ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel 14.7.2004 
KOM(2004) 505 lõplik  I köide
 
  
Komisjoni aruanne 
Euroopa Liidu rahastamine 
 
Komisjoni aruanne  
 
omavahendite süsteemi toimimise kohta 
 
ET 2   ET  SISSEJUHATUS 
Kehtiva omavahendite süsteemi käsitleva otsuse1 artikkel 9 teeb komisjonile ülesandeks 
„teostada enne 1. jaanuari 2006 omavahendite süsteemi üldkontroll, lisades sellele vajaduse 
korral ettepanekud, mille puhul on arvesse võet ud kõiki asjaomaseid tegureid, sealhulgas 
laienemise mõju eelarve rahastamisele, või malust muuta omavahendite struktuuri uute 
sõltumatute omavahendite loomisega ja Ühendkuningriigile võimaldatud eelarvelise 
tasakaalustamatuse korrigeerimist ning Austria, Saksamaa, Madalmaade ja Rootsi osa vähendamist vastavalt artikli 5 lõikele 1.“ 
Vastusena Euroopa Parlamendi taotlusele ja kokkuleppel nõukoguga võttis komisjon endale 
kohustuse esitada eespool nimetatud ülevaade ra hastamissüsteemi toimimise kohta enne 2004. 
aasta lõppu. 
10. veebruaril 2004 võttis komisjon vastu teatise 2007.–2013. aasta finantsperspektiivide 
kohta.2 Teatises toodi välja kaks peamist prae guse omavahendite süsteemi aspekti, mis 
väärivad erilist tähele panu. Esiteks pole süsteem ELi kodani ke jaoks piisavalt läbipaistev ning 
täielikku majanduslikku sõltumatust riigikassade st pole õnnestunud saavutada. Teiseks tuleks 
reformida kehtivat eelarvetasakaalu nega tiivsete hälvete korrigeerimise korda. 
Kooskõlas eespool mainituga annab käesolev ar uanne ülevaate kehtivast süsteemist ja selle 
põhilistest nõrkustest, teeb ettepaneku võtta kasutusele üldine lühiajalise korrigeerimise kord kõige pakilisemate probleemide lahendamise ks ning visandab pikemas perspektiivis 
kohaldatava omavahendite süsteemi, mis ol eks tõhus, läbipaistev ja demokraatlik. 
Üksikasjalikum hinnang asjaomastele küsim ustele on ära toodud käesolevale aruandele 
lisatud komisjoni töödokumendis. 
1. P
RAEGUNE OMAVAHENDITE SÜSTEEM  
Praegune omavahendite süsteem on 1970. aastal kehtestatud algse süsteemi 
järjestikuse muutmise tulemus. Süsteem i võib jaotada kolme ossa järgmiselt. 
(1) Traditsioonilised omavahendid. Need tulevad põhiliselt tollimaksudest, mida 
koguvad liikmesriigid ELi nimel. 
(2) Käibemaksust tulenevad vahendid. Kä ibemaksuvahendite kogumise aluseks 
on liikmesriikide statistilised „nominaalsed“ ühtlustatud käibemaksubaasid, mis arvutatakse riigi käibemaksutulu põhjal.   Vajaduse korral kehtestatakse nominaalse  käibemaksubaasi ülempiiriks 50% 
liikmesriigi rahvamajanduse kogutulust, et tasakaalustada käibemaksu teataval määral „regressiivset“ olem ust. Praktikas muudab see käibemaksul 
põhinevad omavahendid rahvamajanduse kogutulul põhinevateks vahenditeks 
riikides, kelle puhul on kehtes tatud nimetatud ülempiir.  
                                                
 
1 Nõukogu otsus (2000/597, EÜ, Euratom) Euroopa ühenduste omavahendite süsteemi kohta, EÜT L 
253, 7.10.2000, lk 42. 
2 KOM(2004) 101, lõplik, 10. 2.2004. 
 
ET 3   ET  
Käibemaksuvahendite sissenõudmise ül emmäär ei tohi ületada 0,5% 
maksubaasist. 
(3) Rahvamajanduse kogutulul põhinevad va hendid. Tegemist on täiendavate 
vahenditega, mida kasutatakse eelarv e tasakaalustamiseks. Need kogutakse 
ühtse määra alusel, mida rakendata kse võrdeliselt iga liikmesriigi 
rahvamajanduse kogutulu suhtes. Kõnealus e määra jaoks ei ole kehtestatud 
konkreetset ülempiiri, ainukeseks tingimuseks on, et kõikide  omavahendite 
kogusumma ei tohi ületada 1,24% ELi rahvamajanduse kogutulust. 
Lisaks on omavahendite süsteemi os aks ka Ühendkuningriigi eelarvelise 
tasakaalustamatuse korrigeerimise kord (vt 3. jaotis), mis mitmete muudatuste 
tulemusena on muutunud äärmiselt keerukaks ja läbipaistmatuks. 
Viimase otsuse omavahendite süsteemi muutmise kohta võttis Euroopa Ülemkogu 
vastu Berliinis 1999. aastal. Muudatusteg a vähendati veelgi traditsiooniliste 
käibemaksupõhiste omavahendite osakaalu ja  suurendati vastavalt rahvamajanduse 
kogutoodangul3/kogutulul põhinevaid makseid. 
Tabel 1 – ELi omavahendite koosseis 
(protsentides omavah endite kogusummast; kassapõhine meetod)  
OMAVAHENDID 1996-2005 
 1996 1997 1998 1999 2000 2001 20021 2003 20042 20053 
Trad. omavahendid 19,1% 18,8% 17,2% 16,8% 17,4% 18,1% 11,9% 13,0% 12,0% 11,4% 
Käibemaksupõh. 
omavahendid 51,3% 45,5% 40,3% 37,8% 39,9% 38,7% 28,8% 25,4% 14,6% 14,1% 
RKT/rahvamaj. 
kogutulul põhin. 
omavahendid 29,6% 35,7% 42,5% 45,4% 42,7% 43,2% 59,3% 61,6% 73,4% 74,5% 
Omavahendid kokku 
(mld eurodes)  71,1 75,3 82,2 82,5 88,0 80,7 77,7 83,6 93,3 108,5 
1 Alates 2002. aastast on liikmesriikidele jääv osa traditsioonilis test omavahenditest nende kogumiskulude hüvitamiseks 25% endi se 
 10% asemel. Protsendimäära tõstmisest tulenev muutus  oli nii 2002. kui 2003. aastal umbes 2,2 mld eurot. 
2 Esialgne paranduseelarve projekt 8/2004 (EL-25). 
3 2005. aasta esialgne eelarveprojekt. 
2. HINNANG KEHTIVA OMAVAHENDITE SÜSTEEMI TOIMIMISELE  
2.1. Hindamiskriteeriumid 
Omavahendite süsteemi ja eri omavahendite rühmi saab hinnata teatavate 
kindlaksmääratud kriteeriumide alus el. Praktiliselt võimatu on leida 
hindamiskriteeriume, millele vastaksid kõik omavahendite rühmad. See-eest võib eri 
                                                 
3 Enne 2002. aastat nimetati neid vahendeid rahvama janduse kogutoodangul põhinevateks vahenditeks. 
 
ET 4   ET vahendite kombinatsioonil põhinev süsteem üs na hästi vastata kõikidele peamistele 
nõuetele. 
Käesoleva aruande seisukohalt on olulised  järgmised seitse hi ndamiskriteeriumi: 
• läbipaistvus ja lihtsus  
• majanduslik sõltumatus  
• majandusressursside tõhusama jaotumise edendamine  
• piisavus  
• halduslik kulutasuvus  
• tulude stabiilsus 
• brutomaksete õiglane  jaotumine.  
2.2. Hindamine 
Kehtiva süsteemi võib lugeda edukaks piis avuse ja stabiilsuse seisukohalt, kuid 
läbipaistvuse ja lihtsuse kriteeriumile ta kindlasti ei vasta ega edenda ka kuigivõrd 
majandusressursside tõhusamat jaotumist ELis. Rahastamissüsteem on aja jooksul järjest keerukamaks muutunud, mistõttu on is egi asjast huvitatud kodanikul raske 
selle toimimisest aru saada. Lisaks vähe neb järjest süsteemi majanduslik sõltumatus. 
Kuigi eelarve rahastamist tagavad ees kirjad on kohustuslikud kõikidele 
liikmesriikidele, puudub otsene side kodanike ja maksumaksjatega. Selle asemel rahastatakse eelarvet riigik assadest tulevatest vahend itest. Muude eespool nimetatud 
kriteeriumide suhtes on praeguses rahastamissüsteemis ilmnenud arvukaid puudusi, 
mis on täpsemalt välja toodud käesol evale aruandele lisatud komisjoni 
töödokumendis. 
3. Ü
LEMÄÄRASTE NEGATIIVSETE EELARVETASAKAALU HÄLVETE ÄRAHOIDMINE  
3.1. Eelarvelise tasakaalustamatuse küsimus 
Euroopa Liit on solidaarsusel põhinev ühendus, mille eelarve on suunatud on ühelt 
poolt ühiste huvide edendamisele, teise lt poolt aga konkreetsete eesmärkide 
saavutamisele ELi kokkulepitud programmid e kaudu. Seetõttu on ELi eelarve puhul 
võimalik rääkida nii sellest saadavast puhaskasust kui sellesse tehtavatest netomaksetest, kuigi ELi tegevus est saab kasu liit tervikuna. 
Selge on, et ELi eelarvesse tehtavate ma ksete ja sealt saad ava tulu vahena 
väljendatud eelarve netobilanss ei anna täielikku pilti ELi liikmelisusest saadavast kasust.  
Siiski on mõnede liikmesriikide puhul sellise tasakaalustamatuse ulatus poliitiliste 
arutelude keskmes olnud. 1984. aastal Font ainebleau’s peetud Euroopa Ülemkogu 
istungil võeti vastu praegune korrigeerimiskord, mida kohaldatakse ühe liikmesriigi, Ühendkuningriigi netomaksete suhtes. Kõnealuse korra kohaselt saab 
 
ET 5   ET Ühendkuningriik eraldatud kulude põhimõtte alusel tagasi 2/3 tema tehtud 
netomaksetest. Nimetatud kord kehtesta ti lähtudes üldisest seisukohast, et 
„... igal liikmesriigil, kelle jaoks eelarve rahastamine tähendab ülemääraseid 
kohustusi liikmesriigi suhtelis e jõukusega võrreldes, on õi gus nende korrigeerimisele 
selleks sobival ajal.“ 
Kuigi korrigeerimist otsustati kohaldada ainult Ühendkuningriigi suhtes, tunnustati 
üldise korrigeerimise põhimõ tet juba Fontainebleau istu ngil („igal liikmesriigil“) 
ning selle aluseks võeti eelarvelise tasak aalustamatuse ulatus („ülemääraseid“) ja 
liikmesriigi rikkus ELi kui tervikuga  võrreldes („suhteline jõukus“). 
Viimase kahekümne aasta jooksul aset leidnud majanduse areng, laienemine ja 
ümberkorraldused ELi eelarve strukt uuris on asetanud Ühendkuningriigi suhtes 
kohaldatava korrigeerimiskorra hoop is teistsugusesse konteksti. 
Alltoodud tabel näitab ostujõu standardites4 väljendatud muutusi rahvamajanduse 
kogutulus elaniku kohta aastatel 1984–2003 kõikide s liikmesriikides, kes olid eelarve 
netorahastajad 2002. aastal5. 
Netorahastajate rahvamaj. kogutulu elaniku kohta  
(ostujõu standardites) 
(EL-15 keskmine = 100)  
 2003 1984 
Ühendkuningriik 111,2 90,6 
Taani 111,1 104,0 
Austria 109,8 -- 
Madalmaad 106,6 95,0 
Rootsi 104,6 -- 
Prantsusmaa 104,2 104,0 
Saksamaa 98,6 109,6 
Itaalia 97,3 92,9 
Arvestades Ühendkuningriigi  eelarveseisundi olulist muutust võrreldes teiste 
netorahastajatega ning pidades silmas Fontainebleau’s kokkulepitud põhimõtet, 
tuleks uuesti läbi vaadat a otsus kohaldada korrigeeri mist ainult Ühendkuningriigi 
suhtes. Seetõttu tuleks pr aegune korraldus muuta üldiseks korrigeerimiskorraks, mis 
teenib korraga kahte eesmärki: 
y eelarvetasakaalu ülemääraste negatiivsete hälvete ärahoidmine ning 
erinevuste vähendamine sarnase jõuk usastmega netorahastajate vahel; 
y korra rahastamiskulude hoidmine mõistlikul tasemel. 
                                                 
4 Ostujõu standard on kunstlik vääring, milles kajastuvad riikide hinnatasemete erinevused, mida 
vahetuskursid ei arvesta. Selle abil on võimalik teha otstarbekaid mahuvõrdlusi riikide 
majandusnäitajate vahel.  
5 Käesolevas dokumendis esitatud netobilansid, nagu  näiteks need, mida on kasutatud Ühendkuningriigi 
kasuks tehtava korrigeerimise arvutamiseks, sisaldavad  halduskulusid. Seetõttu ei ole netorahastajate 
hulgas Belgiat ja Luksemburgi. Kuna korrigeerimisest tulenev hüvitis makstakse välja aastase 
viivitusega, tuleb 2007. aasta eest tehtav makse sooritada 2008. aastal. 
 
ET 6   ET 3.2. Praeguse korrigeerimiskorra mõju  liikmesriikide netobilanssidele 
Kehtiva korra kohaselt makstakse Üh endkuningriigile tagasi 66% tema 
netomaksetest. Korra rahastamises osalevad  kõik liikmesriigid vastavalt oma osale 
ühenduse rahvamajanduse kogutulus, järgmiste eranditega: 
– Ühendkuningriik ei osale oma tagasimakse rahastamises, 
– Saksamaa, Madalmaade, Austria ja Root si osa on piiratud 25 protsendiga nende 
tavalisest osast. 
Kuigi Ühendkuningriigi netopositsioon en ne korrigeerimist ei ole selle 
kehtestamisest saadik kuigivõrd m uutunud (-0,48% rahvamaj. kogutulust 1985. 
aastal ja -0,47% ajavahemikus 1996–2002) , on lõplik netopositsioon tunduvalt 
paranenud võrreldes teiste liikmesriikidega sarnasel või isegi madalamal jõukusastmel, nagu näiteks Madalmaad (-0,47%) ja Saksamaa (-0,44%). 
Kehtiva korrigeerimiskorra hindamisel on ühe ks äärmiselt oluliseks näitajaks mõju, 
mida sellele avaldab laienemine. Uute puhaskasu saavate liikmesriikide tulekuga 
halvenevad vanade liikmesriikide netobila nsid, sest järjest suurem osa kuludest 
eraldatakse uutele liikmetele. Praeguse korra tulemusena kasvab siiski oluliselt Ühendkuningriigi kasuks tehtava korrigeerimise ulatus. Kõikide teiste liikmesriikide, 
kaasa arvatud uute liikmesriikide kulut used kasvavad. Vastavalt komisjoni 
hinnangule, mis põhineb komisjoni ettepa nekul 2007.–2013. aasta finantsperspektiivi 
kohta, kasvab
 kehtiva korrigeerimiskorra püsim ajäämise korral Ühendkuningriigi 
kasuks tehtava korrigeerimise ulatus rohkem kui 50% võrra .  
3.3. Ettepanek üldise korrigeerimiskorra kohta 
Komisjon teeb ettepaneku kehtestada üldi ne, praegusel korrigeerimiskorral põhinev 
süsteem, mis aitaks saavutada esialgse t eesmärki vältida ülemääraseid eelarve 
rahastamisega seotud kohustusi. Võttes ka sutusele teatava „kaitsemehhanismi“ 
ilmsete netorahastajate jaoks, kelle netoma ksed ületavad teatud taseme, aitaks uus 
süsteem kaasa ka konstruktiivsema lähenemise leidmisele, et tagada eelarvevahendite olemasolu laienenud liidu ees seisvate pol iitiliste väljakutset ega tegelemiseks.  
Tulevikus võetaks korrigeerimise arvutamisel aluseks iga liikmesriigi eelarve 
netobilansi suhe ELi eelarvesse. Sellist korda kohaldatakse juhul, kui netomaksed 
ületavad teatud piirmäära, mida väljendatakse protsendina liikmesriigi rahvamajanduse kogutulust ja mis vastab liik mesriikide vahelise piiramatu rahalise 
ühisvastutuse vähimale lubatavale taseme le. Kui netopositsioon ületab nimetatud 
piirmäära, kohaldatakse korrigeerimist (o saline tagasimakse), mis tagab, et 
netomaksed ei paisuks ülemääraselt suur eks. Samas kehtestatakse korrektsioonide 
kogumahu (tagasimaksete summa) ülempiir, mis peab tagama, et kord ei põhjustaks liigseid kulutusi nendele liikmesriikidele, ke lle suhtes korrigeerimist ei kohaldata. 
Kui korrektsioonide kogusumma ületab kindlaksmääratud taseme, vähendatakse 
vastavalt tagasimaksete määra. 
Igasugune korrigeerimissüsteem muudab eelarve  rahastamise keerukamaks. Seetõttu 
peaks algne ettepanek olema võimalikult li htne ja selge. Ühendkuningriigi suhtes 
 
ET 7   ET kohaldatava korrigeerimise arvutamise alusek s olevaid parameetreid tuleks seega 
muuta ainult vajaduse korral ja samas lihts ustada neid niipalju kui võimalik.  
Uus süsteem, mille komisjon välja pakub, koosneb järgmistest osadest: 
– kehtestatakse rahvamajanduse kogutulu pr otsendina väljendatud piirmäär; 
– määratakse kindlaks korrek tsioonide kogumahu ülempiir; 
– lihtsustatakse korrigeerimise rahastamist, võttes selle aluseks liikmesriigi osa 
rahvamajandus kogutulus, mis võimaldaks  kõikidel liikmesriikidel osaleda 
korrektsioonide kogusumma rahastamises võr deliselt oma suhtelisele jõukusega; 
– jätkatakse eraldatud kulude põhimõtte koha ldamist ja tagasimaksete määr jääb 
endiselt seotuks korrektsioonide kogumahuga. 
Nimetatud ettepaneku kohane üldine korri geerimiskord on vaieldamatult soodsaim 
Ühendkuningriigi jaoks. Vastavalt ko misjoni ettepanekule järgmise 
finantsperspektiivi kohta ja  ettepanekule üldise korrigeerimiskorra kohta saaks 
Ühendkuningriik ligikaudu kaks korda s uuremat netohüvitist kui Saksamaa. 
Tabel 6.  Hinnangulised netobilansid (2008.-2013. a keskmine) 
 protsentides rahvamaj. kogutulust 
 Üld. korr. kord Kehtiv omav. 
otsus Korrig. 
kohaldamata 
Ühendkuningriik -0,51% -0,25% -0,62% Madalmaad -0,48% -0,56% -0,55% Saksamaa -0,48% -0,54% -0,52% Rootsi -0,45% -0,50% -0,47% Austria -0,41% -0,38% -0,37% Itaalia -0,35% -0,41% -0,29% Prantsusmaa -0,33% -0,37% -0,27% Küpros6 -0,33% -0,37% -0,28% Taani -0,25% -0,31% -0,20% Soome -0,19% -0,25% -0,14% Hispaania 0,26% 0,23% 0,32% Iirimaa 0,51% 0,47% 0,56% Malta 1,10% 1,06% 1,16% Belgia7
 1,27% 1,21% 1,32% Sloveenia 1,34% 1,31% 1,40% Portugal 1,54% 1,50% 1,60% Kreeka 2,20% 2,16% 2,25% Ungari 3,09% 3,06% 3,15% Tšehhi Vabariik 3,21% 3,17% 3,26% Slovakkia 3,31% 3,27% 3,36% Eesti 3,79% 3,76% 3,85% Poola 3,80% 3,76% 3,85% Leedu 4,44% 4,41% 4,50% Läti 4,45% 4,40% 4,51% Luksemburg7 5,84% 5,80% 5,89% 
                                                 
6 Hinnangu aluseks on Küprose Vabariigi kontrolli all olevad alad. 
7 Halduskulusid arvestamata on Belgia ja Luksemburg netorahastajad. 
 
ET 8   ET Tabelis on ära toodud liikmesriikide hinnangu lised keskmised eelarve netobilansid 
ajavahemikus kuni aastani 2013 üldise kor rigeerimiskorra kohaldamise korral ning 
võrreldud neid näitajatega kehtiva korra  jätkumise ja korrigeerimise kohaldamata 
jätmise korral. 
Üldine korrigeerimiskord vähendab nega tiivseid netobilansse, tasakaalustab 
netorahastajate vahelisi erinevusi ning tä hendab väiksemaid rahastamiskulusid nende 
jaoks, kelle suhtes korri geerimist ei kohaldata.8  
Komisjon esitab eraldi ettepaneku keh tiva omavahendeid käsitleva otsuse 
muutmiseks, et oleks võimalik üldine korrigeerimiskord ka sutusele võtta.  
4. OMAVAHENDITE STRUKTUUR  
4.1. Optimaalse omavahendite struktuuri määratlemine 
Allpool esitatakse kolm põhilist alternatiivi ELi eelarve rahastamiseks. Kõigil kolmel 
juhul säilivad traditsioonilised omav ahendid, kuna ELi kaubanduspoliitika osaks 
olevatest imporditollimaksudest saadav  tulu kuulub loomupäraselt liidule. 
(1) Praeguse rahastamissüsteemi säilitamine senisel kujul  
 
Kehtiv rahastamissüsteem on taganud ELi  eelarve tõrgeteta rahastamise. 
Süsteemil tema praegusel kujul puudub aga otsene side kodanikega. 
Liikmesriikide erihuvide arvestamisek s tehtud muudatused on vähendanud 
läbipaistvust. Seetõttu jääb üldsusele tihtipeale selgusetuks liidu poliitika ja 
eelarve vaheline seos. Rahvamajandus e kogutulul põhinevate vahendite 
ülisuure osakaalu tõttu kal duvad liikmesriigid ja eri ti netorahastajad hindama 
ELi poliitikat ja algatusi ainult oma riigi rahaeraldise suuruse alusel ja jätavad 
tihtipeale tähelepanuta ELi te gevuse sisulise lisaväärtuse.   
 
Süsteemi tuleks muuta, kuna sellel puudub side ELi kodan ikega, ta pole 
läbipaistev ning ta annab alust käsitleda eelarvet kitsalt „õiglase tagasimakse“ seisukohast lähtuvalt.  
(2) Üksnes rahvamajanduse kogutulul põhinev süsteem  
 
Üksnes rahvamajanduse kogutulul põhineva süsteemi korral sõltuks liidu 
rahastamine täielikult liikmesriikide te htavatest maksetest. Sellise süsteemi 
eeliseks oleks tema lihtsus ja arusaadavus. Maksete suurus oleks täpses vastavuses liikmesriikide suhtelise jõukus ega. Selline liikmesriikide maksetel 
põhinev rahastamine vastab ilmse lt hästi selliste rahvusvaheliste 
organisatsioonide nagu ÜRO vajadus tele. Euroopa Liidu tegevuse ja 
eesmärkidega selline lahendus aga ei sobi. See tähendaks , et kodanikud on 
liidus esindatud ainult kaudselt oma liikmesriikide kaudu. Asutamislepingus sisalduv idee EList, mis on nii
 liikmesriikide kui ka  nende kodanike liit, ei 
kajastuks sel juhul eelarve rahastamis es. See omakorda tähendaks loobumist 
                                                 
8 Täpsem lisateave on ära toodud käesoleva aruande tehnilises lisas. 
 
ET 9   ET omavahenditest kui sellistest, mis on olnud ELi rahastamise nurgakiviks 
alates esimese omavahendeid käsitl eva otsuse vastuvõtmisest 1970. aastal. 
Seetõttu jätab komisjon selle võimaluse arutlusest välja.  
(3) Maksupõhistele omavahenditele  tuginev rahastamissüsteem  
 
Maksupõhistele omavahenditele tuginev rahastamissüsteem suurendaks ELi 
eelarve majanduslikku sõltumatust tugevama sideme loomisega eelarve ja kodanike vahel. Liikumine sellise süsteemi suunas, mille kohaselt järjest suurem osa eelarvevahenditest tuleks üksikisikutelt ja ettevõtjatelt ning 
väheneksid liikmesriikide maksed  ELi eelarvesse muudaks süsteemi 
läbipaistvamaks ja suurendaks eelarv epädevate institutsioonide poliitilist 
vastutust kulutusi käsitlevate otsuste eest. Ühtlasi aitaks see poliitiliste arutelude keskmest kõrvale jätta liikmesriikide rahaeraldiste suuruse ja võimaldaks keskenduda ELi poliitika tugevatele külgedele ja Euroopa ühishuvidele. Lisaks tõstaks suurenenud läbipaistvus usaldust ELi eelarve 
vastu, mille mahtu – vähem kui 2,5% riiklikest kogukulutustest ELis – tihtipeale ülehinnatakse.   
 
Siiski ei ole ka täielikult maksupõhine  rahastamissüsteem ELi eelarve jaoks 
sobiv. Kuna asutamislepingu artiklis 268 väljendatud tasakaalustatud eelarve 
nõudes ei saa ega tohi kahelda, tule ks juhul, kui maksupõhised vahendid 
võtaksid üle praeguse rahvamajanduse kogut ulul põhinevate vahendite rolli 
„täiendava“ tasakaalustamisabinõuna, koha ldada vastavalt eelarvevajadustele 
muutuvat maksumäära või suurendada  kulude paindlikkust rohkem, kui 
praegune finantsperspektiiv seda võima ldab. Praktikas oleks aga maksumäära 
sagedane muutmine maksumaksjatele ebameeldiv (õiguslik kindluse 
puudumine, tehniliselt ja halduslikult keerukad menetlused) ning võib minna 
vastuollu liikmesriikide maksupoliitikaga . Seetõttu tundub otstarbekam valida 
järkjärguline lähenemine, mis säilita ks rahvamajanduse kogutulul põhinevad 
vahendid piiratud ulatuses ja suurenda ks maksupõhiste vahendite osakaalu.  
Omavahendite struktuuri reform peaks niisii s eelkõige võimaldama kasutusele võtta 
uued eelarve seisukohast neutraalsed maksupõhised omavahendid, millest rahastataks kuni poolt eelarve kogumahust. 
5. Ü
LEMINEK NII  LIIKMESRIIKIDE KUI  KODANIKE MAKSETEL PÕHINEVALE 
RAHASTAMISSÜSTEEMILE  
5.1. Maksupõhiste omavahendite osakaalu suurendamine 
Rahastamissüsteemi reform peaks tegelema selliste praeguse süsteemi 
kitsaskohtadega nagu otsese sideme puudumine ELi kodanikega, sõltuvus liikmesriikide riigikassadest te htavatest ülekannetest ja li igne keerukus, aidates samal 
ajal kaasa vahendite otstarbekale jaotum isele. Muud kriteeriumid pole uute vahendite 
seisukohast esmatähtsad ning ol uline on, et üldine süsteem  vastaks neile vajalikul 
määral. 
 
ET 10   ET Kodanike ja liikmesriikide vahelise võrdsuse tagamiseks tuleb enne uute 
maksupõhiste vahendite kasutuselevõtmist  piisavalt ühtlustada maksubaase. 
Sobivaimate maksupõhiste vahendite valik  sõltub esmajärjekorras maksubaaside 
tegeliku ühtlustatuse astmest. 
Piirkondlike moonutavate mõjude9 ja piiriüleste välismõjude esinemine viitab 
tungivale maksubaaside ja –määrade ühtlust amise vajadusele, mis ühtlasi põhjendaks 
vastava maksutulu osalist või täielikku assi gneerimist ELi tasandile. Sellest võib abi 
olla ka majandusressursside t õhusama jaotumise edendamisel. 
Maksupõhiste omavahendite osakaalu suurendamine ELi eelarves ei nõua uute 
maksude kehtestamist. Küll aga tähendab se e kas maksutulude või -määrade jagamist 
riikliku ja ELi tasandi vahel. ELi osa või ks koguda maksumaksjat e jaoks kehtestatud 
riikliku määra osana. ELi kogueelarve, mida nagunii piirab omavahendite 
ülempiiriks seatud 1,24% ELi rahvamajanduse kogutulust, ei kasvaks, kuna maksupõhistest vahenditest saadava tulu arvel vähendataks vastavalt praeguseid 
rahvamajanduse kogutulul põhinevaid vahendeid. 
Alljärgnevalt on ära toodud kolm põhilist võimalust ELi rahastamissüsteemi 
paremaks toimimiseks. Nende kõigi puhul  säilivad praegused rahvamajanduse 
kogutulul põhinevad vahendid täiendava tasakaalustamisabinõuna ning ka 
traditsioonilised omavahendid, kuid kuni pool eelarve kogumahust rahastatakse 
uutest maksupõhistest vahenditest, mis as endaksid ka praegusi statistilisi 
käibemaksuvahendeid. 
5.2. 1. võimalus – Omavahendite süsteem, milles maksupõhiste vahendite  
 aluseks on energiatarbimine 
Vastavalt uuele direktiivile energia maksustamise kohta
10 kuulub enamik 
energiatooteid maksustamisele ühenduse maksuga. Kuigi nimetatud direktiivi 
energia maksustamise kohta ei koostatud uute omavahendite kasutuselevõtmise 
eesmärgil, loob ta selleks maksubaaside ühtlustamise ja alammäärade kehtestamisega siiski soodsa pinnase. 
Energiatoodete maksustamisel põhinevate vahe ndite aluseks ei pea siiski olema kõik 
nimetatud direktiiviga hõlmatud toote d. ELi maks võiks olla piiratud 
maanteevedudeks kasutatava mootorikütusega (pliibensiin, pliivaba bensiin, diiselkütus, veeldatud naft agaas ning transpordiks kasutatav maagaas) seotud 
maksubaasiga. See oleks halduslikust külje st suhteliselt lihtne, kuna maksubaas on 
ELi tasemel juba ühtlustatud ning enamik direktiiviga lubatud maksuerandeid on seotud muude energiatoodetega. Energia maksustamist käsi tleva direktiiviga 
kehtestatud alammääradest rohkem kui pool e võrra väiksemate ELi maksumäärade 
kohaldamisest piisaks, et rahastada poolt ELi  eelarvest. Otsustamist vajab eelkõige 
                                                
 
9 Piirkondlikud moonutavad mõjud esinevad olukorras,  kus teatava liikmesriigi osa maksubaasis on raske 
määratleda või kus maksu koguva riigi ja maksumaksjat est ettevõtjate elu- või asukohariigi vahel esineb 
(potentsiaalselt) suur lahknevus. 
10 Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiiv nr 20 03/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete 
ja elektrienergia maksustamise ühendu se raamistik (ELT L 283, 31.10.2003). 
 
ET 11   ET kohaldatavate määrade suurus ja võimalikud toodete ja kasutuso tstarvetega seotud 
erinevused. 
Ühenduse maks lennukikütusele või selle heitmetele oleks sobivaks täienduseks 
maanteevedudel kasutatava mootorikütus e maksule. Euroopa õhutranspordisüsteem 
on ülimalt integreeritud ning lennuliiklusest tulenevad heitmed ületavad riigipiire. 
See selgitab vajadust maksustada sellised  heitmed ELi tasandil, et lennupiletite 
hindade kujundamisel saaks arvesse võtta ka selliseid väliseid sotsiaalmajanduslikke 
kulusid, mida põhjustavad kliimamuutused ja muud lennuliiklusest põhjustatud keskkonnamõjud. Praegu on lennukikütus (pet rooleum) vabastatud piiriüleste 
lendude suhtes kohaldatavast maksust. 
Tehniliselt oleks maanteetranspordiks ka sutatava kütuse maksustamisel põhinevate 
vahendite kasutuselevõtmine võimalik suhtelis elt lühikese aja jooksul (u 3–6 aastat). 
5.3. 2. võimalus – Omavahendite süsteem, milles maksupõhiste vahendite  
 aluseks on käibemaks 
Otsese sideme tõttu igapäevase tarbimisega ja vastupidiselt praegustele 
„statistilistele“ käibemaksuvahenditele l ooks ELi maksumäära kohaldamine riikide 
käibemaksubaaside suhtes vahetu ühendus e ELi kodanike ja eelarve rahastamise 
vahel ning suurendaks üldsuse tead likkust liiduga seonduva test kuludest. 
Täielikult maksupõhiseid käibemaksu-oma vahendeid saaks rakendada ELi maksu 
integreerimisega maksumaksjate suhtes kohaldatavatesse riiklikesse käibemaksumääradesse. Maksu kogutaks koos riikliku maksuga samalt maksubaasilt. Kodanikele ei langeks täiendavat maks ukoormust, kuna riiklikku käibemaksumäära 
vähendataks ELi maksu võrra. Kui riiklik kä ibemaksumäär oleks näiteks 21% ja ELi 
maksumäär 1%, siis vähendataks riiklikku määra 20%ni. Kohaldatava käibemaksu kogumäär oleks seega ikkagi 21%. 
Läbipaistvuse tagamiseks peaks arve l või kviitungil, mille maksukohustuslane 
väljastab kliendile, olema näidatud eraldi  ELi käibemaks ja riiklik käibemaks. 
Üheprotsendiline ELi maksumäär oleks pi isav, et katta umbe s pool ELi eelarve 
rahastamise vajadustest. 
Selle ettepanekuga võib siiski kaasneda probleeme, mis tulenevad liikmesriikide 
käibemaksusüsteemide ebapiisavast ühtlustamisest eelkõige nullmääraga maksustatud kaupade puhul. Teiseks tõen äoliseks keerdküsimuseks võib saada 
käibemaksubaasi erinev osatähtsus liikmesriikide rahvamajanduse kogutulus (käibemaksu nn regressiivsus), mistõttu liikmesriigid on al ates 1988. aastast püüdnud 
vähendada käibemaksu osakaalu omavahendites. Tarbija seisukohast vaadatuna oleks aga ELi maksumäära mõju sarnastele tarbijarühmadele ühesugune kogu Euroopa 
Liidus.
11 
Tehniliselt oleks ELi käibemaksumäära koha ldamine võimalik suhteliselt lühikese 
aja jooksul (kuni kuus aastat). 
                                                 
11 Nullmäärade mõju kõrvaldamise korra l (vt ka käesoleva aruande lisa). 
 
ET 12   ET 5.4. 3. võimalus – Omavahendite süsteem, milles maksupõhiste vahendite  
 aluseks on ettevõtlustulu 
Sarnaselt eeltoodud kahe võimalusega nõuaks id ka ettevõtte tu lumaksul põhinevad 
ELi omavahendid eelnevat ühise (konsolid eeritud) maksubaasi määratlemist, mida 
kõnealuse variandi puhul kohaldataks ettevõt ete suhtes. Ühtlustamine tuleks kasuks 
siseturu ladusale toimimisele ja aitaks  tõhusamalt jaotada majandusressursse, mida 
praegu moonutavad piiriülesed välismõjud. Praegu kasutusel olevad 25 erinevat 
riiklikku maksusüsteemi ning nendega kaas as käivad arvukad maksuseadused, –
konventsioonid ja –tavad on juba iseenesest suureks ta kistuseks piiriülesele 
majandustegevusele. Tulemuseks on olukor d, kus eeskirjade täitmine toob mitmes 
liikmesriigis tegutsevatele ettevõtetele kaasa suuri kulutusi ja maksusüsteemis on ohtraid lünki. 
Käimasolev töö ettevõtete maksustami se põhjalikuks reformiks keskendub ühise 
(konsolideeritud) maksubaasi määratle misele maksudega seotud tõkete 
kõrvaldamiseks siseturult, kuid tõenäoli selt hakatakse seda kohaldama ainult 
asjasthuvitatud liikmesriikides. Reform ei puuduta maksumäärasid ega ole mõeldud vahendite leidmiseks ELi eelarve rahastamiseks.  
Ettevõtte tulumaksu kasutamise puhul tu leks määratleda ühtlustatud maksubaasi 
suhtes kohaldatav maksu alammäär. 
Ettevõtte tulumaksust saadavate tulude os atähtsus ELis on märkimisväärne, ulatudes 
praegu keskmiselt 2,6 protsendini ELi rahva majanduse kogutulust. Seega piisaks ELi 
eelarve vajaduste katmiseks vähem kui veer andi nimetatud tulude assigneerimisest 
ELile. 
Hetkeolukorda arvestades võtaks selle või maluse elluviimine nii poliitilistel kui 
halduslikel põhjustel kõige rohkem aega. 
6. K
OKKUVÕTE JA JÄRELDUSED  
Uued maksupõhised vahendid, mis asendaksid  praegusi statistilisi käibemaksu-
omavahendeid ja millest rahastataks olul ist osa ELi eelarvest, võimaldaksid ületada 
praeguse süsteemi põhilised kitsaskohad, m illeks on otsese sideme puudumine ELi 
kodanikega, liigne sõltuvus liikmesriikide riig ikassadest tehtavatest ülekannetest 
ning ülemäärane keerukus. Samuti aitaks se e kaasa majandusressursside paremale 
jaotumisele ELis. Kuigi rahvamajanduse kogut ulul põhinevate vahendite osatähtsus 
omavahendite kogumahus praeguse korraga võrre ldes langeks, peaks see siiski jääma 
oluliseks abinõuks, mille abil tagada süsteemi vastavus kõikidele asjakohastele kriteeriumidele. 
Komisjoni pakub välja kolm põhilist või malust maksupõhiste omavahendite 
kohaldamiseks: energiatarbimisel, riiklik el käibemaksubaasidel ja ettevõtte 
tulumaksul põhinevad omavahendid. 
Energiatarbimisel põhinevad omavahendi d, mis saadakse maanteetranspordiks 
kasutatava mootorikütuse suhtes kohaldat avast ELi maksust, oleksid piisavaks ja 
 
ET 13   ET stabiilseks ELi eelarve rahastamise allikaks  ning looksid otsese sideme kodanikega. 
Vastav maksubaas on ELi tasandil juba üht lustatud. Seda tuluallik at võiks täiendada 
lennukikütuse või selle heitmete suhtes kohal datava ELi maksuga, millega lõpetataks 
pragune lennukipetrooli maksuerand ni ng võetaks hinnakujunduses arvesse 
lennundusega kaasnevaid keskkonnakulusid. 
Käibemaksubaasi ühtlustamine on edenenud suhteliselt jõudsalt ning käibemaks on 
küllaldane ja stabiilne tuluallikas. Otse selt käibemaksul põhinevad omavahendid 
muudaksid ELi tegevuse rahastamise kodanike  jaoks ülimalt läbipaistvaks. Lisaks 
võimaldaks see edasi arendada praegus t süsteemi, kuna muuta tuleks juba 
olemasolevaid eeskirju, mitte aga kasutusele võtta täiesti uusi vahendeid. Halduslikust küljest ei tooks see k aasa mingeid ületamatuid raskusi. 
Ka ettevõtte tulumaksu ühtlustatud maksubaas ilt saadav tulu oleks sobivaks eelarve 
rahastamise allikaks, kuna see on seotud  ELi ühise poliitika ning piiriüleste 
välismõjudega. 
Euroopa Liit on nii liikmesriikide kui ka kodanike ühendus. Kõik kolm eespool 
toodud võimalust maksupõhiste omavahendite kasutuselevõtuks looksid aluse selle 
idee kajastamiseks ka ELi eelarve rahastam ises. Ühtlasi aitaks kodanike ja eelarve 
vahelise sideme tugevdamine keskenduda  sisulistele küsimustele ja tähelepanu 
kõrvale juhtida „riiklike“ eelar ve „netopositsioonide“ teemalt.  
Loomulikult on igasuguste uute tulude assi gneerimiseks ELi eelarvesse vajalik mitte 
ainult nõukogu ühehäälne otsus, vaid ka ra tifitseerimine kõikide liikmesriikide 
parlamentides. 
Energiakasutusel või käibemaksul põhine vate omavahendite rakendamine oleks 
teostatav keskmise ajavahemiku jooksul, samal ajal kui ette võtte tulumaksul 
põhinevate vahendite kasutuselevõtuks läheb vaja tunduvalt rohkem aega. Nüüd 
oleks vaja poliitilist tegevuskava prae guse omavahendite struktuuri reformi 
ettevalmistamiseks. Seetõttu palub komisjon nõukogu: 
¾ arutada käesolevas aruandes välja pakutud võimalusi; 
¾ võtta teadmiseks komisjoni kavatsus koostada tegevuskava, mille 
kohaselt asendatakse aastaks 2014 praegused käibemaksu-omavahendid 
tõeliselt maksupõhiste omavahenditega. 
Lühiajalise lahenduse leidmiseks ülemääras te eelarvetasakaalu hälvete küsimusele 
järgmise finantsperspektiivi kohaldami se algusajaks teeb komisjon ettepaneku 
¾ võtta kasutusele üldine  korrigeerimiskord ülemäär aste eelarvetasakaalu 
hälvete korrigeerimiseks vast avalt nõukogu otsuseettepanekule 
omavahendite süsteemi ja sellega kaasnevate rakendusmeetmete kohta.