ET Euroopa Liidu Teataja C 115/1

STOCKHOLMI PROGRAMM – AVATUD JA TURVALINE EUROOPA KODANIKE TEENISTUSES JA NENDE KAITSEL

2010/C 115/01

SISUKORD

1. KODANIKE EUROOPA SUUNAS VABADUSEL, TURVALISUSEL JA ÕIGUSEL RAJANEVAL ALAL

1.1. Poliitilised prioriteedid

1.2. Vahendid

1.2.1. Vastastikune usaldus

1.2.2. Rakendamine

1.2.3. Õigusloome

1.2.4. Sidususe suurendamine

1.2.5. Hindamine

1.2.6. Koolitus

1.2.7. Teavitamine

1.2.8. Dialoog kodanikuühiskonnaga

1.2.9. Rahastamine

1.2.10. Tegevuskava

1.2.11. Stockholmi programmi läbivaatamine

2. KODANIKUÕIGUSTE EDENDAMINE: ÕIGUSTEPÕHINE EUROOPA

2.1. Põhiõigustel põhinev Euroopa

2.2. Vaba liikumise õiguse täielik teostamine

2.3. Elamine üheskoos alal, kus austatakse mitmekesisust ja kaitstakse kõige kaitsetumas olukorras olevaid isikuid

2.3.1. Rassism ja ksenofoobia

2.3.2. Lapse õigused

2.3.3. Kaitsetus olukorras olevad isikuterühmad

2.3.4. Kuriteoohvrid, sealhulgas terrorismiohvrid

2.4. Üksikisikute õigused kriminaalmenetluses

2.5. Kodanikuõiguste kaitse infoühiskonnas

2.6. Osalemine liidu demokraatias

2.7. Kodanike kaitse kolmandates riikides

3. KODANIKE ELU LIHTSUSTAMINE: ÕIGUSE- JA ÕIGLUSEPÕHINE EUROOPA

3.1. Vastastikuse tunnustamise põhimõtte rakendamise edendamine

3.1.1. Kriminaalõigus

3.1.2. Tsiviilõigus

3.2. Vastastikuse usalduse suurendamine

3.2.1. Koolitus

3.2.2. Võrgustike arendamine

3.2.3. Hindamine

3.2.4. Vahendite parandamine

3.2.5. Kinnipidamine

3.2.6. Kinnipidamine

3.3. Ühiste miinimumeeskirjade väljatöötamine

3.3.1. Kriminaalõigus

3.3.2. Tsiviilõigus

3.4. Kodanikele Euroopa õigusruumist tulenevad hüved

3.4.1. Õiguskaitse kättesaadavuse parandamine

3.4.2. Majandustegevuse toetamine

3.5. Liidu rahvusvahelise mõjujõu suurendamine õigusalal

3.5.1. Tsiviilõigus

3.5.2. Kriminaalõigus

4. KAITSEV EUROOPA

4.1. Sisejulgeoleku strateegia

4.2. Meetmete tõhustamine

4.2.1. Ühise tegevuskultuuri kujundamine

4.2.2. Teabevoo haldamine

4.2.3. Vajalike tehnoloogiavahendite kasutamine

4.3. Tõhus poliitika

4.3.1. Tõhusam õiguskaitsealane koostöö Euroopas

4.3.2. Kuritegevuse tõhusam ennetamine

4.3.3. Statistika

4.4. Kaitse raske ja organiseeritud kuritegevuse eest

4.4.1. Raske ja organiseeritud kuritegevuse vastane võitlus

4.4.2. Inimkaubandus

4.4.3. Laste seksuaalne ärakasutamine ja lapsporno

4.4.4. Küberkuritegevus

4.4.5. Majanduskuriteod ja korruptsioon

4.4.6. Uimastid

4.5. Terrorism

4.6. Terviklik ja tõhus katastroofide ohjamine liidus: suurendada liidu suutlikkust katastroofe ennetada, nendeks valmis olla ja neile reageerida

5. JUURDEPÄÄS EUROOPALE GLOBALISEERUNUD MAAILMAS

5.1. Välispiiride integreeritud haldamine

5.2. Viisapoliitika

6. EUROOPA VASTUTUS, SOLIDAARSUS JA PARTNERLUS RÄNDE- JA VARJUPAIGAKÜSIMUSTES

6.1. Paindlik ja igakülgne rändepoliitika

6.1.1. Rände suhtes võetud üldise lähenemisviisi tugevdamine, arendamine ja elluviimine

6.1.2. Ränne ja areng

6.1.3. Kooskõlastatud poliitika, millega võetakse arvesse liikmesriikide tööturu vajadusi

6.1.4. Ettevaatav poliitika, millega käsitletakse rändajaid ja nende õigusi

6.1.5. Integratsioon

6.1.6. Tõhus ebaseadusliku sisserände vastase võitluse poliitika

6.1.7. Saatjata alaealised

6.2. Varjupaigaküsimused: kaitse ja solidaarsuse ühine ala

6.2.1. Kaitse ühine ala

6.2.2. Liikmesriikide jagatud vastutus ja solidaarsus

6.2.3. Varjupaigapoliitika välismõõde

7. EUROOPA GLOBALISEERUNUD MAAILMAS – VABADUSE, TURVALISUSE JA ÕIGUSE VÄLISMÕÕDE 70

7.1. Välismõõtme tugevdamine

7.2. Inimõigused

7.3. Jätkuvalt kehtivad valdkondlikud prioriteedid koos uute vahenditega

7.4. Lepingud kolmandate riikidega

7.5. Geograafilised prioriteedid ja rahvusvahelised organisatsioonid

7.6. Rahvusvahelised organisatsioonid ning Euroopa ja rahvusvaheliste standardite edendamine

1. KODANIKE EUROOPA SUUNAS VABADUSEL, TURVALISUSEL JA ÕIGUSEL RAJANEVAL ALAL

Vastuseks liiduks liitunud riikide rahvaste kesksele probleemile kinnitab Euroopa Ülemkogu taas oma esmajärgulist tähelepanu vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala arendamisele.

Tuginedes Tampere ja Haagi programmide saavutustele, on tänaseks kõnealuses valdkonnas saavutatud märkimisväärseid edusamme. Schengeni alal on kaotatud kontroll sisepiiridel ja liidu välispiiri hallatakse nüüd sidusamalt. Rände suhtes võetud üldise lähenemisviisi väljatöötamise tulemusel keskendub liidu rändepoliitika välismõõde kolmandate riikidega toimuvale dialoogile ja partnerlusele, mis põhineb vastastikustel huvidel. Märkimisväärseid samme on astutud Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomise suunas. Sellised Euroopa ametid nagu Europol, Eurojust, Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet ja Frontex on oma vastavates tegevusvaldkondades tegevust alustanud. Tsiviilasjades tehtav koostöö lihtsustab kodanike igapäevaelu ja õiguskaitsealane koostöö suurendab turvalisust.

Hoolimata kirjeldatud ja ka muudest olulistest edusammudest vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala valdkonnas seisab Euroopa ees ikka veel mitmeid väljakutseid. Neid väljakutseid tuleb käsitleda terviklikult. Seepärast tuleb teha täiendavaid jõupingutusi, et parandada poliitikavaldkondade vahelist sidusust. Lisaks sellele tuleks intensiivistada koostööd partnerriikidega.

Seetõttu on saabunud aeg koostada uus tegevuskava, mis võimaldaks liidul ja selle liikmesriikidel tugineda varasematele saavutustele ning reageerida ees seisvatele väljakutsetele. Sel eesmärgil võttis Euroopa Ülemkogu vastu käesoleva uue mitmeaastase programmi, mida nimetatakse Stockholmi programmiks ning mida kohaldatakse ajavahemikul 2010–2014.

Euroopa Ülemkogu tervitab Euroopa Parlamendi ja liikmesriikide parlamentide suuremat rolli pärast Lissaboni lepingu (1) jõustumist. Vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklile 11 on kodanikel ja esindusühendustel suuremad võimalused oma arvamuste avaldamiseks ja arvamuste vahetamiseks liidu tegevuse kõigis valdkondades. See tugevdab liidu avatud ja demokraatlikku olemust kõigi selle elanike hüvanguks.

Aluslepingud aitavad nii institutsioonidel kui liikmesriikidel saavutada käesolevas programmis kirjeldatud eesmärke. Kinnitatakse komisjoni rolli algatuste ettevalmistamisel ning vähemalt seitsmest liikmesriigist koosnev rühm saab õiguse esitada seadusandlikke ettepanekuid. Õigusloomeprotsessi täiustatakse kaasotsustamismenetluse kasutamisega enamikus valdkondades, tagades seega Euroopa Parlamendi täieliku kaasamise. Suureneb liikmesriikide parlamentide roll õigusloomeprotsessis. Aluslepingud tõstavad ka Euroopa Kohtule suurema rolli andmisega Euroopa suutlikkust selle valdkonna poliitikat täiel määral rakendada ja tagada tõlgenduste järjepidevus.

Euroopa institutsioonid peaksid kasutama kõiki Lissaboni lepinguga pakutavaid võimalusi tugevdada Euroopa vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala liidu kodanike hüvanguks.

Käesolevas programmis määratletakse strateegilised suunised õigusloome ja tegevuse kavandamiseks vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 68.

1.1. Poliitilised prioriteedid

Euroopa Ülemkogu on seisukohal, et järgmiste aastate prioriteediks peab olema keskendumine kodanike huvidele ja vajadustele. Väljakutseks on tagada põhiõiguste ja -vabaduste ning isikupuutumatuse austamine, tagades samas Euroopas turvalisuse. Äärmiselt oluline on, et õiguskaitsemeetmed ühelt poolt ning üksikisikute õiguste kaitseks võetavad meetmed, õigusriigi põhimõtted ja rahvusvahelise kaitse eeskirjad teiselt poolt teeniksid sama eesmärki ja tugevdaksid vastastikku üksteist.

Kõikide tulevaste meetmete puhul tuleks keskenduda liidu kodanikele ja teistele isikutele, kelle ees liidul on kohustusi. Eelseisvatel aastatel peaks liit tegema tööd alljärgnevate peamiste prioriteetidega.

Kodakondsuse ja põhiõiguste edendamine: Euroopa kodakondsus peab muutuma käegakatsutavaks tegelikkuseks. Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala peab eelkõige olema ühtne ala, kus põhiõigused ja -vabadused on kaitstud. Jätkuma peab Schengeni ala laienemine. Põhiväärtusteks on inimisiksuse ja inimväärikuse ning muude Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis sätestatud õiguste austamine. Näiteks tuleb kõnealuste õiguste ja vabaduste kasutamist ja eelkõige kodanike eraelu puutumatust kaitsta ka väljaspool riigipiire, eelkõige isikuandmete kaitse tagamise kaudu. Arvestada tuleb kaitsetus olukorras olevate inimeste erivajadusi. Liidu kodanikel ja muudel isikutel peab olema võimalik oma konkreetseid õigusi täielikult kasutada nii Euroopa Liidus kui vajaduse korral ka väljaspool seda.

Õigusel ja õiglusel rajanev Euroopa: Euroopa õigusruumi tuleb tugevdada, et ületada praegune killustatus. Erilist tähelepanu tuleks pöörata mehhanismidele, millega lihtsustatakse inimeste juurdepääsu õigusasutustele, nii et nad saavad kaitsta oma õigusi kogu liidus. Samuti tuleks parandada õigusalatöötajate koolitust ja nendevahelist koostööd ning eraldada ressursse, et kõrvaldada takistused teistes liikmesriikides tehtud õiguspäraste otsuste tunnustamisel.

Kaitset osutav Euroopa: Välja tuleks töötada sisejulgeolekustrateegia, et veelgi parandada liidu julgeolekut ning seeläbi kaitsta liidu kodanike elu ja turvalisust ning võidelda organiseeritud kuritegevuse, terrorismi ja muude ohtude vastu. Kõnealuse strateegia eesmärk peaks olema õiguskaitse, piirihalduse, kodanikukaitse, katastroofide ohjamise valdkonnas tehtava koostöö ning kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö tugevdamine, et muuta Euroopa turvalisemaks. Lisaks on liidul vaja oma töös tugineda liikmesriikidevahelisele solidaarsusele ja kasutada täiel määral ära Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 222.

Juurdepääs Euroopale globaliseerunud maailmas: Ärimeeste, turistide, õppurite, teadlaste, töötajate, rahvusvahelist kaitset vajavate isikute ja teiste seaduslike huvidega isikute ligipääs liidu territooriumile tuleb muuta tulemuslikumaks ja tõhusamaks. Samal ajal peavad liit ja liikmesriigid tagama oma kodanike julgeoleku. Integreeritud piirihaldust ja viisapoliitikat tuleks pidada nende eesmärkide saavutamise vahendiks.

Euroopa vastutus, solidaarsus ja partnerlus rände- ja varjupaigaküsimustes: Tulevikku suunatud ja tervikliku, solidaarsusel ja vastutusel põhineva liidu rändepoliitika väljatöötamine on jätkuvalt liidu poliitika keskseks eesmärgiks. Käsile on vaja võtta kõigi asjakohaste õigusaktide tulemuslik rakendamine ning täiel määral tuleks ära kasutada selles valdkonnas tegutsevaid asjakohaseid ameteid ja büroosid. Rände edukas juhtimine võib olla kasulik kõigile sidusrühmadele. Euroopa sisserände- ja varjupaigapakt on selge alus edasisteks arenguteks kõnealuses valdkonnas. Euroopa vajab paindlikku poliitikat, mis arvestab liikmesriikide prioriteetide ja vajadustega ning võimaldab rändajatel oma potentsiaali täielikult realiseerida. Endiselt on päevakorras eesmärk kehtestada aastal 2012 ühtne varjupaigasüsteem ning rahvusvahelist kaitset vajavatele isikutele tuleb tagada juurdepääs õiguslikult turvalistele ja tõhusatele varjupaigamenetlustele. Selleks et säilitada liidus usaldusväärsed ja jätkusuutlikud sisserände- ja varjupaigasüsteemid, tuleb vastavalt Euroopa Ülemkogu 2009. aasta oktoobri kohtumise järeldustele lisaks ära hoida ja kontrollida ebaseaduslikku rännet ja sellega võidelda, kuna liit seisab silmitsi ebaseaduslike rändevoogude kasvava survega, mis puudutab eelkõige välispiiril, sealhulgas lõunapiiril asuvaid liikmesriike.

Euroopa roll globaliseerunud maailmas – välismõõde: Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala liidu poliitika välismõõtme tähtsus rõhutab vajadust suurendada nimetatud poliitika integreerimist liidu üldisesse poliitikasse. Välismõõde on oluline meie ees seisvate peamiste probleemide käsitlemiseks ning see annab liidu kodanikele suuremad võimalused teha koostööd ja ajada äri riikidega kogu maailmas. Välismõõde on otsustava tähtsusega element käesoleva programmi eesmärkide edukaks elluviimiseks ning seda tuleks eelkõige arvesse võtta ja see peaks eelkõige olema täielikult sidus liidu välispoliitika kõigi muude aspektidega.

1.2. Vahendid

Järgmise mitmeaastase programmi edukaks elluviimiseks on olulised järgmised vahendid.

1.2.1. Vastastikune usaldus

Vastastikune usaldus erinevate liikmesriikide ametiasutuste ja teenistuste ning otsustajate vahel on käesolevas valdkonnas tehtava tõhusa koostöö aluseks. Usalduse tagamine ja uute mooduste leidmine liikmesriikide erinevate õigussüsteemide vahelise koostöö ja vastastikuse mõistmise suurendamiseks on seetõttu üks peamisi tulevikuga seotud väljakutseid.

1.2.2. Rakendamine

Järgmistel aastatel tuleb suuremat tähelepanu pöörata kehtivate õigusaktide täielikule ja tõhusale rakendamisele, täitmisele ja hindamisele. Tagada tuleks õigusaktide ülevõtmine, kasutades selleks vajaduse korral ja täiel määral olemasolevaid institutsioonilisi vahendeid.

Samuti peab tulevikus lühenema aeg, mis kulub kodanike ja ettevõtjate vajadustele reageerimiseks. Liit peaks keskenduma kodanike ja õigusalatöötajate vajaduste kindlakstegemisele ning asjakohasele reageerimisele. Liidu tasandi meetmete väljatöötamisse tuleks kaasata liikmesriikide eksperditeadmisi ning kaaluda tuleks paljusid meetmeid, sealhulgas mitteõigusloomelisi lahendusi (näiteks kokkulepitud käsiraamatud), parimate tavade jagamist (muu hulgas kasutades parimal viisil Euroopa õigusalase koostöö võrgustikke) ja kõnealuseid vajadusi käsitlevaid piirkondlikke projekte, eelkõige kui nende abil on võimalik saavutada kiireid tulemusi.

1.2.3. Õigusloome

Üldjuhul peaksid komisjon või liikmesriigid, kui see on aluslepingutega ette nähtud, tegema uusi õigusloomelisi algatusi (2) üksnes pärast seda, kui on kontrollitud nende vastavust proportsionaalsuse ja subsidiaarsuse põhimõtetele, tehtud eelnevaid mõjuhinnanguid sisaldavaid põhjalikke ettevalmistusi, mis hõlmavad vajaduste ja finantsmõjude kindlakstegemist ja liikmesriikide eksperditeadmiste kasutamist. Äärmiselt oluline on hinnata uute õigusloomeliste algatuste mõju aluslepingutega ette nähtud neljale vabadusele ja tagada selliste algatuste täielik vastavus siseturu põhimõtetele.

Euroopa Ülemkogu on seisukohal, et vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala valdkonnas on õigusaktide väljatöötamine muljetavaldav, kuid esineb ka puudusi, mille põhjusteks on õigusaktide kattumine ja teatud järjepidevuse puudumine. Samuti oleks võimalik parandada õigusaktide kvaliteeti, sealhulgas keelekasutust mõne õigusakti puhul.

Kui võimalik, tuleks kaaluda vastuvõetud õigusaktide horisontaalset läbivaatamist, et parandada õigusaktide järjepidevust ja konsolideerimist. Eriti oluline on õiguslik sidusus ja juurdepääsetavus. Parema reguleerimise ja parema õigusloome põhimõtteid tuleks tugevdada kogu otsustusmenetluse lõikes. Täielikult tuleks rakendada Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel kokku lepitud institutsioonidevahelist kokkulepet parema õigusloome kohta (3). Kõik liidu institutsioonid peaksid tegema jõupingutusi institutsioonidevahelise menetluse kõigis etappides, et liidu õigusaktid koostataks selges ja arusaadavas sõnastuses.

1.2.4. Sidususe suurendamine

Euroopa Ülemkogu kutsub nõukogu ja komisjoni üles parandama sisemist koordineerimist, et saavutada suurem sidusus vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva alaga seotud töö väliste ja sisemiste elementide vahel. Samasugune sidususe ja parema koordineerimise vajadus kehtib liidu asutuste kohta (Europol, Eurojust, Frontex, Euroopa Politseikolledž (CEPOL), Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskus, tulevane Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet ja Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet). Nõukogu peaks asutuste suhtes teostama rangemat poliitilist järelevalvet, näiteks tehes järeldusi nende aastaaruannete kohta. Mõne asutuse suhtes kehtivad erieeskirjad seoses nende kuulumisega Euroopa Parlamendi järelevalve alla.

1.2.5. Hindamine

Lissaboni lepinguga sätestatakse võimalus võtta meetmeid, mille kohaselt liikmesriigid hindavad koostöös komisjoniga objektiivselt ja erapooletult vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala valdkonna poliitika rakendamist, eelkõige selleks, et edendada vastastikuse tunnustamise põhimõtte täielikku rakendamist. Euroopa Parlamenti ja liikmesriikide parlamente teavitatakse hindamiste sisust ja tulemustest. Euroopa Ülemkogu on seisukohal, et selliste hindamismehhanismide puhul tuleks vältida dubleerimist ning et pikemas perspektiivis peaksid need hõlmama antud valdkonna kõiki poliitikaid. Vaja oleks ka hindamiste järelmeetmete tõhusat süsteemi.

Hinnata tuleb liidu tasandil vastu võetud õigusaktide tõhusust. Samuti tuleb hindamise abil välja selgitada Euroopa õigusruumi nõuetekohast toimimist takistavad tegurid. Hindamine peaks keskenduma konkreetsetele probleemidele ja seega hõlbustama vastastikuse tunnustamise põhimõtte täielikku rakendamist. Esimeseks hinnatavaks poliitikavaldkonnaks peaks olema kriminaalasjades tehtav õigusalane koostöö. Kuid sellele peavad järgnema muud poliitikavaldkonnad, nagu varjupaigamenetluste järgimine asjaomastes õigusaktides. Hindamise korda tuleks vajaduse korral kohandada asjaomasele poliitikavaldkonnale.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni üles

— esitama vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 70 ühe või mitu ettepanekut nimetatud lepingu V jaotises osutatud liidu poliitikate hindamiseks. Kõnealune ettepanek (kõnealused ettepanekud) peaks(id) vajaduse korral sisaldama hindamismehhanismi, mis tugineb vastastikuse hindamise kindlakskujunenud süsteemile. Hindamine peaks toimuma korrapäraselt, sisaldama tõhusat järelmeetmete süsteemi ja aitama kaasa riiklike süsteemide paremale tundmaõppimisele, et teha kindlaks parimad tavad ja koostööd takistavad tegurid. Kutsealade esindajad peaksid saama hindamisel osaleda. Põhimõtteliselt peaks hindamisprotsessis ja eelkõige selle järelmeetmetes juhtrolli etendama nõukogu.

Vältida tuleks muude hindamismehhanismide dubleerimist, kuid püüelda tuleks koostoime ja koostöö saavutamisele eelkõige Euroopa Nõukogu tehtava töö puhul. Liit peaks aktiivselt osalema Euroopa Nõukogu järelevalveorganite töös ning andma nende töösse oma panuse.

1.2.6. Koolitus

Euroopa õigus- ja õiguskaitsekultuuri tugevdamiseks on oluline tõhustada koolitust liiduga seonduvates valdkondades ning teha see süstemaatiliselt kättesaadavaks kõigile vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala rakendamisega tegelevatele töötajatele. See hõlmab kohtunikke, prokuröre, kohtutöötajaid, politseinikke, tolliametnikke ja piirivalveametnikke.

Eesmärgiks peaksid olema kõigile asjaosalistele pakutavad süstemaatilised Euroopa koolituskavad. Liidu ja liikmesriikide sihiks tuleks seada see, et aastaks 2015 oleks märkimisväärne arv töötajaid osalenud Euroopa koolituskavas või liikmesriikidevahelises vahetusprogrammis, mis võib olla juba kasutatavate koolituskavade osaks. Eelkõige tuleks selleks kasutada olemasolevaid koolitusasutusi.

Selles küsimuses lasub peamine vastutus liikmesriikidel, kuid liit peab nende jõupingutusi toetama ja eraldama rahalisi vahendeid ning suutma riiklike jõupingutuste toetuseks pakkuda ka omapoolseid mehhanisme. Euroopa Ülemkogu on seisukohal, et liidusisese ja rahvusvahelise koostöö aspektid peaksid olema siseriiklike õppekavade osa. Kohtunike, prokuröride ja kohtutöötajate koolitamisel on oluline kaitsta õiguslikku sõltumatust, asetades samal ajal rõhu Euroopa mõõtmele töötajate jaoks, kes kasutavad oma töös sageli Euroopa õigusakte. Koolituse Euroopa mõõdet silmas pidades peaksid õiguskaitseasutuste töötajate ja piirivalveametnike koolitamisel peamist rolli etendama CEPOL ja Frontex. Integreeritud piirihalduse ühise lähenemisviisi edendamiseks on eriti tähtis piirivalve- ja tolliametnike koolitamine. Euroopa koolituskavade tugevdamist silmas pidades võiks otsida Euroopa tasandi lahendusi. Lisaks sellele tuleb välja töötada e-õppimise programme ja ühiseid õppematerjale, mille abil saab läbi viia töötajate koolitust Euroopa mehhanismide valdkonnas.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni üles

— esitama tegevuskava Euroopa koolituskavade ja vahetusprogrammide taseme oluliseks ja süstemaatiliseks parandamiseks liidus. Tegevuskavas tuleks ette näha, kuidas tagada, et kolmandikule Euroopa politseikoostöös osalevatest politseiametnikest ning pooltele Euroopa õigusalases koostöös osalevatest kohtunikest, prokuröridest ja kohtutöötajatest ning muudest Euroopa koostöös osalevatest töötajatest pakutaks võimalust osaleda Euroopa koolituskavades;

— analüüsima, mida saaks määratleda Euroopa koolituskavana, ja esitama tegevuskavas ettepanekuid, kuidas seda ideed edasi arendada, et lisada sellele Euroopa mõõde;

— looma spetsiaalseid (Erasmus-tüüpi) vahetusprogramme, mis võiksid hõlmata ka kolmandaid riike ning eelkõige kandidaatriike ja riike, kellega EL on sõlminud partnerlus- ja koostöölepingu;

— tagama, et otsus ühistel koolitustel, õppustel ja vahetusprogrammides osalemise kohta tehakse ülesannete alusel ning see ei sõltu valdkondlikest kriteeriumitest.

1.2.7. Teavitamine

Üldiselt on vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala valdkonna saavutused kodanikele, ettevõtjatele ja kutsetöötajatele suure tähtsusega. Euroopa Ülemkogu kutsub seetõttu kõiki liidu institutsioone, eelkõige komisjoni, ning liikmesriike kaaluma seda, kuidas paremini edastada vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala valdkonna poliitika konkreetseid tulemusi kodanikele ja õigusalatöötajatele. Ülemkogu palub komisjonil koostada strateegia selle kohta, kuidas kõige paremini selgitada kodanikele, millist kasu nad saavad uutest abivahenditest ja õigusraamistikest, näiteks e-õiguskeskkonna ja e-õiguskeskkonna portaali kasutamisest.

1.2.8. Dialoog kodanikuühiskonnaga

Euroopa Ülemkogu õhutab liidu institutsioone pidama nende pädevuse raames avatud, läbipaistvaid ja regulaarseid dialooge vastavate esindusühenduste ja kodanikuühiskonnaga. Komisjon peaks dialoogi tõhustamiseks looma vastavad mehhanismid, näiteks Euroopa õigusfoorumi, valdkondades, kus sellised mehhanismid on asjakohased.

1.2.9. Rahastamine

Euroopa Ülemkogu rõhutab, et Stockholmi programmi tuleks rahastada kehtiva finantsraamistiku rubriikide ülemmäärade piires. Mitmeid programmi meetmeid ja tegevusi saab ellu viia olemasolevate rahastamisvahendite ja fondide tõhusama kasutamise teel.

Euroopa Ülemkogu märgib, et praegune finantsperspektiiv kaotab kehtivuse 2013. aasta lõpus. Ülemkogu rõhutab oma kavatsust kajastada Stockholmi programmi eesmärke. Kõnealune programm ei mõjuta siiski läbirääkimisi, mida peetakse seoses järgmise finantsperspektiiviga.

Euroopa Ülemkogu on samuti seisukohal, et liikmesriikide kogemusi arvesse võttes peaksid rahastamisprogrammide taotlemismenetlused olema läbipaistvad, paindlikud, sidusad ja lihtsad ning need tuleks selgete suuniste levitamise, partnerite kindlakstegemise mehhanismi ja täpse programmitöö abil muuta haldustöötajatele, kindlakskujunenud partneritele ja õigusalatöötajatele kergemini juurdepääsetavaks. Euroopa Ülemkogu palub komisjonil vaadata läbi asjakohased vahendid kõnealuse eesmärgi saavutamiseks.

Järgmise finantsperspektiivi raames tuleks analüüsida, kuidas kõige paremini koostada rahastamisvahendeid, et tagada sobiv toetus väljaspool liitu välja töötatud projektidele, mis suurendavad liidu julgeolekut, eelkõige organiseeritud kuritegevuse ja terrorismi vastase võitluse valdkonnas. Hoolikalt tuleks kaaluda viise ja vahendeid, mille abil kiirendada liidu reageerimist kõnealuse valdkonna kiireloomulistele sündmustele rahalise abi vormis, ning seda, kuidas anda tehnilist abi rahvusvaheliste konventsioonide (näiteks terrorismivastase võitlusega seotud konventsioonide) üldiseks rakendamiseks.

1.2.10. Tegevuskava

Stockholmi programmi silmas pidades kutsub Euroopa Ülemkogu komisjoni üles esitama 2010. aasta esimese kuue kuu jooksul kiiresti tegevuskava, mille võtaks vastu nõukogu. Kõnealuse tegevuskavaga väljendatakse Stockholmi programmi eesmärgid ja prioriteedid konkreetsete meetmetena ning esitatakse selge ajakava nende vastuvõtmiseks ja elluviimiseks. See peaks sisaldama ettepanekut uue õigusliku aluse saanud õigusaktide muutmise ajakava kohta.

1.2.11. Stockholmi programmi läbivaatamine

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni üles esitama enne 2012. aasta juunit vahearuande Stockholmi programmi elluviimise kohta. Eesistujakolmiku programmid ja komisjoni õigusloomeprogrammid tuleks avaldada võimalikult kiiresti, et liikmesriikide parlamentidel oleks ettepanekutest varakult ülevaade.

2. KODANIKUÕIGUSTE EDENDAMINE: ÕIGUSTEPÕHINE EUROOPA

2.1. Põhiõigustel põhinev Euroopa

Liit põhineb ühistel väärtustel ja põhiõiguste austamisel. Pärast Lissaboni lepingu jõustumist on äärmiselt oluline, et liit ühineks kiirelt Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga. See tugevdab liidu ja selle institutsioonide kohustust tagada kõigil oma tegevusaladel põhiõiguste ja põhivabaduste aktiivne edendamine. See võimaldab jätkata Euroopa Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktika harmoonilist arengut, millega toetatakse Euroopas põhi- ja inimõiguste ühtse süsteemi loomist, mis tugineb Euroopa inimõiguste konventsioonile ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud õigustele.

Euroopa Ülemkogu kutsub

— komisjoni kiirelt esitama ettepaneku liidu ühinemise kohta Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga;

— liidu institutsioone ja liikmesriike tagama, et õigusaktide eelnõud oleksid vastavuses põhiõigustega ja põhivabadustega ning jääksid nendega vastavusse kogu õigusloomeprotsessi ajal, tugevdades selleks metoodika kohaldamist, mille abil süstemaatiliselt ja rangelt jälgida vastavust Euroopa inimõiguste konventsiooniga ja põhiõiguste hartas sätestatud õiguste ja vabadustega.

Euroopa Ülemkogu kutsub liidu institutsioone üles

— kasutama täiel määral Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti oskusteavet ning vajaduse korral pidama ametiga tema pädevuse piires tihedaid konsultatsioone põhiõigusi mõjutavate poliitikate ja õigusaktide väljatöötamise alal ning kasutama seda kodanike teavitamiseks inimõiguste küsimustes, mis mõjutavad nende igapäevaelu;

— jätkama liidu tegevust surmanuhtluse, piinamise ning muu ebainimliku ja alandava kohtlemise kaotamiseks;

— jätkuvalt toetama ja edendama liidu ja liikmesriikide tegevust seoses võitlusega karistamatuse, genotsiidi, inimsusvastaste kuritegude ja sõjakurjategude vastu; sellega seoses edendama koostööd liikmesriikide vahel ning kolmandate riikide ja antud valdkonnas tegutsevate rahvusvaheliste tribunalidega, eelkõige Rahvusvahelise Kriminaalkohtuga, ning arendama Euroopa kontaktpunktide võrgu kaudu õigusalase teabe ja selliste kuritegude eest vastutusele võtmist käsitlevate parimate tavade vahetamist seoses genotsiidi, inimsusvastaste kuritegude ja sõjakuritegude eest vastutavate isikutega.

Liit põhineb ühistel väärtustel, mis ei sobi kokku genotsiidi, inimsusvastaste kuritegude ja sõjakuritegude, sealhulgas totalitaarsete režiimide poolt toime pandud kuritegudega. Igal liikmesriigil on oma lähenemisviis sellele küsimusele, kuid leppimise huvides peab selliste kuritegude puhul valitsema ühtne suhtumisviis, mida me kõik võimaluse korral jagame ja toetame. Liit peab etendama abistaja rolli.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni

— analüüsima ja esitama 2010. aastal nõukogule aruande selle kohta, kas on vaja täiendavaid ettepanekuid, mis hõlmaksid genotsiidi, inimsusvastaste kuritegude ja selliste sõjakuritegude avalikku õigustamist, eitamist või mitteoluliseks tunnistamist, mis on suunatud isikute rühma vastu, keda määratletakse muude kriteeriumite kui rassilise kuuluvuse, nahavärvi, usutunnistuse, sünnipära või rahvusliku või etnilise päritolu alusel, näiteks ühiskondliku seisundi või poliitiliste veendumuste alusel.

2.2. Vaba liikumise õiguse täielik teostamine

Kodanike ja nende pereliikmete vaba liikumise õigus liidu piires on üks peamistest liidu aluseks olevatest põhimõtetest ja Euroopa kodanike üks põhiõigus. Liidu kodanikel on õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil, õigus hääletada ja kandideerida Euroopa Parlamendi valimistel ning nende elukohaks oleva liikmesriigi kohalikel valimistel, õigus teiste liikmesriikide diplomaatiliste ja konsulaarasutuste kaitsele jne. Oma õiguste teostamisel on kodanikele tagatud liikmesriigi kodanikega võrdne kohtlemine vastavalt liidu õigusaktides sätestatud tingimustele. Seetõttu on prioriteediks asjakohaste liidu õigusaktide tõhus rakendamine.

Nagu märkis Euroopa Parlament, on vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala oluliseks saavutuseks Schengeni koostöö, mille abil on kaotatud sisepiiride kontroll suures osas liidust. Euroopa Ülemkogu tuletab meelde oma pühendumust Schengeni ala edasisele laiendamisele. Tingimusel et Schengeni õigustiku kohaldamise kõik nõuded on täidetud, kutsub Euroopa Ülemkogu nõukogu, Euroopa Parlamenti ja komisjoni üles võtma kõiki vajalikke meetmeid, et võimaldada piirikontrolli kaotamist sisepiiridel ülejäänud liikmesriikidega, kes on teatanud oma valmisolekust viivitamatult ühineda Schengeni alaga.

Liidu kodanikke tuleb abistada haldus- ja õiguslike menetluste puhul, millega nad oma vaba liikumise õiguse teostamisel kokku puutuvad. Aluslepingute raames tuleks kõrvaldada takistused, mis piiravad selle õiguse kasutamist igapäevaelus.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni üles

— jälgima kõnealuste eeskirjade rakendamist ja kohaldamist, et tagada vaba liikumise õigus.

Liikmesriigis elamise õiguse saamine liidu õiguse alusel on liidu kodaniku ja tema pereliikmete jaoks vaba liikumise õigusest tulenev eelis. Kuid selle õiguse eesmärk ei ole kõrvalehoidmine sisserände eeskirjade täitmisest. Vaba liikumine ei tähenda mitte üksnes õigusi, vaid see seab ka kohustused neile, kes sellest kasu saavad, ning kuritarvitamist ja pettusi tuleks vältida. Liikmesriigid peaksid vaba liikumise õigust täiendavalt kaitsma omavahelise ja komisjoniga tehtava koostöö abil, et võidelda kuritegelikku laadi tegevuse vastu jõuliste ja proportsionaalsete meetmete abil ning nõuetekohaselt järgides kohaldatavaid õigusakte.

Seetõttu kutsub Euroopa Ülemkogu komisjoni täiendavalt üles

— jälgima kõnealuste eeskirjade rakendamist ja kohaldamist, et vältida kuritarvitamist ja pettust;

— analüüsima, missugused oleksid parimad viisid teabe, sealhulgas elamislubasid ja dokumentatsiooni käsitleva teabe vahetamiseks ning kuidas aidata liikmesriikide ametiasutustel tõhusalt võidelda selle põhiõiguse kuritarvitamise vastu.

Sel eesmärgil peaksid liikmesriigid tähelepanelikult jälgima ka kehtiva õigustiku täielikku ja nõuetekohast rakendamist ning tegelema isikute vaba liikumise õiguse võimaliku kuritarvitamise ja pettustega ning vahetama omavahel teavet ja statistikat sellise kuritarvitamise ja pettuste kohta. Kui tehakse kindlaks vaba liikumise õiguse kuritarvitamise ja pettuste süstemaatilised suundumused, peaksid liikmesriigid nendest teavitama komisjoni, kes teeb nõukogule ettepaneku, kuidas neid suundumusi kõige asjakohasemate vahendite abil käsitleda.

2.3. Elamine üheskoos alal, kus austatakse mitmekesisust ja kaitstakse kõige kaitsetumas olukorras olevaid isikuid

Kuna mitmekesisus rikastab liitu, peavad liit ja liikmesriigid looma turvalise keskkonna, kus austatakse inimeste erinevusi ning kaitstakse kõige kaitsetumas olukorras olevaid isikuid. Otsustavalt tuleb võtta meetmeid võitluseks diskrimineerimise, rassismi, antisemitismi, ksenofoobia ja homofoobia vastu.

2.3.1. Rassism ja ksenofoobia

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni üles

— esitama Stockholmi programmi ajal aruande nõukogu 28. novembri 2008. aasta raamotsuse 2008/913/JSK (teatud rassismi ja ksenofoobia vormide ja ilmingute vastu võitlemise kohta kriminaalõiguse vahenditega) siseriiklikusse õigusesse ülevõtmise kohta 28. novembriks 2013 ning vajaduse korral tegema ettepanekuid selle muutmiseks;

— kasutama täiel määral kõiki olemasolevaid vahendeid, eelkõige rahastamisprogramme rassismi ja ksenofoobia vastaseks võitluseks.

Liikmesriigid peaksid rakendama kõnealuse raamotsuse võimalikult kiiresti ja hiljemalt 28. novembriks 2010.

2.3.2. Lapse õigused

Lapse õigused, nimelt lapse parimate huvide põhimõte, st lapse õigus elule, ellujäämisele ja arengule, mittediskrimineerimine ning lapse õigus väljendada oma arvamust ja õigus selle arvamuse ärakuulamisele kõigis teda puudutavates küsimustes vastavalt tema eale ja arengutasemele, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ja ÜRO lapse õiguste konventsioonis, avaldavad mõju kõikidele liidu poliitikavaldkondadele. Neid tuleb süstemaatiliselt ja strateegiliselt arvesse võtta, et tagada integreeritud lähenemisviis. Komisjoni 2006. aasta teatis „Euroopa Liidu lapse õiguste strateegia väljatöötamine” kajastab selles osas olulisi seisukohti. Välja tuleks töötada ambitsioonikas liidu strateegia lapse õiguste kohta.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni üles

— määrama kindlaks meetmed, millele liit saab anda lisaväärtust, et kaitsta ja edendada lapse õigusi. Erilist tähelepanu tuleks pöörata eriti kaitsetus olukorras olevatele lastele, eelkõige seksuaalse ärakasutamise ja väärkohtlemise ohvriks ning liidu rändepoliitika kontekstis inimkaubanduse ohvriks langenud lastele ja saatjata alaealistele.

Vanema sooritatud lapseröövide puhul tuleks lisaks selle valdkonna kehtivate õigusaktide tõhusale rakendamisele uurida perekonnaalase vahendamise kasutamist rahvusvahelisel tasandil, võttes arvesse liikmesriikide parimaid tavasid. Liit peaks jätkama kuritegeliku lasteröövi hoiatussüsteemide väljatöötamist, edendades riiklike ametiasutuste vahelist koostööd ja süsteemide koostalitlust.

2.3.3. Kaitsetus olukorras olevad isikuterühmad

Kõik diskrimineerimise vormid on vastuvõetamatud. Liit ja liikmesriigid peavad ühendama oma jõud, et kaitsetus olukorras olevad isikuterühmad ja eriti romid igakülgselt ühiskonda kaasata, soodustades nende osalemist haridussüsteemis ja tööturul ning võttes meetmeid, et ära hoida nendevastast vägivalda. Selleks peaksid liikmesriigid tagama, et nõuetekohaselt kohaldataks kehtivaid õigusakte, mille abil võidelda võimaliku diskrimineerimise vastu. Liit pakub praktilist toetust ja edendab parimaid tavasid, et aidata liikmesriikidel seda eesmärki saavutada. Oluline roll on siin kodanikuühiskonnal.

Suuremat kaitset, sealhulgas õiguskaitset, vajavad eriti raskes olukorras olevad isikuterühmad, näiteks vägivalla või suguelundite moonutamise ohvriks langenud naised või isikud, keda on vigastatud liikmesriigis, mille kodanikud või elanikud nad ei ole. Asjakohast rahalist toetust antakse olemasolevate rahastamisprogrammide kaudu.

Kõnealuses valdkonnas täiendavate ettepanekute tegemise vajadust kaitsetus olukorras täiskasvanute suhtes tuleks hinnata, võttes arvesse kogemusi, mis on saadud täiskasvanute rahvusvahelist kaitset käsitleva 2000. aasta Haagi konventsiooni kohaldamise käigus liikmesriikides, kes on konventsiooniosalised või ühinevad konventsiooniga tulevikus. Liikmesriike innustatakse ühinema konventsiooniga võimalikult kiiresti.

2.3.4. Kuriteoohvrid, sealhulgas terrorismiohvrid

Erilist toetust, sealhulgas õiguskaitset, vajavad kõige kaitsetumas või eriti raskes olukorras olevad isikud, näiteks isikud, kelle suhtes korduvalt kasutatakse perevägivalda, soopõhise vägivalla ohvriks langenud isikud või isikud, kes langevad muud liiki kuriteo ohvriks liikmesriigis, mille kodanikud või elanikud nad ei ole. Erilist tähelepanu, toetust ja sotsiaalset tunnustust vajavad ka terrorismiohvrid. Vaja on integreeritud ja koordineeritud lähenemisviisi, mis oleks kooskõlas nõukogu järeldustega strateegia kohta, millega tagada kuriteo ohvriks langenud isikute õiguste teostamine ja parandada neile antavat abi.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni ja liikmesriike üles

— uurima õigusaktide ja ohvrite kaitsmise praktiliste toetusmeetmete täiustamise võimalusi ning parandama kehtivate õigusaktide rakendamist;

— pakkuma ohvritele suuremat toetust muul viisil, võimaluse korral praktilist abi osutavate olemasolevate Euroopa võrgustike kaudu, ning esitama sellekohaseid ettepanekuid;

— uurima võimalust koostada üks terviklik ohvrite kaitsmist käsitlev õigusakt, liites kahe õigusakti hindamisele tuginedes kokku nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/80/EÜ (mis käsitleb kuriteoohvritele hüvitise maksmist) ja nõukogu 15. märtsi 2001. aasta raamotsuse 2001/220/JSK (ohvrite seisundi kohta kriminaalmenetluses).

Liikmesriigid peaksid suuremal määral kasutama rahastamisprogramme, tehes seda kooskõlas oma õigusraamistikuga.

2.4. Üksikisikute õigused kriminaalmenetluses

Kriminaalmenetluse raames kahtlustatavate ja süüdistatavate isikute õiguste kaitsmine on liidu alusväärtus, mis on oluline, et säilitada liikmesriikide vastastikune usaldus ja üldsuse usaldus liidu vastu. Seepärast tervitab Euroopa Ülemkogu kahtlustatavate ja süüdistatavate isikute menetlusõiguste suurendamist kriminaalmenetluses käsitleva teekaardi vastuvõtmist nõukogu poolt, mis täielikul elluviimisel suurendab üksikisikute õigusi kriminaalmenetluses. Seetõttu on kõnealune teekaart edaspidi Stockholmi programmi osa.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni üles

— esitama teekardis ette nähtud ettepanekuid selle kiireks elluviimiseks vastavalt teekaardis sätestatud tingimustele;

— analüüsima kahtlustatavate ja süüdistatavate isikute minimaalsete menetlusõiguste lisaelemente ning hindama seda, kas tihedama koostöö edendamiseks selles valdkonnas on vaja käsitleda muid küsimusi, näiteks süütuse presumptsiooni.

2.5. Kodanikuõiguste kaitse infoühiskonnas

Üksikisikute eraelu puutumatuse hindamise puhul vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal on kõige üldisem õigus vabadusele. Õigus eraelu puutumatusele ja isikuandmete kaitsele on sätestatud põhiõiguste hartas. Seepärast peab liit reageerima probleemidele, mis tulenevad isikuandmete sagenevast vahetamisest ja vajadusest tagada eraelu puutumatuse kaitse. Liit peab looma kõikehõlmava strateegia isikuandmete kaitsmiseks nii liidusiseselt kui selle suhetes kolmandate riikidega. Sellega seoses peaks liit edendama andmekaitset käsitlevates asjakohastes liidu õigusaktides ja Euroopa Nõukogu 1981. aasta konventsioonis isikuandmete automatiseeritud töötlemisel isiku kaitse kohta sätestatud põhimõtete kohaldamist ning edendama nimetatud konventsiooniga ühinemist. Samuti peab liit kindlaks määrama ja reguleerima asjaolud, mille korral on õigustatud ametiasutuste sekkumine kõnealuste õiguste kasutamisse, ning kohaldama andmekaitse põhimõtteid ka eraelule.

Liit peab käsitlema isikuandmete vahetamise kasvavat vajadust, tagades samas eraelu puutumatuse kaitse hoolika austamise. Euroopa Ülemkogu on veendunud, et tehnoloogiline areng ei tähenda isikuandmete kaitse puhul mitte üksnes uusi väljakutseid, vaid pakub ka uusi võimalusi isikuandmete paremaks kaitseks.

Tagada on vaja sellised aluspõhimõtted nagu isikuandmete töötlemise eesmärgi piiritlemine, proportsionaalsus, töötlemise õiguspärasus, piiratud säilitamisaeg, turvalisus ja konfidentsiaalsus ning üksikisiku õiguste austamine, sõltumatute riiklike järelevalveasutuste kontroll ja tõhus kaebuste esitamise võimalus, ning luua terviklik kaitsesüsteem. Neid küsimusi käsitletakse ka seoses 4. peatükis osutatud infohaldusstrateegiaga ELi sisejulgeoleku valdkonnas.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni üles

— hindama andmekaitset käsitlevate erinevate õigusaktide toimimist ning esitama vajaduse korral täiendavaid õigusloomelisi ja muid algatusi, et säilitada eespool nimetatud põhimõtete tõhus kohaldamine;

— esitama soovituse läbirääkimiste alustamiseks Ameerika Ühendriikidega, et õiguskaitse eesmärkidel sõlmida andmekaitset ja vajaduse korral andmete vahetamist käsitlevad lepingud, tuginedes tööle, mida on teinud ELi–USA kõrgetasemeline teabevahetuse, eraelu puutumatuse kaitse ja isikuandmete kaitse kontaktrühm;

— kaaluma õiguskaitse eesmärkidel kolmandate riikidega sõlmitavate andmekaitselepingute põhielemente, mis võivad vajaduse korral hõlmata eravalduses olevaid andmeid, tuginedes andmekaitse kõrgele tasemele;

— parandama andmekaitsepõhimõtete järgimist, töötades välja asjakohaseid uusi tehnoloogiaid, tihendades koostööd avaliku ja erasektori vahel eelkõige teadusuuringute valdkonnas;

— kaaluma Euroopa sertifikaadi kehtestamist inimeste eraelu austavate tehnoloogiate, toodete ja teenuste jaoks;

— korraldama teavituskampaaniaid, et eelkõige suurendada üldsuse teadlikkust.

Üldisemas plaanis peab liit etendama juhtrolli isikuandmete kaitse rahvusvaheliste standardite väljatöötamises ja nende edendamises, tuginedes asjakohastele andmekaitset käsitlevatele liidu õigusaktidele ja Euroopa Nõukogu 1981. aasta konventsioonile isikuandmete automatiseeritud töötlemisel isiku kaitse kohta, ning asjakohaste kahe- või mitmepoolsete lepingute sõlmimises.

2.6. Osalemine liidu demokraatias

Euroopa Ülemkogu tuletab meelde, et otsuste tegemise läbipaistvus, juurdepääs dokumentidele ja hea haldustava aitavad suurendada kodanike osalemist liidu demokraatias. Lisaks luuakse ELi lepingu artikli 11 kohase liidu kodanikualgatuse näol kodanike osaluse uus mehhanism. Kõnealune mehhanism tuleks kiiresti ellu viia.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni üles

— analüüsima, kuidas kõige paremini tagada otsuste tegemise läbipaistvus, juurdepääs dokumentidele ja kvaliteetne õigusemõistmine, pidades silmas Lissaboni lepinguga loodud uusi võimalusi, ning esitama sellekohaseid ettepanekuid.

2014. aasta Euroopa Parlamendi valimisi silmas pidades tuleks mõelda meetmetele, millega ergutada kodanikke valimistel osalema. Valimistel osalemine on alates 1979. aastast vähenenud 20 % võrra, kuigi samal ajal on Euroopa Parlamendi kui kaasseadusandja volitused märkimisväärselt suurenenud. Kaaluda tuleks meetmeid, millega näiteks lihtsustatakse inimeste valimisnimekirjadesse kandmist.

Lisaks kutsub Euroopa Ülemkogu komisjoni üles esitama enne 2012. aasta detsembrit

— Euroopa Ülemkogule aruanne liikmesriikide tavade ja traditsioonide kohta seoses Euroopa Parlamendi valimistega ning esitama aruande põhjal ettepanekud selle kohta, kuidas leppida Euroopa Parlamendi valimisteks kokku ühine valimispäev. Nimetatud aruande põhjal kaalub Euroopa Ülemkogu, kuidas selles küsimuses edasi toimida.

2.7. Kodanike kaitse kolmandates riikides

Kõikidel liidu kodanikel, kes reisivad sellisesse või elavad sellises kolmandas riigis, kus nende päritoluliikmesriigil ei ole diplomaatilist esindust, on õigus kaitsele kõikide teiste liikmesriikide diplomaatilistes ja konsulaarasutustes samadel tingimustel kui asjaomase liikmesriigi kodanikel. Seda aluslepingutes sätestatud õigust ei ole piisavalt tutvustatud ning selle täieliku kohaldamise tagamiseks on vaja teha rohkem jõupingutusi. Kõnealuse õiguse osas võiks läbi viia sihtotstarbelisi teavituskampaaniaid.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni üles

— kaaluma asjakohaseid meetmeid, millega luua koordineerimine ja koostöö, mis on vajalik konsulaarkaitse hõlbustamiseks vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 23.

3. KODANIKE ELU LIHTSUSTAMINE: ÕIGUSE- JA ÕIGLUSEPÕHINE EUROOPA

Euroopa Ülemkogu teatas oma 1999. aasta Tampere kohtumisel, et õigusasutuste otsuste ja kohtuotsuste ulatuslikum vastastikune tunnustamine ja õigusaktide vajalik lähendamine hõlbustaks ametiasutuste koostööd ja üksikisikute õiguste kohtulikku kaitset ning et vastastikuse tunnustamise põhimõte peaks olema nii tsiviil- kui kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö nurgakivi. Kõnealune põhimõte on nüüd sätestatud ka aluslepingutes.

2004. aastal vastu võetud Haagi programmis märkis Euroopa Ülemkogu, et vastastikuse tunnustamise põhimõtte toimima hakkamiseks tuleb tugevdada vastastikust usaldust, kujundades järk-järgult Euroopa õiguskultuuri, mis põhineb liikmesriikide õigussüsteemide mitmekesisusel ja Euroopa õiguse ühtsusel. Liikmesriikide kohtusüsteemid peaksid olema võimelised tegema sidusat ja tõhusat koostööd, järgides seejuures riigisiseseid õigustraditsioone.

Liit peaks jätkama liikmesriikide õigussüsteemide vahelise vastastikuse usalduse suurendamist, kehtestades miinimumõigused, mis on vajalikud vastastikuse tunnustamise põhimõtte arendamiseks, ning kehtestades miinimumeeskirjad aluslepingutes osutatud kuritegude ja karistuste määratlemiseks. Euroopa õigusruum peab samuti võimaldama kodanikel teostada oma õigusi kogu liidus, suurendades märkimisväärselt kodanike teadlikkust enda õigustest ning hõlbustades õiguskaitse kättesaadavust.

Sellega seoses rõhutab Euroopa Ülemkogu e-õiguskeskkonna horisontaalset tähtsust, mis ei piirdu konkreetsete õigusvaldkondadega. See tuleks integreerida kõikidesse tsiviil-, kriminaal- ja haldusõiguse valdkondadesse, et tagada õiguskaitse parem kättesaadavus ning ulatuslikum koostöö haldus- ja õigusasutuste vahel.

3.1. Vastastikuse tunnustamise põhimõtte rakendamise edendamine

Euroopa Ülemkogu märgib rahuloluga, et nõukogu poolt 2000. aastal vastu võetud vastastikuse tunnustamise kahe programmi rakendamisel on tehtud märkimisväärseid edusamme, ning rõhutab, et liikmesriigid peaksid võtma kõik vajalikud meetmed, et võtta siseriiklikul tasandil üle Euroopa tasandil heakskiidetud eeskirjad. Seda arvesse võttes rõhutab Euroopa Ülemkogu vajadust hinnata kõnealuste meetmete rakendamist ja jätkata tööd vastastikuse tunnustamisega.

3.1.1. Kriminaalõigus

Võttes arvesse piiriülest kuritegevust, tuleks teha suuremaid jõupingutusi õigusalase koostöö tõhustamiseks. Vastu võetavad õigusaktid peavad olema kasutajasõbralikumad ning keskenduma piiriülese koostöö raames pidevalt tekkivatele probleemidele, näiteks tähtaegade ja keeltega seotud küsimustele või proportsionaalsuse põhimõttele. Vastastikuse tunnustamise põhimõttele tugineva koostöö parandamiseks tuleks lahendada ka mõned põhimõttelised küsimused. Näiteks võib osutuda vajalikuks võtta kasutusele horisontaalne lähenemisviis seoses teatud korduvate probleemidega, mis tekivad õigusakti üle peetavatel läbirääkimistel. Vastastikust tunnustamist peaks vajaduse korral hõlbustama materiaal- ja menetlusõiguse lähendamine.

Vastastikuse tunnustamise põhimõtet võiks laiendada igat liiki kohtuotsustele ja õigusliku iseloomuga otsustele, mis õigussüsteemist sõltuvalt võivad olla tehtud kriminaalasjades või haldusasjades.

Kuriteoohvritele või ohus olevatele tunnistajatele võib osutada spetsiaalseid kaitsemeetmeid, mis peaksid olema tõhusad kogu liidus.

Euroopa Ülemkogu leiab, et jätkata tuleks kõikehõlmava süsteemi loomist, mille abil saadakse tõendeid piiriülese mõõtmega kohtuasjades ning mis tugineb vastastikuse tunnustamise põhimõttele. Kõnealuses valdkonnas praegu olemasolevad vahendid moodustavad killustatud süsteemi. Vaja on uut lähenemisviisi, mis põhineb vastastikuse tunnustamise põhimõttel, kuid võtab samuti arvesse vastastikuse õigusabi traditsioonilise süsteemi paindlikkust. Võttes arvesse asjaomaseid meetmeid, võiks sellise uue süsteemi kohaldamisala olla laiem ning see peaks hõlmama võimalikult paljusid tõendite liike.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni üles

— esitama pärast mõjuhindamise läbiviimist ettepaneku tervikliku süsteemi kohta, millega käesolevas valdkonnas asendatakse kõik kehtivad õigusaktid (sealhulgas nõukogu 18. detsembri 2008. aasta raamotsus 2008/978/JSK, mis käsitleb Euroopa tõendikogumismäärust esemete, dokumentide ja andmete kogumiseks kriminaalmenetluses kasutamise eesmärgil) ning mis hõlmab võimalikult suurel määral igat liiki tõendeid, sisaldab täitmise tähtaegu ja piirab võimalikult suurel määral keeldumise aluseid;

— uurima, kas esineb muid vahendeid tõendite lubatavuse hõlbustamiseks käesolevas valdkonnas;

— uurima, kas taotluse esitanud / taotluse saanud liikmesriigi õiguskaitse- või õigusasutused võivad võtta teatavaid uurimismeetmeid koostöös ja kokkuleppel täidesaatva riigiga vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 89, ja esitama vajaduse korral vajalikud ettepanekud;

— uurima, kas ja kuidas saaksid ühe liikmesriigi ametiasutused kiiresti teavet teise liikmesriigi era- või avalik-õiguslikelt üksustelt ilma sunnimeetmete kasutamiseta või kasutades asjaomase teise liikmesriigi õigusasutusi;

— uurima Euroopa vahistamismääruse hindamise tulemusi ja esitama vajaduse korral ettepanekuid tõhususe ning väljaandmismenetluses üksikisikute õiguskaitse suurendamiseks, võttes aluseks astmelise lähenemisviisi vastastikuse tunnustamise muude vahendite suhtes;

— viima läbi põhjaliku analüüsi olemasolevate õiguslike ja halduslike takistuste kohta seoses liikluseeskirjade rikkumisi käsitlevate karistuste ja haldusotsuste piiriülese jõustamisega ja tegema vajaduse korral täiendavaid seadusandlikke ja muid algatusi liiklusohutuse parandamiseks liidus.

Liidu eesmärgiks peaks olema korrapärane teabevahetus õiguste äravõtmise teatavaid liike käsitlevate kohtuotsuste osas ja pikaajalise sihina nimetatud otsuste vastastikune tunnustamine.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni üles

— uurima õiguste äravõtmise kasutamist liikmesriikides ning tegema nõukogule ettepaneku meetmeprogrammi kohta, sealhulgas teabevahetus õiguste äravõtmise teatavate liikide osas, mis tugineb pikaajalisele astmelisele lähenemisviisile ning mis vastavalt prioriteetsusele käsitleb olukordi, mille puhul õiguste äravõtmine mõjutab kõige tõenäolisemalt inimeste turvalisust või majanduselu.

Õigusalase koostöö valdkonnas rõhutab Euroopa Ülemkogu vajadust, et liikmesriigid ja Eurojust rakendaksid täielikult nõukogu 16. detsembri 2008. aasta otsust 2009/426/JSK (millega tugevdatakse Eurojusti), mis koos Lissaboni lepinguga võimaldab lähiaastatel Eurojusti edasist arengut, muu hulgas seoses uurimiste alustamisega ja kohtualluvuskonfliktide lahendamisega. Kõnealuse vahendi rakendamise hindamisele tuginedes võib kaaluda uusi võimalusi vastavalt aluslepingute asjaomastele sätetele, sealhulgas Eurojusti liikmesriikide liikmete volituste suurendamine, Eurojusti kolleegiumi volituste tugevdamine või Euroopa Prokuratuuri asutamine.

3.1.2. Tsiviilõigus

Tsiviilasjade küsimuses on Euroopa Ülemkogu seisukohal, et kõigi vahemeetmete (välisriigi kohtuotsuse tunnustamise menetlus) tühistamise protsessi tuleks Stockholmi programmi kehtivusajal jätkata. Välisriigi kohtuotsuse tunnustamise menetluse tühistamisega kaasnevad samal ajal mitmed kaitsemeetmed, mis võivad olla menetlusõiguslikud meetmed või kollisiooninormid.

Lisaks tuleks vastastikust tunnustamist laiendada valdkondadele, mida see veel ei hõlma, kuid mis on igapäevaelus äärmiselt olulised, nagu näiteks pärimisküsimused ja testamendid, abielusuhtest tulenevad varalised õigused ning lahkumineku varalised tagajärjed, võttes arvesse liikmesriikide õigussüsteeme, sealhulgas avalik kord, ja traditsioone kõnealustes valdkondades.

Euroopa Ülemkogu on seisukohal, et samuti peaks jätkuma kollisiooninormide ühtlustamise protsess liidu tasandil valdkondades, kus see on vajalik, nagu lahkuminek ja lahutused. See võiks hõlmata ka äriühinguõiguse, kindlustuslepingute ja pandiõiguse valdkonda.

Euroopa Ülemkogu rõhutab samuti, et tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonnas on oluline alustada siiani vastu võetud õigusaktide konsolideerimist. Eelkõige tuleb suurendada liidu õigusaktide sidusust, ühtlustades sel eesmärgil kehtivaid õigusakte. Eesmärgiks peaks olema õigusaktide ühtsuse ja kasutajasõbralikkuse tagamine, mis kindlustaks õigusaktide tõhusama ja ühtsema kohaldamise.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni üles

— hindama, millised välisriigi kohtuotsuse tunnustamise menetluse tühistamisega kaasnevad kaitsemeetmed on vajalikud ja kuidas saaks neid ühtlustada;

— hindama, kas on vajadust konsolideerimise ja lihtsustamise järele, et parandada olemasolevate liidu õigusaktide järjepidevust;

— võtma järelmeetmeid seoses hiljutise uuringuga probleemide kohta, mis esinevad seoses perekonnaseisuaktidega ja nende registritele juurdepääsuga.

Uuringu tulemuste põhjal võiks komisjon esitada asjakohaseid ettepanekuid, võttes arvesse liikmesriikide erinevaid õigussüsteeme ja õigustraditsioone. Lähitulevikus võiks kavandada süsteemi, mis võimaldab kodanikel hõlpsalt saada oma perekonnaseisuakte. Pikemas perspektiivis võiks kaaluda, kas perekonnaseisuaktide mõjujõu vastastikune tunnustamine oleks asjakohane vähemalt teatud valdkondades. Selles konkreetses valdkonnas tuleks arvesse võtta rahvusvahelise perekonnaseisukomisjoni tööd.

3.2. Vastastikuse usalduse suurendamine

Vastastikuse tunnustamise üheks tulemuseks on see, et ühes liikmesriigis tehtud kohtuotsused mõjutavad ka teisi liikmesriike, eelkõige nende kohtusüsteeme. Seepärast tuleb kõnealuste arengute täielikuks kasutamiseks võtta meetmeid, millega suurendatakse vastastikust usaldust.

Liit peaks toetama liikmesriikide jõupingutusi nende kohtusüsteemide tõhususe parandamisel, soodustades parimate tavade vahetamist ja õigussüsteemi ajakohastamist käsitlevate uuenduslike projektide väljatöötamist.

3.2.1. Koolitus

Vastastikuse usalduse suurendamisel on oluline kohtunike (sealhulgas halduskohtud), prokuröride ja muude kohtutöötajate koolitus; vt ka peatükki 1.2.6. Liit peaks jätkuvalt toetama ja tugevdama meetmeid koolituse suurendamiseks vastavalt ELi toimimise lepingu artiklitele 81 ja 82.

3.2.2. Võrgustike arendamine

Euroopa Ülemkogu leiab, et liikmesriikide kõrgemate ametnike vahelised kontaktid justiits- ja siseküsimusi hõlmavates valdkondades on väärtuslikud ja liit peaks neid soodustama niipalju kui võimalik. Selliste valdkondade esindajateks võiksid sõltuvalt siseriiklikest struktuuridest olla kõrgemad politseiülemad või prokurörid, koolitusasutuste juhid, vanglate juhid, tolliasutuste peadirektorid. Vajaduse korral peaksid kõnealused võrgustikud olema kursis sisejulgeolekualase operatiivkoostöö alalise komitee tööga või neil peaks olema võimalus osaleda organiseeritud kuritegevuse ohtude hinnangu ja muude liidu strateegiliste vahendite arendamisel. Sellised võrgustikud peaksid esmajärjekorras kohtuma olemasolevate struktuuride, nagu Europoli, Eurojusti ja Frontexi raames või eesistuja kui võõrustajariigi kutsel. Liit peaks jätkuvalt toetama ka muid kõnealuse valdkonna olemasolevaid ekspertide võrgustikke. Nendeks on kohtunike nõukogude Euroopa võrgustik ja Euroopa Liidu ülemkohtute presidentide võrgustik.

3.2.3. Hindamine

Nagu teisteski valdkondades, peab ka õigusalal vastastikuse tunnustamise arenguga kaasas käima parem hindamine, nii eel- kui ka järelhindamine (vt ka peatükki 1.2.5).

3.2.4. Vahendite parandamine

Euroopa Ülemkogu kutsub tõhustama kohtunike, prokuröride ja kõigi teiste õigusvaldkonna osalejate operatiivset suutlikkust ja nende kasutuses olevaid praktilisi vahendeid. Sel eesmärgil kutsub Euroopa Ülemkogu aktiivsemalt kaasama Eurojusti ning Euroopa õigusalase koostöö võrgustikke tsiviil- ja kriminaalõiguse valdkonnas, et parandada koostööd ja võimaldada erialatöötajatel tulemuslikumalt kohaldada liidu õigusakte. Jätkata tuleks tööd, mida tehakse väljatöötatud elektrooniliste vahendite tõhustamiseks, ning sel eesmärgil tuleks eraldada vajalikud ressursid.

3.2.5. Rakendamine

Liidu jaoks peaks prioriteediks olema juba vastu võetud otsuste rakendamine. Seda peaks tegema mitmel viisil: jälgides tähelepanelikumalt liidu õigusaktide rakendamist, kasutades paremini rahastamisvahendeid, suurendades kohtunike ja teiste õigusalatöötajate koolitust ning tõhustades hindamismehhanisme ja praktilisi meetmeid.

Ilma et see piiraks komisjoni ja Euroopa Liidu Kohtu rolli, on rakendamine peamiselt liikmesriikide ülesanne, kuid kuna vastastikuse tunnustamise alased õigusaktid on ühised, peaks liit nende rakendamist tähelepanelikumalt jälgima, võimaldades kogemuste ja parimate tavade vahetamist.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni

— tagama teabe jagamise, koostades käsiraamatuid või liikmesriikide teabelehti vastastikuse tunnustamise alaste õigusaktide kasutamise kohta, tehes selleks koostööd tsiviil- ja kriminaalõiguse ekspertide ning liikmesriikidega, nagu seda tehti Euroopa vahistamismäärust käsitleva käsiraamatu koostamisel. Eesmärgiks peaks olema koostada käsiraamat või liikmesriigi teabeleht iga õigusakti kohta, mis on vastu võetud viie aasta pikkuse ajavahemiku lõpuks.

Euroopa Ülemkogu on samuti seisukohal, et täielikult tuleks kasutada kõiki tänapäevaseid elektroonilisi sidevahendeid ning et õigusasutuste käsutusse tuleks anda vahendid turvaliseks elektrooniliseks sidepidamiseks, mis võimaldab turvaliselt suhelda. Samuti peaks liit seadma rõhuasetuse videokonverentsi vahendite ja tõlkeprogrammide arendamise toetamisele, et muuta need võimalikult täpseks. Kõnealuste arengutega peaks kaasnema e-õiguskeskkonna tegevuskava elluviimine ning need arengud peaksid olema osa nimetatud tegevuskava elluviimisest. Andmekaitse eeskirju täiel määral arvesse võttes tuleks lisaks võtta meetmeid koostöö suurendamiseks pädevate asutuste vahel, et seoses dokumentide kättetoimetamisega teha kindlaks aadressid, mis on isikute harilikuks viibimiskohaks.

3.2.6. Kinnipidamine

Euroopa Ülemkogu leiab, et jõupingutusi tuleks teha vastastikuse usalduse suurendamiseks ja kinnipidamise valdkonnas vastastikuse tunnustamise põhimõtte tõhusamaks muutmiseks. Jätkata tuleks jõupingutusi parimate tavade vahetamise edendamiseks ja tuleks toetada Euroopa Nõukogu poolt heakskiidetud Euroopa vanglaeeskirjade rakendamist. Tegeleda võiks ka selliste küsimustega, nagu vabaduskaotusliku karistuse alternatiivid, kinnipidamise katseprojektid ja vanglate juhtimise parimad tavad. Komisjonil palutakse kõnealust küsimust täiendavalt kaaluda Lissaboni lepinguga ette nähtud võimaluste raames.

3.3. Ühiste miinimumeeskirjade väljatöötamine

Kohtuotsuste ja õigusasutuste otsuste vastastikuse tunnustamise ning kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö vajalikul määral hõlbustamiseks võib liit vastu võtta ühised miinimumeeskirjad. Euroopa Ülemkogu on seisukohal, et õigusaktide lähendamine teatud tasemel on vajalik, et tugevdada kohtunike ja prokuröride ühist arusaamist kriminaalõiguslikest küsimustest ning seega võimaldada vastastikuse tunnustamise põhimõtte nõuetekohast kohaldamist, võttes arvesse liikmesriikide erinevaid õigussüsteeme ja õigustraditsioone.

3.3.1. Kriminaalõigus

Kuritegelik käitumine eriti raskete ja piiriülese mõõtmega kuritegude valdkonnas, tulenevalt selliste kuritegude olemusest või mõjust või erivajadusest võidelda nende vastu ühistel alustel, tuleks ühiselt kuriteoks klassifitseerida ja selle suhtes tuleks kohaldada ühiseid maksimaalsete sanktsioonide miinimummäärasid. Tegemist on raskete kuritegudega, millele on osutatud ELi toimimise lepingu artikli 83 lõikes 1. Esmatähtsaks tuleks pidada terrorismi, inimkaubandust, uimastikaubandust, naiste ja laste seksuaalset ekspluateerimist ja lapspornot ning arvutikuritegusid.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni

— analüüsima, kas vastu võetud raamotsuste puhul on lähendamise tase piisav, ning esitama aruande, milles käsitletakse vajadust kehtestada ühised kuriteokoosseisud ja karistused, ning kaaluma uute seadusandlike ettepanekute esitamist seal, kus on vajalik täiendav lähendamine.

Vastastikuse tunnustamise põhimõtte raames tuleks täiendavalt uurida seost kuritegude või kuriteokoosseisude lähendamise ning kahepoolse karistatavuse nõude vahel. Komisjonil palutakse esitada nõukogule aruanne selles küsimuses. Üheks küsimuseks võib olla vajadus lähendada või määratleda kuriteod, mille suhtes ei kohaldata kahepoolset karistatavust, ning selle teostatavus.

Kriminaalõiguslikke sätteid tuleks kasutada üksnes juhul, kui neid peetakse hädavajalikuks, et kaitsta huvisid, ja üldjuhul üksnes viimase abinõuna.

Samuti võidakse kehtestada kuritegude ja karistuste määratlemise miinimumeeskirjad, kui kriminaalõigusealaste õigus- ja haldusnormide lähendamine osutub möödapääsmatuks liidu poliitika tulemusliku elluviimise tagamiseks valdkonnas, kus on rakendatud ühtlustamismeetmeid.

Euroopa Ülemkogu rõhutab, et kriminaalõiguslike sätete ühtsus erinevates liidu õigusaktides on oluline, ning kutsub nõukogu

— rakendama kriminaalõiguse standardsätete näidiste väljatöötamist, ning nõukogu ja komisjoni jätkama koos Euroopa Parlamendiga arutelu selle üle, kuidas parandada kriminaalõiguslike sätete sidusust liidu erinevates õigusaktides;

ja komisjoni

— analüüsima võimalusi kasutada olemasolevaid programme, et rahastada liikmesriikides elluviidavaid katseprojekte, mis käsitlevad alternatiive vabaduskaotuslikule karistusele.

3.3.2. Tsiviilõigus

Välisriigi kohtuotsuse tunnustamise menetluse tühistamisega kaasnevad mitmed kaitsemeetmed, eelkõige seoses tagaseljaotsustega, mis võivad olla menetlusõiguslikud meetmed või kollisiooninormid (näiteks õigus olla ära kuulatud, dokumentide kättetoimetamine, arvamuste esitamiseks vajalik aeg jne). Tsiviilmenetluse valdkonna peamine poliitikaeesmärk on see, et liikmesriikidevahelised piirid ei tohiks olla takistuseks tsiviilasjade lahendamisel või kohtumenetluse algatamisel või tsiviilasjades tehtud kohtuotsuste jõustamisel. Tamperes toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumise järelduste ja Haagi programmiga „Vabaduse, turvalisuse ja õiguse tugevdamine Euroopa Liidus” on selle eesmärgi saavutamisel tehtud suuri edusamme. Euroopa Ülemkogu märgib siiski, et liidu õigusaktide tõhusust tuleb antud valdkonnas siiski suurendada.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni

— esitama esimese sammuna aruande, mis käsitleb piiriülese tsiviilmenetluse praeguse süsteemi toimimist liidus, ning selle aruande alusel esitama ettepaneku, mille eesmärk on parandada kehtivate liidu õigusaktide ühtsust;

— hindama, sealhulgas ka kehtivate määruste eelseisva läbivaatamise käigus, vajadust kehtestada tsiviilmenetluse ühised miinimumstandardid või standardeeskirjad kohtuotsuste ja otsuste piiriüleseks täideviimiseks sellistes küsimustes nagu dokumentide kättetoimetamine, tõendite kogumine, läbivaatamismenetlused ja kohtuotsuste jõustamine, miinimumstandardite kehtestamine seoses vanemlikku vastutust käsitlevate otsuste tunnustamisega, ning vajaduse korral esitama ettepanekuid nimetatud küsimustes;

— jätkama vajaduse korral tööd kollisiooninormidega.

3.4. Kodanikele Euroopa õigusruumist tulenevad hüved

3.4.1. Õiguskaitse kättesaadavuse parandamine

Euroopa õigusruumis tuleb parandada õiguskaitse kättesaadavust, eelkõige piiriüleste menetluste puhul. Samal ajal tuleb jätkata jõupingutusi, et parandada vaidluste lahendamise alternatiivseid meetodeid, eelkõige tarbijaõiguse valdkonnas. Tuleb võtta meetmeid, et aidata inimestel ületada keelebarjäär, mis takistab nende jaoks õiguskaitse kättesaadavust.

Euroopa Ülemkogu on seisukohal, et e-õiguskeskkond kujutab endast head võimalust õiguskaitse kättesaadavuse parandamiseks. 2008. aasta novembri lõpus nõukogu poolt vastu võetud Euroopa e-õiguskeskkonna mitmeaastase tegevuskavaga kehtestatakse Euroopa e-õiguskeskkonna alaste tegevuste arendamise raamistik 2013. aasta lõpuni. Euroopa e-õiguskeskkonna portaali kaudu saab inimestele paremini tutvustada nende õigusi ning anda neile teavet ja teenuseid eri õigussüsteemide kohta. Rohkem tuleks kasutada videokonverentsi võimalusi, näiteks selleks, et ohvrid ei peaks tarbetult ühest kohast teise reisima ning kannatama kohtumenetlusel osalemisest tuleneva stressi all. Kooskõlas andmekaitse eeskirjadega ühendatakse omavahel järk-järgult teatavad riiklikud registrid (näiteks maksejõuetuse, tõlkide, tõlkijate ja testamentide registrid). Mõned olemasolevad andmebaasid võib samuti osaliselt portaaliga ühendada (näiteks Euroopa äriregister ja Euroopa maainfo teenistus). Teatavaid Euroopa ja siseriiklikke piiriüleseid menetlusi (näiteks Euroopa maksekäsumenetlus, Euroopa väiksemate kohtuvaidluste menetlus ja vahendusalased kohtuvaidlused) võiks keskmises perspektiivis läbi viia Interneti teel. Lisaks tuleks e-õiguskeskkonna raames edendada elektrooniliste allkirjade kasutamist.

Euroopa Ülemkogu kutsub nõukogu, komisjoni ja liikmesriike

— looma tõhusaid tingimusi, mis võimaldavad pooltel menetluse käigus suhelda kohtutega elektrooniliselt. Sel eesmärgil tuleks e-õiguskeskkonna portaali kaudu teha kättesaadavaks dünaamilised vormid teatud Euroopa menetluste, näiteks Euroopa maksekäsumenetluse ja Euroopa väiksemate kohtuvaidluste menetlusega seoses. Sel etapil tuleks otsustavalt parandada õigusasutuste vahelist elektroonilist suhtlemist e-õiguskeskkonna kohaldamisel.

Euroopa Ülemkogu innustab liidu institutsioone ja liikmesriike lisaks

— tegema jõupingutusi e-õiguskeskkonna tegevuskava täielikuks elluviimiseks. Sellega seoses kutsutakse komisjoni esitama finantsperspektiivide raames ettepanekuid e-õiguskeskkonna projektide ning eelkõige horisontaalsete suuremahuliste infotehnoloogia projektide piisavaks rahastamiseks.

Dokumentide legaliseerimisega seonduvad teatud formaalsused kujutavad endast samuti takistust või ülemäärast koormust. Arvestades uute tehnoloogiate ja digitaalallkirja kasutamisega avanevaid võimalusi, peaks liit ette nägema dokumentide legaliseerimisega seotud formaalsuste täieliku kaotamise liikmesriikide vahel. Vajaduse korral tuleks kaaluda võimalust luua pikas perspektiivis Euroopa autentsete dokumentide vormid.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni

— analüüsima võimalust dokumentide legaliseerimisel esinevate formaalsuste kaotamiseks liikmesriikide vahel ning esitama vastavasisulise ettepaneku.

3.4.2. Majandustegevuse toetamine

Euroopa õigusruum peaks toetama majandustegevust siseturul.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni

— hindama vajadust võtta liidu tasandil teatud ajutisi meetmeid, sealhulgas kaitsemeetmeid, et vältida näiteks varade kadumist enne kohtuotsuste täitmist, ning hindama selliste meetmete teostatavust;

— esitama asjakohaseid ettepanekuid pangakontode ja võlgniku varade suhtes tehtud kohtuotsuste täitmise tõhususe parandamiseks liidus, tuginedes seejuures 2006. aasta ja 2008. aasta rohelistele raamatutele.

Seda laadi meetmete kavandamisel tuleks arvesse võtta mõju, mida need avaldavad eraelu puutumatusele ja kodanike isikuandmete kaitsele.

Euroopa Ülemkogu kinnitab, et Euroopa lepinguõiguse ühine tugiraamistik peaks endast kujutama aluspõhimõtete, mõistete ja näidisnormide mittesiduvat kogumit, mida seadusandjad kasutavad liidu tasandil, et tagada õigusloomeprotsessi suurem ühtsus ja kvaliteet. Komisjoni kutsutakse esitama ettepanekut ühise tugiraamistiku kohta.

Praegune finantskriis on rõhutanud vajadust reguleerida finantsturge ja hoida ära kuritarvitusi. Lisaks on vaja uurida täiendavate meetmete võtmise võimalust äriühinguõiguses ja luua selge regulatiivne keskkond, mis võimaldab eelkõige väikese ja keskmise suurusega ettevõtjatel siseturust rohkem kasu saada, nii et nad saaksid laieneda ja tegutseda piiriüleselt samamoodi nagu oma riigi turul. Vaja on uurida, kas tuleks kehtestada ühised eeskirjad, mille alusel määratakse kindlaks õigus, mida kohaldatakse äriühinguõiguse, pankade maksujõuetuse ja nõudeõiguse loovutamisega seotud küsimuste suhtes. Ka lepinguõiguse küsimust tuleb edasi uurida.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni

— kaaluma, kas kõnealustes valdkondades on vaja võtta meetmeid, ja vajaduse korral tegema sellega seoses ettepanekuid.

3.5. Liidu rahvusvahelise mõjujõu suurendamine õigusalal

3.5.1. Tsiviilõigus

Euroopa Ülemkogu on seisukohal, et tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonnas on väga oluline selgesõnaliselt määratleda liidu välishuvid ja -prioriteedid, et kolmandate riikidega aset leidev suhtlemine saaks toimuda turvalises õiguslikus keskkonnas.

1988. aasta kohtualluvust ja kohtuotsuste täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitlev Lugano konventsioon on teistele riikidele ühinemiseks avatud ning koostöös teiste konventsiooniosalistega tuleks liidul hinnata, milliseid kolmandaid riike võiks julgustada sellega ühinema.

Liit peaks kasutama liikmelisust Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsis, et aktiivselt edendada võimalikult laialdast ühinemist kõige olulisemate konventsioonidega ning osutada õigusaktide nõuetekohase rakendamise eesmärgil võimalikult palju abi teistele riikidele. Euroopa Ülemkogu kutsub nõukogu, komisjoni ja liikmesriike innustama kõiki partnerriike ühinema selliste konventsioonidega, mis on liidu huvides kõige olulisemad.

Juhtudel, mil liidu ja partnerriikide vaheliste suhete õiguslik raamistik puudub ning uue mitmepoolse koostöö arendamine ei ole liidu seisukohast võimalik, peaks analüüsima võimalust kasutada kahepoolseid kokkuleppeid, tehes seda üksikjuhtumipõhiselt.

Euroopa Ülemkogu kutsub nõukogu ja komisjoni

— määrama eelseisvateks aastateks kindlaks tsiviilasjade valdkonna strateegia, mis oleks sidus liidu üldiste välismõõtmega tegevustega.

3.5.2. Kriminaalõigus

Kriminaalõiguse valdkonnas tuleb kindlaks määrata peamised eesmärgid läbirääkimisteks vastastikust õigusabi ja väljaandmist käsitlevate lepingute üle. Liit peaks aktiivselt edendama partnerriikide võimalikult laialdast ühinemist kõige olulisemate ja oma ülesannet täitvate konventsioonidega ning osutama õigusaktide nõuetekohase rakendamise eesmärgil võimalikult palju abi teistele riikidele. Liidu institutsioonid peaksid tagama võimalikult ulatusliku sidususe liidu ja rahvusvahelise õiguskorra vahel. Vajaduse korral tuleks kaaluda koostoime saavutamist Euroopa Nõukogu tööga.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni, nõukogu ja vajaduse korral Euroopa Parlamenti

— töötama välja poliitika, mille eesmärk on sõlmida kokkulepped rahvusvahelise õigusalase koostöö tegemiseks prioriteetsete kolmandate riikide või rahvusvaheliste organisatsioonidega. Prioriteetsete riikide määratlemisel tuleks eelkõige arvesse võtta järgmisi kriteeriume: strateegilised suhted, kahepoolsete kokkulepete olemasolu, inimõigusi käsitlevate põhimõtete järgimine asjaomase riigi poolt, koostöö tegemine üldiselt liidu ja liikmesriikidega ning õiguskaitse ja õigusalase koostöö prioriteedid;

— toetama parimate tavade ja kogemuste vahetamist kolmandate riikidega ja eelkõige kandidaatriikide osas kasutama liidu kasutuses olevaid vahendeid, nagu mestimine ja vastastikused eksperdihinnangud, et toetada kohtureforme ja tugevdada õigusriiki, muu hulgas koostöös Euroopa Nõukoguga;

— jätkama õigusvaldkonna toetamist partnerriikides, et soodustada õigusriigi arengut kogu maailmas;

— jätkama Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuudis esitatud täiendavuse põhimõtte ja Rooma statuudist tulenevate kohustuste järgimise edendamist.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni lisaks

— esitama nõukogule 2010. aastal täieliku loendi riikidest, kes on esitanud taotluse, et sõlmida liiduga kokkulepped, mis käsitlevad vastastikust õigusabi ja väljaandmist, ning eespool toodud põhimõtetele tugineva hinnangu selle kohta, milliste riikidega on selliste kokkulepete sõlmimine asjakohane ja kiireloomuline.

4. KAITSEV EUROOPA

4.1. Sisejulgeoleku strateegia

Euroopa Ülemkogu on veendunud, et piiriüleste ohtude eest kaitsmiseks on väga oluline tõhustada Euroopa tasandil võetavaid meetmeid ning suurendada koordineerimist piirkondlikul ja riigisisesel tasandil võetavate meetmetega. Terrorism ja organiseeritud kuritegevus, uimastikaubandus, korruptsioon, inimkaubandus, inimeste ebaseaduslik üle piiri toimetamine ja relvade salakaubavedu kujutavad jätkuvalt ohtu liidu sisejulgeolekule. Laialt levinud piiriülene kuritegevus on muutunud tõsiseks probleemiks, mis vajab selget ja kõikehõlmavat lahendust. liidu tegevus tõhustab liikmesriikide pädevate asutuste poolt elluviidud meetmeid ja parandab nende töö tulemusi.

Euroopa Ülemkogu kutsub nõukogu ja komisjoni

— koostama kõikehõlmava liidu sisejulgeoleku strateegia, mis tugineb eelkõige järgmistele põhimõtetele: — selge ülesannete jaotus liidu ja liikmesriikide vahel, mis kajastab ühist arusaamist tänastest probleemidest; — põhiõiguste austamine, rahvusvaheline kaitse ja õigusriigi põhimõte; — liikmesriikidevaheline solidaarsus; — ennetava lähenemisviisi ja jälitusteabel põhineva lähenemisviisi kajastamine; — horisontaalse ja valdkonnaülese lähenemisviisi vajadus, et suuta tulla toime keeruliste kriisiolukordade või loodusõnnetuste või inimtegevusest tulenevate katastroofidega; — tõhus koostöö liidu agentuuride vahel, sealhulgas nende teabevahetuse täiustamine; — keskendumine rakendamisele ja ühtlustamisele ning ennetusmeetmete parandamisele; — piirkondlike algatuste ja piirkondliku koostöö kasutamine; — eesmärk teavitada kodanikke sellest, kui oluline on liidu tegevus nende kaitsmisel.

Sisejulgeoleku strateegia väljatöötamine, järelevalve ja rakendamine peaks olema ELi toimimise lepingu artikli 71 alusel asutatud sisejulgeolekualase operatiivkoostöö alalise komitee üheks peamiseks ülesandeks. Sisejulgeoleku strateegia tõhusa jõustamise tagamiseks peaks see hõlmama ka piirihalduse julgeolekuaspekte ja vajaduse korral sellise kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö julgeolekuaspekte, mis on seotud sisejulgeoleku alal tehtava operatiivkoostööga.

Sisejulgeoleku strateegias tuleks samuti arvesse võtta liidu koostatud välisjulgeoleku strateegiat ja muid, eelkõige siseturuga seotud liidu poliitikaid. Arvesse tuleks võtta ka võimalikku mõju, mida strateegia avaldab suhetele liidu naaberriikidega ja eelkõige kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikidega, kuivõrd sisejulgeolek on seotud ohtude välise mõõtmega. Kuritegevus ei tunne globaliseeruvas maailmas piire. Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala valdkonnas välja töötatud poliitika arengu käigus peaksid selle eri tahud üksteist vastastikku toetama ja sidusalt arenema. Lähiaastatel tuleks need ladusalt lõimida liidu muude poliitikavaldkondadega.

Euroopa Ülemkogu palub komisjonil

— kaaluda võimalust luua sisejulgeolekufond, mis edendaks sisejulgeoleku strateegia rakendamist eesmärgiga muuta see reaalselt toimivaks.

4.2. Meetmete tõhustamine

Liidu julgeolek eeldab kooskõlastatud seisukohti, mille raames julgeolekuasjatundjad jagavad ühist tegevuskultuuri, vahetavad teavet võimalikult tõhusalt ning kasutavad heatasemelist tehnoloogilist infrastruktuuri.

4.2.1. Ühise tegevuskultuuri kujundamine

Euroopa Ülemkogu rõhutab vajadust suurendada kõigi asjaomaste siseriiklike ja liidu tasandi õigusalatöötajate vastastikust usaldust. Euroopa õiguskaitsekultuuri kujundamine peaks toimuma kogemuste ja parimate tavade vahetamise ning ühiste koolituskursuste ja õppuste teel vastavalt peatükile 1.2.6.

Euroopa Ülemkogu innustab liikmesriike töötama välja mehhanisme, mis innustaksid töötajaid võtma endale piiriülese koostööga seonduvaid ülesandeid ning aitaksid seega kaasa kogu liitu hõlmava reageerimisjõu loomisele kõigil tasanditel.

4.2.2. Teabevoo haldamine

Euroopa Ülemkogu märgib rahuloluga, et viimastel aastatel liidus aset leidnud arengud on toonud kaasa suure valikuvabaduse ja loonud suure valiku vahendeid teabe kogumiseks, töötlemiseks ja vahetamiseks siseriiklike ametiasutuste ja teiste vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal tegutsevate Euroopa osapoolte vahel. Kättesaadavuse põhimõte hoogustab jätkuvalt olulisel määral seda tööd.

Euroopa Ülemkogu tunnistab, et teabehalduse ja -vahetuse arendamisel on vaja sidusust ja konsolideerimist ning kutsub nõukogu ja komisjoni

— rakendama infohaldusstrateegiat ELi sisejulgeoleku valdkonnas, (4) mis hõlmab tugevat andmekaitse korda. Strateegia väljatöötamine peab olema kooskõlas vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala ning sisejulgeoleku strateegia osas kehtestatud prioriteetidega ning toetama õiguskaitsealast kontseptsiooni, õigusalast koostööd, piirihaldust ja kodanikukaitset.

Sellega seoses kutsub Euroopa Ülemkogu komisjoni

— hindama vajadust töötada välja Euroopa teabevahetuse mudel, mis tugineb olemasolevate vahendite hindamisele, sealhulgas nõukogu 23. juuni 2008. aasta otsus 2008/615/JSK (piiriülese koostöö tõhustamise kohta, eelkõige seoses terrorismi- ja piiriülese kuritegevuse vastase võitlusega) ja nõukogu 23. juuni 2008. aasta otsus 2008/616/JSK (millega rakendatakse otsust 2008/615/JSK piiriülese koostöö tõhustamise kohta, eelkõige seoses terrorismi- ja piiriülese kuritegevuse vastase võitlusega) (Prümi raamistik) ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta raamotsus 2006/960/JSK (Euroopa Liidu liikmesriikide õiguskaitseasutuste vahelise teabe ja jälitusteabe vahetamise lihtsustamise kohta) (nn Rootsi raamotsus). Hindamise alusel saab kindlaks teha, kas kõnealused vahendid toimivad nii, nagu algselt kavandatud, ja täidavad infohaldusstrateegia eesmärke.

Infohaldusstrateegia ELi sisejulgeoleku valdkonnas põhineb järgmisel:

— vajadustepõhine areng (teabevahetuse ja selleks kasutatavate vahendite areng, mis on ajendatud õiguskaitsealastest vajadustest);

— tugev andmekaitse kord, mis on kooskõlas peatükis 2 osutatud isikuandmete kaitse strateegiaga;

— sihipärane andmete kogumine, et kaitsta kodanike põhiõigusi ja ühtlasi hoida ära pädevaid asutusi ähvardavat „andmeteuputust”;

— juhtpõhimõtted, mille alusel vahetatakse õiguskaitsealastel kaalutlustel teavet kolmandate riikidega;

— IT-süsteemide koostalitusvõime, mis tagab kõnealuste süsteemide väljatöötamisel täieliku kooskõla andmekaitse ja andmete turvalisuse põhimõtetega;

— erinevate vahendite ratsionaliseerimine, sealhulgas suuremahuliste IT-süsteemide õiguskaitse ala vajaduste põhise kava vastuvõtmine;

— üldine koordineerimine, lähenemine ja kooskõla.

Toimima peavad vajalikud liidu ja siseriiklikud struktuurid, et tagada erinevate infohaldusvahendite rakendamine ja juhtimine. Euroopa Ülemkogu kutsub samuti looma (komisjoni poolt juba kavandatud) asutust, kellel on pädevus ja suutlikkus arendada tehniliselt välja ja hallata vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suuremahulisi IT-süsteeme, nagu on osutatud Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni 2006. aasta detsembri ja 2007. aasta oktoobri ühisavaldustes. Infohaldusstrateegia põhjal võiks nõukogu analüüsida täiendavate ülesannete seadmist.

Võttes arvesse nõukogu ja Euroopa Parlamendi arutelusid liidu broneeringuinfo süsteemi loomise üle, kutsub Euroopa Ülemkogu komisjoni

— tegema mõjuhindamise alusel andmekaitse kõrge taseme tagava ettepaneku broneeringuinfot käsitleva liidu meetme kohta terroriaktide ja raskete kuritegude ennetamiseks, avastamiseks, uurimiseks või kohtulikuks menetlemiseks.

4.2.3. Vajalike tehnoloogiavahendite kasutamine

Euroopa Ülemkogu rõhutab, et tagades sidususe peatükis 2 osutatud isikuandmete kaitse strateegiaga, peavad uued tehnoloogiad kaasas käima liikuvuse tänapäevase arenguga ja seda soodustama, tagades samal ajal inimeste turvalisuse ja vabaduse.

Euroopa Ülemkogu kutsub nõukogu, komisjoni, vajaduse korral Euroopa Parlamenti ning liikmesriike

— töötama välja ja viima ellu poliitikaid, millega tagatakse kogu liidus infovõrkude ja teabe turvalisuse kõrge tase ning tõhustatakse meetmeid, mille eesmärgiks on suurendada elutähtsate infrastruktuuride, sh info- ja telekommunikatsioonitehnoloogiaga seotud infrastruktuuride ja teenuste turvalisuse alast valmisolekut ja vastupidavust;

— edendama õigusakte, millega tagatakse võrkude väga kõrge turvalisuse tase ning võimaldatakse kiiremalt reageerida küberrünnakute korral.

Euroopa Ülemkogu kutsub nõukogu ja komisjoni samuti

— tagama, et sisejulgeoleku strateegia prioriteedid vastavad kasutajate tegelikele vajadustele ning keskenduvad koostalitusvõime parandamisele. Julgeolekualaseid uuringuid ja arendustegevust peaksid toetama avaliku ja erasektori partnerlused.

Euroopa Ülemkogu kutsub

— liikmesriike rakendama viivitamata Euroopa karistusregistrite infosüsteemi (ECRIS);

— komisjoni hindama, kas karistusregistrite omavaheline ühendamine võimaldab ära hoida kuritegusid (näiteks taustakontroll enne teatavatele ametikohtadele värbamist, eriti kui need on seotud lastega) ning kas on võimalik laiendada teabevahetust järelevalvemeetmetele;

— komisjoni tegema ettepaneku luua lisaks Euroopa karistusregistrite infosüsteemile register, mis sisaldab andmeid kolmandate riikide kodanike kohta, kes on liikmesriikide kohtutes süüdi mõistetud.

Euroopa Ülemkogu tuletab meelde vajadust tagada sidusus isikuandmete kaitse strateegia ja peatükis 2 osutatud suuremahuliste IT-süsteemide õiguskaitse ala vajaduste põhise kavaga ning kutsub komisjoni

— läbi viima teostatavusuuringu Euroopa politseiregistrite indekssüsteemi (EPRIS) loomise vajalikkuse ja lisaväärtuse kohta ja esitama nõukogule selle kohta 2012. aastal aruande;

— kaaluma, kuidas edasi arendada õiguskaitse eesmärkidel loodud olemasolevate andmebaaside kasutamist, järgides seejuures täielikult andmekaitse eeskirju, et kasutada täiel määral uusi tehnoloogiaid kodanike kaitsmiseks;

— analüüsima parimaid viise, kuidas aidata kaasa sellele, et liikmesriikide pädevad asutused saavad vahetada teavet seoses vägivaldsete õigusrikkujate liikumisega, sealhulgas sellistega, kes osalevad spordivõistlustel või suurtel rahvakogunemistel.

4.3. Tõhus poliitika

4.3.1. Tõhusam õiguskaitsealane koostöö Euroopas

Liidu õiguskaitsealase koostöö peamine eesmärk on võidelda selliste kuritegevuse liikidega, mis üldjuhul on piiriülese iseloomuga. Tähelepanu tuleks lisaks terrorismi ja organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemisele pöörata ka piiriülestele laiaulatuslikele kuritegudele, mis mõjutavad oluliselt liidu kodanike igapäevaelu. Europolist peaks saama liikmesriikide õiguskaitseasutuste vahelise teabevahetuse keskus ning teenuseosutaja ja keskkond õiguskaitseteenistustele.

Euroopa Ülemkogu innustab liikmesriikide pädevaid asutusi kasutama sobivatel juhtudel võimalikult ulatuslikult ühiseid uurimisrühmi. Europoli ja Eurojusti tuleb korrapäraselt kaasata olulistesse piiriülestesse operatsioonidesse ja teavitada loodavatest ühistest uurimisrühmadest. Ajakohastada tuleks ühiste uurimisrühmade loomise näidiskokkulepet. Europol ja Eurojust peaksid veelgi oma koostööd tihendama. Eurojust peaks tagama, et tema tööle järgneksid ka õiguslikud meetmed. Europol ja Eurojust peaksid laiendama oma tegevust kolmandate riikidega, süvendades eelkõige suhteid liidu naaberpiirkondade ja -riikidega. Europol peaks tegema tihedamat koostööd ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika valdkonna politseimissioonidega ning aitama kaasa Euroopa õiguskaitsealase koostöö standardite ja hea tava edendamisele kolmandates riikides. Koostööd Interpoliga tuleks süvendada, et luua koostoimet ja vältida dubleerimist.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni ning vajaduse korral nõukogu ja liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrget esindajat

— analüüsima viise, kuidas tagada, et Europol saab liikmesriikide õiguskaitseasutustelt teavet, nii et liikmesriigid saaksid Europoli suutlikkust täiel määral ära kasutada;

— analüüsima, kuidas hoogustada politsei operatiivkoostööd, näiteks seoses sidesüsteemide ja muude seadmete ühildamatusega ja politseiagentide kasutamisega ning vajaduse korral tegema sel eesmärgil praktikas rakendatavaid järeldusi;

— esitama võimalikult kiiresti analüüsidokumendi selle kohta, kuidas kõige paremini tagada, et Euroopa Parlament saaks koostöös riikide parlamentidega Europoli tegevust kontrollida ja hinnata vastavalt ELi toimimise lepingu artiklitele 85 ja 88;

— kaaluma politseikoostöö koodeksi väljatöötamist, millega konsolideeritakse kehtivad vahendid, neid vajaduse korral muutes ja lihtsustades;

— esitama nõukogule ja Euroopa Parlamendile ettepaneku võtta vastu otsus, mis käsitleb koostöö korda, sealhulgas teabevahetust liidu agentuuride, eelkõige Europoli, Eurojusti ja Frontexi vahel, ja millega tagatakse andmete kaitse ja turvalisus;

— kavandama meetmeid, kuidas liidu agentuurid saavad kõnealuses valdkonnas omavahel sõlmida operatiivtööd käsitlevaid kokkuleppeid ja kuidas nad saaksid osaleda liikmesriikide poolt juhitud piirkondlikes algatustes ja piirkondlikes organites, mis edendavad õiguskaitsealast koostööd;

— kiitma heaks kohtuekspertiisi ühised kvaliteedistandardid ning muu hulgas töötama välja kuriteopaiga uurimise parimad tavad;

— analüüsima, kas esineb takistusi ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika politseimissioonide ja Europoli vahelises koostöös ning tegema asjakohaseid ettepanekuid selliste takistuste kõrvaldamiseks.

Liit peaks edendama (muu hulgas rahastamisprogrammide abil) piiriüleseid piirkondliku koostöö katseprojekte, mis käsitlevad ühist operatiivtegevust ja/või piiriülest riskihindamist, nagu ühised politsei- ja tollikeskused.

Tuleks rakendada ad hoc õiguskaitsealase koostöö mudel, mida kasutatakse spordivõistlustel või suurtel rahvakogunemistel (näiteks 2012. aasta olümpiamängud ja Euroopa meistrivõistlused jalgpallis 2012).

4.3.2. Kuritegevuse tõhusam ennetamine

Kuritegevuse taset on kõige paremini võimalik alandada tõhusate kuritegevuse ennetamise meetmete, sealhulgas sotsiaalse kaasatuse edendamise abil, kasutades valdkondadevahelist lähenemisviisi, mis hõlmab ka haldusmeetmete võtmist ja haldusasutuste vahelise koostöö edendamist. Liidu kodanikel on sarnased kogemused ning kuritegevus ja sellest tulenev turvatunde puudumine mõjutab nende igapäevaelu sarnaselt.

Suureneb teadlikkus kohaliku ja organiseeritud kuritegevuse vahelistest seostest ning selle keerulisest piiriülesest mõõtmest. Liikmesriigid on välja töötanud erinevaid kriminaalpreventsiooni meetodeid ning neid peaks innustama vahetama kogemusi ja parimaid tavasid, misläbi nad suurendavad oma teadmisi, tulemuslikkust ja tõhusust ning väldivad töö dubleerimist.

Lisaks rõhutab piiriülene mõõde seda, et Euroopa tasandil on tähtis parandada ja arendada teadmisi selle kohta, kuidas on omavahel seotud liikmesriikides toimepandud kuriteod ja nendes esinev kuritegevus, toetada liikmesriike individuaalsete või ühiste meetmete võtmisel ning vajaduse korral kutsuda liidu institutsioone meetmeid võtma. Lissaboni lepinguga tunnustatakse täiendavalt kriminaalpreventsiooni alast koostööd ja sellele antakse uus õiguslik alus.

Euroopa Ülemkogu kutsub liikmesriike ja komisjoni kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 84 aktiivselt edendama ja toetama kuritegevuse ennetamise meetmeid, keskendudes meie kodanike igapäevaelu mõjutava masskuritegevuse ja piiriülese kuritegevuse ennetamisele.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni esitama Euroopa kriminaalpreventsiooni võrgustiku raames tehtud töö hindamisel põhineva ettepaneku eesmärgiga asutada kriminaalpreventsiooni vaatluskeskus, mille ülesandeks on koguda, analüüsida ja levitada teadmisi kuritegevuse, sealhulgas organiseeritud kuritegevuse (sealhulgas statistika) ja kriminaalpreventsiooni kohta, toetada ja edendada liikmesriikide ja liidu institutsioonide tegevust ennetusmeetmete võtmisel ning vahetada parimaid tavasid. Kriminaalpreventsiooni vaatluskeskus peaks põhinema Euroopa kriminaalpreventsiooni võrgustiku raames tehtud tööl ja selle töö hindamisel. Kriminaalpreventsiooni vaatluskeskus peaks hõlmama või asendama Euroopa kriminaalpreventsiooni võrgustiku ning vaatluskeskuse sekretariaat peaks paiknema liidu olemasolevas agentuuris ja toimima eraldiseisva üksusena. Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni

— esitama hiljemalt 2013. aastaks ettepaneku kriminaalpreventsiooni vaatluskeskuse asutamise kohta.

4.3.3. Statistika

Piisav, usaldusväärne ja võrreldav statistika (mida kogutakse aja jooksul ning liikmesriikidest ja piirkondadest) on vajalik eeldus, et muu hulgas teha tõenditel põhinevaid otsuseid meetmete võtmise vajaduse, otsuste rakendamise ja meetmete tõhususe kohta.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni

— jätkuvalt arendama statistilisi vahendeid, et mõõta kuritegevust, ja kaaluma, kuidas pärast 2010. aastat täiendavalt välja töötada meetmeid, mis on kehtestatud ja osaliselt ellu viidud 2006.–2010. aasta liidu tegevuskavaga, mis käsitleb igakülgse ja ühtse liidu kuritegevuse ja kriminaalasjades õigusemõistmise näitajate hindamise strateegia väljatöötamist, võttes seejuures arvesse suurenevat vajadust sellise statistika järele mitmes vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala valdkonnas.

4.4. Kaitse raske ja organiseeritud kuritegevuse eest

4.4.1. Raske ja organiseeritud kuritegevuse vastane võitlus

Kuna organiseeritud kuritegevus globaliseerub üha enam, on üha olulisem, et õiguskaitse toimiks tõhusalt nii piiriüleselt kui erinevate jurisdiktsioonide vahel. Liit võib luua konkreetset lisaväärtust võitluses teatavate ohuliikidega, mis nõuavad hästi koordineeritud tegevust. Nende kriminaalsete nähtuste vastu võitlemine eeldab süstemaatilist teabevahetust, liidu institutsioonide ja uurimisvahendite laiaulatuslikku kasutamist ning vajaduse korral ühiste uurimis- ja ennetusmeetodite väljatöötamist ning tihedamat koostööd kolmandate riikidega.

Euroopa Ülemkogu kutsub nõukogu ja komisjoni

— võtma sisejulgeoleku strateegia raames vastu organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse strateegia;

— kehtestama kriminaalpoliitika prioriteedid, määrates kindlaks teatavad kuritegevuse liigid, mille vastu ta kasutab selleks juba loodud vahendeid, jätkates samal ajal organiseeritud kuritegevuse ohtude hinnangu aruande ja selle piirkondlike versioonide kasutamist.

Tuleks valida kriminaalsed nähtused, mille vastu Euroopa tasandil esmajärjekorras võideldakse. Euroopa Ülemkogu on seisukohal, et järgmistel aastatel tuleb erilist tähelepanu pöörata järgmistele kuriteoliikidele.

4.4.2. Inimkaubandus

Inimkaubandus ja inimeste ebaseaduslik üle piiri toimetamine on väga rasked kuriteod, mis hõlmavad inimõiguste ja inimväärikuse rikkumist, mida liit ei saa heaks kiita. Euroopa Ülemkogu peab vajalikuks tugevdada ja tõhustada inimkaubanduse ja inimeste ebaseadusliku üle piiri toimetamise ennetamist ja nendevastast võitlust. See eeldab kooskõlastatud ja ühtset poliitikat, mis ulatub kaugemale vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala valdkonnast ning, võttes arvesse ärakasutamise uusi vorme, hõlmab välissuhteid, arengukoostööd, sotsiaalküsimusi ja tööhõivet, haridust ja tervist, soolist võrdõiguslikkust ning mittediskrimineerimist. See peaks põhinema laiaulatuslikul dialoogil kõigi asjaomaste sidusrühmadega, sealhulgas kodanikuühiskonnaga, ning juhinduma inimkaubanduse ja inimeste ebaseadusliku üle piiri toimetamise paremast mõistmisest ja sellekohastest uuringutest nii liidu kui rahvusvahelisel tasandil.

Sellega seoses on määrava tähtsusega koostöö ja koordineerimine kolmandate riikidega. Nõukogu poolt 30. novembril 2009 vastu võetud uut meetmeid käsitlevat dokumenti inimkaubanduse vastase võitluse kohta tuleks võimalikult suures ulatuses ära kasutada.

On oluline, et liit töötaks välja inimkaubanduse vastase võitluse tugevdatud liidu poliitika, mille eesmärgiks on täiendavalt tugevdada liidu ja liikmesriikide pühendumust ja jõupingutusi inimkaubanduse ennetamisel ja sellevastases võitluses. Sellise poliitika lahutamatuks osaks on partnerluste loomine ja tugevdamine kolmandate riikidega, koordineerimise ning koostöö parandamine liidusiseselt ja liidu välismõõtme mehhanismidega. Edusamme tuleks ka jälgida ja korrapäraselt teavitada sisejulgeoleku komiteed koordineerimisest ja koostööst inimkaubanduse vastase võitluse alal. Inimkaubanduse vastases võitluses tuleb koondada kõik vahendid, ühendades ennetustöö, õiguskaitse ja ohvrikaitse, ning võidelda tuleb liidusuunalise, liidusisese või liidust väljapoole suunduva inimkaubandusega.

Euroopa Ülemkogu kutsub seetõttu nõukogu kaaluma inimkaubanduse vastase võitluse ELi koordinaatori ametikoha loomist ja sellekohase otsuse korral määrama kindlaks selle ametikohaga seotud üksikasjad viisil, mis võimaldab liidu kogu pädevust kõige optimaalsemalt ära kasutada, et saavutada hästi koordineeritud ja konsolideeritud liidu inimkaubanduse vastane poliitika.

Euroopa Ülemkogu kutsub

— vastu võtma uusi õigusakte inimkaubandusega võitlemiseks ja ohvrite kaitseks;

— komisjoni analüüsima, kas nõukogu poolt kindlaksmääratavate konkreetsete kolmandate riikidega sõlmitavad ajutised koostöölepingud võiksid olla vahendiks, millega tõhustatakse inimkaubanduse vastast võitlust, ning tegema sel eesmärgil ettepanekuid. Sellised lepingud võiksid eelkõige hõlmata kõigi liidule kättesaadavate vahendite täielikku kasutamist, sealhulgas rahastamisprogrammide, teabevahetusalase koostöö, õigusalase koostöö ja rändevahendite kasutamist;

— Europoli tõhustama liikmesriikide abil toetust andmete kogumiseks ja strateegiliseks analüüsiks, mida tehakse koostöös päritolu- ja transiidiriikidega;

— Eurojusti tõhustama oma jõupingutusi, et koordineerida uurimisi, mida teostavad liikmesriikide ametiasutused inimkaubanduse asjades;

— komisjoni — kavandama täiendavaid meetmeid ohvrite kaitsmiseks ja aitamiseks, kasutades selleks meetmeid, mis hõlmavad hüvitusmehhanismide väljatöötamist, ohutut tagasipöördumist ning ohvrite vabatahtliku tagasipöördumise korral abi osutamist taasintegreerumiseks päritoluühiskonda, ning meetmeid seoses ohvrite riigis viibimisega; liit peaks looma partnerlusi peamiste päritoluriikidega; — kavandama koostöömeetmeid, et koondada päritoluriikides asuvate konsulaarteenistuste jõud, et hoida ära viisade ebaseaduslikku väljaandmist. Koostöös kohalike ametiasutustega tuleks päritoluriikides korraldada teavituskampaaniad võimalikele ohvritele, eriti naistele ja lastele; — kavandama meetmeid piirikontrolli tõhustamiseks, et ära hoida inimkaubandust, eriti lastega seotud inimkaubandust.

4.4.3. Laste seksuaalne ärakasutamine ja lapsporno

Laste kaitsmine seksuaalse väärkohtlemise ohtude eest on lapse õiguste strateegia oluline osa.

Euroopa Ülemkogu kutsub

— nõukogu ja Euroopa Parlamenti võtma vastu uusi õigusakte laste seksuaalse väärkohtlemise, seksuaalse ärakasutamise ja lapsporno vastase võitluse kohta;

— komisjoni toetama neid õigusakte pärast nende vastuvõtmist selliste meetmete kaudu, mis on ette nähtud „Turvalisema Interneti programmis” (2009–2013);

— komisjoni analüüsima, kuidas liikmesriikide pädevad asutused saaksid vahetada teavet parimate tavade kohta;

— komisjoni uurima, kuidas liit saaks edendada selles küsimuses partnerlusi erasektoriga ja laiendada sellist avaliku ja erasektori partnerlust finantssektorile eesmärgiga peatada rahaülekanded, mis on seotud laste väärkohtlemist käsitleva sisuga veebisaitidega;

— komisjoni tuginema lasteröövi hoiatussüsteemile ja uurima võimalusi luua kogu liitu hõlmav lasteröövi küsimustega tegelev võrgustik, et edendada liikmesriikide pädevate asutuste koostööd koostalitusvõime tagamiseks;

— komisjoni eesmärgiga hoida ära laste väärkohtlemist uurima viise koostöö süvendamiseks liikmesriikide pädevate asutuste vahel, et reageerida lastevastastes seksuaalkuritegudes süüdi mõistetud isikute (kes kujutavad endast pidevat ohtu) liikumistele.

4.4.4. Küberkuritegevus

Internet on oluliselt hõlbustanud sidepidamist ning edendanud globaalset arengut ja suhtlemist. Samal ajal on esile kerkinud uued, nüüdisaegsed väljakutsed küberkuritegevuse näol, kuna kuritegelikud ühendused on tehnoloogia eeliseid tõhusalt ära kasutanud, mis aga omakorda muudab uurimised õiguskaitseasutustele keerulisemaks. Liit peaks seetõttu edendama poliitikat ja õigusakte, millega tagatakse võrkude väga kõrge turvalisuse tase ning võimaldatakse internetiühenduse häirete või küberrünnakute korral kiiremalt reageerida.

Liikmesriigid peaksid võimalikult kiiresti ratifitseerima Euroopa Nõukogu 2001. aasta küberkuritegevuse konventsiooni. Kõnealune konventsioon peaks muutuma küberkuritegevuse vastase ülemaailmse võitluse õiguslikuks raamistikuks. Europol võiks etendada Euroopa ressursikeskuse rolli, luues üleeuroopalise platvormi õigusrikkumiste kindlakstegemiseks, mis peaks toetama liikmesriikide platvorme parimate tavade vahetamiseks.

Samuti kutsub Euroopa Ülemkogu liikmesriike

— täielikult toetama riigisiseseid hoiatamise süsteeme, mis juhivad küberkuritegevuse vastast võitlust; lisaks rõhutab Euroopa Ülemkogu vajadust teha koostööd kolmandate riikidega.

Euroopa Ülemkogu kutsub

— komisjoni võtma meetmeid avaliku ja erasektori partnerluste edendamiseks/parandamiseks;

— Europoli hoogustama strateegilist analüüsi küberkuritegevuse alal.

Liit peaks samuti täpsustama eeskirju jurisdiktsiooni ja liidusisese küberruumi suhtes kohaldatava õigusliku raamistiku suhtes, sealhulgas tõendite saamist käsitlevaid eeskirju, et edendada piiriüleseid uurimisi.

Euroopa Ülemkogu

— kutsub liikmesriike parandama õigusalast koostööd küberkuritegevuse alal;

— palub komisjonil esitada ettepanekuid, et vajaduse korral selgitada õiguslikku raamistikku liidusiseses küberruumis läbiviidavate uurimiste kohta.

Koostööd tuleks samuti tõhustada seoses võltsitud farmaatsiatoodete internetimüügiga.

4.4.5. Majanduskuriteod ja korruptsioon

Liit peab eriti praeguses finantssüsteemi haavatavust suurendavas kriisiolukorras vähendama kuritegelike organisatsioonide võimalusi kasutada majanduse üleilmastumisega kaasnevaid võimalusi ja eraldama asjakohaseid ressursse nimetatud probleemide tõhusaks lahendamiseks.

Euroopa Ülemkogu kutsub liikmesriike ja vajaduse korral ka komisjoni

— tõhustama finantsuurimise alast suutlikkust ja ühendama kõik olemasolevad vahendid maksu-, tsiviil- ja kriminaalõiguse valdkonnas. Arendada tuleb majanduskuritegude uurimise ja analüüsimise suutlikkust, soodustades vahendite ühiskasutust, eriti koolitusvaldkonnas. Tuleks tõhustada kurjategijate varade konfiskeerimist ning tuleks tugevdada kriminaaltulu jälitamise talituste vahelist koostööd;

— tõhustama kurjategijate varade kindlakstegemist ja konfiskeerimist ning võimaluse korral kaaluma kõnealuste varade taaskasutamist, kui need tuvastatakse liidus;

— täiendavalt arendama rahapesu andmebüroode vahelist teabevahetust rahapesuvastase võitluse valdkonnas. Rahapesu andmebüroode analüüside tulemused võiks Euroopa teabehaldamise süsteemi raames koondada kahtlaste tehingute andmebaasi, mida peetaks näiteks Europolis;

— mobiliseerima ja koordineerima teabeallikaid, et tuvastada kahtlasi sularahatehinguid ja konfiskeerida kriminaalsel teel saadud vara kooskõlas Euroopa Nõukogu 1990. aasta rahapesu ning kriminaaltulu avastamise, arestimise ja konfiskeerimise konventsiooniga, kasutades näiteks õigusakte, mis määratlevad, kas tulu on seaduslik;

— parandama maksudest kõrvalehoidmise ja erasektori korruptsiooni eest vastutusele võtmist ning turu kuritarvitamisega seotud pettuste (siseringitehingud ja turuga manipuleerimine) ja vahendite väärkasutamise varajast avastamist;

— toetama ennetustegevuse- ja õiguskaitsealaste parimate tavade vahetamist, eelkõige kriminaaltulu jälitamise talituste võrgustiku ja korruptsioonivastase võrgustiku raames.

Euroopa Ülemkogu kutsub komisjoni

— töötama olemasolevate süsteemide ja ühiste kriteeriumite põhjal välja näitajad, mille alusel oleks võimalik mõõta korruptsioonivastases võitluses tehtud jõupingutusi, eelkõige teatavates ühenduse õigustiku valdkondades (riigihanked, finantskontroll jne) ning kujundama tervikliku poliitika korruptsioonivastaseks võitluseks, tehes seda tihedas koostöös Euroopa Nõukogu korruptsioonivastase riikide ühendusega. Komisjon peaks 2010. aastal esitama nõukogule aruande, mis käsitleb korda, mille alusel liit ühineb Euroopa Nõukogu korruptsioonivastase riikide ühendusega;

— kaaluma finantskuritegevuse ennetamise eesmärgil meetmete võtmist, millega lihtsustatakse varadest tegelike tulusaajate tuvastamist ning suurendatakse juriidiliste isikute ja õiguslike moodustiste läbipaistvust;

— suurendama liikmesriikidevahelist koordineerimist, tehes seda korruptsioonivastast võitlust käsitleva ÜRO konventsiooni, Euroopa Nõukogu korruptsioonivastase riikide ühenduse ja korruptsioonivastase võitluse valdkonnas tehtava Majanduskoostöö ja arengu organisatsiooni (OECD) töö raames;

— arutama küsimust, kuidas parandada finantskuritegevuse ennetamist.

Võltsimine kujutab endast suurt ohtu tarbijatele ja majandusele. Liit peab jätkama uuringuid, mis käsitlevad võltsimist, ning tagama, et tulevase Euroopa võltsimis- ja piraatlusalase vaatluskeskuse töös pööratakse suuremat tähelepanu õiguskaitsealastele aspektidele. Euroopa Ülemkogu kutsub nõukogu ja Euroopa Parlamenti võimalikult kiiresti kaaluma õigusakti vastuvõtmist, mis käsitleb intellektuaalomandi õiguste järgimise tagamiseks vajalikke karistusmeetmeid.

4.4.6. Uimastid

Liidu uimastitevastase võitluse strateegia (2005–2012) toetab terviklikku ja tasakaalustatud käsitlust, mis põhineb pakkumise ja nõudluse samaaegsel vähendamisel. Selle strateegia kehtivusaeg saab Stockholmi programmi ajal läbi. Strateegiat tuleb pikendada vastavalt ELi uimastitevastase võitluse tegevuskava (2009–2012) põhj