Varasemad algatused kehtestada eeskirjad selle kohta, milliste kulukategooriate suhtes võib kohaldada käibemaksu mahaarvamise õiguse piirangut, on ebaõnnestunud. Senikaua, kuni need eeskirjad ELi tasandil ühtlustatakse, peetakse sobivaks selliseid erimeetmeid nagu käesolev.

Käibemaksudirektiivi artikliga 176 on ette nähtud, et nõukogu määrab kindlaks kulud, millelt käibemaksu maha ei arvata. Kuni selle ajani on liikmesriikidel õigus säilitada riiklike õigusaktide alusel 1. jaanuaril 1979 kehtinud erandid. Sellest tulenevalt kehtivad mitmed senist olukorda säilitavad sätted, millega piiratakse õigust arvata maha ettevõtjatele kuuluvate mootorsõidukitega seotud käibemaksu.

Samuti on Itaalial õigus teha erand käibemaksudirektiivi artikli 26 lõike 1 punktist a, vabastades käibemaksust selliste sõidukite isiklikuks tarbeks kasutamine, mis moodustavad osa maksukohustuslase ettevõtte varast, kui kõnealused sõidukid on hõlmatud eespool nimetatud erimeetmega.

Seetõttu on Itaalial praegu õigus teha erand käibemaksudirektiivi artiklist 168, piirates 40 % määraga õigust arvata maha käibemaks sõiduki ostmisel, sealhulgas koostelepingute jms, tootmise, ühendusesisese omandamise, impordi, liisimise või rentimise, ümberehitamise, remondi või hoolduse korral ning seoses kuludega tarnetele või teenustele, mida osutatakse seoses sõidukite ja nende kasutamisega, sealhulgas määrdeainete ja kütusega, tingimusel et kõnealust sõidukit ei kasutata üksnes ettevõtluse otstarbel. Erimeede hõlmab kõiki mootorsõidukeid (välja arvatud põllumajandus- või metsatraktoreid), mida tavaliselt kasutatakse inimeste või kaupade veoks maanteel ning mille maksimaalne mass on alla 3,5 tonni ja milles on vähem kui üheksa istekohta, kaasa arvatud juhiiste.

Itaalias on ülekaalus väikeettevõtjad (94,7 % Itaalia ettevõtjatest on mikroettevõtjad) ja enamik ringluses olevatest ametiautodest kuulub neile ettevõtjatele. Asjaolu, et selliseid sõidukeid kasutatakse tavapärases majandustegevuses, ei välista nende kasutamist isiklikuks tarbeks. Sellises olukorras, st kui neid sõidukeid kasutatakse teataval määral isiklikuks tarbeks, tuleb käibemaks tasuda isiklikuks tarbimiseks kasutamiselt. Itaalia puhul, kus peaaegu kogu majanduslik struktuur koosneb mikroettevõtjatest, nõuaks isiklikuks tarbeks või ettevõtluse eesmärgil kasutamise jaotuse hindamise ja kontrollimisega seotud koormus ebaproportsionaalselt suuri kulutusi, sealhulgas selliseid, mis tulenevad üksikasjalike dokumentide säilitamise vajadusest.

Mahaarvamisõigust võib olla raske kasutada, kui kaupa saab vahet tegemata kasutada isiklikuks tarbeks või ettevõtluse eesmärgil. Niisugustel juhtudel võib olla keeruline kindlaks teha ettevõtluse eesmärgil ja muul kui ettevõtluse eesmärgil kasutuse suhet ning selle suhtarvu kinnitamiseks tehtavate kontrollide läbiviimine võib tekitada märkimisväärseid raskusi ja bürokraatiat nii maksuhaldurite kui ka maksukohustuslaste jaoks. See võib kaasa tuua isegi aeganõudvaid ja kulukaid vaidlusi. Praktikas on mõnikord koguni võimatu kontrollida sõidukite tegelikku kasutamist, mis võib kaasa tuua käibemaksupettuse (pettusekatseid) (nt ebausaldusväärne arvepidamine) ja sellest tulenevalt käibemaksutulu vähenemise.

Käibemaksudirektiivi artikli 395 lõike 2 kohaselt teavitas komisjon 23. juuni 2022. aasta kirjas Itaalia taotlusest teisi liikmesriike. Komisjon teatas 24. juuni 2022. aasta kirjaga Itaaliale, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik teave.

Käesoleva juhtum puudutab ainult Itaaliat. Seega on otsuse vastuvõtmine õigustatud, kuna selle õigusakti saab adresseerida konkreetsele liikmesriigile ja see on siduv üksnes sellele liikmesriigile.

Nõukogu otsuse vastuvõtmine on kooskõlas käibemaksudirektiivi artikliga 395, mille kohaselt on erandi tegemine ühistest käibemaksueeskirjadest võimalik vaid komisjoni ettepaneku põhjal nõukogus ühehäälselt antud loa alusel.

Erandi piiratud ulatust arvestades on erimeede kooskõlas taotletava eesmärgiga, st lihtsustada maksude kogumist ja hoida ära teatavat liiki maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist. Võttes eriti arvesse võimalust, et ettevõtjad võivad oma kohustusi aladeklareerida, ning koormust, mis maksuhaldurite jaoks tekib läbisõiduandmete kontrollimisega, oleks 40 % piiranguga võimalik lihtsustada käibemaksu kogumise menetlust ja vältida maksudest kõrvalehoidumist, mida võidakse muu hulgas teha ebaõige arvepidamise kaudu.

See meede on kooskõlas komisjoni 15. juuli 2020. aasta teatisega „Õiglase ja lihtsa maksustamise tegevuskava, millega toetatakse majanduse taastamise strateegiat“, milles rõhutatakse vajadust toetada ettevõtjaid, kes seisavad silmitsi suurema halduskeerukusega ja kelle nõuete täitmisega seotud kulud on proportsionaalselt oluliselt suuremad, st eelkõige väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad. Samuti on see kooskõlas komisjoni 2017. aasta tööprogrammiga, milles rõhutatakse vajadust lihtsustada käibemaksueeskirju väiksemate ettevõtjate jaoks.

Ettepaneku eesmärk on lihtsustada käibemaksu kogumise menetlust ja vältida käibemaksust kõrvalehoidumist. Seega on sellel võimalik positiivne mõju nii ettevõtjatele kui ka maksuhalduritele. Itaalia on asunud seisukohale, et erandeid tegevad meetmed on sobivaim lahendus. Meetmed on võrreldavad teistele liikmesriikidele võimaldatud varasemate ja kehtivate eranditega.

võttes arvesse nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, eriti selle artikli 395 lõike 1 esimest lõiku,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

ning arvestades järgmist:

(1)Direktiivi 2006/112/EÜ artikliga 168 on ette nähtud, et maksukohustuslasel on õigus arvata maha selliste tarnitud kaupade või osutatud teenuste eest tasutav käibemaks, mida ta kasutab oma maksustatavate tehingute tarbeks. Kõnealuse direktiivi artikli 26 lõike 1 punktis a käsitatakse ettevõtte vara kasutamist maksukohustuslase või tema töötajate isiklikuks tarbeks või üldisemalt muul kui ettevõtluse eesmärgil tasu eest teenuste osutamisena.

(2)Nõukogu otsusega 2007/441/EÜ anti Itaaliale piirata 40 % määraga õigust arvata direktiivi 2006/112/EÜ artikli 168 alusel maha käibemaks teatavate sõiduki ostmisel, sealhulgas koostelepingute jms, tootmise, ühendusesisese omandamise, impordi, liisimise või rentimise, ümberehitamise, remondi või hoolduse korral ning seoses kuludega, sealhulgas määrdeainete ja kütusega, tingimusel et kõnealust sõidukit ei kasutata üksnes ettevõtluse otstarbel. Sõidukite puhul, mille suhtes kohaldatakse kõnealust 40 % piirmäära, nõuab Itaalia, et maksukohustuslased ei käsitaks direktiivi 2006/112/EÜ artikli 26 lõike 1 punkti a kohaselt maksukohustuslase ettevõtte vara hulka kuuluvate sõidukite isiklikuks tarbeks kasutamist tasu eest teenuse osutamisena.

(3)Otsuse 2007/441/EÜ kehtivusaeg lõpeb 31. detsembril 2022.

(4)Komisjonis 19. aprillil 2022 registreeritud kirjas taotles Itaalia luba jätkata otsuse 2007/441/EÜ alusel lubatud erandi kohaldamist (edaspidi „erimeetmed“) veel kuni 31. detsembrini 2025.

(5)Komisjon palus 2. mai 2022. aasta kirjas lisateavet ja Itaalia esitas nõutud teabe 1. juuni 2022. aasta kirjas.

(6)Vastuseks komisjoni taotlusele esitas Itaalia selgituse mahaarvamisõiguse suhtes kohaldatava piirangu protsendimäära kohta. Itaalia väidab, et 40 % määra kohaldamine on endiselt põhjendatud. Samuti leiab Itaalia, et topeltmaksustamise vältimiseks tuleb mootorsõiduki isiklikuks tarbeks kasutamise puhul käibemaksu arvestamise kohustust edasi lükata, kui sõiduki suhtes kehtib kõnealune piirang. Itaalia on samuti seisukohal, et need erimeetmed on põhjendatud vajadusega lihtsustada käibemaksu kogumise menetlust ning vältida ebaõigest arvepidamisest ja valede maksudeklaratsioonide esitamisest tulenevat maksudest kõrvalehoidmist.

(7)Komisjon teavitas 23. juuni 2022. aasta kirjaga teisi liikmesriike Itaalia taotlusest vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 395 lõike 2 teisele lõigule. Komisjon teatas 24. juuni 2022. aasta kirjaga Itaaliale, et tal on olemas kogu vajalik teave taotluse hindamiseks.

(8)Erimeetmete kohaldamine mõjutab lõpptarbimisetapil kogutava Itaalia maksutulu kogusummat vaid vähesel määral ning see ei mõjuta negatiivselt käibemaksust laekuvaid liidu omavahendeid.

(9)Seepärast on asjakohane nõukogu otsuses 2007/441/EÜ sätestatud luba pikendada. Loa pikendamine peaks olema ajaliselt piiratud, et oleks võimalik hinnata selle tõhusust ja käibemaksu mahaarvamise õiguse protsendimäära piirangu asjakohasust.

(10)Seepärast tuleks Itaaliale anda luba jätkata erandit tegevate meetmete kohaldamist kuni 31. detsembrini 2025.

(11)Itaalia võib otsustada, et erimeetmed on vajalikud isegi pärast nõukogu otsuse 2007/441/EÜ kehtivuse lõppemist. Selleks et tagada kõnealuses otsuses sätestatud loa pikendamise taotluste õigeaegne läbivaatamine, on vaja sätestada sellise taotluse suhtes kohaldatavad nõuded.

(12)Seepärast tuleks nõukogu otsust 2007/441/EÜ vastavalt muuta,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Otsust 2007/441/EÜ muudetakse järgmiselt.

1) Artikkel 6 asendatakse järgmisega:

„Artikkel 6