ET Euroopa Liidu Teataja C 170/46

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase muutmistaotluse avaldamine

2013/C 170/11

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 artiklile 51 (1).

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (2)

„LILIPUTAS”

EÜ nr: LT-PGI-0005-0868-14.03.2011

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus

„Liliputas”

2. Liikmesriik või kolmas riik

Leedu

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.3. Juust

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab

„Liliputas” on suure rasvasisaldusega (50 % kuivainest) poolkõva silindrikujuline ümarate servadega käsitsi valmistatud juust. Selle kõrgus on 7,5–13,0 cm, läbimõõt 7,0–8,5 cm ja kaal 0,4–0,7 kg. Juustu valmistatakse Belvederise külas standarditud pastöriseeritud lehmapiimast, mida töödeldakse pärast kalgendamist. Seejärel keeratakse juustumass puuvillasesse rätikusse ja pressitakse traditsioonilisse silindrilisse vormi. Juust valmib vähemalt kuu aega sisemise ja pindmise mikrofloora toimel, milleks on punktis 4 määratletud geograafilise piirkonna keldrites loomulikul teel tekkinud mikrohallitus Penicillium pallidum Smith.

Nimetus „Liliputas” tuleneb juustu suurusest, organoleptilised omadused on tingitud laagerdumisest väikeste keradena ja mikrohallituse Penicillium pallidum Smith toimest.

Tabel 1

Juustu „Liliputas” organoleptilised näitajad

Näitaja Kirjeldus Välimus Koorik on sile, selle all ei ole paksu kihti ja see on kaetud parafiini-polümeeri segu vm segakattega. Koorikul võib olla rätiku ja vormi jälgi. Maitse ja lõhn Piimhappe värske maitse ja lõhn, mis on sellele fermenteeritud juustule iseloomulikud. Maitse võib olla kergelt kibe ja soolakas. Konsistents Ühtlane, üsna tihke, elastne, mälumisel ei purune kergesti Läbilõige Läbilõikes on mõnikord näha korrapäratult paiknevaid väikesi silmakesi, mis on ovaalsed, nurklikud või veidi lamedad. Värvus Kollakast kuni kollaseni, kogu juustu ulatuses ühtlane





Tabel 2

Juustu „Liliputas” füüsikalis-keemilised omadused

Näitaja Sisaldus (%) Rasvasisaldus kuivaines 50,0 ± 1,6 Minimaalne kuivainesisaldus 56,0 Tavasoola sisaldus 2,0–3,0





Tabel 3

100 g juustu „Liliputas” keskmine toiteväärtus

Lipiide (g) Valke (g) Süsivesikuid (g) Energiasisaldus kcal kJ 30,0 23,5 — 364 1 510

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

— Lehmapiim;

— piimhape ja mesofiilne juuretis;

— piima kalgendavad ensüümid;

— tavasool.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul)

Päritolukoha osas ei ole ühtegi kvaliteedinõuet ega eripiirangut.

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

— Piima ettevalmistamine ja kalgendamine ensüümide abil. Juustu valmistamiseks mõeldud piim pastöriseeritakse ja standarditakse nii, et rasvasisaldus valminud juustu kuivaines vastab punktis 3.2. esitatud nõuetele. Piim kalgendatakse, lisades ensüüme, baktereid ja kaltsiumkloriidi.

— Kalgendunud piima ja kalgenditükkide töötlemine. Kalgendunud piima töödeldakse seni, kuni kalgenditükid on nõutava suurusega. Seejärel mass segatakse. Kalgenditükkide tekkimise ajal nõrutatakse üks kolmandik vadakust segust välja, pärast seda kalgenditeri kuumutatakse. Seejärel kalgenditükid segatakse, kuni need saavutavad suuruse 4–5 mm, ei kleepu enam ning on kuivad ja tahked. Juustu niiskustase ei tohi ületada 44 %.

— Vormi asetamine ja pressimine. Juust vormitakse kalgendikihist. Protsess võtab aega 20–25 minutit ja pärast seda lõigatakse kalgendikiht tükkideks, mis asetatakse käsitsi silindrikujulistesse vormidesse, kus need pressitakse kokku omaenda raskuse all. Pressimise ajal pööratakse juuste kaks või kolm korda vormides ringi. See „isepressimine” kestab 20–25 minutit. Pärast isepressimist võetakse juustud vormidest välja, pakitakse niisketesse rätikutesse, et saaks moodustuda koorik, ning asetatakse tagasi vormidesse, mis suletakse seejärel kaantega. Vormid juustudega pannakse pressidesse ja neid pressitakse poolteist kuni kaks tundi. Pärast pressimist võetakse juustud vormidest välja, eemaldatakse rätikud ning silutakse koorikud, mis tõenäoliselt vormi ja kaane vahel moodustusid.

— Juustu soolamine. Juustud kaalutakse ja asetatakse soolvette. 48 tunni pärast võetakse juustud soolveest välja, pannakse restidele ja kuivatatakse 24 tundi, seejärel asetatakse need restidele, millel neid keldris valmida lastakse, kusjuures keldris hoitakse temperatuuri 10–14 °C ja suhtelist õhuniiskust 93–94 %, luues nii tingimused, milles tekib hallitus Penicillium pallidum Smith loomulikul teel.

— Juustu valmimine. Vastavalt juustu esimeste tootjate kirjeldusele pööratakse juuste restidel iga viie päeva tagant ümber, et nad ei vajuks külgedele ja säilitaksid oma kuju. Mõne päeva pärast kattub juustude pind mikrohallituse kihiga, mis kahe nädala pärast maha pestakse. Juust kuivatatakse ja asetatakse restidele tagasi, et see edasi valmiks. 30 päeva pärast, kui juust on valminud, pestakse maha uus mikrohallituse kiht, mis on juustu pinna taas kookonina katnud, juust kuivatatakse ja kaetakse vahakihiga.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta

Juustud pakendatakse pappkarpidesse. Juustu ainulaadsete omaduste säilitamiseks ja selleks, et see ei kuivaks, kui parafiinikiht kahjustada saab, samuti selle väiksuse tõttu (0,4–0,7 kg) müüakse seda ainult tervelt.

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta

Märgistusel peab olema selgelt näidatud toote nimi „Liliputas” ja tootja nimi, märgistusele peab olema kantud märge „kaitstud geograafiline tähis” ja/või ELi sümbol.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Juustu „Liliputas” valmistatakse Belvederise külas, mis on väike Leedu küla Jurbarkase rajoonis Panemunė rajoonipargis Nemunase paremal kaldal, umbes 1 km Seredžiusest läänes.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

5.1. Geograafilise piirkonna eripära

Belvederis on Leedu piimatoodete ajalooline häll. 1921. aastal asutati sealses mõisahoones agronoomiakool. Õppeainete hulgas oli piimatootmine. Mõni aasta hiljem korraldati see asutus ümber ja sellest sai piimatööstuskõrgkool, 1944. aastal aga piimatööstustehnikum (tehnoloogiateaduskond). See hoidis palju aastaid elus Leedu haridustraditsioone piimandusvaldkonnas. Oma 34 tegevusaasta jooksul koolitas kõrgkool/tehnikum välja üle 800 piimatootespetsialisti, kellest enamik omandas oma kogemised 1928. aastal asutatud Leedu vanimas juustuvabrikus, mis valmistab juustu „Liliputas”. Juustu valmistamiseks kasutatav piim kuumutati vannis puutulel. Separaator oli mehaaniline ja vormid olid puust. Juuste pesti käsitsi harjadega, talvel keldris ja suvel väljas. Juustuvabrik asus Nemunasest toodud jääkamakate ladustamiseks kasutatava külmhoone läheduses. Jääd kasutati juustukeldrite jahutamiseks. Esialgu valmistas Belvederise juustuvabrik suuremaid (2,5–3,0 kg) ümmargusi poolkõvasid juuste, kuid 1958. aastal, mil vabrikut suurendati, hakati seal valmistama väikesi juuste, mis kaaluvad 0,4–0,7 kg ja mille nimi „Liliputas” sai otsekohe tuntuks. Seda juustu õppis esimesena valmistama juustumeister Jonas Jarušaitis. Esimesel valmistamisaastal valmis vaevalt 8 tonni juustu, kuid 40 aastat hiljem on jõutud 130 tonnini. Kunagised puust vormid on Belvederise juustuvabrikus tulevastele põlvedele alles hoitud, samuti papist suveniirkarbid ja postkaart 20. sajandi keskpaigast, mis kujutab juustude pesemist vaadis ja millel on kutse kuninglikule banketile, maitsma käsitsi valmistatud Belvederise juuste ja muid hõrgutisi.

Praegugi valmistatakse juustu „Liliputas” 1958. aastast pärineva ainulaadse ja autentse meetodi kohaselt. Tänu teadmistele ja oskusteabele, mida juustuvabriku töötajad on põlvest põlve edasi andnud, on säilinud toote suurus, organoleptilised omadused ja kvaliteet.

5.2. Toote eripära

Juustu „Liliputas” iseloomustab see, et ta on väike (0,4–0,7 kg) ja tal on vahast kaitsekiht. Juust „Liliputas” võlgneb oma värske piimhappemaitse ja -lõhna asjaolule, et see valmib kerana jahedas ja niiskes keldris ning seda ümbritsevad mikrohallituse Penicillium pallidum Smith eosed. Juustukeldri seintel, restidel või laes ei ole näha mingeid hallitusmärke, kuid mõni päev pärast seda, kui juustud „Liliputas” soolatakse ja restidele asetatakse, hakkavad kerad sarnanema siidikookonitele. Et mikrohallitus ei tungiks juustu valmimise ajal selle sisse, kaitstakse juustu koorikuga, mis pressimise ajal moodustus. Et koorik tekiks, võetakse juustud pärast isepressimist silindrikujulistest vormidest välja ja keeratakse puuvillasesse rätikutesse. Seejärel asetatakse need tagasi silindrikujulistesse vormidesse ja surutakse presside abil kokku.

Juustud valmistatakse traditsioonilisel meetodil ja peaaegu täielikult käsitsi: kalgendikiht lõigatakse lahti ja pannakse vormidesse ning juustud pakitakse rätikutesse, neid pööratakse ümber, pestakse, kuivatatakse ja kaetakse vahaga käsitsi. Selle protsessi vältel käsitsetakse iga juustu üle 50 korra.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

Geograafilise tähise registreerimise taotlus on esitatud traditsiooni, tootmismeetodi eripära ja juustu tuntuse tõttu.

Kollektiivses alateadvuses seostub Leedu piimatööstuse tulipunkt Belvederis kohe juustuga „Liliputas”, millel ei ole võrdset ja mida valmistatakse samal meetodil alates 1958. aastast. Praegu valmistab seda ainulaadset käsitsi tehtud juustu ainult Belvederise vabrik.

Juust „Liliputas” võlgneb oma värske piimhappemaitse ja -lõhna asjaolule, et toode valmib väikestes kerades sisemise mikrofloora ja punktis 4 määratletud geograafilise piirkonna keldrites tekkiva mikrohallituse Penicillium pallidum Smith toimel, kui kerasid hoitakse temperatuuril 10–14 °C ja suhtelise õhuniiskuse juures 93–94 %.

Juust „Liliputas” on käinud paljudel messidel nii Leedus kui ka välismaal. Teda on saatnud suur edu näitustel Leipzigis, Poznańis, Zagrebis, Londonis, Pariisis, Kopenhaagenis, Viinis ja mujal. „Liliputas” võitis kuldmedali messil „Agra-76” endises Saksa Demokraatlikus Vabariigis. 1984. aastal anti sellele Uglitši juustude kvaliteedi konkurss-uuringul (NSVL) esimese järgu diplom ja see võitis Leedu töösturite liidu korraldatud konkursil „Leedu toode 2002” kuldmedali. Rahvusvahelisel toidumessil „World Food Moscow 2005” sai ta pronksmedali ja rahvusvahelisel toiduainetetööstuse messil „Zolotaya osen 2008”, mis toimus samuti Moskvas, kaunistas „Liliputas” oma kohalolekuga Leedu riigi boksi, mille oli kokku pannud Leedu põllumajandusministeerium. Rahvusvahelisel põllumajanduse, toiduainetetööstuse ja pakendamise messil „AgroBalt 2010” võitis „Liliputas” auhinna selle eest, et on ökoloogiline loodustoode. Leedu ajakirjandus on mitu korda juustust „Liliputas” ja selle pühendunud tootjatest kirjutanud (1999–2003).

Kuigi „Liliputas” on kaks korda kallim kui automatiseeritud juustuvabrikus valmistatud juust, on sellel ustavaid kliente, kes hindavad toodet seepärast, et see on kvaliteetne, ökoloogiline ja seda valmistatakse käsitsi. Tootmismahud on aastate jooksul samaks jäänud.

Viide spetsifikaadi avaldamisele

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 (3) artikli 5 lõige 7)

http://www.zum.lt/l.php?tmpl_into[0]=index&tmpl_name[0]=m_site_index2&tmpl_into[1]=middle&tmpl_id[1]=2704

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

(2) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.

(3) Vt joonealust märkust 2.