SELETUSKIRI

1. ETTEPANEKU TAUST

Liit on rahvusvahelise Atlandi tuunikala kaitse konventsiooni (edaspidi „konventsioon”) lepinguosaline. Harilik tuun on kõige tähtsam liik Rahvusvahelise Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjoni (edaspidi „ICCAT”) jaoks ning praegu ainus liik, mille suhtes on kehtestatud varude taastamise mitmeaastane kava. Käesolevas ettepanekus on võetud arvesse taastamiskavas esinenud probleemseid sätteid, mida arutati põhjalikult ja mis võeti vastu 2012. aasta ICCATi aastakoosolekul soovitusega 12-03.

Konventsiooniga loodud ICCAT võttis 2008. aastal oma 16. erikoosolekul vastu soovituse 08-05 kehtestada Atlandi ookeani idaosa ja Vahemere hariliku tuuni varude uus taastamiskava, asendades sellega 2006. aastal vastu võetud eelmise taastamiskava. Soovitus 08-05 rakendati ühenduse õiguses nõukogu määrusega (EÜ) nr 302/2009[1].

2010. aastal võttis ICCAT oma 17. erikoosolekul vastu soovituse 10-04, millega muudetakse hariliku tuuni varude taastamise mitmeaastast kava. Varude taastamiseks nähakse soovituses 10-04 ette veelgi vähendada lubatud kogupüüki, karmistada püügivõimsuse vähendamise meetmeid ja tugevdada kontrollimeetmeid, eriti kalade üleviimise ja sumpadesse paigutamise osas, ning samuti nähakse ette ICCATi alalise uuringute- ja statistikakomitee täiendavad soovitused 2012. aastal kudemiskohtade väljaselgitamiseks ja kaitsealade rajamiseks.

2012. aastal võttis ICCAT oma erikoosolekul vastu soovituse 12-03, millega muudetakse hariliku tuuni varude taastamise mitmeaastast kava. Selleks et paremini kohandada püügihooaega laevastiku tegevusega, on soovituses 12-03 nähtud ette kehtestada nõukogu määruse 302/2009 artiklis 7 (muudetud määruse (EL) nr 500/2012[2] artikli 1 lõikega 6) sätestatud püügikeelu asemel lubatud püügihooaeg. Lisaks on muudetud kuupäevi, mil kalapüük seinerite, söödalaevade ja veoõngedega laevadega on lubatud. Samuti oli püügihooaja erieeskirjadega reguleerimata püügivahenditega seotud ebakindluse vältimiseks vaja lisada säte, mille kohaselt on kõigi muude püügivahenditega kalastamine aasta läbi sõnaselgelt lubatud.

ICCATi lepinguosalised esitasid sellele soovitusele mitmeid vastuväiteid, mistõttu on selle jõustumine lükkunud eeldatavasti 2013. aasta augustisse. Need vastuväited olid siiski seotud kogupüügi tasemete jaotusega, mitte aga püügihooajaga. Lisaks teatasid ICCATi lepinguosalised hiljuti Sevillas (18.–20. veebruar 2013) peetud istungitevahelise kohtumise käigus oma kavatsusest rakendada soovituse 12-03 sätteid, sealhulgas seineritele ettenähtud uuest püügihooajast (26. mai – 24. juuni), nagu on sätestatud soovituse punktis 22.

Selleks et liikmesriikidel oleks piisavalt aega püügitegevuse kavandamiseks, on nõukogu juba 2013. aasta püügihooaja suhtes nõukogu määruses (EL) nr 40/2013 (millega määratakse 2013. aastaks kindlaks kalapüügivõimalused ELi vetes ning ELi laevade kalapüügivõimalused teatavates väljaspool ELi asuvates vetes teatavate selliste kalavarude ja kalavarurühmade püügiks, mis kuuluvad rahvusvaheliste läbirääkimiste või kokkulepete reguleerimisalasse)[3] kehtestanud, et seinerite püügihooaeg on 26. maist 2013 kuni 24. juunini 2013. Kõnealuses määruses käsitleti üksnes seinerite püügihooaega, kuna sellised püügivahendid nõuavad teatavat ajalist plaanimist ning nad on olulise tähtsusega nende suurema püügivõimsuse ning varasemate nõuete rikkumise juhtumite tõttu.

Kuni soovituse 12-03 ulatusliku rakendamise ja jõustumiseni on vaja muuta püügihooaega käsitlevaid sätted nõukogu määruses 302/2009, et tagada hariliku tuuni varude tõhus kaitse, järgides kõnealuseid uusi püügihooaegu ning lihtsustades täitevtoiminguid, ning selleks et tagada õiguskindlus seoses asjaomaste püügihooaegadega.

Nendel põhjustel ning selleks et liikmesriigid saaksid nõuetekohaselt kindlaks määrata püügihooaegadest sõltuvad püügi-, püügivõimsuse ja inspekteerimiskavad ning täita oma aruandluskohustusi, on vaja muuta kõnealust sätet nii ruttu kui võimalik ja kohaldada neid muudatusi tagasiulatuvalt alates 1. jaanuarist 2013.

Seepärast tuleks määrust (EÜ) nr 302/2009 vastavalt muuta.

2. HUVITATUD ISIKUTEGA TOIMUNUD KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

Kõnealuse kalapüügiga tegelevate liikmesriikidega (CY, ES, FR, GR, IT, MT ja PT) konsulteeriti 11. detsembril 2012. aastal Vigos Euroopa Kalanduskontrolli Ameti peakontoris peetud hariliku tuuni ühiskasutuskava juhtrühma koosolekul seoses vajadusega selgitada püügihooaja kuupäevi. Kõik need liikmesriigid olid nõus kehtestama kuupäevad, nagu on kindlaks määratud ICCATi soovituse 12-03 punktides 21–26. Kõnealuse soovitusega muudetakse ICCATi soovitust, millega kehtestatakse Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres hariliku tuuni varude taastamise mitmeaastane kava.

3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

Ettepaneku eesmärk on võtta ELi õigusesse üle soovitus, mis on vastu võetud ICCATi raamistikus, muutes nõukogu määrust nr 302/2009 seoses hariliku tuuni püügivahendite jaoks kehtestatud püügihooajaga. Käesoleva ettepaneku reguleerimisala on piiratud ning see on vaja kiiresti vastu võtta, et tagada määruse kohaldamine enne 2013. aasta püügihooaja algust.

2013/0133 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,

millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 302/2009, milles käsitletakse Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres hariliku tuuni varude taastamise mitmeaastast kava

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 2,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[4],

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist:

(1) Liit on rahvusvahelise Atlandi tuunikala kaitse konventsiooni (edaspidi „konventsioon”) osaline.

(2) Konventsiooniga loodud Rahvusvaheline Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjon (edaspidi „ICCAT”) võttis 2008. aastal oma 16. erikoosolekul vastu soovituse 08-05 kehtestada Atlandi ookeani idaosa ja Vahemere hariliku tuuni varude uus taastamiskava, asendades sellega 2006. aastal vastu võetud eelmise taastamiskava. Määrus (EÜ) nr 302/2009[5] võeti vastu kõnealuste rahvusvaheliste kaitsemeetmete rakendamiseks liidu tasandil.

(3) 2010. aastal võttis ICCAT oma 17. erikoosolekul vastu soovituse 10-04, millega muudetakse hariliku tuuni varude taastamise mitmeaastast kava. Seejärel muudeti määrust (EÜ) nr 302/2009 määrusega (EL) nr 500/2012,[6] et rakendada kõnealuseid läbivaadatud rahvusvahelisi kaitsemeetmeid liidu tasandil.

(4) 2012. aastal võttis ICCAT oma 18. erikoosolekul vastu soovituse 12-03, millega muudetakse täiendavalt hariliku tuuni varude taastamise mitmeaastast kava. Selleks et paremini kohandada püügihooaega laevastiku tegevusega, on soovituses 12-03 nähtud ette muuta püügihooaega, et kehtestada eelmises ICCATi soovituses märgitud püügikeelu asemel lubatud püügihooaeg. Lisaks on muudetud kuupäevi, mil kalapüük seinerite, söödalaevade ja veoõngedega laevadega on lubatud. Samuti oli püügihooaja erieeskirjadega reguleerimata püügivahenditega seotud ebakindluse vältimiseks vaja lisada säte, mille kohaselt on kõigi muude püügivahenditega kalastamine aasta läbi sõnaselgelt lubatud.

(5) Kuni soovituse 12-03 jõustumise ja ulatusliku rakendamiseni ning selleks et tagada hariliku tuuni kalavarude tõhus kaitse ja õiguskindlus seoses asjaomaste püügihooaegadega ning selleks et liikmesriigid saaksid nõuetekohaselt kindlaks määrata püügihooaegadest sõltuvad püügi-, püügivõimsuse ja inspekteerimiskavad ning täita oma aruandluskohustusi, on vaja muuta püügihooaegu käsitlevaid sätted nõukogu määruses 302/2009 nii ruttu kui võimalik ning kohaldada neid muudatusi alates 2013. aastast,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Määruse (EÜ) nr 302/2009 artikkel 7 asendatakse järgmisega:

„Artikkel 7

Püügihooaeg:

1. Hariliku tuuni püük pelaagilise õngepüügiga tegelevate suurte, üle 24meetriste kalapüügilaevadega on Atlandi ookeani idaosas ja Vahemerel lubatud 1. jaanuarist 31. maini, v.a alal, mille koordinaadid on lääne pool 10° läänepikkust ja põhja pool 42° põhjalaiust, kus selline püük on lubatud 1. augustist 31. jaanuarini.

2. Atlandi ookeani idaosas ja Vahemerel on hariliku tuuni püük seinnoodaga lubatud 26. maist 24. juunini.

3. Atlandi ookeani idaosas ja Vahemerel on hariliku tuuni püük söödaga õngelaevade ja veoõngelaevadega lubatud 1. juulist 31. oktoobrini.

4. Atlandi ookeani idaosas on hariliku tuuni püük pelaagiliste traaleritega lubatud 16. juunist 14. oktoobrini.

5. Hariliku tuuni harrastus- ja sportlik püük on Atlandi ookeani idaosas ja Vahemerel lubatud 16. juunist 14. oktoobrini.

6. Hariliku tuuni püük muude kui lõigetes 1–5 nimetatud püügivahenditega on lubatud aasta läbi.”

Artikkel 2

Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2013.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel,

Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel

president eesistuja

[1] ELT L 96, 15.4.2009.

[2] ELT L 157, 16.6.2012.

[3] ELT L 23, 25.1.2013.

[4] ELT C […], […], lk […].

[5] ELT L 96, 15.4.2009.

[6] ELT L 157, 16.6.2012.