1.Vajadus saavutada tulemusi

Euroopa kodanikest üle 75 % leiab, et ELi keskkonnaalased õigusaktid on vajalikud nende riigi keskkonna kaitsmiseks, ja ligi 80 % nõustub sellega, et ELi institutsioonidel peaks olema võimalik kontrollida, kas keskkonnaalaseid õigusakte kohaldatakse nende riigis õigesti .

ELi keskkonnapoliitika ja keskkonnaalased õigusaktid toovad vaieldamatut kasu: nende abil kaitstakse, säilitatakse ja parandatakse keskkonda praeguste ja tulevaste põlvkondade jaoks ning hoitakse alal ELi kodanike elukvaliteeti. Õigusaktide puudulik rakendamine tekitab suuri sotsiaal-, majandus- ja keskkonnakulusid ning loob ettevõtjatele ebavõrdsed võimalused. ELi keskkonnaõigustiku nõuetekohase rakendamise tähtsus kajastub ka seitsmendas keskkonnaalases tegevusprogrammis .

Siin on mõned näited selle kohta, mida oleks võimalik saavutada ELi keskkonnanõuete täieliku rakendamise korral:

– ELi jäätmepoliitika täieliku järgimise korral oleks 2020. aastaks võimalik luua täiendavalt 400 000 töökohta ning suurendada jäätmekäitlus- ja ringlussevõtusektori aastakäivet veel 42 miljardi euro võrra;

– kehtivate ELi veealaste õigusaktide täielik rakendamine ning kõigi veekogude hea seisundi saavutamine tooks aastas kasu vähemalt 2,8 miljardit eurot;

– Natura 2000 võrgustik toob kogu ELis hinnanguliselt kasu 200–300 miljardit eurot aastas ja Natura 2000 täieliku rakendamisega kaasneks 174 000 lisatöökohta.

2016. aasta mais algatas komisjon keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise, mis on kaheaastane analüüsi- ja dialoogitsükkel, mille eesmärk on parandada olemasolevat ELi keskkonnapoliitikat ja kehtivaid õigusnorme . Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamisega täiendatakse õigusnormide rakendamisel praegu näiteks normide täitmise tagamisel ja rikkumismenetluste valdkonnas tehtavat tööd. See pakub ühtset raamistikku ühiste rakendamisprobleemide lahendamiseks ja aitab kaasa kestliku arengu eesmärkide saavutamisele.

Käesoleva teatise juurde kuuluvad lisa ja keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise 28 riigipõhist aruannet. Nendes kirjeldatakse peamisi probleeme ja võimalusi seoses keskkonnapoliitika rakendamisega igas liikmesriigis, võttes aluseks erinevused ELi juriidiliste kohustuste ja poliitiliste kokkulepete ning kohapealse olukorra vahel. Aruannetes sisalduvat faktilist teavet on kontrollitud liikmesriikide andmete põhjal.

Käesolevas teatises on välja toodud ka mitmele liikmesriigile ühised probleemid ja esitatud esialgsed järeldused rakendamisel esinevate puuduste võimalike algpõhjuste kohta. Kõnealuste probleemide lahendamine aitab kõrvaldada rakendamistakistusi, suunata investeeringuid, vähendada kohtumenetlusi liikmesriikide vastu, luua keskkonnahoidlikke töökohti ning eelkõige parandada elukvaliteeti.

Struktuursete probleemidega tegelemine nõuab terviklikku lähenemisviisi kõigis sektorites, mitte ainult keskkonnapoliitika valdkonnas, ja tehnilist koostööd, kuid ka poliitilist kaasatust. Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamine annab uue võimaluse juhtida nii kõigi peamiste riiklike ja kohalike osalejate kui ka nõukogu, Euroopa Parlamendi, Regioonide Komitee ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tähelepanu keskkonnapoliitika rakendamise senistele puudustele.

2.Rakendamise seis: ühised probleemid ja võimalused ning saavutused

Riikide aruannetest nähtub, et peamised probleemid ja kõige pakilisemad puudujäägid rakendamisel esinevad liikmesriikidel sellistes poliitikavaldkondades nagu jäätmekäitlus, loodus ja elurikkus, õhukvaliteet, müra ning veekvaliteet ja -majandus.

Ringmajandus ja jäätmekäitlus

Jäätmekäitlust ei saa vaadelda eraldi ringmajandusele üleminekust, mis ei ole üksnes keskkonnaeesmärk, vaid mõjutab ka seda, kuidas me toodame, töötame, ostame ja elame. Komisjon rakendab 2015. aasta ringmajanduse tegevuskava ning on Euroopa Parlamendilt ja nõukogult tungivalt nõudnud jäätmealaste õigusaktide läbivaatamise ettepanekute kiiret vastuvõtmist. Kõik liikmesriigid on kõnealuses valdkonnas tööd alustanud, kuid mõned neist on esirinnas ning on vastu võtnud riiklikud või piirkondlikud ringmajanduse kavad (nt Madalmaad, Belgia) või integreerinud need muudesse poliitikavaldkondadesse (nt Saksamaa, Prantsusmaa). Ligikaudu 20 liikmesriiki on vastu võtnud kavad, mille eesmärk on muuta nende ostetavad kaubad ja teenused (riigihangete kaudu) keskkonnasäästlikumaks. Sellised meetmed on väga olulised nö ahela täielikuks sulgemiseks, sest need lähevad jäätmekäitlusest kaugemale, hõlmates toote olelusringi tervikuna.

ELi jäätmehierarhia raames on prioriteediks jäätmetekke vältimine, sellele järgnevad korduskasutamine (selleks ettevalmistamine), ringlussevõtt, taaskasutamine ja kõige ebasobivama võimalusena kõrvaldamine (sh prügilasse ladestamine ja põletamine ilma energia taaskasutuseta). Kõige olulisemad näitajad ELi jäätmenõuetele vastavuse hindamisel on prügilasse ladestamise ja ringlussevõtu kohustuslikud sihtmärgid ning jäätmetekke vältimise ja jäätmekäitluse ajakohastatud kavade olemasolu.

Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise riigipõhiste aruannete esimeses väljaandes keskendutakse olmejäätmete käitlemisele, mille puhul on ELi õigusaktides seatud 2020. aastaks ringlussevõtu eesmärgid. Olmejäätmete käitlemine on meie tervise ja heaolu seisukohalt äärmiselt oluline, kuid sellega on paljudes liikmesriikides probleeme.

Valdkondlikud järeldused Jäätmetekke vältimine on jätkuvalt oluline probleem kõikides liikmesriikides, sealhulgas kõrge ringlussevõtumääraga riikides. Kaheksas liikmesriigis toodetakse vähemalt kaks korda rohkem olmejäätmeid elaniku kohta kui kõige väiksema jäätmetekkega liikmesriigis. Jäätmetekke lahtisidumine majanduskasvust on püsiv eesmärk ringmajanduse tegevuskava laiemas kontekstis. Eurostati viimaste andmete kohaselt on olmejäätmete 50 % ringlussevõtu eesmärgi juba saavutanud kuus liikmesriiki, üheksa riiki aga peavad selleks, et saavutada see eesmärk 2020. aastaks, oma jõupingutusi oluliselt suurendama. Komisjon kavatseb võtta 2020. aasta eesmärkide täitmise vaatluse alla nn varajase hoiatamise aruandes 2018. aastal. Kuus liikmesriiki ei ole suutnud piirata biolagunevate olmejäätmete prügilasse ladestamist (50 % aastaks 2009). Jäätmete raamdirektiivis nõutakse riiklike jäätmekavade ja jäätmetekke vältimise programmide koostamist. See on ka eeltingimuseks ühtekuuluvuspoliitika rahastamisele aastatel 2014–2020. Enamikul liikmesriikidel on jäätmetekke vältimise programmid olemas, kuid kahes liikmesriigis need puuduvad. Ühel liikmesriigil ei ole riiklikku jäätmekava ja viiel puuduvad vähemalt mõned piirkondlikud kavad. Umbes pooled liikmesriigid peavad tõhustama jäätmete liigiti kogumist, mis on eeltingimus selleks, et parandada ringlussevõttu nii kvantitatiivselt kui ka kvalitatiivselt. Veel on probleemiks jäätmejääkide töötlemise (mehaaniline ja bioloogiline käitlus, prügilasse ladestamine ja põletamine) ebakohane hinnakujundus, mis ei paku piisavaid stiimuleid selleks, et viia jäätmed jäätmehierarhia kõrgemale astmele. Sellele lisandub muude turupõhiste vahendite, näiteks laiendatud tootjavastutuse või jäätmete kogusest sõltuvate tasude süsteemi ebapiisav kasutamine. Riigihanke-eeskirjade parem kasutamine võib tuua kaasa kulutõhusamad lahendused. Viies liikmesriigis on ebapiisava rakendamise põhjusena kindlaks tehtud koordineerimise puudumine eri haldustasandite vahel ja keskkonnaküsimuste killustatud juhtimine. Siiski põhjustavad jäätme-eeskirjade puudulikku rakendamist tõenäoliselt ka muud juhtimisprobleemid (õigusliku jõustamise puudumine, vähene suutlikkus juhtida ulatuslikke investeerimisprojekte, ebausaldusväärsed andmed või ebapiisav kontroll ja järelevalve).