ET Euroopa Liidu Teataja C 133/6

Ärakuulamise eest vastutava ametniku lõpparuanne menetluse kohta juhtumis COMP/37.766 – Madalmaade õlleturg

(vastavalt komisjoni 23. mai 2001. aasta otsuse 2001/462/EÜ, ESTÜ (ärakuulamise eest vastutavate ametnike pädevuse kohta teatavates konkurentsimenetlustes) artiklitele 15 ja 16 – EÜT L 162, 19.6.2001, lk 21)

2009/C 133/05

Käesolev juhtum pärineb 1999. aastast, mil komisjon toimetas uurimist ettevõtja Interbrew NV (nüüd InBev NV) suhtes (juhtum nr 37.409 PO/Interbrew) ning nimetatud uurimise tulemusena algatati teise juhtumi (juhtum nr 37.614 Interbrew/Alken-Maes) uurimine. Ettevõtjale Interbrew saadeti 11. novembril 1999 teabenõue, mille vastusena esitas Interbrew 2000. aasta jaanuaris ja veebruaris teabe Madalmaade õlleturul toimuva konkurentsivastase tegevuse kohta ning esitas leebema kohtlemise taotluse.

Vastuväited ja neile vastamise aeg

Komisjon avaldas 30. augustil 2005. aastal vastuväiteid sisaldava dokumendi, mis saadeti otsuse eelnõu adressaatidele ning milles kirjeldati nelja ettevõtja vahel sõlmitud ja kogu Madalmaade territooriumi hõlmavaid konkurentsi kahjustavaid kokkuleppeid ja kooskõlastatud tegevust ajavahemikul 10. veebruar 1995 kuni 3. november 1999.

Pooltele anti vastuväidetele vastamiseks aega kaks kuud vastused tuli saata 3. novembriks 2005. Kõik pooled, välja arvatud InBev, palusid mitu korda ajapikendust.

Andsin oma kirjades, mille saatsin kõikidele pooltele (kaasa arvatud InBev) ajapikendust 10 novembrini ning seejärel 24. novembrini 2005, võttes arvesse küsimusi, mis olid seotud toimikule juurdepääsu ja teatavate dokumentide konfidentsiaalsusega. Olen seisukohal, et vastuväidetele vastamiseks antud ajapikendus (kokku kolm nädalat) oli piisav, et tagada kõikidele pooltele pärast konfidentsiaalsuse ja toimikule juurdepääsuga seotud küsimuste lahendamist küllaldaselt aega oma kaitse ettevalmistamiseks.

Lisaks vastuväidetele saadeti mõnedele või kõikidele pooltele kolm asjaolusid käsitlevat kirja, kuna vastuväidete põhistamisel sooviti tugineda suuremale hulgale faktidele. Esimene kiri saadeti 26. jaanuaril 2006 ettevõtjale Heineken. Heineken tegi oma seisukohad teatavaks 2. veebruaril 2006. Kõikidele pooltele saadeti asjaolusid käsitlev kiri 7. märtsil 2006 ning selles edastati täiendavat teavet, mille komisjon sai 2006. aasta jaanuaris ja veebruaris. See üksnes tugevdas faktidel põhinevaid väiteid, mis on esitatud komisjoni vastuväidete konkreetsetes peatükkides. Pooltele anti kõnealuse teabe suhtes arvamuse avaldamiseks kaks nädalat. Viimane kiri saadeti Heinekenile 6. aprillil 2006; kirjas teatati Heinekenile, et tema kohta leitud konkreetset dokumenti kasutatakse olemasolevate väidete toetamiseks. Sama dokument saadeti teistele pooltele 8. mail 2006. Kõnealusele asjaolusid käsitlevale kirjale vastasid nii Heineken kui ka Grolsch.

Toimikule juurdepääs

Seoses toimikule juurdepääsuga, mida taotles eelkõige Bavaria, leidis konkurentsi peadirektoraat, et taotletud konfidentsiaalne teave (teiste poolte hotelli-, restorani- ja kohvikusektori müügipunktide kahjumit ja kasumit käsitlevad andmed) ei ole Bavaria kaitse ettevalmistamiseks hädavajalik ning pärast dokumentidega tutvumist toetan seda seisukohta ka mina. Pooled (sealhulgas Bavaria) on nõudnud, et kõnealust teavet käsitletaks konfidentsiaalsena. Kõnealune teave ei vabasta Bavariat süüst ning seda ei ole kasutatud komisjoni vastuväidetes.

Pooled on taotlenud juurdepääsu ka vastustele, mille teised pooled esitasid komisjoni vastuväidetele. Jätsin sellised taotlused rahuldamata, kuna komisjoni praegune poliitika seda ei toeta. Teiste poolte vastuseid võib konsulteerida vaid juhul, kui need sisaldavad teavet, mis vabastab konsulteeriva poole süüst või kui vastused sisaldavad süüd kinnitavat teavet, millele komisjon tugineb oma lõppotsuses. Ka Euroopa Kohus on kinnitanud (27. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas T-42/02: Jungbunzlauer AG vs. komisjon, punkt 342 jj), et komisjon ei ole kohustatud kõikidele pooltele teiste poolte vastuseid komisjoni vastuväidetele edastama, välja arvatud juhul, kui ta kavatseb kasutada osa vastustest tõenditena. Rõhutasin siiski, et pooled võivad soovi korral vahetada vastuseid omavahel.

Ärakuulamine

Pooled ei taotlenud ärakuulamist, ehkki see oleks andnud neile võimaluse tutvuda komisjoni vastuväidetele saadetud vastustega, millele nad taotlesid juurdepääsu. Eelkõige Bavaria väitis, et kirjalike vastuste edastamata jätmise korral ei ole ärakuulamisest kaitse ettevalmistamisel kasu. Tegelikult oleks ärakuulamine võimaldanud pooltel reageerida kohapeal teiste poolte väidetele, tutvustada oma olukorda laiemale publikule, sealhulgas liikmesriikide esindajatele ja komisjoni teiste talituste töötajatele, kes ei ole otseselt käesoleva juhtumiga hõivatud, ning tõstatada küsimusi nende isikute juuresolekul, kellega konsulteeritakse enne lõppotsuse tegemist. Lisaks sellele võib vaieldavate asjaoludega seotud küsimuste tõstatamise korral (see on ärakuulamisel sagedane nähtus) uurimist nende küsimuste puhul pikendada. Ärakuulamise taotlemine on aga siiski ainuüksi komisjoni vastuväidete adressaatide otsustada, kuna ärakuulamine moodustab osa nende õigusest kaitsele.

Lõppotsuse eelnõu

Lõppotsuse eelnõus on kartelli kestust võrreldes komisjoni vastuväidetega lühendatud ajavahemikult 10. veebruar 1995 kuni 3. november 1999 ajavahemikule 27. veebruar 1996 kuni 3. november 1999. Komisjoni vastuväidetele saadetud vastustest nähtus, et vastuväidetes esitatud rikkumise kestust ei ole võimalik piisavalt tõendada.

Olen arvamusel, et komisjonile esitatud otsuse eelnõu sisaldab üksnes väiteid, mille suhtes pooltel võimaldatakse avaldada oma arvamust. Leian, et poolte õigust anda suulisi selgitusi on käesoleva juhtumi puhul arvestatud.