– tagada, et need seadmed – juhul kui nad toetavad kiirlaadimist – kasutaksid vähemalt sama laadimise sideprotokolli;

Käesoleva ettepaneku eesmärk on vältida turu killustumist seoses laadimisliideste ja laadimise sideprotokollidega, et suurendada tarbijate jaoks mugavust ja vähendada elektroonikaromude teket. Eelkõige tuleks ettepaneku kohaselt teha järgmist:

Selleks et saavutada lõppeesmärk, milleks on ühtne laadija, ning eeltingimusena mõjukaks ja tegelikuks eraldamiseks leiti kolmes toetavas uuringus, et raadioseadmed peavad sisaldama ühtlustatud laadimisliidest raadioseadme küljes (juhtmega laetavate raadioseadmete puhul laadimispistik), laadimise minimaalset koostalitlusvõimet ühtlustatud laadimise sideprotokolli kaudu ning üksikasjalikku teavet raadioseadme laadimisnõuete kohta.

Komisjoni kohandatud 2020. aasta tööprogrammis on konkreetselt märgitud, et esitatakse uus ettepanek mobiiltelefonide ja muude sarnaste raadioseadmete kategooriate või klasside ühtsete laadijate kohta.

Euroopa Parlament võttis 2020. aasta jaanuaris vastu resolutsiooni, milles kutsus üles võtma kiiresti vastu mobiiltelefonide ühtse laadija standardi, et vältida siseturu edasist killustumist. Täpsemalt kutsuti resolutsioonis komisjoni üles võtma vajaduse korral vastu seadusandlik meede, et luua ühtne laadija. Samuti kutsus parlament komisjoni üles tagama, et tarbijad ei oleks enam kohustatud ostma iga uue raadioseadmega uut laadijat ning et eraldamismeetmed (mis seisnevad lõppkasutajale raadioseadme tarnimises ilma laadimisseadmeta) tuleks kehtestada koos ühtse laadimislahendusega, sest vastasel juhul ei saavutataks eesmärki vähendada aastas toodetavate laadimisseadmete hulka ja vähendada elektroonikajäätmeid (elektroonikaromusid).

Sellega seoses algatas komisjon 2018. aastal mõjuhinnangu võimaliku ettepaneku kohta, mille eesmärk on rakendada ühist lahendust mobiiltelefonide (ja võimalik, et ka muude sarnaste raadioseadmete kategooriate või klasside) laadimiseks. Kuigi algatuse algne eesmärk oli suurendada tarbijate jaoks mugavust, jõuti uuringus järeldusele, et ühtse laadimisliidese ja laadimise sideprotokolli kehtestamine raadioseadmetele (nutitelefonid, kuid võib-olla ka tahvelarvutid, kaamerad, lugerid jne) tooks kasu tarbijatele ja vähendaks elektroonikajäätmete (elektroonikaromude) hulka, julgustades või kohustades tootjaid laadijaid seadmest eraldama (st tarnima lõppkasutajale raadioseadmeid ilma laadimisseadmeta). Jõuti järeldusele, et ainuüksi laadimisliidese (juhtmega laetavate raadioseadmete puhul on see liides laadimispistik) ühtlustamisega ei õnnestu laadimist täielikult koostalitlusvõimeliseks muuta. Tegelikult on praegu olemas erinevad laadimise sideprotokollid ja need kõik ei taga sama laadimiskiirust, kui kasutatakse teise kaubamärgi laadimisseadet. Lisaks jõuti uuringus järeldusele, et eri liiki raadioseadmete ühtne laadimisseade suurendaks tõenäoliselt tarbijate jaoks üldist kasutusmugavust. Seoses juhtmeta laadimisega (st üldisemalt muu laadimistehnoloogia kui juhtmega laadimine) jõuti uuringus järeldusele, et kui juhtmeta laadimistehnoloogias toimuks läbimurre, võiks see vähendada ühtse liidese põhjendust, sest märkimisväärselt väheneks juhtmega laadimislahenduste üldine tähtsus. Neid järeldusi silmas pidades algatas komisjon ettepaneku tõendusbaasi tugevdamiseks 2020. aasta oktoobris kaks täiendavat uuringut, mis käsitlevad mobiiltelefonide ja muude sarnaste kaasaskantavate elektroonikaseadmete ning juhtmeta laadimistehnoloogia eraldamist.

Alates vastastikuse mõistmise memorandumi kehtivuse lõppemisest 2014. aastal (pärast kahte uuendamist) on Euroopa Komisjon püüdnud edendada uue vabatahtliku kokkuleppe vastuvõtmist. 2018. aasta märtsis, pärast asjaomaste tootjate mitut aruteluvooru ja arvamuste vahetust komisjoniga, esitas tööstus uue vastastikuse mõistmise memorandumi nutitelefonide tulevase ühtse laadimislahenduse kohta. Komisjon ei pidanud uut vastastikuse mõistmise memorandumit siiski rahuldavaks, sest see ei ole kooskõlas ELi ühtlustamiseesmärkidega, millega püütakse piirata mobiiltelefonide ja muude sarnaste raadioseadmete laadimislahenduste (nii laadimisliideste kui ka laadimise sideprotokollide) killustatust. Esitatud uue vastastikuse mõistmise memorandumiga võimaldati jätkuvalt tootjapõhiseid lahendusi (tootjaspetsiifilised ühendused), mida komisjon ei pea enam õigustatuks, võttes arvesse USB-C liidese kasutuselevõtust tulenevaid tehnilisi eeliseid.

Komisjoni taotlusel leppisid suuremad mobiiltelefonide tootjad 2009. aasta juunis kokku, et kirjutavad alla vastastikuse mõistmise memorandumile ELis müüdavate andmesidevõimalusega mobiiltelefonide laadijate ühtlustamise kohta. Allakirjutanud leppisid kokku, et töötatakse välja ühtne spetsifikatsioon, mis põhineb USB 2.0 mikro-B liidesel ja võimaldab turule lastavate mobiiltelefonide laadijate täielikku ühilduvust.

Ettepanek on seotud komisjoni ringmajanduse tegevuskavaga, milles kuulutatakse välja algatused, mis mõjutavad toote kogu olelusringi, nt on suunatud nende kavandamisele, ringmajanduse protsesside edendamisele ja säästva tarbimise propageerimisele, ning mille eesmärk on tagada, et kasutatud ressursse hoitakse ELi majanduses võimalikult kaua.

Kõigi variantide puhul on võimalik kitsas kohaldamisala (hõlmab ainult mobiiltelefone) või laiem kohaldamisala (hõlmab ka teatavaid seadmeid, mille laadimisomadused on võrreldavad mobiiltelefoni omadega). Eelistatud poliitikavariant on variant 5 laia kohaldamisalaga, sest see tähendab kõige õiglasemat tasakaalu kõigi eesmärkide vahel ning pakub kasu enamikule sidusrühmadele ja keskkonnale.

Direktiivi põhjenduses 12 on märgitud, et raadioseadmete ja tarvikute, näiteks laadijate koostalitlusvõime muudab raadioseadmete kasutamise lihtsamaks ning vähendab tarbetute jäätmete teket ja kulusid.

•Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

Komisjon algatas mõju hindamise uuringu, mida toetasid kolm uuringut võimaliku õigusakti ettepaneku kohta, mille eesmärk on: kaotada killustatus ja suurendada tarbijate jaoks mugavust; vähendada elektroonikaromude teket; vaadata tulevikku ja jälgida tulevaste laadimistehnoloogiate (nt juhtmeta laadimine) olukorda, et hoida ära killustatust, takistamata innovatsiooni. Kolm toetavat uuringut on järgmised: mõju hindamise uuring mobiiltelefonide ja võib-olla ka muude väikeste ja keskmise suurusega kaasaskantavate seadmete laadimise ühtse lahenduse kohta (edaspidi „esimene uuring“); mobiiltelefonide ja muude sarnaste seadmete jaoks kasutatavate juhtmeta laadimistehnoloogiate olukorra hindamine (edaspidi „teine uuring“); ning mõju hindamise uuring laadijate seadmetest eraldamise kohta (edaspidi „kolmas uuring“).

•Mõjuhinnang

Esimeses toetavas uuringus leiti, et 2009. aasta vastastikuse mõistmise memorandum oli tõhus laadimislahenduste (nii laadimisliidese kui ka laadimise sideprotokollide) ühtlustamisel ja tarbijate mugavuse suurendamisel. See ei aidanud aga laadimislahendusi täielikult ühtlustada. Samuti jäi valdavas osas saavutamata eraldamine, kuna vaid mõned liidu tootjad pakuvad tarbijatele võimalust osta telefon ilma laadimisseadmeta; see piirab eeldatavat keskkonnakasu.

Esimeses uuringus leiti, et enamik mobiiltelefonilaadijaid käsitlevas komisjoni avalikus konsultatsioonis osalenud ELi kodanikke olid rahulolematud (41 %) või väga rahulolematud (22 %) „praeguse olukorraga seoses mobiiltelefonilaadijate ja nende sujuva omavahelise ühendamisega“ ning 76 % nõustus või nõustus täielikult, et olukord põhjustab mobiiltelefonikasutajatele ebamugavusi. Samuti paistis, et vastajad toetavad ühtset laadijat. 63 % vastajaid pooldas seda, et liit kasutaks oma regulatiivset õigust laadija kohustusliku standardi kehtestamiseks, 31 % aga leidis, et liit peaks edendama kogu tööstusharu hõlmavat kokkulepet. Ainult 6 % küsitletud kodanikest arvas, et liit peaks hoiduma igasugusest sekkumisest. Avaliku sektori asutused, vabaühendused ja tarbijaorganisatsioonid väljendasid samuti toetust ühtsele laadimislahendusele.

Esimeses uuringus leiti ka, et laadimisseadmete tootmiseks kasutatava tooraine tarbimisel on keskkonnamõju ning mõju elektroonikaromude tekkele toote olelusringi lõpus. Uuringus antud hinnangu kohaselt tekitasid mobiiltelefonide laadimisseadmed 2018. aastal ligikaudu 11 000 tonni elektroonikaromusid ja sellega seotud olelusringi heitkogused olid ligikaudu 600 ktCO2e. Eeldatakse, et need kogused lähiaastatel suurenevad, tingituna peamiselt raskemate kiirlaadijate eelistamisest.

Uuringus viidatakse veel ühele olulisele tehnoloogilisele arengule: elektrilise kontakti vaba (juhtmeta) laadimine. See tehnoloogia põhineb laadimisliidesel, mis ei kasuta spetsiaalset laadimispistikut (erinevalt raadioseadmetest, mida laaditakse juhtmega). Alates juhtmeta laadimist võimaldavate telefonide turule toomisest on nende kasutus tarbijate seas pidevalt kasvanud. Aastatel 2016–2018 suurenes nende müük kuus korda ja ulatus ligikaudu 44 miljoni telefonini, mis moodustas 2018. aastal ligikaudu 28 % müügist. Selliste laadijate tõhususnäitajate tõttu ei nähta seda tehnoloogiat praegu siiski juhtmega laadimise asendajana. Lisaks sellele, arvestades juhtmeta laadimise ja tavapärase juhtmega laadimise kooseksisteerimist, on elektroonikaromude vähendamise potentsiaal piiratud, kuna juhtmeta laadimisseadmetes kasutatakse rohkem materjale kui juhtmega laadijates.

Esimeses uuringus käsitleti ka seda, mil määral võiks ühtset laadijat puudutav algatus toetada praegust vabatahtlikku eraldamist (s.t tootjad pakuvad telefone ilma laadimisseadmeteta), et tagada keskkonnakasu ja anda klientidele valikuvõimalus. Jõuti järeldusele, et selline algatus koos muude eraldamist stimuleerivate meetmetega võib aidata kaasa ELi keskkonnaeesmärkide saavutamisele. Mida kõrgem eraldamise määr, seda suurem kasu keskkonnale ja tarbijatele (kulude kokkuhoiu ja mugavuse mõttes).

Teise uuringu kohaselt on juhtmeta laadimine endiselt arenev tehnoloogia, kus laadimisliideste killustatus on väike ja laadimislahenduste koostalitlusvõime hea, mistõttu tundub ennatlik kehtestada selle tehnoloogia suhtes kohustuslikud nõuded. Kuna aga tehnoloogia areneb ja seda kasutatakse üha rohkemate toodete puhul, võib killustatus tekkida, kui kasutatakse erinevaid laadimisliideseid ja laadimise sideprotokolle.

Kolmanda uuringu kohaselt sisaldavad eraldamise valikud väga selgeid ja ilmseid kompromisse, eelkõige keskkonnakasu ning rahalise kulu ja tarbijate mugavuse vähenemise vahel. Enamik sidusrühmade küsitlusele vastanutest (avaliku sektori asutused, kodanikuühiskonna organisatsioonid ja eraisikud) eelistas võimalust kohustada tootjaid ja turustajaid andma klientidele võimaluse valida, kas osta koos uue mobiiltelefoniga ka uus väline toiteallikas ja/või kaabel või mitte. Kuus vastajat kümnest leidis siiski, et igal mobiiltelefonitootjal või turustajal peaks olema vabadus valida, kuidas nad oma telefone ja laadijaid müüvad (st mida jaemüügikarpi lisada).

Kolmandas uuringus märgiti, et alates 2020. aasta oktoobrist on mõned tootjad (kellel on kokku 30–40 % turuosa) teatanud väliste toiteallikate (ja muude tarvikute) eemaldamisest teatavate uute mudelite jaemüügikarbist. Teised kaaluvad eri võimalusi ja tundub väga tõenäoline, et vähemalt mõned neist hakkavad lähitulevikus pakkuma ka eraldatud lahendusi. Need tootjad, kes on teinud suuri investeeringuid oma laadimistehnoloogiasse, tunduvad aga vähem huvitatud, kuna nende koos müüdavate telefonide ja väliste toiteallikate kiirlaadimisvõime on nende turundusstrateegia oluline osa. Kuid tootjad, kes on sellised lahendused välja töötanud, ei suuda tõestada, et selle põhjuseks on areng ja mitte see, et nende lahendus blokeerib või piirab teiste laadijate kasutamise tõhusust.

Ühtne laadimisliides raadioseadme küljes (juhtmega laetavate raadioseadmete puhul laadimispistik), laadimise minimaalne koostalitlusvõime laadimise ühtlustatud sideprotokolli abil ning teave raadioseadme laadimisnõuete kohta on seetõttu mõjusa ja sisulise eraldamise eeltingimused.

Teostati mõjuhinnang, milles uuriti poliitikavariante, mis ühendavad kolme (3) eri meedet: a) raadioseadme laadimisliidese ühtlustamine; b) raadioseadme laadimise asjakohase sideprotokolli toetamine ja tarbijate teavitamine laadimiskiirusest; ning c) vähemalt eraldatud lahenduse turul kättesaadavaks tegemine.

Kõigi variantide puhul on võimalik kitsas kohaldamisala (st ainult mobiiltelefonid) või laiem kohaldamisala (teatavad seadmed, mille laadimisomadused on võrreldavad mobiiltelefoni omadega). Eelistatud poliitikavariant on 5. variant koos laia kohaldamisalaga, sest see sisaldab kõige õiglasemat tasakaalu kõigi eesmärkide vahel ning pakub kasu enamikule sidusrühmadele ja keskkonnale.

5. poliitikavariandiga loodetakse saavutada keskkonnakasu, vähendades kasvuhoonegaaside heidet ligikaudu 180 ktCO2e aastas, materjalikasutust umbes 2 600 t aastas ja elektroonikaromusid 980 t aastas. Väliste toiteallikate eraldamine aitab sellele kõige rohkem kaasa tänu väiksemale loodusvarade kaevandamisele ning laadijate tootmisele, transpordile, kasutamisele ja äraviskamisele.

Mis puudutab mugavust tarbijate jaoks, siis eelistatud variandiga tagatakse ühtse liidese abil koostalitlusvõime ja laadimiskiirus, vähendatakse eraldiseisvate väliste toiteallikate ja kaablite müüki ning edendatakse nende korduskasutamist. Laadimisliidese ühtlustamise puhul piisab raadioseadmetele kohustusliku USB-C laadimispistiku kehtestamisest, et leevendada ebamugavusi, millega puutuvad kokku tarbijad, kes ei saa oma seadet laadida, sest nende käsutuses ei ole ühilduvat laadijat. See tähendab ka tarbijate kulutuste vähenemist neile toodetele ligikaudu 250 miljoni euro võrra aastas.

Eelistatud variant peaks suurendama ettevõtjate käivet kokku 105 miljoni euro võrra aastas. Jaemüüjate ja turustajate käibe kasv (457 miljonit eurot aastas), kui laadimisseadmed ei ole jaemüügikarpi lisatud, mistõttu ostetakse neid sagedamini eraldi, kaalub üles negatiivse mõju seadmetootjate käibele (352 miljonit eurot aastas), mis tuleneb ühtse pistiku rakendamisest, ning samuti väliste toiteallikate tootjate kasumi vähenemise.

Selliste tootjate otseseid kulusid, kes ei kasuta ühtset pistikut ja peavad oma seadmed ümber projekteerima, leevendatakse üleminekuperioodiga ja seetõttu peetakse neid ebaoluliseks. Selliste tootjate otsesed kulud, kes praegu kasutavad oma kiirlaadimisprotokolle, mis ei ühildu ühtse lahendusega, on hinnanguliselt 30 miljonit eurot. Kaudseid kulusid on raske hinnata (kuna tootjad ei soovi sellist teavet avaldada) ja need tulenevad üksnes selliste tootjate litsentsitasude kaotusest, kes ei kasuta toodetel ühtset pistikut.