Euroopa on solidaarne nendega, kes seda enim vajavad. Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fond (EGF) loodi 2007. aastal selleks, et toetada töötajaid, kes kaotavad oma töö üleilmastumise ja kaubanduses toimuvate muutuste tõttu. Fondi tegevust kohandati veelgi, et anda tuge üleilmsest finants- ja majanduskriisist tingitud koondamiste korral. Fondi põhieesmärk on toetada koondatud töötajaid, kes kogevad raskusi tööturule naasmisel, aidates neil kohandada oma oskusi ja leida uusi töökohti. Meetmed hõlmavad personaalset abi ja suunamist tööotsingutel, mitmesuguseid kutseõppe ja oskuste täiendamise võimalusi, ettevõtluse ja firmade loomise toetamist, samuti ajutisi rahalisi stiimuleid ja toetuseid. EGFi on samuti võimalik kasutada selleks, et aidata konkreetselt noori inimesi. Piirkondades, kus noorte tööpuudus on kõrge, toetab EGF mittetöötavaid ja mitteõppivaid noori (NEET-noori). EGF kaasrahastab 60 % nende liikmesriikide pakutavatest meetmetest, kes esitavad taotluse EGFi toetuse saamiseks.

2017. ja 2018. aastal sai komisjon 13 taotlust järgmiselt kümnelt liikmesriigilt: Belgia, Saksamaa, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Madalmaad, Portugal, Soome ja Rootsi. Kõik need riigid taotlesid EGFi rahastamisvahendeid ka varasematel aastatel. Andmed nende taotluste kohta on esitatud tabelis 1.

·taotlused, mis on piisavate assigneeringute puudumise või toetuskõlbmatuse tõttu tagasi lükatud või mille toetussummasid on vähendatud.

Selleks et aidata koondatud töötajatel leida uusi töökohti, kaasrahastab EGF liikmesriikide poolt ellu viidavaid aktiivseid tööturupoliitika meetmeid. Fond pakub täiendust siseriiklikele tööturumeetmetele ootamatute kollektiivsete koondamiste korral, mille põhjuseks on eespool nimetatud põhjused, pakkudes individuaalsemat ja sihipärast lähenemisviisi kõige haavatavamatele koondatud töötajatele.

Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fond (edaspidi „EGF“) väljendab Euroopa solidaarsust ja käegakatsutavat toetust töötajatele, kes on koondatud selliste oluliste struktuurimuutuste tagajärjel, mis on toimunud seoses üleilmastumisega maailma kaubanduses või üleilmse majandus- ja finantskriisiga.

Määrusega (EL) nr 1309/2013 ei ole taotletava kogusumma suurust piiratud. Seepärast võib sihtrühma kuuluva toetusesaaja kohta taotletav summa varieeruda olenevalt mõjutatud tööturust, sihtrühma kuuluva toetusesaaja konkreetsest olukorrast, liikmesriigi juba võetud meetmetest ja teenuste osutamise kuludest asjaomases liikmesriigis. See on põhjus, miks EGFi toetuse väljapakutud summad ühe toetusesaaja kohta kõikusid 2017. ja 2018. aastal 1 666 eurost 5 325 euroni ning keskmine summa sihtrühma kuuluva toetusesaaja kohta oli 2 918 eurot (vt tabel 1). Kõige suuremat keskmist summat toetusesaaja kohta taotles Prantsusmaa (5 325 eurot), järgnesid Kreeka (4 124 eurot) ja Saksamaa (3 352 eurot).

Tähelepanu tuleb osutada sellele, et koondamisega mõjutatud töötajate arv ja EGFi toetuse sihtrühma kuuluvate töötajate arv võib erineda, sest liikmesriik võib otsustada keskenduda üksnes teatavale rühmale, näiteks kõige haavatavamatele töötajatele, neile, kellel on eriti suured raskused tööturul, ja/või neile, kes vajavad abi kõige rohkem. Mõnel juhul võib kiireks tööturule naasmiseks piisata tavapärasest toetusest, mida liikmesriikides koondatud töötajatele pakutakse, ja teatud juhtudel võivad töötajad otsustada varajase pensionile mineku kasuks.

Määruse (EL) nr 1309/2013 artikli 7 alusel võib rahalist toetust EGFist anda aktiivsetele tööturumeetmetele, mis moodustavad kooskõlastatud individuaalsete teenuste paketi osa ja on kujundatud selliselt, et hõlbustada sihtrühmas olevate toetusesaajate ning eelkõige ebasoodsas olukorras olevate, vanemaealiste ja noorte töötute tööturule naasmist või füüsilisest isikust ettevõtjaks saamist. 15 EGFi toetusega seoses heaks kiidetud meetmed hõlmasid peamiselt järgmist:

Euroopa Parlament ja nõukogu võtsid vastu seitse otsust, et võtta kasutusele EGFi vahendid 2017. aastal, ja kaheksa otsust 2018. aastal. Kõigil juhtudel oli kaasrahastamise määr 60 %. Tabelites 2 ja 3 on esitatud 2017. ja 2018. aastal määratud rahaliste vahendite andmed. Need kaks tabelit hõlmavad ka kahte taotlust, mis esitati enne 1.1.2017, kuid võeti vastu 2017. aastal, ja seega hõlmavad need erinevaid juhtumeid kui tabel 1, mis kajastab 2017. ja 2018. aastal esitatud taotlusi.

Kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega täiendavad liikmesriikides kavandatud mitmesugused EGFi meetmed suuresti ESFi meetmeid, et toetada tööturule naasmist. Otsus ESFi või EGFi vahendite kasutamise kohta tehakse liikmesriikides tingimusel, et komisjoni heakskiidetud ESFi rakenduskava on sellise toetusega kooskõlas. Liikmesriigid võivad ise ESFi ja EGFi vahelist täiendavust hallata, tehes seda parimal võimalikul viisil olenevalt sel ajahetkel valitsevatest kohalikest oludest.

Nagu on sätestatud määruse (EL) nr 1309/2013 artikli 9 lõikes 5, peavad kõik liikmesriigid seadma sisse vajalikud mehhanismid, et vältida ELi rahastamisvahenditest topeltrahastamise ohtu. Enamikus liikmesriikides vastutab ESFi korraldusasutus ka EGFi juhtumite rakendamise eest. Samuti annab see liikmesriikidele võimaluse püüelda eri sekkumiste vastastikuse täiendavuse poole. Juhtumi tasandil tugineb EGF tavaliselt olemasolevatele riigisisestele või ESFi meetmetele, täiendades neid või pakkudes teistsuguseid lisameetmeid. Vahehindamise põhjal järeldati, et EGF on andnud märkimisväärset ELi lisaväärtust, suurendades koondatud töötajatele pakutavate teenuste arvu ja mitmekesisust, samuti nende intensiivsuse taset.

EGFi kaasrahastatav kooskõlastatud individuaalsete teenuste pakett, millega pakutakse toetusesaajatele konkreetseid individuaalseid teenuseid ja toetusesaaja vajadustele vastavat abi, on midagi palju enamat kui tavalised koolituskursused ja -meetmed. Praktika on näidanud, et EGF võimaldab liikmesriikidel anda toetusesaajatele nende vajaduste kohast ja põhjalikku abi, sealhulgas võtta meetmeid, millele neil tavaliselt juurdepääsu ei oleks (nt kesk- või kõrgharidus).

Liikmesriigid kasutavad EGFi ja ESFi meetmeid mõnikord üksteise täiendamiseks, et pakkuda nii lühiajalisi kui ka pikemaajalisi lahendusi. Otsustav kriteerium on olemasolevate vahendite potentsiaal toetusesaajaid aidata, liikmesriikide ülesanne on valida ja kavandada vahendid ja meetmed, mis sobivad taotletavate eesmärkide saavutamiseks kõige paremini.

EGF võimaldab individuaalseid meetmeid, mis on suunatud koondatud töötajate vajadustele, samas kui ESFi toetus on tavaliselt üldisem ja suunatud laiemale elanikkonnale (nii töötavad kui ka töötud isikud). Lisaks on ESF keskendunud rohkem tööjõu nõudluse ja pakkumise (oskused, vajadused, toetusesaajate püüdlused) terviklikule toetamisele, samas kui EGFi keskmes on enamasti olnud pakkumise pool.

Üldiselt seisneb nende kahe rahastamisvahendi vastastikune täiendavus nende suutlikkuses lahendada kõnealuseid probleeme kahes erinevas ajalises perspektiivis: EGFi toetus on mõeldud koondatud töötajatele või füüsilisest isikust ettevõtjatele seoses lühikese aja jooksul toimunud konkreetse, ulatusliku ja massilise koondamisega. EGF pakub konkreetset Euroopa tuge kriisiolukorras, samas kui ESF toetab – ennetaval moel – strateegilisi pikaajalisi eesmärke (nt inimkapitali suurendamine, toimetulek muutustega) mitmeaastaste programmide kaudu, mille vahendeid ei saa tavaliselt eraldada (ilma rakendusprogrammi muutmiseta) selleks, et tegeleda massilistest koondamistest põhjustatud kriisiolukordadega.

EGFi eesmärk on suurendada töötajate tööalast konkurentsivõimet ja tagada aktiivsete tööturumeetmete abil toetusesaajate kiire naasmine tööturule, täiendades seeläbi ESFi, mis on peamine ELi tööhõive edendamise vahend.

EGFi edukuse suurendamisel on ülioluline liikmesriikide institutsiooniline suutlikkus ja kogemused, mis on seotud abi andmisega ümberkorralduste korral. Teine väga oluline tegur on see, mil määral toetusesaajad või nende esindajad on kaasatud kohe algusest EGFi abi kavandamisesse ja rakendamisesse. Väärib märkimist, et EGFi meetmete kaudu toetatakse töötajaid, kes seisavad tööturul silmitsi kõige suuremate raskustega. Seega on rakendusperioodi lõpuks toetatud töötajate 60protsendiline keskmine tööturule naasmise määr võrreldes eelmise aruandeperioodi 47 protsendiga julgustav tulemus. Tuleks siiski teadvustada, et liikmesriikide majandusolukorra üldine paranemine liikmesriikides aitab kaasa töötajate naasmisele tööturule.

2017. ja 2018. aastal sai komisjon 23 lõpparuannet, milles käsitleti kaheksas liikmesriigis EGFi vahenditega kaasrahastatud juhtumeid, mis olid lõpetatud 2013. aasta novembrist kuni 2018. aasta märtsini (vt tabel 4). Need aruanded näitasid, et 12 723 töötajat (60 % toetatud töötajatest) ja 288 NEET-noort, seega 56 % kokku 23 030 EGFi toetusesaajast, oli leidnud EGFi rakendusperioodiks uue töökoha (12 561 töötajana, 450 füüsilisest isikust ettevõtjana). Umbes 2 % toetusesaajatest alles õppis või osales koolitusel, 38 % olid töötud või eri põhjustel mitteaktiivsed ja 3 % tööalane seisund ei olnud teada.

Peamised EGFi abil saadud tulemusi kajastava teabe allikad on liikmesriikide esitatud lõpparuanded kuus kuud pärast rakendamise lõppu. Neile aruannetele lisandub teave, mida liikmesriigid jagavad otsesuhtluses komisjoniga koosolekutel ja konverentsidel ning audititööde kaudu. Peamised tulemused ja andmed, mille liikmesriigid esitasid 2017. ja 2018. aastal, on kokku võetud käesolevas punktis ja tabelis 4.

Kahte Iirimaa juhtumit (Lufthansa Technik, PWA International) võib pidada edukaks ja parimate tavade näiteks. Rakendusperioodi lõpus on vastavalt 73 % ja 79 % toetatud töötajatest leidnud töökoha, samas kui üks aasta hiljem oli töökoha leidnute protsent veelgi kõrgem ning selle tulemusena tõusis tööturule naasmise määr kuni 83 %ni. Kasutusmäär oli kõrge: esimesel juhul 71 % ja teisel juhul 100 %. Mõned olulised põhjused sedavõrd heade tulemuste saamisel olid järgmised: 1) meetmete rakendamise varajane algus riikliku rahastamise abil enne liidu rahaliste vahendite kasutusele võtmist; 2) meetmed, mis on spetsiaalselt kohandatud koondatud töötajate vajadustele ning mille aluseks on töötajate eelistusi käsitlev küsitlus ja uuring; 3) riikliku EGFi koordineerimisüksuse loomine, mis asub koondatud töötajate lähedal selleks, et nendega oleks võimalik luua suhe; 4) paindlikkus spetsiaalselt kohandatud koolituse ning teise ja kolmanda tasandi haridusprogrammide valimisel.

Operatsioonilise tulemuslikkuse ja tõhususe aspektist võib EGFi Soome juhtumeid (Rauma, Broadcom, Computer programming, Microsoft) pidada väga edukaks ja parimate tavade näideteks. Rakendusperioodi lõpuks on kuni 84 % töötajatest leidnud uue töökoha. Toetatud töötajate arv oli isegi kõrgem kui see, mis taotlustes eesmärgiks püstitati. Kasutusmäär oli samuti üsna kõrge: ligikaudu 80 % fondi vahenditest kasutati ära. Nii heade tulemuste saavutamisel mängisid olulist rolli järgmised aspektid: 1) laialdased konsultatsioonid EGFi meetmete ettevalmistamiseks ja rakendamiseks, sh koondatud töötajate, ametiühingute, tööandjate, piirkondlike ja riiklike ametiasutuste ning kohalike omavalitsuste esindajatega; 2) tööbüroode ja regionaalarengu ametite kogenud piirkondlik võrgustik, mis koos majandus- ja tööhõiveministeeriumiga suudab väga tõhusalt määratleda toetuse saajad ning planeerida ja rakendada EGFi meetmeid; 3) EGFi kogemusega teenusepakkujad; 4) väga kiire reageerimine koondamistele.

Volvo Trucks juhtum Rootsis on heade tavade näide sellest, kuidas EGF toetab kõiki koondatud töötajaid, sh ajutisi töötajaid, kes oleks jäänud riiklikest programmidest välja. Kiire ja õigeaegne reageerimine koondamistele oli peamine prioriteet ja selle tulemuseks oli kõrge tööturule naasmise määr (84 %). Erinevad sidusrühmad tegid hästi koostööd. Siseriiklike tööturumeetmete ja ESFi meetmete vahel oli ilmne täiendavus. Rootsi jagas eelarve meetmete vahel ümber, et kohanduda rakendamisperioodil muutuvate vajadustega ja optimeerida olemasolevate vahendite kasutamist.

Ford Genki juhtum Belgias on näide sellest, kuidas EGFi sekkumine on osa laiemast poliitikaraamistikust, mille eesmärk on minimeerida massiliste koondamiste tagajärgi mingis piirkonnas. Pärast Fordi tehase sulgemist koostati Limburgi piirkonna jaoks strateegiline tegevuskava nimega SALK (Strategisch Actieplan voor Limburg in het Kwadraat). EGF tegeles selle juhtumi ulatuslike tagajärgede (mõju tööhõivele) lühiajaliste tagajärgedega. Pikaajalisi meetmeid, milles on keskendutud majanduskasvu tingimuste parandamisele, on toetatud riikliku rahastusega. Sellest põhjalikust lähenemisviisist saadud õppetunde jagatakse teiste Belgia piirkondadega, mis kaaluvad samuti sarnaste kõikehõlmavate toetuspakettide kasutusele võtmist.

EGFi juhtumid Saksamaal on toetanud innovatsiooni tööandjate kaasatuse valdkonnas. Spetsiaalsete teenuste pakkumine (kutsenõustajad) tööandjatele on lisatud EGFi toetusele. Need teenused on olnud ülimalt tõhusad vabade töökohtade leidmisel ja vähendanud EGFi Aleo Solari juhtumi puhul olulisel määral kulu ühe toetusesaaja kohta. Adam Opeli juhtumi puhul peeti erakordselt edukaks nn kiirkohtingu-üritusi, mis tõid kokku tööotsijad ja vabu ametikohti omavad tööandjad, ning see ei oleks olnud võimalik riiklike rahastamismehhanismide kaudu.

Juhtumites, mis viidi ellu Belgias (Hainaut Namur Glass, Hainaut Machinery), Kreekas (Sprider Stores, Odyssefs Fokas, Supermarket Larissa) ja Iirimaal (Lufthansa Technik, PWA International), anti mittetöötavatele ja mitteõppivatele noortele koos koondatud töötajatega eelisseisund EGFi meetmetes osalemiseks. Tõendid näitavad, et eeskätt Iirimaal ja Kreekas on sihtrühma kuuluvad noored inimesed pakutud abi üldjoontes vastu võtnud ja see on andnud neile abi, mida nad ei oleks riiklike peavooluteenuste kaudu saanud. Üks tähtsamaid väljakutseid NEET-noortele toetuse andmisel oli aga nende kaasamine ja aktiveerimine eri teavitustegevuste kaudu, milleks kulus oluliselt aega ja ressursse.

2.5. Rahaliste vahendite kasutamine

2.5.1. EGFist saadud toetus

2017. ja 2018. aastal kiitis eelarvepädev institutsioon heaks 15 EGFi toetust kogusummas 45 467 387 eurot (vt tabel 2), millest 17 778 774 eurot võeti kasutusele 2017. aastal ja 27 688 613 eurot 2018. aastal.

Ajavahemikus 2014–2020 oli EGFi maksimaalne aastane rahastamise ülempiir 150 miljonit eurot (2011. aasta hinnad). See tähendab seda, et EGFi jaoks tehti 2017. aastal kättesaadavaks kulukohustused summas 168 924 000 eurot ja 2018. aastal summas 172 302 000 eurot.

Maksekohustuste assigneeringute osas kanti EGFi eelarvereale 2017. ja 2018. aastal üle kokku 45 467 387 eurot. Eelmaksete summa oli 2017. aastal 17 778 774 eurot ja 2018. aastal 27 688 613 eurot.

2.5.2. Tehnilise abiga seotud kulud

Määruse (EL) nr 1309/2013 artikli 11 lõike 1 kohaselt võib komisjoni algatusel tehnilise toe jaoks kasutada kuni 0,5 % EGFi iga-aastastest vahenditest (844 622 eurot 2017. aastal ja 861 514 eurot 2018. aastal). Seda summat tuleb kasutada selleks, et rahastada tegevusi, mis on vajalikud määruse rakendamiseks, sh ettevalmistus-, järelevalve- ja andmekogumismeetmed ning teadmistebaasi loomine, haldus- ja tehniline tugi, teavitamismeetmete ning auditi, kontrolli- ja hindamismeetmed.

Eelarvepädev institutsioon tegi 2017. ja 2018. aastal eespool nimetatud tegevuste rahastamiseks tehnilise abi jaoks kättesaadavaks vastavalt 310 000 eurot ja 345 000 eurot.

Tabel 5.1. Tehnilise abiga seotud kulud 2017. aastal

Tabel 5.2. Tehnilise abiga seotud kulud 2018. aastal

2.5.3. Teatatud rikkumised

2017. ja 2018. aastal ei teatatud komisjonile ei määruse (EÜ) nr 1927/2006 ega määruse (EL) nr 1309/2013 alusel ühestki rikkumisest.