EUROOPA KOMISJON Brüssel,26.10.2021 COM(2021) 950 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE



Energialiidu olukorda käsitlev 2021. aasta aruanne – panus Euroopa rohelisse kokkuleppesse ja liidu majanduse taastumisse









(ette nähtud energialiidu ja kliimameetmete juhtimist käsitleva määrusega (EL) 2018/1999)











{COM(2021) 952 final} - {COM(2021) 960 final} - {COM(2021) 961 final} - {COM(2021) 962 final} - {SWD(2021) 298 final} - {SWD(2021) 307 final} - {SWD(2021) 308 final}



1.Sissejuhatus ja põhipunktid Energialiidu olukorda käsitleva aruandega tähistatakse igal aastal hetke, mil on aeg teha kokkuvõte Euroopa Liidu (EL) energia- ja kliimapoliitika, sealhulgas energialiidu viie samba rakendamisel toimunud muutustest ja tehtud edusammudest liikumisel 2050. aastaks kliimaneutraalsuse saavutamise suunas. Käesoleva aastaga algab aastakümme, mida peetakse üldiselt otsustavaks loodusvarade ammendumisest ajendatud võitluses kliimamuutuste, elurikkuse kadumise ja reostuse vastu. See tähistab ka olulist üleminekut COVID-19 kriisist majanduse taastumise tingimustesse ning Euroopa rohelise kokkuleppe ja sellega kaasnevate strateegiate koostamiselt nende otsustavale rakendamisele. Energialiidu olukorda käsitlevas selle aasta aruandes tehakse niisiis kokkuvõte komisjoni intensiivsest koostööst teiste Euroopa institutsioonide, liikmesriikide ja rahvusvaheliste partneritega seoses ELi tegevusega COVID-19 kriisi mõjust kiireks ja püsivaks taastumiseks ning ühtlasi kliimamuutuste vastu võitlemiseks. Kliimaneutraalsuse poole püüdlemisel ja COVID-19 kriisi mõjule reageerimisel on lahenduse üheks osaks investeerimine energiasüsteemi ümberkujundamisse. Selle aasta aruanne avaldatakse ka Euroopa Liidus ja paljudes teistes maailma piirkondades järsult tõusvate gaasi- ja elektrihindade tingimustes. See hinnatõus on tingitud eeskätt ülemaailmsest nõudlusest gaasi järele, kuna majanduse taastumine kiireneb, ilma et suuremale nõudlusele vastaks suurem pakkumine, ning see tekitab suuri probleeme kodanikele, ettevõtjatele, Euroopa institutsioonidele ja kõikidele valitsustele kogu ELis. Eesmärgiga aidata vähendada kodumajapidamistele ja ettevõtjatele avalduvat negatiivset mõju, on komisjoni hiljutises teatises „Toimetulek energiahindade tõusuga: meetme- ja toetuspakett“ kavandatud lühi- ja pikaajaliste meetmete pakett. Nende meetmete eesmärk on võimaldada kiiresti rakendada kooskõlastatud lähenemisviisi, et kaitsta neid, kes on kõige suuremas ohus, ilma et killustataks Euroopa ühtset energiaturgu või seataks ohtu investeeringuid energeetikasektorisse ja rohepöördesse. Soovitatud poliitikameetmete puhul tuleks keskpikas plaanis keskenduda sellele, et muuta energiakasutus ELis tõhusamaks, fossiilkütustest vähem sõltuvaks ja energiahindade tõusule vastupidavamaks ning pakkuda samal ajal lõpptarbijatele taskukohast ja puhast energiat. Käesoleva aruande järeldused aitavad edendada arutelu selle üle, kuidas energialiit sellele kõige paremini kaasa aitab. Käesolev aruanne avaldatakse ka vahetult enne ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste 26. konverentsi (COP 26) toimumist Glasgow’s. Sel aastal kannatasid paljud piirkonnad äärmuslike ilmastikunähtuste all ning valitsustevaheline kliimamuutuste paneel (IPCC) juhtis tähelepanu selliste sündmuste ohu suurenemisele tulevikus ja seostas kliimamuutused selgelt inimtegevusega. Nagu on kirjeldatud Rahvusvahelise Energiaagentuuri (IEA) aruandes „World Energy Outlook 2021“, nõuab kliimamuutustega võitlemine kiiret tegutsemist käesoleva kümnendi jooksul ning tarbimis- ja tootmismudelite põhjalikku ümberkujundamist, eelkõige seoses energia tootmise, transportimise ja tarbimise viisiga. Käesolevas teatises antakse selle ümberkujundamise hetkeseisu ülevaade, mis aitab kindlaks määrata valdkonnad edasiste meetmete võtmiseks ja suuremate jõupingutuste tegemiseks. Põhjalikumat analüüsi pakuvad järgmised sellele lisaks koostatud omavahel seotud aruanded: -aruanne CO2-turu toimimise kohta (heitkogustega kauplemise süsteem). Energialiidu olukord – peamised järeldused ·2020. aastal vähenes kasvuhoonegaaside heide ELis (sh rahvusvahelises lennunduses) 1990. aastaga võrreldes 31 % tänu mõjule, mida pandeemia avaldas energiatarbimisele, kuid ka tänu jätkuvatele CO2 heite vähendamise suundumustele. ·2020. aastal edestasid taastuvad energiaallikad ELi peamise energiaallikana esimest korda fossiilkütuseid (taastuvad energiaallikad andsid ELi elektrienergiast 38 %, fossiilkütused 37 % ja tuumkütused 25 %). Taastuvate energiaallikate osakaal kogu ELi energiaallikate jaotuses on eeldatavasti vähemalt 22 %, kuigi mõnes liikmesriigis on oht, et riiklik siduv eesmärk jääb saavutamata. ·Viimastest kättesaadavatest andmetest nähtub, et primaarenergia tarbimine ELis vähenes 2019. aastal 2018. aastaga võrreldes 1,9 % ja lõppenergia tarbimine 0,6 %. ·ELi sõltuvus energia netoimpordist oli 2019. aastal 60,6 % (2018. aastal 58,2 % ja 2000. aastal 56 %); see on viimase 30 aasta kõrgeim tase. ·Kuigi fossiilkütuste toetused vähenesid veidi 2020. aastal, kahanedes 2019. aasta 56 miljardilt eurolt 52 miljardile eurole, oli see tingitud tarbimise vähenemisest COVID-19ga seotud piirangute tõttu. Kui liikmesriigid ei võta meetmeid, siis majandustegevuse elavnedes fossiilkütuste toetused tõenäoliselt suurenevad taas. ·Praeguseks on üheksa liikmesriiki söe kasutamisest järk-järgult loobunud, 13 liikmesriiki on võtnud kohustuse teha seda teatavaks kuupäevaks, neli liikmesriiki kaaluvad võimalikke kuupäevi ja ainult üks liikmesriik ei ole veel alustanud üleriigilisi arutelusid söe kasutamise järkjärgulise lõpetamise üle. ·Energiahinnad kõikusid märkimisväärses ulatuses, kuna majandus tõmbus COVID-19 kriisi tõttu kokku ja hakkas seejärel taastuma. Odavamate kütuste, tagasihoidliku nõudluse ja taastuvenergia tootmise kiire suurenemise tõttu langesid energia hulgimüügihinnad 2019. aastal järsult. 2020. aastal olid negatiivsed elektrihinnad laialt levinud. See langussuundumus pöördus järsult: elektri hulgihinnad on tõusnud aasta arvestuses 230 %, kuid elektri jaemüügihindadele avalduv mõju on kuni 2021. aasta septembrini olnud tagasihoidlikum (ELis keskmiselt +11 %). See tulenes eeskätt gaasihindade tõusust, mis mõjutas elektrihinda üheksa korda rohkem kui täheldatud CO2 hinna tõus samal perioodil. ·Üle 98,6 % ELi elektritarbimisest toimub ühendatud turul. 2019. aastal tõusis maagaasibörsidel kaubeldud gaasi maht kõigi aegade kõrgeimale tasemele. See suundumus jätkus ka 2020. aastal. ·Liikmesriikide avaliku sektori kulutused teadusuuringutele ja innovatsioonile puhta energia valdkonnas on jätkuvalt väiksemad kui 2010. aastal, kuid seda võivad osaliselt kompenseerida riiklikud ja ELi taastevahendid, millega toetatakse puhta energiaga seotud teadusuuringuid ja innovatsiooni. ·Energiaostuvõimetus mõjutas 2019. aastal ELis kuni 31 miljonit inimest, kusjuures erinevused liikmesriikide ja sissetulekutasemete vahel on püsivad. See toob esile vajaduse kaitsta haavatavaid isikuid praeguse hinnatõusu eest ja tagada õiglane üleminek kliimaneutraalsusele. ·Enamik suundumusi (kuigi mitte kõik) on seega positiivsed, kuid ei vasta siiski sellele, mis on vajalik energialiidu eesmärkide saavutamiseks nõutavate ümberkujunduste tegemiseks. Meetmete võtmist on vaja kiirendada nii selleks, et saavutada sotsiaalselt õiglane üleminek kliimaneutraalsusele 2050. aastaks, kui ka kindlustuse pakkumiseks ELis praegu toimuvate hinnašokkide vastu. ·Kaks olulist sammu eespool nimetatu saavutamiseks usaldusväärse raamistiku loomisel on Euroopa kliimamääruse vastuvõtmine ja Euroopa rohelise kokkuleppe elluviimise paketi vastuvõtmine lähtuvalt 2021. aasta keskel komisjoni tehtud ettepanekust. ·Liikmesriikide taaste- ja vastupidavuskavad hoogustavad kliimaga seotud investeeringuid eeldatavasti vähemalt 177 miljardi euro ulatuses ning edendavad vajalikke reforme, et toetada kliimapööret ja energiasüsteemi ümberkujundamist. 2. Kliimamuutustega seotud eesmärkide täitmine, taastumine ja vastupidavuse saavutamine 2.1.Edusammud Euroopa rohelise kokkuleppe rakendamisel, eelkõige energia- ja kliimapoliitikas 2021. aastal liiguti kliimaneutraalsusele ülemineku tervikliku visiooni ja seda toetavate valdkondlike strateegiate koostamiselt edasi algatuste esitamise ja rakendamise etappi. Olulised sündmused selles olid kliimamääruse vastuvõtmine 2021. aasta juunis ja Euroopa rohelise kokkuleppe elluviimise paketi (pakett „Eesmärk 55“) esitamine 2021. aasta juulis. Euroopa kliimamääruse vastuvõtmisega kehtestati 2050. aastaks kliimaneutraalsuse saavutamise selge siduv raamistik, mis täielikult kajastab 2030. aasta kliimaeesmärgi kavas seatud eesmärki vähendada kasvuhoonegaaside heidet 2030. aastaks vähemalt 55 % ning mis tugineb liikmesriikide riiklikele energia- ja kliimakavadele. Kliimamääruses sätestatud sihi toetamiseks esitati Euroopa rohelise kokkuleppe elluviimise uue paketi raames mitu omavahel seotud ja eri majandusharusid hõlmavat ettepanekut, millega muu hulgas kehtestatakse 2030. aastaks seatud eesmärgi suurendamiseks kasvuhoonegaaside heite vähendamise ning taastuvenergia ja energiatõhususe uued sihttasemed (punktid 3.1 ja 3.2). Sellega seoses tegi komisjon ettepaneku suurendada ELi 2030. aasta taastuvenergiaeesmärki ja seada praeguse vähemalt 32 % asemel sihiks vähemalt 40 % liidu summaarsest energia lõpptarbimisest ning kehtestada ühtlasi taastuvenergia kasutuselevõtu täielik raamistik, mis hõlmab kõiki majandussektoreid. Samuti tegi komisjon ettepaneku suurendada energiatõhususe eesmärke ELi tasandil ja muuta need siduvaks, et tagada 2030. aastaks lõppenergia tarbimise üldine vähendamine 36 % võrra ja primaarenergia tarbimise üldine vähendamine 39 % võrra.

Euroopa renoveerimislaine strateegia raames ette nähtud jõupingutusi hoonete renoveerimise määra suurendamiseks hoogustati mitme muudatusega. Taasterahastust „NextGenerationEU“ anti täiendavaid rahalisi vahendeid hoonete renoveerimiseks, et elavdada majandust ning suurendada energia- ja ressursitõhusust. Energiatõhususe direktiivi läbivaatamise ettepaneku eesmärk on anda avalikule sektorile juhtroll ning kehtestada sel otstarbel kohustus renoveerida igal aastal 3 % üldkasutatavatest hoonetest. Ettepanekus järgitakse ka energiatõhususe esikohale seadmise põhimõtet ja vaadatakse läbi primaarenergiategur. Hoonete energiatõhususe direktiivi eelseisev läbivaatamine on oluline ka ELi õigusraamistiku kohandamiseks Euroopa renoveerimislaine eesmärkidega, sealhulgas energiatõhususe miinimumstandardite järkjärgulise kehtestamise kaudu. 15. septembri 2021. aasta teatises tutvustati ka algatuse „Uus Euroopa Bauhaus“ esimese ühiskavandamisetapi tulemusi ning esitati ühtlasi toetusraamistiku esimesed elemendid selle rakendamiseks järgmises etapis. Algatuse „Uus Euroopa Bauhaus“ eesmärk on viia Euroopa roheline kokkulepe ellu atraktiivsel, innovaatilisel ja inimkesksel viisil. Selle põhiväärtused on kestlikkus (sh ringmajandus), esteetika ja kaasatus. Energiasüsteemi lõimimise nimel nähakse taastuvenergia direktiivi muutmise ettepanekus ette kindel tee taastuvatel energiaallikatel põhineva elektrifitseerimise saavutamiseks ning aidatakse lahendusi leida nende sektorite puhul, kus on keeruline CO2 heidet vähendada, sealhulgas saastevaba vesiniku abil. Sellega seatakse eesmärk, mis on vajalik kasvuhoonegaaside heite vähendamiseks 2030. aastaks. Kehtestades uue eesmärgi saavutada 2030. aastaks taastuvenergia 40-protsendiline osakaal summaarses energia lõpptarbimises, pakub Euroopa Liit vahendeid oma energiasüsteemi põhjaliku ümberkujundamise toetamiseks. Ettepanekuga hõlbustatakse ka elektrisõidukite ja akude lõimimist energiasüsteemi ning toetatakse kaugküttesüsteemide edasist kasutuselevõttu ja lõimimist. 2020. aastal vastu võetud avamere taastuvenergia strateegias seatakse eesmärk võtta 2030. aastaks kasutusele vähemalt 60 GW meretuuleenergiat ja 1 GW ookeanienergiat, et 2050. aastaks oleks meretuuleenergia võimsus 300 GW ja ookeanienergia võimsus 40 GW, ilma et see mõjutaks negatiivselt keskkonda, ning võimaldada mereruumi planeerimise kaudu mitmesugust merekasutust. Lähtuvalt eeldusest, et selle tulemusena suureneb kõikides Euroopa merepiirkondades toodetava elektrienergia kogus, nähakse strateegias ette uus lähenemisviis võrgutaristule. Avamere taastuvenergia strateegia rakendamisel tehakse kitsaskohtade kindlakstegemisega edusamme. Nüüd keskendutakse laiendamisele ja selle tagamisele, et taastuvenergia arendajatel on õiged turustiimulid tuuleparkide kasutuselevõtuks, samuti murrangulise innovatsiooni toetamisele sektoris seeläbi, et programmi „Euroopa horisont“ kaudu kutsutakse üles tegema teadusuuringuid uuenduslikes valdkondades. Kooskõlas vesinikustrateegia eesmärgiga paigaldada 2030. aastaks saastevaba vesiniku tootmiseks 40 GW elektrolüüsiseadmeid, nagu on ette nähtud vesinikustrateegias, tegi komisjon ettepaneku lisada taastuvenergia direktiivi siduvad eesmärgid saastevaba vesiniku kasutamiseks transpordis ja tööstuses. Tööstusharu prognooside kohaselt viiakse enamik neist projektidest eeldatavasti ellu saastevaba elektri abil ning selle tulemusena on saastevaba vesiniku maht ELis 2030. aastaks hinnanguliselt 6,7 miljonit tonni ja vähese CO2 heitega vesiniku maht 2,3 miljonit tonni. Lähtuvalt praeguseks heaks kiidetud 22 kava andmetest aitavad taaste- ja vastupidavuskavad suurendada saastevabasse ja vähese CO2 heitega vesinikku tehtavaid investeeringuid ligikaudu 9,3 miljardi euro võrra. Vesiniku tootmise ja ulatuslikuma kasutamise toetamine ja hoogustamine transpordis on prioriteet, mis kajastub uues ettepanekus algatuste „ReFuelEU Aviation“ ja „FuelEU Maritime“ kohta. Üleeuroopaliste energiavõrkude (TEN-E) suuniseid käsitleva määruse kavandatud läbivaatamise eesmärk on veelgi parandada taristu planeerimist ja ühtlustada võrkude ühendamise projektide loamenetlusi, eelkõige avameresektoris. Taastuvenergia direktiivi kavandatud läbivaatamisega tõhustatakse piiriülest koostööd ja nähakse ette vahendid loamenetluste kiirendamiseks. Lähikuudel tuleb teha täiendavat tööd, et toetada liikmesriikide kavandatud projekte. Liikmesriikide esitatud taaste- ja vastupidavuskavad sisaldavad reforme, mille eesmärk on hõlbustada investeeringute tegemist taastuvatesse energiaallikatesse ja nendega seotud võrgutaristusse. Lisaks sellele rõhutab komisjon 2021. aastal ajakohastatud tööstusstrateegias taas vajadust paremini mõista Euroopa tööstuse probleeme ja võimalusi kliimaneutraalsele majandusele üleminekul ning seda, kuidas ELi poliitikameetmed võimaldavad seda protsessi toetada. ELi 2021.–2027. aasta eelarvest toetatakse märkimisväärselt Euroopa rohelise kokkuleppe täitmist ja energiasüsteemi ümberkujundamist kogu liidus. Eelkõige eraldatakse Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) ja Ühtekuuluvusfondi olemasolevatest vahenditest vastavalt vähemalt 30 % ja 37 % liidu kliimaeesmärkide saavutamiseks. Õiglase ülemineku mehhanismi (JTM, punkt 4.3) kaudu antav toetus eraldatakse 100 % ulatuses liidu kliimaeesmärkide saavutamiseks ning sellega leevendatakse sotsiaal-majanduslikku olukorda piirkondades, mida üleminek kliimaneutraalsusele kõige rohkem mõjutab. Programmis „InvestEU“ keskendutakse 9,9 miljardi euro suuruse kestliku taristu komponendi raames eeskätt rohepöörde toetamisele. Pidades silmas ELi energia- ja kliimaeesmärkide saavutamist, on komisjon toetanud liikmesriike 2021. aastal ka reformide väljatöötamisel ja rakendamisel rohkem kui 65 tehnilise toe projekti kaudu. 2.2.Taastumise ja vastupidavuse toetamine rohepöörde kiirendamisel Taasterahastu „NextGenerationEU“ keskse elemendi moodustava taaste- ja vastupidavusrahastu kaudu toetatakse rohepööret ja digiüleminekut. Sellega seoses võib riiklike taaste- ja vastupidavuskavade õigeaegne rakendamine aidata liikmesriikidel saavutada 2030. aastaks seatud ambitsioonikamad eesmärgid kooskõlas Euroopa rohelise kokkuleppe paketiga. Taaste- ja vastupidavusrahastu puhul on ette nähtud, et liikmesriigid peavad suunama vähemalt 37 % oma kogueraldisest kliimapööret edendavate meetmete võtmiseks ja vähemalt 20 % digiülemineku jaoks, tagades samal ajal riiklike taaste- ja vastupidavuskavade kooskõla riiklike energia- ja kliimakavadega. Kõik kulutused peavad olema kooskõlas olulise kahju ärahoidmise põhimõttega, et hoida ära negatiivset mõju kliima- ja keskkonnaeesmärkidele. 5. oktoobriks 2021 komisjoni heakskiidu saanud 22 riikliku taaste- ja vastupidavuskava analüüsist nähtub, et asjaomased liikmesriigid kavatsevad minna kaugemale nõudest eraldada vähemalt 37 % oma taaste- ja vastupidavusrahastu eraldistest kliimapöörde jaoks ning on märkimisväärses ulatuses tuginenud juhtalgatustele, mille komisjon on rohepöördega seoses välja pakkunud, eelkõige energiatootmise, renoveerimise ning laadimise ja tankimise juhtalgatustele. Kavandatud kliimaga seotud investeeringute kogusumma on 177 miljardit eurot, mis moodustab 40 % neile liikmesriikidele taaste- ja vastupidavusrahastust eraldatud 445 miljardist eurost. Ligi 76 miljardit eurot eraldatakse investeeringuteks ja reformideks energiatõhususe ja puhta energia valdkonnas (joonis 1). Peaaegu kõik liikmesriigid kasutavad taaste- ja vastupidavusrahastu vahendeid investeeringuteks hoonete renoveerimisse ja keskkonnahoidlikku transporti ning paljud kasutavad neid taastuvenergiasse investeerimiseks. Seni heaks kiidetud riiklikud taaste- ja vastupidavuskavad hõlmavad ka rohepöörde toetamiseks tehtavaid asjakohaseid reforme, mis aitavad luua kliimapöörde ja energiasüsteemi ümberkujundamise jaoks soodsat keskkonda. Näiteks on liikmesriigid kavandanud oma riiklikes taaste- ja vastupidavuskavades reformid eesmärgiga edendada energiatõhususe suurendamist vananenud küttesüsteemide järkjärgulise kasutuselt kõrvaldamisega või hoonete energiatõhusaks renoveerimise jaoks ühtsete kontaktpunktide loomise kaudu, energiaturgude reformid taastuvenergia kasutuselevõtu hõlbustamiseks ning reformid, mille eesmärk on soodustada säästvat liikuvust selle kaudu, et edendatakse ühendvedusid ja keskkonnasõbralike sõidukitega seotud maksusoodustusi. Joonis 1. Kliimaga seotud investeeringute jaotus liikmesriikide riiklikes taaste- ja vastupidavuskavades

Allikas: esialgne hinnang 22 riikliku taaste- ja vastupidavuskava kohta, mille komisjon on (5. oktoobriks 2021) heaks kiitnud. 3. Energialiit – oluline CO2 heite vähendamiseks 3.1.CO2 heite vähendamise ja taastuvenergia kasutuselevõtu kiirendamine 2020. aastal langes kasvuhoonegaaside heide 30 aasta madalaimale tasemele, mis on 31 % väiksem kui 1990. aastal ja 10 % väiksem kui 2019. aastal. Kui võtta arvesse maakasutusest, maakasutuse muutusest ja metsandusest (LULUCF) tulenevat heidet ja vastavate heitkoguste sidumist, on kasvuhoonegaaside heide vähenenud netoarvestuses 34 %. See oli eelkõige tingitud energiatarbimise vähenemisest pandeemia tõttu, aga ka jätkuvatest CO2 heite vähendamise suundumustest, näiteks üleminekust fossiilkütustelt taastuvenergiale.

Euroopa Liit oli juba enne COVID-19 kriisi ületanud oma ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni kohase eesmärgi vähendada kasvuhoonegaaside heidet 2020. aastaks 20 %. Liikmesriikide 2021. aastal esitatud prognoosid osutavad sellele, et võrreldes Euroopa kliimamääruses sätestatud eesmärgiga vähendada kasvuhoonegaaside heidet vähemalt 55 % vähendatakse olemasolevate meetmetega kasvuhoonegaaside netoheidet 2030. aastaks 34 % ja ELi lisameetmetega 41 %. CO2-turgu käsitlevast 2021. aasta aruandest selgub, et ELi heitkogustega kauplemise süsteem (ELi HKS) on andnud märkimisväärse panuse ELi 2020. aasta heite vähendamise eesmärgi saavutamisse. Alates ELi HKSi loomisest 2005. aastal on elektri- ja soojatootmise ning energiamahukate tööstusharude heide vähenenud ligikaudu 43 %. Aastatel 2013–2020 oli ELi HKSi enampakkumistest saadud kogutulu üle 68 miljardi euro, millest suur osa (75 %) kasutati kliimameetmete võtmiseks. ELi HKSi keskkonnaalase terviklikkuse ja kindluse säilitamiseks esitas komisjon ettepaneku see süsteem läbi vaadata kooskõlas 2030. aastaks seatud suurema eesmärgiga vähendada heidet vähemalt 55 % võrreldes 1990. aasta tasemega. Stabiilsed ja usaldusväärsed pikaajalised strateegiad on olulised, et toetada kooskõlastatud ja kulutõhusat liikumist Pariisi kokkuleppes seatud pikaajalise eesmärgi suunas. 2021. aasta oktoobriks on 20 liikmesriiki esitanud komisjonile oma pikaajalised strateegiad. Neist 13 märkisid selgelt, et nende eesmärk on saavutada kliimaneutraalsus või CO2-neutraalsus 2050. aastaks või enne seda. Ülejäänud liikmesriigid on seadnud eesmärgiks saavutada 2050. aastaks suures osas kliimaneutraalsus või prognoosivad heite vähendamist 80–95 % võrreldes 1990. aasta tasemega. Kuna aga esitatud riiklikud strateegiad ei võimalda veel energialiidu eesmärke ja sihttasemeid ühiselt saavutada, julgustatakse liikmesriike kaaluma nende ajakohastamist ja suurendama võimaluse korral nende ambitsioonikust. Lisaks sellele on komisjoni metaaniheite vähendamise strateegias esile tõstetud kiireid meetmeid peamiselt põllumajandusest, energeetikast ja jäätmesektorist pärit metaaniheite vähendamiseks, ning neid on kinnitatud ka valitsustevahelise kliimamuutuste paneeli viimases kliimamuutusi käsitlevas aruandes. Metaaniheite vähendamiseks energeetikasektoris esitab komisjon veel 2021. aastal ettepaneku metaaniheite vähendamise kohta. CO2 heite vähendamiseks suurema eesmärgi seadmine ja selle täitmine on seotud ka taastuvenergia praeguse 2020. aasta eesmärgi saavutamisega. Liikmesriigid peavad esitama 30. aprilliks 2022 andmed selle kohta, kas 2020. aasta taastuvenergiaeesmärgid on saavutatud. Kõige hiljutisematest kättesaadavatest andmetest (2019, vt joonis 2) ja olemasolevatest välisanalüüsidest nähtub, et EL tervikuna ja enamik liikmesriike eraldi püsisid eesmärkide saavutamisel graafikus, osaliselt tänu peamiste tehnoloogialahenduste, näiteks tuule- ja päikeseenergia tehnoloogia hindade langusele aastate jooksul. Siiski on oht, et mõned liikmesriigid, eelkõige Prantsusmaa ja Poola, ei suuda oma riiklikku siduvat eesmärki saavutada, kui nad ei kasuta näiteks statistilisi ülekandeid liikmesriikidest, kellel on riikliku eesmärgiga võrreldes taastuvenergia ülejääk. Komisjon on aidanud ja aitab ka edaspidi liikmesriikidel sõlmida selliseid lepinguid. Joonis 2. Taastuvatest energiaallikatest toodetud energia üldine osakaal (% summaarsest energia lõpptarbimisest, 2019). Allikas: Eurostat. Edusamme tehakse ka seoses ELi taastuvenergia rahastamismehhanismiga, mis pakub täiendava võimaluse taastuvenergia projektide toetamiseks ja seega taastuvate energiaallikate laialdasema kasutuselevõtu soodustamiseks kogu ELis. Liikmesriikide riiklikes energia- ja kliimakavades antud lubadused vastavad ELi kollektiivsele tootmisvõimsusele, mis ületab praegust taastuvenergia 2030. aasta eesmärki (33,1–33,7 % suurem praegusest eesmärgist saavutada 2030. aastaks taastuvenergia vähemalt 32-protsendiline osakaal summaarses energia lõpptarbimises). Juhtimismääruse kohased riiklike energia- ja kliimakavade ajakohastatud versioonid, mille tähtaeg on 30. juuni 2023 (ajakohastatud versiooni kavand) ja 30. juuni 2024 (lõplik ajakohastatud versioon), peaksid kajastama 2030. aastaks seatud kõrgemat sihttaset ja eesmärki kooskõlas taastuvenergia direktiivi kavandatud läbivaatamisega. Komisjon avaldab ajakohastamist käsitleva suunise, mis on kooskõlas esitatud seadusandlike ettepanekutega. Koguinvesteeringud taastuvatesse energiaallikatesse kasvasid ELis märkimisväärselt: 32,9 miljardilt eurolt 2019. aastal 48,8 miljardile eurole 2020. aastal. Siiski on olukord eri tehnoloogialahenduste lõikes erinev: maismaa tuuleenergia puhul vähenes aastane täiendav tootmisvõimsus 8,4 GW-lt 7,1 GW-le, kuid meretuuleenergia puhul suurenes 1,5 GW-lt 2,5 GW-le ja päikesekiirgusest toodetud elektrienergia puhul 16,3 GW-lt 18,6 GW-le. Selleks et täiendavalt toetada taastuvenergia alast innovatsiooni ja taastuvenergia kasutuselevõttu, koostab komisjon 2022. aastal ELi päikeseenergia strateegia. Selles töös keskendutakse olemasolevatele tõketele, mis takistavad nõutava päikeseenergiavõimsuse kasutuselevõttu 2030. ja 2050. aastaks, ning tingimustele, mis võimaldavad sellist kasutuselevõttu. Komisjon toetab saastevaba vesiniku kasutuselevõttu ja kasutamist, hõlbustab Euroopa saastevaba vesiniku liidu tegevust ning toetab saastevaba ja vähese CO2 heitega vesiniku kasutuselevõttu innovatsioonifondi kaudu, saastevaba vesiniku ühisettevõtte loomisega ja nende liikmesriikide kaudu, kes juhivad üleeuroopalist huvi pakkuvate tähtsate projektidega seotud protsessi. Peamine taastuvenergia allikas on endiselt bioenergia, mille osakaal on ligikaudu 60 % kõigist taastuvatest energiaallikatest. Kehtiv taastuvenergia direktiiv sisaldab bioenergia kasutamisega seotud säästlikkuse kriteeriume. Komisjon on teinud liikmesriikidega tihedat koostööd, et lõplikult välja töötada rakendusaktid, milles esitatakse liikmesriikidele tegevussuunised metsadega seotud säästlikkuse kriteeriumide kohta. Lisaks võttis komisjon seoses taastuvate energiaallikate osakaalu prognoositava suurenemisega vastu rea meetmeid, mille eesmärk on kõrvaldada olemasolevad lüngad, tugevdada puidu säästvat ülestöötamist ning tagada puitbiomassi suurim majanduslik ja keskkonnaalane lisandväärtus. 3.2.Energiatõhususe suurendamine Nii nagu taastuvate energiaallikate osakaalu puhul, hindab komisjon järgmisel aastal, kas on saavutatud 2020. aasta energiatõhususe eesmärgid. 2019. aastal vähenes primaarenergia tarbimine teist aastat järjest. See oli 1,8 % väiksem kui 2018. aastal, kuid siiski 1,8 % suurem lineaarsele trajektoorile vastavast väärtusest, mis on vajalik, et saavutada energiatõhususe 2020. aasta eesmärk. Lõppenergia tarbimine vähenes 2019. aastal esimest korda kuue aasta jooksul, kuid kogunenud puudujäägi tõttu ei olnud 0,6 % suurune vähenemine 2019. aastal eesmärgi saavutamiseks piisav: tegelik tarbimine oli 2,3 % suurem kui väärtus, mis vastab lineaarsele trajektoorile 2020. aasta eesmärgi saavutamiseks. EL vähendas primaarenergiamahukust eelneva aastaga võrreldes rohkem kui 3 %. Kuna 2019. aasta talv oli 2018. aasta talvega võrreldes soojem, mõjutas energiatarbimise vähenemist eelkõige ilm, aga ka üleminek taastuvatele energiaallikatele. Lõppenergiamahukus kasvas aastas 2 %. COVID-19 kriisi mõjul vähenes energiatarbimine 2020. aastal märkimisväärselt ja Euroopa Keskkonnaameti esialgsetest hinnangutest nähtub, et tarbimine on langenud nii primaar- kui ka lõppenergia tarbimise eesmärkide saavutamiseks piisavalt madalale. Seoses praeguste 2030. aasta eesmärkide saavutamisel tehtavate edusammudega oli ELi primaarenergia tarbimine 2019. aastal 19,7 % ja lõppenergia tarbimine 16,3 % üle 2030. aasta sihttaseme. 2019. aastal toimunud langus 2030. aasta eesmärkide suunas oli rahuldav ainult primaarenergia tarbimise puhul. Praeguse lõppenergia tarbimise vähendamise eesmärgi ja energiatõhususe direktiivi kavandatud läbivaatamisel seatavate kõrgemate eesmärkide täitmiseks on vaja teha palju suuremaid jõupingutusi. Selleks on vaja riiklikke energia- ja kliimakavasid ajakohastada ja nõuetekohaselt rakendada ning kavandada uusi meetmeid praegustes riiklikes energia- ja kliimakavades seatud eesmärkidega seotud kollektiivse puudujäägi kõrvaldamiseks. Komisjon võib anda välja suunise nende kavade ajakohastamiseks. Hooned on üks valdkond, kus selliseid meetmeid on rohkem vaja ja kus neil on suurem potentsiaal. Hoonete arvele langeb umbes 40 % ELi energia kogutarbimisest ja 36 % energiaga seotud kasvuhoonegaaside heitest. Praegu ei ole umbes 75 % hoonetest energiatõhusad, mistõttu on vaja võtta tulemuslikke meetmeid, sealhulgas vaadata läbi asjakohane õigusraamistik, eelkõige energiatõhususe direktiiv, aga ka ELi heitkogustega kauplemise süsteem, mille läbivaatamise ettepanek esitati juulis, ja hoonete energiatõhususe direktiiv, mille läbivaatamise ettepanek peagi esitatakse. Avaliku ja erasektori hoonete energiatõhusa renoveerimise prioriteet kajastub positiivselt ka vastavates investeeringutes, mis on kavandatud komisjoni heaks kiidetud 22 riiklikus taaste- ja vastupidavuskavas. Komisjon analüüsi kohaselt moodustavad need kogukulutustest 23 % ja aitavad saavutada kõnealustes kavades seatud kliimaeesmärke. Peale selle peavad kõik liikmesriigid kehtestama pikaajalised renoveerimisstrateegiad, millega toetatakse riigi hoonefondi renoveerimist, nii et see oleks 2050. aastaks väga energiatõhus ja vähese CO2 heitega. Komisjon hindab kõiki pikaajalisi renoveerimisstrateegiaid 2021. aasta lõpuks. ELi energiamärgised on aidanud tarbijatel valida energiatõhusamaid tooteid ja julgustanud tootjaid edendama energiatõhusama tehnoloogia kasutamise kaudu innovatsiooni. Alates 2021. aasta märtsist kasutatakse energiamärgiste süsteemis varasemate energiaklasside A+++ kuni D asemel ainult energiaklasse A–G. Nelja tooterühma puhul tuli võtta muudetud energiaklassidega märgised kasutusele alates 1. märtsist 2021 ning lambipirnide ja lampide puhul hakati uusi märgiseid kohaldama alates 1. septembrist 2021.

3.3.Energiajulgeoleku ja ohutuse suurendamine Nagu viimastel kuudel võis näha, põhjustab jätkuv suur sõltuvus fossiilkütuste impordist olukorra, kus liidu majandusele avaldavad mõju ülemaailmsed hinnakõikumised. Vastupidavuse edendamiseks on vaja suurendada energiajulgeolekut ja ohutust ning samal ajal lõpetada järk-järgult fossiilkütuste kasutamine ja võtta detsentraliseeritumalt kasutusele taastuvenergia. Hiljutises teatises „Toimetulek energiahindade tõusuga: meetme- ja toetuspakett“ on esitatud keskpikas ja pikas plaanis võetavad peamised sammud selle tagamiseks. 2021. aastal lahendati ühe tunni jooksul kaks ulatuslikku tehnilist vahejuhtumit; sellega tõendati ELi energiasüsteemi vastupidavust hoolimata COVID-19 pandeemiast. Samuti järeldub nendest juhtumitest, et tõhus valmisolek võimalikeks šokkideks on jätkuvalt vajalik nii liikmesriikide kui ka ELi tasandil. See on eriti oluline ka seoses suurenenud sõltuvusega energia netoimpordist, mis kasvas 2019. aastal 60,6 protsendini, saavutades viimase 30 aasta kõrgeima taseme. Seda taset selgitavad energianõudluse mõningane suurenemine, fossiilkütuste kohapealse tootmise vähenemine ja endiselt ebapiisav liidusisene taastuvenergia tootmisvõimsus. Euroopa valdkondlikud koordineerimisrühmad (elektri-, gaasi- ja naftasektoris) etendasid varustuskindluse jälgimisel eriti olulist rolli 2020. ja 2021. aastal, näiteks tegeledes COVID-19ga seotud meetmetest tingitud viivituste mõjuga elektrijaamade hoolduses ning arutades võimalikku reageerimist äärmuslikele ilmastikunähtustele. Elektrisektoris on ohuvalmiduse määruse rakendamise tulemusena valmimas esimesed riiklikud ohuvalmiduskavad. Nende kavadega nähakse ette liikmesriikide meetmed võimalike elektrikriiside ennetamiseks, nendeks valmistumiseks ja nende leevendamiseks vastastikuses koostöös ning seejuures võetakse arvesse elektrifitseerimise suurenemist. Seoses uusimate gaasivarustuskindluse eeskirjadega on kõik liikmesriigid peale kahe kehtestanud riiklikud kavad gaasitarnehäirete mõju ennetamiseks või leevendamiseks. Liikmesriigid sõlmisid edukalt kahepoolseid solidaarsuskokkuleppeid, mille eesmärk on tagada haavatavate tarbijate piiriülene varustamine tõsise kriisi korral . Komisjon kavatseb 2021. aasta detsembris gaasivarustuskindlust käsitleva määruse läbi vaadata; see võiks hõlbustada piiriülest juurdepääsu hoiustamisvõimsusele, sealhulgas taastuvatest energiaallikatest toodetud gaasi ja vähese CO2 heitega gaasi puhul. Lisaks jälgitakse enne talve saabumist jätkuvalt hoiustatud gaasivarude taset ja gaasituru nõuetekohast toimimist. Elektri- ja gaasivõrkude sidumise jätkuv parandamine on tõhustanud ka piirkondlikku koostööd ning tugevdanud varustuskindlust ELi, liikmesriikide ja piirkondlikul tasandil. EL on valmis naftatarnete võimalikeks ajutisteks häireteks. ELi olemasolevate avamere nafta- ja gaasirajatiste ohutu käitamise tagamiseks on komisjon ja liikmesriigid teinud tihedat koostööd käitiseväliste hädaolukorras toimimise plaanide ajakohastamiseks. Hiljutised vahejuhtumid, nagu Ameerika Ühendriikide Colonial Pipeline’i süsteemiga seotud küberrünne 2021. aasta mais, on näide sellest, kuidas küberturvalisuse ohud ja nõrgad kohad võivad energiasüsteemi mõjutada. Komisjon on alustanud tööd võrgueeskirja väljatöötamiseks, et tagada piiriüleste elektrivoogude küberturvalisus. Komisjon kavatseb selle eeskirja vastu võtta 2022. aasta lõpuks. 2020. aasta detsembris esitas komisjon ELi julgeolekuliidu strateegia raames kaks uut direktiivi ettepanekut, milles käsitletakse kriitilise tähtsusega üksuste vastupanuvõimet ning võrgu- ja infosüsteemide turvalisust ning mille eesmärk on parandada energeetikasektori vastupidavust. Samuti käivitas komisjon uuesti elutähtsa energiataristu kaitse temaatilise võrgustiku, mis on elutähtsa energiataristu ettevõtjate ja omanike korrapäraste arutelude foorum. Tööstusstrateegia ajakohastamisel 2021. aasta mais rõhutas komisjon vajadust kiirendada rohepööret ja digiüleminekut ning suurendada samal ajal ELi vastupidavust ja strateegilist suutlikkust. Tööstusliidud on oluline vahend tihedama koostöö ja ühise tegutsemise hõlbustamiseks kõigi huvitatud partnerite vahel strateegilise tähtsusega sektorites. 2021. aasta oktoobris avaldas komisjon uuringu, milles tehti kindlaks energiajulgeoleku ja puhtale energiale ülemineku jaoks kriitilise tähtsusega energiatehnoloogiaga seotud toorainete tarneahelates esinevad võimalikud kitsaskohad. Tuumasektoris teeb komisjon tihedat koostööd liikmesriikides tuumaohutust reguleerivate asutustega , et jälgida pandeemia võimalikku mõju tuumakäitiste ohutusele. Riskide hindamise ja maandamise väljakujunenud tava tulemusena on sektor selliste tingimustega silmitsi seistes väga kindel. Ohutusele või usaldusväärsusele avalduvast negatiivsest mõjust ei ole teatatud. Sellest hoolimata rahastab komisjon uuringut, mille eesmärk on hinnata, kuidas sektoris pandeemiaga toime tuldi ja kuidas on tagatud sektori vastupidavus sellistes tingimustes. Üldisemalt vaadati koostöös komisjoniga läbi viidud Fukushima-järgsete stressitestide raames läbi ELi tuumaelektrijaamade vastupidavus väliste sündmuste suhtes ja suurendati seda, et võtta arvesse võimalikke riske, mis on seotud selliste äärmuslike looduslike ohtudega nagu üleujutused või rasked ilmastikuolud. Tuumaohutuse direktiivi kohaselt peavad loa omajad tegema korrapäraselt ohutusülevaatusi, et teha kindlaks lisavõimalused ohutuse suurendamiseks, võttes arvesse käitamiskogemusi. 3.4. Energia siseturu tugevdamine 3.4.1. Edusammud elektri- ja gaasiturgudel Kuigi eeldati, et elektrihinnad majandustegevuse hoogustudes tõusevad, kuna hulgihindade tase oli pandeemia ajal rekordiliselt madal, kerkisid hinnad mitme teguri mõjul viimastel kuudel kõigi aegade kõrgeimale tasemele. Ajal, mil paljudel jäi pandeemia tõttu tulu saamata, mõjutas see nii ettevõtjaid kui ka tarbijaid, eelkõige neid, kes on haavatavad. Peale ülemaailmse suurema gaasinõudluse, mis tulenes ülemaailmsest majanduse elavnemisest, olid peamised tegurid aastaajale omased tingimused ja – kuigi palju vähemal määral – CO2 hinnad. Gaasihinna tõusu mõju elektrihinnale on üheksa korda suurem kui CO2 hinna tõusu mõju . Kõrged gaasi- ja elektrihinnad mõjutavad enamikku liikmesriike, kuid erineval määral ja ajal. Sõltuvalt energiaallikate jaotusest, reguleerimisest ja jaehindade struktuurist on liikmesriigiti erinev ka hulgihindade jaehindadesse edasikandumise ulatus. Tavaliselt määravad ülekande- ja jaotuskulud, maksud ja lõivud keskmiselt umbes kaks kolmandikku jaehinnast ning ühe kolmandiku määrab hulgihinna element. Kiirus, millega gaasi hulgihindade tõus kajastub jaehindades, sõltub ka lepingutingimustest (st lepingu kestus, fikseeritud või muutuvad hinnad jne). Hiljutises teatises „Toimetulek energiahindade tõusuga: meetme- ja toetuspakett“ kirjeldab komisjon seda, millist abi ja toetust antakse, et leevendada kõrgete energiahindade soovimatut negatiivset mõju kodumajapidamistele ja ettevõtjatele, majanduse taastumisele, selle õiglusele ja kaasavusele ning usaldusele energiasüsteemi ümberkujundamise vastu. Joonis 3. Kodumajapidamiste hinnakomponendid 2020. aastal (%). Allikas: Eurostat.

Praeguses etapis puuduvad selged tõendid selle kohta, et teistsugused turutingimused kui piirkulupõhise hinnakujunduse meetodil põhinev turg ja ühikuhinnasüsteemil põhinev turg võimaldaksid pakkuda odavamaid hindu ja paremaid stiimuleid. Võttes arvesse hiljutist volatiilsust, tegi komisjon Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostööametile (ACER) ülesandeks hinnata elektri hulgimüügituru praeguse korralduse eeliseid ja puudusi, sealhulgas selle suutlikkust lahendada äärmusliku hinnavolatiilsuse olukordi gaasiturgudel. Energia siseturu toimimist on veelgi parandanud viimase aasta jooksul võetud meetmed. Elektridirektiivi ülevõtmisega siseriiklikku õigusesse 31. detsembriks 2020 on loodud ettevõtjatele ja tarbijatele uued võimalused elektriturgudel osalemiseks, näiteks oma nõudluse kohandamise teel, et aidata leevendada ülekoormust võrgus või tasakaalustada nõudlust ja pakkumist. Selline nõudluse paindlikkus Euroopa elektriturul kasvab, kuigi erineval määral. Nõudluse paindlikkus suurendab elektrisüsteemi paindlikkust ja aitab tagada elektriturgude kulutõhusust. Samal ajal on tehtud märkimisväärseid edusamme energiakaubandust ja süsteemi toimimist käsitlevate riiklike eeskirjade ühtlustamisel. Kõige käegakatsutavam näide on ELi turgude liitmine, mille käigus ühendatakse kõik liikmesriigid ja luuakse ELi ühine elektrikaubanduse platvorm. Turgude liitmine on energiasüsteemi ümberkujundamise taskukohase mudeli osa, millega tagatakse, et kogu ELis on võimalik tarbijatele tarnida kõige vähem kulukat elektrit. 17. juunil 2021 kaasati Poola, Tšehhi, Slovakkia, Rumeenia ja Ungari vahelised piirid edukalt kogu ELi hõlmavasse turgude liitmisse. Järgmise sammuna on kavas kaasata ühtse järgmise päeva turu mehhanismi kaks viimast piiri (Rumeenia – Bulgaaria 2021. aasta oktoobri lõpuks ja Horvaatia – Ungari 2022. aasta märtsiks). Üldine heaoluga seotud kasu, mis tuleneb ühtse järgmise päeva turu mehhanismi laiendamisest kõigile ELi sisepiiridele, on hinnanguliselt üle 115 miljoni euro aastas. Ühtse päevasisese turu mehhanismi puhul on tehtud märkimisväärseid edusamme: alates 2019. aastast on ühendatud 22 liikmesriiki. Kavas on ühendada Itaalia, Kreeka ja Slovakkia. Päevasisese elektrikaubanduse võimsuste tõhusamast kasutamisest tulenev täiendav heaoluga seotud kasu kogu Euroopas on hinnanguliselt üle 50 miljoni euro aastas. Ühtse päevasisese turu mehhanismi lõpuleviimine on esmatähtis taastuvenergia edasiseks lõimimiseks, kuna see aitab vähendada elektrihindade erinevusi eri piirkondades. Sisepiire ületav turgude liitmine kõigi ajavahemike piires, sealhulgas peaaegu reaalajas tasakaalustamine, tooks täiendavat heaoluga seotud kasu üle 1,5 miljardi euro aastas ja vähendaks vajadust fossiilkütuseid kasutavate reservelektrijaamade järele, vähendades seega märkimisväärselt kasvuhoonegaaside heidet. 2019. aastal tõusis maagaasibörsidel kaubeldud gaasi maht kõigi aegade kõrgeimale tasemele. See suundumus jätkus ka 2020. aastal, mil COVID-19 kriis suurendas veelgi gaasiga kauplemist ja nõudlust gaasi järele. Hoolimata veeldatud maagaasi impordi vähenemisest suurenes hoiustatud gaasivarude kasutamine 2020. aastal. Kuigi hoiustatud gaasivarude praegune tase on madal, kuid piisav, kui talv tuleb eelmisega sarnane, ei ole varud kõikides ELi liikmesriikides kättesaadavad ning lõimitum Euroopa lähenemisviis võiks aidata energiahindade kõikumist vähendada. Hulgimüügituru arengut näib takistavat kehtiva õigustiku, sealhulgas võrgueeskirjade hilinenud või mittetäielik rakendamine. Loode-Euroopa keskuste ja Madalmaade gaasibörsi (Title Transfer Facility (TTF)) vaheline hindade korrelatsioon on suur, kusjuures TTFi hindadest on saamas võrdlusalus ka rahvusvaheliselt kaubeldava veeldatud maagaasi jaoks, kuna see börs koondab kokku ligikaudu kolmveerandi kogu Euroopa gaasikaubandusest. Turu arengu, likviidsuse ja konkurentsi tase on aga liidu eri piirkondades endiselt erinev. TTFi ja Kirde-Euroopa turu (Poola, Balti riigid ja Soome) või Edela-Euroopa turu (Hispaania, Itaalia) hinnaerinevused on aasta jooksul 1–3 eurot megavatt-tunni (MWh) kohta või üle selle. 3.4.2. Energiataristu arendamine CO2 heite ulatuslikumaks vähendamiseks Taristu on energiaturu nõuetekohaseks ja tõhusaks toimimiseks ning taastuvate energiaallikate suuremas mahus lõimimiseks esmatähtis. Enamik liikmesriike on ühendatuse puhul juba saavutanud 2030. aastaks seatud 15 % eesmärgi, mida nõutakse juhtimismäärusega ja mis asendab varasemat 2020. aastaks seatud 10 % eesmärki. Selle sihtaseme saavutamisel on märkimisväärne roll ühishuviprojektidel, mis on ELi liikmesriikide energiasüsteeme ühendavad peamised piiriülesed taristuprojektid. Pärast energialiidu olukorda käsitleva viimase aruande avaldamist on mitu ühishuviprojekti lõpule viidud või vastav taristu täielikult valmis ehitatud. Aastatel 2014–2020 eraldati Euroopa ühendamise rahastust enam kui 4,7 miljardit eurot ühishuviprojektidega seotud töödeks ja toetavate uuringute tegemiseks ning see tõi kaasa 9,5 miljardi euro suuruse koguinvesteeringu. Kaks kolmandikku sellest eelarvest eraldati elektri- ja aruka võrgu projektidele, et toetada taastuvate energiaallikate lõimimist elektrisüsteemi. Ühishuviprojektide viies loend on kavas vastu võtta 2021. aasta novembris TEN-E suuniseid käsitleva kehtiva määruse alusel. Energiataristu keskse rolli kajastamiseks rohepöördes tegi komisjon 2020. aasta detsembris TEN-E määruse läbivaatamise ettepaneku, mille üle peetakse praegu läbirääkimisi. Uus lähenemisviisiga taristu planeerimisele toetatakse elektrifitseerimise rolli tulevases energiaallikate jaotuses ning aidatakse vähendada taastuvatest energiaallikatest toodetud gaaside ja vähese CO2 heitega gaaside, sealhulgas vesiniku abil gaasisektori CO2 heidet ning arendada välja lõimitum energiasüsteemi. Ettepanekuga jäetakse välja fossiilkütuste taristu (sh maagaasitaristu) ja kehtestatakse kõigi ühishuviprojektide jaoks kohustuslikud säästlikkuse kriteeriumid. Läbivaadatud raamistik peab jõustuma enne liidu ühishuviprojektide kuuenda loendi valikumenetluse algust. Läbivaadatud Euroopa ühendamise rahastu määrusega nähakse ette uus võimalus viia läbi piiriüleseid taastuvenergiaprojekte, sealhulgas uusi ujuvate meretuuleparkide projekte, et seda taastuvate energiaallikate varianti edasi uurida. Esimene konkursikutse teostatavuse eeluuringuteks kogusummas 1 miljon eurot avaldati 22. septembril 2021. 2022. aasta kolmandas kvartalis avaldatakse esimene konkursikutse vastavasse ELi loendisse valitud piiriüleste projektidega seotud tehnilisteks uuringuteks ja ehitustöödeks kogusummas 100 miljonit eurot. 3.4.3. Fossiilkütuste toetuste järkjärguline kaotamine 2019. aastal oli energiatoetuste kogusumma ELis 176 miljardit eurot. Nagu on üksikasjalikumalt kirjeldatud energiatoetusi käsitlevas lisas, nähtub viimastest andmetest, et hoolimata ELi kohustusest fossiilkütuste toetused järk-järgult kaotada, ei vähene need piisavalt. 11 liikmesriigis on fossiilkütuste toetused alates 2015. aastast suurenenud. Fossiilkütuste toetused, mis moodustavad ligikaudu 30 % energiatoetuste kogusummast, vähenesid veidi 2020. aastal, langedes 52 miljardi euro tasemele (2019. aastal 56 miljardit eurot), sest COVID-19 pandeemia tõttu vähenes energiatarbimine. Kuna SKP ja energiatarbimine vähenesid 2020. aastal sarnases tempos, ei ole hoolimata rahvusvahelisel tasandil ELi võetud kohustusest näha selget fossiilkütuste toetuste taseme vähendamise suundumust. Seega peab EL majanduse elavnedes ja fossiilkütuste tarbimise taastudes jõupingutusi suurendama, et hoida ära toetuste naasmist pandeemiaeelsele tasemele. Paljudes liikmesriikides on elektrienergia tootmisel söe kasutamisest järk-järgult loobumist soodustanud elektrijaamade sulgemise toetused. Taastuvenergia tootmist toetati kokku 78 miljardi euroga, mis on 8 % rohkem kui 2015. aastal . Energiatõhususe toetused kasvasid jätkuvalt ning saavutasid 2019. aastal 16 miljardi euro ja 2020. aastal 17 miljardi euro taseme, mis on peaaegu 50 % rohkem kui 2015. aastal. Samal ajal võib teatavatel juhtudel olla asjakohane anda rahalist toetust haavatavatele leibkondadele. Konkreetsed sotsiaaltoetused kõige suuremas ohus olevatele inimestele võivad eelkõige COVID-19-järgse majanduse taastumise kontekstis olla asjakohane vahend, et aidata neil lühiajaliselt energiaarveid tasuda või toetada energiatõhususe parandamist ning tagada samal ajal turu tõhus toimimine. Taastuvenergia tootmise toetuste rahastamine avaliku sektori tuludest, mitte elektriarvete kaudu, võib teatavates liikmesriikides olla kasulik selles mõttes, et vabastab haavatavad tarbijad nende energiaarvest märkimisväärse osa tasumisest. Samal ajal aitab ELi taksonoomia erainvestorite ja avaliku sektori vahendeid suunata, võimaldades teha kindlaks keskkonnasäästlikud majandustegevusalad ja eraldada sinna rohkem rahalisi vahendeid ning vähendades seega investeeringuid fossiilkütuste tootmisvõimsusse ja sellega seotud toetustesse.

Juhtimismäärust muudeti kliimamäärusega, et tagada liikmesriikides ühtsem aruandlus energiatoetuste järkjärgulise kaotamise kohta, eelkõige fossiilkütuste puhul; aruandluskord kehtestatakse 2022. aastal rakendusaktiga, mida praegu ette valmistatakse. 3.5.Teadusuuringud, innovatsioon ja konkurentsivõime Kuigi suurem osa CO2 heite vähendamisest 2030. aastaks saavutatakse juba turul oleva tehnoloogiaga, toimub Rahvusvahelise Energiaagentuuri (IEA) prognooside kohaselt peaaegu pool 2050. aastaks vajalikust vähendamisest praegu tutvustamise või prototüübi etapis olevate tehnoloogialahenduste toel. ELil on ülemaailmse turuosa mõttes hea positsioon puhta energia tehnoloogia teatavates väärtusahela segmentides, kuid suuremad investeeringud teadusuuringutesse ja innovatsiooni ning täiendavad jõupingutused tehnosiirde valdkonnas võimaldaksid tagada, et EL kasutab energiasüsteemi ümberkujundamise võimaluse ära oma konkurentsivõime suurendamiseks puhta energeetika sektoris. Teisest konkurentsivõime eduaruandest nähtub, et EL on puhta energia alastes teadusuuringutes jätkuvalt esirinnas. Ülemaailmsel tasandil on ELis keskkonnahoidlike leiutiste osakaal kliimamuutuste leevendamise tehnoloogias suurem kui teistes tähtsamates majanduspiirkondades. Sellest hoolimata on CO2 heite vähendamiseks vajalikku puhta energia tehnoloogiasse tehtavate ELi avaliku sektori investeeringute määr tähtsamate majandusjõudude seas kõige väiksem (2019. aastal 0,027 % SKPst). Liikmesriikide avaliku sektori kulutused teadusuuringutele ja innovatsioonile puhta energia valdkonnas on endiselt väiksemad kui 2010. aastal, kuid seda võivad osaliselt kompenseerida riiklikud ja ELi taastevahendid, mis on suunatud puhta energiaga seotud teadusuuringutele ja innovatsioonile. Pealegi on kulutused alates 2016. aastast suurenenud, mis on märk osalisest taastumisest pärast eelmist majanduskriisi. COVID-19 pikaajaline mõju innovatsiooni ökosüsteemile ei ole veel selge. ELi erasektori kogukulutused energiaga seotud teadusuuringutele ja innovatsioonile vähenesid 7 %. Ülemaailmsed avaliku sektori kulutused energiaga seotud teadusuuringutele ja innovatsioonile kasvasid 2020. aastal jätkuvalt, ehkki aeglasemas tempos. Kulutused konkreetselt taastuvenergiaga seotud teadusuuringutele ja innovatsioonile olid vähem mõjutatud ja jätkasid kasvu. EL on tuuleenergiasektoris maailmas juhtpositsioonil, kuid konkurents on endiselt tugev. 2020. aastal moodustas Euroopa meretuuleenergia turg ülesseatud koguvõimsuse poolest 71 % (24,8 GW) maailmaturust. Liikmesriikide ülemaailmne turuosa on ligikaudu 42 % (14,6 GW). Sellega seoses on määrava tähtsusega koduturu suurus. Päikeseelektri valdkonnas kasvas ELi kaubandusbilansi puudujääk 2019. aastal rohkem kui 5,7 miljardi euroni ning ELi turuosa elementide ja moodulite tootmises on suhteliselt väike. Liit on siiski endiselt esirinnas muudes väärtusahela osades, sealhulgas teadus- ja arendustegevuses, eelkõige toodete toimimise, säästvuse ja ringmajanduse põhimõtte järgimise vallas. EL on mitme tehnoloogialahenduse puhul teelahkmel, oodates turu laienemist. ELi soojuspumpade, taastuvkütuste, nutivõrkude ja saastevaba vesiniku sektoritel on head võimalused saada kasu tulevasest kasvavast nõudlusest, mis tuleneb asjaomaste turgude laienemisest poliitiliste muutuste tõttu. Samal ajal on ELi akude ja patareide tööstus neile järele jõudmas tänu investeeringute tegemisele akude ja patareide tootmisse, suurenenud nõudlusele elektrisõidukite järele, muutustele ELi autotööstuses ja tooraineprobleemi lahendamiseks ringmajandusele keskendumisele, juhindudes ka patareisid ja akusid käsitlevast direktiivist. 4. Euroopa rohelise kokkuleppe perspektiivist tulenev laiem kasu 4.1. Kestlikkus, majanduskasv ja tööhõive 4.1.1. Õhukvaliteet ja muu keskkonnamõju CO2 heite edasine vähendamine ELi majanduses avaldab positiivset mõju ka muudele keskkonnaaspektidele peale kliima. Tänu suuremale energiatõhususele, fossiilkütuste asendamisele ja mittepõlevate taastuvate energiaallikate (nt tuule- ja päikeseenergia) arendamisele või üleminekule vähem õhusaastet tekitavatele puhtamatele transpordiliikidele väheneb eelkõige õhusaaste. See aitab ELil saavutada nullsaaste tegevuskava eesmärki vähendada õhusaaste tervisemõju (väljendatuna enneaegsetes surmades) ELis 2030. aastaks rohkem kui 55 % võrreldes 2005. aastaga. 2019. aastal põhjustas õhusaaste ELis ikka veel ligikaudu 400 000 enneaegset surma, kusjuures piirkondlikud erinevused kajastavad sageli energiatarbimise tava, näiteks söe või biomassi kasutamist kodumajapidamiste kütmiseks. Õhusaaste tervisemõju järgib sama piirkondlikku mustrit nagu kokkupuude õhusaastega (tahkete peenosakestega), kusjuures 2018. aastal oli elanikkonna kokkupuude õhusaastega kõige suurem mitmes ELi liikmesriigis, peamiselt Bulgaarias, Horvaatias, Itaalias, Kreekas, Poolas, Rumeenias ja Tšehhis. Tuleb tegeleda võimalike kompromissidega vähese CO2 heitega energiasüsteemile ülemineku ja õhusaaste vähendamise vahel. Näiteks tuleb hoiduda bioenergia ulatuslikumast kasutamisest seadmetes, millel puudub piisav heite vähendamise tehnoloogia. Sellega seotud arengusuundumuste jälgimine on oluline pärast seda, kui Maailma Terviseorganisatsioon võttis 2021. aasta septembris vastu õhukvaliteedi ajakohastatud suunised, millest juhindutakse välisõhu kvaliteedi direktiivi eelseisval läbivaatamisel . Samal ajal juhindutakse taastuvenergia kasutuselevõtul ka Euroopa keskkonnaalastest õigusaktidest, sealhulgas juhul, kui neid Euroopa rohelise kokkuleppe kontekstis edasi arendatakse. 4.1.2. Töökohad ja majanduskasv Puhta energeetika sektori kogulisandväärtus on alates 2010. aastast kasvanud keskmiselt 5 % aastas ja saavutas 2018. aastal 133 miljardi euro taseme. Energiatõhususele suunatud tegevuse mahu keskmine aastane kasv oli samal perioodil eriti suur – 9 %, samal ajal kui taastuvenergia tootmine kasvas keskmiselt 2 %. Mõlemad on kasvanud rohkem kui ülejäänud majandus. Viimased kättesaadavad andmed on COVID-19 kriisi eelsed ja nende põhjal ilmneb vähenenud energiamahukuse juures märke sellest, et majanduskasv on energiatarbimisest lahutatud. Absoluutarvudes ei ole energiatarbimine siiski vähenenud. COVID-19 kriisi eelsed viimased kättesaadavad andmed otsese tööhõive kohta näitavad, et puhta energeetika sektoris oli 2018. aastal 1,7 miljonit täistööajaga töökohta ja nende arvu keskmine aastane kasv oli 2 %, mis on kaks korda rohkem kui aastatel 2010–2018 majanduses tervikuna (1 %). Puhta energia alase innovatsiooni kiire esilekerkimine nõuab ümber- ja täiendusõpet kõigil oskustasemetel, et arendada tehnoloogiasaavutusi ja lahendusi edasi ning võtta need kasutusele kogu ELis. Nõudlus paljude puhtale energiale üleminekuga seotud kutsealade järele suureneb eeldatavasti 2030. aastani . ELi oskuste paktiga toetatakse seda protsessi ning luuakse partnerlused selliste tööstusökosüsteemidega nagu ehitus ja energiamahukad tööstusharud. Taastuvenergia ja energiatõhusus on tulevikus eeldatavalt tõukejõud ELis töökohtade loomiseks seoses energiasüsteemi ümberkujundamisega. Peamiselt luuakse töökohti tuuleenergia ja päikeseelektri (paneelide paigaldamise ja tootmise) valdkonnas. Eeldatakse, et tuuleenergiasektoris luuakse 2050. aastaks rohkem kui 420 000 uut täistööajaga töökohta ja päikeseelektrisektoris kuni 140 000 täistööajaga töökohta , .

Nõudluse poolel luuakse keskkonnahoidlikud töökohad peamiselt ELi ehitussektoris, eelkõige hoonete renoveerimise valdkonnas, kus ühe miljoni investeeritud euro kohta luuakse hinnanguliselt 13–28 töökohta . Majandusstiimulite ja puhtale energiale ülemineku vahelise seose hea näide on teatavad riiklikes taaste- ja vastupidavuskavades sisalduvad meetmed, nagu renoveerimise esikohale seadmine hoonete energia- ja ressursitõhususe parandamiseks. Renoveerimistööd on tööjõumahukad, loovad töökohti ja investeeringuid, tuginevad sageli kohalikele tarneahelatele, tekitavad nõudlust väga energia- ja ressursitõhusate seadmete järele ning lisavad kinnisvarale pikaajalist väärtust. Eeldatakse, et töökohad kaovad eeskätt söetööstuses, masinate tootmises ja tavapäraste transpordivahendite tootmises. Tulevikus kaasnevad suuremate kliima- ja energiaeesmärkidega uued investeerimisvajadused. Võrreldes viimase kümne aasta jooksul keskmiselt aastas investeeritud summadega on järgmise kümne aasta jooksul vaja täiendavaid investeeringuid aastas keskmiselt 390 miljardi euro ulatuses. Täpsemalt tähendab 2030. aastaks seatud suuremate kliima- ja energiaeesmärkide saavutamine ligikaudu 100 miljardi euro suurust investeeringute kasvu aastas võrreldes riiklike energia- ja kliimakavade rakendamiseks prognoositud investeerimisvajadustega. 4.2.Tarbijate valikuvõimaluste prioriteetsus Taastuvenergial põhinevale lõimitumale energiasüsteemile üleminekul on oluline roll proaktiivsetel tarbijatel ja aktiivselt osalevatel tootvatel tarbijatel. Sellised tootvad tarbijad on hinnakõikumiste eest paremini kaitstud. Samal ajal on haavatavate tarbijate ja ettevõtete toetamine jätkuvalt oluline, kui võtta arvesse kõrgeid energiahindu ja võimalikku haavatavust COVID-19 pandeemiale järgneval perioodil. 2021. aasta detsembriks kavandatud vesiniku- ja gaasituru CO2 heite vähendamise paketis pööratakse tähelepanu tarbijaid käsitlevatele sätetele, sealhulgas seoses gaasiturgudega. Selleks et võimaldada tarbijatel turul aktiivselt osaleda, keskendub komisjon ka tarbijate valikuvõimalusi ja aktiivset osalemist edendavate kehtivate õigusaktide rakendamisele. Näiteks on taastuvenergia direktiivis ja elektridirektiivis kajastatud omatarbeks toodetud taastuvenergia tarbijate (tootvad tarbijad) ja aktiivsete tarbijate kasvavat tähtsust. See õigusraamistik võimaldab teha jaotusvõrguettevõtjate ja taastuvenergiakogukondade ning kodanike energiakogukondade vahel koostööd. Selleks et veelgi tugevdada tarbijate rolli, analüüsib komisjon võimalusi kehtestada kogu liitu hõlmav ökomärgis, et edendada uutest käitistest saadava taastuvenergia kasutamist. Praegu osaleb ELis rohkem kui 7 700 energiakogukonnas vähemalt 2 miljonit inimest . Energiakogukondade arvele langeb kuni 7 % riigis ülesseatud tootmisvõimsusest, kusjuures vastav summaarne taastuvenergia tootmisvõimsus on hinnanguliselt vähemalt 6,3 GW. Konservatiivse hinnangu kohaselt on nad investeerinud kokku vähemalt 2,6 miljardit eurot. Selleks et veelgi soodustada kodanike energiakogukondade ja taastuvenergiakogukondade arengut, avab komisjon 2021. aasta sügisel energiakogukondade teabehoidla ja maapiirkondade energiakogukondade nõustamiskeskuse. Tarbijate mõjuvõimu suurendamisel on otsustava tähtsusega nutivõrgulahendused, eelkõige otstarbekohane arukas arvestisüsteem ja sujuvad andmevood koos asjakohase andmekaitsega. Komisjon töötab välja läbipaistvad ja mittediskrimineerivad andmetele juurdepääsu eeskirjad ning energiavaldkonna digipöörde tegevuskava. 4.3.Kõige haavatavamate kaitsmine Energiaostuvõimetus kahjustab jätkuvalt sotsiaalset kaasatust ning inimeste suutlikkust osaleda aktiivselt üleminekus taastuvenergiale ja sellest kasu saada. Seda tunnistatakse ka Euroopa sotsiaalõiguste sambas, milles liigitatakse energiateenused esmatähtsate teenuste hulka, mis peavad olema igaühele kättesaadavad, ja kutsutakse üles võtma abivajajate heaks toetusmeetmeid. 2019. aastal mõjutas energiaostuvõimetus Euroopa Liidus kuni 31 miljonit inimest, kaasa arvatud märkimisväärset osa väikese sissetulekuga leibkondadest, aga ka keskmise sissetulekuga leibkondi, kusjuures liikmesriikide vahel oli suuri erinevusi. Selle olukorraga võitlemiseks töötati välja Euroopa rohelise kokkuleppe elluviimise pakett, mille eesmärk on leevendada energiasüsteemi ümberkujundamise võimalikku jaotuslikku mõju ja kahjulikku sotsiaalset mõju. Samuti kajastavad hiljutises teatises „Toimetulek energiahindade tõusuga: meetme- ja toetuspakett“ kavandatud toetusmeetmed asjaolu, et praegune hinnatõus mõjutab energiaostuvõimetuid ning väikese ja keskmisest väiksema sissetulekuga leibkondi kõige enam, sest nad kulutavad oma sissetulekust märkimisväärselt suurema osa energiale. Seoses kõrgemate energiahindadega jälgib komisjon jätkuvalt energiaostuvõimetust käsitlevate ELi õigusaktide kohaldamist liikmesriikides ja energiaostuvõimetuse arengut. Tuginedes eelmise aasta soovitustele energiaostuvõimetuse kohta, kutsub komisjon üles tegema asjaomaste pädevate asutustega tihedamat koostööd, luues energiaostuvõimetuse ja haavatavate tarbijate koordineerimisrühma. See võimaldab liikmesriikidel vahetada parimaid tavasid ja teha kooskõlastatud jõupingutusi, et ELi või riigi tasandi näitajatel põhinevat analüüsi saaks täiendada asjaomaste ELi poliitikameetmetega, mis on seotud näiteks energiatõhususe ja Euroopa renoveerimislainega. Euroopa renoveerimislaine esmatähtsaks osaks oleva taskukohaste eluasemete algatuse eesmärk on taaselustada lähiaastatel kogu ELis majakaprojektidena 100 naabruskonda . Need renoveerimisprojektid peaksid algama 2021. aasta neljandas kvartalis. Komisjon avas ka energiaostuvõimetuse nõustamiskeskuse, millest peaks saama energiaostuvõimetuse alaste kogemuste ja eksperditeadmiste keskus Euroopas. Kõigepealt aidatakse 80 omavalitsusel saada otsest toetust selleks, et laiendada ja ulatuslikult levitada konkreetseid lahendusi energiaostuvõimetuse kaotamiseks kohalikul tasandil. Samal ajal tunnistatakse elektridirektiivis riiklike sotsiaalkindlustussüsteemide tähtsust, sest nende kaudu on head võimalused suunata toetused neile, keda energiaostuvõimetus ja tõusvad hinnad kõige enam mõjutavad. Liikmesriigid võivad teha erimakseid neile, kes on kõige suuremas ohus, et aidata neil lühiajaliselt arveid tasuda. Sellise meetme täienduseks võib rakendada ka meetmeid, mille eesmärk on ära hoida lahtiühendamist. Siiski on oluline, et neid erakorralisi meetmeid ei peetaks alternatiivseks võimaluseks lahendada selliseid probleeme nagu halvasti soojustatud eluasemed või ebatõhusad seadmed. Euroopa rohelises kokkuleppes pannakse puhtale energiale õiglase ülemineku tagamiseks rõhku sellisest üleminekust otseselt mõjutatud piirkondade, sektorite ja üksikisikute toetamisele. Üleminekul on oluline mõju ka piirkondadele, mis sõltuvad suurel määral sellistest CO2-mahukatest tööstusharudest nagu terase-, tsemendi- ja keemiatööstus, kus hakkavad toimuma suured muutused. Sel põhjusel loodi õiglase ülemineku mehhanism. See hõlmab õiglase ülemineku fondi, mille vahenditest investeeritakse 19,2 miljardit eurot territooriumidel, kus üleminek avaldab kõige negatiivsemat sotsiaal-majanduslikku mõju. Liikmesriigid koostavad praegu õiglase ülemineku territoriaalseid kavasid, mis annavad juurdepääsu õiglase ülemineku mehhanismi kolmele sambale. Lisaks sellele käivitas komisjon õiglase ülemineku platvormi, et aidata kõigil sidusrühmadel saada juurdepääs õiglase ülemineku mehhanismi vahenditele ja neid kasutada. Sellel platvormil arendatakse ja laiendatakse üleminekuetapis söepiirkondi käsitleva ELi algatuse kaudu pakutavat toetust, mis aitab 12 liikmesriigi söepiirkondadel koostada vähese CO2 heitega majandusele ülemineku strateegiad ja tulla toime võimaliku negatiivse sotsiaal-majandusliku mõjuga,. Puhta energia tootmistehnoloogia kasutuselevõtuga luuakse 2030. aastaks eeldatavasti kuni 315 000 töökohta ja 2050. aastaks võib uute töökohtade arv olla kuni 460 000; sellega luuakse ülemineku käigus töövõimalused mitmes söepiirkonnas. 4.4.Haldus- ja investeerimistõkete kõrvaldamine ELi kliimaeesmärkide saavutamiseks on vaja sobivat raamistikku, mis hõlbustab vajalike suurte investeeringute tegemist. Liiga keerukad ja pikad loa taotlemise haldusmenetlused takistavad oluliselt üleminekut vähese CO2 heitega energiasüsteemile, eelkõige taastuvenergia kasutuselevõttu ja lõimimist. Takistusi põhjustavad ka keerulised struktuurid, õigusliku järjepidevuse puudumine ning ebapiisavad poliitika- ja õigusraamistikud ja suunised. 2018. aasta taastuvenergia direktiiviga kehtestati loamenetluse korraldamist ja maksimaalset kestust käsitlevad sätted, mis hõlmavad kõiki asjakohaseid lubasid taastuvenergiajaamade ehitamiseks, ajakohastamiseks ja käitamiseks ning nende võrku ühendamiseks. Samuti nõutakse selles, et liikmesriigid looksid ühtse kontaktpunkti taotlejate juhendamiseks kogu haldusprotsessi vältel. Komisjon jälgib tähelepanelikult direktiivi asjaomaste sätete ülevõtmist ja hindab täiendavate meetmete vajadust. Selleks lisati 2021. aasta juulis esitatud komisjoni ettepanekusse taastuvenergia direktiivi muutmise kohta läbivaatamisklausel seoses haldusmenetlusi käsitlevate artiklitega. Samuti palutakse liikmesriikidel luua tugiraamistik, et kõrvaldada taastuvenergiaprojektidega seotud allesjäänud mitterahalised takistused (nt üha suurema hulga loataotluste läbivaatamiseks ebapiisavad digitaalsed ja inimressursid ametiasutustes). Selleks et aidata liikmesriikidel haldus- ja investeerimistõkkeid kõrvaldada, avaldab komisjon 2022. aastal suunise taastuvenergia kasutuselevõtuga seotud loa- ja haldusmenetluste lihtsustamise kohta, tuginedes liikmesriikide olemasolevate takistuste analüüsile ja parimale tavale. 5. Välismõõde, kliima- ja energiadiplomaatia Euroopa Liit on 2050. aastaks kliimaneutraalsuse saavutamisel jätkuvalt eeskujuks. Liit suurendab oma eesmärke ja võtab kooskõlas Pariisi kokkuleppega konkreetseid meetmeid ning osaleb ka aktiivselt rahvusvahelistel foorumitel. EL ja selle liikmesriigid annavad olulise panuse arenenud riikide ühisesse eesmärki eraldada igal aastal 100 miljardit USA dollarit, et toetada kliimameetmeid arengumaades. Uue rahastamisvahendi „Globaalne Euroopa“ (79,5 miljardit eurot aastateks 2021–2027) puhul tagatakse, et kliimameetmete toetuseks eraldatakse vähemalt 30 % vahenditest.

EL juhtis kogu 2021. aasta jooksul energiasüsteemi ümberkujundamist käsitlevat arutelu ka sellistel mitmepoolsetel foorumitel nagu ÜRO kõrgetasemeline dialoog. EL teeb tihedat koostööd G7 ja G20 riikidega, et saavutada 2050. aastaks kasvuhoonegaaside heite netonulltase ning lõpetada järk-järgult kasvuhoonegaase oluliselt vähendava tehnoloogiata söetootmise rahvusvaheline rahastamine ja toetused. Samuti on EL teinud aktiivselt tööd ka oluliste tulemuste saavutamiseks ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste 26. konverentsil. Üha enam partnereid kehtestab ambitsioonikamaid kavasid seoses energiatõhususega ja taastuvenergia kasutuselevõtuga ning seab eesmärgiks liikumise vähese CO2 heitega või CO2-neutraalse majanduse suunas. EL, Ameerika Ühendriigid ja teised osalevad riigid leppisid 2021. aasta septembris kokku ühises eesmärgis vähendada 2030. aastaks metaaniheidet vähemalt 30 % võrreldes 2020. aasta tasemega. See eesmärk puudutab kogu majandust, hõlmates metaaniheidet, mis tuleneb fossiilkütustel põhinevast energiatootmisest, kus metaan vabaneb nafta ja gaasi ammutamisel ja ülekandmisel, ning põllumajandusest ja jäätmetest. Novembris Glasgow’s toimuval kliimakonverentsil võetakse üleilmne kohustus vähendada metaaniheidet. Lisaks toetab komisjon ÜRO Keskkonnaprogrammi (UNEP) sõltumatu rahvusvahelise metaaniheite seirekeskuse (IMEO) loomisel, et aidata tegeleda ülemaailmsete andmelünkade ja läbipaistvusega selles valdkonnas, pakkudes muu hulgas rahalist toetust. ELi kahepoolses ja piirkondlikus energiakoostöös rahvusvaheliste partneritega keskendutakse jätkuvalt vähese heitega ja kliimamuutuste suhtes vastupanuvõimelisele majandusele ülemineku ning energiajulgeoleku ja konkurentsivõime tagamise süsteemsele toetamisele. Selle lähenemisviisi näited on ELi ja Ameerika Ühendriikide energiakoostöö taaselustamine ning ELi ja Jaapani rohelise liidu loomine 2021. aasta mais. Esmatähtsaks peetakse ka puhta energia alast koostööd Indiaga (ELi ja India puhta energia ja kliima alane partnerlus) ning Hiinaga (ELi ja Hiina energiakoostöö platvorm). EL on aastateks 2021–2027 kehtestatud mitmeaastases finantsraamistikus seadnud oma piirkondliku koostöö eesmärgid seoses Ida-, Lõuna- ja Lääne-Balkanil asuvate naaberpiirkondadega, kutsudes üles võtma uusi ühismeetmeid, et tugevdada kestlikku energiajulgeolekut, kiirendada üheskoos üleminekut taastuvenergiale ja edendada investeeringuid puhtasse energiasse. Komisjon teeb intensiivset tööd selle nimel, et kehtestada 2030. aasta energia- ja kliimaraamistik, sealhulgas asjakohased 2030. aasta eesmärgid üheksale ELi-välisele energiaühenduse lepinguosalisele, ning võtta vastu CO2 heite vähendamise tegevuskava, millega toetatakse neid lepinguosalisi, et saavutada sajandi keskpaigaks kliimaneutraalsus. Ühtlasi tehakse jõupingutusi energiaharta lepingu ajakohastamiseks. ELi liikmesriigid kiitsid heaks Vahemere piirkonna uue tegevuskava, mis põhineb uuendatud partnerlusel lõunapoolsete naaberriikidega. 2021. aasta juunis kiitsid kõik 42 Vahemere Liidu liikmesriiki heaks deklaratsiooni, milles nad rõhutasid oma pühendumust puhtale energiale üleminekule ja piirkondliku energiakoostöö tõhustamisele. Arenguriikidega, eelkõige Sahara-taguse Aafrika riikidega tehtavas koostöös seatakse prioriteediks juurdepääs taskukohasele, usaldusväärsele ja säästvale energiale ning võimendatakse erasektori investeeringuid. EL toetab Aafrika Liidu algatust luua Aafrika ühtne elektriturg (AfSEM), mis võimaldab teha tootlikkust suurendavaid ümberkorraldusi ja soodustada majandusarengut, luua töökohti, võidelda vaesuse vastu ja edendada heaolu. Komisjon pöörab suurt tähelepanu ka tuumaohutuse tagamisele väljaspool ELi piire. Suve lõpus viisid tuumaohutust reguleerivate asutuste Euroopa töörühma (ENSREG) ja komisjoni tehnilised eksperdid lõpule Valgevene tuumaohutuse stressitesti tegevuskava rakendamise vastastikuse hindamise. ENSREGi ja komisjoni tehnilised eksperdid on samuti alustanud ettevalmistusi Türgi stressitesti vastastikuseks hindamiseks, mis on kavandatud 2022. aasta keskpaigaks. Peale selle on EL näidanud üles jätkuvat pühendumist tuumaenergia tsiviilotstarbelisel kasutamisel Iraaniga tehtavat koostööd käsitleva ühise laiaulatusliku tegevuskava III lisa rakendamisele. Selleks et jätkata ülemaailmset energiasüsteemi ümberkujundamist, tagades varustuskindluse ja puhta tehnoloogia kasutuselevõtu, alustas komisjon arutelu energiaalase välistegevuse Euroopa strateegia üle, mis võetakse vastu 2022. aastal. Eesmärgiga viia ELi energia- ja kliimadiplomaatia kooskõlla Euroopa rohelise kokkuleppega, võtsid ELi välisministrid vastu seda teemat käsitlevad nõukogu järeldused. Komisjon keskendub oma töös puhta energia süsteemi kasutuselevõtu uutele võimalustele, samuti energiatõhususe ning ohutu ja säästva tehnoloogia edendamisele, toetades järkjärgulist üleminekut -fossiilkütuste kasutamiselt taastuvenergialahendustele ja edendades õiglast ümberkujundamist. Kaubanduspoliitika ja energiadiplomaatia peavad teineteist täiendama, et tagada moonutamata kaubandus ja investeeringute tegemine järgmistes valdkondades: I.toorained, mida on vaja energiasüsteemi ümberkujundamiseks ELis, II.energiasüsteemi ümberkujundamiseks vajalikud energiatooted ja III.tehnoloogialahendused, millest nii EL kui ka tema kaubanduspartnerid sõltuvad üleminekul kliimaneutraalsele majandusele. 6. Kokkuvõte Käesolevast 2021. aasta kokkuvõttest energialiidu olukorra kohta nähtub, et ELi energia- ja kliimapoliitika rakendamisega toetatakse Euroopa rohelise kokkuleppe saavutamist ja COVID-19 kriisi mõjust taastumist. Selle analüüsi ja teatise „Toimetulek energiahindade tõusuga: meetme- ja toetuspakett“ põhjal toob komisjon esile järgmised kuus valdkonda edasiste meetmete võtmiseks. Komisjon jälgib jätkuvalt energiahindade arengut, et suuta reageerida praegusele energiahindade tõusule proportsionaalselt ja keskenduda seejuures neile, keda see kõige enam mõjutab. Komisjon jätkab suuremate kliima- ja energiaeesmärkide jaoks sobiva õigusraamistiku kehtestamist. See hõlmab hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamist ning vesinikku, gaasituru CO2 heite vähendamist ja metaani käsitlevaid algatusi, mis võetakse vastu aasta lõpus. Komisjon kutsub Euroopa Parlamenti, nõukogu ja nõuandekomiteesid üles tegema edusamme, et kõnealused ettepanekud võetaks vastu koos juulikuu paketiga, ning rõhutab selle ambitsioonikuse, terviklikkuse ja järjepidevuse säilitamise tähtsust. Täiendavad avaliku ja erasektori investeeringud energiatõhususse ja taastuvenergiasse, eelkõige tuule- ja päikeseenergiasse, salvestamisse ja detsentraliseeritud elektritootmisse, on üleminekuks otsustava tähtsusega, suurendades vastupidavust ja leevendades elektrihindade uut tõusu. 2022. aastal kavatseb komisjon vastu võtta ELi päikeseenergia strateegia, mis hõlmab 2030. ja 2050. aastaks nõutava päikeseenergia tootmisvõimsuse kasutuselevõttu pärssivaid takistusi ja seda võimaldavaid tingimusi. Selleks et ettevõtted võtaksid juhtrolli ning EL ja selle liikmesriigid saaksid investeeringuid ligi meelitada, on vaja kõrvaldada üleminekusse investeerimise takistused. Energiasektori ja muude valdkondade investorite jaoks tagavad vajaliku prognoositavuse eelkõige lihtsustatud loamenetlused. Üleminekut võivad veelgi kiirendada võrgu kitsaskohtade järkjärguline kaotamine ja taastuvenergia lõimimise takistuste kiire kõrvaldamine ning samal ajal taastuvenergia ühiskondliku omaksvõtu edendamine. 2022. aastal kavatseb komisjon anda välja liikmesriikidele mõeldud suunise, mis käsitleb lihtsustatud loa- ja haldusmenetlusi taastuvenergia kasutuselevõtuks. Fossiilkütuste toetused tuleks kaotada . Kui fossiilkütuste toetustele ja saastega seotud haigustele tehtavad kulutused vähenevad, tekivad riikide eelarvetes suuremad võimalused investeerida uuenduslikku tehnoloogiasse, keskkonnasäästlikesse kutseoskustesse ja ülemineku võimaliku jaotusliku mõju leevendamisse. 2022. aastal kavatseb komisjon võtta vastu rakendusakti riiklike energia- ja kliimakavade rakendamisel tehtavatest edusammudest aru andmise kohta; see peaks aitama tagada ühtsema aruandluse energiatoetuste järkjärgulise kaotamise kohta, eelkõige fossiilkütuste puhul.