[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 28.2.2011

KOM(2011) 104 lõplik

KOMISJONI ARUANNE

Liikmesriikide vastused kontrollikoja 2009. aasta aruandele SEK(2011) 262 lõplik

SISUKORD

1. Aruandega hõlmatud valdkonnad 3

2. 2009. aasta kinnitava avalduse järeldused 3

2.1 Kontrollikoja auditimetoodika 3

2.2 Kontrollikoja aastaaruanne – uus esitusviis 4

2.3 Puhas raamatupidamisarvestus ja maksete kõige tõenäolisema veamäära jätkuv vähenemine 4

3. Liikmesriikide tasandil võetud meetmed 6

4. Liikmesriikide vastused kontrollikoja 2009. aasta aruannet käsitlevale küsimustikule 7

4.1 Kõrgeimad kontrolliasutused 7

4.2 Põllumajandus ja loodusvarad 8

4.3 Ühtekuuluvus 9

5. Kokkuvõte 10

KOMISJONI ARUANNE

Liikmesriikide vastused kontrollikoja 2009. aasta aruandele

1. Aruandega hõlmatud valdkonnad

Euroopa Liidu välisaudiitor, Euroopa Kontrollikoda (edaspidi „kontrollikoda”) esitab oma aastaaruandes vastavalt asutamislepingu sätetele[1] kinnitava avalduse. Kinnitavas avalduses, mis esitatakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule, käsitletakse raamatupidamisaruannete usaldatavust ja nende aluseks olevate tehingute seaduslikkust ja korrektsust.

Finantsmääruses on sätestatud, et niipea kui kontrollikoda on edastanud aastaaruande, saadab komisjon asjaomastele liikmesriikidele viivitamata kõnealuses aruandes sisalduva teabe, mis käsitleb selliste vahendite haldamist, mille eest viimased vastutavad kohaldatavate eeskirjade alusel. Liikmesriigid peavad vastama komisjonile kuuekümne päeva jooksul ja komisjon edastab vastuste kokkuvõtte enne 28. veebruari[2] kontrollikojale, Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

Pärast aruande avaldamist 9. novembril 2010 teavitas komisjon liikmesriike nõuetekohaselt selle üksikasjadest. Nimetatud teave esitati kirja ja kolme lisana: I lisa sisaldas küsimustikku aruande konkreetseid liikmesriike käsitlevate lõikude kohta, II lisa sisaldas küsimustikku konkreetsete liikmesriikide audititulemuste kohta ja III lisa sisaldas küsimustikku ühisjuhtimisega seotud 2009. aasta kinnitava avalduse üldiste tulemuste kohta.

Käesolevas aruandes analüüsitakse liikmesriikide vastuseid ja sellele on lisatud komisjoni talituste töödokument, mis sisaldab audititulemuste kokkuvõtet ning vastuseid I ja III lisale.

2. 2009. aasta kinnitava avalduse järeldused

2.1 Kontrollikoja auditimetoodika

Kontrollikoja lähenemisviis ja metoodika, mida kasutatakse tehingute korrektsuse kontrollimiseks, põhinevad tehingute testimisel ning järelevalve- ja kontrollisüsteemide tõhususe hindamisel. Seda täiendab juhtkonna esitatud teabe ja muude audiitorite esitatud tõendite analüüs.

Kontrollikoda koostab iga poliitikavaldkonna tehingutest esindusliku statistilise valimi ja viib seejärel läbi valimi üksikasjaliku vaatluse. Audititulemuste täiendavaks hindamiseks jagab kontrollikoda leitud vead mõõdetavateks ja mittemõõdetavateks. Veamäära mõjutavad vaid mõõdetavad vead. Käesoleva aruande lõpus esitatud tabel 1 sisaldab kõigi mõõdetavate ja mittemõõdetavate vigade üksikasjalikku jaotust poliitikavaldkonniti, mille kontrollikoda on ekstrapoleerinud ja mida ta on oma töös kasutanud.

Edasi on vead liigitatud olemuse põhjal: eelkõige abikõlblikkus (makse ei ole kooskõlas abikõlblikkusreeglitega), tõendatus (tõendamata kulu hüvitamine) ja täpsus (makse on valesti arvestatud). Kontrollikoda uurib ka vigade sagedust, esitades (nii mõõdetavate kui ka mittemõõdetavate) vigadega tehingute osatähtsuse iga valimi kohta. Vigade sagedus näitab vigade esinemise tõenäosust poliitikavaldkonnas[3].

Samuti määrab kontrollikoda kindlaks kõige tõenäolisema veamäära, hinnates mõõdetavate vigade üldist finantsmõju. Kõige tõenäolisemad veamäärad jagatakse kolme suurusjärku: alla 2 %, 2–5 % ja üle 5 %.

Lisaks hindab kontrollikoda ka järelevalve- ja kontrollisüsteemide tõhusust korrektsuse tagamisel.

2.2 Kontrollikoja aastaaruanne – uus esitusviis

2009. aasta aruande struktuur on varasemaga võrreldes muutunud. Kontrollikoda ühendas sisekontrollisüsteemide, juhtkonna esitatud teabe ning eelarve täitmisega seotud tähelepanekud kinnitava avalduse peatükki ja poliitikavaldkondade peatükkidesse. Kinnitava avalduse peatükk sisaldas kontrollikoja lähenemisviisi ja metoodikat käsitlevat lisa. Selle uudse teabeesitusviisi tõttu vähenes peatükkide arv üheteistkümnelt üheksale ja muutusid poliitikavaldkondi käsitlevate peatükkide numbrid.

2.3 Puhas raamatupidamisarvestus ja maksete kõige tõenäolisema veamäära jätkuv vähenemine

Kontrollikoja 2009. aasta kinnitavas avalduses väideti, et Euroopa Liidu raamatupidamisarvestus annab tõepärase ja õiglase pildi finantsseisundist ning tehingute ja rahavoogude tulemustest. Peale selle tunnistas kontrollikoda, et komisjon oli parandanud üksikasjalikku teavet eeskirjadevastaselt makstud summade tagasinõudmise ja muude paranduste kohta lõpparuande lisades.

Tehingute seaduslikkuse ja korrektsuse kohta leidis kontrollikoda 2009. aastal, et tulupoole maksed olulisi vigu ei sisaldanud ning et järelevalve- ja kontrollisüsteemid olid tõhusad. Ka kulukohustused ei sisaldanud olulisi vigu. Kuid maksed, välja arvatud kahe kuluvaldkonna — halduskulud ning majandus- ja rahanduspoliitika — eelarvemaksed olid jätkuvalt üsna vigased.

Järelevalve- ja kontrollisüsteemide kohta väitis kontrollikoda, et kõigis poliitikavaldkondades peale tulude ja halduskulude olid kõik süsteemid osaliselt mõjusad.

Põllumajanduse ja loodusvarade poliitikavaldkonnas suurenes kõige tõenäolisem veamäär võrreldes 2008. aastaga. Peatüki hinnanguline kõige tõenäolisem veamäär oli 2–5 % ja kontrollikoja poolt tuvastatud tavalisim mõõdetav vealiik oli täpsusvead. Järelevalve- ja kontrollisüsteemide puhul leiti, et IACSi,[4] peamist tehingute korrektsuse tagamise süsteemi, mõjutas negatiivselt selle andmebaasidesse sisestatud andmete täpsusaste ja sooritatud ristkontrollimiste kvaliteet.

Ühtekuuluvust käsitleva peatüki puhul juhtis kontrollikoda tähelepanu kõige tõenäolisema veamäära olulisele vähenemisele võrreldes prognoosiga (üle 5 %). Kõige levinum veatüüp oli abikõlblikkusvead. Rakendusperioodiga 2007–2013 seotud süsteemide puhul leidis kontrollikoda puudujääke korraldusasutuste sooritatud kontrollimistes ja/või auditiasutuste auditeeritud süsteemides. Osaliselt ebarahuldavad olid 2000.–2006. aastal ka komisjonile parandustest aruandmise süsteemid. Kontrollikoda hindas järelevalve- ja kontrollisüsteemid seetõttu osaliselt tõhusateks.

Järgnevas tabelis on kokku võetud kontrollikoja järeldused poliitikavaldkonniti[5].

[pic]

3. Liikmesriikide tasandil võetud meetmed

Nagu sissejuhatuses öeldud, saatis komisjon igale liikmesriigile lisaks kirjale ka kolm lisa: I lisa sisaldas küsimustikku aruande konkreetseid liikmesriike käsitlevate lõikude kohta, II lisa sisaldas küsimustikku konkreetsete liikmesriikide audititulemuste kohta ja III lisa sisaldas küsimustikku ühisjuhtimisega seotud 2009. aasta kinnitava avalduse üldiste tulemuste kohta. Liikmesriikidel paluti I ja II lisa puhul edastada vajaduse korral vigade kõrvaldamiseks võetud meetmete üksikasjad ning meetmete ajakava, sisu ja oodatavad tulemused.

I lisa puhul olid liikmesriikide vastused üldjuhul põhjalikud[6]. Ehkki kontrollikoda esitas eraldi lõigud, mis olid seotud kõigi poliitikavaldkondadega, keskendusid liikmesriigid oma vastustes peamiselt nendele kontrollikoja esitatud lõikudele, mis olid seotud tulu, põllumajanduse ja loodusvarade ning ühtekuuluvuse poliitikavaldkonnaga.

Näiteks tulu poliitikavaldkonnas esitas kontrollikoda Kreeka valitsemissektori eelarvepuudujäägi ja võla statistika ning pani kahtluse alla Kreeka makromajandusstatistika, sealhulgas ka rahvamajanduse arvepidamise kvaliteedi[7]. Kreeka vastuses rõhutati, et on võetud tõhusad meetmed, ja väideti:

„ Mis puutub rahvamajanduse arvepidamise kvaliteedi parandamisse, siis ühise statistikaalase tegevuskava uuenduses, mille juhtrühm 2010. aasta oktoobris kokku leppis, keskendutakse konkreetsetele meetmetele, mis on kavas 2011. aastal võtta, ja mille eesmärk on parandada sektoripõhise arvepidamise, kodumajapidamiste säästude arvepidamise, kvartaliaruannete, mahu- ja hinnamõõtmise ning rahvamajanduse arvepidamise kontrollimise kvaliteeti. [8]“

Põllumajanduse ja loodusvarade poliitikavaldkonnas juhiti tähelepanu kontrollikoja süsteemide tõhususe auditile ja asjaolule, et põllumajanduse ja maaelu arendamise peadirektori 2009. aasta tegevusaruanne sisaldas reservatsiooni ühtse juhtimis- ja kontrollisüsteemi raames tehtud kulude suhtes Bulgaarias ja Rumeenias[9]. Mõlemad riigid andsid selge vastuse, et on võetud ja võetakse kindlaid meetmeid. Bulgaaria kinnitas, et:

„Mis puutub otsemaksete kuludesse, siis 2009. aastal kiideti heaks ühtse juhtimis- ja kontrollisüsteemi toimimise parandamise konsolideeritud tegevuskava ning Bulgaaria on sellest ajast tegelenud nimetatud kavas sätestatud soovituste ja meetmete rakendamisega. Iga kolme kuu järel esitatakse komisjonile üksikasjalikke aruandeid konsolideeritud tegevuskava rakendamisel saavutatud edu kohta.[10]”

:

Rumeenia väitel „näitas asutuse direktor 2010. aastal üles suurt huvi tõhusate parandusmeetmete võtmise vastu, et parandada ühtset juhtimis- ja kontrollisüsteemi.

Reservatsioonide suhtes, mida sertifitseerimisasutus 2009. aasta aruandes väljendas, on APIA[11] teinud jõupingutusi ning saavutanud märkimisväärset edu ühtse juhtimis- ja kontrollisüsteemi tegevuskavas ja sertifitseerimisasutuse soovitustes sätestatud meetmete rakendamisel” [12] .

II lisale (küsimustik konkreetsete liikmesriikide audititulemuste kohta) vastas enamik liikmesriike üksikasjalikult. Nimetatud tulemused olid enamasti seotud põllumajanduse ja loodusvarade ning ühtekuuluvuse poliitikavaldkonnaga; kontrollikoda oli saatnud need varem liikmesriikidele esialgseid järeldusi käsitlevate teatistena. Esialgseid järeldusi käsitlevad teatised on kontrollikoja audititulemused ja need saadetakse auditeeritavale. Teavet, mida liikmesriigid oma vastustes esitasid, saab seepärast lugeda pärast esialgseid järeldusi käsitleva teatise kättesaamist juba võetud meetmete järelmeetmeteks.

2009. aasta kinnitava avalduse jaoks auditeeriti kokku 24 liikmesriiki. Selliste liikmesriikide hulka, kus tehti üle 10 leiu, kuuluvad Prantsusmaa, Saksamaa, Kreeka ja Hispaania. Alla viie leiuga riikide hulka kuulusid Taani ja Madalmaad. Liikmesriigid nõustusid üldiselt mõõdetavate vigadega ja teatasid vajalike parandusmeetmete võtmisest.

Rohkem kui pooltel juhtudel, kui liikmesriik saatis auditi tulemuse kohta vastuse, olid meetmed juba võetud ning olid kas lõpetatud või pooleli. Näiteks Portugal saatis ammendavad vastused kõigi leidude kohta. Enamik leide olid rasked mõõdetavad vead ja kõigil juhtudel teatati nõuetekohaste muudatuste või paranduste tegemisest.

Enamiku juhtude puhul, kus meetmeid ei võetud, esitati põhjendused ja täiendavad dokumendid. Nii oli näiteks Hispaania puhul, kes võttis meetmed umbes 50 % leidude puhul, mis olid peamiselt põllumajanduse ja loodusvarade valdkonnas. 18 leiu puhul meetmeid ei võetud, osaliselt seepärast, et komisjon ei olnud saatnud küsitud teavet või seepärast, et ei oldud nõus leiu olemuse või raskusastmega. Vastustele lisati täiendavad dokumendid. Samamoodi tegi Küpros, kes saatis vastused kõigi kontrollikoja leidude – kokku 14 – kohta, millest kõik olid seotud põllumajanduse ja loodusvarade peatüki süsteemiaudititega. 11 leiu puhul võeti meetmed, kolmel juhul Küpros ei nõustunud ja esitas põhjendused.

4. Liikmesriikide vastused kontrollikoja 2009. aasta aruannet käsitlevale küsimustikule

4.1 Kõrgeimad kontrolliasutused

Liikmesriikide esitatud teavet kontrollikoja leidude kohta täiendavad nende vastused 2009. aasta kinnitava avalduse peamisi teemasid käsitlevale küsimustikule.

Nagu 2008. aasta aruande puhul, saadeti ka 2009. aasta aruannet käsitlevad küsimused kõrgeimatele kontrolliasutustele. Esimene küsimus käsitles kontrollikoja poolt tema ühekordset audiitorkontrolli käsitlevas arvamuses 2/2004 määratletud (ja suurel määral sisekontrollimehhanismidele suunatud) ühekordse audiitorkontrolli põhimõtet ning seda, kas kõrgeimad kontrolliasutused pidasid kõnealust põhimõtet asjakohaseks vahendiks. Umbes pooled liikmesriikide kõrgeimatest kontrolliasutustest rõhutasid asjaolu, et ühekordse audiitorkontrolli põhimõttel võib olla eeliseid. Läti kõrgeim kontrolliasutus väitis, et ühekordse audiitorkontrolli põhimõtet võiks „ lugeda ELi vahendite haldamise tõhusaks vahendiks, sest see võiks parandada auditi kvaliteeti, õõnestamata asjaomaste auditiasutuste sõltumatust”. Prantsusmaa kõrgeim kontrolliasutus esitas põhimõtte toetuseks mitu põhjust, sealhulgas kontrollimise ühtlustamine ja kulude vähendamine, samuti auditiasutusele mitmekülgsema pildi andmine auditi tulemustest[13].

Soome kõrgeim kontrolliasutus juhtis tähelepanu asjaolule, et nende rahvusvaheliste auditeerimisstandardite tõlgendus erineb Euroopa Kontrollikoja tavadest ning seega ei saa kõrgeimad kontrolliasutused üksteise audititulemusi otse kohaldada, mistõttu on vaja parandusi[14].

Mõned kõrgeimad kontrolliasutused väljendasid muret, et ühekordse audiitorkontrolli põhimõte võiks kahjustada asutuste sõltumatust. Belgia kõrgeim kontrolliasutus (prantsuskeelne osakond) illustreeris sõltumatuse probleemi selgesti, tehes ametliku avalduse, et ta ei vastaks ühelegi kõrgeimatele kontrolliasutustele esitatud küsimusel otse. Põhjuseks tõi ta, et tal on riikliku kontrolliasutusena sõltumatu seisund ning asjaolu, et kõigile kõrgeimaile kontrolliasutustele olid antud volitused toimida vaatlejatena kontrollikoja läbiviidaval auditil. Üldiselt soovitasid liikmesriikide kõrgeimad kontrolliasutused toimida ettevaatlikult ja märkisid, et põhimõtte toimimise tagamiseks on kinnitust vaja püramiidi igal tasandil.

Kõrgeimatelt kontrolliasutustelt päriti ka, millist olulisuse künnist nad kohaldasid. Enamik asutusi väitis kasutavat künnist vahemikus 0,5 % kuni 2 %, võimalike variatsioonidega. Saksamaa juhtis tähelepanu asjaolule, et föderaalne kõrgeim kontrolliasutus ei saanud anda teavet selle kohta, kui palju või mil määral kohaldasid liidumaade kontrollikojad olulisuse künnist[15].

Kolmas küsimus kõrgemaile kontrolliasutustele käsitles liikmesriikidele alates 2006. aastast kättesaadavate EÜ maksete aruannete kasutamist. Üldiselt leidsid kõrgeimad kontrolliasutused, et teave ja andmed, mida komisjon neis aruannetes pakub, on nende audititegevuse juures asjakohased.

4.2 Põllumajandus ja loodusvarad

Küsimustik sisaldas ka küsimust lihtsustamise kohta maaelu arendamise valdkonnas. Enam kui pooled liikmesriigid väitsid, et nad mitte ainult ei poolda lihtsustamist, vaid on ka teinud lihtsustamisalaseid algatusi, näiteks riigisiseste eeskirjade ja menetluste täpsustamine ja ühtlustamine või abisaajate teabe esitamise kohustuste vähendamine. Paljud neist algatustest olid pooleli. Näiteks Prantsusmaa juhtis tähelepanu MAAPRATi[16] meetmetele maaelu arendamise eeskirjade lihtsustamiseks, erilise rõhuga elektroonilisel asjaajamisel[17]. Leedu rõhutas, et „ haldus- ja toetuste andmise menetluse lihtsustamiseks Leedu aastate 2007–2013 maaelu arendamise programmi raames tehti parandusi üldises seadustikus” [18] .

Sloveenia osutas keerukatele aruandlussüsteemidele, mida ta on alates 2010. aastast lihtsustanud, ja „ (liiga rangele) rikkumiste karistamise süsteemile” , mida ta on ajakohastanud tagamaks, et „ võimalikud rikkumised oleksid selgemini määratletud, samal ajal kui karistused oleksid tõhusamad, hoiatavad ja proportsionaalsed rikkumiste raskusastmega”.

Liikmesriigid rõhutasid ka nende omavahelist koostööd ja käimasolevat dialoogi komisjoniga lihtsustamise määratlemiseks ja rakendamiseks. Hispaania rõhutas oma piirkondadevahelisi dialooge ja osalemist „ ühise põllumajanduspoliitika lihtsustamisega seotud Euroopa tasandi kohtumistel või foorumitel”[19].

4.3 Ühtekuuluvus

Ühtekuuluvuse peatükis tõstatati kolm probleemi: abikõlblikkuskriteeriumid, riigihanked ja tulemuslik halduskontroll. Esiteks rõhutasid liikmesriigid seoses karmimate abikõlblikkuskriteeriumitega asjaolu, et on kaks kaalutlustasandit – ELi/riiklik tasand ja programmi tasand. Mõned liikmesriigid arvasid, et rangemaid eeskirju on vaja õiguslikust aspektist lähtudes. Prantsusmaa ja Soome juhtisid tähelepanu asjaolule, et aastate 2007–2013 programme käsitleva nõukogu määruse nr 1083/2006[20] artiklis 56 on sätestatud, et abikõlblikkuseeskirjad tuleb sätestada riigi tasandil. Soome märkis seepärast, et „ määruses endas nõutakse, et riigikohased abikõlblikkuseeskirjad oleksid ühenduse tasandi omadest üksikasjalikumad. Seega ei ole liikmesriikidel mitte ainult võimalus kehtestada abikõlblikkusnõudeid, vaid neil on kohustus rakendada konkreetsemaid nõudeid kui on sätestatud määruses ühenduse tasandil”[21].

Ometi osutasid mõned liikmesriigid, et ELi tasandi abikõlblikkuseeskirjad ei ole programmide jaoks piisavalt konkreetsed ja et suuremat rõhku tuleks panna programmikohastele eeskirjadele. Poola võttis probleemi kokku, väites, et „ ühenduse õiguse üldsätted tuleb kohandada tegevusprogrammi konkreetsele iseloomule. Seepärast oli vajalik muuta need konkreetsemaks, nii et abisaaja neid valesti ei tõlgendaks”[22].

Teiseks nõustusid peaaegu kõik liikmesriigid, et komisjon peaks pakkuma täiendavat riigihangete alast väljaõpet nii riiklike ja piirkondlike ametiasutuste töötajatele kui ka abisaajatele, ning paljud liikmesriigid juhtisid tähelepanu eeskirjade keerukusele. Arvestatav hulk liikmesriike oli ka seisukohal, et komisjon peaks andma selgemad juhised. Tabelis 1 on kokkuvõte küsimustest riigihangete eeskirjade kohta ja liikmesriikide vastustest neile.

[pic]

Tõhusama halduskontrolli puhul nõustus umbes pool liikmesriikidest, et ELi ja riiklikul tasandil on vaja täpsemaid abikõlblikkuseeskirju. Sellega mittenõustunud liikmesriigid väitsid, et enamasti ei ole see optimaalne lahendus. Ühendkuningriik väitis, et „ komisjon on juba niigi oma järelevalverolli ühtekuuluvusfondide ühisjuhtimises märkimisväärselt tugevdanud. Kui komisjoni kontrolli veelgi tugevdada, toimub see liikmesriikide pädevuse arvel”. Malta märkis, et „ täpsemad eeskirjad võivad kahjustada paindlikkust ja lihtsustamist, mis on kõnealuste fondide haldamiseks vajalik”.

Tabelis 2 on kokkuvõte küsimustest kontrolli kohta korraldusasutuste tasandil ja liikmesriikide vastustest neile.

[pic]

5. Kokkuvõte

Kontrollikoja 2009. aasta aruande tulemused näitavad kõigi ELi vahendite haldamises osalejate töö tulemuslikkuse jätkuvat paranemist. Märkimist väärivad asjaolud, et kontrollikoja veaprognoos eelarve kohta tervikuna on viimastel aastatel langenud, et kolmandat aastat järjest on antud raamatupidamisarvestuse kohta heakskiitev arvamus ja et ühtekuuluvuse valdkonna veamäär on märkimisväärselt vähenenud. Samas on selge, et paranemine peab jätkuma, eelkõige komisjoni ja liikmesriikide ühiselt hallatavate Euroopa vahendite puhul.

Liikmesriigid hindasid oma vastustes positiivselt kontrollikoja täheldatud olukorra paranemist ja ühtekuuluvuse poliitikavaldkonna kõige tõenäolisema veamäära olulist vähenemist. Samas andsid liikmesriigid märku tihedama koostöö soovist komisjoniga. Näiteks on riigihangete keerukas valdkonnas toodud oluliste küsimustena, millega tuleks pidevalt tegeleda, juhendamine ja toetus koolitusprogrammide ja sihtotstarbeliste suuniste vormis.

Komisjon on jätkuvalt pühendunud ELi finantshalduse parandamisele. Praeguse komisjoni ettepanek finantsmäärus ümber sõnastada on suunatud probleemide lahendamisele, millele on tähelepanu juhtinud nii kontrollikoda kui ka liikmesriigid oma vastustes kontrollikoja leidudele. See on eriti asjakohane seoses komisjoni ettepanekutega asetada kontrolli- ja auditikohustus finantsmääruses[23] liikmesriikide õlule ning lihtsustada ja ratsionaliseerida veelgi ELi vahendite ja programmide suhtes kohaldatavaid eeskirju. Neid kaht kohustust (kokku) peetakse oluliseks viisiks parandada märgatavalt rahakasutamise kvaliteeti. Samal ajal juhib komisjon jätkuvalt tähelepanu asjaolule, et programmistruktuuride ja juhtimissüsteemide lihtsustamine abisaaja tasandil ei tohiks õõnestada kindlust, mis tagatakse kontrollimise kõrge tõhususega.

Komisjon keskendub usaldusväärse finantsjuhtimise positiivse arengutrendi säilitamisele. Seepärast on eriti oluline, et komisjon ja liikmesriigid teeksid kontrollikoja järeldustele reageerimisel veelgi tihedamalt koostööd.

Tabel 1

TÄPSUS | ABIKÕLBLIKKUS | TÕENDAMINE | MUUD VASTAVUSPROBLEEMID |

Liikmesriik |Põllum. |Ühtek. |Tulu |Kokku |Põllum. |Ühtek. |Tulu |Kokku |Põllum. |Ühtek. |Tulu |Kokku |Põllum. |Ühtek. |Tulu |Kokku |Põllum kokku |Ühtek. kokku |Tulu kokku | |Austria |3 |0 |0 |3 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 |1 |4 |0 |0 | |Belgia |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Bulgaaria |0 |0 |0 |0 |2 |0 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |2 |0 |0 | |Tšehhi |4 |1 |0 |5 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |4 |1 |0 | |Küpros |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Taani |1 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |1 |0 | |Eesti |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |5 |0 |5 |0 |6 |0 | |Soome |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Prantsusmaa |6 |1 |0 |7 |0 |2 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |1 |5 |0 |6 |7 |8 |0 | |Saksamaa |4 |0 |0 |4 |1 |1 |0 |2 |0 |0 |1 |1 |1 |15 |0 |16 |6 |16 |1 | |Kreeka |3 |0 |0 |3 |1 |1 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |7 |1 |0 |8 |11 |2 |0 | |Ungari |1 |0 |0 |1 |0 |2 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |1 |4 |0 |5 |2 |6 |0 | |Iirimaa |1 |0 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 | |Itaalia |1 |0 |1 |2 |2 |0 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |5 |0 |0 |5 |8 |0 |1 | |Läti |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Leedu |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |4 |0 |4 |0 |4 |0 | |Luksemburg |1 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |5 |0 |5 |1 |6 |0 | |Malta |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Madalmaad |1 |0 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 |1 |2 |0 |0 | |Poola |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |2 |0 |2 |0 |3 |0 | |Portugal |1 |2 |0 |3 |0 |5 |0 |5 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 |1 |2 |7 |0 | |Rumeenia |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |0 |1 |8 |0 |0 |8 |9 |0 |0 | |Slovakkia |1 |0 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |4 |0 |5 |2 |4 |0 | |Sloveenia |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |Hispaania |1 |0 |0 |1 |0 |9 |0 |9 |0 |0 |0 |0 |1 |3 |0 |4 |2 |12 |0 | |Rootsi |0 |2 |0 |2 |0 |1 |0 |1 |0 |0 |0 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |4 |0 | |Ühend-kuningriik |6 |0 |0 |6 |2 |0 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |2 |0 |0 |2 |10 |0 |0 | | KOKKU | | | | 43 | | | |32 | | | |2 | | | |79 | | | | |

[1] EÜ asutamislepingu artikkel 248 (Lissaboni lepingu artikkel 287).

[2] ELT L 390, 30.12.2006 – Finantsmääruse artikli 143 lõige 6.

[3] Euroopa Kontrollikoja 2009. aasta aruande lisa 1.1.

[4] Ühtne haldus- ja kontrollisüsteem.

[5] Väljavõte Euroopa Kontrollikoja aastaaruandest: tabel 1.2, lk 22 – Kokkuvõte 2009. aasta leidudest tehingute korrektsuse kohta.

[6] Vt lisatud komisjoni talituste töödokument.

[7] Euroopa Kontrollikoja aruanne, punkt 2.27.

[8] Komisjoni talituste töödokument, lk 15.

[9] Euroopa Kontrollikoja aruanne, punkt 3.68.

[10] Komisjoni talituste töödokument, lk 50–51.

[11] Agentia de Plati si Interventie pentru Agricultura.

[12] Komisjoni talituste töödokument, lk 51–52.

[13] Komisjoni talituste töödokument, lk 73.

[14] Komisjoni talituste töödokument, lk 69.

[15] Komisjoni talituste töödokument, lk 75.

[16] Ministčre de l'Agriculture de l'Alimentation, de la Pźche, de la Ruralité et de l'Aménagement du Territoire.

[17] Ilma paberdokumentideta, 100 % põllumajandustootjate taotlusi töödeldakse elektrooniliselt.

[18] Komisjoni talituste töödokument, lk 81.

[19] Komisjoni talituste töödokument, lk 94.

[20] Artikli 56 lõige 4. Kulude abikõlblikkuseeskirjad määratakse riigi tasandil, välja arvatud igat fondi käsitlevas konkreetses määruses sätestatud erandite korral. Need hõlmavad kõiki rakenduskavade raames deklareeritud kulusid.

[21] Komisjoni talituste töödokument, lk 71.

[22] Komisjoni talituste töödokument, lk 88.

[23] Sätestatud ka Lissaboni lepingu artiklis 317.