Samuti on komisjon tihedas koostöös panganduse, maksete ja kindlustuse eksperdirühmaga hinnanud kapitalinõuete direktiivis ja kapitalinõuete määruses sätestatud valikuvõimaluste ja kaalutlusõiguse kohaldamist. Selle analüüsi põhjal on käesoleva ettepanekuga kavas finantsvõimenduse määra, riskide kontsentreerumist ja omavahendeid käsitlevates sätetes valikuvõimalusi ja kaalutlusõigust mõnevõrra vähendada. Tehakse ettepanek kaotada võimalus luua regulatiivsest kapitalist mahaarvamisest välistatud uusi riigitagatisega edasilükkunud tulumaksu varasid, mis ei põhine tulevasel kasumlikkusel.

Lisaks soovitakse arvamuste esitamise üleskutse najal ettepanekutega parandada olemasolevaid õigusnorme. Komisjoni analüüs näitas, et olemasolevat raamistikku saab kohaldada proportsionaalsemalt, võttes arvesse eelkõige väiksemate ja vähem keerukate krediidiasutuste ja investeerimisühingute olukorda, mille puhul näib, et mõned praegused avalikustamis- ja aruandlusnõuded ning keerukad kauplemisportfelliga seotud nõuded ei ole usaldatavuskaalutluste seisukohast põhjendatud. Lisaks on komisjon kaalunud VKEdele laenude andmisega ja taristuprojektide rahastamisega seotud riske ning leidnud, et mõne sellise laenu puhul oleks õigustatud praegusest madalama omavahendite nõude kohaldamine. Sellega kooskõlas korrigeeritakse kõnealuste ettepanekutega neid nõudeid ning parandatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusraamistiku proportsionaalsust. Seeläbi paraneb krediidiasutuste ja investeerimisühingute suutlikkus majanduse rahastamisse panustada, ilma et kahjustataks õigusraamistiku stabiilsust.

Rahvusvaheliste arengusuundumuste põhjal tehtud muudatused seisnevad rahvusvaheliste standardite hoolikas liidu õigusesse ülevõtmises, kohandades neid olenevalt konkreetsetest ELi eripäradest ja ulatuslikumast poliitilisest kontekstist. Näiteks tingib ELis VKEde või taristuprojektide puhul peamiselt pankade pakutavast rahastamisest sõltumine konkreetsed regulatiivsed kohandused, millega tagada, et krediidiasutused ja investeerimisühingud on ka edaspidi võimelised neid ühtse turu tugisambaid rahastama. Vajalik on sujuv koostoime olemasolevate nõuetega, näiteks keskseks kliirimiseks ja tuletisinstrumentidest tulenevate riskipositsioonide tagamiseks, või järkjärguline üleminek teatavatele uutele nõuetele. Sellised ulatuselt või ajaliselt piiratud kohandused ei kahjusta seega ettepanekute üldist usaldusväärsust, sest ettepanekutes järgitakse rahvusvahelistes standardites sisalduvaid põhieesmärke.

Samal ajal oli komisjonil vaja arvestada olemasolevat õigusraamistikku ja rahvusvahelise tasandi õigusliku keskkonna viimaseid arengusuundi ning lahendada ELi majandust mõjutavaid probleeme, eriti neid, mis seonduvad vajadusega edendada ebakindlatest majandusväljavaadetest hoolimata majanduskasvu ja tööhõivet. Liidu majanduse tugevdamiseks on algatatud mitmesuguseid olulisi poliitikaalgatusi, nagu Euroopa investeerimiskava ja kapitaliturgude liit. Krediidiasutuste ja investeerimisühingute suutlikkust majanduse rahastamisse panustada tuleb parandada, ilma seejuures õigusraamistiku stabiilsust kahjustamata. Selleks et tagada finantssektori viimaste reformide sujuv koostoime nii omavahel ja uute poliitikaalgatustega kui ka viimaste ulatuslikumate finantssektori reformidega, viis komisjon arvamuste esitamise üleskutse kaudu ellu praeguse finantsteenuste raamistiku (sh kapitalinõuete määrus, kapitalinõuete direktiiv, pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv ning ühtse kriisilahenduskorra määrus) tervikliku hindamise. Ka ülemaailmsete standardite peatset läbivaatamist hinnati laiema majandusliku mõju vaatenurgast.

Komisjon tunnistas 24. novembri 2015. aasta teatises vajadust riske veelgi vähendada ja võttis kindla suuna eespool loetletud rahvusvahelistel kokkulepetel põhineva seadusandliku ettepaneku väljatöötamisele. Selliste riskivähendamismeetmetega tugevdatakse loomulikult Euroopa pangandussüsteemi vastupanuvõimet ja turgudepoolset usaldust, kuid lisaks toetatakse nendega ka pangandusliidu edasist väljakujundamist. Vajadust finantssektoris riskide vähendamiseks täiendavate konkreetsete seadusandlike sammude võtmise järele on tunnistatud ka ECOFINi 17. juuni 2016. aasta järeldustes. Euroopa Parlamendi 10. märtsi 2016. aasta resolutsioonis pangandusliidu ja seda käsitleva 2015. aasta aruande kohta on samuti osutatud teatavatele praeguse õigusraamistiku valdkondadele, mida võiks lähemalt käsitleda.

Need meetmed võeti aastatel 2007–2008 puhkenud finantskriisi järel ja neis kajastuvad rahvusvaheliselt kokku lepitud standardid. Kuigi reformide tulemusel on paranenud finantssüsteemi stabiilsus ja vastupanuvõime võimalike mitmesuguste tulevaste šokkide ja kriiside suhtes, ei ole need kõiki tuvastatud probleeme veel lõplikult lahendanud. Kõnealuste ettepanekute eesmärk on seega reformikava täiendamine, et lahendada veel jäänud puudused ning rakendada krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastupanuvõime tagamiseks hädavajalikud reformielemendid, mis said üleilmsetel standardimisorganisatsioonidel (st Baseli pangajärelevalve komitee ja finantsstabiilsuse nõukogu) lõplikult valmis alles hiljuti:

Peamiselt ELi rahvusvaheliste partneritega kokku lepitud ülemaailmsete standardite alusel on EL viimastel aastatel oluliselt reforminud finantsteenuste õigusraamistikku, et tugevdada ELi finantssektoris tegutsevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastupanuvõimet. Reformipakett hõlmas eelkõige määrust (EL) nr 575/2013 (kapitalinõuete määrus) ja direktiivi 2013/36/EL (kapitalinõuete direktiiv) krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete ja järelevalve kohta, direktiivi 2014/59/EL krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta (edaspidi „pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv“) ning määrust (EL) 806/2014 ühtse kriisilahenduskorra kohta.

Komisjon viis ellu erinevaid algatusi, et hinnata, kas praegune usaldatavusraamistik ja peatsed ülemaailmsete standardite läbivaatamised on ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete eesmärkide saavutamiseks kõige sobivamad vahendid, ja samuti seda, kas nendega jätkuks ELi majandusele vajalik rahastamine.

Finantsstabiilsuse nõukogus kokku lepitud kogu kahjumikatmisvõime uus standard soovitatakse suuremas osas kapitalinõuete määrusesse üle võtta, kuna samalaadselt olemasolevate riskipõhiste omavahendite nõuetega on vajalik ühetaoline kohaldamine saavutatav üksnes määrusega. Usaldatavusnõuete kujundamine kapitalinõuete määruse muutmise vormis tagaks, et kõnealuseid nõudeid kohaldatakse globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate suhtes tõepoolest otseselt. Sellega hoitakse ära liikmesriikides erinevate riiklike nõuete rakendamine valdkonnas, kus ebavõrdsete võimaluste ärahoidmiseks on soovitatav täielik ühtlustamine. Selleks et tagada kogu kahjumikatmisvõime nõude ning omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täielik kooskõla, on vaja peenhäälestada pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivis sätestatud kehtivaid õigusnorme.

Parimaks lahenduseks peetakse seetõttu kapitalinõuete määruse ja kapitalinõuete direktiivi muutmist. See võimaldab õiget tasakaalu õigusnormide ühtlustamise ning vajaduse korral liikmesriigi tasandi paindlikkuse säilitamise vahel samal ajal ühtseid eeskirju takistamata. Muudatustega edendataks veelgi usaldatavusnõuete ühetaolist kohaldamist ja järelevalvetavade lähenemist ning tagataks pangandusteenuste puhul võrdsed tingimused kogu ühtse turu piires. Neid eesmärke ei suuda liikmesriigid üksinda piisavalt saavutada. See on eriti oluline pangandussektoris, kus paljud krediidiasutused tegutsevad ELi ühtse turu piires erinevates liikmesriikides. Krediidiasutuste tulemuslikuks konsolideeritud järelevalveks on vältimatult vaja täielikku koostööd ja usaldust nii ühtse järelevalvemehhanismi kui ka järelevalvekolleegiumide ja ühtse järelevalvemehhanismi väliste pädevate asutuste vahel. Liikmesriigi õigusnormidega ei oleks need eesmärgid saavutatavad.

Kavandatavate meetmete ajendiks olnud eesmärkidega nähakse ette praegu kehtivate ELi õigusaktide täiendamine ning seega on eesmärgid paremini saavutatavad ELi meetmetega kui liikmesriikide eri algatustega. Näiteks krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsvõimenduse vähendamiseks, nende stabiilse rahastamise ja kauplemisportfelli kapitalinõuete tugevdamiseks ei oleks liikmesriikide võetavad meetmed finantsstabiilsuse tagamisel sama tulemuslikud kui ELi õigusnormid, kuna krediidiasutused ja investeerimisühingud on vabad osutama teenuseid teistes liikmesriikides ning seega tekib teenuste osutamisel, kapitalivoogudes ja turuintegratsioonis teatav piiriülesus. Liikmesriikide meetmed võiksid hoopis konkurentsi moonutada ja kapitalivooge mõjutada. Lisaks oleks liikmesriikide meetmete vastuvõtmine õiguslikult keerukas, sest pangandusküsimusi, sh finantsvõimenduse nõudeid (aruandlust), likviidsust (täpsemalt likviidsuskattekordajat) ja kauplemisportfelli nõudeid reguleeritakse juba praegu kapitalinõuete määrusega.

Need üldeesmärgid on ka kooskõlas muudes peamistes ELi algatustes seatud eesmärkidega, nagu eespool kirjeldatud.

Kapitalinõuete määruse ja kapitalinõuete direktiivi läbivaatamine kuulub riskivähendamismeetmete alla ning selliseid Euroopa hoiuste tagamise skeemi juurutamisega samaks ajaks ette nähtud meetmeid on vaja pangandussektori vastupanuvõime edasiseks tugevdamiseks. Läbivaatamise eesmärk on samas kõikide ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks nii pangandusliidus kui ka väljaspool edaspidigi ühtsete eeskirjade tagamine. Kõnealuse algatuse eespool kirjeldatud üldeesmärgid vastavad ühtlasi täielikult ELi põhieesmärkidele edendada finantsstabiilsust, vähendada asutuste kriisilahenduses maksumaksjate osalemise tõenäosust ja ulatust, samuti toetada majandustegevuse kooskõlalist ja jätkusuutlikku rahastamist, mis kõik toob kaasa konkurentsivõime ja tarbijakaitse kõrge taseme.

ELi riigipead ja valitsusjuhid leppisid pangandusliidu loomises kokku neli aastat tagasi ning nüüdseks on rajatud kaks pangandusliidu sammast (ühtne järelevalve ja kriisilahendus), mis toetuvad kõikide ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kehtivate ühtsete eeskirjade tugevale vundamendile. Tehtud on olulisi edusamme, kuid pangandusliidu lõplikuks väljakujundamiseks on vaja veel tegusid, sh ootab veel loomist ühtne hoiuste tagamise skeem.

Baseli pangajärelevalve komitee ja Euroopa Pangandusjärelevalve jätkavad finantsvõimenduse määra ja uute likviidsusmeetmete jälgimiseks vajalike andmete kogumist, et tulevikuks saaks nende abil uute poliitikavahendite mõju hinnata. Järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsessi (SREP) ja stressitestimise korrapärasus aitab samuti jälgida uute kavandatud meetmete mõju asjaomastele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele ning hinnata, kas väiksemate krediidiasutuste ja investeerimisühingute eripäradega arvestamiseks lubatud paindlikkus ja proportsionaalsus on piisav. Lisaks jätkavad komisjoni talitused osalemist Baseli pangajärelevalve komitee töörühmades ning Euroopa Keskpanga ja Euroopa Pangandusjärelevalve moodustatud ühises rakkerühmas, mis jälgivad vastavalt üleilmselt ning ELis krediidiasutuste ja investeerimisühingute omavahendite ja likviidsuspositsioonide dünaamikat.

Eeldatakse, et kavandatud muudatuste jõustumine algab kõige varem 2019. aastal. Muudatused on tihedalt seotud kapitalinõuete määruse ja kapitalinõuete direktiivi muude, juba kehtivate sätetega, mille toimimist on jälgitud alates 2014. aastast.

EL seisab põhiõiguste kaitsmisel kõrgete standardite eest ning on alla kirjutanud mitmetele erinevatele inimõiguste konventsioonidele. Seda tausta arvestades ei mõjuta ettepanek vahetult tõenäoliselt neid õigusi, mis on loetletud ÜRO peamistes inimõiguste konventsioonides, Euroopa Liidu põhiõiguste hartas, mis on Euroopa Liidu aluslepingute lahutamatu osa, ja Euroopa inimõiguste konventsioonis.

Kolmandaid riike mõjutab see, et ettepanekuga parandatakse ELi finantsturgude stabiilsust ning seeläbi vähendatakse võimalike negatiivsete mõjude ülemaailmsetele finantsturgudele levimise tõenäosust ja kulusid. Lisaks ühtlustatakse kavandatavate ettepanekutega veelgi liidu õigusraamistikku, vähendades nii märkimisväärselt ELis tegutsevate kolmandate riikide krediidiasutuste ja investeerimisühingute halduskulusid.

Eeldatakse, et ettepaneku muud elemendid, eelkõige need, millega soovitakse parandada krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastupanuvõimet tulevaste kriiside suhtes, parandavad VKEdele laenamise jätkusuutlikust.

VKEde puhul eeldatakse, et nende suhtes krediidiasutuste ja investeerimisühingute hoitavate riskipositsioonide puhul mõjub omavahendite nõuete kavatsetav ümberkalibreerimine VKEde rahastamisele positiivselt. See mõjutaks peamiselt VKEsid, kelle riskipositsioon on praegu üle 1,5 miljoni euro, sest olemasolevate õigusnormide järgi ei saa selliste riskipositsioonide jaoks VKE toetuskoefitsienti kasutada.

Nagu mõjuhinnangus käsitletud simulatsioonianalüüsist ja makromajanduslikust modelleerimisest nähtub, võib eeldada, et uute nõuete, eriti uute Baseli standardite (nt finantsvõimenduse määr ja kauplemisportfell) kehtestamisega kaasnevad piiratud kulud. Hinnanguline pikaajaline mõju sisemajanduse koguproduktile on –0,03 % kuni –0,06 % ning pangandussektori rahastamiskulude kasv on kõige äärmuslikuma stsenaariumi korral hinnanguliselt alla 3 baaspunkti. Eelistega seoses tuli simulatsioonis välja, et 2007.–2008. aasta kriisiga võrreldava ulatusega finantskriisi korral kuluks pangandussüsteemi toetamiseks 51 miljardi euro asemel 34 miljardit eurot ehk 32 % vähem avalikke ressursse.

Mõjuhinnangut arutati õiguskontrollikomitees ja see lükati tagasi 7. septembril 2016. Pärast tagasilükkamist töötati mõjuhinnanguga veel, lisades i) parema selgituse ettepaneku poliitilise tausta kohta (st seos nii rahvusvahelise kui ka ELi poliitika arengusuundadega), ii) täpsemad andmed sidusrühmade arvamuste kohta ja iii) lisatõendid mõjuhinnangus vaadeldud erinevate poliitikavariantide mõju kohta (nii hüvede kui ka kulude mõistes). Õiguskontrollikomitee andis uuesti esitatud mõjuhinnangu kohta 27. septembril 2016 positiivse arvamuse. Ettepanekule on lisatud mõjuhinnang. Ettepanek on endiselt mõjuhinnanguga kooskõlas.

Teatavate liikmesriikide riiklikud arengupangad ja krediidikassad olid kapitalinõuete direktiivi ja määruse kohaldamisalast juba varem vabastatud. Võrdsete tingimuste tagamiseks peaks liikmesriikidel olema võimalus lubada sellist liiki üksustel tegutseda üksnes nende kantavatele riskidele vastavate riikliku tasandi õiguslike kaitsemeetmete raames. Selleks otsustas komisjon 30. septembril 2015. aastal kapitaliturgude liidu loomise tegevuskavas, et uurib, kuidas kõik liikmesriigid saaksid krediidikassade toimimise kinnitada väljaspool pankadele mõeldud ELi kapitalinõuete raamistikku. Kooskõlas selliste kohustustega ja Madalmaade taotlusel on ka Madalmaade krediidikassad arvatud kapitalinõuete direktiivi artikli 2 lõikes 5 loetletud krediidiasutuste ja investeerimisühingute nimekirja. Selleks et lihtsustada kapitalinõuete direktiivi ja määruse kohaldamisalast muude liikmesriikide selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute väljajätmist, mis on samalaadsed juba nimekirja arvatutega, lisatakse kapitalinõuete direktiivi artikli 2 lõiked 5a ja 5b. Nendega antakse komisjonile õigus konkreetsed krediidiasutused ja investeerimisühingud või nende kategooriad kapitalinõuete direktiivi kohaldamisalast välja jätta, eeldusel et need vastavad eelnevalt sätestatud selgetele kriteeriumidele. Selliseid uusi vabastusi võib anda üksnes üksikjuhtumite kaupa liikmesriigi riikliku arengupanga tüüpi üksustele või krediidikassade sektorile tervikuna.

Vastavuse ja täitmise tagamine toimub järjepidevalt ja vajaduspõhiselt seeläbi, et komisjon algatab õiguslike meetmete puuduliku ülevõtmise või mittevastava ülevõtmise või kohaldamise eest rikkumismenetlused. ELi õiguse rikkumistest võib teatada Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi (kuhu kuuluvad riiklikud pädevad asutused ja Euroopa Pangandusjärelevalve) ja Euroopa Keskpanga kaudu. Samuti jätkab Euroopa Pangandusjärelevalve ELi pangandussüsteemi kohta Basel III järelevalve raames korrapäraste aruannete avaldamist. Selle järelevalvega jälgitakse Basel III nõuete (mida rakendatakse kapitalinõuete määruse ja kapitalinõuete direktiivi kaudu) mõju ELi krediidiasutustele ja investeerimisühingutele ning eriti nende omavahendite suhtarvudele (riskipõhised ja muud) ja likviidsuskordajatele (likviidsuskattekordaja, stabiilse netorahastamise kordaja). See toimub paralleelselt Baseli pangajärelevalve komitee korraldatava järelevalvega.

Käesoleva ettepaneku mõju hinnatakse, kui kavandatud meetmete kohaldamise kuupäevast on möödunud viis aastat, lähtudes Euroopa Pangandusjärelevalvega kiiresti pärast vastuvõtmist kokkulepitavast metoodikast. Euroopa Pangandusjärelevalvele antakse mandaat valida ja koguda andmed, mida on vaja eespool nimetatud näitajate ja muudetud kapitalinõuete määruse ja kapitalinõuete direktiivi hindamiseks vajatavate muude näitajate jälgimiseks. Olenevalt hindamise algatamisele eelnevast olukorrast ja jälgitavate näitajatega otsitavast teabest võib metoodika välja töötada individuaalsete variantide või omavahel seotud variantide jaoks.

*Riskiväärtuse (VaR) ja täiendavate riskide omavahendite nõuete „praeguse varieeruvuse“ võrdlusväärtused tuleks võtta Euroopa Pangandusjärelevalve viimase aruande „Report on variability of Risk Weighted Assets for Market Risk Portfolios“ (aruanne riskiga kaalutud vara varieeruvusest tururiski portfellide puhul) arvutusest koondportfellide puhul, mis avaldati enne uue tururiski raamistiku jõustumist.

Siiski ilmnes läbivaatamises, et mõned nõuded, nimelt edasilükkamist ja instrumentides väljamaksmist käsitlevad nõuded, ei tööta kõige väiksemate ja kõige vähem keerukate krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning väikest muutuvtasu saavate töötajate puhul. Läbivaatamises ilmnes samuti, et kapitalinõuete direktiivi artikli 92 lõike 2 kohast proportsionaalsust on kõige väiksemate ja kõige vähem keerukate krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes mitmeti tõlgendatud, mille tulemusel on liikmesriikides nõudeid rakendatud ebaühtlaselt. Seega esitatakse ettepanek läbimõeldud muutmiseks, millega lahendada edasilükkamise ja instrumentides väljamaksmise nõuete väikeste ja mittekeerukate krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning väikest muutuvtasu saavate töötajate suhtes kohaldamisel esinenud probleemid. Selleks muudetakse artiklit 94 ja lisatakse täpsustus, et nõudeid kohaldatakse kõikide krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning nende kindlaksmääratud töötajate suhtes, v.a kui nad jäävad alla erandi tegemise künnise. Samal ajal jäetakse pädevatele asutusele teatav paindlikkus rangema korra kehtestamiseks.

Selleks et lihtsustada kolmandate riikide globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate sisemise kahjumikatmisvõime rahvusvaheliselt kokku lepitud standardite rakendamist liidu õiguses ning laiemas plaanis lihtsustada ja tugevdada märkimisväärses mahus ELis tegutsevate kolmandate riikide gruppide kriisilahenduse protsessi, kehtestatakse kapitalinõuete direktiivi artikliga 21b uus nõue – asutada juhul, kui kahel või enamal ELis asutatud krediidiasutusel või investeerimisühingul on kolmandas riigis sama põhiemaettevõtja, vahepealne ELis tegutsev emaettevõtja. Vahepealne ELis tegutsev emaettevõtja võib olla valdusettevõtja, kelle suhtes kohalduvad kapitalinõuete määruse ja kapitalinõuete direktiivi nõuded, või ELi krediidiasutus või investeerimisühing. Nõuet kohaldatakse ainult kolmanda riigi gruppidele, keda käsitatakse kolmandate riikide globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjatena või kellel on ELi territooriumil üksusi, kelle vara on kokku vähemalt 30 miljardit eurot (arvutamisel võetakse arvesse nii selliste kolmanda riigi gruppide tütarettevõtjaid kui ka filiaale).

Kehtestatakse uued sätted ning kohandatakse mitmeid kapitalinõuete direktiivi ja määruse artikleid, et laiendada ELi usaldatavusraamistiku otsest kohaldamisala finantsvaldusettevõtjatele ja segafinantsvaldusettevõtjatele. Otsese järelevalvevolituse kõrval kehtestatakse finantsvaldusettevõtjate ja segafinantsvaldusettevõtjate suhtes tegevusloa nõue (kapitalinõuete direktiivi artikkel 21a). Kapitalinõuete määruse artiklit 11 muudetakse täpsustusega, et juhul kui selliste valdusettevõtjate tasemel kohaldatakse nõudeid konsolideeritult, siis vastutab vastavuse eest otseselt valdusettevõtja, mitte selliste valdusettevõtjate tütarettevõtjast krediidiasutus või investeerimisühing. Kapitalinõuete määruse artikleid 13 ja 18 kohandatakse finantsvaldusettevõtjate ja segafinantsvaldusettevõtjate otsese vastutuse kajastamiseks.

Pärast intressiriski mõõtmisel rahvusvahelisel tasandil toimunud muutusi muudetakse direktiivi artikleid 84 ja 98 ning kapitalinõuete määruse artiklit 448, et kehtestada kauplemisportfelliväliste positsioonide intressiriski arvutamise läbivaadatud raamistik. Muudatused hõlmavad muu hulgas sellise ühtse standardmeetodi kehtestamist, mida krediidiasutused ja investeerimisühingud võiksid nende riskide arvutamiseks kasutada või mille kasutamist pädevad asutused võivad krediidiasutuselt või investeerimisühingult nõuda, kui krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt selliste riskide arvutamiseks väljatöötatud süsteemid ei ole rahuldavad; paremat võõrväärtustesti ja paremaid avalikustamise nõudeid. Lisaks on Euroopa Pangandusjärelevalve kapitalinõuete direktiivi artikli 84 kohaselt kohustatud täpsustama standardmeetodi puhul kriteeriumid ja tingimused, mida krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid intressiriskide väljaselgitamisel, hindamisel, juhtimisel ja maandamisel järgima. Samuti on Euroopa Pangandusjärelevalve kapitalinõuete direktiivi artikli 98 kohaselt volitatud kindlaks määrama intressimäärade suhtes kohaldatavad kuus järelevalvealast šokistsenaariumi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute poolt võõrväärtustestis kasutatava ühise eelduse.

Hiljutised kogemused on näidanud, et kasuks tuleks pädevate ja määratud asutuste vastutusalade selgem piiritlemine. See kehtib eelkõige järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsessi (SREP) ja vastavate järelevalvealaste nõuete puhul. Pädevad asutused vastutavad SREPi ja vastavate krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhiste nõuete (nn 2. samba nõuded) kehtestamise eest. Selles kontekstis võivad nad hinnata ka konkreetsest krediidiasutusest või investeerimisühingust tulenevat süsteemset riski ja võiksid sellist riski maandada kõnealuse krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes järelevalvealaste nõuete kehtestamisega. 2. samba meetmete kasutamine võib selles kontekstis ohustada muude makrotasandi usaldatavusinstrumentide tulemuslikkust ja tõhusust. Seda silmas pidades nähakse ettepanekus ette, et SREPi ja vastavate järelevalvealaste nõuete kasutamine peaks piirduma üksnes mikrotasandiga. Sellest lähtuvalt muudetakse ka artikleid 97, 98, 99 ja 105. Artikkel 103 kustutatakse ja uue artikli 104a lõikes 1 täpsustatakse, et artikli 104 punktis a osutatud täiendavate omavahendite nõudeid ei kehtestata makrotasandi usaldatavuse või süsteemsete riskide maandamiseks.

Halduskoormuse vähendamiseks ja 2. samba all proportsionaalsema aruandlus- ja avalikustamiskorra sätestamiseks muudetakse ettepanekuga kapitalinõuete direktiivi artikli 104 lõiget 1, piirates krediidiasutustele ja investeerimisühingutele täiendavate aruandlus- või avalikustamiskohustuste kehtestamisel pädevate asutuste kaalutlusõigust. Pädevatel asutustel on õigus selliseid järelevalvevolitusi kasutada üksnes artikli 104 uues lõikes 2 nimetatud õiguslikel alustel.

Artikli 104 praeguses sõnastuses on pädevate asutuste kehtestavate täiendavate kapitalinõuete puhul mitmeti tõlgendatav, millistel juhtudel neid nõudeid võib kehtestada ja kuidas need nõuded omakorda suhestuvad kapitalinõuete määruse artiklis 92 sätestatud miinimumkapitalinõuetega ja kombineeritud puhvri nõudega (artikkel 128). Erinevate tõlgenduste tulemusel on liikmesriikides konkreetsetele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele kehtestatud väga erineva suurusega kapitalinõuded ja artiklis 141 sätestatud väljamaksete piirangud käivituvad eri aegadel. Lisaks ei ole praeguses tekstis kirjas võimalust, et pädevad asutused saavad teatada, mida nad eeldavad krediidiasutuste ja investeerimisühingute miinimumkapitalinõudeid, täiendavate omavahendite nõudeid ja kombineeritud puhvri nõuet ületava omakapitali puhul. Muudetud artiklis 104 loetletakse pädevate asutuse volituste all võimalus kehtestada täiendavate omavahendite nõudeid. Uues artiklis 104a selgitatakse täiendavate omavahendite nõuete kehtestamise tingimusi ning rõhutatakse selliste nõuete krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhist laadi. Lisatakse uus artikkel 104b, et täpsustada kapitalisuuniste põhiomadused, ja artiklit 113 muudetakse, et näha ette kapitalisuuniste käsitlemine ka järelevalvekolleegiumite raames. Lisatakse uus artikkel 141a, et väljamaksete piirangute otstarbel täpsustada täiendavate omavahendite nõuete, miinimumkapitalinõuete, omavahendite ja kõlblike kohustuste nõude, omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude ning kombineeritud puhvri nõude suhet (nn hierarhia). Samuti muudetakse artiklit 141, et kajastada hierarhiat väljamaksete maksimumsumma arvutamisel.

Artikli 9 lõiget 2 muudetakse, et piiritleda selgemalt erandid keelust, et isikud või ettevõtjad, kes ei ole krediidiasutused, ei tohi tegeleda avalikkuselt hoiuste või muude tagasimakstavate vahendite kaasamisega. Selgitatakse, et keeldu ei kohaldata sellistele isikutele või ettevõtjatele, kelle asutamise ja tegevuse suhtes kohaldatakse kapitalinõuete direktiivi asemel muud liidu õigust, kui nende tegevuse, mida sellise liidu õigusega reguleeritakse, võib liigitada avalikkuselt hoiuste või muude tagasimakstavate vahendite kaasamise alla. See ei tohiks välistada võimalust, et üksuse suhtes kohaldub nii kapitalinõuete direktiivist kui ka liidu muust õigusest tulenev tegevusloa nõue. Lisaks täpsustatakse, et kapitalinõuete direktiivi artikli 9 lõikes 1 sätestatud keelust on vabastatud üksnes kapitalinõuete direktiivi artikli 2 lõikes 5 loetletud üksused, kuna need on hõlmatud konkreetsete siseriiklike õigusraamistikega, ja sellega kõrvaldatakse ka praeguse sõnastuse mitmetimõistetavus.

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV,

millega muudetakse direktiivi 2013/36/EL seoses vabastatud üksuste, finantsvaldusettevõtjate, segafinantsvaldusettevõtjate, tasustamise, järelevalvemeetmete ja -volituste ning kapitali säilitamise meetmetega

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 53 lõiget 1,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust,

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust,

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist:

(1)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/36/EL ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu (EL) määrus nr 575/2013 võeti vastu aastatel 2007–2008 puhkenud finantskriisidele reageerimiseks. Need õiguslikud meetmed on märkimisväärselt kaasa aidanud liidu finantssüsteemi tugevdamisele ning parandanud krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastupanuvõimet võimalike tulevaste šokkide suhtes. Kuigi meetmed olid väga põhjalikud, ei käsitletud neis krediidiasutuste ja investeerimisühingute kõiki haavatavusi. Samuti on mõne algselt kavandatud meetme suhtes kasutatud läbivaatamisklauslit või ei olnud mõni neist sujuva rakendamise võimaldamiseks piisavalt selgelt sõnastatud.

(2)Käesoleva direktiivi eesmärk on lahendada probleemid sätetega, mille puhul on ilmnenud, et need ei ole piisavalt selged ja mida on seetõttu mitmeti tõlgendatud, või mis on leitud olevat teatavate krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks liiga koormavad. Samuti sisaldab see direktiivi 2013/36/EL kohandusi, mida on vaja pärast muude asjakohaste liidu õigusaktide, näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL vastuvõtmist või paralleelset määruse (EL) nr 575/2013 muutmise ettepanekut. Lisaks ühtlustatakse muudatusettepanekute kaudu praegust õigusraamistikku rahvusvaheliste arengusuundumustega, et edendada erinevates jurisdiktsioonide sidusust ja võrreldavust.

(3)Finantsvaldusettevõtjad ja segafinantsvaldusettevõtjad võivad olla pangandusgruppide emaettevõtjad ning usaldatavusnõuete kohaldamine on nähtud ette selliste valdusettevõtjate konsolideeritud olukorra põhjal. Kuna selliste valdusettevõtjate kontrolli all olev krediidiasutus või investeerimisühing ei pruugi alati nõuetele konsolideeritult vastata, on konsolideerimise kohaldamisalaga kooskõlas, et finantsvaldusettevõtjad ja segafinantsvaldusettevõtjad arvatakse direktiivi 2013/36/EL ja määruse (EL) nr 575/2013 otsesesse kohaldamisalasse. Seega on finantsvaldusettevõtjate ja segafinantsvaldusettevõtjate jaoks vajalik eraldi tegevusloamenetlus, samuti pädevate asutuste poolne järelevalve. Seeläbi oleks tagatud, et konsolideeritud usaldatavusnõudeid täidab otseselt valdusettevõtja, kelle suhtes siis ei kohaldata üksikettevõtja tasandil kohaldatavaid usaldatavusnõudeid.

(4)Konsolideeritud järelevalvet teostavale asutusele usaldatakse peamised konsolideeritud järelevalvega seotud tööülesanded. Seega on konsolideeritud järelevalvet teostavale asutusele vaja ülesandeks teha ka finantsvaldusettevõtjate ja segafinantsvaldusettevõtjate usaldatavusnõuetel põhinev tegevusloa andmine ja järelevalve. Samuti peaks finantsvaldusettevõtjate ja segafinantsvaldusettevõtjate tegevusloa andmise ja järelevalve eest vastutama Euroopa Keskpank nõukogu määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 4 lõike 1 punkti g kohase krediidiasutuste emaettevõtjate konsolideeritud alusel järelevalve tegemise ülesande raames.

(5)Komisjoni 28. juuli 2016. aasta aruandes COM(2016) 510 tuli välja, et mõned põhimõtted, nimelt direktiivi 2013/36/EL artikli 94 lõike 1 punktides l ja m sätestatud edasilükkamise ja instrumentides väljamaksmise nõuded, on väikeste ja mittekeerukate krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldamisel liiga koormavad ega vasta nendega usaldatavuse valdkonnas saadavale kasule. Samalaadselt leiti, et nende nõuete kohaldamise kulud ületavad väikest muutuvtasu saavate töötajate puhul neist usaldatavuse valdkonnas saadavat kasu, kuna muutuvtasu selline osakaal ei pane töötajaid üldse või eriti liigseid riske võtma. Seega on direktiivis vaja väikesed ja mittekeerukad krediidiasutused ja investeerimisühingud ning väikest muutuvtasu saavad töötajad edasilükkamise ja instrumentides väljamaksmise põhimõtete täitmisest vabastada, kuigi tavapäraselt tuleks kõikidelt krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt nõuda kõikide põhimõtete kohaldamist kõikide ametialases tegevuses oluliselt asutuse riskiprofiili mõjutavate töötajate suhtes.

(6)Järelevalvealase ühtsuse ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute võrdsete tingimuste tagamiseks, samuti kõikjal liidus hoiustajate, investorite ja tarbijate kaitsmiseks on vaja selgeid, sidusaid ja ühtlustatud kriteeriume, mille alusel määrata kindaks, et krediidiasutused ja investeerimisühingud on väikesed ja mittekeerukad ning et muutuvtasu on väike. Samal ajal on sobiv jätta pädevatele asutusele teatav paindlikkus vajaduse korral rangema korra kehtestamiseks.

(7)Direktiivis 2013/36/EL nõutakse, et olulise osa – ja igal juhul vähemalt 50 % – mis tahes muutuvtasust moodustaks tasakaalustatud kogum, kuhu kuuluvad olenevalt asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu õiguslikust vormist aktsiad või samaväärsed osalused, või börsil noteerimata krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul aktsiatega seotud instrumendid või muud samaväärsed mitterahalised instrumendid, ning võimaluse korral muud teatavatele tingimustele vastavad esimese või teise taseme instrumendid. Selle põhimõtte kohaselt saavad aktsiatega seotud instrumente kasutada üksnes börsil noteerimata krediidiasutused ja investeerimisühingud ning börsil noteeritud krediidiasutused ja investeerimisühingud on kohustatud kasutama aktsiaid. Komisjoni 28. juuli 2016. aasta aruandes COM(2016) 510 leiti, et aktsiate kasutamisega võib börsil noteeritud krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks kaasneda märkimisväärne halduskoormus ja kulu. Samas on usaldatavuse valdkonnas võimalik saavutada samaväärne kasu seeläbi, et börsil noteeritud krediidiasutustel ja investeerimisühingutel lubatakse kasutada aktsiatega seotud instrumente, mille väärtus muutub aktsiate väärtusega. Seega tuleks aktsiatega seotud instrumentide kasutamise võimalus anda ka börsil noteeritud krediidiasutustele ja investeerimisühingutele.

(8)Pädevate asutuste kehtestavatel omavahendite lisanõuetel on krediidiasutuse või investeerimisühingu omavahendite üldtaseme kujundamisel suur mõju ning need on turuosaliste jaoks olulised, sest kehtestatud täiendavate omavahendite tase mõjutab dividendimaksete, preemiamaksete ja täiendavate esimese taseme omavahenditesse kuuluvate instrumentide maksete piirangute käivitamise aega. Selleks et tagada nõuete ühetaoline kohaldamine kõikides liikmesriikides ja turu nõuetekohane toimimine, tuleks lisakapitalinõuete kehtestamise tingimused selgelt määratleda.

(9)Pädevate asutuste kehtestatavad omavahendite lisanõuded peaks olema seotud krediidiasutuse või investeerimisühingu konkreetse olukorraga ning olema nõuetekohaselt põhjendatud. Neid nõudeid ei tohiks kasutada süsteemse riski katmiseks ning need tuleks omavahendite nõuete hierarhias paigutada minimaalsete omavahendite nõuetest ettepoole ja kombineeritud puhvri nõudest tahapoole.