EUROOPA KOMISJON Brüssel,30.11.2020 COM(2020) 766 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE asukohapõhist tõkestust käsitleva määruse esimese lühiajalist perioodi hõlmava läbivaatamise kohta {SWD(2020) 294 final}



Kokkuvõte ·Asukohapõhist tõkestust käsitlevas määruses keelustatakse kaupu või teenuseid ostvate klientide põhjendamatu diskrimineerimine. Sellega tagatakse, et klientide kodakondsuse, elukoha või asukoha põhjal ei saa ELis keelata juurdepääsu internetipoele (nt elektroonika- või rõivapoele) või internetis osutatavale ja veebiväliselt tarbitavale teenusele (nt autorendile), sealhulgas ka juhtudel, kui diskrimineerimine on seotud maksevahenditega. ·Need eeskirjad kehtivad alates 3. detsembrist 2018. Määrus on e-kaubanduse kohta kokku lepitud digitaalse ühtse turu meetmete paketi osa. Teised sellega seotud piiriülese e-kaubanduse hõlbustamise meetmed hõlmasid uusi postipakkide piiriülese kättetoimetamise teenuseid (kohaldatakse alates 2018. aasta maist), läbivaadatud tarbijakaitse-eeskirju ning kaupade ja teenuste internetimüügi suhtes kohaldatavaid uusi käibemaksueeskirju. 2022. aasta jooksul jõustub rida uusi tarbijakaitse-eeskirju ning 2021. aasta juulis jõustuvad käibemaksueeskirjad. ·Käesolevas aruandes teeb komisjon kokkuvõtte asukohapõhist tõkestust käsitleva määruse rakendamise esimesest etapist. Selline varajane läbivaatamine lepiti kokku läbirääkimistel, osaliselt selleks, et hinnata võimalust laiendada selle kohaldamisala muudele teenustele, näiteks autoriõigusega kaitstud sisule. Samas viidi läbivaatamine lõpule COVID-19 puhanguga seotud kriisi ajal, nii et läbivaatamise andmetes ja analüüsis ei saanud võtta arvesse pandeemia võimalikku mõju. ·Komisjoni järeldused senise rakendamise kohta näitavad tarbijate teadlikkuse head taset ja teatavaid esialgseid positiivseid mõjusid. Näiteks on vähenenud veebisaitidele juurdepääsu / nendel registreerumise tõkestamine või klientide ümbersuunamine muudele veebisaitidele. Teisest küljest on enamiku liikmesriikide jõustamisasutustele volituste andmises esinenud märkimisväärseid viivitusi. Lisaks on kauplejad jätkuvalt tõrksad pakkuma piiriüleseid kättetoimetamisvõimalusi, mis praegu ei ole osa määrusega kehtestatud kohustustest. Lähiajal on oodata edasiliikumist nende probleemide lahendamisel, eelkõige siis, kui jõustuvad kõik digitaalse ühtse turu strateegia e-kaubanduse meetmed ning suureneb õiguslik prognoositavus. ·Seoses võimalusega laiendada määruse kohaldamisala, eeskätt autoriõigusega kaitstud internetisisule, saab aruandes esitatud andmetest järeldada, et mõju varieerub sisu liigi järgi, olenevalt tarbijanõudluse tasemest ja sisu kättesaadavusest kogu ELis. Näiteks võib määruse kohaldamisala laiendamine muusika voogedastamisele olla tarbija heaolule koguni negatiivne, sest teatavates liikmesriikides, kus need teenused on odavamad, võivad hinnad tõusta. Aruandes selgitatakse välja võimalikud eelised, eelkõige seoses audiovisuaalse sisuga, mille kättesaadavus on sageli piiratud riigipiiridega ja millele juurdepääs on tihti asukohapõhiselt tõkestatud. Samas selgitatakse aruandes välja ka sisu tootmisse investeerimise võimalikud probleemid ning mõjud tegevusvaldkonna üldisele ökosüsteemile ja heaolule, mis nõuavad põhjalikumat hindamist. Üldiselt oleneb määruse kohaldamisala laiendamise mõju suuresti autoriõiguste litsentsimise tavadest ja autoriõiguse seadustega seotud kaalutlustest. ·Selles etapis on komisjon seisukohal, et määruse täielik mõju ilmneb alles aja jooksul, kui jõustamist tugevdatakse ja hakatakse kohaldama muid asjakohaseid (e-kaubanduse) meetmeid ning saab hinnata COVID-19 kriisi täielikku mõju eri tegevusvaldkondadele. Senikaua tuleks järelmeetmetes keskenduda edasisele seirele ja teadlikkuse suurendamisele ning samas tõhustada jõustamist ja juhendamist. ·Eeskätt audiovisuaalse sisu puhul alustab komisjon dialoogi sidusrühmadega, et aidata kaasa kvaliteetse sisu levikule kogu ELis. See võiks teoks saada Euroopa meedia ja loomemajanduse tööstus- ja taastepoliitika osana, millest räägitakse täpsemalt tulevases meedia- ja audiovisuaalvaldkonna tegevuskavas. ·Selle järgi tuleks järgmise kokkuvõtte tegemine kavandada 2022. aastasse. Seire tulemusest oleneb, kas komisjon kaalub määruse kohta muudatusettepanekute tegemist või mis tahes muid järelmeetmeid, sealhulgas asjakohast seadusandlikku sekkumist. 1.Sissejuhatus Tõeliselt ühendatud digitaalsel ühtsel turul ootavad tarbijad sujuvat piiriülest juurdepääsu kaupadele ja teenustele. Alates 3. detsembrist 2018 keelatakse asukohapõhist tõkestust käsitleva määrusega (edaspidi „määrus“) internetis ostvate klientide (lõppkasutajatena ostvate tarbijate ja ettevõtete) põhjendamatu diskrimineerimine pelgalt nende kodakondsuse, elukoha või asukoha alusel. See hõlmab olukordi, kus piiriüleselt ostval kliendil ei lasta ostu lõpule viia või palutakse tal maksta kindla riigi deebet- või krediitkaardiga. Määruse eesmärk oli suurendada tarbijate ja ettevõtete piiriülese ostmise võimalusi: tarbijad peaksid kus tahes ELis saama osta samadel tingimustel kui kohalikud. Määruses sätestati lühiajalist perioodi hõlmav läbivaatamine 18 kuud pärast selle kohaldamise algust ning see läbivaatamine peaks hõlmama määruse kohaldamisala laiendamise teostatavuse hindamist, eeskätt sellistele internetiteenustele, millega antakse juurdepääs autoriõigusega kaitstud sisule nagu muusika, videomängud, filmid või e-raamatud. Käesolev aruanne sisaldab komisjoni põhijäreldusi määruse rakendamise esimese perioodi kohta. See koosneb kolmest peamisest jaotisest. 2. jaotises arutatakse, kuidas liikmesriigid ja kauplejad on määrust rakendanud ning kuidas muutuvad tarbijate ootused. 3. jaotises arutatakse määruse kohaldamisala muutmisega seotud võimalusi ja probleeme. 4. jaotise lõpus on esitatud hulk järelmeetmeid. Lisatud talituste töödokument sisaldab rohkem üksikasjalikke tõendeid ja neid järeldusi toetavat analüüsi. 2.Määruse rakendamine Käesolev jaotis sisaldab järgmist: i) esialgsed järeldused selle kohta, kuidas liikmesriigid on määrust rakendanud, ii) mõned üldised suundumused seoses tarbijate teadlikkuse ja ootustega ja iii) üksikasjad selle kohta, kuidas kauplejad on määrust rakendanud. Samuti võetakse selles kokku sünergiad muude seonduvate seadusandlike algatustega, mis on juba jõustunud või mis jõustuvad peagi. 1.

2. 2.1.Rakendamine liikmesriikides Juhtudel, kui tarbija ja kaupleja vahel tekib vaidlus, on liikmesriikidel olnud alates 3. detsembrist 2018 kohustus määrata organ või organid, kes vastutavad tarbijatele praktilise abi osutamise eest. Samuti peaksid nad olema taganud ettekirjutuste kättesaadavuse ning koostöö tarbijakaitsealase koostöö (CPC) võrgustikus. Tarbijakaitsealase koostöö võrgustik koondab ELis tarbijakaitsealaste seaduste jõustamise eest vastutavaid ametiasutusi. Samuti nõuti liikmesriikidelt pädevatele organitele volituste andmist ning meetmete kehtestamist, et tagada määruse asjakohane ja tõhus täitmine, nii et eeskirju rikkuvate kauplejate suhtes saaks meetmeid võtta. Üldiselt on liikmesriikide poolset rakendusprotsessi pidurdanud viivitused. 2018. aasta detsembriks oli üksnes kuus liikmesriiki kehtestanud meetmed ja nendest teatanud ning määranud organid määruse jõustamiseks. Komisjoni range järelevalve ja kontrolli tulemusel võttis enamik liikmesriike need meetmed 2019. aasta kevade jooksul vastu. 2019. aasta juuliks ei olnud kuus liikmesriiki ikka veel edastanud kogu või osa teavet täitemeetmete kohta, mida oleks määruse rikkumiste suhtes kohaldatud. Nendel juhtudel alustas komisjon rikkumismenetlust. Määrusest tulenevaid õigusi ja kohustusi kohaldatakse vahetult ning kõnealused viivitused ei ole neid mõjutanud. Samas puudus 2019. aasta esimeses kvartalis enamikus liikmesriikides riiklik jõustamine või järelevalve. Nende liikmesriikide seas, kes olid määranud asjaomased organid, eelistas enamik anda tarbijakaitseametitele jõustamisorgani volitused ning Euroopa tarbijakaitsekeskustele abiorganite volitused. Samas on kohaldatavate trahvide mõistes liikmesriikide vahel suured erinevused ning isegi ühe liikmesriigi piires on minimaalsete ja maksimaalsete trahvide vahemik sageli väga suur. Ettevõtetevaheliste asukohapõhise tõkestuse juhtumite puhul on liikmesriigid peaaegu võrdselt jagunenud kahe järgmise erineva toimimisviisi vahel: kas üksnes eraõiguslik jõustamine kohtute kaudu; või eraõigusliku ja avalik-õigusliku jõustamise kombinatsioon. Seega tuleb põhjalikumalt hinnata karistus- ja jõustamissüsteemide tõhusust, eelkõige ettevõtetevaheliste juhtumite puhul, sealhulgas anda hinnang õiguskaitsemeetmete praktilisele kohaldamisele ja tõhususele. 2.2.Tarbijate teadlikkus ja ootused Määrus kui digitaalse ühtse turu üks peamisi e-kaubandusega seotud algatusi äratas suurt tähelepanu tarbijate ja nende esindusorganisatsioonide seas. Üks põhjusi on see, et määrusega antakse vahetult tarbijatele konkreetsed õigused piiriüleste kauplejate suhtes. Samuti tegeles komisjon erinevate kanalite kaudu teadlikkuse suurendamisega, seda juba tublisti enne määruse jõustumist. Üks nendest meetmetest oli küsimuste ja vastuste dokumentide koostamine, et selgitada küsimusi nii tarbijatele kui ka kauplejatele. Selle tulemusel oli ligikaudu 50 % ELi tarbijaid määrusest teadlik juba 2019. aasta veebruaris, s.o paar kuud pärast määruse kohaldamiskuupäeva. Teadlikest ligikaudu pooled pidasid end ka piisavalt teavitatuks sellest, mida määrus endast kujutab. Samas ilmnes esimestel kuudel, mil riiklikud jõustamis- ja abiorganid määrust rakendasid, et kui asi jõuab vaidluste ja probleemideni, on tarbijatel seoses kõnealuste õiguste ja kohustustega sageli suuremad ootused. Need ootused olid eriti suured piiriülesest kättetoimetamisest keeldumise või teatavatesse riikidesse kättetoimetamise võimaluse puudumise korral, eeskätt seoses riikidevaheliste kauplejatega. Nende valdkondadega seotud kohustusi ei ole määruses sätestatud. Komisjon teeb ettepaneku jätkata teadlikkuse suurendamist määruse kohta ning samal ajal jätkuvalt jälgida kauplejate üldisi turundustavasid ja seda, kuidas need tavad mõjutavad üldsusele kättesaadavaid valikuid üle kogu ELi. 2.3.Kauplejatepoolne kohaldamine Määruse kohaldamise esimestel kuudel jälgis komisjon kontrollostude uuringu ning jõustamis- ja abiorganitelt saadud tagasiside abil kauplejate turundustavasid. Kontrollostude uuringus tehakse palju katseid osta piiriüleselt kaupu ja teenuseid, et koguda andmeid praktiliste piirangute kohta. Tavapärases uuringus vaadeldakse kliendi kogemusi piiriüleste ostude tegemisel ostmisprotsessi eri etappides. Määruse algse ettepaneku mõjuhinnang põhines 2015. aasta alusuuringul. Ligikaudu 9000 veebisaiti hõlmav 2019. aasta uuring näitas, et määrusel oli teatav esialgne positiivne mõju, nimelt paranes piiriülene juurdepääsetavus kauplejate veebisaitidele. Võrreldes 2015. aastaga vähenes ümbersuunamine või juurdepääsu tõkestamine e-kaupluste veebisaitidele, samas kui veebisaitidel registreerumise täielik takistamine vähenes poole võrra. Samuti on vähenenud registreerumisega kaasnev hindade automaatne muutumine. Piiriülese ostu tegemise edukuse määr üldiselt veidi suurenes, võrreldes 2015. aastaga. Samas ebaõnnestus enam kui üks kümnest piiriülese kontrollostu katsest registreerimisetapis ning sama palju oli ebaõnnestumisi maksmisetapis. See oli tavaliselt põhjustatud asukoha või maksmiskoha nõuetest (nt aktsepteeriti ainult kohalikke deebetkaarte). Jätkuvalt on vaja tegeleda nende takistustega, mis võivad i) olla diskrimineerivat laadi; ii) põhjustada kallutatud tulemusi ja/või iii) takistada juurdepääsu pakkumistele ja nende võrdlemist. Sellega tuleb tegeleda täielikult toimivate jõustamis- ja abiorganite abil kõigis liikmesriikides. Organid, kellele anti volitused lahendada asukohapõhise tõkestuse probleeme, kinnitavad oma esialgsete kogemuste põhjal neid andmeid. Sageli saab tekkinud probleeme lahendada ka „sõbralike“ sekkumismeetmetega, mida liikmesriigi asutus ja/või abiorgan kaupleja suhtes võtta võib. Siit nähtub, et paljud kauplejad ei pruugi olla oma kohustustest teadlikud või ei olnud määruse kehtima hakkamise ajaks piisavalt valmistunud, et piiriüleste klientide puhul oma turunduspõhimõtteid kohandada, aga kui nendega ühendust võeti, olid nad valmis seda tegema. Need tulemused toetavad ka vajadust rakendamisega seotud edasise juhendamise järele ning teadlikkuse suurendamise lisakampaaniaid. Liikmesriikide organitelt kogutud esialgsest teabest nähtub samuti, et ametiasutuste vaheline koostöö tarbijakaitsealase koostöö võrgustikus on toonud kasu. See koostöö hõlbustab piiriülest jõustamist, aga sellega tagatakse ka eeskirjade ühetaoline tõlgendamine komisjoni toetusel. Määrusega ei panda kauplejatele piiriülese kättetoimetamise kohustust, kui seda ei ole kehtivates tingimustes sätestatud. Samas peatub ostmisprotsess tihti viimastes etappides selle tõttu, et kaupleja ei toimeta kaupa ostja riiki, nii et kui nõutakse piiriülest kättetoimetamist, osutus viimasel kontrollostmisel edukaks ainult üks piiriülene ostukatse kolmest. Põhjuseks on peamiselt kättetoimetamispiirangute püsimine piiriülesel ostmisel. Need piirangud mõjutavad ikka veel enam kui 50 % ostukatsetest, seda ka riikidevaheliste kauplejate puhul, kellel on eri riikide jaoks oma veebisaidi eri versioonid.

Kuigi määruses seda praeguses etapis ei käsitletud, võivad sellised probleemid valmistada pettumusi tarbijatele, kes ootavad, et pakkumised on juurdepääsetavad kogu Euroopa ühtsel turul. Teisest küljest puutuvad internetikauplejad senini kokku haldustakistustega (nt käibemaksukohustuslasena registreerimise nõudega) ning nad ei tea selgelt, millised tarbijakaitsenõuded piiriülese müügi puhul kehtivad. Seega võivad need probleemid panna kauplejaid aktiivsemast piiriülesest tegevusest hoiduma. Sellest järeldub, et määruse kavandatud mõju täielikuks saavutamiseks on vaja terviklikku lähenemisviisi. Selline lähenemisviis aitaks kaasa tarbijate paremale piiriülesele juurdepääsule ning hõlbustaks samal ajal kauplejate piiriülest tegevust. Järgmises jaotises uuritakse neid küsimusi lähemalt. 2.4.Sünergiad digitaalse ühtse turu laiema raamistikuga Digitaalse ühtse turu meetmed aitavad kauplejatel kergemini müüa kaupu ja osutada teenuseid piiriüleselt, kuna vähendavad keerukust ja kulusid, eelkõige VKEde puhul. See hõlmab meetmeid, millega i) vähendatakse käibemaksunõuete täitmise kulusid kaupade piiriülese müügi puhul, eelkõige kõrvaldades vajaduse registreerida ettevõtted, kes tegelevad kaupade kaugmüügiga või teenuste osutamisega mittemaksukohustuslastest isikutele liikmesriikides, kus ei ole nende ettevõtete asukoht (kehtib 2021. aasta juulist); ii) ühtlustatakse veelgi tarbijakaitse-eeskirju, sealhulgas seoses hüvitusmeetmetega defektsete kaupade eest (2022. aastast); iii) tugevdatakse tarbijakaitsealast koostööd (2020. aasta jaanuarist); ja iv) parandatakse nii pakkide piiriülese kättetoimetamise teenuste regulatiivset järelevalvet kui ka pakkide kättetoimetamise tariifide läbipaistvust (alates 2018. aasta maist). Komisjon on pühendunud mis tahes muude piiriüleste takistuste väljaselgitamisele ja lahendamisele. Eespool kirjeldatud meetmete täielik ja tulemuslik rakendamine mõjutab määruse toimet, sest need annavad kauplejatele suurema õiguskindluse ning leevendavad mõningaid takistusi, mis muudavad piiriüleste tarbijatega tegelemise kauplejatele vastumeelseks. Seetõttu on määruse tulemuslikkust ja vajadust võimalike kohandamiste järele laiemate turuga seotud asjaolude valguses kergem hinnata, kui digitaalse ühtse turu strateegia raames vastu võetud meetmed on täielikult rakendatud ja need on hakanud mõju avaldama. Senikaua võidakse ka muutuvas reguleerivas raamistikus teenuste direktiivi üldise diskrimineerimisvastase sätte kohaselt edaspidi üksikjuhtumite lõikes siiski kontrollida kauplejate selliste teatavate tavade võimalikku diskrimineerivat mõju, mida määrusega otseselt ei reguleerita, nagu näiteks mõnede toodete või veebisaitide puhul kättetoimetamisvõimaluste tahtlik objektiivse põhjenduseta piiramine riikides, mida kaupleja muidu teenindab. Seega võib kõnealuse tingimuse ning selle ja määruse seoste kohta olla vaja täpsemaid juhiseid. 3.Määruse kohaldamisala laiendamine 3.1.Elektrooniliselt osutatavad teenused, millega antakse juurdepääs autoriõigusega kaitstud sisule Selliste teenuste puhul, millega antakse juurdepääs autoriõigusega kaitstud sisule (näiteks teenused, millega võimaldatakse juurdepääs muusikale, videomängudele või filmidele), osutati määruse läbivaatamisklauslis teatud aspektidele, mida tuleb arvesse võtta. Eelkõige nähakse määrusega ette, et kohaldamisala laiendamise mis tahes hindamise puhul nõutakse kauplejalt, kes teeb selliseid teoseid piiriüleselt kättesaadavaks, et tal oleksid „asjaomaste territooriumide jaoks olemas vajalikud õigused“. See tähendab, et tarbijad saavad teistes liikmesriikides pääseda internetisisu teenustele juurde üksnes siis, kui teenuseosutajal on nende territooriumidel vastavad õigused. See lähenemisviis on üldjoontes kooskõlas määruse sekkumisloogikaga ega mõjuta autoriõigustega seotud õigusakte. Selles aga ei tegeleta küsimusega, mis need vajalikud õigused on, eeskätt juhul, kui kaupleja vastab teistes liikmesriikides asuvate klientide omaalgatuslikele taotlustele (tuntud ka kui passiivne müük). See on oluline teema, sest asukohapõhise tõkestuse määruse kohaldamisala laiendamise tegelik mõju hakkaks olenema litsentsimistavadest ja vajalike õiguste võimalikest tõlgendustest. Selles aruandes määratakse kindlaks mõned suundumused, võimalused ja probleemid, mis tuleneksid määruse kohaldamisala laiendamisest nendele teenustele, sealhulgas audiovisuaalsele ja muule kui audiovisuaalsele sisule, ja mida hinnatakse läbivaatamisklauslis osutatud asjaolude, sealhulgas vajalike õiguste tingimuse põhjal. Aruanne tugineb erinevatele analüütilistele uuringutele ja andmeallikatele, mida on täpsemalt analüüsitud lisatud talituste töödokumendis. Selles arutatakse järgmist: i) tarbijate ootused/nõudmised; ii) valikuvõimaluste ja hinnaga seotud mõju tarbijatele; ning iii) mõju erinevatele tegevusvaldkondadele. Samuti võetakse selles arvesse reguleerivaid ja litsentsimisraamistikke ning dünaamilist mõju, mis kõik on keerulise ja kiirelt muutuva loomemajanduse jaoks eriti olulised. Samal ajal ei saanud analüüsis uurida kriisi mõju autoriõigusega kaitstud sisu valdkondadele, kuna kättesaadavad tõendid puudutavad COVID-19 kriisi puhkemisele eelnevat ajavahemikku. Muusika Andmetest nähtub, et tarbijate ootused seoses piiriülese juurdepääsuga muusikasisule – ja huvi selle vastu – on suurenenud, kuigi ELis on jätkuvalt valdav omamaine tarbimine. Tellimuspõhised ärimudelid moodustavad muusikavaldkonnas nüüd 85 % tuludest. Mitmed kogu ELi hõlmavad teenuseosutajad koos üksikute riigisiseste teenuseosutajatega tegutsevad kõigis liikmesriikides ja pakuvad suuri katalooge. Eelkõige on suured, eri liikmesriikide lõikes üle 90 % kattuvusega kataloogid kogu ELi hõlmavatel teenuseosutajatel. Teisisõnu ei ole liikmesriikide lõikes saadaoleva muusikavaliku mõistes olulisi erinevusi. Olemasolevad asukohapõhise tõkestuse tavad on selles valdkonnas seega mõeldud peamiselt hinnaerisusstrateegiate rakendamiseks eri liikmesriikides ning nende puhul on märgata järjekindlat süsteemi, mis põhineb sellistel teguritel nagu erinev nõudlus ja ostujõud. Kättesaadavatest andmetest nähtub, et peamine ajend, mille pärast tarbijad teenust vahetavad, tundub olevat hind. Kui määrust laiendataks, väheneks seeläbi praeguste hinnaerisusstrateegiate jätkusuutlikkus ning suuremahuline üleminek teises liikmesriigis odavamalt osutatavale samale teenusele võib avaldada märkimisväärset mõju muusika voogedastusteenuse tuludele. Tõenäoliselt reageerivad teenuseosutajad hindade ühtlustamisega ja arvatavasti ka eri riikides aktiivselt pakutavate teenuste eristamisega. Kättesaadavate andmete alusel näib hindade suurema ühtlustatuse mõju dünaamilisele heaolule (nii ettevõtete kui tarbijate puhul) olevat praeguse seisuga ebaselge. Hindade mis tahes võimalikku langust suure nõudlusega riikides (ja tarbimise suurenemist nendes riikides) võidakse enam kui kompenseerida hindade tõstmise ja tarbimise vähenemisega väikese nõudlusega riikides. Neid järeldusi näivad lisaks toetavat täiendavad tõendid liidu riikide vaheliste tegevusvaldkonna arenguga seotud struktuuriliste lünkade kohta, mis avaldavad mõju muusika ekspordile ja selle piiriülesele tarbimisele. E-raamatud Piiriülese juurdepääsu nõudlus näib e-raamatute puhul olevat muude sisuteenustega võrreldes väike. Turustruktuurist paistab, et sellega tegelevad mõned kogu ELi hõlmavad platvormid koos paljude väiksemate riigi- ja piirkonnasiseste raamatumüüjatega/jaemüüjatega, kes pakuvad e-raamatuid sageli täienduseks oma füüsilisele müügile, vaatamata piiratumale nõudlusele ja väiksematele marginaalidele. Määruse laiendamisel e-raamatutele võib teatavate riikide mõne teenuseosutaja puhul märkimisväärselt suureneda piiriüleselt juurdepääsetavate raamatute arv üksikkataloogides (nt iTunesi kataloogi puhul suurenemine kuni 40 % mõnes riigis) ning paraneda juurdepääs väiksematele/riigisisestele raamatumüüjatele. Ei ole aga selge, kas see ka tegelikult suurendaks tarbijatele eri teenuseosutajate / kogu ELi hõlmavate ja riigisiseste raamatupoodide kaudu juba saadaolevate raamatute valikut. Selles sektoris iseloomustab tarbijate nõudlust suhteliselt suur keeletundlikkus ning suhteliselt väike hinnatundlikkus välismaiste teenuste suhtes. Koos hinnaerinevuste piiratuma mõjuga selles sektoris ja kataloogide (mis on erinevate teenuseosutajate kaudu juba riigis saadaval) mittevälistavusega toetab see järeldust, et määruse laiendamisel võib olla tarbijatele soodne, kuigi tõenäoliselt piiratud mõju, peamiselt piiratud hinnalanguse tõttu. Lisaks kehtivad mõnedel riiklikel turgudel õigusaktid, millega määratakse raamatuhinnad, ja see võib kõnealust mõju veelgi piirata, aga samas suurendada nõuete täitmisega seotud kulusid. Arvestades aga tegevusvaldkonna struktuuri, on negatiivne mõju (suurema hinnakonkurentsi tõttu, aga eelkõige nõuete täitmise suuremate kulude tõttu) tõenäoliselt eriti kahjulik väiksematele raamatumüüjatele. See mõju avalduks palju väiksemas turuosas ja e-raamatute müügist saadavas marginaalis, kuid suhteliselt suuremates piiriülese müügi tegevus- ja nõuete täitmise kuludes.

Mängud/tarkvara Praegustel andmetel näib piiriülese juurdepääsu nõudlus mängudele ja eeskätt tarkvarale väike, eriti muude sisuteenustega võrreldes. Videomängude (nt arvuti-, mobiili- ja konsoolimängud) piiriülene kättesaadavus, vähemalt suuremate kogu ELi hõlmavate teenuseosutajate, näiteks rakenduste poodide või arvuti-/konsooliplatvormide kaudu, on erinevate internetipõhiste mänguökosüsteemide lõikes erinev. Nagu ka e-raamatute puhul, on riigisisesed mängude kataloogid ELis veidi erinevad, eriti mis puudutab konsoolimänge ja mõnesid liikmesriike. Nagu muusika puhulgi, põhinevad videomängude turustustavad suuresti mitteterritoriaalsel ja mitteainuõiguslikul litsentsimisel, vastupidiselt muudele sisuteenustele. Piiriülese juurdepääsu takistuste eemaldamine võib suurendada üksikkataloogides kättesaadavate kaubaartiklite valikut (Playstationi puhul ligikaudu kuni 17 %, kaalutuna artikli kohaga pingereas). Samas mõjutavad kättesaadavuse lüngad kõigi platvormide puhul peamiselt suhteliselt vähese nõudlusega / madala hinnanguga nimetusi. Kuigi keskmiselt tunduvad liikmesriikide hinnaerinevused väikesed, selgub tõenditest, et määruse laiendamisel videomängudele võib olla tarbijatele mõningane hea mõju, eelkõige tänu väiksematele hindadele ja suuremale müügile. Samas ei tundu teenuseosutajate puhul, et tarbimise võimalik suurenemine teeks hinnalanguse täielikult tasa. Seetõttu võib oodata arendajate/väljaandjate tulude võimalikku vähenemist. Üldine mõju heaolule (kui võtta kokku mõju tarbijale ja teenuseosutajale) võib olla veidi positiivne, vähemalt lühemas perspektiivis. Aga halb mõju võib olla suurem arvutimängude turustamisega tegelevate väiksemate ja/või riigisiseste turustajate puhul (sest väljaandjate otsemüük toimub paralleelselt kogu ELi hõlmavate platvormide tegevusega), kellel on piiriülesel müügil väiksem turuosa, aga suuremad suhtelised tegevuskulud. Samuti tuleks kaaluda mõnede mängupõhiste riiklike läbipaistvusnõuete (näiteks vanusepiirangud) mõju. Audiovisuaalteenused (AV-teenused) Audiovisuaalteenuste puhul on jätkuvalt valdav omamaine tarbimine, nõudlus piiriüleseks juurdepääsuks audiovisuaalteenustele näib aga olevat suurim autoriõigusega kaitstud sisu teenuste puhul. Samuti nähtub tõenditest, et see nõudlus suureneb, isegi kui see on praegu veel üsna piiratud – 9 % internetikasutajatest on proovinud piiriüleselt pääseda ligi audiovisuaalsele sisule ja sellisest juurdepääsust on huvitatud 31 %. Sellisest võimalikust piiriülesest nõudlusest hoolimata on internetipõhise audiovisuaalse sisu (eelkõige filmide ja seriaalide) kättesaadavus ELis väga piiratud (EL 27 puhul keskmiselt 14,1 %). Kataloogid on saadaolevate nimetuste ning sageli ka keeleversioonide mõttes väga killustatud, nii et väiksemate riikide tarbijad pääsevad üldjoontes juurde vähemale sisule. Osaliselt tuleneb see olukord turustustavadest, mis põhinevad suuresti audiovisuaalvaldkonna territoriaalsel ja ainuõiguslikul litsentsimisel, et suurendada tootmise rahastamist. Samas võib see tuleneda ka kaubandustavadest, mis jaotavad ühtse turu segmentideks piki riigipiire. Audiovisuaalse sisu piiriülene kättesaadavus on riigisiseste teenuseosutajate kataloogide puhul väga vähene ning selline sisu jääb teistes liikmesriikides enamjaolt kättesaamatuks. Ka suured, enamasti USAs asuvad kogu ELi hõlmavad teenuseosutajad pakuvad eri liikmesriikides erinevaid katalooge, kuigi nende oma toodang on liikmesriikides kergemini kättesaadav. Viimastel aastatel on EL hõlbustanud piiriülest juurdepääsu audiovisuaalsele sisule, tegeledes teatavate autoriõigustega seotud takistustega sisu jagamisel. Näiteks kaasaskantavust käsitleva määrusega võimaldatakse ELis reisivatel tarbijatel pääseda jätkuvalt ligi nende tellitud tasulisele teenusele. Piiriülest juurdepääsu teatavatele televisiooniteenuse osutajate internetiteenustena pakutavatele telesaadetele hõlbustatakse televisiooni ja -raadiosaadete veebiülekandeid käsitleva direktiiviga. Teisest küljest, arvestades, et asukohapõhist tõkestust käsitleva määrusega iseenesest ei mõjutata autoriõiguse õigusakte, võib selle kohaldamisala audiovisuaalsektorile laiendamise mõju oleneda litsentsimistavadest. Eelkõige eeldatakse tegevusvaldkonna litsentsimistavade juures üldiselt, nagu tähendaks vajalike õiguste olemasolu seda, et sisu turustajal peavad olema õigused eri riikide jaoks, kus sisu tehakse kättesaadavaks, ning et see kehtiks ka passiivse müügi kohta (st kui teenust tarbija riigis aktiivselt ei reklaamita). Seega oleks selles olukorras määruse kohaldamisala laiendamisel uute internetipõhiste audiovisuaalteenuste piiriülesele juurdepääsetavusele väga väike mõju. Põhjuseks on see, et tootjad jätkaksid litsentsitud õiguste ulatuse piiramist ning nad võivad isegi olla motiveeritud seda tegema, et takistada määruse kohaldamist litsentsitud turustajate suhtes. Selles kontekstis tähendab määruse laiendamine audiovisuaalsektorile, et tarbijad vahetaksid teenuseosutajat peamiselt hinnaga seotud põhjustel (st otsides odavamaid pakkumisi sisule/teenustele, millele neil juba on juurdepääs) ning peamiselt kogu ELi hõlmavate teenuseosutajate eri versioonide piires. Lühiajaliselt võib see tänu tarbijatepoolsele võimalikule hinnaarbitraažile tuua kaasa üleüldise veidi positiivse mõju heaolule, kuigi seejuures ei ole võimaliku leevendusstrateegiana välistatud teatav teenuseosutajate poolne hindade ühtlustamine. Samal ajal võib tegevusharu tulude võimalik kaotus tuua keskpikas perspektiivis kaasa tõenäoliselt negatiivse dünaamika loome-, rahastamis-, tootmis- ja levitamisturgudel koos seonduva mõjuga heaolule, seda ka seoses kultuurilise mitmekesisusega. Praegune kohtupraktika autoriõigusi käsitlevate õigusaktide tõlgendamise valdkonnas ei ole siiski ammendav ning mõned teemad on Euroopa Kohtus alles menetlemisel. Kui turustajatel ei oleks vaja lisalitsentse, et vastata omaalgatuslikele taotlustele üksiktarbijatelt väljaspool territooriume, kus nad aktiivselt teenust osutavad, mõjutaks see mõjuanalüüsi. Sel juhul suurendaksid määruse laiendamisest tulenevat piiriülest nõudlust tarbijad, kes otsivad uut sisu või keeleversioone, mis nende liikmesriigis ei ole kättesaadavad, aga mitte tingimata odavamat hinda. Uuringu eeldustel võivad internetipõhiste teenuseosutajate (vähemalt suurimate) kogutulud sellise stsenaariumi puhul tegelikult hoopis suureneda, sest kohalik sisu leiaks piiride taga uusi huvilisi. Kuigi turu kõnealune laienemine võib kaasa tuua üldise positiivse mõju heaolule, on sellise laienemise mõju tegevusvaldkonna struktuurile, eri turuosalistele ja eri liikmesriikidele palju keerulisem ennustada ning vaja on põhjalikumat hindamist. Näiteks on jätkuvalt ebakindel, milline mõju on litsentside omadustel. Ühest küljest võib määruse laiendamine tuua kaasa kogu ELi hõlmavate ainuõiguslike litsentside arvu suurenemise, mis võib avaldada mõju asjaomaste turgude struktuurile. Aga teisest küljest võib see ka stimuleerida selliseid litsentsimistavasid, milles keskendutakse nõudluse keele- ja kultuurierinevustele, võimaldades samas levikut eri territooriumidel. Üldiselt on tegevusvaldkonna laiemas analüüsis oluline võtta arvesse, et see tegevusala muutub kiiresti. Majanduslikus mõttes tähendab see, et kaaluda tuleb nii lühi- kui ka pikaajalist mõju, nt hinnates investeerimisstiimuleid, kusjuures sisu rahastamises ja turustamises on oluline osa erinevatel ärimudelitel ja turustusahelatel. Näiteks eeldatakse, et voogedastuse tellimused kasvavad tulevikus stabiilselt edasi ning suureneb ka nende üleilmsete ja riigisiseste platvormide arv, mis teevad suuri investeeringuid kohalikku sisusse ja turustavad seda piiriüleselt, sealhulgas ka partnerluslepingute kaudu. Muud sektorid Komisjon on uurinud muid tegevussektoreid, mida määrusega ei hõlmata, et hinnata võimalikke põhjendamatuid (kauplejate kohaldatavaid) piiranguid, mida saaks määruse abil lahendada. Transpordi puhul on diskrimineerimiskeelu põhimõte juba sätestatud olemasolevates sektoripõhistes ELi õigusaktides või reisijate õigusi käsitlevates õigusaktides, mille üle peetakse praegu läbirääkimisi raudteede valdkonnas. Aastal 2019 tehtud kontrollostu-uuringu andmetest nähtub, et asukohapõhine tõkestus eri transpordivaldkondades (õhu-, bussi-, raudtee- ja meretransport) on pigem harv, kuigi veidi rohkem esineb seda raudtee- ja meretranspordi puhul. Siit nähtub vajadus tagada, et kaasseadusandjad kiidaksid kiiresti heaks diskrimineerimisvastase sätte, mille kohta on tehtud ettepanek lisada see ümbersõnastatavasse rongireisijate õigusi käsitlevasse määrusesse. Laiemas kontekstis aga ei näi, et praeguses etapis oleks vaja lisada määrusesse transporditeenused. Selle põhjuseks on järgmised asjaolud: i) asukohapõhise tõkestuse harv esinemine transpordisektoris; ii) konkreetsete diskrimineerimisvastaste sätete olemasolu muudes sektoriomastes õigusaktides (õhu-, mere- ja bussitransport, sh kaugsõiduliinid); iii) tulevane seadusandlik algatus raudteetranspordi kohta ja iv) liikmesriikides kehtivate avalike teenuste osutamise kohustuse võimalik mõju. Finants-, telekomi- ja tervishoiuteenustel on kõigil eriomadused, mida tuleb võtta arvesse aruteludes selle üle, kuidas vabaneda võimalikest põhjendamatutest takistustest piiriülesel juurdepääsul nendele teenustele. Näiteks võivad teenuse piiriülese osutamisega kaasneda sektoripõhised järelevalvenõuded või selle suhtes võidakse kohaldada valdkondlike õigusaktidega nõutavaid või lubatavaid kaitsemeetmeid ja lisakontrolle, nii et sellise horisontaalse õigusakti nagu kõnealuse määruse lauslaiendamine ei tundu olevat põhjendatud. 4.Komisjoni järelmeetmed Praeguses etapis on komisjoni esialgne seisukoht, et veel on liiga vara hinnata kehtiva määruse rakendamise kõiki otseseid ja kaudseid mõjusid ning teha kindlaks vastavaid parandusettepanekuid. Aeglasele rakendamisele vaatamata nähtub siin teatatud esialgsest heast mõjust, et lähitulevikus võivad tulemused järjest paraneda, eeskätt tänu paremale jõustamisele liikmesriikides. Lisaks tuleks järgmise 12–18 kuu jooksul seirata mis tahes võimalikke sünergiaid muude digitaalse ühtse turu meetmetega, millega parandatakse klientide juurdepääsu pakkumistele. Samuti on vaja veel hindamist ja kaalumist määruse mis tahes laiendamisel elektrooniliselt osutatavatele teenustele, millega antakse juurdepääs autoriõigusega kaitstud sisule. Analüüsist nähtub, et nendes sektorites põhjustavad asukohapõhist tõkestust erinevad tegurid ja turudünaamika ning et tõenäoliselt avaldab määruse laiendamine eri valdkondades erinevat mõju. Mis tahes hea mõju, eelkõige tarbijatele, oleneb suuresti autoriõigusega seotud litsentsimise tavadest ja viisidest, mis väärivad täpsemat analüüsimist. Eriti puudutab see audiovisuaalsektorit, kus sisu kättesaadavuse mõttes võib tõepoolest toimuda asjakohane paranemine. See toetab vajadust uurida komisjoni tulevases meedia- ja audiovisuaalvaldkonna tegevuskavas tarbijate juurdepääsu sisule, eriti audiovisuaalsele sisule, ning vaadelda seda kogu tegevusvaldkonna taastumise ja muutumise laiemas kontekstis. Komisjon peab sidusrühmadega dialoogi, selgitamaks välja, kuidas aidata kaasa audiovisuaalse sisu paremale levikule kogu ELis ja samas soovitada meetmeid tegevusvaldkonna taastumiseks. Samuti jätkab komisjon oma pingutusi teiste tegevusvaldkondade, näiteks muusikasektori jätkusuutlikkuse toetamisel spetsiaalse algatuse „Music Moves Europe“ raamistikus, mille aluseks on lõimitud käsitlus Euroopa toetusest sellele tegevusvaldkonnale. Senikaua on komisjoni jaoks esmatähtis kaotada olemasolevad takistused ja teha lõpp klientide diskrimineerimisele. Tehakse ettepanek võtta järgmised vahetud järelmeetmed.