KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE NING EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE ELi ühise siirdehindade foorumi töö kohta ajavahemikul juuli 2012 – jaanuar 2014 /* COM/2014/0315 final */





1. Sissejuhatus Ülemaailmne vastastikune majanduslik sõltuvus ja riikide maksueeskirjade vastastikune mõju võivad viia rahvusvaheliste ettevõtete topeltmaksustamiseni või topeltmaksuvabastuseni. Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) poolt 2013. aasta juulis esitatud maksubaasi kahanemise ja kasumi ümberpaigutamise tegevuskavas („BEPSi tegevuskava”) püütakse rahvusvahelisi maksueeskirju paremaks muuta ning see on saanud laialdast rahvusvahelist toetust kõrgeimal tasandil. Tegevuskavas tuvastatakse kehtivate rahvusvaheliste maksueeskirjade ja -standardite puudusi, mida võidakse ära kasutada selleks, et kahandada teiste jurisdiktsioonide maksubaasi ja suunata maksubaasi elemente kõrvale, et vähendada üldist maksuteadet. Euroopa Liidu (EL) seisukohast vaadates takistavad kehtivate maksueeskirjade ja -standardite lüngad 28 eri maksusüsteemi hõlmava siseturu tõrgeteta toimimist. Komisjoni arvates on tähtis luua sünergia praegu maksubaasi kahanemise ja kasumi ümberpaigutamise üle peetava rahvusvahelise arutelu ja ELi siseste arutelude vahel, et töötada välja ELis toimivad lahendused, võttes sealjuures arvesse ELi aluslepingus võetud kohustusi, ja ühtlasi edendada ELi huve rahvusvaheliste standardite kehtestamisel. Komisjon tunnistab ka, et ELi tasandil võetud meetmed võivad kaasa aidata BEPSi tegevuskavas seatud eesmärkide saavutamisele. Siirdehindade valdkonnas seisavad hargmaised ettevõtjad ja maksuametid silmitsi praktiliste probleemidega maksustamise eesmärgil sidusettevõtjate vaheliste piiriüleste tehingute hinna määramisel. ELi liikmesriikides kasutatakse selliste tehingute õige hinna määramisel lähenemisviisi, mis põhineb turuväärtuse põhimõttel[1]. Turuväärtuse põhimõtte kohaselt võrreldakse tingimusi, mida kohaldavad sidusettevõtjad, tingimustega, mida oleks kohaldatud sõltumatute ettevõtjate vahel. Paraku tõlgendatakse ja kohaldatakse nii eri maksuametite kui ka maksuametite ja ettevõtjate vahel turuväärtuse põhimõtet erinevalt. Sellega võib kaasneda ebakindlus, kulude suurenemine ja võimalik topeltmaksustamine või isegi topeltmaksuvabastus. Kõnealused probleemid kahjustavad siseturu tõrgeteta toimimist. 2002. aasta oktoobris[2] moodustas komisjon ELi ühise siirdehindade foorumi – eksperdirühma, kelle ülesanne on leida praktilised lahendused probleemidele, mis tekivad turuväärtuse põhimõtte kohaldamisel ELis. ELi ühine siirdehindade foorum tegutseb komisjoni otsuste alusel antud nelja-aastaste volituste alusel. ELi ühise siirdehindade foorumi praegused volitused kehtivad 31. märtsini 2015. ELi ühine siirdehindade foorum on etendanud olulist osa komisjoni töös, mida on tehtud ELis siirdehindade haldamise ja toimimise tavade parandamiseks. Seda võib kasutada ka G20 poolt sponsoreeritava OECD BEPS-projekti kasuliku teabeallikana. Käesolevas teatises esitatakse aruanne ELi ühise siirdehindade foorumi tegevuse kohta 2012. aasta juulist 2014. aasta jaanuarini. 2. Kokkuvõte ELi ühise siirdehindade foorumi tegevusest ajavahemikul juuli 2012 – jaanuar 2014 Ajavahemikul juuli 2012 – jaanuar 2014 jätkas ELi ühine siirdehindade foorum oma 2011.‑2015. aasta tööprogrammi rakendamist ja tuli kokku neljal korral. Üksikasjalikud aruanded esitati kolme teema kohta: teisesed korrigeerimised, siirdehindade riskijuhtimine ja kompensatoorsed korrigeerimised. Samal ajal viis ELi ühine siirdehindade foorum läbi mitmeid jälgimismenetlusi. ELi ühise siirdehindade foorumi käimasolevad projektid hõlmavad seotud ettevõtjate kasumi korrigeerimisel tekkiva topeltmaksustamise kõrvaldamise konventsiooni 90/436/EMÜ[3] (vahekohtukonventsioon) ning vahekohtukonventsiooni tõhusaks rakendamiseks vajaliku läbivaadatud tegevusjuhendi[4] praktilise toimimise jälgimist, samuti ELis asuvate sidusettevõtete siirdehindade dokumenteerimise tegevusjuhendi[5] jälgimist. ELi ühise siirdehindade foorumi töö tervikuna on olnud kooskõlas maksubaasi kahanemise ja kasumi ümberpaigutamise tegevuskavas („BEPSi tegevuskava”) ettenähtud meetmetega. Hiljuti vastuvõetud aruanded võivad viia OECD näidislepingu kommentaaride ja siirdehindade suuniste asjakohaste sätete läbivaatamiseni, samas kui ELi ühise siirdehindade foorumi poolt praegu vahekohtukonventsiooni praktilise toimimise parandamiseks tehtav töö on oluline maksubaasi kahanemise ja kasumi ümberpaigutamise valdkonna vaidluste lahendamise mehhanismide tulemuslikumaks muutmise üle peetava rahvusvahelise arutelu jaoks (BEPSi tegevuskava 14. meede). BEPSi töös siirdehindasid käsitlevate dokumentide kohta (BEPSi tegevuskava 13. meede) saab kasutada ka ELi ühise siirdehindade foorumi poolt praegu tehtava ELis asuvate sidusettevõtjate siirdehindade dokumenteerimise tegevusjuhendi läbivaatamise tulemusi. 2.1 ELi ühise siirdehindade foorumi aruanne teiseste korrigeerimiste kohta (I lisa) Mõne liikmesriigi siirdehindasid käsitlevates õigusaktides võimaldatakse või nõutakse „teiseseid tehinguid”, et viia tegelik kasumi jaotamine kooskõlla algse siirdehindade korrigeerimisega („esmane korrigeerimine”). Topeltmaksustamine võib tuleneda asjaolust, et teisese tehingu endaga võib kaasneda maksustamine ja selle tulemusel võidakse seda korrigeerida („teisene korrigeerimine”). ELi ühise siirdehindade foorumi küsimustikus tehti kokkuvõte olukorrast liikmesriikides 2011. aasta 1. juuli seisuga ning sellest selgus, et teiseste korrigeerimiste osas esineb erinevaid õigusnorme ja tavasid, mis võib endaga kaasa tuua topeltmaksustamise ELis. Aruandes esitatakse teiseste korrigeerimiste üldised aspektid ja antakse soovitusi selle kohta, kuidas käsitleda selles kontekstis võimalikku topeltmaksustamist. Liikmesriikidel, kus teisesed korrigeerimised ei ole kohustuslikud, soovitatakse neid topeltmaksustamise vältimiseks mitte teha. Liikmesriikidel, kus teisesed korrigeerimised on kohustuslikud, soovitatakse ette näha viisid ja vahendid topeltmaksustamise vältimiseks. Soovitustes eeldatakse, et maksumaksja tegutseb heas usus. Toetudes ema- ja tütarettevõtjaid käsitlevale ELi direktiivile,[6] soovitatakse aruandes ELi siseseid teiseseid korrigeerimisi käsitada varjatult väljamakstavate dividendide või varjatud kapitalipaigutusena. Ema- ja tütarettevõtjaid käsitlev direktiiv tagab seega, et ELis tütarettevõtjalt emaettevõtjale tehtavate väljamaksete suhtes ei kohaldata kinnipeetavat maksu. Ema- ja tütarettevõtjaid käsitleva direktiiviga hõlmamata juhtude jaoks kirjeldatakse ja soovitatakse aruandes repatrieerimismenetlust asjaomase kohaldatava topeltmaksustamise vältimise lepingu kohase vastastikuse kokkuleppe menetluse raames või isegi varasemas etapis. Lisaks soovitatakse liikmesriikidel teiseste korrigeerimiste puhul karistuse määramisest loobuda. Aruande soovitustes käsitletakse enamikku topeltmaksustamise juhtumeid, mis tekkivad liikmesriikide erinevate tavade tõttu seoses teiseste korrigeerimistega. 2.2 ELi ühise siirdehindade foorumi aruanne siirdehindade riskijuhtimise kohta (II lisa) Siirdehindasid käsitlevate eeskirjade jõustamine ja järgimine võib nii maksuametite kui ka maksumaksjate jaoks olla ressursimahukas. ELi ühine siirdehindade foorum tunnistab, et siirdehindade valdkonna ressursid on piiratud ja neid tuleks seepärast kasutada tõhusalt. Sel põhjusel on tähtis hinnata riske, tegeleda nendega tulemuslikult ja omada käepärast vaidluste tõhusa ja õigeaegse lahendamise mehhanisme. Aruandes rõhutatakse, et lisaks olemasolevatele juriidilistele ja praktilistele vahenditele saavad ELi maksuametid ja maksumaksjad siirdehindade haldamiseks kasutada erivahendeid. Selliste vahendite hulka kuuluvad teabevahetus, ühtne menetluskord auditite korral üldiselt, kooskõlastatud lähenemisviisid siirdehindade audititele, ühtne dokumendistandard[7] ja vahekohtukonventsiooni kohane vaidluste lahendamise mehhanism. Aruandes toetutakse komisjoni[8] ja muude asutuste (nt OECD[9]) poolt eelnevalt riskijuhtimise valdkonnas tehtud tööle ja asetatakse see siirdehindadega ja ELis kättesaadavate juriidiliste ja halduslike vahenditega seotud iseloomulike probleemide konteksti. Aruanne sisaldab siirdehindade riskijuhtimise juhiseid, mis rajanevad maksumaksja ja maksuameti(te) vahelise koostöö üldistel põhimõtetel, kõrge ja madala riskitasemega valdkondade kindlaksmääramisel ning sihipärastel, õigeaegsetel ja asjakohastel meetmetel. Auditieelseks etapiks soovitatakse aruandes varajast suhtlust maksumaksja ja maksuameti(te) vahel ning tasakaalu leidmist maksuametite teabevajaduse ja maksumaksjale teabenõuetega põhjustatava koormuse vahel. Aruandes soovitatakse ka, et liikmesriigid kaaluksid sobivate asjaolude korral teabe vahetamist ELi halduskoostöö direktiivi[10] alusel. Direktiivi kohaselt võib liikmesriigi iga pädev asutus nõuda mis tahes muu liikmesriigi pädevalt asutuselt asjakohast teavet. Pädevad asutused võivad ka teiste pädevate asutustega ise omaalgatuslikult jagada teavet, mida nad nende pädevate asutuste jaoks asjakohaseks peavad. Lisaks peaksid maksuametite käsutuses olema sobivad vahendid suure riskiga seotud juhtumite lahendamiseks. Auditi etapiks soovitatakse maksumaksjatele ja maksuametitele aruandes saavutada varakult vaatlusaluste tehingute aluseks olevate faktide ja asjaolude vastastikune mõistmine. Selles soovitatakse ka, et liikmesriigid kaaluksid sobivate asjaolude korral üleeuroopalisel koostööl põhinevate auditite võimalust. Vaidluste lahendamise etapiks soovitatakse aruandes tõhusat ja õigeaegset vaidluste lahendamist vastastikuste kokkuleppe menetluste ja vahekohtukonventsiooni raames. 2.3 ELi ühise siirdehindade foorumi aruanne kompensatoorsete korrigeerimiste kohta (III lisa) Kompensatoorsed korrigeerimised on siirdehindade korrigeerimised, „kus maksumaksja deklareerib maksustamise tarvis sellise siirdehinna, mis maksumaksja arvates peegeldab turuväärtuse põhimõtte rakendamist kontrollitud tehingus, isegi kui nimetatud hind erineb sellest hinnast, mida seotud ettevõtjate vahelises tehingus tegelikult kasutati”[11]. ELi ühise siirdehindade foorumi küsimustikus tehti kokkuvõte olukorrast liikmesriikides 2011. aasta 1. juuli seisuga ning sellest selgus, et kompensatoorsete korrigeerimiste osas on liikmesriikide tavad erinevad. Selliste korrigeerimiste tingimused, menetlused ja ajalised piirid erinevad liikmesriigiti ning sellest võib tuleneda topeltmaksustamine või ka topeltmaksuvabastus. Aruandes püütakse anda praktilisi juhiseid, kuidas vältida topeltmaksustamist ja topeltmaksuvabastust, mis võivad tuleneda liikmesriikide erinevatest tavadest kompensatoorsete korrigeerimiste kohaldamisel. Aruande juhiseid kohaldatakse selliste kompensatoorsete korrigeerimiste suhtes, mis tehakse maksumaksja kontodel ja mida selgitatakse siirdehindasid käsitlevates maksumaksja dokumentides. Aruandes soovitatakse, et liikmesriigid peaksid maksumaksja algatatud kompensatoorse korrigeerimise (nii üles- kui ka allapoole) heaks kiitma, kui maksumaksja on täitnud teatavad tingimused: asjaomaste seotud ettevõtjate kasumid arvestatakse sümmeetriliselt, s.t tehingus osalevad ettevõtjad esitavad igas asjaomases liikmesriigis ühe ja sama tehingu kohta ühesuguse hinna; maksumaksja on teinud mõistlikke jõupingutusi turuväärtusele vastava tulemuse saavutamiseks; maksumaksja kasutatud lähenemisviis on ajaliselt järjepidev; korrigeerimine tehti enne maksudeklaratsiooni esitamist; juhul kui maksumaksja prognoos erineb saavutatud tulemusest, on maksumaksja võimeline selgitama sellise erinevuse põhjust, kui seda nõuab vähemalt üks asjaomane liikmesriik. 2.4 Jälgimine ELi ühine siirdehindade foorum jälgib ja juhib pidevalt oma saavutuste tõhusat ellurakendamist. Seda tehakse iga-aastaste statistikaaruannete ja eriaruannete koostamise kaudu. Seejärel vaatavad komisjon ja ELi ühine siirdehindade foorum aruanded läbi, et teha kindlaks, millistes valdkondades ELi ühine siirdehindade foorum võiks tööd jätkata. Statistikaaruandeid vahekohtukonventsiooni kohaste pooleliolevate vastastikuste kokkuleppemenetluste kohta ja siirdehindade eelkokkulepete kohta koostatakse ja hinnatakse kord aastas. Vahekohtukonventsiooni kohaseid pooleliolevaid vastastikuseid kokkuleppemenetlusi käsitleva statistika vormingut parandati hiljuti ja nüüd on seda võimalik paremini hinnata. Ulatuslik jälgimine, mis praegu toimub vahekohtukonventsiooni praktilise toimimise ja tegevusjuhendi põhjal, on juba endaga kaasa toonud konkreetsed jälgimistegevuse parandamise ettepanekud, mida ELi ühine siirdehindade foorum arutab. ELis asuvate sidusettevõtete siirdehindade dokumenteerimise tegevusjuhendi toimimist jälgiti 2013. aastal: liikmesriigid ja valitsusvälised sidusrühmad täitsid küsimustikud ELis asuvate sidusettevõtete siirdehindade dokumenteerimise tegevusjuhendi mõju kohta. Tulemusi arutab ELi ühine siirdehindade foorum 2014. aastal. Lisaks väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid ning siirdehindasid käsitlevale aruandele avaldati 2013. aastal ELi ühise siirdehindade foorumi veebilehel igat liikmesriiki puudutav väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele suunatud teave siirdehindade kohta. 3. Komisjoni järeldused Komisjon leiab jätkuvalt, et ELi ühine siirdehindade foorum on kasulik eksperdirühm, kes aitab lahendada siirdehindade määramisega seotud küsimusi ja leida siirdehindadega seotud eri probleemidele praktilisi lahendusi. ELi ühise siirdehindade foorumi töö on kooskõlas BEPSi tegevuskavas ettenähtud meetmetega. Aruannetes teiseste korrigeerimiste, siirdehindade riski juhtimise ja kompensatoorsete korrigeerimiste kohta käsitletakse ELi ühise siirdehindade foorumi loomisel komisjoni poolt kindlaksmääratud ja BEPSi tegevuskavas kindlaksmääratud peamisi ülesandeid. Komisjon toetab täielikult teiseseid korrigeerimisi, siirdehindade riski juhtimist ja kompensatoorseid korrigeerimisi käsitlevate aruannete järeldusi ja ettepanekuid. Komisjon kutsub nõukogu üles heaks kiitma teiseseid korrigeerimisi käsitleva aruande ja kutsub liikmesriike üles rakendama neid soovitusi siseriiklikus õiguses või halduseeskirjades. Komisjon kutsub nõukogu üles heaks kiitma siirdehindade riski juhtimist käsitleva aruande ja kutsub liikmesriike üles rakendama tavasid, mis on kooskõlas aruandes esitatud lähenemisviiside ja menetluslike kaalutlustega. Komisjon kutsub nõukogu üles heaks kiitma kompensatoorseid korrigeerimisi käsitleva aruande ja kutsub liikmesriike üles rakendama aruandes soovitatud praktilist lahendust. Komisjon leiab, et aruannetes esitatud järelduste ja soovituste rakendamise edasine korrapärane jälgimine annab kasulikku tagasisidet mis tahes vajalikuks ajakohastamiseks. Komisjon julgustab ELi ühist siirdehindade foorumit jätkama oma jälgimistegevust ja jääb ootama praegu vahekohtukonventsiooni praktilise toimimise parandamiseks tehtava töö ja ELis asuvate sidusettevõtete siirdehindade dokumenteerimise tegevusjuhendi kohta käiva arutelu tulemusi. Mis puudutab BEPSi, siis kaalub ELi ühine siirdehindade foorum siirdehindade liidusisesele järjepidevale rakendamisele kaasaaitamise võimalusi niipea, kui konkreetsed lahendused selles valdkonnas on kokku lepitud. [1] Turuväärtuse põhimõte on sätestatud Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) väljatöötatud maksustamisalase näidislepingu artiklis 9. OECD on samuti koostanud juhised siirdehinna turuväärtuse kindlaksmääramiseks hargmaistele ettevõtjatele ja maksuametitele. [2] Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele: „Takistusteta siseturg – strateegia ettevõtete konsolideeritud tulumaksubaasi loomiseks seoses ELis sooritatud toimingutega”, KOM(2001) 582 (lõplik), 23.10.2001, lk 21. [3] EÜT L 225, 20.8.1990, lk 10. [4] ELT C 322, 30.12.2009, lk 1. [5] ELT C 176, 26.7.2006, lk 1. [6] Nõukogu direktiiv 2011/96/EL, 30. november 2011, eri liikmesriikide ema- ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatava ühise maksustamissüsteemi kohta. [7] ELis asuvate sidusettevõtjate siirdehindade dokumenteerimist käsitlev tegevusjuhend (ELT C 176, 28.7.2006). [8] Euroopa Komisjon: Risk Management Guide for Tax Administrations (2006) ja Compliance Risk Management Guide for Tax Administrations (2010). [9] OECD maksuhalduse foorumi uurimus „Dealing Effectively with the Challenges of Transfer Pricing” ja OECD siirdehindade riskihindamise käsiraamatu projekt. [10] Nõukogu direktiiv 2011/16/EL, 15. veebruar 2011, maksustamisalase halduskoostöö kohta ja direktiivi 77/799/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 64, 11.3.2011). [11] OECD siirdehindade alased juhised hargmaistele ettevõtjatele ja maksuhalduritele, sõnastik (2010). I LISA ARUANNE TEISESTE KORRIGEERIMISTE KOHTA 1. Taust 1. ELi ühine siirdehindade foorum (JTPF) käsitles oma 2011.–2015. aasta tööprogrammi osana siirdehindade teiseseid korrigeerimisi, kuna need korrigeerimised võivad põhjustada topeltmaksustamist. 2011. aasta juunis koostati küsimustik, milles esitati ülevaade olukorrast ELi kõigis liikmesriikides 1. juuli 2011. aasta seisuga ning mida kasutati eri liikmesriikide õiguslike/halduslike ja praktiliste aspektide ülevaate koostamiseks. Kõigi 27 liikmesriigi vastused on esitatud dokumendis JTPF/018/REV1/2011. Koostati teiseseid korrigeerimisi käsitleva aruteludokumendi kavand (dokument JTPF/010/2012/EN), mida arutati ühise siirdehindade foorumi koosolekul juunis 2012. Käesolevat aruannet arutati ELi ühise siirdehindade foorumi 2012. aasta oktoobri koosolekul, kus see heaks kiideti. 2. Mõisted ja reguleerimisala 2. Siirdehindade korrigeerimisega võib kaasneda teisene korrigeerimine. Siirdehindu käsitlevate OECD suuniste sõnastikus on OECD määratlenud teisese korrigeerimise kui „korrigeerimine, mida kohaldatakse seoses teisese tehingu maksustamisega”, ja teisese tehingu kui „oletatav tehing, mida mõned riigid esmase korrigeerimise ettepaneku tegemisest tulenevalt arvestavad oma riigisiseste seaduste alusel, selleks et viia tegelik kasumi jaotumine kooskõlla siirdehinna esmase korrigeerimisega. Teisesed tehingud võivad toimuda oletatavate dividendide (st neid artikleid käsitletakse dividendidena, kuigi neid ei käsitleta tavaliselt selliselt), oletatavate kapitalipaigutuste või oletatavate laenude vormis”. Mõnes liikmesriigis kohaldatavad siirdehindu käsitlevad õigusaktid lubavad või nõuavad „teiseseid tehinguid”, et viia tegelik kasumi jaotumine kooskõlla esmase korrigeerimisega. Topeltmaksustamine võib tuleneda sellest, et teisene tehing võib kaasa tuua maksustamise ja tingida korrigeerimise. Näiteks tütarettevõtja jurisdiktsioonis võidakse mitteresidendist emaettevõtja ja tütarettevõtja vahelist tehingut, mis hõlmab tulu korrigeerimist, käsitleda emaettevõtjale makstava dividendina ja maks võidakse kinni pidada. Teiseste korrigeerimiste puhul kohaldatakse vastukorrigeerimist, kui esmase korrigeerimise puhul kohaldatakse vastukorrigeerimist. Teisesed korrigeerimised oletatavate dividendide vormis võivad põhjustada topeltmaksustamist, kui teine riik, ei anna OECD mudellepingu artikli 23 alusel vastavat maksukrediiti või maksuvabastust teisesest korrigeerimisest tuleneva kinnipeetava maksu puhul. Kuigi OECD mudellepingu artikli 10 kommentaari punktis 28 on juba märgitud, et oletatavad dividendid on hõlmatud artikliga 10 ja topeltmaksustamise kõrvaldamise eeskirjadega, ei pruugi teine riik käsitada kõnealust tehingut sellisena, mistõttu peetakse maks kinni (vt OECD siirdehindade suuniste punkt 4.69). OECD mudelleping ei takista teiseste korrigeerimiste tegemist juhul, kui need on siseriikliku õiguse kohaselt lubatud[1]. Maksuhalduritel soovitatakse siiski teha „selliseid korrigeerimisi nõnda, et topeltmaksustamise võimalus oleks viidud miinimumini, välja arvatud juhul, kui maksumaksja käitumine osutab tema kavatsusele varjata dividende eesmärgiga maksu kinnipidamist ära hoida.” (OECD siirdehindade suuniste punkt 4.71). 6. ELi 27 liikmesriigist üheksas kehtivad õigusaktid, milles käsitletakse teiseseid korrigeerimisi. Küsimustiku vastustest nähtub, et teisesed korrigeerimised nendes üheksas liikmesriigis on valikulised. 1. soovitus Teiseste korrigeerimiste kohaldamine võib põhjustada topeltmaksustamist. Seega teisesed korrigeerimised ei ole kohustuslikud, soovitatakse, et liikmesriigid hoiduksid teiseste korrigeerimiste tegemisest, kui need põhjustavad topeltmaksustamist. Kui teisesed korrigeerimised on liikmesriigi õigusaktide kohaselt kohustuslikud, on soovitatav, et liikmesriigid pakuvad võimalusi ja vahendeid topeltmaksustamise ära hoidmiseks (nt püüdes lahendada seda vastastikuse kokkuleppemenetlusega või rahaliste vahendite varasema maale tagasitoomise võimaluse korral). Need soovitused eeldavad, et maksumaksja käitumine ei anna alust arvata, et on tegemist varjatud dividendidega, et hoiduda kinnipeetavast maksust[2]. 7. Enamikus liikmesriikides, kus teisesed korrigeerimised on lubatud/kohustuslikud, käsitatakse neid varjatud kasumijaotamisena ja seega oletatavate dividendidena, mille suhtes võidakse kohaldada kinnipeetavat maksu. 8. Teiseseid korrigeerimisi võib teha ka muul kujul, nt oletatava laenuna. OECD siirdehindade suunistes (punkt 4.70) rõhutatakse, et nende oletatavate tehingutega kaasnevad omad raskused, mis on näiteks seotud laenuintressi arvestamisega. Küsimustikule vastates ei osutanud enamik liikmesriike seda tüüpi oletatavatele tehingutele. Selle põhjuseks võib olla, et liikmesriigid soovivad hoida ära raskusi ja teevad üldiselt teiseseid korrigeerimisi oletatavate dividendide/maksete vormis. Oletatavad maksed ja oletatavad dividendid ELi emaettevõtja ja ELi tütarettevõtja vahel minimeerivad topeltmaksustamise riski, kuna nendega ei kaasne maksu kinnipidamine (vt punkt 3). 2. soovitus Arvestades nendega seotud täiendavaid raskusi, soovitatakse, et ELis käsitavad liikmesriigid teiseseid korrigeerimisi oletatavate dividendide või kapitalimaksetena, mitte oletatavate laenudena, kui vahendeid ei tooda maale tagasi. 9. Problemaatilisem olukord tekib, kui esmane korrigeerimine tehakse kaudselt seotud poolte vahel. Mõnes liikmesriigis võidakse sellist olukorda käsitada emaettevõtjale tehtava hüpoteetilise jaotamisena ja emaettevõtja poolt tehtava maksena teisele tütarettevõtjale OECD siirdehindade suuniste punkt 4.70). 10. Käesolevas aruandes keskendutakse ELi residentidest / ELis asuvate üksuste vahelistele oletatavaid dividende hõlmavatele tehingutele, ja selles käsitletakse ELi õigusraamistikule tuginedes viisidele, kuidas minimeerida topeltmaksustamist ning muud haldus- ja finantskoormust nt karistused), mis tuleneb teisesest korrigeerimisest[3]. 11. Järgmistes punktides käsitletakse ema- ja tütarettevõtjaid käsitleva ELi direktiivi (vt punkt 3) kohaldamist, olukordi, kus liikmesriik võib kaaluda maksuvabastuse andmist, kui maksumaksja repatrieerib rahalisi vahendeid (vastastikuse kokkuleppe menetlus (punkt 4.2) või varasemas etapis (punkt 4.3)), käsitletakse ka karistusi ning menetluslikke/halduslikke aspekte (punktid 5 ja 6). 3. Ema- ja tütarettevõtjate direktiiv 12. Kui teiseseid korrigeerimisi käsitatakse varjatud kasumijaotusena/maksena ja seega oletatavate dividendidena, on ema- ja tütarettevõtjate direktiivi (artiklid 4 ja 5) kohaldamise tulemuseks see, et maksu ei peeta kinni kasumijaotiselt, mida emaettevõtja maksab oma tütarettevõtjale ELis. 13. Teiseseid korrigeerimisi kohaldatakse praegu ELi üheksas liikmesriigis — Austrias, Bulgaarias, Taanis, Saksamaal, Prantsusmaal, Luksemburgis, Madalmaades, Sloveenias ja Hispaanias. Olukorras, kus ühes liikmesriigis asuva tütarettevõtja suhtes kohaldatakse teisest korrigeerimist tulenevalt esmasest siirdehindade korrigeerimisest seoses tema teises liikmesriigis asuva emaettevõtjaga tehtava tehinguga, ei pea kõnealusest üheksast liikmesriigist seitse[4] maksu kinni ema- ja tütarettevõtjate direktiivi sätetest lähtuvalt. Kaks liikmesriiki[5] on seisukohal, et ema- ja tütarettevõtjate direktiiv ei ole kohaldatav oletatavate dividendide suhtes. 4. Rahaliste vahendite maale tagasitoomine 4.1 Üldine Põhimõtteliselt tähendab vahendite maale tagasitoomine vahendite kooskõlla viimist asjaomaste poolte raamatupidamise esmase korrigeerimise majandusliku eesmärgiga. OECD siirdehindade suunistes (punkt 4.73) kirjeldatakse mõningaid võimalikke viise, kuidas vahendeid võidakse maale tagasi tuua. OECD vastastikuse kokkuleppe menetluse käsiraamat[6] sisaldab samuti juhiseid vahendite maaletoomise kohta. OECD siirdehindade suunistes (punkt 4.76) tehakse ettepanek arutada vahendite maaletoomist vastastikuse kokkuleppe menetluse käigus, kui see on algatatud seotud esmaseks korrigeerimiseks. Kahe pädeva asutuse vahelise vastastikuse kokkulepitud menetluse tingimused siirdehinna korrigeerimiseks hõlmavad konkreetset kahe pädeva asutuse vahelist vastastikust kokkulepet. Kui pädevad asutused on jõudnud kokkuleppele asjaomase tehingu iseloomus, hõlmab vastastikuse kokkuleppe menetlus ka järgmise kahe küsimuse uurimist: · kas teisest kohandamist kohaldanud maksuhaldur hoiduks teisese maksu kinnipidamisest või ta kõrvaldaks sellest tuleneva topeltmaksustamise ja · kui kaalutakse repatrieerimist, kuidas seda tehakse ja kuidas on tagatud, et sellega ei kaasneks täiendavat maksukoormust, mis võib põhjustada topeltmaksustamist. OECD vastastikuse kokkuleppe menetluse käsiraamatus on märgitud, et repatrieerimises võidakse kokku leppida ja varem, nt auditi käigus (vt punkt 4.3). 4.2 Repatrieerimine vastastikuse kokkuleppe menetluse käigus 17. Kui repatrieerimine on kokkuleppe osa, võivad tingimused erineda, kuid sageli võimaldatakse rahaliste vahendite repatrieerimist kas otsese hüvitamise või ettevõttesisese arvepidamise tasaarvestamise kaudu. Tavaliselt võimaldavad kokkulepitud tingimused maksumaksjal tuua vahendid maale tagasi vastastikku kokkulepitud mõistliku aja jooksul, ilma et riik, kust vahendid maale tagasi tuuakse, peaks maksu kinni, ja riik, kuhu vahendid tagasi tuuakse, kohaldaks täiendavat maksustamist. Repatrieerimise suhtes võidakse kohaldada auditit. 3. soovitus Kui pädevad asutused on kokku leppinud vastastikuse kokkuleppe menetluse käigus, et raamatupidamine on vaja kooskõlla viia esmase korrigeerimise majandusliku eesmärgiga, peavad liikmesriigid repatrieerimist otsese hüvitamise või ettevõttesisese tasaarvestamise abil sobivaks viisiks selle saavutamiseks. 4. soovitus Maksuametid peaksid olema teadlikud sellest, et maksumaksjad vajavad kuni 90 päeva alates kokkuleppest teatamise kuupäevast, et repatrieerimist tegelikult rakendama hakata. 5. soovitus Kui repatrieerimine on kokku lepitud vastastikuse kokkuleppe menetluse käigus, on soovitatav, et vastastikuse kokkuleppe menetluse kokkuleppes on märgitud, et riik, kust vahendid maale tagasi tuuakse, ei pea maksu kinni, ja riik, kuhu vahendid tagasi tuuakse, ei kohalda täiendavat maksukoormust. 18. Kuna vahendite repatrieerimine toimub pärast algset tehingut, võib see liikmesriik, kellele repatrieerimismakse tehakse, leida, et makse peaks hõlmama intressi, et maksta oma residendist maksumaksjale hüvitist selle eest, et välisriigi seotud ettevõtja kasutab maksumaksja vahendeid esialgse tehingu ja repatrieerimise vahelisel ajal. Selline lähenemisviis muudaks repatrieerimise veelgi keerulisemaks ja võib kaasa tuua maksustamise. 6. soovitus Kui vastastikuse kokkuleppe menetlus hõlmab liikmesriike, on soovitatav, et liikmesriigid võimaldavad võimaluse korral repatrieerimist ilma intressideta ja märgivad selle vastastikuse kokkuleppe menetluse lepingus ära. 4.3 Repatrieerimine varases etapis, nt audit 19. Mõned riigid on välja töötanud lähenemisviisid, et vältida võimalikku topeltmaksustamist, hoidudes teisestest tehingutest ja teisestest korrigeerimistest, kui repatrieerimine on tehtud juba auditi etapis. Repatrieerimine varasemas etapis, nt auditi ajal, eeldaks maksumaksja seisukohast kokkulepet selle kohta, kuidas viia arvestamine kooskõlla esmaste korrigeerimistega, ja maksuhalduri seisukohast kokkulepet sellise korralduse kohta (mõnes liikmesriigis võib olla võimalik leppida kokku üksnes selles, et vastastikuse kokkuleppe menetluse kontekstis hoidutakse teisesest tehingust/korrigeerimisest). Täiendava vastava maksustamise jaoks on vaja teise kaasatud maksuhalduri nõusolekut. Selle tagamiseks võib olla vaja teavitada teist liikmesriiki teabevahetuse eeskirjade alusel või algatada vastastikuse kokkuleppe menetlus, kuna juba esmane korrigeerimine ei pruugi asjaomase maksuhalduri jaoks olla vastuvõetav. Tuleb märkida, et OECD maksustamisalase näidislepingu artikli 25 alusel oleks maksumaksjal võimalik algatada vastastikuse kokkuleppe menetlus juba siis, kui ta leiab, et ühe riigi meetmed võivad tõenäoliselt põhjustada topeltmaksustamist[7]. 7. soovitus Kui liikmesriik kaalub repatrieerimist varases etapis, nt auditi ajal, on soovitatav tagada, et teist liikmesriiki teavitatakse samaaegselt teabevahetuse menetluse raames või maksumaksja poolt (kui maksumaksja nõustub). 8. soovitus Repatrieerimist käsitlev kokkulepe, milleni jõutakse auditi etapis, ei tohiks välistada maksumaksja esitatavat vastastikuse kokkuleppe menetluse taotlust, samuti ei pea see sisaldama nõustumist või mittenõustumist auditiaruandega. 5. Karistused 20. Teiseste korrigeerimiste suhtes võidakse mõnes liikmesriigis kohaldada erikaristusi või need võivad endaga kaasa tuua karistused üldise karistussüsteemi alusel. ELi ühise siirdehindade foorumi aruandes, milles käsitletakse karistusi,[8] on juba käsitletud ELi eri karistussüsteeme ning selle punktis 5 on märgitud, et enamikus liikmesriikides on võimalik hoiduda karistuste kohaldamisest (kui neid ei käsitleta liikmesriigis range karistusena). Peale selle sisaldab see sõnumit, et karistused peaksid olema kooskõlas kokkulepitud lõpliku siirdehinnaga. Seda järeldust võib tõlgendada ka nii, et karistused peaksid olema seotud üksnes siirdehindade korrigeerimisega, st esmane korrigeerimise, mitte teisese korrigeerimisega. 9. soovitus Kui teisene korrigeerimine on vajalik, peaksid liikmesriigid hoiduma karistuse kohaldamisest teisese korrigeerimise puhul. Kui teiseste korrigeerimiste puhul kohaldatakse siiski karistusi, tasub kaaluda kõnealuste karistuste kohaldamist vastastikuse kokkuleppe menetluse raames, et tagada teisesest korrigeerimisest tuleneva topeltmaksustamise kõrvaldamine. 10. soovitus Kui teisese maksustamise tagajärjed kõrvaldatakse või neid vähendatakse vastastikuse kokkuleppe menetluse käigus. on soovitatav kõrvaldada või vähendama samas ulatuses vastavat karistust. 6. Topeltmaksustamise kõrvaldamise menetlus 22. Oma vastustes teiseseid korrigeerimisi käsitlevale küsimustikule (JTPF/018/REV1/2011), märkis enamik liikmesriike, kes kohaldavad teiseseid korrigeerimisi, et nad ei käsita teisesest korrigeerimisest tuleneva topeltmaksustamist kui vahekohtukonventsiooniga hõlmatud küsimust, vaid vähesed liikmesriigid arvasid, et see on hõlmatud vahekohtukonventsiooniga, ja mõned liikmesriiki märkisid, et vahekohtu konventsiooni kohaldatavus teiseste korrigeerimiste puhul on lahtine küsimus. Enamik liikmesriike, kes kohaldavad teiseseid korrigeerimisi, oleksid siiski valmis käsitlema neid vastastikuse kokkuleppe menetluse raames. Seepärast tuleb juhul, kui topeltmaksustamisest ei ole võimalik algusest peale hoiduda, nt ema- ja tütarettevõtjate direktiivi kohaldamisega, peab maksumaksja (võimaliku) topeltmaksustamise puhul esitama kaks taotlust, st üks vahekohtukonventsiooni kohaselt ja teine vastastikuse kokkuleppe menetluse kohaselt. Neist viimane nõuaks igal juhul, et liikmesriigid sõlmivad omavahelise lepingu, mis sisaldab vastastikuse kokkuleppe menetluse sätet, mis on võrreldav OECD maksustamisalase näidislepingu artikli 25 sättega (mis eelistatavalt hõlmab vahekohtuklauslit, nagu OECD maksustamisalase näidislepingu artikli 25 lõige 5). 11. soovitus Kuna maksumaksjad ei pruugi olla teadlik asjaolust, et teatud olukordades tuleb esitada eraldi taotlus, et hoida ära teisesest korrigeerimisest tulenev topeltmaksustamine, soovitatakse liikmesriikidel, kes ei arva, et teiseseid korrigeerimisi saab käsitleda vahekohtukonventsiooni raames, rõhutada oma siseriiklikus juhendis asjaolu, et topeltmaksustamise kõrvaldamiseks võib olla vaja esitada OECD maksustamisalase näidislepingu artikli 25 kohane eraldi taotlus. Tõhususe huvides on soovitatav, et maksumaksjad esitavad mõlemad taotlused samas kirjas. II LISA ARUANNE SIIRDEHINDADE RISKI JUHTIMISE KOHTA Taust ELi ühise siirdehindade foorum leidis, et riskihindamine on siirdehindade oluline aspekt, ja lisas selle ühise siirdehindade foorumi 2011.–2015. aasta tööprogrammi[9]. Teema kohta esitasid kõigepealt riskijuhtimise lähenemisviise käsitleva ettekande kolm liikmesriiki[10] ja valitsusvälised liikmed[11]. Seejärel loodi alarühma, et valmistada ette arutelu. Algusest peale arvati, et projekti ulatuse piiramine ainult riskihindamisega ei oleks optimaalne. Seepärast laiendati ulatust siirdehindade üldise riskijuhtimisega, et hõlmata kogu protsess, millega tagatakse, et siirdehinnad määratakse kindlaks lõpuks kooskõlas turuväärtuse põhimõttega. ELi ühist siirdehindade foorumit teavitati töö edenemisest töörühma kohtumistel oktoobris 2012 ja veebruaris 2013. Arvestades, et üldsusele on juba kättesaadavad põhjalikud riskijuhtimist käsitlevad materjalid (nt OECD materjalid),[12] ja selleks, et hoida ära topelttöö, viidatakse aruandes kõnealuse materjali asjakohastele järeldustee ja keskendutakse rohkem konkreetsele olukorrale ELis. Võttes arvesse erinevat majanduslikku olukorda, hargmaiste ettevõtjatega tehtavaid eri tehinguid, eri õigus- ja halduskeskkonda, samuti erinevusi liikmesriikide käsutuses olevates vahendites, ei ole võimalik välja töötada üldist lähenemisviisi selle kohta, kuidas hallata tõhusalt siirdehindade riski. Seetõttu on käesoleva aruande eesmärk esitada siirdehindade riskijuhtimise parimad tavad, keskendudes liikmesriikide ja ELi ettevõtjate konkreetsetele küsimustele. Liikmesriike ja maksumaksjaid innustatakse kasutama seda juhendit vastavalt oma võimalustele ja seadustele, et vähendada siirdehindadega seotud riske tulemuslikult. 1. Preambul 4. Siirdehindade eeskirjade jõustamine ja järgimine vastavalt OECD maksustamisalase näidislepingu artikli 9 kohasele turuväärtuse põhimõttele võib olla nii maksuametitele kui ka maksumaksjatele ressursimahukas. ELi ühine siirdehindade foorum tunnistab, et siirdehindade puhul on olemasolevad ressursid piiratud ja neid tuleks seepärast kasutada tõhusalt. Seega hõlmab käesolevas aruandes kasutatav mõiste „siirdehindade risk” mitte üksnes riski, et siirdehinnad ei ole kooskõlas turuväärtuse põhimõttega,[13] vaid ka riski, et vahendeid ei kasutata tõhusalt tagamaks, et siirdehinnad määratakse kindlaks kooskõlas turuväärtuse põhimõttega. 5. ELi ühine siirdehindade foorum püüab leida praktilisi lahendusi turuväärtuse põhimõttega nõuetekohaseks toimimiseks ELis. Kooskõlas selle ülesandega on ELi ühise siirdehindade foorumi roll siirdehindade riskijuhtimise kontekstis aidata liikmesriike ja maksumaksjaid, koordineerida meetmeid, tagada läbipaistvus ja töötada välja kooskõllaviidud lähenemisviise. 1. soovitus Siirdehindade riski juhtimisel on soovitav järgida järgmisi üldpõhimõtteid: · On soovitav järgida koostööpõhist lähenemisviisi, mis põhineb dialoogil ja usaldusel. Koostööpõhine lähenemisviisi iseloomustab muu hulgas maksuameti ja maksumaksja vaheline teabevahetus varases etapis, st juba auditi kaalumisel, auditi ettevalmistamisel või auditi alguses. Varajane teabevahetus võib ära hoida arusaamatusi ja vahendite ebaefektiivset jaotamist, aidates keskenduda kõige kriitilisematele aspektidele, mis aitavad kaasa tõhusale riskijuhtimisele. Koostööpõhine lähenemisviis eeldab avalikustamist ja seda, et maksumaksja saab aru kaalutava juhtumi faktidest ja asjaoludest. · On vaja teha jõupingutusi, et määrata kindlaks aspektid, millega kaasneb suurem siirdehindade risk ja võtta arvesse VKEde konkreetseid varasid[14]. · Tõhus riskijuhtimine tähendab vahendite eraldamist nende valdkondade jaoks, kus siirdehindade risk on suurem. · Õiguslikud vahendid peaksid olema kättesaadavad suure siirdehindade riskiga olukordade tõhusaks lahendamiseks. · Selleks et vältida vahendite tarbetut kasutamist, on oluline tagada, et kõik kavandatavad meetmed on sihipärased ja sobivad juhtumi asjaoludega, võttes arvesse olemasolevaid ressursse ja koormust, mis nende meetmetega kaasneb. 6. Siiski tuleks rõhutada, et koostööl põhinevat lähenemisviisi saab kasutada üksnes koostöövalmis maksumaksja puhul. Seda, kas maksumaksjat võib pidada koostöövalmiks, näitavad näiteks varasemad kogemused haldusmenetlustega (nt auditid),[15] läbipaistvus või asjaolu, et dokumente säilitatakse kooskõlas ELis asuvate sidusettevõtete siirdehindade dokumenteerimise tegevusjuhendiga[16] ja neid saab maksuametile kättesaadavaks teha. 2. Siirdehindade eri etapid 7. See osa on üles ehitatud vastavalt kolmele etapile, mida tavaliselt siirdehindade dokumendid tavaliselt läbivad; · Esimene etapp — ajavahemik enne siirdehindade auditit; · Auditi etapp — periood alates auditi algusest kuni lõpuni; · Lahenduse etapp — periood, mille jooksul maksuhaldur ja maksumaksja üritavad lahendada mis tahes erimeelsusi. 2.1 Esimene etapp Tõdetakse, et liikmesriikidel on erinevad tavad, kuidas nad korraldavad oma haldusmenetlusi, eriti auditeid. Mõnes liikmesriigis valitakse maksumaksjad auditiks välja selliste üldiste kriteeriumide alusel nagu suurus, asukoht, või sektor. Auditi konkreetne eesmärk (nt siirdehinnad) määratakse seejärel hilisemas etapis. Teised liikmesriigid kasutavad menetlust, mille kohaselt maksumaksjad valitakse konkreetselt välja siirdehindade auditeerimiseks. Käesoleva aruande eesmärk ei ole rangelt ja üheselt eristada neid eri etappe. Seega mõiste „esimene etapp” tähendab käesoleva aruande kontekstis perioodi enne seda, kui maksuamet hakkab oma ressursse kasutama selleks, et uurida, kas siirdehinnad on määratud kooskõlas turuväärtuse põhimõttega, sõltumata sellest, kas liikmesriikide tavade kohaselt käsitatakse seda auditina või eelauditina. Esimese etapi eesmärk on võimaldada maksuametil hinnata, kas kindlakstehtud riske ja vahendeid silmas pidades on asjakohane jätkata täiendavat uurimist (auditi etapp), ning kui see on nii, siis millele tuleks keskenduda. Seetõttu peaks maksuamet olema valmis mitte alustama /mitte jätkama siirdehindade juhtumi lahendamist auditi abil, kui esialgne etapp näitas, et siirdehindade risk puudub või on väike. Esimese etapi ülesehitamisel tuleks üldiselt arvesse võtta järgmisi aspekte: · On vaja teatud hulk teavet, et hinnata, kas tegemist on siirdehindade riskiga, mis nõuab täiendavaid meetmeid. Kõnealune teave võib maksuametile olla kättesaadav erinevatest sellistest allikatest nagu avalikud allikad, varasemate auditite tulemused, automaatselt (nt maksudeklaratsiooni kontekstis) või konkreetselt nõutav teave (nt siirdehindade konkreetsed küsimustikud)[17]. 2. soovitus Lisateabe taotlused tuleks tasakaalustada vastavalt maksuametite vajadusele, võttes arvesse nende eri lähenemisviise ning maksumaksja koormust. Eelkõige tuleks arvesse võtta järgmisi aspekte: · millist teavet on esialgses etapis tegelikult vaja; · milline ajahetk on selle teabe taotlemiseks kõige sobivam; · milline on sellise teabe taotlemiseks sobiv vorm; ja · milline koormus kaasneb selle taotlusega maksumaksja jaoks. Üldiselt on faktide ja asjaolude mõistmine sageli kasulikum kui üksnes numbrid. · Saadud teavet tuleb hinnata seoses sellega, kas on olemas siirdehindade risk, millele tuleb eraldada rohkem vahendeid. Seepärast on vaja teada, millised tegurid tekitavad siirdehindade riski, millised on riske põhjustavad tüüpilised stsenaariumid, ja kuidas hinnata teavet seoses kõnealuste riskiteguritega[18]. Seoses sellega oleks kasu korralduslikust raamistikust, mis võimaldab otsustada, kas (riiski ja vahendeid arvestades) oleks mõttekas võtta täiendavaid meetmeid[19]. Mõnedes liikmesriikides on edukalt loodud näiteks siirdehindade eksperdirühmi, kes otsustavad, kuidas lahendada siirdehindadega seotud konkreetseid küsimusi ja juhtumeid. 3a soovitus Riskipõhiste lähenemisviiside kaalumisel on soovitatav töötada välja konkreetsed kriteeriumid, mis näitavad siirdehindade riski. 3b soovitus On soovitatav seada sisse asjakohane halduskorraldus, mis võimaldab maksuametil teha põhjendatud otsus küsimuses, kas täiendavaid vahendeid tuleks kasutada teatava juhtumi/auditi valdkonnas. · Mõnedes liikmesriikides on edukalt seatud sisse näiteks maksumaksja maksualase koostöö kokkuleppe[20], st maksuamet suhtleb maksumaksjaga siirdehindade küsimustes enne maksudeklaratsiooni esitamist või isegi enne tehingu toimumist. Kogemused näitavad, et maksumaksjad pooldavad sellist lähenemisviisi. 4. soovitus Kuigi tunnistatakse, et maksualase koostöö kokkulepe ei pruugi haldusraamistiku ja -tava tõttu olla kõigis liikmesriikides sobiv vahend, on soovitatav rakendada vähemalt meetmeid, mis võimaldavad maksumaksjatel ja maksuametitel varakult omavahel teavet vahetada. See oleks eriti kasulik, kui maksumaksja teeb kindlaks siirdehinna aspektid, mille puhul sisulised või halduslikud probleemid on prognoositavad. 11. Võib esineda ka olukordi, mille puhul oleks mõistlik, et ühe maksuameti kindlakstehtud siirdehindade riskist teavitatakse teistele kaasatud maksuametitele. Halduskoostööd käsitleva ELi direktiiviga[21] on ette nähtud praktiline raamistik sellise teabe vahetamiseks riskihindamisel tõhusal viisil ning varakult. Selles esialgses etapis peaks esitatud teabe hulk olema piiratud, kuna teabevahetuse eesmärk on vältida probleeme, mis tulenevad varastest ja hilistest audititest, või selleks et kavandada samaaegseid või ühisauditeid. 5. soovitus On soovitatav, et liikmesriigid vahetavad teavet siirdehindade riski kohta vastavalt halduskoostööd käsitleva ELi direktiiviga (2011/16/EL), kui on ette näha sisulisi või halduslikke probleeme osalevate liikmesriikide vahel või kui sobivaks tegutsemisviisiks võiks olla maksuametite ühistegevus. 2.2 Auditi etapp 12. Käesolevas aruande kohane auditi etapp algab otsusest kasutada maksuameti ressursse, et konkreetselt uurida, kas siirdehinnad määrati kindlaks kooskõlas turuväärtuse põhimõttega. Auditi etapis on oluline, et menetlus on struktureeritud võimalikult tõhusalt ja et olemasolevaid vahendeid kasutatakse auditi võimalikult kiireks lõpetamiseks. 13. Tõhusa auditi aluseks on esimese etapi põhjendatud tulemus, st on kindlaks tehtud valdkonnad, mille puhul on siirdehindade risk, mida on mõtet uurida. Lisaks on oluline koostada töökava, mis hõlmab tõenäoliselt võetavaid meetmeid ja kavandatud ajakava nii maksuameti kui ka maksumaksja jaoks. Sellise töökava koostamine aitab tagada tõhusat protsessi, mida iseloomustab vastastikune mõistmine. 6. soovitus On soovitav luua auditit hõlmav töökava. Töökava peaks hõlmama nii perspektiivi kui ka tegevust maksuameti ja maksumaksja seisukohast. Käesoleva aruande lisas on esitatud sellise töökava näide. 7. soovitus Auditi etapis soovitatakse võtta arvesse järgmisi aspekte[22]: · Enne siirdehindade eeskirjade kohaldamist on oluline kõigepealt teha lähtuvalt maksumaksja ärist ja sektorist vastastiku kindlaks edasiseks läbivaatamiseks välja valitud tehingu aluseks olevad faktid ja asjaolud. Seoses sellega võib olla kasu sektori või majandusharu ekspertide kaasamisest. · Maksumaksja ja maksuameti vahelisest tõhusast koostööst (nt varane ja pidev dialoog) on kasu kogu menetluse ajal. Lisaks on kasu hästi ettevalmistatud isiklikest kohtumistest. Üldiselt arvatakse, et on kasu sellest, kui tehingu ja auditi vahele jääb võimalikult vähe aega või see toimub isegi reaalajas. · Nagu juba preambulis mainitud, peaksid kõik meetmed ja taotlused olema eesmärgipärased ning kõnealuse küsimuse puhul taotletud teabe kasulikkus peaks olema tasakaalus taotluse koormusega nii maksumaksjate kui ka maksuameti seisukohast. Kindlate sadamate ja muude lihtsustamismeetmete kasutamine võib teatud tingimustel aidata tõhusalt siirdehindade riski juhtida[23]. Teine aspekt, mida tuleks rõhutada, et maksumaksja peaks suutma näidata maksuametile asjakohaste dokumentide abil, et siirdehinnad on kindlaks määratud kooskõlas turuväärtuse põhimõttega. Kuigi ulatus, mil määral liikmesriigid rakendavad konkreetseid dokumenteerimisnõudeid erineb, võib järeldada, et arvestades siirdehindade kahe- või mitmepoolset iseloomu, on ühistest dokumenteerimisnõuetest kasu. Kui maksumaksja seisukohast aitaksid sellised peamised elemendid vähendada nõuete täitmisega kaasnevat koormust, siis maksuameti seisukohast aitab standarditud teabe kättesaadavus hõlbustada rahvusvahelist koostööd ja ühiste eeskirjade väljatöötamist. ELis on 2006. aastal välja töötatud siirdehindade dokumenteerimise süsteem selliseks siirdehindade dokumentatsiooni kokkulepitud raamistikuks. Dokumentide säilitamine kooskõlas ELi siirdehindade dokumenteerimise süsteemiga ja nende kättesaadavaks tegemine osutab, et maksumaksja on koostöövalmis. ELi siirdehindade dokumenteerimise süsteem koosneb põhitoimikust, mis sisaldavad asjakohast ja kõigile liikmesriikidele kättesaadavat üldteavet ettevõtja ja tema siirdehindade süsteemi kohta, ning lisaks põhitoimikule ka riigipõhiseid dokumente, mis on kättesaadavad maksuametitele, kellel on õigustatud huvi kõnealuste dokumentidega hõlmatud tehingute nõuetekohase maksustamisega. Seoses riigipõhiste dokumentidega tuleb säilitada tasakaal vajaduse vahel teavet saada ja sellega seotud halduskoormuse vahel. Seetõttu on oluline, et ka dokumendid peaksid keskenduma valdkondadele, mille puhul on riskid suuremad, ja tegelema vähem väiksema riskiga valdkondadega. 8. soovitus Riskipõhiste lähenemisviiside kaalumisel dokumentidega seoses soovitatakse võtta arvesse järgmisi aspekte: · kvantitatiivsete aspektid, nt vähem range tehingute dokumenteerimise nõue väikeste summade puhul; · kvalitatiivsed aspektid, nt vähem range tehingute dokumenteerimise nõue väiksema riskiga tehingute puhul; · ajaline aspekt, nt ei kehtestata iga-aastast kohustust esitada dokumente pidevate tehingute puhul, kui faktid ja asjaolud jäävad samaks ja · lihtsustamine teatavate tehingute puhul ja kooskõlas kindlaid sadamaid käsitlevate OECD järeldustega, mis on esitatud OECD siirdehinna suuniste punktides 4.93–4.131. Seoses sellega on kasulik viidata ELi ühise siirdehindadefoorumi suunistele väikese lisandväärtusega kontsernisiseste teenuste kohta[24]ja immateriaalset vara mitteloovate teenustekulude jagamise kokkuleppele[25]. Siirdehindade täiendav oluline aspekt on nende kahe- või mitmepoolne iseloom. Ühe riigi tehtav põhjendatud esmane korrigeerimine tekitab teise riigi vajaduse teha vastav korrigeerimine, et vältida majanduslikku topeltmaksustamist. Kui üks riik otsustab investeerida ressursse, et auditeerida konkreetset maksumaksjat / konkreetset auditi valdkonda ja selle tulemuseks on esmane korrigeerimine, peavad sellest tulenevalt ka teised kaasatud riigid investeerima vahendeid, et teha kindlaks, kas selline korrigeerimine on põhimõtteliselt õigustatud ja kas summa on korrektne. Teistel kaasatud riikidel tuleb ka otsustada, kas tuleks teha vastav korrigeerimine või lõplik majanduslik topeltmaksustamine tuleb kõrvaldada vastastikuse kokkuleppe menetluse raames (MAP). Siirdehindade riski juhtimine ei ole seepärast asjakohane üksnes esmast korrigeerimist kaaluva riigi seisukohast, vaid ka nende teiste riikide, keda see esmane korrigeerimine mõjutab, seisukohast. On risk, et riigid investeerivad vajalikust rohkem vahendeid, nt ajastuse erinevuste eri tasemega teabe tõttu. Probleem on mitmekordne mitmepoolsetes olukordades, kus korrigeerimised on seotud rohkem kui ühe liikmesriigiga. Varajane kooskõlastatud tegevus osalevate liikmesriikide vahel võib aidata neid probleeme lahendada. Halduskoostööd käsitleva ELi direktiiviga (2011/16/EL) on ette nähtud samaaegsed auditid[26]. Samaaegsed auditid või isegi ühisauditid[27] võivad siirdehindade kahe- ja mitmepoolset iseloomu arvestades olla siirdehindade kontekstis eriti kasulikud. Samuti võib olla kasulik see, kui maksumaksjatel on võimalus esitada ettepanek samaaegsete auditite kohta olukordades, kus probleeme on võimalik ette näha. Selline võimalus võimaldab ületada lõhe siirdehindade eelkokkulepete (mida üldiselt kohaldatakse ainult enne hindamist), ja vastastikuse kokkuleppe menetluse vahel (mida enamikul juhtudel kohaldatakse pärast hindamist), isegi kui samaaegsed auditid on teabevahetuse vahend ja audiitoritel ei pruugi olla volitust pidada läbirääkimisi lepingute üle. ELi siirdehindade süsteemile vastavast ühisest dokumentatsioonist on kasu eelkõige samaaegsete või ühiste auditite puhul. Üheaegsetest kontrollidest saadav kasu ei piirdu auditi etapiga, vaid võib mõjutada ka lahenduse etappi. Näiteks kui tehakse üheaegset kontrolli, võib üheaegse auditi raames taotleda teavet, nii et mõlemad maksuametid saavad varakult osutada minimaalsele teabele, mida nad vajavad hiljem vastastikuse kokkuleppe menetluse taotluse raames. Sellest tulenevalt saab hoida ära viivitusi seoses vahekohtu konventsiooni artikli 7 kohase kaheaastase perioodi algusega. Tunnistatakse, et üheaegsete ja ühisaudititega tegelikul elluviimise alguses esineb õiguslikke ja praktilisi probleeme. Seetõttu oleks kasulik arendada ja täiustada kahe- või mitmepoolsete siirdehindu hõlmavate kontrollide olemasolevat õiguslikku raamistikku ja praktilisi juhiseid. On soovitatav, et ELi ühine siirdehindade foorum hakkaks sellega tulevikus tegelema. 9a soovitus Arvestades siirdehindade kahe- või mitmepoolset iseloomu, on asjakohastel juhtudel soovitatav võtta halduskoostööd käsitleva direktiivi (2011/16/EL) alusel tehtavaid üheaegseid auditeid või ühisauditid arvesse, kuid arvestada, et eelkõige selle protseduuri alguses võib ühe võivad mõlema maksuameti suutlikkus ja kogemused olla piiratud. 9b soovitus Juhul, kui maksumaksja näeb ette liikmesriikidevahelisi märkimisväärseid siirdehindadega seotud probleeme ja/või tõsiseid ajastuse erinevusi, on soovitatav taotleda siirdehindade eelkokkulepet või näha ette võimalus teavitada kaasatud maksuameteid ja teha üheaegseid või ühiseid auditeid. Maksuametil on kasulik teada, kas asjaomane maksumaksja on koostöövalmis. Maksumaksja koostöövalmidust näitavad näiteks varasemate auditite kogemused. Sellistest kogemustest ei ole kasu mitte ainult maksuametitele seoses tulevaste menetlustega, vaid ka maksumaksjale, kes on tagasisidest teadlik ja võib olla huvitatud olukorra parandamisest, kui see on vajalik. 10. soovitus Nagu preambulis juba rõhutatud, on maksumaksja ja maksuameti vaheline suhtlus mõlema jaoks kasulik. Seetõttu on kasulik, kui mõlemad pooled auditi eri etappides arutavad mitte ainult infosisu, vaid ka auditi protsessi. See on eriti oluline auditi alguses ja lõpus. 2.3 Lahenduse etapp Isegi siis, kui kõik asjaosalised tegutsevad parimal viisil, esineb juhtumeid, mille puhul ei ole võimalik jõuda kokkuleppele. Lahkarvamus võib tekkida maksumaksja ja maksuameti vahel, nt üheaegsete või ühisauditite puhul, võivad kaasatud maksuametid jõuda erinevatele järeldustele. Sellises olukorras on oluline otsustada, kas küsimust on võimalik lahendada auditi etapis või kas tuleks alustada nn lahenduse etapiga[28]. Käesolevas aruandes tähendab „lahenduse etapp” edasist menetlust (kohtuvaidlus või vastastikuse kokkuleppe menetlus), kui maksumaksja taotleb kõnealust menetlust. Otsust alustada lahenduse etapiga ei tohiks põhjendamatult edasi lükata. Kui vastastikuse kokkuleppe menetlus ja kohtuvaidlused algavad pärast maksumaksja taotluse esitamist, siis vaidluste lahendamine nõuab selgesõnalist otsust, kui ühepoolset maksusoodustus ei ole võimalik anda. Mõnedes liikmesriikides on osutunud edukaks süsteem , mille puhul kolmas isik vaatab läbi juhtumi ja konflikti valdkonna, et hinnata, kas juhtumi puhul tasub alustada kohtuvaidlust / vastastikuse kokkuleppe menetlust. Sellise süsteemi võib kehtestada üksnes siseselt või see võib hõlmata väliseid isikud[29]. Kui juhtumit ei ole võimalik lahendada ühisele kokkuleppele jõudmisega, on oluline, et oleks olemas tõhus vaidluste lahendamise mehhanism. ELi vahekohtu konventsiooni ja vahekohtu konventsiooni tõhusa rakendamise tegevusjuhisega on ette nähtud selline mehhanism. Kuigi see mehhanism juba toimib hästi, on ELi ühine siirdehindade foorum kindlaks teinud valdkonnad, mida annab täiustada[30]. 11. soovitus On soovitatav luua haldusraamistiku, mis tagab, et otsus alustada lahendamise etapiga tehakse õigeaegselt ja tõhusalt. Liikmesriigid ja maksumaksjad peaksid vahekohtu konventsiooni nõuetekohase toimimise tagamiseks järgima tegevusjuhist. Arvestades vastastikuse kokkuleppe menetlusega kaasnevat suurt töökoormust, võivad liikmesriigid kaaluda ka vaidluste lahendamise alternatiivsete mehhanismide rakendamist. 3. Hindamine 23. Siirdehindade riskijuhtimisega seotud probleemid on erinevad ning muutuvad aja jooksul. Maksumaksjad ja maksuametid võivad sattuda vastamisi uute küsimuste ja struktuuridega. ELi ühine siirdehindade foorum leppis seetõttu kokku, et riskipõhise lähenemisviisi kohaldamist hinnatakse teatud aja möödudes. Seejärel vahetatakse ELi ühise siirdehindade foorumi tasandil kogemusi. 4. Järeldus 24. Turuväärtuse põhimõtte kohaldamisega kaasneb risk, et siirdehinnad ei ole maaratud kindlaks vastavalt sellele ning et nõuete täitmise tagamiseks ei kasutata ressursse tõhusalt. Selle probleemiga tegelemisel on oluliseks teguriks tänapäeva majanduse jaoks sobivate selgete suuniste kättesaadavus ja hargmaiste ettevõtjate üleilmsete tehingute keerukus. Riskipõhiste lähenemisviiside eesmärk on keskendumine suurema riskiga juhtudele, sealhulgas koostööst keelduvate maksumaksjatele. Sellega seoses on oluline hinnata riske, vähendada neid tõhusalt auditit abil ja seada sisse mehhanismid, mis võimaldavad vaidlusi tõhusalt ja õigeaegselt lahendada. Käesolevas aruandes rõhutatakse, et lisaks üldiselt kättesaadavatele vahenditele, aitavad maksuametite ja maksumaksjate olukorda ELis parandada tõhusad teabevahetusvahendid, ühine auditeid hõlmav üldine töökord ning kooskõlastatud lähenemisviiside kasutamine, ühine dokumendistandard ning tõhus vaidluste lahendamise mehhanism. Kõnealuste vahendite kombinatsioon ja nende tegelik rakendamine aitab tõhusalt vähendada siirdehindadega seotud riske. Liide. Siirdehindade auditeerimise töökava Selgitav märkus siirdehindade auditeerimise töökava kohta. Siirdehindade auditeerimise töökavas on näidatud, millised on tavaliselt siirdehindade auditi (ei ole täielik audit) eri etapid maksumaksja ja maksuameti seisukohast. Seda tuleks käsitleda pigem teabejuhisena kui ettekirjutava eeskirjana. Tunnistatakse, et selline struktuur ei pruugi sobida kõigi liikmesriikide ning maksumaksjate õigusraamistiku ja haldustavadega. Töökava aluseks on eeldus, et kohalikud maksuhaldurite nõuete kohaselt ette valmistatud dokumendid on kättesaadavad ning et mõlema poole heaks töötavad kvalifitseeritud töötajad. Esimesel slaid esitatud kokkuvõtlikud etapid annavad ülevaate tüüpilistest eri etappidest ja nende järjestusest. Järgmised slaidid kirjeldavad neid etappe üksikasjalikumalt. Eelkõige teavitamist ja auditi ettevalmistamist käsitlevad esimesed etapid võivad mõnes liikmesriigis erineda või olukorras, kus siirdehinnad on ainult osa auditist, mitte selle eesmärk. Võimaluse korral peaks ettevalmistustöö olema algetapi osa. Lisaks sellele ei tule iga töökavas soovitatud etappi läbida iga juhtumi puhul ja teatavaid etappe, nt teabetaotlus, võib vajaduse korral korrata. Auditi jooksul oleks mõttekas korraldada regulaarselt vahepealseid koosolekuid. Eri etappide ajastust tuleb kohandada juhtumi faktide ja asjaoludega ning eri etapid tuleks võimalikult ara kokku leppida. Ka inimesi, kes vastutavad erinevate meetmed võivad varieeruda vastavalt organisatsioonilise struktuuri Maksumaksja ja maksuameti. Üldiselt peaks koostöövalmis maksumaksja siirdehindade auditit iseloomustama vastastikune mõistmine, läbipaistvus, ajakohasus ja mõlema poole sihipärane tegevus. III LISA ARUANNE KOMPENSATOORSETE KORRIGEERIMISTE KOHTA 1. Taust Kooskõlas ühise siirdehindade foorumi tööprogrammiga 2011–2015 (dokument JTPF/016/2011/EN)), leppisid liikmesriigid ühise siirdehindade foorumi 9. juuni 2011. aasta koosolekul kokku, et seoses kompensatoorsete korrigeerimistega oleks kasulik teha kokkuvõte igas liikmesriigis valitsevast olukorrast 1. juuliks 2011, anda ülevaade ja hinnata, kas kõnealust teemat tuleks edaspidi käsitleda (dokument JTPF/015/2011/EN). Sekretariaat koostas liikmesriikide maksuametite jaoks Küsimustiku ja levitas seda tagasiside saamiseks 30. juunil 2011. Liikmesriikide vastused ühise siirdehindade foorumi küsimustikule, mis käsitles kompensatoorseid korrigeerimisi (dokument JTPF/019/REV1/2011/EN), ning ühise siirdehindade foorumi valitsusväliste liikmete ja liikmesriikide esitatud täiendavad märkused (dokument JTPF/006/2013/EN) olid ühise siirdehindade foorumi arutelu aluseks ning selle tulemusena koostati aruande kavand (JTPF/009/2013/EN) ELi ühise siirdehindade foorum juuni 2013. aasta koosolekuks. 3. Käesolev aruanne kajastab ELi ühise siirdehindade foorumi juunis ja novembris 2013 toimunud kompensatoorseid korrigeerimisi käsitleva arutelu tulemusi. Selles antakse suuniseid, kuidas praktiliselt lahendada küsimused, mis tulenevad kompensatoorseid korrigeerimisi hõlmavate eri lähenemisviiside kohaldamisest. Hindade korrigeerimine ja teoreetilised küsimused ei kuulu käesoleva aruande käsitlusalasse. 2. Määratlus 4. OECD siirdehindade suuniste sõnastikus on termin „kompensatoorne korrigeerimine” määratletud kui „protseduur, kus maksumaksja deklareerib maksustamise tarvis sellise siirdehinna, mis maksumaksja arvates peegeldab turuväärtuse põhimõtte rakendamist kontrollitud tehingus, isegi kui nimetatud hind erineb sellest hinnast, mida seotud ettevõtjate vahelises tehingus tegelikult kasutati. Nimetatud korrigeerimist kohaldatakse enne maksudeklaratsiooni esitamist.” 3. Käesoleva aruande ulatus 5. Liikmesriikide vastused kompensatoorseid korrigeerimisi käsitlevale ühise siirdehindade foorumi küsimustikule (dokument JTPF/019/REV1/2011/EN) näitavad, et liikmesriigid järgivad kompensatoorsete korrigeerimistega seoses eri lähenemisviise. Tunnistatakse, et sellised erinevused on tihti tingitud sellest, et siirdehindade aluspõhimõtetest (nt ajastamine ja üheaegsed kontrollimata tehingud,[31] võrreldavate andmete olemasolu, kommertsandmebaaside alusel loodud võrdlusuuringute kvaliteet[32] ja tagantjärele tarkuse mittenõuetekohase kasutamise mõiste siirdehindade kontekstis[33]) saadakse erinevalt aru. 6. Käesolevas aruandes esitatud suuniseid ei tuleks tõlgendada kui ELi ühise siirdehindade foorumi seisukohta kõnealustes põhimõtetes. Pigem on käesoleva aruande eesmärk pakkuda praktilisi lahendusi allpool punktis 4.1 kirjeldatud probleemidele, mis tulenevad liikmesriikide eri lähenemisviisidest. Kompensatoorsete korrigeerimiste lubamine ei tähenda, et piiratakse maksuameti võimalust teha hilisem korrigeerimine. 7. Käesolevas aruandes sisalduvad soovitused kehtivad aruandluses tehtud kompensatoorsete korrigeerimiste suhtes, mida on selgitatud maksumaksja siirdehindade dokumentatsioonis. 4. Kompensatoorsed korrigeerimised 4.1 Üldine 8. tehingu ajal kindlaks määratud siirdehindade hilisem korrigeerimine tõstatab seoses siirdehindadega olulise teoreetilise küsimuse: · kas tuleks nõuda, et maksumaksjatel on siirdehindade dokumentatsioon, mis tõendab, et nad tegid mõistlikke jõupingutusi turuväärtuse põhimõtte järgimiseks ajal, mil kontsernisisene tehing tehti teabe põhjal, mis oli neile sel ajal mõistlikult kättesaadav (eelhindamine või turuväärtusekindlaksmääramise põhimõte)[34] või · kas maksumaksjad saavad või peaksid testima oma kontrollitavate tehingute tegelikku tulemust, et tõendada, et need tehingud olid kooskõlas turuväärtuse põhimõttega (järelkontrolli tulemused või turuväärtuse katsed)[35]. 9. Liikmesriik, kes järgib eelhindamise põhimõtet nõuab üldjuhul, et maksumaksja teeks mõistlikke jõupingutusi, et teha siirdehinnad kindlaks hinnad tehingu toimumise hetkel. Kui hinnad on kindlaks määratud nii, nagu seda oleksid teinud kolmandad isikud neile tehingu ajal mõistlikult kättesaadava teabe alusel, oleksid sellised hinnad ja majanduslik tulemus siduvad. 10. Järelkontrolli kohaldava liikmesriik võimaldab või nõuab üldjuhul, et maksumaksja testiks ja vajaduse korral korrigeeriks oma siirdehindu aasta lõpus, enne raamatupidamisarvestuse fikseerimist või maksudeklaratsiooni esitamist[36]. Järelkontrolli kohaldamine võib ka tähendada, et auditi ajal tuleb kasutada parimaid kättesaadavaid andmeid (nt tehingu aja seisukohast asjakohased andmed). 11. Kui mõlemad liikmesriigid kohaldavad järelkontrolli ja nõuavad kompensatoorseid korrigeerimisi võivad tekkida probleemid ja isegi topeltmaksustamise või topelt maksustamata jätmise risk seoses järgmiste küsimustega: · ajahetk, millal sellist korrigeerimist tuleks/saaks teha (aasta lõpp, raamatupidamisarvestuse fikseerimine, maksudeklaratsiooni esitamine); · andmed, mida tuleks kasutada, et teha kindlaks korrigeerimise vajadus ja korrigeerimine; · kas korrigeerimist võib teha kas mõlemas suunas (üles- ja allapoole) ning · Millist hinda tuleks korrigeerida (nt vahemike puhul lähim kvartiil, mediaan jne). 12. Kui vaatluse all olevas tehingus osalevad kaks seotud osapoolt, kes asuvad kahes liikmesriigis, kusjuures üks liikmesriik kohaldab eelhindamist ja teine järelkontrolli koos kohustusega esitada korrigeerimised raamatupidamises, tekib vastuolu, kas sellist korrigeerimist võib üldse teha. 13. OECD siirdehindade suuniste juhised on nendes küsimustes praegu üpris piiratud. Nii turuväärtuse kohaste hindade kindlaks määramine kui ka ja turuväärtuse tulemuse kontrollimine on lähenemisviisid, mida liikmesriigid kasutavad ja vaidluse korral osutab OECD vastastikuse kokkuleppe menetlusele[37]. 14. Samas ei pruugi vastastikuse kokkuleppe menetlus veel kättesaadav olla või see ei võimalda konflikti lahendamist varases etapis, näiteks ajal, mil maksumaksja on kohustatud oma maksudeklaratsiooni esitama. 15. Nende või seotud praktiliste küsimuste lahendamiseks lepivad liikmesriigid kokku tingimustes, mille korral tuleks lubada maksumaksja algatatud kompensatoorseid korrigeerimisi maksudeklaratsioonil. Otsus, kas kohustada maksumaksjat sellist korrigeerimist tegema, on jäetud liikmesriikidele. 4.2 ELi kompensatoorsete korrigeerimistega seotud praktilised lahendused 16. Selleks et lahendada praktilisi probleeme, mis tekivad punktis 4.1 nimetatud olukorras, lepivad liikmesriigid kokku, et: i) seotud ettevõtjate vaheliste äri- ja rahandussuhetega kasumit tuleb arvutada sümmeetriliselt, st tehingus osalevad ettevõtjad peaksid kasutama sama hinda vastava tehingu puhul, ning et ii) maksumaksja algatatud korrigeerimine peaks olema lubatud, kui on täidetud allpool loetletud tingimused. See tähendab, et kui kaasatud liikmesriigil on vähem ettekirjutavad eeskirjad kompensatoorsete korrigeerimistega seoses, kohaldatakse vähem ettekirjutavaid eeskirju; peale selle ei innustata käesoleva aruandega liikmesriike kohaldama kompensatoorsete korrigeerimiste suhtes rohkem tingimusi kui need, mida praegu kohaldatakse. Need tingimused on järgmised: · Enne asjaomase tehingu või rea tehingute tegemist tegi maksumaksja mõistlikke jõupingutusi, et saavutada turuväärtusele vastav tulemus. Tavaliselt on seda kirjeldatud maksumaksja siirdehindade dokumentatsioonis. · Maksumaksja teeb korrigeerimised sümmeetriliselt mõlema kaasatud liikmesriigi raamatupidamisarvestuses. · Maksumaksja kohaldab sama lähenemisviisi aja jooksul järjepidevalt. · Maksumaksja muudab teeb korrigeerimised enne maksudeklaratsiooni esitamist. · Maksumaksja ei oska seletada, miks tema prognoos ei vastanud saavutatud tulemusele, kui see on nõutav vähemalt ühe kaasatud liikmesriigi siseriiklike õigusaktidega. 17. Juhul kui tehingu tegemise ajal jääb siirdehinna kindlaks tegemisel tegelik tulemus väljapoole turuväärtuse sihtvahemikku, tuleb korrigeerimine teha turuhinna vahemiku kõige sobivamas punktis. Sellega seoses võib abi olla siirdehindade suuniste punktis 3.55 esitatud juhistest. Tuleks lubada nii ülespoole kui ka allapoole korrigeerimist. 18. Korrigeerimise sellist lubamist tuleks käsitada kompensatoorsete korrigeerimistega seotud probleemide praktilise lahendusena ja ei tohiks tõlgendada kui liikmesriigi arusaama eespool punkti 3 alapunktis 6 esitatud põhimõtetest. See ei piira maksuameti võimet teha korrigeerimine hilisemas etapis (nt auditi ajal) ega ka vastastikuse kokkuleppe menetlust. [1] OECD maksustamisalase näidislepingu artikli 25 kommentaari punkt 9. [2] Itaalia reservatsioon: Itaalia ei kohalda siseriiklikke õigussätteid teiseste korrigeerimiste kohta ja ta on seisukohal, eelkõige liikmesriigid, kes kohaldavad teiseseid korrigeerimisi käsitlevaid õigusakte, peaksid kõnealuseid korrigeerimisi kohaldama selliselt, et minimeerida topeltmaksustamist. Põhimõtteliselt ei anna Itaalia maksuvabastust kinnipeetava maksu puhul, mis tuleneb teise liikmesriigi tehtud teisesest korrigeerimisest, mis põhjustas topeltmaksustamist. [3] OECD siirdehindade suuniste punktis 4.71 soovitatakse vähendada teisestest korrigeerimistest tulenevat topeltmaksustamist. [4] Austria, Taani, Saksamaa, Luksemburg, Madalmaad, Sloveenia ja Hispaania. [5] Bulgaaria ja Prantsusmaa. [6] http://www.oecd.org/document/1/0,3746,en_2649_33753_36195905_1_1_1_1,00.html. [7] OECD maksustamisalase näidislepingu artiklit 25 kommentaari punkt 14. [8] ELi ühise siirdehindade foorumi kokkuvõtlik aruanne karistuste kohta, mis on lisatud dokumendile, milles käsitletakse ühise siirdehindade foorumi tööd ajavahemikul 2007. aasta märtsist kuni 2009 (KOM(2009)472 lõplik. [9] Vt dokument JTPF/016/2011/EN. [10] Madalmaad (ELi ühise siirdehindade foorumi 26. oktoobri 2011. aasta kohtumine, päevakorrapunkt 6), Austria ja Ühendkuningriik (ELi ühise siirdehindade foorumi 8. märts 2012. aasta kohtumine, päevakorrapunkt 6 (ii)). [11] ELi ühise siirdehindade foorumi 26. oktoobri 2011. aasta kohtumine, päevakorrapunkt 6. [12] OECD maksuhalduse foorumi uuring „How to deal effectively with the Challenges of Transfer Pricing” (2012); OECD Handbook on Transfer Pricing Risk Assessment (2013). [13] OECD on projektis „Base Erosion and Profit Shifting” (BEPS) märkinud, et siirdehinnad on eelkõige seoses riskide ja immateriaalsete varade ümberpaigutamisega seoses üks pakilisemaid küsimusi. [14] Vt dokument JTPF/001/FINAL/2011/EN. [15] Vt allpool esitatud punkt 19 ja soovitus 10. [16] Komisjoni teatis KOM(2005) 543, 10. november 2005. [17] Vt nt OECD maksuhalduse foorumi uuringu „Dealing Effectively with the Challenges of Transfer Pricing” 3. peatükk ja OECD siirdehindade riskihindamise käsiraamatu kavandi 4. peatükk. [18] Vt nt OECD maksuhalduse foorumi uuringu „Dealing Effectively with the Challenges of Transfer Pricing” 2. peatükk ja OECD siirdehindade riskihindamise käsiraamatu kavandi 4. peatükk. [19] Vt nt Euroopa Komisjon: Risk Management Guide for Tax Administrations (2006) („EÜ juhend, 2006”) http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/taxation/tax_cooperation/gen_overview/risk_management_guide_for_tax_administrations_en.pdf ning OECD siirdehindade riskihindamise käsiraamatu kavandi 5. peatükk. [20] Sellise lähenemisviisi kasutamine on näiteks lubatud Madalmaades ja Ühendkuningriigis. Suunised on esitatud Euroopa Komisjoni dokumendis Compliance Risk Management Guide for Tax Administrations (2010) (EÜ juhend, 2010): http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/taxation/tax_cooperation/gen_overview/risk_management_guide_for_tax_administrations_en.pdf ning OECD siirdehindade riskihindamise käsiraamatu kavandi 6. peatükis. [21] Nõukogu direktiiv 2011/16/EL, 15. veebruar 2011, aastamaksustamisalase halduskoostöö kohta ja direktiivi 77/799/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 64, 11.3.2011). [22] Täpsemad juhised on esitatud OECD maksuhalduse foorumi uuringu „Dealing effectively with the Challenges of Transfer Pricing” 5. peatükis. [23] Vt OECD siirdehinna suuniste punkt 4.125, uus lõik, milles räägitakse kindlatest sadamatest ((http://www.oecd.org/ctp/transfer-pricing/Revised-Section-E-Safe-Harbours-TP-Guidelines.pdf). [24] Komisjoni teatis KOM(2011) 16 (lõplik), 25. jaanuar 2011. [25] Komisjoni teatis KOM(2012) 516 (lõplik), 19. september 2012. [26] Maksustamisalast halduskoostööd käsitleva 15. veebruari 2011. aasta direktiivi (2011/16/EL) artikliga 12 on ette nähtud üheaegsed kontrollid. Üheaegsed kontrollid tähendavad seda, et kaks või enam liikmesriiki lepivad kokku, et nad teostavad oma territooriumil üheaegseid kontrolle neile ühist või täiendavat huvi pakkuva ühe või enama isiku üle eesmärgiga vahetada seeläbi saadud teavet. Kuna otseste maksude ja siirdehindade kontekstis on termin „audit” rohkem levinud, kasutatakse käesolevas aruandes terminit üheaegne audit, mida tuleks käsitada üheaegse kontrollina direktiivi tähenduses. [27] OECD maksuhalduse foorumi 2010. aasta aruande 7. peatükis kirjeldatakse ühisauditit kui ettevõtmist, mille käigus kaks või enam riiki ühendavad oma jõud ja moodustavad ühise auditirühma eesmärgiga uurida küsimusi/tehinguid, mis seonduvad ühe või mitme seotud maksukohustuslasega (nii juriidilised kui ka füüsilised isikud), kes tegelevad piiriülese äritegevusega, mis võib hõlmata piiriüleseid tehinguid, kuhu on kaasatud osalevates riikides asutatud sidusettevõtjad ja mille vastu on riikidel ühine või täiendav huvi; ühisauditi käigus annab maksumaksja selgitusi ja teavet kõikidele osalevatele riikidele korraga ning auditirühma kuuluvad iga riigi pädeva asutuse esindajad”. [28] Vt OECD maksuhalduse foorumi uuringu „Dealing effectively with the Challenges of Transfer Pricing” 6. peatükk. [29] Vt OECD maksuhalduse foorumi uuringu „Dealing effectively with the Challenges of Transfer Pricing” 6. peatükk, milles käsitletakse alternatiivset vaidluste lahendamist. [30] Vt dokument JTPF/020/REV1/2012/EN. [31] Siirdehindade suuniste punkt 3.68 . [32] Siirdehindade suuniste punkt 3.30 ff. [33] Siirdehindade suuniste punkt 3.73 . [34] Siirdehindade suuniste punkt 3.69 . [35] Siirdehindade suuniste punkt 3.70 . [36] Siirdehindade suuniste punktid 4.38/4.39. [37] Siirdehindade suuniste punktid 3.71 ja 4.39.