KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT MÕJUHINNANGU KOKKUVÕTE Lisatud dokumendile: Komisjoni aruanne nõukogule ja Euroopa Parlamendile, milles käsitletakse multifunktsionaalsete digimuundurite ökodisaini vabatahtlikku süsteemi /* SWD/2012/0392 final */





KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT MÕJUHINNANGU KOKKUVÕTE Lisatud dokumendile: Komisjoni aruanne nõukogule ja Euroopa Parlamendile, milles käsitletakse multifunktsionaalsete digimuundurite ökodisaini vabatahtlikku süsteemi 1. Taust Ökodisainidirektiiviga 2009/125/EÜ on kehtestatud raamistik energiamõjuga toodete ökodisaini nõuete sätestamiseks. Energiamõjuga toode või selliste toodete rühm kuulub ökodisainialaste rakendusmeetmete või eneseregulatsioonimeetme alla, kui sellel tootel on märkimisväärne müügimaht, märkimisväärne keskkonnamõju ja märkimisväärne tõhustamispotentsiaal (artikkel 15). Multifunktsionaalsed digimuundurid ehk tasulise televisiooni vastuvõtuseadmed vastavad kõigile neile kriteeriumidele. Kuigi paigaldatud multifunktsionaalsete digimuundurite arv pidi 2010. aastal 82 miljoni lähedal stabiliseeruma ja peaks hakkama pärast 2015. aastat vähenema kuni 41 miljonini 2020. aastal, jääb nende seadmete üldine energiatarbimine siiski märkimisväärseks, sest turul levivad järjest enam lisafunktsioone pakkuvad seadmed, mis tarbivad rohkem elektrit. 2. Meetod, mille kohaselt valiti ökodisaininõuete kehtestamise ja eneseregulatsioonimeetmete heakskiitmise vahel Meetod, mille kohaselt valiti ökodisainialaste rakendusmeetmete ja eneseregulatsioonimeetmete väljatöötamise vahel ning koostati käesolev mõjuhinnang, koosnes neljast etapist. 1. etapp: ökodisainidirektiivi artikli 15 lõike 2 punktide a–c kohastele rakendusmeetmete/eneseregulatsioonimeetmete kriteeriumidele vastavuse hindamine, võttes arvesse kõnealuse direktiivi I lisas sätestatud ökodisainiparameetreid; 2. etapp: asjakohaste Euroopa Liidu algatuste, turujõudude ja turul olevate samaväärse funktsionaalsusega seadmete keskkonnatoime erinevuste arvessevõtmine vastavalt ökodisainidirektiivi artikli 15 lõikele 2; 3. etapp: poliitikaeesmärkide seadmine, sh soovitavad tulemused, poliitikavalikud nende saavutamiseks ning ökodisainidirektiivi VII lisa kohased ökodisainialase rakendusmeetme põhielemendid ja ökodisaini direktiivi VII lisa kohased eneseregulatsioonimeetme põhielemendid; 4. etapp: keskkonnale ja tarbijatele avalduva mõju hindamine, võttes arvesse keskkondlikke, majanduslikke ja sotsiaalseid aspekte ning ökodisainidirektiivi artikli 15 lõike 5 kohaseid rakendusmeetmete kriteeriume. 3. Tulemuste kokkuvõte 3.1. 1. etapp. Rakendusmeetme või eneseregulatsioonimeetme õiguslik alus: vastavus ökodisainidirektiivi artiklile 15 ja VIII lisale Selleks et hinnata vastavust ökodisainidirektiivi artikli 15 lõike 2 kohastele rakendusmeetmete või eneseregulatsioonimeetmete kriteeriumidele, tegi komisjon multifunktsionaalsete digimuundurite tehnilise, keskkonna- ja majandusuuringu (edaspidi „ettevalmistav uuring”)[1] vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 15 lõike 4 punktile a ja II lisale. Ökodisainidirektiivi artikli 15 lõike 2 kohaste kriteeriumide osas tehti ettevalmistava uuringu tulemusel järeldus, et multifunktsionaalsete digimuundurite kõige olulisem keskkonnaaspekt on elektritarbimine kasutusetapis, ja ELi kohta tehti kindlaks järgmised tulemused. Artikli 15 lõike 2 punkt a: || Euroopa Liidu aastane müügimaht || 59 miljonit 2010. aastal 20 miljonit 2015. aastal 10 miljonit 2020. aastal Artikli 15 lõike 2 punkt b: || Keskkonnamõju, eelkõige elektritarbimine kasutusetapis || 10 TWh 2010. aastal 21 TWh 2015. aastal 11 TWh 2020. aastal Artikli 15 lõike 2 punkt c: || Elektritarbimise tõhustamise potentsiaal || Kuni 60% Müügimaht umbes 60 miljonit ühikut aastas on kaugelt suurem kui ökodisainidirektiivis sätestatud soovituslik 200 000 ühikut. Multifunktsionaalsete digimuundurite aastane elektritarbimine EL-27 riikides 2010. aastal vastas ligikaudu Islandi elektritarbimisele. Kuigi multifunktsionaalsete digimuundurite arv väheneb 2020. aastaks, jääb nende energiatarbimine rohkem elektrit nõudvate uute funktsioonide tõttu samaks. Eeldusel, et keskmine tüüpiline energiatarbimine[2] tõhustub 50 %, väheneks multifunktsionaalsete digimuundurite aastane elektritarbimine 2015. aastani (mil nende seadmete üldine elektritarbimine saavutab maksimumi) umbes 7 TWh aastas, mis vastab ligikaudu Luksemburgi aastasele elektritarbimisele ja mida loetakse märkimisväärseks. Veel üks oluline keskkonnaaspekt on jäätmed, mida käsitletakse jäätmepoliitikas (elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete direktiiv)[3]. Tõhustamispotentsiaali kasutamisega saab (kulutõhusalt) vähendada olelusringi kulusid ilma müügihinda märkimisväärselt suurendamata, sest tegemist on tehniliste lahendustega, mis ei eelda olulisi lisakulusid. 3.2. 2. etapp. Olemasolevad algatused ja turujõudude suutlikkus probleemi lahendada Lisaks ökodisainidirektiivi artikli 15 lõikele 2 ja artikli 15 lõike 4 punktile c võeti arvesse ka asjakohaseid Euroopa Liidu ja liikmesriikide keskkonnaalaseid õigusakte. Samuti arvestati nii Euroopa Liidu kui ka liikmesriikide asjakohaseid algatusi ja analüüsiti, mis takistab keskkonnatoimet parandavate tehniliste lahenduste kasutuselevõttu turul. Turul on ilmnenud mitmesugused tõrked, mis selgitab, miks energiatõhusust suurendavad kulutõhusad tehnilised lahendused ei levi turul piisaval määral üksnes turujõudude toel. Valdavat osa multifunktsionaalseid digimuundureid ei osta mitte kasutajad (kes maksavad elektri eest), vaid televisiooniteenuse osutajad, kes annavad muunduri tarbijale kaasa teenuse osana (vastuolulised stiimulid). Seetõttu ei ole tootjatel piisavalt stiimuleid multifunktsionaalsete digimuundurite keskkonnatoime, eeskätt elektritarbimise optimeerimiseks. Kõnealuste toodete keskkonnatoimet püütakse parandada mitme algatusega Euroopa Liidu (ökodisainimäärus (EÜ) nr 1275/2008, digitelevisiooniteenuseid käsitlev Euroopa tegevusjuhend) ja liikmesriikide tasandil, kuid neil on piiratud mõju. Seetõttu tuleks võtta ökodisainidirektiivi alusel täiendavaid ELi tasandi seadusandlikke või mitteseadusandlikke meetmeid. 1. ja 2. etapi kokkuvõte. 1. ja 2. etapis tehtud analüüs näitab järgmist: – multifunktsionaalsete digimuundurite müügi ja kaubanduse maht Euroopa Liidus on märkimisväärne; – multifunktsionaalsete digimuundurite keskkonnamõju on märkimisväärne, kusjuures peamine keskkonnaaspekt on elektritarbimine; – on olemas suur elektritarbimise kulutõhusa vähendamise potentsiaal; – Euroopa Liidu ja liikmesriikide algatustega ja üksnes turujõududele lootmisega ei kasutata elektritarbimise vähendamise potentsiaali piisaval määral ära. Jõuti järeldusele, et ökodisainidirektiivi artikli 15 lõikes 2 sätestatud kriteeriumid on täidetud ning et multifunktsionaalsed digimuundurid tuleks kaasata ökodisainialasesse rakendusmeetmesse või eneseregulatsioonimeetmesse vastavalt ökodisainidirektiivi artikli 15 lõikele 1. 3.3. 3. etapp. Poliitikaeesmärgid ja soovitavad tulemused Vastavalt ökodisainidirektiivi II lisale tuleks multifunktsionaalsete digimuundurite elektritarbimise tõhustamisega seotud soovitavate tulemuste kindlaksmääramiseks analüüsida, kuivõrd selle tõhustamisega tagatakse kõnealuse seadme olelusringi madalaimad kulud lõpptarbija jaoks. Analüüsi tulemusi võetakse arvesse kavandatavate poliitikavalikute eesmärkides. Vaadeldi mitut poliitikavalikut, mille abil saaks turul esile kutsuda vajaliku ulatusega muutusi. Osutatud poliitikavalikud on senise olukorra jätkumine, eneseregulatsioon, energiamärgistus ja multifunktsionaalsete digimuundurite ökodisaini määrus. Mõjuanalüüsis võrreldi siiski põhiliselt võimalikku ökodisainimäärust digitaalse koosvõime foorumi väljapakutud vabatahtliku kokkuleppega multifunktsionaalsete digimuundurite energiatõhususe suurendamiseks. Ökodisainidirektiivil põhinevatel vabatahtlikel kokkulepetel/eneseregulatsioonimeetmetel peavad olema kõrged keskkonnaeesmärgid. Peale selle tuleb nende puhul tõendada, et poliitilisi eesmärke saab eeldatavasti saavutada kiiremini või väiksemate kulutustega kui kohustuslike nõuete abil. Sel juhul loetakse neid eelistatud valikuks (ökodisainidirektiivi põhjendus 18). Vabatahtlike kokkulepete ettepanekud (eneseregulatsioon) tunnistatakse määruse usaldusväärseks alternatiiviks, kui nende vastavust ökodisainidirektiivi VIII lisa kriteeriumidele hinnatakse rahuldavaks (artikkel 17), võttes arvesse nõuandefoorumi seisukohti. 3.4. 4. etapp. Keskkonna-, majandus- ja sotsiaalmõju hindamine Hinnati ja võrreldi võimalikku määrust ja vabatahtlikku kokkulepet. Nende valikuvõimaluste analüüsimisel võeti arvesse ökodisainidirektiivi artikli 15 lõike 5 kohaseid kriteeriume ja mõju tootjatele, sh VKEdele. Võrreldud valikuvõimalused on nõuete ranguse, ajastuse, turukatvuse ja seiremenetluse poolest erineva intensiivsusega. Direktiivi sätete kohaselt hinnati kavandatud vabatahtlikku kokkulepet ka VIII lisa kriteeriumide põhjal. – 2. valik: vabatahtlikus kokkuleppes seatakse multifunktsionaalsete digimuundurite energiatarbimise eesmärgid kahes etapis – juuliks 2010 ja juuliks 2013, kusjuures eesmärgid vastavad üldjoontes ettevalmistavas uuringus soovitatule. Eesmärkidele peab vastama 90 % iga vabatahtlikus kokkuleppes osaleja poolt turule viidavatest / seal kasutuselevõetavatest toodetest; – 3. valik: kohustuslikud ökodisaininõuded hakkavad kehtima kolmes etapis – juulis 2011, juulis 2012 ja jaanuaris 2014. Juulist 2010 kuni detsembrini 2020 turule viidavate toodete puhul oodatakse järgmist üldist elektri- ja kulusäästu ning CO2-heite vähenemist. || Üldine elektritarbimine (TWh) || Üldine elektrisääst (TWh) || Üldine elektrikulusääst[4] (miljardit eurot) || Üldine CO2-heite vähenemine[5] (Mt) Poliitikameetmeid ei võeta (1. – võrdlusstsenaarium) || 159 || - || - || - 2. valik || 115 || 44 || 6 || 21 3. valik || 114 || 45 || 6,2 || 21 Tabelis on näidatud, et vabatahtliku ja kohustusliku lähenemisviisi mõju erinevus on väga väike. Järgmises tabelis on kokkuvõtvalt esitatud 2. valiku (vabatahtlik kokkulepe) ja 3. valiku (regulatsioon) eri mõjude analüüs võrreldes võrdlusstsenaariumiga. Mõlemale valikule on antud hinnang suhtelisel skaalal 1 (väike) kuni 4 (suur). || Majandusmõju (kulud) || Keskkonnamõju (elekter/CO2/ elektrikulusääst) || Sotsiaalmõju (töökohtade kadumise oht VKEdes) || Tõhustamispotentsiaal keskpikas ja pikas perspektiivis 2. valik (vabatahtlik kokkulepe) || 1 || 3 || 1 || 4 3. valik (määrus) || 2 || 3 || 1 || 2 Tehti järeldus, et 2. valikuga kaasnevad mõnevõrra väiksemad kulud liikmesriikidele (kuna kontrollimise/seirega seotud koormus jääb tööstusharu kanda) ja tööstusharule (kuna vabatahtliku kokkuleppega ei kohustata mitte kõiki tooteid ümber kujundama, vaid 10 % toodetest jääb nõuete reguleerimisalast välja). Olulisim on aga see, et 2. valikul on suurem tõhustamispotentsiaal. 3. ja 4. etapi kokkuvõte. Nimetatud valikuvõimaluste võrdlemisest ja 2. valiku hindamisest direktiivi VIII lisa põhjal selgus, et vabatahtlik kokkulepe on eelistatud valik. Vabatahtlik kokkulepe tähendab järgmist: – võrreldes võrdlusstsenaariumiga vähendatakse 2016. aastaks kulutõhusalt elektritarbimist 6,5 TWh, mis tähendab 884 miljoni euro suurust elektrikulusäästu ja CO2-heite vähenemist 2,6 Mt võrra; – täidetud on direktiivi 2009/125/EÜ, eelkõige põhjenduse 18 ja VIII lisa nõuded; – nõuded jõustuvad kiiremini ja nendega kaasnevad väiksemad kulud kui määruse puhul; – kaasneb kokkusobivus ja vastastikune täiendavus olemasolevate poliitikavahenditega; – kõrvaldatakse turutõrkeid ja parandatakse siseturu toimimist; – ei tekitata märkimisväärset halduskoormust ei tootjatele ega jaemüüjatele; – müügihind jääb samaks või võib väga vähe tõusta, kuid hoopis rohkem hoitakse kokku tänu toote kasutusetapi energiakulu vähenemisele; – seadusandjalt saadud konkreetne ülesanne on täidetud; – tööstusharu ja tööhõive, eriti VKEde konkurentsivõimele ei avaldu märkimisväärset mõju, sest toodete ümberkujundamise ja -hindamisega seotud tegelikud kulud on väikesed; – poliitikaeesmärgid saavutatakse paindlikult ja kooskõlas parema õigusloome tegevuskavaga; – tänu teenuseosutajate kaasamisele on võimalik multifunktsionaalsete digimuundurite energiatarbimist keskpikas ja pikas perspektiivis märkimisväärselt vähendada. 4. Järelevalve ja hindamine Seire- ja aruandlusmenetlus on järgmine: – juhtkomitee jälgib vabatahtliku kokkuleppe rakendamisel saavutatud edu ja tulemusi ning lepib kokku praktilised aspektid, nt sellise sõltumatu kolmanda osapoole/kontrollija valimine, kes kogub kokkuleppeosaliselt andmeid ja edastab koondandmed komisjonile; – kokkuleppeosalised esitavad komisjonile igal aastal sõltumatu kolmanda osapoole vahendusel aruande; – nõuandefoorumi liikmetega konsulteeritakse igal aastal, et hinnata ja jälgida vabatahtliku kokkuleppe rakendamise tulemusi; – komisjon hindab energiamõjuga toodete ökodisaini komitee kaasabil, kas vabatahtliku kokkuleppe eesmärgid on saavutatud; – kui komisjon leiab, et vabatahtliku kokkuleppe eesmärke saavutatud ei ole, kaalub ta määruseettepaneku tegemist. [1] Energiat tarbivaid tooteid käsitlev ettevalmistav uuring „Lot 18 – Complex set-top boxes”, Bio Intelligence Service S.A.S, Prantsusmaa, 2008. aasta detsembri lõpparuanne. Dokumentidega saab tutvuda energeetika peadirektoraadi ökodisaini veebisaidil aadressil http://ec.europa.eu/energy/efficiency/studies/ecodesign_en.htm. [2] Arvutite energiatõhususe testimise ja võrdlemise meetod, milles keskendutakse toote tüüpilisele elektritarbimisele normaalsel tööre˛iimil teatava aja jooksul. [3] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/96/EÜ, 27. jaanuar 2003, elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete kohta, ELT L 37, 13.2.2003, lk 24. [4] Eeldus: 0,136 eurot/kWh. [5] Eeldus: 0,4 kg CO2/kWh.