Valeväljakutsete osakaal hädaabikõnede koguarvus on liikmesriigiti jätkuvalt väga erinev, ulatudes Kreekas 78 %ni. Mõned liikmesriigid ei luba helistada SIM-kaardita telefonidelt, et vähendada selliste valeväljakutsete ohtu, mis võivad koormata häirekeskuste süsteemi. Samas on ligipääs hädaabiteenistustele SIM-kaardita telefonidelt lubatud enamikus liikmesriikides (19) ja Islandil.

Mobiiltelefonide, eriti nutitelefonide üha suurem levik näitab, et mobiilsidevõrkudes on tähtis tagada takistusteta ligipääs hädaabiteenustele. Samuti näitab see, et nii võrgust kui ka lõppkasutaja mobiiltelefonist lähtuvate andmete ja funktsioonide koguse kasv võib tõhustada hädaolukorra sidet (nt helistaja asukoht, teksti- ja videovõimalused puuetega lõppkasutajatele, vertikaalne asukoht (z-telg) ja muud asjakohased andmed).

Riikides, kus igal hädaabiteenistusel on oma häirekeskus, tuleks tagada, et numbrile 112 tehtavad kõned suunatakse kiiresti edasi ja nendega tegelevad kõige asjakohasemad hädaabiteenistused. Riiklike häirekeskuste süsteemide kõrgetasemeline rakendamine tagab nii numbrile 112 kui ka riigisisestele numbritele tehtavate kõnede omavahel ühendatud ja samaväärse käsitlemise, pakkudes ligipääsu kõigile asjaomastele hädaabiteenistustele. Sellistes süsteemides tuleks rakendada suunamisfunktsiooni, mis vastab praegusele tehnoloogia tasemele ja tagab, et kogu hädaolukorra sidega – kõned, tekstipõhine side, videod, sealhulgas võrgust sõltumatult elektroonilise side teenuse pakkujalt tulev side – tegeleb kõige asjakohasem häirekeskus ja hädaabiteenistus.

Numbrile 112 tehtud kõnede arv oleneb sellest, kui teadlikud on lõppkasutajad numbri 112 olemasolust, kuid ka riigisisese varasema hädaabinumbri olemasolust lisaks numbrile 112. Liikmesriikides, kus on veel olemas riigisisene hädaabinumber, oleneb numbri 112 kasutamine häirekeskuste süsteemi töökorralduse tulemuslikkusest.

112 on ühtne hädaabinumber Eestis, Madalmaades, Maltal, Portugalis, Rootsis, Rumeenias, Soomes ja Taanis ning EMP riikidest Islandil. Siiski tehakse neis riikides vaid 20 % kõigist ELis numbrile 112 tehtavatest kõnedest. Enamik kõnedest numbrile 112 tehakse liikmesriikides, kus kasutatakse endiselt ka riigisisest hädaabinumbrit. Nendes liikmesriikides on Euroopa ühtse hädaabinumbri kasutamise määr väga erinev, alates 9 %st Prantsusmaal kuni 99 %ni Bulgaarias.

Liikmesriikidel paluti arendada mitme näitaja jälgimiseks vajalikud mõõtevahendid, et esitada hädaabinumbri 112 süsteemide toimimise kohta täpsed andmed. Kui aruandes liikmesriike seoses kvalitatiivse või kvantitatiivse hindamisega ei nimetata, tähendab see, et asjaomaseid andmeid komisjoni talitustele ei esitatud. Üksikasjalikud statistilised andmed on esitatud käesoleva aruande lisades.

Kuigi lõppkasutaja käitumine ja võrguprobleemid mõjutavad nii vastamisaega kui ka kõnede katkemise määra, on alternatiivsete ligipääsuvahendite kaudu tehtud hädaabikõnede ja hädaolukorra side käsitlemise tulemuslikkus riikliku häirekeskuste süsteemi korralduse ja võimekuse seisukohast otsustava tähtsusega. Häirekeskuste süsteemi vastupidavuse tagavad häirekeskuste liiasusnõuded. Suured hädaolukorrad, näiteks loodusõnnetused, terrorirünnakud ja viimasel ajal COVID-19 kriis, on näidanud, kui tähtis on täita liiasusnõudeid, mis tagavad võimaluse laadida hädaolukorra side liiklus ümber süsteemi teistesse ühendatud häirekeskustesse. Areneva tehnoloogia kasutamiseks võetakse mitmes ELi liikmesriigis kasutusele täielikult internetiprotokollil põhinevad omavahel ühendatud häirekeskuste võrgud, et tagada ressursitõhusus ja eelkõige see, et kõigi hädaabikõnedega tegeletakse tulemuslikult.

21 liikmesriiki, Island ja Norra teatasid, et hädaabiteenistustega ühenduse saamiseks vajalik keskmine vastamisaeg on vähem kui 10 sekundit. Seejuures vastatakse 12 liikmesriigis ja Islandil vähemalt 90 % kõnedele 10 sekundi jooksul.

Asjaomases määruses käsitletakse ainult selliseid uut liiki sõidukeid, mis peavad läbima tüübikinnituse saamise protsessi – seega mitte kõiki uusi sõidukeid –, mistõttu määruse mõju peaks hakkama avalduma alles siis, kui selliste uute sõidukite arv teedel suureneb. Andmed, mille on esitanud 27 liikmesriiki, Island ja Norra, viitavad, et eCall-süsteemi kasutatakse tulemuslikult.

Õnnetuse korral tuleks eCall-kõne sõidukist, mis suudab automaatselt teha hädaabikõne numbrile 112, suunata kõige asjakohasemale häirekeskusele. Liikmesriigid pidid tagama, et nende häirekeskuste süsteem on valmis vastu võtma eCall-kõnesid alates 1. oktoobrist 2017 . Alates 31. märtsist 2018 peaksid autotootjad paigaldama hädaabinumbril 112 põhineva sõidukisisese eCall-süsteemi kõikidesse uut liiki M1-kategooria sõidukitesse (sõiduautod) ja N1-kategooria sõidukitesse (väikesed tarbesõidukid).

Lisaks võimalusele pääseda numbrile 112 helistamise kaudu ligi hädaabiteenustele kasutasid 14 liikmesriiki ja Island kõigile lõppkasutajatele kättesaadavaid hädaolukorra sidet võimaldavaid riiklikke või piirkondlikke rakendusi . Olenevalt ülesehitusest võimaldavad need ligipääsuvahendid lõppkasutajatel jagada häirekeskusega lisateavet ja mobiiltelefonipõhist asukohateavet või tagada tekstipõhine side häirekeskusega. Belgia ja Poola kinnitasid, et hädaabirakenduse tekitatava andmeliikluse mahtu mõõdetakse nullmääraga.

SMSi-põhist hädaolukorra sidet võimaldasid kõigile lõppkasutajatele 13 liikmesriiki ja Island . Numbrile 112 saadetakse hädasõnum kümnes liikmesriigis ja Islandil. Hädaolukorra side SMSide arv erineb märkimisväärselt, jäädes vahemikku paarist sõnumist kümnete tuhandeteni olenevalt sellest, kui palju seda liiki hädaolukorra sidet propageeritakse. Üheksa liikmesriiki ja Island kinnitavad, et hädasõnumi saatmine on tasuta.

Mobiiltelefonipõhise asukohateabe kättesaadavus sõltub selle kasutusulatusest. Mõnes liikmesriigis kasutavad mobiiltelefoni täpse asukohatuvastuse (Advanced Mobile Location ehk AML) lahendust kaks kõige populaarsemat mobiilseadme operatsioonisüsteemi Android ja iOS või ainult üks neist. Seetõttu võib juhtuda, et kuigi riigisisest häirekeskuste süsteemi on täiendatud täpsema asukohatuvastuse andmete vastuvõtmiseks, ei kasutata seda väga täpset asukoha tuvastamise lahendust veel 60–70 % kõnede puhul . Lisaks numbrile 112 helistava lõppkasutaja asukoha tuvastamisele võiksid liikmesriigid lubada kasutada Android-telefonides täpset asukohatuvastust hädaabi SMSide põhjal. Apple’i iOSis ei ole see funktsioon veel kättesaadav.

Teisi liikmesriike külastavad rändlusteenuse lõppkasutajad võivad olla hädaolukorras haavatavamad, sest nad ei pruugi osata oma asukohta täpselt kirjeldada. Kuigi täpse asukohatuvastuse lahendust kasutatakse 19 liikmesriigis, Islandil ja Norras, kinnitas ainult kuus liikmesriiki, et mobiiltelefonipõhine asukohateave on rändlusteenuse lõppkasutajate puhul kättesaadav. Kõik liikmesriigid märgivad, et nad ei suuda tagada, et koduriigi operaator ei võta lõppkasutajalt tasu helistaja mobiiltelefonipõhise asukohateabe edastamise eest. Selle põhjuseks on jurisdiktsiooniga seotud piirangud ja vähene jälgimissuutlikkus.

Nutitelefonide laialdane levik tõhustab hädaolukorra sidet tänu helistaja täpse asukohateabe kättesaadavusele. Euroopa Komisjoni rahastatavas projektis „HELP112 II“ täpse asukohatuvastuse kasutuselevõtmiseks seitsmes liikmesriigis prognoositakse, et kümne aasta jooksul võib täpne asukohatuvastus päästa ELis kokku 8 620–10 530 inimese elu. Lisaks võib täpne asukohatuvastus ELis positiivselt mõjutada 88 360–104 640 inimese elu. Sellise kasuliku mõju saavutamiseks tuleks täpne asukohatuvastus võtta täielikult kasutusele kõigis ELi liikmesriikides, sealhulgas helistaja tasuta täpne asukohateave rändlusteenuse lõppkasutajate puhul, kes teevad ligikaudu 1 % kõigist ELi hädaabikõnedest.

6. Helistaja asukohateabe täpsus ja usaldusväärsus

Universaalteenuse direktiivi artikli 26 lõikes 5 nõutakse, et liikmesriigid kehtestaksid helistaja asukohateabe täpsuse ja usaldusväärsuse kriteeriumid. Lisaks universaalteenuse direktiivi alusel kasutusele võetud võrgupõhistele lahendustele on elektroonilise side seadustiku direktiivi artikli 109 lõikes 6 kehtestatud liikmesriikidele kohustus tagada, et kõige sobivamale häirekeskusele esitatakse nii võrgu- kui ka mobiiltelefonipõhine asukohateave. Jätkuvalt peavad liikmesriigid määrama helistaja asukohateabe täpsuse ja usaldusväärsuse kriteeriumid, vajaduse korral pärast konsulteerimist elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste ametiga (BEREC). Komisjon on võtnud vastu delegeeritud määruse (EL) 2019/320, et toetada elektroonilise side seadustiku direktiivis sätestatud poliitikaeesmärke. Õigusaktiga kehtestatakse turulepääsu tingimusena, et nutitelefonide tootjad peavad hädaolukorra sides avaldama globaalsete satelliitnavigatsioonisüsteemide, vähemalt ELi Galileo ja WiFi andmed. See võimaldab piisavalt täpselt ja tulemuslikult määrata nutitelefoni ja seega seda kaasas kandva isiku asukohta. Õigusakti kohaldatakse alates 17. märtsist 2022.

Võrgupõhine asukohatuvastus

Kõigis liikmesriikides, samuti Islandil ja Norras on püsivõrgust helistaja asukoht liini paigaldamise aadress või helistaja tänava/postkasti/arve aadress.

Kõik liikmesriigid teatasid, et mobiilsidevõrkudest tehtud kõnede puhul on asukoht kärje/sektori tunnus, mistõttu häirekeskuse operaatorile edastatud andmed on väga usaldusväärsed. Teatatud asukoha täpsus jääb vahemikku 500 m kuni 40 km, olenevalt võrgu tihedusest, st kas tegemist on linna- või maapiirkonnaga. Täpsemad mobiilsidevõrgupõhised asukoha tuvastamise lahendused on signaali ajastuse määratlemine (timing advance), signaali sihtkohta ja sealt tagasi kulgemise aeg (round trip time) või sektori ID. Need positsioneerimisviisid muudavad võrgupõhise asukohatuvastuse märgatavalt täpsemaks, mõnel juhul kuni 50 meetrini.

Mobiiltelefonipõhise asukohatuvastuse lahendused

Liikmesriigid teatasid kahe allpool esitatud mobiiltelefonipõhise asukohatuvastuse lahenduse rakendamisest.

a) Täpse asukohatuvastuse (AML) lahendus

Täpse asukohatuvastuse lahendus võib tõsta täpsuse taset kuni 4 000 korda, tagades asukoha määramise kuni 100 m täpsusega . Lahendus ei eira võrgupõhist kärjetunnuse asukohateavet, vaid pigem täiendab seda globaalse satelliitnavigatsioonisüsteemi või WiFi abil saadud mobiiltelefonipõhise asukohateabega. Selleks et kasutada globaalse satelliitnavigatsioonisüsteemi, eriti ELi Galileo satelliitnavigatsioonisüsteemi andmeid ELi kodanike hüvanguks, allkirjastas ja käivitas Euroopa Komisjon 2018. aasta novembris mobiiltelefonipõhise täpse asukohatuvastuse kasutuselevõtu projekti „HELP112 II“. Projekti võitnud konsortsium hõlmas seitset liikmesriiki: Horvaatia, Portugal, Prantsusmaa, Rootsi, Saksamaa, Taani ja Ungari. Projekt lõpetati edukalt 2020. aasta augustis.

Peale projektis „HELP112 II“ osalenud seitsme liikmesriigi võttis 2020. aastal lahenduse kasutusele veel neli liikmesriiki: Kreeka, Läti, Rumeenia ja Tšehhi. Häirekeskuste süsteemis täpse asukohatuvastuse lahenduse kasutamise tagavad 2020. aasta septembri seisuga 19 liikmesriiki, Island ja Norra.

Joonis 6. Täpse asukohatuvastuse lahenduse kasutamine liikmesriikides

b) Hädaabirakendus mobiiltelefonipõhise asukohateabe saatmiseks

Tänu globaalset satelliitnavigatsioonisüsteemi või WiFit kasutavatele nutitelefonidele võimaldavad riigi või piirkondliku tasandi hädaabirakendused saata täpsemat helistaja asukohateavet kui see, mis saadakse võrgupõhiste lahenduste kaudu.

Erinevalt täpsest asukohatuvastusest eeldab nende rakenduste kasutamine kodanikult eelnevat tegutsemist, sest rakendused tuleb alla laadida. Asukohaandmeid on võimalik edastada vaid siis, kui andmeside on aktiivne.

7.Aeg, mis numbri 112 operaatoril keskmiselt kulub helistaja asukohateabe saamiseks

Universaalteenuse direktiivi artikli 26 lõikes 5 on nõutud, et helistaja asukohateave avaldatakse hädaabikõnesid käsitlevale asutusele viivitamata.