Aruandes rõhutatakse, et dokimaksu kava raames antavate maksusoodustuste näol on tegemist Prantsusmaa äärepoolseimate piirkondade SKPd märkimisväärselt toetava teguriga. Tehtud hinnangute põhjal ulatub dokimaksu osa 3,3 %ni viie Prantsusmaa äärepoolseima piirkonna SKPst nende piirkondade peale kokku. Sellisel koondtasemel on eri territooriumide vahelised erinevused väheolulised ja nende põhjal ei saa teha järeldusi tegelike geograafiliste erisuste suhtes.

Aruandes analüüsitakse samuti mõju, mida avaldab kohalike ettevõtjate suhtes kohaldatava dokimaksu piirmäära langetamine 550 000 eurolt 300 000 euroni 2014. aastal. Aruandes nenditakse, et meetmel on pigem negatiivne mõju, võttes arvesse sellega tekitatavaid halduskulusid, maksutulu suurenemise väga piiratud ulatust ning tootmist pidurdavat mõju.

Aruandes kirjeldatakse dokimaksu mehhanismi ning tuuakse välja Prantsusmaa äärepoolseimate piirkondade teatavad makromajanduslikku raamistikku hõlmavad tegurid ning kaardistatakse diferentseeritud dokimaksu kohaldamisest kasusaajad. Aruandes on märgitud, et dokimaksu kohaldamisega seotud 665 ettevõtja toodangu müügimaht ulatub 5,6 miljardi euroni.

Nõukogu 17. detsembri 2014. aasta otsuse artikliga 3 on ette nähtud, et Prantsusmaa ametiasutused edastavad komisjonile 31. detsembriks 2017 aruande kõnealuses otsuses sätestatud maksustamise korra kohaldamise kohta, et kontrollida võetud meetmete mõju ja panust kohaliku majandustegevuse edendamisse või säilitamisse, võttes arvesse äärepoolseimaid piirkondi mõjutavaid ebasoodsaid tingimusi. Komisjon esitab selle aruande põhjal nõukogule aruande, mis sisaldab täielikku majanduslikku ja sotsiaalset analüüsi ning vajaduse korral ettepanekut kohandada 17. detsembri 2014. aasta otsuse sätteid.

Nõukogu 17. detsembri 2014. aasta otsuses on selgitatud põhjuseid, mis võimaldavad kohaldada erimeetmeid: kaugus, sõltumine välisest toorainest ja elektrist, kohustus omada suuremaid varusid, väike kohalik turg, millele lisandub vähearenenud eksporditegevus jne. Kõik need ebasoodsad tingimused põhjustavad selliste kohalike toodete tootmiskulu ja tootmisomahinna suurenemise, mis erimeetmete puudumisel oleksid vähem konkurentsivõimelised kui väljastpoolt pärinevad tooted, isegi kui võtta arvesse veokulu Prantsusmaa äärepoolseimatesse piirkondadesse. See muudab kohaliku tootmise säilitamise keerulisemaks. Nõukogu 17. detsembri 2014. aasta otsuses sätestatud erimeetmete eesmärk on eelkõige tugevdada kohalikku tööstust.

Oma esimeses aruandes esitavad Prantsuse ametiasutused lisakulud, mida Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades tegutsevad ettevõtjad nendes piirkondades valitsevate ebasoodsate tingimustega seoses kandma peavad. Nende piirkondade puhul on tegemist märkimisväärselt ebasoodsate tingimustega, mis on seotud piirkondade suuruse, neile juurdepääsetavuse puudumise ja seal valitsevate ilmastikutingimustega. Sellised struktuurset laadi ebasoodsad tingimused võivad olla kahesugused:

Võttes arvesse kuupäeva, mil Prantsuse ametiasutused aruande esitasid (veebruar–märts 2018), siis on raske pika ajavahemiku puhul teha kindlaks nõukogu 17. detsembri 2014. aasta otsuse alusel kohaldatud diferentseeritud maksustamise mõju, eriti arvestades, et uut maksukava ei kohaldatud enne 2015. aasta juulit.

Lisaks sellele väljendavad Prantsusmaa äärepoolseimad piirkonnad kahetsust nimekirja kantud toodete järjest detailsema nomenklatuuri pärast (üleminek tasemele NC8 või NC10), mis tekitab ettevõtjatele probleeme nende toodete nõuetekohase identifitseerimisega. Samuti väljendavad nad kahetsust maksu kohaldamise piirmäära 300 000 euroni langetamise üle, mis ei toonud omavalitsuste jaoks kaasa tulu märkimisväärset suurenemist. Samas suurendasid need kaks meedet ettevõtjate halduskoormust. Prantsusmaa äärepoolseimad piirkonnad väljendasid soovi, et loodaks mehhanism, mis võimaldaks regulaarselt ajakohastada maksumäärade erinevusi, et vastata vajadusele olla investorite jaoks nähtav ning kohaneda kohaliku majanduskeskkonnaga. Neid taotlusi tuleks arvesse võtta mehhanismi kohaldamise pikendamise taotluste läbivaatamisel.

Nendes aruannetes on samuti esitatud maksumäärade ja nende erinevuste analüüs sektorite lõikes. Analüüsist ilmneb, et kohaldatav kaalutud keskmine vahe ulatub sõltuvalt Prantsusmaa konkreetsest äärepoolseimast piirkonnast 14 %st (Réunion) kuni 18 %ni (Martinique ja Guadeloupe).

Mis puudutab ajavahemikku 2014–2016 hõlmavasse nimekirja kantud kohalike toodete tootmismahu muutumise analüüsi, siis tuleb märkida, et olukord on küllaltki erinev, sest kui üldiselt on kohaliku toodangu tootmismaht Prantsuse äärepoolseimates piirkondades suurenenud, välja arvatud Guadeloupe’i puhul (tootmismahu langus 6,9 %), siis samas on selle turuosa võrreldes tarbimisega üldiselt kõigis Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades vähenenud, välja arvatud Martinique’il (kus täheldati suurenemist 9,8 % võrra).

Seoses väliskaubandusega ilmneb aruandest, et Prantsusmaa äärepoolseimad piirkonnad on äärmiselt sõltuvad impordist, mis moodustab enam kui 30 % nende SKPst ja on nende suure kaubandusdefitsiidi põhjus. Impordi maht (välja arvatud naftatooted) on ajavahemikul 2014–2016 mõnevõrra suurenenud kõikides Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades.

Samas ilmneb sellest ülevaatest suhteliselt sarnane olukord seoses hindade muutumisega ja väliskaubandusega. Kuigi hinnad Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades on ajavahemikul 2014–2016 tõusnud suhteliselt vähe, jäävad need siiski märkimisväärselt kõrgemaks Prantsusmaa mandriosa omadest (Fisheri indeksi järgi 7–12 % võrra), seejuures on see erinevus võrreldes 2010. aastaga (12–14 %) kõikides Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades vähenenud.

Võttes arvesse 12. veebruari aruande piiratud ulatust, täiendavad seda Prantsusmaa iga konkreetse äärepoolseima piirkonna eriaruanded. Neis aruannetes annavad Martinique’i, Guadeloupe’i, Prantsuse Guajaana, Réunioni ja Mayotte’i kohalikud omavalitsused hinnangu dokimaksu kohta. Need lisaaruanded annavad ülevaate piirkondliku sotsiaal-majandusliku arengu kohta ajavahemikul 2014–2016. Sellest ülevaatest ilmnevad erinevused Prantsusmaa äärepoolseimate piirkondade vahel. Réunioni piirkonnas valitseb parim konjunktuurikeskkond, alates 2014. aastast on seal täheldatav kiire majanduskasvu taastumine (üle 3 % aastas), selgelt vähenev tööpuudus ja hindade aeglane tõus. Seevastu Guadeloupe’i ja Prantsuse Guajaana majanduse areng püsib suhteliselt paigal, tööpuudus on kõrge, isegi veidi tõusmas. Martinique’i arengukõver on üldiselt positiivne, eriti võib seda märgata tööturu arengu puhul. Mayotte’is võib täheldada teatavat ooteperioodi, mis on eeskätt tingitud toimunud institutsionaalsetest muutustest (Mayotte määratleti äärepoolseima piirkonnana pärast piirkonna muutmist departemanguks) ja mida iseloomustab tööpuuduse kasv 27,1 %ni.

c. Seoses dokimaksu mõjuga kohalikele ettevõtjatele väljendatakse aruandes kahetsust, et dokimaksuga seotud andmed mitme aasta kohta puuduvad, mis ei võimalda teha ettevõtjate majandustulemuste muutumise analüüsi. Tehtud on üksnes 2015. aastat hõlmav ettevõtjate majandustulemuste mõjuanalüüs. Selle analüüsi põhjal ei ole olulist erinevust diferentseeritud dokimaksu kasutavate ja mittekasutavate kohalike ettevõtjate käibemahtude ja majandusliku tootluse näitajate vahel. Analüüsist ilmneb, et dokimaks täidab selle puhul seatud eesmärke, võimaldades sihtsektorisse kuuluvatel ettevõtjatel saavutada meetmega hõlmamata ettevõtjatega samaväärseid majandustulemusi, vaatamata äärepoolseimates piirkondades a priori kantavatele lisakuludele. Asjaolu, et meetmega hõlmatavate ettevõtjate majandustulemused ei ole paremad, näitab samuti ülemäärase hüvitamise puudumist.

Finantskulude ja tulude suhtarvu põhjal hinnatakse aruandes Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades kantava lisakulu suuruseks 1,8 miljonit täiendavat eurot ühe ettevõtja kohta, seega kokku 1,2 miljardit eurot. Tegemist on tagasihoidliku hinnanguga, kuna selle puhul ei võeta arvesse asjaolu, et kohalikel ettevõtjatel ei ole võimalik saavutada mastaabiefektist tingitud kokkuhoidu.

b. Seoses Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades valitsevate ebasoodsate tingimustega, mis põhjustavad Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades tegutsevatele ettevõtjatele suuremaid kulusid, on aruandes märgitud, et see mahajäämus tuleneb nii nende piirkondade looduslikest eripäradest – piirkondade suurus, juurdepääsetavus ja ilmastikuolud – kui ka nende vähesest integreeritusest piirkondlikku keskkonda. Aruandes määratletakse kohalike ettevõtjate suuremate kulude peamiste allikatena personalikulude ja käibe suhtarvu, tooraine ja muude vahendite oste ning kõrgeid väliskulusid.

-välised probleemid, nagu kaugus, kahekordne eraldatus, väike pindala, keerulised pinnavormid, keerulised ilmastikuolud, loodusõnnetuste oht;

-sisemised probleemid: tootmist võimaldavate tegurite piiratus, inimkapitali vähene areng, majanduslik sõltuvus piiratud hulgast tegevusvaldkondadest, siseturgude väiksus, vähene seostatus piirkondliku majanduskeskkonnaga, sisenemisbarjäärid.

Sellega seoses on kohalik tootmine seotud oluliste lisakuludega, mis on kindlaks tehtud ja mida on mõõdetud makromajanduslikul tasemel. Need lisakulutused on tingitud töötasude erinevusest, varustus- ja logistikaprobleemidest, suuremast varustuse vajadusest, probleemidest varustuse kasutamise ja hooldamisega ning kohalike turgude väiksusest, mis ei võimalda ära kasutada mastaabiefekti. Need lisakulud hõlmavad ka toodete turustamist ja tarnimist, põllumajandustaristut ning ehitus- ja finantssektorit.

Ühtlasi tekitavad need ülekulud märkimisväärse kaubandusbilansi defitsiidi, mis on iseloomulik kõikidele Prantsusmaa äärepoolseimatele piirkondadele.

2014. aastal mehhanismi säilitamise vajaduse põhjustanud ebasoodsad tingimused püsivad edasi koos kõikide nendest tulenevate tagajärgedega, mis võivad tekitada kohalikule tootmisele lisakulusid.

3.2.Toodete suhtes diferentseeritud dokimaksu kohaldamise tagajärjed

3.2.1.Dokimaksu mõju nende toodete hindadele, mille puhul kohaldatakse diferentseeritud maksustamist

Esitatud andmete põhjal ei ole võimalik kindlaks määrata dokimaksu mõju selliste toodete hinna üldisele tasemele, mille suhtes kohaldatakse diferentseeritud maksustamist.

Nendest andmetest ilmneb siiski dokimaksu üldine mõju hinnatasemele, kuna neis Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades, kus maksumäärad on madalamad (Réunion) ning kus asjaomaste toodete hulk on väiksem (Mayotte), on hinnaerinevused mandriosaga väiksemad.

Nõukogu 17. detsembri 2014. aasta otsusega kehtestatud muudatustega seoses ilmneb tarbijahinnaindeksi alusel tehtud hindade makromajanduslikust analüüsist, et hindade tõus Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades on ajavahemikul 2014–2016 olnud väga piiratud. Analüüsist ilmneb isegi, et kõikides Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades võis 2010. aastaga võrreldes täheldada hinnaerinevuse vähenemist mandriosaga võrreldes. Selline muutus annab tunnistust kohalike haldusasutuste pingutustest kasutada diferentseeritud maksustamist proportsionaalselt, et mitte mõjutada kohaliku elanikkonna ostujõudu.

Nendest teguritest ilmneb, et nende toodete nimekirja hiljutised kohandamised, mille suhtes kohaldatakse diferentseeritud maksustamist, on avaldanud vaieldamatut mõju Prantsusmaa äärepoolseimate piirkondade hindadele.

3.2.2.Dokimaksu mõju majandusarengule Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades

Diferentseeritud maksustamise mõju kohta majanduskasvule ja tööhõivele igas asjaomases sektoris oli võimalik saada üksnes puudulikku teavet ning vaadeldava perioodi (2014–2017 ) kestel ei olnud see teave sageli kättesaadav.

Keeruline on seostada majanduskasvu, tööhõivet ja ettevõtteid puudutavaid andmeid andmetega toodete kohta, mille suhtes kohaldatakse diferentseeritud maksustamist. Enamik asjaomastes sektorites tegutsevatest ettevõtjatest müüvad samaaegselt tooteid, mille suhtes kohaldatakse diferentseeritud maksustamist, ja tooteid, mille suhtes seda ei kohaldata.

Samas ei saa eitada dokimaksu mõju majandusarengule. See mõju hõlmab peaasjalikult tööhõive säilitamist, mitte uute töökohtade loomist või kohalike tootmisvaldkondade arendamist ja nende jätkusuutlikkuse tagamist. Dokimaksu kohaldamine võimaldas säilitada töökohti majanduskriisiga hõlmatud sektorites, nagu näiteks ehitustööd. Prantsusmaa äärepoolseimad piirkonnad on turu väiksuse tõttu väga haavatavad ja tundlikud importijate ühekordsete turuhinnast oluliselt madalamal tasemel tehtavate tehingute suhtes. Lisaks sellele, võttes arvesse kohalike ettevõtjate kantavaid lisakulusid, on nende võimalused pöörduda eksporditurgude poole äärmiselt piiratud.

Dokimaks on võimaldanud mitmekesistada toodangut eeskätt põllumajanduslikus toiduainetööstuses (kohvitööstus, keedised,... Guadeloupe’is) ja arendada välja nišitooteid (puuviljamahlad, õlis küpsetatud pirukad, prilliklaasid,... Réunionis). Dokimaks on nendes piirkondades peamine kohaliku tootmise abivahend, võimaldades teha investeeringuid ja saavutada majanduskasvu.

Ühtlasi on dokimaks avaldanud positiivset mõju majandustegevusele Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades. Dokimaksu osakaal (tulu + kohaliku toodangu suhtes kohaldatav maksu vähendamine) moodustas 2016. aastal Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades hinnanguliselt kokku 3,3 % SKPst (vahemikus 2,6 % Réunionis kuni 5 % Mayotte’is). Lisaks sellele moodustavad dokimaksu tulud 40–50 % Prantsusmaa äärepoolseimate piirkondade piirkondlike omavalitsuste tuludest. Osa neist tuludest suunatakse arengu ja tööhõive regionaalsesse fondi (FRPE), mille eesmärk on soodustada ettevõtete asutamist ja töökohtade loomist tootmissektoris ning toetada ettevõtete arenguks vajaliku taristu väljaehitamist. See väljendub nende kohalike kaupade tootmise edenemises, mille suhtes kohaldatakse diferentseeritud maksustamist, suuremas osas Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades (välja arvatud Guadeloupe). Nende toodete tootlus on üldplaanis samaväärne muude toodete omaga, vaatamata asjaolule, et need tooted on seotud lisakuludega.

Sellest järeldub, et dokimaksul on vaieldamatu mõju majandusarengule Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades.

3.2.3.Dokimaksu mõju kaubandusbilansile

Kuigi kaubandusbilansi defitsiit Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades on vähenenud 3 % võrra, on see endiselt väga suur. Isegi kui kohalik tootmine ja eksport on arenenud kiiremini, on toodangu import, välja arvatud süsivesinike puhul, suurenenud kõikides Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades. Import pärineb eeskätt Prantsusmaalt ja teistest Euroopa Liidu liikmesriikidest (75 % Réunionis, 85 % Martinique’is, 74 % Guadeloupe’is ja 71 % Prantsuse Guajaanas 2016. aastal). Mõju AKV riikidest imporditud toodetele on olnud väheoluline. Lisaks on neist riikidest imporditavate toodete, peamiselt naftatoodete, kogus piiratud.