Hariduse ja koolituse ümberkujundamine digiajastu jaoks

1Sissejuhatus

Oma poliitilistes suunistes rõhutas president von der Leyen vajadust rakendada õppimisel ja õpetamisel digitehnoloogia kogu potentsiaali ning arendada kõikide inimeste digioskusi. Haridusel ja koolitusel on võtmeroll eneseteostuse, sotsiaalse ühtekuuluvuse, majanduskasvu ja innovatsiooni edendamisel. Haridus ja koolitus on kriitilise tähtsusega ka õiglasema ja kestlikuma Euroopa ülesehitamisel. Rohe- ja digipöörde puhul on ELi jaoks strateegiliselt oluline parandada haridus- ja koolitussüsteemide kvaliteeti ja kaasavust ning võimaldada kõigil digioskusi omandada.

Viimase kümne aasta jooksul toimunud kiire digipööre on muutnud suurel määral meie töö- ja igapäevaelu. Innovatsioonist ja tehnoloogia arengust ajendatud digipöörde tulemusena kujuneb ümber ühiskond, tööturg ja töö tulevik. Mitmes majandussektoris, sealhulgas digisektoris, on tööandjatel keeruline leida kõrge kvalifikatsiooniga töötajaid. Liiga vähesed täiskasvanud osalevad selliste vabade töökohtade täitmiseks täiendus- ja ümberõppel sageli seetõttu, et koolitus ei ole õigel ajal ja õiges kohas kättesaadav.

Digitehnoloogia kasutamine on samuti ülioluline, et saavutada Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärgid ja tagada 2050. aastaks kliimaneutraalsus. Digitehnoloogia on võimas vahend rohepöörde teostamisel, sealhulgas üleminekul ringmajandusele ning CO2 heite vähendamisel energia-, transpordi-, ehitus- ja põllumajandussektoris ning kõigis muudes tööstusharudes ja sektorites. Samal ajal on oluline vähendada ka digitoodete kliima- ja keskkonnajalajälge ning toetada kestlikku käitumist nii digitoodete väljatöötamisel kui ka kasutamisel.

Haridus- ja koolitussüsteemil on üha suurenev roll digipöördes ning selle eeliseid ja võimalusi saab süsteemi heaks rakendada. Samas on vaja leida tõhus lahendus digipöördega kaasnevatele probleemidele, näiteks tuleb vältida digilõhe tekkimist linna- ja maapiirkondade vahel ning olukorda, kus digipöördest saab kasu vaid osa elanikkonnast. Haridusvaldkonnas on digipööret toetavateks teguriteks internetiühendus, seadmete ja digirakenduste laialdane kasutamine, individuaalse paindlikkuse vajadus ja kasvav nõudlus digioskuste järele. COVID-19 kriis, mis on oluliselt mõjutanud haridust ja koolitust, on muutusi kiirendanud ja andnud õpikogemuse.

Kui haridustöötajad kasutavad digitehnoloogiat oskuslikult, õiglaselt ja tõhusalt, saab selle abil tagada kõikidele õppijatele kvaliteetse ja kaasava hariduse ja koolituse. Digitehnoloogia kasutamine lihtsustab personaalsema, paindlikuma ja õpilaskesksema õppimise võimaldamist hariduse ja koolituse kõikides etappides. Tehnoloogia võib olla võimas ja kaasav vahend, et toetada koostööpõhist ja loovat õppimist. Tehnoloogia abil pääsevad õppijad ja haridustöötajad juurde digisisule ning saavad seda luua ja jagada. Samuti võimaldab tehnoloogia õppida väljaspool loengusaali, klassiruumi või töökohta ning pakub rohkem vabadust füüsilise asukoha ja ajakava valikul. Õppimine võib toimuda täielikult veebi- või segaõppe vormis ning ajal, kohas ja tempos, mis vastab õppija vajadustele. Tehnoloogiliste vahendite ja platvormide valik ja ülesehitus ning digiõppemeetodid mõjutavad otseselt seda, kas üksikisikud on õppimisse kaasatud või sellest kõrvale jäetud. Digipöördest osa saamiseks vajavad näiteks puuetega õpilased vahendeid, mis on just nende jaoks kohandatud.

Käesoleva tegevuskava strateegiliste prioriteetide puhul võetakse arvesse digiõppe kaht omavahel seotud aspekti. Esiteks on kavas võtta hariduse ja koolituse kvaliteedi ja kättesaadavuse parandamiseks kasutusele mitmesuguseid digitehnoloogia väljundeid (rakendused, platvormid, tarkvara), mille valik aina suureneb. Veebi-, kaug- ja segaõpe on konkreetsed näited sellest, kuidas kasutada tehnoloogiat, et toetada õpetamist ja õppimist. Digiõppe teine oluline aspekt on vajadus anda kõigile õppijatele digipädevus (teadmised, oskused ja hoiakud), et nad saaksid elada, töötada, õppida ja areneda maailmas, kus digitehnoloogial on üha suurem roll. Digiõppe nimetatud kahe aspektiga arvestamiseks on vaja poliitilist tahet ja võtta meetmeid, mis puudutavad taristut, strateegiat ja juhtimist, õpetajate ja õppijate oskusi, digisisu, õppekavu, hindamist ja riiklikke õigusraamistikke. Kuigi õpisisu loomine ning haridus- ja koolitussüsteemide korraldus kuulub liikmesriikide vastutusalasse, aitavad ELi tasandi meetmed arendada kvaliteetset ja kaasavat haridust ja koolitust, toetades koostööd, heade tavade vahetamist, raamistike loomist, teadusuuringuid, soovituste jagamist ja muid ettevõtmisi.

Hiljutised andmed osutavad, et digiõppe olukord on liikmesriigiti erinev. OECD 2018. aasta PISA uuringu tulemuste kohaselt ei ole paljudel väikese sissetulekuga peredel arvutikasutamise võimalust. Eurostati 2019. aasta andmed näitasid, et juurdepääs interneti lairibaühendusele on ELis väga erinev: madalaima sissetulekuga leibkondade kvartiili puhul 74 % ja kõrgeima sissetulekuga kvartiili puhul 97 %. Õpetajate valmisoleku kohta näitas OECD 2018. aasta rahvusvaheline õpetamise ja õppimise uuring, et ainult 39 % ELi haridustöötajatest tundis, et nad on hästi või väga hästi ette valmistatud digitehnoloogia kasutamiseks oma igapäevatöös, kusjuures liikmesriikide vahel on märkimisväärseid erinevusi.

Viimastel aastakümnetel on käivitatud palju algatusi ja tehtud investeeringuid haridustehnoloogia ja digioskuste arendamiseks. Vaatamata edusammudele ja suurepärastele näidetele uuendustegevuse kohta olid need algatused sageli lühiajalised või piiratud ulatusega ning nende mõju süsteemi tasandil oli marginaalne. Osaliselt võis see olla tingitud sellest, et digiõppe võimalused ei olnud laialdaselt nähtavad ega arusaadavad. COVID-19 kriis pani meid esimest korda olukorda, kus meil ei olnud muud valikut kui pakkuda haridust ja koolitust digitehnoloogia vahendusel. Saime hea õppetunni ning paljude õpetajate, õpilaste ja lapsevanemate teadmised kasvasid hüppeliselt. Samas tõi pandeemia esile ka puudused, mis tuleb kõrvaldada, et digitehnoloogiat saaks edukalt integreerida haridus- ja koolitussüsteemidesse.

COVID-19 puhangu ohjeldamise eesmärgil suleti haridus- ja koolitushooned, ülikoolilinnakud ja muud paigad ning kasutusele tuli võtta erakorralised digiõppevormid. Need hõlmasid veebi- ja kaugõppe laialdast kasutuselevõttu. Tehnoloogia massiline ja enneolematu kasutamine õppimisel andis õpetajatele võimaluse korraldada õpetamist varasemast erinevalt ja suhelda õpilastega personaalsemalt, keskendudes nende konkreetsetele vajadustele. Samal ajal ilmnes, et paljudes liikmesriikides on süsteemid puudulikud ja puudub laialdane digivalmisolek. Kuigi digitehnoloogia võimaldas paljudel õpilastel, üliõpilastel ja täiskasvanud õppijatel õppimist jätkata, osutus see teistele suureks takistuseks, näiteks puudusid juurdepääs, seadmed, internetiühendus või oskused. Mõnes liikmesriigis oli suuremal osal haridustöötajatest ja õppijatest vähe kogemusi seoses veebipõhise õpetamise ja õppimisega või ei olnud neid üldse ning puudusid teadmised sellise õpetamisviisi jaoks vajalike pedagoogiliste meetodite kohta. Puudus juurdepääs vahenditele ja sisule ning eriti keeruline oli puudega õppijate olukord.

Kriisi mõjul tuleb haridus ja koolitus kõigis valdkondades ümber kujundada ja korraldada nii, et see vastaks kiiresti muutuva ja üha digitaalsema maailma nõudmistele. Kvaliteetne ja kaasav haridus peab tänapäeval lähtuma meie praeguse ja tulevase ühiskonna vajadustest. Seepärast on oluline leida võimalused, et integreerida digitehnoloogia eesmärgipäraselt ja strateegiliselt hariduse ja koolituse kõigi etappide ja tasandite haridustavadesse.

COVID-19 kriis näitas kätte peamised tõhusat digiõpet ja -koolitust soodustavad tegurid: internetiühendus ja asjakohased digiseadmed õppijatele ja haridustöötajatele; õpetajad ja koolitajad, kes tunnevad end kindlalt ja kellel on oskused, et kasutada õpetamisel digitehnoloogiat ja kohandatud pedagoogikat; juhtimine; koostöö ning heade tavade ja uuenduslike õppemeetodite jagamine. Selle perioodi kogemused näitavad, et haridus- ja koolitussüsteemid ning -asutused, kes olid varem investeerinud oma digisuutlikkusse, olid paremini ette valmistatud õpetamismeetodite kohandamiseks, õppijate kaasamiseks ning haridus- ja koolitustegevuse jätkamiseks. Eelkõige kinnitas eriolukord, et kõigil haridustöötajatel peavad olema oskused, mis võimaldavad digitehnoloogiat õpetamisel ja koolitamisel tõhusalt kasutada, ning nad peavad tagama, et kõik lapsed saavad digiõppes osaleda. Samuti leidis kinnitust asjaolu, et veebipõhine õpetamine eeldab teistsuguseid õpetamismeetodeid. Õpetajad ja õppijad peavad omandama oskusi ja koguma oskusteavet selle õppeviisi rakendamiseks. Me liigume nüüd sellest haridusteenuse osutajatele, õpetajatele, õpilastele, peredele ja kogu haridussüsteemile ootamatust ja erakorralisest etapist edasi järgmisse etappi. Tuleb koostada strateegiline ja pikaajaline digiõppe ja -koolituse tegevuskava.

Digiõppe esimese, 2018. aastal vastu võetud tegevuskava raames toetas EL digipööret haridusvaldkonnas mitme meetmega. Kuna digipööre jätkub ja rahvatervise kriisiga kaasnevad uued väljakutsed, keskendutakse uues tegevuskavas pikemaajalistele digivaldkonnaga seotud muutusele hariduses ja koolituses.

Nagu on välja kuulutatud Euroopa oskuste tegevuskavas ja Euroopa haridusruumi käsitlevas teatises, esitatakse uues tegevuskavas visioon digikirjaoskuse, -oskuste ja -suutlikkuse parandamiseks kõikidel haridus- ja koolitustasemetel ning kõikidel digioskuste tasemetel (alates põhioskustest ja lõpetades kõrgtasemel oskustega). Digiõppe tegevuskavaga toetatakse oskuste tegevuskava eesmärki tagada, et 2025. aastaks oleks 70 %-l 16–74aastastest vähemalt elementaarsed digioskused. Digiõppe uue tegevuskavaga toetatakse ka eesmärke, mis on seatud hiljuti vastu võetud komisjoni ettepanekus nõukogu soovituse kohta, milles käsitletakse kestlikku konkurentsivõimet, sotsiaalset õiglust ning vastupanuvõimet toetavat kutseharidust ja -õpet, ning milles pööratakse suurt tähelepanu digipöördele kutsehariduse ja -koolituse sektoris.

Digiõppe tegevuskava saab tuge Erasmuse programmist, Euroopa Sotsiaalfondist, Euroopa Regionaalarengu Fondist ja aruka spetsialiseerumise meetmetest, Euroopa ühendamise rahastust ning programmidest „Digitaalne Euroopa“ ja „Euroopa horisont“. Lisaks on tegevuskava osa ELi vastureaktsioonist COVID-19 kriisile ning eesmärk on suunata liikmesriike rahastama digiõpet eelkõige taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendist (mille raames pööratakse erilist tähelepanu ümber- ja täiendusõppe ning ülisuure läbilaskevõimega lairibaühenduse edendamisega seotud investeeringutele) ning muudest ühtekuuluvuspoliitika vahenditest. Samuti antakse tegevuskavas teavet Euroopa poolaasta raames toimuva järelevalve kohta. Tegevuskavaga toetatakse liikmesriike nende reformipüüdlustes ning tehnilise toetuse vahendi kaudu pakutakse tehnilist tuge riiklike poliitikareformide teostamiseks. Tegevuskavas määratakse kindlaks konkreetsed valdkonnad, kus meetmeid on eriti vaja, et toetada haridus- ja koolitussektori taastumist ja vastupidavust ning tagada, et Euroopa haridusvaldkond on valmis rohe- ja digipöördeks, kasutab ära digitaliseerimise eeliseid ja leevendab sellega kaasnevaid riske.

Tuginedes Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni tööle, nähakse tegevuskavaga ette meetmed kvaliteetse ja kaasava digiõppe ja -koolituse pakkumiseks. Tõhususe tagamiseks on vaja algatusi ja meetmeid kombineerida. Tegevuskava hõlmab järgmist programmitöö perioodi (2021–2027) ning selles sätestatakse prioriteedid ja asjakohased meetmed, mille puhul saab EL luua lisaväärtust.

2Sidusrühmadega konsulteerimise tulemused