Peamised kanaliha ostjad ELis on Madalmaad, Ühendkuningriik, Saksamaa ja Prantsusmaa. Nende nelja riigi arvel on ka 62 % kogu kanaliha impordist ELi, peamiselt külmutatud naturaalne rinnaliha Brasiiliast või külmutatud keedetud rinnaliha Taist.

Varem olid tõuaretuse ja selektsiooniprogrammide ainsaks kriteeriumiks tootmisomadused. Kuna kanaliha tootmissektori majandust mõjutab kõige rohkem sööda hind, on peamiseks valikukriteeriumiks saanud söödaväärindus. Viimastel aastatel on see siiski muutunud ja järjest rohkem pannakse rõhku muudele kui tootmisega seotud näitajatele, nagu luu kvaliteet, südame-veresoonkonna võimekus ja vastupidavus astsiidile (vt IV lisa).

Kui valikukriteeriumiks on ühel ajal mitu tunnust, on selektsiooniefekt ühe tunnuse kohta väiksem kui see oleks olnud juhul, kui oleks valitud ühe tunnuse järgi, ning seepärast vähendab see valikusurvet. Kui selektsiooniprogramm A hõlmab näiteks kasvumäära ja vastupanuvõimet haigustele ning selektsiooniprogramm B hõlmab üksnes kasvumäära, on kasvumäära selektsiooniefekt programmis A aeglasem kui programmis B.

Üsna raske on saada andmeid valitud tunnuse päritavuse kohta, kuna ühelt poolt on usaldusväärsete andmete saamiseks vaja mitusada lindu ning teisest küljest on vajalik aeg geneetilise muutuse ilmnemiseks tootmiskarjas alati vähemalt 4 aastat (vt III lisa).

Viiakse läbi aretuskavasid, et mitmekordistamise püramiidi raames varustada tootmiskarju ööpäevaste broileritibudega (vt punkt 2.2). Aretuspüramiid hõlbustab ristamist geneetiliselt erinevate liinide vahel, et valida geneetilises kavas kindlaksmääratud tunnuseid. Selektsiooniefekt ühes põlvkonnas oleneb tunnuse päritavusest ja kasutatud valikusurvest (st selliste määratud tunnusega lindude osakaal, keda kasutati järgmise põlvkonna vanematena). Lisaks ei taga puhtatõulistes karjades geneetilise valiku teel saavutatud edu samasuguseid muutusi ärilisel eesmärgil kasvatatavate broilerite puhul, kuna ärilisel eesmärgil kasvatatavate broilerite elukeskkond ei ole samasugune kui aretuskarjade oma.

Enamik broilerite heaolu probleemidest on tingitud mitmest tegurist, nagu keskkonnategurid, halduslikud tegurid ja geneetilised tegurid. Siiski on teaduslikes arvamustes tunnistatud, et mõned heaolu probleemid on peamiselt seotud geneetiliste teguritega, ning teised on seotud keskkonna- / halduslike teguritega, nagu asustustihedus, allapanu kvaliteet, valgustingimused ja elutu keskkond.

Broilerite geneetiline valik on viimase 50 aasta jooksul märkimisväärselt muutunud. Eelkõige on oluliselt kasvanud ärilisel eesmärgil kasvatatavate broilerite kasvutempo; standardbroilerid jõuavad nüüd 1,5 kg kehakaaluni vähem kui 30 päevaga, samas kui 1950tel kulus selleks 120 päeva. Algselt oli geneetiline valik suunatud broilerite kiiremale kasvule ja nende liha saagikusele. Kuid ühekülgse tootmise valiku soovimatute tagajärgede vältimiseks on viimastel aastatel hakatud broilereid valima ka teatud haigustele vastuvõtlikkuse ja heaolu näitajate alusel.

Aeglase kasvuga broilerite (70–81 päeva) vastu tuntakse ELi riikides viimaste aastate jooksul üha suuremat huvi. Neid broilereid kasutatakse vabapidamise ning mahepõllundusliku tootmise puhul väikese asustustihedusega ja alalise juurdepääsuga välisaladel. Siiski arvavad tööstusharu eksperdid, et aeglaselt kasvavad kanad jäävad nišituruks. Lisaks on tavapäraste broilerite ja mahepõllunduslike broilerite vahel veel ka sertifitseeritud broileritootmine, mis hõlmab aeglaselt kasvavaid broilereid, keda peetakse kinnistes ruumides kuni 56 päeva vanuseni. Alternatiivsete broilerite (aeglaselt kasvavad ja sertifitseeritud broilerid) arvu kohta puuduvad ELis täpsed andmed. Tööstusharu ekspertide hinnangul hõlmab see turuosa 5–10 % kogu broileritoodangust.

Sel eesmärgil kasutab ELi kanalihasektor kiirekasvulisi broilereid. Need broilerid jõuavad sihipärase eluskaaluni 2–2,5 kg umbes 35–45 päevaga. Siiski on olemas erinevused sõltuvalt riigist, piirkonnast või turusegmendist, kuhu tarnitakse. Euroopas on üldine suundumus pidada kiireks kasvuks väljavalitud broilereid suletud ja kontrollitud pidamistingimustes allapanul ning automatiseeritud sööda ja vee etteandmisega.

Enamik geneetilisest valikust on suunatud rahuldama nõudlust kiirekasvuliste lindude järgi, mis on peamine tootmissüsteem ELis.

Broilerite tootmine on neljaastmelise ristamise tulemus (vt III lisa). Selle püramiidse tootmisprotsessi lähtepunktiks on mitme puhta liini (nimetatakse ka aretusliiniks) geneetiline valimine aretusettevõtja poolt. Tõupuhastest liinidest valitud linnud ristatakse omavahel ning neid hoitakse bioturvalisuse kõrgel tasemel haigusvabas keskkonnas. Samuti hajutatakse nad geograafiliselt, et hoida ära nakkust, mis võiks põhjustada tõsist majanduslikku ja geneetilist kahju.

3.2. Mõju loomade heaolule

Viimastel kümnenditel on geneetilise valiku teel muudetud laialdaselt broilerite metaboolseid ja käitumuslikke omadusi, mis on põhjustanud mitmeid heaolu probleeme, mida kirjeldatakse allpool:

Koivad ja liikumisvõime

Liikumissüsteemi mõjutavad koibade probleemid, nagu luu deformeerumine või vigastused, on peamine broilerite heaolu halvendav tegur ning need probleemid võivad olla geneetilise päritoluga. Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) märkis, et umbes 30 % intensiivkasvatusest pärit broileritel on koibadega seotud kõrvalekaldeid. Sellised biomehaanilised puudused tulenevad tõenäoliselt morfoloogilistest muutustest, nagu kiire rinnalihase kasv, mis toob keha raskuskeskme ettepoole, ning suhteliselt lühikesed koivad võrreldes linnu kehakaaluga.

Kõnealuses teaduslikus arvamuses tunnistati, et valitud kiirekasvulise liini lindude luud on poorsemad ja neis on vähem mineraale kui aeglasemalt kasvava kontroll-liini lindudel. Lisaks näitasid uuringud, et kuni 56päevaseks kasvatatud aeglaselt kasvavad broilerid suudavad käia märkimisväärselt paremini kui need, keda kasvatatakse kuni 42päevaseks.

Ränkade kõnnaku kõrvalekalletega lindudel on raskusi ringi liikuda ja tõenäoliselt muudavad nad oma söömisharjumusi, st nad veedavad rohkem aega lamades, kuna liikumine on valulik, ja seetõttu kannatavad rohkem kontaktdermatiidi käes (vt allpool).

Astsiit ja äkksurma sündroom (SDS)

Astsiit on vedeliku kogunemine kõhuõõnde ning see on südame dilatatsiooni ja hüpertroofia põhjustatud ainevahetushäire tagajärg, mis võib kaasa tuua südame seiskumise ja muutused maksa talitluses. SDS on kõige sagedasem broilerite surma põhjus, mis esineb peamiselt kiirekasvuliste isaslindude seas. Üldiselt eeldatakse, et mõlema probleemi peamine põhjus on ebapiisav hapnikuga varustatus või on hapniku nõudlus liiga suur. Täiendavad tegurid, nagu toit, õhu kvaliteet või valgustingimused võivad samuti avaldada mõju astsiidi tekkele või äkksurma sündroomile.

Mitmed uuringud, millele EFSA osutas, näitasid, et vastuvõtlikkus astsiidile on päritav. Geneetilise valiku teel saavutatud kiire kasv suurendab nende kahe haiguse riski, kuna lindude hapnikutarve suureneb ja see koormab kardiopulmonaalset süsteemi. Mitmetes uuringutes jõuti järeldusele, et astsiidist põhjustatud suremus on kiirekasvuliste broilerite seas (tapetakse 42päevaselt) suurem kui aeglase kasvuga broilerite seas (tapetakse 56päevaselt).

Kontaktdermatiit

Nahahaigused, nagu kontaktdermatiit (rinna, põlveõnnalde ja koibade hõõrdumine võib muutuda haavanditeks ja põletikuliseks) on peamiselt seotud lindude pidamistingimustega, kuna hoidumine märjast allapanust koos toidu koostisega (vähemal määral) tunduvad olevat peamised tegurid, et vältida nahahaiguste tekkimist. Mitmed uuringud on näidanud, et kontaktdermatiit on mõõdukal määral päritav ning seega saaks geneetilise valikuga seda olulist loomade heaolu probleemi vähendada.

3.3. Loomade heaolu ja geneetilise valiku eesmärgid

Geneetilisest seisukohast on valiku soovitav tulemus selline lind, kelles on tulemuslikult ühendatud toodangu, paljunemise, tervise ja heaoluga seotud omadused. Kui loomade aretuskavades kasutataks valikukriteeriumina toodangu ja heaoluga seotud omaduste geneetilise korrelatsiooni hindamist, aitaks see ette näha, kuidas otsene valik muid omadusi mõjutaks.

Korrelatsioon ühest küljest mõne tervise ja heaoluga seotud omaduse ja teisest küljest tootmisega seotud omaduste vahel võib olla tugev või nõrk. Kui kahe omaduse vaheline korrelatsioon on tugev, tähendab see seda, et geneetilist valikut ei saa teha kummagi omaduse suhtes eraldi. Kui tootmisega seotud omadustel on väga nõrk korrelatsioon tervise ja heaoluga seotud omadustega, siis tähendab see seda, et kompromissina muude omaduste (nt astsiit) ees edendatakse tootmisega seotud omadusi (nt kasvumäär). See on väljakutse, millega saab tegelda tasakaalustatud aretuskavas, kasutades asjakohaseid valikuindekseid.

Ideaaljuhul peaksid aretuskavad ühendama omadused sellisesse valikuindeksisse, milles võetakse arvesse erinevate omaduste mõju lindudele.

Seoses eespool kirjeldatud peamiste mõjudega heaolule on EFSA poolt tsiteeritud teaduslikud uuringud näidanud järgmist.

Geneetiline korrelatsioon selliste omaduste vahel nagu konkreetsed luustikuprobleemid ja kasv peaks võimaldama koibade tervise geneetilist parandamist koos jätkuva, kuigi tagasihoidlikuma kasvumäära paranemisega.

On võimalik aretada astsiidile resistentne liin, kuna on selgunud, et ainult üksikud geenid tekitavad vastuvõtlikkust astsiidile ning need on suurel määral päritavad. Äkksurma sündroomil on seos astsiidiga.

Kontaktdermatiidi (jalapadjandi ja põlveõndla põletuslaigud) ja kehakaalu vahel on nõrgem korrelatsioon, mis osutab sellele, et peaks olema võimalik teha valik jalapadjandi dermatiidi vastu, ilma et see mõjuks kahjulikult kehakaalule.

Selle taustal võib öelda, et juba praegu võib leida lahendusi, kuidas heaoluga seotud küsimusi praemini aretuskavadesse integreerida. Näiteks on hiljutised tootmiskarjade uuringud näidanud, et viimase kümne aasta jooksul on koibade probleemid ja astsiidi juhtumid vähenenud. Tööstusharu andmete kohaselt tulenevad sellised tulemused asjaolust, et valikusse on integreeritud tervise ja heaoluga seotud omadused.