ET Euroopa Liidu Teataja C 128/41

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Uuendatud Lissaboni strateegia väline mõõde”

(omaalgatuslik arvamus)

(2010/C 128/08)

Pearaportöör: Luca JAHIER

26. veebruaril 2009 otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse järgmises küsimuses:

„Uuendatud Lissaboni strateegia väline mõõde”.

Komitee juhatus tegi käesoleva arvamuse ettevalmistamise ülesandeks majandus- ja rahaliidu ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsioonile (Lissaboni strateegia seireüksus).

Arvestades töö kiireloomulisust, määras komitee täiskogu 457. istungjärgul 4.–5. novembril 2009 pearaportööriks Luca Jahier' ja võttis vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 177, vastu hääletas 1, erapooletuks jäi 7.

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Järgmisel kümnendil seisab ees majanduskasvu ja töökohtade loomist käsitleva Lissaboni tegevuskava põhjalik läbivaatamine, mis hõlmab ka kaalutlusi selle välise mõõtme kohta.

1.2. Euroopa heaolu tuleneb eelkõige tema avatusest ülejäänud maailma suhtes. See puudutab nii majanduslikke eeliseid kui ka kultuuri- ja teadmistevahetust ning Euroopa väärtuste ülemaailmset tunnustamist. Euroopa Liit on kaupade ja teenuste olulisim eksportija ja importija, samuti on ta teisel kohal välismaiste otseinvesteeringute allika ja sihtkohana. Euroopa Liit on maailma suurim abirahade eraldaja ning euro on tähtsuselt teine valuuta maailmas. Seetõttu on Euroopa Liidu geostrateegilistes huvides edendada oma välispoliitilist tegevuskava, mis on suunatud 500 miljoni elaniku huvide edendamisele ja kaitsmisele, kuid mis samuti on kooskõlas ELi kaasvastutusega ülemaailmsete probleemide lahendamisel ning ülemaailmsele juhtimisele kehtivate kõrgete standardite väljatöötamisel.

1.3. Pürgimine auahne, tasakaalustatud ja õiglase mitmepoolse lepingu poole kaubanduse suurema liberaliseerimise valdkonnas ning turgude järkjärguline avamine reguleeritud raamistikus olid eelmise kümnendi prioriteetsed ülesanded. Eelkõige 2007. aastast pärinev algatus „Globaalne Euroopa” on tugevalt seotud uuendatud Lissaboni strateegiaga.

1.4. Uute ülemaailmsete majandusjõudude esitatud väljakutsed ning rahvusvaheline finants- ja majanduskriis toonitavad veelgi selgemalt globaliseerumise uut geopoliitilist iseloomu ning seega ka vajadust ELi uuendatud, järjekindlama ja tõhusama laiaulatusliku välisstrateegia järele. Euroopa vajab uut visiooni oma globaalsest rollist. Selline visioon peaks vastama Euroopa geostrateegilisele tegelikkusele, st ajalooline ja geograafiline roll, toorainet ja energiat puudutav varustuskindlus ning uute, kuid praegu veel ostujõuta turgude tekkimine. Teiselt poolt tuleks seejuures arvestada Euroopa suutlikkusega tegeleda selliste ülemaailmsete probleemidega nagu turvalisus, kliimamuutused, vaesus ja rahvusvaheline ränne ning aidata kaasa nende lahendamisele, arendades edasi Euroopa sotsiaalse turumajanduse eduni viinud väärtusi, mis muuseas on kogu maailmas suurt huvi äratanud.

1.5. ELi asjakohane tegevuskava peaks olema suunatud sellele, et tugevdada ja suurendada Euroopa ruumi ja rolli globaliseerumise uuel taustal:

— ELi välispoliitilise tegevuse ning teiste poliitikavaldkondade välisaspektide arendamine struktuurilisest vaatepunktist lähtudes, tugevdades seejuures nende üldist sidusust ning parandades liikmesriikide meetmete ühtsust;

— turgude tasakaalustatud avamise tagamine Doha vooru lõpuleviimise ning olulisimate partneritega peetava struktureeritud dialoogi kaudu;

— ELi kui rahvusvahelise seadusandliku võimu rolli tugevdamine ning õiguste edendamist käsitleva rahvusvahelise poliitika jätkamine;

— euro rahvusvahelise kasutamise suurendamine;

— arengut ja majanduskasvu soosiva ulatusliku ala loomine. Selle nimi võiks olla „EurAafrika: vastastikuse edu ühendus” ning see võiks hõlmata ELi laienemise kiiret lõpuleviimist, naabruspoliitikat, Vahemere Liitu ning tugevamat partnerlust Aafrika riikidega.

1.6. Kõnealune Euroopa Liidu tegevuskava võidaks nii profiilis kui ka sidususes, kui seda järkjärgult arendada laiemas välispoliitilises raamistikus, nagu on ELil plaanis.

1.7. Välispoliitilise tegevuskava optimaalse arengu huvides ning laiaulatusliku poliitilise konsensuse tagamiseks sellises väga ambitsioonikas ja optimistlikus perspektiivis tuleb ELil oluliselt laiendada sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna organisatsioonide rolli nii Euroopa ühiskonnas kui ka kolmandates riikides.

1.8. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteel on olemas kõik vahendid, et etendada üha olulisemat rolli ühiste järelevalvemehhanismide ning kodanikuühiskonna aktiivse kaasamise süsteemide tugevdamisel ja arendamisel pea kõigis maailmajagudes. Kõnealune aspekt kujutab endast Euroopa sotsiaalmudeli eripära, mida hinnatakse kogu maailmas.

2. Sissejuhatus

2.1. Euroopa on praegu oma 500 miljonit tarbijat hõlmava siseturuga maailma olulisim majandusjõud ning ainulaadne kaubandusjõud tänu eurole, mis on maailma tähtsuselt teine valuuta. ELi rahvusvahelistes suhetes kõigile kasuliku olukorra loomisel on lisaks selle kaalukusest tulenevatele ülesannetele oluline ka ELi väliste majanduslike ja geostrateegiliste huvide edendamise kindlustamine, mis on otsustava tähtsusega maailma kõige avatuma ning kõrgeimate sotsiaal- ja keskkonnanormidega mudeli edu seisukohalt.

2.2. Lissaboni strateegia eesmärkide – jätkusuutlik majanduskasv, kvaliteetsed töökohad ning säästev areng – kindlustamine muutub üha olulisemaks, seetõttu peab EL tugevdama oma välispoliitilist tegevuskava.

2.3. 2000. aasta Lissaboni tegevuskava ning selle 2005. aastal läbivaadatud versioon koondati alles 2007. aastal välise mõõtme üheks aspektiks. 2008. aasta kevadise Euroopa Ülemkogu järeldustes on kirjas et, „EL peaks seetõttu jätkama oma püüdlusi üleilmastumise kujundamiseks, tugevdades uuendatud Lissaboni strateegia välist mõõdet” (1).

2.4. Eesistujariigi järeldustes rõhutatakse ka järgnevaid prioriteetseid valdkondi:

— edendada vaba kaubandust ja avatust ning olla jätkuvalt selles valdkonnas eestvedajaks;

— parandada mitmepoolset kaubandussüsteemi, püüdes jätkuvalt jõuda Doha arengukava üle peetavas läbirääkimistevoorus ambitsioonika, tasakaalustatud ja laiaulatusliku kokkuleppeni;

— sõlmida ambitsioonikad kahepoolsed kokkulepped oluliste kaubanduspartneritega ning suurendada jõupingutusi naaber- ja kandidaatriikide integreerumiseks, arendades edasi ühist majandusruumi;

— kindlustada usaldusväärne juurdepääs energiale ja strateegilistele toormaterjalidele;

— tugevdada olemasolevaid majandussuhteid, ning ausa konkurentsi põhimõtet järgides arendada välja vastastikku kasulikud strateegilised partnerlused areneva majandusega riikidega;

— edendada regulatiivset koostööd, normide lähendamist ja eeskirjade ühtlustamist ning parandada võltsimisega võitlemiseks intellektuaalomandi õiguste kaitse jõustamise süsteemi tõhusust.

2.5. Pärast hiljutisi arutelusid ELi välispoliitilise tegevuse vahendite üle on ette nähtud järgmised meetmed (2):

— ELi välistegevust käsitlev laiemalt määratletud kontseptsioon, mille raames ühendatakse tegevus ühise välis- ja julgeolekupoliitika, kaubanduse ja koostöö valdkonnas ELi sisepoliitikat käsitlevate valdkondade välismõju tugevdamisega (3);

— uus põlvkond Euroopa koostöö- ja arenguprogramme, mis lähtuvad „Euroopa konsensusest” (4) ning 2007. aasta novembris sõlmitud ELi ja Aafrika vahelisest partnerlusest (5);

— kaubanduspoliitika uus lähenemisviis, milles rõhutatakse ka kahepoolsete ja piirkondlike läbirääkimiste olulisust.

3. Lissaboni strateegia väline mõõde on juba olemas …

3.1. Viimase aastakümne prioriteedid olid jõupingutused ambitsioonika, tasakaalustatud ja õiglase mitmepoolse lepingu nimel, mis võimaldaks kaubanduse ulatuslikumat liberaliseerimist, ning turgude järkjärguline avamine, et pakkuda Euroopa ettevõtjatele rohkem konkurentsiruumi ning luua sel moel uued võimalused majanduskasvuks ja arenguks.

3.2. Maailma Kaubandusorganisatsioonile usaldati võtmeroll kaubanduse laiendamisel reguleeritud ja mitmepoolse süsteemi raames. Doha arengukava oli komisjoni jaoks üks peamisi prioriteete.

3.3. Seoses raskustega Doha läbirääkimistel ning eelkõige suluseisuga 2006. aasta juulis otsustas EL korraldada põhjaliku läbivaatamise, mille tulemusel kiitis nõukogu 2007. aasta aprillis heaks komisjoni teatise „Globaalne Euroopa: konkurentsivõime maailmas. Panus ELi majanduskasvu ja tööhõive strateegiasse” (6).

3.4. Kavandatud strateegias, mis on ühendatud 2005. aastal uuendatud Lissaboni strateegiaga, rõhutatakse ja kinnitatakse üldeesmärki liikuda üha globaalsema ja integreerituma väliskaubanduspoliitika suunas, mille eesmärk on ligi meelitada uusi investeeringuid ja edendada partnerlusi ning samuti tagada üha avatumad turud kogu maailmas. Strateegias on lisaks mitmepoolsetele läbirääkimistele kui klassikalisele põhivahendile ette nähtud ka uue põlvkonna kahepoolsed ja piirkondlikud kokkulepped, (7) mille abil on kavas kõrvaldada mittetariifsed ja õiguslikud kaubandustõkked ning jõuda eeskirjade järkjärgulise märkimisväärse ühtlustamiseni.

3.5. 2008. aasta detsembris avaldatud teatises (8) Lissaboni strateegia välispoliitilise mõõtme kohta jätkas komisjon tööd selliste eesmärkide nimel nagu mitmepoolsete kaubanduslepingute sõlmimine, õigusalase koostöö jätkamine ning partnerluse tugevdamine turgudele juurdepääsul.

3.6. EMSK on kõnealust teemat käsitlenud kahes arvamuses, (9) milles rõhutati järgmist:

— Doha vooru lõpuleviimine peab ka edaspidi jääma strateegiliseks prioriteediks, mille raames saavad kahepoolsed lepingud täiendavat lisaväärtust anda;

— tingimata tuleb rohkem tähelepanu pöörata turgude avamise tagajärgedele teatud piirkondades ja mõningate elanikkonnarühmade hulgas ning seega keskenduda enam sotsiaalsele õiglusele ja inimväärse töö edendamisele;

— ka kahepoolsete lepingute raames tuleb käsitleda teisi, kuid üha olulisemaid aspekte rahvusvahelistes suhetes, nt keskkond, energia, kultuur, ränne ja ülemaailmne juhtimine.

4. … kuid sellest enam ei piisa

4.1. Uued väljakutsed

4.1.1. Euroopa Liit seisab silmitsi uute väljakutsetega:

— tärkava majandusega riikidest lähtuv suurenev konkurents ja Aasia majandusjõudude kasv;

— kliimamuutused ja energia;

— Euroopa Liidu 27-liikmeliseks laienemise tagajärjed ELile ja selle naabritele;

— toidukriisi taasavaldumine;

— teadlikkus globaliseerumise suurenevast geopoliitilisest iseloomust, mis praegu ulatub kaugemale majanduslikust mõõtmest;

— ning lõpuks rahvusvahelise finants- ja majanduskriisi puhkemine.

4.1.2. Nimetatud väljakutsetest selgub, et tarvis on välja töötada sidusam ja tõhusam välisstrateegia, ületamaks üha suurenevat lõhet Euroopa Liidu majandusliku kaalu ning ELi endiselt liiga tagasihoidliku mõju vahel globaliseerumise komplekssele ja kõikehaaravale arengule. Samaaegselt tuleb ELil seista oma huvide ja piirkonna eest, mille kaudu ta on kinnitanud oma väärtusi.

4.1.3. Ülemaailmse finants- ja majanduskriisi tagajärjed on kahtlemata tuntavad ka pärast 2010. aastat. Rahvusvahelised küsimused ja vahendid nende juhtimise toetamiseks on igas tulevases majanduskasvu- ja tööhõivestrateegias kogu maailmas olulisel kohal. Sama tähtis iga piirkonna tuleviku jaoks ja samuti kogu maailma tuleviku jaoks on see, millise rolli võtavad piirkonnad kõnealuses protsessis. See kehtib eelkõige Euroopa – maailma kõige avatuma ning seega impordist ja ekspordist kõige enam sõltuva majandusruumi – kohta.

4.1.4. Kõnealuse kriisi valguses näib täiesti iganenud hüpotees rahvusvahelisest tööjaotusest, vastavalt millele jääb peamiste tärkava majandusega riikide pädevusse tooraine ja töödeldud toodete pakkumine ning tööjõukuludel põhinev konkurents, samas kui Euroopa riikide ja teistele olulisimate tööstusriikide kanda jäävad suure lisaväärtusega tegevused, mis tuginevad eelkõige teadustegevusele, innovatsioonile, teenustele ja kvalifitseeritud tööjõule.

4.1.5. BRIC-riikide (Brasiilia-Venemaa-India-Hiina) uus majanduslik dünaamika, mis nähtub patenditaotluste kasvust, Euroopast tulevate välismaiste otseinvesteeringute olulisusest, tärkava majandusega riikidest pärit välismaiste otseinvesteeringute kasvust ELis või riiklike investeerimisfondide loomisest riikides, mis ei kuulu OECDsse, on märk kiiretest muutustest ülemaailmses majandusstruktuuris, ning kõnealustele muutustele peab Euroopa asjakohaselt reageerima.

4.1.6. Innovatsiooni- ja teadmistestrateegiale suunatud platvormide hiljutine areng teistes maailmajagudes näitab, et majanduskriisist väljatulek võib viia tulevikustsenaariumini, mis toetub palju konkreetsemalt jaotatud uutele, tugevalt integreeritud ja aktiivsemalt üksteisega konkureerivatele piirkondlikele blokkidele. Nimetatud blokkides võiksid välja kujuneda tööjaotuse ning majandusliku ja sotsiaalse ebavõrdsuse uued vormid.

4.2. Uuenduslik ja ambitsioonikas väljakutse

4.2.1. Euroopa Liit on korduvalt tõestanud, et on rahumeelsete vahendite ja konsensuse abil võimeline mõju avaldama rahvusvahelisel tasandil, kus astuvad üles üha erinevamad osalejad, ning sel moel on ELil aegajalt õnnestunud anda märkimisväärne panus maailma oluliste piirkondade heaolusse (nt 30-aastane koostöö AKV riikidega ning ELi laienemispoliitika).

4.2.2. Samuti on EL andnud panuse piirkondlike, valdkondlike ja üldiste koostöölepingute ülimalt kompleksse raamistiku väljatöötamisesse: varem toimus see WTO läbirääkimiste raames ning hetkel on käimas uus G8/14 ja G-20 protsess rahvusvahelisele finantssektorile, sh Rahvusvahelise Valuutafondi ja Maailmapanga roll, kehtivate eeskirjade ja kontrollimehhanismide rangema raamistiku uuesti sõnastamiseks.

4.2.3. Aruteluraamistik välise mõõtme käsitlemiseks, mis esialgselt hõlmas vaid kaubanduspoliitikat ning hiljem ka väljakutseid energia- ja kliimavaldkonnas, on vahepeal oluliselt laienenud ning katab üha enam valdkondi nagu nt rändepoliitika ning globaliseerumise mõõde sotsiaalses (kohanemisfondid ning töötajate põhiõigused ja -vabadused), keskkonnaalases (Kyoto, kuid samuti ka jätkusuutlik majandus), majanduslikus (intellektuaalomand, samuti riiklikud investeerimisfondid), poliitilises (ELi laienemine ja naabruspoliitika) ja diplomaatilises valdkonnas. Samuti tuleb viidata euro rollile, ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) ning Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika (EJKP) mõjule ELi suureneva rahvusvahelise rolli raames ning Euroopa jaoks strateegiliselt oluliste kaupade ja majandushuvide küsimuse võimalikule lisamisele Euroopa julgeolekustrateegiasse (teiste ülemaailmsete majandusjõudude eeskujul).

4.2.4. Ülalmainitust selgub, et üha keerulisem on lisada kõik nimetatud mõõtmed Lissaboni strateegiasse ilma seda moonutamata.

4.2.5. Samas on kõnealused mõõtmed väga otsustava tähtsusega Lissaboni strateegia esialgse eesmärgi täielikuks saavutamiseks, milleks on globaliseerumisele Euroopa vastuse väljatöötamine.

4.2.6. Teisest küljest toetub suurem osa Euroopa Liidu välispoliitilisest tegevusest ELi kõrgest integratsioonitasemest lähtuvatele headele tavadele. See kehtib nii ELi poliitika kui ka selliste poliitiliste meetmete kohta, mille eest EL ja liikmesriigid ühiselt vastutavad. Võib-olla ei ole need poliitikavaldkonnad omavahel veel piisavalt kooskõlastatud või puudub kõikehõlmav strateegiline nägemus, kuid nad on siiski arenemisvõimelised ning neil on oluline mõju, mis on kahtlemata suurem sellest, kui liikmesriigid üksi tegutseks, ja mis on tugevam kui ELi paljude muude sisepoliitiliste meetmete mõju.

4.3. Euroopa Liidu uuendatud välisstrateegia

4.3.1. Seega võiks rääkida Euroopa globaliseerumisstrateegia välisest mõõtmest pärast 2010. aastat. See on hoolikalt kooskõlastatud ja seotud sisemise mõõtmega – st majanduskasvu ja töökohtade loomist käsitleva praeguse Lissaboni strateegia edasiarendamisega, kuid samaaegselt võimaldatakse sellele rohkem iseseisvust ning antakse uus ja tõhusam strateegiline suunitlus (10).

4.3.2. Euroopal on tarvis uut visiooni oma rollist maailmas ja sobivat tegevuskava, mis oleks mõeldud 21. sajandi väljakutsetega toimetulekuks. Need tugineks ELi väärtustele ning neid oleks võimalik edastada ja mõistetavaks teha ELi kodanikele ja olulisematele sidusrühmadele, samuti oleks võimalik korraldada asjaomaseid arutelusid olulisemate ülemaailmsete partneritega ning neid saaks esitleda rahvusvahelistes foorumites.

4.3.3. Kõnealuses edusammudele ja inimväärsetele töökohtadele suunatud visioonis, mille eesmärk on arendada jätkusuutlikku arengut, osalusühiskonda, avatud rahvamajandusi ja rahumeelseid suhteid, tuleb aga arvestada ka ülemaailmsete pikaajaliste väljavaadetega. EL peab paremini kajastama oma geostrateegilist tegelikkust, st ajaloolist ja geograafilist rolli, tooraine ja energia varustuskindlust (11) ning uute, kuid praegu veel ostujõuta turgude vältimatut arengut.

4.3.4. Olulise panuse kõnealusesse visiooni annab ka lühike, kuid veenev dokument „Euroopa huvi: edukas toimetulek üleilmastumise ajajärgul”, (12) mille komisjon koostas 2007. aasta oktoobris Hampton Courtis toimunud tippkohtumiseks. Samal aastal avaldas ka EMSK oma sellesuunalise seisukoha (13).

4.3.5. Uuendatud Lissaboni strateegia 2010. aasta järgseks perioodiks peaks olema kooskõlas ELi välispoliitilise tegevuse uue ja strateegilisema kontseptsiooniga, mis on suunatud Euroopa ruumi ja rolli tugevdamisele ja suurendamisele uue globaliseerumisstsenaariumi raames.

4.3.6. Selleks tuleb 2008. aasta märtsis toimunud ülemkogu järeldustes esitatud tegevusliine tugevdada ja edasi arendada ning töötada välja konkreetne tegevuskava, mis hõlmaks nelja sünergilist ja üksteisega seotud tasandit:

— turgude tasakaalustatud avamise kindlustamine ning kaupu ja teenuseid hõlmava ülemaailmse kaubanduse arendamine, tagades Euroopale samaaegselt stabiilse juurdepääsu strateegiliselt vajalikele ressurssidele;

— dialoogi süvendamine kõigi oluliste partneritega mitmepoolse lähenemisviisi raames ning euro rahvusvahelise rolli jätkuv tugevdamine;

— ELi kui „rahvusvahelise seadusandliku võimu” kujundamine, edendades kõrgemaid standardeid tööstus-, keskkonna- ja sotsiaalvaldkonnas, austades inimväärseid töötingimusi, riigihankeid ja intellektuaalomandit ning andes panuse uute eeskirjade väljatöötamisse finantsturgude ja maailma majanduse juhtimise valdkonnas nii mitmepoolsel kui ka piirkondlikul tasandil;

— kolme kõige olulisema poliitikavaldkonna taaselustamine ELi välisarengu edendamiseks: laienemise lõpuleviimine, naabruspoliitika ja Vahemere Liit, uus partnerlus Aafrikaga AKV raames – st luua ulatuslik, igakülgseks majanduskasvuks soodne piirkond, mida juba praegu EurAafrikaks (14) nimetatakse ning milles ELil oleks juhtiv geostrateegiline roll.

4.3.7. Välisele mõõtmele antud tähendus näitab, et ELil on kavas astuda oma integratsiooniprotsessi uude poliitilisse etappi, mis on suunatud ELi suhete arendamisele kogu ülejäänud maailmaga, ammutades sellest uut energiat ja ressursse, et tagada sotsiaalset turumajandust puudutava Euroopa mudeli optimaalne lõpuleviimine ning selle käigus kindlustada oma kodanikele edule ja rahule suunatud tulevik. Tegemist on Euroopa Liidu asutamisprotsessi aluseks olnud eelduste teatud laadi täitumisega – alustades Schumani deklaratsioonist kuni Rooma lepingu preambulini –, milles Euroopa projekti mõlemad aspektid, nii väline kui ka sisene, olid teineteisega tihedalt seotud ja mõjutasid teineteist.

5. Mõningad konkreetsed ettepanekud

5.1. Sidusamad ja proaktiivsemad üldised poliitilised meetmed

— Euroopa Liidu meetmed mitmepoolse süsteemi reformimisel ja globaliseerumise aluseks olevate standardite parandamine nõuavad kahetahulist lähenemist: ELi sise- ja välispoliitiliste meetmete sidusus ning palju tõhusam kooskõlastamine ELi ja liikmesriikide vahel.

— Sotsiaalõiguslike eeskirjade edendamine – läbirääkimised sotsiaalpartnerite ja üldiste sotsiaalkaitsesüsteemide vahel peavad moodustama ELi arengupoliitika ja läbirääkimisvolituste keskse punkti.

— Euroopa Liidu kõigisse välismeetmetesse tuleks prioriteetidena lisada haridus- ja koolitussüsteemide arendamine, töötajate põhiõigused, sotsiaalkaitse arendamine, meeste ja naiste võrdõiguslikkus ning ebasoodsas olukorras elanikkonnarühmade (puuetega inimesed, etnilised vähemused jt) integreerimine.

— Euroopa Liit peab täitma endale võetud kohustused. See kehtib eelkõige eesmärgi osas kasutada 0,7 % SKPst arenguabiks ning sageli korratud lubaduse osas kasutada oma edusammude tulemusi ja vahendeid teiste rahvaste ja piirkondade heaks. Seejuures on otsustava tähtsusega erilised jõupingutused Aafrika ja Euroopa Liidu partnerluse taaselustamisel.

— Arengumaadele mõeldud vahendite ja investeeringute märkimisväärne suurendamine 2009. aasta detsembriks kavandatud Kopenhaageni kokkuleppe raames oleks ainulaadne võimalus arenguks ning mõlemapoolseteks edusammudeks. Uus Lissaboni strateegia loob seega raamistiku teaduse, innovatsiooni, investeeringute ja teadmiste valdkonna otsusteks, mille kaudu saab edendada uut keskkonnasäästlikku majanduskasvu kogu maailmas.

— Vajalik on suurem järelevalve ja läbipaistvus kaubandusläbirääkimistel ning kodanikuühiskonna aktiivsem kaasamine rahvusvaheliste suhete ja läbirääkimiste süsteemi.

— EL peab edendama piirkondlikku integratsiooni ja ka edaspidi teistele eeskujuks olema. Tulevikus tekib üha rohkem ja paremini struktureeritud makropiirkondi ning Euroopa saab piirkonnasisese koostöö arendamisel olulist rolli etendada ja peab seda ka tegema. Kõnealune roll peab lisaks kaubanduse liberaliseerimisele hõlmama ka arengukoostööd, poliitilist dialoogi ja kultuurikoostööd.

— Arvestades toiduga kindlustatuse eesmärgi väljakutset ning seoses peamise inimõiguse täieliku täitmisega (õigus tervislikule, ohutule, sobivale ja jätkusuutlikule toidule (15)) on tarvis üle vaadata praegu kehtivad läbirääkimisvolitused. Seejuures tuleks arvestada põllumajandustoodete eripära ning kavandada sobivad meetmed asümmeetriliste tootmistingimuste ja vastavate turgude kaitsmiseks, et majanduspartnerluslepingute abil aktiivselt edendada kõige olulisemate kaubanduslepingute sõlmimist teistes valdkondades.

— Arvestades nn kaubanduspotentsiaali kriteeriumit, mis seob vastava piirkonna kasvumäära selle turgude suurusega, tuleks lisaks piirkondlikele kokkulepetele AKV riikidega jätkata või taasalustada kahepoolseid ja piirkondlikke kokkuleppeid Kagu-Aasia Rahvaste Assotsiatsiooni (ASEAN), Korea, India, Venemaa, Mercosuri ja Pärsia Lahe Koostöönõukogu riikidega.

— Hiinat peaks käsitlema eriprioriteedina, sest ELil on Hiinas olulised ofensiivsed ja defensiivsed huvid, mis pakuvad märkimisväärset mänguruumi läbirääkimistel, ning lisaks sellele tuleb arvestada vastastikuse mõju olulist suurenemist ja kompleksseid geopoliitilisi põhjusi.

— Rohkem tähelepanu tuleb pöörata ka kahepoolsetele suhetele Ameerika Ühendriikide, Jaapani ja Kanadaga, kes kujutavad endast maailma esimest, kolmandat ja kaheksandat kaubandusjõudu. Atlandiülesed suhted tuleb taasaktiveerida, et vähendada vastuolusid ning optimeerida institutsiooniliste struktuuride ja poliitiliste meetmete järjest suurenevast lähenemisest tulenevaid sünergiaid (16).

— Arvestades majandus- ja rahaliidu ala kavandatud laienemist järgnevatel aastatel, võib euro olulisus tugeva valuuta ja ülemaailmse tähendusega võrdlusrahaühikuna veelgi tõusta, mis kahtlemata nõuaks ELi ühtsemat esindamist rahvusvahelistes majandus- ja rahandusorganites.

5.2. Rohkem vahendeid valdkondlike poliitikate juhtimiseks

— Euroopa Liidu välistegevust käsitleva ulatusliku ja ühtse kontseptsiooni raames tuleb välise mõõtme alla kaasata ka sellised poliitikavaldkonnad nagu teadustegevus, keskkond, haridus ja tööhõive.

— Praeguses olukorras tuleks selgemalt määratleda Euroopa Komisjoni liikmestest koosnev väike rühm, kelle ülesanne on juhtida kõiki ELi välispoliitilisi meetmeid (kaubandus, areng, ränne, konkurentsipoliitika ja siseturu välisaspektid, energiadiplomaatia jne). Kõnealune rühm võiks siis ka väljaspool ELi ja olulisemates rahvusvahelistes organites nähtavamal moel ELi kui ühtset tervikut esindada. Lissaboni lepingu kiire jõustumine ning välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja uus roll tagavad positiivse arengu tulevikus.

— Seni kuni EL ei ole tähtsamates rahvusvahelistes organites (Bretton Woods, G8/14, G20) ühtselt esindatud, peaksid ELi liikmesriigid moodustama sidusamad ja seega mõjukamad rühmitused erinevate institutsioonide juures või tippkohtumistel, et oma arvamusi süstemaatiliselt kooskõlastada ja võimalikult sageli ühtset seisukohta esindada.

— Kindlasti on vajalik esindada ELi väljaspool selle piire ühistel kaubandusmissioonidel, mis aitaks tugevdada kogu Euroopa strateegilist kohalolekut, ning seda eelkõige suhetes ELi olulisimate kaubanduspartneritega.

— EL peab tugevdama toetust oma ettevõtete rahvusvaheliseks muutmisel, eriti arvestades nende võimalusi rajada filiaale ning kohaneda erinevate turgude olukorra ja dünaamikaga.

— ELil tuleb selle nimel võidelda, et WTO lisaks töötajate õigused, tööstuse arengu, inimväärsete töökohtade loomise ja keskkonnamõõtme oma eesmärkide hulka. Sellest lähtuvalt peavad ka rahvusvahelised finantsasutused prioriteediks seadma inimväärse töö ja jätkusuutliku arengu edendamise.

— Euroopa kontserne tuleb motiveerida, et nad ettevõtete sotsiaalse vastutuse Euroopa kontseptsioonist lähtuvalt edendaks sotsiaalset dialoogi ettevõtetes ja valdkondades erinevates riikides, kus nad tegutsevad. Rohkem tähelepanu tuleb pöörata headele tavadele, mida paljudes Euroopa ettevõtetes OECD poolt vastuvõetud ja ILO sotsiaalsetele standarditele toetuvate juhtnööride alusel juba kasutatakse. Samuti on tarvis tähelepanu pöörata muudele algatustele, mida viib ellu suur rühmitus, kuhu kuuluvad valitsusvälised osalejad ning sotsiaalmajanduse esindajad hariduse, tervishoiu ning paremate elu- ja töötingimuste edendamise valdkonnas.

— EL peab välja töötama proaktiivse ja ülemaailmse rändepoliitika, mis lihtsustaks sisserändajate päritoluriikide ja neid vastuvõtvate riikide ühist arengut, pöörates erilist tähelepanu inimkaubandusevastasele võitlusele, ajude äravoolule ning sisserändajate rahasaadetistele, mis praeguseks on saavutanud olulise koha rahavoogudes (17).

— Riiklike investeerimisfondide suurenev tähtsus maailmamajanduses ja seega kõnealused fondid rajanud riikide olulisus areneva majandusega riikide rahvamajandustele kujutab endast kahtlemata head võimalust olulisimatele arenenud rahvamajandustele ning ka maailmamajanduse õitsengule. Samas on tegemist ka geopoliitilise riskiga suveräänsete õiguste võimaliku kaotamise tõttu ELile strateegilise tähtsusega valdkondades ja tehnoloogiates. EL peab kõnealuses valdkonnas tingimata jõudma kooskõlastatud seisukohani, milles arvestataks kehtivate lepingute nõuete ja sätetega, ning samuti võtma täpsema ja ühise seisukoha nn rahvusliku huvi kaitse küsimuses, mille all mõistetakse üha enam nn Euroopa huvi.

— Rohkem tähelepanu tuleb pöörata Euroopa Tehnoloogiainstituudi konkreetsetele pädevustele vastavates partnerlustes, eriti mis puudutab erinevate koostööpiirkondade võimalikku laienemist väljaspool Euroopat asuvatesse riikidesse nn teadmis- ja innovatsioonikogukondade raames (tippkeskuste võrgustikud kõrgkoolide, uurimisinstituutide, ettevõtete ja teiste huvitatud osalejate vahel).

5.3. Sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna organisatsioonide aktiivsem kaasamine

— Igal võimalikul moel tuleb edendada Euroopa kodanikuühiskonna ühiste strateegiate uurimist ja loomist, et tulla toime globaliseerumise väljakutsete ja võimalustega ELi olulisemate majandus- ja sotsiaalpartneritega toimuvas dialoogis. Riiklike majandus- ja sotsiaalnõukogude ja sarnaste organisatsioonide, samuti sotsiaalpartnerite olulisemate Euroopa võrgustike ja organisatsioonide, organiseeritud kodanikuühiskonna ja sotsiaalmajanduse suurem väärtustamine võib soodustada kodanike kaasamise ulatuslikku protsessi ning heade tavade levitamist.

— EL peab edendama võimalikult ulatuslikku sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna kaasamist kolmandates riikides ning soodustama nendega dialoogi, et suurendada ELi poliitika nähtavust ja sidusust kaubanduse, arengu ja välissuhete valdkonnas üldiselt. Eelkõige on tarvis luua struktureeritud ja kestvad dialoogivormid organisatsioonidega, kes töötavad piirkondliku ja ülemaailmse integratsiooni heaks. Lisaks tuleb kaubandus- ja assotsiatsioonilepingute raames aktiivsemalt tunnustada organiseeritud kodanikuühiskonna nõustavaid esindusorganeid.

— Mitmete aastate eest kaubanduse peadirektoraadi poolt edukalt moodustatud kodanikuühiskonna kontaktrühm on hea tava näide, mida tuleks edendada.

— Komitee on järk-järgult üles ehitanud struktureeritud suhtesüsteemi (18) , mis kujutab endast institutsioonidevahelise dialoogi raames olulist vundamenti kodanikuühiskonna aktiivse osalemise jätkuvaks edasiarendamiseks pea kõikjal maailmas. Järelevalve teostamisel saab komitee täita aktiivset rolli, nagu ta seda juba mõnel juhul teinud on. Näiteks võiks mainida AKV riikidega sõlmitud Cotonou lepingus ettenähtud institutsioonilisi ülesandeid, ELi erinevate kandidaatriikidega moodustatud ühiseid nõuandekomiteesid. Euromedi ja Mercosuri raames tehtavat tööd. Dokumendid, arvamused ja lõppdeklaratsioonid, mida komitee selle raames korraldatud arvukatel kohtumistel välja töötab, on oluline allikas analüüsidele ja osalusdemokraatia ettepanekutele Euroopa Liidu välissuhete kogupanoraamis.

— Lisaks sellele võiks komitee korraldada spetsiifilisi seminare või muid korrapäraseid kohtumisi, et konsulteerida asjaomaste riikide ja piirkondade majandus- ja sotsiaalvaldkonna huvirühmadega. See võiks vajadusel toimuda olemasolevate ümarlauaarutelude ja erinevate muude kohtumiste raames. See võimaldaks võrrelda maailma eri piirkondades järgitavaid erinevaid strateegiaid ja omavahel häid tavasid vahetada. Seeläbi oleks ka võimalik anda panus ELi välispoliitilise tegevuse paremasse määratlemisse ning 2010. aasta järgse Lissaboni strateegia edasisse arengusse ja asjaomaste partnerite strateegiate väljatöötamisse.

Brüssel, 4. november 2009 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) Eesistujariigi järeldused, punkt 12 (13.–14. märts 2008).

(2) Maria Joćo Rodrigues, Europe, Globalisation and the Lisbon Agenda [Euroopa, globaliseerumine ja Lissaboni tegevuskava], Institute for Strategic and International Studies, 2009.

(3) KOM(2006) 278 lõplik ja KOM(2007) 581 lõplik.

(4) KOM(2005) 311 lõplik.

(5) ELT C 77, 31.3.2009, lk 148.

(6) KOM(2006) 567 lõplik.

(7) Need olid ette nähtud juba AKV riikidega sõlmitud Cotonou lepingus, et viia ellu kuus piirkondlikku majanduspartnerluslepingut.

(8) KOM(2008) 874 lõplik.

(9) ELT C 175, 27.7.2007, lk 57 ja ELT C 211, 19.8.2008, lk 82.

(10) Vrd Laurent Cohen-Tanugi juhitud ekspertrühma järeldused. Kõnealune ekspertrühm koostas ettevalmistava aruande Prantsusmaa eesistumisperioodiks 2008. aasta teisel poolaastal (www.euromonde2015.eu).

(11) EÜT C 27, 3.2.2009, lk 82, ELT C 277, 17.11.2009, lk 92 ja EMSK arvamus „Energia ja kliimamuutused kui uuendatud Lissaboni strateegia lahutamatu osa” (vt Euroopa Liidu Teaja, lk 36).

(12) KOM(2007) 581 lõplik.

(13) ELT C 175, 27.7.2007, lk 57.

(14) Hiljutine A. Riccardi sõnavõtt Karl Suure auhinnatseremoonial Aachenis, 21. mail 2009.

(15) Vrd ÜRO eriraportöör Olivier De Schutteri aruannet õiguse kohta toidule „Doha voor ei takista uue toidukriisi tekkimist”, 9. märts 2009.

(16) ELT C 228, 22.09.2009, lk 32.

(17) ELT C 120, 16.5.2008, lk 82 ja ELT C 44, 16.2.2008, lk 91.

(18) Vt EMSK välissuhete sektsiooni tööprogramm http://eesc.europa.eu/sections/rex/overview/A_F_ces1545-2009_tcd_de.doc.