KOMISJONI ARUANNE

Riigiabi 2012. aasta tulemustabeli ajakohastamine ELi liikmesriikide antud riigiabi käsitlev aruanne Ajakohastatud 2012. aastal

SISUKORD

Aruande järelduste kokkuvõte....................................................................................................... 4

Riigiabi praeguses majanduslikus kontekstis................................................................................... 5

1........... Riigiabi andmine 2011. aastal.......................................................................................... 6

1.1........ Kriisiga mitteseotud abi................................................................................................... 6

1.2........ Kriisiabi.......................................................................................................................... 6

2........... Liikmesriikides kriisiga mitteseotud riigiabi andmine: suundumused ja tavad....................... 7

2.1........ Riigiabi tööstus- ja teenustesektorile................................................................................ 7

2.2........ Riigiabi andmine ühist huvi pakkuvate horisontaaleesmärkide saavutamiseks..................... 8

3........... finantssektorile antud riigiabi ja reaalmajanduse toetamine................................................ 8

3.1........ Riigiabi finantssektorile.................................................................................................... 8

3.1.1..... Taust.............................................................................................................................. 8

3.1.2..... Heakskiidetud ja kasutatud summad ajavahemikul 1. oktoober 2008 − 1. oktoober 2012 9

3.1.3..... 2011. aastal heakskiidetud ja kasutatud abisummad......................................................... 9

3.2........ Riigiabi reaalmajandusele................................................................................................ 9

3.2.1..... Taust.............................................................................................................................. 9

3.2.2..... Heakskiidetud ja kasutatud summad.............................................................................. 10

4........... eri riigiabi meetmete kulude muutumine.......................................................................... 10

4.1........ Abimeetmete arv.......................................................................................................... 10

4.2........ Abi suurus: tööstus- ja teenustesektoris anti ligikaudu 32,5% abist grupierandi määruse kohaselt 11

5........... Riigiabieeskirjade jõustamine......................................................................................... 11

5.1........ Ebaseaduslik abi........................................................................................................... 11

5.2........ Abi tagasinõudmine....................................................................................................... 11

5.3........ Riigiabi käsitlevate õigusaktide täitmine: koostöö liikmesriikide kohtutega....................... 11

5.4........ Järelkontroll.................................................................................................................. 11

Aruande järelduste kokkuvõte

Eelmiste aastatega võrreldes vähenesid 2011. aastal kriisiga mitteseotud abi kogukulud veelgi, kahanedes 64,3 miljardi euroni (0,5 % ELi SKPst). Ehkki liikmesriigid üldjuhul küll jätkasid jõupingutusi abi andmise üldise taseme vähendamiseks, tuleneb oluline osa sellest vähenemisest tõenäoliselt paljude liikmesriikide eelarve raskemast olukorrast. Kõnealune kulude vähenemine aitas ilmselgelt kaasa riigiabi kulude üldisele vähenemisele ajavahemikul 2006−2011. Lähiaastatel selgub, kas langustendents jätkub või kas riigiabi kulud stabiliseeruvad pikaajalises perspektiivis.

Riigiabi andmine ühist huvi pakkuvate horisontaaleesmärkide saavutamiseks püsis kõrgel tasemel, moodustades ligikaudu 90 % kogu tööstus- ja teenustesektorile antud abist. Võrreldes eelmiste aastatega suurenes grupierandi määruse alusel antud abi veelgi, moodustades ligikaudu 32,5 %. See kinnitab alates 2006. aastast täheldatud tõusutendentsi. Üldiselt püsis grupierandi määruse kohaselt ja teatatud abikavade alusel antud abi kõrgel tasemel (ligikaudu 87,5 %), seevastu aga jäi komisjoni kontrollitava üksikabi määr madalaks.

Jätkus ühisturuga kokkusobimatu abi tagasinõudmine ning abi saadi abisaajatelt tagasi.

2011. aastal kiitis komisjon finantssektori toetamiseks heaks vähem uusi abimeetmeid. Ajavahemikul 2008 kuni 1. oktoober 2012 heaks kiidetud abi kogusumma oli 5 058,9 miljardit eurot (40,3 % ELi SKPst). Siiski on turul esinevate jätkuvate pingete tõttu siiani jõus enamik alates 2008. aastast heakskiidetud meetmetest.

Finantssektorile 2011. aastal suunatud abi kogusumma oli 714,7 miljardit eurot ehk 5,6 % ELi SKPst. See anti peamiselt tagatiste ja likviidsusmeetmetena ja hõlmas vaid väheseid liikmesriike.

Ajutise raamistiku kohaselt antud abi puhul võib tõdeda, et liikmesriigid ei võtnud uusi abimeetmeid, välja arvatud mõned abimeetmed põllumajandussektorile. Samal ajal pikendati mõningaid 2009. ja 2010. aastal heakskiidetud meetmeid. Ajutise raamistiku alusel anti 2011. aastal abi 4,8 miljardit eurot, mis on vähem kui eelmistel aastatel. Ajutise raamistiku alusel kasutatud abi kogusumma (37,5 miljardit eurot) jäi oluliselt allapoole heakskiidetud abi kogusummat (82,9 miljardit eurot).

2012. aasta ajakohastatud riigiabi tulemustabelis esitatakse kokkuvõte teabest, mille liikmesriigid esitasid käesoleval aastal oma 2011. aasta riigiabi kulude aruandes.

Nagu eelmistes tulemustabelites, on ka käesolevas tulemustabelis jagatud abisummad kriisiga mitteseotud abiks ja kriisiabiks. Seda tehakse metoodikast tulenevatel põhjustel ning selleks, et mitte moonutada pilti riigiabi kulude suundumustest finantssektorile antud suurte abisummade tõttu[1].

Kriisiga mitteseotud abi kohta esitatakse lisaks 2011. aasta riigiabi kulude kokkuvõttele ka ülevaade tööstus- ja teenustesektoris antud riigiabi kulude suundumustest (võrreldes omavahel perioode 2006–2008 ja 2009–2011). Abi eristatakse meetmeliikide kaupa, st grupierandi määruse alusel antud abi, abikavade raames antud abi ja üksikabi (kavade alusel antud abi ja ad hoc otsustega antud abi).

Kriisiabi on esitatud ülevaatena heakskiidetud summadest (ajavahemikul 1. oktoober 2008 − 1. oktoober 2012) ning kasutatud summadest (ajavahemikul 1. oktoober 2008 − 31. detsember 2011) abivahendi liikide (rekapitaliseerimine, tagatised, langenud väärtusega varadega seotud meetmed, likviidsusmeetmed) kaupa. Teave sellise liidu riigiabi meetmete ajutise raamistiku (edaspidi „ajutine raamistik”)[2] kohase abi kohta, millega finants- ja majanduskriisi ajal parandati juurdepääsu rahastamisele, on esitatud kinnitatud abisumma ja kasutatud abisumma vormis.

Tulemustabelis esitatakse ka ajakohastatud andmed riigiabi eeskirjade jõustamise kohta.

EFTA järelevalveamet avaldab igal aastal tulemustabeli[3] Islandil, Liechtensteinis ja Norras antud riigiabi kohta.

Riigiabi tulemustabel koosneb volinike kolleegiumi koondaruandest, milles on esitatud peamised faktid, järeldused ja suundumused liikmesriikide antud riigiabi kohta, ning aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendist „Faktid ja arvud ELi liikmesriikides antud riigiabi kohta” (edaspidi „töödokument”), milles esitatakse faktilised taustandmed.

Riigiabi praeguses majanduslikus kontekstis

ELi SKP kasvas 2011. aastal vähe, keskmiselt alla 1 %. Üldiselt püsisid era- ja avaliku sektori kulutused madalal tasemel ja on hakanud vaid aeglaselt suurenema. Töötuse määr oli ELis üle 10 % ning intensiivistuv riigivõlakriis koormas ELi majandust tugevalt.

Kuna kriisiolukord finantssektoris jätkus, tuli liikmesriikidel pikendada ka abi andmist pankadele, et säilitada usaldusväärsus sektori suhtes ja eelkõige selleks, et pankadel oleks võimalik jätkata reaalmajandusele laenude andmist.

Komisjoni riigiabi kontrolli poliitika oli endiselt üks peamisi tegureid, mis võimaldas tagada, et enneolematu ulatusega päästmisabi andmine oli koordineeritud, ja vältida seejuures põhjendamatuid konkurentsimoonutusi siseturul.

1. Riigiabi andmine 2011. aastal

1.1. Kriisiga mitteseotud abi

2011. aastal anti kokku 64,3 miljardit eurot kriisiga mitteseotud riigiabi, mis moodustas 0,5 % ELi[4] SKPst[5]. Abi tööstus- ja teenustesektorile oli 52,9 miljardit eurot (0,42 % ELi SKPst[6]), põllumajandusele anti 8,7 miljardit eurot (0,07 % ELi SKPst), kalandussektorile 109 miljonit eurot (0,001 % ELi SKPst) ja transpordile 2,2 miljardit eurot (0,02 % ELi SKPst).

Viis suurimat tööstus- ja teenustesektorile abiandjat andsid kogusummast ligikaudu 60 % ehk 39 miljardit eurot. Nende hulgas on Saksamaa (13,6 miljardit eurot), Prantsusmaa (12,3 miljardit eurot), Ühendkuningriik (4,8 miljardit eurot), Hispaania (4,5 miljardit eurot) ja Itaalia (3,8 miljardit eurot). Järjestus on teistsugune, kui võtta aluseks % SKPst: sel juhul on suurimad abiandjad Malta (1,6 %), Kreeka (1,2 %), Soome (1,2 %), Ungari (1,1 %) ja Sloveenia (1,1 %).

2011. aastal ulatus raudteesektorile[7] antud abi 32,3 miljardi[8] euroni ehk 0,25 %ni ELi SKPst.

1.2. Kriisiabi

Kriisimeetmed finantssektorile (rekapitaliseerimismeetmed ja langenud väärtusega varade suhtes võetud meetmed) ulatusid 31,7 miljardi euroni (0,25 % ELi SKPst) ning kehtivate tagatiste (sealhulgas uute tagatiste) ja likviidsusmeetmete kogusumma oli 682,9 miljardit eurot (5,4 % ELi SKPst). 1. oktoobri 2012. aasta seisuga oli komisjon heaks kiitnud kõigi liikmesriikide, välja arvatud Bulgaaria, Tšehhi Vabariigi, Eesti, Malta ja Rumeenia meetmed finantskriisi ohjeldamiseks.

Ajutise raamistiku alusel kasutatud abi summa ulatus 2011. aastal 4,8 miljardi euroni (0,037 % ELi SKPst). Välja arvatud Küpros, olid kõigi liikmesriikide ajutise raamistiku alusel antud meetmed heaks kiidetud.

2. Liikmesriikides kriisiga mitteseotud riigiabi andmine: suundumused ja tavad

Joonis 1[9]. Kogu riigiabi (kriisiga mitteseotud abi) protsendina SKPst (EL-27, alates 1992. aastast)

Üldiselt on kriisiga mitteseotud riigiabi andmine alates 1980ndatest aastatest, mil see moodustas ligikaudu 2 % ELi SKPst, pidevalt vähenenud. See kahanes 1990ndatel umbes 1 %ni ja vähenes pärast 2004. aastat veelgi[10] (erandiks on 2006. aasta), moodustades ligikaudu 0,5 % ELi SKPst. 2008. ja 2009. aastal riigiabi andmine küll veidi suurenes, aga 2010. ja 2011. aastal oli kõnealune näitaja taas ligikaudu 0,5 % ELi SKPst.

Lühiajalises perspektiivis on kriisiga mitteseotud riigiabi kulud püsinud mitu aastat enam-vähem stabiilsena madalal tasemel. Seda kinnitavad suundumused: 0,64 % ELi SKPst 2006.−2008. aastal kuni 0,58 %ni ELi SKPst 2009.−2011. aastal. Ühelt poolt on liikmesriigid suutnud riigiabi andmist ohjes hoida ja suurendanud kriisiga mitteseotud abi vaid teatavates valdkondades, kus osutus vajalikuks reageerida finants- ja majanduskriisile, hoolimata asjaolust, et paljud liikmesriigid andsid märkimisväärset abi finantssektorile. Teiselt poolt on võimalik selgitus see, et eelkõige 2011. aastal pidid paljud liikmesriigid vähendama abimahtusid seoses suuremate eelarveliste piirangutega, mis aga ei välista võimalust, et kulud suunatakse eelolevatele aastatele või et aegunud abimeetmeid hiljem uuendatakse.

Kuna põllumajandusele, kalandusele ja transpordile antaval abil on omad iseärasused, käsitletakse järgmistes punktides (2.1 ja 2.2) üksnes kriisiga mitteseotud abi andmist tööstus- ja teenustesektoris.

2.1. Riigiabi tööstus- ja teenustesektorile

Kui jälgida suundumust, st kui võrrelda abikulusid aastail 2006−2008 ja 2009−2011, võib täheldada, et abikulud olid veidi suuremad perioodil 2009−2011, mil abi suurus ulatus 60 miljardi euroni (0,48 % ELi SKPst), samas kui eelneval perioodil oli see 58,6 miljardit eurot (0,47 %) ELi SKPst. Ülalpool mainitud põhjustel ei oleks mõistlik eeldada riigiabi pikaajalist suurenemist või seda, et 2009. aasta erakorraline mõju annab endiselt tunda abi üldise suurenemisena. Igal juhul näib tõenäolisem, et suundumus muutub, kuna 2010. ja 2011. aastal olid kulud väiksemad.

2011. aastal vähenesid tööstus- ja teenustesektorile antud abi kulud: mõned liikmesriigid vähendasid kulusid eelarvepiirangute tõttu, teised otsustasid range eelarvedistsipliini säilitamiseks jaotada kuluplaanid pikemale ajale. Kõnealused kulud vähenesid, kuna 2011. aastal anti valdkondlikku abi vähem. Seega anti rohkem abi horisontaaleesmärkide saavutamiseks ning eelkõige selleks, et toetada regionaalarengut, edendada keskkonnakaitset ja jätkata investeerimist teadus- ja arendustegevusse. Üldjoontes näitab see areng, et liikmesriigid suutsid paindlikult reageerida mitte ainult majanduslikele piirangutele, vaid ka muutuvale majandusolukorrale.

Grupierandi määruse alusel antud abi[11] suurenes 2011. aastal oluliselt. Üldiselt jätkasid liikmesriigid abi andmist kavade raames ning see näitab, et nad eelistasid kavasid kui sobivat vahendit suure hulga ettevõtjate toetamiseks, ilma et nad oleksid kohustatud komisjoni sellest eelnevalt ja iga juhtumi puhul eraldi teavitama.

2.2. Riigiabi andmine ühist huvi pakkuvate horisontaaleesmärkide saavutamiseks

Horisontaalabi määratlus on esitatud Euroopa Liidu toimimise lepingus[12] ja see hõlmab abi, mis ei ole ette nähtud konkreetsetele majandusharudele. See jätab komisjonile võimaluse teha ühiste poliitikaeesmärkide toetamise eesmärgil poliitikavalikuid, mille kohaselt saab pidada riigiabi siseturuga kokkusobivaks.

Nagu eelmistel aastatel, olid kolm peamist eesmärki, mille jaoks liikmesriigid abi andsid, 2011. aastal järgmised: regionaalareng, keskkonnakaitse, sealhulgas energia säästmise ja taastuvate energiaallikate kasutamise edendamine, ning teadus- ja arendustegevus ja innovatsioon. Liikmesriigid kasutasid vähem abi tööhõive suurendamiseks ja koolituse arendamiseks.

Tööstus- ja teenustesektorile anti abi kokku 52,9 miljardit eurot (0,42 % ELi SKPst), millest 89,7 % eraldati horisontaaleesmärkide täitmiseks. Regionaalabi suurus oli 14 miljardit eurot (0,11 % ELi SKPst), sellele järgnes abi keskkonnakaitsele (sealhulgas energia säästmine) 12,4 miljardi euroga (0,09 % ELi SKPst) ning teadus- ja arendustegevuseks ning innovatsiooniks antav abi 10 miljardi eurot (0,08 % ELi SKPst). Neile kolmele eesmärgile antav abi moodustas ligikaudu kaks kolmandikku kogu tööstus- ja teenustesektorile antud abist.

Suundumus, mille kohaselt horisontaaleesmärkide saavutamiseks eraldatud abi suurenes ligikaudu 0,2 % ELi SKPst aastatel 2006−2008 ja 2009−2011 näitab seda, et liikmesriigid on teinud selgeid jõupingutusi horisontaalabi andmiseks viimastel aastatel. Horisontaalabi tase on jäänud alla 50 % vaid üksikutes liikmesriikides.

Valdkondlik abi,[13] mis moodustas ligikaudu 10,3 % kogu tööstus- ja teenustesektorile antud abist ja ulatus 5,5 miljardi euroni (0,04 % ELi SKPst), vähenes 2011. aastal jätkuvalt. Vähem abi anti söetööstusele ning tootmis- ja muudele tööstussektoritele.

3. finantssektorile antud riigiabi ja reaalmajanduse toetamine

3.1. Riigiabi finantssektorile

3.1.1. Taust

Segadus finantsturgudel, mis jätkus 2011. aastal, sai alguse 2008. aasta finantskriisist, ning kõigi Euroopa riikide valitsused olid sunnitud sekkuma, et vältida suurema kahju tekkimist. Usalduse taastamiseks finantssektoris ja süsteemse kriisi tõrjumiseks oli oluline anda finantseerimisasutustele riigiabi.

Seoses riigivõla kriisi süvenemisega 2011. aasta keskel leppisid liikmesriigid ja komisjon kokku meetmepaketis pankade kapitali tugevdamiseks ja nende kohustuste tagamiseks (panganduse pakett)[14].

3.1.2. Heakskiidetud ja kasutatud summad ajavahemikul 1. oktoober 2008 − 1. oktoober 2012

Ajavahemikul 1. oktoober 2008[15] kuni 1. oktoober 2012 kiitis komisjon heaks finantssektorile ettenähtud abi meetmeid kokku 5 058,9 miljardi euro (40,3 % ELi SKPst) ulatuses. Suurem osa abist kiideti heaks 2008. aastal, mil eraldati peamiselt pankade võlakirjade ja hoiuste tagatisi kogusummas 3 394 miljardit eurot (27,7 % ELi SKPst). Pärast 2008. aastat olid heakskiidetud meetmed suunatud pigem pankade rekapitaliseerimisele ja langenud väärtusega varadele kui tagatistele. Viimasel ajal on heaks kiidetud terve rida uusi tagatismeetmeid peamiselt neis liikmesriikides (näiteks Hispaania ja Itaalia), kelle riigivõlakirjade intressivahe on suurenenud.

Aastatel 2008[16]−2011 ulatus kasutatud abi kogusumma 1 615,9 miljardi euroni (12,8 % ELi SKPst). Enamik meetmetest käsitles tagatisi (ligikaudu 1 084,8 miljardit eurot ehk 8,6 % ELi SKPst), millele järgnesid rekapitaliseerimismeetmed (322,1 miljardit eurot ehk 2,5 % ELi SKPst), toetus langenud väärtusega varadele (119,9 miljardit eurot ehk 0,9 % ELi SKPst) ja likviidsusmeetmed (89 miljardit eurot ehk 0,7 % ELi SKPst).

3.1.3. 2011. aastal heakskiidetud ja kasutatud abisummad

2011. aastal kiitis komisjon heaks finantssektorile antava abi, mis ulatus 274,4 miljardi euroni (2 % ELi SKPst). Uus heakskiidetud abi puudutas väheseid liikmesriike ja hõlmas tagatisi (179,7 miljardit eurot), likviidsusmeetmeid (50,2 miljardit eurot), rekapitaliseerimismeetmeid (38,1 miljardit eurot) ja langenud väärtusega varade suhtes võetavaid meetmeid (6,4 miljardit eurot).

2011. aastal ulatus kasutatud abi kogusumma 714,7 miljardi euroni (5,7 % ELi SKPst). Kehtivate tagatiste määr oli 521,8 miljardit eurot ja uute tagatiste määr oli 110,9 miljardit eurot. Likviidsusmeetmete maht ulatus 43,7 miljardi euroni ja aastal 2011 anti uut likviidsusabi 6,5 miljardi euro ulatuses. Rekapitaliseerimismeetmete maht ulatus 31,7 miljardi euroni. Abi ei antud heakskiidetud langenud väärtusega varade suhtes kohaldavate meetmete kaudu.

3.2. Riigiabi reaalmajandusele

3.2.1. Taust

Finantskriisist põhjustatud ettevõtjate krediidikitsikuse leevendamiseks võttis komisjon 17. detsembril 2008 vastu ajutise raamistiku. Selle peamine eesmärk on tagada ettevõtjatele juurdepääs rahastamisele ja panna investeeringuid toetades alus pikaajalisele säästvale majanduskasvule. Ajutise raamistikuga võeti kasutusele mitmeid uusi riigiabi vahendeid ning see sisaldas kehtivate riigiabi raamistike ajutist kohandamist. See oli avatud kõigile majandusharudele, kuid ei hõlmanud varasemate struktuursete probleemide lahendamiseks antavat abi, mis tähendas, et abi ei antud enne kriisi raskustes olnud ettevõtetele.

Ajutine raamistik pidi aeguma 2010. aasta lõpus. Võttes arvesse finantsturgude suurt kõikumist ja majandusväljavaadete ebakindlust, otsustas komisjon 2010. aasta lõpus pikendada aasta võrra enamikku ajutises raamistikus sisalduvaid meetmeid rangematel tingimustel,[17] välja arvatud võimalust anda äriühingu kohta 500 000 euro suurust piiratud mahus ühisturuga kokkusobivat abi. Ühisturuga kokkusobivat piiratud summas antavat abi (kuni 500 000 eurot ettevõtja kohta) piirati abisaajatega, kes olid hiljemalt 31. detsembriks 2010 esitanud komisjoni heakskiidetud riikliku abikava alusel ja vastavalt ajutisele raamistikule täieliku taotluse. Põllumajandussaaduste esmatootmisega tegelevate ettevõtjate puhul oli taotluse esitamise lõppkuupäev 31. märts.

3.2.2. Heakskiidetud ja kasutatud summad

2011. aastal ei võtnud liikmesriigid uusi abimeetmeid (välja arvatud mõned põllumajandustootjatele suunatud meetmed), aga taotlesid mõnede kehtivate meetmete pikendamist[18].

Komisjon on ajutise raamistiku alusel alates selle jõustumist kuni 2011. aasta lõpuni heaks kiitnud 82,9 miljardi euro ulatuses abi.

Ajutise raamistiku alusel 2011. aastal kasutatud abisumma ulatus ligikaudu 4,8 miljardi euroni (0,037% ELi SKPst).

Kõige rohkem kasutasid liikmesriigid võimalust anda subsideeritud tagatisi (1,9 miljardit eurot). Sellele järgnes kuni 500 000 eurot abi ettevõtte kohta (0,6 miljardit eurot).

Liikmesriigid on kasutanud ajutise raamistiku alusel ligikaudu 37,5 miljardit eurot, mis moodustab 45 % abi kasutusmäärast võrreldes ajutise raamistiku alusel heakskiidetud abi kogusummaga.

Täiendav teave ajutise raamistiku alusel antud abist on esitatud talituste töödokumendi peatükis 3.2.

4. eri riigiabi meetmete kulude muutumine

4.1. Abimeetmete arv

Liikmesriigid võtsid 2011. aastal vähem uusi abimeetmeid. Siiski ei muutunud grupierandi määruse alusel, kavade raames ja üksikabina antud abi suhe. Väike kasv on täheldatav sihtotstarbeliste abimeetmete osas. Uute abimeetmete arvu vähenemine on tõenäoliselt seotud liikmesriikide eelarvepiirangutega. Uute grupierandi abimeetmete arvu vähenemist saab selgitada asjaoluga, et liikmesriigid kaotasid järk-järgult meetmed, mida rakendati eelmiste spetsiifilise grupierandi määruste (VKEd, tööhõive, koolitus ja regionaalabi) alusel. Arvestades, et 2008. aasta augustis vastu võetud üldise grupierandi määrus[19] laiendab abi andmise ulatust, hõlmates näiteks rohkem abi eesmärke, laiemat kohaldamisala ja mõningatel juhtudel leebemaid tingimusi (sõltuvalt üksikust eesmärgist), on liikmesriigid vajanud vähem grupierandi määruse alla kuuluvaid uusi meetmeid, et asendada eelmisi grupierandi meetmeid.

4.2. Abi suurus: tööstus- ja teenustesektoris anti ligikaudu 32,5% abist grupierandi määruse kohaselt

Grupierandi määruse kohaselt tööstus- ja teenustesektorile antud abi suurenes 2011. aastal umbes 5 miljardi euro võrra ligikaudu 17,2 miljardi euroni (0,13 % ELi SKPst), moodustades 32,5 % kogu tööstus- ja teenustesektoris antud abist. Peamiselt anti regionaalabi, keskkonnale ja energia säästmisele suunatud abi, abi teadus- ja arendustegevusele ning innovatsioonile. Samal ajal andsid liikmesriigid vähem abi VKEdele ning koolituse ja tööhõive edendamiseks.

5. Riigiabieeskirjade jõustamine

5.1. Ebaseaduslik abi[20]

Aastatel 2000−2011 võttis komisjon vastu 986 otsust ebaseadusliku abi andmise kohta. Ligikaudu 23 % juhtudest[21] tegi komisjon negatiivse otsuse, st abi loeti siseturuga kokkusobimatuks ja asjaomast liikmesriiki kohustati ebaseaduslikult antud abi tagasi nõudma. Komisjon lisas 3 %[22] ebaseadusliku abi juhtude puhul otsusele tingimusi. Selline sekkumismäär on ligikaudu üheksa korda suurem kui negatiivsete ja tingimustega seotud otsuste määr teatatud juhtumite puhul. Enam kui pool sekkumistest toimus tööstus- ja teenustesektoris, veidi alla veerandi põllumajandussektoris. Ülejäänu puudutas kalanduse, transpordi ja söetööstuse valdkonnas antud abi.

5.2. Abi tagasinõudmine

Lõpetamata tagasinõudmisjuhtumeid oli 30. juuni 2012. aasta seisuga 46 (võrreldes 41 juhtumiga 2010. aasta lõpus). Alates 2000. aastast tagasinõutud ebaseadusliku ja kokkusobimatu abi summa suurenes ja ulatus 30. juuni 2012. aasta seisuga 13,5 miljardi euroni (võrreldes 2,3 miljardi euroga, mis on veel tagastamata). Seega on tagastamata ebaseadusliku ja ühisturuga kokkusobimatu abi määr tõusnud 11,1 %-lt 2010. aastal ligikaudu 14,4 %-le 30. juuni 2012. aasta seisuga. Kalandussektoris tegi komisjon 2011. aastal viis negatiivset otsust, millest neli hõlmas abi tagastamist. Põllumajandussektori puhul tehti 2011. aastal viis abi tagasinõudmise otsust. Transpordisektoris tagasinõudmise otsuseid ei olnud.

5.3. Riigiabi käsitlevate õigusaktide täitmine: koostöö liikmesriikide kohtutega

Pärast liikmesriikide kohtute poolt riigiabi reguleerivate õigusaktide täitmise tagamist käsitleva teatise vastuvõtmist 2009. aastal[23] on astutud samme selle seisukohtade levitamiseks. Komisjon on aktiivselt rahastanud liikmesriikide kohtunikele suunatud koolitusprogramme iga-aastaste projektikonkursside alusel ning lähetanud koolitajaid sellealastele seminaridele ja konverentsidele. Komisjon korraldas 2012. aasta veebruaris koostöös Euroopa konkurentsiõiguse kohtunike ühinguga ühepäevase seminari, mille raames käsitleti nii monopolidevastase võitluse kui ka riigiabiga seonduvaid liikmesriikide kohtutele olulisi küsimusi.

5.4. Järelkontroll

Aastate jooksul on riigiabi kontrollisüsteem oluliselt muutunud. Ligikaudu 88 % tööstus- ja teenustesektorile antava abi puhul ei uuri komisjon igat üksikjuhtumit eraldi, vaid see antakse eelnevalt heakskiidetud abikavade või grupimääruse alusel. Konkurentsi peadirektoraat jälgib, kuidas liikmesriigid rakendavad olemasolevaid abikavasid. Kontrolli tõhusamaks muutmise eesmärgil otsustas konkurentsi peadirektoraat laiendada 2011.−2012. aastal läbiviidavat järelevalvet oluliselt. Ehkki mitmete juhtumite uurimine veel käib, on täheldatav problemaatiliste juhtumite arvu üldine suurenemine. Rohkem kui kolmandiku aastatel 2011−2012 kontrollitud juhtumite puhul on kerkinud esile erineva tüübi ja tõsidusega probleemid (abikavade muutmisest ei teatata, üksikabi ületab maksimaalse künnise, abi kokkusobivuse tingimused ei kajastu nõuetekohaselt riiklikus õiguslikus aluses jne). Pidades küll silmas võimalikku moonutust, mis võib tekkida sellest, et praeguseni kontrollitud juhtumite hulk on väike (võrreldes olemasolevate abikavade suure arvuga), võib siiski öelda, et eeskirjade järgimise määr erineb liikmesriigi ja abi liigi kaupa. Komisjon kavatseb süstemaatiliselt uurida kõiki eeskirjade eiramise juhtumeid. Samas tuleb ka liikmesriikidel tõhustada pingutusi riigiabi eeskirjade paremaks järgimiseks.

Komisjoni talituste töödokument „Faktid ja arvud ELi liikmesriikides antud riigiabi kohta”

[1] Kriisiabi väljendab i) kohustustega kaetud abisummat ja ii) kasutatud abisummat. Kohustustega kaetud abisumma (võetud abi andmise kohustuste summa) väljendab kõigi liikmesriikide võetud ja komisjoni heakskiidetud riigiabi meetmete maksimumsummat. Kasutatud abisumma väljendab liikmesriikides rakendatud abimeetme tegelikku suurust. Kriisiabi arvutamise metoodikat on põhjalikumalt selgitatud komisjoni talituste töödokumendis. Teabe võrreldavuse huvides väljendatakse kriisiga mitteseotud abi tavaliselt abi osakaaluga ja kogukulusid sellele vastavalt; mõlemad esitatakse nii absoluutse suurusena kui ka protsendina SKPst.

[2] Komisjoni teatis „Ühenduse riigiabi meetmete ajutine raamistik praeguses finants- ja majanduskriisis rahastamisele juurdepääsu toetamiseks” (konsolideeritud versioon); ELT C 83, 7.4.2009, lk 1; muudetud teatistega, mis on avaldatud väljaannetes ELT C 261, 31.10.2009, lk 1 ja ELT C 303, 15.12.2009, lk 6. Ajutise raamistiku pikendamine, OJ C 6, 11.1.2011, lk 5.

[3] Vt http://www.eftasurv.int/press--publications/scoreboards/state-aid-scoreboards/.

[4] EL = kõik Euroopa Liidu liikmesriigid.

[5] Kriisiga mitteseotud riigiabi kogusumma hõlmab tööstus-, teenindus-, söe-, põllumajandus-, kalandus- ja transpordisektorile antud abi, kuid võrreldavate andmete puudumisel ei ole selle hulka arvestatud raudteesektorile ja üldist majandushuvi pakkuvate teenuste eest hüvitise maksmiseks antud abi. Kui ei ole märgitud teisiti, väljendab abisumma abi osakaalu riigiabimeetmes (tagatiste ja laenude puhul brutoekvivalenti). Üksikasjalikumad andmed sisalduvad komisjoni talituste töödokumendis esitatud riigiabi arvutamise metoodika kirjelduses.

[6] Söetööstusele anti 2,3 miljardit eurot valdkondlikku abi. See abi on arvestatud tööstus- ja teenuste sektoris antud abi hulka, millest see abi moodustas 4,2 %.

[7] Teave raudteele antud abi kohta erineb ulatuses ja üksikasjades sellest teabest, mida kogutakse vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 794/2004 (ELT L 140, 30.4.2004, lk 1) lisale III A liikmesriikidelt tööstus- ja teenustesektorile antud abi kohta. Seetõttu ei ole võimalik andmeid raudtee kohta lisada kogu abi käsitlevatele andmetele.

[8] Käesoleva aruande lõpetamise ajaks ei olnud raudteele antud toetuste kohta andmeid esitanud Tšehhi Vabariik, Itaalia, Luksemburg, Madalmaad, Portugal ja Slovakkia. Küprosel ja Maltal raudtee-ettevõtjad puuduvad.

[9] Allikas: konkurentsi peadirektoraat; SKP andmed: Eurostat.

[10] Riigiabi kulude vähenemise põhjuseid on selgitatud eelmistes tulemustabelites, mis on kättesaadavad konkurentsi peadirektoraadi veebisaidil http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/archive/scoreboard_arch.html.

[11] Üksikasjade kohta vt talituste töödokumendi punktid 2.2.2.1 ja 4.

[12] Näiteks ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkt a (regionaalabi) ja artikli 107 lõike 3 punkt b (üleeuroopalist huvi pakkuva tähtsa projekti elluviimine).

[13] Päästmis- ja ümberkorraldamisabi on arvestatud valdkondliku abi hulka.

[14] Majandus- ja rahandusministrite nõukogu 8. novembri 2011. aasta järeldused.

[15] Sealhulgas 2007. aastal antud rekapitaliseerimisabi pangale Northern Rock.

[16] Sealhulgas 2007. aastal antud rekapitaliseerimisabi pangale Northern Rock.

[17] Komisjoni teatis „Euroopa Liidu riigiabi meetmete ajutine raamistik praeguses finants- ja majanduskriisis rahastamisele juurdepääsu toetamiseks”, ELT C 6, 11.1.2011, lk 5.

[18] Üksikasjade kohta vt talituste töödokumendi punkt 3.2.

[19] Komisjoni määrus (EÜ) nr 800/2008, ELT L 214, 9.8.2008, lk 3.

[20] Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 kohaselt on liikmesriigid kohustatud teatama komisjonile uutest riigiabimeetmest enne nende rakendamist ning neid ei tohi enne lõpliku otsuse vastuvõtmist rakendada. Kui üks neist kohustustest ei ole täidetud, loetakse riigiabimeede ebaseaduslikuks.

[21] 224 juhtumit.

[22] 28 juhtumit.

[23] ELT C 85, 9.4.2009, lk 1.