Sissejuhatus

Vaktsineerimine on toonud nii üksikisikutele, elanikkonnarühmadele kui ka ühiskonnale tervikuna tohutut tervisealast ja sotsiaalmajanduslikku kasu. See on üks kulutõhusamaid rahvatervise sekkumismeetmeid, ennetusprogrammide alustala kogu maailmas ja peamine nakkushaiguste ennetamise meede.

Tänu vaktsineerimisele on inimkonnal õnnestunud täielikult likvideerida rõuged, mis ainuüksi 20. sajandil põhjustasid vähemalt kolmesaja miljoni inimese surma, ning praeguseks peaaegu saavutatud teise inimtervist ähvardava erakorralise ohu – poliomüeliidi – likvideerimine. Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) hinnangul päästavad vaktsiinid tänapäeval 1 kuni 3 miljonit inimelu aastas ning järgmise aastakümne jooksul päästetakse prognooside kohaselt vaktsiinidega veel 25 miljonit inimest. Kõigis ELi liikmesriikides esineb praegu väga harva selliseid haigusi nagu difteeria ja teetanus, ka läkaköha ning punetiste tõrje on olnud väga edukas.

Kuid vaktsineerimise kasulikkusest hoolimata on lahendada jäänud veel mitu olulist ülesannet, et tagada kõigis liikmesriikides kestlike, võrdsetel võimalustel põhinevate ja tõhusate vaktsineerimisprogrammide toimimine ning kindlustada, et vaktsineerimise lisaväärtus ei kao.

Kõige erakorralisemate probleemide hulka kuuluvad vaktsiinikõhkluse (viivitamine vaktsineerimisega nõustumisega või sellest keeldumine vaatamata vaktsineerimisteenuse kättesaadavusele) ületamine, vaktsiinennetatavate nakkushaiguste leviku tõkestamine, kõrge vaktsineerituse säilitamine ja kõigile vanuse- ja elanikkonnarühmadele võrdse juurdepääsu tagamine vaktsineerimisele. Ka vaktsineerimisprogrammide finantskestlikkus on oluline tegur, millega tagada tõhusam toetus, et seirata vaktsiinide mõju ja tõhusust, maandada vaktsiinipuuduse riski ning tõrjuda vaktsiinikõhklust ja selle mõju immuniseerimisprogrammidele. Vaktsiinikõhklus on nii Euroopas kui ka kogu maailmas kasvav probleem, mis ähvardab ohustada vaktsineerimise väärtust rahvatervisele.

Viimastel aastatel on olulised vaktsiinennetatavate haiguste puhangud ja piiriülese tähtsusega sündmused esiplaanile toonud vaktsineerituse lüngad ELis. Eriline probleem on leetrid. Viimastel aastatel on uuesti hüppeliselt suurenenud selle haiguse levik ELis. Ainuüksi 2017. aastal teatati enam kui 14 000 juhtumist, mis on üle kolme korra rohkem kui 2016. aastal. Algpõhjus on ebapiisav vaktsineeritus, mis jääb alla nõutava 95 % miinimumpiiri. Euroopa ei ole suutnud täita vastavalt kokkulepitud WHO eesmärkidele leetrite likvideerimise eesmärki ning leetritele vastuvõtlike laste arvu suurenemine aja jooksul, mida perioodil 2006–2016 hinnatakse ligi 4 miljonile, tingib vajaduse võtta poliitika ja rahvatervisemeetmeid.

Samuti on hiljutised surmaga lõppenud difteeriajuhtumid ELis olnud meeldetuletuseks, et harvaesinevate nakkushaiguste vastu immuniseerimata isikuid on jätkuvalt ohus. 2016. aastal oli laste vaktsineeritus difteeria, teetanuse ja läkaköha vastu ELis alla nõutava 95 % ning endiselt püsib vajadus kindlustada jätkuv kaitse ka täiskasvanueas, eriti reisijate, eakate ning endeemilistes riikides sotsiaalseid sidemeid omavate isikute puhul.

Üle 65aastaste inimeste hooajalise gripi vastu vaktsineeritus on ELis tervikuna oluliselt väiksem eesmärgist 75 % ning näib, et see väheneb jätkuvalt. Kuigi tõendid viitavad gripi eriti rängale mõjule eakate puhul, on ainult üks ELi liikmesriik vaktsineerituse eesmärgi saavutanud.

Mitmed viimaste aastate haiguspuhangud on seotud haiguste levikuga tervishoiutöötajate kaudu. See on äärmiselt häiriv ning tõstatab põhimõttelisi patsiendiohutuse küsimusi. Direktiivis 2000/54/EÜ töötajate kaitse kohta bioloogiliste mõjuritega kokkupuutest tulenevate ohtude eest tööl ning direktiivis 2010/32/EL, millega rakendatakse Euroopa haiglate ja tervishoiuvaldkonna tööandjate ühenduse (HOSPEEM) ja Euroopa avaliku sektori töötajate ametiühingu (EPSU) sõlmitud raamkokkulepet teravate instrumentide põhjustatud vigastuste ärahoidmise kohta haigla- ja tervishoiusektoris, on sätestatud tervishoiutöötajate kaitse tagamiseks miinimumnõuded, sealhulgas nõue pakkuda vaktsineerimisvõimalust varem vaktsineerimata töötajatele.

Need probleemid nõuavad sekkumist mitmes valdkonnas, sealhulgas vaktsineerituse vähenemise põhjuste paremat mõistmist. Olulised on nii rahalised investeeringud kui ka tervishoiutöötajate koolitamine vaktsineerimise valdkonnas. Selliseid investeeringuid tuleks vaadelda kui arukat kulutamist, mille eesmärk on ennetada haigusi ja nendega seotud välditavaid kulusid tervishoiusüsteemis ning toetada tõhususe ja kestlikkuse üldeesmärke.

Kuigi need probleemid mõjutavad eri liikmesriike erinevalt, on ELi tasandi meetmeid vaja, et saavutada sisuline edasiminek ja muuta poliitilised visioonid tõhusaks vaktsineerimise tegevuskavaks nii riikide kui ka ELi tasandil, et kaitsta kodanike tervist kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 168. Vaktsiinennetatavad haigused ei püsi ühe liikmesriigi piires. Vähene immuniseerimine ühes liikmesriigis seab ohtu kodanike tervise ja turvalisuse kogu ELis.

Käesolevas teatises esitatakse meetmete raamistik, mida komisjoni võtab koostöös liikmesriikidega, kolmes põhimõttelises valdkonnas: 1) vaktsiinikõhkluse vähendamine ja vaktsineerituse suurendamine; 2) kestlik vaktsineerimispoliitika ELis; 3) ELi koordineerimine ja panus üleilmsesse tervisevaldkonda. Eelseisvate probleemide ulatus tingib kõigi sidusrühmade tiheda koostöö vajaduse. Seepärast esitab komisjon liikmesriikide ja komisjoni koostöö edendamiseks ka nõukogu soovituse vaktsiinennetatavate haiguste tõrje koostöö tõhustamise kohta. Teatis ja ettepanek võtta vastu nõukogu soovitus toetavad ka Euroopa sotsiaalõiguste samba rakendamist ja kestliku arengu tegevuskava aastani 2030 eesmärkide täitmist.





I SAMMAS – Vaktsiinikõhkluse vähendamine ja vaktsineerituse suurendamine

Peamised probleemid

Vaktsiinikõhklus ja selle mõju immuniseerimisprogrammidele on Euroopas ja kogu maailmas kasvav probleem. Euroopas on ohutusega seotud mured kõhkluse peamine põhjus nii üldsuse kui ka kutseliste tervishoiutöötajate seas, kuigi ELis testitakse vaktsiine rangelt nii enne kui ka pärast müügiloa saamist vastavalt direktiivile 2001/83/EÜ ja määrusele (EÜ) nr 726/2004. Teatavatesse haigustesse haigestumuse vähenemine on koos vaktsineerimisvastaste aktivistide tegevusega kaasa toonud olukorra, kus teemaasetus on harvaesinevate nakkushaigustega kaasnevatelt ohtudelt ja isegi riskilt surra nihkunud tõestamata kõrvaltoimete kartmise suunas. Lisaks raskendab väärinfo, st tõestatavalt vale või eksitava info, kiire levik internetis oluliselt teaduspõhiste faktide eristamist alusetutest väidetest nende jaoks, kes vaktsiinide kohta usaldusväärset teavet otsivad.