaa reguleeriva asutuse eestvedamisel Bonnis.

Koosolekutel on korrapäraselt osalenud kõik liikmesriigid, kes on kohustatud looma sõltumatu reguleeriva asutuse, v.a Leedu ja Iirimaa[6]. Lisaks on koosolekutel vaatlejatena osalenud Šveits, Norra ja endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik .

Üldised märkused

Võrgus osalevate reguleerivate asutuste teabevahetus osutab sellele, et need asutused tegutsevad väga erinevatel tasanditel, tulenevalt mitmesugustest faktoritest, näiteks liikmesriigi suurus, käsitletud juhtumite arv, reguleeriva asutuse kogemused, haldussuutlikkus ja sõltumatuse määr. Mõnel reguleerival asutusel on suured kogemused (nt Austria, Madalmaad, Prantsusmaa, Saksamaa, Taani ja Ühendkuningriik), teised aga on kokku puutunud vaid mõne üksiku juhtumiga, kui sedagi (nt Kreeka, Soome, Leedu, Luksemburg). Mõne liikmesriigi puhul on põhjuseks puudulik konkurents siseturul, kaebajate vähesus või nende puudumine, samuti asjaolu, et reguleeriva asutuse töötajad ei vasta nõuetele või ei ole otsuste vastuvõtmisel piisavalt sõltumatud.

Peale selle võib märgata suuri erinevusi liikmesriikide reguleerivate asutuste vastutusalas: mõne liikmesriigi puhul hõlmab see juba praegu mitmesuguseid valdkondi ja täidesaatvaid volitusi, nagu direktiiviga 2012/34/EL on ette nähtud, teiste liikmesriikide puhul on vastutusala aga piiratud.

Vaatamata praeguseks veel kõrvaldamata erinevustele on parimate tavade jagamine ja võrgusisesed arutelud aidanud vähem kogenud reguleerivatele asutustele kaebustega tegelemiseks ja raudteeteenuste turu konkurentsiolukorra omaalgatuslikuks jälgimiseks antud volitusi üha rohkemära kasutada.

Võrgus arutatud olulisemad küsimused

Reguleerivate asutuste teabevahetus hõlmas eelkõige järgmisi küsimusi: liikmesriigi funktsioon, otsuste tegemisel ja jõustamisel saadud kogemused, turu areng, turujärelevalve ja ELi õiguse rakendamine asjaomases liikmesriigis. Muu hulgas arutleti eelkõige raudteetaristule juurdepääsu, teenindusrajatisi, raudteega seotud teenuste osutamist ja kasutustasusid käsitlevate uurimiste ja otsuste üle.

Võrgus toimunud arutelud aitasid välja selgitada valdkonnad, kus reguleerivatel asutustel on tekkinud probleeme direktiivi 2012/34/EL tõlgendamisel ja kohaldamisel. Probleeme on esinenud eelkõige valdkondades, mille puhul olemasolevat õigusraamistikku on direktiiviga 2012/34/EL muudetud või täiendatud või mille puhul komisjon sai volitused võtta rakendamise ühtlustamiseks vastu rakendusakte. Nende valdkondade hulka kuulub taristukasutustasude kontrollimine, eelkõige minimaalse juurdepääsuteenusepaketi otseste kulude arvutamise (artikli 31 lõige 3) ja lisatasude kohaldamise osas, ning küsimused, mis hõlmavad teenindusrajatistele juurdepääsu õigust ning teenindusrajatiste (eelkõige jaamade) ja raudteega seotud teenuste kasutamise eest võetavat tasu.

Komisjoni ülesanded

Komisjon on hõlbustanud reguleerivate asutuste vahelist koostööd võrgu koosolekute korraldamise ja juhatamise abil. Kõnealustel koosolekutel on komisjoni esindajad selgitanud komisjoni poliitilisi ettepanekuid, tutvustanud esimese raudteepaketi ülevõtmise ja rakendamisega seotud Euroopa Kohtu otsuseid ning andnud soovitusi direktiivi 2012/34/ELi rakendamiseks.

Reguleerivate asutuste seisukohtade arvestamiseks tutvustas komisjon võrguasutustele ka mitmesuguseid direktiivi 2012/34/EL kohaseid rakendusmeetmeid, mis muu hulgas hõlmavad järgmist:

· uued raudtee-reisijateveoteenused (põhieesmärgi kindlakstegemine artikli 10 lõike 3 alusel ja avaliku teenindamise lepingute majandusliku tasakaalu hindamine artikli 11 lõike 2 alusel);

· rongiliikluse korraldamisega otseselt seotud kulude arvutamise üksikasjalik kord (artikli 31 lõige 3);

· raamkokkulepete sõlmimise kord ja kriteeriumid (artikli 42 lõige 8);

· raudteeturu järelevalve (artikli 15 lõige 6);

· kasutustasude astmestamine, et stimuleerida rongide varustamist Euroopa rongijuhtimissüsteemiga (artikli 32 lõige 4);

· üksikasjalik kord kasutustasude kohaldamiseks müraga seotud kulude suhtes (artikli 31 lõige 5);

· raudteetaristu läbilaskevõime taotlejate suhtes kohaldatavad kriteeriumid (artikli 41 lõige 3);

· raudtee-ettevõtjatele tegevusloa andmise korra teatavad aspektid (artikli 17 lõige 5);

· raudteega seotud teenustele juurdepääsu kord ja kriteeriumid (artikli 13 lõige 9).

Lisaks korraldas komisjon nii võrgu allrühmade erikoosolekuid kui ka võrgu ja direktiivi 2012/34/EL artikli 62 kohaselt loodud komitee ühise töörühma (SERAC) koosolekuid, et arutada koos reguleerivate asutustega üksikasjalikult teatavate rakendusmeetmete sisu.

Peale selle on komisjon loonud mehhanismi, et toetada võrgu liikmeid seoses teabe vahetamisega oma töö, otsustuspõhimõtete ja -tavade, peamiste menetlusküsimuste ja üle võetud liidu õiguse tõlgendamise probleemide kohta. Kõik reguleerivad asutused täidavad kolm korda aastas enne võrgu koosolekut asjakohase küsimustiku. Küsimustikule antud vastused tehakse kättesaadavaks kõigile reguleerivatele asutustele ja nendes kirjeldatud olulisemaid probleeme arutatakse võrgu koosolekutel.

Raudtee-kaubaveokoridoride valdkonnas tehtav koostöö

Reguleerivad asutused on teinud koostööd raudtee-kaubaveokoridoride loomisel, et töötada välja asjakohased süsteemid ja töökord kaubaveokoridoridega seotud probleemide lahendamiseks, eelkõige selliste kaebuste korral, mis on seotud ettevalmistatud rahvusvaheliste rongiliinide eraldamisega universaalteenistuse poolt vastavalt raudtee-kaubaveokoridoride määruse artiklile 13.

Kaubaveokoridore hõlmavates koostöökokkulepetes, mille reguleerivad asutused on sõlminud raudtee-kaubaveokoridoride määruse artikli 20 kohaste koostöönõuete täitmiseks, on kindlaks määratud üks reguleeriv asutus, kes vastutab universaalteenistuse otsuste kohta esitatud kaebuste menetlemise eest. Kõnealused kokkulepped sisaldavad ka teabevahetuskorda ja kaubaveokoridoridega seotud juhtumite üle otsustamisel antava vastastikuse abi korraldamist käsitlevaid sätteid.

Reguleerivad asutused on juba allkirjastanud kokkulepped Reini–Alpide koridori, Põhjamere–Vahemere koridori, Atlandi koridori, Vahemere koridori ja Ida-Euroopa – Vahemere idaosa koridori kohta,[7] mis kõik hakkasid toimima 2013. aasta novembris. Ettevalmistamisel on kokkulepped Skandinaavia–Vahemere koridori, Läänemere – Aadria mere koridori ja Põhjamere–Läänemere koridori kohta, mis hakkavad toimima alles 2015. aasta novembris.

Paljud reguleerivad asutused suhtlevad korrapäraselt asjaomase kaubaveokoridori teiste reguleerivate asutusega, et jagada teavet ja arutada kaubaveokoridoridega seotud küsimusi, mis muu hulgas hõlmavad koridori universaalteenistuste järelevalvet, läbilaskevõime eraldamise raamistikku ja koridorialast teabedokumenti, või ühiselt uurida universaalteenistustele esitatud taotlusi ettevalmistatud rahvusvaheliste rongiliinide kohta.

Koridoriülese koostöövajaduse küsimuste ja reguleerivatele asutustele ühist huvi pakkuvate teemade käsitlemiseks korraldatakse reguleerivate asutuste võrgu koosolekute ja SERACi töörühmas raudtee-kaubaveokoridore käsitlevate koosolekute (mis toimuvad kaks korda aastas ja kus osalevad reguleerivate asutuste, liikmesriikide, taristuettevõtjate ja muude sidusrühmade esindajad) raames korrapäraseid arutelusid. Arutatud on järgmisi küsimusi: ettevalmistatud rongiliinide pakkumisega seotud küsimused (näiteks võimalus võtta arvesse terminali läbilaskevõimet või selgitada välja paindlikud ettevalmistatud rongiliinid); kõiki koridore hõlmava ühise raamistiku väljatöötamine läbilaskevõime eraldamiseks; tulemuslikkuse jälgimine; rakenduskavad; vastutuse jagamine koridori universaalteenistuse ja riiklike taristuettevõtjate vahel ning reguleerivate asutuste vastutus.

Kahepoolne koostöö ja konsulteerimine

Praegu on teada vaid mõni üksik juhtum, kus reguleerivad asutused on teinud koostööd kaebuste menetlemisel ja omaalgatuslike uurimiste läbiviimisel ning vahetanud teavet kooskõlas direktiivi 2012/34/EL artikli 57 lõigetega 3, 4 ja 5.

Tegemist on konsultatsioonidega, mille käigus selgitatakse välja rahvusvahelisel reisijateveoliinil teenuse osutamise taotluse majanduslik tasakaal ja põhieesmärk, ning ühisuurimistega, milles käsitletakse rahvusvaheliste rongiliinide eraldamist naaberliikmesriikide reguleerivate asutuste poolt.

Lisaks konkreetsete juhtumiga seotud koostöövajadusele korraldasid mõned reguleerivad asutused kahepoolseid kohtumisi, et arutada direktiivi 2012/34/EL rakendamise küsimusi, organiseerimistööd, rahastamist ja reguleerivate asutuste volitusi ning vahetada otsustuskogemusi.

Muud koostöövormid

Lisaks direktiiviga 2012/34/EL ette nähtud eri koostöövormidele teevad 21 liikmeriigi ja ELi mittekuuluva nelja riigi reguleerivad asutused praegu koostööd raudteevaldkonna sõltumatute reguleerivate asutuste rühma algatuse IRG-Rail (Independent Regulators Group – Rail) raames. Tegemist on reguleerivate asutuste eraalgatusega, mida direktiiviga 2012/34/EL ametlikult ette ei ole nähtud.

Rühma liikmed on omavahel arutanud konkreetseid vastutusküsimusi ja avaldanud mitmesuguseid dokumente, mis muu hulgas sisaldavad ülevaadet kasutustasude määramisest ja turujärelevalvearuandeid, milles võrreldakse konkurentsiolukorda eri liikmesriikide raudteeturgudel. IRG-Rail raames on välja töötatud ühisnäitajad turujärelevalvemeetmete ühtlustamiseks[8].

3. EDASINE TEGEVUS

Käesolevas aruandes esitatud analüüs osutab sellele, et reguleerivad asutused on teinud tihedat koostööd teatavates valdkondades, näiteks parimaid tavasid ja otsuste tegemise käigus saadud kogemusi käsitleva teabe vahetamisel võrgu kaudu (nagu on ette nähtud direktiivi 2012/34/EL artikli 57 lõikega 1). Seevastu direktiivi 2012/34/EL artikli 57 lõigete 2–6 kohast koostööd konkreetsete juhtumite lahendamisel on tehtud vähe.

Üks põhjus on see, et piiriülese mõõtmega juhtumid, näiteks rahvusvahelisi rongiliine käsitlevad kaebused, jõuavad reguleerivate asutusteni väga harva. See omakorda on seotud asjaoluga, et rahvusvahelisi rongiliine taotlevaid ettevõtjaid on vähe, kuna märkimisväärset osa rahvusvahelistest rongiliinidest käitatakse ikka veel koostöös riiklike raudteeveo-ettevõtjatega. Alates 2013. aasta lõpus tegevust alustanud raudteekoridorid, kus 2014. aastal esimest korda eraldasid ettevalmistatud rahvusvahelisi rongiliine universaalteenistused, peaksid kaasa tooma piiriülese mõõtmega juhtumite arvu suurenemise ja vajaduse reguleerivate asutuste vahelise tihedama koostöö järele ning kõnealuste koridoride loomine peaks soodustama ühtse Euroopa raudteepiirkonna edasist arengut.

Hiljutised arengusuundumused raudtee-kaubaveokoridoride tasandil näitavad, et taotlejad esitavad üha rohkem eri koridoride läbilaskevõime eraldamise taotlusi. See näitab, et reguleerivad asutused peaksid tihedamat koostööd tegema mitte ainult ühe koridori raames, vaid ka eri koridoride puhul, näiteks järelevalve teostamisel eri koridoride universaalteenistuste poolt rongiliinide eraldamiseks tehtud otsuste üle.

Reguleerivate asutuste vahelise koostöö tasandit ja direktiivi 2012/34/EL kohaste asjaomaste sätete tulemuslikkust analüüsides tuleks arvesse võtta ka asjaolu, et kõnealuse direktiivi ülevõtmise perioodil (tähtpäev: 16. juuni 2015) on liikmesriikide õigusraamistikud reguleerivate asutuste vastutuse ulatuse ja ELi õigusaktide rakendamisel tehtud edusammude osas endiselt väga erinevad sellistes valdkondades nagu kasutustasud või juurdepääs teenindusrajatistele.

Pärast seda, kui direktiiv 2012/34/EL on üle võetud ja kõikidele reguleerivatele asutustele on usaldatud artikli 56 kohane eri valdkondi hõlmav vastutus, peaks paljude reguleerivate asutuste töö maht eeldatavasti suurenema. Kõnealuse direktiivi alusel vastu võetud või tulevikus vastu võetavate rakendusaktidega töötatakse välja ühtlustatud eeskirjad põhilistes valdkondades, kus direktiivi rakendamise käigus esines probleeme ka reguleerivate asutuste võrgu tasandil.

Liikmesriikide õigusraamistike ja reguleerivate asutuste vastutusala ühtlustamine peaks lihtsustama ka reguleerivate asutuste ühiseid otsustuspõhimõtteid ja -tavasid, nagu on ette nähtud direktiivi 2012/34/EL artikli 57 lõikega 8. Eespool nimetatud ühiste põhimõtete ja tavade kehtestamist käsitlevad rakendusaktid peaksid veelgi hõlbustama direktiivi 2012/34/EL ühtlustatud rakendamist liikmesriikides ning tagama reguleerivate asutuste otsustusprotsessi sidususe sellistes kasutustasuga seotud küsimustes, mis ei kuulu minimaalse juurdepääsupaketi otseste kulude arvutamise üksikasjade hulka.

Praegu töötab komisjon välja rakendust (elektrooniline vahend), mis võimaldab reguleerivatel asutustel jagada teavet otsuste, menetletavate juhtumite ja nende tegevusega seotud muude küsimuste kohta internetifoorumis ja lihtsustaks koostööd (nagu on ette nähtud direktiivi 2012/34/EL artikli 57 lõikega 1). See rakendus peaks reguleerivatele asutustele kättesaadavaks tehtama 2015. aastal.

Korrapärane koostöö ja parimate tavade vahetamine reguleerivate asutuste võrgus peaks eeldatavasti aitama välja töötada ohutusasutuste ja tegevuslube väljaandvate asutuste vahelise teabejagamise ja koostöö raamistiku, mida kõik reguleerivad asutused vastavalt direktiivi 2012/34/EL artikli 56 lõikele 3 on kohustatud tegema.

Turujärelevalve valdkonnas esineb ikka veel mõningast kattuvust komisjonile direktiivi 2012/34/EL kohaselt pandud aruandluskohustuse ja reguleerivate asutuste järelevalvetoimingute vahel, eelkõige algatuse IRG Rail raames. Kõnealuses valdkonnas võib reguleerivate asutuste ja komisjoni vaheline tihedam koostöö edendada lähenemisviiside ühtlustamist ning lihtsustada aruandlust ja järelevalvet. See hõlmab mõistete ühtlustamise, ühiste näitajate ja teabekogumise alast koostööd.

4. KOKKUVÕTE

Vastavalt direktiivi 2012/34/EL artikli 63 lõikele 2 peaks komisjon vajaduse korral esitama ettepaneku täiendavate meetmete kohta, et tagada terviklikum regulatiivne järelevalve Euroopa raudteeturu üle, eriti rahvusvaheliste teenuste suhtes.

Euroopa Parlament kiitis 26. veebruari 2014. aasta seadusandlikus resolutsioonis ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2012/34/EL,[9] heaks kõnealuse direktiivi artikli 57 muudatuse, mille kohaselt komisjon peab vastu võtma seadusandliku ettepaneku asendada reguleerivate asutuste võrk hiljemalt 31. detsembriks 2019 üleeuroopalise reguleeriva asutusega, kes tegeleb piiriüleste küsimustega ja liikmesriikide reguleerivate asutuste otsuste vastu esitatud kaebustega.

Aruandes sisalduv analüüs näitab, et reguleerivad asutused on teinud tihedat koostööd ning vahetanud teavet oma töö, parimate tavade ja otsustusprotsessi kohta eelkõige raudteevaldkonna reguleerivate asutuste Euroopa raudteevõrgu raames ning teatavatel juhtudel ka omal algatusel. Samas on valdkondi, kus reguleerivad asutused peaksid omavahelist tegevust paremini kooskõlastama. Praegune õigusraamistik pakub selleks mitmesuguseid võimalusi, näiteks ühtsete rakendusaktide vastuvõtmine seoses ühiste otsustuspõhimõtete ja -tavade kindlaksmääramisega või teabe vahetamiseks ja reguleerivate asutuste menetletavate juhtumite arutamiseks sobiva elektroonilise vahendi väljatöötamisega.

Kuna praeguseks on reguleerivatele asutustele teatatud vaid mõnest üksikust piiriülesest juhtumist, puuduvad piisavad tõendid reguleerivate asutuste poolt direktiivi 2012/34/EL artikli 57 kohaselt kehtestatud koostöökorra tulemuslikkuse kohta. Siiski osutavad hiljutised suundumused, eelkõige koridoride tasandil, kus üha rohkem liine kasutab mitut koridori, asjaolule, et raudtee-kaubaveokoridoride rakendamiseks ja ühtse Euroopa raudteepiirkonna edasise arengu tagamiseks võib olla vaja kohaldada terviklikumat ja tulemuslikumat regulatiivset järelevalvet. Seetõttu jätkab komisjon reguleerivate asutuste vahelise koostöö edasise arengu jälgimist ja vajaduse korral hindab integreeritud regulatiivse järelevalve tugevdamise meetmete asjakohasust.

[1] ELT L 343, 14.12.2012, lk 32.

[2] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/14/EÜ, 26. veebruar 2001, raudteeinfrastruktuuri läbilaskevõimsuse jaotamise, raudteeinfrastruktuuri kasutustasude kehtestamise ja ohutustunnistuste andmise kohta, EÜT L 75, 15.3.2001, lk 29.

[3] Direktiivi 2012/34/EL artikli 11 lõikega 4, artikli 12 lõikega 5, artikli 13 lõikega 9 ja artikli 42 lõikega 8 on nõutud, et rakendusaktid peavad tuginema reguleerivate asutuste kogemustele ja võrgu tegevusele.

[4] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2010/913/EL, 22. september 2010, konkurentsivõimeliseks kaubaveoks kasutatava Euroopa raudteevõrgustiku kohta, ELT L 276, 20.10.2010, lk 22.

[5] Määruse 2010/913/EL artiklis 13 on sätestatud, et iga raudtee-kaubaveokoridori jaoks tuleb määrata või asutada ühine organ, mis annab taotlejale võimaluse esitada taotlusi ja saada vastuseid ühest kohast ja ühe toiminguna seoses taristu läbilaskevõimsuse taotlemisega kaubarongidele, mis ületavad kaubaveokoridoris vähemalt ühe piiri. Seda organit nimetatakse universaalteenistuseks.

[6] Vastavalt direktiivi 2012/34/EL artikli 59 lõike 1 punktile b oli Iirimaa kuni 15. märtsini 2013 sõltumatu reguleeriva asutuste loomise kohustusest vabastatud. Vaatamata erandi uuendamata jätmisele ei ole Iirimaa ikka veel osalenud direktiivi 2012/34/EL kohases reguleerivate asutuste vahelises koostöös.

[7] Need koostöökokkulepped on avaldatud järgmistel aadressidel: http://bit.ly/1vX0wSH (Reini–Alpide koridor), http://bit.ly/1Lbkqec (Põhjamere–Vahemere koridor.), http://bit.ly/17gsg9p (Atlandi koridor), http://bit.ly/1AFQyXK (Vahemere koridor) and http://bit.ly/1AQOBYF (Ida-Euroopa – Vahemere idaosa koridor).

[8] Täiendav teave kõnealuste dokumentide kohta asub aadressil http://www.irg-rail.eu/public-documents/.

[9] Euroopa Parlamendi seadusandlik resolutsioon, 26. veebruar 2014, ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta direktiivi 2012/34/EL (millega luuakse ühtne Euroopa raudteepiirkond) riigisiseste reisijateveoteenuste turu avamise ja raudteeinfrastruktuuri juhtimise osas (COM(2013)0029).