Resolutsioon teemal „Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee ettepanekud COVID-19 kriisi järgse ülesehituse ja taastumise kohta: „EL peab juhinduma põhimõttest, et liitu tuleb vaadelda ühise saatusega ühendusena““ COVID-19-järgse taastumise ja ülesehituse allkomitee töö põhjal

(2020/C 311/01)

Raportöörid: Petr ZAHRADNÍK (I rühm) Stefano PALMIERI (II rühm) Jan DIRX (III rühm)

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 10.–11. juuni 2020 istungjärgul (11. juuni istungil) vastu järgmise resolutsiooni. Poolt hääletas 221, vastu hääletas 0, erapooletuks jäi 6.

1. Sissejuhatus

1.1. Komitee toetab ja tervitab soojalt Euroopa Komisjoni ettepanekuid ELi taasterahastu „NextGenerationEU“ ja ELi 2021.–2027. aasta kogueelarve kohta. Käesolevas seisukohavõtus visandame, mis tuleks koroonaviiruse kriisi järgse ülesehituse ja taastumise ettepanekute abil saavutada. Meie jaoks on kesksel kohal järgmised neli punkti:

1.2. Komitee on veendunud, et koroonaviiruse kriisi mõjust saab taastuda edukalt ainult siis, kui sellega kaasneb meie ühiskonna ümberkujundamine. Peame keskenduma nii ülesehitusele kui ka taastumisele. Me ei saa lihtsalt taastada varasemat olukorda, vaid vaja on ümberkorraldusi ja parandusi. Komitee seisukohalt peab ümberkorraldamine ja parandamine põhinema kogu meie töö aluseks olevatel põhimõtetel: sotsiaalsete ja inimõiguste ning demokraatlike väärtuste ja õigusriigi kaitsmine, ühtse turu potentsiaali täielik rakendamine, kestliku arengu eesmärkide saavutamine, ringmajanduse loomine ja kliimaneutraalsuse saavutamine ELis hiljemalt 2050. aastaks. Samuti peame tagama hea valitsemistava ja demokraatliku vastutuse. Sama oluline on mõista, miks teatavad sotsiaalsed rühmad olid kriisi ajal haavatavamad, seda nii ebapiisava kaitse tõttu nakkuse eest kui ka elatusvahendite kaotamise tõttu, ning tegutseda sellise haavatavuse edasise piiramise nimel.

1.3. Euroopa poolaasta protsessi tähtsus taasterahastu „NextGenerationEU“ raamistikus sätestatud sekkumiste jälgimisel ja hindamisel üha suureneb ning sellega seoses leiab komitee, et majandus- ja sotsiaalpartneritel ning kodanikuühiskonna organisatsioonidel peaks olema selles protsessis oluline roll.

1.4. Uue taaste- ja ülesehitusprotsessi käigus loodab komitee, et eelseisev Euroopa tulevikku käsitlev konverents annab võimaluse tugevdada ja süvendada ELi institutsioonilist struktuuri ning ELi projekti tõeliselt uuendada, et suuta tulla toime järgmiste kümnendite katsumustega.

1.5. Lühiajalise majandusstiimuli raames tehtavad investeeringud peaksid olema kas neutraalsed või kiirendama Euroopa majanduse struktuurset üleminekut nullsaaste majandusele, bioloogilise mitmekesisuse taastamist ja kliimaneutraalsust 2050. aastaks.

1.6. Kõigi kodanike osalemine sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna organisatsioonide kaudu teeb majanduse ja ühiskonna reformimise võimalikuks. Seetõttu peavad liikmesriigid ja EL tagama, et selles keerulises protsessis ei jäeta kedagi kõrvale.

1.7. Kõige olulisem aga, mida koroonaviiruse kriisi üks peamisi õppetunde näitas, on vajadus tugevdada ELi terviseliidu loomise kaudu peaaegu iga Euroopa riigi tervishoiusüsteeme.

2. COVID-19 kriis on ELile väline sümmeetriline šokk, mille mõju liikmesriikides on erinev

2.1. COVID-19 kriis ja selle mõju ELile

2.1.1. Kuigi COVID-19 pandeemia täieliku mõju hindamine oleks käesoleva resolutsiooni koostamise ajal ennatlik, on juba praegu selge, et see on suurim majanduslik šokk, mis on Euroopa majandust tabanud pärast II maailmasõda. Taastumise tee saab olema pikk ja konarlik. Rahvusvahelise Valuutafondi ja Euroopa Komisjoni prognoos kinnitab, et kriis on mõjutanud kõiki ELi liikmesriike erineva intensiivsusega ( 1 ) . Kriis ei pane proovile mitte ainult meie käitumisharjumusi, vaid ka meie tootmis-, tarbimis- ja tööharjumusi.

2.1.2. Kriis on tõsine, kuna tabas liitu suure majandusliku ja poliitilise nõrkuse ajal. Mõnes riigis ei ole eelmise majandus- ja finantskriisi (2008–2010) negatiivne mõju veel leevenenud ning nende majandus on ikka veel üsna tundlik, õrn ja šokkide suhtes haavatav. Lisaks ei ole isegi jõukamates liikmesriikides mõned ühiskonnarühmad veel viimase majanduskriisi mõjust toibunud. Näiteks käib see puuetega inimeste kohta ( 2 ) . Lisaks tekkis kriis ELi jaoks otsustaval ajal, mil toimub üleminek majandusliku, keskkonnaalase ja sotsiaalse kestlikkuse suhtes tundlikule digimajandusele.

2.1.3. Kriisil on majanduslikust ja sotsiaalsest seisukohast häiriv mõju ning paljude tegevuste ja poliitikavaldkondade jaoks on esmatähtis, et meie elu, meie majandus-, sotsiaal- ja keskkonnasüsteemid ning meie organisatsioonid naaseksid „uue normaalsuse“ juurde.

2.1.4. Kriis on tõsine stressitest Euroopa Liidule tervikuna, meie majandussüsteemile ja sotsiaalsetele mudelitele, meie väärtustele ja demokraatiale.

2.2. Majanduslik mõju

2.2.1. Erinevalt eelmisest kriisist sunniti meid seekord paljusid tegevusi ilma viivituseta täielikult katkestama, mis tõi kaasa toodangu järsu languse, töötuse kiire kasvu ja elatustaseme halvenemise (reaalsissetuleku vähenemine, töökohtade ebakindlus, piiratud liikuvus), väliskaubanduse käibe tohutu vähenemise nii ELis endas kui ka kolmandate riikidega ning riigi rahanduse näitajate äkilise halvenemise.

2.2.2. Võttes aluseks olemasoleva analüüsi COVID-19 kriisi mõjust majanduskasvule, milles prognoositakse SKP kasvu vähenemist ligikaudu 8 %, ( 3 ) suureneks töötute arv maailmas 24,7 miljoni võrra, kusjuures 13–36 miljoni töökoha püsimine oleks ohus ( 4 ) . Oodata on ELi töötuse määra suurenemist 6,7 %-lt (2019) 9,0 %-le (2020) ( 5 ) . Kriis paneb tõsiselt proovile ka: i) väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate süsteemi, mis moodustab Euroopa tootmissüsteemi alustala; ii) suurte Euroopa ettevõtete süsteemi konkurentsivõime; iii) mõne majandussektori (majutus, turism, transport ja kultuur) püsimajäämise.

2.2.3. Prognoosid 2021. aastaks ( 6 ) on palju optimistlikumad, kuid tingimuseks on taastumine, mis sõltub siiski järgmistest parameetritest: piiravad meetmed peavad olema tühistatud; pandeemia tuleb hoida kontrolli all; liikmesriikide ja ELi poolt vastu võetud enneolematud rahandus-, fiskaal- ja regulatiivsed meetmed peavad osutuma tõhusaks, st need pehmendavad kriisi vahetut majanduslikku ja sotsiaalset mõju ning leevendavad majanduslike ja sotsiaalsete suhete ja üleilmsete väärtusahelate kauakestvat kahju.

2.2.4. ELi seisukohast on ühtne turg praktiliselt halvatud. Lisaks on liikmesriikide kriisipaketid põhjustanud ebavõrdsete tingimuste ohu, millega tuleb viivitamata tegeleda. Tulevaste investeeringute ebakindlus kasvas ja peamised näitajad, mh ostuhalduse indeks või ettevõtjate ja tarbijate usaldus, saavutasid ajaloolise madalseisu.

2.2.5. Raskeim majanduslik ja sotsiaalne mõju avaldub seega tõenäoliselt käesoleva aasta teises kvartalis, sõltuvalt eri sektorites kogetud intensiivsuse astmest. 2020. aasta teisel poolel võib loota majanduse taastumist, kuigi selle olemus võib riigiti erineda.

2.2.6. Kuid veelgi rängem on asjaolu, et šokk on täielikult halvanud ja muutnud meie tavapärast eluviisi. Taaste- ja taaskäivitamise protsessi osana tuleb keskenduda mitte ainult majandustulemuste taastamisele, vaid ehk veelgi hädavajalikum ja olulisem on anda lootust ja võimalusi kohandada oma elu „uue normaalsusega“, olles seejuures täielikus kooskõlas kestliku arengu põhimõtetega.

2.3. Sotsiaalne mõju

2.3.1. COVID-19 mõju tööturu tulemustele on ulatuslik. Lisaks pakilisele murele töötajate ja nende perede tervise pärast tuleb tõdeda, et viirus ja sellele järgnevad majandusšokid mõjutavad töömaailma kolmel olulisel viisil: 1) töökohtade arv (nii töötus kui ka vaeghõive); 2) töö kvaliteet; 3) mõju konkreetsetele rühmadele, kes on tööturu negatiivsete tulemuste suhtes haavatavamad. Mõned töötajate kategooriad on rohkem mõjutatud, sest neil puuduvad sotsiaalsed turvavõrgud: ebakindla töökohaga noored, eakad töötajad, puuetega töötajad, naised, sest nad on kõige tõsisemalt mõjutatud sektorites üleesindatud või pereliikmete eest hoolitsemise tõttu kodused, füüsilisest isikust ettevõtjad või platvormitöötajad, madalapalgalised töötajad, võõrtöötajad ja need, keda kutsutakse nähtamatuteks töötajateks, st deklareerimata töö tegijad. Tõenäoliselt suureneb märkimisväärselt ka palgavaesus ( 7 )

2.3.2. Kõigi töötajate tööhõive ja sissetuleku tagamine on prioriteet ning praeguseid poliitikameetmeid tuleb kujundada pikaajalist perspektiivi silmas pidades. EL vajab ELi ja liikmesriikide tasandil tugevat Euroopa sotsiaalse taastumise ja ülesehitamise strateegiat, mis kaasab aktiivselt sotsiaalpartnereid, selleks et ergutada majandust, kaitsta töötajate õigusi ja tagada kõigi heaolu. Vaja on põhjalikumaid institutsioonilisi ja poliitilisi reforme, et tugevdada taastumist ja suurendada vastupanuvõimet tugevate ja universaalsete sotsiaalkaitsesüsteemide kaudu, mis kriiside korral toimiksid automaatsete majanduslike ja sotsiaalsete stabilisaatoritena. See aitab taastada ka usalduse institutsioonide ja valitsuste vastu.

2.3.3. Kahe- ja kolmepoolne sotsiaaldialoog valitsuste, töötajate ja tööandjate organisatsioonide vahel on kestlike lahenduste väljatöötamise ja rakendamise keskne vahend ühenduse tasandist ülemaailmse tasandini. Selleks on vaja tugevaid, sõltumatuid ja demokraatlikke sotsiaalpartnerite organisatsioone.

2.3.4. Eriti hoolikalt tuleb tagada, et kriisist taastumine ei toimuks kahel kiirusel, nagu nägime viimase kriisi puhul. Toetada tuleb kõiki, et rühmad saaksid ühtselt, ilma et haavatavamad ühiskonnarühmad peaksid kannatlikult ootama, enne kui kogevad samasugust tööhõive ja elatustaseme paranemist nagu ülejäänud elanikkond. Eelkõige kehtib see noorte, puuetega inimeste, vähemusrahvuste ning rändajate ja pagulaste kohta.

2.3.5. Lisaks vajavad eritähelepanu ja -meetmeid tööturult välja jäänud rühmad, kes juba kannatavad vaesuse all, samuti uued vaeste rühmad, kelle osakaal eeldatavasti suureneb. Neid rühmi ohustab edasine marginaliseerumine, millega kaasnevad paljud sotsiaalsed ja terviseprobleemid.

2.3.6. Kodanikuühiskonna organisatsioonid ise on süsteemi ebavõrdsuse ja nõrkuse ohvrid. Nende praegust ja tulevast suutlikkust vajadustele reageerida ohustavad sageli napid ja kõikuvad ressursid. Selle probleemi tuleb käsitleda kodanikuühiskonna organisatsioonide rahastamismehhanismide abil.

3. Hinnang ELi reageerimise kohta COVID-19 kriisile

3.1. Erakorralised meetmed

3.1.1. Praegu määrab koroonaviiruse pandeemia Euroopas (ja samamoodi kogu maailmas) meie elu kõiki parameetreid, sealhulgas majandustegevust, -korraldust ja -süsteeme. Majandus ja majanduspoliitika vahendite kogum teenib täielikult kriisi eduka lahendamise huve ja annab olulise panuse selle lõpetamiseks. Kuid isegi sel kriitilisel ajal on asjakohane tagada, et — kättesaadavaks tehtud rahastamisallikaid kasutatakse tõhusalt ja sihipäraselt vajadusi arvesse võttes; — kõik toetuskõlblikud isikud (mh füüsilised isikud, ettevõtted ja äriühingud, mittetulundusühendused, avalike teenuste osutajad), keda pandeemia mõjutab, saaksid õiglast hüvitist; — pandeemia lõppemisel on majandus taaskäivitamiseks valmis, olles võtnud õppust praeguse kriisi sotsiaalsetest probleemidest, mida on vaja kiiresti lahendada.

3.1.2. Kuigi turg ja majandus ei saa võtta endale diagnoosija ja hindaja rolli tundmatu meditsiinilise probleemi lahendamisel, oleks samas praktiliselt võimatu pandeemia probleemi lahendada ilma majanduslikke ja finantskulusid nõuetekohaselt arvesse võtmata.

3.1.3. Seni on liikmesriigid ja asjaomased ELi institutsioonid võtnud kriisile reageerimisel mitmeid hädaolukorra-, ennetus-, stabiliseerimis- ja kompenseerimismeetmeid. Meetmed võib tüpoloogia alusel liigitada mitmesse kategooriasse, näiteks rahandus ja stabiliseerimine, fiskaal-, tagatis- ja krediidipõhine, regulatiivne ja menetluslik. Meetmed on suunatud kõigile eluvaldkondadele, kuigi peamiselt majandusele ja ettevõtlusele ning sotsiaalküsimustele (vt I lisa).

3.1.4. Meetmed moodustavad kõikehõlmava majanduspoliitika kombinatsiooni, sealhulgas rahapoliitiline reaktsioon, peamiselt uue kvantitatiivse lõdvendamise laine kaudu, mida täiendab uus väärtpaberite ostukava finantsturu likviidsuse toetamiseks EKP vastutusalas, Euroopa stabiilsusmehhanismi makromajandusliku stabiliseerimise funktsioon, fiskaalmeetmete kogum, alates paindlike eelarve- ja riigiabi eeskirjade ajutisest vastuvõtmisest kuni tohutute eelarvesüstideni pandeemiast mõjutatud ettevõtete ja üksikisikute toetuseks, tagasimaksekohustuste edasilükkamine ning ELi eelarvevoogude massiline ümberjaotamine. Väga oluline on ka erinevat liiki regulatiivsete ja menetluslike meetmete pakett.

3.1.5. Euroopa ühiskonna toetamise meetmetega seotud rahastamisallikate maht on hinnanguliselt peaaegu 3 triljonit eurot (16 % ELi 2019. aasta SKPst). Seni on see olnud majanduspoliitika meetmete kogum, mida rakendatakse ELi, kuid enamasti siiski liikmesriikide tasandil. ELi algne majanduslike meetmete kava koroonaviirusele reageerimiseks sisaldab ainult 165 miljardit eurot, mis on otse seotud ELi ühiste rahastamisallikatega toetuste ja rahastamisvahendite kujul. Teised ELi algatatud meetmed hõlmavad likviidsuse toetamist, paindlikumate eeskirjade rakendamist või tagatispõhiste finantsinstrumentide algatamist. Kõik muud otsesed fiskaalsed meetmed on liikmesriikide võetud või nende rakendatud. Tagantjärele on suurenenud ELi ettevalmistatud meetmete osakaal.

3.1.6. Hiljutine Euroopa Komisjoni pakett ELi tulevase rahastamise kohta, mis sisaldab ettepanekuid Euroopa ajutise hädaolukorra taasterahastu „NextGenerationEU“ ja ELi esialgse mitmeaastase finantsraamistiku (2021–2027) märkimisväärse kohandamise kohta, on selles valdkonnas pöördelise tähtsusega.

3.1.7. Viimane laiaulatuslik pakett kuulutati välja maikuu lõpus ja sellega on Euroopa Komisjon andnud tähelepanuväärse panuse praeguse olukorra lahendamisse. See on seotud tugeval ja asjakohasel suunitlusel põhineva uue vahendiga, milles keskendutakse üksnes COVID-19-järgsele väljumis-, taaskäivitamis- ja taastestrateegile. Selles püütakse keskenduda tegelikele vajadustele, et tagada ühtse turu ühtsus ja toimimine. Rahastamismudel näib olevat küllaltki mõistlik, sisaldades innovatsiooni ja solidaarsust liikmesriikidega. Tulevane taasterahastu „NextGenerationEU“ peab täiendama uut mitmeaastast finantsraamistikku, milles peavad piisavalt kajastuma ka muud ELi prioriteedid, mis ei ole tingimata seotud pandeemiaga (näiteks ELi roheline kokkulepe, ühtse turu ja ELi konkurentsivõime tingimuste parandamine, Euroopa sotsiaalõiguste sammas ja järkjärguline kohanemine kestliku arengu põhimõtetega, kõik rahvusvahelised lepingud ja konventsioonid, mille EL ja liikmesriigid on allkirjastanud ja ratifitseerinud).

3.2. Meetmete asjakohasuse/(eba)piisavuse analüüs ja järeldused

3.2.1. Nagu eespool mainitud, on tegu äärmiselt laiaulatusliku küsimusega, mistõttu on õige lahendus võimalik ainult siis, kui tagatud on hästi koordineeritud poliitikameetmete kombinatsioon, konkreetsete osalejate selged pädevused ning tegevuse asjakohane suunitlus ja ajakava. Vastuvõetud meetmete hulgas võime leida mitu uut ja uuenduslikku lähenemisviisi, mida saaks kasutada ka järgmisel perioodil.

3.2.2. Esimest korda pärast eelmist kriisi ja selle tagajärgi on hiljuti loodud stabiilsusmehhanismil võimalik stabiliseerida euroala makromajanduslikku keskkonda. Ka rahapoliitika vastus on olnud äärmiselt asjakohane, võimaldades finantssektoril säilitada töö ja tõhususe ning piisava likviidsuse. Väga olulised on ka meetmed, millega kehtestatakse paindlikumad riigiabi eeskirjad ja eelarvedistsipliin, mis võimaldab hoida rahalised vahendid ringluses ajal, mil kogunõudluse vähenemise oht suureneb. Äärmiselt oluline on olnud tagada võimalikult kiiresti kompensatsioon kõigile kriisist mõjutatutele – üksikisikutele, ettevõtjatele ja mittetulundusühendustele –, lubades neil lükata kohustuste täitmise edasi ja hüvitades neile karantiini ajal tekkinud kahju.

3.2.3. Ka hädaolukorrameetmed on olnud väga asjakohased. Kohapealne tegelikkus näitas, et isegi eluohtlikes olukordades eelistavad liikmesriigid ise hakkama saada. Koordineeritud meetmeid oluliste meditsiinitoodete ja -seadmete tarnimisel oleks olnud vaja mitte ainult praktilistel põhjustel, vaid ka selleks, et anda tähendus ELi ühtse turu väärtustele. See annab samuti inspiratsiooni väljumisstrateegia meetmete võtmisel ja piirangute kaotamisel, mida tuleb hoolikalt koordineerida. Hädaolukord avab ka tohutuid võimalusi tagatis- ja krediidipõhistele vahenditele, mida sel korral juhib peamiselt EIP vahendite kogum. See kajastab vajadust kaasata rohkem erakapitali avaliku huviga seotud eraldamiseeskirjade alusel. Kui tegelik vajadus ületab nii suurel määral riigi rahanduse piiratud vahendeid, on see ainus lahendus, mida saab „uues normaalsuses“ edasi arendada.

3.2.4. Sarnaselt kümne aasta taguse kriisiga on ka praegune periood näidanud ELi eelarve ohtlikku piiratust reageerimisel ootamatutele šokkidele, eriti kui šokid ilmnevad kehtiva finantsraamistiku lõpus. ELi eelarve paindlikkus paljastab korduvalt ELi finantsstruktuuri üht suurimat nõrkust. Kui on vaja mobiliseerida väga suures summas rahalisi vahendeid, tuleb luua uus vahend (näiteks taasterahastu „NextGenerationEU“) või usaldada see liikmesriikidele. Olukord osutab selgesti vajadusele ELi finantssüsteemi veelgi parandada, eriti ootamatute šokkide korral. Pragune mudel ei paku piisavat ühist ELi finantsbaasi, et toetada ELi ja euroala makromajanduslikku stabiilsust.

3.3. ELi institutsioonide pädevuse hindamine selliste meetmete võtmiseks

3.3.1. Eeltoodud kirjelduse ja analüüsi järel on meil väga hea meel Euroopa Keskpanga ja eurorühma asjakohase ja õigeaegse tegutsemise üle Euroopa stabiilsusmehhanismi aktiveerimisel. Samuti oli äärmiselt asjakohane Euroopa Komisjoni reageerimine, eriti paindlikumate eeskirjade ja hädaolukorra meetmete vastuvõtmine, et toetada selliste väga oluliste kaupade ja seadmete tarneahelaid, mida oli vaja vastulöögi andmiseks pandeemia alg- ja levikufaasis. Mõne aja möödudes võttis komisjon endale juhirolli, mais viidi sisse ulatuslik pakett ja asuti seda rakendama, sealhulgas kohandatud uue mitmeaastase finantsraamistiku ettepanek ja taasterahastu „NewGenerationEU“. Nüüd on oluline saada liikmesriikide toetus, et jõuda kokkuleppele paketi üle ja rakendada see võimalikult kiiresti. Kõige olulisem on aru saada asjaolust, et EL tervikuna jääb ulatuslike väliste šokkide korral endiselt küllaltki haavatavaks ja vaatamata pidevale paranemisele on ta valmisolek nende lahendamiseks teataval määral puudulik. Kõige kujundlikum näide selle kohta on ELi eelarve väga piiratud paindlikkus ja valmisolek reageerida.

3.3.2. Lisaks hakkasid ELi institutsioonid ja liikmesriigid alles mõne aja möödudes võtma meetmeid, et kaitsta terviklikku, ühtset ja tõhusat ühtset turgu – ELi integratsiooniprotsessi kõige olulisemat majanduslikku saavutust.

3.4. Tulevikustsenaariumid ja -probleemid

3.4.1. Kõige tõenäolisema tulevikustsenaariumi põhjal saavutatakse majandustsükli madalseis 2020. aasta teises kvartalis, mille teises pooles ilmnevad märgid majanduse järkjärgulisest taastumisest. Kui pandeemia teist lainet ei toimu ning väljumis- ja taastestrateegiad on asjakohased ja tõhusad, peaks 2021. aastal kasv jätkuma: majandustoodang saavutaks COVID-19-eelse taseme 2022. aastal ja investeeringud 2023. aastal. Seda stsenaariumi võib pidada realistlikuks, ehkki veidi optimistlikuks. Kuid tingituna suurest ebakindlusest peaks EL olema valmis vähem positiivseks sündmuste käiguks, mis võib hõlmata ka piiravate meetmete taaskehtestamist, rohkem erakorralisi meetmeid, suuremat pühendumist tagajärgede leevendamisele ning abi vajavatele ettevõtete ja üksikisikute sihipärasemat kompenseerimist.

3.4.2. Praegu ei ole käes mitte ainult tsüklilise majandusarengu etapp, vaid ka oluline ja otsustav hetk struktuuriliste ja reformidega seotud muudatuste tegemiseks Euroopa majandus- ja sotsiaalsüsteemides ning nende korralduses. Käesoleva perioodi eesmärk ei ole mitte ainult majanduse taaskäivitamine praktikas (tuues tsükli tagasi COVID-19-eelsele tasemele), vaid ehk veelgi olulisem on kavandada ning rakendada suuri kvantitatiivseid ja kvalitatiivseid muudatusi. Eesmärk on anda üldine hinnang meie sotsiaalsele, majanduslikule ja keskkonnamudelile ning teha kindlaks selle eelised ja puudused. Radikaalne ülesehitamine peab kajastuma lisaks uutele või kohandatud poliitikameetmetele ka uutes pädevustes, mis hõlmavad subsidiaarsuse põhimõtte kohaselt kõiki osalejaid (suhted liikmesriikide ja ELi institutsioonide vahel ning ELi institutsioonide omavahelised suhted). Samuti on aeg analüüsida, miks meie praegused sotsiaalsed ja majanduslikud struktuurid jätavad nii paljud inimesed selliste šokkide ohtu. Praegune pandeemia seadis eriti haavatavasse olukorda need, kes on ebakindla töösuhte tõttu jäänud ilma sotsiaalkaitsest ja häda korral sundpuhkuse kasutamise võimalusest, samuti need, kes olid oma kogukondadest ja neis toimivatest tugivõrgustikest isoleeritud.

3.4.3. Taaste- ja ülesehitusprotsessi peamised valdkonnad on järgmised: — kasutada ära ühtse turu kogu potentsiaal eesmärgiga säilitada selle integreeritus, toimivus ja tõhusus, et taastada konkurentsivõime; — täiendada ühtset turgu ulatusliku sotsiaalmeetmete kavaga, eelkõige Euroopa sotsiaalõiguste samba täielik rakendamine, et tagada ülespoole suunatud sotsiaalne lähenemine. — jätkata vajalikke struktuurimuutusi ja seotud investeerimistegevust, eelkõige seoses digitaalse, aruka ja sotsiaalse innovatsiooni ning kestlikule majandusele üleminekuga; — pidevalt parandada ELi konkurentsivõimet; — luua tingimused ELi omavarustatuse ja vastupanuvõime tugevdamiseks üleilmse mõjuga probleemidega tegelemisel; — luua tingimused kontrolli säilitamiseks ELi strateegiliste varade ja tööstuse üle; — toetada kõigi juurdepääsu tööturule, et luua kaasav ja vastupanuvõimeline tööjõud; — investeerida teatavate tõrjutud kogukondade kaasamisse, et tagada täielik sotsiaalne ja majanduslik osalemine; — jõuliselt parandada ELi tarneahelaid riskide ja hädaolukordade korral.

4. COVID-19 kriisi järgne aeg: Euroopa Liidul on võimalus ja vajadus muutuda

4.1. Must luik

4.1.1. Paljud vaatlejad seostavad COVID-19 kriisi Liibanoni matemaatiku Nassim Nicholas Talebi poolt kasutusele võetud musta luige mõistega: harvaesinev ja ettearvamatu sündmus, mis ei lähe kokku inimese tavapäraste ootustega, vaid on nii häiriv, et võib segi paisata elusid, muuta ettekujutusi ja igaveseks isegi kogukondi, keda see nähtus mõjutab ( 8 ) . Kas seisame COVID-19 hädaolukorraga tegelemisel ka tegelikult silmitsi musta luigega? Kas tegu on sellise ootamatu sündmusega? Või oleme nõrgendanud oma tervishoiusüsteeme, strateegilist tootmist ja sotsiaalseid struktuure järjestikuste valede valikutega? Tavaolukord saa enam olla poliitiline valik kriisi mõjude käsitlemisel. Euroopal on võimalus ehitada üles teistsugune maailm ning ELil peab olema selles oluline roll.

4.1.2. Sellest kriisist taastumiseks on seetõttu vaja teistsugust poliitikameetmete kombinatsiooni ja ajastust. Õige reageerimise korral saame kriisist üheskoos üle, päästame elusid ja ühiskonna heaolu, asetame veelgi selgemini oma sotsiaal-majanduslike mudelite keskmesse inimesed ja looduse ning edendame ülemaailmset partnerlust kestliku arengu nimel.

4.1.3. Seetõttu tuleb nüüd keskenduda igaühe jaoks olulistele küsimustele: ettevõtete toetamine kriisist ülesaamiseks, et nad suudaksid pakkuda inimväärset tööd, head elu- ja töötingimused, võrdne juurdepääs tervishoiule, puhas toit, vesi, õhk ja tarbekaubad, rikkalik loodus, ohutud kliimatingimused järgmise põlvkonna jaoks, üha kaasatum ja kõigile kättesaadav ühiskond ning tugevad ja toimivad demokraatiad, mis kaitsevad meid vajaduse korral ka edaspidi. Selle saavutamiseks peame olema edasipüüdlikud ja tegema õigel ajal õigeid valikuid. Vaja on ELi ülesehitus- ja taastekava.

4.1.4. Euroopa Komisjon peab võtma konkreetseid meetmeid, lubamata valitsustel rakendada „eriolukorda“, mis õõnestab inimõigusi ja õigusriiki. Valitsused ei tohiks koroonaviiruse kriisi kuritarvitada ega võtta meetmeid, mis ületavad kriisile reageerimiseks hädavajaliku, nt meetmed, mis on vastuolus eraelu puutumatuse, asjakohase seadusandluse menetluse, kohtusüsteemi volituste ja rollidega või kodaniku- ja kodanikuühiskonna õigustega. Kõik võetavad meetmed peavad olema proportsionaalsed ja aitama tagada avaliku julgeoleku. Eelkõige tuleb kaitsta nende sõnavabadust, kes toovad esile praegusest olukorrast tulenevad probleemid.

4.2. ELi taaste- ja ülesehituskava suunised

4.2.1. Komitee on veendunud, et koroonaviiruse kriisi mõjust saab taastuda edukalt ainult siis, kui sellega kaasneb meie ühiskonna ümberkujundamine. Peame keskenduma nii ülesehitusele kui ka taastumisele. Me ei saa lihtsalt taastada varasemat olukorda, vaid vaja on ümber korraldada ja parandada. Komitee jaoks peab ümberkorraldamine ja parandamine põhinema kogu meie töö aluseks olevatel põhimõtetel: siseturu täieliku toimimise saavutamine, inimõiguste, demokraatlike väärtuste ja õigusriigi kaitsmine, kestliku arengu eesmärkide saavutamine, ringmajanduse loomine ja kliimaneutraalsuse saavutamine ELis hiljemalt 2050. aastaks. Samuti peame tagama hea valitsemistava ja demokraatliku vastutuse.

4.2.2. Ükskõik kui head ja ulatuslikud võetavad meetmed ka pole, on need tõhusad ja neid toetatakse ainult siis, kui neid rakendatakse kohapeal ja neist saavad kasu inimesed, kellele need on mõeldud. Seetõttu on äärmiselt oluline usinalt töötada, et tagada nende tõhus rakendamine nii ELi institutsioonides kui ka liikmesriikides.

4.2.3. Kõige tähtsam on õppida ühiskonna ebaõnnestumistest, mis tingis pandeemia ajal ebaproportsionaalselt suure surmajuhtumite arvu. Peame silmas puuetega inimeste ja eakate hoolekandeasutusi, mis muutusid kriisi ajal nakkuste ja surmajuhtumite kasvulavaks. Sellest peab saama häirekell, et ELi raha ei või kunagi investeerida asutustesse, mis lisaks sellele, et neis jäetakse inimesed ilma õigusest vabalt valida seda, kuidas nad oma elu elavad, on ka oma struktuurilt ebasobivad nende kaitsmiseks vääramatu jõu korral.

4.2.4. Koroonaviiruse kriis on kahjuks ka selgelt näidanud, et kogu ELis on oluline süvendada intensiivset kasvatustööd, mille eesmärk on edendada inimõigustel ja demokraatlikul kooseksisteerimisel põhinevat kodanikukultuuri, tuginedes ELi toimimise lepingu artiklis 2 sätestatud põhimõtetele ja väärtustele. Kordame oma sügavat ja pidevat pühendumist sellistele ELi aluslepingutes väljendatud põhiväärtustele nagu inimõigused, demokraatia ja õigusriik.

4.2.5. Solidaarsus on kriisi lahendamise võtmesõna. Solidaarsus haiglate ja hooldekodude töötajatega. Solidaarsus palgast ilma jäänud töötajatega ja tööandjatega, kes oma ettevõtte päästmiseks loobuvad samuti palgast ja preemiast. Valitsuste solidaarsus majandus- ja kultuurisektori aga ka ühiskonna muude sektoritega, mis ei saa hakkama ilma abita. Ning eelkõige riikidevaheline solidaarsus, eriti Euroopa Liidus, sest liikmesriigid on majanduslikult nii tihedalt seotud, et tõhusaks osutub ainult kriisi mõju ühine ja toetav käsitlus.

4.2.6. Väga laiaulatuslik kestlik investeerimiskava annab vajalikud majanduslikud stiimulid ja suurendab vastupanuvõimet tulevastele šokkidele. Sellised ulatuslikud ja ümberkujundavad volitused annavad tulemusi ainult teatavatel konkreetsetel tingimustel, mida tuleb sõnaselgelt tunnustada. Seetõttu peaksid ELi koroonaviiruse kriisist taastumise kava majanduslikud ja keskkonnaalased eesmärgid olema seotud, tuues kasu kõigile. Selleks on vaja investeerimisprogrammide hoolikat valikut, pöörates tähelepanu sektoritele, millel on suured võimalused majanduse stimuleerimiseks, töökohtade loomiseks ja keskkonna ümberkujundamiseks (keskkonnahoidlikud stiimulid).

4.2.7. Seda silmas pidades tuleks Euroopa keskkonnahoidlikud stiimulid kujundada sobivaks mõlema üldeesmärgi saavutamiseks. Esiteks tuleb stimuleerida majandust ja luua töökohti, kindlustades samal ajal ohustatuid, ning teiseks toetada Euroopa majanduse ümberkujundamist puhta ja vastupidava tuleviku nimel. Korrates komisjoni asepresidendi Frans Timmermansi säutsu: „Meie kavandatav taastumine loob puhta, õitsva ja vastupidava ühiskonna, mida vajavad nii praegune põlvkond kui ka järgmised. Ühiskonna, kus kedagi ei jäeta kõrvale.“

4.2.8. Vastastikkus peab saama nõudeks. Kui avaliku sektori vahendeid kasutatakse erasektorile tulevikuväljavaadete pakkumiseks, on ühiskondliku väärtuse loomine ühiskonna õiguspärane ootus. Mõelgem kokkulepetele maksude maksmise, heade sotsiaalsete tööandjate, dividendide ja preemiate maksmata jätmise kohta, samuti kohustusele pingutada CO 2 heite vähendamise nimel, järgida keskkonnaalaseid õigusakte ja muuta ettevõtete liikuvuse poliitika kestlikumaks.

4.2.9. Praegusel majandusmudelil on mõõdupuu SKP kujul olemas, kuid see ei ole kunagi suutnud arvestada seda, mida inimesed tegelikult vajavad. Mõeldes täna järele, mida uus majandus- ja sotsiaalarengu mudel ELi jaoks tähendab, tuleb komitee arvates see oluline majandusnäitaja integreerida teise samaväärsega: kogukonna heaoluga.

4.2.10. Komitee leiab, et ülesehitus- ja taastekava keskmesse tuleb asetada kodanikud ja meie planeedi tulevik. Selleks on väga oluline lühikeses perspektiivis säilitada võimalikult palju netotööhõivet. Kuid samuti on oluline silmas pidada silmapiiri. Selline on tulevikukindel majandus, mis vastab ühiskonna vajadustele, ei soodusta kliimamuutusi, kasutab ressursse arukalt ning täiendab Euroopas põhivajaduste rahuldamise suutlikkust tervisliku elukeskkonna ja hea tööhõivega. Sellest juhindudes peame edasi liikuma, et tagada kestlik tulevik. Tulevikukindla majanduse eeldus on, et tagatud on võimalikult suur kättesaadavus kõigile töötajatele ning igaühel on võimalus panustada oma kogukonda ja ühiskonda tervikuna. Peame õppima uuest paindlikkusest, mille tööandjad on kriisi ajal kasutusele võtnud, et arvestada tööturust kõige rohkem kõrvale jäänud inimeste (puuetega inimesed, pikaajalised töötud, eakad töötajad) vajadustega, hõlbustades nende osalemist uues, keskkonnahoidlikumas majanduses. Seadkem sihiks liikumine kestliku tuleviku poole.

4.2.11. EL ja liikmesriigid peaksid tagama, et uutel puhta majanduse ettevõtetel, eelkõige idufirmadel ja VKEdel, oleks juurdepääs kapitalile, mida neil on vaja tulevikulahenduste väljatöötamise jätkamiseks.

4.2.12. Sotsiaalpartnerid tuleb kaasata toetusmeetmete väljatöötamisse ja tõhustamisse, et kompenseerida majandustegevuse puudumist paljudes sektorites ja kaitsta Euroopa raamistiku abil igat liiki töötajaid ja väikeettevõtteid. Vaja on piisavat ja kestlikku töötushüvitist ja muud liiki toetusi, sealhulgas Euroopa miinimumstandardeid netoasendusmäära, töötushüvitise õiguse kestuse ja ulatuse kohta. Sektorites, kus see on teostatav, võib pärast konsulteerimist sotsiaalpartneritega võtta kasutusele lühendatud tööaja. Mõnes liikmesriigis saavad karantiinis olevad töötajad haigushüvitist. Konsulteerimine sotsiaalpartneritega kaugtöö kättesaadavuse lihtsustamiseks on teine võimalus ettevõtete, töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate olukorra leevendamiseks. Lisaks võiksid valitsused anda VKEdele rahalist ja tehnilist abi, et aidata neil kiiresti arendada kaugtöö suutlikkust.

4.2.13. Kõigi kodanike osalemine sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna organisatsioonide kaudu teeb majanduse ja ühiskonna reformimise võimalikuks. Liikmesriigid ja EL peavad seetõttu tagama, et selles keerulises protsessis ei jäeta kõrvale kedagi, eelkõige kõige ebakindlamas olukorras olevaid töötajaid, pensionieelikuid, puuetega inimesi, madalapalgalistel ametikohtadel töötavaid naisi ja noori, eriti aga neid, kelle puhul on ilmne, et nad kuuluvad vähemuste hulka, kellel on rändetaust ning eelkõige neid, kes kuuluvad samaaegselt mitmesse eelnimetatud kategooriasse.

5. Taastekava

Komitee kutsub üles koostama taastekava, mis tagaks keskkonnahoidliku taastumise, märkimisväärse sotsiaalse taastumise ja samuti jõulise majandusliku taastumise ning väidab, et selline edasipüüdlik ja ümberkujundav kava on võimalik, kui see tugineb kuuele põhimõttele: solidaarsus, konkurentsivõime, kestlikkus, tööhõive säilitamine ning sissetuleku ja osalemise tagamine. Mida tugevamad on taastemeetmed ja mida rohkem on need kohandatud liikmesriikide ja nende elanikkonna olukorrale, seda usaldusväärsem ja võimekam on Euroopa, et tulla toime nende enneolematute probleemidega, millega me selles kriisis silmitsi seisame.

5.1. Ühtne turg

5.1.1. Ühtse turu strateegia on Euroopa projekti keskmes ning see võimaldab inimestel, teenustel, kaupadel ja kapitalil vabalt liikuda, pakkudes võimalusi Euroopa ettevõtjatele, tarbijatele ja töötajatele. Selle potentsiaali täielikuks ärakasutamiseks on vaja meetmeid tõkete kõrvaldamiseks. Lisaks peab ühtne turg pärast kriisi ja lähtuvalt muutuva keskkonna muudest aspektidest, nagu digiüleminek, täielikult kohanema uute ideede ja ärimudelitega. Eesmärk on seega taastada, taaselustada ja taas üles ehitada ühtne turg kui majanduse elavdamise vahend. Lühiajalised meetmed peavad hõlmama ka piiride viivitamatut avamist. Lisaks vajame lühiajalisi meetmeid kahes järgmises suunas.

Pingete lahendamine. Praegu välja joonistuvad ebavõrdsed tingimused tekitavad tõsist muret. Liikmesriikides rakendatavad toetuspaketid on väga erinevad ja on (vaatamata headele kavatsustele nõudlusšokki veidigi leevendada) toonud kaasa liikmesriikide vahelised ebavõrdsed tingimused. Lisaks tuleb riigiabi andmist käsitleda ja analüüsida sektoripõhiselt, uurides, kuidas need meetmed moonutavad lühi- ja pikaajalises perspektiivis konkurentsi ja võrdseid tingimusi.

Majanduse ja tootlikkuse käivitamine. Me vajame tootlikkust reaalmajanduses (see tähendab töökohti, ostujõudu ning põhitooteid ja -teenuseid). Tootlikkuse vorm võib olla erinev ja see võib lähtuda erinevatest ärimudelitest, kuid ebavõrdsuse edasise suurenemise vältimiseks peame selles valdkonnas meetmeid võtma. See käivitamine tähendab VKEdele ja tööstusele toetuspakettide ning soodsat keskkonna võimaldamist. Nagu me teame, moodustavad VKEd Euroopa majanduse selgroo ja need vajavad eritoetust, kuid sellega ei tohiks kaasneda lisakoormus ja bürokraatia. VKEde taastumine on võimalik ainult siis, kui neile tehakse kättesaadavaks ELi ja riiklik rahaline toetus. Siinkohal on otsustava tähtsusega toetused, laenud, likviidsuse tagamine, maksusoodustused, soodsad tingimused töötajate tööl hoidmiseks ja töölevõtmiseks, pankrotiseaduste läbivaatamine ja muu toetus. Pankrotiõiguse valdkonnas peaks EL võtma seadusandlikke meetmeid, et võimaldada COVID-19 tõttu pankrotti läinud väikeettevõtetel kiiresti oma tegevust uuesti alustada. Need meetmed peaksid olema ajaliselt piiratud.

5.2. Tööstusstrateegia

5.2.1. Hästi koordineeritud Euroopa tööstuspoliitika peab võtma arvesse nii COVID-19-st kui ka COVID-19-järgsest olukorrast tingitud praeguseid probleeme ning digiülemineku ja kestlikkuse aspekte. Seda peavad toetama ulatuslikud investeeringud kestlikesse majandus- ja ettevõttestruktuuridesse ning kvaliteetsete tavapäraste tähtajatute lepingute sõlmimisse. Väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate innovatsioonipotentsiaali kasutamine ning kaasava ringmajanduse ja kliimaneutraalse majanduse poole liikumine võivad tagada nii pikaajalise ressurssidega kindlustatuse kui ka lühiajalised tarned, mis on olulised tulevaste probleemide lahendamiseks.

5.2.2. Vaja on määratleda olulised tööstusharud ja sektorid ning neid tuleb toetada alates inimressurssidest kuni teadusuuringuteni. Selle tulemuseks on Euroopa tööstuspoliitika, mis kaitseb neid strateegilisi sektoreid turu eest ja tagab oluliste vahendite, näiteks respiraatorite, maskide ja muude pandeemiaolukorras vajalike toodete varustuskindluse. See tähendab nende ettevõtete toetamist, mis paigutavad oma tootmisvõimsuse ümber Euroopasse, võimaldades ELil taastada kontroll tootmise üle ja tagades autonoomia maailmaturul ning kõik see peab olema alati kooskõlas õiglase keskkonnaalase üleminekuga. Need ettevõtted ja äriühingud peavad olema kestlikud, nende töötajad peavad olema kaasatud ning nad peavad osalema rohelises kokkuleppes, mis toimib taaste- ja ülesehituskavade raamistikuna.

5.2.3. Nägemus ettevõtlusest kui teenusest tähendab selliste ettevõtete edendamist, mis annavad kõige suurema panuse ühisesse heaolusse – tervishoidu, sotsiaalhoolekandesse, haridusse, renoveerimisse, kultuuri, käsitööndusse ja loovusse, ning mis saavad kasu õiglasest, konkurentsipõhisest ja jätkusuutlikust ärikeskkonnast ja ühtlasi panustavad sellesse. Loomulikult käivad sotsiaalsed ja ökoloogilised kiireloomulised vajadused käsikäes, kuid keskkonnaalased argumendid peavad rohkem kui kunagi varem kujundama kõiki meie meetmeid ja poliitikavaldkondi, et seista vastu (öko)süsteemi hävitamisele. Sellega seoses tuleb näiteks saastavate sektorite ettevõtetele antava rahalise toetuse eraldamine siduda tegeliku üleminekuga sotsiaalsele ja keskkonnasõbralikule tootmisviisile.

5.2.4. Euroopa peab rahastama tegevusi, mis vastavad kahele kriteeriumile: strateegilise tootmise tagasitoomine, et tagada Euroopa sõltumatus, seda eelkõige tervisekaitse ja tervisealase reageerimise vallas, ning kvaliteetsete töökohtade loomine ning samuti keskendumine kestlikele investeeringutele, mis on sotsiaalselt vastutustundlikud ja keskkonnasõbralikud. Väikestel ja keskmise suurusega ettevõtjatel (VKEd), nagu ka suurettevõtjatel ja sotsiaalsetel ettevõtetel, võib olla oluline roll Euroopa tootmissüsteemi ümberkorraldamisel.

5.3. Roheline kokkulepe

5.3.1. Edendades üleminekut kestlikumale ja vastupanuvõimelisemale Euroopa majandusele, peavad keskkonnahoidlikud stiimulid tagama kaasava taastumise, mille käigus ei jäeta ühtegi eurooplast kõrvale.

5.3.2. Kooskõlas põhimõttega „ära tekita kahju“ peaksid lühiajalise majandusstiimuli raames tehtavad investeeringud olema neutraalsed või kiirendama Euroopa majanduse struktuurset üleminekut nullsaaste majandusele, bioloogilise mitmekesisuse taastamist ja kliimaneutraalsuse saavutamist 2050. aastaks. Selleks peaksid keskkonnahoidlikud stiimulid olema suunatud eelkõige meetmetele, mis mõjutavad positiivselt ressursitõhususe suurendamist, austavad meie looduskapitali ning vähendavad kooskõlas kliimaneutraalsuse põhimõttega kasvuhoonegaaside heitkoguseid keskpikas ja pikas perspektiivis.

5.3.3. Oluline on, et keskkonnahoidlikud stiimulid oleksid sihipärased, pakkudes majanduslikku toetust ja ajendeid sektoritele, millel on maksimaalne positiivne mõju koondtarbimisele. Keskkonnahoidlikud stiimulid, mille eesmärk on saavutada maksimaalne mõju majandusele, peaksid olema suunatud sektoritele, millel on märkimisväärne potentsiaal töökohtade loomisel, tingimusel et olemas on piisavad oskused. Sel viisil tuleb võtta arvesse koroonaviiruse kriisi asümmeetrilist mõju, mis avaldub ebaproportsionaalselt ELi lõunapoolsete liikmesriikide majanduses.

5.3.4. Euroopa rohelise kokkuleppega on Euroopa Liit alustanud üleminekut kestlikule majandusele. Seetõttu on mõistlik kombineerida majanduslikke toetusmeetmeid selle ülemineku jätkuva stimuleerimisega. Avaliku sektori vahendeid tuleb kasutada nii, et nendega kaasneks positiivne sotsiaalne ja keskkonnaalane mõju. Tööhõive puhul ei tähenda see tingimata, et säilitada või päästa tuleb samu töökohti või sama majandustegevust. Kui ettevõttel või sektoril ei ole kestliku majanduse raames asjalikke väljavaateid, võib abipaketti kasutada sektorisisesteks muutusteks või sektoritevahelisteks üleminekuteks.

5.3.5. Roheline kokkulepe nõuab tulevasi vastupidavaid äriettevõtteid, kes on pühendunud edu saavutamisele. Piiriüleselt tegutsevad Euroopa äriühingud on olulised ja kujutavad endast tähtsaid sotsiaalseid sidusrühmi. Nad peaksid oma äritegevuses juhinduma õiglase ülemineku poliitilisest kontseptsioonist. Kestlik ettevõte, milles võetakse kuulda töötajate seisukohti ja milles on tagatud kohustuslik teavitamine ja konsulteerimisõigus ning osalemine juhatuse tasandil, integreerides seejuures makromajanduspoliitika kollektiivlepingutesse, on peamine poliitiline osaleja selle kontseptsiooni ellu viimisel. Kui töötajad saavad osaleda aktiivselt sellise äriühingupoliitika kava rakendamises, mis põhineb õiglast üleminekut soodustava kestliku ettevõtte kontseptsioonil, annab see võimaluse tagada inimväärsed töökohad ja inimväärsed töötingimused tervislikus keskkonnas ja elamisväärsetes piirkondades.

5.3.6. Toetuspaketid peaksid olema etapiviisilised, sest keegi ei suuda ennustada, kuidas areneb majandus pärast koroonaviiruse kriisi. Seepärast pooldame toetusmeetmete rakendamist etappide kaupa, et oleks võimalik teha kohandusi lähtuvalt sektori edusammudest ja hindamistest, milles juhindutakse osaliselt soodsast mõjust kliimale ja loodusele.

5.3.7. Rohelises kokkuleppes tuleb säilitada kvaliteedil ja kestlikkusel põhinev Euroopa põllumajandusmudel. Taastekavaga tuleb edendada: — kestlikumaid toidusüsteeme nii tootmise kui ka tarbimise tasandil, seda kooskõlas komisjoni kavatsustega kestlikus toidustrateegias „Talust taldrikule“; — ELi sõltumatust toiduainetega varustamisel, ühendades seejuures Euroopa põllumajanduse eri vormid ning majanduslike, sotsiaalsete ja keskkonnaaspektide integreerimise; — ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegia uut julget ettepanekut: bioloogilise mitmekesisuse strateegia peab olema kõigi taastamisalaste jõupinguste keskmes. Edasipüüdlik strateegia annaks tugeva ja sidusa signaali keskkonna-, kliima-, rahvatervise- ja sotsiaalmeetmete kohta. See tooks kasu nii ühisele põllumajanduspoliitikale kui ka Euroopa toidusüsteemile ning võiks seega jätkata nende kestlikumaks muutmist.

5.4. Investeerimisprioriteedid

5.4.1. Jätkusuutlik investeerimine kogukondadesse, juurdepääsetavasse avalikku ruumi, tervishoidu, kaasavasse haridusse, sotsiaalteenustesse, süsinikdioksiidiheitevabadesse hoonetesse ja taristusse, bioloogilise mitmekesisuse kaitsesse ja taastamisse ning energiatootmise detsentraliseerimisse on hädavajalik heaolumajanduse saavutamiseks. Üks selline valdkond, mida tuleks pidada esmatähtsaks, on hoonete energiatõhusaks renoveerimine. Renoveerimislaine peaks andma samas ka muuta hooned tulevikukindlaks, suurendades selliste elamute kättesaadavust vananevale elanikkonnale ja üha suuremale hulgale puuetega inimestele.

5.4.2. 2 heitest Euroopas. See on tohutu töö, sest 75 % elamu- ja ärihoonetest ehitati enne ELi energiatarbimise eeskirjade kehtestamist. Kütteostuvõimetute inimeste kodude renoveerimine ELis vähendaks märkimisväärselt rahvatervisele tehtavaid kulutusi. Varasemad uuringud on näidanud, et kütteostuvõimetuse hind nüüdisaegses tervishoiusüsteemis on tõenäoliselt kolm korda kõrgem kui eluaseme taastamiseks võetud meetmete maksumus Ehitussektor on oluline: miljonite majade renoveerimine nende energiatõhusaks ja kestlikuks muutmiseks tõmbab selle sektori taas käima ja toob meid sammu võrra lähemale kliimaneutraalsuse saavutamisele. Ehitus on töömahukas ja hoonete energiatarbimine (valgustus, küte) moodustab kolmandiku COheitest Euroopas. See on tohutu töö, sest 75 % elamu- ja ärihoonetest ehitati enne ELi energiatarbimise eeskirjade kehtestamist. Kütteostuvõimetute inimeste kodude renoveerimine ELis vähendaks märkimisväärselt rahvatervisele tehtavaid kulutusi. Varasemad uuringud on näidanud, et kütteostuvõimetuse hind nüüdisaegses tervishoiusüsteemis on tõenäoliselt kolm korda kõrgem kui eluaseme taastamiseks võetud meetmete maksumus ( 9 )

5.4.3. Arvestades eluasemete, arhitektuuri- ja taristupärandi vananemist, juhib komitee tähelepanu sellele, et oluline on teha piisav hulk investeeringuid, mille eesmärk on kindlustada (seismoloogiliselt ebastabiilsetes piirkondades) eluasemete, kunstipärandi (suurlinnapiirkonnad, linnad, külad) ja transporditaristu varad (sadamad, sillad, kiirteed jne).

5.4.4. Taastuv- ja madala süsinikusisaldusega energia ulatuslikum kasutamine ei nõua mitte ainult vajalike süsteemide paigaldamist, vaid ka kogu Euroopa elektrivõrgu ja salvestusvõimaluste ajakohastamist.

5.4.5. Taastekava annab võimaluse investeerida hädavajalikku ühistransporti ning tagada tõeline üleminek ühelt transpordiliigilt teisele, vähendades õhusaastet ja aidates kaasa kliimameetmetele. See tähendab meie linnadele rohkem tramme, tava- ja heiteta busse ning tõelist ühenduvust. ELi tegevuskava ja ulatuslik rahaline toetus võimaldab ajakohastada, laiendada ja hooldada raudteid ning investeerida rongidesse, öörongidesse, piiriülestesse raudteeühendustesse ja muudesse raudteetranspordiga seotud uuendustesse. Vaja on koordineerimist ELi tasandil, et tagada lühilendude asendamine kestlike alternatiividega. Vähendades liiklust maanteedel, tuleb kaubavedudeks kasutada rohkem raudteid, siseveeteid ja mereteid (nt kestlik lähimerevedu).

5.4.6. Tuleb rajada alus Euroopa heitevaba liikuvuse tööstusele, mis suudab vastata kasvavale nõudlusele sisepõlemismootorite alternatiivide ja laadimistaristu järele nii autodele, kaubikutele, bussidele kui ka veoautodele, ning suurendaks ka raudteesektori tarneid. See hõlmab ka ulatuslikku elektrisõidukite laadimisjaamade võrku kogu Euroopas ning kestlike ja tõhusamate akude arendamist. Sellega peavad kaasnema ümberõppeprogrammid, mis pakuvad fossiilkütustel põhinevast transpordisektorist lahkuvatele töötajatele uusi karjäärivõimalusi.

5.4.7. Nagu oli mitmes linnas juba näha, pani liikumispiirangute periood proovile linnaruumi ja liikuvuse traditsioonilise kasutamise ning julgustas eksperimenteerimist. Taastumisperioodil võib veelgi suureneda jalgrataste kasutamise populaarsus, kuna see aitab kaasa füüsilisele distantseerumisele, vähendab ühistranspordi kasutajate hulka ning tekitab rohkem ruumi ja võimaldab lihtsamat juurdepääsu kohalikele kauplustele. Investeeringud jalgrattataristu parandamisse võivad avaldada kiiret mõju linnades ja linnadevahelises liikluses ning stimuleerida jalgrattasõidu ökosüsteemi.

5.4.8. Rohelise kokkuleppe õnnestumiseks on oluline majanduse ümberkujundamine ringmajanduseks. Seetõttu tuleb näiteks terase- ja tsemenditööstust (suured energiatarbijad) ning keemiasektorit ümber korraldada erinevalt.

5.4.9. Taastepakett, mille keskmes on üleminek ringmajandusele, võib märkimisväärselt kiirendada vajalike taristute arendamist ning edendada alternatiivsete materjalide ja uute tehnoloogiate innovatsiooni. Esiteks peaks EL raiskamise vältimiseks toetama algatusi, mille eesmärk on luua renoveerimise ja korduskasutamisega tegelevaid idufirmasid ja sotsiaalseid ettevõtteid, ning toetama majanduslanguse ajal töö kaotanud inimeste asjakohast (ümber)koolitust. See võiks keskenduda eelkõige õiglase ülemineku piirkondadele, mis võimaldavad üleminekut kaevandamiselt jäätmesõelumisele.

5.4.10. Teiseks, olmejäätmete liigiti kogumine on peamine tingimus selleks, et jäätmetest saaks ringlussevõtu vahendusel luua uut väärtust. Seetõttu peaks EL toetama kohalikke omavalitsusi järgmise viie aasta jooksul olmejäätmete kogumise, eraldamise ja ringlussevõtu taristutesse tehtavate investeeringute puudujäägi ületamisel.

5.4.11. Koroonaviiruse kriis näitas, et digirevolutsioonil on oluline osa meie kogukondade kriisitaluvusvõime suurendamises. Ülimalt tähtis on investeerida oluliste teenuste digitaliseerimisse ning suurendada valitsuste, seadusandjate ja avaliku sektori asutuste suutlikkust osutada teenuseid kriisi ajal. Samas peame mõistma, et digitehnoloogia on vahend, mitte lõppeesmärk. Peame võtma digitaaltehnoloogiat ümbritseva raamistiku avaliku sektori omandisse ja juhtima seda kõrgete kestlikkuse standardite, sealhulgas tugevate demokraatlike ja tehnoloogiliste kaitsemeetmete poole, millega kaasnevaid kulusid ja teadmisi toetavad meetmed, mis ei jäta kedagi kõrvale. Kooskõlas ELi juurdepääsetavuse aktiga tähendab see vajadust tagada, et digitaalne revolutsioon võimaldaks juurdepääsu ELis elavale rohkem kui 100 miljonile puuetega inimesele.

5.4.12. Strateegia „Talust taldrikule“ peaks andma selge suuna ELi toidusüsteemile pärast praegust tervishoiukriisi ning julgustama võtma meetmeid kestlikumate, vastupidavamate ja õiglasemate toidutarneahelate loomiseks. Hooajalise tööjõupuudusega tegelemiseks ja tarneahela häirete vältimiseks on vaja lühiajalisi meetmeid. Pikemas perspektiivis peavad strateegia „Talust taldrikule“ ja ühine põllumajanduspoliitika suurendama meie toidusüsteemi vastupanuvõimet ja kestlikkust, taastades mitmekesisemad põllumajandusmudelid, edendades kohalikke toidujaotuskeskusi ja lühemaid tarneahelaid ning parandades väikepõllumajandustootjate, väikese mõjuga kalurite ja vesiviljelustootjate turulepääsu.

5.4.13. Vaja on investeerida ümberõppeprogrammidesse sektorites, mis ei ole tõenäoliselt tulevikukindlad (näiteks seetõttu, et nad sõltuvad suurel määral fossiilkütustest). See tähendab, et nad peavad otsima võimalusi, kuidas vähendada fossiilkütuste kasutamist ja muutuda keskkonnasõbralikumaks. Me pooldame sihipärast investeerimispoliitikat, mis suunab töö kaotanud inimesed sujuvalt sektoritesse, kus valitseb töötajate nappus, eeskätt sotsiaal- ja keskkonnasektorisse.

5.4.14. Liikmesriigid peavad rohkem investeerima avalikesse teenustesse, sest nagu kriis näitas, on avalikel teenustel oluline roll inimeste elude päästmisel ja pandeemiaga võitlemisel. Seetõttu peaksid Euroopa juhid kaaluma ELi eelarve-eeskirjade kohaldamisel tasakaalus eelarve nõuet, jättes avaliku sektori investeeringud eelarvepuudujäägi arvutamisel kõrvale ning võttes arvesse olemasoleva võlataseme jätkusuutlikkust. EL peaks põhjalikult hindama konkurentsieeskirjadel põhinevate strateegiliste avalike teenuste liberaliseerimist. Samuti tuleks parandada juurdepääsu avalikele teenustele.

5.5. Sotsiaalmeetmed

5.5.1. Euroopa sotsiaalõiguste samba rakendamine Euroopa tasandil ja kõigis liikmesriikides on oluline samm, et alustada proaktiivselt sotsiaalse lähenemise protsessi. Euroopa sotsiaalõiguste sammas on vahend uue ja ajakohastatud sotsiaalvaldkonna tulemustabeli loomiseks.

5.5.2. Peame seadma töökohad ELi strateegia keskmesse, tähtsustades oskusteavet ja selle pidevat rakendamist haridus-, koolitus- ja elukestva õppe süsteemi kaudu, mis võimaldab Euroopa tööjõul kohaneda muutustega tootmissüsteemis pärast digi- ja rohepööret.

5.5.3. Äärmiselt tähtis on COVID-19 kriisist taastumise etapis tööd uuesti mõtestada. Tööviljakuse kasvu taotlemine nii era- kui ka avalik-õiguslikel alustel toimivas tervishoiu- ja hooldussektoris kahjustas teenuse kvaliteeti ja halvendas töökogemust, põhjustades tervishoiukriisi ajal ulatuslikke tagajärgi enamikus ELi riikides. Tegevuse teenusekesksemaks muutumine viiks töömahukama majanduseni, mis tasakaalustaks töökohtade ebakindlust nendes sektorites, toetaks suuremat tööhõivet ja tooks töökohad reaalmajandusse tagasi. Seepärast on hädasti vaja poliitikat, millega toetada kvaliteetset tööd tööjõumahukates ja kvaliteetseid teenuseid pakkuvates sektorites.

5.5.4. Komitee avaldab poolehoidu Euroopa Komisjoni 2020. aasta ajakohastatud tööprogrammile ( 10 ) kui kompromissile sotsiaalse mõõtme säilitamiseks taastestrateegias. On mitmeid seadusandlikke ja muid kui seadusandlikke algatusi, mis ei kannata viivitamist ega edasilükkamist, sest tegemist on sotsiaalmeetmete kava sammastega. See hõlmab vastuvõetud direktiivide ülevõtmist juba kokku lepitud ajakava järgi (töö- ja eraelu tasakaalustamise direktiiv, töötajate lähetamise direktiiv, läbipaistvate ja prognoositavate töötingimuste direktiiv). Komisjon on kinnitanud ka kõiki algatusi, mis edendaksid õiglast ja sotsiaalselt kestlikku taastumist, sealhulgas algatusi palkade läbipaistvuse, miinimumpalga, õiglase maksustamise, noorte tööhõive, Euroopa töötusedasikindlustuse skeemi, oskuste tegevuskava ja digiõppe, platvormitöö ja ELi majanduse juhtimise eeskirjade kohta. Tööprogrammist puudub töötervishoiu ja tööohutuse ajakohastamine tõhusate ennetusmeetmete abil töökohtadel.

5.5.5. Tugev sotsiaalne taastumine tähendab ka paremat juurdepääsu ametiühingutele ja paremat kaitset. Peame toetama kollektiivläbirääkimisi ja töökoha demokraatiat. EL ja liikmesriigid peavad toetama sotsiaalpartnereid kollektiivläbirääkimiste ulatuse märkimisväärsel suurendamisel.

5.5.6. Tähelepanu tuleks pöörata soolisele perspektiivile. Praegusest COVID-19 puhangust põhjustatud majandussurutisel on märkimisväärne mõju soolisele võrdõiguslikkusele nii surutise kui ka sellele järgneva taastumise ajal. Võrreldes „tavalise“ majanduslangusega, millel on suurem mõju meeste kui naiste tööhõivele, mõjutab sotsiaalse distantseerumise meetmetest põhjustatud tööhõive vähenemine märkimisväärselt sektoriteid, kus on suur naiste tööhõive osakaal. Lisaks on koolide ja päevakeskuste sulgemine oluliselt suurendanud lastehoiuvajadust, millel on eriti suur mõju töötavatele emadele. Kriisi mõju töötavatele emadele on tõenäoliselt püsiv, arvestades nende kogemuse väärtust tööturul.

5.6. Tervishoiusüsteemid

5.6.1. Kõige olulisem on aga see, et koroonaviiruse kriisi üks peamisi õppetunde näitas vajadust tugevdada peaaegu iga Euroopa riigi tervishoiusüsteeme, keskendudes esmajoones ennetusele. Koroonaviiruse mõju seab tervishoiusüsteemid kogu Euroopas tohutu surve alla; mõnes riigis on selle mõju suurem kui teistes, kus töötajate (arstid ja õed), hea kvalifikatsiooniga spetsialistide ja meditsiiniseadmetega varustatus ning haiglate võimekus on erineval tasemel. Kuigi tervishoiu eest vastutavad liikmesriigid, ei takista piirid viiruse levikut. See puudutab kogu Euroopat nii meie piiride sees kui ka neist väljaspool ning selle sanitaarsed, sotsiaalsed ja majanduslikud tagajärjed nõuavad ühist reageerimist Euroopa tasandil.

5.6.2. Koroonaviiruse kriis on näidanud ELi sõltuvust meditsiinitoodete impordist kolmandatest riikidest. Vaja on investeeringuid tervisekaitse-, hooldus- ja pikaajalise hoolduse teenustesse, ennetava tervishoiu ning töötervishoiu ja tööohutuse meetmetesse – elutsüklipõhise lähenemisviisi kohaselt – ning neid peavad toetama ELi institutsioonid.

5.6.3. Koroonaviiruse kriis näitas selgelt, et hargmaistel farmaatsiaettevõtetel on suur võim. Farmaatsiatööstuse sõltumatuse suurendamiseks tuleb luua ka ulatuslik Euroopa teadusfond uute ravimite ja vaktsiinide väljatöötamiseks. ELi institutsioonidel peaksid olema vajalikud volitused oluliste meditsiini- ja kaitsevahendite tarnimise, jaotamise ja hinnastamise kooskõlastamiseks ühtsel turul.

5.7. Rahvusvahelised suhted

5.7.1. Euroopa Liit põhineb ühistel Euroopa väärtustel, mis ei ole mitte mingil juhul läbiräägitavad: ( 11 ) inimväärikuse ja inimõiguste austamine, vabadus, demokraatia, võrdsus ja õigusriik. EL ja selle liikmesriigid ei tohi hädaolukorra ning selle majanduslike ja sotsiaalsete tagajärgedega silmitsi seistes neid väärtusi unustada. Kuigi praegusele kriisile tuleb reageerida kiiresti ja see nõuab teatavaid erakorralisi ja ajaliselt piiratud meetmeid, ei tohi need minna vastuollu õigusriigi põhimõttega ega ohustada demokraatiat, võimude lahusust ja Euroopa kodanike põhiõigusi. Komitee rõhutab, et kõik sellega seotud poliitikameetmed peavad olema täielikult kooskõlas meie ühiste väärtustega, mis on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artiklis 2.

5.7.2. Koroonaviiruse kriis on näidanud, et rahvusvaheline vabakaubandus ei taga varustuskindlust isegi siis, kui toiduainete, tervishoiutoodete ja tööstusvarud on olemas. Sellele peame lisama veel läbipaistvuse ja jälgitavuse puudumise.

5.7.3. Mõnd Euroopa ettevõtet, kes on arendanud tööstusvõimsust kolmandate riikide territooriumil, tuleks julgustada seda tootmisvõimsust ELi ümber paigutama. Tegevuse ümberpaigutamine tööstuses, põllumajanduses ja teenustesektoris peaks võimaldama suurendada sõltumatust rahvusvahelistest turgudest, taastada kontrolli tootmismeetodite üle ning algatada tegevuses keskkonnaalane ja sotsiaalne üleminek. Sellises olukorras võivad nad saada liikmesriikide valitsustelt rahalist toetust, ilma et sellele kohaldataks riigiabi eeskirju.

5.7.4. Kriis on ka selgelt näidanud suuri riske seoses ELi sõltuvusega Hiinast suure osa tootmise puhul, eelkõige meditsiinivaldkonnas (nt kaitsevahendid). Peaaegu iga Euroopa riigi tervishoiusüsteemide tugevdamiseks on väga oluline seda sõltuvust põhitoodete puhul vähendada. Seda on võimalik teha, kui laiendada tootmist ELis (ELi tootmis-/tarnehel) ja arendada tootmisvõimsust koostöös teiste riikidega, näiteks Aafrikas (ELi-Aafrika tootmis-/tarnehel). Lisaväärtusena saaksid ka vähim arenenud riigid arendada uusi majandustegevusi ja tugevdada oma tervishoidu.

5.7.5. Pandeemiajärgses maailmas tuleks luua uus rahvusvaheliste suhete, maailmamajanduse ja solidaarsuse süsteem, mille eesmärk oleks jagada maailma rikkust ja päästa elusid ning kaitsta tervisealaseid, teadus-, intellektuaal- ja tööstussaavutusi. ELil peaks olema selles uues solidaarsusel ja arengukoostööl põhinevas rahvusvaheliste suhete süsteemis juhtiv roll. Lisaks peaks EL jääma võetud arengukoostöö kohustuste juurde ja nende ulatust võimaluse korral suurendama.

5.7.6. Maailmamajanduses võrdsete tingimuste tagamine võib teha lõpu ühelt poolt töötajate ekspluateerimisele ning teiselt poolt ettevõtete põhjendamatule ja ülemäärasele kasule. ILO ja kestliku arengu standardite lisamine WTO ja teiste ÜROga seotud ametite eeskirjadesse võib oluliselt kaasa aidata uue, õiglase majanduskorra loomisele ning õiglasele ja arukale üleilmastumisele. Eeskirju tuleks vastavalt kohandada ja kasutada neid tulevikus järjepidevamalt, et suunata kõik ressursid ja olemasolevad töötajad andma abi seal, kus seda kõige enam vajatakse.

5.7.7. Igasugune põhiõiguste riive peab olema objektiivselt põhjendatud ja lisada tuleb aegumisklauslid. Oluline on tagada, et võimalikult lühikese aja jooksul taastatakse kogu maailmas normaalsus koos kõigi demokraatlike aluspõhimõtetega. Inimõiguste, nagu kogunemisõiguse, ajakirjandusvabaduse, eraelu puutumatuse jne piiramine ei tohi kunagi muutuda uueks normaalsuseks.

5.7.8. EL peab uuesti hakkama täitma geopoliitilist strateegilist rolli ülemaailmsete rahuprotsesside edendamisel, et taastada majandusarengu võimalused ELi naaberriikides – Lääne-Balkani, Euromedi ja idapartnerluse riikides – ning teistes konfliktidest vaevatud piirkondades.

5.7.8.1. Sellega seoses peab Euromedi ja Lääne-Balkani piirkonnast taas saama arenguvõimaluste piirkond, nagu see oli minevikus, kui see oli inimeste, kaupade ja ideede vahetamise keskus. Seepärast tuleb Euromedi ja Lääne-Balkani piirkond asetada sellise Euroopa strateegilise poliitika keskmesse, milles käsitletakse integratsiooni ja vastastikuseid ühendusi transpordi ning kaubandus- ja kultuurivahetuse valdkonnas, ning sellele piirkonnale tuleb pühendada eraldi sihtotstarbeline makropiirkondlik strateegia. Selle raamistiku edendamiseks tuleb anda uut hoogu Vahemere makropiirkondlikele strateegiatele ja Euroopa linnastrateegiale.

5.8. Ränne ja COVID-19-järgne ajastu

5.8.1. COVID-19 pandeemia saabumise, sellest tuleneva tohutu tragöödiaga riiklike tervishoiusüsteemide jaoks ja majanduse kokkuvarisemisega kõigis riikides tundus, et rände küsimus kaob päevakorrast ja vajub tagaplaanile, kusjuures avalik arvamus jääb selle suhtes mõnevõrra ükskõikseks. Varjupaigataotlejaid ei saa praeguse kriisi tõttu hüljata. Põhilised kaitseõigused on Euroopa väärtuste tuum ja neid ei saa üle parda heita, kui need osutuvad ebamugavaks. Uuesti tuleb kehtestada järgmised meetmed: — jätkata elamisloa saamise ja varjupaigaõiguse tunnustamise menetlusi peaaegu kõigis Euroopa riikides; — lahendada rändajate vastuvõtukeskuste ülerahvastatusest tingitud terviseolukord; — tegeleda töökohtade ebakindlusega (mille tulemusel on juba vähenenud, kui mitte täielikult peatunud rahaülekanded, mis on sageli rändajate päritoluriikidesse jäänud perekondade ainus elatusallikas); — seadustada isikliku hoolduse valdkonnas või põllumajandussektoris töötavate sisserännanute riigis viibimine; — töötada välja kohustuslik, turvaline ja tõhus Euroopa ühine varjupaigasüsteem, et kõik ELi liikmesriigid hakkaksid kiiresti ühist vastutust jagama; — kavandada ja arendada realistlikke, seaduslikke, ohutuid ja teostatavaid viise ELi suunduvaks tööjõurändeks; — luua alaline ja tõhus dialoog rändajate päritoluriikidega, et arendada struktuure ja teabevahetusraamistikke; — suurendada Frontexile antavat majanduslikku ja tehnilist toetust; — tagada, et lühikeses perspektiivis kohustutakse hindama ka kõigi vahendite ümberpaigutamist ELi mitmeaastase eelarveraamistiku (2021–2027) raames.

6. Ülesehituskava

6.1. Kõigi eespool kirjeldatud meetmetega kaasneb vajadus töötada välja uus majanduse juhtimise süsteem koos strateegilise tööstus-, konkurentsivõime-, sotsiaal-, keskkonna- ja kaubanduspoliitikaga.

6.2. Tuleb edendada Euroopa Liidu majanduse juhtimise reformi, vaadates läbi stabiilsuse ja kasvu pakti, et tagada samal ajal stabiilsus ja majanduskasv.

6.3. Taasterahastu „NextGenerationEU“ alusel on vaja tagada ELi omavahendite järkjärguline suurenemine, võttes kasutusele asjakohased ja sobivad tuluallikad, mille hulgast valida: näiteks ELi heitkogustega kauplemise süsteemid, äriühingu tulumaksu ühtne konsolideeritud maksubaas (CCCTB), digimaks, finantstehingute maks, süsinikdioksiidimaks või emissioonitulu.

6.4. EL peab kiiresti võtma kasutusele koordineerimismehhanismi, mis suudab neutraliseerida agressiivse maksuplaneerimise ja võidelda 27 liikmesriigis maksudest kõrvalehoidumisega, mis põhjustas ELi liikmesriikides ajavahemikul 2001–2016 maksutulude vähenemise keskmiselt 46 miljardit eurot aastas (0,46 % SKPst) ( 12 ) . Samal ajal peab EL hakkama rakendama jõulist strateegiat, et vähendada rahapesu, mis võib rikkuda ELi tootmissüsteemi ja põhjustada ühtsel turul moonutusi, muutes tingimused ebavõrdseks.

6.5. Oluline on säilitada õiguste, standardite ja tarbijapoliitika Euroopa mudel. Just see muudab ELi ainulaadseks. Näiteks digiülemineku valdkonnas on ELi tehisintellekti eetikakoodeksis ELi seisukoht inimjuhitavuse põhimõtte kohta eristatud teiste piirkondade omast. See lähenemisviis, mis põhineb põhiõigustel ja -vabadustel, on osa ELi mudelist ning seda tuleks säilitada, hoolimata sellest, et konkurents praegu karmistub.

6.6. Täiel määral tuleb ära kasutada tekkivaid uusi ja jätkusuutlikumaid ärimudeleid (ringmajandus, jagamismajandus, sotsiaalmajandus jne). Need ärimudelid on ka osa ELi ühiskonnamudelist ja loovad kahekordset – majanduslikku ja sotsiaalset – väärtust ning on ühtlasi Euroopa rohelise kokkuleppe ja kestliku arengu eesmärkide saavutamise vahendid. Nad võimaldavad aidata majandusel taastuda ja lahendada samal ajal ühiskondlikke küsimusi. Siinkohal on otsustav tähtsus ELi ringmajanduse tegevuskaval, nagu ka lubatud ELi sotsiaalmajanduse tegevuskaval (kevad 2021). Tuleks jagada inspireerivaid näiteid, nagu Euroopa klastrite liit.

6.7. Digiüleminek on taastumisele nii võimalus kui ka oht. Innovatsiooni valdkonnas võib EL tõusta esirinda, näiteks plokiahela valdkonnas, kus EL on juba juhtpositsioonil. Plokiahel kui tehnoloogia (mitte bitcoin ) kannab demokraatlikke väärtusi, see võimaldab läbipaistvust ja paremaid juhtimisstruktuure. Siiski tuleb juhtida digiüleminekuga kaasnevaid riske, nagu suurenev töötus, digitaalne marginaliseerumine ja sotsiaalne tõrjutus. Samuti tuleb leida viis, kuidas neid võimalusi ära kasutada ja samal ajal riske tasakaalustada olukorras, kus EL püüab jääda ülemaailmselt konkurentsivõimeliseks.

6.8. Sotsiaalset innovatsiooni kui taastumise mudelit on võimalik edendada ühisloomise, -kavandamise ja -tootmise kaudu. Keerulisel sotsiaalsel maastikul, kus esineb suuri ühiskondlikke probleeme, on ainus viis lahenduste leidmiseks mobiliseerida kõik ühiskonna ressursid ning töötada valdkonnaüleselt ja multidistsiplinaarselt. Organiseeritud kodanikuühiskond on sotsiaalse innovatsiooni katalüsaator. Tegemist on liikumisega, mis on aidanud kujundada hoolekandesüsteeme, mille tulemuseks on uued poliitikameetmed, struktuurid, tooted, teenused ja töömeetodid. Kodanikuühiskonna osalus on praegu vajalikum kui kunagi varem – tõeline sotsiaalne innovatsioon toimub ainult siis, kui organiseeritud kodanikuühiskond on kaasatud.

6.9. Uue ühiskondliku mudeli tekkimine? Majandus taastub ainult tootlikkuse, fiskaalstiimulite ja jõukuse jaotamise abil. Võib-olla on jälle aeg taaselustada sotsiaalsete investeeringute paketi kontseptsioon, et töötada proaktiivselt ja ennetavalt tulevaste ühiskondlike kulude vähendamiseks. Sel viisil peaks EL suurendama investeeringuid sotsiaaltaristusse: i) haridusse ja elukestvasse õppesse; ii) tervishoidu, pikaajalisse hooldusse ja sotsiaalhoolekandesse; iii) taskukohasesse eluasemesse ( 13 ) . Kõik see käib käsikäes Euroopa sotsiaalõiguste samba rakendamisega kõigil tasanditel, kestliku arengu eesmärkidel põhineva Euroopa poolaasta jälgimissüsteemi, Euroopa rohelise kokkuleppe ja ELi väärtusel põhineva õiglase digiüleminekuga, mis koos võiksid moodustada ELi uue ühiskondliku mudeli aluse.

Brüssel, 11. juuni 2020 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Luca JAHIER

(1) Georgieva, C., 2020, „The Great Lockdown: Worst Economic Downturn Since the Great Depression“. IMFi pressiteade nr 20/98.

(2) Sissetulekuid ja elamistingimusi käsitleva ELi statistika näitajate kohaselt suurenes puuetega inimeste vaesus ja sotsiaalne tõrjutus aastatel 2010–2018 Eestis, Luksemburgis, Saksamaal, Rootsis, Iirimaal, Tšehhis, Leedus, Itaalias, Madalmaades, Maltal ja Hispaanias.

(3) Euroopa Komisjon, majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraat.

(4) Rahvusvaheline Tööorganisatsioon, märts 2020, „COVID-19 and the world of work: Impact and policy responses“.

(5) Euroopa Komisjon, kevad 2020, „Euroopa majandusprognoos“. Institutsiooni töödokument nr 125, mai 2020.

(6) Euroopa Komisjon, majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraat.

(7) Eurofoundi uuring „Elamine, töötamine ja COVID-19: esimesed järeldused – aprill 2020“. Uuringu tulemustest nähtub, et COVID-19 pandeemia kriisi majanduslike mõjude tõttu on rahalistes raskustes rohkem kodumajapidamisi kui enne kriisi algust. Peaaegu pooled vastajatest (47 %) märgivad, et nende leibkonnal on raske ots-otsaga toime tulla. Kriisi ajal püsiva töö kaotanud vastajatest 90 % teatas, et nende leibkonna rahaline olukord halvenes, üldse puuduvad säästud 44 %-l vastajatest ja 35 %-l vastajatest piisab sääste vaid oma praeguse elatustaseme säilitamiseks kolme kuu vältel.

(8) Nassim Nicholas Taleb (2007), „The Black Swan: the impact of the highly improbable“.

(9) Host S., Grange D., Mettetal L, Dubois U. 2014. „Précarité énergétique et santé: état des connaissances et situation en Île-de-France“, Regional Health Observatory Île-de-France, Paris, lk 14.

(10) https://ec.europa.eu/info/publications/2020-commission-work-programme-key-documents_et.

(11) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „ELi tulevik: eelised kodanikele ja Euroopa väärtuste austamine“.

(12) Euroopa Komisjon, 2019, „Estimating International Tax Evasion by Individuals“, töödokument nr 6 – 2019.

(13) Euroopa sotsiaalse taristu investeeringute kõrgetasemelise töökonna aruanne „Boosting Investment in Social Infrastructure in Europe“, Euroopa majanduse aruteludokument nr 74, jaanuar 2018.