Ettepanek: NÕUKOGU DIREKTIIV, millega kehtestatakse põhilised ohutusnormid kaitseks ioniseeriva kiirgusega kokkupuutest tulenevate ohtude eest /* COM/2012/0242 final - 2011/0254 (NLE) */





SELETUSKIRI 1. Taust 1.1. Taust ja eesmärgid Kokkupuude ioniseeriva kiirgusega kahjustab tervist. Tavaolukorras on doosid väga madalad, mistõttu kliiniliselt tuvastatav toime kudedele puudub, kuid võimalik on hilistoime, eelkõige haigestumine vähki. Arvatakse, et sellise toime puhul doosi alampiiri ei ole: iga kokkupuude, olenemata ulatusest, võib hilisemas elus põhjustada vähktõbe. Samuti arvatakse, et hilistoime esinemise tõenäosus on võrdeline doosi suurusega. Seepärast tuleks kiirguskaitse puhul kasutada lähenemisviisi, mille aluseks on juba aastakümnete eest rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni (ICRP) kehtestatud kiirguskaitsesüsteemi kolm peamist põhimõtet: põhjendatus, optimeeritus ja dooside piiratus. Euratomi õigusaktides on alati järgitud rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni soovitusi. See tunnustatud teadusorganisatsioon andis hiljuti välja kiirguskaitsesüsteemi käsitleva uue juhendi (väljaanne 103, 2007). Rahvusvaheline kiirguskaitsekomisjon säilitas kõnealuses juhendis süsteemi kolm alustala, kuid kirjeldas üksikasjalikumalt nimetatud põhimõtete kohaldamist tehislikest ja looduslikest kiirgusallikatest põhjustatud kiiritusolukordades. Loomulikult ei hõlma kiirguskaitse üksnes kiirgusallikate käitamisest tulenevat kiiritust (kavandatavad kiiritusolukorrad), vaid ka avariikiirituse olukordi, näiteks tuumaavarii tagajärjel, ja muid olukordi, eelkõige kokkupuuteid looduslike kiirgusallikatega, mida tähistatakse terminiga „püsikiirituse olukorrad”. Rahvusvaheline kiirguskaitsekomisjon on kasutanud uusimaid teadusandmeid efektiivdoosi hindamise metoodika ja doosi piirmäärade kohaldamise ajakohastamiseks. Suur osa looduslikult esinevaid radioaktiivseid materjale (naturally occurring radioactive materials, edaspidi „NORM”) töötlevate tööstusharude töötajatest saab elanikudoosi piirmäära ületavaid doose, kuid neil puudub kutsetöö kaudu kiiritust saavatele töötajatele ettenähtud kaitse. Sellist ebanormaalset olukorda ei saa kestvalt taluda ning seepärast on rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni uute soovituste eesmärk lõimida looduslikud kiirgusallikad üldisesse süsteemi. Juba 1996. aastast on Euratomi õigusaktidega[1] kehtestatud nõuded looduslike kiirgusallikatega seotud tegevuse kohta. Tollal koondati need nõuded üldisesse kiirguskaitse raamistikku lõimimise asemel eraldi jaotisesse. Lisaks anti liikmesriikidele võimalikult suur vabadus näiteks otsustada, millised NORM-tööstusharud tuleks liigitada probleemseteks. See on tekitanud NORM-tööstusharude kontrollimises ning nende töötajate kaitses suuri erinevusi. Selline olukord ei sobi kokku Euratomi kui ühtsete normide kehtestaja osaga. Kokkupuude siseruumides leiduva radooniga, mis on elamu alt maa seest elamusse imbuv looduslik radioaktiivne väärisgaas, on palju olulisem kui kokkupuude mis tahes muu kiirgusallikaga. Uued epidemioloogilised uuringud kinnitavad, et kokkupuude radooniga võib põhjustada kopsuvähki ning Maailma Terviseorganisatsioon (WHO)[2] on selle nüüd klassifitseerinud oluliseks tervist ohustavaks probleemiks[3]. Komisjon käsitles kokkupuudet elamutes leiduva radooniga oma 1990. aasta soovituses. Kuna kopsuvähki haigestumise ja radooniga kokkupuute põhjuslik seos on leidnud kinnitust, on Euroopa radoonitõrjepoliitikat vaja siduvate nõuetega tugevdada. Ehitustoodete direktiivis[4] käsitletakse ehitusmaterjalide radioaktiivsust, kuid Euroopa Standardikomitee (CEN) ei ole vastavaid standardeid ikka veel vastu võtnud. Põhiliste ohutusnormide direktiivi läbivaatamise eesmärk ei ole üksnes käsitleda NORM-tööstusharude tootmisjääkide ringlussevõttu ehitusmaterjalides, vaid tagada ka sidus ja ühtlustatud kaitse muude kõrgema radioaktiivsustasemega ehitusmaterjalide eest. Lisaks elanike tervise kaitsele hõlmab rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni kiirguskaitsesüsteem nüüd ka elustiku kaitset ioniseeriva kiirgusega kokkupuute eest. Kuigi üldiselt eeldatakse, et elustiku kokkupuude kiirgusega ei nõua lisameetmete võtmist, tuleb seda eeldust nüüd kriteeriumidele vastavuse ja kokkulepitud metoodika alusel tõendada. Paljudes Euratomi õigusaktides on käsitletud mitmesuguseid kiirguskaitseküsimusi, mis on Euratomi asutamislepingus määratletud põhiliste ohutusnormidena. Kuna nende küsimustega on tegeldud pikka aega, on paratamatu, et õigusaktide ajakohastamise tulemusel on nende vahel tekkinud üsna palju vastuolusid ning mõni viide on aegunud. Need vastuolud tuleb nüüd lahendada, järgides komisjoni Euroopa õigusaktide lihtsustamise poliitikat. Probleemi võib kokku võtta järgmiselt: – kehtivad õigusaktid ei kajasta täielikult teaduse arengut; – kehtivate õigusaktide vahel esineb vastuolusid; – kehtivate õigusaktide reguleerimisala ei hõlma täielikult looduslikke kiirgusallikaid või keskkonnakaitset. Eespool öeldu põhjal saab sõnastada neli konkreetset eesmärki: – muuta õigusaktide sisu selliselt, et see oleks kooskõlas kõige värskemate teaduslike andmete ja praktiliste kogemustega; – selgitada nõudeid ja tagada Euroopa õiguse sidusus; – tagada sidusus rahvusvaheliste soovitustega; – hõlmata kõik kiiritusolukorrad ja kiirgusega kokkupuute viisid. 1.2. Subsidiaarsus Euratomi asutamislepingu artikli 2 punkti b kohaselt „[…] peab ühendus […] kehtestama ühtsed ohutusnormid töötajate ja kogu elanikkonna tervise kaitseks ning tagama, et neid järgitaks”. Sellele vastavalt deklareerivad liikmesriigid asutamislepingu preambulis, et nad on „otsustanud luua vajalikud tingimused võimsa tuumatööstuse arenguks”, ja ka seda, et nad tegutsevad, „püüdes luua vajalikud ohutustingimused, et kõrvaldada elanikkonna elu ja tervist ohustavad tegurid”. Euratomi volitatakse „kehtestama ühtsed ohutusnormid töötajate ja kogu elanikkonna tervise kaitseks ning tagama, et neid järgitaks”. Seega tunnustatakse Euratomi asutamislepingus selgesõnaliselt Euratomi pädevust tervisekaitse valdkonnas ioniseeriva kiirguse vastase kaitse reguleerimisel. Euratomi asutamislepingu artiklite 30 ja 31 alusel Euratomile antud seadusandlik ainupädevus ei nõua põhimõtteliselt subsidiaarsuse põhimõtte kohaldamist. Nimetatud artiklite kohaselt peab komisjon taotlema oma seadusandlikele ettepanekutele Euratomi teadus- ja tehnikakomitee määratud eksperdirühma arvamust. 1.3. Kehtivad õigusaktid Pärast Euratomi asutamislepingu jõustumist on asutamislepingu artikli 31 alusel vastu võetud põhiliste ohutusnormide kehtestamist käsitlevate õigusaktide terviklik kogum. Nende õigusaktide tugisambaks on nõukogu direktiiv 96/29/Euratom, milles sätestatakse põhilised ohutusnormid töötajate ja muu elanikkonna tervise kaitseks ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest (edaspidi „Euratomi põhiliste ohutusnormide direktiiv”). Lisaks on Euratomi asutamislepingu artikli 31 alusel vastu võetud veel järgmised õigusaktid: – nõukogu 14. detsembri 1987. aasta otsus 87/600/Euratom ühenduse operatiivse teabevahetuse korra kohta kiirgusavariiolukorra puhul; – nõukogu 22. detsembri 1987. aasta määrus 3954/87Euratom toiduainete ja loomasööda radioaktiivse saastatuse lubatud piirmäärade kehtestamise kohta tuuma- või muu kiirgusavarii korral; komisjoni 12. aprilli 1989. aasta määrus 944/89/Euratom, millega kehtestatakse vähem tähtsate toiduainete radioaktiivse saastatuse lubatud piirmäärad tuuma- või muu kiirgusavarii korral, ja komisjoni 29. märtsi 1990. aasta määrus 770/90/Euratom loomasööda radioaktiivse saastatuse lubatud piirmäärade kehtestamise kohta tuuma- või muu kiirgusavarii korral[5]; – nõukogu 27. novembri 1989. aasta direktiiv 89/618/Euratom elanikkonna teavitamise kohta kiirgusavariiolukorra puhul rakendatavatest tervisekaitsemeetmetest ja kasutatavatest abinõudest (edaspidi „avaliku teabe direktiiv”); – komisjoni 21. veebruari 1990. aasta soovitus 90/143/Euratom avalikkuse kaitsmise kohta radooniga kokkupuute eest siseruumides; – nõukogu 4. detsembri 1990. aasta direktiiv 90/641/Euratom kontrolltsoonis töötamisel ioniseeriva kiirgusega kokkupuutuvate välistöötajate kaitse kohta (edaspidi „välistöötajate direktiiv”); – nõukogu 8. juuni 1993. aasta määrus 1493/93/Euratom radioaktiivsete ainete vedude kohta ühest liikmesriigist teise; – nõukogu 30. juuni 1997. aasta direktiiv 97/43/Euratom, mis käsitleb üksikisikute kaitset ioniseeriva kiirguse ohtude eest seoses meditsiinikiiritusega ja millega tunnistatakse kehtetuks 3. septembri 1984. aasta direktiiv 84/466/Euratom (edaspidi „meditsiinidirektiiv”); – komisjoni 20. detsembri 2001. aasta soovitus 2001/928 elanikkonna kaitsmise kohta joogivee kaudu radooniga kokkupuute eest; – nõukogu 22. detsembri 2003. aasta direktiiv 2003/122/Euratom kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate ja omanikuta kiirgusallikate kontrollimise kohta (edaspidi „kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate direktiiv”); – nõukogu 20. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/117/Euratom radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse vedude järelevalve ja kontrolli kohta; – nõukogu 25. juuni 2009. aasta direktiiv 2009/71/Euratom, millega luuakse tuumaseadmete tuumaohutust käsitlev raamistik. Võttes arvesse teaduse andmeid ioniseeriva kiirguse mõju kohta ning lähtudes rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni soovitustest ja praktilistest kogemustest on põhiliste ohutusnormide direktiivi aastatel 1962, 1966, 1976, 1980, 1984 ja 1996 korrapäraselt ajakohastatud. 1984. aastast alates on meditsiinikiiritus hõlmatud eraldi õigusaktidega. Konkreetsed probleemsed valdkonnad on hõlmatud kolme omavahel seotud direktiiviga – need on kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate direktiiv, välistöötajate direktiiv ja avaliku teabe direktiiv. Euratomi asutamislepingu artikli 31 alusel vastuvõetud õigusaktide analüüs näitab, et meditsiinidirektiiv, kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate direktiiv, välistöötajate direktiiv ja avaliku teabe direktiiv on põhiliste ohutusnormide direktiiviga 96/29 tihedalt seotud, sest nimetatud direktiivides arendatakse edasi põhiliste ohutusnormide direktiivi nõudeid või viidatakse põhiliste ohutusnormide direktiivi eri sätetele. Seepärast hõlmab uue põhiliste ohutusnormide direktiivi ettepanek nimetatud direktiivide eesmärke ja reguleerimisalasid. Komisjon teeb ettepaneku sellise eraldi direktiivi vastuvõtmiseks, milles esitatakse nõuded inimeste tervise kaitsmiseks seoses joogivees leiduvate radioaktiivsete ainetega (KOM(2011) 385). Kõnealune Euratomi direktiiv hakkab asendama kehtivat direktiivi 98/83/EÜ seoses selle kohaldamisega radioaktiivsete ainete suhtes ning täiendab kehtivat direktiivi proovivõtmise sagedust, analüüsimeetodeid ja tuvastustasemeid käsitlevate tehniliste lisadega. Direktiivi sisu võimaldab selle sobival ajal kaasamist põhiliste ohutusnormide uude versiooni. Kuna kõnealune direktiiv on ette nähtud üksnes EÜ asutamislepingust tulenevate praegu kehtivate nõuete ülevõtmiseks sellisel viisil, et neid ei saaks tõlgendada sisuliste muudatustena, peeti praeguses etapis asjakohasemaks seda õigusakti põhiliste ohutusnormide muudetud direktiivi eelnõusse mitte kaasata. Pealegi jätkus ajal, mil artikli 31 eksperdirühm esitas oma arvamuse põhiliste ohutusnormide muudetud direktiivi kohta, veel arutelu selle üle, kas inimeste joogivees sisalduvaid radioaktiivseid aineid käsitleva direktiivi koostamisel tuleks aluseks võtta Euratomi asutamisleping või EÜ asutamisleping. Selles olukorras otsustati jätkata põhiliste ohutusnormide muudetud direktiivi ettepaneku menetlemist nii, nagu 2010. aasta veebruaris artikli 31 eksperdirühmaga kokku lepiti. Muudes Euratomi asutamislepingu artikli 31 alusel vastuvõetud ja mõju hindamise aruandes käsitletud õigusaktides on kasutatud erinevat abivahendit või jääb kiirguskaitse nende reguleerimisalast olulises osas välja või keskendutakse neis vaid teatavat tüüpi käitistele. 1.4. Lihtsustamine Vastusena Euroopa Parlamendi ja nõukogu üleskutsetele lihtsustada ELi õigusakte ja tõsta nende kvaliteeti avaldas Euroopa Komisjon 2005. aastal dokumendi „Ühenduse Lissaboni kava rakendamine. Õiguskeskkonna lihtsustamise strateegia: parema õigusliku reguleerimise algatus” (KOM(2005) 535 (lõplik)). See algatus on võetud aluseks viie eelnimetatud direktiivi konsolideerimisel. Kõnealuste direktiivide ja Euratomi asutamislepingu II jaotise 3. peatükis osutatud muude õigusaktide ümbersõnastamine ei ole võimalik ega kasulik. 1.5. Rahvusvaheline taust Põhilised rahvusvahelised ohutusnormid kajastavad rahvusvahelist konsensust selle kohta, mida loetakse kõrgeks ohutustasemeks inimeste ja keskkonna kaitsmisel ioniseeriva kiirguse kahjuliku mõju eest. Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri (IAEA) juhatajate nõukogu on need oma laadilt mittesiduvad normid heaks kiitnud. Peamine kiirguskaitsealane dokument on ohutusnormide seeria nr 115 „Põhilised rahvusvahelised ohutusnormid, millega kaitstakse ioniseeriva kiirguse eest ja mis käsitlevad kiirgusallikate ohutust”, IAEA, 1996. 2006. aastal algatas Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuur koos muude rahvusvaheliste organisatsioonidega (ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon (FAO), Rahvusvaheline Tööorganisatsioon (ILO), Majandusliku Koostöö ja Arengu Organisatsiooni Tuumaenergia Agentuur (NEA/OECD), Pan-Ameerika Terviseorganisatsioon (PAHO) ja Maailma Terviseorganisatsioon (WHO)) ohutusnormide seeria nr 115 läbivaatamise. See tegevus jätkub veel praegugi ning ka 2007. aasta väljaandes 103 avaldatud uutes rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni soovitustes on seda protsessi toetatud. Põhiliste rahvusvaheliste ohutusnormide läbivaatamisel on Euroopa Komisjon teinud tihedat koostööd Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri ja muude rahvusvaheliste organisatsioonidega. Siiski tuleks rõhutada, et Euratomi põhiliste ohutusnormide direktiiv ei ole vahend, mille abil saaks tagada rahvusvahelistele nõuetele õiguslikult siduva staatuse. Põhilistele rahvusvahelistele ohutusnormidele viitamine või nende kaasamine Euroopa õigusaktidesse ei ole võimalik peamiselt kahel põhjusel. Ühelt poolt ei vasta põhiliste rahvusvaheliste ohutusnormide keel ELi õigusaktide koostamise eeskirjadele. Lisaks on rahvusvahelised nõuded vahel liiga üksikasjalikud ja lähevad kaugemale Euratomi asutamislepingu põhiliste ohutusnormide ideest. Euratomi põhilistes ohutusnormides sätestatud nõuete puhul tuleb arvesse võtta ka siseturu eeskirju. Teisalt on rahvusvaheliste põhiliste ohutusnormide koostamisel lähtutud põhimõttest, et erineva õigusloome ja erineva tehnoloogilise infrastruktuuri tasemega riigid kogu maailmas peavad olema võimelised neid järgima. Euroopa õigusaktidega taotletakse aga enamat. Euratom on oma asutamislepingu kohaselt kohustatud kehtestama ühtsed põhilised ohutusnormid. Seetõttu ei ole põhiliste rahvusvaheliste ohutusnormide kaasamine Euroopa akti mitte üksnes keerukas, vaid on ka vastuolus osaga, mida Euratom on täitnud alates 1959. aastast, ning arvukate juba vastuvõetud õigusaktidega. Sellele vaatamata püüab komisjon saavutada võimalikult suurt sidusust Euratomi ja rahvusvaheliste normide vahel ning kavatseb Euratomi nimel rahvusvaheliste normide arendamist vajaduse korral ka toetada. 2. Konsulteerimine huvitatud isikutega ja mõju hindamine 2.1. Huvitatud isikud Komisjon (energeetika peadirektoraat, DG ENER) on algatanud ja toetanud mitut konkreetset kiirguskaitseküsimusi käsitlevat projekti ja teadusuuringut, mille tulemused on avaldatud Euroopa Komisjoni kiirguskaitse seerias[6]. Mitmesugused projektid, teadusuuringud ja konverentsid võimaldavad välja selgitada kehtivate kiirguskaitsealaste õigusaktide rakendamisel tekkivaid raskusi ning probleemseid valdkondi, mis ei ole praeguse kaitsesüsteemiga piisavalt hõlmatud. 2009. aastal käivitas komisjon arutelu teemal „Ettepanek täiendada põhiliste ohutusnormide direktiivi looduslike kiirgusallikatega seotud uute nõuetega”. Artikli 31 eksperdirühma looduslike allikate töörühm tegi ettepaneku kasutada NORM-tööstusharude, radooni ja ehitusmaterjalide reguleerimiseks terviklikku lähenemisviisi. See dokument avaldati komisjoni veebisaidil ning sellele juhiti tähelepanu ka EANNORM veebisaidil[7]. Arutelu kestis 2. veebruarist kuni 20. aprillini 2009. Euratomi põhiliste ohutusnormide läbivaatamisel on kasu olnud pidevast suhtlemisest kahe suuri sidusrühmi esindava organisatsiooniga – need on Euroopa kiirguskaitsevaldkonna pädevate asutuste juhid (HERCA) ja Rahvusvaheline Kiirguskaitse Assotsiatsioon (IRPA). HERCA-le esitati ülevaade põhiliste ohutusnormide läbivaatamisest 2008. ja 2009. aasta detsembris ja 2010. aasta juunis peetud kohtumistel. Kiirguskaitseasutuste reageering oli positiivne ja HERCA ei tõstatanud ühtegi olulist küsimust, mis oleks nõudnud lähenemisviisi muutmist. Läbivaatamise tulemusi tutvustati IRPA rahvusvahelisel kongressil (Buenos Aires, 2008) ja IRPA korraldatud kongressidel Euroopas (Braşov, 2006, Helsingi, 2010) ning Euroopas tegutsevate IRPA ühingute aastakoosolekutel. IRPA Euroopa piirkond moodustas töörühma, et koguda oma ühingutelt arvamusi ja ettepanekuid põhiliste rahvusvaheliste ohutusnormide ja Euratomi põhiliste ohutusnormide läbivaatamiste koha. Ühtlasi peeti pidevalt sidet ka tuumatööstuse sidusrühmi esindava Euroopa tuumafoorumiga (FORATOM). Põhiosa suhtlusest sidusrühmadega toimub artikli 31 eksperdirühma (eksperdid, kellega Euratomi asutamislepingu artikli 31 kohaselt tuleb konsulteerida) kaudu. 2010. aasta veebruaris avaldas eksperdirühm oma arvamuse Euroopa õigusaktide võimaliku läbivaatamise kohta direktiivi eelnõu vormis. See tekst valmis eksperdirühma töörühmade pingelise töö viljana ja selles on ka arvesse võetud komisjoni korraldatud teadusuuringuid ning muudest teabeallikatest (konverentsid, võrgustikud) saadud teavet. Komisjoni esitatud eelnõu langeb üldjoontes kokku artikli 31 eksperdirühma arvamuse koostamisel aluseks võetud eelnõuga. On tehtud vaid üksikuid toimetajaparandusi ja lisatud mõned määratlused. Eksperdid jätsid komisjoni otsustada, kas jätta praegu kehtivas direktiivis 2003/122/Euratom kasutatud määratlus „kõrgaktiivsed kinnised kiirgusallikad” samaks või viia see vastavusse Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri kiirgusallikate ohutust ja julgeolekut käsitleva tegevusjuhendiga. Komisjon valis viimati nimetatud võimaluse. Lisaks teeb artikli 31 eksperdirühm oma arvamuses ettepaneku säilitada direktiivi 96/29/Euratom artikli 54 tekst, millega liikmesriikidel lubatakse loobuda ühtsetest põhilistest ohutusnormidest ja kehtestada rangemad doosi piirmäärad, mis on kooskõlas uute teadusandmetega, mida võidakse saada pärast direktiivi vastuvõtmist. See ohustaks aga Euratomi asutamislepingu rakendamist, sest selles nõutakse ühtsete normide kehtestamist. Seepärast ei ole direktiivi teksti kavandis sellist klauslit. Euroopa Kohus märkis oma 25. novembri 1992. aasta otsuses kohtuasjas C-376/90: Euroopa Ühenduste Komisjon vs. Belgia Kuningriik,[8] et „kui ei ole sõnaselgelt sätestatud teisiti, tuleb direktiivi tõlgendada selliselt, et see lubab liikmesriikidel kehtestada [...] rangemaid doosi piirmäärasid”. Seepärast on põhiliste ohutusnormide direktiivi läbivaadatud tekstis selgesõnaliselt kinnitatud normide ühtsust. 2.2. Mõju hindamine Põhjaliku mõjuhindamise käigus hinnati järgmiste eesmärkide saavutamise võimalusi: 1. viia töötajate, rahva ja patsientide tervisekaitse kooskõlla kõige uuemate teadusandmete ja praktiliste kogemustega, 2. täiustada kehtivaid kiirguskaitsealaseid ELi õigusakte, 3. tagada sidusus rahvusvaheliste normide ja soovitustega, 4. hõlmata kõik kiiritusolukorrad, sealhulgas kokkupuude looduslike kiirgusallikatega kodus, ning keskkonnakaitse. Nimetatud eesmärke aluseks võttes kaalutakse mõjuhindamise aruandes erinevaid võimalusi niihästi muude õigusaktidega konsolideerimise ulatuse kui ka kaasatud õigusaktide reguleerimisala ja sisu seisukohalt. Võimalus 1: kehtivate õigusaktide säilitamine praegusel kujul. Võimalus 2: põhiliste ohutusnormide direktiivi ja meditsiinidirektiivi läbivaatamine. See võimalus eeldab kahe nimetatud direktiivi muutmist, et viia need vastavusse rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni viimaste soovituste ja teaduse uusimate andmetega. Võimalus 3: põhiliste ohutusnormide direktiivi ja meditsiinidirektiivi läbivaatamine ja konsolideerimine ning välistöötajate direktiivi, avaliku teabe direktiivi ja kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate direktiivi lõimimine. Loodusliku kiirguse küsimusi ja elustikuliikide kaitset käsitletakse muude kui seadusandlike meetmete abil. Selle võimaluse kasutamise korral tuleks läbi vaadata põhiliste ohutusnormide direktiiv ja laiendada selle nõuded meditsiinikiiritusele, avalikule teabele, välistöötajate kiirgusega kokkupuutele ja kõrgaktiivsetele kinnistele kiirgusallikatele. Selle võimaluse kasutamise korral ühendatakse põhiliste ohutusnormide direktiiv 96/29 ja sellega seotud õigusaktid (meditsiinidirektiiv 97/43/Euratom, välistöötajate direktiiv 90/641/Euratom, kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate direktiiv 2003/122/Euratom, avaliku teabe direktiiv 89/618/Euratom, komisjoni soovitus 90/143/Euratom) ning samas ajakohastatakse teaduse uusimate andmete ja reguleerimise kogemuste alusel põhiliste ohutusnormide direktiivi ja meditsiinidirektiivi nõuded. Võimalus 4: põhiliste ohutusnormide direktiivi läbivaatamine ja selle reguleerimisala laiendamine kokkupuutele loodusliku kiirgusega kodus. Selle võimaluse kasutamine eeldab looduslikest kiirgusallikatest tuleneva kokkupuute ohjamiseks kasutatava tervikliku lähenemisviisi kaasamist Euratomi põhiliste ohutusnormide nõuete üldisesse raamistikku. Nõuetes võetakse arvesse rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni väljaande 103 kohast kavandatavate kiiritusolukordade ja püsikiirituse olukordade eristamist. Looduslike kiirgusallikatega seotud kutsekiiritus (nagu ka NORM-tööstusharude heidete või jääkidega seotud elanikukiiritus) on hõlmatud võimalustega 1–3, käesolevas võimaluses käsitletakse aga selgesõnaliselt looduslikest kiirgusallikatest koduses keskkonnas saadavat elanikukiiritust. Võimalus 5: põhiliste ohutusnormide direktiivi läbivaatamine ja selle reguleerimisala laiendamine elustikuliikidele. Põhiliste ohutusnormide direktiivi 96/29/Euratom sisu ja eesmärk on elanikkonna ja töötajate tervise kaitsmine ioniseeriva kiirgusega seotud ohtude eest. Nimetatud direktiiviga kaitstakse ka inimest ümbritsevat keskkonda, kuid üksnes sedavõrd, kuivõrd osutatud keskkonnas olevat kiirgusallikad põhjustavad inimese kokkupuudet kiirgusega. Kooskõlas rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni uute soovitustega pööratakse direktiivis eritähelepanu elustiku kiirgusega kokkupuutumisele keskkonnas tervikuna. Eesmärk on nõuda liikmesriikidelt, et need oma kiirguskaitsealastes õigusaktides käsitleksid sobiva kaitse pakkumist elustikuliikidele. Võimalus 6: põhiliste ohutusnormide direktiivi ja meditsiinidirektiivi läbivaatamine ja konsolideerimine ning välistöötajate direktiivi, avaliku teabe direktiivi ja kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate direktiivi lõimimine ning reguleerimisala laiendamine elanike kokkupuutele loodusliku kiirgusega ning elustikuliikide kaitsele. See võimalus sisaldab kõiki võimaluse 3 elemente (põhiliste ohutusnormide direktiivi läbivaatamine ja ülejäänud nelja direktiivi lõimimine). Põhiliste ohutusnormide direktiivi läbivaatamine hõlmab kõiki tekkinud küsimusi ning direktiivi reguleerimisala laiendatakse kõikidele kiiritusolukordadele, sealhulgas elanike radooniga kokkupuutele siseruumides ja ehitusmaterjalidele, ning kõikidele inimeste ja elustikuliikide kiirgusega kokkupuutumise liikidele. Kavandatud võimaluste tõhususe hindamisel võetakse arvesse seatud eesmärkide saavutamist, täiendavate nõuete tervise- ja keskkonnamõju alast tõhusust, majanduslikku kasu ja halduskulusid ning direktiivi üldist sidusust Euratomi ja ELi õigusaktidega. Põhiliste ohutusnormide direktiivis ja meditsiinidirektiivis tehtud muudatustel on oluline: – sotsiaalne ja tervisemõju: sotsiaalne mõju on seotud NORM-tööstusharude töötajatele piisava kaitse pakkumisega. Tervisemõju on kõige märgatavam seoses meditsiinikiiritusega, eelkõige patsientide tarbetult sagedaste või kõrge doosiga radioloogiliste uuringute (näiteks kompuutertomograafia protseduurid) vältimine, sest need suurendavad vähki haigestumist tulevikus. Teatavate kutsealade esindajate (nt kardioloogid) jaoks on kasulik silmaläätse doosi piirmäära vähendamine, sest see aitab vältida kiirgusest põhjustatud läätsekae teket; – majanduslik mõju: praegusel etapil ei ole võimalik kvantitatiivset majandushinnangut koostada, kuid liikmesriikide nõuete ühtlustamine on NORM-tööstusharude jaoks kasulik; – halduskulud: kaitse optimeerimise põhimõtte kohaselt peavad doosid olema sotsiaalseid ja majanduslikke tegureid arvesse võttes „nii madalad kui see on mõistlik ja võimalik” (as low as reasonably achievable – ALARA), see on otsustava tähtsusega kulu ja tulu õige tasakaalu tagamisel kiirguskaitse praktikas, seega suurendab uus ohutaset arvestav lähenemisviis regulatiivse järelevalve tõhusust ja vähendab tööstusharude halduskulusid. Lisaks on kolmes ülejäänud direktiivis tehtud veel järgmised muudatused: – kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate mõiste on ühtlustatud rahvusvaheliste normidega; – välistöötajate kaitseks on kehtestatud konkreetsed nõuded ning selgesõnaliselt on määratletud sellise tööandja ja ettevõtja kohustused, kes juhib tegevust, mille käigus töötajad puutuvad kokku kiirgusega; – avariikiirituse olukordade ohjamise üldises läbivaadatud raamistikus nõutakse avalikkuse teavitamist enne avariiolukorra tekkimist ja selle ajal. Viie direktiivi ühendamine on suur samm Euratomi õigusaktide sidususe saavutamise suunas. Põhiliste ohutusnormide direktiivi reguleerimisala laiendamisega seoses on vaja muuta direktiivi ülesehitust, see muudab teksti veelgi selgemaks ja tagab nõuete parema täitmise. Uue direktiivi laiem reguleerimisala sisaldab veel järgmisi olulisi muudatusi: „Püsikiirituse olukordade” jaoks on antud siseruumide radoonisisalduse ja ehitusmaterjalidest tuleneva väliskiirituse viitetasemed. Liikmesriikidelt nõutakse igakülgse ja läbipaistva radooni tegevuskava kehtestamist, milles on arvesse võetud riigi vajadusi ja eri piirkondade geoloogilisi tunnuseid. Ehitusmaterjalidele esitatavate nõuete ühtlustamine võimaldab jätkata ehitustoodete direktiivi (nõukogu direktiiv 89/106/EMÜ) kohast standardimist. Samal ajal kui tarbijad ja ehitustegevusega seotud kutsealad saavad kasu materjalide seirest ja märgistamisest, piiratakse tööstussektori halduskoormuse suurenemine miinimumini viitetasemete nõuetekohase valiku ja probleemsete materjalitüüpide nimekirjadega. Euratomi põhiliste ohutusnormide direktiivi elustikuliikide kaitset käsitlevad asjakohased nõuded võimaldavad liikmesriikidel hõlmata elustikuliikide kaitse riikliku keskkonnapoliitikaga sellisel viisil, et säilib sidusus praegu tervise kaitsmisel ioniseeriva kiirguse eest kasutatavate lähenemisviisidega. Uute nõuete kohasel keskkonnamõju hindamisel käsitletakse peamiselt keskkonnakahju vältimist õnnetusjuhtumi puhul. Käitise tavalise töö kohta on vaja näidata, et sel ei ole keskkonnamõju. 3. Ettepaneku õiguslik külg Viie direktiivi ümbersõnastamise tulemuseks on üks mahukas direktiiv, millel on üle 100 artikli ja arvukalt lisasid. Muudatuste ulatuse ja keerukuse tõttu ei kasutata ametlikku ümbersõnastamise menetlust. Ettepaneku kõikidele osadele ei ole võimalik tähelepanu juhtida. Järgnevalt on kokkuvõtlikult kirjeldatud kõikide peatükkide põhijooni. 3.1. I peatükk: Reguleerimisese ja -ala Selles peatükis määratletakse uue direktiivi reguleerimisala (direktiivi üldine eesmärk seoses eri kiiritusliikide ja -olukordadega ning kõrgaktiivseid kinniseid kiirgusallikaid ja avalikku teavet käsitlevate nõuete lõimimisest tulenevad eesmärgid ning mittekontrollitava kiirituse väljajätmine). Laiendatud reguleerimisala hõlmab nüüd ka kosmoselennu meeskonna kokkupuudet kosmilise kiirgusega, kokkupuudet elamu siseruumide õhus leiduva radoongaasiga, ehitusmaterjalidest pärinevast gammakiirgusest tulenevat väliskiiritust ning keskkonna kaitsmist laiemalt kui üksnes seoses inimesi tabava kiirgusega. 3.2. II peatükk: Mõisted See peatükk sisaldab kõiki varasemate direktiivide mõisteid, kusjuures on tehtud teatavaid kohandusi vastuolude lahendamiseks ning kooskõla saavutamiseks uue terminoloogiaga, mida on kasutatud rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni väljaandes 103 ja põhiliste rahvusvaheliste ohutusnormide kavandis. 3.3. III peatükk: Kiirguskaitsesüsteem Selles jaotises käsitletakse kiirguskaitse üldiseid põhimõtteid: põhjendatust, optimeeritust ja doosi piiratust. Selgitatakse doosipiirangute ja viitetasemete olulisemat osa optimeerimises, kusjuures I lisas on nüüd esitatud rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni pakutud viitetasemete vahemikud püsi- ja avariikiirituse olukordade jaoks. Doosi piirmäärasid ei ole muudetud, välja arvatud töökeskkonna aastase doosi piirmäära ühtne määratlus (ei kasutata 5 aasta keskmist väärtust) ja rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni soovitatud madalam elundidoosi piirmäär silmaläätse jaoks. Uues direktiivis ei käsitleta enam efektiivdoosi määratlusse kuuluvaid tehnilisi mõõtmisi ega muid dooside hindamisega seotud tegureid, vaid viidatakse nendega seoses rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni väljaandele 103. Lisaks on direktiivist välja jäetud ka radionukliid-spetsiifiliste doosikoefitsientide (doosid sissevõtu ühiku kohta allaneelamisel või sissehingamisel) pikk loetelu, vaid on viidatud rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni kavandatud konsolideeritud väljaandele, mille saab tasuta alla laadida. 3.4. IV peatükk: Nõuded kiirguskaitsealase hariduse, koolituse ja teabe kohta Sellesse peatükki on koondatud mitmesugused eri direktiivides hariduse ja koolituse kohta esitatud nõuded ning peatükk sisaldab ka sätteid „kiirguskaitse eksperdi” ja „meditsiinifüüsika spetsialisti” tunnustamise kohta. 3.5. V peatükk: Kiirgustegevuse põhjendatus ja regulatiivne kontroll Põhjendatuse põhimõtte rakendamise eest vastutab endiselt riik. Eritähelepanu pööratakse selliste kiirgustegevusalade põhjendatusele, kus inimesi mittemeditsiinilise kuvamise eesmärgil teadlikult kiiritatakse (näiteks turvakontroll lennujaamades). Regulatiivse kontrolli uus kolmeastmeline süsteem (teatamine, registreerimine, litsentsimine) asendab varasema teatamise ja eelneva nõusoleku taotlemise süsteemi. Esitatud on registreerimisele või litsentsimisele kuuluvate kiirgustegevusalade põhjalikum loetelu. Regulatiivse kontrolli ohutaset arvestava lähenemisviisi raames on selgesõnaliselt sätestatud kiirgustegevusalade eriväljaarvamine (teatamisest ja loa andmisest) riigi tasandil. Aktiivsuskontsentratsioonil põhinevad väljaarvamise vaikeväärtused on nüüd võetud Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri ohutusjuhisest RS-G-1.7. Regulatiivsest kontrollist vabastamise puhul kasutatakse samu vaikeväärtusi (vabastamistasemed), kuid Euroopa juhendites lubatakse kasutada ka eriväärtusi. Liikmesriikidel lubatakse säilitada kehtivates siseriiklikes õigusaktides sätestatud vabastamistaseme vaikeväärtused ja jätkata kehtivate väljaarvamisväärtuste kasutamist mõõdukate materjalikoguste puhul. Väljaarvamistingimuste üksikasjad ning väljaarvamis- ja vabastamistasemed on esitatud VI lisas. Selles peatükis täpsustatakse ka litsentsitaotluses esitatava teabega seotud nõudeid (gaasilise ja vedela heite lubade väljastamist käsitletakse VIII peatükis). 3.6. VI peatükk: Töötajate, praktikantide ja üliõpilaste kaitse See peatükk sisaldab direktiivi 96/29/Euratom kutsekiiritust käsitlevaid, veidi muudetud sätteid. Samuti hõlmab see peatükk välistöötajate direktiivi erinõudeid ja selles nähakse ette selge kohustuste jaotus tööandja ja ettevõtja vahel kiirgustegevuse läbiviimisel. Kiirgustöötajate individuaalse kiirgusseire andmesüsteemi ning välistöötajate kohta edastatavaid miinimumandmeid käsitlevad nõuded on ajakohastatud HERCA soovituste alusel. Kutsekiirituse ohjamisel ei tehta vahet NORM-tööstusharude tegevuse ja muu kiirgustegevuse vahel, kuid esimese puhul kasutatakse ohutaset arvestavat regulatiivset lähenemisviisi, mille alus on valdav kokkupuude ja selle võimalik suurenemine aja jooksul. See peatükk hõlmab nüüd kutsekiiritust kõikides kiiritusolukordades ja pakub selgesõnalisemat kaitset avariitöötajatele ja töötajatele, kelle töökohas on õhus rohkesti radooni. 3.7. VII peatükk: Patsientide ja muude isikute kaitse meditsiinikiirituse eest See peatükk sisaldab meditsiinidirektiivi asjakohaseid nõudeid, kuid rangemaks on muudetud eelkõige järgmisi aspekte: – põhjendatuse põhimõtte rakendamine; – patsientide teavitamine terviseriskidest ja kasust; – teave dooside kohta; – diagnostiline viitetase; – meditsiinifüüsika spetsialisti kaasamine; – õnnetusjuhtumitega seotud ja juhusliku meditsiinikiirituse vältimine. 3.8. VIII peatükk: Elanike kaitse Kõnealune peatükk sisaldab direktiivis 96/29/Euratom elanikukiirituse kohta sätestatud nõudeid, kuid täpsemini on selgitatud radioaktiivse heite lubade väljaandmist (ka seoses komisjoni soovitusega 2004/2/Euratom). Avariikiirituse olukordi käsitlev jagu sisaldab avaliku teabe direktiivi nõudeid. Püsikiirituse olukordi hõlmavas jaos on käsitletud kokkupuudet siseruumide õhus oleva radooniga ja kehtestatud rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni ja Maailma Terviseorganisatsiooni soovituste kohaselt olemasolevatele elamutele mõnevõrra madalam maksimaalne viitetase, kui on ette nähtud komisjoni soovituses 90/143/Euratom. Ühtlasi sisaldab see jagu ehitusmaterjalide klassifitseerimise nõudeid radioaktiivsusindeksi alusel ja aastadoosi ühtset viitetaset sellistest materjalidest ehitatud elamus elamisel. 3.9. IX peatükk: Keskkonnakaitse Kuna direktiivi reguleerimisala on laiem põhiliste rahvusvaheliste ohutusnormide reguleerimisalast, on kõnealuses peatükis ette nähtud keskkonnakriteeriumidele vastavuse tõendamise vahendid. Rahvusvaheline kiirguskaitsekomisjon on avaldanud elustiku doosi hindamise metoodika, kuid kriteeriumide kohaldamist käsitlev väljaanne ei ole veel kättesaadav. Riikide pädevad asutused hakkavad edaspidi nende juhiste põhjal hindama standardloomade ja -taimede doose ökosüsteemi kaitse seisukohalt. Lisaks tuleb võtta ka asjakohaseid tehnilisi meetmeid, et vältida soovimatu heite mõju keskkonnale ja jälgida keskkonnas esineva radioaktiivsuse tasemeid nii keskkonnakaitse kui ka inimtervise vaatenurgast. 3.10. X peatükk: Regulatiivse kontrolliga seotud nõuded Peatükk käsitleb regulatiivsete asutuste kõiki kohustusi kõikides kiiritusolukordades. Selge ülesehitusega peatükk koosneb järgmistest osadest: – institutsiooniline infrastruktuur; – kinniste kiirgusallikate kontroll (koos II, XII, XIII, XIV ja XV lisaga, millega on hõlmatud kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate direktiivi erinevaid aspekte); – omanikuta kiirgusallikad (uued metallide saastumisega seotud nõuded); – avariikiirituse olukorrad (avariiohjamise süsteemi ja rahvusvahelise koostöö sisseseadmine, kusjuures töötajate ja elanike avariikiirituse olukorras kaitsmise nõudeid käsitletakse vastavalt V ja VIII peatükis). – püsikiirituse olukorrad (saastunud alade haldamist käsitlevad üldised sätted, radooni tegevuskava); – jõustamise süsteem (inspekteerimise kava ja reageerimine puudustele). Jaotise „Institutsiooniline infrastruktuur” esimeses osas nõutakse mitmesuguste asutuste vastutuse selget määratlemist. Komisjon peab saama kindlate ajavahemike järel ajakohastatud teavet, mille ta avaldab Euroopa Liidu Teatajas. Selles jaos määratakse kindlaks „kiirguskaitse eksperdi” ja „kiirguskaitse korraldaja” (praegu kehtivates põhilistes ohutusnormides on need mõisted ühendatud „kvalifitseeritud eksperdi” funktsioonis) ning „meditsiinifüüsika spetsialisti” vastutusalad. 3.11. XI peatükk: Lõppsätted Uue direktiivi ülevõtmine siseriiklikusse õigusesse ei tohiks nõuda suurt õigusloomealast tööd ja seepärast peetakse kaheaastast ülevõtmise tähtaega piisavaks. Uued erisuunad, nagu keskkonnakaitse, võib üle võtta hiljem. Kooskõlas Euratomi asutamislepinguga kohaldatakse põhilisi ohutusnorme liikmesriikides ühtsel viisil, ilma et see piiraks selliste nõuete rakendamist, mille puhul teksti sõnastus lubab selgelt paindlikkust. Doosi piirmäärade, väljaarvamise vaikeväärtuste, ehitusmaterjalide jaoks ette nähtud viitetasemete jne puhul on siiski selgesõnaliselt ette nähtud ühtne ülevõtmine ja kohaldamine. 4. Mõju eelarvele Mõju ELi eelarvele puudub. 2011/0254 (NLE) Ettepanek: NÕUKOGU DIREKTIIV, millega kehtestatakse põhilised ohutusnormid kaitseks ioniseeriva kiirgusega kokkupuutest tulenevate ohtude eest EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 31 ja 32, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, mis on koostatud pärast arvamuse saamist eksperdirühmalt, kelle teadus- ja tehnikakomitee on nimetanud liikmesriikide teadlaste seast, ning olles konsulteerinud Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust ning arvestades järgmist: (1) Asutamislepingu artikli 2 punktis b nähakse ette ühtsete ohutusnormide kehtestamine töötajate ja elanikkonna tervise kaitseks ning asutamislepingu artiklis 30 määratletakse põhistandardid töötajate ja muu elanikkonna tervise kaitsmiseks ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest. (2) Oma ülesande täitmiseks kehtestas ühendus asutamislepingu artikli 218 alusel esmakordselt 1959. aastal põhinormid 2. veebruari 1959. aasta direktiivides, milles sätestatakse põhinormid töötajate ja muu elanikkonna tervise kaitsmiseks ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest[9]. Direktiive muudeti mitmel korral, viimati 1996. aastal nõukogu 13. mai 1996. aasta direktiiviga 96/29/Euratom, millega sätestatakse põhilised ohutusnormid töötajate ja muu elanikkonna tervise kaitsmiseks ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest,[10] millega eelmised direktiivid muudeti kehtetuks. (3) Direktiiviga 96/29/Euratom kehtestatakse põhilised ohutusnormid. Osutatud direktiivi kohaldatakse normaal- ja avariikiirituse olukordade suhtes ning neid on täiendatud spetsiifilisemate õigusaktidega. (4) Nõukogu 30. juuni 1997. aasta direktiiv 97/43/Euratom, mis käsitleb üksikisikute kaitset ioniseeriva kiirguse ohtude eest seoses meditsiinikiiritusega ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 84/466/Euratom;[11] nõukogu 27. novembri 1989. aasta direktiiv 89/618/Euratom elanikkonna teavitamise kohta kiirgusavariiolukorra puhul rakendatavatest tervisekaitsemeetmetest ja kasutatavatest abinõudest;[12] nõukogu 4. detsembri 1990. aasta direktiiv 90/641/Euratom kontrolltsoonis töötamisel ioniseeriva kiirgusega kokkupuutuvate välistöötajate kaitse kohta[13] ja nõukogu 22. detsembri 2003. aasta direktiiv 2003/122/Euratom kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate ja omanikuta kiirgusallikate kontrollimise kohta[14] täiendavad direktiivi 96/29/Euratom, hõlmates mitmesuguseid eriaspekte. (5) Nimetatud õigusaktides kasutatud mõisteid on aja jooksul edasi arendatud ja konkreetsele reguleerimisalale kohandatud, kuid paljud nõuded, mis õigusakti vastuvõtmise ajal selle esialgsesse konteksti sobisid, ei ole direktiivis 96/29/Euratom enam kasutatavad. (6) Teadus- ja tehnikakomitee määratud eksperdirühma nõuande kohaselt tuleks Euratomi asutamislepingu artiklite 30 ja 31 alusel kehtestatud põhiliste ohutusnormide puhul võtta arvesse ka rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni (ICRP) uusi soovitusi, eriti neid, mis on avaldatud 2007. aasta väljaandes 103,[15] ning põhilised ohutusnormid tuleks uute teadusandmete ja praktiliste kogemuste valguses läbi vaadata. (7) Käesolevas direktiivis tuleks järgida rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni väljaandes 103 kasutatud olukorrapõhist lähenemisviisi ning teha vahet püsi-, kavandatava ja avariikiirituse olukordade vahel. Kõnealuse uue raamistiku arvessevõtmiseks peaks direktiiv hõlmama kõiki kiiritusolukordi ja -liike, nimelt kutse-, elaniku- ja meditsiinikiiritust. (8) Käesolevas direktiivis tuleks arvesse võtta ka rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni uut dooside arvutamise metoodikat, mis põhineb kõige värskematel teadmistel kiiritusohtude kohta. (9) Praegused kutse- ja elanikukiirituse aastadoosi piirmäärad jäävad kehtima. Siiski ei tohiks enam kasutada viie järjestikuse aasta kiirituse keskmist väärtust, välja arvatud siseriiklikes õigusaktides määratletud eriolukordades. (10) Kiirguse mõju kohta kudedele on saadud uusi teadusandmeid, mistõttu tuleks optimeerituse põhimõtet kohaldada ka elundidooside suhtes, et hoida doosid nii madalad, kui on mõistlik ja võimalik. Direktiivis tuleks järgida ka rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni uut juhist silmaläätse kutsekiirituse elundidoosi piirmäära kohta. (11) Tööstusharud, milles töödeldakse maakoorest saadud looduslikke radioaktiivseid materjale, suurendavad töötajate, ja kui materjal satub keskkonda, siis ka elanike kokkupuudet kiirgusega. (12) Kaitset looduslike kiirgusallikate eest ei tuleks käsitleda erijaotises, vaid see tuleks täielikult lõimida üldistesse nõuetesse. Eelkõige tuleks looduslikke radionukliide sisaldavaid materjale töötlevaid tööstusharusid (NORM-tööstusharud) ohjata samade regulatiivsete nõuetega kui kõiki muid kiirgustegevusalasid. (13) Uued nõuded ehitusmaterjalide radioaktiivsuse kohta peaksid võimaldama ehitusmaterjalide vaba ringlust. (14) Värsked elamute epidemioloogilised uuringud näitavad, et kokkupuutel siseruumide õhus leiduva radooniga tekib kopsuvähki haigestumise oht, kui radioaktiivsustaseme suurusjärk on 100 bekrelli (Bq) 1 m3 õhu kohta. Uus lähenemine kiiritusolukordadele võimaldab kaasata komisjoni soovituse 90/143/Euratom (elanikkonna kaitsmise kohta radooniga kokkupuute eest siseruumides)[16] põhiliste ohutusnormide siduvatesse nõuetesse, jättes siiski piisavalt vabadust selle rakendamisel. (15) Lennumeeskondade kokkupuudet kosmilise kiirgusega tuleks ohjata sarnaselt kavandatava kiiritusolukorraga. Kosmoselaeva käitamine peaks kuuluma käesoleva direktiivi reguleerimisalasse ning seda tuleks ohjata eriloa alusel toimuva kokkupuutena. (16) Elanikkonna tervise kaitse põhimõtetes on arvesse võetud radioaktiivsete ainete olemasolu keskkonnas. Keskkonda käsitatakse kiirgusega kokkupuute otsese allikana, kuid piisavat tähelepanu tuleks pöörata ka keskkonna kui terviku, sh elustiku kaitsele kiirgusega kokkupuute eest tervikliku ja sidusa üldraamistiku abil. Kuna inimene on keskkonna osa, on selline poliitika pikas perspektiivis tervisekaitse jaoks kasulik. (17) Meditsiini valdkonnas on tehnoloogia ja teaduse areng oluliselt suurendanud patsientide kokkupuudet kiirgusega. Seepärast tuleks direktiivis rõhutada meditsiinikiirituse põhjendatuse vajadust, sealhulgas haigustunnusteta isikute puhul, ning karmistada nõudeid patsientidele antava teabe, meditsiiniprotseduuridega saadavate dooside registreerimise ja nendest teatamise, diagnostiliste viitetasemete kasutamise ning doosi näitavate seadmete kättesaadavuse kohta. (18) Jätkuvalt tekitab muret õnnetusjuhtumitega seotud ja juhuslik meditsiinikiiritus. Selle vältimist ja järelkontrolli (kui see siiski tekib) tuleks käsitleda põhjalikult. Seoses selliste juhtumite vältimisega tuleks esile tõsta kvaliteedi tagamise kavade, sh kiiritusravi riskianalüüsi osa ning selliste juhtumite korral tuleks nõuda registreerimist, teatamist, analüüsi ja parandusmeetme võtmist. (19) Direktiivis 97/43/Euratom osutatud kiiritamine kui osa nn „kohtumeditsiinilise ekspertiisi toimingutest” on nüüd selgesõnaliselt määratletud inimeste kavandatud kiiritamisena muul kui meditsiinilisel eesmärgil või muu kui meditsiinilise kuvamise eesmärgil. Sellised kiiritusega seotud tegevused tuleb allutada sobivale regulatiivsele kontrollile ning need peavad olema põhjendatud samal viisil kui meditsiinikiiritus. Siiski on vaja erinevalt läheneda meditsiiniseadmeid kasutavate meditsiinitöötajate poolt rakendatavatele protseduuridele ja muid kui meditsiiniseadmeid kasutavate muude kui meditsiinitöötajate rakendatavatele protseduuridele. Üldiselt tuleks kohaldada aastadoosi piirmäärasid ja neile vastavaid elanikukiirituse piiranguid. (20) Liikmesriikidelt tuleks nõuda, et nad hõlmaksid oma regulatiivse kontrolli süsteemiga teatavad kiirgustegevusalad, millega kaasneb ioniseeriva kiirgusega seotud oht, või keelaksid teatavad sellised tegevusalad. Liikmesriigid peaksid kasu saama regulatiivse kontrolli ohutaset arvestavast lähenemisviisist, mis peaks vastama sellisest seotud tegevusest saadava kiirituse ulatusele ja tõenäosusele ning samuti mõjule, mis regulatiivsel kontrollil võib olla sellise kiirituse vähendamisele või käitiste ohutuse parandamisele. (21) Kasulik on omada samu aktiivsuskontsentratsiooni väärtusi kiirgustegevusalade regulatiivse kontrolli alt väljaarvamise ja materjalide vabastamise jaoks reguleeritud kiirgustegevusalade suhtes kohaldatavate nõuete rakendamisest. Põhjaliku läbivaatamisega on jõutud järeldusele, et Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri dokumendis RS-G-1.7[17] soovitatud väärtusi saab kasutada nii väljaarvamiste vaikeväärtustena, mis asendavad direktiivi 96/29/Euratom I lisas sätestatud aktiivsuskontsentratsiooni väärtusi, kui ka üldiste vabastamistasemetena, mis asendavad väärtusi, mida komisjon soovitas kiirguskaitse seerias nr 122[18]. (22) Liikmesriigid võivad vabastada loa taotlemisest teatavad kiirgustegevusalad, sealhulgas väljaarvamisväärtuste ületamisega seotud tegevusalad. (23) Erivabastustasemed, mis on kõrgemad väljaarvamise ja vabastamise vaikeväärtustest, kuid vastavad siiski ühenduse juhenditele,[19] jäävad endiselt tegevusluba omavate käitiste demonteerimisel tekkivate suurte materjalikoguste haldamise vahendiks. (24) Liikmesriigid peaksid tagama välistöötajatele samasuguse kaitse kui kiirgusallikatega tegelevates ettevõtetes töötavatele kiirgustöötajatele. Direktiivis 90/641/Euratom välistöötajate suhtes kehtestatud erikorda tuleks laiendada järelevalvepiirkondades töötamisele. (25) Seoses avariikiirituse olukordade ohjamisega tuleks praegune sekkumistasemetel põhinev lähenemisviis asendada üldisema süsteemiga, mis hõlmaks ohu analüüsi, üldist avariiohjamise süsteemi, avariide lahendamise kavasid kõikide tuvastatud ohtude puhul ning iga võimaliku sündmuse ohjamiseks varem kavandatud strateegiat. (26) Viitetasemete kasutuselevõtmine avarii- ja püsikiirituse olukorras võimaldab kaitsta üksikisikuid ning arvesse võtta muid ühiskonnakriteeriume samal viisil, nagu võetakse arvesse doosi piirväärtusi ja doosipiiranguid kavandatavates kiiritusolukordades. (27) Piiriüleste tagajärgedega tuumaavarii tõhus ohjamine nõuab liikmesriikidevahelise koostöö arendamist avariiolukorraks valmistumisel ja sellele reageerimisel. (28) Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuur koos Maailma Terviseorganisatsiooni, Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni, Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni, Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni Tuumaenergiaagentuuri ja Pan-Ameerika Terviseorganisatsiooniga vaatavad põhilised rahvusvahelised ohutusnormid läbi, lähtudes rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni uuest väljaandest 103. (29) Selgemalt on vaja määratleda kiirguskaitse tehniliste ja praktiliste aspektide pädevat ohjamist tagavate riiklike teenistuste ja ekspertide roll ja vastutus. (30) Heitelubade väljastamisele ja heiteseirele tuleks kehtestada täpsemad nõuded. Komisjoni 18. detsembri 2003. aasta soovituses 2004/2/Euratom (tuumareaktorite ja ümbertöötamiskäitiste tavapärase töö käigus eralduvate radioaktiivsete gaasiliste ja vedelate heidete standarditud teabe kohta)[20] nähakse ette standardteave andmete esitamiseks tuumajaamade ja ümbertöötamiskäitiste heidete kohta. (31) Viimases direktiivis 2003/122/Euratom, milles käsitletakse kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate ja omanikuta kiirgusallikate kontrollimist, ei ole vaja teha suuri muudatusi, välja arvatud teatavate nõuete laiendamine kõikidele kinnistele kiirgusallikatele. Kuid omanikuta kiirgusallikad tekitavad endiselt probleeme ning on esinenud juhtumeid, kus kolmandast riigist on sisse veetud saastunud metalli. Seega tuleb nõuda omanikuta kiirgusallikate või saastunud metalliga seotud vahejuhtumitest teatamist. Rahvusvahelise ohutuse seisukohalt on oluline ühtlustada tasemed, mille ületamisel kiirgusallikat hakatakse pidama kõrgaktiivseks kinniseks kiirgusallikaks, Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri kehtestatud vastavate tasemetega. (32) Kooskõlas liikmesriikide ja komisjoni 28. septembri 2011. aasta ühise poliitilise deklaratsiooniga selgitavate dokumentide kohta kohustuvad liikmesriigid põhjendatud juhtudel lisama oma teatele ülevõtmismeetmete võtmise kohta ka dokumendi või dokumendid, milles kirjeldatakse direktiivi osade ja ülevõtvate siseriiklike õigusaktide osade vastavust. Käesoleva direktiivi puhul leiab seadusandja, et selliste dokumentide edastamine on põhjendatud. (33) Direktiivid 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom ja 2003/122/Euratom tuleks seepärast tunnistada kehtetuks, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: I PEATÜKK REGULEERIMISESE JA -ALA Artikkel 1 Reguleerimisese 1. Käesolevas direktiivis kehtestatakse põhilised ohutusnormid töötajate ja muu elanikkonna, patsientide ja muude meditsiinikiiritust saavate isikute tervise kaitseks ioniseerivast kiirgusest tulenevate ohtude eest ja nähakse ette nende normide ühetaoline rakendamine liikmesriikide poolt. 2. Käesolevat direktiivi kohaldatakse keskkonna kaitse suhtes, kuna keskkonna kaudu puutub inimene kokku kiirgusallikatest pärineva kiirgusega; vajaduse korral tuleb pöörata eritähelepanu ka kogu keskkonnas oleva elustiku kaitsmisele kiirguse eest. 3. Käesolevas direktiivis nähakse ette radioaktiivsete kiirgusallikate ohutuse ja turvalisuse kontrolli nõuded ning asjakohase teabe edastamine avariikiiritusolukorras. 4. Käesolevas direktiivis sätestatakse nõuded selleks, et vältida töötajate ja muu elanikkonna kokkupuudet omanikuta kiirgusallikatest ja kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate ebapiisavast kontrollimisest tingitud ioniseeriva kiirgusega, samuti liikmesriikides toimuvate kohapealsete kontrollide ühtlustamiseks, milleks määratletakse kõigi selliste allikate üle kontrolli tagavad erinõuded. 5. Käesolevas direktiivis määratletakse ühenduse tasandi ühised eesmärgid seoses elanikkonna teavitamise meetmete ja korraga, et paremini kaitsta inimeste tervist avarii puhul. Artikkel 2 Reguleerimisala 1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse iga kavandatava, püsi- või avariikiiritusolukorra suhtes, millega kaasneb ioniseeriva kiirgusega kokkupuute oht, mida kiirguskaitse seisukohalt ei ole võimalik eirata ja mille puhul on vaja kaitsta töötajate ja muu elanikkonna tervist või keskkonda, samuti patsientide ja muude meditsiinikiiritust saavate isikute tervist. 2. Käesolevat direktiivi kohaldatakse kõigi kiirgusallikate ja kiirgustegevusalade suhtes, mis on järgmised: (a) radioaktiivse materjali tootmine, töötlemine, käitlemine, kasutamine, ladustamine, hoidmine, teisaldamine, vedu, import ühendusse ja eksport ühendusest ning lõppladustamine; (b) ioniseerivat kiirgust kiirgavate elektriseadmete ning üle 5 kV potentsiaalivahega elektriseadmete kasutamine; (c) loodusliku kiirgusallikaga seotud kiirgustegevusalad, mis suurendavad oluliselt töötajate või elanike kokkupudet kiirgusega, eriti: i) õhu- ja kosmosesõidukite käitamine; ii) kokkupuude radooniga töökohtadel; iii) looduslikke radionukliide sisaldavaid materjale töötlevate tööstusharude tootmistegevus või sellise töötlemisega seotud tegevusalad; (d) liikmesriigi määratletud mis tahes muu kiirgustegevus. 3. Käesolevat direktiivi kohaldatakse püsikiiritusolukordade ohjamise suhtes, eriti elanike kokkupuute suhtes siseruumide õhus leiduva radooniga, ehitusmaterjalidest tuleneva väliskiirituse ning avarii või minevikus toimunud tegevuse järelmõjudest tingitud püsiva kiirgusega kokkupuute suhtes. 4. Käesolevat direktiivi kohaldatakse avariikiiritusolukordade ohjamise suhtes juhul, kui leitakse, et sekkumine sellistes olukordades on põhjendatud, sest aitab kaitsta töötajate või muu elanikkonna tervist või keskkonda; kavandatava kiiritusolukorra planeerimine hõlmab valmisolekut võimaliku kiirituse ja avarii puhuks ning avarii lahendamiseks. Artikkel 3 Reguleerimisalast väljajätmine Käesolevat direktiivi ei kohaldata inimorganismis loomulikult sisalduvate radionukliidide ega maapinnani jõudva kosmilise kiirguse suhtes, samuti kokkupuute suhtes puutumata maakoores sisalduvate radionukliididega. II PEATÜKK MÕISTED Artikkel 4 Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: (1) „meditsiinikiiritus” – kiiritus, mille patsiendid või haigustunnusteta isikud saavad haiguse diagnoosimisel või ravimisel või stomatoloogilisel diagnoosimisel või ravimisel ning millel on kavandatud positiivne mõju nende tervisele või heaolule, samuti kiiritus, mida saavad hooldajad ja abistajad ning vabatahtlikult biomeditsiini uurimisprogrammides osalevad isikud; (2) „ioniseeriv kiirgus” – energia ülekandumine osakeste või kuni 100-nanomeetrise lainepikkusega elektromagnetlainete kujul (sagedus vähemalt 3×1015 hertsi), mis võib otse või kaudselt tekitada ioone; (3) „avariiolukord” – erakorraline olukord või sündmus, mis nõuab kiiret tegutsemist, et leevendada esmajoones inimtervisele ja ohutusele, elukvaliteedile, varale või keskkonnale avalduvate tagajärgede ohtu või kahjulikkust. See hõlmab tuuma- ja kiirgusavariisid; (4) „avariikiirituse olukord” – õnnetusjuhtumi (käsitletav võimaliku kiiritusena või mitte) või kuritahtliku teo või muu ootamatu sündmuse tagajärjel kujunenud kiiritusolukord, mille kontrolli all hoidmine nõuab kiiret otsustamist; (5) „kiiritus” – väljaspool inimorganismi (väliskiiritus) või selle sees (sisekiiritus) paiknevast kiirgusallikast pärineva ioniseeriva kiirgusega kokkupuutesse viimine või kokkupuutes olemine; (6) „kiiritusolukord” – olukord, mis tekitab kokkupuute kiirgusega, hõlmab kiirgusallikaid ning tegevust või toimingut, mis võib mõjutada kokkupuudet neist kiirgusallikatest saadava kiiritusega; (7) „elanikud” – elanikukiiritust saavad üksikisikud; (8) „kiirgusallikas” – objekt, mis võib põhjustada kokkupuudet kiirgusega, näiteks kiirgab ioniseerivat kiirgust või vabastab radioaktiivset materjali, ja mida saab kaitse ja ohutuse seisukohalt käsitleda üksikobjektina; (9) „radioaktiivne kiirgusallikas” – kiirgusallikas, mille puhul kasutatakse temas sisalduva radioaktiivse materjali radioaktiivsust; (10) „radioaktiivne materjal” – radioaktiivseid aineid sisaldav materjal; (11) „omanikuta kiirgusallikas” – kinnine kiirgusallikas, mis ei ole reguleeriva kontrolli alt välja arvatud ega reguleeriva kontrolli all näiteks sellepärast, et seda ei ole kunagi kõnealusel viisil kontrollitud või sellepärast, et see on maha jäetud, kaotatud, valesse kohta teisaldatud, varastatud või üle antud, ilma et selleks oleks nõuetekohaselt luba saadud; (12) „ehitusmaterjal” – ehitustoode, mis on toodetud püsivaks paigaldamiseks ehitisse; (13) „lõppladustamine” – kasutatud tuumkütuse või radioaktiivsete jäätmete paigutamine lubatud rajatisse, ilma kavatsuseta seda sealt välja võtta; (14) „püsikiirituse olukord” – kiiritusolukord, mis on selleks ajaks juba tekkinud, kui tehakse otsus selle kontrolli alla võtmise kohta ning mis ei vaja (või enam ei vaja) edasilükkamatute kaitsemeetmete võtmist; (15) „looduslik kiirgusallikas” – maised või kosmilise päritoluga looduslikud ioniseeriva kiirguse allikad; (16) „kavandatav kiiritusolukord” – kiirgusallika plaanikohase käitamise või kasutuselevõtu või kiiritusrada muutva tegevuse tõttu tekkiv kiiritusolukord, mis põhjustab inimeste või keskkonna kiiritamist või võimalikku kiiritamist. Kavandatavad kiiritusolukorrad hõlmavad nii normaal- kui ka võimalikku kiiritust; (17) „võimalik kiiritus” – kiiritus, mille saamist ei oodata täie kindlusega, kuid mida võib saada tõenäosusliku iseloomuga sündmuse või sündmusterea, sh seadmete rikete või käitamisvigade tagajärjel; (18) „kiirguskaitse” – inimeste kaitsmine ioniseeriva kiirgusega kokkupuutumise kahjuliku mõju eest ning selleks vajalikud vahendid; (19) „kiirgustegevus” – mis tahes tegevus, millega kaasneb kiirgusallika käitamine või kasutuselevõtt või mis muudab kiiritusrada ja mida ohjatakse kui kavandatavat kiiritusolukorda; (20) „radoon” – isotoop Rn-222 ja selle tütarproduktid, kui see on asjakohane (kokkupuude radooniga tähendab kokkupuudet radooni tütarproduktidega); (21) „ladustamine” – kiirgusallikate või radioaktiivsete jäätmete hoidmine piisava ohutustasemega rajatises, kavatsusega need sealt välja võtta; (22) „optimeerimine” – tulevikku suunatud iteratiivne protsess, millega kehtestatakse piisavad kaitsemeetmed, võttes arvesse valitsevaid asjaolusid, olemasolevaid võimalusi ja kiiritusolukorra laadi, et hoida kokkupuute ulatus ja tõenäosus ning kokkupuutuvate inimeste arv nii madal, kui see on mõistlik ja võimalik; (23) „elanikukiiritus” – üksikisikute kiiritus, välja arvatud kutse- või meditsiinikiiritus; (24) „kutsekiiritus” – töötajate kokkupuude kiirgusega töökeskkonnas; (25) „tervisekahjustus” – prognoositav oht, et pärast kokkupuudet ioniseeriva kiirgusega lüheneb elanikkonnas inimeste eluiga või halveneb elukvaliteet. See hõlmab somaatilistest mõjudest, vähktõvest ja tõsistest geneetilistest kõrvalekalletest tulenevat kadu; (26) „efektiivdoos (E)” – keha kõikide kudede ja elundite sise- ja väliskiiritusega saadud kaalutud ekvivalentdooside summa. See arvutatakse järgmise valemi kohaselt: kus DT,R on koe või elundi T keskmistatud neeldumisdoos kiirguse R tagajärjel, wR on kiirguse kaalutegur ning wT on koe või elundi T koe kaalutegur. Asjaomased wT ja wR väärtused on määratletud rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni väljaandes 103. Efektiivdoosi ühik on siivert; (27) „doosi piirmäär” – efektiivdoosi või ekvivalentdoosi väärtus kindlaksmääratud ajavahemikus, mida üksikisiku puhul ei tohi ületada. Doosi piirmäära kohaldatakse kõigist lubatud kiirgustegevusaladest tingitud kokkupuudete summa kohta; (28) „doosipiirang” – kindlast kiirgusallikast üksikisikule eeldatavasti tuleneva doosi ülempiir, mida kasutatakse kavandatava kiiritusolukorra optimeerimisprotsessis vaadeldavate võimaluste väljaselgitamiseks; (29) „ekvivalentdoos (HT)” – neeldumisdoos koes või elundis T, mis on kaalutud kiirguse R liigi ja kvaliteedi alusel. See arvutatakse järgmise valemi kohaselt: kus DT,R on koe või elundi T keskmistatud neeldumisdoos kiirguse R tagajärjel, wR on kiirguse kaalutegur. Kui kiirgusvälja moodustavatel kiirguse ja energia liikidel on erinevad wR väärtused, arvutatakse kumulatiivne ekvivalentdoos HT järgmise valemi kohaselt: Asjaomased wR väärtused on täpsustatud rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni väljaandes 103. Ekvivalentdoosi ühik on siivert; (30) „välistöötaja” – A-kategooriasse kuuluv kiirgustöötaja, ka praktikant, väljaõppe saaja või üliõpilane, keda ei ole tööle võtnud kontrolltsooni või järelevalve all oleva piirkonna eest vastutav ettevõtja, kuid kes täidab neil aladel või piirkondades tööülesandeid; (31) „ettevõtja” – füüsiline või juriidiline isik, kes on õiguslikult vastutav teatava kiirgustegevuse või kiirgusallika eest (sealhulgas juhtudel, mil kiirgusallika omanik või valdaja ei soorita kiirgusallikaga seotud tegevusi); (32) „ohupiirang” – kiirgusallikast üksikisikule tuleneva ohu piirang (ohu all mõeldakse võimaliku kiirituse tagajärjel tervisekahjustuse tekkimise tõenäosust; see sõltub doosi saamist põhjustava juhusliku sündmuse toimumise tõenäosusest ja selle doosi tõttu tervisekahjustuse tekke tõenäosusest); (33) „hooldajad ja abistajad” – isikud, kes teadlikult ja omal tahtel (muul viisil kui osana oma tööst) puutuvad kokku ioniseeriva kiirgusega, hooldades ja aidates meditsiinikiiritust saavaid või saanud isikuid; (34) „viitetase” – doosi või riski tase avariikiirituse või püsikiirituse olukorras, millest kõrgema taseme või riski puhul ei peeta kiiritusega kokkupuudet enam lubatavaks ning madalama taseme puhul jätkatakse kaitse optimeerimise rakendamist; (35) „kiirgustöötaja” – füüsilisest isikust ettevõtja või tööandja juures töötav isik, kes puutub töötades kokku kiirgusega käesoleva direktiiviga reguleeritava kiirgustegevuse käigus ja kelle saadav doos ületab elanikukiirituse üht või teist doosi piirmäära; (36) „siivert (Sv)” – ekvivalentdoosi või efektiivdoosi ühiku nimetus. Üks siivert vastab ühele džaulile kilogrammi kohta: 1 Sv = 1 J kg–1; (37) „sissevõtt” – tegevus, mille tulemusel radionukliidid sisenevad väliskeskkonnast inimorganismi; (38) „praktikant” – isik, keda ettevõttes konkreetse elukutse jaoks koolitatakse või välja õpetatakse; (39) „oodatav efektiivdoos (E(t))” – sissevõtust tulenevate elundi või koe oodatavate ekvivalentdooside (Hτ(τ)) summa, kusjuures kõik ekvivalentdoosid korrutatakse asjakohase koe kaaluteguriga wT. See arvutatakse järgmise valemi kohaselt: E(τ) kindlaksmääramisel tähistab τ aastaid, üle mille toimub integreerumine. Käesolevas direktiivis täpsustatud doosi piirmäärade järgimisega seoses on t pärast sissevõttu täiskasvanute puhul 50 aastat ja laste puhul 70. eluaastani jäävate aastate arv. Oodatava efektiivdoosi ühik on siivert; (40) „meditsiinifüüsika spetsialist” – isik, kelle teadmised, koolitus ja kogemused võimaldavad tal meditsiinikiirituses rakendatava kiiritusfüüsikaga tegeleda või sellega seotud küsimustes nõu anda ja kelle tegutsemispädevust on tunnustanud pädev asutus; (41) „töötervishoiuteenistus” – tervishoiutöötaja või -asutus, kelle pädevusse kuulub kiirgustöötajate tervisekontroll ja kelle tegevuspädevust selles valdkonnas on tunnustanud pädev asutus; (42) „kiirguskaitse ekspert” – isik, kellel on vajalikud teadmised, koolitus ja kogemused, et anda kiirguskaitseküsimustes nõu üksikisikute tõhusa kaitse tagamiseks ja kelle tegutsemispädevust on tunnustanud pädev asutus; (43) „kõrgaktiivne kinnine kiirgusallikas” – kinnine kiirgusallikas, milles oleva radioaktiivse materjali kogus ületab II lisas sätestatud väärtusi; (44) „avariiolukorra lahendamise kava” – etteantud sündmuste ja nendega seotud stsenaariumide alusel koostatud plaan asjakohaseks reageerimiseks avariikiirituse olukorra puhul konkreetses käitises või tegevuseks; (45) „avariitöötaja” – iga isik, kes täidab avariiolukorras kindlaksmääratud tööülesannet ja võib avariiolukorra likvideerimise käigus kiiritust saada; (46) „dosimeetriateenistus” – asutus või üksikisik, kellel on individuaalsete järelevalveseadmete kaliibrimise, lugemise või tõlgendamise, inimorganismi või bioloogiliste proovide radioaktiivsuse mõõtmise või dooside hindamise pädevus ning kelle tegutsemispädevust on tunnustanud pädev asutus; (47) „avariiolukorra ohjamise süsteem” – õiguslik või haldusraamistik, millega kehtestatakse avariiolukorraks valmisoleku ja sellele reageerimise kohustused ning otsuste langetamise kord avariikiirituse olukorras; (48) „meditsiinikiirituspõhine” – seotud radiodiagnostiliste ja kiiritusravi protseduuridega, menetlusradioloogia või muude radioloogiliste kavandamis- ja suunamistoimingutega, milles kasutatakse ioniseerivat kiirgust; (49) „meditsiinikiirituse teostus” – meditsiinikiirituse ja kõik abitoimingud füüsikaline läbiviimine, sealhulgas meditsiiniliste radioloogiaseadmete käsitsemine ja kasutamine, tehniliste ja füüsikaliste näitajate, sh kiirgusdooside hindamine, seadmete taatlus ja hooldus, radioloogiliste ravimpreparaatide valmistamine ja manustamine ning piltide ilmutamine, mida lisaks muudele töötajatele teevad tuumameditsiinis ja kiiritusravis ka radiograafid ja tehnikud; (50) „teostaja” – arst, hambaarst või muu tervishoiutöötaja, kellel oma riigi nõuete kohaselt on õigus võtta endale kliiniline vastutus üksikisiku meditsiinikiirituse eest; (51) „diagnostilised viitetasemed” – meditsiinilisteks radiodiagnostilisteks toiminguteks määratud dooside tasemed või radiofarmaatsiapreparaatide korral aktiivsustasemed tavalise suurusega patsientidest koosnevate rühmade või standardfantoomide (standardkatsemudelite) tavauurimiseks üldiselt määratletud seadmeliikide puhul; (52) „aktiveerimine” – protsess, mille käigus stabiilne nukliid muudetakse radionukliidiks, kiiritades seda sisaldavat materjali osakestega või suure energiasisaldusega footonitega; (53) „radioaktiivne aine” – iga aine, mis sisaldab üht või mitut radionukliidi, mille aktiivsuskontsentratsiooni tuleb kiirguskaitse seisukohast arvesse võtta; (54) „muu kui meditsiinilise kuvamisega seotud kiiritamine” – inimeste kavandatud kiiritamine kuvamise eesmärgil, kui kiiritamise peamine motivatsioon ei ole seotud kiiritust saava isiku tervise või heaoluga; (55) „teatamine” – dokumendi esitamine pädevale asutusele, et teatada käesoleva direktiivi reguleerimisalasse kuuluva kiirgustegevuse sooritamise kavatsusest; (56) „registreerimine” – pädeva asutuse poolt antav kirjalik luba või siseriiklike õigusaktidega antav luba siseriiklike õigusaktidega sätestatud tingimustele vastavaks tegevuseks; (57) „tarbekaup” – seade või tooteartikkel, millesse on tahtlikult sisestatud radionukliidid või milles need on toodetud aktiveerimise teel või mis tekitab ioniseerivat kiirgust ning mille saab müüa või elanikele kättesaadavaks muuta ilma müügijärgse erijärelevalve või regulatiivse kontrollita; (58) „kiirendi” – seade või seadeldis, milles osakesi kiirendatakse ja millest eraldub ioniseerivat kiirgust energiaga üle 1 megaelektronvoldi (MeV); (59) „kasutusest kõrvaldatud kinnine kiirgusallikas” – kinnine kiirgusallikas, mida enam ei kasutata või ei kavatseta kasutada tegevusloale vastavas kiirgustegevuses; (60) „inspekteerimine” – pädeva asutuse korraldatud uurimine, mille eesmärk on teha kindlaks, kas siseriiklikke sätteid järgitakse; (61) „kiirgusgeneraator” – seade, mis tekitab ioniseerivat kiirgust nagu röntgenikiirgus, neutronid, elektronid ja muud laenguga aineosakesed, mida saab kasutada teaduslikel, tööstuslikel ja meditsiinilistel eesmärkidel; (62) „radioaktiivsed jäätmed” – radioaktiivne materjal, millele ei ole edasist kasutust ette nähtud; (63) „kvaliteeditagamine” – kõik kavandatud ja korrapärased meetmed, mida on vaja piisava kindlustunde tagamiseks, et seade, süsteem, komponent või menetlus toimib rahuldavalt kooskõlas kokkulepitud standarditega; kvaliteedikontroll on kvaliteeditagamise osa; (64) „litsents” – vastava taotluse alusel pädeva asutuse antud kiirgustegevusluba, kusjuures kiirgustegevus peab vastama litsentsile lisatud eri dokumendis sätestatud tingimustele; (65) „vabastamistasemed” – riigi pädeva asutuse või siseriiklike õigusaktidega kehtestatud ning aktiivsuskontsentratsioonina väljendatud väärtused, mille tasandil püsivad või millest allapoole jäävad materjalid, mis on seotud kiirgustegevusega, mille suhtes kehtib teatamis- või loanõue, võib vabastada käesolevas direktiivis sätestatud nõuete järgimisest; (66) „järelevalvepiirkond” – ala, mis on ioniseeriva kiirguse eest kaitsmiseks vajaliku jälgimise all; (67) „kontrolliala” – maa-ala, mille suhtes kohaldatakse ioniseeriva kiirguse eest kaitsmiseks või radioaktiivse saastuse leviku tõkestamiseks erieeskirju ja millele juurdepääsu kontrollitakse; (68) „õnnetusjuhtumiga seotud kiiritus” – inimeste (muude kui avariitöötajad) kokkupuude kiirgusega õnnetusjuhtumi tõttu; (69) „töökeskkonnaga seotud avariikiiritus” – kutsekiiritus, mille avariikiirituse olukorras saavad isikud, kes võtavad avarii tagajärgede leevendamiseks meetmeid; (70) „tervise sõeluuring” – meditsiiniliste radioloogiakäitiste kasutamine haiguste varaseks avastamiseks elanikkonna riskirühmades; (71) „radooniohtlik ala” – geograafiline ala või halduspiirkond, mille kohta uuringutega on tõendatud, et riigis kehtestatud viitetasemeid ületavate elamute protsent on seal eeldatavasti oluliselt kõrgem kui riigi muudes osades; (72) „meditsiinikiirituse toiming” – iga toiming, mis on seotud meditsiinikiiritusega; (73) „saatja” – arst, hambaarst või muu tervishoiutöötaja, kellel siseriiklike nõuete kohaselt on õigus suunata inimest teostaja juurde meditsiinikiirituse toimingule; (74) „isikukahjustus” – kliiniliselt tuvastav kahjulik mõju, mis avaldub üksikisikutes või nende järeltulijates ja mis ilmneb kohe või viivitusega, kusjuures viimasel juhul on tegu pigem tõenäolise kui kindla ilmnemisega; (75) „menetlusradioloogia” – röntgenikiirgusepõhise kuvamistehnika kasutamine lisaks ultraheli- ja magnetresonantsseadmetele või muule ioniseeriva kiirguseta töötavale meetodile, et diagnoosimise või ravimise eesmärgil viia inimorganismi seadmeid ja neid seal juhtida; (76) „radiodiagnostiline” – seotud in vivo isotoopdiagnostikaga, ioniseeriva kiirguse kasutamisel põhineva meditsiinilise diagnostilise radioloogiaga ja stomatoloogilise radioloogiaga; (77) „kiiritusravi” – seotud kiiritusraviga ja isotoopraviga; (78) „kliiniline vastutus” – teostaja vastutus üksikisiku meditsiinilise kiiritamise eest, mis hõlmab eelkõige järgmist: põhjendatus, optimeeritus, tulemuslikkusele antav kliiniline hinnang, vajaduse korral teostusega seotud koostöö muude asjatundjate ja töötajatega, vajaduse korral teabe hankimine varasemate uuringute kohta, nõudmise korral olemasoleva radioloogiaalase teabe ja/või andmete esitamine muudele teostajatele ja/või saatjatele, vajaduse korral ioniseeriva kiirguse ohtlikkust käsitleva teabe jagamine patsientidele ja muudele asjaosalistele; (79) „kliiniline audit” – meditsiinikiirituse toimingute kavakindel uurimine või läbivaatamine, mille eesmärk on parandada ravi kvaliteeti ja tulemuslikkust struktuurse läbivaatamisega, mille puhul meditsiinikiirituse kasutamise tavasid, toiminguid ja tulemusi hinnatakse meditsiinikiirituse toimingute tegemise hea tava kokkulepitud standardite põhjal, vajaduse korral tavasid muutes ja uusi standardeid kohaldades; (80) „meditsiiniradioloogiakäitis” – meditsiiniliste radioloogiaseadmetega varustatud käitis; (81) „juhuslik kiiritus” – meditsiinikiiritus, mis oluliselt erineb teatavaks otstarbeks ettenähtud meditsiinikiiritusest; (82) „standardisik” – üksikisik, kelle saadav doos on tüüpiline elanikkonna hulgas kiirgusega rohkem kokku puutuvatele elanikele; (83) „kiirguskaitse korraldaja” – isik, kes on tehniliselt pädev asjaomase kiirgustegevusega seotud kiirguskaitse küsimustes ja kelle ettevõtja on määranud kiirguskaitsekorra rakendamise järelevalvajaks ettevõttes; (84) „parandusmeetmed” – kiirgusallika kõrvaldamine või selle võimsuse (aktiivsuse või koguse) vähendamine, et ära hoida või vähendada doose, mida muidu võidakse saada püsikiirituse olukorras; (85) „kaitsemeetmed” – meetmed, mis ei ole parandusmeetmed ja mille abil püütakse vältida või vähendada doose, mida vastasel juhul võidakse saada avariikiirituse või püsikiirituse olukorras; (86) „tegevusluba” – kirjalik luba, mille pädev asutus annab ettevõtjale kiirgusallikaga seotud konkreetseks tegevuseks, mille suhtes kohaldatakse regulatiivset kontrolli registreerimise või litsentsi vormis; (87) „kinnine kiirgusallikas” – radioaktiivne kiirgusallikas, milles olev radioaktiivne aine on püsivalt suletud kapslisse või tugevalt seotud tahke aine koosseisu; (88) „tarnija” – füüsiline või juriidiline isik, kes tarnib kinnise kiirgusallika või teeb selle kättesaadavaks; (89) „kiirgusallika konteiner” – kinnise kiirgusallika kaitsekest, mis ei ole kiirgusallika lahutamatu osa, vaid on ette nähtud kiirgusallika varjestamiseks transportimisel, käitlemisel jne; (90) „toroon” – isotoop Rn-220; (91) „jääkdoos” – eeldatavasti kõigi kiiritusradade kaudu saadav doos kas pärast kaitsemeetmete täielikku rakendamist või siis pärast otsuse tegemist selle kohta, et kaitsemeetmeid ei rakendata; (92) „neeldumisdoos (D)” – neeldunud energia massiühiku kohta kus – on keskmine energia, mis ioniseeriva kiirgusega kantakse üle ruumielemendis olevasse ainesse, – dm on aine mass selles ruumielemendis. Käesolevas direktiivis tähistab neeldumisdoos koes või elundis neeldunud keskmist doosi. Neeldumisdoosi ühik on grei; (93) „grei (Gy)”– neeldumisdoosi ühik. Üks grei vastab ühele džaulile kilogrammi kohta: 1 Gy = 1 J kg–1; (94) „aktiivsus (A)” – teatud ajahetkel teatavas energiaseisundis oleva radionukliidi koguse aktiivsus A. Aktiivsus A on tuumaüleminekute arvu dN ja ajavahemiku dt jagatis, kus dN on kõnealusest energiaseisundist toimuvate spontaansete tuumaüleminekute arvu ooteväärtus ajavahemikus dt: Aktiivsuse ühik on bekrell; (95) „bekrell (Bq)” – aktiivsuse ühiku nimetus. Üks bekrell vastab ühele tuumaüleminekule sekundis: 1 Bq = 1 s–1; (96) „oodatav ekvivalentdoos (H(t))” – radioaktiivse aine sissevõtu tagajärjel koe või elundi T ekvivalentdoosikiiruse integraal aja (t) suhtes. See arvutatakse järgmise valemi kohaselt: sissevõtu kohta ajahetkel t0, kus on asjakohane ekvivalentdoosikiirus elundis või koes T ajal t, τ on aeg, üle mille leitakse integraal. HT(t) määratlemisel antakse t aastates. Kui τ kohta andmed puuduvad, kasutatakse eeldatava väärtusena täiskasvanute puhul 50 aastat ja laste puhul aastaid, mis on jäänud 70. eluaastani. Oodatava ekvivalentdoosi ühik on siivert; (97) „normaalkiiritus” – käitise või tegevuse (sealhulgas hooldamine, ülevaatamine, dekomisjoneerimine) normaalsete töötingimuste korral oodatav kiiritus, mille puhul arvestatakse ka väikeste kontrolli alla jäävate rikete esinemise võimalikkust normaalse töö ja eeldatavate tööolukordade ajal; (98) „prognoositav doos” – oodatav doos, kui ei võeta mingeid kaitsemeetmeid; (99) „kvaliteedikontroll” – toimingute (kavandamine, kooskõlastamine, rakendamine) kogum, mille eesmärk on kvaliteedi säilitamine või parandamine. See hõlmab seadmete piiritletavate, mõõdetavate ja juhitavate toimimisnäitajate jälgimist, hindamist ja hoidmist nõutaval tasemel; (100) „reageerimise strateegia” – eri kaitsemeetmete kogum, mida kasutatakse etteantud sündmustele või tegelikele sündmustele reageerimiseks ning avariikiirituse olukorra ohjamiseks sätestatud eesmärkide kohaselt. Avariiolukorra lahendamise kavas nähakse iga etteantud sündmuse ja stsenaariumi jaoks ette reageerimise strateegia. III PEATÜKK KIIRGUSKAITSESÜSTEEM Artikkel 5 Üldpõhimõtted Liikmesriik kehtestab juriidilised nõuded ja asjakohase regulatiivse kontrolli korra, mis kõigis kiiritusolukordades kajastab põhjendatuse, optimeerituse ja doosi piiratuse põhimõtetele toetuvat kiirguskaitsesüsteemi: (a) põhjendatus: kiirgusallikaid, kiiritusradu või tegelikke kokkupuuteid käsitlevate nõuete rakendamise või muutmise otsuste põhjendamisel lähtutakse seisukohast, et kui selline otsus tehakse, peab sellest saadav ühiskonnale või isikutele saadav kasu korvama kahjustused, mida otsusega võidakse põhjustada; (b) optimeeritus: kõigis kiiritusolukordades optimeeritakse kiirguskaitset, et hoida kokkupuute ulatus ja tõenäosus ning kokkupuutuvate inimeste arv nii madal, kui see on majanduslikke ja sotsiaalseid tegureid arvesse võttes mõistlik ja võimalik, kusjuures meditsiinikiiritust saava isiku kaitse optimeerimine vastab saadava kiirituse meditsiinilisele eesmärgile, nagu on kirjeldatud artiklis 55. Seda põhimõtet kohaldatakse efektiivdoosi ja elundidoosi puhul ettevaatusabinõuna, et võtta arvesse ebaselgust tervisekahjustuse tekke võimaluste osas lävitasemest allpool; (c) doosi piiratus: üksikisiku kõigist reguleeritud kiiritusallikatest saadavate dooside summa ei tohi kavandatavates kiiritusolukordades ületada kutse- või elanikukiirituse jaoks kehtestatud dooside piirmäärasid. Doosi piirmäärasid ei kohaldata meditsiinikiirituse suhtes. 1. jagu Optimeerimise abivahendid Artikkel 6 Kutse- ja elanikukiirituse doosipiirangud 1. Kutsekiirituse doosipiirang on optimeerimise abivahend, mille kehtestab ettevõtja pädeva asutuse üldjärelevalve all. Doosipiirangu kehtestamisel välistöötajate jaoks teevad tööandja ja ettevõtja omavahel koostööd. 2. Elanikukiirituse doosipiirang määratakse üksikisikule mõjuva doosi suhtes, mille elanikud saavad kindlaksmääratud kiirgusallika plaanikohasel käitamisel. Pädev asutus määrab piirangu selliselt, et kõigist lubatud kiirgustegevusaladest ühe isiku jaoks tulenevate dooside summa vastaks doosi piirmäärale. 3. Võimaliku kiirituse puhul hõlmab optimeerimine allikate ja käitiste ohutuse ja julgeoleku piisavat ohjamist. Vajaduse korral võib kehtestada ohupiirangud. 4. Doosipiirangud kehtestatakse kas aasta või asjakohase lühema ajavahemiku jooksul saadava individuaalse efektiiv- või ekvivalentdoosina. 5. Kui doosipiiranguid kasutatakse pikka aega kestva akumuleeruva kiirituse puhul, määratakse need kindlaks aastase efektiivdoosi või elundi ekvivalentdoosina. Artikkel 7 Meditsiinikiirituse doosipiirangud Patsientide meditsiinikiirituse suhtes doosipiiranguid ei kohaldata. Kiiritatud isiku hooldajate ja abistajate ning vabatahtlikult biomeditsiinilistes uurimisprogrammides osalevate isikute (kes ei saa otsest meditsiinilist kasu kokkupuutest kiirgusega) doosipiirangud määratakse kindlaks üksikisikule mõjuva doosina, mille ületamine uuringute, ravi või kõnealuse uurimisprojekti ajal on ebatõenäoline. Artikkel 8 Viitetasemed 1. Avarii- ja püsikiirituse olukorra viitetasemed määratakse kindlaks efektiivdoosi või elundidoosi tasemena, mille ületamist ei peeta avarii- ja püsikiirituse olukorras kohaseks. 2. Töötatakse välja ja rakendatakse optimeeritud kaitsestrateegia, mille eesmärk on vähendada üksikisiku saadavat doosi, et see jääks allapoole viitetaset. Viitetasemeks valitud väärtus sõltub kiiritusolukorra liigist. 3. Kaitse optimeerimise puhul peetakse esmatähtsaks viitetaset ületavat kokkupuudet. Viitetaseme valimisel võetakse arvesse nii kiirguskaitse nõudeid kui ka sotsiaalseid kriteeriume. 4. Efektiivdoosi viitetaseme valimisel võetakse arvesse viitetaseme kolme vahemikku, mis on esitatud I lisa punktis 1. 2. jagu Doosi piiratus Artikkel 9 Kiirgustöötajate vanusepiir Kooskõlas artikli 12 lõikega 2 ei tohi alla 18-aastasi isikuid määrata tööle, mille käigus neist saavad kiirgustöötajad. Artikkel 10 Kutsekiirituse doosi piirmäärad 1. Kutsekiirituse efektiivdoosi aastane piirmäär on 20 millisiivertit. Kuid erijuhtudel või siseriiklikes õigusaktides määratletud teatavates kiiritusolukordades võib aastane efektiivdoos olla kuni 50 millisiivertit, kui viie järjestikuse aasta keskmine doos ei ületa 20 millisiivertit aasta kohta. Avariitöötajatele võib lubada kõrgemat efektiivdoosi vastavalt artiklile 52. 2. Lisaks lõikes 1 kehtestatud efektiivdoosi piirmääradele kohaldatakse järgmisi ekvivalentdoosi piirmäärasid: (a) silmaläätse ekvivalentdoosi aastane piirmäär on 20 millisiivertit või, kui see on kohaldatav, siis sama väärtus, mis on määratud efektiivdoosi piirmääraks; (b) naha ekvivalentdoosi aastane piirmäär on 500 millisiivertit, väljendatuna 1 cm² nahapinna aastase keskmise doosina, olenemata kiiritusega kokkupuutuva pinna suurusest; (c) käte, käsivarte, jalgade ja pahkluude ekvivalentdoosi aastane piirmäär on 500 millisiivertit. Artikkel 11 Rasedate naiste kaitse 1. Kui rase naine on ettevõtjale oma rasedusest siseriiklike õigusaktide ja/või tavade kohaselt teatanud, peab loote kaitse olema võrreldav elanike kaitsega. Raseda naise töötingimused peavad olema sellised, et loote ekvivalentdoos oleks nii madal, kui see on mõistlik ja võimalik, ning ei oleks vähemalt ülejäänud rasedusaja jooksul tõenäoliselt suurem kui 1 millisiivert. 2. Niipea kui last rinnaga toitev naine on ettevõtjale oma olukorrast teatanud, ei panda teda tegema tööd, mille puhul on olemas oluline radionukliidide sissevõtu oht. Artikkel 12 Praktikantide ja üliõpilaste doosi piirmäärad 1. Doosi piirmäärad, mis kehtivad vähemalt 18aastaste praktikantide ja üliõpilaste suhtes, kes peavad õpingute käigus kasutama kiirgusallikaid, vastavad artiklis 10 kiirgustöötajate kohta sätestatud piirmääradele. 2. Efektiivdoosi piirmäär 16–18aastaste praktikantide ja üliõpilaste jaoks, kes peavad õpingute käigus kasutama kiirgusallikaid, on 6 millisiivertit aastas. Lisaks esimeses lõigus efektiivdoosi suhtes kehtestatud piirangutele kohaldatakse järgmisi ekvivalentdoosi piirmäärasid: (a) silmaläätse ekvivalentdoosi aastane piirmäär on 20 millisiivertit; (b) naha ekvivalentdoosi aastane piirmäär on 150 millisiivertit, väljendatuna 1 cm² nahapinna aastase keskmise doosina olenemata kiiritusega kokkupuutuva pinna suurusest; (c) käte, käsivarte, jalgade ja pahkluude ekvivalentdoosi aastane piirmäär on 150 millisiivertit. 3. Doosi piirmäärad praktikantide ja üliõpilaste puhul, kelle suhtes ei kohaldata lõikeid 1 ja 2, vastavad artiklis 13 sätestatud elanikudoosi piirmääradele. Artikkel 13 Elanikudoosi piirmäärad 1. Elanikukiirituse puhul on efektiivdoosi aastane piirmäär 1 millisiivert. 2. Lisaks lõikes 1 osutatud doosi piirmäärale kohaldatakse järgmisi ekvivalentdoosi piirmäärasid: (a) silmaläätse ekvivalentdoosi aastane piirmäär on 15 millisiivertit; (b) naha ekvivalentdoosi aastane piirmäär on 50 millisiivertit, väljendatuna 1 cm2 nahapinna keskmise doosina, olenemata kiirgusega kokkupuutuva pinna suurusest. Artikkel 14 Efektiiv- ja ekvivalentdoosi hindamine Efektiiv- ja ekvivalentdoosi hindamisel kasutatakse järgmisi väärtusi ja seoseid: (a) väliskiirituse puhul kasutatakse rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni väljaandes 103 sätestatud väärtusi ja seoseid efektiiv- ja ekvivalentdooside hindamiseks; (b) radionukliidist või radionukliidide segust põhjustatud sisekiirituse puhul kasutatakse sissevõtust tuleneva efektiivdoosi hindamiseks rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni väljaandes 103 sätestatud väärtusi ja seoseid ning allaneelamise ja sissehingamise doosikoefitsiente rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni väljaandest 72. IV PEATÜKK KIIRGUSKAITSEALASE HARIDUSE, KOOLITUSE JA TEAVITUSE NÕUDED Artikkel 15 Üldised kohustused seoses hariduse, koolituse ja teavitamisega 1. Liikmesriik kehtestab vajaliku õigus- ja haldusraamistiku asjakohase kiirguskaitsealase hariduse, koolituse ja teabe andmiseks igale üksikisikule, kes vajab oma ülesannete täitmiseks kiirguskaitsealast eripädevust. Asjaomaste üksikisikute koolitamist, täiendkoolitamist ja teavitamist korratakse asjakohaste ajavahemike järel ja see tegevus dokumenteeritakse. 2. Liikmesriik seab sisse hariduse, koolituse ja täiendkoolituse, mis võimaldab tunnustada kiirguskaitse eksperte, meditsiinifüüsika spetsialiste, tervishoiuteenistusi ja dosimeetriateenistusi. Artikkel 16 Kiirgustöötajate, praktikantide ja üliõpilaste koolitamine ning neile edastatav teave 1. Liikmesriik nõuab ettevõtjalt või tööandjalt kutsekiiritusega kokkupuutuvate töötajate, praktikantide ja üliõpilaste teavitamist: (a) nende tööga kaasnevatest terviseriskidest; (b) üldistest kiirguskaitsemeetmetest ja ettevaatusabinõudest, eriti seoses käitamis- ja töötingimustega nii kiirgustegevuses üldiselt kui ka eri tüüpi töökohtadel ja eri tööde puhul, kuhu/mida neid võidakse tegema määrata; (c) avariiolukorra lahendamise kavadest ja toimingutest; (d) tehniliste, meditsiiniliste ja haldusnõuete järgimise tähtsusest. 2. Liikmesriik nõuab, et ettevõtja või tööandja selgitaks naistele, kui oluline on rasedusest varakult teatamine, sest see aitab vältida loote kokkupuudet kiirgusega ja imiku saastumise ohtu radionukliidide sissevõtu tagajärjel. 3. Liikmesriik nõuab ettevõtjatelt ja tööandjatelt, et need pakuksid oma töötajatele asjakohaseid kiirguskaitsekoolitusi ja teavitusprogramme. 4. Lisaks lõigetes 1, 2 ja 3 ettenähtud kiirguskaitsealasele koolitamisele ja teavitamisele tagab kõrgaktiivse kinnise kiirgusallika eest vastutav ettevõtja, et sellistel koolitustel käsitletakse kõrgaktiivse kinnise kiirgusallika tööohutuse ja turvalisuse erinõudeid, et asjakohased töötajad oleksid piisavalt ette valmistatud iga sündmuse jaoks, mis võib mõjutada nende endi turvalisust või teiste isikute kaitsmist kiirguse eest. Teavitamisel ja koolitamisel rõhutatakse esmajoones ohutusnõuete täitmise vajadust ning antakse konkreetset teavet tagajärgede kohta, mis võivad tuleneda vajaliku kontrolli kaotusest kõrgaktiivse kinnise kiirgusallika üle. Artikkel 17 Omanikuta kiirgusallikaga kokku puutuda võivate töötajate teavitamine ja koolitamine Liikmesriik võtab meetmed, millega tagab, et käitistes, kus kõige tõenäolisemalt leidub või töödeldakse omanikuta kiirgusallikaid (nt suured vanametalli hoiuplatsid ja vanametalli ümbertöötlemistehased), ning olulistes transiidi sõlmpunktides saavad juhtkond ja töötajad: (a) teavet kiirgusallikaga võimaliku kokkupuutumise ohu kohta; (b) nõuandeid ja koolitust kiirgusallikate ja nende konteinerite visuaalseks avastamiseks; (c) põhiteavet ioniseeriva kiirguse ja selle toime kohta; (d) teavet tuvastamissüsteemide kohta; (e) teavet ja koolitust meetmete kohta, mida tuleb võtta kohapeal juhul, kui on avastatud kiirgusallikas või kahtlustatakse selle olemasolu. Artikkel 18 Avariitöötajate teavitamine ja koolitamine 1. Liikmesriik tagab, et avariitöötajatele ja muudele isikutele, keda võidakse kaasata abi andmise korraldamisse avariiolukorras, antakse nõuetekohast ja korrapäraselt ajakohastatud teavet mõju kohta, mida sekkumine avaldab nende tervisele, ja sellises olukorras võetavate ettevaatusabinõude kohta. Selles teabes võetakse arvesse võimaliku avariiolukorra ulatust. 2. Niipea kui tekib avariiolukord, täiendatakse asjakohaselt lõikes 1 osutatud teavet, võttes arvesse konkreetseid asjaolusid. 3. Liikmesriik tagab, et avariitöötajad saavad artiklis 97 kirjeldatud avariiolukorra ohjamise süsteemis ettenähtud korrapärast koolitust. Vajaduse korral hõlmab selline koolitus praktilisi harjutusi. 4. Liikmesriik tagab, et lisaks käesoleva artikli lõikes 3 osutatud avariiolukorrale reageerimisega seotud koolitusele pakub neile töötajatele asjakohast kiirguskaitsealast koolitust ja teavet artikli 30 lõike 1 punktis b osutatud avariitöötajate kaitse eest vastutav organisatsioon. Artikkel 19 Haridus, teavitamine ja koolitus meditsiinikiirituse valdkonnas 1. Liikmesriik tagab, et teostajate ja meditsiinikiirituse toimingute teostamisega seotud isikute haridus, koolitus, teavitamine ning teoreetiline ja praktiline meditsiinikiirituse väljaõpe on piisav ning et neil on asjakohane kiirguskaitsealane pädevus. Selleks tagab liikmesriik sobiva õppekava koostamise ja tunnustab asjakohaseid diplomeid, tunnistusi või ettevalmistust käsitlevaid tõendeid. 2. Asjakohaseid koolitusprogramme läbivad isikud võivad osaleda meditsiinikiirituse toimingute teostamises, nagu on ette nähtud artikli 56 lõikes 4. 3. Liikmesriik tagab pideva koolitamise pärast kutsealase ettevalmistuse saamist ning uute võtete meditsiinilise kasutamise korral neid võtteid ja asjakohaseid kiirguskaitsenõudeid tutvustava koolituse korraldamise. 4. Liikmesriik tagab mehhanismide olemasolu, millega saab õigeaegselt levitada teavet meditsiinikiiritusega seotud kiirguskaitse kohta, mis põhineb oluliste sündmustega omandatud kogemustel. 5. Liikmesriik tagab kiirguskaitsekursuse võtmise meditsiini- ja hambaravikoolide põhiõppekavasse. V PEATÜKK KIIRGUSTEGEVUSE PÕHJENDATUS JA REGULATIIVNE KONTROLL Artikkel 20 Kiirgustegevuse põhjendatus 1. Liikmesriik tagab, et uut tüüpi kiirgustegevus, millega kaasneb kokkupuude ioniseeriva kiirgusega, põhjendatakse enne selle heakskiitmist. 2. Liikmesriik loetleb oma õigus- ja haldusaktides heakskiidetud kiirgustegevuse tüübid. 3. Olemasolevate kiirgustegevuse tüüpide põhjendatus vaadatakse läbi, kui saadakse uusi olulisi tõendeid nende tõhususe või tagajärgede kohta. Artikkel 21 Ioniseerivat kiirgust kiirgavate seadmete või toodetega seotud tegevuse põhjendatus 1. Liikmesriik nõuab igalt ettevõtjalt, kes kavatseb toota, importida või eksportida uut tüüpi seadet või toodet, millest eraldub ioniseerivat kiirgust, III lisa A jaos sätestatud asjakohaste andmete esitamist pädevale asutusele, et asutus saaks III lisa B jaos ettenähtud teabe hindamise põhjal otsustada, kas seadme või toote kavandatud kasutamine on põhjendatud või mitte. 2. Pädev asutus jagab lõike 1 kohaselt saadud teavet muude liikmesriikide pädevate asutustega, et neil oleks võimalik teha oma otsus seadme või toote kavandatud kasutamise põhjendatuse kohta. 3. Ettevõtjale tehakse liikmesriigi pädeva asutuse otsus teatavaks kuue kuu jooksul. Artikkel 22 Kiirgustegevuse keelamine Liikmesriik keelab radioaktiivse aine sihipärase lisamise toiduainete, mänguasjade, ehete ja kosmeetikatoodete tootmisel ning keelab selliste toodete impordi ja ekspordi. Piiramata Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/2/EÜ[21] kohaldamist, ei peeta põhjendatuks kiirgustegevust, millega kaasneb materjali aktiveerimine, mis põhjustab aktiivsuse tõusu asjaomastes toodetes. Artikkel 23 Kiirgustegevus, millega kaasneb inimeste planeeritud kiiritamine muul kui meditsiinilisel eesmärgil 1. Liikmesriik tagab, et uuringute või muude asjakohaste meetodite abil selgitatakse välja tegevusalad, millega kaasneb kiiritamine IV lisas esitatud muul kui meditsiinilise kuvamise eesmärgil. 2. Liikmesriik tagab, et erilist tähelepanu pööratakse sellise kiirgustegevuse põhjendatusele, millega kaasneb kokkupuude kiiritusega muu kui meditsiinilise kuvamise eesmärgil, ning eelkõige: (a) iga IV lisas loetletud, muu kui meditsiinilise kuvamisega seotud tegevus, millega kaasneb kokkupuude kiiritusega, peab enne üldist heakskiitmist olema põhjendatud; (b) üldist heakskiitmist vajava kiirgustegevuse tüübi iga konkreetne rakendus peab olema eelnevalt põhjendatud; (c) iga üksik IV lisa A jaos loetletud kiirgusega kokkupuudet põhjustav muu kui meditsiinilise kuvamise protseduur, mida teostab meditsiinilisi radioloogiaseadmeid kasutav töötaja, tuleb eelnevalt põhjendada, võttes arvesse protseduuri konkreetseid eesmärke ja selles osaleva isiku omadusi; (d) punktides a ja b täpsustatud muu kui meditsiinilise kuvamisega seotud kiirgustegevuse üldise ja konkreetse põhjendatuse vaatab pädev asutus teatava ajavahemiku järel läbi. 3. Kui liikmesriik otsustab, et konkreetne muud kui meditsiinilist kuvamist hõlmav kiirgustegevus on põhjendatud, tagab ta, et: (a) iga kiirgustegevuse jaoks on vajalik luba; (b) pädev asutus kehtestab kiirgustegevuse kohta esitatavad nõuded, sealhulgas individuaalse rakendamise kriteeriumid, tehes selleks vajaduse korral koostööd muude asjakohaste asutuste ja kutseorganisatsioonidega; (c) iga tegevuse kohta on kehtestatud doosi piirmäär. Piirmäär on oluliselt madalam elanikudoosi piirmäärast ja kui võimalik, ka meditsiinitöötajate poolt meditsiiniseadmetega teostatavate toimingute suhtes sätestatud piirmäärast (IV lisa A jagu); muu tegevuse puhul (IV lisa B jagu) vastab doosi piirmäär artikli 6 lõikes 2 esitatud nõuetele; (d) meditsiinilisi kiiritusseadmeid kasutavate meditsiinitöötajate toimingute puhul järgitakse VII peatükis sätestatud asjakohaseid nõudeid, sealhulgas seadmeid, optimeerimist, kohustusi ja rasedusaja erikaitset käsitlevaid nõudeid; (e) on saadud kiiritatava isiku teadlik nõusolek, välja arvatud juhud, kui õiguskaitseorganitel on siseriiklike õigusaktide alusel lubatud tegutseda ilma isiku nõusolekuta; (f) kui kiiritamine toimub rutiinse tegevusena ohutuse tagamise eesmärgil, pakutakse läbivalgustatavatele isikutele alternatiivse tehnika kasutamise võimalust, mis ei hõlma kokkupuudet ioniseeriva kiirgusega. Artikkel 24 Looduslikult esineva radioaktiivse materjaliga seotud tegevuse tuvastamine Liikmesriik tagab, et tuvastatakse iga kiirgustegevus, mis on seotud looduslikult esineva radioaktiivse materjaliga ja põhjustab töötajatele või elanikele kiiritust, mida kiirguskaitse seisukohalt ei ole võimalik tähelepanuta jätta. Tuvastamiseks kasutatakse uuringuid ja muid asjakohaseid vahendeid, võttes arvesse V lisas loetletud tööstussektoreid. Artikkel 25 Teatamine 1. Liikmesriik nõuab, et teatatakse igast kiirgustegevusest, sh ka artikli 24 kohaselt tuvastatud kiirgustegevusest, välja arvatud järgmised põhjendatud tegevused, mille puhul on tegemist: (a) radioaktiivseid aineid sisaldava materjaliga, kui nendega seotud aktiivsusmäärad kokku ei ületa VI lisas esitatud väljaarvamisväärtusi või kõrgemat väärtust, millele pädev asutus konkreetse taotluse alusel loa annab ning mis vastab VI lisas esitatud üldistele väljaarvamis- ja vabastamiskriteeriumidele; või (b) radioaktiivseid aineid sisaldava materjaliga, kui nendega seotud aktiivsusmäärad massiühiku kohta ei ületa VI lisa tabelis A esitatud väljaarvamise vaikeväärtust või kõrgemat väärtust, millele pädev asutus konkreetse taotluse alusel loa annab ning mis vastab VI lisas esitatud üldistele väljaarvamis- ja vabastamiskriteeriumidele; või (c) visuaalkujundite tekitamiseks ettenähtud elektronkiiretoruga või muu kuni 30 kV potentsiaalivahega töötava elektriseadme või muu seadme või tootega, mille tüübi on liikmesriigi pädev asutus heaks kiitnud, juhul kui (i) see ei tekita tavapärastes kasutustingimustes 0,1 meetri ulatuses seadme ligipääsetavast pinnast suuremat doosikiirust kui 1 µSv×h–1; ja (ii) kui see sisaldab radioaktiivseid aineid, on need paigutatud kapslisse või tugevasse hoidikusse; ja (iii) pädev asutus on kindlaks määranud lõppladustamise tingimused. 2. Liikmesriik võib teatamisnõude kohaldamisalast välja arvata täiendavaid kiirgustegevuse tüüpe kooskõlas VI lisa punktis 3 sätestatud üldiste väljaarvamiskriteeriumidega või juhul, kui kaitse optimeerituse hindamine tõendab, et väljaarvamine on parim lahendus. 3. Artikli 24 kohaselt tuvastatud looduslikult esineva radioaktiivse materjaliga seotud tegevusest ning tootmis- ja töötlemisjääkidest, mis teadaolevalt on tuvastatud ehitusmaterjalides ringlusse võetud, tuleb teatada, kui VII lisas määratletud aktiivsuskontsentratsiooni indeks saadud ehitusmaterjalides on tõenäoliselt suurem kui 1. Sel juhul teavitab ettevõtja ka jäägi kasutajat jäägi aktiivsuskontsentratsioonist. 4. Liikmesriigi tuvastatud olukorras, kus võib karta, et artikli 24 kohaselt tuvastatud kiirgustegevus võib põhjustada looduslike radionukliidide sattumist vette, mis võib mõjutada joogiveevarude kvaliteeti või muud kiiritusrada ja tekitab probleeme kiirguskaitsega, võib pädev asutus nõuda kiirgustegevusest teatamist olenemata käesoleva artikli lõike 1 punkti b sätetest. 5. Teatamist vajava kiirgustegevuse puhul määrab liikmesriik kindlaks teabe, mille ettevõtja peab esitama, et pädev asutus saaks regulatiivkontrolli jaoks ette näha asjakohased vahendid. 6. Väljaarvamiseks vastavalt lõike 1 punktile c vahetavad liikmesriigid teavet antud tüübikinnituste ning nende aluseks olevate dokumentide ja hindamise kohta. Teatava kiirgustegevuse väljaarvamise kohta otsust tehes võtab pädev asutus arvesse sellist teavet ning kohaldatavaid Euroopa ja rahvusvahelisi standardeid. Artikkel 26 Regulatiivne kontroll 1. Liikmesriik nõuab, et iga teatatud kiirgustegevus oleks allutatud regulatiivsele kontrollile, mis vastab tegevusest tulenevale kiirgusega kokkupuute ulatusele ja tõenäosusele, samuti mõjule, mida regulatiivne kontroll võib avaldada sellise kiirgusohu vähendamisele või käitise ohutuse parandamisele. 2. Teatatud kiirgustegevus võidakse vabastada loa taotlemisest. 3. Kui liikmesriigi määratluse kohaselt on tegemist mõõduka materjalikogusega, võib väljaarvamiseks kasutada VI lisa tabeli B 2. veerus esitatud aktiivsuskontsentratsiooni väärtusi. 4. Teatatud kiirgustegevuse jaoks, mis ei ole välja arvatud, on vajalik registreerimise või litsentsimise kaudu saadav luba. Artikkel 27 Tegevusluba 1. Kiirgusega kokkupuutumise piiratud ohu puhul, kui üksikjuhtumeid ei ole vaja kontrollida ning kiirgustegevus toimub vastavalt riigi õigusaktides sätestatud tingimustele, võib pädev asutus piirata kontrolli selliselt, et see hõlmab üksnes kiirgustegevuse registreerimist ja asjakohase sagedusega inspekteerimist. 2. Liikmesriik nõuab järgmise kiirgustegevuse litsentsimist: (a) tuumkütusetsükliga seotud käitise kasutamine ja dekomisjoneerimine ning uraani kaevandamine ja uraanikaevanduse sulgemine; (b) radioaktiivse aine sihipärane lisamine tarbekaubale või muule tootele, sealhulgas meditsiinitootele tootmise või valmistamise käigus ning sellise toote import ja eksport; (c) kõrgaktiivse kinnise kiirgusallika valmistamine, kasutamine või oma valdusse võtmine; (d) radioaktiivsete jäätmete töötlemise käitise, ladustamise või lõppladustamise rajatise käitamine, dekomisjoneerimine ja sulgemine; (e) kiirgustegevus, mille puhul töötajate aastane efektiivdoos tavakäitamisel ning tavaliste töötingimuste korral on suurem kui 6 millisiivertit; (f) kiirgustegevus, mille tulemusel vabanevad ja satuvad keskkonda olulised gaasilise või vedela heite kogused. 3. Liikmesriik nõuab järgmise kiirgustegevuse registreerimist või litsentsimist: (a) radioaktiivse aine sihipärane manustamine inimestele ja, kuivõrd see on seotud inimeste kiirguskaitsega, loomadele veterinaarse läbivaatamise, ravi või uuringu korral; (b) kiirgusgeneraatori või radioaktiivse kiirguse allika kasutamine tööstusradiograafias, toodete töötlemises või uuringutes, samuti kiirendi, välja arvatud elektronmikroskoop, kasutamine; (c) kiirgusgeneraatori või radioaktiivse kiirguse allika kasutamine meditsiinikiirituses; (d) ioniseerivat kiirgust eraldava või üle 30 kV potentsiaalivahega elektriseadme valmistamine ja käitamine, samuti selliste seadmete import ja eksport; (e) kiirgustegevus, mille puhul töötajate aastane efektiivdoos tavakäitamisel ning tavaliste töötingimuste korral on suurem kui 1 millisiivert; (f) looduslikku radioaktiivset materjali kasutav tööstusharu, mis on artikli 24 kohaselt liikmesriigi poolt nõutaval viisil tuvastatud ning tekitab elanikukiirituse aastase efektiivdoosi 0,3 millisiivertit või enam. 4. Liikmesriik võib nõuda lisaks lõigetes 2 ja 3 loetletud kiirgustegevusaladele ka muude tegevusalade registreerimist ja litsentsimist. Artikkel 28 Loamenetlus 1. Tegevusloa väljastamiseks nõuab liikmesriik teabe esitamist kiirgustegevuse laadi ja sellega seotud ohtude kohta. 2. Nõutav teave litsentsi saamiseks peab hõlmama vähemalt järgmist: (a) kaitse ja ohutusega seotud vastutusalad ja organisatsiooniline korraldus; (b) töötajate pädevus, sealhulgas teavitamine ja koolitus; (c) käitise projekti ja kiirgusallika konstruktsiooni iseärasused; (d) oletatav kutse- ja elanikukiiritus tavakäitamise ajal; (e) tegevusalade ja käitise ohutuse hindamine, et: (i) tuvastada võimaliku kokkupuute või õnnetusjuhtumiga seotud või juhusliku meditsiinikiiritusega kokkupuute tekkimise võimalikud viisid; (ii) hinnata võimaluste piires, kui tõenäoline ja ulatuslik võib olla kokkupuude kiirgusega; (iii) hinnata kaitse- ja ohutusmeetmete kvaliteeti ja katvust, sealhulgas tehnilisi omadusi ja haldusmenetlusi; (iv) määratleda tegevuspiirid ja -tingimused; (f) avariiolukorras tegutsemise kord ja sideühendused; (g) hooldus, kontrollimine, inspekteerimine ja teenindamine, et tagada kiirgusallika või käitise jätkuv vastavus konstruktsiooninõuetele, tegevuspiiridele ja -tingimustele kogu selle kasutusaja jooksul; (h) radioaktiivsete jäätmete käitlemine ning selliste jäätmete lõppladustamise kord vastavalt kohaldatavatele regulatiivnõuetele; (i) kasutusest kõrvaldatud kinnise kiirgusallika haldamine; (j) kvaliteedi tagamine. 3. Litsents hõlmab eritingimusi, millega tagatakse litsentsi elementide õiguslik jõustatavus või asjakohaste piirangute kehtestamine tegevuspiiridele ja -tingimustele. Tingimustes nõutakse ka optimeerituse põhimõtte ametlikku dokumenteeritud rakendamist. 4. Vajaduse korral hõlmab litsents VIII peatükis radioaktiivse gaasilise või vedela heite keskkonda juhtimise loa jaoks sätestatud nõuetele vastavat heiteluba. 5. Liikmesriik nõuab ettevõtjalt kiiret teatamist igast olulisest sündmusest, mis on põhjustanud või võib põhjustada üksikisiku kokkupuudet kiiritusega ulatuses, mis ületab tegevuspiire ja -tingimusi, mis on määratletud kutse- või elanikukiirituse kohta sätestatud litsentsimisnõuetes või mille on kindlaks määranud meditsiinikiiritusega tegelev asutus. Artikkel 29 Regulatiivsest kontrollist vabastamine 1. Lubatud kiirgustegevuse tulemusel tekkiva radioaktiivse materjali lõppladustamiseks, ringlussevõtuks või taaskasutamiseks on vaja luba. 2. Lõppladustamisele, ringlussevõttu või taaskasutusse määratud materjal võidakse vabastada käesoleva direktiivi nõuetest, kui selle aktiivsuskontsentratsioon massiühiku kohta: (a) ei ületa VI lisa tabeli A 1. osas ettenähtud väärtusi või (b) vastab erivabastustasemetele ning nendega seoses konkreetsetele materjalidele või konkreetse kiirgustegevuse tulemusel saadud mat