P6_TA(2005)0076

Olukord Liibanonis

Euroopa Parlamendi resolutsioon olukorra kohta Liibanonis

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse oma 16. jaanuari 2003. aasta resolutsiooni assotsieerumislepingu sõlmimise kohta Liibanoni Vabariigiga [1];

- võttes arvesse oma varasemaid resolutsioone Euroopa-Vahemere piirkonna partnerluse kohta, eriti 23. veebruari 2005. aasta resolutsiooni [2];

- võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu 2. septembri 2004. aasta resolutsiooni 1559 Liibanoni kohta;

- võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu esimehe 15. veebruari 2005. aasta deklaratsiooni Liibanoni kohta;

- võttes arvesse nõukogu 21. veebruari 2005. aasta järeldusi Lähis-Ida rahuprotsessi kohta;

- võttes arvesse oma 20. novembri 2003. aasta resolutsiooni laienenud Euroopa kohta - Naabruspoliitika: uus raamistik suhetes ida- ja lõunanaabritega [3];

- võttes arvesse oma 12. veebruari 2004. aasta resolutsiooni algatuse kohta läbimurde saavutamiseks Euroopa Liidu poolt koostöös Vahemere piirkonna partneritega läbiviidavas inimõiguste ja demokratiseerimise alases tegevuses [4];

- võttes arvesse kodukorra artikli 103 lõiget 4;

A. olles sügavalt nördinud Beirutis 14. veebruaril 2005. aastal toimepandud atentaadi pärast, mis maksis elu Liibanoni endisele peaministrile Rafik Hariri'le ja teistele süütutele tsiviilelanikele;

B. arvestades, et Rafik Hariri oli üks mõjuvõimsamaid ja lepitusmeelsemaid Liibanoni poliitikuid, kes toetas jõuliselt võõrvägede väljaviimist oma riigist;

C. arvestades, et Liibanonil on olulised ajaloolised, kultuurilised ja majandusalased sidemed Euroopaga; arvestades, et ta on Euroopa Liidu üks tähtsamaid partnereid Lähis-Idas ning osaline Euroopa naabruspoliitikas ning arvestades, et see tragöödia kujutab endast rünnakut demokraatia põhimõtete vastu, mis on olulised nii Liibanonile kui Euroopa Liidule;

D. olles julgustatud rahumeelsete ja demokraatlike meeleavalduste laia ulatuse üle viimastel päevadel ja selle üle, et need peegeldasid rohke rahvusliku üksmeele olemasolu erinevate poliitiliste ja religioossete jõudude vahel;

E. avaldades heameelt asjaolu üle, et ÜRO peasekretär Kofi Annan on otsustanud lähetada sündmuspaika uurimismissiooni, kelle ülesandeks on tuua selgust endise Liibanoni peaministri Rafik Hariri surma "asjaoludesse, põhjustesse ja tagajärgedesse";

F. arvestades, et 28. veebruaril 2005. aastal astus Liibanoni peaminister Omar Karami - pärast seda, kui parlament oli opositsiooni eestvõttel arutanud valitsusele umbusaluse avaldamist, ja opositsiooni poolt Süüria vägede väljaviimise toetamiseks korraldatud meeleavalduste survel - tagasi;

G. võttes arvesse, et Liibanoni parlamendivalimised toimuvad kavakohaselt 2005. aasta mais, ja tunnustades Liibanoni rahva soovi määrata ise oma poliitilist tulevikku;

H. võttes arvesse Süüria ja Liibanoni presidentide otsuse kuulutada välja Süüria vägede tagasitõmbumine märtsi lõpuks Bekaa orgu, samas kui rahvusvaheline avalikkus nõudis vägede täielikku, kiiret ja terviklikku väljaviimist Liibanonist;

I. arvestades, et läbirääkimiste taasalustamine Iisraeli valitsuse ja Palestiina omavalitsuse vahel muudab veelgi olulisemaks Süüria ja Liibanoni kaasamise rahuprotsessi, mille eesmärgiks on Lähis-Ida konflikti täielik ja kõiki osapooli rahuldav lahendamine;

J. rõhutades, et peatselt Euroopa Liiduga allakirjutatav assotsieerumisleping sunnib Süüriat alustama poliitilist dialoogi, mis põhineb demokraatia, inimõiguste ja õigusriigi põhimõtte edendamisel ning rahvusvahelisest õigusest kinnipidamisel;

K. rõhutades vajadust hoida ära uus rahutuste periood Liibanonis, toetada ja tugevdada tema hapraid demokraatlikke institutsioone ning jätkata ülesehitustööd;

L. rõhutades seda rolli, mida täielikult demokraatlik ja suveräänne Liibanon võiks mängida Euroopa- Vahemere piirkonna partnerluse arendamisel ja Euroopa naabruspoliitika raames;

1. mõistab otsustavalt hukka Beirutis 14. veebruaril 2005. aastal toimepandud pommiplahvatuse, mis põhjustas Liibanoni endise peaministri Rafik Hariri ja teiste süütute tsiviilisikute surma; avaldab kohkumist ja nördimust selle barbaarse teo üle ning avaldab siirast kaastunnet Rafik Hariri ja teiste ohvrite perekondadele;

2. soovib, et vastavalt ÜRO Julgeolekunõukogu esimehe 15. veebruari 2005. aasta deklaratsioonile tehtaks selgeks selle atentaadi põhjused, asjaolud ja tagajärjed; soovib, et Liibanoni võimud jätkaksid koostööd ÜRO uurimismissiooniga;

3. soovib, et see kuritegu ei muudaks küsitavaks Liibanoni valimisi, ja rõhutab vabade, demokraatlike ja läbipaistvate parlamendivalimiste tähtsust selles riigis; kordab oma taotlust võtta kavva Euroopa Liidu vaatlejate delegatsiooni lähetamine Liibanoni parlamendivalimiste jälgimiseks ja palub komisjonil teha selles küsimuses kõik vajalikud algatused;

4. palub komisjonil alustada viivitamatut koostööd, et toetada MEDA programmi ja Euroopa demokraatia ja inimõiguste algatuse abil Liibanoni kodanikuühiskonda ja valitsusväliseid organisatsioone;

5. palub komisjonil tungivalt töötada lõplikult välja Liibanoni toetamise tegevuskava, mis hõlmaks poliitilise stabiilsuse tagamist, demokraatlike institutsioonide tugevdamist ja ülesehitustöö kiirendamist;

6. avaldab suurt heameelt viimastel nädalatel Lähis-Idas täheldatud positiivse arengu, eriti Iisraeli ja Palestiina rahuläbirääkimiste taasavamise üle, ja kutsub Süüriat üles mitte leppima ühegi terrorismiilminguga, kaasa arvatud Hizbollah' või teiste relvastatud rühmituste tegevuse toetamisega;

7. leiab, et kuna on olemas vääramatud tõendid Hizbollah' poolt terroristliku tegevuse kohta, peaks nõukogu võtma kõik vajalikud meetmed sellele lõpu tegemiseks;

8. leiab, et sel eesmärgil on oluline taastada otsedialoog Süüria ja Iisraeli vahel, et kindlustada nende rahu ja julgeolek ning suveräänsus ja territoriaalne terviklikkus vastavalt ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonidele;

9. kutsub Süüriat üles tegema Euroopa Liiduga Euroopa naabruspoliitika raames täielikku koostööd, et tagada rahu ja stabiilsus selles piirkonnas; meenutab seda, kui tähtis on viia ellu resolutsioon 1559, mis kinnitab veel kord rahvusvahelise üldsuse nõudmisi Liibanoni territoriaalse terviklikkuse, suveräänsuse ja iseseisvuse kohta; manitseb Süüriat hoiduma mis tahes sekkumisest Liibanoni siseasjadesse; võtab teadmiseks Süüria otsuse tõmmata märtsi lõpuks väed tagasi, kuid nõuab Süüria vägede ja salateenistuste täielikku väljaviimist Liibanonist, nagu osundatud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonides; täpsustab, et assotsieerumislepingu sõlmimine Süüriaga ja Euroopa naabruspoliitika Süüria suhtes sõltuvad ainuüksi Süüria otsusekindlusest nendes küsimustes;

10. teeb oma presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile ning Liibanoni valitsusele ja parlamendile.

[1] ELT C 38 E, 12.2.2004, lk 307.

[2] Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2005)0046.

[3] ELT C 87 E, 7.4.2004, lk 506.

[4] ELT C 97 E, 22.4.2004, lk 656.

--------------------------------------------------