1.Õhukvaliteedi probleem

Õhukvaliteet on kogu Euroopa Liidus (edaspidi „EL“) viimastel aastakümnetel paranenud tänu ELi ning riiklike, piirkondlike ja kohalike asutuste ühistele pingutustele. ELi sisemajanduse kogutoodang on alates 2000. aastast suurenenud 32 %, peamiste õhusaasteainete heited aga saasteainest olenevalt vähenenud 10 % kuni 70 %.

Enamikus liikmesriikides mõjutab ELi kodanike elukvaliteeti see, et õhukvaliteedi normid on endiselt täitmata. Selline olukord on eriti tõsine linnapiirkondades, kus elab suurem osa eurooplasi.

Õhusaaste põhjustab selliseid kroonilisi ja raskeid haigusi nagu astma, südame-veresoonkonna haigused ja kopsuvähk. Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) hiljutiste andmete kohaselt on maailma mõnes osas õhusaaste tase endiselt ohtlikult kõrge, nii et 10-st inimesest üheksa hingavad sisse õhku, milles on palju saasteaineid. Õhusaaste on ELis jätkuvalt peamine varajast surma põhjustav keskkonnategur, mille tõttu sureb ELis igal aastal hinnanguliselt rohkem kui 400 000 inimest enneaegselt . See kõik läheb ühiskonnale kalliks maksma, kuna tervisehäiretega seotud väliskulud on suured.

Üldsus on väga teadlik õhusaastest ning kodanikud ootavad asutustelt tegutsemist. Hiljuti tehtud ELi keskkonna-teemalise arvamusküsitluse alusel peavad kodanikud õhusaastet kliimamuutuste järel enim muret tekitavaks probleemiks. Neil on õiguspärased ootused, et kõigil tasanditel võetakse mõjuvaid meetmeid selleks, et vähendada õhusaastet ja kaitsta kodanikke sellest tulenevate kahjulike mõjude eest.

Olukorra parandamiseks on EL seadnud liikmesriikide ja Euroopa Parlamendiga kokku lepitud õigusaktidega sihi saavutada selline õhukvaliteedi tase, mis ei põhjustaks inimeste tervisele ega keskkonnale negatiivset mõju ega riske. Selleks on tõhusa õhukvaliteedipoliitika rakendamiseks vaja võtta meetmeid ja teha koostööd üleilmsel, Euroopa, riiklikul ja kohalikul tasandil.

Kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega tugineb rakendamine suures osas riiklikele, piirkondlikele ja kohalikele meetmetele, mis on kohandatud konkreetsetele vajadustele ja olukorrale.

Käesolevas teatises käsitletakse ELi mitmekülgseid poliitilisi jõupingutusi, mida on tehtud selleks, et toetada liikmesriike ja hõlbustada nende eesmärkide saavutamiseks vajalike meetmete võtmist , samuti käsitletakse eeskirjade järgimise tagamiseks võetud meetmeid, millega tagatakse kogu ELis kõigi eurooplaste jaoks puhta õhu ühiseesmärkide saavutamine ja järgimine.

2.ELi puhta õhu poliitika

EL on aastakümnete jooksul teinud tööd õhukvaliteedi parandamiseks, kontrollides atmosfääri sattuvate kahjulike ainete heitkoguseid, parandades kütuse kvaliteeti ning integreerides keskkonnakaitse nõudeid transpordi-, tööstus- ja energeetikasektorisse. Eesmärk on vähendada õhusaastet nii, et selle mõju inimeste tervisele ja keskkonnale oleks ELi territooriumil võimalikult väike. Kuna õhusaaste liigub üle riigipiiride, on vaja kooskõlastamist ELi tasandil. ELi õiguses on jäetud liikmesriikidele võimalus valida vahend ELi tasandil kokku lepitud piirnormide järgimiseks. Peamiste saasteallikate suhtes kohaldatakse ELi tasandi norme, et tagada siseturu tõhus toimimine.

2013. aasta Euroopa puhta õhu programmis kinnitati uuesti eesmärki – saavutada kogu ELis täielik vastavus kehtivatele õhukvaliteedi normidele niipea kui võimalik ning seada eesmärgid aastateks 2020 ja 2030. Sellise ELi poliitika edusammud põhinevad kolmel põhisambal.

Esimene sammas hõlmab välisõhu kvaliteedi norme, mis on sätestatud välisõhu kvaliteedi direktiivides troposfääriosooni, tahkete osakest, vääveloksiidide, ohtlike raskemetallide ja paljude muude saasteainete kohta. Kõnealuseid õhukvaliteedi norme peavad kõik liikmesriigid oma territooriumil järgima (olenevalt saasteainest) alates 2005. või 2010. aastast. Kui kehtestatud piirnorme on ületatud, peavad liikmesriigid võtma vastu õhukvaliteedi kavad täpsustatud meetmetega, millega hoida ületamise ajavahemik võimalikult lühike.

Teine sammas hõlmab riiklikke heitkoguste vähendamise eesmärke, mis kehtestati õhusaasteainete siseriiklike ülemmäärade direktiiviga kõige olulisemate piiriüleste õhusaasteainete puhul: vääveldioksiid, lämmastikdioksiidid, ammoniaak, lenduvad orgaanilised ühendid ja tahked osakesed. Hiljuti muudeti riiklikke heitkoguste vähendamise eesmärke, et lisada uued piirangud, mille järgmine on vaja saavutada 2020. ja 2030. aastal; ka lisati veel üks saasteaine – tahked peenosakesed (PM2,5). Liikmesriigid peavad 2019. aastaks välja töötama riiklikud õhusaaste kontrolli programmid, et täita oma heitkoguste vähendamise kohustusi.

Kolmas sammas hõlmab peamiste saasteallikate heitenorme (sõidukite ja laevade tekitatud heitest energia ja tööstuse valdkonnani). Kõnealused normid on sätestatud ELi tasandil õigusaktides, milles käsitletakse tööstusheiteid, elektrijaamadest, sõidukitest ja transpordikütustest tekkivaid heitkoguseid ning toodete energiatõhusust .

Lisaks koostati pärast 2015. aasta sõidukite heitkogustega seotud skandaali tegelikus liikluses tekkivate heitkoguste eeskirjade pakett, et tagada õhusaasteainete heitenormide nõuetekohane järgimine, ning karmistati tüübikinnitusnõudeid. Kõnealune pakett hõlmab lämmastikoksiidide ja tahkete osakeste heitkoguste katseid ning juba kasutusel olevate sõidukite nõuetele vastavuse uusi eeskirju, et parandada juba kasutusel olevate sõidukite katsetamist Viimased muudatused võeti vastu 3. mail, et veelgi vähendada tehnilise ebamäärasuse osa tegelikus liikluses tekkivate heitkoguste katsetamisel, suurendada juba ringluses olevate autode heitkoguste kontrolle ning näha ette sõltumatute ja akrediteeritud kolmandate isikute tehtavad katsed. Alates 2017. aasta septembrist peavad uut tüüpi kergsõidukid läbima uue tüübikinnituse laborikatse, mis sarnaneb rohkem tegelike sõidutingimustega.

Euroopa Komisjon on teinud ettepaneku sõiduautode ja kaubikute CO2-heite uute normide kehtestamiseks, et aidata tootjatel veelgi edendada innovatsiooni ja lasta turule märgatavalt rohkem vähese ja nullheitega sõidukeid. Kolmanda liikuvuse paketi osana esitatud läbi aegade esimese Euroopa Komisjoni seadusandliku ettepanekuga raskeveokitele CO2-heite normide kehtestamiseks loodetakse samuti pikaajalist kaudset mõju õhukvaliteedile. Selle ettepanekuga suurendatakse veelgi kütusetõhusust ja vähendatakse kasvuhoonegaaside heitkoguseid selles segmendis ning pakutakse stiimuleid vähese ja nullheitega raskeveokite (sh bussid) turule laskmiseks, millel on positiivne järelmõju õhusaasteainete heitkoguste vähendamisele.

Lisaks sellele kaitseb EL töötajate tervist ja ohutust kogu Euroopas oma õigusnormidega, millega on kehtestatud töökoha õhu suhtes miinimumnõuded, mis hõlmavad ka töökeskkonnas paljude ohtlike keemiliste ainetega kokkupuute piirnormide kehtestamist. Praegune komisjon on eelkõige koostanud mitmeid ettepanekuid, millega muudetakse kantserogeene ja mutageene käsitlevat direktiivi, kehtestades piirnormid, millega tõhustatakse miljonite töötajate kaitset vähi kui töökohas enamikku surmajuhtumeid põhjustava kutsehaiguse eest.

3.Õhusaaste vähendamise meetmete näited

ELi, liikmesriigi ja kohalikul tasandil on aastate jooksul võetud eri meetmeid, et edukalt vähendada õhusaasteainete heitkoguseid, sh selliseid, mis tekivad suurtest põletusseadmetest, tööstusrajatistest ja transpordist, ka maanteesõidukitest (nt kütusekvaliteedi parandamine ja järjestikused EURO heitenormid). Sellest nähtub, et leidub kulutõhusaid lahendusi, millega saab toetada innovatsiooni ja millel on positiivne netomõju ELi konkurentsivõimele ning mis on kooskõlas Euroopa Komisjoni ulatuslike jätkusuutliku majanduskasvu ja töökohtade loomise prioriteetidega.