[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 3.11.2005

KOM(2005) 540 lõplik

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Komisjoni aruanne, mis käsitleb direktiivi 96/61/EÜ (saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta) rakendamist

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Komisjoni aruanne , mis käsitleb direktiivi 96/61/EÜ (saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta) rakendamist (EMPs kohaldatav tekst)

SISSEJUHATUS

Käesolev aruanne on koostatud nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta)[1] (edaspidi: “IPPC direktiiv”) artikli 16 lõike 3 alusel. Aruanne keskendub aastatele 2000–2002 ja hõlmab seetõttu vaid 15 liikmesriiki. See on esimene aruanne, mis käsitleb 1999. aasta oktoobris jõustunud direktiivi rakendamist.

IPPC direktiivi eesmärk on saavutada ELi 15 liikmesriigi ligikaudu 45 000 suure tööstuskäitise tekitatava saastuse kompleksne vältimine ja kontroll. Sealjuures pööratakse selles direktiivis parimal võimalikul tehnikal põhinevate loatingimuste kindlaks määramise kaudu tähelepanu kõige olulisematele vette, õhku ja pinnasesse heidetele ning muudele keskkonnamõjudele.

Käesolevas aruandes esitatakse lühidalt komisjoni saadetud küsimustiku[2] alusel liikmesriikidelt kogutud andmed. Küsimustikule vastasid kõik liikmesriigid. Enamik liikmesriikidest saatis oma vastused hilinemisega. Komisjon ei ole kõiki liikmesriikide esitatud andmeid kontrollinud, ent ta on saanud väljastpoolt tellitud vastuste analüüsi[3]. Komisjon analüüsis samal ajal ise liikmesriikide õigusaktide vastavust IPPC direktiivile ja selle analüüsi tulemused on esitatud käesolevas aruandes.

Komisjon tõstatas mitu olulist rakendamisega seotud küsimust juba 2003. aasta juunis vastuvõetud teatises “Teel säästva tootmise poole”[4]. Kõnealuse teatisega algatati ka IPPC direktiivi rakendamist ja edasisi arenguvõimalusi käsitlev arutelu, mille järeldusi on ka käesolevas aruandes arvesse võetud.

RAKENDAMISE ÜLDINE KULG

IPPC DIREKTIIVI ON UUTE KÄITISTE suhtes kohaldatud alates 30. oktoobrist 1999, s.t alates ülevõtmise tähtajast. Olemasolevatele käitistele määrati direktiivi nõuetele täieliku vastavuse saavutamise lõplikuks tähtajaks 30. oktoober 2007, kui käitist ei ole enne seda kuupäeva oluliselt muudetud.

Viivitused direktiivi ülevõtmisel

Üldiselt võeti IPPC direktiiv üle märkimisväärsete viivitustega. Kõik 15 ELi liikmesriiki olid direktiivi lõplikult üle võtnud 2004. aasta lõpuks, kuid mõne liikmesriigi õigusaktides esines ikka veel lünki.

Komisjon on ülevõtmist kontrollinud kõikides vanades liikmesriikides. Uute liikmesriikide õigusakte alles kontrollitakse. Enamikus liikmesriikides on avastatud puudusi. Mõned liikmesriigid (Soome, Rootsi ja Austria) on oma õigusakte muutnud komisjoni juhtnööride kohaselt, kuid Belgia, Taani, Prantsusmaa, Saksamaa, Kreeka, Madalmaade, Luksemburgi ja Hispaania suhtes on algatatud rikkumismenetlused. Euroopa Kohus langetas 2004. aastal esmakordselt IPPC direktiivi mittetäieliku ülevõtmise otsuse Austria õigusaktide suhtes.[5]

Lähenemisviiside erinevused direktiivi ülevõtmisel

Liikmesriigid on direktiivi ülevõtmisel kasutanud mitut lähenemisviisi.

Paljudel liikmesriikidel olid kompleksloasüsteemid juba olemas. Mõned liikmesriigid (näiteks Prantsusmaa ja Rootsi) tegid oma olemasolevates õigusaktides üksnes mõningaid muudatusi. Seetõttu on IPPC direktiivi ülevõtmisel kasutatud lähenemisviisid väga mitmekesised. Paljudes liikmesriikides domineerivad ikka veel mõned varasema süsteemi elemendid.

Teised liikmesriigid (nagu Portugal, Hispaania ja Kreeka), kus kompleksloasüsteem varem puudus, töötasid direktiivi sätteid täpsemalt järgides välja uued õigusaktid ning uued kompleksloasüsteemid ja menetlused. Paistab, et mõned neist jäävad täielikult toimiva loasüsteemi loomisega siiski hiljaks.

IPPC lubasid on väljastatud piiratud arvul

Liikmesriikide teadete kohaselt kuulus (ajavahemikul kuni 2002. aasta lõpuni) IPPC direktiivi reguleerimisalasse umbes 45 000 käitist. Esimesel aruandeperioodil anti 5545 käitisele luba kas oluliste muudatuste tegemiseks (4750) või uue käitisena tegevuse alustamiseks (795). See on ligikaudu 13% kõikidest käitistest.

Need arvud ei kajasta siiski väljastatud IPPC lubade koguarvu, kuna küsimustikus ei nõutud andmeid olemasolevate käitiste uute, pikendatud või uuesti läbivaadatud lubade kohta. Seetõttu võib rakendamise seisust selles etapis saada üksnes osalise pildi. Liikmesriigid on alustanud ka olemasolevatele käitistele lubade väljastamist või olemasolevate lubade tingimuste uuesti läbivaatamist, kuid selle etapi kohta puuduvad ELi koondandmed.

Olemasolevad kasinad andmed näitavad siiski, et väljastatud lubade arv on liikmesriikides väga erinev. Itaalia, Hispaania ja Portugal teatasid näiteks igaüks, et olemasolevatele käitistele on oluliste muudatuste tegemiseks antud alla kümne loa, kuid mitu teist liikmesriiki teatasid oluliselt suurema olemasolevatele käitistele väljastatud lubade arvu. Kreeka ei teatanud väljastatud lubade arvu.

Vajadus edusamme hoogustada, et tagada täielik rakendamine 2007. aasta oktoobriks

Üldiselt paistab, et nii mõnedki liikmesriigid ei ole direktiivi praktilisel rakendamisel erilist edu saavutanud, nagu on märgitud ka 2003. aasta juuni teatises.

Seetõttu kardetakse, et ebaproportsionaalselt suur arv loataotlusi esitatakse vahetult enne 2007. aasta oktoobris saabuvat tähtaega. Selle tagajärjel võib pädevate asutuste koormus ebaproportsionaalselt suureneda ja asutused ei pruugi hakkama saada. Lõpptagajärjena võidakse ületada lubade väljastamiseks või pikendamiseks ettenähtud tähtaega või pöörata vähem tähelepanu kõigi direktiivi nõuete järgimisele.

Pealegi ei piisa ainult lubade väljastamisest 30. oktoobriks 2007. Käitistele tuleks anda piisavalt aega, et saavutada selleks kuupäevaks täielik vastavus kõnealuse direktiivi nõuetele. Eelkõige peaksid kõik käitised toimima parimal võimalikul tehnikal põhinevate loatingimuste järgi, nagu on sätestatud direktiivi artikli 9 lõikes 4, võttes arvesse asjaomase käitise tehnilisi omadusi, geograafilist asukohta ja kohalikke keskkonnatingimusi.

Seetõttu nõuab komisjon endiselt, et liikmesriigid astuksid kavandatud ja ennetavaid samme kõigi direktiivi nõuete järgimiseks 30. oktoobriks 2007.

DIREKTIIVI ÜLEVÕTMISE JA RAKENDAMISEGA SEOTUD ERIKÜSIMUSED

Käitajate põhikohustused ja loataotlused

Üldiselt on liikmesriigid need direktiivi sätted nõuetekohaselt üle võtnud.

Asutuste töö kooskõlastamine loamenetluste käigus

Liikmesriigid on asutuste töö kooskõlastamiseks välja töötanud mitmesuguseid süsteeme. Mõned liikmesriigid määravad üheainsa asutuse, samal ajal kui teised toetuvad mitmele pädevale asutusele (näiteks Portugalis on määratud mitu asutust ja igaüks neist vastutab ühe protseduuri eest, kas siis koordineerimise, konsulteerimise või lubade väljastamise eest). Mõnes liikmesriigis, nagu Saksamaal ja Madalmaades, kus teatud juhtudel kasutatakse ikka veel eraldi veekasutuslube, võib nende asutuste koordineerimine olla keerulisem.

Parimal võimalikul tehnikal põhinevate loatingimuste kindlaksmääramine

Olukord on liikmesriigiti väga erinev. Mõned liikmesriigid on pädevate asutuste abistamiseks välja töötanud juhendeid, teised ei ole selliseid konkreetseid dokumente avaldanud. Mõned liikmesriigid on välja andnud parimal võimalikul tehnikal põhinevad valdkondade õigusaktid.

Enamik liikmesriikidest kinnitab, et üldiselt ja konkreetsetel juhtudel on parima võimaliku tehnika kindlaksmääramisel arvesse võetud komisjoni poolt direktiivi artikli 16 lõike 2 (parima võimaliku tehnika alase teabevahetuse kohta) alusel avaldatud parima võimaliku tehnika viitedokumente (edaspidi: “BREF-dokumendid”). Kõikides asjaomastes õigusaktides ei ole seda siiski süstemaatiliselt tehtud. Märkida tuleks ka seda, et Euroopa Kohus on BREF-dokumendis avaldatud teavet kasutanud oma määruses seoses termini „jäätmed” legaaldefinitsiooniga[6].

Loatingimused ja käitiste muudatused

Enamik liikmesriike on ühendanud direktiivi nõuded tegevusvaldkondadele, mille suhtes tuleb kehtestada loatingimused, ja olemasolevates käitistes tehtavate muudatuste reguleerimise. Üksnes Ühendkuningriik teatas, et on välja andnud eraldi juhendi pädevate asutuste abistamiseks käitise tegevuse olulise muudatuse mõiste tõlgendamisel.

Mitu liikmesriiki (vähemalt kaheksa) on kasutanud direktiiviga ette nähtud siduvate üldnormide kehtestamise võimalust (tavaliselt õigusakti kujul), selle asemel et sätestada teatavad nõuded individuaalsete lubade tingimustes. Paljudel juhtudel kehtisid kõnealused õigusnormid juba enne IPPC direktiivi.

Lubade läbivaatamine ja ajakohastamine

Lubade regulaarne läbivaatamine ja ajakohastamine tagavad dünaamilise reguleerimissüsteemi. Kõik liikmesriigid viitavad lubade läbivaatamist ja ajakohastamist käsitlevatele õigusnormidele. Mõned liikmesriigid on aga jätnud kehtestamata täpse läbivaatamismenetluse, sealhulgas näiteks läbivaatamise sageduse.

Keskkonnakvaliteedi standardid

Kõik liikmesriigid kinnitasid, et riiklikesse või piirkondlikesse õigusaktidesse on üle võetud kohustus nõuda IPPC lubade andmisel lisatingimuste esitamist, kui keskkonnakvaliteedi standard nõuab rangemate tingimuste esitamist kui need, mida on võimalik täita parimat võimalikku tehnikat kasutades. Enamik liikmesriike ei ole sellistest juhtudest siiski teatanud. Seda saab seletada kas kõnealuse sätte ebatäieliku rakendamisega või sellega, et konkreetsetel juhtudel piisab keskkonnakvaliteedi standardite järgimiseks parima võimaliku tehnika tingimustest. Esimesel juhul on liikmesriigil endiselt keskkonnakvaliteedi standardi järgimise kohustus ühenduse selle õigusakti alusel, millega see standard kehtestati.

Loatingimuste täitmine

Enamik liikmesriike on kehtestanud loatingimuste täitmise kontrolli korra, enamasti kasutatakse selleks kohapealset kontrolli. Selliste kontrollide sagedus ning käitajate või haldusväliste asutuste (nt akrediteeritud laboratooriumide) läbiviidav nn enesekontroll on liikmesriigiti erinev. Enamikes liikmesriikides on kehtestatud nõue, et käitaja peab pädevat asutust heidete seire tulemustest regulaarselt teavitama. Mõnes liikmesriigis on regulaarse kontrolli korra väljatöötamine ikka veel pooleli.

Kontrollimise kord ja sagedus on liikmesriigiti väga erinev. Rootsis näiteks kontrollitakse igat käitist keskmiselt iga kahe aasta järel, Prantsusmaa on välja töötanud iga-aastase kontrolli kava ja Hispaanias teevad pädevad asutused kontrolle omaenda algatusel.

Sunnivahendite (haldus- või kriminaalõiguse sunnivahendite) kohaldamise määr on liikmesriigiti väga erinev. Madalmaades teatati näiteks 310 sunnivahendi kohaldamisest ja Prantsusmaal 148 edukast vastutuselevõtmisest, samal ajal kui mitu liikmesriiki ei teatanud aruandmisperioodil rakendatud sunnivahendite arvu ega tüüpi.

Teave ja üldsuse osalus

Kõik liikmesriigid teatasid õigusnormidest, mis tagavad teabe kättesaadavuse ja üldsuse osalemise loamenetluses. Tavaliselt antakse loataotluse avalikuks aruteluks aega umbes üks kuu.

Mõned liikmesriigid (nt Iirimaa) kinnitasid, et nad on võtnud meetmeid teavitamaks üldsust (nt trükiste, voldikute, üldiste teavitamiskampaaniate või Interneti teel) tema õigusest saada teavet ja osaleda menetluses. Üldiselt teavitatakse üldsust konkreetse loa kohta käiva teate avaldamise kaudu (näiteks ajalehes või ametlikul teadetetahvlil).

Liikmesriigid ei teatanud direktiivis 90/313/EÜ, mis käsitleb vaba juurdepääsu keskkonnateabele[7], ettenähtud piirangute olulisest mõjust näiteks seoses äri- ja tööstussaladustega.

Piiriülesed mõjud

Liikmesriigid teatasid väga vähestest piiriülese koostöö juhtudest. Sellest võib välja lugeda, et asjaomaste liikmesriikide pädevate asutuste koostöö tegemise (võimalike piiriüleste mõjude korral) kohustust ei täideta täielikult. Enamik liikmesriike ei teatanud protseduuridest, mis tagaksid avalikkuse piisava juurdepääsu teiste liikmesriikide teabele ja osalemise viimaste loamenetluses.

Heite piirväärtustest teatamine

Liikmesriikide poolt varem teatatud representatiivsete heite piirväärtuste andmeid praegustega võrreldes on raske teha kindlaid järeldusi nende väärtuste langus- või kasvusuuna kohta. Teatatud heite piirväärtuste võrdlemine, et kontrollida nende eeldatavat lähenemist, on enamikul juhtudel võimatu, kuna liikmesriigid väljendavad neid piirväärtusi lubades erinevalt (nt määravad need erinevate ajavahemike kohta või kasutavad erinevaid statistiliste andmete esitamise nõudeid). Arvestades nende andmete piiratud kasutamist, püüab komisjon direktiivi ülevaatamise käigus muuta selliste andmete kogumise võimalikult kasutoovaks.

LIIKMESRIIKIDE MÄRKUSED IPPC DIREKTIIVI KOHTA

Positiivne üldhinnang direktiivile

Kuigi mõned liikmesriigid rõhutasid, et nad said IPPC direktiivi rakendamisest aruandeperioodi jooksul vähe praktilisi kogemusi, on liikmesriigid üldiselt seisukohal, et kõnealune direktiiv on tõhus vahend tööstuskäitiste põhjustatava saastuse vastu võitlemiseks ja toob palju kasu, eelkõige mis puudutab kompleksset ja vältivat lähenemisviisi, parimal võimalikul tehnikal põhinevate loatingimuste rakendamist, lubade pikendamist, täiustatud seiret ja teabe kättesaadavust ning üldsuse osalemist loamenetluses. Mõned liikmesriigid rõhutasid, et direktiivi rakendamisega on haldusprotseduurid lihtsustunud ning pädevate asutuste ja käitajate vaheline dialoog elavnenud. Komisjoni poolt direktiivi artikli 16 lõike 2 alusel väljaantud BREF-dokumente peetakse kasulikuks vahendiks parima võimaliku tehnika kindlaksmääramisel ning levitamisel.

Mõned liikmesriigid avaldasid soovi, et IPPC direktiiv ja ühenduse muud tööstusheiteid käsitlevad õigusaktid, eriti direktiiv 2001/80/EÜ teatavate suurtest põletusseadmetest õhku eralduvate saasteainete piiramise kohta[8] ja direktiiv 2000/76/EÜ jäätmete põletamise kohta[9], oleksid tehniliselt sidusamad.

Muud märkused

Komisjon sai oma IPPC direktiivi käsitlevale 2003. aasta teatisele[10] ligikaudu 100 vastust. Enamik sidusrühmadest ei nõua direktiivi radikaalset muutmist, vaid soovib õiguskindlust. Mitmes vastuses soovitatakse direktiivi parandamiseks selles siiski tehnilisi muudatusi teha.

Lisaks nõuavad mitu liikmesriiki (eelkõige Ühendkuningriik ja Madalmaad) ja mõned ametiliidud direktiivi põhjalikumat muutmist, et tagada alternatiivina praegusele parimal võimalikul tehnikal põhinevale loamenetlusele suuremad heitkogustega kauplemise võimalused, peamiselt NOx-heidete ja vääveldioksiidi heidete osas. Samuti nõutakse peaaegu ühehäälselt suuniste väljatöötamist direktiivi rakendamise põhiküsimuste kohta.

Euroopa Parlament võttis oma 28. veebruari 2004. aasta resolutsioonis direktiivi suhtes üldiselt positiivse seisukoha ja kutsus liikmesriike üles tegema direktiivi rakendamiseks vajalikke jõupingutusi. Lisaks on Euroopa Parlament mures rakendamisviiside märkimisväärse mitmekesisuse pärast ning nõuab suuremate jõupingutuste tegemist direktiivi rakendamise kontrollimiseks ja tegevuskava väljatöötamiseks.

Edasised sammud – tegevuskava ja direktiivi läbivaatamine

Komisjon on direktiivi rakendamisel tekkinud suurte väljakutsete ja probleemide tõttu mures direktiivi rakendamise kiiruse pärast mitmes liikmesriigis ning on seetõttu direktiivi täieliku järgimise sujuva ja õigeaegse saavutamise tagamiseks otsustanud oma meetmeid järgmiselt tõhustada.

1. meede. Direktiivi täieliku ülevõtmise tagamine

Mitu liikmesriiki ei ole IPPC direktiivi ikka veel nõuetekohaselt üle võtnud. Selle tagajärjel on algatatud mitu rikkumismenetlust. Komisjon jälgib hoolikalt neid rikkumismenetlusi, et tagada direktiivi täielik ülevõtmine.

2. meede. IPPC direktiivi täielikul rakendamisel 30. oktoobriks 2007 saavutatud edu tõhustatud seire

Enamikule liikmesriikidele on IPPC direktiivi täielik rakendamine 2007. aasta oktoobriks suur väljakutse. Direktiivi õigeaegseks rakendamiseks on vaja astuda kiireid samme ning saada riikide haldusorganitelt ja pädevatelt asutustelt suuremat poliitilist toetust ning haldusressursse.

Seetõttu seab komisjon sisse teatud näitajad, mis võimaldavad jälgida liikmesriikide edusamme 30. oktoobri 2007 tähtajast kinni pidamisel. Nende näitajate hulka kuuluvad eelkõige kindlaks määratud käitiste ja liikmesriikide poolt välja antud või pikendatud lubade arvandmed. Kõnealused andmed avalikustatakse, sealhulgas tehakse need avalikkusele kättesaadavaks Interneti teel.

Lisaks külastab komisjon nende liikmesriikide ametiasutusi, kus direktiivi täielikuks rakendamiseks tuleb teha oluliselt suuremaid jõupingutusi.

3. meede. Täitmise kontroll

Komisjon on senini saanud väga vähe kaebusi IPPC direktiivi võimaliku ebapiisava kohaldamise kohta konkreetsetes käitistes.

Komisjon on direktiivi paindlikkuse võimaliku kuritarvitamise ohte arvestades käivitanud direktiivi kohaldamise kontrollimiseks siiski mitu meedet.

- Komisjon tõhustab Euroopa saasteainete heitkoguste registri ( European Pollutant Emission Register , EPER)[11] kasutamist, et teha kindlaks peamised tööstuslikud saasteallikad ja kontrollida IPPC direktiivi kohaldamist nendes käitistes. Komisjon on eelkõige kindlaks teinud teatava saasteaine suurte heidete eest vastutavad käitised[12] ja kontrollib liikmesriikide võetud meetmeid, et tagada IPPC direktiivi täielik järgimine nendes käitistes 30. oktoobriks 2007.

- Komisjon on algatanud ka projekti liikmesriikide poolt direktiivi rakendamisel saavutatud edu edasiseks analüüsimiseks; sama projekti käigus hinnatakse kogu EList väljavalitud 30 IPPC käitise lubade ja tegevuse vastavust direktiivi nõuetele.

- 2006. aastal algatab komisjon projekti, et analüüsida mõnes liikmesriigis kehtestatud siduvate üldeeskirjade vastavust direktiivi nõuetele.

Kui komisjon teeb kindlaks direktiivi ebapiisava kohaldamise, võtab ta kõik vajalikud meetmed, sealhulgas vajaduse korral rikkumismenetluse algatamine. Sellega seoses võib Euroopa Kohtu hiljutine Kreeka kahjuks tehtud otsus[13] avaldada IPPC direktiivi rakendamisega seotud võimalikele kohtuasjadele olulist mõju. Euroopa Kohus leidis oma otsuses, et Kreeka ei ole täitnud direktiivis 84/360/EMÜ (tööstusrajatistest lähtuva õhusaaste vastu võitlemise kohta)[14] sätestatud kohustusi, jättes määramata poliitika ja strateegia Linoperamatas asuva elektrijaama järk-järguliseks kohandamiseks parima võimaliku tehnoloogia kohaselt.

4. meede. Esimese BREF-dokumentide seeria valmimine ja nende läbivaatamise algus

BREF-dokumendid on olulised direktiivi rakendamise vahendid. Komisjon on teinud tõsiseid jõupingutusi tagamaks, et esimene BREF-dokumentide seeria (32 BREF-dokumenti) valmiks 2005. aasta lõpuks. Lisaks arutatakse liikmesriikide ja asjaomaste tööstusharude esindajatega nende valdkondade BREF-dokumentide läbivaatamist, mille kohta teadusliku uurimistöö tulemusena on saadud olulist uut teavet ja täiendatud teadmisi; läbivaatamist alustatakse 2005. aastal.

5. meede. Teatavate juriidiliste küsimuste selgitamise ja direktiivi tehnilise läbivaatamise vajadus

Hiljutise liikmesriikide ja komisjoni vahelise arutelu käigus leiti, et toetamaks direktiivi rakendamist vajatakse edasisi juhtnööre eeskätt direktiivi I lisas esitatud tegevuse kirjelduste ja käitise mõiste tõlgendamiseks. Seetõttu teeb komisjon liikmesriikidega tihedat koostööd, et toetada selliste juhtnööride väljatöötamist, mis peaksid valmima 2006. aastaks ja mis avaldatakse Internetis. Need juhtnöörid põhinevad muu hulgas olemasolevatel tõlgendustel, mida komisjon on direktiivi vastuvõtmisest alates esitanud.

Komisjon on kindlaks teinud ka vajaduse IPPC direktiiv tehniliselt läbi vaadata, et selgitada teatavaid mitmetähenduslikke kohti ja tagada parem õigusloome. Pealegi on kuuenda keskkonnaalase tegevusprogrammi[15] strateegiate väljatöötamisel selgunud, et IPPC direktiiv võib sellistesse algatustesse anda olulise panuse ja sellega seoses kaalutakse ka direktiivi (eelkõige selle reguleerimisala) võimalikku muutmist.

6. meede. Tööstusheiteid käsitlevate olemasolevate õigusaktide täiustamise võimaluste hindamine parema õigusliku reguleerimise eesmärgil

2003. aastal avaldatud IPPC direktiivi rakendamist käsitleva teatisega algatatud konsultatsioonid, samuti nõukogus toimuvad arutelud (eelkõige seoses õigusaktide lihtsustamisega[16]) ning komisjoni hiljutine teatis “Parem õiguslik reguleerimine majanduskasvu edendamiseks ja töökohtade loomiseks Euroopa Liidus”[17] – need kõik osutavad IPPC direktiivi ja teiste õigusaktide koostoimimise läbivaatamise vajadusele. Seda teemat käsitleti spetsiaalselt ka keskkonnaõiguse rakendamise ja jõustamise Euroopa võrgustiku (IMPEL)[18] avaldatud aruannetes.

Seetõttu hindab komisjon IPPC direktiivi läbivaatamise raames võimalusi, kuidas täiustada tööstusheiteid käsitlevaid olemasolevaid õigusakte (IPPC direktiivi ja asjaomaseid valdkondade õigusakte, näiteks direktiive, mis käsitlevad suuri põletusseadmeid, jäätmete põletamist ja orgaaniliste lahustite kasutamist[19]).

7. meede. Võimalike turupõhiste vahendite ja muude stiimulite kasutamise hindamine

IPPC direktiiv põhineb dünaamilisel parima võimaliku tehnika määratlusel. Tegelikult võivad käitajad siiski pärast IPPC loa saamist ja sõltuvalt asjaomase pädeva asutuse võetud seisukohast astuda minimaalseid samme ja kasutada staatilist lähenemisviisi, et tagada loatingimuste range täitmine.

Seetõttu hindab komisjon IPPC direktiivi läbivaatamise raames stiimulite kehtestamist, näiteks turupõhiste vahendite abil (nt heitkogustega kauplemise kavad, maksud ja tasud), et julgustada käitajaid IPPC direktiiviga kehtestatud nõudeid ületama ja toetada uuenduslikku keskkonnasäästlikku tehnoloogiat.

LÕPPMÄRKUSED

IPPC läbivaatamine kestab terve 2006. aasta ja see lõpetatakse 2007. aastal komisjoni teatise avaldamisega, vajaduse korral esitatakse ka õigusakti ettepanek. Komisjon moodustab IPPC läbivaatamiseks nõuanderühma, et tagada liikmesriikide ja teiste sidusrühmadega konsulteerimine ning nendevaheline tihe dialoog. 2006. aastal korraldatakse ka avalik arutelu.

Läbivaatamisel hinnatakse võimalusi parandada direktiivi ja teiste tööstusheiteid käsitlevate õigusaktide toimimist, muutmata samas direktiivi põhiprintsiipe ning eesmärkide taset. See ei tohiks siiski takistada direktiivi nõuetekohast ja õigeaegset rakendamist liikmesriikides. Liikmesriikide peamiseks prioriteediks peaks jääma direktiivi täielik rakendamine 30. oktoobriks 2007.

[1] EÜT L 257, 10.10.1996, lk 26.

[2] Komisjoni 31. mai 1999. aasta otsus küsimustiku kohta, mis on seotud nõukogu direktiiviga 91/61/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta, EÜT L 148, 15.6.1999, lk 39.

[3] „Liikmesriikide esimeste IPPC direktiivi rakendamise aruannete analüüs” (“ Analysis of Member States’ first implementation reports on the IPPC Directive ”), LDK-ECO, juuni 2004, vt http://europa.eu.int/comm/environment/ippc/ippc_ms_implementation.htm#ImplementationReps.

[4] KOM(2003) 354 lõplik, Teel säästva tootmise poole – edusammud nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta) rakendamisel ( On the Road to Sustainable Production, Progress in implementing Council Directive 96/61/EC concerning integrated pollution prevention and control) .

[5] C-78/04 Komisjon v. Austria (18.11.2004 otsus, ELT C 6, 8.1.2005, lk 18).

[6] C-235/02 Eelotsuse küsimus (25.1.2004 määrus, ELT C 94, 17.4.2004, lk 13).

[7] EÜT L 158, 23.6.1990, lk 56.

[8] EÜT L 309, 27.11.2001, lk 1.

[9] EÜT L 332, 28.12.2000, lk 91.

[10] Arutelu kohta täiendava teabe saamiseks vt http://europa.eu.int/comm/environment/ippc/ippc_ms_implementation.htm#CommCommunication.

[11] Otsus 2000/479/EÜ, EÜT L 192, 28.7.2000, vt www.eper.cec.eu.int.

[12] Vt EPERi aruanne ( EPER Review Report) http://www.eper.cec.eu.int/eper/documents/EPER%20Review%20report,%20final.pdf.

[13] C-364/03 Komisjon v. Kreeka (7.7.2005 otsus, ELT C 217, 3.9.2005, lk 9).

[14] EÜT L 188, 1984, lk 20.

[15] Otsus 1600/2002/EÜ, millega võetakse vastu kuues keskkonnaalane tegevusprogramm, EÜT L 242, 10.9.2002, lk 1.

[16] Vt näiteks Euroopa Ülemkogu 23. märtsi 2005. aasta järeldused, http://ue.eu.int/ueDocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ec/84335.pdf.

[17] KOM(2005) 97 lõplik, 16.3.2005.

[18] Vt http://europa.eu.int/comm/environment/impel/.

[19] Nõukogu 11. märtsi 1999. aasta direktiiv 1999/13/EÜ teatavates toimingutes ja seadeldistes orgaaniliste lahustite kasutamise tulemusena tekkivate lenduvate orgaaniliste ühendite heitkoguste piiramise kohta, EÜT L 85, 29.3.1999, lk 1.