ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ametlik statistika on väga nõutud, sest seda tehakse ja levitatakse konkreetsete põhimõtete kohaselt ning seetõttu on sellel kasutajate jaoks muude teabeallikatega võrreldes oma „lisaväärtus“. Et statistika suudaks ELi poliitikat toetada, tuleb kõrvaldada mitmed statistika vajakajäämised. Mõne statistika ajakohasust on kiiresti vaja parandada, et see annaks Euroopa poolaasta jaoks vajalikku teavet. Statistikavajadused, mis tulenevad komisjoni kümnest poliitilisest prioriteedist ja ühiskonna üha kasvavast keerukusest, seavad küsimuse alla senise Euroopa statistika asjakohasuse.

Kuigi riiklikud statistikasüsteemid on aastate 2013–2017 Euroopa statistikaprogrammi („ESP“) toetusel teinud märkimisväärseid pingutusi, et moderniseerida oma statistika tegemise meetodeid, ei ole praegune statistika infrastruktuur ikka veel piisavalt paindlik, et anda uut statistikat siis, kui vaja, ning samas piirata sellega seotud kulusid ja halduskoormust. Kui praegust investeeringute taset ei tõsteta, ei suuda Euroopa statistikasüsteem („ESS“) rahuldada kasvavat nõudlust statistika järele ega vajadust muuta statistika kiiremini kättesaadavaks.

Osalised, keda ettepanek hakkab kõige enam mõjutama, on statistika kasutajad (st poliitikakujundajad, meedia ja teadlased), statistika tegijad (riiklikud statistikaametid ja muud riiklikud asutused) ning andmeesitajad (leibkonnad ja ettevõtted).
Kehtiv ELi ekspordikontrolli süsteem ei võimalda täiel määral sammu pidada praeguste muutuvate ja uute julgeolekuriskidega, teaduse ja tehnoloogia kiire arengu ning kaubanduslike ja majanduslike muutustega. Lisaks ei võta kehtiv süsteem selgelt arvesse areneva küberseiretehnoloogiaga kauplemist ning riske, mis sellega kaasnevad rahvusvahelisele julgeolekule ja inimõigustele. Majanduslikust seisukohast põhjustab see süsteem suurt halduskoormust nii tööstusele kui ka ametiasutustele ning mõnikord puudub õigusselgus. Lisaks on erinev tõlgendamine ja kohaldamine liikmesriikides põhjustanud asümmeetrilist rakendamist ning ühtse turu konkurentsimoonutusi. Probleem mõjutab mitme tööstusharu eri ettevõtjaid, sh VKEsid, samal ajal kui julgeoleku ja inimõigustega seotud aspektid on asjakohased selliste konkreetsete inimrühmade nagu kolmandate riikide dissidentide ja aktivistide ning ELi rahvastiku kui terviku puhul.

ELi ekspordikontrolli poliitika läbivaatamise eesmärk on aidata kaasa liidu poliitikaeesmärkide saavutamisele, nagu on sätestatud ELi lepingu artiklis 3, st toetada rahu, turvalisust, vaba ja ausat kaubandust ning inimõiguste kaitset. Konkreetsed poliitikaeesmärgid on järgmised: kohandumine muutuvate julgeolekuriskide ja -ohtudega; kohandumine teaduse ja tehnoloogia kiire arenguga; inimõiguste rikkumisi hõlmava küberseiretehnoloogia ekspordi ärahoidmine: konkurentsimoonutuste ja halduskulude vähendamine ühtsel turul; võrdsete tingimuste loomine kogu maailmas; ning tõhusate ja järjekindlate kontrollide tagamine ELis.
Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavalikuid on kaalutud? Kas on olemas eelistatud valik? Miks?

3. variant (kahe allvariandi kombinatsioonina) on eelistatuim valik. See on püstitatud eesmärkide saavutamiseks kõige sobivam.

Mõned importijad ja kauplejad toetavad 2. varianti. See aga nõrgestaks ELi kaubanduse kaitsevahendeid, vähendaks tollimaksumäärasid ning suurendaks seeläbi madalama hinnaga impordi mahtu. See vähendaks olulisel määral ELi tööstussektori konkurentsivõimet ja seaks ohtu paljud töökohad.

Millised on eelistatud poliitikavaliku (kui see on olemas; vastasel korral peamiste poliitikavalikute) eelised?
Peamine poliitikavariant on ettepanek äriühingu tulumaksu ühtse konsolideeritud maksubaasi kohta. Peamine tehtav valik puudutab maksubaasi ulatust, st seda, kelle suhtes maksubaasi kohaldatakse. Põhilised variandid, mida on kaalutud, on muuta CCCTB kohustuslikuks kõigile ettevõtjatele või üksnes teatavatele ettevõtjatele. Kehtivate maksusüsteemide laenurahastuse kasuks kallutatuse vähendamiseks on kaalutud erinevaid variante. Võimalik on kaaluda kahte põhimeedet: lubada nii laenuvahendite kui ka omakapitali kaudu rahastamise kulude mahaarvamist või mitte lubada kumbagi. Mis puudutab teadus- ja arendustegevuse stiimuleid, siis on peamistes variantides kaalutud võimalust näha ette erineva mahuga teadus- ja arendustegevuse investeeringutega seotud maksusoodustus.

Eri variantide hindamise tulemusel on eelistatud variant: CCCTB kohustuslikuks muutmine suurtele ettevõtjatele ning „majanduskasvu ja investeerimise edendamise soodustuse“ ja teadus- ja arendustegevuse soodustuse kehtestamine. Majanduskasvu ja investeerimise soodustus võimaldab laenuvahendite ja omakapitali abil rahastamisega seotud kulude mahaarvamist piiratud ulatuses, et vältida kuritarvitusi ja maksuplaneerimist. Teadus- ja arendustegevuse soodustuse eesmärk on säilitada olemasolevad teadus- ja arendustegevuse stiimulid. Analüüsist nähtub, et CCCTB-l on selged eelised võrreldes alternatiivse variandiga, millega ei kaasneks meetmete võtmist.
Need probleemid pärinevad riikides kehtivatest erinevatest normidest, mis on seotud järgmisega: a) varases staadiumis restruktureerimine, b) täitemeetmete peatamise tingimused (moratoorium), c) vara käsutamisõiguse säilitanud võlgnikud, d) restruktureerimiskavade koostamine ja vastuvõtmine, e) restruktureerimise käigus lisafinantseerimise kaasamine, f) kohtute ja pankrotihaldurite kaasamise ulatus ja kvaliteet, g) füüsiliste isikute võlgade restruktureerimine, sealhulgas võlgadest vabastamine ja uus võimalus.

Liikmesriigid ei saa üksinda tagada, et nende maksejõuetus- ja restruktureerimismenetlused oleksid ühilduvad. Hästi toimiv ELi siseturg nõuab kooskõlastatud restruktureerimise ja uue võimaluse andmise raamistikku, mis vastaks piiriülese mõõtmega ettevõtete vajadustele, kuna eri liikmesriikides asuvate ettevõtete vahelised tehingud on muutumas aina tavalisemaks. ELi tegevus toodab lisaväärtust, lihtsustades ELis piiriülest investeerimist, mis tagab, et finantsraskustesse sattunud elujõulised ettevõtted saaksid rohkem kasu maksejõuetust ennetavatest meetmetest; samal ajal on ettevõtjatel liikmesriikides võimalus kasutada mõistlikku maksekohustusest vabastamise perioodi. Käesoleva ettepanekuga tagatakse teistes liikmesriikides laenu anda soovivatele võlausaldajatele ja investoritele õiguskindlus.

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?

Ülaltoodud eesmärkide saavutamiseks nähakse ette mitmesuguseid sisulisi alamvõimalusi. Need sisulised alamvõimalused on näiteks i) toimivate varase restruktureerimise võimaluste loomine, ii) läbirääkimisvõimaluste parandamine, andes võlgnikule „hingamisruumi“ täitemeetmete peatamisega (moratoorium), iii) võlgnike äritegevuse jätkamise võimaldamine restruktureerimise käigus, iv) mittenõustuvate vähemuses võlausaldajate ja aktsionäride poolse restruktureerimisprotsessi ohustamise vältimine, kaitstes samas nende huvisid, v) restruktureerimiskava õnnestumise võimaluste suurendamine, vi) restruktureerimise, maksejõuetuse ja uue võimaluse andmise menetluste tõhususe suurendamine ja kestuse vähendamine, vii) ettevõtjatele mõistliku aja jooksul (3 aastat) võlgadest vabastamise võimaldamine.
Miks? Mis on lahendamist vajav probleem? Kuni 11 rida

Kavandamist, aruandlust ja seiret käsitlev kehtiv ELi õigustik ei ole energialiidu rakendamise toetamiseks sobilik. Praegused kohustused ei ole sageli energiavaldkonna ulatuses sidusad ega energia- ja kliimavaldkonna vahel järjepidevad, mille tagajärjeks on tarbetu halduskoormus ning ebatõhus reguleerimine ja kavandamine. Peale selle ei ole praegune liikmesriikide ja komisjoni vaheline poliitikakujundamisprotsess piisav, et saavutada energialiidu eesmärgid, eelkõige 2030. aasta (mh taastuvenergia ja energiatõhususe) eesmärgid, ning kooskõla Pariisi kliimakokkuleppega. Mõjutatud on nii liikmesriigid, kodanikud kui ka investorid. Õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi (REFIT) alusel tehti toimivuskontroll, milles käsitleti energeetikaalasest õigustikust tulenevaid praegusi kohustusi ning nende kohustuste seoseid kliimaalase õigustikuga.
Hästitoimivad energiaturud, kus on tagatud konkurentsivõimelise hinnatasemega kindel energiavarustus, on vajalikud majanduskasvu ja tarbijate heaolu saavutamiseks. Seepärast on need ELi energiapoliitika keskmes. Selliste energiaturgude väljakujundamine on ka ELi energialiidu põhieesmärk ning energialiit on teatanud oma kavatsusest koostada seadusandlikke ettepanekuid, milles käsitletakse elektrivarustuskindlust ning millega korraldatakse ümber elektriturg, sidudes hulgi- ja jaemüügi. Käesolev mõjuhinnang näitab, et üleminek vähese CO2-heitega majandusele avaldab olulist mõju ELi elektrisektori korraldusele ning turuosaliste ja tarbijate rollidele. Mõjuhinnangus tehti kindlaks vajadus täiustada nelja omavahel seotud valdkonda: i) praegune turukorraldus ei võimalda süsteemiga lõimida suures mahus muutlikust allikast pärinevat ja sageli hajatoodetud elektrit ega uut tehnoloogiat; ii) valitseb ebakindlus seoses tulevikus tootmisvõimsusse tehtavate investeeringute piisavusega ja võimsusturgude koordineerimatusega; iii) liikmesriikide lähenemisviisid kriisiolukordadeks valmistumisele ja nendega toimetulekule ei ole koordineeritud ja enamasti ei võeta arvesse olukorda väljaspool konkreetse riigi piire ning iv) elektri jaemüügiturgudel võetakse uusi teenuseid kasutusele aeglaselt, teenuste tase on madal ning turg ei toimi hästi.
See tekitab olukorra, kus liikmesriikidel on lubatud kohaldada teatavate trükiste puhul vähendatud käibemaksumäärasid või isegi madalamat käibemaksumäära kui 5 % (oluliselt vähendatud ja nullmäär), kuid peavad kohaldama e-väljaannete suhtes harilikku käibemaksumäära. Selle tulemusel koheldakse e-väljaandeid käibemaksu seisukohast trükiväljaannetest oluliselt ebasoodsamalt. Lisaks on käibemaksudirektiivi mitme erandi kohaldamise tõttu võimalik teatavate trükiste puhul oluliselt vähendatud või nullmäära rakendada vaid kümnel liikmesriigil 28st ning teistel liikmesriikidel selline võimalus puudub.

Liikmesriigid on kohustatud järgima käibemaksudirektiivi, mis on ka see, mis takistab neil praegu maksustada e-väljaandeid sama käibemaksumääraga kui trükiväljaandeid. Seda kinnitas Euroopa Liidu Kohus oma 5. märtsi 2015. aasta otsustes kohtuasjades C-479/13 ja C-502/13. Kohus sedastas selgelt, et liikmesriikidel ei ole praegu kehtiva käibemaksudirektiivi alusel võimalik kohaldada e-raamatute suhtes vähendatud käibemaksumäära, mistõttu ei ole võimalik olukorda parandada üksnes käibemaksudirektiivi tõlgendamise või pehme õiguse valdkonda kuuluvate algatustega. Seega on probleemi lahendamiseks hädavajalik ELi tasandi seadusandlik algatus käibemaksudirektiivi muutmiseks.

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?
Välja töötatud meetmed puudutavad sularaha, mille väärtus on 10 000 eurot ja enam ning mida üle ELi välispiiri toimetavad inimesed või edastatakse kaubasaadetisena või posti teel. Ettevõtjad kasutavad sellist transpordiliiki väga harva. Praegu peab sularahasaadetist edasitoimetav füüsiline isik esitama kohustusliku sularahadeklaratsiooni. Kogemused on näidanud, et kutselised kullerid, kes sularahasaadetisi edasi toimetavad, on oma kohustustest väga teadlikud ning üldiselt täidavad neid. Uus avalikustamiskohustus selliste sularahasaadetiste puhul, mis toimetatakse edasi posti teel või kaubasaadetisena, on välja töötatud nii, et ametiasutustel on võimalik teha kontrolli ning nõuda vajadusel dokumentide esitamist. Puudub kohustus esitada deklaratsioone korrapäraselt ja ametiasutustel on võimalus kasutada kaalutlusõigust (nt pankade vaheliste saadetiste puhul). Eeldatakse, et kuna kõnealust saatmisviisi kasutatakse suhteliselt harva ja tulenevalt võetud lähenemisviisist on mõju professionaalsetele sularahakulleritele minimaalne. Ette ei ole näha mõju VKEdele ja mikroettevõtjatele.
Miks? Mis on lahendamist vajav probleem?

Globaliseerumise ning kliima- ja sotsiaalsete muutuste tõttu muutub maailma põllumajandus, mis omakorda tingib muudatusi ühises põllumajanduspoliitikas (ÜPP) ja muudes põllumajandusega seotud ELi poliitikavaldkondades. Seetõttu tekib vajadus uute põllumajandusstatistika andmete järele, mida praegu ei pakuta, kuna õigusraamistik on jäik ja andmete kogumine ei ole järjekindel. Ajal, mil ressursse üha kärbitakse, muutub tehnoloogia arengu ning uute andmeallikate kasutuselevõtu tõttu ka ametlik statistika. Seega on vaja kohandada põllumajandusstatistika õigusakte, et saavutada suurem kulutõhusus ja vähendada andmete kogumisest tingitud koormust. Kui neid probleeme ei lahendata, võib see seada ohtu ÜPP ja muude ELi poliitikavaldkondade jaoks vajalike andmete kogumise, mis omakorda piiraks ELi suutlikkust tegutseda kõigi ELi kodanike jaoks olulistes valdkondades. Sidusrühmad, mida käesolev algatus mõjutab kõige otsesemalt, on komisjoni põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat, keskkonna peadirektoraat, kliimameetmete peadirektoraat, tervise ja toiduohutuse peadirektoraat ning ELi liikmesriikide statistikaametid.
Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?

Konsultatsiooniprotsessi ja tõendite läbivaatamise käigus ilmnes järgmine dilemma: – ühest küljest leiavad paljud sidusrühmad, et bioenergia tulevast arendamist, mis on fossiilkütuste asendamiseks vajalik, hoiavad tagasi üldsuse kahtlused selle suhtes, kui kasulikud on keskkonnale teatavad biomassi kasutused energia saamiseks; – teisalt aga on teaduslike tõendite põhjal selge, et üldmõju, mida biomassi kasutamine energia saamiseks avaldab kasvuhoonegaaside heitele ja elurikkusele, tuleneb liiga paljudest teguritest ning seda ei saa hinnata ega tagada üldeeskirjade alusel, vaid seda tuleks käsitleda juhtumipõhiselt ja igas konkreetses kohas eraldi. Seetõttu ei ole ELi tasandil võimalik usaldusväärselt eristada, millised soojus- ja elektrisektoris kasutatavad bioenergiaallikad on säästvad ja millised mitte, ning seda eristust õigusaktides sätestada. Selle asemel on eespool nimetatud probleeme ja riske põhjustavate tegurite käsitlemiseks välja töötatud üks mitteregulatiivne poliitikavariant ja neli regulatiivset poliitikavarianti. Lähtestsenaarium (1. variant) on lahenduste lõimimine 2030. aasta kliima- ja energiaraamistiku muudesse elementidesse ning muudesse kehtivatesse poliitikameetmetesse. Märkimisväärne mõju, mis oleks neil poliitikameetmetel ilma täiendavate konkreetsete õigusaktideta, tähendab, et see variant peaks olema tulemuste ja halduskoormuse tasakaalu poolest kõige tõhusam. Samas aga puuduvad selle puhul seadusandlikud kaitsemeetmed olukorraks, kus probleeme süvendavad tavad arenevad mudeldamisel kindlakstehtust laialdasemalt. See on oluline biomassi tulevase arendamise, sh kaubandusstruktuuri ja lähteainete valikuga seotud ebakindluse taseme seisukohast. Ülejäänud neli poliitikavarianti sisaldavad mitmesuguseid kaitsemeetmeid kindlakstehtud riskide suhtes, kuigi biomassi mõju keskkonnale (nn biogeenne CO2) on eriti raske käsitleda. Eeltoodut arvestades ei olnud komisjoni talitustel võimalik kindlaks teha teistest selgelt eelistatumat poliitikavarianti.
Mitmes teenustesektoris on jätkuvalt vajaka siseturu integreerimisest. Eelkõige puudutab see ehitusteenuseid ja mitmeid äriteenuseid. Esiteks seondub teenuseosutajate piiriülese tegevusega halduskeerukus. Teiseks on puudu teenuste direktiivi kohastest hästi struktureeritud koostöömehhanismidest. Kolmandaks seisavad VKEd muudes liikmesriikides ellu viidatavate tegevuste puhul sageli silmitsi raskustega seoses vajaliku kindlustuskatte kättesaadavusega. Lisaks esineb mitmete äriteenuste puhul liikmesriigiti jätkuvalt suuri erisusi õiguskeskkonnas. Nende probleemide tulemusena osutavad üksnes vähesed teenuseosutajad teenuseid piiriüleselt või asutavad teises liikmesriigis allüksuse. Konkurents kõnealustel turgudel jääb piiratuks, tuues kaasa vahendite ebatõhusa jaotuse, piiratud valiku tarbijate jaoks ja kõrgemad hinnad. Ebatõhusad äriteenused ei jäta avaldamata suurt mõju ka ELi tööstusmajanduse konkurentsivõimele. Teenuste direktiivi rakendamisel tehtavad liikmesriikide edusammud on aeglustunud ja mitmel juhul on isegi toimunud tagasiminek. Viimased aastad ei ole näidanud selles osas taastumise märke.
Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?

Kaaluti kolme poliitikavarianti: 1) Suunised ja tihe teabevahetus ametiasutuste vahel võiks aidata liikmesriikidel viia läbi proportsionaalsuse kontrolli, kuid väga piiratud mõjuga. ELi ülese reguleeritud kutsealade proportsionaalsuse kontrolli väljatöötamine võiks hõlmata mitut varianti. Võiks kehtestada miinimumnõuded proportsionaalsuse kontrolli teostamisele, mis põhinevad kohtupraktikal ja täiendavad seda, ning liikmesriikide hindamiste läbipaistvaks muutmine siduva vahendi (2a) või soovitusega (2b). Peale selle võiks see sisaldada täiendavaid menetluslikke aspekte, nagu avalikud konsultatsioonid ja perioodilised läbivaatamised tagamaks, et kontrollimine toimuks objektiivselt ja sõltumatult, et tagada igakülgne hindamine kõigis tegevussektorites (selle kohta on kaks allvarianti – 3a ELi direktiiv ja 3b soovitus). Ehkki variandid teineteist välistavad, on eelistatum variant 3a, sest see lahendab kõige adekvaatsemalt kõigi reguleerimistasandite probleemid (eelmõju) ja annab enim kasu.
Teenuste direktiiviga on liikmesriikidele ette nähtud regulatiivmeetmete kehtestamisest või nende muutmisest teatamise kord. Teatamise eesmärk on ära hoida põhjendamatute ja ebaproportsionaalsete siseriiklike regulatiivmeetmete võtmine. Selle korraga tagatakse, et riikide uued ja muudetud regulatiivmeetmed on kooskõlas teenuste direktiiviga. Praegusel korral on mitu puudust, mis vähendavad selle kasulikkust. Paljud liikmesriigid ei teata uute regulatiivnõuete kehtestamisest või kehtivate muutmisest, vaid ainult nende vastuvõtmisest, või ei esita kogu vajalikku teavet. Teatamiskohustus ei hõlma teatavaid olulisi teenuste direktiivis sätestatud nõudeid. Teatamata jätmise tagajärjed ei ole selged.

Algatuse eesmärk on suurendada teenuseturgudel konkurentsi ja süvendada integreerimist, parandades teenuste direktiivi kohaldamist ning hoides ära selliste põhjendamatute ja ebaproportsionaalsete tõkete kehtestamise, mis on teenuste direktiiviga vastuolus ning õõnestavad asutamisvabadust ja teenuste piiriülese osutamise vabadust.

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavalikuid on kaalutud? Kas on olemas eelistatud valik? Miks?
Pikaajaline lahendus on kavandatud 2017. aastaks, nagu on teatatud käibemaksu tegevuskavas . Vahepeal on komisjon nõus kaaluma ajutiste erandmeetmete kohaldamist käibemaksudirektiivi suhtes, nagu on soovitanud mõned liikmesriigid.

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?
EUROOPA KOMISJON

Brüssel,30.1.2018

SWD(2017) 472 final/2

CORRIGENDUM :

Document SWD(2017) 472 final of 19.12.2017 is corrected in all language versions except EN.

The words "lawfully marketed in another Member State" were missing in the title.

The text shall read as follows:

KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT



MÕJUHINNANGU KOMMENTEERITUD KOKKUVÕTE



Lisatud dokumendile:

Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus

teises liikmesriigis seaduslikult turustatava kauba vastastikuse tunnustamise kohta

{COM(2017) 796 final}



{SWD(2017) 471 final}



{SWD(2017) 475 final}



{SWD(2017) 476 final}



{SWD(2017) 477 final}
Ettevõtjatele oleks kasulik suurem selgus. Eeldatakse, et puudub mõju nendele ettevõtjatele, kes asuvad liikmesriikides, kus ohtlike ainetega töökeskkonnas kokkupuute riiklikud piirnormid on kavandatud normidega võrdsed või neist väiksemad (rangemad piirnormid). VKEdele ei ole ette nähtud leebemaid nõudmisi ja nad ei ole vabastatud kantserogeenide ja mutageenide direktiiviga seotud kohustustest, kuna selle tulemusel oleks töötajate kaitse ebavõrdne, sest sõltuks ettevõtte suurusest.

Välja valitud variantidega seoses on kõige olulisemad kulud seotud investeeringutega trikloroetüleeni kasutamise suletud süsteemi ning VKEd on võrreldes suuremate ettevõtjatega haavatavad tulenevalt nõutavast kapitalikulust. Kooskõlas ELi lahustite heitkoguste direktiivi (1999/13/EÜ) tingimustega, klooritud lahustite vabatahtliku Euroopa ühenduse (European Chlorinated Solvent Association) vastutustundliku kasutamise hartaga ja eelkõige REACH-määruse kohase autoriseerimisega eeldatakse siiski, et investeering suletud süsteemidesse on juba toimunud. Suletud süsteemi kulude vältimiseks võivad ettevõtjad kasutada alternatiivset ainet või tõsta hindu. Trikloroetüleeni puhul on kümme liikmesriiki praegu kehtestanud riiklikud ohtlike ainetega töökeskkonnas kokkupuute piirnormid, mis on samaväärsed või väiksemad kui kavandatud piirnorm, mis tähendab, et asjaomaste sektorite jaoks peaks täiendavate kulude kandmine olema teostatav.
Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks? Kuni 14 rida

Eelistatud variant on EMP-siseseid lende hõlmava kohaldamisala säilitamine (variant 1) seni, kuni on piisavalt selge, millised vahendid võtab ICAO vastu üleilmse turupõhise meetme rakendamiseks.

Millised on eelistatud poliitikavariandi (kui see on olemas, vastasel korral peamiste poliitikavariantide) eelised? Kuni 12 rida

Lennundussektor aitab jätkuvalt täita ELi kliimaeesmärke. Selle variandi puhul peaks 2020. aastal olema teiste HKSi kuuluvatest sektorite saastekvootide ja rahvusvaheliste ühikute iga-aastane nõudlus 25,10 miljonit tonni ja 2030. aastal algselt teistele HKSiga hõlmatud sektoritele omistatud ELi saastekvootide nõudlus 49,3 miljonit tonni. Eelistatud variandiga võrreldes on lähtestsenaariumil väiksemad tegevuskulud (2020. aastal –0,1 % ja 2030. aastal –0,43 %), mis suurendab nõudlust lendude järele (2020. aastal peaks see suurenema 0,5 % ja 2030. aastal 1,44 %).). Lisaks peaks tööhõive lennundussektoris 2020. aastaks suurenema 0,4 % ja 2030. aastaks 1,5 %.

Millised on eelistatud poliitikavariandi (kui see on olemas, vastasel korral peamiste poliitikavariantide) kulud? Kuni 12 rida
Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?

c) juhilubade teabesüsteemi RESPER laiendamine kutsetunnistuskoolitusele.

Liikmesriigid tundsid muret, et kutsetunnistuste väljaandmine võib olla koormav.

C. Eelistatud poliitikavariandi mõju
Järelturu tehinguid ja varuosi käsitleva sätte taastamisel ei ole majandusele, sotsiaalsfäärile ja keskkonnale üldse mõju või on see mõju väga väike. Vileorelite ja võrgutoitel maanteeväliste liikurmasinate väljajätmisel RoHS direktiivi kohaldamisalast ei ole tõenäoliselt majandusele, sotsiaalsfäärile ega keskkonnale mõju või on see mõju väga väike.
Turuosalised, kellel on see konfidentsiaalne teave olemas, ei ole praegu huvitatud seda jagamast ning puudub süsteem, kuidas tagada jagatud andmete tõepärasus. Praegu ei ole ELi ja riigisisesed teabekogumisvahendid piisavad, et seda teavet firmadelt, kodanikelt või riiklikelt asutustelt kätte saada.

ELi kodanikud ja äriühingud on pettunud, et ühtse turu tõkkeid ei kõrvaldata piisavalt kiiresti. Kui nad juhivad komisjoni või liikmesriigi tähelepanu ühtsel turul esinevale probleemile, peavad nad esitama tõendid, mis näitavad, et selle on põhjustanud ELi õigusnormide rikkumine. Seda teavet võib olla raske hankida, eriti piiriülestel juhtudel. Seda seetõttu, et sageli on tegemist:

·Lihtsustada komisjoni ja liikmesriikide jaoks firmade tasandi andmetele ligipääsu, kui seda on vaja, et avastada ja kõrvaldada ELi õiguse väär kohaldamine või ühtse turu eeskirjade rikkumine.

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?