KOMISJONI TEATIS

Suunised liikmesriikide kohtutele kaudsele ostjale edasi suunatud ülemäärase ostuhinna osa hindamise kohta

(2019/C 267/07)

SISUKORD

1. SISSEJUHATUS 7

1.1. Suuniste eesmärk, kohaldamisala ja ülesehitus 7

1.2. Mis on ülemäärase ostuhinna edasisuunamine? 8

2. ÕIGUSLIK RAAMISTIK 9

2.1. Ülemäärase ostuhinna edasisuunamine ja õigus kahju täielikule hüvitamisele 9

2.2. Olukorrad, kus liikmesriikide kohtud võivad käsitleda ülemäärase ostuhinna edasisuunamisega seotud küsimusi 11

2.3. Kohtu õigus hinnata ülemäärase ostuhinna edasisuunamist 13

2.4. Tõendite roll 14

3. ÜLEMÄÄRASE OSTUHINNA EDASISUUNAMIST KÄSITLEV MAJANDUSTEOORIA 16

3.1. Ülevaade 16

3.2. Näited 19

4. ÜLEMÄÄRASE OSTUHINNA EDASISUUNAMISE JA MAHUMÕJU SUURUSE KINDLAKSTEGEMINE – ÜLDISED ASPEKTID 21

4.1. Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise mõju ulatuse kindlakstegemiseks vajalikud andmed ja teave 22

4.2. Majandusekspertide kaasamine 23

5. ÜLEMÄÄRASE OSTUHINNA EDASISUUNAMISE HINNAMÕJU SUURUSE KINDLAKSTEGEMINE JA HINDAMINE 24

5.1. Võrdluspõhised meetodid 24

5.1.1. Meetodid 25

5.1.1.1. „Enne-kestel-pärast“-meetod 25

5.1.1.2. Läbilõikeline meetod 26

5.1.1.3. Erinevuste erinevuse meetod 26

5.1.2. Võrdluspõhiste meetodite praktiline rakendamine 28

5.1.3. Probleemid 30

5.2. Muud meetodid 31

5.2.1. Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise määra meetod 31

5.2.2. Edasisuunamise määra meetodi rakendamine praktikas 32

5.2.3. Simulatsioonimeetod 33

6. MAHUMÕJU SUURUSE KINDLAKSTEGEMINE JA HINDAMINE 33

6.1. Sissejuhatus 33

6.2. Võrdluspõhine meetod 35

6.2.1. Vajalik teave 35

6.2.2. Meetodid ja probleemid 35

6.3. Elastsusmeetod 35

6.3.1. Meetodid ja vajalik teave 35

6.3.2. Probleemid 36

7. MEETODI VALIK 36

8. 1. LISA. MAJANDUSTEOORIA 37

8.1. Sissejuhatus 37

8.2. Sisendikulud ja nende mõju hinnakujundusotsustele 37

8.3. Nõudluse iseloom ja seos hindadega 38

8.4. Äriühingu hinnakujundusotsus 40

8.5. Konkurentsi tihedus ja seos ülemäärase ostuhinna edasisuunamisega 40

8.5.1. Turgude konkurentsivõime järjepidevus 40

8.5.2. Kogu tööstusharu mõjutav versus konkreetset äriühingut mõjutav ülemäärane ostuhind ja selle edasisuunamine 41

8.6. Mõned edasisuunamist mõjutavad täiendavad tegurid 41

9. 2. LISA. SÕNASTIK 43

TEKSTIKASTID

Tekstikast 1. Vase hinnatõusu edasisuunamine (hüpoteetiline näide) 8

Tekstikast 2. Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise kaks tüüpilist juhtumit 11

Tekstikast 3. Näide kohtuasja kohta, milles esitavad tõendeid majanduseksperdid 23

Tekstikast 4. Näide kohtuasja kohta, milles majanduseksperdi määrab kohus 23

Tekstikast 5. „Enne-kestel-pärast“-meetodit illustreeriv näide 25

Tekstikast 6. Läbilõikelist meetodit illustreeriv näide 26

Tekstikast 7. Erinevuste erinevuse meetodi illustratsioon 27

Tekstikast 8. Saksamaa autoklaasi juhtum 28

Tekstikast 9. Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hindamine kvalitatiivsete tõendite alusel – Cheminova kohtuasi (2015) 29

Tekstikast 10. Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hindamine kvalitatiivsete tõendite alusel – DOUX Aliments kohtuasi (2014) 29

Tekstikast 11. Mahumõju 34

Tekstikast 12. Mahumõju hindamine – Cheminova (2015) 34

Tekstikast 13. Piir- ja püsikulude näited 37

Tekstikast 14. Tavaline nõudluskõver – hinna- ja mahumõju 38

Tekstikast 15. Muud nõudluskõvera kujud 39

Tekstikast 16. Hinnatõusu ja vähenenud müügimahu vaheline kompromiss 40

1. SISSEJUHATUS

1.1. Suuniste eesmärk, kohaldamisala ja ülesehitus

(1) Käesolevate suuniste eesmärk on anda liikmesriikide kohtutele, kohtunikele ja muudele sidusrühmadele Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artiklite 101 ja 102 rikkumisest tekkinud kahju hüvitamise hagide puhul praktilisi juhtnööre ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hindamiseks. Suunistes selgitatakse eelkõige ülemäärase ostuhinna edasisuunamisega seotud majanduslikke põhimõtteid, meetodeid ja termineid, tuues muu hulgas arvukalt näiteid. Suuniste eesmärk on lisaks aidata kindlaks teha oluliste tõendite allikad või välja selgitada tõendite avaldamise nõude proportsionaalsus ning hinnata menetlusosaliste väiteid ülemäärase ostuhinna edasisuunamise kohta ja majandusekspertide arvamusi, mis võidakse kohtus esitada.

(2) Suuniste õiguslik alus on kahjunõuete direktiivi artikkel 16 ( 1 ) . Suunised ei ole siduvad ega muuda kehtivaid ELi õiguse norme ega liikmesriikide seadusi. Järelikult ei ole liikmesriikide kohtud kohustatud neid suuniseid järgima. Samuti ei piira suunised Euroopa Liidu Kohtu (edaspidi „Euroopa Kohus“) praktika kohaldamist. Suunised käsitlevad kahjunõuete direktiivis sätestatud ühtlustatud eeskirju, pidades silmas, et praktikas kohaldavad liikmesriikide kohtud riiklikke norme, sealhulgas neid, millega võetakse üle kahjunõuete direktiiv.

(3) Heade tavade alase teabe allikana annavad suunised juhtnööre selle kohta, millised on asjaomased parameetrid, mida saab arvesse võtta edasi suunatud ülemäärase ostuhinna hindamise seisukohast olulisi majanduslikke tõendeid käsitledes. Suunised tuginevad komisjoni kogutud asjaomaste majandusuuringute andmetele ning täiendavad praktilisi suuniseid kahju suuruse kindlakstegemise kohta Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 101 või 102 rikkumisel põhinevate kahju hüvitamise hagide korral (edaspidi „praktilised suunised“), ( 2 ) mis on lisatud komisjoni teatisele konkurentsieeskirjade rikkumisest tuleneva kahju suuruse kindlakstegemise kohta kahju hüvitamise hagide korral ( 3 ) . Kui praktilised suunised keskenduvad ülemäärasele ostuhinnale, siis käesolevates suunistes käsitletakse üksikasjalikumalt sellise ülemäärase ostuhinna edasisuunamist ( 4 ) . Praktilisi suuniseid ja käesolevaid suuniseid tuleks tõlgendada koostoimes ( 5 )

(4) Nagu on selgitatud allpool punktides 17–19, võivad käesolevad suunised osutuda kasulikuks, kui õigusrikkumise toime pannud ettevõtja (edaspidi „rikkuja“) kasutab ülemäärase ostuhinna edasisuunamist kaitseargumendina (n-ö kilbina) hüvitisnõude esitaja vastu või kui kaudne ostja esitab rikkuja vastu kahju hüvitamise nõude, väites, et on toimunud ülemäärase ostuhinna edasisuunamine (kasutab edasisuunamist n-ö mõõgana). Nagu kõikide kahju hüvitamise hagide puhul, sõltub see, mil määral peab kohus arvesse võtma juhtumi asjaolusid, sellest, kuidas hageja on hagi esitanud ning millist kaitset kasutab kostja. Näiteks ei saa hageja mõnikord nõuda mahumõju tõttu saamata jäänud tulu hüvitamist, kuna selle kindlakstegemine võib osutuda väga keerukaks ( 6 ) . Kui on aga tegemist kaudse ostja nõudega rikkuja vastu, võetakse ülemäärase ostuhinna edasisuunamist tavaliselt arvesse, sest see on nõude puhul oluline.

(5) Samamoodi mõjutab seda, kuidas liikmesriigi kohus soovib ülemäärase ostuhinna edasisuunamist hinnata, tõenäoliselt ka nõude iseloom ja suurus, esitamise asjaolud ja andmete kättesaadavus. Kohus saaks teabe avaldamise korralduse proportsionaalsuse hindamisel võtta arvesse majandusliku meetodi valikut ja käsitlusviisi suunistes selgitatud erinevate võimaluste seast. See, mis võib olla nõutavate andmete ulatuse ja eksperdianalüüsi maksumuse seisukohast asjakohane 20 miljoni euro suuruse nõude puhul, ei tarvitse olla proportsionaalne 200 000 euro suuruse nõude puhul.

(6) Õiguspõhimõtetele, väljakujunenud kohtupraktikale ja kahjunõuete direktiivile tuginedes esitatakse käesolevates suunistes edasisuunamise õiguslik kontekst. Lühikeses õiguslikus osas esitatakse kokkuvõtlikult menetlusnormid ja õigusaktid, mida liikmesriikide kohtud võivad arvesse võtta ülemäärase ostuhinna edasisuunamise käsitlemisel kahju hüvitamise hagides. Õiguslik kontekst on seotud ELi õigusega, liikmesriikide õigusega ja vastavate tavadega. Sellega seoses peavad kohtunikud eriti hoolikalt järgima tõhususe ja võrdväärsuse põhimõtteid ( 7 ) . Esiteks tähendab see, et nad peavad kohaldama liikmesriigi õigusnorme nii, et see ei muudaks praktiliselt võimatuks ega liiga keerukaks võimalust teostada liidu õiguses sätestatud õigust konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju täielikule hüvitamisele (tõhususe põhimõte) ( 8 ) . Teiseks peavad kohtunikud meeles pidama, et ükski ELi toimimise lepingu artikli 101 või 102 rikkumisest tuleneva kahju hüvitamise nõudega seonduv siseriiklik norm või menetlus ei tohi olla väidetavalt kahju kannatanud isikute jaoks ebasoodsam kui norm või menetlus, mida kohaldatakse samalaadsete liikmesriigi konkurentsiõiguse rikkumisest tuleneva kahju hüvitamise nõuete suhtes (võrdväärsuse põhimõte).

(7) Suuniste põhiosas käsitletakse ülemäärase ostuhinna edasisuunamise majanduslikku külge, st majandusteooriat ja kahju suuruse kindlakstegemise meetodeid, mis on asjakohased edasisuunamise hindamisel. Majandusteooriat käsitlevas osas keskendutakse ülemäärase ostuhinna edasisuunamise aluseks olevatele teoreetilistele mõistetele ning kirjeldatakse tegureid, mis võivad edasisuunamist mõjutada. Kahju suuruse majanduslikku kindlakstegemist käsitlevas osas tutvustatakse ülemäärase ostuhinna edasisuunamise mõju suuruse kindlakstegemise eri viise ja meetodeid.

1.2. Mis on ülemäärase ostuhinna edasisuunamine?

(8) Ülemäärase ostuhinna edasisuunamine võib toimuda tarneahela eri etappides. Tekstikastis 1 on esitatud hüpoteetiline näide. Näitlikustamiseks ja variantide alguspunktina edasisuunamise edasiseks selgitamiseks esitatakse tekstikastis 1 suhteliselt lihtsa juhtumi näide fikseeritud vasehindade ning vastava hinnatõusu edasisuunamise kohta autotööstusesse. Praktikas võib edasisuunamine ilmneda veel keerukamates tarneahelates, kartellihinnaga toode või -teenus võib olla ka väiksemaks sisendiks ja lõpptoodet võib olla mõjutanud enam kui üks konkurentsivastane tava.

Tekstikast 1

Vase hinnatõusu edasisuunamine (hüpoteetiline näide)

Ettevõtja A on vasetootja, kes moodustas kartelli, sõlmides konkurentidega vase müügihinna kindlaksmääramise kokkuleppe, ja rikkus sellega ELi toimimise lepingu artiklit 101. Kokkulepe võimaldas A-l küsida oma klientidelt, sealhulgas ettevõtjalt B, vase eest kõrgemat hinda. Erinevust tegelikult tasutud hinna ja hinna vahel, mis oleks tasutud juhul, kui ELi konkurentsiõiguse rikkumist ei oleks toimunud, nimetatakse ülemääraseks ostuhinnaks (9). Ettevõtja B on autoosade tarnija, kes kasutab A-lt ostetud vaske juhtmekimpude tootmiseks, mis müüakse autotootjale C. Pärast seda, kui vase hind kartelli moodustamise tõttu tõusis, tõstis ka B C-le tarnitavate juhtmekimpude hinda. Selline tegevus kujutab endast ülemäärase ostuhinna edasisuunamist, kõnealusel juhul B-lt C-le. Kahjunõuete direktiivi kohaselt võib A-d nimetada rikkujaks, B-d otseseks ostjaks ja C-d kaudseks ostjaks (10).

(9) On ka keerulisemaid edasisuunamise näiteid. Mõned neist on esindatud tekstikastides allpool. Tekstikastide mõte on rõhutada edasisuunamise teatavaid aspekte ning seda, kuidas on liikmesriikide kohtud varem käsitlenud ülemäärase ostuhinna selle osa hindamist, mis suunati edasi kaudsele ostjale.

(10) Kui otsene ostja suunab ülemäärase ostuhinna tervikuna või osaliselt edasi kaudsele ostjale, siis ei seisa viimane silmitsi üksnes hinnamõjuga, vaid sageli vähendab see ka nõudlust, nii et otsene ostja müüb vähem. Kaotatud müügi väärtust saab käsitada edasisuunamise mahumõjuna. Selle õiguslikke ja majanduslikke tagajärgi käsitletakse lähemalt allpool.

(11) Ülemäärast ostuhinda võidakse edasi suunata kogu tarneahela ulatuses ning see võib puudutada tooteid või teenuseid. Näiteks eespool tekstikastis 1 esitatud näite puhul võib ka autotootja C tõsta oma kliendilt, sõltumatult autode jaemüüjalt D küsitavaid hindu. D omakorda võib tõsta nende lõpptarbijatele müüdavate autode hinda, milles on kasutatud kartellihinnaga vaske. Nii C, D kui ka lõpptarbijad on kaudsed ostjad kahjunõuete direktiivi tähenduses ( 11 )

2. ÕIGUSLIK RAAMISTIK

2.1. Ülemäärase ostuhinna edasisuunamine ja õigus kahju täielikule hüvitamisele

(12) Nii Euroopa Kohtu praktika kui ka kahjunõuete direktiiv on edasisuunamise hindamisel olulised. Esiteks tuleb meenutada, et vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikale on „igal isikul“ õigus nõuda talle tekitatud kahju hüvitamist, kui kahju ja ELi toimimise lepingu artikli 101 või 102 rikkumise vahel on põhjuslik seos ( 12 ) . Eeskätt on kahjunõuete direktiivi artikli 1 lõikes 1 ning artikli 3 lõigetes 1 ja 2 selgelt sätestatud, et kõik isikud, kes on kannatanud kahju ELi toimimise lepingu artikli 101 või 102 rikkumise tõttu, peavad saama tõhusalt kasutada oma õigust nõuda kahju täielikku hüvitamist ( 13 ) . Teiseks tuginevad kahjunõuete direktiivi normid, mis käsitlevad ülemäärase ostuhinna edasisuunamist, hüvitamispõhimõttele, mis on kogu kahjunõuete direktiivi aluseks ja mida tuleb mõista nii, et isik, kellel on õigus nõuda talle tekitatud kahju hüvitamist, tuleb asetada olukorda, milles ta oleks olnud, kui rikkumist ei oleks toimunud.

(13) Seoses ülemäärase ostuhinna edasisuunamisega on kahjunõuete direktiivi artikli 12 lõikes 1 täpsustatud, et „igaüks“ hõlmab otseseid ja kaudseid ostjaid. See tähendab tekstikastis 1 esitatud näite puhul seda, et nii juhtmekimpude tootja B otsese ostjana kui ka autotootja C kaudse ostjana võivad nõuda kahju hüvitamist vasetootjalt A kui rikkujalt. Ka tarneahelas kaugemal asuvatel muudel kaudsetel ostjatel on õigus nõuda rikkujalt kahju hüvitamist. Nagu on märgitud eespool punktis 11, on eespool tekstikastis 1 esitatud näite puhul nendeks kaudseteks ostjateks sõltumatu autode jaemüüja D ja lõpptarbijad.

(14) tarnijate puhul. Kahjunõuete direktiivis tuuakse näiteks ostukartell, st olukord, kus kahju võib tuleneda rikkuja poolt oma tarnijatele makstud madalamast hinnast Tuleks märkida, et hüvitamispõhimõte, st igaühe õigus nõuda talle tekitatud kahju täielikku hüvitamist, kui selle kahju ja ELi konkurentsiõiguse rikkumise vahel esineb põhjuslik seos, kehtib ka rikkuja otseste ja kaudsetepuhul. Kahjunõuete direktiivis tuuakse näiteks ostukartell, st olukord, kus kahju võib tuleneda rikkuja poolt oma tarnijatele makstud madalamast hinnast ( 14 )

(15) damnum emergens ) ja saamata jäänud tulu hüvitamist ( lucrum cessans ) ning lisaks viiviseid Kahju täielik hüvitamine hõlmab otsese varalise kahju hüvitamist () ja saamata jäänud tulu hüvitamist () ning lisaks viiviseid ( 15 ) . Üldiselt tähendab otsene varaline kahju isiku varade vähenemist ning saamata jäänud tulu tähendab varade suurenemist, mis oleks toimunud, kui kahju põhjustanud tegu ei oleks toime pandud ( 16 ) . Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise puhul on selline eristamine tähtis seoses iseloomuliku majandusmõju ja selle õigusliku liigitamisega. Üldreegel on järgmine. — Hinnamõju on seotud ülemäärase ostuhinnaga, mis on kõrgem hind, mida otsene ja kaudne ostja pidid ELi konkurentsiõiguse rikkumise tõttu toote või teenuse eest maksma (17). See hõlmab kaitsehinda (umbrella pricing) (18). Hinnamõju võib peegelduda otsese või kaudse ostja nõudes otsese varalise kahju hüvitamiseks. See on osa kahjunõuete direktiivis osutatud ülemäärase ostuhinna tõttu kantud kahjust (19). Otsene ja kaudne ostja võivad aga ülemäärase ostuhinna mööda tarneahelat edasi suunata, seda kas osaliselt või täielikult. Seega peavad liikmesriikide kohtud kahju hüvitamise hagis ülemäärase ostuhinna osalise või täieliku edasisuunamise hindamisel selgitama välja, milline on ülemäärase ostuhinna tõttu kantud kahju tarneahela teataval tasandil. Õigussüsteemist olenevalt võib liikmesriigi kohus käsitleda seda edasisuunamist otsese varalise kahju vähendamisena või tuginedes muudele normidele või põhimõtetele, nagu näiteks compensatio lucri cum damno (20). — Mahumõju saab üldisemalt kirjeldada kui kahju, mille põhjuseks on asjaolu, et ülemäärase hinna tõttu on ostetud vähem tooteid või teenuseid (21). Samas on käesolevate suuniste rõhk mahumõjul, mida mõistetakse edasisuunamise tagajärjel vähenenud müügi tõttu saamata jäänud tuluna. Nagu on märgitud kahjunõuete direktiivis, saab nõuda selle hüvitamist saamata jäänud tuluna (22).

(16) Kuigi kahjunõuete direktiivi alusel võidakse ühelt poolt eristada ülemäärasest ostuhinnast tulenevat otsest varalist kahju ja teiselt poolt vähenenud müügi tõttu saamata jäänud tulu, on hinnamõju ja mahumõju vahel olemuslik seos ( 23 ) . Seega, kui on toimunud ülemäärase ostuhinna edasisuunamine, tuleks arvesse võtta mõlemat mõju ja nende koostoimet. Allpool on kirjeldatud sel puhul kasutatavaid majanduslikke meetodeid.

2.2. Olukorrad, kus liikmesriikide kohtud võivad käsitleda ülemäärase ostuhinna edasisuunamisega seotud küsimusi

(17) ELi konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju hüvitamise menetlustes tuleb liikmesriigi kohtul tavaliselt käsitleda ülemäärase ostuhinna edasisuunamist kahel juhul.

(18) Esiteks võib rikkuja kasutada ülemäärase ostuhinna edasisuunamist kahju hüvitamise nõude vastase kaitseargumendina, st väita, et otsene või kaudne ostja on ülemäärase ostuhinna suunanud täielikult või osaliselt edasi oma ostjatele ( 24 ) . Sellist olukorda, mille puhul edasisuunamist saab nimetada kilbiks, on kirjeldatud tekstikastis 2 otsese ostja nõudena. Tuleb märkida, et ülemäärase ostuhinna edasisuunamist võidakse kasutada kaitseargumendina ka tarneahela kaugemate etappide kaudsete ostjate nõuete puhul.

(19) Teiseks võivad kaudsed ostjad tugineda oma kahju hüvitamise hagis väitele, et rikkuja otsesed ostjad on suunanud ülemäärase ostuhinna (osa) neile ning seetõttu on nad kandnud kahju. Sellisel juhul saab ülemäärase ostuhinna edasisuunamist kirjeldada mõõgana. Ka sellist olukorda on kirjeldatud tekstikastis 2.

Tekstikast 2

Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise kaks tüüpilist juhtumit

(20) Alustuseks tuleks märkida, et kahjunõuete direktiivi artikli 17 lõikes 2 sätestatu kohaselt kehtib üldisem eeldus, et kartellikokkuleppega seotud õigusrikkumised tekitavad kahju. Lisaks sisaldavad kahjunõuete direktiivi artiklid 13 ja 14 konkreetseid norme edasisuunamisega seotud tõendamiskoormise kohta.

(21) Esimeses stsenaariumis, st kui ülemäärase ostuhinna edasisuunamist kasutatakse ELi konkurentsiõiguse rikkumisel põhineva hagi vastase kaitseargumendina, peab kostja tõendama, et hageja on ülemäärase ostuhinna edasi suunanud ( 25 ) . See tõendamiskoormis puudutab ülemäärase ostuhinna edasisuunamise toimumist ja ulatust. Kui ülemäärase ostuhinna edasisuunamise kasutamist kaitseargumendina saadab täielikult või osaliselt edu, on kahjunõuete direktiivi artikli 12 lõikega 3 ette nähtud, et liikmesriigi menetlusõiguse kohaselt peab hagejal olema tõhususe ja võrdväärsuse põhimõtet arvesse võttes siiski võimalik nõuda saamata jäänud tulu hüvitamist ( 26 ) . Sel juhul lasub ülemäärase ostuhinna edasisuunamisest tuleneva mahumõju tõendamise koormis hagejal.

(22) Kahjunõuete direktiiv sisaldab ka norme, mida kohaldatakse teisel juhul, kui kaudne ostja väidab, et ta on kandnud ülemäärase ostuhinna edasisuunamise tõttu kahju. Selle stsenaariumi puhul lasub edasisuunamise toimumise ja ulatuse tõendamise kohustus kaudsel ostjal, kes nõuab rikkujalt kahju hüvitamist.

(23) prima facie tõenditele. Reeglit edasi arendades on kahjunõuete direktiivi artikli 14 lõikes 2 sätestatud ümberlükatav eeldus, mille kohaselt loetakse, et hageja (st kaudne ostja) on tõendanud ülemäärase ostuhinna kaudsele ostjale edasi suunamist, tingimusel, et hageja suudab tõendada järgmiste tingimuste täitmist: Kahjunõuete direktiivis on konkreetselt mainitud raskusi, millega kaudsed ostjad peavad ülemäärase ostuhinna edasisuunamisest põhjustatud kahju hüvitamise nõudmisel rinda pistma ( 27 ) . Esiteks on kahjunõuete direktiivi artikli 14 lõikes 1 ja põhjenduses 41 nimetatud asjaolu, et hinnatõusu suunamine mööda tarneahelat edasi võib olla äritava. Kui selline äritava on kindlaks tehtud, võivad liikmesriikide kohtud tugineda edasisuunamisetõenditele. Reeglit edasi arendades on kahjunõuete direktiivi artikli 14 lõikes 2 sätestatud ümberlükatav eeldus, mille kohaselt loetakse, et hageja (st kaudne ostja) on tõendanud ülemäärase ostuhinna kaudsele ostjale edasi suunamist, tingimusel, et hageja suudab tõendada järgmiste tingimuste täitmist: (a) kostja on toime pannud ELi konkurentsiõiguse rikkumise (28); (b) ELi konkurentsiõiguse rikkumine on toonud kaasa ülemäärase ostuhinna kostja otsesele ostjale; ning (c) kaudne ostja ostis kaupu või teenuseid, mille suhtes ELi konkurentsiõiguse rikkumine toime pandi, või ostis kaupu või teenuseid, mis olid neist saadud või sisaldasid neid.

(24) See eeldus ei kehti, kui rikkuja suudab veenvalt tõendada ja kohut veenda, et ülemäärast ostuhinda ei suunatud edasi või ei suunatud täielikult edasi kaudsele ostjale ( 29 )

(25) i) Hüvitamispõhimõtte, ii) ülemäärase ostuhinna edasisuunamise ja iii) eespool nimetatud eelduste tõttu on võimalik, et tarneahela eri etappide ostjad esitavad paralleelsed nõuded. Sellisel juhul peaks liikmesriigi kohus püüdma vältida nii kahju ülemäärast kui ka ebapiisavat hüvitamist ( 30 ) . Seda on võimalik saavutada, kui võtta muu hulgas võimalust mööda nõuetekohaselt arvesse kõiki kahju hüvitamise hagisid, mis on seotud ELi konkurentsiõiguse sama rikkumisega; selliste kahju hüvitamise hagide kohta tehtud kohtuotsuseid ning üldkättesaadavat teavet, mis on saadud konkurentsinormide täitmise tagamiseks asjaomase juhtumi puhul võetud avalik-õiguslike meetmete tulemusel ( 31 ) . Kahju hüvitamise hagi osaliste huvides on teavitada liikmesriigi kohut nendest hagidest ja otsustest ning teabest ning selgitada, miks need on konkreetse hagi puhul olulised.

(26) Pealegi, kui omavahel seotud hagisid menetletakse eri liikmesriikide kohtutes, võivad kohtud kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1215/2012 ( 32 ) artiklit 30, millele on viidatud kahjunõuete direktiivis ( 33 ) . Kõnealuse artikli kohaselt võivad kõik liikmesriikide kohtud peale kohtu, kuhu pöörduti esimesena, oma menetluse peatada ja teatavatel tingimustel oma pädevusest loobuda. Liikmesriigi kohus võib menetluse peatamisel tugineda ka liikmesriigi normidele, kui need on riigi õigusega ette nähtud.

(27) Seonduvatest menetlustest tulenevate otsuste järjepidevuse huvides peaksid liikmesriikide kohtud arvesse võtma ja lubama ka asjakohaseid menetlusvahendeid, mis liikmesriigi õiguse kohaselt on nende käsutuses. Näiteks osutatakse kahjunõuete direktiivis nõuete liitmisele ( 34 ) . Samuti osutatakse selles võimalusele, et üks isik võib teise isiku nõude üle võtta ( 35 ) . Nõude ülevõtmise eesmärk võib olla ühishagi esitamine, mis aitaks tagada konkurentsiõiguse ühe ja sama rikkumisega seotud kahju hüvitamise hagide sidususe ( 36 )

(28) Olenevalt riigi õigussüsteemist võib kasutada ka muid vahendeid, nagu kollektiivsed õiguskaitsemehhanismid, kolmanda isiku teated või sekkumised ja menetluse peatamist reguleerivad õigusnormid. Näiteks võib otsene ostja sekkuda kaudse ostja kahju hüvitamise hagisse rikkuja vastu. Sellisel juhul võivad nii otsene ostja (menetlusse astuja) kui ka rikkuja (kostja) väita, et ülemäärast ostuhinda ei suunatud edasi või ei suunatud täielikult edasi kaudsele ostjale (hageja).

(29) Nende menetlusvahendite kättesaadavus võib osutuda asjakohaseks ka siis, kui liikmesriigi kohus teeb otsuse avaldamisnõude proportsionaalsuse kohta. Näiteks mitme väiksema nõude liitmine võib suurendada kohtule esitatud nõuete koguväärtust sellises ulatuses, et see kohus peab kulukama eksperdianalüüsi jaoks nõutavat andmehulka proportsionaalseks.

2.3. Kohtu õigus hinnata ülemäärase ostuhinna edasisuunamist

(30) Kahjunõuete direktiivi artikli 12 lõikega 5 on selgelt ette nähtud, et liikmesriigid peavad tagama liikmesriigi kohtu õiguse hinnata – kooskõlas siseriiklike menetlustega –, milline osa ülemäärasest ostuhinnast edasi suunati. See õigus puudutab kõiki edasisuunamise mõjusid, st hinna- ja mahumõju. Sama tuleneb ka kahjunõuete direktiivi artikli 17 lõikest 1, mida kohaldatakse kahju suuruse kindlakstegemise suhtes üldisemalt.

(31) Kui liikmesriikide kohtud kasutavad seda hindamisõigust, peavad nad arvesse võtma kahjunõuete direktiivis kehtestatud norme ja põhimõtteid ning Euroopa Kohtu praktikat. See tähendab, et isegi kui kohus hindab ELi toimimise lepingu artikli 101 või 102 rikkumisega põhjuslikult seotud kahju, tuleb seda teha hüvitamispõhimõtte alusel. Teisisõnu peab kahjutasu määramise eesmärk siiski olema taastada olukord, milles ohver oleks olnud, kui rikkumist ei oleks toimunud (vt eespool punkt 12). Selleks peavad liikmesriikide kohtud kasutama vastavalt ka oma menetlusnorme. Eelkõige peavad nad kohaldama tõendamiskoormist ja -nõudeid käsitlevaid norme, et mitte ohustada ELi toimimise lepingu artikli 101 täielikku tõhusust.

(32) Kone , et kaitsehinna tõttu kannatanud võivad saada hüvitist ELi konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju eest, sedastades, et ELi toimimise lepingu artikli 101 täielik tõhusus seatakse kahtluse alla, kui nende õigus nõuda tekkinud kahju hüvitamist välistatakse liikmesriigi õiguses kategooriliselt ja üksikjuhtumi erilisi asjaolusid arvesse võtmata. Lisaks rõhutatakse Kone puhul, et ELi konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju hüvitamise hagides võivad tekkida põhjuslikku seost käsitlevad faktilised ja õiguslikud küsimused. Need küsimused tekivad ka seoses edasisuunamisega Näiteks leidis Euroopa Kohus kohtuotsuses, et kaitsehinna tõttu kannatanud võivad saada hüvitist ELi konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju eest, sedastades, et ELi toimimise lepingu artikli 101 täielik tõhusus seatakse kahtluse alla, kui nende õigus nõuda tekkinud kahju hüvitamist välistatakse liikmesriigi õiguses kategooriliselt ja üksikjuhtumi erilisi asjaolusid arvesse võtmata. Lisaks rõhutataksepuhul, et ELi konkurentsiõiguse rikkumisega tekitatud kahju hüvitamise hagides võivad tekkida põhjuslikku seost käsitlevad faktilised ja õiguslikud küsimused. Need küsimused tekivad ka seoses edasisuunamisega ( 37 )

(33) Samuti peab liikmesriigi kohus järgima eespool nimetatud võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid, kui ta hindab kooskõlas siseriikliku menetlusega kahju suurust ja edasi suunatud ülemäärase ostuhinna osa vastavalt kahjunõuete direktiivile. Seoses hindamisõigusega tähendab see seda, et liikmesriigi kohus ei saa edasisuunamist käsitlevaid väiteid tagasi lükata sel põhjusel, et menetlusosaline ei suuda edasisuunamise mõju suurust täpselt kindlaks teha.

(34) Lisaks eeldab kahjunõuete direktiivi artikli 12 lõikes 5 ja artikli 17 lõikes 1 sätestatud hindamisõigus, et esiteks peab liikmesriigi kohus hindamisel tuginema mõistlikult kättesaadavale teabele ja teiseks püüdlema selle suunas, et hinnanguline edasisuunatud summa suurus või selle osa oleks usutav. See tuleneb kahjunõuete direktiivist, milles on rõhutatud pooltevahelist ebavõrdsust andmete valdamisel ning tunnistatud, et kahju suurust ei saa kunagi täiesti täpselt kindlaks teha ( 38 ) . Hindamine tehakse vastavalt liikmesriigi õigusele. Tegelikult on paljud liikmesriigid juba kehtestanud õigusnormid, mis vastavad kahjunõuete direktiiviga ette nähtud hindamisõigusele ( 39 )

(35) Praktikas peavad liikmesriikide kohtud sageli tuginema eeldustele, nt seoses hüpoteetiliste hindade, müügimahtude või kasumiga. Neil võib olla laialdane kaalutlusõigus selles osas, milliseid arvnäitajaid ja statistilisi andmeid kasutatakse, ning ennekõike selles osas, kuidas neid kasutatakse kahjutasude arvutamisel ja hindamisel ( 40 ) . Lisaks on eeldused tavajuhul olulised vastupidise stsenaariumi väljatöötamisel, et teha kindlaks edasi suunatud summa ja mahumõju suurus, nagu on kirjeldatud allpool 4. jaos. Just selle tõttu võib olla mõistlik paluda, et kohtule esitatud dokumentides osutatakse hoolikalt nendele eeldustele ning sõnaselgelt ka prognooside tundlikkusele nende eelduste muutmise suhtes, nagu komisjoni konkurentsi peadirektoraat nõuab oma dokumendis „Majandusandmete esitamise ja andmekogumise parimad tavad Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102 seotud juhtumite ja ühinemisjuhtumite puhul“ („parimad tavad“) ( 41 )

2.4. Tõendite roll

(36) Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise õiguslik hindamine nõuab tavaliselt keerukat faktilist ja majanduslikku analüüsi. Kuigi vajalike tõendite kogumine on üldjuhul iga ELi toimimise lepingu artikli 101 või 102 rikkumisega tekitatud kahju hüvitamise menetluse oluline osa, oleneb ülemäärase ostuhinna edasisuunamist käsitlevate tõendite roll kahest eespool vaadeldud stsenaariumist ning eelduse kehtivuse ulatusest ( 42 ) . Igal juhul võib tõendite kogumine ja viimaks ka edasisuunamise hindamine oleneda tegelikult asjaomastest kättesaadavatest tõenditest.

(37) See, millist liiki tõendid on vajalikud edasisuunamise tõendamiseks ja selle summa kindlakstegemiseks, oleneb sellest, milliseid allpool 5. ja 6. jaos kirjeldatud majandusmeetodeid kasutatakse. Tõendeid võidakse liigitada erinevalt, aga tavajuhul liigitatakse need kvalitatiivseteks ja kvantitatiivseteks tõenditeks. Kahjunõuete direktiivis on selgitatud, et „tõendid“ on igat liiki tõendid, mida on lubatud kasutada liikmesriigi kohtus ( 43 ) . Need võivad hõlmata järgmist: — kvalitatiivsed tõendid ettevõtte ärikäitumise või hinnastamisstrateegiate mõistmiseks, sealhulgas nt i) lepingud, ii) äriühingusisesed dokumendid, iii) finants- ja raamatupidamisaruanded, iv) tunnistajate ütlused, v) eksperdiarvamused ning ka vi) tegevusharu aruanded ja turu-uuringud; või — kvantitatiivsed tõendid, mis on eelkõige seotud ökonomeetriliste tehnikate (44) puhul kasutatavate andmetega, nagu näiteks i) asjaomase toote või teenuse ning võrreldavate toodete või teenuste müügi-, jae- ja tarbijahinnad, ii) finantsaruanded, iii) eksperdiarvamused, iv) õigusaktidega kehtestatud hinnad, v) müügimahud, vi) mahahindlused ning vii) muud sisendikulud ja kuluelemendid. Nagu eespool esitatud mittetäielikust loetelust on võimalik järeldada, võib teatud liiki tõendeid, näiteks finantsaruandeid ja eksperdiarvamusi, liigitada nii kvalitatiivseteks kui ka kvantitatiivseteks tõenditeks.

(38) Nagu praktilistes suunistes on üldisemalt selgitatud, võetakse konkreetse juhtumi asjaolud ja esitatud tõendid tavajuhul aluseks selgitamaks välja, kas rikkumine on hagejale tegelikult kahju põhjustanud, ja kui on, siis selle kahjusumma kindlaksmääramiseks ( 45 ) . Asjaomased tõendid võivad muu hulgas olla otsesed tõendid, mida saab vähemalt edasisuunamisega seoses mõista nii, et need hõlmavad otsese või kaudse ostja esitatud dokumente ja tunnistajate ütlusi selle kohta, kas ülemäärane ostuhind suunati edasi. Selliste tõendite kättesaadavusel võib olla oluline roll, kui kohus otsustab, kas menetlusosaline saab kasutada mõnda allpool kirjeldatud meetodit (ja kui jah, siis millist), et täita kohaldatavast õigusest tulenevaid tõendamisnõudeid.

(39) Kui jõutakse ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hindamiseni, tuleb liikmesriikide kohtutel sageli tegeleda majandusekspertide arvamustega. Liikmesriigi õigusest tulenevalt võivad neid esitada menetlusosalise määratud eksperdid, kohtu enda poolt abistamiseks määratud ekspert või mõlemad, nii menetlusosalise kui ka kohtu määratud eksperdid. Liikmesriigi kohus võib soovida neid majanduseksperte võimalikult suures ulatuses juhendada, tõenäoliselt menetluse algusetapis, kui menetlusosalised taotlevad tõendite avaldamist, ning küsida konkreetseimaid küsimusi kasutatava kvantifitseerimismeetodi ja vajalike andmete kohta. Need juhised ja küsimused võivad olla asjakohased nii kohtuasja menetlemise mõttes kui ka sisulisel hindamisel. Täpsemalt, nagu eespool märgitud, võivad liikmesriikide kohtud edasisuunamise mõju hindamisel kaaluda, kas majanduseksperdi arvamus vastab parimatele tavadele, nt kas selles osutatakse hoolikalt asjakohastele eeldustele ning ka prognooside tundlikkusele nende eelduste muutumise suhtes. Samas vaimus ja taas kord vastavalt liikmesriigi õigusele võivad liikmesriikide kohtud paluda majandusekspertidel analüüsida teisi selgitusi nende järelduste kohta, tagada korratavus ja lasta menetlusosalistel kommenteerida.

(40) Kahjunõuete direktiivi eesmärk on tagada õiguste tõhus kasutamine ja pooltele võrdsed võimalused. Selleks on direktiivis sätestatud normid, millele tuginedes saab nõuda tõendite avaldamist. Need normid kehtivad mõlema eespool kirjeldatud edasisuunamisjuhu puhul. Seoses edasisuunamise kasutamisega kaitseargumendina on kahjunõuete direktiivi artiklis 13 konkreetselt märgitud, et kostja võib mõistlikul viisil nõuda hagejalt või kolmandatelt isikutelt teabe avaldamist. Juhul kui kahju hüvitamist nõuab kaudne ostja, on kahjunõuete direktiivi artikli 14 lõikega 1 ette nähtud, et see kaudne ostja võib mõistlikul viisil nõuda kostjalt või kolmandatelt isikutelt teabe avaldamist.

(41) Need kahjunõuete direktiivi normid piiravad tõendite avaldamise nõuet nii, et menetlusosaline, kes peab tõendama ülemäärase ostuhinna edasisuunamise toimumist ja ulatust, võib nõuda teabe avaldamist ainult mõistlikul viisil. Vastavalt kahjunõuete direktiivi artiklis 5 sätestatud tõendite avaldamise üldnormidele võib liikmesriigi kohus nõuda, et avaldamist nõudev menetlusosaline tõendaks usutavalt, et otsene ostja on ülemäärase ostuhinna tõttu kantud kahju kaudsele ostjale edasi suunanud. Samuti peab avaldamist nõudev menetlusosaline tuginema talle mõistlikult kättesaadavatele faktidele. Seoses ülemäärase ostuhinna edasisuunamisega võidakse siinkohal pidada silmas teise menetlusosalisega toimunud äritehingute käigus kogutud teavet või kolmandatelt isikutelt, näiteks turu-uurijatelt mõistlikult kättesaadavat teavet.

(42) Kahjunõuete direktiivi artikli 5 lõike 3 esimeses lauses on sätestatud proportsionaalsuse põhimõte, mille kohaselt võib liikmesriigi kohus nõuda „tõendite avaldamist üksnes proportsionaalsel määral“. See põhimõte on oluline ELi toimimise lepingu artikli 101 või 102 rikkumisega tekitatud kahju hüvitamise hagide alusel algatatud kohtuasjade haldamisel. Nagu eespool öeldud, kohaldavad kohtunikud siseriiklikke menetlusnorme ning peavad eriti hoolikalt järgima tõhususe ja võrdväärsuse põhimõtet. Liikmesriigid võivad aga nende õigusnormide kohaldamisalas võtta arvesse taotletud avaldamisnõude kulusid ja tulusid. See tähendab näiteks, et liikmesriikide kohtud võivad jõuda järeldusele, et menetlusosaliste juba esitatud tõendid võimaldavad hinnata edasi suunatud ülemäärase ostuhinna osa lisaandmeid kogumata.

(43) Teiselt menetlusosaliselt või kolmandatelt isikutelt võib tõendite esitamist taotleda liikmesriigi kohtu kaudu ning kohtu range järelevalve all. Taotlus peab käsitlema konkreetseid tõendeid või tõendite kategooriaid ( 46 ) . Kui aga liikmesriigi kohus võtab arvesse proportsionaalsuse ja õigustatud huvide kaitse üldisi põhimõtteid, võib ta nõuda isegi konfidentsiaalset teavet sisaldavate tõendite avaldamist menetlusosalisele, kes peab tõendama ülemäärase ostuhinna edasisuunamise mõju. Näiteks võib see teave sisaldada dokumente või andmeid tulude, hindade või marginaalide kohta. On aga tähtis, et selliste tõendite avaldamist nõudes rakendaks liikmesriigi kohus meetmeid konfidentsiaalse teabe kaitsmiseks ( 47 ) . Näiteks on kahjunõuete direktiivis nimetatud mõningaid meetmeid nagu tundlike osade redigeerimine dokumentides, kinniste istungite pidamine, nende isikute ringi piiramine, kellel on õigus tõenditega tutvuda, ning suunised ekspertidele teabest üldistatud või muul mittekonfidentsiaalsel kujul kokkuvõtete koostamiseks ( 48 ) . Liikmesriigi õiguse kohaselt võivad liikmesriikide kohtud kaaluda ka parimates tavades osutatud meetmeid, näiteks nn eriruumi menetlust, ( 49 ) ja ärisaladuste direktiivi ( 50 ) artikli 9 lõikes 2 osutatud meetmeid.

(44) Konkurentsiasutuse toimikus sisalduvate tõendite avaldamine võib olla asjakohane ülemäärase ostuhinna suuruse kindlakstegemisel, kuid on üldiselt vähem asjakohane ülemäärase ostuhinna edasisuunamisega seoses (eelkõige seetõttu, et ülemäärase ostuhinna edasisuunamine on seotud ostja hinnakujundusega, mille kohta konkurentsiasutuse toimik tavaliselt teavet ei sisalda). Lisaks võib rikkumist käsitleva otsuse avalikustatav versioon sisaldada üldisemat teavet, mis võib olla asjakohane, näiteks teavet selle kohta, milliste toodete või teenuste puhul käituti konkurentsivastaselt. Nagu on sätestatud kahjunõuete direktiivi artikli 6 lõikes 10, nõutakse konkurentsiasutuselt tõendite avaldamist üksnes viimase võimalusena.

(45) Nagu on sätestatud kahjunõuete direktiivi artikli 15 lõikes 1, võivad kahju hüvitamise hagid, mis on seotud ELi konkurentsiõiguse sama rikkumisega, ja nende kohta tehtud kohtuotsused olla samuti teabeallikaks edasi suunatud summa suuruse kindlakstegemisel.

3. ÜLEMÄÄRASE OSTUHINNA EDASISUUNAMIST KÄSITLEV MAJANDUSTEOORIA

3.1. Ülevaade

(46) Ülemäärase ostuhinna edasisuunamine ja sellega seotud hinna- ja mahumõju on tingitud asjaolust, et kulude suurenemine ajendab äriühingut reageerima hinnatõusuga ( 51 ) . Algset ülemäärast ostuhinda saab käsitada otsese ostja sisendikulude suurenemisena. Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise mõju hindamiseks peab kohus tavajuhul kaaluma, kuidas selline kulude suurenemine mõjutab 1) otsese ostja kehtestatud hindu järgneval turul ning 2) milline on otsese ostja kaotatud müügimahtude väärtus.

(47) Liikmesriigi kohus hindab ülemäärase ostuhinna edasisuunamist iga konkreetse juhtumi asjaolude põhjal. Ülemäärase ostuhinna edasisuunamist ja selle mõju käsitleva majandusteooria üldine tundmine võib olla kohtu jaoks oluline mitmel põhjusel. Esiteks võivad majandusteoreetilised prognoosid toimida ühena mitmest tegurist, mis on asjakohased hindamaks, kas konkreetsel juhul on tõendamisnõuded täidetud. Näiteks annab majandusteooria kohtule raamistiku kvantitatiivsete ja kvalitatiivsete tõendite hindamiseks ( 52 ) . Teiseks võib majandusteooria olla eelkõige kohtumenetluse varases staadiumis kohtunikule abiks andmete või teabe asjakohasuse hindamisel, et teha otsus nende avaldamise kohta. Kõigele lisaks võib teoreetiliste või kontseptuaalsete kaalutluste alusel hinnata ka menetlusosaliste poolt ülemäärase ostuhinna ja edasisuunamise vahelise seose kohta esitatud erinevate majanduslike selgituste usutavust ja usaldusväärsust.

(48) Kahjunõuete direktiivis ei eristata kahjusid, mis on põhjustatud 1) hinnatõusust (hinnamõjust) ja ülemääraste ostuhindade edasisuunamisest, sealhulgas mahumõjust, ning 2) muudest mõjudest, näiteks võimalikust toodete halvemast kvaliteedist või innovatsiooni takistamisest (muud kui hinnamõjud). Käesolevates suunistes keskendutakse hinnatõusu edasisuunamisele ja seonduvale mahumõjule ( 53 )

(49) Majandusteooria kohaselt tehakse edasisuunamise mõju, st sellega seotud hinna- ja mahumõju olemasolu ja ulatus kindlaks mitme teguri alusel ( 54 ) . Need tegurid mõjutavad edasisuunamise juhtumi tulemusi ühekorraga ja arvesse tuleks võtta nende omavahelist seotust.

(50) Lisaks võib iga teguri suhteline tähtsus olla iga juhtumi puhul erinev. Seega võib olla asjakohane, et kohtunik mõistaks, millised tegurid konkreetsel juhul tõenäoliselt mõjutavad edasisuunamise ulatust. Selleks võib kohtunik liikmesriigi õigusest olenevalt tugineda menetlusosaliste majandusekspertide või enda kohtu määratud majanduseksperdi selgitustele. Lisaks ei pruugi äriühing teha alati hinnakujundusotsuseid, mis on täielikult kooskõlas majandusteoreetiliste prognoosidega. Seega on oluline hinnata majandusteoreetilisi kaalutlusi ka konkreetse juhtumi puhul kättesaadavate faktiliste tõendite kohta. Need tõendid võivad olla nii kvalitatiivset kui ka kvantitatiivset laadi, näiteks äriühingusiseseks kasutamiseks mõeldud dokumendid, milles kirjeldatakse edasisuunamise ulatust ja allpool 4. jaos kirjeldatud kvantitatiivseid meetodeid.

(51) Nagu 1. lisas täpsustatud, on majandusteooria kohaselt olulisimad edasisuunamise mõju olemasolu ja suurust mõjutavad tegurid järgmised: i) edasisuunatavate sisendikulude laad (55) (kas tegemist on püsi- või muutuvkuludega; kas rikkumine toob kaasa nende kulude suurenemise asjaomasel turul ainult ühe kliendi või kõikide või enamiku klientide jaoks); ii) otseste või kaudsete klientide toodete nõudlus (eelkõige nõudluse ja hinna vaheline seos); iii) konkurentsi tugevus ja intensiivsus turgudel, kus otsesed või kaudsed kliendid tegutsevad; ning iv) muud asjaolud, nagu hindade korrigeerimise kulud; äriühingu kulude osakaal, mida mõjutab ülemäärane ostuhind; ostja jõud; otseste ja kaudsete klientide vertikaalne integratsioon; hindade reguleerimine või tarneahela eri etappidel tehtud hinnaotsuste ajastus.

(52) Esiteks avaldab ülemäärasest ostuhinnast mõjutatud sisendikulude olemus mõju sellele, kas ja kuivõrd saab sellist ülemäärast ostuhinda edasi suunata. Kui ülemäärane ostuhind mõjutab otsese ostja kulusid, mis ei sõltu sisendite kogusest (st püsikulusid), siis tõenäoliselt seda edasi ei suunata, sest need kulud tavaliselt otsese ostja hinnakujundust ei mõjuta, vähemalt lühiajaliselt mitte. Pika aja jooksul võivad püsikulud siiski mõjutada äriühingu strateegiliste otsuste analüüsi, näiteks tootmisvõimsusi, mis omakorda võivad mõjutada järgnevat (lühiajalise) hinnakujunduse mehhanismi. Sellise stsenaariumi puhul võidakse edasi suunata ka püsikulud. Kui aga ülemäärane ostuhind mõjutab otsese ostja kulusid, mis muutuvad vastavalt sisendite kogusele (st muutuvkulusid), on üldiselt tõenäolisem, et see ülemäärane ostuhind suunatakse vähemalt teatavas ulatuses edasi. See on nii põhjusel, et piirkulud (muutuvkulude alamkategooria, mida saab määratleda kui kulu suurenemist, mis tekib ühe lisasisendi ostmisel) ( 56 ) tavajuhul mõjutavad otsese ostja hinnakujundusotsuseid ( 57 )

(53) Teiseks mõjutab ülemäärase ostuhinna edasisuunamise määra nõudlus otsese ostja toote järele. Tavaline hinnakujundusmehhanism tugineb asjaolule, et äriühingu toote nõudlus (st kogus, mida ta müüb) väheneb, kui ta tõstab selle hinda. See, kui palju otsene ostja oma hindu ülemäärase ostuhinna tõttu tõstab, oleneb sellest, kas nõudlus muutub selle hinnamuutuse tõttu oluliselt. Näiteks kui otsene ostja on monopoolses seisundis ja tema toote nõudlus on tundlik hinnamuutuste suhtes kõikidel hinnatasemetel ja otsesel ostjal on püsivad piirkulud, tuleks majandusteooria kohaselt suunata edasi pool ülemäärasest ostuhinnast. Kui monopoolses seisundis ettevõtja toote nõudlus väheneb hinna tõustes „üha rohkem ja rohkem“ (st üha kiiremini), on vähem tõenäoline, et ülemäärane ostuhind suunatakse edasi, võrreldes olukorraga, kus selle ettevõtja toote nõudlus väheneb hinna tõustes „üha vähem ja vähem“ (st üha aeglasemalt), kui kõik muud asjaolud jäävad samaks ( 58 )

(54) Kolmandaks mõjutab ülemäärase ostuhinna edasisuunamise määra ka äriühingutevahelise konkurentsi olemus ja intensiivsus turul, kus tegutsevad ka otsesed ostjad. Tähtis on pidada meeles, et suureneva konkurentsi võimalik mõju edasisuunamise ulatusele oleneb sellest, kas algne ülemäärane ostuhind mõjutab ainult otsest klienti (st konkreetset äriühingut mõjutav ülemäärane ostuhind) või ka otsese kliendi konkurente (st kogu tööstusharu mõjutav ülemäärane ostuhind). Kui ülemäärane ostuhind mõjutab ainult ühte otsest ostjat, kes tegutseb tihedas konkurentsis teise otsese ostjaga, ei ole edasisuunamine võrreldav olukorraga, kus ainsal mõjutatud otsesel ostjal konkurents praktiliselt puudub. Kui aga ülemäärane ostuhind mõjutab tervet tööstusharu, toetavad paljud omavahel teravalt konkureerivad otsesed ostjad üldiselt sellise ülemäärase ostuhinna edasisuunamist suuremas ulatuses kui olukorras, kus nende otseste ostjate vaheline konkurents on nõrgem ( 59 )

(55) Paljudes liikmesriikide kohtute otsustes, mis on tehtud kahju hüvitamise hagide kohta, on rõhutatud, kui tähtis on uurida, kuidas hinnamuutused mõjutavad nõudlust, kui tihe on konkurents ning kas ülemäärane ostuhind mõjutab otsese kliendi konkurente ( 60 )

(56) Neljandaks, nagu on märgitud punktis 51 ja 1. lisas, võivad otsese ostja hinnakujundusmehhanismis ja seega ülemäärase ostuhinna edasisuunamisel teatavas olukorras mängida olulist rolli muud asjaolud. Näiteks üks asjaolu, mis võib olla oluline edasisuunamise määra kindlakstegemisel, on see, kas ülemäärasest ostuhinnast mõjutatud sisendikulud moodustavad suure või väikese osa otsese ostja muutuvkuludest. Otsesel ostjal võivad ka hindade muutmisel tekkida kulud, nn hindade korrigeerimise kulud. Kui ülemäärane ostuhind on muutuvkuludest vaid väike osa, ei pruugi selle ülemäärase ostuhinna edasisuunamine tunduda otsesele ostjale kasulik hindade korrigeerimise kulude tõttu. Lisaks muud tegurid, mis võivad samuti mõjutada edasisuunamise ulatust, on näiteks ostja jõud või tarneahela eri tasanditel tehtud hinnakujundusotsuste ajastus. Mõnda neist punktis 51 nimetatud teguritest on kaalunud ka liikmesriikide kohtud edasisuunamist käsitlevates kohtuasjades ( 61 )

(57) Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise toimumine ja ulatus on seotud müügimahu vähenemisega, mis üldiselt kaasneb iga hinnatõusuga. Nagu eespool kirjeldatud, võib seda müügi vähenemist iseloomustada mahumõjuna, mille puhul ostjal on võimalik nõuda hüvitamist saamata jäänud tulu eest. Mahumõju tekib seetõttu, et tavaliselt liigub ostja nõudluskõver allapoole. Kui algne ülemäärane ostuhind suunatakse mööda tarneahelat edasi, tekib mahumõju vertikaalse tarneahela kõikidel tasanditel. Seega, kui nõue hõlmab mahumõju tõttu tekkinud kahju hüvitamist, peaks kohus hindama ka seda mõju.

(58) Nagu eespool märgitud, on igal ELi konkurentsiõiguse rikkumise tõttu kahju kannatanud isikul õigus nõuda talle tekitatud kahju täielikku hüvitamist, kui selle kahju ja rikkumise vahel esineb põhjuslik seos. Kui tuginetakse ülemäärase ostuhinna edasisuunamisele, võib oluline olla mahumõju hindamine, et teha kahju hüvitamise hagides kindlaks ülemäärasest ostuhinnast tuleneva kahju suurus. Sellisel juhul tuleb aga märkida, et kui kogukahju hindamisel arvata ülemäärase ostuhinna edasisuunamise mõjust lihtsalt maha sellega seotud hinnamõju, alahinnatakse selle tulemusel otsese või kaudse kliendi kantud kahju, sest arvesse ei võeta mahumõju.

(59) Ülemäärase ostuhinna tõttu kaotatud mahtu mõjutab nõudluse hinnatundlikkus, millega seisab silmitsi ostja, ning see, kuidas reageerivad ülemäärasele ostuhinnale ostja konkurendid. Näiteks kui ostja toodetele on iseloomulik jäik nõudlus, st kliendid on hinnatõusu suhtes vähetundlikud, väheneb müügimaht hinnatõusu tulemusel suhteliselt vähe. Kui kõik muud tingimused on võrdsed, on tulemuseks väiksem mahumõju kui elastsema nõudluse puhul. Kui aga ostja konkurendid tõstavad ülemäärase ostuhinna tõttu ka oma hindu, võib see vähendada ostja enda hinnatõusu mõju tema müügimahtudele ( 62 )

3.2. Näited

(60) Allpool esitatud hüpoteetiliste näidetega püütakse illustreerida käesolevas jaos ja 1. lisas selgitatud majandusteoreetilisi argumente.

(61) 1. näites kirjeldatakse konkreetset äriühingut mõjutavat ülemäärast ostuhinda tiheda konkurentsiga turul.

1. näide Olukord: samal turul tegutseb 10 õunamahla tootjat. Üks tootjatest hangib õunu hinnakartelli kuuluvalt tarnijalt. Õunamahla tootja nõuab ülemäärasest ostuhinnast tuleneva kahju hüvitamist. Kostja (õunte tarnija) aga kasutab ülemäärase ostuhinna edasisuunamist kaitseargumendina ja väidab, et õunamahla tootja on suunanud kogu ülemäärase ostuhinna edasi kaudsetele ostjatele. Analüüs: ülemäärasest ostuhinnast mõjutatud õunamahla tootja tegutseb tihedas konkurentsis üheksa teise õunamahla tootmise ja tarnimisega tegeleva äriühinguga. Kõik tooted, mida kümme äriühingut müüvad, on tarbijate silmis üsna ühesugused. Kui teised tootjad ei hangi õunu kartelli liikmetelt, vaid saavad neid osta madalama hinnaga mujalt, on tootja, kes peab ostma kartellilt, oma konkurentidega võrreldes ebasoodsas konkurentsiolukorras. Seega on õunamahla tootja võimalus suunata kulude suurenemine edasi piiratud, sest kui ta suunaks ülemäärase ostuhinna kasvõi osaliselt edasi, kaotaks ta väga suures ulatuses müügimahte (ja tulu) konkurentidele. Mida tugevam on 10 õunamahla tootja vaheline konkurents, seda väiksem on kulude suurenemise edasisuunamise võimalus. Seega ei saa otsene klient sellise olukorra puhul kulude suurenemist (ülemäärast ostuhinda) edasi suunata.

(62) 2. näites kirjeldatakse olukorda, kus ülemäärane ostuhind mõjutab kogu tööstusharu ja konkurents on tihe.

2. näide Olukord: kõik 1. näite 10 õunamahla tootjat hangivad õunu hinnakartelli kuuluvatelt tarnijatelt. Kartelli liikmed väidavad, et kogu ülemäärane ostuhind on edasi suunatud kaudsetele ostjatele. Analüüs: ülemäärane ostuhind mõjutab õunamahla tootjaid ühtemoodi ja turul valitseb tihe konkurents. Kuna ülemäärane ostuhind mõjutab kõiki tootjaid, ei ole ükski äriühing teistega võrreldes ebasoodsamas konkurentsiolukorras. Seetõttu on tõenäolisem, et vastupidi 1. näites kirjeldatud olukorrale (kus ülemäärane ostuhind mõjutas ühte konkreetset äriühingut) suunavad kõik õunamahla tootjad ülemäärase ostuhinna suures osas edasi. Näiteks on tiheda konkurentsiga turul hind võrdne piirkuludega ning sisendikulude suurenemise otsesel tulemusel tõuseb samavõrra ka hind.

(63) 3. näites kirjeldatakse edasisuunamise määra küsimust erineva nõudlusega monopoolses seisundis ettevõtjate puhul.

3. näide Olukord: õunamahla tootja A on monopoolses seisundis õunamahla turul liikmesriigis 1, samal ajal kui õunamahla tootja B on monopoolses seisundis samal tooteturul liikmesriigis 2. Ühe täiendava õunamahlapartii tootmise kulud on püsivad ning A ja B puhul sarnased. Mõlemad õunamahla tootjad hangivad õunu hinnakartelli kuuluvalt tarnijalt C. Tagajärjena mõjutab A-d ja B-d ülemäärane ostuhind summas 6 eurot iga kastitäie ostetud õunte kohta, sest nad ostsid õunad C-lt. A ja B toodete nõudlus on kummagi liikmesriigi toidukaupade jaemüügikettides erinev. Liikmesriigis 1 on nõudlus hinnamuutuste suhtes kõikidel hinnatasemetel võrdselt tundlik (nõudluskõver on lineaarne; vt tekstikast 15). Liikmesriigis 2 oli olukord teistsugune. Siin väheneb nõudlus hinna tõustes „üha vähem ja vähem“ (üha aeglasemalt) (nõudluskõver on kumer; vt ka tekstikast 15). A ja B nõuavad C-lt (kartelli liikmelt) ülemäärasest ostuhinnast põhjustatud kahju hüvitamist. C kasutab kaitseargumendina edasisuunamist, väites, et A ja B on ülemäärase ostuhinna edasi suunanud. Analüüs: liikmesriikides 1 ja 2 monopoolses seisundis olevate ettevõtjate toodete nõudlus on kummagi liikmesriigi toidukaupade jaemüügikettides erinev. Mõlema puhul on täiendava õunamahlapartii tootmiskulud püsivad. Kummagi puhul käsitatakse ülemäärast ostuhinda – 6 eurot õunakasti kohta – piirkulude suurenemisena. Pärast kulude sellist suurenemist oleneb hindade ülespoole korrigeerimise ulatus sellest, kui palju väljundit peab kumbki ohverdama kulude muutumise, st hinnatõusu teatavas summas edasisuunamiseks. See on nii põhjusel, et kui hinnatõusuga kaasnev mahu vähenemine on suhteliselt väike, on hinnatõus sobivam kui olukorras, kus mahu vähenemine on suur. Hinnatõusuga kaasnev mahu vähenemine on seotud monopoolses seisundis oleva ettevõtja nõudluskõveraga, st sellega, kas nõudluskõver on lineaarne, kumer või nõgus. Seda on lähemalt selgitatud ka tekstikastis 15. Liikmesriigi 1 monopoolse ettevõtja A puhul võib majandusteooria põhjal olla võimalik väita, et selline monopoolses seisundis ettevõtja on edasi suunanud poole ülemäärasest ostuhinnast, st 3 eurot. Kuna aga monopoolse ettevõtja B nõudluskõver on kumer, muutub ülejäänud nõudlus hinna tõustes vähem hinnatundlikuks. Võrreldes A-ga, kelle nõudluskõver on lineaarne, kaotaks B hindu 3 euro võrra tõstes vähem mahtu. See tähendab, et B-l on stiimul suunata edasi rohkem kui 3 eurot.

(64) 4. näites kirjeldatakse hindade korrigeerimise kulusid ning muutuv- ja püsikulusid lühi- ja pikaajalises plaanis.

4. näide Olukord: äriühingud A ja B on ainsad äriühingud, kellele kuuluvad liikmesriigis 1 tornkraanad ja kes rendivad neid välja. Aastatel 2005–2015 osalesid äriühingud A ja B kartellis ning leppisid kokku, et tõstavad tornkraanade rendihinda 80 protsendi võrra. Äriühing C on ehitusettevõte, mis tegutseb kõigis liikmesriigi 1 linnades. Ettevõte projekteerib, ehitab ja müüb lõpptarbijale kõrghoonetes asuvaid kortereid. Korterite hindu reklaamitakse eri meediakanalites ja asukohtades, sealhulgas internetis, ajalehtedes ja tänavaplakatitel. Liikmesriigi 1 konkurentsiamet on leidnud, et hinnakokkuleppega ehitussektoris rikutakse konkurentsiõigust, ning selle otsust trahvida kartelli liikmeid ei ole vaidlustanud ei äriühing A ega B. Äriühing C on kartelli otsene klient. Ta esitab kartelliliikmete A ja B vastu kahju hüvitamise hagi. Äriühingud A ja B kasutavad kaitseargumendina edasisuunamist, väites, et äriühing C on kogu ülemäärase ostuhinna suunanud edasi kaudsetele ostjatele, st lõppklientidele, kes ostavad kõrghoonetesse kortereid. Analüüs: tornkraanade väljarentimine on üks paljudest sisendikuludest, mis äriühingul C kõrghoonete projekteerimisel ja ehitamisel tekib. Muude sisendikulude näited on toormaterjalide, nagu teras ja betoon, kulud, tööjõu- ja finantskulud. Seetõttu on tõenäoline, et tornkraanade väljarentimine moodustab üldkuludest üksnes väikese osa. Kuna korterite hindu reklaamitakse laialdaselt, võib äriühingul C tekkida märkimisväärseid hindade korrigeerimise kulusid. Kuna aga kartell kestis 10 aastat, võivad hindade korrigeerimise kulud olla tühised, kui neid pärast teatavat ajavahemikku võrrelda ülemääraste ostuhindadega, andes äriühingule C seeläbi stiimuli võtta korterite hindade määramisel arvesse ülemäärast ostuhinda. Seega võib olla nii, et hindade korrigeerimise kulude tõttu ei pruugi äriühingul C olla stiimulit suunata ülemäärast ostuhinda lühiajalises plaanis edasi. Aga ülemäärase ostuhinna edasisuunamise stiimul võib rikkumise perioodil muutuda. Selleks et hinnata vaadeldaval ajavahemikul toimunud tegelikku edasisuunamist, peaks kohus saadaolevate tõendite põhjal hindama edasisuunamise mõju, kasutades näiteks ühte punktis 4 osutatud meetoditest.

4. ÜLEMÄÄRASE OSTUHINNA EDASISUUNAMISE JA MAHUMÕJU SUURUSE KINDLAKSTEGEMINE – ÜLDISED ASPEKTID

(65) Kahju hüvitamise eesmärk on taastada olukord, milles kahju kannatanud isik oleks olnud, kui rikkumist ei oleks toimunud. Sellise olukorra hindamiseks tuleb vaadeldud olukorda, st olukorda, milles rikkumine toimus, võrrelda hüpoteetilise olukorraga, st olukorraga, kus rikkumist ei toimunud. Sellist hüpoteetilist olukorda nimetatakse vastupidiseks stsenaariumiks.

(66) Vastupidise stsenaariumi väljatöötamise eesmärk on eraldada rikkumise mõju muudest toote või teenuse hindu mõjutavatest teguritest, mis võisid mõjutada hindu isegi siis, kui rikkumist ei oleks toimunud ( 63 ) . Näiteks toob nõudluse suurenemine tavaliselt kaasa hinnatõusu isegi kartelli puudumisel. Seda mõju ei tuleks otsestele või kaudsetele ostjatele hüvitada. Seega on vastupidise stsenaariumi puhul vaja kontrollida tegureid, mis ei ole rikkumisega seotud ( 64 )

(67) Kuna vastupidine stsenaarium on hüpoteetiline, ei saa seda vahetult jälgida. Nagu allpool on kirjeldatud, on majandus- ja õigusvaldkonnas välja töötatud eri meetodid ja tehnikad vastupidise stsenaariumi loomiseks. Need on erinevad, olenevalt aluseks olevatest eeldustest ja vajaminevatest andmetest.

(68) Kui nende meetodite eesmärk on luua stsenaarium, kuidas oleks turg arenenud, kui rikkumist ei oleks toimunud, siis menetlusosalistele ja kohtule kättesaadavad otsesed tõendid (nt äriühingusiseseks kasutamiseks mõeldud dokumendid, milles kirjeldatakse, kuidas otsene ostja on konkreetses olukorras algse ülemäärase ostuhinna edasi saatnud) võivad kohaldatavate liikmesriigi õigusnormide kohaselt samuti anda olulist teavet konkreetse juhtumi kahjude hindamiseks ( 65 )

(69) Edasisuunamise käsitlemisel konkurentsiõiguse rikkumisest tingitud kahju hüvitamise menetlustes võib juhtuda, et liikmesriikide kohtutel tuleb kaaluda kolme komponenti seoses kahjuga, mille hüvitamist otsene või kaudne ostja võib nõuda, nimelt ülemäärast ostuhinda, edasisuunamise hinnamõju ja edasisuunamise mahumõju ( 66 ) . Liikmesriikide kohtud ja majanduseksperdid võivad oma otsusel hinnata neid kolme komponenti järjestikku, st allpool esitatud kolmeetapilises menetluses.

(70) Esimeses etapis võidakse määrata kindlaks ülemäärane ostuhind või seda hinnata. Selleks võib kasutada erinevaid meetodeid. Meetodid, mida menetlusosalised ja kohtud algse ülemäärase ostuhinna hindamiseks kõige laialdasemalt kasutavad, on aga nn võrdluspõhised meetodid. Erinevaid ülemäärase ostuhinna hindamise meetodeid on üksikasjalikult vaadeldud praktilistes suunistes.

(71) Teises etapis hinnatakse ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hinnamõju ulatust. Selle mõju ulatust saab hinnata vahetult, kasutades samu võrdluspõhiseid meetodeid, mida kasutati ülemäärase ostuhinna suuruse kindlakstegemisel. Kui teatavad eeldused on täidetud, saab selle mõju ulatust hinnata kaudselt, hinnates, mil määral oleks mõjutatud sisendikulude suurenemine tulnud edasi suunata, ning ühendades selle hinnangu ülemäärast ostuhinda ja müügimahte käsitleva teabega. Alajagudes 5.1–5.2 esitatakse ülevaade selle mõju ulatuse kindlakstegemise eri meetoditest.

(72) Kolmandaks hinnatakse ülemäärase ostuhinna edasisuunamise mahumõju. Sarnaselt ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hinnamõjuga saab mahumõju hinnata vahetult või kaudselt. Nende mõjude suuruse kindlakstegemise meetodeid kirjeldatakse alajagudes 6.2 ja 6.3.

(73) Liikmesriigi kohtus algatatud ELi konkurentsiõiguse rikkumisest tingitud kahju hüvitamise menetlustes võib kahju suuruse kindlakstegemiseks kasutada ka muid lähenemisviise, näiteks simulatsioonimeetodit, mis võtab korraga arvesse edasisuunamise hinna- ja mahumõju. Sellist lähenemisviisi selgitatakse lühidalt alajaos 5.2.

4.1. Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise mõju ulatuse kindlakstegemiseks vajalikud andmed ja teave

(74) Nagu alajaos 2.2 selgitatud, sisaldab kahjunõuete direktiiv tõendite avaldamist reguleerivaid norme. Menetlusosaliste või kolmandate isikute käsutuses olevad andmed ja teave on ülemäärase ostuhinna edasisuunamise põhjalikuks majandusanalüüsiks vajalikud olulised tegurid. Seega võib ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hinnamõju suuruse kindlakstegemisel olla kasulik esimese asjana teha kindlaks, milliseid andmeid on vastupidise stsenaariumi väljatöötamiseks vaja ja kas need andmed on kättesaadavad.

(75) Kui kohtunik otsustab, millist liiki andmed ja teave on asjakohased, võib tal abi olla sellest, kui ta võtab arvesse 3. jaos selgitatud üldisi majandusteoreetilisi kaalutlusi. Need kaalutlused võivad olla asjakohased ka juhul, kui kohtunik peab hindama majandusekspertide vastukäivaid arvamusi ( 67 ) . Lisaks on ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hindamiseks vajalike andmete valimisel tavaliselt vaja põhjalikult tunda asjaomast tööstusharu ja valitsevaid turutingimusi. Seetõttu võib olla kasulik esialgu uurida dokumente, mis näitavad, kas ülemäärase ostuhinna edasisuunamine on üldse tõenäoline, näiteks kohtuotsused, samaaegsed tsiviilmenetlused tarneahela samal või erineval etapil samal turul, turu-uuringud või konkurentsiasutuste otsused, mis kirjeldavad asjaomase turu dünaamikat ( 68 )

(76) Võib juhtuda, et kohus peab kaaluma nii kvalitatiivseid kui ka kvantitatiivseid tõendeid ( 69 ) . Kvalitatiivseid tõendeid, näiteks hinnakujundust, strateegiat, lepinguid ja finantsaruandlust käsitlevaid sisedokumente võib analüüsida majandusteooria seisukohast. Need võivad anda teavet ka selle kohta, kas on tõendeid tarneahela järgneva etapi hinnakujunduse ja rikkumisest tuleneva tarneahela eelneva etapi ülemäärase ostuhinna vahelise seose kohta.

(77) Selleks et töötada välja vastupidine stsenaarium ja kontrollida ülemäärase ostuhinna edasisuunamist mõjutavaid eri tegureid, võivad paljudel juhtudel olla kasulikud ka kvantitatiivsed tõendid. Sellisteks tõenditeks võivad olla andmed tegelike hindade, kulude või kasumimarginaalide kohta ning äriühingute hinnaotsuseid mõjutavad välised näitajad, näiteks majandustegevust iseloomustavad koondnäitajad (sealhulgas SKP kasv, inflatsioon ja tööhõive määr). Mõnikord võivad erinevate piirkondlike suundumuste kontrollimisel, mis ei ole rikkumisega seotud, osutuda kasulikuks majandustegevuse piirkondlikud muutujad.

(78) Samuti võib kohus arvesse võtta hinnakujundust mõjutavaid tegureid, mis on rohkem seotud tööstusharu või äriühinguga. Näiteks kui tekstikastis 1 esitatud näites oleks rikkumise toimumise ajal – kui vasetootja A leppis konkurentidega kokku vase hinnas, mis on juhtmekimpude tarnija B peamine sisend – olnud juhtmekimpude tootmisel muuks oluliseks sisendiks ka plast, oleks B tõenäoliselt suunanud oma klientidele edasi ka plasti hinna tõusu, mis ei olnud ELi konkurentsiõiguse rikkumise ese. Sellisel juhul oleks edasisuunamise hinnangus, milles ei võetud arvesse plasti hinnatõusu mõju, ülemäärase ostuhinna edasisuunamist oluliselt üle hinnatud, pannes kogu hinnatõusu ekslikult rikkumise arvele. Sarnane põhjendus kehtib muude sisendikulude võimaliku vähenemise suhtes – kui neid ei võeta arvesse ja suunatakse mööda tarneahelat edasi, siis vähendaks see kunstlikult kartelli kehtestatud ülemäärase ostuhinna hinnangulist edasisuunamist.

(79) Järgmistes näidetes on meetodite kohaldamisel pööratud põhitähelepanu hinnale. Olenevalt andmete kättesaadavusest ja konkreetse juhtumi asjaoludest võib kohus kasutada sama meetodit ka muude majanduslike muutujate, nagu ettevõtja kasumimarginaali või kulude suuruse hindamiseks. Andmed, mida kasutatakse mõjutatud turu võrdlemiseks vastupidise stsenaariumiga, käsitlevad kogu turgu (nt juhtmekimpude keskmine hind kõikidele klientidele muudel toote- või geograafilistel turgudel) või teatavaid kliente või kliendirühmi.

4.2. Majandusekspertide kaasamine

(80) Paljudel juhtudel võidakse kahju hüvitamise hagi arutamisel liikmesriigi kohtus kaasata ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hindamisse majanduseksperdid. Eksperdiarvamusi käsitlevad õigusnormid on liikmesriigiti märkimisväärselt erinevad ( 70 ) . Igal juhul võivad majandusekspertide kaasamise üldpõhimõtteid ja vahendeid käsitlevad suunised olla liikmesriikide kohtutele abiks.

(81) Kui liikmesriigi õigus võimaldab, võib kohus menetluse alguses soodustada menetlusosalisi esindavate ekspertide vahelise arutelu pidamist. Arutelu eesmärk on täpsustada, millistes juhtumit puudutavates küsimustes, sealhulgas avaldamisnõuetega seotud küsimustes, ollakse ühel meelel ja millistes lahkarvamusel. Sellise meetodi näide on esitatud tekstikastis 3.

Tekstikast 3

Näide kohtuasja kohta, milles esitavad tõendeid majanduseksperdid (71)

Ühendkuningriigi kohtu kohtuasjas pakkusid kumbagi menetlusosalist (rikkujat ja hagejat) esindavad majanduseksperdid oma meetodi ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hindamiseks. Kohtunik oli mures eksperdiarvamuste võimaliku keerukuse pärast ja nõudis, et menetlusosaliste eksperdid lepiksid enne, kui kohus annab andmete avaldamiseks korralduse, kokku selles, kumba pakutud edasisuunamise majanduslike tõendite käsitlemise meetodit kasutatakse. Kui eksperdid ei oleks kokkuleppele jõudnud, oleks kohtunik ära kuulanud väited vastavate meetodite kohta, sealhulgas selgituse selle kohta, mida kumbki ekspert on pakkunud, millist teavet on vaja ja kui palju see maksab, ning seejärel otsustanud, kumba meetodit tuleks kohaldada.

(82) Mõnes riigis võib kohus määrata majanduseksperdi, kes abistab kohtunikku ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hindamisel, tavaliselt tehakse seda algse ülemäärase ostuhinna hindamise puhul. Kohus võib kasutada sarnast meetodit ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hindamisel, näiteks võttes abiks nn võrdluspõhised meetodid. Seega võivad ülemäärase ostuhinna hindamisel kohtu määratud ekspertide kasutamisest saadud kogemused olla asjakohased ka edasisuunamise hindamisel. Näide kohtu määratud majanduseksperdi kasutamise kohta on esitatud tekstikastis 4.

Tekstikast 4

Näide kohtuasja kohta, milles majanduseksperdi määrab kohus (72)

Selles Saksamaa kohtu kohtuasjas määras majanduseksperdi kohus. Eksperdi ülesanne oli pakkuda metoodika ja teha seejärel kindlaks ülemäärase ostuhinna suurus. Kõigepealt pakkus ekspert ülemäärase ostuhinna suuruse hindamiseks empiirilist meetodit. Eksperdi pakutud meetodit arutati kirjalikus menetluses ning suulisel kohtuistungil enne, kui kohus tegi otsuse, millist meetodit kasutada. Järgmisena kohaldati valitud meetodit ja arvutati ülemäärane ostuhind. Arvutustes kasutatud andmed esitati kohtule ja menetlusosalistele. Kolmas etapp oli paikapidavuse kontroll, mille käigus anti eri menetlusosalistele võimalus esitada märkusi ja küsimusi. Neid märkusi võeti arvesse kohtu lõplikus hinnangus. Lõplikus hinnangus käsitleti ka hinnanguliste tulemuste usutavust, hinnangulise mõju paikapidavust ja hinnangu aluseks olevate andmete kvaliteeti.

(83) Juhul kui menetlusosalisi esindavate majandusekspertide arvamused selle kohta, millist meetodit edasisuunamise hindamiseks kasutada, on vastandlikud, võib liikmesriigi kohus küsida ka liikmesriigi konkurentsiasutuselt nõu selle kohta, millist meetodit kasutada ( 73 ) . Pealegi võib liikmesriigi kohus edasisuunamise määra hindamiseks põhimõtteliselt ka tugineda liikmesriigi konkurentsiasutuse tehtud otsuses sisalduvale teabele, näiteks seoses algse ülemäärase ostuhinnaga ( 74 )

5. ÜLEMÄÄRASE OSTUHINNA EDASISUUNAMISE HINNAMÕJU SUURUSE KINDLAKSTEGEMINE JA HINDAMINE

(84) Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hinnamõju hindamisel võivad liikmesriikide kohtud kasutada erinevaid majanduslikke kvantifitseerimismeetodeid, eelkõige võrdluspõhiseid meetodeid, aga ka edasisuunamise määra meetodit ( 75 ) või simulatsioonimeetodit. Nagu käesolevas peatükis kirjeldatud, tuginevad need meetodid edasisuunamise mõju hindamisel kvantitatiivsetele andmetele. Paljudel juhtudel võib kohus pidada kasulikuks edasisuunamise mõju hindamisel hinnata ka kvalitatiivseid tõendeid, näiteks äriühingusiseseks kasutamiseks mõeldud dokumendid või tunnistajate ütlused. Selliste kvalitatiivsete tõendite olemasolu võib olla tähtis otsustamaks, kas ja milliseid meetodeid võib menetlusosaline kasutada, et täita kohaldatavast õigusest tulenevaid tõendamisnõudeid ( 76 )

5.1. Võrdluspõhised meetodid

(85) Tarneahela eri etappides avalduvat edasisuunamise hinnamõju saab välja arvutada, hinnates otseselt algsest ülemäärasest ostuhinnast tulenevat hinnatõusu või kasumimarginaali muutust. Kui hinnatakse, kas otsene ostja on ülemäärase ostuhinna edasi suunanud, siis võrreldakse selle meetodi puhul hindu, mille otsene ostja on rikkumise perioodil määranud, ja võrreldaval turul (võrreldavatel turgudel) kehtivaid hindu.

(86) Edasisuunamise hinnamõju hindamisel võib kohus hinnata täheldatud hindade või kasumimarginaalide ja vastupidise stsenaariumi hindade või kasumimarginaalide erinevusi ( 77 ) samal võrdluspõhisel meetodil, mida kasutatakse algse ülemäärase ostuhinna arvutamisel. Nende meetodite aluseks olevat kontseptsiooni on üksikasjalikult kirjeldatud praktilistes suunistes, täpsemaid juhiseid nende meetodite rakendamiseks antakse järgnevates jagudes.

(87) Võrdluspõhistel meetoditel on see eelis, et nende puhul kasutatakse sama või sarnast turgu käsitlevaid tegelikke andmeid ( 78 ) . Need põhinevad asjaolul, et võrdlusolukorda võib pidada olukorraks, kus rikkumist ei ole toimunud. Samuti on neid meetodeid tunnustanud ja kasutanud Euroopa konkurentsiasutused, et teha sarnast laadi analüüse, nagu seda on edasisuunamise hindamine, nt konkurentsipoliitika järelhindamisel ( 79 )

(88) Võrdluspõhiste meetodite kasutamisel tuleks ideaaljuhul võrrelda rikkumise perioodi hinda või marginaali täpselt sama turuga, kui rikkumist ei oleks toimunud. Loomulikult ei ole võimalik täpselt teada, kuidas oleks turg arenenud, kui rikkumist ei oleks toimunud. Näiteks võib olla nii, et otsese ostja määratud hindu mõjutavad olulised tegurid, näiteks nõudluse või muude sisendite hinna muutumine, ei avalda hindadele rikkumise perioodil ja vastupidises stsenaariumis ühesugust mõju.

(89) Kui kaalutakse, kas vaadeldav võrdlusturg sobib vastupidiseks stsenaariumiks, tuleb neid tegureid kindlasti silmas pidada. Nagu alajaos 5.1.1 lähemalt selgitatud, on rikkumisest mõjutatud turu ja võrdlusturgude erinevuste arvessevõtmiseks olemas erinevaid tehnikaid. See, kas selle turu, kus toimus rikkumine, ja võrdlusturu sarnasust peetakse piisavaks, et kasutada sellise võrdluse tulemusi edasisuunamise määra hindamiseks, oleneb liikmesriigi õigussüsteemist ( 80 )

5.1.1. Meetodid

(90) Kui edasisuunamise mõju hindamiseks kasutatakse võrdluspõhist meetodit, võrreldakse hinda, mille määras otsene või kaudne ostja rikkumise perioodil, olukorraga, kus rikkumist ei toimunud, või vastupidise stsenaariumiga. Vastupidise stsenaariumi saab luua järgmistel alustel ( 81 ) — andmed selle turu hinna- või kasumimarginaali kohta enne ja/või pärast rikkumist, tavaliselt nimetatakse seda „enne-kestel-pärast“-meetodiks, — andmed erinevas geograafilises piirkonnas asuva ühe ja sama (toote-)turu või muu sellise tooteturu kohta, mille kujunemist peetakse sarnaseks selle turu kujunemisega, kus tegutseb otsene või kaudne ostja; tavaliselt nimetatakse seda läbilõikeliseks meetodiks, või — kombinatsioon aja jooksul tehtud võrdlustest ning eri turgudel tehtud võrdlustest; tavaliselt nimetatakse erinevuste erinevuse meetodiks.

5.1.1.1. „Enne-kestel-pärast“-meetod

(91) Seda meetodit kasutatakse sageli siis, kui algse ülemäärase ostuhinna hindamisel võrreldakse sama turu hindu aja jooksul, st enne ja pärast rikkumist ning rikkumise ajal (näitlikustatud tekstikastis 5) ( 82 ) . Selle meetodi kohaldamisel edasisuunamise hindamiseks on võrdlusturg täpselt sama tooteturg kui turg, kus otsene või kaudne ostja tegutses enne rikkumise toimumist, aga seda analüüsitakse erinevatel ajahetkedel. Seega võetakse aluseks eeldus, et perioodil, kui rikkumist ei toimunud, kujutab kõnealune tooteturg endast kõige lähedasemat olukorda vastupidisele stsenaariumile, st olukorda, mis oleks tooteturul valitsenud siis, kui rikkumise perioodil ei oleks rikkumist toimunud. See eeldus võib olla vale, sest praktilises mõttes ei ole võrdlusturgu olemas, olenemata geograafilisest asukohast või tootest, mida võtta arvesse rikkumisest tuleneva mõjuga seotud eraldatuse lisaelemendina.

Tekstikast 5

„Enne-kestel-pärast“-meetodit illustreeriv näide (83)

Juhtmekimpude hind

(92) Näites, mida on selgitatud tekstikastis 5, eeldatakse, et vasetööstuses toimis ebaseaduslik hinnakokkulepe viie aasta jooksul ajavahemikus 2005–2010. Selle aja jooksul ( 84 ) suunati algne ülemäärane ostuhind edasi autotootjale C. Selle meetodi kohaldamisel võrreldakse hinda, mida autotootja maksis rikkumise perioodil, hinnaga, mida ta maksis ajal, mil rikkumist ning edasisuunamist ei toimunud, st näiteks 2003. ja 2004. aastal. Näide juhtumi kohta, mille puhul hageja kohaldas sellist meetodit, on esitatud tekstikastis 8.

5.1.1.2. Läbilõikeline meetod

(93) Mõnel juhul on võrdlusturul või turul, kus toimus rikkumine, keeruline jälgida hindade muutumist aja jooksul. Sellisel juhul võib kasutada teist võrdlusmeetodit, nimelt meetodit, milles võrreldakse erinevaid geograafilisi turge. Selle meetodi aluseks on eeldus, et see teine geograafiline turg on sarnane turuga, millel rikkumine toimus, kõigis aspektides peale rikkumisjuhtumi. Ka see eeldus võib olla liiga kaugeleulatuv.

(94) 1 rikkumise toimepanemise ajal liikmesriigis 1 ( p 1), keskmise hinnaga, mida maksis turul sarnane autotootja liikmesriigis 2, st erineval geograafilisel turul, mida rikkumine ei mõjutanud ( p 2). Seda meetodit nimetatakse turgudevaheliseks võrdluseks Nagu on näidatud tekstikastis 6, võib liikmesriigi kohus näiteks võrrelda hindu, mida maksis turul autotootja Crikkumise toimepanemise ajal liikmesriigis 1 (1), keskmise hinnaga, mida maksis turul sarnane autotootja liikmesriigis 2, st erineval geograafilisel turul, mida rikkumine ei mõjutanud (2). Seda meetodit nimetatakse turgudevaheliseks võrdluseks ( 85 )

Tekstikast 6

Läbilõikelist meetodit illustreeriv näide

Kui p1 osutub suuremaks kui p2, siis näitab see edasisuunamise hinnamõju, mis kandub juhtmekimpude tarnijalt B1 autotootjale C1 liikmesriigis 1. Samamoodi saab võrrelda muid majanduslikke muutujaid, näiteks kasumimarginaali või müügimahte.

5.1.1.3. Erinevuste erinevuse meetod

(95) Majanduslikust seisukohast on võrdluspõhistest meetoditest kõige täpsem see meetod, milles kombineeritakse „enne-kestel-pärast“-meetodit ja läbilõikelist meetodit. See meetod on erinevuste erinevuse meetod ( 86 ) . Selle meetodi puhul keskendutakse asjaomase majandusliku muutuja arengule ülemäärase ostuhinna edasisuunamisest mõjutatud turul teatava aja jooksul (erinevus edasisuunamise turul aja jooksul) ning võrreldakse seda sama muutuja arenguga sama aja jooksul võrdlusturul, mida rikkumine ei mõjuta (näiteks muul geograafilisel turul).

(96) Erinevuste erinevuse meetodit näitlikustatakse tekstikastis 7.

Tekstikast 7

Erinevuste erinevuse meetodi illustratsioon

(97) Eeldades, et tekstikastis 5 ja tekstikastis 6 aluseks oleva juhtumi puhul nõuab liikmesriigi 1 autotootja C 1 (kaudne ostja) vasetootjalt A 1 (rikkuja) kahju hüvitamist. Nagu selgitatud punktis 8, tuleneb kahju, mida C 1 kannab, ülemäärase ostuhinna edasisuunamisest juhtmekimpude tarnijalt B 1 . Erinevuste erinevuse meetodit kasutades hinnatakse autotootja C 1 poolt liikmesriigis 1 (turg, kus ilmneb edasisuunamise hinnamõju) tasutava hinna muutumist teatava aja jooksul ning võrreldakse seda autotootja C 2 poolt liikmesriigis 2 (mida rikkumine ei mõjuta ja kus seega puudub edasisuunamise hinnamõju) tasutava hinna muutumisega sama aja jooksul. Võrdlus näitab kõnealuse kahe erinevuse vahelist erinevust ajas. See võimaldab hinnata autotootja makstud hinna muutumist, jättes välja kõik liikmesriigi 1 ja liikmesriigi 2 turge ühtmoodi mõjutanud tegurid. Seega eristab see meetod edasisuunamise hinnamõju muudest teguritest, mis mõjutavad juhtmekimpude hinda mõlemal turul.

(98) Seda meetodit on võimalik näitlikustada tekstikastis 6 ja tekstikastis 7 aluseks oleva juhtumi teise variandi abil. Eeldame, et enne ja pärast rikkumist ning rikkumise ajal valitsenud olukorra võrdlus näitab, et juhtmekimbu hind tõusis ajavahemikul 2005–2010 liikmesriigis 1 (kus toimus edasisuunamisega seotud rikkumine) 100 eurot. Sama perioodi puudutavast analüüsist liikmesriigi 2 turu kohta, kus rikkumist ei toimunud, nähtub, et juhtmekimbu hind tõusis ainult 10 eurot muude sisendikulude, näiteks plasti hinna tõusu tõttu. Eeldades, et suuremad sisendikulud (plasti hind) puudutavad ka liikmesriiki 1 ja et kõik muud tingimused on samad, näitab juhtmekimpude hinna erinev muutumine liikmesriigis 1 ja liikmesriigis 2, et hinnatõusu põhjustas edasisuunamise mõju. Käesoleva näite puhul on selle suuruseks 90 eurot.

(99) Nii on erinevuste erinevuse meetodi oluliseks eeliseks see, et sellega saab välja filtreerida edasisuunamisega samal ajal toimunud muutused, mis ei ole seotud edasisuunamise hinnamõjuga. Samas tugineb see eeldusele, et muud tegurid, nagu eespool nimetatud plasti hind, mõjutavad turge ühtmoodi. Vastasel juhul võib osutuda vajalikuks erinevuste erinevuse meetodi ökonomeetriline rakendamine. Selliste tehnikate rakendamist kirjeldatakse üksikasjalikumalt allpool alajaos 5.1.2.

5.1.2. Võrdluspõhiste meetodite praktiline rakendamine

(100) Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hinnamõju hindamiseks eespool kirjeldatud võrdluspõhise meetodi abil on mitmesuguseid viise. Teatavad tegurid, nagu tooraine hinnatõus eespool nimetatud näites, võivad paljudel juhtudel mõjutada ainult võrdlusturgu või ainult edasisuunamisest mõjutatud turgu. Nagu on selgitatud eespool, tuleks selle mõju arvessevõtmiseks kogutud andmeid korrigeerida. Seda võib teha andmete lihtsa korrigeerimisega juhul, kui mõjuteguri ja selle mõju ulatuse arvessevõtmine on suhteliselt lihtne.

(101) Teatavatel juhtudel, kui andmete olemasolu ja kvaliteet seda võimaldab, võib võrdlusandmeid korrigeerida ökonomeetriliste meetodite, eelkõige regressioonanalüüsi abil. Regressioonanalüüs on statistiline analüüsimeetod, mille abil saab analüüsida majanduslike muutujate vahelisi suhteid.

(102) Regressioonanalüüsi käigus uuritakse huvipakkuva muutuja andmeid ja seda tõenäoliselt mõjutavaid muutujaid. Tuvastatud suhet väljendatakse tavaliselt võrrandina. See võrrand võimaldab hinnata mõjutava muutuja mõju huvipakkuvale muutujale ja eraldada see rikkumise mõjust. Regressioonanalüüsi põhjal on võimalik hinnata, kui tihedas korrelatsioonis on asjaomased muutujad üksteisega, mis võib mõnikord osutada ühe muutuja põhjuslikule seosele teise muutujaga ( 87 )

(103) Võrdlusandmete korrigeerimise eri viise on üksikasjalikumalt kirjeldatud praktilistes suunistes ( 88 ) . Praktilistes suunistes antakse näidete ja illustratsioonide varal juhiseid erinevate tehnikate kasutamise põhimõtete, meetodite ja tingimuste kohta. See tuleks võtta aluseks, kui tegeletakse küsimustega, mis käsitlevad võrdluspõhiste meetodite rakendamise võimalusi.

(104) Kohus peaks olema teadlik, et regressioonanalüüside kasutamine võib kahjude hindamise täpsust suurendada ning seega aidata täita kohaldatava õiguse kohaseid tõendamisnõudeid ( 89 ) . Liikmesriikide kohtud on käsitlenud statistiliste tõendite, näiteks regressioonanalüüside tõenduslikku väärtust juhtudel, kui määrati kahjutasu ( 90 )

(105) Üldiselt oleneb statistiliste tõendite tõenduslik väärtus sellest, kas see võimaldab vältida nn 1. liiki vigu, st edasisuunamise mõju leidmist, kui seda tegelikult ei ole, ja nn 2. liiki vigu, st kui edasisuunamise mõju ei leita, aga see on tegelikult olemas. Nende riskidega tegelemiseks võidakse statistikamudelis kohaldada statistilise olulisuse ja statistilise võimsuse põhimõtteid. Statistilise olulisuse põhimõte tähendab seda, et edasisuunamise mõju olemasolevana käsitamiseks kehtestatakse kõrged künnised. Laialdaselt kasutatav meetod on seada 1. liiki vea künniseks viis protsenti ja kasutada nn 95 % usaldusvahemikku ( 91 ) . Regressioonimudelitega võib vähendada ka 2. liiki vigade riski ( 92 ) . Konkreetsel juhul, kui hinnatakse edasisuunamist, peab kohus otsustama, millise talle esitatud regressioonimudeliga saab vältida 1. ja 2. liiki vigade riski sellisel määral, et mudelil oleks tõenduslik väärtus.

(106) Võrdlevate andmete kohandamise (kvantitatiivsete tehnikate, näiteks regressioonanalüüside abil) võimalikku olulisust saab näitlikustada Saksamaa kohtu otsuse abil, mis on esitatud tekstikastis 8.

Tekstikast 8

Saksamaa autoklaasi juhtum (93)

Kahju hüvitamise hagi esitas kaudne ostja, kes ostis tooteid autoklaasi kartelli liikmetelt. Kartelli liikmed rikkusid ELi toimimise lepingu artiklit 101 ning Euroopa Komisjon määras neile 2008. aastal trahvi. Hagejate eksperdid analüüsisid hindade muutumist enne ja pärast kartelliperioodi ning selle ajal. Regressioon- ja korrelatsioonanalüüsi ei tehtud; selle asemel üritasid eksperdid hindade kujunemist vaadeldes tõendada seost autoklaasi (kartellist mõjutatud toode) hinna ja asendustoote hinna vahel. Kohus aga leidis, et analüüsiga ei tõendatud piisavalt, et kahe nimetatud toote hinnakujunduse vahel on otsene põhjuslik seos. Eeskätt läks see nii hagejate eksperdianalüüsis kasutatud andmete ja asjaolu tõttu, et nendes ei võetud nõuetekohaselt arvesse muid hindadele avalduvaid mõjusid ega turusuundumusi. Samuti võttis kohus vaadeldaval juhul edasisuunamist puudutavate väidete ümberlükkamiseks arvesse turutingimusi.

(107) Teatavatel juhtudel võivad ökonomeetrilistel analüüsidel põhinevad tehnikad olla märkimisväärselt kulukad. Sellisel juhul võib kohus leida, et ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hindamiseks piisab kvantitatiivsete andmete hindamisest regressioonanalüüsi kasutamata, võttes samal ajal arvesse kvalitatiivseid andmeid. Lisaks võib kohus enamikul juhtudel pidada kasulikuks hinnata kvalitatiivseid tõendeid, näiteks otseseid tõendeid edasisuunamise kohta, seda ka siis, kui kasutatakse käesolevas jaos kirjeldatud kvantitatiivseid meetodeid.

(108) Kui ülemäärase ostuhinna edasisuunamist hinnatakse kvalitatiivsete tõendite alusel, võivad asjakohaseks osutuda eelkõige äriühingu hinnakujunduspõhimõtteid kirjeldavad sisedokumendid. Sisedokumentide hindamisel ei tohiks kohus unustada, et eri tööstusharudes või isegi samas tööstusharus tegutsevate äriühingute hinnakujunduspõhimõtted võivad olla erinevad. Mõnikord on äriühingul selged põhimõtted ja väljakujunenud tavad, et määrata kindlaks, kuidas täpselt kulud hindade korrigeerimise tulemusel muutuvad. Näiteks mõnel juhul võivad ostjad siduda hindade korrigeerimise teatavate selliste indeksite muutustega, mida rikkujate konkurentsivastane käitumine ei pruugi mõjutada, nt tarbijahinnaindeks. Muudel juhtudel võivad ostjad üritada saavutada teatavaid tulemuseesmärke, nt kohaldavad enda tarnitavate toodete hinnakujundusele teatavat kasumimarginaali. Põhimõtteliselt võib esimene toimimisviis olla vastuolus tuvastatud edasisuunamisega, samas kui teisest nähtub, et ostja suunab edasi kulude muutused.

(109) Pealegi peaks kohus hinnakujunduspõhimõtete hindamisel võtma arvesse ka seda, kas äriühingu hinnakujunduspõhimõtteid tegelikult rakendatakse, näiteks uurides hinnaandmeid, et teha kindlaks, kas need on kõnealuste hinnakujunduspõhimõtetega kooskõlas.

(110) Allpool esitatakse näited juhtude kohta, mille puhul on liikmesriigi kohus arvesse võtnud kvalitatiivseid tõendeid.

Tekstikast 9

Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hindamine kvalitatiivsete tõendite alusel – Cheminova kohtuasi (2015) (94)

Selles kohtuotsuses leidis kohus, et pestitsiidide tootja suunas 50 % algsest ülemäärasest ostuhinnast edasi kaudsetele ostjatele. Järelduse aluseks oli majandusteooria. Selles kohtuasjas sai kohus tugineda avalikult kättesaadavatele turu-uuringute tulemustele, mis iseloomustasid turgu, kus otsene klient tegutses, monopoolse turuna. Otsese kliendi esitatud aruandes väideti, et turgu tuleks tegelikult iseloomustada turuna, kus valitseb konkurents, mitte monopoolse turuna. Otsene klient väitis muu hulgas, et turul konkureerib suur hulk tooteid ja nende tagasihoidlikud turuosad näitavad, et turul valitseb konkurents. Konkreetse kohtuasja asjaolusid arvesse võttes ei nõustunud kohus aga sellise käsitlusega.

Tekstikast 10

Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hindamine kvalitatiivsete tõendite alusel – DOUX Aliments kohtuasi (2014) (95)

Oma otsuses leidis kohus, et hageja on tõendanud, et ülemäärase ostuhinna edasisuunamist ei toimunud. Selles kohtuasjas puudutas ülemäärane ostuhind lüsiini, mida kasutatakse kanaliha tootmisel. Kohus leidis, et lüsiin moodustab vaid ühe protsendi kanaliha tootmise kuludest. Nii väike kulude suurenemine ei olnud piisav tõend, veenmaks kohut, et see oleks toonud kaasa ka kanaliha hinnatõusu. Kohus leidis, et hindu mõjutasid muud tegurid, nagu konkurents teiste lihatoodetega ja ostja jõud. Leides, et ülemäärase ostuhinna edasisuunamist kaudsetele jaemüüjatele ei toimunud, viitas kohus asjaolule, et kanaliha müüdi rahvusvahelisel turul, kus valitses konkurents, ning et toidukaupade jaemüügikettide ostja jõud oli suur.

(111) Võrdluspõhiste meetodite kasutamisel ülemäärase ostuhinna hindamiseks on kohtud teinekord kohaldanud ka niinimetatud ohutusallahindlust. See tähendab, et nad on korrigeerinud summat ulatuses, mis on piisav, et võtta arvesse vaadeldud andmete hinnangu ebakindlust ( 96 ) . Kui ökonomeetrilist analüüsi ei ole võimalik kasutada, võib sellist meetodit kohaldada ka ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hindamisel. Selle meetodi eesmärk on jätta kõrvale muud võimalikud vaatlusalust muutujat mõjutavad tegurid, näiteks kaudse kliendi pakutud hind.

5.1.3. Probleemid

(112) Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hinnamõju hindamisel võib kohus eelkõige kaaluda selliste meetodite kasutamist, millega saab võimalikult suures osas kontrollida tegureid, mis ei tulene rikkumisest. Erinevuste erinevuse meetod on selline meetod. Selle kasutamiseks on vaja teavet või andmeid võrdlusturu (näiteks teise geograafilise turu) kohta ja kronoloogilisi andmeid ülemäärase ostuhinna edasisuunamisest mõjutatud turu kohta. Kohus ei tohiks siiski unustada, et võrdluspõhisel meetodil saadud tulemuste paikapidavust võivad mõjutada mitmesugused probleemid.

(113) Ideaaljuhul on võrdlusturg sarnane turuga, kus toimus rikkumine, kuid seda see rikkumine ei mõjuta. Mõlema turu ostjad kasutavad sageli siiski sama sisendit. Sellisel juhul võib rikkumisest mõjutamata võrdlusturu leidmine olla keeruline. Eriti juhul, kui rikkumine hõlmab suurt geograafilist piirkonda, on tõenäoline, et rikkumine võib mõjutada ka tooteid, mis on asjaomaste toodetega sarnased ja milles kasutatakse sama sisendit. Seetõttu võib sobiva võrdlusturu leidmine olla keeruline.

(114) 1 vaske rikkujalt A 1 . Kuigi võrdlusturul tegutsev juhtmekimpude tarnija B 2 rikkujalt A 1 vaske ei osta, võivad juhtmekimpude tarnijad B 2 ja B 1 konkureerida sama geograafilise piirkonna järgnevatel turgudel. See tähendab, et kui juhtmekimpude tarnija B 1 tõstab esialgse rikkumise tõttu oma hindu, võivad hindu tõsta ka tema konkurendid. Sellisel juhul võib rikkumine kaudselt mõjutada juhtmekimpude tarnija B 2 pakkumist ja seetõttu ei ole tegemist sobiva võrdlusturuga Muudel juhtudel võib võrdlusturgu kaudselt mõjutada algne ülemäärane ostuhind. Tekstikastis 6 esitatud vasekartelli näites ostab juhtmekimpude tarnija Bvaske rikkujalt A. Kuigi võrdlusturul tegutsev juhtmekimpude tarnija Brikkujalt Avaske ei osta, võivad juhtmekimpude tarnijad Bja Bkonkureerida sama geograafilise piirkonna järgnevatel turgudel. See tähendab, et kui juhtmekimpude tarnija Btõstab esialgse rikkumise tõttu oma hindu, võivad hindu tõsta ka tema konkurendid. Sellisel juhul võib rikkumine kaudselt mõjutada juhtmekimpude tarnija Bpakkumist ja seetõttu ei ole tegemist sobiva võrdlusturuga ( 97 )

(115) Ajalise võrdluse puhul võib olla raske määrata piisavalt täpselt kindlaks ajavahemikku, mille jooksul teatav rikkumine turgu mõjutas. Menetlusosalised võivad esitada konkurentsiasutuse otsuse, milles on osutatud rikkumise periood, st esitatud rikkumise algus- ja lõppkuupäev. See periood ei tarvitse aga vastata perioodile, mille jooksul rikkumine tegelikult turgu mõjutas. Samuti on tähtis märkida, et rikkumise perioodi või selle perioodi, mille jooksul rikkumine turgu mõjutas, kuupäevade kindlaksmääramine võib märkimisväärselt mõjutada analüüsi tulemust. Tegelikult ei tarvitse rikkumise mõju piirduda otsuses nimetatud rikkumise perioodiga ( 98 ) . Ühelt poolt võib konkurentsiasutuse tuvastatud rikkumise alguskuupäev olla rikkumise tegelikust algusest hilisem, näiteks seetõttu, et puuduvad usaldusväärsed tõendid ( 99 ) . Teisalt võib rikkumisotsuses nimetatud lõppkuupäev olla rikkumise tegelikust lõppemisest varasem.

(116) Samuti ei tarvitse rikkumise mõju tegelikult piirduda otsuses nimetatud rikkumise kestusega. On võimalik, et rikkumine mõjutab asjaomast turgu isegi pärast ELi konkurentsiõiguses keelatud tegevuse lõppemist. See võib eelkõige nii olla oligopoolsetel turgudel, kui rikkumise ajal kogutud teave võimaldab teatavate toodete tarnijatel rakendada pärast rikkumise lõppemist püsivalt strateegiat, mille eesmärk on müüa kõrgema hinnaga kui konkurentsivõimeline hind, st hind, mida oleks küsitud, kui rikkumist ei oleks toimunud, ilma ELi konkurentsiõiguses keelatud tegevuses osalemata ( 100 )

(117) Võrdlemise võib muuta märkimisväärselt keerukamaks ka võimalus, et tarneahela eri etappide ostjad võivad suunata ülemäärase ostuhinna edasi viivitusega ( 101 ) . Seda illustreerib tekstikastis 1 esitatud näide. Oletame, et autotootja C lepib igal aastal juhtmekimpude tarnijaga B hindades kokku. Juhtmekimpude tarnija B korrigeerib hindu ainult kord aastas pärast läbirääkimisi autotootjaga C. Kui vaseturu hinnakartell luuakse kohe pärast juhtmekimpude tarnija ja autotootja vaheliste läbirääkimiste lõppu, tekib juhtmekimpude tarnijal alles pärast järgmisi iga-aastaseid läbirääkimisi võimalus suunata suurenenud vasehind oma hinna kaudu edasi.

(118) Seetõttu võib ülemäärase ostuhinna tarneahelat mööda viivitusega edasisuunamine tekitada probleeme asjaomase perioodi kindlaksmääramisel, et võrrelda hindu enne rikkumist ja rikkumise ajal või rikkumise ajal ja pärast rikkumist (või mõlemal juhul). Kohus võib analüüsi korrigeerida, kaaludes iga juhtumi asjaolusid, näiteks analüüsides menetlusosaliste hinnakujunduspõhimõtteid, ja sellele tuginedes analüüsida hinnakujundust tarneahela eri etappidel teatava ajalise vahega.

(119) Võrdluspõhiste meetodite rakendamisel võib edasisuunamise hinnangulise mõju täpsust suurendada regressioonanalüüsi kasutamine. Kohtunik peaks olema teadlik, et kuigi seda liiki regressioonimudelid pakuvad edasisuunamise mõju kohta otsest hinnangut, ei tehta nende abil kindlaks, millises ulatuses iga eespool 3. jaos arutatud edasisuunamist mõjutav teoreetiline tegur (nt sisendikulude iseloom ja tootenõudluse iseloom) sellele mõjule kaasa aitas. Regressioonanalüüsi tugevus on see, et majandusteooriaga seotud valede eelduste kasutamise tõenäosus on väiksem. Kuigi sellist edasisuunamise hinnanguliste mõjude tegurite kaupa jaotamist ei ole edasisuunamise mõju hindamiseks tavaliselt vaja, tuleb märkida, et allpool alajaos 5.2.3 kirjeldatud tehnikatega saaks sellise kvantitatiivse jaotuse teha.

5.2. Muud meetodid

5.2.1. Ülemäärase ostuhinna edasisuunamise määra meetod

(120) Eelmises jaos on kirjeldatud võrdluspõhiseid meetodeid ja tehnikaid ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hinnamõju hindamiseks. Üldiselt tuleks võrdluspõhist meetodit eelistada juhul, kui selle rakendamine on teostatav ja proportsionaalne. Põhjuseks on selle meetodi selge eelis – see võimaldab hinnata edasisuunamist otsese ja kaudse ostja poolt rikkumise perioodil kehtestatud tegelike hindade alusel. Samas sõltub see meetod lisaks ühe või mitme võrdlusturu hindadele muu hulgas ka neid hindu käsitlevate andmete olemasolust. Selline teave võib sageli olemas olla. Kui aga kohtule ei ole võimalik esitada teavet tegelike hindade kohta sellel turul, kus rikkumine toimus, ja võrdlusturul (-turgudel), näiteks kui kohus leiab, et sellise teabe avaldamine on kohtuasjas lahendatava nõude väärtuse suhtes ebaproportsionaalne, saab ülemäärase ostuhinna edasisuunamist hinnata muude meetodite abil, näiteks edasisuunamise määra meetodiga.

(121) Edasisuunamise määra meetod seisneb selles, et analüüsitakse, kuidas on äriühingu kulude varasemad muutused mõjutanud tema hindu enne või pärast rikkumisperioodi. Näiteks tekstikastis 1 esitatud näite puhul võib edasisuunamise määra hindamiseks analüüsida, kuidas on vase maksumuse varasemad muutused mõjutanud juhtmekimpude hindu. Lihtsamalt öeldes, kui vase hind tõuseb 10 eurot ja pärast seda tõuseb juhtmekimbu hind 5 eurot, on edasisuunamise hinnanguline määr 50 %. Rikkumisperioodil toimunud edasisuunamise hindamiseks saab kohus kasutada hinnangulist edasisuunamise määra koos ülemäärast ostuhinda ja müügimahte käsitleva teabega.

(122) Ka edasisuunamise määra meetod ei ole riskivaba ning võib mõnel juhul anda isegi eksitava tulemuse. Seda põhjusel, et kui kohus hindab edasisuunamist sellel meetodil, ei saa ta teha kindlaks, kas ülemäärane ostuhind on tegelikult edasi suunatud, ega ka seda, kas mõjutatud sisendi maksumuse muutused kajastuvad järgneva turu hindades. Seetõttu on tähtis, et kohus arvestaks seda, et edasisuunamise määra meetod rajaneb eeldusel, et sisendikulude muutused kajastuvad rikkumisperioodil järgneva turu hindades. Kui see eeldus on vale, võib meetod anda eksitava tulemuse, st leitakse, et on toimunud ülemäärase ostuhinna edasisuunamine, kuigi tegelikult ei ole seda olnud.

(123) Edasisuunamise määra meetodit kasutades peaks kohus tavaliselt püüdma hinnata edasisuunamist selle alusel, kuidas on mõjutatud sisendi maksumuse muutused varem mõjutanud hindu järgneval turul. Kui aga selline teave ei ole kättesaadav, võib kohus uurida ostja piirkulude muude komponentide muutusi ja analüüsida, kuidas need hinnamuutused mõjutavad hindu järgneval turul. Punktis (8) esitatud ning punktides 78 ja 98 muudetud kujul selgitatud hüpoteetilisel juhul tähendab see, et kohus võib analüüsida juhtmekimpude hinna ja plasti maksumuse (mida rikkumine ei mõjuta) vahelist seost ning hinnata edasisuunamise määra selle alusel.

(124) Enamasti puudutab rikkumine sisendi maksumust, mis moodustab vaid osa ostja piirkuludest. Kui kulutused sisendile, mida rikkumine mõjutab, moodustavad piirkuludest ainult väga väikese osa, on isegi selle maksumuse märkimisväärne suurenemine ostja hindu käsitlevates andmetes vaevalt märgatav, isegi kui see suunatakse täielikult edasi. Kuigi alternatiivne võimalus on hinnata edasisuunamise määra olulisemate sisendite maksumuse muutuste alusel, mitte vaid rikkumisest mõjutatud vähem olulise sisendi maksumuse alusel, on sellise meetodi hinnaks eeldus, mis võib olla liiga kaugeleulatuv, nimelt et piirkulude suurenemine suunatakse edasi samal määral, olenemata maksumuse suurenemise allikast. Lisaks, kui võrdluspõhise meetodiga, st tegelikul hinnal põhineva hindamise tulemusel statistiliselt olulist edasisuunamist ei leita, võib seda käsitada tõendina, mis toetab hüpoteesi, et ülemäärase ostuhinna edasisuunamist ei ole tegelikult toimunud. Teisisõnu ei ole järeldus, et võrdluspõhise meetodi kohaselt edasisuunamine puudus, iseenesest ei kehtiv ega piisav väide, et võtta kasutusele edasisuunamise määra meetod.

(125) Nagu 1. lisas on selgitatud, on ka mõjuvaid põhjusi, miks äriühingud ei tarvitse vähemalt lühiajaliselt piirkulude väikesi muutusi alati edasi suunata, isegi kui nad suunaksid edasi kulude suuremad muutused. Seega ei tarvitse eeldus, et edasisuunamise määr on sisendikulude erineva muutumise puhul sarnane, olla õige. Üheks põhjuseks võib olla see, et äriühingule võivad tekkida nn hindade korrigeerimise kulud ja seega eelistab ta enne oma hindade muutmist oodata, kuni piirkulude kasv ületab teatava piiri.

(126) Hinnates ülemäärase ostuhinna edasisuunamise kaudseid tõendeid nende kulukomponentide muutumise alusel, mida ülemäärane ostuhind ei mõjuta, on soovitatav võtta arvesse ka kvalitatiivseid tõendeid, millest võib nähtuda, et kulude väikese suurenemise edasisuunamine konkreetsel juhul on kooskõlas otsese või kaudse ostja äritavadega.

(127) Teatavatel juhtudel võib saadaval olla teave hindade kohta, mille otsene ostja määras rikkumise perioodil, ja ainult selle perioodi kohta. Edasisuunamise määra meetod võib ka selliste stsenaariumide puhul anda eksitavaid tulemusi. Põhjuseks on see, et meetodiga tuvastatakse edasisuunamise hinnamõjud selle sisendi kulude muutuse alusel, mille suhtes konkurentsiõigust rikuti. Paljudel juhtudel on üsna tõenäoline, et rikkumise perioodil on selle sisendi kulude muutused, mille suhtes konkurentsiõigust rikuti, oluliselt väiksemad kui rikkumisest tulenev kulude suurenemine. Nagu eespool selgitatud, ei pruugita kulude väikest suurenemist suunata edasi samas ulatuses kui kulude suuremat suurenemist, ning seega võidakse rikkumise perioodil suhteliselt väikese kulu ja hinnamuutuse täheldamisel anda edasisuunamise mõju kohta ebatäpne hinnang.

5.2.2. Edasisuunamise määra meetodi rakendamine praktikas

(128) Edasisuunamise määra meetodi kasutamiseks on vaja andmeid algse ülemäärase ostuhinna ja vastava edasisuunamise määra kohta. Kui ülemäärase ostuhinna varasem hinnang puudub, võib kohus kaaluda praktilistes suunistes nimetatud tehnikate kasutamist ( 102 )

(129) Võrdluspõhise meetodi eelis on, et see võimaldab välja töötada vastupidise stsenaariumi. Nagu punktis 66 öeldud, on vastupidise stsenaariumi väljatöötamise eesmärk eraldada rikkumise mõju muudest hindu mõjutavatest teguritest. Kuigi edasisuunamise määra meetodi puhul ei ole see võimalik, on siiski tähtis kontrollida tegureid, mis ei ole seotud rikkumisega. Üheks lahenduseks on kasutada kvantitatiivseid tehnikaid, näiteks regressioonanalüüsi ( 103 ) . Näiteks tekstikastis 1 esitatud näite puhul võib kohus võtta arvesse juhtmekimpude tarnija hindade ja juhtmekimpude sisendikulude muutuste seose analüüsi. Hinda võivad olla mõjutanud ka muud järgneva turu tegurid, nt autotootjatepoolse nõudluse kõikumine. Kui kohus jätab sellised lisategurid arvesse võtmata, on hinnanguline edasisuunamise määr tõenäoliselt kallutatud.

(130) Regressioonanalüüsi tegemiseks on tavaliselt vaja suurt hulka kulude ja hindade andmeid. Seega võib kohus edasisuunamise määra hindamiseks teise võimalusena kaaluda, kas muudest allikatest pärit hinnangute abil saab edasisuunamise määra realistlikult hinnata. Muudeks allikateks on näiteks edasisuunamise määrad, mis on kindlaks tehtud teistes sama tööstusharu või muid tööstusharusid käsitlevates kohtuasjades, vaadeldavat tööstusharu käsitlevad asjakohased akadeemilised uuringud või tunnistajate ütlustes esitatud tõendid. See on eriti hea võimalus, kui vajalikud andmed ei ole kättesaadavad või kvantitatiivsed meetodid ei võta asjaomaseid kontrollitegureid arvesse.

(131) Samas on oluline teada, et muudel allikatel põhinevad hinnangud ei tarvitse võtta arvesse vaatlusaluses juhtumis edasisuunamise määra seisukohast asjakohaseid tegureid. Eelkõige võib olla tähtis uurida muude allikate põhjal leitud hinnangute aluseks olevaid meetodeid ja seda, kuidas mõjutavad tulemusi sellise hinnangu ja edasisuunamise määra vahelised võimalikud erinevused. Selleks peab kohus võtma arvesse asjakohaseid majandusteoreetilisi järeldusi, nagu on selgitatud eespool alajaos 2.3 ja 1. lisas, näiteks konkurentsi intensiivsust. Kui näiteks erinevate turutingimuste või edasisuunamise määra kindlakstegemise viisi kohta on vähe teavet, ei tarvitse edasisuunamise määra meetod olla sobiv.

5.2.3. Simulatsioonimeetod

(132) Praktilistes suunistes tutvustatakse ka nn simulatsioonimeetodit kui veel üht viisi konkurentsiõiguse rikkumisest tuleneva kahju hindamiseks ( 104 ) . Seda meetodit saab kasutada ka edasisuunamise hinna- ja mahumõju hindamiseks. Samal ajal võetakse selles arvesse edasisuunamise hinna- ja mahumõju. Selle meetodi kasutamiseks peab majandusekspert töötama välja mudeli tarneahela selle etapi kohta, kus hageja tegutseb, ja imiteerima asjaomase ülemäärase ostuhinna mõju hageja tulule rikkumise perioodil. Näiteks võib majandusekspert analüüsida seda, kuidas nõudluskõvera erinevad kujud võivad edasisuunamise ulatust mõjutada. Nõudluse poole ja pakkumise poole kirjelduste alusel saab arvutada asjaomase turu tasakaaluhinnad. Lisaks on järgmises etapis võimalik hinnata, kuidas on ülemäärane ostuhind neid hindu mõjutanud.

(133) Kohtunikul on oluline teada, et selle meetodi puhul on vaja ulatuslikke andmeid asjaomase turu hindade ja koguste kohta. Pealegi tugineb see oletustele äriühingute ja tarbijate käitumise kohta, aga need oletused võivad olla liiga kaugeleulatuvad ja neid võib olla keeruline kontrollida. Nii võib selle meetodi kasutamise korral olla paljudel juhtudel keeruline täita kohaldatavast õigusest tulenevaid tõendamisnõudeid.

6. MAHUMÕJU SUURUSE KINDLAKSTEGEMINE JA HINDAMINE

6.1. Sissejuhatus

(134) Kui esineb ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hinnamõju, osutab see vähemalt teoreetiliselt kindlasti mahumõjule ( 105 ) . See tähendab, et kui hinnamõju arvestatakse ilma mahumõjuta, alahinnatakse kahju tegelikku suurust. Seega on mahumõju hindamine kahju üle- või alakompenseerimise vältimiseks sama oluline kui edasisuunamise hinnamõju hindamine, eeldusel, et ostja esitab kahju hüvitamise nõude mahumõju tõttu vähenenud tulu eest ( 106 )

(135) Nagu on näidatud tekstikastis 11, osutab mahumõju tulule, mis on jäänud saamata seoses ülemäärase ostuhinna edasisuunamise mõjul vähenenud müügiga, st müügimaht väheneb hinnatõusu tõttu. Punktis 69 nimetatud sammsammulise meetodi puhul on ülemäärasest ostuhinnast tuleneva kahju suuruse kindlakstegemisel kolmandaks sammuks mahumõju ulatuse hindamine.

Tekstikast 11

Mahumõju

(136) Mahumõju vastab q 1 ja q 2 vahele. Väli C kujutab müügi vähenemisest tulenevat tulu vähenemist. Selle saab määrata kindlaks, kui korrutada vähenenud maht kasumimarginaaliga (p 1 -c 1 ), mida ostja oleks rikkumise puudumisel ilma ülemäärase ostuhinna edasisuunamiseta teeninud.

(137) Mahumõju hindamiseks on vaja vaadelda kahte tegurit, nimelt i) hinnatõusust tingitud koguse muutus ja ii) vastupidise stsenaariumi kasumimarginaal. Nende tegurite hindamiseks on vaja andmeid muude parameetrite kohta kui need, mis on vajalikud ülemäärase ostuhinna edasisuunamise hinnamõju hindamiseks. Olenevalt olemasolevatest a