EUROOPA KOMISJON Brüssel,30.6.2021 COM(2021) 342 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. detsembri 2001. aasta direktiivi 2001/95/EÜ (üldise tooteohutuse kohta) rakendamise kohta













Sisukord 1 SISSEJUHATUS 1.1 Aruandega hõlmatud valdkonnad 1.2 Ülevaade 1.2.1 Direktiivi eesmärk ja kohaldamisala 1.2.2 Ettevõtjate ja liikmesriikide asutuste kohustused 1.2.3 Institutsioonilised ja jõustamisega seotud aspektid 2 Kohaldamine ja õigusnormide areng 2.1 Tarbekaupade ohutus 2.2 Jälgitavus 2.3 Turujärelevalve toimimine 2.3.1 Turujärelevalve koostöö teiste avaliku sektori asutuste ja tolliga 2.3.2 Turujärelevalveasutuste ühismeetmed ja koordineeritud tegevus 2.3.3 Toote tagasivõtmine ja muud parandusmeetmed 2.3.4 Vigastuste andmebaasid 2.3.5 Turujärelevalvega seotud uued regulatiivsed suundumused 2.4 Safety Gate / RAPEX ja piiriülene koostöö 2.4.1 COVID-19 mõju 2.4.2 RAPEXi suunised

2.4.3 Koolitamine 2.5 Standardimine 2.5.1 Otsused ohutusnõuete ja standardimise taotluste kohta 2.5.2 Otsused standarditele viitamise kohta 2.5.3 Direktiivikohane standardimisprotsess ja selle võimalik täiustamine 2.6 ELi kohtupraktika üldise tooteohutuse direktiiviga seotud küsimustes 2.6.1 Direktiivi artikli 13 alusel võetud meetmed 3 JÄRELDUSED 1SISSEJUHATUS Üldise tooteohutuse direktiiv (edaspidi „direktiiv“) võeti vastu 3. detsembril 2001, see jõustus 15. jaanuaril 2002 ning liikmesriikide tähtaeg selle ülevõtmiseks oli 15. jaanuar 2004. Direktiivi kohaldatakse kõigile toiduks mittekasutatavatele toodetele sel määral, mil teistes ELi õigusaktides, nt konkreetsete toodete ELi ühtlustamisõigusaktid (edaspidi „ühtlustamisõigusaktid“), sama ohutuseesmärgiga erisätted puuduvad. Samuti luuakse direktiiviga ELi kiire teabevahetuse süsteem (Safety Gate / RAPEX), mis võimaldab ELi/EMP liikmesriikide ja Euroopa Komisjoni vahel vahetada kiiresti teavet meetmete kohta, mis on võetud ohtlike toiduks mittekasutatavate toodete kohta, mis seavad tarbijad ja teised kasutajad ohtu. Praegune tervisekriis on toonud esile direktiivi tähtsuse tarbijatele turvavõrgu pakkumises, olles üks peamisi õigusakte, mis aitab kõrvaldada ohtlikke tooteid (eriti selliseid tooteid, nagu näokatted, käte desinfitseerimisvahendid ja kaitsekindad). Direktiiviga loodud süsteem Safety Gate / RAPEX võimaldab ka asutustel võtta kiiresti meetmeid ELi tarbijate tervise ja ohutuse kaitsmiseks. Direktiivi artikli 19 kohaselt peab komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule direktiivi rakendamist käsitleva aruande iga kolme aasta järel pärast selle ülevõtmist. Esimene rakendamisaruanne avaldati 2009. aastal. Komisjon jätkas liikmesriikides direktiivi rakendamise jälgimist ning esitas oma tähelepanekud 2013. aastal tooteohutuse ja turujärelevalve paketiga kaasnenud mõjuhinnangu aruandes. Mõjuhinnangu aruanne, mis sisaldas rakendamisprobleemide kohta kogutud andmete tulemusi, loeti rakendamisaruandega võrdväärseks dokumendiks. Direktiivi läbivaatamise protsessis võeti hindamisel ja seejärel läbivaadatud direktiivi mõjuhinnangus arvesse kolmanda rakendamisaruande tähelepanekuid. Käesoleva aruande koostamiseks kasutas komisjon üldise tooteohutuse direktiivi rakendamisaruande jaoks tehtud uuringu tulemusi. 1.1Aruandega hõlmatud valdkonnad Käesolev aruanne koostati vastavalt direktiivi artikli 19 lõikele 2 ja selles käsitletakse: • tarbekaupade ohutust, eelkõige toodete jälgitavuse paranemist; • turujärelevalve ja RAPEXi toimimist;

• standardimist; • direktiivi artikli 13 alusel võetud meetmeid. Geograafiliselt katab aruanne kõiki ELi liikmesriike ning Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) riike, s.o Islandit, Liechtensteini ja Norrat. Selles käsitletakse aastaid 2013–2018 ning kättesaadavuse korral ka 2019.–2020. aasta andmeid. 1.2Ülevaade 1.2.1Direktiivi eesmärk ja kohaldamisala Direktiivis nõutakse, et kõik ELi turule viidud tarbekaubad oleksid ohutud. Seda kohaldatakse tarbijatele mõeldud toiduks mittekasutatavatele toodetele, mille suhtes ei kehti nende ohutust reguleerivaid konkreetseid ELi õigusakte. Direktiivi kohaldatakse ka liidu õiguses kehtestatud kindlate ohutusnõuetega hõlmatud toodete ohutuse või riski aspektidele sel määral, mil konkreetsetes liidu ühtlustatud õigusaktides sama ohutuseesmärgiga erisätted puuduvad. Seega kujutab direktiiv endast turvavõrku, millega tagatakse, et kõik tooted ning tarbijate tervise ja ohutuse riskid on direktiivis sätestatud ohutusnõudega hõlmatud, isegi kui ükski konkreetne ELi õigusakt neid ei käsitle. Direktiivi kohaldatakse kõigile, sh internetis tegutsevatele müügikanalitele. 1.2.2Ettevõtjate ja liikmesriikide asutuste kohustused Direktiiviga kehtestatakse tootjatele üldine kohustus viia turule ainult ohutuid tooteid ning anda tarbijatele ja liikmesriikide asutustele teavet. Tootjad peavad looma minimaalse jälgitavuse süsteemi ning võtma asjakohaseid korrigeerivaid meetmeid, kui turul leitakse ohtlikke tooteid, näiteks need tooted turult kõrvaldama või tagasi võtma. Turustajad on kohustatud tagama, et kehtivad ohutusnõuded oleksid täidetud. Liikmesriikide asutused peavad tagama, et turule viidud tooted on ohutud, ja jälgima, et tootjad ja turustajad täidavad direktiivis sätestatud kohustusi. Direktiivis ei ole sätestatud konkreetseid otseseid kohustusi internetipõhistele kauplemiskohtadele. Võib märkida, et vastavalt direktiivi 2000/31/EÜ artiklile 14 ei vastuta veebimajutusteenuse pakkuja teenuse saaja taotluse põhjal talletatava teabe eest, juhul kui ebaseaduslikust tegevusest või teabest tegelikku teavet saades, näiteks piisavalt täpse ja põhjendatud teate teel, kõrvaldab teenuseosutaja kiiresti teabe või tõkestab juurdepääsu sellele. Arvestades internetipõhiste kauplemiskohtade üha tähtsamat osa praeguses tarneahelas, hõlbustas komisjon allkirja andmist tooteohutuse deklaratsioonile (mille on seni allkirjastanud 11 internetipõhist kauplemiskohta), mis on vabatahtlike kohustuste kogum, parandamaks internetipõhistes kauplemiskohtades kolmandate isikute poolt müüdavate toodete ohutust. 1.2.3Institutsioonilised ja jõustamisega seotud aspektid Direktiiviga luuakse toiduks mittekasutatavate tarbekaupade kohta kiire teabevahetuse süsteem (Safety Gate / RAPEX). See süsteem võimaldab komisjonil ja liikmesriikide asutustel vahetada teavet meetmete kohta, mida liikmesriikide asutused ja ettevõtjad on võtnud seoses toodetega, mis tekitavad tõsise riski tarbijate tervisele ja ohutusele. RAPEXis saab levitada ka vähem tõsiste riskide teavet (kuigi see moodustab alla 1 % kõigist teadetest). RAPEXi süsteemi saab avada kolmandatele riikidele, kui EL ja taotlev riik on sõlminud selleks konkreetse rahvusvahelise kokkuleppe. Direktiivi artikli 15 kohaselt rakendab komisjon direktiivi liikmesriikide esindajatest koosneva komitee (edaspidi „üldise tooteohutuse direktiivi komitee“) abil. Lisaks sellele loodi direktiivi artikliga 10 liikmesriikide asutuste võrk (edaspidi „tarbijaohutuse võrk“), mille eesmärk on halduskoostööd veelgi tõhustada. Kuna direktiiv moodustab osa Euroopa Majanduspiirkonna lepingust, kehtivad samad eeskirjad ja mehhanismid ka Euroopa Majanduspiirkonna lepingut kohaldavates Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni riikides: Norras, Islandil ja Liechtensteinis. 2Kohaldamine ja õigusnormide areng 2.1Tarbekaupade ohutus E-kaubanduse ja uue kujunemisjärgus tehnoloogia (nt tehisintellekt, asjade internet, omavahel ühendatud tooted) suureneva osakaalu tõttu on direktiivis esitatud ohutuse määratlus mitmeti küsimärgi alla seatud. Direktiivis esitatud ohutu toote mõiste on määratletud nii laialt, et selle tõlgendamisel on tekkinud ebakindlust. Selles ei käsitleta sõnaselgelt esilekerkivate ohtudega seotud riske, näiteks küberturvalisuse riskid, tarkvara tõrked või tehisintellekti või masinõppe võimega toodetele omased riskid. Seetõttu ei ole enamikul riikide asutustest uute tehnoloogiatoodete kohta tõlgendusi ja tavasid ning nad on palunud, et ELi tasandil töötataks välja vastavad suunised. Uut tehnoloogiat sisaldavad tooted tekitavad turujärelevalveasutustele spetsiifilisi raskusi, näiteks puudulikud teadmised nende toodetega seotud võimalike riskide kohta või vajadus täpsustada erinevate asutuste/ettevõtjate vastutust. Internetimüügi turujärelevalve toimub enamikus riikidest sama riigi kauplejate üle. Menetlus võib olla samalaadne kui see, mida kasutatakse füüsilises kaupluses müüdavate toodete korral, või keskendutakse konkreetselt internetipõhiste kauplemiskohtade internetis kontrollimisele. Asutused, mis rakendavad ohtlikke tooteid müüvate ja kolmandates riikides asuvate kauplejate suhtes jõustamismeetmeid, on teatanud, et nad kasutavad tooteohutuse deklaratsiooni kohast mehhanismi.

2.2 Jälgitavus Enamiku liikmesriikide ülevõtvad õigusaktid on direktiiviga kooskõlas, tehes kohustuslikuks osutada tootel või pakendil tootja nimi ja kontaktandmed ja toote viitenumber või vajaduse korral partiinumber. Siiski ei ole nõuete kohaldamine ühesugune: see võib erineda toote omaduste tõttu, kohustusi võidakse laiendada peale tootja muudele osalejatele või nõutakse lisaandmeid, ja sellised erisused tekitavad Euroopas tegutsevate ettevõtjate jaoks ebakindlust. Praegu ei ole direktiivi jälgitavust käsitlevad sätted piisavalt sõnaselged, tagamaks toote tarneahela ja levitamise kohta täieliku teabe kogumise. Safety Gate’is / RAPEXis kättesaadavad andmed näitavad, et toote jälgitavus on sageli puudulik. 2019. aastal ei olnud 36 % ohtlike toodete hoiatustest tootja teavet; 20 % hoiatustest oli tundmatu tootemargiga või partiinumbrita/vöötkoodita toodete kohta; 12 % hoiatustest käsitles tooteid, märkimata nende liiki või mudeli teavet. Joonis 1, mis põhineb Safety Gate’is / RAPEXis registreeritud hoiatustel, näitab teabe paremat kättesaadavust üksnes toote tootja ja partiinumbri/vöötkoodi kohta (st see teave puudus väiksemas arvus hoiatustes). Ei ole selget suundumust, mis osutaks jälgitavuse teabe paranemisele muudes aspektides. Joonis 1. Puuduliku tooteteabega hoiatuste osakaal Safety Gate’is / RAPEXis (2013–2019)

Source: Study for the preparation of an implementation report of the GPSD, from Safety Gate/RAPEX data (Üldise tooteohutuse direktiivi rakendamise aruande koostamiseks tehtud uuring Safety Gate’i / RAPEXi andmete põhjal), vaadatud 2020. aasta jaanuaris (arvutused terve andmekogu põhjal, tõsise riskiga tarbekaupu käsitlevate hoiatuste arv aastatel 2013–2019). Samad andmed näitavad ka, et tooteteabe puudumine on tüüpilisem kindlat liiki toodete puhul, näiteks laserviibad, välgumihklid, ehted ja dekoratiivesemed. Kõik need tooted on direktiivi kohaldamisalas ja nende suhtes ei rakendata sektoripõhiseid ühtlustamiseeskirju. Sellest järeldub, et direktiivikohaste tootekategooriate puhul on tõenäolisem, et jälgitavuseks vajalik teave puudub. 2.3Turujärelevalve toimimine Direktiivikohane turujärelevalve süsteem näib toimivat märkimisväärsete ressursipiirangutega. ELi tarbijakaitse programmi alusel rahastatud tooteohutusega seotud meetmete hindamisel 2018. aastal märkisid asutused kõige sagedamini, et turujärelevalve ja jõustamise eesmärkide saavutamist kõige sagedamini takistav tegur on töötajate / rahaliste vahendite piiratud ressursid. Probleeme tekitab ka turujärelevalve internetipõhiste kauplemiskohtade üle, eelkõige kolmandatest riikidest otse imporditud kaupade puhul. 2.3.1Turujärelevalve koostöö teiste avaliku sektori asutuste ja tolliga Riiklikul tasandil tehtava turujärelevalve jaoks on olemas erinevaid institutsioonilisi mudeleid, mida iseloomustab tihti vastutuse suur killustatus. Asutustevaheline koostöö, sh tolli ja muude asutuste vahel, sisaldab suurt hulka tegevusi, nt teabevahetust, korrapäraseid koosolekuid, mitteametlikku koostööd ja ühiseid koolituskursusi. Asutuste tööle annab lisaväärtust mitme süsteemi, nagu näiteks Safety Gate’i / RAPEXi, turujärelevalve info- ja teavitussüsteemi (ICSMS) ja platvormi Wiki Confluence täiustatud kasutamine. Turujärelevalveasutused ja toll teevad turujärelevalve paljudes aspektides väga tihedat ja korrapärast koostööd. Enamikus riikides teeb turujärelevalveasutuste nimel kontrolle toll, olemata ise turujärelevalveasutus. Mõnes riigis on teistsugune lähenemisviis: tollile antakse turujärelevalveasutuse volitused, nii et tolliametnikud võtavad proove, lasevad neid analüüsida ja otsustavad, kuidas edasi toimida. 2.3.2Turujärelevalveasutuste ühismeetmed ja koordineeritud tegevus Ühismeetmete ja koordineeritud tegevuse eesmärk on edendada ja koordineerida direktiivi 2001/95/EÜ rakendamise eesmärgil tehtavat koostööd ning tagada kogu siseturul tooteohutust käsitlevate õigusaktide rakendamise järjepidevus. See sisaldab tavaliselt järgmist: ELi/EMP turul leiduvatest toiduks mittekasutatavatest kaupadest koordineeritud viisil proovide võtmine ja analüüsimine, riskihindamine, eksperditeadmiste ja parimate tavade vahetamine ning tõhusa teabevahetusstrateegia rakendamine. Suur hulk turujärelevalveasutusi osaleb korrapäraselt koordineeritud tegevuses, mille tulemusena on tuvastatud märkimisväärne arv ohtlikke tooteid. Tarbijaohutuse võrgu abistamiseks on komisjon kaasrahastanud 14 turujärelevalvealast ühismeedet, mille on aruandlusperioodil algatanud need asutused. Enamiku ühismeetmete tulemusena on tuvastatud märkimisväärne arv ohtlikke tooteid, mille tulemusena on avaldatud Safety Gate’is / RAPEXis teateid 13 tootekategooria kohta. Ka käimasolevates 2020. ja 2021. aasta tooteohutuse koordineeritud tegevuse projektides juhinduvad ELi/EMP liikmesriigid turujärelevalves rakenduskäsitlusest, mis hõlmab ühist proovide võtmist, analüüsimist, riskihindamist ja parimate tavade vahetamist. 2.3.3Toote tagasivõtmine ja muud parandusmeetmed Direktiivi artikli 5 lõike 3 kohaselt peavad tootjad ja turustajad teatama kohe vastavatele asutustele, kui nende turule paigutatud toode tekitab tarbijale ohte. Kui leitakse, et toode on ohtlik, peavad liikmesriigid tagama toote tagasivõtmise, kõrvaldamise või keelama selle turule viimise ning teatama viivitamata sellest Safety Gate’i / RAPEXi kaudu komisjonile. Oma teates peab asjaomane liikmesriik esitama teabe toote ja võetud meetmete kohta. RAPEXis on andmed 5 983 toote tagasivõtmise kohta ELis/EMPs aastatel 2013–2019 ning see arv suureneb. Toodete tagasivõtmised toimuvad ja muid parandusmeetmeid võetakse praktiliselt kõigis riikides, seda nii vabatahtlikult kui ka kohustuslikus korras. 2.3.4Vigastuste andmebaasid ELi rahastatud Euroopa vigastuste andmebaasi projekti kaudu on saadud andmeid ELis esinenud toodetega seotud vigastuste ja õnnetuste kohta, kuid ainult väike osa liikmesriikidest kogus vigastuste andmeid süstemaatiliselt. Internetipõhiste andmebaaside (kus on ohtlike toodete ja vigastuste statistika, riskihinnangute, turujärelevalve ajaloo, leidude ja trahvide andmed) loomine võiks pakkuda paremat teavet ettevõtjatele, heidutada nõuetele mittevastavaid äriühinguid ning parandada tarbijate hoiatamist ohtlike toodete eest. Samuti on soovitatud luua eelistatavalt ELi algatusel süsteem, kuhu kogutaks andmeid toodetega seotud vigastuste kohta.

2.3.5Turujärelevalvega seotud uued regulatiivsed suundumused 20. juunil 2019. aastal võeti vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2019/1020 turujärelevalve ja toodete vastavuse kohta ning millega muudetakse direktiivi 2004/42/EÜ ja määruseid (EÜ) nr 765/2008 ja (EL) nr 305/2011. Selles määruses on uued turujärelevalve sätted toodete kohta, millele kohaldatakse ELi ühtlustatud eeskirju, samas kui eeskirjad ühtlustamata toodete kohta on kehtestatud direktiivis. Enamik asutusi ja muid sidusrühmi kinnitas, et ühtlustatud ja ühtlustamata toodete kohta erinevate eeskirjade kasutamine tekitab probleeme. Avaldati arvamust, et direktiivi kooskõlastamine ühtlustatud turujärelevalvet käsitlevates õigusaktides kirjeldatud kohustuste ja jõustamisvolitustega soodustaks tõhusamaid jõustamismeetmeid. Teatises internetis müüdavate toodete turujärelevalve kohta on kirjeldatud nende toodete turujärelevalve ning ettevõtjate ja tarbijatega suhtlemise häid tavasid. Teatis käsitleb direktiivi ja määruse (EÜ) nr 765/2008 kohaldamist ning selle eesmärk on saavutada internetis müüdavate toodete eeskirjade ühtlasem ja sidusam rakendamine. 2.4Safety Gate / RAPEX ja piiriülene koostöö Toiduks mittekasutatavate kaupade kohta kiiresse teabevahetuse süsteemi saadetud hoiatuste arv on aastate jooksul järjest kasvanud ning alates 2012. aastast esitatakse aastas üle 2 000 hoiatuse. 2019. aastal edastati kogu Euroopas süsteemi kaudu 2243 hoiatust ning 2020. aastal 2253 hoiatust. Safety Gate / RAPEX on peamine kanal, mille vahendusel turujärelevalveasutused oma ELi/EMP partnerasutustega teavet vahetavad ja koostööd teevad. Turujärelevalveasutused teevad teiste ELi/EMP riikide asutustega Safety Gate’i / RAPEXi vahendusel koostööd vähemalt kord kuus ning teiste vahendite (ICSMS, Wiki Confluence) abil veelgi sagedamini. Sageli keerukate turujärelevalve struktuuride või muude tegurite, näiteks katsetusasutuste puudumise või ebapiisavate töötajate või rahaliste vahendite tõttu ei jõua teated siiski kiiresti kohale. See tekitab tihti viivitusi, mistõttu võib ajavahemik süsteemi saadetud teatest ohtliku toote tuvastamiseni venida keskmiselt kahe nädalani. Teatatud toodete jälgitavuseks ebapiisav teave takistab samuti asutustel võtta nende suhtes meetmeid. Kooskõlas teatatud lahknevustega riskihindamistes võib võtta lisameetmeid, et ühtlustada ja parandada turujärelevalveasutuste riskihindamiste käsitlusi, võttes aluseks praegused suunised ja vahendid. 2006. aastal sõlmitud vastastikuse mõistmise memorandumi kohaselt jagatakse Hiina asutustega teatavat teavet Hiinast pärit ja RAPEXi kaudu teatatud toodete kohta, et nad saaksid võtta järelmeetmeid. Seejärel teatavad Hiina asutused komisjonile oma järelmeetmetest. 2018. aasta novembris sõlmitud halduskokkulepe võimaldab ka automaatselt vahetada valitud teavet ohtlike toiduks mittekasutatavate tarbekaupade kohta ELi süsteemi Safety Gate / RAPEX ning Kanada riikliku tervishoiuameti süsteemi RADAR vahel. 2.4.1COVID-19 mõju COVID-19 kriis on tekitanud suure nõudluse kaitsevahendite, näiteks näomaskide, meditsiiniseadmete ja käte desinfitseerimisvahendite järele. Seoses toodetega, mida hõlmab kiirhoiatussüsteem Safety Gate / RAPEX, teatasid liikmesriigid COVID-19ga seotud ohtlike toodete suhtes võetud riiklikest meetmetest ning isikukaitsevahendite (eriti maskide) ja internetimüügi aktiivsetest turujärelevalvemeetmetest. Seni on alates 2020. aasta märtsist esitatud COVID-19 kriisiga seotud toodete kohta (näokatted, käte desinfitseerimisvahendid, kindad) üle 200 RAPEXi teate. 2.4.2RAPEXi suunised Süsteemi RAPEX toimimise parandamiseks peab komisjon direktiivi II lisa punkti 8 kohaselt ajakohastama korrapäraselt suuniseid kiire teabevahetuse süsteemi ühise haldamise kohta liikmesriikides ja komisjonis. Suuniste esimeseks ajakohastamiseks võeti vastu komisjoni otsus 2010/15/EL, millele järgnes ja mille tunnistas kehtetuks komisjoni rakendusotsus (EL) 2019/417. Läbivaadatud suuniste mõju tuleb esile järgmises näites: 2018. aasta novembri seisuga nähti suunistes ette, et kui keemiline aine on ELi õigusaktide kohaselt juba keelatud või piiratud kasutusega, võib selle lugeda suure riskiga tooteks, nõudmata selleks konkreetset riskihinnangut. Selline suunis on lihtsustanud ohtlike keemiliste toodete suhtes võetud meetmetest teavitamise korda. 2.4.3Koolitamine Korrapäraselt korraldatakse ühiseid koolituskursusi, milles osalevad mitu turujärelevalveasutust ja ka muud asutused, näiteks toll. ELi tasandil kuulub turujärelevalveasutuste parimate tavade jagamise ja koolituste hulka 2016. aasta detsembrist kuni 2019. aasta detsembrini toimunud projekt „E-enforcement Academy“. Projekti kõigi materjalide ja osade kaitsmiseks, läbivaatamiseks ja ajakohastamiseks algab 2021. aastal teine projekt. Ka selle eesmärk on pakkuda kvaliteetseid koolitus- ja õppematerjale ning neid ajakohastada ja säilitada, et toetada riiklike tarbijakaitseametite ja tarbekaupade ohutuse eest vastutavate ametite võrgustiku (tarbijaohutuse võrk) tööd, soovides luua internetipõhise kauplemise ja e-täitmise probleemidega tegelemiseks ühised töövahendid ja meetodid. 2.5 Standardimine 2.5.1Otsused ohutusnõuete ja standardimise taotluste kohta Komisjoni otsustes (EL) 2015/547 ja 2014/59/EL kehtestati ohutusnõuded kaht liiki toodetele: korstnata piirituskaminad ja lasertooted. Seejärel avaldati mõlema toote kohta standardimise taotlus ning standardimine ei ole veel lõppenud. 2.5.2Otsused standarditele viitamise kohta Aruandlusperioodi jooksul viitas komisjon direktiivi raames 67 standardile, mis käsitlesid järgmisi tooteliike: ·võimlemisvarustus,

·statsionaarne treenimisvarustus, ·lastele kasutamiseks ja laste hooldamiseks mõeldud tooted, ·jalgrattad, ·akende sisekatted, ·välgumihklid, ·lasterõivad, ·ujuvvahendid vaba aja veetmiseks, ·sigaretid (süütamisvõime), ·tooted laste kaitsmiseks, ·audio-, video- ja sarnased seadmed (ohutusnõuded), ·infotehnoloogiaseadmed (ohutus – üldnõuded). 2019. aastal võeti 17 standardit tagasi ja asendati läbivaadatud standarditega. Kõigile teistele standarditele määrati uued viited ja need lisati rakendusotsusesse, et luua standardite täielik loetelu, nagu on öeldud rakendusotsuse põhjenduses 26. 2.5.3Direktiivikohane standardimisprotsess ja selle võimalik täiustamine Direktiivi artiklis 4 on ette nähtud standardimisprotsess, mis koosneb neljast etapist: 1) komisjon avaldab otsuse, milles määratakse kindlaks ohutusnõuded, millele standard peab vastama; 2) komisjon esitab Euroopa standardiorganisatsioonile ametliku taotluse standardi(te) väljatöötamiseks; 3) Euroopa standardiorganisatsioon töötab välja ohutusnõuetele vastava standardi; 4) komisjon avaldab Euroopa Liidu Teatajas otsuse vastava standardi viitenumbri kohta. Standardimisprotsessi pikkus ja keerukus toob endaga tahes-tahtmata kaasa viivitusi ning on koormav ja vajab lihtsustamist. Eelkõige kritiseeriti 3. etappi. Euroopa standardi koostamise menetlusele Euroopa standardiorganisatsioonis kehtib hulk nõudeid, näiteks kõigi sidusrühmade osalemine ja konsensuse põhimõte, mille eesmärk on saavutada standardi eelnõu kohta ühehäälne kokkulepe. Teine üldine probleem on see, et standardi väljatöötamise taotluse (2. etapp) alusel algatatud menetlus ei toimu tehnika ja teaduse arenguga ühes taktis ega nii kiiresti kui peaks. Kui taotlus on esitatud, võib see üsna kiiresti tehnika innovatsioonist maha jääda ja see tekitab probleeme, kui standardi väljatöötamine võtab kaua aega. Nii võib standard aeguda, enne kui sellele viitenumber määratakse. Sidusrühmade ettepanekud standardite loomise protsessi kohta näitavad, et süsteemi saaks muuta tõhusamaks. Seda saaks täiustada mõne etapi väljajätmisega, asjaomaste komisjoni otsuste arvu vähendamisega või kärpides aega, mis kulub standardi koostamise taotluse vastuvõtmisele (1. ja 2. etapp) ning selle koos viitenumbriga Euroopa Liidu Teatajas avaldamisele (4. etapp). Erinevad asjaomased rühmad peavad kahe erineva liikmesriikide esindajatest koosneva komitee kaasamist ebatõhusaks ja koormavaks.