Brüssel 16.12.2004

KOM(2004) 810 lõplik

Ettepanek

NÕUKOGU OTSUS

millega selgitatakse Poola ja Tšehhi Vabariigi ühinemise mõjusid Euroopa Ühenduse osalemisele rahvusvahelist Oderi reostusevastase kaitse komisjoni käsitlevas konventsioonis ja Elbe kaitse rahvusvahelist komisjoni käsitlevas konventsioonis

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

Alates uute liikmesriikide ühinemisest 1. mail 2004 on ELi liikmesriikide ja kolmandate riikide ühiste piiriüleste jõgede valglate olukord muutunud kahel viisil.

Üheks tagajärjeks on, et pärast ELi piiride nihkumist kaugemale itta on nüüd vaja käsitleda meie uute naabritega piiriüleste jõgedega seonduvat. Selleks on vaja välja selgitada, kas Euroopa Ühendusel on otstarbekas osaleda kehtivates või uutes kaugemal Ida-Euroopas asuvaid piiriüleseid jõgesid ja veeteid käsitlevates rahvusvahelistes lepingutes ja kokkulepetes ning mil viisil seda teha.

Teise vahetu tagajärjena on olukord oluliselt muutunud nende rahvuvaheliste jõgede puhul, mis alates ühinemisest asuvad täielikult ELi territooriumil. Sellises olukorras on Oderi ja Elbe jõe valglad.

Euroopa Ühendus osaleb rahvusvahelist Oderi reostusevastase kaitse komisjoni käsitlevas konventsioonis[1] ja rahvusvahelises Elbe saastekaitse komisjoni konventsioonis[2] (edaspidi „Oderi ja Elbe konventsioonid“).

Mõlemal juhul oli ühenduse osalemine vajalik, sest konventsioonid sõlmiti kolmandate riikidega ja need käsitlesid EÜ keskkonnapoliitikaga hõlmatud küsimusi. Seosed ühenduse õigusaktidega on eriti tihedad ja kõnesolevat kaht konventsiooni on laialdaselt tunnustatud kui olulist vahendit vee raamdirektiivi eesmärkide edendamisel Poolas ja Tšehhi Vabariigis juba enne nende riikide ühinemist ELga.

Alates Poola ja Tšehhi Vabariigi ühinemise kuupäevast on kõik Oderi ja Elbe konventsioonide osalised ELi liikmesriigid. Silmas pidades sellist asjaolude olulist muutumist, tähistab käesolev otsus õigussuhte lõppemist Euroopa Ühenduse ja kõnealuse kahe konventsiooni vahel.

Euroopa Liidu laienemise tõttu on pooltevahelised õigussuhted märkimisväärselt muutunud. Alates ühinemisest on võimalik saavutada põhilisi strateegilisi eesmärke ühendusesisestes õigusaktides sätestatud meetmete kaudu. Suhted Poola ja Tšehhi Vabariigiga seoses integreeritud veemajandamisega Oderi ja Elbe jõe valglates on muutunud osaks kehtivast EÜ õigustikust ning eelkõige vee raamdirektiiviga vastavuse saavutamise küsimuseks.

Seoses sellega meenutatakse, et vee raamdirektiiv juba sisaldab sätet, mille alusel peavad asjaomased liikmesriigid koos tagama rahvusvaheliste jõgede valglate piirkondades nimetatud kooskõlastamise ning selleks võivad nad kasutada rahvusvahelistest lepingutest ja kokkulepetest tulenevaid olemasolevaid struktuure (artikli 3 lõige 3).

Nii on juba tehtud mitmete erinevate liikmesriikidevaheliste piiriüleseid jõgesid hõlmavate lepingute puhul (nt Schelde või Meuse'i lepingud). Praegune vaatlejastaatus võimaldab asjakohast koostööd ja aitab tagada poliitika ühtsust. Ühendus ei ole siiski selliste liikmesriikidevaheliste lepingute osaline, kuna need ei hõlma kolmandaid riike ega käsitle ühenduse välispädevuse küsimust EÜ asutamislepingu artikli 300 tähenduses. Oderi ja Elbe puhul tuleks pärast Poola ja Tšehhi Vabariigi ühinemist kohaldada sama põhimõtet.

Lõpetuseks tuleks öelda, et kuna konventsioonide osaliste vahelised õigussuhted on pärast ühinemist oluliselt muutunud, ei saa ühendus enam kõnealuses kahes konventsioonis osaleda.

Ettepanek

NÕUKOGU OTSUS

millega selgitatakse Poola ja Tšehhi Vabariigi ühinemise mõjusid Euroopa Ühenduse osalemisele rahvusvahelist Oderi reostusevastase kaitse komisjoni käsitlevas konventsioonis ja Elbe kaitse rahvusvahelist komisjoni käsitlevas konventsioonis

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,

võttes arvesse akti Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavate muudatuste kohta (edaspidi „ühinemisakt“),[3] eriti selle artiklit 57,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,[4]

ning arvestades järgmist:

Euroopa Ühenduse osalemine rahvusvahelist Oderi reostusevastase kaitse komisjoni kästlevas konventsioonis[5] ja Elbe kaitse rahvusvahelist komisjoni käsitlevas konventsioonis[6] (edaspidi „Oderi ja Elbe konventsioonid“) oli vajalik, sest kõnealused kaks konventsiooni sõlmiti kolmandate riikidega ja nendes käsitleti EÜ keskkonnapoliitikaga hõlmatud küsimusi.

Alates Poola ja Tšehhi Vabariigi ühinemisest Euroopa Liiduga 1. mail 2004 on kõik kõnesoleva kahe konventsiooni osalised Euroopa Liidu liikmesriigid. Seetõttu ei pea ühendus enam olema seotud nende konventsioonidega. Alates sellest hetkest ei ole ühenduse osalemine enam vajalik ega õigustatud.

Lisaks sellele on pooltevahelised õigussuhted Euroopa Liidu laienemise mõjul märkimisväärselt muutunud. Alates ühinemisest on võimalik saavutada põhilisi strateegilisi eesmärke ühenduse õigusaktides sätestatud meetmete abil.

Ühinemisaktiga ei nähta ette erisätet käesolevaks olukorraks ning seetõttu tuleb vajalikud meetmed kehtestada kooskõlas ühinemisakti artikliga 57, mis lubab selliseid väljajätmisi parandada.

Seetõttu tuleks selgeks teha, et alates ühinemiskuupäevast ei osale ühendus enam kõnealustes konventsioonides ning et võib olla vaja võtta teatavaid üleminekumeetmeid,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

1. Alates 1. maist 2004 ei osale Euroopa Liit rahvusvahelist Oderi reostusevastase kaitse komisjoni käsitlevas konventsioonis ega Elbe kaitse rahvusvahelist komisjoni käsitlevas konventsioonis.

2. Komisjon lepib vajaduse korral kolme asjaomase liikmesriigiga kokku lahenduste suhtes seoses üleminekuprobleemidega, mis võivad tuleneda ühenduse osalemise lõppemisest kõnesolevates konventsioonides.

Artikkel 2

Käesolev otsus on adresseeritud Poolale, Saksamaa Liitvabariigile ja Tšehhi Vabariigile.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

[1] Nõukogu otsus 1999/257, 29. märts 1999, EÜT L100/20, 15.4.1999.

[2] Nõukogu otsus 91/598/EMÜ, 18. november 1991, EÜT L321/24, 23.11.1991.

[3] ELT L 236, 23.9.2003.

[4] ELT C […], […], lk […].

[5] Nõukogu otsus 1999/257, 29. märts 1999, EÜT L 100/20, 15.4.1999.

[6] Nõukogu otsus 91/598/EMÜ, 18. november 1991, EÜT L 321/24, 23.11.1991.