[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 25.1.2006

KOM(2006) 18 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Investeerimine inimestesseTeatis inim- ja sotsiaalarengu teemaprogrammining 2007.–2013. aasta finantsperspektiivi kohta

SISUKORD

I. Teemaprogrammide üldine sissejuhatus 3

II. Kontekst: ELi inim- ja sotsiaalarengu poliitika – investeerimine inimestesse 3

Senised kogemused ja õppetunnid 4

Teemaprogrammi „Investeerimine inimestesse“ põhjendus ja lisaväärtus 5

III. Kavandatud teemaprogramm „Investeerimine inimestesse“ 5

Kohaldamisala 5

Inim- ja sotsiaalarengu teemameetmete prioriteedid 6

1. Hea tervis kõigile 6

2. Teadmised ja oskused kõigile 7

3. Kultuur 8

4. Tööhõive ja sotsiaalne ühtekuuluvus 8

5. Sooline võrdõiguslikkus 9

6. Noored ja lapsed 10

IV. Programmitöö ja programmi elluviimine 11

Lisad….. 12

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Investeerimine inimestesseTeatis inim- ja sotsiaalarengu teemaprogrammining 2007.-2013. aasta finantsperspektiivi kohta

I . TEEMAPROGRAMMIDE ÜLDINE SISSEJUHATUS

Püüdes muuta ühenduse välistegevust reguleerivat õiguslikku raamistikku lihtsamaks ja arusaadavamaks, on Euroopa Komisjon teinud 2007.–2013. aasta finantsperspektiivi alusel ettepaneku kuue uue rahastamisvahendi kohta. Kolm neist on horisontaalse iseloomuga ning need on mõeldud reageerimiseks konkreetsetele vajadustele ja olukordadele. Ülejäänud kolm on mõeldud poliitika elluviimiseks eri valdkondades (liitumiseelne abi, Euroopa naabrus- ja partnerluspoliitika ning arengukoostöö ja majanduskoostöö) ja nende geograafiline kohaldamisala on kindlaks määratud. Tulevikus moodustavad need vahendid õigusliku aluse ühenduse kulutustele, mida tehakse väliskoostööprogrammide toetamiseks, sealhulgas teemaprogrammide toetamiseks, mis hõlmavad kolme poliitikapõhise rahastamisvahendi kogu geograafilist kohaldamisala ning millega muuhulgas asendatakse senised eri teemasid käsitlevad eeskirjad. Kuivõrd liitumiseelse abi rahastamisvahend (IPA) on spetsiaalselt välja töötatud selleks, et aidata kandidaatriikidel ja potentsiaalsetel kandidaatriikidel vastu võtta ja rakendada ühenduse õigustik, ei kuulu IPA abisaajamaad käesoleva teemaprogrammi kohaldamisalasse.

Teemaprogrammid annavad olulist lisaväärtust ja täiendavad geograafiliselt suunitletud programme, mis jäävad ühenduse koostööl kolmandate riikidega endiselt eelistatuimaks raamistikuks.[i] Komisjon on võtnud endale kohustuse alustada Euroopa Parlamendi ja nõukoguga kummalegi institutsioonile edastatud ametlike teatiste alusel arutelu iga teemaprogrammi kohaldamisala, eesmärkide ja prioriteetide kohta. Selle protsessi tulemuseks on poliitikasuunised programmitöö järgmisteks etappideks, eelkõige teemakohaste strateegiadokumentide jaoks, mis tuleb välja töötada kooskõlas nimetatud vahenditega.

II . KONTEKST: ELI INIM- JA SOTSIAALARENGU POLIITIKA – INVESTEERIMINE INIMESTESSE

Inim- ja sotsiaalarengu puhul on tähelepanu keskmes inimesed.[ii] Nende vajadused ja võimalused on arengu, majanduskasvu ja julgeoleku edendamisel ning vaesuse vähendamisel juhtivaks ja määravaks teguriks. See on „Euroopa konsensuse”[iii] strateegiline põhielement ja seda on selgesti rõhutatud ka EÜ rahvusvahelistes kohustustes, nt aastatuhande deklaratsioonis võetud kohustustes ning Kairo rahvusvahelisel rahvastiku- ja arengukonverentsil, ülemaailmsel sotsiaalarengu tippkohtumisel, soolist võrdõiguslikkust käsitlevas Pekingi tegevusprogrammis ja ÜRO 2005. aasta septembri tippkohtumisel kokku lepitud kohustustes.

Välistegevuse, sealhulgas arengupoliitika kontekstis keskendub teemaprogramm „Investeerimine inimestesse” järgmistele põhiteemadele: hea tervis kõigile, teadmised ja oskused, kultuur, tööhõive ja sotsiaalne ühtekuuluvus, sooline võrdõiguslikkus ning lapsed ja noored. Selles kajastub ELi sisepoliitika ja programm aitab saavutada ka suuremat sidusust ELi välispoliitikas. Seega toetab programm välisabi uut ülesehitust, andes ELile vahendi tegutsemiseks teatavates olulistes valdkondades. Eelkõige luuakse selle abil temaatiline raamistik oskusteabe, heade tavade ja kogemuste jagamise, seire, andmete kogumise ja analüüsi, uuenduslike lähenemisviiside ja katseprojektide jaoks valdkondades, mis mõjutavad otseselt inimeste elatusvahendeid kogu maailmas. See toob ELi hääle rahvusvahelisel tasandil veelgi paremini kuuldavale ning võimaldab ELil neid teemasid käsitlevates rahvusvahelistes organisatsioonides ja partnerlustes jätkuvalt tõsiseltvõetava partnerina silma paista.

Senised kogemused ja õppetunnid

Temaatiline raamistik tugineb nii siseriiklikul kui rahvusvahelisel tasandil omandatud rikkalikele kogemustele, mida on põhjalikumalt kirjeldatud 2. lisas. Arvesse võetakse ka kõnealuste valdkondade meetmetele hiljuti antud hinnanguid.[iv] Euroopa Komisjon on käesoleva teemaprogrammi kava kohta läbi viinud ulatuslikud konsultatsioonid.[v]

Senised õppetunnid osutavad, et inim- ja sotsiaalareng vajavad terviklikku ja sidusat teemapõhist lähenemist, mis on jäädvustatud ka ELi uue arengu- ja välispoliitika tervikkontseptsioonis ning mis täiendab riikidele suunatud programme eri valdkondades ja lisab neile väärtust. Niisiis on käesolev programm uuenduslik, minnes olemasolevast, tervishoiule, soolisele võrdõiguslikkusele ja põhiharidusele keskendatud strateegiast kaugemale.

Vaesusega kaasnevate haiguste, seksuaal- ja soojätkamishügieeni ja -õiguste ning soolise võrdõiguslikkuse valdkonnas lähtuti teemaprogrammi koostamisel kogemustest asjakohaste eelarveridadega, mille kehtivus lõpeb 2006. aasta lõpuks.[vi] Muudes valdkondades, nagu haridus, on teemaprogramme rakendatud piirkondlike vahendite või katse- ja ettevalmistusmeetmete abil. Nii nendes temaatilistes valdkondades kui ka eri riikides saadud kogemused näitavad, et juhul, kui tegevuspõhimõtete sidususe ja ELi ühise lähenemisviisi abil on võimalik saavutada märkimisväärselt paremaid tulemusi, peab komisjon olema asjaosaline.

Tööhõive ja sotsiaalse ühtekuuluvuse küsimused on rahvusvahelises arutelus üha suurema tähelepanu all. Üha enam riike ja piirkondi on huvitatud ELi majandus-, tööhõive- ja sotsiaalpoliitika kogemustest ning on asunud ELiga koostööd tegema. Teemaprogrammi raames tööhõivele ja sotsiaalsele ühtekuuluvusele pööratav tähelepanu aitab seda kasvavat nõudlust rahuldada ja kajastab ELi tahet leida uusi teid majanduskasvu, investeeringute ja tööhõive vaheliste põhjuslike seoste, kaubanduse, sotsiaalse kaasamise ja sotsiaalse kaitse küsimuste käsitlemiseks.

Kultuur ei ole seni arengukoostöös suurt rolli mänginud, kuid ikka enam saadakse aru, et kultuurilised ja kultuuridevahelised tegurid mõjutavad arengut oluliselt ja nendega tuleb tegelda kolmest aspektist lähtudes: soodustada kultuuridevahelist dialoogi, teha rahvusvahelist koostööd kultuurilise mitmekesisuse säilitamiseks kogu maailmas ning edendada kultuurisektorit ja kultuuritööstust kui tööhõive ja majanduskasvu tegurit.

Programm „Investeerimine inimestesse” võiks seega olla vahendiks, mis aitab koostada ja testida nende uute prioriteetidega tegelemise strateegiaid, et see annaks Euroopa tasandil lisaväärtust.

Seoses soolise võrdõiguslikkuse ja laste temaatikaga näitavad senised kogemused ja huvirühmade kaastööd, et nende küsimuste integreerimine kõigisse asjaomastesse poliitikavaldkondadesse on küll oluline, kuid mitte piisavalt tõhus, ning et seda tuleb toetada konkreetsete meetmetega.

Programmi raames võiks tegelda veel paljude muudegi küsimustega, kuid arvestades ressursside piiratust tuleb teha valikuid, keskendudes nendele tegevustele, kus EL omab suurimat mõjujõudu ja kus tema usaldusväärsus on enim tunnustatud.

Teemaprogrammi „Investeerimine inimestesse“ põhjendus ja lisaväärtus

Vastavalt Euroopa Komisjoni selgitustele[vii] hõlmab teemaprogramm geograafiliselt piiritlemata partnerriikide rühmale huvipakkuvat konkreetset valdkonda või erinevatele piirkondadele või partnerriikide rühmadele suunatud koostöömeetmeid või geograafiliste piiranguteta rahvusvahelist tegevust, kaasa arvatud mitmepoolsed ja üleilmsed algatused liidu sisepoliitika põhimõtete edendamiseks välismaal.

Lähimus on üks neist olulistest põhimõtetest, millest teemaprogrammide kontseptsioonis lähtutakse. Geograafiliselt suunitletud programmid on peamine vahend koostööks kolmandate riikidega. Mõnes olukorras pole need (ühele või mitmele riigile suunatud või piirkondlikud) programmid siiski teatud valdkondades tegutsemiseks parimaks lahenduseks: mõnda ELi poliitilist eesmärki ei ole riikidele ja piirkondadele suunatud programmide abi võimalik saavutada ja/või mõnda sellise programmi tegevust saab teemameetmete abil tõhusalt täiendada. Teemaprogramm lisab annab geograafiliselt suunitletud programmidele lisaväärtust, sest see:

1. toetab innovatsiooni ja stimuleerib uuenduslike meetmete kasutamise laiendamist ning loob ja ühendab piirkonnaüleselt oskusteavet ja häid tavasid;

2. hõlbustab riikide ja piirkondlike organisatsioonide vahelist tehnilist koostööd, saavutamaks edu rahvusvaheliste kohustuste täitmisel, ning soodustab partnerriikide ja piirkondade osalemist rahvusvahelistes konventsioonides, algatustes ja protsessides ning nende järgimist. Teatud juhtudel võidakse selle kaudu saada vahendid tõhusateks piirkonnaülesteks võrdlusuuringuteks ja seireks ning see tuleb kasuks nii riigi poliitikale, abi tõhususele kui ka doonorite tegevuse ühtlustamisele vastavalt Pariisi deklaratsioonile abi ühtlustamise kohta;

3. toetab arengut sellistes olukordades ja piirkondades, kus kahepoolses koostöös ei ole võimalik kokku leppida või kus puudub koostööraamistik, nagu nõrkades riikides ja kiireloomuliste abiprogrammide korral;

4. keskendub EÜ rahvusvaheliste kohustuste täitmisele, oluliste küsimuste üleilmsele selgitamisele, juhtimistavade täiustamisele kogu maailmas, abi tõhususe suurendamisele ja toimiva mitmepoolse poliitilise raamistiku tagamisele.

III . KAVANDATUD TEEMAPROGRAMM „INVESTEERIMINE INIMESTESSE“

Kohaldamisala

Programm koostatakse kooskõlas „Euroopa konsensuse”, ELi tegevuspõhimõtete välismõõtme ja rahvusvaheliste kohustustega ning sidususe tugevdamiseks keskendutakse selles sünergia loomisele teemade ja ELi poliitika vahel nendes valdkondades. Programm „Investeerimine inimestesse” tugineb paljudes põhilistes poliitikadokumentides sõnastatud normide kogumile ja selle põhimõtted on programmi integreeritud[viii]. See täiendab riigikohaseid strateegiad.

Euroopa Komisjon annab strateegia rakendamisest nõukogule ja Euroopa Parlamendile regulaarselt aru ning avaldab hindamisaruanded.

Inim- ja sotsiaalarengu teemameetmete prioriteedid

Programmis on tähelepanu suunatud kuuele inim- ja sotsiaalarengu jaoks olulisele teemale, mis on esitatud „Euroopa konsensuses” ja EÜ muudes selle valdkonna rahvusvahelistes kohustustes: tervis, teadmised ja oskused, kultuur, sotsiaalne ühtekuuluvus ja tööhõive, sooline võrdõiguslikkus, noored ja lapsed. Need prioriteedid on omavahel strateegiliselt seotud ja kõigi teemade vahel taotletakse sünergiat.

1. Hea tervis kõigile

Tervis on inimese heaolu, õppimis-, tööalase ja sotsiaalse aktiivsuse, soolise võrdõiguslikkuse ning iga ühiskonna kasvu ja arengu vältimatu eeltingimus. Põhitähelepanu tuleb suunata riikide tervishoiusüsteemidele ja juurdepääsule põhiteenustele. Peamine kitsaskoht, millega tuleb tegelda nii siseriiklikul kui rahvusvahelisel tasandil, on tervishoiu piiratud inimressursid. Tervishoiu infosüsteemid, mis võimaldavad sooritusandmeid kategooriate kaupa koguda, mõõta ja analüüsida, on hädavajalikud selleks, et tagada paremaid tulemusi tervishoius ja arengupoliitika valdkonnas ning kasutada kodumaiseid ja välisressursse viisil, mis aitab tõhusalt kaasa kiirematele edusammudele. Teine põhiline prioriteet tervishoiusüsteemide ja sotsiaalse ühtekuuluvuse edendamiseks välja töötatud ELi poliitikas on õiglased mehhanismid kõigile võrdse juurdepääsu rahastamiseks tervishoiule. Vaesusega kaasnevad haigused kujutavad endast sektori- ja piiriülest probleemi. EL on pikka aega juhtinud ja toetanud rahvusvahelisi jõupingutusi võitluses HIV/AIDSi, tuberkuloosi, malaaria ja muude haigustega. Lõpuks väärib märkimist ka asjaolu, et EL on jätkuvalt üks juhtivaid jõude Kairo täieliku tegevuskava rakendamisel niisuguses olulises valdkonnas nagu seksuaal- ja soojätkamishügieen ja -õigused. Tegevust nendes kahes valdkonnas jätkatakse vastavalt määratlustele ja kohaldamisalale, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1568/2003 arengumaades vaesusega kaasnevate haiguste vastu võitlemisel antava abi kohta ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1567/2003 seksuaal- ja soojätkamishügieeni ning seonduvate õiguste kohta arengumaades. Euroopa Komisjoni hiljuti vastu võetud suuniseid HIV/AIDSi vastaseks võitluseks ELis ja naaberriikides võetakse arvesse eriti just ELi naabruses asuvate arengumaade puhul. Teemaprogrammi abil on võimalik nendele väljakutsetele mitmel viisil reageerida:

- kiirendada globaalsete avalike hüvede arendamist ja nende kättesaadavuse parandamist ning edendada võrdset juurdepääsu nendele hüvedele, mille hulka kuuluvad tõhusad, soodsa hinnaga ja ohutud farmaatsiatooted, soojätkamishügieeni tarbed ja uuendused selles valdkonnas (sealhulgas elektroonilised sidevahendid), mis aitavad võidelda haigustega ja ennetada nakatumist; toetada keskkonnahügieeni meetmeid haiguste ennetamiseks ning samuti institutsioonide ja omavalitsuste osalust ja suutlikkust, võimaldamaks eetiliselt ja tõhusalt läbi viia kliinilisi uuringuid ja parandada reguleerimisvõimet;

- toetada selgitustööd ja teavitamist, et suurendada poliitilist ja avalikkuse teadlikkust ning haritust muuhulgas õiguste, võrdsuse, soolise võrdõiguslikkuse ja kultuuri küsimustes, mis on seotud soovitavate tulemustega tervise ja ennetustöö valdkonnas;

- tõsta nii riigi, piirkonna kui üleilmsel tasandil poliitiliste otsuste tegijate ja teiste huvirühmade suutlikkust, sealhulgas täiendada nende oskusi info- ja arvutitehnoloogia kasutamise osas, et nad saaksid nende eesmärkide saavutamisele tulemuslikumalt kaasa aidata.

2. Teadmised ja oskused kõigile

EL töötab selle nimel, et tagada juurdepääs haridusele kõigile lastele ja üha enam ka igas vanuses naistele ja meestele eesmärgiga täiendada nende teadmisi ja oskusi ja suurendada nende võimalusi tööturul, aidata tõsta kodanikuaktiivsust ja eneseteostuse määra kogu elu jooksul; ta toetab osalust soodustavat teadmusühiskonda ja aitab ületada nn digitaalset lõhet ning puudujääke teadmiste ja informatsiooni valdkonnas. Tähelepanu pööratakse täiskasvanute kirjaoskamatusele ja nende kirjaoskuse edendamise programmidele. Lisaks üldisele algharidusele peavad riigid nüüd koos ettevõtjate ja doonororganisatsioonidega looma kutseõppe ja -koolituse süsteemid, mis on inimeste tööalase konkurentsivõime peamiseks eelduseks, ja võimaldama laiema juurdepääsu kvaliteetsele kesk- ja kõrgharidusele. Kolmanda taseme haridus on otsustava tähtsusega kohalike teadmuskeskuste loomisel ning haridus- ja tervishoiuvaldkonna spetsialistide ja inimeste koolitamisel, kelle oskused, võimed ja ettevõtlik vaim aitavad kaasa majanduskasvule ja seega ka vaesuse vähendamisele. Kolmanda taseme hariduse, sealhulgas kutseõppe ja -koolituse kvantiteeti ja kvaliteeti tuleb parandada paljudes arengumaades. Ka algatused, mis on oskuste ja inimressursside arendamiseks ELis või kahepoolsete välisabiprogrammide raames välja töötatud, võivad mõnelegi partnerile huvi pakkuda.

Selline terviklik lähenemine rõhutab, et juurdepääs teadmistele ja oskustele on peamine vahend laste, noorte ja naiste eneseteadvuse tõstmisel ning teadlikkuse ja oskuste edendamisel seoses haiguste ennetamise ja ravi ning pereplaneerimisega, aga ka teadmistega inimõigustest, sallivusest, solidaarsusest ja rahust. Teadmised ja uuenduslikkus teaduse ja tehnoloogia kaudu ning elektroonilise side võrkude arendamine ja juurdepääs neile on sotsiaal-majandusliku kasvu ja säästva arengu põhimootoriks ning neid tuleb käsitleda viisil, mis võimaldab sünergiat ELi teaduspoliitika rahvusvahelise mõõtmega. Kõigi hariduse ja koolituse edendamise jõupingutuste abil tuleks püüda vähendada nn ajude äravoolu.

Käesolev teemaprogramm saab anda riigikohastele programmidele lisaväärtust järgmiste täiendavate meetmete kaudu:

- aidata madala sissetulekutasemega riikidel saada abikõlblikuks, mis võimaldaks neil saada rahvusvahelist toetust asjakohase heatasemelise hariduspoliitika väljatöötamiseks; panustada rahvusvahelistesse mehhanismidesse, mille eesmärgiks on toetada riike, kellel ei õnnestu oma haridusplaanide rahastamiseks piisavalt doonortoetust saada;

- edendada rahvusvahelist kogemuste ja heade tavade vahetust kesk- ja kutsehariduse ja -koolituse arendamiseks, kaasa arvatud tihe koostöö tööandjate ja töötajate organisatsioonide ning muude huvirühmadega, et tagada kvaliteeti ja rahuldada nõudlust oskustööjõu järele ning maksimeerida inimeste tööalast konkurentsivõimet ja kohanemisvõimet;

- edendada riikidevahelist ülikoolide koostööd ning üliõpilaste ja õpilaste rahvusvahelist liikuvust abimeetmete kaudu, mis lihtsustavad riikidevaheliste ja piirkondlike programmide toimimist; soodustada info- ja arvutivõrkude kasutamist lõuna-lõuna- ja põhja-lõuna-suunaliste haridusvõrgustike loomiseks ja juurdepääsuks andmebaasidele, sealhulgas programmi „ERASMUS mundus “, kaugõppe ja virtuaalse liikuvuse teabele;

- toetada statistilise suutlikkuse ja asjakohase metoodika edendamist kvantitatiivsete ja kvalitatiivsete andmete kogumiseks, lähtudes ühiselt kokku lepitud näitajatest, ühisest andmeanalüüsi käsitusest ja ülemaailmse seireraamistiku laiendamisest. See lihtsustab nii abisaajatel kui doonoritel abiprogramme koostamist, nende elluviimise kontrollimist ja hindamist, eelkõige sektoripõhise eelarvetoetuse puhul;

- tõrjutud ja haavatavas olukorras olevatel lastel (nt töötavad lapsed, orvud, puuetega lapsed, konfliktipiirkonnas või konfliktijärgses piirkonnas elavad lapsed, põliselanike ja vähemuste hulka kuuluvad lapsed, kõrvalistes maapiirkondades elavad lapsed, eelkõige tüdrukud) ei ole võimalik koolis käia. See on otseselt seotud nende laste ja perekondade olukorraga või puuduliku koolisüsteemiga. Programmi abil saaks neile lastele selgitustöö, katseprojektide, kogemuste ja parimate tavade vahetuse kaudu üleilmselt suuremat tähelepanu tõmmata, kusjuures suurem osa abist peab tulema riiklikest või piirkondlikest programmidest. Seosele hariduse ja kõigi lapstööjõu kasutamise vormide vastase võitluse vahel tuleb pöörata erilist tähelepanu.

3. Kultuur

Kultuur määrab ühiskonna ja majanduse toimimisviisi ning mõjutab ELi ja partnerriikide vastastikuse suhtlemise kõiki tahke, avaldades mõju ka sotsiaal-, majandus- ja välispoliitikale. Õige ja täieliku rakendamise korral aitavad vastutuse ja osalemise põhimõtted saavutada eneseväärikust ja vastastikust austust ning peaksid võimaldama võtta asjakohasel viisil arvesse koostööpartnerite kultuurilist tegelikkust, ilma et seataks kahtluse alla inimõiguste ja põhivabaduste kehtivust kõigi suhtes. Hiljuti vastu võetud UNESCO konventsioon kultuuriliste väljendusviiside mitmekesisuse kaitsmise ja edendamise kohta osutab rahvusvahelise konsensuse olemasolule selles osas, et kultuurilist mitmekesisust tuleb rahvusvahelises suhtlemises, eriti suhtlemises arengumaadega aktiivselt edendada ja soodustada. Audiovisuaalsed vahendid võivad tõhusalt aidata kultuuri edendada ning kogemusi ja häid tavasid edasi anda.

Kultuur mõjutab sügavalt haridust, soorolle ja -stereotüüpe, eluviisi, suhtumist teistesse, käsitust sellest, mida peetakse häbiväärseks, diskrimineerimist, konflikte ja muid küsimusi.

- Programm „Investeerimine inimestesse” saab aidata edendada vastastikust mõistmist ja dialoogi inimeste ja kultuuride vahel, edendada kultuurilist mitmekesisust ja kõigi kultuuride võrdset austamist ning tugevdada koostööd ja kogemuste vahetamist kultuuri, hariduse ja teaduse eri valdkondades. Põliselanike ja vähemuste sotsiaalsete, kultuuriliste ja vaimsete väärtuste austamise tähtsustamine aitab võidelda sotsiaalse ebavõrdsuse ja ebaõiglusega mitmerahvuselises ühiskonnas.

- Peale selle on kultuur ka arengut ja kasvu tõotav majandussektor. Rahvusvahelises koostöös, eriti koostöös arengumaadega tuleks kultuurisektorile ja eelkõige kultuuritööstusele omistada suuremat tähtsust, et selle majanduslik potentsiaal paremini ära kasutada.

4. Tööhõive ja sotsiaalne ühtekuuluvus

Nii üleilmselt kui paljudes piirkondades ja riikides tuntakse üha suuremat huvi ELi majandus- ja sotsiaalpoliitika käsituse vastu, mis arvestab partnerriikide ja -piirkondade erinevaid olukordi, vajadusi, huve ja võimalusi.[ix] Tööhõive, võitlus ebavõrdsusega ja sotsiaalse ühtekuuluvuse edendamine on kujunenud liidu välissuhetes ja arengupoliitikas uueks oluliseks teemaks. See hõlmab inimväärset tööd kõigile, sotsiaalset heaolu ja kaasamist, sissetulekut andvat tööhõivet, sotsiaalset dialoogi, inimressursside arendamist, naiste eneseteadvuse tõstmist ja sotsiaalseid põhiõigusi, kaasa arvatud lapstööjõu kasutamise ja inimkaubanduse kõigi vormide keelustamine. Lisaks hõlmab see ka integreeritud lähenemisviisi edendamist sotsiaal- ja majanduspoliitikale, mille puhul võitlusel ebavõrdsusega võetakse arvesse majanduse, kaubanduse, tööhõive ja sotsiaalse ühtekuuluvuse vastastikust sõltuvust. EL keskendub võrdsuse edendamisel ja mitteametliku sektori järkjärgulisel ametlikku majandusse integreerimisel eelkõige sotsiaalsetele ja maksureformidele.

ÜRO 2005. aasta tippkohtumisel toodi esile, millise suure panuse annavad sissetulekut pakkuv tööhõive ja olukord, kus kõigil on võimalik teha inimväärset tööd, vaesuse ennetamisse ja võitlusse sellega, ning rõhutati vajadust integreerida need arengustrateegiatesse. Niisiis on integreeritud sotsiaal- ja majandusstrateegia, sotsiaalset arengut edendav kaubanduspoliitika, ettevõtlust ergutav investeerimispoliitika, sooline võrdõiguslikkus töökohal, kohalik tööhõive ja oskuste omamine, tõhusad tööturuasutused ja sotsiaalpartnerite koostöö arengustrateegiate jaoks üliolulised.

Sotsiaalkindlustusskeemid ja sotsiaalne kaasamine on haavatavuse ja vaesusriski vähendamise põhivahendid. Nende kaudu toetatakse perekondi ja need aitavad saavutada soolise võrdõiguslikkuse eesmärke ning võidelda ka lapstööjõu kasutamise vastu. Tähelepanu tuleb pöörata sotsiaalse kaitse puudumisele mitteametliku majanduse korral.

Teemaprogramm võiks

- aidata kaasa tegevuskava „inimväärne töö kõigile” kui universaalse eesmärgi tutvustamisele, sealhulgas üleilmsete ja muude mitut riiki hõlmavate algatuste kaudu, mis on mõeldud rahvusvaheliste tööstandardite rakendamiseks, kaubanduse mõju hindamise abil inimväärsele tööle, sotsiaalse dialoogi, püsivate ja asjakohaste õiglase rahastamise mehhanismide abil, sotsiaalkaitsesüsteemide tõhusa toimimise ja suurema katvuse abil, kusjuures need hõlmavad pensioniskeeme ja sotsiaalkaitse põhihüvitisi;

- toetada töötingimuste parandamise ja kaubanduse liberaliseerimisega kohanemise algatusi. See peaks hõlmama tööhõive integreerimist arengupoliitikasse ja ettevõtete sotsiaalset vastutust kui vabatahtlikku äritava, mis aitab levitada Euroopa sotsiaalseid väärtusi;

- aidata edendada üleilmastumise sotsiaalset mõõdet ja levitada ELi kogemusi.

5. Sooline võrdõiguslikkus

Soolise võrdõiguslikkuse ja naiste õiguste edendamine pole mitte lihtsalt tähtis, vaid kuulub Euroopa inimõiguste konventsioonis jäädvustatud põhiliste inimõiguste hulka, kusjuures tegemist on sotsiaalse õigluse küsimusega, mis on oluline kõigi aastatuhande arengueesmärkide saavutamisel ja võetud kohustuste täitmisel. Sellised kohustused on sätestatud näiteks Pekingi ja Kairo tegevusprogrammides ning naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimist käsitlevas konventsioonis.[x] Kogu käesolevas teemaprogrammis tuleb soolise võrdõiguslikkuse küsimusi nagu tüdrukute ja naiste juurdepääs teadmistele ja oskustele, turvaline koolikeskkond, seksuaal- ja soojätkamishügieen ja -õigused, sotsiaalkaitse ja tööhõive, käsitleda eespool loetletud neljast prioriteedist lähtudes. Kultuurivaldkonna algatused aitavad muuta meeste ja naiste sotsiaalseid ja kultuurilisi käitumisviise, et kõrvaldada eelarvamused ja niisugused väljakujunenud tavad, mis põhinevad arusaamal ühe soo alaväärsusest või üleolekust teisega võrreldes või meeste ja naiste stereotüüpsetel rollidel.

Lisaks sellele horisontaalsele mõõtmele on sooline võrdõiguslikkus eraldi teema, mida tuleb käsitleda spetsiaalsete meetmete abil. Käesolev teemaprogramm võib täiendada vajalikke riigipoolseid meetmeid järgmiste üleilmsete või piirkonnaüleste toetusvormide abil:

- strateegiline toetus Pekingi deklaratsiooni eesmärkide saavutamist edendavatele programmidele;

- kodanikuühiskonna organisatsioonide, eriti naiste organisatsioonide ja võrgustike toetamine nende püüdlustes edendada soolist võrdõiguslikkust ning majanduslikku ja sotsiaalset enesemääramist, kaasa arvatud põhja-lõuna ja lõuna-lõuna-suunaline võrgustiku- ja selgitustöö;

- soolise võrdõiguslikkuse aspekti edendamine statistilise suutlikkuse suurendamise kaudu, toetades sugude kaupa liigitatud andmete ja näitajate ning soolise võrdõiguslikkuse andmete ja näitajate kogumist ja levitamist.

6. Noored ja lapsed

Investeerimine lastesse ja noortesse tähendab investeerimist tulevikku. Suur laste ja noorte osakaal kujutab endast arengumaade jaoks korraga nii probleeme kui ka võimalusi. Lapsed ja noored on eriti haavatavad ning nende õigustele ja huvidele tuleb pöörata erilist tähelepanu, alates osalemise soodustamisest ja eneseteadvuse suurendamisest kuni nende õiguste ja tervise edendamise ja elatusvahendite kaitseni. Terved ja haritud, oma põhiõigusi teostavad lapsed ja noored kujutavad endast võimalust. Teadmised ja oskused võimaldavad neil osaleda tööturul ja ühiskonnas üldse. Laste ja noorte parimaid huve tuleb arvesse võtta kõigis asjakohastes tegevustes ning tagada nende osalemine, tegutsedes samas kogu eluringi arvestava ja kõiki põlvkondi hõlmava lähenemisviisi kohaselt. Peale kõnealuste küsimuste integreerimise kõigisse asjaomastesse poliitikavaldkondadesse ja riikide toetamise võiks teemaprogramm

- tõmmata välistegevuse kaudu riikide tähelepanu laste ja noorte küsimustele ja suurendada nende suutlikkust nende küsimustega tegelda;

- toetada piirkondlikke, piirkondadevahelisi ja üleilmseid algatusi põhivaldkondades nagu lapstööjõu kasutamise, lastega kaubitsemise ja lastevastase seksuaalvägivalla kõigi vormide tõkestamine; toetada noorte tööhõivevõrgustikke;

- toetada lastele ja noortele suunatud meetmeid sellistes olukordades ja piirkondades, kus kahepoolne koostöö on võimalik piiratud ulatuses, näiteks nõrkades riikides;

- toetada probleemide väljaselgitamist, andmete kogumist ja seiret (sealhulgas sündide registreerimine), arengupoliitikat ja katseprojekte ning parimate tavade levitamist, et päästa lapstööjõu ekspluateerimise, lastega kaubitsemise või vägivalla ohvreid ja tuua nad tagasi ühiskonda (haridus, oskuste arendamine, meditsiiniline ja psühholoogiline abi); selgitustööd ja teadlikkuse suurendamist ning uuenduslikke algatusi (nt algatused, mis on suunatud lapstööjõu kasutamise, lastega kaubitsemise, suguelundite vigastamise, sunnitud seksuaalsuhete ja sunnitud abielude vastu).

IV . PROGRAMMITÖÖ JA PROGRAMMI ELLUVIIMINE

- Otsused nelja-aastast ajavahemikku (2007–2010) ja sellele järgnevat kolmeaastast perioodi (2011–2013) käsitlevate temaatiliste strateegiadokumentide (programmdokumendid) suhtes teeb komisjon, järgides komiteemenetlust.[xi]

- Selle mitmeaastase programmitöö alusel koostab komisjon iga-aastased tegevusprogrammid, milles määratakse kindlaks toetatavad prioriteetsed meetmed, konkreetsed eesmärgid, oodatavad tulemused ja soovituslikud summad.

- Programm rakendatakse kooskõlas välisabi juhtimise 2000. aasta reformiga, mis näeb muuhulgas ette haldusvastutuse üleandmise delegatsioonidele, kui see on asjakohane.

- Vahekokkuvõtte tegemiseks viiakse esimese kolme aasta (2007–2009) jooksul läbi välishindamine, et kasutada selle tulemusi teise temaatilise strateegiadokumendi (2011–2013) ettevalmistamisel. Aruanded edastatakse liikmesriikidele ja Euroopa Parlamendile ja arutatakse nendega läbi.

ANNEX 1

List of key policy documents on human and social development 2002-2005

- United Nations Millennium Declaration, New York, 2000;http://www.un.org/millennium/summit.htm

- The 2005 World Summit; http://www.un.org/summit2005/

- The 2005 World Summit on Information Society; http://www.itu.int/wsis/

- UNDP Human Development Report 2004, “ Cultural Liberty in Today’s Diverse World”, http://hdr.undp.org/reports/global/2004/

- High-level Forum on the Health Millennium Development Goals, Geneva, 2004;http://www.who.int/hdp/hlf/en/

- UNGASS Declaration of Commitment on HIV/AIDS, 2001; http://www.unaids.org/en/events/un+special+session+on+hiv_aids/declaration+of+commitment+on+hiv_aids.asp

- Education For All: Meeting our collective commitments, Dakar, 2000;http://www.unesco.org/education/efa/ed_for_all/dakfram_eng.shtml

- Fourth World Conference on Women, Beijing Declaration, 1995;http://www.un.org/womenwatch/daw/beijing/platform/declar.htm and Beijing + 10

- World Summit for Social Development, Copenhagen, 1995;http://www.un.org/esa/socdev/wssd/

- United Nations International Conference on Population and Development, Cairo, 1994 and Cairo + 10; http://www.iisd.ca/cairo.html

- A Fair Globalisation: Creating opportunities for all, World Commission on the Social Dimension of Globalisation, Geneva, 2004;http://www.ilo.org/public/english/fairglobalization/index.htm

- ILO decent work agenda: http://www.ilo.org/public/english/decent.htm

- Convention on the Rights of the Child (CRC); http://www.unhchr.ch/html/menu3/b/k2crc.htm

- Joint Statement by the Council and the Representatives of the Governments of the Member States meeting within the Council, the European Parliament and the Commission on European Union Development Policy: “The European Consensus”, 22 November 2005.

- Proposal for a joint declaration by the Council, the European Parliament and the Commission on the European Union Development Policy “The European Consensus” (COM(2005) 311 final of 13 July 2005)

- Policy Coherence for Development - Accelerating progress towards attaining the Millennium Development Goals (COM(2005) 134 final of 12 April 2005)

- Health and Poverty Reduction in Developing Countries (COM(2002) 129 final)

- EU Strategy for Action on the Crisis in Human Resources for Health in Developing Countries (COM(2005) 642 final)

AIDS, malaria, tuberculosis

- Regulation (EC) No 1568/2003 of the European Parliament and of the Council on aid to fight poverty diseases (HIV/AIDS, tuberculosis and malaria) in developing countries

- Report on the Commission Communication on the Update of the EC Programme for Action: Accelerated Action on HIV/AIDS, Malaria and Tuberculosis in the Context of Poverty Reduction – Outstanding Policy Issues and Future Challenges – European Parliament Committee on Development and Cooperation (PE 326.776/DEF A5-0055/2004)

- Second Progress Report on the EC Programme for Action: Accelerated action on HIV/AIDS, malaria and tuberculosis in the context of poverty reduction (SEC(2004) 1326)

- A Coherent European Policy Framework for External Action to Confront HIV/AIDS, Malaria and Tuberculosis (COM(2004) 726 final)

- Council Conclusions on a Coherent European Policy Framework for External Action to Confront HIV/AIDS, Malaria and Tuberculosis, 23 November 2004

- A European Programme for Action to Confront HIV/AIDS, Malaria and Tuberculosis through External Action (COM(2005) 179 final)

- Council Conclusions on a European Programme for Action to Confront HIV/AIDS, Malaria and Tuberculosis through External Action, 24 May 2005

- Communication from the Commission to the Council and the European Parliament on combating HIV/AIDS within the European Union and the neighbouring countries 2006-2009. COM (2005) 654 final, 15 December 2005.

Sexual and Reproductive Health and Rights (SRHR)

- Regulation (EC) No 1567/2003 of the European Parliament and of the Council on aid for policies and actions on reproductive and sexual health and rights in developing countries

- Council conclusions on "Cairo ICPD +10", 24/11/04

Education

- Education and training in the context of poverty reduction in developing countries (COM(2002) 116 of 6.3.2002). This document paved the way for the adoption of a Council Resolution on “Education and poverty” on 30 May 2002 and of a European Parliament Resolution on “Education and training in the context of poverty reduction in developing countries” on 15 May 2003

Culture :

Convention on the protection and promotion of the diversity of cultural expressions. UNESCO, Paris, 20 October 2005. http://portal.unesco.org/culture/en/ev.php-URL_ID=11281&URL_DO=DO_TOPIC&URL_SECTION=201.html

Social protection, social dialogue, employment, rights at work, children’s rights, social dimension of globalisation, decent work for all

- The Social Dimension of Globalisation – the EU’s policy contribution on extending the benefits to all (COM(2004) 383 final)

- The Social Agenda (COM(2005) 33 final)

- Promoting core labour standards and improving social governance in the context of globalisation (COM(2001) 416 final, 18 July 2001)

- December 2004 and June 2005 European Council conclusions on the social dimension of globalisation

- Council Conclusions of 21 July 2003, 5 March 2005 and 24 May 2005

- EP Report on promoting core labour standards, July 2003 (M.H. Gillig)

- EP Report A6-0308/2005 on the Social Dimension of Globalisation, 14 November 2005 (M. Brejc)

Gender equality

- Regulation (EC) No 806/2004 of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on promoting gender equality in development cooperation

- Programme of Action for the mainstreaming of gender equality in Community Development Cooperation (COM(2001) 295 final)

- Council Conclusions C/10/403 of 8 November 2001

- Report on equality between women and men 2004 and 2005 (COM(2004) 115 and COM(2005) 44

- Council Conclusions on the "Review of the implementation by the Member States and the EU institutions of the Beijing Platform for Action", 2/3 June 2005

- EP resolution on the follow-up to the Fourth World Conference on Women (Beijing + 10), 10/03/2005 - EP05-027

- EP Report A-5-0066/2002 (Maria Martens/Luisa Morgantini)

- http://europa.eu.int/comm/employment_social/gender_equality/gender_mainstreaming/global/global_en.html

Main international and EU policy frameworks concerning children

- The Convention on the Rights of the Child (CRC)[xii]

- International Conference on Population and Development ( ICPD ) and its Programme of Action, especially on adolescent sexual and reproductive health and rights (Chapter VII)

- ILO Conventions 182 and 138 on the elimination of the worst forms of child labour and the minimum age for admission to employment[xiii]

- UN Protocol to Prevent, Suppress and Punish Trafficking in Persons, Especially Women and Children[xiv]

UN General Assembly Special Session (UNGASS) on Children’s Rights of May 2002[xv]

Main International and EU policy frameworks concerning Indigenous Peoples

The ILO convention no. 169 on the rights of indigenous and tribal peoples in independent countries.

The UN Convention on the Elimination of Racial Discrimination.

The UN Draft declaration on the Rights of Indigenous Peoples (1994/45)(E.CN.4.SUB.2.RES.1994)

European Commission Working Document of 11 May 1998 on support for indigenous peoples in development cooperation of the Community and Member States.

Council Resolution of 30th November 1998 on Indigenous Peoples within the Frame work of Development Cooperation of the Community and Member States.

Council Conclusion of 18th November 2002 on Indigenous issues.

The Convention on biological diversity (art. 8J)

Agenda 21 (article 24)

World Bank Operational Policies on Indigenous Peoples (O.P 4.10 May 10, 2005)

World Bank Bank Procedures on Indigenous Peoples (BP 4.10 May 10, 2005

ANNEX 2

Lessons learnt and past experience

Overall, while recognising the added value of thematic programmes, the new architecture of the instruments for external action provides an opportunity to rethink the scope and content of thematic programmes, including their budget appropriations, and to extend the concept of simplification to them by consolidating and rationalising them with a view to improving their effectiveness and efficiency. The scope and rationale for the programme envisaged and the management procedures for programming, budgeting and adopting them take into account the lessons learnt from evaluations. The Commission has evaluated most of the thematic regulations under the current Financial Perspectives. Moreover, a significant number of country strategy evaluations have been undertaken in recent years, which throw light upon the link between country programmes and thematic programmes. Certain general findings and lessons drawn from these studies need to be taken into account in the concept and definition of the future thematic programme, particularly where it is implemented at country level. On the one hand, the evaluations show that generally thematic programmes have had a positive impact.

Thematic programmes have proven useful for implementing Community action in cases where the government of the partner country blocks action under the geographical programmes, which is particularly the case in sensitive areas such as human rights, democracy or support to civil society.

They are a useful, if not the only, tool to create or contribute to international initiatives and partnerships, to pursue global advocacy and to buttress a leadership role for the EU on key issues on the international agenda.

They have been found useful to initiate actions, often with innovative approaches, with pre-selected partners.

Action is often more easily accepted by partner countries when funding is “additional”.

Thematic programmes have proven useful to intervene in fragile states and difficult partnerships, particularly in supporting programmes implemented by non-state entities.

On the other hand, the thematic programmes and budget lines have demonstrated certain weaknesses. They are currently extremely numerous and fragmented. The narrowly defined thematic focus, once determined by a legislative act, limits the flexibility to adapt to new needs. Parallel implementation of numerous thematic programmes and the country programme poses managerial challenges and leads to loss of efficiency[xvi]. By nature, action in non-Community countries funded under thematic programmes creates problems of coherence with country and regional strategies[xvii]. Thematic action needs to be consistent with the country analysis and should respond or relate to country strategies[xviii]. Consequently, it should also be part of the complementarity assessment made in the context of country strategies. The substance of thematic programmes should be integrated into the policy dialogue with partner governments[xix].

The EC’s priorities for action on HIV, malaria and tuberculosis take into account those which apply internationally. More specifically, the new European policy framework to confront the three diseases was based on two progress reports on the previous Programme for Action, finalised in 2003 and 2004 respectively. The 2004 progress report and the evidence gathered from stakeholders to prepare it illustrate that EC action led to a reduction of up to 98% in the price of some key pharmaceutical products in developing countries and that policy coherence has been increased through common action on research and development[xx] and trade regulations which contributed to making medicines available and affordable[xxi]. Synergy and policy coherence at EC level have been enhanced, in particular, by agreed, concrete and concerted action on capacity building and clinical research capacity and by access to medical care coverage for populations during clinical trials and the financial support currently provided to EDCTP clinical trial sites and the populations concerned by these trials from the research budget and the poverty diseases budget line (21.020702). The active role played by the EC in terms of providing leadership, coordinating positions and mobilising resources among the EU Member States and other donors is a key achievement, including a strong European voice in the Global Fund to Fight HIV/AIDS, TB and malaria and in international forums on key issues such as trade-related aspects of intellectual property rights and sexual and reproductive health and rights. The report has shown that the main outstanding challenges include how to increase the prioritisation of, and resources to, health and social services in non-EU countries; how to boost ailing health infrastructure and overburdened human capacities (especially in the context of the current brain drain); how to support regulatory capacity in developing countries; how to make key pharmaceutical products more affordable and improve access to pharmaceutical products in general; how to develop new tools to confront the three diseases; and how to continue coordination with partners in developing countries, civil society and the private sector. New challenges include how to maintain coherence and harmony in an increasingly complex and divergent global institutional set-up[xxii] and how to respond to the evolving epidemiology, geography and demography of the diseases in the context of an enlarged EU.

An independent external evaluation of all the EC’s external cooperation in population- and development-oriented programmes was recently completed[xxiii]. It concluded that the EC’s overall approach to population is consistent with the International Conference on Population and Development (ICPD, Cairo, 1994) and the activities of other donors and that EC support has made a substantial contribution to achievement of the ICPD goals relating to reproductive health and family planning[xxiv], with “a strong emphasis on providing tangible benefits to the poor”. The recommendations called for broadening the population beyond sexual and reproductive health and for steps to be taken to ensure that gains made from budget-line projects are not lost in sector-wide approaches.

On education , annual and mid-term reviews of the 9th EDF have repeatedly indicated problems with data integrity and the statistical and monitoring capacities of partner countries. Availability, timeliness and reliability of data vary considerably due to weak retrieval methods and poor understanding of the basic concepts of indicators, target-setting and performance monitoring. Furthermore, indicators to measure quality of education and learning achievement remain particularly scanty. The two major evaluation studies in which the EC has been involved[xxv] both underline the difficulty of achieving gender parity in school education, on the one hand, and of reaching out-of-school children, i.e. vulnerable and marginalised groups, on the other. These tend to receive less attention in programme planning and implementation. The studies recommend specific measures combined with the development of comprehensive and practical strategies to target the special groups and girls, pointing out that specific indicators to monitor the impact on such groups need to be included in education programmes. The two studies also refer to the bottlenecks in providing primary school leavers with study opportunities in post-primary (secondary and technical) education. Primary school achievement is seen as failing to equip children for the world of work. As regards tertiary education, the EC has almost twenty years of experience in promoting cooperation between higher education institutions in the EU in order to contribute to improving the quality of education and bringing a European dimension to education. This model - inter-university cooperation through curriculum projects, joint courses, networking and, particularly, student and staff mobility - has proved very successful even beyond the EU[xxvi]. It has contributed to enriching individual students' learning, exchanging experience, creating new academic approaches, sharing European values, etc. ‘Bottom up’ activities are complementary and useful if coupled with in depth Higher Education sector system upgrading and equity as addressed by several EC bilateral programmes (the latter being essential to avoid ‘brain drain’). The capitalisation and dissemination of good practices coupling both bottom up and systemic upgrading points to a way forward in improving Higher Education systems.

One of the lessons learnt in the education Fast Track Initiative is that mobilisation of funding at country level, which is the main vehicle for the FTI, can take a long time due to few donors being present at country level or to slow donor procedures and financing cycles. One answer to make aid more effective and speed up disbursement was the establishment of a global level fund (the FTI Catalytic Fund) which can disburse quickly in response to partner countries' sector plans.

Culture has featured very little in development work until now, but there is growing recognition that cultural and inter-cultural factors influence development considerably and need to be addressed. While putting emphasis on the need to foster dialogue between cultures and peoples, recent international debates led to the recognition of the need to address the issue of cultural diversity throughout the world but in particular in developing countries, notably through international cooperation, both as a political imperative - as cultural diversity is a common good of the humankind - and a factor of development, growth and stability. This consensus was concretised in particular through the recent adoption of the Convention on the protection and promotion of the diversity of cultural expressions in UNESCO last October.

Furthermore, the cultural sector, and notably cultural industries, can play an important part in the development of countries, in terms of employment and growth, as it is largely based on intangible assets (i.e. intellectual property rights), whose value and tradability spread over a large period of time. As the UNDP Human Development Report 2004 highlights it, there is a “ vast potential of building a more peaceful, prosperous world by bringing issues of culture to the mainstream of development thinking and practice ”.

Gender equality and women's empowerment is key for the achievement of development and peace. Both the 2005 UN Summit and the 49th Session of the UN Commission on the Status of Women, celebrating the 10th anniversary of the Beijing Platform for Action (BPfA) reconfirmed the complementarity and inter-dependence between the full and effective implementation of the BPfA and the achievement of all internationally agreed development goals. The lessons learnt, experience and stakeholder contributions reconfirm the importance and the effectiveness of implementing a dual approach of gender mainstreaming and specific measures to promote equality between women and men. Gender mainstreaming should be reinforced in all actions and policies. However, gender mainstreaming alone is not enough and has to be complemented with specific actions.

Lessons learnt concerning children also point to the need to devise strategic action which goes beyond mainstreaming. Some stakeholders underline the need for a strategic focus on children. Up until now the EC’s thematic action for children (besides basic education and support to immunisation) has focused on child labour (ILO partnership) and trafficking, taking into account available resources. However, the specific approach concerning children must also be seen in the broader context of the inter-generational and life-cycle approach. Child poverty and lack of opportunities for youth are also related to poverty and lack of opportunities for the family, the group and the community at large. Child labour should also be seen in the wider context of application of the core labour standards and the lack of decent work opportunities for youth and parents. Over 80% of the population in developing countries have no social protection cover and over 90% of the job entrants in, for instance, sub-Saharan Africa are employed in the informal sector.

Employment and social cohesion issues are getting increasing attention in the international debate. The 2005 UN Summit has highlighted that full and productive employment and decent work for all is a central objective for efforts to achieve the MDG. The EU is playing a key role on strengthening the social dimension of globalisation including global trade effects, in the follow up to the Copenhagen Summit on Social Development and on the promotion of decent work. Recent experience also shows growing interest outside the EU in the EU’s economic and social approach. The ILO global employment agenda, for instance, is influenced by the approaches and working methods used in the European Employment Strategy. The EU approach on social cohesion has been catching the attention of several regions and at global level, including in the follow-up to the World Summit for Social Development (Copenhagen +10) and the UN ECOSOC. The relevance of the EU’s experience to promoting social development across the world is acknowledged both inside and outside the EU[xxvii]. The EC is also taking part in the ongoing UN debate on a Convention on the Protection and Promotion of the Rights and Dignity of Persons with Disabilities, taking into account the EC Directives on the prohibition of discrimination in employment[xxviii].

The EC has made a significant contribution to the work of the World Commission on the Social Dimension of Globalisation in different ways, such as by organising and funding a high-level event bringing together the European Commission, EU stakeholders and the World Commission and by contributing to the follow-up to the 2004 report by the World Commission[xxix]. Promotion of decent work is part of the overall cooperation agreement signed between the European Commission and the ILO on 14 May 2001[xxx]. In this context various global and multi-country initiatives on promoting decent work have been supported and co-funded by the Commission, such as measures on socially responsible restructuring, CSR, indigenous people, dissemination of information on freedom of association and collective bargaining and on health and safety at work, pilot projects on decent work indicators and the impact of trade liberalisation and the preparation and finalisation of the consolidated maritime labour convention. In July 2004 the Commission and the ILO also formed a partnership in the field of development that is implemented under the overall cooperation agreement of 2001. The Commission and the ILO are cooperating on application of core labour standards in relation to the EU Generalised System of Preferences, taking into account the specific mandate of the ILO.

ANNEX 3

Guiding principles for thematic action

Thematic action within this programme is based on the following guiding principles for implementation in order to ensure consistency with the policy framework for external action and development. These principles will be further developed in a thematic strategy paper:

5. Action will support joint work with Member States and other financing mechanisms, including global and trust funds or facilities aimed at fostering and monitoring performance related to MDG and other relevant international commitments, targeted measures or specific calls for proposals and other means in compliance with the Financial Regulation.

6. Action should aim at knowledge generation, innovation, transnational learning and capacity building through pilot projects, studies, conferences, networks, exchanges of experience and good practice to the extent that such measures cannot be implemented through country programmes.

7. Cross-cutting issues, in particular concerning gender equality, children and youth, will be addressed in all action and also be addressed specifically as themes in their own right.

8. Action should, as far as possible, take account of imbalances and needs of disadvantaged groups, including ethnic minorities and indigenous people and people with disabilities, in accordance with the differing needs between more dynamic and evolving countries, regions within countries (e.g. in middle income countries) and least developed countries.

9. Performance criteria and benchmarks will be developed for grant recipients. All data and information used for or gathered through this programme should be broken down, whenever possible, by gender, age and income.

10. Cross-regional dialogue with stakeholders should be strengthened and effective partnerships should be maintained and developed with civil society, social partners, key organisations and global initiatives and funding mechanisms.

11. ANNEX 4

Matrix of possible forms of action

The table below summarises the themes and linkages addressed by the thematic programme on Investing in people by juxtaposing the priority themes with the key dimensions of added value (international commitments, global voice, subsidiary country action) and selected cross-cutting dimensions.It is meant to show some key linkages as examples. Abbreviations are explained in annex 5.

International obligations | Global voice | Subsidiary action | Gender equality | Children/youth | Culture |

Health and well-being | ICPD, MDGs 4, 5 and 6 UNGASS 2001 on HIV/AIDS EU policy framework for confronting HIV/AIDS, malaria, TB through external action | SRHR, poverty diseases, human resources | Human resources, health information and monitoring, health financing, RH commodities supply | SRHR, poverty diseases, data broken down by gender | SRHR, vaccination, disease prevention, education, data broken down by age | Stigma, discrimination |

Knowledge and skills | MDGs 2 and 3 EFA FTI | EFA framework | FTI, best practice and local success stories, transnational learning, marginalised children, post-primary bottleneck, tertiary education, statistics | Equal opportunities, data broken down by gender, safe schools | Basic education | Tolerance, values, rights Child labour rescue strategies |

Employment and social cohesion | ILO Conventions and action plans adopted by the International Labour Conference World Summit for Social Development September 2005 UN Summit MDG 8 on employment and decent work for youth, MDGs 1 and 6 | Social dimension of globalisation, decent work agenda | Innovative initiatives, exchange and dissemination of good practices, identification of success stories, workshops, analysis and indicators, assessment of global trade impact on social and labour conditions, cooperation with ILO | Equal economic opportunities, social protection | Social protection, vocational training, youth employment network | Education, rights, values, children’s rights |

Gender equality | MDGs 3 and 5 Beijing PFA ILO Conventions | Beijing PFA | Data broken down by gender, women’s networks, participation | Equal access to health, education, social protection, etc. FGM, trafficking, violence | Education, values, rights, governance structures, FGM |

Children | MDGs 2 and 4, UN Convention on the Rights of the Child, ILO conventions on child labour | Children’s rights and participation, SRHR | Data broken down by age, participation, mapping, trafficking, child labour, sexual violence, SRHR | Data broken down by gender, equal access, FGM, forced marriage | Place of children in society |

Culture | UNESCO Conventions on cultural heritage/diversity | Inter-cultural dialogue | Research, workshops, twinning, voluntary youth service | Status of women | Status of children, youth volunteers |

ANNEX 5

List of abbreviations

AIDS: Acquired Immunodeficiency Syndrome

AMANET: African Malaria Network Trust

CRC: Convention on the Rights of the Child

CSP: Country Strategy Paper

CSR: Corporate Social Responsibility

EFA: Education For All

EFA-FTI: Education For All Fast Track Initiative

GAVI: Global Alliance for Vaccines and Immunisation

HDIC: Health and Development Innovative Consortium

HIV: Human Immunodeficiency Virus

IAVI: International Aids Vaccine Initiative

ICPD: International Conference on Population and Development (Cairo, 1994)

ICT: Information and Communication Technology

ILO: International Labour Organisation

IPPF: International Planned Parenthood Federation

MDG: Millennium Development Goals

PRSP: Poverty Reduction Strategy Paper

SRHR: Sexual and Reproductive Health and Rights

TB: Tuberculosis

UN: United Nations

UNFPA: United Nations Population Fund

VET: Vocational Education and Training

WB: World Bank

WHO: World Health Organisation

WTO: World Trade Organisation

[i] For the precise wording applicable to this and other thematic programmes see the Communication from the Commission to the Council and the European Parliament “External Actions through Thematic Programmes under the Future Financial Perspectives 2007–2013” [COM(2005) 324 final of 3 August 2005].

[ii] In its broad sense, human and social development is a generic concept relevant to all countries and groups. See also the World Summit for Social Development and the UN ECOSOC:

http://www.un.org/esa/socdev/wssd/agreements/index.html,

http://www.un.org/esa/socdev/csd/index.html.

[iii] Joint Statement by the Council and the Representatives of the Governments of the Member States meeting within the Council, the European Parliament and the Commission on European Union Development Policy: “The European Consensus”, 22 November 2005.

[iv] See Annex 2 for further details on the lessons learnt. Cf. also: Thematic Evaluation of Population- and Development-oriented Programmes in EC External Cooperation - 03/2004; Joint Evaluation of External Support to Basic Education in Developing Countries - 09/2003; Evaluation of the integration of gender in EC development cooperation with third countries - 03/2003; Evaluation of the EC cooperation with ACP/ALA/MED countries in the health sector - 07/2002; Evaluation of EC Support to the Education Sector in ACP countries - 05/2002.

[v] Besides regular consultations in the various policy areas, a meeting with stakeholders and a written consultation were held in July and August 2005, including NGOs, EU Member States, the UN and other international organisations.

[vi] Regulation (EC) 1568/2003 of the European Parliament and of the Council on aid to fight poverty diseases (HIV/AIDS, tuberculosis and malaria) in developing countries (351 MEUR were spent on this budget line between 2003-2006). Regulation (EC) N 1567/2003 of the European Parliament and of the Council on aid for policies and actions on reproductive and sexual health and rights in developing countries (73.95 MEUR were spent on this budget line between 2003-2006). Regulation (EC) No 806/2004 of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on promoting gender equality in development cooperation. (9 MEUR were spent on this budget line between 2003 and 2006).

[vii] See Communication from the Commission to the Council and the European Parliament “External Actions through Thematic Programmes under the Future Financial Perspectives 2007–2013” [COM(2005) 324 final of 3 August 2005].

[viii] Mainly the EC Communication “Education and training in the context of poverty reduction in developing countries”; the Communication on "Health and Poverty"; the Programme for action to confront HIV/AIDS, malaria and tuberculosis through external action; the Communication on the social dimension of globalisation – the EU’s policy contribution on extending benefits to all; and the European social agenda. See Annex 1 for the full list.

[ix] European social agenda 2005-2010, COM(2005) 33 final; Communication of 18 July 2001 on promoting core labour standards and improving social governance in the context of globalisation, COM(2001) 416 final; Communication of 18 May 2004 on the social dimension of globalisation, COM(2004) 383 final; Communication of 15 June 2005 on the EU contribution for the September 2005 UN Summit; renewed overall cooperation agreement between the European Commission and the ILO of 14 May 2001; cooperation between the EU and Latin America on social cohesion and agreements with an increasing number of countries, including cooperation on employment and social policy.

[x] European Consensus, chapter 4.4, op.cit. Gender equality from a human rights angle will be a focus of the thematic programme on human rights proposed by the Commission.

[xi] Cf. programming principles in annex 3.

[xii] The full text of the CRC and its Optional Protocols is available at: http://www.unicef.org/crc/crc.htm.

[xiii] Available at: http://www.ilo.org/public/english/standards/norm/whatare/fundam/childpri.htm.

[xiv] Available at: http://www.unodc.org/unodc/en/trafficking_protocol.html.

[xv] Available at: http://www.unicef.org/specialsession/wffc/index.html.

[xvi] Example: “About fifty budget lines, of which around thirty that function and are regulated differently, were mobilised to finance almost 400 identified projects”. Evaluation of the EC Country Strategy for Honduras, February 2004.

[xvii] Breakdown of the legal bases: excluding the European initiative for democracy and human rights, these various thematic regulations concern crisis situations (refugees and humanitarian aid) or post-crisis situations (rehabilitation) in which action in favour of human rights makes up one component of the aid. However, although this falls exactly within the objective of mainstreaming, it is particularly difficult under these circumstances precisely to identify which projects – and which budgets – are implemented in favour of human rights.

[xviii] Example: “Secure further coherence between all the EC instruments and budget lines deployed in Bangladesh. …develop procedures to ensure that…deployment of the budget lines concerned is coherent with the Country Strategy, and pursues country specific objectives.” Recommendation 5 of the Evaluation of the EC Country Strategy for Bangladesh, November 2003.

[xix] Cf. Communication from the Commission to the Council and the European Parliament “External Actions through Thematic Programmes under the Future Financial Perspectives 2007–2013” [COM(2005) 324 final of 3 August 2005].

[xx] E.g. establishment of the European and Developing Countries Clinical Trials Partnership, which focuses on clinical trials for the development of new action against the three diseases.

[xxi] Council Regulation 953/2003 to avoid trade diversion into the European Union of certain key medicines.

[xxii] Cf. Key evidence from major studies of selected Global Health Partnerships - A background paper for a meeting of the High-Level Forum on the Health MDGs’ Working Group on Global Health Initiatives and Partnerships, 25-26 April 2005. Author: Karen Caines ; Best Practice Principles for Global Health Partnership Activities at Country Level. Report of the Working Group on Global Health Partnerships, High-Level Forum on the Health MDGs, 25-26 April 2005; L. Delcour and C. Vellutini: Study on the Added Value of Global Partnerships and Global Funds to Development Cooperation , April 2005. Cf. also the GFATM evaluation library: http://www.theglobalfund.org/en/links_resources/library/position_papers/.

[xxiii] Thematic evaluation of population- and development-oriented programmes in EC external cooperation. PARTICIP, CIDEAL, ECDPM, IDC, SEPIA. March 2004.

[xxiv] ICPD Programme of Action, chapter 7.

[xxv] Evaluation of EC support to the education sector in ACP countries (2002).

Joint evaluation of external support to basic education in developing countries (2003).

[xxvi] Examples include the Asia-link programme, TEMPUS programme, ERASMUS mundus windows for several developing countries and experience from specific bilateral higher education projects in different countries.

[xxvii] http://europa.eu.int/comm/employment_social/international_cooperation/seminar13jan05_en.htm.

[xxviii] http://europa.eu.int/comm/employment_social/international_cooperation/un_disability_en.htm.

[xxix] http://www.ilo.org/public/english/wcsdg/consulta/brussels/index.htm.

[xxx] http://europa.eu.int/comm/employment_social/international_cooperation/ilo_front_en.htm.