Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 105 osutatud veinisektoris kasutatava nimetuse tootespetsifikaadi muutmise taotluse avaldamine

(2019/C 235/07)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013 (1) artiklile 98 kahe kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

TOOTESPETSIFIKAADI MUUDATUSE TAOTLUS

VALLAGARINA

PGI-IT-A0756-AM03

Taotluse esitamise kuupäev: 20.6.2017

1. Muudatuse suhtes kohaldatavad eeskirjad

Määruse (EL) nr 1308/2013 artikkel 105 – oluline muudatus

2. Muudatuse kirjeldus ja põhjused

2.1. Uute vahuveinikategooriate lisamine

Muudatus puudutab järgmiste vahuveinikategooriate ja -liikide lisamist:

valge ja roosa vahuvein;

valge ja roosa kvaliteetvahuvein;

valge aromaatne kvaliteetvahuvein.

Muudatusega nähakse ette, et:

— liigid „vahuvein“ ja „kvaliteetvahuvein“ peavad olema saadud ainult järgmistest viinamarjasortidest: ‘Chardonnay’, ‘Pinot Bianco’, ‘Pinot Grigio’, ‘Pinot Nero’ ja ‘Müller Thurgau’; välja arvatud ‘Pinot Grigio’ puhul, võib (võivad) ühe või kahe kõnealuse viinamarjasordi nimetus(ed) olla märgitud etiketile;

— liik „aromaatne kvaliteetvahuvein“ peab olema saadud ainult viinamarjasordist ‘Moscato Giallo’, mis võib olla märgitud toote märgistusel ja kujundusel.

Mitmeid esmaklassilisi vahuveine on kaua toodetud nii Trento kui ka Verona provintsis suurtes mahutites teisese kääritamise meetodil (Charmat’ protsess). Selle muutmistaotluse eesmärk on tagada kõnealustele veinidele parem kaitse ja tihedam seos päritoluterritooriumiga selle lisamise teel kaitstud geograafilise tähise (KGT) „Vallagarina“ tootespetsifikaati, kehtestades selle suhtes samad eeskirjad, mida on pikka aega kohaldatud vaiksete veinide ja poolvahuveinide suhtes.

Lisaks tarbijatele veini täpse geograafilise päritolu näitamisele peaks nende toodete kaitstud geograafilise tähise (KGT) „Vallagarina“ alla liigitamise võimalus õigustama ka väärtuse suurenemist seoses nende paiknemisega hinnaskaalal, korrigeerides nii hinda pudeli kohta kui ka sellest tulenevalt kasutatud viinamarjade väärtust.

Peale selle võimaldaks kaitstud geograafilise tähise (KGT) „Vallagarina“ nimetuse abil eristamine kohalikul toodangul silma paista suure hulga anonüümsete üld- ja sordivahuveinide seast ja väldiks hinnakujundust, mis tuleneb selliste toodete laialdasest olemasolust turul.

Kirjeldusest, mis selgitab seost geograafilise keskkonnaga, nähtub, kuidas kolme kategooria vahuveinide (vahuvein, kvaliteetvahuvein ja aromaatne kvaliteetvahuvein) tootmine on pikaajaline traditsioon kaitstud geograafilise tähise (KGT) „Vallagarina“ territooriumil.

Muudatus hõlmab koonddokumendi punkte 2.3 „Viinamarjasaaduste kategooria“, 3.4 „Veinide kirjeldus“, 2.5 „Veinivalmistuse eritavad“, 2.8 „Seos geograafilise piirkonnaga“ ning tootespetsifikaadi artikleid 1, 2, 5 ja 6.

2.2. Uute vaatluse all olevatena liigitatud sortide lisamine viinamarjasortide kombinatsiooni

Kirjeldus ja põhjused

Kirjeldus Muudatus puudutab kaitstud geograafilise tähise (KGT) „Vallagarina“ viinamarjasortide kombinatsiooni järgmiste Trento ja Verona provintsi sortide lisamist:

— ‘BRONNER’* (B) / (Trento);

— ‘HELIOS’* (B) / (Trento);

— ‘JOHANNITER’* (B) / (Trento);

— ‘SOLARIS’* (B) / (Trento);

— ‘TURCA’ (N) / (Trento);

— ‘ANCELLOTTA’ (N) / (Verona);

— ‘GOLDTRAMINER’ (B) / (Verona);

— ‘GOSEN’ (N) / (Verona);

— ‘OSELETA’ (N) / (Verona);

— ‘PETIT VERDOT’ (N) / (Verona);

— ‘REBO’ (N) / (Verona);

— ‘ROSSIGNOLA’ (N) / (Verona);

— ‘SANGIOVESE’ (N) / (Verona);

— ‘SAUVIGNON’ (B) / (Verona);

— ‘SENNEN’ (N) / (Verona);

— ‘SYRAH’ (N) / (Verona);

— ‘TREBBIANO GIALLO’ (N) / (Verona);

— ‘TREBBIANO ROMAGNOLO’ (B) / (Verona);

— ‘VELTLINER’ (B) / (Verona).

Nende sortide kasutamine kaitstud geograafilise tähisega (KGT) veinide valmistamiseks on Euroopa Liidu õigusaktide kohaselt lubatud viinamarjasortide liigitamist käsitlevate kehtivate siseriiklike õigusaktidega.

Seega lisatakse kõnealused uued viinamarjasordid tootespetsifikaadis juba toodud sortidele. Eespool esitatud loetelus tärniga tähistatud sordid on tuletatud Vitis vinifera ja teiste liikide liikidevahelistest hübriididest.

Muudatuse eesmärk on laiendada kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ veinide viinamarjasortide kombinatsiooni, et lisada asjaomase Trento ja Verona provintsi uued viinamarjasordid.

Seetõttu võib lisaväärtust näha uusi sorte sisaldavate pakutavate kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ veinide suuremas arvus, millega on mõnel juhul kaasnenud hävimisohus olevate kohalike traditsiooniliste sortide taastamine ning muudel juhtudel teatavate resistentsete sortide propageerimine, mille puhul on taimekaitsevahendeid vaja kasutada vaid vähesel määral.

Neid sorte ei saa kasutada kaitstud päritolunimetusega veinide valmistamisel, kuid muutmise järel võib neid näidata ja reklaamida asjaomaste kaitstud geograafilise tähisega (KGT) veinide etikettidel.

Muu hulgas on siseriiklike õigusaktide hiljutised muudatused, mis on saavutanud vastavuse asjaomaste ELi õigusaktide sätetele, avanud võimaluse kasutada kaitstud geograafilise tähisega (KGT) veinide valmistamiseks Vitis vinifera ja muude liikide liikidevahelistest hübriididest tuletatud viinamarjasorte.

Kuna sellised sordid on looduslikult vastupidavad peamistele viinapuude haigusetekitajatele (viinapuu ebajahukaste ja jahukaste), vajavad need ainult piiratud keemilist töötlemist. See konkreetne omadus tähendab seda, et need on kasvanud peamiselt tundlike alade (näiteks koolide, linnapiirkondade, spordirajatiste, jalgrattateede, haiglate jne) lähedal, mistõttu on neis piirkondades tagatud tervisekaitse kõrge tase.

Seetõttu, võttes arvesse nende keskkonnaomadusi, selle ala suurenemist, kuhu kõnealused sordid on istutatud, ja neist uuenduslikest sortidest veini valmistamisega saadud soovitud tulemusi, on selle muudatuse eesmärk tagada neile toodetele ka vajalik äratuntavuse ja kaitstuse tase.

Võimalus viia turule kaitstud geograafilise tähisega (KGT) veinid, mille etikettidel on sellised sordinimed, suurendaks nende väärtust.

Võimalus nimetada etiketil neid sorte koos geograafilise tähisega „Vallagarina“ suurendaks üksikute toodete väärtust. Tuleks meeles pidada, et mõnikord tarbijad tunnevad või hindavad neid sorte vähe, sest senini ei olnud võimalik neid asjaomaste veinide etikettidele märkida.

Igal juhul jääb võimalus kasutada selliseid sorte mis tahes vahekorras kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ valgete veinide valmistamisel.

Muudatus hõlmab koonddokumendi punkti 2.7 „Peamised viinamarjasordid“ ning tootespetsifikaadi artikleid 2, 5 ja 8.

2.3. Erandid naaberpiirkondades veiniks valmistamise puhul

Geograafiline piirkond on kooskõlas asjaomaste ELi õigusaktide sätetega lisatud ja määratletud seoses eranditega töötlemistoimingute läbiviimiseks.

Sellega seoses on sätestatud, et lisaks artiklis 3 määratletud viinamarjakasvatuspiirkonnale võib veini valmistada ka kogu Trento ja Verona provintsi haldusterritooriumil.

Lisaks võib kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ veine töödelda kogu Veneto piirkonnas ja naabruses olevas Lombardia piirkonnas, tingimusel, et asjaomased põllumajanduslikud majapidamised suudavad tõendada kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ veinide valmistamise ja/või nende poolvahuveinideks töötlemise katkematut traditsiooni viimase viie viinamarjakasvatusaasta jooksul.

Seetõttu sätestatakse vastavalt kohaldatavale määrusele käesoleva muudatusega eeskirjad kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ veinide töötlemiseks ka määratletud viinamarjakasvatuspiirkonna naaberhaldusüksustes, mis hõlmavad Veneto ja Lombardia piirkonda. Selleks et asjaomastel põllumajanduslikel majapidamistel oleks lubatud kohaldada erandit, mis võimaldab neil veini valmistada ja/või seda poolvahuveiniks töödelda viidatud haldusüksustes, mis on provintsidest suuremad, peavad nad tõendama, et nad on neid tegevusi kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ veinide puhul viimase viie viinamarjakasvatusaasta jooksul pidevalt teostanud.

See erand põhineb üldlevinud traditsioonil ning võimaldab asjaomastel tootjatel kasutada ka töötlemisrajatisi, mis asuvad eespool nimetatud viinamarjakasvatuspiirkonna naaberpiirkondades; samas ei laiendata erandit muudele töötlemisettevõtetele, seda ka vajalike kontrollide lihtsustamiseks.

Muudatus hõlmab koonddokumendi punkti 2.9 „Olulised lisatingimused“ ning tootespetsifikaadi artiklit 5.

2.4. Veinide segamise veinivalmistustava käsitlev üksikasjalik teave

Veini ja viinamarjavirde segamise veinivalmistustava käsitleva artikli 5 lõige sõnastatakse ümber, et välistada võimalus kasutada, kasvõi ainult osaliselt, veine, mis on saadud muudest viinamarjasortidest kui need, mida võib kasvatada Trento ja Verona provintsis.

Muudatuse eesmärk on anda ettevõtjatele selgemat teavet, kuigi eelmise spetsifikaadiga võrreldes piirab see rohkem võimalusi kasutada traditsioonilist segamistava. Selle selgituse eesmärk on takistada seda, et muude viinamarjasortidega kui need, mida võidakse piirkonnas kasvatada, segamise tava kahjustaks kõnealuste veinide iseloomustamist ja neile iseloomulikke omadusi.

Muudatus puudutab koonddokumendi punkti 2.5 „Veinivalmistustavad“ ja tootespetsifikaadi artiklit 5.

2.5. Sorditüübi ‘Pinot Grigio’ eemaldamine

Viinamarjasordile ‘Pinot Grigio’ ei või enam viidata kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ vaiksete poolvahuveinide ja vahuveinide nimetuses ja kujundusel, kaasa arvatud juhul, kui etiketil on märgitud kaks viinamarjasorti.

Sorditüübi ‘Pinot Grigio’ eemaldamine on seotud kaitstud päritolunimetuse „Delle Venezie“ samaaegse kaitsetaotlusega, milleks selle sorditüübi kasutamine on reserveeritud. Selles otsuses lepiti kokku tootmisahelas ja selle eesmärk on anda Kirde-Itaalia kõige iseloomulikumast ja tüüpilisemast sordist ‘Pinot Grigio’ saadud veinile kõrgeim päritolunimetuse staatus.

Muudatus hõlmab koonddokumendi punkte 2.4 „Veinide kirjeldus“, 2.7 „Peamised viinamarjasordid“ ja 2.9 „Olulised lisatingimused“ ning tootespetsifikaadi artikleid 2 ja 7.

2.6. Kontrolliasutuse uuendamine

Kontrolliasutust uuendati: põllumajandus-, toidu- ja metsanduspoliitika ministeeriumi asemel on kontrolliasutusena nimetatud Trento kaubandus-, tööstus-, käsitöö- ja põllumajanduskoda.

Muudatuse põhjus on see, et Trento kaubandus-, tööstus-, käsitöö- ja põllumajanduskoda võttis põllumajandus-, toidu- ja metsanduspoliitika ministeeriumilt alates 1. augustist 2012 üle kaitstud geograafilise tähise (KGT) „Vallagarina“ tootmisahela kontrollimise ülesande.

Muudatus hõlmab tootespetsifikaadi artiklit 9 ega muuda koonddokumenti.

KOONDDOKUMENT

1. Toote nimetus

Vallagarina

2. Geograafilise tähise tüüp

KGT – kaitstud geograafiline tähis

3. Viinamarjasaaduste kategooriad

1. Vein

4. Vahuvein

5. Kvaliteetvahuvein

6. Aromaatne kvaliteetvahuvein

8. Poolvahuvein

4. Veini(de) kirjeldus

Vallagarina Bianco – kategooriad „vein“ (1) ja „poolvahuvein“ (8), sealhulgas üks või kaks täpsustatud viinamarjasorti, välja arvatud ‘Pinot Grigio’

Eri liiki valgete veinide värvus on mitmekesine, varieerudes õlgkollasest kuldkollaseni, mõnikord kahvaturohelise või vase varjundiga. Neil on peen aroom puuviljaliste, mõnikord aromaatsete nüanssidega, mis peegeldavad veinis kasutatud peamist viinamarjasorti. Maitse on harmooniline ja hästi struktureeritud, varieerudes kuivast magusani, ning alkoholisisaldus ja happesus on heas tasakaalus.

Valge poolvahuveini puhul annab süsinikdioksiidi olemasolu veinile värskuse ja elavuse.

Neil valge veini kategooriatel ja liikidel, millel on märgitud ühe või kahe viinamarjasordi nimi (nimed), peab olema selle asjaomase viinamarjasordi või nende asjaomaste viinamarjasortide organoleptilised omadused, millest vein on saadud, eriti värvuse puhul.

Veini valmistamine, mille puhul kasutatakse kahte eri sorti sama värvi viinamarju, on väljakujunenud ja laialt levinud tava. Selle tagamiseks, et kõnealused veinid peegeldaksid nende mõlema viinamarjasordi omadusi, millest need on valmistatud, peab see viinamarjasort, mida on koguseliselt vähem, moodustama siiski üle 15 % üldkogusest ning sordid tuleb etiketil näidata kasutatud viinamarjade tegeliku koguse järgi kahanevas järjestuses.

Minimaalne üldalkoholisisaldus mahuprotsentides: 9,0 %;

Suhkruvaba ekstrakti miinimumsisaldus: 14,0 g/l.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus 3,5 grammi liitri kohta väljendatud viinhappena Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

Kõik analüütilised näitajad, mida ei ole nimetatud, vastavad liikmesriigi ja ELi õigusaktides sätestatud piirnormidele.

Vallagarina Rosato – kategooriad „vein“ (1) ja „poolvahuvein“ (8), sealhulgas üks või kaks täpsustatud viinamarjasorti, välja arvatud ‘Pinot Grigio’

Roosad veinid on peamiselt ‘Schiava’ ja ‘Merlot’ viinamarjasortidest saadud valmisjookide rühm.

Neil on eri intensiivsusega roosa värvus olenevalt veinivalmistusprotsessist ja kestadega kokkupuute kestusest. Neil on õrn puuviljaaroom, mis meenutab metsamarju; maitse varieerub kuivast magusani ning seda iseloomustab ülim värskus ja joodavus, eriti poolvahuveini puhul.

Roosa poolvahuveini puhul annab süsinikdioksiidi olemasolu veinile värskuse ja elavuse.

Neil veini kategooriatel ja liikidel, millel on märgitud ühe või kahe viinamarjasordi nimi (nimed), peab olema selle asjaomase viinamarjasordi või nende asjaomaste viinamarjasortide organoleptilised omadused, millest vein on saadud, eriti värvuse puhul.

Veini valmistamine, kasutades kahte eri sorti sama värvi viinamarju, on väljakujunenud ja laialt levinud tava. Selle tagamiseks, et kõnealused veinid peegeldaksid nende mõlema viinamarjasordi omadusi, millest need on valmistatud, peab see viinamarjasort, mida on koguseliselt vähem, moodustama siiski üle 15 % üldkogusest ning sordid tuleb etiketil esitada kasutatud viinamarjade tegeliku koguse järgi kahanevas järjestuses.

Minimaalne üldalkoholisisaldus mahuprotsentides: 9,0 %;

Suhkruvaba ekstrakti miinimumsisaldus: 15,0 g/l.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus 3,5 grammi liitri kohta väljendatud viinhappena Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

Kõik analüütilised näitajad, mida ei ole nimetatud, vastavad liikmesriigi ja ELi õigusaktides sätestatud piirnormidele.

Vallagarina Rosso – kategooriad „vein“ (1) ja „poolvahuvein“ (8), sealhulgas üks või kaks täpsustatud viinamarjasorti

Neil veinidel on eri intensiivsusega rubiinpunane värvus, mõnikord veini laagerdumisel tekkinud oranži varjundiga.

Lõhn on puuviljaline, mõnikord eri intensiivsusega eeterlike nüanssidega, mis tekivad laagerdunud veini korral. Maitse on harmooniline, alates kuivast kuni magusani. Novello vein väljendab aroome ja maitseid, mis on seotud viinamarjadest veini valmistamiseks kasutatava süsihappelise matseratsiooni erimeetodiga.

Punase poolvahuveini puhul annab süsinikdioksiidi olemasolu veinile värskuse ja elavuse.

Neil punase veini kategooriatel ja liikidel, millel on märgitud ühe või kahe viinamarjasordi nimi (nimed), peab olema selle asjaomase viinamarjasordi või nende asjaomaste viinamarjasortide organoleptilised omadused, millest vein on saadud, eriti värvuse puhul.

Veini valmistamine, kasutades kahte eri sorti sama värvi viinamarju, on väljakujunenud ja laialt levinud tava. Selle tagamiseks, et kõnealused veinid peegeldaksid nende mõlema viinamarjasordi omadusi, millest need on valmistatud, peab see viinamarjasort, mida on koguseliselt vähem, moodustama siiski üle 15 % üldkogusest ning sordid tuleb etiketil esitada kasutatud viinamarjade tegeliku koguse järgi kahanevas järjestuses.

Minimaalne üldalkoholisisaldus mahuprotsentides:

— 11,0 % Novello liigi puhul;

— 9,0 % muude liikide puhul.

Suhkruvaba ekstrakti miinimumsisaldus: 18,0 g/l.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus 3,5 grammi liitri kohta väljendatud viinhappena Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

Kõik analüütilised näitajad, mida ei ole nimetatud, vastavad liikmesriigi ja ELi õigusaktides sätestatud piirnormidele.

Vallagarina Bianco – kategooriad „vein“ (4) ja „kvaliteetvahuvein“ (5), sealhulgas üks või kaks täpsustatud viinamarjasorti, välja arvatud ‘Pinot Grigio’

Neid liike võib toota üksnes sortidest ‘Chardonnay’, ‘Pinot Bianco’, ‘Pinot Grigio’, ‘Pinot Nero’ ja ‘Müller Thurgau’, kas eraldi või koos.

Veinide värvus varieerub õlgkollasest kuldkollaseni kahvaturohelise varjundiga ning vaht on tihe ja püsib kaua; neil on peen, mõnikord puuviljaline, kergelt pärmine aroom.

Maitse on elav ja harmooniline, alates tähistusest „brut nature“ kuni tähistuseni „sweet“.

Neil vahuveini kategooriatel ja liikidel, millel on märgitud ühe või kahe viinamarjasordi nimi (nimed), peab olema selle asjaomase viinamarjasordi või nende asjaomaste viinamarjasortide organoleptilised omadused, millest vein on saadud, eriti värvuse puhul, välja arvatud ‘Pinot Nero’ viinamarjade puhul, mida on kääritatud ilma kestadeta ning kasutatud vahuveinide ja kvaliteetvahuveinide valmistamiseks.

Veini valmistamine, kasutades kahte eri sorti sama värvi viinamarju, on väljakujunenud ja laialt levinud tava. Selle tagamiseks, et kõnealused veinid peegeldaksid nende mõlema viinamarjasordi omadusi, millest need on valmistatud, peab see viinamarjasort, mida on koguseliselt vähem, moodustama siiski üle 15 % üldkogusest ning sordid tuleb etiketil esitada kasutatud viinamarjade tegeliku koguse järgi kahanevas järjestuses.

Minimaalne üldalkoholisisaldus mahuprotsentides: 11,0 %;

Suhkruvaba ekstrakti miinimumsisaldus: 14,0 g/l.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) 10,5 Minimaalne üldhappesus 4,5 grammi liitri kohta väljendatud viinhappena Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

Kõik analüütilised näitajad, mida ei ole nimetatud, vastavad liikmesriigi ja ELi õigusaktides sätestatud piirnormidele.

Vallagarina Rosato – kategooriad „vein“ (4) ja „kvaliteetvahuvein“ (5), sealhulgas üks või kaks täpsustatud viinamarjasorti, välja arvatud ‘Pinot Grigio’

Neid liike võib toota üksnes sortidest ‘Chardonnay’, ‘Pinot Bianco’, ‘Pinot Grigio’, ‘Pinot Nero’ ja ‘Müller Thurgau’, kas eraldi või kombineerituna, valmistatud veinidest.

Roosadel vahuveinidel on eri intensiivsusega roosa värvus ning vaht on tihe ja püsib kaua; neil on peen, mõnikord puuviljaline, kergelt pärmine aroom.

Maitse on elav ja harmooniline, alates tähistusest „brut nature“ kuni tähistuseni „sweet“.

Vabasse ringlusse lubamisel peab neil roosade vahuveinide kategooriatel ja liikidel, millel on märgitud ühe või kahe viinamarjasordi nimi (nimed), olema lisaks eespool kirjeldatud omadustele selle asjaomase viinamarjasordi või nende asjaomaste viinamarjasortide organoleptilised omadused, millest vein on saadud.

Veini valmistamine, kasutades kahte eri sorti sama värvi viinamarju, on väljakujunenud ja laialt levinud tava. Selle tagamiseks, et kõnealused veinid peegeldaksid nende mõlema viinamarjasordi omadusi, millest need on valmistatud, peab see viinamarjasort, mida on koguseliselt vähem, moodustama siiski üle 15 % üldkogusest ning sordid tuleb etiketil esitada kasutatud viinamarjade tegeliku koguse järgi kahanevas järjestuses.

Minimaalne üldalkoholisisaldus mahuprotsentides: 11,0 %;

Suhkruvaba ekstrakti miinimumsisaldus: 14,0 g/l.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) 10,5 Minimaalne üldhappesus 4,5 grammi liitri kohta väljendatud viinhappena Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

Kõik analüütilised näitajad, mida ei ole nimetatud, vastavad liikmesriigi ja ELi õigusaktides sätestatud piirnormidele.

Vallagarina Bianco – kategooria „aromaatne kvaliteetvahuvein“ (6), sealhulgas täpsustatud ‘Moscato Giallo’ viinamarjasort

Neid võib toota üksnes ‘Moscato Giallo’ sordi viinamarjavirdest või osaliselt kääritatud viinamarjavirdest.

Valge aromaatse vahuveini värvus varieerub õlgkollasest kuldkollaseni kahvaturohelise varjundiga ning vaht on tihe ja püsib kaua. Lõhn on aromaatne, peen ja Moscatole iseloomulik ning maitse on elav, alates tähistusest „extra brut“ kuni tähistuseni „sweet“.

Minimaalne üldalkoholisisaldus mahuprotsentides: 11,0 %;

Suhkruvaba ekstrakti miinimumsisaldus: 14,0 g/l.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) 6,0 Minimaalne üldhappesus 5,0 grammi liitri kohta väljendatud viinhappena Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

Kõik analüütilised näitajad, mida ei ole nimetatud, vastavad liikmesriigi ja ELi õigusaktides sätestatud piirnormidele.

5. Veinivalmistustavad

a. Peamised veinivalmistustavad

Viinamarjavirde ja veini segamise veinivalmistustava

Veinivalmistamise puhul kehtestatud piirangud

Tootespetsifikaadis on lubatud kooskõlas asjaomaste Euroopa Liidu õigusaktidega segada virret ja veini kuni 15 % ulatuses viinamarjavirde ja veiniga, kaasa arvatud nendega, mis on pärit muudest Itaalia viinamarjakasvatusvöönditest, tingimusel, et need on saadud Trento ja Verona provintsi mittearomaatsetest viinamarjasortidest, mis liigitatakse kategooriasse „kasvatamiseks sobiv“ või „vaatluse all“.

Vahuveiniks töötlemise veinivalmistustava

Veinivalmistamise puhul kehtestatud piirangud

Töötlemine vahuveinideks on lubatud ainult suurtes mahutites (autoklaavides) teisese kääritamise meetodil.

b. Maksimaalne saagikus

Vallagarina Bianco, Rosato and Rosso liigid, mille puhul ei ole näidatud viinamarjasorti

23 000 kg viinamarju hektari kohta

Vallagarina liigid, millel on täpsustatud viinamarjasort – Verona provintsis korjatud viinamarjade puhul

23 000 kg viinamarju hektari kohta

Vallagarina liigid, millel on täpsustatud viinamarjasort – Trento provintsis korjatud viinamarjade puhul

19 500 kg viinamarju hektari kohta

6. Määratletud geograafiline piirkond

Vallagarina veinide valmistamiseks kasutatud viinamarjade kasvatuspiirkonna hulka kuuluvad:

— Trento autonoomse provintsi Ala, Aldeno, Avio, Besenello, Brentonico, Calliano, Cimone, Garniga, Isera, Mori, Nogaredo, Nomi, Pomarolo, Rovereto, Terragnolo, Trambileno, Vallarsa, Villa Lagarina ja Volano omavalitsusüksuste kogu haldusterritoorium;

— määratletud osa Verona provintsi Brentino Belluno, Dolcè ja Rivoli Veronese omavalitsusüksuste territooriumist.

Kasvatuspiirkond hõlmab geograafiliselt ja ajalooliselt Vallagarinana tuntud piirkonda, mis ulatub umbes 60 km kaugusele piki Adige jõe Trento ja Verona provintsi vahelist lõiku.

Piirkond kuulub ELi viinamarjakasvatusvöönditesse „C I“ (Trento provintsi jääva piirkonna puhul) ja „C II“ (Verona provintsi jääva piirkonna puhul).

7. Peamised veiniviinamarjasordid

‘Grapariol B.’

‘Gosen N.’

‘Goldtraminer B.’

‘Garganega B.’ – ‘Garganego’

‘Franconia N.’

‘Forsellina N.’

‘Maor B.’

‘Manzoni Bianco B.’ – ‘Incrocio Manzoni 6.0.13 B.’

‘Malvasia Istriana B.’ – ‘Malvasia’

‘Malvoisier Bianca Lunga B.’ – ‘Malvoisier’

‘Corbina N.’ – ‘Corbinella’

‘Chardonnay B.’

‘Lagrein N.’

‘Lagarino B.’

‘Kerner B.’

‘Johanniter B.’

‘Helios B.’

‘Groppello di Revò N.’ – ‘Groppello’

‘Bianchetta Trevigiana B.’ – ‘Bianchetta’

‘Barbera N.’

‘Durella B.’ – ‘Durello’

‘Dindarella N.’

‘Croatina N.’ – ‘Bonarda’

‘Corvinone N.’

‘Corvina N.’ – ‘Cruina’

‘Cortese B.’ – ‘Bianca Fernanda’

‘Ancellotta N.’ – ‘Lancellotta’

‘Casetta N.’

‘Carmenère N.’ – ‘Cabernet Nostrano’

‘Cabernet Sauvignon N.’ – ‘Cabernet’

‘Cabernet Franc N.’ – ‘Cabernet’

‘Bronner B.’

‘Verdealbara B.’

‘Veltliner B.’ – ‘Grüner Veltliner’

‘Turchetta N.’

‘Tocai Friulano B.’ – ‘Tuchì’

‘Moscato Bianco B.’ – ‘Moscato Reale’

‘Teroldego N.’

‘Syrah N.’ – ‘Shiraz’

‘Sylvaner Verde B.’ – ‘Sylvaner’

‘Spigamonti N.’

‘Solaris B.’

‘Sennen N.’

‘Schiava Grossa N.’ – ‘Großvernatsch’

‘Schiava Grigia N.’ – ‘Grauvernatsch’

‘Riesling Renano B.’ – ‘Riesling’

‘Riesling Italico B.’ – ‘Welschriesling’

‘Rebo N.’

‘Raboso Veronese N.’ – ‘Raboso’

‘Turca N.’

‘Trebbiano Toscano B.’ – ‘Procanico’

‘Trebbiano Romagnolo B.’ – ‘Trebbiano’

‘Trebbiano Giallo B.’ – ‘Rossetto’

‘Trebbiano di Soave B.’ – ‘Turbiana’

‘Traminer Aromatico Rs.’ – ‘Gewürztraminer’

‘Petit Verdot N.’

‘Pavana N.’

‘Paolina B.’

‘Oseleta N.’

‘Nosiola B.’

‘Schiava Gentile N.’ – ‘Mittervernatsch’

‘Sauvignon B.’ – ‘Sauvignon Blanc’

‘Sangiovese N.’ – ‘Sangioveto’

‘Saint Laurent N.’

‘Rossignola N.’ – ‘Rossetta’

‘Rossara N.’

‘Rondinella N.’

‘Molinara N.’

‘Meunier N.’

‘Merlot N.’

‘Marzemino N.’ – ‘Berzemino’

‘Marzemina Grossa N.’ – ‘Marzemina Bastarda’

‘Pinot Nero N.’ – ‘Pinot’

‘Pinot Grigio’ – ‘Pinot’

‘Pinot Bianco B.’ – ‘Pinot’

‘Lambrusco a Foglia Frastagliata N.’ – ‘Enantio N.’

‘Negrara N.’

8. Seos(t)e kirjeldus

Kaitstud geograafiline tähis „Vallagarina“ – kõik tootekategooriad: 1. vein, 4. vahuvein, 5. kvaliteetvahuvein, 6. aromaatne kvaliteetvahuvein, 8. poolvahuvein

Seost näitavad looduslikud tegurid

Vallagarina hõlmab piirkonda, mis kulgeb piki Trento ja Verona provintsi vahelise Adige jõe lõiku. Viinamarjakasvatus kujutab endast selle piirkonna peamist põllumajandustegevust, sealhulgas maastiku tõttu. Piirkonnal on suurele liustikuorule iseloomulikud kontuurid järskude nõlvadega, mida ümbritsevad vertikaalsed kaljuseinad. Viinapuud katavad maad 100–700 meetri kõrgusel merepinnast. Orupõhja pinnas koosneb alluviaalsetest setetest, mis on valdavalt savise ja liivase tekstuuriga ning sisaldavad suures koguses peenliiva; tavaliselt ei ole seal kaljusid ega kive, välja arvatud uhtekuhikute läheduses olevates üksikutes üleujutuspiirkondades. Pinnas on üsna noor ja varieerub sügavast väga sügavani, valdavalt savisest tekstuurist saviliiva tekstuurini, ning on tihti suure lubjakivi sisaldusega; sisedrenaaž on üldjuhul hea. Mägine ala koosneb lubjakoonustest, kus on tavaliselt suur karbonaatide sisaldus ning palju kaljusid ja kive. Isera ja Brentonico vahelistes mägedes on basaldist lamamist pärit pinnas. Järsematel nõlvadel ümbritsevad pinnast kuivmüürid. Vallagarina on üleminekuala alpi kliima ja Veneto eel-Alpide parasvöötmelisema kliima vahel. Suved on kuumad, eriti hilissuvel, ning mägises piirkonnas kõigub öine ja päevane temperatuur märkimisväärselt. Talved on külmad ja temperatuurid võivad langeda alla nulli; temperatuurid on leebemad kui kaugemal põhjas olevates piirkondades tänu läheduses olevalt Garda järvelt tulevatele hoovustele. Sademed on Vahemere piirkonnale iseloomulikud, aasta keskmised sademed jäävad 850–1 000 mm vahemikku.

Seost väljendavad ajaloolised ja inimtegurid

Viinapuude viljelemine selles piirkonnas pärineb muistse Veneto või Etruski-Reetia tsivilisatsiooni ajast (7.–5. sajand eKr). Juba Rooma ajal võimaldas piirkonna Põhja- ja Lõuna-Euroopat ühendav strateegiline asukoht viia veine turgudele mõlemas suunas. Selle oluliseks tõendiks on Saksamaal Passaus leitud 2.–3. sajandist pKr pärinev hauasteel, mis on pühendatud Trento veinikaupmehele Publius Tenatius Essimnusele. Selle piirkonna viinamarjakasvatust suurendasid märkimisväärselt Veneetsia vabariigi annekteerimine ning sordi ‘Marzemino’ kasutuselevõtmine Vallagarinas selle sündmuse toimumise paiku. Seejärel viinamarjakasvatuse tähtsus veidi vähenes, kui kohalikud talupidajad pöörasid oma tähelepanu siidiusside söötmiseks mooruspuude viljelemisele. Phylloxera- (viinapuutäi-) ja sõjajärgne taastamine võimaldas Vallagarinal taastada oma tähtsus riikliku veinivalmistamise kontekstis juba 1950ndatel. Sestsaadik nähtub tõenditest, et nimetust „Vallagarina“ on pidevalt kasutatud, mis tõi kaasa sama nimetuse geograafilise tähise tunnustamise 1995. aastal. Samuti on Vallagarina geograafilist nimetust kasutatud ajalooliselt nii Trento kaubanduskoja turuaruannetes kui ka alates 20. sajandi algusest piirkonnas toimuvate veinisündmuste kataloogides.

Sestsaadik on Vallagarina viinamarjakasvatusele ja veinivalmistusele avaldanud positiivset mõju ajalooliste San Michele all’Adige (Trento) ja Conegliano Veneto (Treviso) önoloogiakoolide lähedus; neid koole võib tunnustada uute viinamarjakasvatus- ja veinivalmistusmeetodite ning -teadmiste levitamisele kaasaaitamise eest alates nende asutamisest.

Lisaks on ülioluline ka kohalike sidusrühmade (viinamarjakasvatajad ja önoloogid) panus keskkonnaalasel ja majanduslikul jätkusuutlikkusel põhinevate tootmismeetodite kasutamisel ning uuenduslike tootmismeetodite ja -tehnoloogia kasutuselevõtmisel.

Kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ veinide iseloomulikud jooned ja omadused tulenevad nende veinivalmistajate vilumusest, kes tegutsevad territooriumil, kus maastikuolud ning kinnisasja killustatus eeldavad suurt töötundide arvu aastas (viinamarjaistanduse ühe hektari harimiseks läheb vaja üle 600 tunni). Eelkõige kulutatakse enamik sellest ajast toimingutele, mille eesmärk on optimeerida taimede kasvu ja viinamarjade küpsemist, ergutades looduslikku vastupanuvõimet haigusetekitajatele ja vähendades taimetervisemeetmete kasutamist. Seoses sellega tuleks märkida, et peaaegu kogu viinapuude all olevat maa-ala haritakse vastavalt integreeritud – ja üha mahepõllumajanduslikuma – kahjuritõrje põhimõtetele.

Tänapäeval on viinamarjakasvatus üle 800 viinamarjaistandusega Vallagarina üks peamisi majandustegevusi ja sellel on positiivne mõju mitmele valdkonnale, näiteks rahvatraditsioonidele, kultuurile, kunstile ja gastronoomiale. Keskkonna seisukohast on viinapuud ka Vallagarina territooriumit iseloomustav maastikuelement ning need on veiniturismi eeltingimuseks.

Kaitstud geograafiline tähis (KGT) „Vallagarina“ – kategooria „vein“ (1)

Teave toodete eriomaduse kohta, mis on seostatav geograafilise päritolu ja põhjusliku seosega geograafilise piirkonna loodus- ja inimtegurite vahel.

Viinamarjakasvatuspiirkonna mulla- ja kliimatingimused, näiteks suurepärane asukoht, briisid ja tuuled, mulla struktuur ja koostis, läheduses asuva Garda järve mahendav mõju ning öiste ja päevaste temperatuuride märkimisväärne kõikumine tagavad optimaalsed tingimused kvaliteetsete viinamarjade saamiseks, kuhu on kuhjunud lõhnaained ning mille suhkrusisaldus ja happesus ning sellest tulenevad veinide organoleptilised omadused heas tasakaalus.

Enamik sellest ajast kulutatakse keskkonnahoidlikule juhtimisele ehk toimingutele, mille eesmärk on optimeerida taimede kasvu ja viinamarjade küpsemist, ergutades looduslikku vastupanuvõimet haigusetekitajatele ja vähendades taimetervisemeetmete kasutamist.

Viinamarjakasvatajate teadmised eri kasvatuspiirkondade mitmesuguste viinamarjasortide omadustest võimaldavad neil kavandada saagikoristust (mida tehakse endiselt käsitsi) selliselt, et kindlaks teha parim võimalik saagikoristusaeg vastavalt veini soovitud omadustele.

Heledaid viinamarju korjatakse tavaliselt varakult, et säiliks happeline koostisosa, mis on vajalik veinide iseloomuliku värskuse ja puuviljaliste nüansside tagamiseks; punaste veinide valmistamiseks kasutatavad viinamarjad korjatakse seevastu hiljem, et need muutuksid küpsemaks ja kompleksemaks, parandades seeläbi alkohoolseid ja polüfenoolseid koostisosi.

Valgete veinide värvus on mitmekesine, varieerudes õlgkollasest kuldkollaseni, mõnikord kahvaturohelise varjundiga, neil on puuviljaaroom ning nad on värske ja veidi hapu maitsega; kui veinid on saadud aromaatsetest või poolaromaatsetest sortidest, on see maitseomadus suuremal või vähemal määral ilmne ja selge.

Valged veinid on pärit peamiselt mägipiirkondadest ja on tavaliselt keskmise struktuuriga, kuid neid hinnatakse kõrgelt värskuse, lõhna ja hästi tasakaalustatud üldmaitse poolest. Enamik valgeid veine valmistatakse rahvusvahelistest sortidest, mis on siiski kaua selles piirkonnas kasvanud, näiteks ‘Chardonnay’, ‘Müller Thurgau’ ja ‘Sauvignon’, ning neile lisatakse mitmeid kohalikke sorte, nagu ‘Nosiola’ ja ‘Traminer Aromatico’.

Punased veinid on pärit peamiselt orupõhja sügavatest settemuldadest. Nende muldade suurem mineraalsus soosib selliste veinide valmistamist, mis on üsna komplekssed ja struktureeritud ning sobivad ka laagerdamiseks; veine võib täiustada mõõduka aja jooksul säilitamine puidust vaatides. Neil veinidel on eri intensiivsusega rubiinpunane värvus, mis sõltub kestadega kääritamise kestusest; laagerdumisel võib värvitoon muutuda ning tekkida võivad oranžid varjundid. Ka enamik punaseid veine valmistatakse rahvusvahelistest sortidest nagu ‘Merlot’ ja ‘Cabernet’, millele lisatakse mitmeid kohalikke sorte, nagu ‘Schiava’, ‘Lagrein’ ja ‘Teroldego’.

Roosasid veine on Vallagarina veinide hulgas koguseliselt vähem ning neid valmistatakse enamasti mitmest sordist (‘Schiava’, ‘Merlot’), mille viinamarju kääritatakse ilma kestadeta või lastakse kõige enam üksnes lühikest aega kestadega kokku puutuda. Roosadel veinidel on iseloomulik ereroosa värvus; nende hõrk aroom meenutab metsamarju ning puuviljalisi maitseaistinguid täiendab märgatav värskus ja joodavus.

Loodustegurite (viinamarjasort, kliima, mullastik), kohalike ettevõtjate saadud kogemuse ning nüüdisaegsete viinamarjakasvatus- ja veinivalmistusmeetodite vaheline seos võimaldab valmistada kvaliteetveine, mille omadused on seotud nii tootmispiirkonna kui ka viinamarjasordiga, millest need tehtud on. Eelkõige lisab loodus-, keskkonna- ja kliimategurite kombinatsioon veinidele hea struktuuri, mõõduka kanguse, suure happesusega seotud eriomase värskuse ning aroomide ebatavalise värskuse ja intensiivsuse.

Kaitstud geograafiline tähis (KGT) „Vallagarina“ – kategooriad „vahuvein“ (4), „kvaliteetvahuvein“ (5) ja „aromaatne kvaliteetvahuvein“ (6)

Teave toodete eriomaduse kohta, mis on seostatav geograafilise päritolu ja põhjusliku seosega geograafilise piirkonna loodus- ja inimelementide vahel.

Vahuveini puhul loob seose piirkonnaga vahuveinide valmistamise traditsioon, mille üle piirkond saab uhkust tunda. Vahuveinide valmistamine ulatub tagasi 20. sajandi algusesse ja aja jooksul on muutunud nii veine valmistavate viinamarjaistanduste arv kui ka ettevõtjatele kättesaadav tootmistehnoloogia. Tänu vahuveinide valmistamise üldlevinud traditsioonile on kindlaks tehtud, et vahuveinide ja kvaliteetvahuveinide – nii ühest sordist kui ka sortide segust valmistatud vahuveinide – valmistamiseks on eriti sobivad sortide ‘Chardonnay’, ‘Pinot Bianco’, ‘Pinot Grigio’, ‘Pinot Nero’ ja ‘Müller-Thurgau’ viinamarjad ning aromaatset kvaliteetvahuveini valmistatakse ainult kohalikust viinamarjasordist ‘Moscato Giallo’. Kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ vahuveinide iseloomulikud omadused põhinevad tooraine kättesaadavusel kõrgemal asuvatest viinamarjakasvatuspiirkondadest, kus viinamarjad säilitavad rohkem kui kusagil mujal tasakaalu suhkrusisalduse ja happelise koostisosa vahel, mida mõlemat võimendab viinamarjaistanduste kõrguse suurenemisel üha suurem öise ja päevase temperatuuri kõikumine.

Tänu neile omadustele ning erilisele tähelepanule, mida pöörati viinamarjade kasvatamise ja veinivalmistamise etappidel ning sellele järgneval teisesel kääritamisel, saadakse peensuse ja elegantsi omadustega valmistoode.

Neid vahuveine iseloomustab tiheda ja kauapüsiva vahu teke ning õlgkollasest kuldkollaseni varieeruv värvus kahvaturoheliste varjunditega. Neil on peen, mõnikord puuviljaline, kergelt pärmine aroom. Maitse on peen ja harmooniline ning iseloomulik ‘Moscato’ sordile, kui vahuvein saadakse sellest viinamarjasordist.

Roosat vahuveini, mida saadakse peamiselt ‘Pinot Nero’ viinamarjasordist, iseloomustab tihe ja kauapüsiv vaht ning eri intensiivsusega roosa värvus. Sellel on iseloomulik ja peen, kergelt pärmine aroom. Maitse on peen ja iseloomulik.

Kõik vahuveinikategooriad (vahuvein, kvaliteetvahuvein, aromaatne kvaliteetvahuvein) ja -liigid (valge, roosa) võidakse valmistada versioonidena alates tähistusest „brut nature“ kuni tähistuseni „sweet“, mis sõltub toote jääksuhkrusisaldusest tarbimisel.

Loodustegurite (viinamarjasort, kliima, mullastik), kohalike ettevõtjate saadud kogemuse ning nüüdisaegsete viinamarjakasvatus- ja veinivalmistusmeetodite vaheline seos võimaldab valmistada kvaliteetveine, mille omadused on seotud nii tootmispiirkonna kui ka viinamarjasordiga, millest need tehtud on. Eelkõige lisab loodus-, keskkonna- ja kliimategurite kombinatsioon veinidele hea struktuuri, mõõduka kanguse, suure happesusega seotud eriomase värskuse ning aroomide ebatavalise värskuse ja intensiivsuse.

Kaitstud geograafiline tähis (KGT) „Vallagarina“ – kategooria „poolvahuvein“ (8)

Teave toodete eriomaduse kohta, mis on seostatav geograafilise päritolu ja põhjusliku seosega geograafilise piirkonna loodus- ja inimelementide vahel.

Seose piirkonnaga loob naturaalsete poolvahuveinide traditsiooniline tootmine Vallagarinas. Selline tootmine, mis algas juba 1960ndatel eeskätt saksakeelsete turgude nõudluse rahuldamiseks, saavutas hiljem edu ka kohalikul ja riiklikul turul. Selle eduga kaasnes nii valmistamise järjepidevus kui ka tootmismeetodite peenhäälestus, mis on parandanud veinide kvaliteeti.

Vallagarina sordivahetus tähendas seda, et enamik tumedaid viinamarju asendati heledate viinamarjasortidega, mille tulemusena on paremini kättesaadavad sellised veinid, mille omadused muudavad need poolvahuveiniks töötlemiseks sobivaks. Tegemist on peamiselt, aga mitte ainult, samade sortidega nagu need, mida kasutatakse vahuveini valmistamiseks. Ka punased ja roosad veinid valmistatakse poolvahuveiniks, kuid vähemal määral.

Kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ poolvahuveinide valmistamine põhineb tooraine kättesaadavusel kõrgemal asuvatest viinamarjakasvatuspiirkondadest, kus viinamarjadel on rohkem kui kuskil mujal tasakaal suhkrusisalduse ja happelise koostisosa vahel, mida võimendab viinamarjaistanduste kõrguse suurenemisel üha suurem öise ja päevase temperatuuri kõikumine. Need temperatuuri kõikumised põhjustavad aroomi prekursorite märkimisväärset kuhjumist, mis annab veinile iseloomulikud organoleptilised omadused.

Need omadused ning eriline tähelepanu, mida pöörati viinamarjade kasvatamise ja veinivalmistamise etappidel ning sellele järgneval teisesel kääritamisel, annavad poolvahuveinile neile iseloomulikud värskuse ja elavuse, mis on seotud ka süsihappegaasi mõõduka eraldumisega.

Muu hulgas ka seetõttu, et poolvahuveini töötlemiseks on vaja märkimisväärseid investeeringuid, valmistavad kõnealust veini piiratud arv ettevõtjaid, kes teevad seda ka kolmandate isikute nimel. Nende tipptehnoloogiliste seadmetega ettevõtjate kõrge spetsialiseeritus on võimaldanud suurtes mahutites (autoklaavides) teisese kääritamise meetodit täiustada, aidates parandada poolvahuveinide kvaliteeti.

Maastikuolud ja kinnisasja killustatus selgitavad suurt töötundide arvu aastas (üle 600), mida on vaja viinamarjaistanduse ühe hektari harimiseks. Enamik sellest ajast kulutatakse toimingutele, mille eesmärk on optimeerida taimede kasvu ja viinamarjade küpsemist, ergutades looduslikku vastupanuvõimet haigusetekitajatele ja vähendades taimetervisemeetmete kasutamist. Seoses sellega tuleks märkida, et peaaegu kogu viinapuude all olevat maa-ala haritakse vastavalt integreeritud – ja üha mahepõllumajanduslikuma – kahjuritõrje põhimõtetele.

Loodustegurite (viinamarjasort, kliima, mullastik), kohalike ettevõtjate saadud kogemuse ning nüüdisaegsete viinamarjakasvatus- ja veinivalmistusmeetodite vaheline seos võimaldab valmistada kvaliteetveine, mille omadused on seotud nii tootmispiirkonna kui ka viinamarjasordiga, millest need tehtud on. Eelkõige lisab loodus-, keskkonna- ja kliimategurite kombinatsioon veinidele hea struktuuri, mõõduka kanguse, suure happesusega seotud eriomase värskuse ning aroomide ebatavalise värskuse ja intensiivsuse.

Ka sel juhul on San Michele all’Adige Põllumajandusinstituudi ja Conegliano Önoloogiakooli lähedus aidanud omandada tehnilisi teadmisi, mis on vajalikud piirkonnas kasvanud viinamarjasortidest kvaliteetsete poolvahuveinide valmistamiseks ning nende teadmiste levitamiseks viinamarjakasvatajate ja önoloogide seas.

9. Olulised lisatingimused

Veinivalmistuspiirkonna erandid

Õigusraamistik: ELi õigusaktid

Lisatingimuse liik: määratletud geograafilises piirkonnas tootmisega seonduv erand

Tingimuse kirjeldus:

lisaks viinamarjakasvatuspiirkonnale võib veine valmistada ning vahuveiniks ja poolvahuveiniks töötlemist teostada ka kogu Veneto piirkonnas ja naabruses olevas Lombardia piirkonnas, tingimusel, et asjaomased põllumajanduslikud majapidamised suudavad tõendada kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ veinide valmistamise katkematut traditsiooni viimase viie viinamarjakasvatusaasta jooksul.

See erand põhineb üldlevinud traditsioonil ning võimaldab asjaomastel tootjatel kasutada ka töötlemisrajatisi, mis asuvad eespool nimetatud viinamarjakasvatuspiirkonna naaberpiirkondades; samas ei laiendata erandit muudele töötlemisettevõtetele, seda ka vajalike kontrollide lihtsustamiseks.

Viinamarjasordi nime esitamine etiketil

Õigusraamistik: ELi õigusaktid

Lisatingimuse liik: märgistamisega seotud lisasätted

Tingimuse kirjeldus:

kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ veinide etikettidele võib märkida ühe või kahe viinamarjasordi nimetus(ed), välja arvatud järgmised sordid, mis on nimetuses ja esitluses sõnaselgelt keelatud:

— sort ‘Pinot Grigio’ on välistatud Verona provintsi veinide puhul;

— sordid ‘Pinot Grigio’ ja ‘Marzemino’ on välistatud Trento provintsi veinide puhul.

Vahuveinide puhul võidakse viidata ühele või kahele sordile üksnes järgmiste sortide hulgast:

— vahu- ja kvaliteetvahuvein: ‘Chardonnay’, ‘Pinot Bianco’, ‘Pinot Nero’ ja ‘Müller Thurgau’;

— aromaatne kvaliteetvahuvein: ‘Moscato Giallo’.

Peale selle peavad kaitstud geograafilise tähisega (KGT) „Vallagarina“ veinide kahe sama värvi viinamarjasordi nimetusega tähistamiseks väiksema osakaaluga viinamarjasordi, viinamarjad moodustama siiski üle 15 % üldkogusest ning sordid tuleb etiketil esitada kasutatud viinamarjade tegeliku koguse järgi kahanevas järjestuses. Seda tehakse selle tagamiseks, et sellised veinid peegeldaksid nende mõlema viinamarjasordi omadusi, millest need on valmistatud.

Link tootespetsifikaadile

https://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/13199

(1) ELT L 347, 20.12.2013, lk 671.