Eesti kohtusüsteem töötab tõhusalt. 2019. aastal lahendati maakohtutes tsiviilasjad keskmiselt 95 päevaga, kriminaalasjad üldmenetluses keskmiselt 226 päevaga, lihtmenetluses 28 päevaga ja väärteoasjad 46 päevaga. Esimese astme kohtutes lahendati haldusasjad keskmiselt 123 päevaga . Apellatsioonkaebuste menetlemise aeg oli tsiviilasjades keskmiselt 162 päeva, kriminaalasjades 44 päeva ja haldusasjades 197 päeva. Kohtumenetluse pikkus tsiviil-, kaubandus- ja haldusasjades on keskmisest lühem (otsusele jõudmiseks kuluva aja järgi) ja pooleliolevate kohtuasjade arv on sageli ELi madalamaid . Seda liiki kohtuasjade puhul on algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr üle 100 %, see tähendab, et kohtud tulevad sissetulevate asjadega toime.

Kohtute info- ja kommunikatsioonitehnoloogilised vahendid on kõrgel tasemel ning neid arendatakse edasi, et tagada kohtute töö sujuvus vaatamata COVID-19 pandeemiaga seotud probleemidele. Eesti kuulub nende liikmesriikide hulka, kes kasutavad info- ja kommunikatsioonitehnoloogiat (IKT) kohtusüsteemi juurdepääsetavuse ja üldise kvaliteedi parandamiseks kõige tulemuslikumalt . Kohtute tööd hõlbustab nelja IKT-vahendi kasutamine: kohtute infosüsteem (KIS), avalik e-toimik, e-toimik ja hiljuti käivitatud digitoimiku süsteem. KIS on kohtute siseinfosüsteem, mida kasutavad kõik kohtunikud ja kohtuteenistujad ning mis sisaldab kõiki kohtule esitatud või kohtu loodud dokumente. Lisaks on see keskkond, milles saab luua kohtudokumente kohandatavate vormide abil, teha päringuid teistest andmebaasidest ja saata kohtuinfot e-toimiku kaudu teistesse infosüsteemidesse. KISi kasutatakse ka kohtuasjade automaatseks jaotamiseks kohtunikele . Avalik e-toimik on väline infosüsteem, mis võimaldab menetlusosalistel ja nende esindajatel osaleda menetluses elektroonilisel teel . Avaliku e-toimiku kaudu saavad kodanikud alustada tsiviil- ja haldusasju, jälgida tsiviil-, haldus- ja väärteomenetluse käiku ning esitada vajalikke dokumente. Selle alus on e-toimiku süsteem, mis ühendab politsei, prokuratuuri, kohtute ja teiste menetlejate infosüsteeme, tagab menetlust käsitleva info keskse edastamise osalistele ning kiire ja paberivaba andmevahetuse. Avaliku e-toimiku süsteemi eesmärk on edastada e-toimiku süsteemis olevat infot menetlusosalistele interneti teel . E-toimik on keskne siseinfosüsteem, mis annab üksikasjaliku ülevaate menetluse eri etappidest. See võimaldab menetlusosaliste samaaegset infovahetust . Klientsüsteemide kasutajad näevad üksnes neid andmeid, mis on seotud nende tööülesannetega . Digitoimiku süsteem annab kohtunikele, nende abidele ja menetlusosalistele toimikutest parema ja funktsionaalsema ülevaate ja tagab nende kättesaadavuse. See IKT töövahend pakub kasutajatele mitut võimalust kohtute menetlusetappide ja protsesside paremaks korraldamiseks ja optimeerimiseks . Seoses COVID-19 pandeemiaga hakati digitoimiku süsteemi edasi arendama ja rakendama ning tänu sellele jätkus kohtute ja prokuratuuri töö suuremate katkestusteta.

Kohtute haldamise nõukojal on oluline osa kohtute personali ja rahaliste vahendite kindlaksmääramises ning ta aitas korraldada tegevust COVID-19 pandeemia olukorras. Kohtute haldamise nõukoda on peamiselt kohtunikest koosnev mittealaline kogu, mis täidab olulist osa kohtusüsteemi haldamises. Muu hulgas tehakse nõukoja nõusolekul otsused kohtuvõrgu, iga kohtumaja kohtunike arvu ning kohtu esimeeste nimetamise ja vabastamise kohta. Lisaks annab ta arvamuse kohtuasutuste eelarve ja riigikohtunike kandidaatide kohta. Nõukoda ei tegutse alaliselt, see tuleb korraliselt kokku neli korda aastas ja erakorraliselt, kui tekib vajadus. Näiteks arutas nõukoda kohtusüsteemi tegevust COVID-19 pandeemia olukorras, sealhulgas elektroonilise kommunikatsiooni edasiarendamist, et kohtud saaksid tööd jätkata . Nõukojale pakub organisatoorset tuge justiitsministeerium, kes ei saa aga sekkuda nõukoja töösse ega otsustesse. Nõukoja nõusolek on vajalik enamiku oluliste kohtuid käsitlevate justiitsministeeriumi otsuste puhul . Nõukoda annab arvamuse ka finants- ja eelarvevahendite ning mõningates personaliküsimustes . Eelkõige on ta seotud kohtutele vahendite jaotamisega, kuna annab arvamuse ettepaneku kohta, mille justiitsministeerium koostab kohtute esimeestega nõu pidades. Nõukoja poolt eelarve kohta arvamuse esitamise protsessis kujundatakse kompromissettepanek, mille koostamisse on kohtunikud täielikult kaasatud.

Kohtusüsteemi tajutava sõltumatuse tase on üldsuse hulgas keskmine ja ettevõtjate hulgas madal. Üldsuse hulgas tajub 57 % vastajatest kohtusüsteemi sõltumatust võrdlemisi suure või väga suurena, seega on 2019. aastaga võrreldes tegu edasiminekuga. Enne seda oli suundumus negatiivne. Ettevõtjate hulgas on kohtute tajutav sõltumatus madal (kõigest 39 % peavad seda võrdlemisi suureks või väga suureks) ja püsib pärast eelnenud negatiivset suundumust stabiilne . Teine ettevõtjate küsitlusuuring (Maailma Majandusfoorum), mille järgi on liikmesriikides tajutava sõltumatuse tase üle keskmise, on viimastel aastatel näidanud hinnangu langust .

Riigikohtul ja teistel kohtunike omavalitsuskogudel on oluline roll kohtunike nimetamisel ja muude kohtusüsteemi puudutavate otsuste tegemisel. Riigikohus korraldab konkursi ja valib üldkogu istungil esimese ja teise astme kohtu kohtunikukandidaadid, kes esitatakse Vabariigi Presidendile kohtunikuks nimetamiseks . Riigikohtu kohtunikud nimetab ametisse Riigikogu Riigikohtu esimehe ettepanekul. Riigikohtu esimees kuulab kõigepealt ära Riigikohtu üldkogu ja kohtute haldamise nõukoja arvamuse. Riigikohus aitab korraldada viie kohtunike omavalitsusorgani tööd (kohtunike täiskogu, kuhu kuuluvad kõik Eesti kohtunikud, kohtute haldamise nõukogu, kohtunike koolitusnõukogu, kohtunikueksamikomisjon , distsiplinaarkolleegium ja kohtunike eetikanõukogu). Lisaks vaatab Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium läbi võimalikke kohtuliku kontrolli taotlusi seoses Vabariigi Presidendi otsusega jätta kandidaat kohtunikuks nimetamata . Tuleb märkida, et president ei ole seni kordagi keeldunud kohtunikukandidaati ametisse nimetamast. Seetõttu ei ole põhiseaduslikkuse järelevalve komisjonil olnud ühtegi kohtuliku kontrolli menetlust seoses kandidaadi kohtunikuks nimetamata jätmise otsusega.

Eesti kohtusüsteemis on kolm astet: esimese astme moodustavad neli maakohut (mis arutavad kõiki tsiviil-, kriminaal- ja väärteoasju) ja kaks halduskohut, teise astme kaks ringkonnakohut (vaatavad läbi maa- ning halduskohtute lahendeid) ning kõrgeim kohus on Riigikohus, mis vaatab kassatsiooni korras läbi kohtulahendeid ja teostab ka põhiseaduslikkuse järelevalvet. Riigikohus haldab ise oma eelarvet ja tegevust, esimese ja teise astme kohtuid hallatakse kohtute haldamise nõukoja ja justiitsministeeriumi koostöös. Kohtute haldamise nõukoda on mittealaline kogu, millel on muu hulgas pädevus seoses kohtuvõrgu ja kohtute personali ja rahaliste vahenditega ning mis osaleb arutelus kohtute halduse üle . Esimese ja teise astme kohtute kohtunikud nimetab ametisse Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepaneku põhjal. Prokuratuur on justiitsministri valitsemisalas olev valitsusasutus, mis on oma ülesannete täitmisel sõltumatu. Seda juhib peaprokurör, kellel vastutusalas on olulisel kohal prokuröride ametisse nimetamine ja teenistuskäik . Eesti kohtusüsteemis on advokaadid Eesti Advokatuuri, s.t sõltumatu omavalitsuslikul põhimõttel tegutseva kutseühenduse liikmed.

Eesti kontrolli- ja tasakaalustussüsteem on hästi välja töötatud ja hõlmab kaasavat õigusloomemenetlust, mida veelgi edasi arendatakse. Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium teostab põhiseaduslikkuse eel- ja järelkontrolli, sealhulgas vahetult põhiseadusele tugineva kaebuse alusel. Õiguskantsler täidab kontrolli- ja tasakaalustussüsteemis olulist rolli ning tema akrediteerimine ÜRO printsiipide kohase A-staatusega asutusena on pooleli (COVID-19 pandeemia tõttu edasi lükkunud).

Eesti meedia mitmekesisust käsitlev õigusraamistik põhineb nii põhiseaduslikel tagatistel kui ka valdkondlikel õigusaktidel. Meediat reguleeriv asutus, Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet tegutseb majandusministeeriumi haldusalas. Selle sõltumatust tugevdab muudetud audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi ülevõtmise seadus. Meediaomandi läbipaistvus ei ole täielikult tagatud kuni uute erisätete vastuvõtmiseni. Ettevõtlusega seotud üldine teave on siiski elektrooniliselt kättesaadav ja äriregistri andmetega saab tutvuda tasuta. Ajakirjanike kaitse raamistik on põhjalik ja ajakirjanike kaitse tagatisi sisaldavad mitu õigusakti.

Eestil on korruptsiooniga võitlemise õiguslik ja institutsiooniline raamistik üldjoontes sisse seatud. Korruptsioonivastase poliitika elluviimiseks on loodud toimiv võrgustik. Ettevalmistamisel on uus korruptsioonivastane strateegia. Kõigil ministeeriumidel on vahendid korruptsiooniennetuse koordineerimiseks ja riikliku korruptsioonivastase strateegia meetmete rakendamiseks oma tegevusvaldkonnas. Võimekus korruptsioonikuritegusid uurida ja menetleda on olemas ning prokuratuuri hinnangul on eelarvevahendid rahuldavad. Vastu on võetud nn pöördukse efekti reguleerivad sätted. Lobitegevus ei ole õiguslikult reguleeritud, kuid õigusakti eelnõu on ettevalmistamisel; samuti puudub veel rikkumisest teatajate kaitse mitmekülgne raamistik. Eesti on laialdaselt investeerinud e-õppesse, et toetada huvide konflikti ennetust kõigi avaliku sektori töötajate hulgas.

Eesti kohtusüsteemi iseloomustab asjaolu, et kohtutes kasutatakse arenenud info- ja kommunikatsioonitehnoloogiat, mis kuulub oma valdkonna paremiku hulka. See tagab suurepärase juurdepääsu õigusemõistmisele ja paindlikkuse kohtusse pöördumisel ning on COVID-19 pandeemia ajal tublisti kaasa aidanud kohtute tegevuse jätkumisele suhteliselt väikeste katkestustega. Riigikohus ja kohtunike omavalitsuskogud osalevad aktiivselt kohtusüsteemi haldamises, eelkõige sellistes põhiküsimustes nagu personali ja rahaliste vahendite jaotamine, kohtunike ametisse nimetamine ja nende karjääri muud aspektid.

II.Korruptsioonivastane raamistik

Justiitsministeerium valmistab ette riikliku korruptsioonivastase strateegia, vastutab korruptsioonivastase strateegia rakendusplaani aruannete koostamise eest ja koordineerib seda. Korruptsioonivastane erikomisjon teostab parlamentaarset kontrolli korruptsioonivastaste meetmete rakendamise üle ja erakondade rahastamise järelevalve komisjon kontrollib erakondade rahastamist. Keskkriminaalpolitsei korruptsioonikuritegude büroo on spetsiaalne üksus, mis vastutab korruptsioonijuhtumite uurimise eest, ning kõrgemate riigiametnike ja kuue suurema kohaliku omavalitsuse kõrgemate ametnike korruptsioonisüütegude uurimine on kaitsepolitseiameti ülesanne. Prokuratuur juhendab ja juhib korruptsioonikuritegude kohtueelset kriminaaluurimist ning esindab riiklikku süüdistust kohtus.

Transparency Internationali korruptsiooni tajumise indeks on Eestis 74/100 ning Eesti on sellega Euroopa Liidus 8. ja maailmas 18. kohal. 60 % Eurobaromeetri 2020. aasta eriuuringus vastanutest peab korruptsiooni laialt levinuks (ELi keskmine 71 %) ja 14 % tunneb, et korruptsioon mõjutab neid isiklikult igapäevaelus (ELi keskmine 26 %). Ettevõtlusvaldkonnas peab 44 % ettevõtjatest korruptsiooni laialt levinuks (ELi keskmine 63 %) ning 9 % leiab, et see on äritegevuses probleem (ELi keskmine 37 %). 37 % vastajatest leiab, et tehtud on piisaval hulgal hoiatava mõjuga süüdimõistvaid kohtuotsuseid (ELi keskmine 36 %), ning 46 % ettevõtjatest arvab, et üksikisikud ja ettevõtjad, kes on tabatud kõrgele ametiisikule altkäemaksu andmiselt, saavad piisava karistuse (ELi keskmine 31 %) .

Ettevalmistamisel on uus korruptsioonivastane strateegia. Korruptsioonivastast tegevust koordineerib justiitsministeerium (kriminaalpoliitika osakond) . Justiitsministeerium vastutab korruptsioonivastase strateegia rakendusplaani täitmise aruannete koostamise eest ja koordineerib seda . Kehtiva strateegia tähtaeg on lõppemas, sest see hõlmab ajavahemikku 2013–2020 . Ettevalmistamisel on uus strateegia. Suure korruptsiooniriskiga valdkondade loetelu alusel on määratud korruptsioonivastase strateegia 2013–2020 prioriteedid ning sellesse loetellu kuuluvad tervishoid ja haridus. Riigihankeid loetakse horisontaalseks eri sektoreid hõlmavaks korruptsioonialtiks valdkonnaks.

Korruptsiooni ennetamise ja sellega võitlemise pädevus on jagatud mitme eri asutuse vahel. Prokuratuur juhendab ja juhib korruptsioonikuritegude kohtueelset kriminaaluurimist ning esindab riiklikku süüdistust kohtus . 2019. aastal vähenes registreeritud korruptsioonikuritegude arv 2018. aastaga võrreldes 81 % . Ligikaudu 40 % korruptsioonijuhtumeid leiab aset kohalikul tasandil . Prokuratuuri hinnangul on eelarvevahendid piisavad . Keskkriminaalpolitsei korruptsioonikuritegude büroo on spetsiaalne üksus, kes vastutab korruptsioonijuhtumite uurimise eest. Korruptsioonikuritegude büroo ülesanne on korruptsioonijuhtumite puhul nii kuritegude ennetamine ja kohtueelne uurimine prokuratuuri järelevalve ja juhtimise all kui ka väärtegude menetlemine . Lisaks on korruptsioonijuhtumite puhul kuritegude kohtueelse uurimise ja väärtegude menetlemise pädevus kaitsepolitseiametil. Igas ministeeriumis on üks ametnik, kes koordineerib korruptsiooni ennetamist ja tagab riikliku korruptsioonivastase strateegia meetmete rakendamise ministeeriumi tegevusvaldkonnas. Lisaks teatavad korruptsiooniennetuse koordinaatorid korruptsioonikahtlusest või -ohust oma ministrile. Kui korruptsiooni kohta on tõendeid, teatavad nad sellest politseile . Riigikogu korruptsioonivastane erikomisjon teostab parlamentaarset kontrolli korruptsioonivastaste meetmete rakendamise üle ning arutab ja hindab korruptsioonivastases seaduses nimetatud ametiisikute võimalikke korruptsioonijuhtumeid . Erakondade rahastamise järelevalve komisjon kontrollib erakondade rahastamist ning teeb järelevalvet valimisel osalevate erakondade, valimisliitude ja üksikkandidaatide rahaliste vahendite saamise ja kulutamise üle .

Rikkumisest teatajate kaitseks ei ole põhjalikke reegleid kehtestatud. Korruptsioonivastase seaduse 2013. aasta muudatuste kohaselt on ametiisikutel keelatud korruptsiooni varjata ning asutused peavad tagama heas usus tegutsevate rikkumistest teavitajate konfidentsiaalsuse. Nimetatud õigusnorme kohaldatakse siiski üksnes avaliku, mitte aga erasektori suhtes.

Lobitöö ei ole õiguslikult reguleeritud. Puuduvad õigusnormid, millega oleks kindlaks määratud lobitöö raamistik ja reeglid. GRECO soovitas võtta vastu reeglid, mis käsitlevad lobistide ja kõrgete ametiisikute kontakte, ning kontaktid avalikustada . Valitsus valmistab ette eelnõud lobitegevuse reguleerimiseks täidesaatvas võimuharus töötavate riigiametnike puhul.

Arutatud on riigiettevõtete juhtide majanduslike huvide avalikustamise vajalikkust. 2013. aastal vastu võetud korruptsioonivastase seadusega tugevdati Riigikogu korruptsioonivastase erikomisjoni pädevust seoses ametiisikute huvide deklaratsioonidega . Suurendati deklareeritavate andmete hulka ning laiendati komisjoni pädevust ja õigusi. Muudetud seaduse alusel loodi 2014. aastal huvide deklaratsioonide elektrooniline register. Erinevalt riigiettevõtete majanduslikest huvidest on need juba avalikud ja seetõttu ka avalikkuse, sh meedia poolt kontrollitavad. Varade ja huvide deklareerimise süsteemis, mis alustas tegevust 2014. aastal, saab iga deklaratsiooni esitav ametnik kasutada eeltäidetud vormi ja esitada deklaratsiooni elektrooniliselt. Esitatud deklaratsioon on avalikkusele kättesaadav kolme aasta jooksul alates esitamiskuupäevast .

Vastu on võetud nn pöördukse efekti reguleerivad sätted. Avaliku teenistuse seadus sisaldab sätteid, mille kohaselt ei või ametnik, kes on teenistusest vabastatud, ühe aasta jooksul vabastamise päevast arvates saada seotud isikuks sellise eraõigusliku juriidilise isikuga, kelle üle ta on viimase aasta jooksul vahetult või püsivalt järelevalvet teostanud.





III.Meedia mitmekesisus

Eestis on sõnavabadus ja teabe saamise õigus materiaalselt ja formaalselt kaitstud Eesti Vabariigi põhiseadusega . Teisene õigusakt tagab sõnaselgelt ajakirjanike õiguse kaitsta oma allikaid ja tugevdab meediavabadust raadio- ja televisioonisektoris . Teabe saamise õigust on sõnaselgelt tunnustatud põhiseaduses, avaliku teabe seaduses ja isikuandmete kaitse seaduses , .

Kavandatava reformiga soovitakse tugevdada meediat reguleeriva asutuse, Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti sõltumatust. Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Amet on valitsusasutus, mis loodi 2019. aastal Tarbijakaitseameti ja Tehnilise Järelevalve Ameti ühendamisel. Amet tegutseb majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi valitsemisalas. Seadusemuudatustega, millega võetakse üle muudetud audiovisuaalmeedia teenuste direktiiv, on kavas muuta Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti ülesandeid, volitusi ja pädevust. Nagu teatasid Eesti ametiasutused, määratlevad nad Tarbijakaitse ja Tehnilise Järelevalve Ameti kui sõltumatu ametiasutuse staatuse vastavalt sõltumatuse nõuetele, mis on sätestatud audiovisuaalmeedia teenuste direktiivis .

Eesti Pressinõukogu on vabatahtlik ajakirjanduse enesereguleerimise organ. Selle eesmärk on lahendada kaebusi, mis laekuvad avalikkuselt ajakirjanduses, ajakirjandusliku sisuga veebiportaalides ja avalik-õigusliku ringhäälingu jaamade avaldatud materjalide kohta Pressinõukogul on kümme liiget: kuus ajakirjanduse esindajat ja neli liiget väljastpoolt ajakirjandust, lisaks rotatsiooni korras vahetuv esimees. Nõukogu on asutanud Eesti Ajalehtede Liit .

Praegu puuduvad õiguses erinormid, mis kohustaksid avaldama omandiinfot. Ettevõtlusega seotud üldine teave on siiski elektrooniliselt kättesaadav ja äriregistri andmetega saab tutvuda tasuta . Info puudumine meediaomandi kohta on mõnevõrra muret tekitanud . Praeguses audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi ülevõtmiseks kavandatud õigusakti eelnõus on aga uus säte, mis käsitleb avalikke andmeid meediaomandi struktuuri ja läbipaistvuse kohta ning mille aluseks on audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi asjakohane säte . Praegu ei ole meediaettevõtete tegelike omanike info avalikkusele kõikidel juhtudel kättesaadav. Selle asjaolu tõttu hinnati meedia mitmekesisuse vaatlusvahendi (Media Pluralism Monitor, MPM) 2020. aasta aruandes Eesti meediaomandi läbipaistvuse riskitaset keskmiseks. Samal ajal osutab turu mitmekesisuse indikaator kõrgele riskile, sest meediaomandi horisontaalne ja vertikaalne kontsentreerumine suureneb. See kehtib eriti piirkondlike meediaväljaannete kohta, mis on riigis tugeva traditsiooniga. Euroopa Ajakirjandus- ja Meediavabaduse Keskuse 2018. aasta teabekogumismissioon osutas meedia kontsentreerumisele kui murettekitavale ilmingule . Kohaliku meedia puhul on MPMi 2020. aasta aruandes esile toodud meedia poliitilise sõltumatusega seotud keskmist riski, mille põhjuseks on meediaomanike ning valitsevate erakondade ja poliitikute huvide konflikti reguleerivate normide puudumine .

Õigus saada informatsiooni on sätestatud põhiseaduses ning avalikkuse juurdepääsu ametiasutuste valduses olevale teabele reguleerib avaliku teabe seadus. Huvirühmad on komisjonile märkinud ja ka MPM on esile toonud selle tajumist, et haldusasutustel on tendents tõkestada mõnel juhul juurdepääsu avalikule teabele.

Ajakirjanike kaitse õigusraamistik on põhjalik. See tugineb väljendusvabadusele, mida on sõnaselgelt tunnustatud Eesti põhiseaduses ja meediateenuste seaduses. Viimane sisaldab sätet informatsiooniallika kaitse kohta. Ajakirjanike kaitse tagatisi sisaldab ka kriminaalmenetluse seadustik . Mõne konkreetse au teotamise juhtumi puhul on siiski karistusena ette nähtud vangistus . MPMi 2020. aasta aruandes on ajakirjaniku kutse, standardite ja kaitse indikaatori analüüs andnud tulemuseks madala riski. Sellegipoolest on viimasel ajal tekitanud muret sekkumine uurivate ajakirjanike töösse . 2019. ja 2020. aastal ei avaldatud Euroopa Nõukogu ajakirjanduse kaitse ja ajakirjanike turvalisuse edendamise platvormil Eesti kohta ühtegi asjakohast hoiatust . 2020. aastal avaldati üks hoiatus seoses väidetava vaigistava mõjuga ajakirjandusvabadusele; ent see juhtum oli seotud hoopis ELi tasandil määratud rahaliste sanktsioonide kohaldamisega, nagu kinnitas Euroopa Komisjon 19. juuni 2020. aasta arvamuses .

IV.Muud kontrolli ja tasakaalustamisega seotud institutsioonilised küsimused

Eesti on parlamentaarne vabariik, millel on ühekojaline parlament ja kus Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium võib teostada põhiseaduslikkuse järelkontrolli, sealhulgas teatavatel juhtudel põhiseadusele tugineva kaebuse alusel. Lisaks kohtusüsteemile on kontrolli- ja tasakaalustussüsteemis osa õiguskantsleril (ombudsmanil). Avalikkuse ja huvirühmade kaasamist toetavad arenenud info- ja kommunikatsioonitehnoloogilised töövahendid.

Arendamisel on uus õigusloomekeskkond ja õiguspoliitika suunised, et suurendada veelgi kasutajasõbralikkust ning avalikkuse ja huvirühmade kaasatust. Õigusloomes juhindutakse hea õigusloome ja normitehnika eeskirjast . Protsess algab üldiselt väljatöötamiskavatsuse koostamisega; selles esitatakse lahendamist vajav probleem ja võimalik sihtrühm, valitseva olukorra ja võimalike lahenduste analüüs, samuti iga võimaliku meetme võimalik mõju . Ministeeriumid peavad kindlaks määrama huvirühmad, kes tuleb kaasata võimalikult varakult, hiljemalt väljatöötamiskavatsuse koostamise etapis või arengukava koostamise ettepaneku tegemise etapis. Huvirühmadega konsulteerimine peab toimuma vähemalt kahes etapis: kui tehakse otsus, kas õigusakt välja töötada (väljatöötamiskavatsus), ja enne Riigikogule esitamist, kui õigusakti eelnõu on koostatud. Kõik õigusaktide eelnõud, väljatöötamiskavatsused, arengukava koostamise ettepanekud või muud olulise mõjuga küsimused avaldatakse konsulteerimiseks eelnõude infosüsteemis EIS. Huvirühmade arvamuse küsimiseks pöördutakse ka regulaarselt otse nende poole. Justiitsministeeriumil on töös projekt, et luua uus õigusloomekeskkond, mis oleks kasutajasõbralikum ja milles oleks uuenduslikud võimalused paremaks ja huvirühmi rohkem kaasavaks õigusloomeks. Riigikogus on arutusel suuniste „Õiguspoliitika põhialused aastani 2030“ eelnõu, mille eesmärk on seada uus hea õiguspoliitika standard ja olla suunanäitajaks poliitika kujundamisel, sealhulgas huvirühmade kaasamisel.