SISSEJUHATUS

Samal ajal kui inimesed, ühiskonnad ja majandused nii Euroopas kui ka mujal maailmas jätkavad võitlust COVID-19 pandeemia vastu, kerkivad jätkuvalt esile ka uued väljakutsed ja ohud, nagu uued viirusevariandid ning vaktsiinide kohandamine või masstootmine. Need väljakutsed ja ohud võivad häirida ja raskendada meie pidevaid ja ühiseid jõupingutusi viiruse seljatamisel ning taasteteele asumisel. Euroopa peab nüüd olema valmis probleeme ette nägema, ohtudele ennetavalt vastu seisma ja neid leevendama ning tegutsema üheskoos Euroopa tiimina ja üleilmsete partneritega kõigis valdkondades ühtselt ja solidaarselt, et tagada oma kodanike heaolu.

Seda ülesannet täitma asudes on meil paljutki, millele tugineda ja millest õppida. ELi vaktsiinistrateegiaga on osana kõige laiemast üleilmsest ohutute ja turvaliste COVID-19 vaktsiinide valikust kindlustatud juurdepääs 2,3 miljardile vaktsiinidoosile. See on meie peamine pikaajaline kaitseabinõu. Vähem kui aasta pärast seda, kui viirus Euroopasse jõudis, on kõigis liikmesriikides alustatud vaktsineerimist. See on erakordne Euroopa ja üleilmse kõrgetasemelise teadustöö ja vaktsiinide väljatöötamise alane saavutus, sest tavaliselt viie kuni kümne aastaga saadava tulemuseni on jõutud veidi rohkem kui kümne kuuga.

Samas on aga viimased nädalad näidanud, kui raske on vaktsiinide tööstuslikule tootmisele laiendamisel olukorraga sammu pidada. Et Euroopas tootmisvõimsust suurendada, on vaja palju tihedamat, lõimitumat ja strateegilisemat avaliku ja erasektori partnerlust tööstussektoriga. Seda silmas pidades on komisjon loonud COVID-19 vaktsiinide tööstusliku tootmise laiendamise rakkerühma, et jooksvalt probleeme välja selgitada ja neid lahendada aidata.

Samuti peab Euroopa püsima sammu võrra ees olukorras, kus meid ähvardavad või võivad tulevikus ähvardada uued ja tekkivad ohud. Kõige teravam selline oht on tekkivad ja paljunevad viirusevariandid, mis juba levivad ja arenevad Euroopas ja mujal maailmas. Praeguse seisuga peetakse seni lubatud vaktsiine meile teadaolevate viirusevariantide suhtes tõhusaks. Euroopa peab aga olema valmis võimaluseks, et tulevased viirusevariandid suudavad olemasolevatele vaktsiinidele paremini või täielikult vastu panna.

See väga reaalne viirusevariantidega seotud oht nõuab otsustavaid, ühiseid ja koheseid meetmeid. Meetmed peaksid põhinema algse viirusega seotud hädaolukorrast alates saadud kogemustel ning õppust tuleks võtta olukordadest, kus esines viivitusi, häireid või kitsaskohti. Selleks loob ja rakendab komisjon biokaitseks valmisoleku kava „HERA Incubator“, et teha kättesaadavaks ja kasutada ära kõik viirusevariantidest tekkida võiva mõju vältimiseks, leevendamiseks ja sellega toime tulemiseks vajalikud vahendid ja ressursid.

Ta tegeleb sellega seoses kiiremas korras mitme valdkonnaga:

(1)kiire viirusevariantide avastamine,

(2)kiire vaktsiinide kohandamine,

(3)Euroopa kliiniliste uuringute võrgustiku loomine,

(4)ajakohastatud vaktsiinide ja uute või uue kasutusotstarbega tootmistaristute kiire regulatiivne heakskiitmine ning

(5)olemasolevate, kohandatud või uudsete COVID-19 vaktsiinide laiendatud tootmise võimaldamine.

Kõnealuses hädaolukorra lahendamise kavas käsitletakse lühikese kuni keskpika perspektiivi ohte ning selle alusel valmistutakse ühtlasi ka tulevikuks. Kavaga valmistatakse ette ELi tervisealasteks hädaolukordadeks valmisoleku ja neile reageerimise asutuse (HERA) loomist.

Aeg tiksub. Euroopal on vaja ühist arusaama ees seisvast ohust, uut mõtteviisi eri valdkondades kiireks tegutsemiseks ning kohandatud juhtimist, et jooksvalt otsuseid teha.

1.Mida tuleb teha?

1.1.Kiire viirusevariantide avastamine

Kõigepealt Ühendkuningriigis, Lõuna-Aafrikas ja Brasiilias kindlaks tehtud SARS-CoV-2 variantide järjest suurem levik tähendab võimalikku paradigmamuutust üleilmses võitluses COVID-19 vastu. Need viirusevariandid on edasikanduvamad ja on mõnel juhul seotud ka potentsiaalselt raskekujulisemate haigusjuhtudega.

Kogu genoomi järjendamine, mille käigus koostatakse viiruse eri tüvede ainulaadsed genoomikaardid, on oluline vahend, et teha rahvatervise valdkonnas teadlikke otsuseid. See meetod on väga tähtis, et teha kindlaks nii loomadel kui ka inimestel levivad viirusevariandid ning jälgida nende levikut kogukondades ja populatsioonides. Meetod võimaldab uurida viiruse genoome ning teha uuringuid edasikanduvust või patogeensust mõjutada võivate mutatsioonide leidmiseks. Kogu genoomi järjendamisel saadud andmed aitavad paremini aru saada viiruse edasikandumise dünaamikast puhangute korral ja ülekandumisest nii inimeste kui ka loomade hulgas ning kindlaks teha probleemsed viirusevariandid.

Väga tähtis on, et liikmesriikides oleks piisav järjendamissuutlikkus nende territooriumil levivate viirusetüvede jälgimiseks. Liikmesriigid peavad genoomi järjendamisel saadud ja epidemioloogilisi andmeid omavahel kiiresti ja võrreldavas vormingus vahetama, et suundumused ja probleemsed valdkonnad saaks kiiresti kindlaks teha ja neile oleks võimalik kiiresti reageerida. See nõuab korrakindlat proovivõttu ja andmevahetust, järgides FAIR-põhimõtteid, kusjuures andmed tuleks teha teadusuuringute tegemiseks vabalt kättesaadavaks.