1.SISSEJUHATUS

ELi ühine viisapoliitika on Schengeni acquis’ oluline osa ja ELi integratsiooni üks hinnatumaid saavutusi. Viisapoliitika on ja peaks ka edaspidi olema turismi ja ettevõtlust soodustav vahend ning aitama seejuures vältida nii julgeolekuohte kui ka ELi suunduva ebaseadusliku rände ohtu.

Kuigi pärast viisaeeskirja jõustumist 2010. aastal ja viisainfosüsteemi jõustumist 2011. aastal ei ole viisamenetluse aluspõhimõtteid läbi vaadatud, on samas oluliselt muutunud keskkond, milles viisapoliitika toimib. Viimaste aastate rände- ja julgeolekuprobleemide tulemusena on poliitiline arutelu nii sisepiirikontrollita ala üle üldisemalt kui ka viisapoliitika üle konkreetsemalt nihkunud rände ja julgeolekuprobleemide, majanduslike kaalutluste ja üldiste välissuhete vahelise tasakaalu ümberhindamise suunas.

Samas on hoogne tehnoloogiline areng avanud uusi võimalusi viisataotluste menetlemise lihtsustamiseks nii taotlejate kui ka konsulaatide jaoks. Viisapoliitika tähtsus ELi välissuhetes on aastate jooksul kasvanud.

Kõiki neid põhjuseid arvesse võttes tuleb ühine viisapoliitika uuesti läbi vaadata, kohandades seda praegustele probleemidele ja võimalustele ning tagades, et viisapoliitika täidab kahte peamist eesmärki, milleks on seadusliku reisimise hõlbustamine ning ebaseadusliku rände ja julgeolekuohtudega võitlemine.

2014. aastal tegi komisjon ettepaneku sõnastada uuesti viisaeeskiri, et veelgi lihtsustada reisimist seaduslike reisijate jaoks. Läbirääkimistel ei saavutatud paraku edu parlamendi ja nõukogu lahknevate seisukohtade tõttu. Vahepeal jõudsid uuesti sõnastatud ettepaneku mõned aspektid suurenenud julgeoleku- ja rändeprobleemide tõttu aeguda. Seepärast otsustas komisjon uuesti sõnastatud ettepaneku tagasi võtta ja esitada uue ettepaneku viisaeeskirja muutmiseks.

Uus ettepanek viisaeeskirja muutmise kohta, mis esitatakse täna koos käesoleva teatisega, on mõeldud viisamenetluste ajakohastamiseks, et paremini reageerida muutunud rände- ja julgeolekuolukorrale, kasutades selleks ühist lähenemisviisi viisapoliitika ja tagasivõtu valdkonnas tehtavale koostööle. Lisaks käsitletakse kehtivates eeskirjades esinevaid puudusi, et lihtsustada ELi reisimiseks viisa saamist seaduslike reisijate jaoks. Uus ettepanek sisaldab ka mõningaid kasulikke elemente tagasivõetud ettepanekust viisaeeskirja uuestisõnastamise kohta, näiteks sätteid, mis tagavad viisataotlejatele suurema paindlikkuse viisa taotlemiseks ja konsulaatide töö parema korraldamise.

Lisaks viisaeeskirja muutmise ettepaneku peamiste aspektide tutvustamisele esitatakse käesolevas teatises ka eesmärgid, millele tuleb viisainfosüsteemi muutmise käigus tähelepanu pöörata. Neid muudatusi tutvustatakse hiliskevadel pärast käimasolevate tehniliste uuringute ja mõju hindamise lõpuleviimist.

Koos uute julgeoleku, piiride ja rände haldamise süsteemidega, näiteks hiljuti vastu võetud riiki sisenemise ja riigist lahkumise süsteemiga, mis muu hulgas võimaldab paremini kontrollida viisatingimuste täitmist, ning komisjoni poolt ette pandud ELi reisiinfo ja -lubade süsteemiga (ETIAS), pannakse alus viisapoliitikale, mis suudab paremini toime tulla julgeoleku- ja rändeprobleemidega. Viisapoliitikat tugevdatakse veelgi koostalitlusvõimet käsitleva ettepanekuga, et parandada piiride, julgeoleku ja rände haldamise valdkonna ELi infosüsteemide suutlikkust vahetada andmeid ja jagada teavet.

Teatis sisaldab ka tulevikuväljavaateid. Samuti analüüsitakse teatises seda, kuidas tagada parem sünergia ELi viisapoliitika ja ELi välissuhete vahel, ning algatatakse arutelu viisataotluse menetlemise digiteerimise üle.

2.ÜLDEESMÄRGID

Täna esitatud ettepanekuga muudetakse mitut viisaeeskirja sätet. Nende muudatuste üldine eesmärk on tugevdada viisapoliitikat, et sellest saaks tõhusam vahend ELi rände- ja julgeolekuprobleemidele reageerimiseks. Samuti tagatakse ettepanekuga, et seaduslikele reisijatele, kes aitavad kaasa ELi majanduskasvule või ELi sotsiaalsele ja kultuurilisele arengule, muutub viisataotluste menetlemine lihtsamaks.

Mis puutub rändega seotud probleemide lahendamise üldisse eesmärki, siis saavutatakse see uue lähenemisviisiga, mis ühendab viisapoliitika ja kolmandate riikidega tehtava tagasivõtmisealase koostöö (vt punkt 3.1). Mitmekordse viisa väljaandmise kohustuslikud eeskirjad saavad samuti selle eesmärgi saavutamisele kaudselt kaasa aidata (vt punkt 3.3).

Suurendatakse viisataotluste menetlemise turvalisust, vaadates eelkõige läbi viisainfosüsteemi (VIS). Muudatusi kavatsetakse tutvustada hiliskevadel (vt 4. peatükk). VISi läbivaatamise ettepaneku eesmärk on ka koostalitlusvõime täielik ärakasutamine. Koostalitlusvõime on väga oluline, et parandada veelgi andmeid, mis on kättesaadavad konsulaarametnikele viisataotluse hindamise ajal. See omakorda lihtsustab nende isikute tuvastamist, kellest võib lähtuda julgeolekuoht või kes võib rännata ebaseaduslikult ning kelle puhul tuleks viisa andmisest keelduda. Samamoodi lihtsustab see heausksete reisijate tuvastamist, kelle puhul võiks viisamenetlust lihtsustada.

3. VIISAEESKIRJA MUUTMINE

3.1. Viisa- ja tagasisaatmispoliitika ühendamine

Viimastel aastatel on sattunud teravdatud tähelepanu alla viisaeeskirja eesmärgid, milleks on ebaseadusliku rände ja julgeolekuohtude ennetamine. Põhiline tegur, mis meelitab ligi ELi suunduvaid ebaseaduslikke rändevoogusid, on asjaolu, et liikmesriikidel on suuri raskusi kinnipeetud ebaseaduslike rändajate tagasisaatmisel nende päritoluriiki, sest sealsed ametiasutused ei tee koostööd liikmesriikide saadetud tagasisaatmistaotluste täitmisel.

Sellega seoses peaks viisapoliitikal olema ELi koostöös kolmandate riikidega tugevam roll, eelkõige rände haldamise valdkonnas, pidades silmas ka seda, et teatav osa ebaseaduslikest rändajatest, kes tuleb tagasi saata, saabus ELi seadusliku viisaga, kuid seejärel ei lahkunud õigeks ajaks. Seepärast kutsus Euroopa Ülemkogu juunis 2017 üles hindama vajaduse korral ümber viisapoliitika kolmandate riikide suhtes, et saavutada tagasisaatmise ja tagasivõtmise valdkonnas tõelist edu.

Seda arvesse võttes teeb komisjon ettepaneku kehtestada viisade taotlemisel rangemad tingimused nendele kolmandatele riikidele, kes ei tee tagasisaatmise alal küllalt koostööd. Sellega seoses võetakse arvesse ka ELi üldisi suhteid asjaomase kolmanda riigiga.