1.Sissejuhatus

Invasiivsed võõrliigid (määruses (EL) nr 1143/2014 „looduslikku tasakaalu ohustavad võõrliigid“) on loomad ja taimed, kes inimsekkumise tagajärjel tuuakse juhuslikult või tahtlikult looduskeskkonda, kus neid tavaliselt ei leidu, millel on tõsised negatiivsed tagajärjed nende uuele keskkonnale.

Invasiivsed võõrliigid on üks viiest peamisest bioloogilise mitmekesisuse vähenemise põhjusest Euroopas ja kogu maailmas. Samuti võivad need avaldada märkimisväärset kahjulikku mõju inimeste tervisele ja majandusele. Määrus (EL) nr 1143/2014 looduslikku tasakaalu ohustavate võõrliikide sissetoomise ja levimise ennetamise ja ohjamise kohta (edaspidi „invasiivsete võõrliikide määrus“) jõustus 1. jaanuaril 2015. Selle eesmärk on i) ennetada, minimeerida ja leevendada invasiivsete võõrliikide kahjulikku mõju bioloogilisele mitmekesisusele ja ökosüsteemiteenustele; ii) piirata sotsiaalset ja majanduslikku kahju.

Invasiivsete võõrliikide määruse vastuvõtmine oli ELi bioloogilise mitmekesisuse poliitika väljaarendamisel suur samm edasi. Määruse vastuvõtmisega viidi ellu nii i) ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegia 2020 5. eesmärgi 16. meede kui ka ii) bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni kohase bioloogilise mitmekesisuse strateegilise kava (2011–2020) Aichi eesmärk nr 9.

Käesoleva aruande eesmärk on vaadata läbi invasiivsete võõrliikide määruse kohaldamine, nagu on nõutud selle artikli 24 lõikes 3. Aruanne põhineb peamiselt liikmesriikide esitatud aruannetel, mis hõlmavad ajavahemikku 1. jaanuarist 2015 kuni 31. detsembrini 2018. Valdkondade puhul, mille kohta on saadaval uuem teave, ulatub käesolev aruanne sellest perioodist kaugemale. Käesoleva aruande jaoks saadi teavet ka 2021. aastal toimunud avaliku konsultatsiooni raames.

Määruse lühikese kohaldamisaja tõttu on käesolevas aruandes esitatud analüüs piiratud. Kuigi invasiivsete võõrliikide määrus jõustus 2015. aasta jaanuaris, hakkas enamik selle sätetest kehtima alles 2016. aasta augustis, mil jõustus liidu esimene nimekiri.

Lisaks hakati liikmesriikide põhikohustusi (nt järelevalvesüsteemi loomine ja liidu jaoks probleemsete laialt levinud invasiivsete võõrliikide ohje meetmete kehtestamine) kohaldama alles 2018. aasta jaanuaris (st 18 kuud pärast esimese liidu nimekirja vastuvõtmist). Peale selle kohaldatakse liikmesriikide kohustust koostada ja rakendada tegevuskavasid, milles käsitletakse liidu jaoks probleemsete invasiivsete võõrliikide tahtmatu sissetoomise ja levimise esmatähtsaid liikumisteid, alles alates 2019. aasta juulist (st 36 kuud pärast esimese liidu nimekirja vastuvõtmist).

Seega hakati invasiivsete võõrliikide määrust täielikult rakendama alles 2019. aasta juulis. Seetõttu ei täienda komisjon käesolevat aruannet seadusandliku ettepanekuga määruse muutmise kohta.

2.Invasiivsete võõrliikide määruse rakendamine

2.1.Artikkel 4. Liidu jaoks probleemsete invasiivsete võõrliikide nimekiri

Liidu jaoks probleemsete invasiivsete võõrliikide nimekiri (määruses „liidu jaoks probleemsete looduslikku tasakaalu ohustavate võõrliikide nimekiri“, edaspidi „liidu nimekiri“) on invasiivsete võõrliikide määruse keskmes. See sisaldab nimekirja invasiivsetest võõrliikidest, mille kahjulikku mõju peetakse piisavalt tõsiseks, et see nõuaks kooskõlastatud tegevust liidu tasandil. Nimekirja kantud liikide suhtes kohaldatakse määruses sätestatud piiranguid ja meetmeid.

Liidu nimekirja kandmiseks peavad liigid vastama kõigile artikli 4 lõikes 3 sätestatud kriteeriumidele, võttes nõuetekohaselt arvesse järgmist: i) invasiivsete võõrliikide suhtes võetavate meetmete rakendamiskulud liikmesriikides; ii) tegevusetusest tulenevad kulud; iii) tegevuse kulutasuvus; iv) sotsiaal-majanduslikud aspektid (artikli 4 lõige 6). Seda protsessi toetavad riskihindamised, mille kvaliteeti kontrollib teadusfoorum. Liidu nimekiri ja selle ajakohastused võetakse vastu rakendusaktidega, tingimusel et invasiivsete võõrliikide komitee esitab positiivse arvamuse.

Liidu esimene nimekiri jõustus 3. augustil 2016. See sisaldas 37 liiki. Nimekirja esimene ja teine ajakohastatud versioon jõustusid vastavalt 2. augustil 2017 ja 15. augustil 2019. Nende ajakohastustega lisati vastavalt 12 ja 17 liiki. Liidu nimekirja ajakohastatakse kolmandat korda eeldatavasti 2021. aasta lõpul. Liidu jaoks probleemsete invasiivsete võõrliikide koguarv on praegu 66, millest:

·30 on looma- ja 36 taimeliigid;

·41 on peamiselt maismaaliigid, 23 on peamiselt mageveeliigid, 1 on riimveeliik ja 1 mereliik.

Liigi võib nimekirjast välja jätta, kui see ei vasta enam ühele või mitmele kriteeriumile, kuid seda ei ole veel ette tulnud. Artikli 4 lõike 2 kohaselt tuleb liidu nimekiri põhjalikult läbi vaadata 2022. aasta augustiks, st esialgse nimekirja jõustumisest kuue aasta möödudes.

Määrus on võimaldanud valida liigid objektiivselt ja teaduslikult kindlal viisil. Nimekirja kandmist toetaval usaldusväärsel teaduslikul hinnangul on aga ajaliselt kõrge hind: riskihindamise lõpuleviimiseks kulub vähemalt kaks aastat. Seejärel kulub vähemalt aasta, kuni liigi nimekirja kandmise otsus vastu võetakse. Kui liikmesriigid peavad uut invasiivset võõrliiki otseseks ohuks, võivad nad siiski artikli 10 alusel võtta kiireloomulisi meetmeid. Seda sätet ei ole veel kasutatud.

Hiljutised uuringud näitavad, et uute sissetoodud võõrliikide arvu suurenemine ei näita küllastumise märke ja enamiku taksonite puhul on esmasleidude arv aja jooksul isegi suurenenud. Varem või hiljem muutuvad paljud neist võõrliikidest tõenäoliselt invasiivseks. Seepärast on üsna tõenäoline, et tulevikus tuleb liidu nimekirja lisada rohkem liike. Mõnes väljaandes on osutanud vajadusele kanda nimekirja järk-järgult mõnisada liiki, et saavutada invasiivsete võõrliikide määruse eesmärgid . Mõned (näiteks võõrliikidega kauplevad) sidusrühmad on eriarvamusel, väites, et liidu nimekirjas on juba praegu liiga palju liike ja et rakendamiskoormus on liiga suur.

Igal juhul ei saa liidu nimekiri sisaldada kõiki võimalikke invasiivseid võõrliike. Selle põhjuseks on asjaolu, et kriteeriumid, mille alusel liik nimekirja kantakse, on üsna ranged. Teisest küljest on invasiivsete võõrliikide määruses sätestatud üsna laiad prioriseerimiskriteeriumid. Näiteks tuleb artikli 4 lõike 6 kohaselt kanda nimekirja esmajärjekorras kaht tüüpi invasiivsed võõrliigid: i) võõrliigid, mida liidus veel ei esine või mis on invasiooni varajases etapis ning millel on kõige tõenäolisemalt märkimisväärne kahjulik mõju; ii) võõrliigid, mis liidus juba esinevad ja millel on kõige märkimisväärsem kahjulik mõju.

66st loetletud invasiivsest võõrliigist 12 veel liidu territooriumil ei esine, samas kui paljud teised on juba laialt levinud ja tõenäoliselt ei suudeta neid hävitata. Selliste liikide nimekirja kandmisel, mida ELis veel ei esine, on tugev ennetav mõju, kuna neid ei ole võimalik liidu territooriumile tuua. Kogemused on siiski näidanud, et sageli puuduvad selliste liikide riskihindamise lõpuleviimiseks vajalikud tõendid. Kui sellele lisada ebakindlus seoses nii bioloogiliste koosluste dünaamika kui ka kliimamuutuste mõjuga, on väga raske prognoosida, milline on vastava liigi võimalik mõju, kui see sisse toodaks. Seetõttu on nende liikide nimekirja kandmine, mida ELis veel ei esine, osutunud keeruliseks. Liidu nimekirjal on siiski endiselt ennetav mõju. Kõik ELis juba püsima jäänud nimekirja kantud liigid (sealhulgas juba enamikus liikmesriikides esinevad liigid, nagu punakõrv-ilukilpkonn Trachemys scripta ja hiid-karuputk Heracleum mantegazzianum) võivad märkimisväärselt edasi levida (vt joonised 1–4). Sellise edasise leviku ärahoidmine on nende kandmisel liidu nimekirja olnud üks peamistest argumentidest.