Komisjoni algse ettepaneku COM (2016) 586 seletuskirjas on üksikasjalikult kirjeldatud üldsuse ja sidusrühmadega peetud konsultatsioone.

On tehtud ettepanek rakendada neid meetmeid konkreetsete liidu rahastamisvahendite ja programmide raames ning kooskõlas asjakohaste liidu õigusaktidega, milles on sätestatud nende rahastamisvahendite ja programmide tegevuse alused.

Seda silmas pidades teeb komisjon ettepaneku ambitsioonika paketi kohta, mis hõlmab mitmeaastase finantsraamistiku 2014–2020 ülemmäärade suurendamist, et võimaldada võtta COVID-19 pandeemia mõju leevendamiseks meetmeid liidus ja väljaspool seda, näiteks meetmed mõjutatud ettevõtjate toetamiseks, ühtekuuluvustoetus liikmesriikidele, suutlikkuse suurendamine, et parandada valmisolekut tulevaseks kriisiks ning muud asjakohased poliitikavaldkonnad ja nendega seotud meetmed.

Selline erandlik olukord nõuab liidu tasandil sidusat ja ühtset lähenemisviisi, mis kehtib nii sise- kui ka välismõõtmes. Selleks et vältida edasist majanduslangust ning soodustada majandustegevuse tasakaalustatud, ühtset ja võrdset taastumist, tuleks kehtestada erakorraline ja kooskõlastatud majandusliku toetuse programm. Seetõttu on vaja märkimisväärseid avaliku ja erasektori investeeringuid, et leida uuenduslikke lahendusi, elavdada majandust, luua kvaliteetseid töökohti ja investeerida COVID-19 puhangu tekitatud vahetu kahju heastamisse.

COVID-19 pandeemia kriis avaldab suurt mõju kogu maailmas, alates tervishoiusüsteemidest kuni tõsiste ülemaailmsete sotsiaalsete ja majanduslike tagajärgedeni. Liidu reageerimisstrateegia peaks olema terviklik, sidus ja integreeritud, käsitledes nii rahvatervist kui ka sotsiaal-majanduslikke probleeme. Vähim arenenud riigid on COVID-19 suhtes kõige haavatavamad, arvestades nende nõrku ja mittevastupidavaid tervishoiusüsteeme ning keerulisi sotsiaal-majanduslikke ja juhtimisalaseid probleeme. Juba praegu on selge, et COVID-19 avaldab suurt mõju meie partnerriikide majandus- ja makromajandussüsteemidele. Valitsustel tuleb säilitada makromajanduslik stabiilsus ja eelarvepoliitiline manööverdamisruum, et kaitsta kõige haavatavamaid isikuid, oma ettevõtteid ja töötajaid ning jätkata põhiliste sotsiaalteenuste osutamist.

Pandeemia tagajärjel prognoositakse majanduskasvu järsku aeglustumist. Liikmes- ja partnerriikide poolt kriisile reageerimiseks võetud meetmed on tõsiselt häirinud tarneahelaid ja tootmist ning põhjustanud töölt eemalviibimist. Lisaks on muutunud võimatuks või väga keeruliseks paljude teenuste osutamine. Samal ajal on vähenenud tarbijanõudlus. Meetmed on juba viinud või viivad paljude ettevõtete finantsolukorra tõsise halvenemiseni.

Maailma Terviseorganisatsioon (WHO) kuulutas 11. märtsil 2020 koroonaviiruse puhangu (edaspidi „COVID-19“) pandeemiaks. Sellest ajast alates on riigid üle maailma võtnud erakorralisi meetmeid haiguspuhangule reageerimiseks ja selle ohjeldamiseks.

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist:

(1)COVID-19 pandeemia kriis avaldab suurt mõju kogu maailmas, alates tervishoiusüsteemidest kuni tõsiste ülemaailmsete sotsiaalsete ja majanduslike tagajärgedeni. Liidu reageerimisstrateegia peaks olema terviklik, sidus ja integreeritud ning käsitlema nii rahvatervist kui ka sotsiaalmajanduslikke probleeme nii liidus kui ka koostöös eelkõige Aafrikas ja Euroopa naabruses asuvate partnerriikidega ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 231/2014 I lisas loetletud Lääne-Balkani abisaajatega. COVID-19 pandeemia avaldab suurt mõju partnerriikide majandus- ja makromajandussüsteemidele. Valitsustel tuleb säilitada makromajanduslik stabiilsus ja eelarvepoliitiline manööverdamisruum, et kaitsta kõige haavatavamaid isikuid, oma ettevõtteid ja töötajaid ning jätkata põhiliste tervishoiu- ja sotsiaalteenuste osutamist. Eelkõige eeldatakse, et väikestel ja keskmise suurusega ettevõtjatel jääb puudu likviidsusest ja käibekapitalist, mis seab ohtu miljonid töökohad. Kohalikus vääringus rahastamist on tõenäoliselt veelgi raskem saada, samas kui vääringute odavnemine muudab vabalt vahetatavas vääringus rahastamise veelgi riskantsemaks. Samalaadsed probleemid mõjutavad taastuvenergia- ja muid taristuprojekte, mida rahastatakse teenustasutulust.

(2)Lisaks vajalikele meetmetele ja nende tagajärgedele, mida kolmandad riigid peavad võtma COVID-19 pandeemiaga toimetulekuks, halvendavad Lääne-Balkani sotsiaal-majanduslikku olukorda veelgi samad probleemid, millega liit ise silmitsi seisab, kuna piirkond ja liit on lähedased ja nende majandused vastastikuses sõltuvuses ning neil on liiduga majanduslikud ja sotsiaalsed sidemed. Seetõttu tuleks Euroopa Kestliku Arengu Fondi rakendusala laiendada ka Lääne-Balkanile, et aidata piirkonnal kestlikult sotsiaal-majanduslikult taastuda ja vastupanuvõimet suurendada, taastada tarneahelad ja säilitada makromajanduslik stabiilsus.

(3)Komisjoni käsutuses on võimas vahend investeerimisriskide leevendamiseks – Euroopa Kestliku Arengu Fond (EFSD), mis on 2017. aastal käivitatud välisinvesteeringute kava rahastamisvahend. Seda vahendit, mida praegu kohaldatakse Euroopa naabruses asuvate riikide ja Sahara-taguse Aafrika suhtes, rakendatakse koostöös rahvusvaheliste finantseerimisasutuste ning liikmesriikide arengu- ja finantseerimisasutustega. EFSD on üks suurimaid avaliku sektori tagatisprogramme maailmas, millega toetatakse erasektori investeeringuid arengusse.

(4)Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu artikli 137 lõikega 2 on ette nähtud, et Ühendkuningriik ja Ühendkuningriigis asuvad projektid on rahastamiskõlblikud üksnes selliste finantstehingute puhul, mis on tagatud liidu eelarvega Euroopa Kestliku Arengu Fondi (EFSD) raames, tingimusel et need finantstehingud on enne väljaastumislepingu jõustumise kuupäeva heaks kiitnud üksused ja asutused, sealhulgas EIP ja Euroopa Investeerimisfond, või isikud, kellele on usaldatud kõnealuste meetmete osaline rakendamine. Lisaks piirab väljaastumislepingu artikli 143 lõige 1 Ühendkuningriigi vastutust tema osa eest liidu tingimuslikes kohustustes nende tingimuslike kohustustega, mis tulenevad finantstehingutest, mille kohta liit on teinud otsuse enne väljaastumislepingu jõustumise kuupäeva. Kõik käesoleva määruse kohased liidu tingimuslikud kohustused jäävad Ühendkuningriigi liidust väljaastumise kuupäeva järgsesse aega. Seepärast ei tuleks käesolevat määrust kohaldada Ühendkuningriigi suhtes ja Ühendkuningriigis.

(5)Seepärast tuleks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) 2017/1601 vastavalt muuta,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Määrust (EL) 2017/1601 muudetakse järgmiselt.

(1)Artikli 2 punkt 4 asendatakse järgmisega:

„4) „partnerriik“– AKV-ELi partnerluslepingule alla kirjutanud riik, määruse (EL) nr 232/2014 I lisas nimetatud riik, riik, kellega võib Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 233/2014 kohaselt teha geograafilist koostööd, või määruse (EL) nr 231/2014* I lisas nimetatud Lääne-Balkani abisaaja;

______________

*Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2014. aasta määrus (EL) nr 231/2014, millega luuakse ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPA II) (ELT L 77, 15.3.2014, lk 11).“

(2)Artiklit 3 muudetakse järgmiselt:

a) lõiked 1 ja 2 asendatakse järgneva tekstiga: