EUROOPA KOMISJON Brüssel,23.3.2020 COM(2020) 110 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Aruanne, milles käsitletakse pärast Euroopa Liidu institutsiooni teenistusest lahkumist töötuks jäänud endiste ajutiste ja lepinguliste töötajate ning parlamendiliikmete registreeritud assistentide suhtes kohaldatava töötuskindlustusskeemi finantsolukorda ajavahemikul 2013–2018



KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Aruanne, milles käsitletakse pärast Euroopa Liidu institutsiooni teenistusest lahkumist töötuks jäänud endiste ajutiste ja lepinguliste töötajate ning parlamendiliikmete registreeritud assistentide suhtes kohaldatava töötuskindlustusskeemi finantsolukorda ajavahemikul 2013–2018 KOKKUVÕTE Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimusi käsitlevate eeskirjade kohaselt on ELi töötushüvitis nähtud ette pärast teenistuse lõppemist Euroopa Liidu institutsioonis vastu oma tahtmist töötuks jäänud endistele lepingulistele töötajatele, parlamendiliikmete registreeritud assistentidele või ajutistele töötajatele (see tähendab, et hõlmatud ei ole näiteks ametikohalt tagasi astunud töötajad). See hüvitis lisandub võimalikule töötushüvitisele, mida endisele töötajale maksab liikmesriik. Neid hüvitisi makstakse spetsiaalsest töötusfondist. Seda fondi rahastatakse osaliselt muude teenistujate teenistustingimustega hõlmatud ning hüvitist saada võivate töötajate sissemaksetest ja osaliselt tööandja sissemaksetest. Hüvitise andmise tingimusi, hüvitise saajate kategooriaid ja sissemaksete suurust on personalieeskirjade viimaste reformide tulemusel muudetud ning see avaldab mõju eeskätt fondi rahalistele vahenditele. Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade ning liidu muude teenistujate teenistustingimuste reformiga, mis jõustus 1. mail 2004, lisati liidu muude teenistujate teenistustingimustesse uus, lepinguliste töötajate kategooria ning uued eeskirjad töötusfondi sissemaksete kohta. Nõukogu 23. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 160/2009 (millega muudetakse Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimusi) kohaselt on töötusfondiga edaspidi kaetud ka parlamendiliikmete registreeritud assistendid. Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade ning liidu muude teenistujate teenistustingimuste reformiga, mis jõustus 1. jaanuaril 2014, muudeti artikli 3b alusel tööle võetud lepinguliste töötajate (edaspidi „artiklis 3b määratletud lepingulised töötajad“) lepingute maksimaalset pikkust, mis on nüüd 3 aasta asemel 6 aastat. Muude teenistujate teenistustingimuste artikli 28a lõikes 11 ja artikli 96 lõikes 11 on sätestatud komisjoni kohustus esitada iga kahe aasta järel aruanne ühenduse töötuskindlustusskeemi ja selle spetsiaalse töötushüvitisfondi finantsolukorra kohta. Olenemata käesolevast aruandest võib komisjon vastavalt personalieeskirjade artiklitele 111 ja 112 muude teenistujate teenistustingimuste artikli 28a lõikega 7 ja artikli 96 lõikega 7 ette nähtud sissemakseid delegeeritud õigusaktidega kohandada, kui see on skeemi tasakaalu jaoks vajalik. Fondi arengu paremaks mõistmiseks võetakse aruandluseks kasutatud võrdlusperioodiks ajavahemik 2013. aasta detsembrist 2018. aasta detsembrini. Kui 2013. aastal ulatus töötusfondi puudujääk 1 miljoni euroni ning selle akumuleeritud reservi suurus oli vähenenud 2009. aasta alguse 16,1 miljonilt eurolt 2 miljoni euroni 2015. aasta lõpus, siis praeguseks on töötusfondi reserv taastatud ja ulatub 2018. aasta lõpu seisuga ligi 28 miljoni euroni. Võrdlusperioodi jooksul võib täheldada järgmist: ·Igakuiste töötushüvitiste arvu vähenemine 2015. aastal ja eeskätt 2016. aastal. Samas võib 2018. aastal täheldada lepinguliste töötajate lõppevate lepingute arvu kasvu, mis on eeskätt tingitud 2014. aasta reformist (artiklis 3b määratletud lepinguliste töötajate lepingute pikendamine 3 aastalt 6 aastale). ·Igakuiste hüvitiste keskmist suurust mõjutab märkimisväärselt parlamendiliikmete registreeritud assistentide ametikohtade arv. ·Hüvitise saamise keskmine kestus on alates 2015. aastast olnud suhteliselt stabiilne.

1 Õiguslik raamistik 1.1Skeemi kirjeldus Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade ja muude teenistujate teenistustingimuste reformiga, mis jõustus 1. mail 2004, muudeti töötusfondist hüvitise saamise nõuetele vastavuse õiguslikku alust ning sellesse fondi sissemaksete tegemise eeskirju, mis kehtisid alates 1985. aastast. Muudatused võib kokku võtta järgmiselt: Enne 2004. aasta maid Pärast 2004. aasta maid Töötuskindlustus üksnes teenistusest lahkuvatele ajutistele töötajatele. Töötuskindlustusega kaetud uus, lepinguliste töötajate kategooria. Töötaja sissemakse määr 0,4 % ja tööandja sissemakse määr 0,8 %. Uued eeskirjad töötusfondi tehtavate sissemaksete kohta (st töötaja sissemakse määr 0,81 % ja tööandja sissemakse määr 1,62 % ning kindlasummaline vähendus 1 003,49 eurot artiklis 3b määratletud lepinguliste töötajate ja parlamendiliikmete registreeritud assistentide ning 1 337,99 eurot ajutiste töötajate puhul). Töötushüvitise saamine maksimaalselt kuni 24kuulise ajavahemiku jooksul. Töötushüvitise saamine ajutise töötaja, lepingulise töötaja või parlamendiliikme registreeritud assistendi tegelikult teenistuses oldud ajavahemikust ühe kolmandiku jooksul ning maksimaalselt 36kuulise ajavahemiku jooksul. Hüvitisele alates seitsmendast töötuks olemise kuust seatud ülemmäär ja suurem miinimumhüvitis (alammäär). Järgmises tabelis on esitatud ülem- ja alammäärad eri kategooriate kaupa 1. jaanuaril 2019 kehtestatud summa, eurodes Ajutised töötajad Lepingulised töötajad Parlamendiliikmete registreeritud assistendid Ülemmäär (alates 7. kuust) 2 943,56 2 207,90 2 285,02 Alammäär 1 471,78 1 103,83 971,13 Toetuste summasid ning alam- ja ülemmäärasid ajakohastatakse igal aastal töötasudega samal viisil. Töötushüvitisele lisanduvad võimalikud peretoetused. Euroopa Liidu ühise ravikindlustusskeemi rahastamise (5,1 % võrdlusaluseks olevast töötu põhipalgast) eest vastutab töötusfond. 1.2Õiguslikud viited –Muude teenistujate teenistustingimuste artikkel 28a, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2013. aasta määrusega nr 1023/2013. –Muude teenistujate teenistustingimuste artikkel 96 ja lisa artikkel 5, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2013. aasta määrusega nr 1023/2013. –Muude teenistujate teenistustingimuste artiklid 135 ja 136, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2010. aasta määrusega nr 1239/2010. –Personalieeskirjade artikli 65 lõige 1, milles käsitletakse töötasu ja teatavate summade ajakohastamist. –Komisjoni 13. jaanuari 1988. aasta määrus nr 91/88, millega nähakse ette muude teenistujate teenistustingimuste artikli 28a rakendussätted. –Komisjoni 14. juuli 1988. aasta eeskirjad, mille suhtes võttis Euroopa Kohtu president ühise kokkuleppe vastu 4. juulil 1989 ja milles sätestatakse ajutiste töötajate töötushüvitiste määramise rakenduseeskirjad vastavalt Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimuste artikli 28a lõikele 10.

2Töötusfondi olukord kassapõhise ja tekkepõhise arvestuse seisukohast: 2013–2018 Järgnevalt on kirjeldatud töötusfondi arengut, eelkõige selle kulusid ja tulusid. Töötushüvitiste alla kuuluvad summad sisaldavad läbivalt töötushüvitise põhisummat ja kõiki peretoetusi. Kõik riigi tasandil antud sotsiaaltoetused (töötushüvitised, peretoetused, haigus- ja rasedushüvitised jne) on maha arvatud. Nagu on märgitud punktis 1.1 „Süsteemi kirjeldus“, ei tee töötushüvitise saaja ühisesse ravikindlustusskeemi sissemakseid, vaid skeemi rahastatakse töötusfondist (5,1 % võrdlusaluseks olevast töötu põhipalgast). Töötusfondi puhul kasutatakse tulude ja kulude haldamisel kahte vahendit: ·arvelduskonto tulude kogumiseks ja hüvitiste maksmiseks; ·tähtajaline hoius akumuleerunud ülejäägi investeerimiseks. 2.1„Olukord kassapõhise arvestuse seisukohast“: jooksvad tulemused ja akumuleerunud saldo ajavahemikus 2013–2018 Kassapõhise arvestuse puhul registreeritakse tehingud üksnes juhul, kui toimub raha laekumine või väljamakse. Tabelis 1 on tulud ja kulud kokku võetud raamatupidamises kajastatud kujul ning esitatud sellest tulenev jooksev saldo. 2014. aasta puhul tuleb tähelepanu pöörata, et ravikindlustusskeemi sissemakseid on kohandatud. Tabelis 2 on esitatud töötusfondi finantsvara Euroopa Komisjoni raamatupidamisarvestusega hõlmatud arvelduskontol (I osa) ning majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraadi hallatavatel investeerimiskontodel (II osa). Kolmas osa kajastab nende kahe konto konsolideeritud akumuleerunud ülejääki (III osa). Kui aastatel 2013 (võrdlusaasta) kuni 2015 võis täheldada akumuleerunud ülejäägi teatavat vähenemist, siis hiljem on see suundumus muutunud: 2016. aasta märkimisväärne suurenemine jätkus 2017. aastal ja saavutas maksimaalse väärtuse 2018. aastal. See suurenemine on selgitatav kahe samaaegse asjaoluga: -parlamendiliikmete registreeritud assistentidele makstava töötushüvitisega seotud kulude oluline vähenemine: ajavahemikul 2015–2018 vähenesid töötushüvitistega seotud kulud 23 % võrra, 23 967 507,66 eurolt 19 419 574,75 euroni. -Sissemaksetega seotud tulude suurenemine; need tulud suurenesid ajavahemikul 2015–2018 28 % võrra, 21 721 694,90 eurolt 27 807 160,37 euroni. Akumuleerunud saldo suurenes 2013.–2018. aastal 259 % võrra. Tabelis 3 on antud ülevaade akumuleerunud saldost aastatel 2013–2018.

2.2Olukord tekkepõhise arvestuse seisukohast: jooksvad tulemused ajavahemikus 2013–2018 Tekkepõhise arvestuse puhul kajastatakse tehingud raamatupidamises ajal, kui tekib töötusfondi sissemakse tegemise või töötushüvitise väljamaksmise kohustus. Näiteks ·teatavad aasta N alguses tehtud sissemaksed hõlmavad aasta N-1 lõpu teenistusperioode. ·Teatavad aasta N alguses väljamakstud summad hõlmavad aasta N-1 lõpu töötusperioode. Raamatupidamiseeskirjade kohaselt seostatakse need tehingud majandusaastaga N-1. Tabelis 4 on tulud ja kulud esitatud selle loogika järgi ning seega kirjeldavad need töötusfondi tulude ja kulude olukorda aastaarvestuses tekkepõhise arvestuse kohaselt. Kulud on ajavahemikul 2013–2015 märkimisväärselt suurenenud eeskätt seoses Euroopa Parlamendi koosseisu ametiaja vahetumisega ning töötusfondist parlamendiliikmete registreeritud assistentidele makstavate töötushüvitistega. Samas on need kulud alates 2016. aastast vähenenud seoses suurema osa parlamendiliikmete registreeritud assistentide töötushüvitise saamise õiguse lõppemisega ning lepinguliste töötajate töölepingute pikendamisega 3 aastalt 6 aastale (2014. aasta personalieeskirjade reform). Fondi saldo oli 2013. aastal puudujäägis enam kui 1 miljoni euro ulatuses ja 2014. aastal ligi 4,8 miljoni euro ulatuses. Samas on see muudatus, mis on seotud töötushüvitist saavate parlamendiliikmete registreeritud assistentide arvu suurenemisega, 2015. aastal vähenenud ning fondi puudujääk on stabiliseerunud 3 miljoni euro tasemel. Alates 2016. aastast võimaldas eri kategooriate töötajate (seejuures eeskätt parlamendiliikmete registreeritud assistentide) töötuhüvitise saamise õiguse lõppemine suurendada fondi ülejäägi netoväärtust, mis on jooksvalt üle 10 miljoni euro. Olukorrast annab ülevaate järgmine joonis.

2.3Olukord tekkepõhise arvestuse seisukohast: kulud ja tulud institutsioonide ja kõikide ametite kaupa ajavahemikul 2013–2018 Tabelis 5 on esitatud kulud ja tulud institutsioonide ning kõikide ametite lõikes. Tabeli esimeses osas on esitatud absoluutsummad ja teises osas protsentuaalne osatähtsus kogukuludest ja -tuludest. Seoses Euroopa Parlamendi koosseisu ametiaja lõppemisega on eeskätt nähtav Euroopa Parlamendiga seotud kulude suurenemine 2013.–2014. aastal rohkem kui 8 miljoni euro võrra. Kuigi 2015. aastal olid kulud jätkuvalt suured, jäid need siiski väiksemaks kui 2014. aastal. Need langesid oluliselt alates 2016. aastast, jõudes ligikaudu 3 miljoni euroni 2018. aastal. Tuleb märkida, et praegu on ametitel sissemaksete tase kuludest suurem. See olukord tuleneb loogiliselt asjaolust, et enamikul nende töötajatest on tähtajatud lepingud. Samas tuleb märkida, et kuigi ametite töötajatega seotud kulud suurenesid oluliselt ajavahemikul 2013–2015, on need järgnevalt kuni 2018. aastani vähenenud, jõudes ligikaudu 4 miljoni euroni, st need on vähenenud umbes 50 % võrra võrreldes 2015. aastaga (2015. aastal 6 021 292 eurot ja 2018. aastal 4 083 952,15 eurot). 3Kindlustatud isikute, hüvitist saanud isikute ja makstud hüvitiste analüüs 3.1Kindlustatud isikute arv ja keskmine sissemakse Tabelis 6 on esitatud töötusfondi sissemakseid teinud ja iga aasta 31. detsembri seisuga teenistuses olnud ajutiste töötajate, lepinguliste töötajate ja parlamendiliikmete registreeritud assistentide arv.



3.2Töötushüvitist saanud isikute absoluutarv ja nende arv võrreldes kindlustatud isikute arvuga: töötuse määr iga aasta 31. detsembri seisuga Tabelis 7 on esitatud iga aasta detsembris täishüvitist või riikliku süsteemi hüvitise kõrval täiendavalt makstud hüvitist saanud töötute arv. Ühendades tabelis 6 esitatud andmed 31. detsembri seisuga teenistuses olnud ajutiste töötajate, lepinguliste töötajate ja parlamendiliikmete registreeritud assistentide kohta ning tabelis 7 esitatud töötushüvitist saanud isikute arvu, on võimalik arvutada töötusfondist hüvitist saanud isikute ja fondis kindlustatud isikute suhtarv. Tulemus on esitatud tabelis 8. Võib näha, et nende isikute arv, kellele maksti aasta jooksul hüvitist vähemalt ühel kuul, on aastatel 2013–2016 oluliselt vähenenud (754-lt 454ni) ning seejärel kuni 2018. aastani uuesti kasvanud (755), jõudes enam-vähem 2013. aasta tasemele.

Olgugi et ajutiste töötajate arv on kasvanud (2013. aastal 9 148 ja 2018. aastal 10 584), on hüvitise saajate osakaal võrreldes kindlustatud isikutega selgelt vähenenud

(3,32 %-lt 1,82 %ni). Kuigi lepinguliste töötajate arv on alates 2013. aastast pidevalt kasvanud, eelkõige ametites (2 611-lt 4 082ni) ja Euroopa Parlamendis (842-lt 1 853ni), on hüvitise saajate osakaal võrreldes kindlustatud isikutega veidi vähenenud (4,12 %-lt 3,68 %ni). See vähenemine on eeskätt seotud võimalusega pikendada ajavahemikul 2010–2013 tööle võetud artiklis 3b määratletud lepinguliste töötajate lepinguid 3 aastalt 6 aastani. 2014. aastal, mil lõppes Euroopa Parlamendi koosseisu ametiaeg, oli suur ka töötushüvitist saavate endiste registreeritud assistentide arv. See arv vähenes alates 2015. aastast (151), jõudes 2016. aastal 49ni ja 2018. aastal 41ni. 3.3Igakuiste töötushüvitiste arv, keskmine summa, hüvitise saajad ja nende elukohariigid Töötushüvitist võidakse maksta mitme kuu jooksul. Tabelis 9 on esitatud kõikide makstud igakuiste töötushüvitiste arv aastas. Tabelis 10 on esitatud töötushüvitise keskmine summa hüvitist saanud isikute kategooria kaupa. See summa saadakse, jagades aastased kogukulud hüvitist saanud isikute kategooria lõikes (ajutised töötajad, lepingulised töötajad ja parlamendiliikmete registreeritud assistendid) makstud igakuiste hüvitiste arvuga. Tuleb märkida, et teatava kuuga seotud hüvitis võib olla täielik või üksnes isiku tegelikult töötushüvitise saamise päevade arvule vastav proportsionaalne osa. Aastatel 2013–2015 suurenes igakuise töötushüvitise keskmine summa 1 980 eurolt 2 551 euroni. Samas on alates 2016. aastast täheldatav igakuise töötushüvitise keskmise summa vähenemine (2018. aastal ulatus see 1 949 euroni). Võib näha, et 2014. aastal kasvasid tuntavalt, 2013. aastaga võrreldes ligikaudu 40 % võrra ehk 2 768 euroni ka parlamendiliikmete registreeritud assistentidele makstud keskmised summad. Seejärel vähenes parlamendiliikmete registreeritud assistentidele makstav igakuise töötushüvitise keskmine summa märkimisväärselt, jõudes 2018. aastal 2102 euroni. Tabelis 11.1 on esitatud aasta jooksul töötushüvitise saamise keskmine ajavahemik kuudes, kusjuures selle aasta jooksul makstud summa hõlmab ka võimalikke varasemaid maksmisele kuuluvaid hüvitisi. Selle kestuse arvutamiseks liidetakse kokku kõik hüvitiste maksmise päevad kuni asjaomase aasta 31. detsembrini ja jagatakse selle aja jooksul saadud summa töötushüvitist saanute arvuga. Saadud tulemus jagatakse 30ga, et saada töötushüvitise saamise keskmine ajavahemik kuudes. Võib näha, et töötushüvitise saamise keskmine ajavahemik kuudes pikenes 2013. aasta 8 kuult 2016. aastal 10 kuuni. See tähendab, et hüvitise saamise kestus pikenes 25 %. See oli peamiselt tingitud parlamendiliikmete registreeritud assistentide töötuks jäämise mõjust. Alates 2017. aastast see kestus lühenes (8 kuud), kuid pikenes 2018. aastal taas (10 kuud).

Järgmistes tabelites on esitatud hüvitise saamise perioodi pikkus kategooriate kaupa (lepingulised töötajad / ajutised töötajad ja parlamendiliikmete registreeritud assistendid) Lepingulised töötajad / ajutised töötajad

Parlamendiliikmete registreeritud assistendid Parlamendiliikmete registreeritud assistentidega seotud kulude osatähtsus kogukuludes oli 2015. aastal suur (31 %), mis oli tingitud nii nende arvust kui ka igakuiste hüvitiste suurest keskmisest summast. 2015. ja 2016. aastal oli registreeritud assistentidele hüvitise maksmise keskmine periood märkimisväärselt pikem kui lepinguliste töötajate ja ajutiste töötajate oma, mis oli otseselt tingitud töötushüvitist saavate parlamendiliikmete registreeritud assistentide arvu kasvust. 2018. aastal vähenes see periood märkimisväärselt, jõudes 7,7 kuuni (2016. aastal 12,6 kuud).

Võttes arvesse töötuskindlustusskeemi täiendavuse põhimõtet, on oluline töötushüvitist saava isiku asukohariik, pidades eelkõige silmas seda, et riikliku hüvitise saamise kriteeriumid on riigiti väga erinevad. Tabelis 12 on esitatud aasta jooksul vähemalt ühel kuul hüvitist saanud isikute elukohariigid. 2013. aastal oli enam kui pool hüvitise saajatest tööotsijana registreeritud Belgias. See proportsioon on jäänud võrdlusperioodi jooksul samaks. 4JÄRELDUS 4.1Ajavahemik 2013–2018 Käesolevas aruandes on esitatud ajavahemiku 2013–2015 iga-aastased puudujäägid, mis tingisid töötusfondi reservi vähenemise 2009. aasta 16 miljonilt eurolt vaid 2 miljoni euroni 2015. aastal. Majandusaastatel 2016, 2017 ja 2018 tekkis ülejääk ligi 10 miljoni euro ulatuses aasta kohta. Seega on reservi suurus oluliselt suurenenud ning ulatus 2018. aasta lõpus 28 miljoni euroni. Vastavalt töötuskindlustusskeemi finantsolukorda käsitleva eelmise aruande järeldustele ning pidades eeskätt silmas selles aruandes esitatud riskitegureid, on komisjon teinud süstemaatilist järelevalvet selle skeemi finantsolukorra üle. Eelkõige on ta jätkanud selle hindamist, kas kõnealuse skeemi tasakaal nõuab selle rahastamiseks tehtavate sissemaksete määra muutmist; kuni 2018. aasta lõpuni ei olnud selleks vajadust. 4.2Töötusfondi perspektiivid lühikese ja keskmise perioodi jooksul Tuginedes varasematele kulude taseme vaatlustele, näib, et 2018. aasta lõpuks kogunenud olulise suurusega reserv peaks võimaldama katta suurenenud kulud, mis on seotud Euroopa Parlamendi koosseisu ametiaja lõppemisega ning sellest tuleneva endistest parlamendiliikmete registreeritud assistentidest hüvitisesaajate arvu eeldatava suurenemisega alates 2019. aasta keskpaigast.