[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 4.7.2006

KOM(2006) 359 lõplik

KOMISJONI TÖÖDOKUMENT

Euroopa Liidus süüdimõistetud kolmandate riikide kodanike registri teostatavuse kohta

KOMISJONI TÖÖDOKUMENT

Euroopa Liidus süüdimõistetud kolmandate riikide kodanike registri teostatavuse kohta

1. Käesolev töödokument on osa ettevalmistustööst, mis on vajalik tulevase Euroopa Liidus süüdimõistetud kolmandate riikide kodanike (või isikute, kelle kodakondsust ei teata) registri loomist käsitleva mis tahes õigusakti ettepaneku mõju hindamiseks. See on ainult üks aspekt tööst, mida tehakse ELi tasandil selleks, et parandada juurdepääsu toimepandud kuritegusid käsitlevale teabele. Käesoleva töödokumendi esimeses osas käsitletakse kõnealuses valdkonnas tehtud töö muid aspekte. Teises osas esitatakse registri teostatavusuuringu peamised järeldused. Käesoleva dokumendi kolmandas osas antakse ülevaade põhiküsimustest, mida tuleb põhjalikumalt arutada. Vastused käesolevale dokumendile lisatud küsimustikule peaksid aitama paremini mõista olukorda liikmesriikides ja olema läbirääkimiste aluseks.

2. Kõnealust valdkonda käsitlevale mis tahes õigusakti ettepaneku mõju hinnatakse põhjalikult. Kooskõlas 27. aprilli 2005. aasta komisjoni teatisega[1] on üks eesmärk mõju hindamine põhiõigustele, eelkõige õigusele eraelu puutumatusele ja isikuandmete kaitsmisele, nagu on sätestatud põhiõiguste hartas.

1. TAUST

3. Vajadus parandada teabevahetuse kvaliteeti süüdimõistvate kohtuotsuste kohta on saanud ELi prioriteediks. 2004. aasta novembris vastu võetud Haagi programmis[2] kutsuti komisjoni üles esitama asjaomased ettepanekud ning soovitud eesmärgid sätestati komisjoni ja nõukogu ühises tegevuskavas, mis võeti vastu 2.-3. juunil 2005.

4. Süüdimõistvate kohtuotsustega seotud teabevahetus on praegu reguleeritud kriminaalasjades vastastikust abistamist käsitleva 1959. aasta Euroopa konventsiooni (Euroopa Nõukogu)[3] artiklitega 13 ja 22. Ühelt poolt sätestatakse selles karistusregistri väljavõtete edastustingimused konventsiooniosaliste vahel ja teiselt poolt kehtestatakse igale osalisele kohustus vahetada teiste osalistega teavet oma kodanike suhtes tehtud süüdimõistvate kohtuotsuste kohta. Kõnealune teabevahetus peaks toimuma vähemalt üks kord aastas. Tegelikkuses siiski selliselt saadud andmed ei anna usaldusväärseid tulemusi ja päritoluriigi valduses olev teave on harva täielik. Pealegi ei kohaldata andmete päritoluriiki koondamist käsitleva konventsiooni artiklit 22 nende riikide kodanike suhtes, kes ei ole 1959. aasta konventsiooni osalisriigid. ELi kontekstis on „kolmandate riikide“ kodanike puhul teiste liikmesriikidega konsulteerimine ainus viis, kuidas teha kindlaks, kas kõnealuste isikute kohta on mõnes teises liikmesriigis varasemaid süüdimõistvaid kohtuotsuseid. Näiteks olukorras, kus Saksamaa esitab süüdistuse kolmanda riigi kodanikule, ei ole tal kuidagi võimalik teada enne 24 liikmesriigiga konsulteerimist, et süüdistatav isik on juba samalaadsete kuritegude eest süüdi mõistetud Taanis.

5. Olemasolevate mehhanismide puuduseid selgitatakse valges raamatus, mille võttis komisjon vastu 25. jaanuaril 2005.[4] Pärast nimetatud puuduste analüüsimist esitati valges raamatus ettepanekud praeguse olukorra parandamiseks. Eelkõige pakuti, et täieliku ja usaldusväärse teabe isiku karistatuse kohta võiks saada mitte kodakondsusjärgselt liikmesriigilt, vaid süüdimõistva otsuse teinud liikmesriigilt. See aga nõuab süsteemi loomist, mis võimaldaks hõlpsasti tuvastada liikmesriigi, kus isik on juba süüdi mõistetud. Sel eesmärgil on valges raamatus sätestatud raamistik kriminaalasjades süüdimõistvaid kohtuotsuseid käsitleva elektroonilise ELi teabevahetussüsteemi loomise kohta, mis võimaldaks hõlpsalt ja usaldusväärselt tuvastada liikmesriigi, kus isik on juba süüdi mõistetud. Kõnealune süsteem toetuks ELi kohtulikult karistatud isikute kohta loodavale registrile (sisaldab vaid isikuandmeid) ja riiklike karistusregistrite võrguks ühendamisele.

6. Valges raamatus tehtud ettepanekuid arutati 14. aprillil justiits- ja siseküsimuste nõukogus, kes määratles järgmised edasised sammud:

- otsustati, et ELi kodanike suhtes tehtud süüdimõistvate otsuste kohta teabe saamiseks toetutakse ka edaspidi kodakondsusjärgsele liikmesriigile. Kõnealune põhimõte on aluseks Saksamaa, Prantsusmaa, Hispaania ja Belgia vahelisele vastastikuse sidumise projektile, mille eesmärk on karistusregistrid ühendada võrguks. Valges raamatus tuvastatud vajakajäämiste parandamiseks oli vaja olemasolevate meetmete ulatuslikku reformi, mistõttu võttis komisjon 2005. aasta detsembris vastu raamotsuse ettepaneku, mis käsitleb liikmesriikide karistusregistrite andmete vahetamise liikmesriikidevahelist korraldust ja nende andmete sisu[5]. Kõnealuse ettepaneku eesmärk on tagada, et kodakondsusjärgne liikmesriik oleks võimeline teise liikmesriigi nõudel edastama ammendava teabe oma kodanikke käsitlevate kannete kohta karistusregistris. Ettepanekuga kehtestatakse ka raamistik sellise elektroonilise süsteemi väljaarendamiseks, mis võimaldaks vahetada andmeid süüdimõistvate kohtuotsuste kohta kiiremini ning liikmesriikidele arusaadavamas ja lihtsamini kasutatavas vormis. Ettepanekusse on võetud üle mitmed parandused, mis sisaldusid karistusregistrit käsitlevas esialgses otsuses. Komisjon tegi ettepaneku kõnealuse otsuse kohta 2005. aasta oktoobris ja nõukogu võttis selle vastu 21. novembril 2005[6];

- nagu ülalpool selgitatud, ei ole võimalik kodakondsusjärgselt riigilt kolmandate riikide kodanike (või isikute, kelle kodakondusust ei teata) suhtes ELis tehtud süüdimõistvate otsuste kohta saada ammendavat teavet. Kõnealuste isikute puhul toetasid liikmesriigid valges raamatus esitatud lahendust, s.t luua register, mis sisaldab andmeid vaid kolmandate riikide kodanikest süüdimõistetud isikute kohta, ja kutsusid komisjoni üles esitama asjakohased õigusakti ettepanekud. 2004. aasta lõpus ja 2005. aasta jooksul tehti valges raamatus esitatud lahenduse alusel esialgne teostatavusuuring. Kõnealuse uuringu tulemusi tutvustati liikmesriikidele 14. märtsil 2005 toimunud asjatundjate kohtumisel. Pärast 14. aprillil 2005 toimunud nõukogu kohtumist täiendati uuringut, uurides vaid kolmandate riikide kodanike kohta andmeid sisaldava registri eripärasid;

- 14. aprilli nõukogu kinnitas vajadust võtta süüdimõistvate kohtuotsustega seotud teabevahetuse aluseks liikmesriikide karistusregistritevaheline kahepoolne teabevahetussüsteem. Sellega seoses hõlmab edasine töö Euroopa andmevahetuse tüüpvormi väljatöötamist, et lahendada praegused probleemid, mis tekivad seoses keele ja õigussüsteemide erinevustega. Kõnealust aspekti kajastavat uuringut praegu teostatakse. Uuringus käsitletakse nii ELi kui ka kolmandate riikide kodanikke.

2. ELIS SÜÜDIMÕISTETUD KOLMANDATE RIIKIDE KODANIKEGA PIIRATUD REGISTRI ROLL JA TEHNILINE TEOSTATAVUS

2.1. Piiratud registri roll

7. Kõnealuse registri roll on täpselt määratletud: see võimaldab liikmesriigil, kes soovib teavet isikut käsitlevate kannete kohta karistusregistris, viivitamatult saada teada, missugusel teisel (teistel) liikmesriigil (liikmesriikidel) on teavet kõnealuse isiku kohta. Süsteemi toimimiseks tuleb võtta järgmised meetmed:

- süüdimõistva otsuse teinud liikmesriik peab registrisse kandma andmed, mis võimaldavad tuvastada süüdimõistetud kolmanda riigi kodanikke (või isikuid, kelle kodakondsust ei teata). Seega sisestatakse registrisse ainult andmed süüdimõistetud isiku tuvastamiseks, mitte aga karistuse sisu. Luua tuleks ajakohastamise mehhanism, mis võimaldaks vananenud andmed kustutada. Otsus kolmandate riikide kodanikega (ja isikutega, kelle kodakondsust ei teata) piiratud registri loomise kohta eeldab, et iga liikmesriik on võimeline registrisse kandma vaid sellised andmed, mida on vaja kõnealuste isikute tuvastamiseks;

- soovides teada, kas kolmanda riigi kodanikku on varasemalt karistatud, saab riiklik karistusregister suhelda kõnealuse registriga isiku tunnuste alusel. Andmebaas annab vastuseks lihtsa „tabamuse“ ja tuvastab, missuguses (missugustes) liikmesriigis (liikmesriikides) on isikut varem karistatud;

- taotlusi karistusregistri väljavõtte saamiseks tehakse kahepoolselt. Karistusregistri eest vastutav asutus esitab päringu vastavale asutusele teises liikmesriigis, kellel on andmed kõnealuse kolmanda riigi kodaniku kohta.

2.2. Uuringu tulemused piiratud registri teostatavuse kohta

8. Teostatavusuuringu tulemused[7] näitavad, et süsteemi keerukuselt on süüdimõistetud isikute Euroopa täieliku registri ja kolmandate riikide kodanikega piiratud registri vahel vaid väike erinevus. Toimimise ja tehnilise raamistiku osas ei ole olulist erinevust. Mõju organisatsioonile riiklikul tasandil, kesksüsteemi riikliku liidesega siduva kavandatava infrastruktuuri elujõulisusele ja kahepoolseks teabevahetuseks pakutud mehhanismidele on piiratud.

9. Kahe versiooni peamiseks erinevuseks on süsteemi ulatus. Piiratud register nõuab nii väiksemat andmesalvestusmahtu kui ka väiksemat töötlemisvõimsust kui täielik register. Uuringus järeldati, et kulud süüdimõistetud isikute Euroopa piiratud registrile on tõenäoliselt umbes 40% madalamad kui kulud täielikule registrile. Esialgses uuringus hinnati süüdimõistetud isikute Euroopa täieliku registri väljatöötamise maksumuseks umbes 4 miljonit eurot[8]. Kulude erinevus tuleneb peamiselt erinevatest nõuetest riistvarale ja võrgu infrastruktuurile, sest piiratud register nõuab väiksemat mäluruumi, madalamat andmetöötlemisvõimsust ja väiksemat ribalaiust.

10. Meeles tuleb pidada, et kõnealused hinnangud hõlmavad ainult registri ühendamist võrku ja turvalise sidekanali loomist. Liikmesriigid peavad kohandama oma IT infrastruktuuri selliselt, et see saaks registriga suhelda (liidestamisele esitatavate nõuete alusel) ja välja töötama oma vajadustele vastava lõppkasutaja liidese. Uuring kõnealuseid kulusid ei hinda[9].

3. PÕHIKÜSIMUS: KUIDAS TAGADA PIIRATUD REGISTRI TÕHUS TOIMIMINE?

11. Kasutu on luua registrite süsteem, mille andmed ei oleks usaldusväärsed. Registri tõhus toimimine eeldab, et on olemas piisav kindlus registrisse kantud andmete suhtes, mille abil isikuid tuvastatakse. Piisava kindluse puudumine viiks vastuvõetamatute olukordadeni. Esiteks ei pruugi süsteemi abil olla võimalik leida teatud süüdimõistvaid kohtuotsuseid ja seega ei täidaks ta oma eesmärki, mis on ammendava teabe pakkumine. Teiseks võidakse süüdimõistvaid kohtuotsuseid seostada ekslikult vale isikuga, kellele selline olukord tekitab erilist kahju.

3.1. ELi tasandil olevad IT-süsteemid

12. ELi tasandil on mitmeid laiaulatuslikke IT-süsteeme ja käimasolevaid projekte, mis on praeguses kontekstis asjakohased:

- Schengeni infosüsteem (SIS) on infosüsteem, mis võimaldab liikmesriikide pädevatel asutustel saada automaatse taotlemismenetluse kaudu isikuid ja vara käsitlevat teavet. Eelkõige kasutatakse seda politsei- ja õigusalase koostöö raames kriminaalasjades, samuti riigi territooriumi ja välispiiri kontrollimisel ning viisade ja elamislubade väljastamiseks. Süsteem toimib alates 1995. aasta märtsist. Praeguses SISi versioonis ei kasutata biomeetriat. Teise põlvkonna Schengeni infosüsteemis (SIS II), millega liidetakse uued liikmesriigid, on võimalik salvestada biomeetrilisi andmeid, kuid biomeetriat ei ole võimalik kasutada otsingukriteeriumina. Süsteemis on siiski kesksed otsinguvõimalused isikunimede alusel, mis aitab kaasa täpsemate otsingutulemuste leidmisele. Kõnealune süsteem hakkab toimima 2007. aasta märtsis.

- Europoli infosüsteemi eesmärk on koondada kõik andmed, mis on liikmesriikides kättesaadavad organiseeritud kuritegevuse kohta, sealhulgas iga isiku kohta (muu hulgas): isikuandmed, välised tundemärgid, sõrmejäljed, DNA andmed ja kuritegu, mille alusel on isik süsteemi kantud (nt kahtlus, et ta on toime pannud teatud kuriteo, võimalik karistus, jms). Europoli infosüsteemi tarkvara on olnud kättesaadav kõikidele 25 liikmesriigile alates 10. oktoobrist 2005. Andmeid sisestab süsteemi iga liikmesriigi Europoli riiklik üksus.

- 12. oktoobril 2005 võttis komisjon vastu raamotsuse ettepaneku teabevahetuse kohta vastavalt kättesaadavuse põhimõttele .[10] Kõnealuse ettepaneku eesmärk on teha ühes liikmesriigis kättesaadav teatud liiki õiguskaitsealane teave kättesaadavaks ka teise liikmesriigi samaväärse pädevusega asutustele või Europolile. Ettepanekuga nähakse ette kättesaadava teabe jagamine kas sidusjuurdepääsu teel või teabe edastamine „teabenõude“ alusel pärast seda, kui on leitud vastavus liikmesriikide poolt esitatud viiteandmetele teabe korral, millele ei ole sidusjuurdepääsu. Hõlmatud on sellised andmed nagu DNA andmed, sõrmejäljed, ballistilised andmed, teave sõiduki registreerimise kohta, telefoninumbrid ja muud sideandmed ning nimed rahvastikuregistrist. Kõnealuses kontekstis tuleb viidata ka 27. mail 2005 Prümis allkirjastatud lepingule Saksamaa, Austria, Hollandi, Belgia, Luksemburgi, Hispaania ja Prantsusmaa vahel piiriülese koostöö tõhustamise kohta, mille raames tegeletakse eelkõige võitlusega terrorismi, piiriülese kuritegevuse ja ebaseadusliku sisserände vastu. Selle vahendiga, mis ei ole veel ratifitseeritud, võetakse teabevahetuse parandamiseks muu hulgas sellised kaugeleulatuvad meetmed nagu registrite süsteem ja juurdepääs riiklikele andmebaasidele, eelkõige seoses sõrmejälgede ja DNA andmetega.

- Viisainfosüsteemi eesmärk on parandada konsulaarkoostööd, kesksete konsulaarasutuste vaheliste päringute teostamist ja ühtse viisapoliitika haldamist, et vältida ohtu sisejulgeolekule ja viisadega kauplemist. Lisaks on süsteemi eesmärk hõlbustada mitte ainult kontrolli välispiiril paiknevates piiripunktides, vaid ka liikmesriikide territooriumitel, et selle kaudu hõlbustada pettusevastast võitlust. Samuti aitab süsteem kaasa ebaseaduslike sisserändajate tuvastamisele ja nende tagasisaatmisele ning Dublin II määruse (EÜ) nr 343/2003[11] kohaldamisele. Süsteem on töövalmis 2006. aasta lõpus. Viisainfosüsteem sisaldab nii biomeetrilisi kui ka tärkandmeid ja otsingukriteeriumina on võimalik kasutada biomeetriat. 24. novembril 2005 võttis komisjon vastu ettepaneku võtta vastu nõukogu otsus, mis käsitleb sisejulgeoleku eest vastatavate ametiasutuste juurdepääsu viisasüsteemile ning Europolile kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö raames[12].

- Eurodac -süsteemi eesmärk on aidata kindlaks teha, milline liikmesriik on Dublin II määruse kohaselt vastutav läbi vaatama varjupaigataotluse, mille on mõnes liikmesriigis esitanud kolmanda riigi kodanik. See on ainult biomeetrilisi andmeid (sõrmejäljed) sisaldav andmebaas, mis võimaldab võrrelda varjupaigataotlejate ja ebaseaduslike sisserändajate sõrmejälgi.

3.2. Erinevad võimalused

13. Süüdimõistetud isikute Euroopa piiratud registri puhul on vaja määrata, milliseid isikuandmeid tuleb registrisse kanda, et see oleks tõhus uurimisvahend. Sellega seoses tuleb märkida järgmist:

- registrisse võetakse andmed riiklikest karistusregistri süsteemidest. Enamik neist sisaldavad ainult tärkandmeid (st tekstilisi andmeid), v.a Ühendkuningriik ja Küpros, kes salvestavad ka sõrmejälgi. Sellest hoolimata tundub, et isegi riikides, kus karistusregistris sõrmejälgi ei ole, kogutakse kõnealust teavet mõnikord uurimise/kurjategijate vastutuselevõtmise varasemas etapis (nt politsei poolt);

- riiklikul tasandil on kolmandate riikide kodanike isikuandmete piisava kindlusega tuvastamine keerulisem kui see on ELi kodanike suhtes (usaldusväärsete isikut tõendavate dokumentide puudumine, valed isikuandmed, jms). Tärkandmed kolmanda riigi kodaniku isikuandmete kohta, mis salvestatakse riiklikkusse karistusregistrisse (kust teave kantakse üle loodavasse registrisse), ei ole seega teatud juhtudel usaldusväärsed.

14. Erinevaid võimalusi tuleb hinnata eelkõige proportsionaalsuse ja vajalikkuse põhimõtte alusel. Kõnealuseid võimalusi analüüsitakse edasi mõju hindamise raames enne õigusakti ettepanekute tegemist.

15. Esimene võimalus : ainult tärkandmeid sisaldav register. Kõnealuse võimalusega seotud kaks ohtu on järgmised: i) puudulik teave isiku varasemate süüdimõistvate kohtuotsuste kohta (nt on isik süüdi mõistetud mõne teise nime/varjunime all); ii) süüdimõistva kohtuotsuse seostamine ekslikult vale isikuga. Kuna registri abil määratakse ainult kindlaks see, kus isik on varem süüdi mõistetud, siis saab teisena nimetatud ohtu maandada, tagades, et andmevahetusega seotud liikmesriik kontrollib hoolikalt isiku andmeid (kui on tegemist biomeetriliste andmetega). Siiski ei taga kõnealune võimalus juurdepääsu ammendavale teabele.

16. Teine võimalus : biomeetrilisi andmeid sisaldav register. Kõnealuse võimaluse valiku korral kaasnevad suuremad kulud (nii ELi tasandil[13] kui ka liikmesriikide jaoks, kes peavad sisestama registrisse biomeetrilisi andmeid). Samuti tõstatab see võrreldes esimese võimalusega erinevad andmekaitsega seotud küsimused. Biomeetriliste andmete kasutamise jaoks on kaks võimalust:

- biomeetrilisi andmeid võib küll salvestada registrisse, kuid neid kasutatakse ainult isikute tuvastamise eesmärgil. Sel juhul ei ole andmebaasis võimalik teha biomeetrilise otsingukriteeriumi alusel üldotsinguid. See on viis, kuidas SIS II hakkab toimima;

- registrisse võib lisada biomeetrilise otsingumootori, mis võimaldab teha üldotsinguid biomeetria alusel. See annaks juurdepääsu ammendavale teabele, vältides samal ajal süüdimõistva kohtuotsuse seostamist ekslikult vale isikuga.

17. Kolmas võimalus : biomeetrilisi andmeid sisaldav register, mille puhul piirdutakse teatavate raskete süütegude kategooriatega. Teatud liikmesriigid on sellise võimaluse valinud riiklikul tasandil, kus teatud süütegude jaoks on loodud eraldi biomeetrilisi andmeid sisaldavad registrid (nii ELi kui ka kolmandate riikide kodanike kohta). Sel juhul tuleks kokku leppida registrisse kantavate süütegude kategooriad.

18. Neljas võimalus : registrit ei looda. Et teha kindlaks, kas kolmanda riigi kodanik on juba mõnes teises liikmesriigis süüdi mõistetud, saab taotlev liikmesriik tugineda õigusalase või politseikoostöö traditsioonilistele mehhanismidele. Eelkõige tulevikus hõlbustab õiguskaitsealaste ametkondade vahelist teatud liiki teabe – eelkõige DNA andmed ja sõrmejäljed – vahetamist kättesaadavuse põhimõtte rakendamine (vt lõige12).

19. Vastused lisatud küsimustikule peaksid aitama paremini mõista olukorda liikmesriikides ja olema erinevate võimaluste üle peetavate läbirääkimiste aluseks.

LISA

Küsimustik liikmesriikidele

I POLITSEI KOGUTAV TEAVE

1. Kas eeluurimise raames isiku kinnipidamisel on teil üldiselt raskuseid tema kodakondsuse tuvastamisega?

jah – ligikaudne %

ei

2. Kas eeluurimise raames isiku kinnipidamisel on teil üldiselt raskuseid isiku tuvastamisega?

jah – ligikaudne %

ei

3. Kui jah, siis mis on selle peamised põhjused?

isikul puuduvad isikut tõendavad dokumendid

esitatud dokumendid ei ole usaldusväärsed

isik keeldub või ei ole võimeline (nt keelelised probleemid ...) esitama tõendeid oma isiku kohta

muu põhjus, palun täpsustage

4. Kuidas tehakse isik kindlaks?

5. Missugust liiki biomeetrilisi andmeid vahistatult kogute?

sõrmejäljed

fotod

DNA

muu, palun täpsustage

6. Kui on tuvastatud, et vahistatu on kolmanda riigi kodanik, st kodanik väljastpoolt ELi, kas võtate korrapäraselt ühendust kolmanda riigiga, et kontrollida isiku andmeid ja tema olukorra kohta esitatud väiteid?

jah – ligikaudne %

ei

7. Kui jah, kas vastus on rahuldav?

jah – ligikaudne %

ei, palun täpsustage põhjuseid

8. Kas biomeetrilisi andmeid on võimalik koguda pärast politsei teostatud uurimist või pärast isiku süüdimõistmist?

jah. Palun täpsustage

ei

II andmed, mis on kättesaadavad pärast politsei teostatud uurimist

9. Kas politsei teostatava uurimise ajal isiku kindlakstegemisel kogutud andmed (sealhulgas biomeetrilised andmed) edastatakse automaatselt vastutusele võtvatele asutustele?

jah

ei

ainult osaliselt. Palun täpsustage

10. Kas isiku süüdimõistmisel tehakse politsei teostatud uurimise ajal kogutud isikuandmete kohta automaatselt kanne karistusregistrisse?

jah

ei

ainult osaliselt. Palun täpsustage

11. Kui ei, palun täpsustage:

- kas kõnealuste andmete ülekandumine ei ole võimalik kehtivate õiguslike nõuete tõttu?

jah. Palun täpsustage

ei

- kas karistusregistri kannetes on selline link või viide politseiandmebaasile, mis tagab, et kõnealused andmed on hõlpsasti kättesaadavad?

jah

ei

12. Kas te esitate mittekodanikust isiku vastutusele võtmisel korrapäraselt taotluse riiklikule karistusregistrile, et kontrollida, kas isik on juba süüdi mõistetud?

jah – ligikaudne %

ei

13. Kui jah, siis mis on sellega seotud peamised probleemid?

14. Kui süüdimõistetud isik kasutab varjunime, kas siis tehakse varjunime käsitlevate üksikasjade kohta kanne karistusregistrisse?

jah

ei

15. Kas teatud menetlusetapis kogutud biomeetrilisi andmeid hoitakse otsingumootoriga andmebaasis?

jah

ei

16. Kui vastus 15. küsimusele on jaatav, siis palun täpsustage, kas kõnealused andmebaasid sisaldavad vaid teatud liiki süütegusid (nt seksuaalkuriteod):

jah. Palun täpsustage

ei

17. Kas te kogute statistilisi andmeid oma riigis kolmandate riikide kodanike suhtes tehtud süüdimõistvate kohtuotsuste kohta? Kui jah, palun esitage asjakohane teave.

[1] Komisjoni teatis põhiõiguste harta järgimise kohta komisjoni õigusaktide ettepanekutes. Korrapärase ja nõuetekohase kontrollimise metoodika. KOM(2005)172 (lõplik), 27.4.2005.

[2] ELT C 53, 3.3.2005, lk 1.

[3] http://conventions.coe.int/Treaty/Commun/ListeTraites.asp?CM=8&CL=ENG.

[4] Valge raamat süüdimõistvate kohtuotsustega seotud vastastikuse teabevahetuse ja nende kohaldamise kohta Euroopa Liidus, KOM(2005)10.

[5] KOM(2005)690.

[6] Nõukogu 21. novembri 2005. aasta otsus 2005/876/JSK, mis käsitleb teabevahetust karistusregistri väljavõtete osas, ELT L 322, 9.12.2005, lk 33.

[7] Soovi korral saadaval.

[8] Mastaabisäästu saavutamiseks eeldatakse teostatavusuuringus, et register tuleks välja töötada SIS II tehnilise platvormi alusel, kuigi süsteemid ise on erinevad, rangelt eraldi andmete ja juurdepääsuga. Uuringu hinnangul on süsteemi maksumus ilma biomeetrilise mäluseadmeta 4 miljonit eurot, biomeetriline mäluseade nõuaks veel 2 lisamiljonit. Otsinguvõimsuse rakendamine nõuab lisakulutuste tegemist.

[9] Komisjoni teatis KOM(2005)122 sisaldab ettepanekut võtta vastu nõukogu otsus, millega loodaks ajavahemikuks 2007–2013 üldprogrammi „Põhiõigused ja õigusasjad“ raames eriprogramm „Kriminaalõigus“. Sellise otsuse vastuvõtmisel sätestataks õiguslik alus ELi eelarvest toetuse saamiseks karistusregistrite andmete vahetamiseks vajaliku Euroopa elektroonilise teabevahetussüsteemi väljatöötamiseks ja rakendamiseks, mis võib hõlmata otsetoetust riiklike karistusregistrite ajakohastamiseks.

[10] Nõukogu raamotsus teabevahetuse kohta vastavalt kättesaadavuse põhimõttele, KOM(2005)490, 12.10.2006.

[11] EÜT L 50, 25.2.2003.

[12] KOM(2005)600.

[13] Vt joonealune märkus 8.