[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 13.6.2006

KOM(2006) 289 lõplik

KOMISJONI ARUANNE

“PAREM ÕIGUSLOOME 2005” vastavalt subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamist käsitleva protokolli artiklile 9 (13. aruanne) {SEK(2006) 737}

KOMISJONI ARUANNE

“PAREM ÕIGUSLOOME 2005” vastavalt subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamist käsitleva protokolli artiklile 9 (13. aruanne)

Käesolev aruanne on subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise 13. aastaülevaade. Selles käsitletakse ka Euroopa Liidu regulatiivse keskkonna täiustamise arengut.[1]

1. Parem õigusloome

Regulatiivse keskkonna täiustamine on esmatähtis nii konkurentsivõime, majanduskasvu ja tööhõive parandamiseks kui ka säästva arengu ja Euroopa kodanike parema elukvaliteedi edendamiseks. Selleks peavad Euroopa Parlament, nõukogu, komisjon ja liikmesriigid tegema ühiseid jõupingutusi.

ELi institutsioonide parema õigusloomega seotud peamised eesmärgid ja meetmed on ette nähtud kahes dokumendis: komisjoni 2005. aasta märtsis läbivaadatud paremat õigusloomet käsitlev tegevuskava[2] ja institutsioonidevaheline kokkulepe parema õigusloome kohta,[3] millele Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon kirjutasid alla 2003. aasta detsembris.

2005. aastal huvi õigusaktide kvaliteedi parandamise vastu süvenes. Erinevatel foorumitel on tehtud mitmeid asjaomaseid algatusi, mis annab tunnistust küsimuse olulisusest.

1.1. Komisjoni meetmed

2005. aastal seadis komisjon oma põhieesmärgiks tagada kindlam kestev majanduskasv ning rohkem ja paremaid töökohti. Ta andis teada Lissaboni strateegia uuest algusest[4] ja rõhutas mitmeid olulise tähtsusega meetmeid: näha ettevõtjatele ette regulatiivsed stiimulid, vähendada tarbetuid kulusid ning parandada paindlikkust ja uuenduslikkust, kõrvaldades selleks kõik õiguslikud takistused. Neid punkte rõhutati uuesti 2005. aasta märtsi teatises ”Parem õiguslik reguleerimine majanduskasvu edendamiseks ja töökohtade loomiseks Euroopa Liidus".[5]

Sellest alates on komisjon kooskõlas 2005. aasta märtsis läbivaadatud tegevuskavaga:

- kinnitanud läbivaadatud mõju hindamise suunised;[6]

- võtnud vastu teatise ELi ühise metoodika kohta õigusaktidest tulenevate halduskulude hindamiseks;[7]

- võtnud vastu teatise, mis käsitleb seadusandjale esitatud seadusandlike ettepanekute sõelumise tulemust;[8]

- võtnud vastu teatise, mis käsitleb õiguskeskkonna lihtsustamise strateegiat;[9]

- moodustanud liikmesriikide parema õigusloome ekspertide kõrgetasemelise rühma.[10]

Konsulteerimine huvitatud isikutega

2005. aastal kasvas märkimisväärselt konsultatsioonide arv: esitati 187 teatist (28 teatist rohkem kui 2004. aastal) ja veebiportaali “Sinu hääl Euroopas” kaudu toimus 106 Interneti-põhist konsultatsiooni (11 rohkem kui 2004. aastal). Üldiselt on avaliku konsulteerimise miinimumnorme[11] nõuetekohaselt järgitud. Kogemused on näidanud, et arenguruumi on kahes valdkonnas: esiteks üldise tagasiside andmine selle kohta, kuidas on märkusi ettepanekus arvesse võetud või miks neid ei ole arvestatud, ja teiseks saadud märkuste korrapärase avaldamise tagamine.

Mõju hindamine

Komisjon täiustas 2005. aastal veelgi oma ettepanekute võimaliku mõju hindamise metodoloogilist raamistikku[12] ning suurendas kõige olulisemate algatustega kaasnevate mõju hindamiste arvu[13] ja kvaliteeti[14]. Erilist tähelepanu tuleb pöörata selle tagamisele, et juba strateegia väljatöötamise algetapis tugevdatud kvaliteeditoetuse ja kontrollraamistiku osana kaalutaks põhjalikult ka alternatiivseid strateegiaid.

Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

2005. aastal käivitati e-võrk SINAPSE ( Scientific INformAtion for Policy Support in Europe ), mis on uus ja tõhus lüli ekspertide ja ELi poliitikakujundajate vahel.[15] 2005. aastal registreerus sellesse üle 300 Euroopa ja rahvusvahelise teadusorganisatsiooni. SINAPSE aitab täiustada eksperdihinnangute kogumise kvaliteeti, avatust ja tulemuslikkust kooskõlas põhimõtete ja normidega, mille komisjon kehtestas oma 2002. aasta teatises välisekspertide nõuannete kogumise ja kasutamise kohta.[16]

Komisjon on eksperdirühmadega seotud läbipaistvust märkimisväärselt parandanud pärast seda, kui president Barroso 2004. aasta juulis Euroopa Parlamendi ees sellekohase kohustuse võttis. Eelkõige on alates 2005. aasta oktoobrist olemas register, mille kaudu antakse parlamendile ja avalikkusele standardteavet ligikaudu 1200 komisjoni nõustava eksperdirühma kohta.[17]

Ühenduse õigustiku ajakohastamine ja lihtsustamine

2005. aasta oktoobris algatas komisjon olemasolevate eeskirjade lihtsustamise strateegia[18] uue etapi, milles jätkatakse ja tugevdatakse 2003. aasta veebruaris käivitatud esimest üldist lihtsustamisprogrammi.[19] Uus strateegia põhineb liikmesriikide[20] ja sidusrühmade[21] osalusel ning selles tehakse ettepanek käivitada 3 aastane korrapäraselt ajakohastatav programm. Komisjoni esitatud lihtsustusettepanekute arv kasvab oluliselt: 3aastase programmiga nähakse ette 222 õigusakti kehtetuks tunnistamine, kodifitseerimine, uuesti koostamine või muutmine, mis avaldab märkimisväärset mõju rohkem kui 1400 seonduvale aktile.

Halduskulude prognoos

2005. aastal viis komisjon lõpule ELi õigusega seotud halduskulude prognoosimise metoodika katsetamise, kinnitamise ja esitlemise.[22] Samuti jõudis komisjon järeldusele, et ühine ELi tasandi lähenemisviis on teostatav ja sellel oleks selge lisaväärtus.

Komisjon teatas, et ta lisab kõnealuse metoodika nii oma mõju hindamise suunistesse kui ka hindamise suunistesse.[23] Ta kohustus uurima, kas ELi ühist metoodikat oleks võimalik kasutada selleks, et hinnata halduskoormuse kuhjumist sektori tasandil.[24] Samuti teatas komisjon oma soovist liikmesriikide parema õigusloome ekspertide kõrgetasemelise rühma abil metoodikat veelgi täiustada.

Vahendite valik

Komisjon rõhutas 2005. aasta läbivaadatud tegevuskavas vajadust pöörata rohkem tähelepanu asutamislepingu eesmärkide saavutamise ja ELi tegevuspõhimõtete rakendamise vahendite valikule. Poliitikakujundajad peaksid alati püüdlema selle poole, et kaaluda erinevaid seadusandlikke ja muid võimalusi nende eesmärkide täitmiseks. Selleks et suurendada teadlikkust ja aidata kaasa alternatiivsete regulatiivsete vahendite kasutamist soosivama keskkonna tekkele, alustas komisjon ELi isereguleerimise ja kaasreguleerimise juhtumite süstematiseerimist. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee ning komisjon on uurinud, kuidas koguda teavet ELi ise- ja kaasreguleerimise kohta, hõlbustada teabevahetust ja teha kindlaks parim tava. Selleks otsustasid nad võtta 2006. aastal kasutusele uue andmebaasi.

Kuigi komisjoni lähenemisviis rõhutab alternatiivsete regulatiivsete meetmete võimalikkust, tuleb tõdeda, et sageli jääb määrus ELi eesmärkide saavutamise lihtsaimaks vahendiks. Seda rõhutas näiteks ka Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee ühtse turu seireüksus.

Ühenduse õiguse kohaldamise järelevalve

Ühenduse õiguse kohaldamise eest vastutavad esmajoones liikmesriikide ametiasutused (ja kohtud). Komisjoni ülesanne on tagada, et ühenduse õigus võetakse riigi õigusesse nõuetekohaselt üle ja et seda kohaldatakse.

Ülevõtmise jälgimine ja nõuetekohasuse kontrollimine sõltub peamiselt vastavustabelite[25] kättesaadavusest, ülevõetud meetmetest teatamiseks ettenähtud elektrooniliste vahendite korrapärasest kasutamisest, tõenäoliste probleemide varases staadiumis kindlakstegemisest ja tehnilisest abist ning meeldetuletusmehhanismide kasutamisest. 2005. aastal integreeriti uued liikmesriigid täielikult korrapärasesse järelevalveprotsessi. Uued liikmesriigid teatavad direktiivide ülevõtmise riiklikest meetmetest suhteliselt korralikult. Vastavustabelitega seoses on edusammud väiksemad. Komisjon on kavandatavatesse direktiividesse korrapäraselt lisanud sätte, millega nõutakse liikmesriikidelt kõnealuste tabelite esitamist, kuid nõukogu ei ole selle sättega alati nõus olnud.

ELi õiguse nõuetekohase kohaldamise tagamise teist olulist tegurit, kaebuste ja rikkumisjuhtude menetlemist, on täiustatud erinevatel tasanditel. 2005. aastal hakati rohkem rakendama ka vähem formaalseid meetmeid.

Menetluses olevate ettepanekute sõelumine ja tagasivõtmine

2005. aasta märtsis läbivaadatud tegevuskavaga nähti ette menetluses olevate ettepanekute sõelumine, et teha kindlaks nende üldine tähtsus ja mõju konkurentsivõimele.[26] Kõik enne 1. jaanuari 2004 seadusandjale edastatud menetluses olevad ettepanekud (183 ettepanekut) sõeluti läbi. See oli uuenduslik algatus, sest tegemist ei olnud üksnes tehnilise meetmega (s.t selliste ettepanekute tagasivõtmine, mis ei ole enam ajakohased).

2005. aasta septembris teatas komisjon oma kavatsusest võtta tagasi 68 ettepanekut.[27] Leiti, et need ettepanekud ei ole kooskõlas Lissaboni eesmärkide ja/või parema õigusloome põhimõtetega, nende vastuvõtmine ei ole tõenäoline või et need on objektiivsetel põhjustel aegunud. Komisjon andis parlamendile ja nõukogule aega oma seisukohtade avaldamiseks, vaatas nende märkused läbi ja võttis seejärel oma ettepanekud ametlikult tagasi, avaldades tagasivõetud ettepanekute nimekirja 2006. aastal Euroopa Liidu Teatajas.

1.2. Euroopa Parlamendi, nõukogu, Regioonide Komitee ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee meetmed

Euroopa Parlament alustas 2005. aastal tööd mitme aruandega, milles käsitleti parema õigusloome eri aspekte ja millest enamiku vastuvõtmist kavandati aastaks 2006. Nõukogu ja selle eesistujariik olid samamoodi huvitatud parema õigusloome edendamise jätkamisest.[28] Regioonide Komitee ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võtsid samuti parema õigusloome alasest arutelust aktiivselt osa.

Mõju hindamisega seoses täheldati lootustandvaid edusamme. Euroopa Parlament viis katseprojekti vormis lõpule oma esimese mõju hindamise komisjoni ettepaneku muudatuste kohta. Samasuguse mõju hindamise tegi ka nõukogu. Nüüd tuleb katsefaasist liikuda laiema kohaldamise suunas. Märkimisväärne areng oli 2005. aasta novembri institutsioonidevaheline leping, milles käsitleti ühist lähenemisviisi mõju hindamisele ja milles nähti ette teatavad põhilised eeskirjad, mis reguleerivad mõju hindamist kogu õigusloome protsessi käigus. Kõnealust ühist lähenemisviisi võib vaadelda kui esimest sammu paremat õigusloomet käsitlevas institutsioonidevahelises lepingus ettenähtud mõju hindamise ühise metoodika väljatöötamise suunas.

Teised institutsioonid peaksid aga sellel eesmärgil aktiivsemalt tegutsema. Näiteks sooviks komisjon, et liikmesriigid võtaksid kohustuse korraldada mõju hindamine nende ettepanekute kohta, mida nad esitavad kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö alal (nn kolmas sammas). Selles valdkonnas on algatusõigus nii komisjonil kui ka liikmesriikidel. Aga kui komisjon analüüsib kolmanda samba ettepanekute võimalikku mõju, siis liikmesriigid seda ei tee. Mitmel juhul ei sisalda liikmesriikide ettepanekud ka nõuetekohast seletuskirja.

ELi õigusega seotud halduskulude seisukohast on positiivne areng nõukogus kokkutulnud ministrite võetud selge kohustus anda taotluse korral proportsionaalselt nende kulude hindamiseks vajalikku teavet.[29] Kuid nõukogu ei vastanud Euroopa Ülemkogu 2005. aasta märtsi algatusele jõuda komisjoniga kokkuleppele ühises metoodikas.[30]

Õigusloome lihtsustamist käsitlevate institutsioonidevaheliste kokkulepete sätete rakendamine ja õigusaktide kavandamise kooskõlastamine toimus seevastu piiratud ulatuses. Ei parlament ega ka nõukogu ei muutnud oma töömeetodeid lihtsustamisettepanekute vastuvõtmiseks.[31] Niivõrd kui sellest oleneb lihtsustamisprogrammide edu, loodab komisjon, et seadusandja kiirendab lihtsustamisettepanekute käsitlemise protsessi. Kolme institutsiooni iga-aastaste õigusloome ajakavade parem kooskõlastamine on osutunud raskeks, sest nõukogu ei ole sellekohast kohustust võtnud.

1.3. Liikmesriikide tasandil võetud meetmed

Euroopa ettevõtjate regulatiivne koormus tuleneb endiselt suures osas liikmesriikide õigusnormidest, arvestades nende suhtelist tähtsust võrreldes ELi õigusaktidega. Liikmesriikidel ongi parema õigusloome saavutamisel olulisim osa, sest nemad vastutavad ELi õiguse riigi tasandil kohaldamise eest ja direktiivide puhul ka nende riigi õigusesse ülevõtmise eest. Niisiis sõltub parema õigusloome edendamine peamiselt liikmesriikidest.

Komisjon on teinud ettepaneku, et parema õigusloome poole püüdlemine lülitataks riikide Lissaboni programmi ja et liikmesriigid annaksid aru oma tegevusest ja kavandatavatest meetmetest. Seda mõõdet käsitletakse ka komisjoni 2006. jaanuari arenguaruandes majanduskasvu ja töökohtade loomise kohta.

Komisjon ärgitab eelkõige neid liikmesriike, kellel parema õigusloome strateegia puudub, hindama kavandatavate õigusaktide mõju, konsulteerima korrapäraselt sidusrühmadega, looma õigusloome lihtsustamise programmi ja töötama välja halduskulude mõõtmise metoodika.

2. Subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamine

Komisjon on püüdnud eelkõige selgitada, kuidas tema kavandatavad meetmed vastavad kõnealustele põhimõtetele. Iga seadusandliku ettepanekuga kaasneva seletuskirja koostamise uue süsteemi kehtestamine on vajadust ELi meetme järele veelgi üksikasjalikumalt ja süsteemsemalt põhjendanud.

Euroopa Parlament ja nõukogu on esitanud võrdlemisi vähe otseselt subsidiaarsuse ja proportsionaalsusega seotud parandusi. Nende põhimõtete konsensuslik tõlgendus ei ole üllatav, kui arvestada konsultatsioonide arvu tõusu rekordtasemeni,[32] aga ka seda, et väga suur osa komisjoni ettepanekutest oli tegelikult vastus Euroopa Ülemkogu, nõukogu ja Euroopa Parlamendi üleskutsetele. Mõningatel juhtudel esines erimeelsusi,[33] kuid kolm institutsiooni suutsid lõpuks peaaegu kõikides küsimustes jõuda subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte ühise tõlgendamiseni.

Ka enamikus Regioonide Komitee seisukohtades ei kritiseeritud komisjoni ettepanekuid subsidiaarsuse põhimõtte seisukohast. Ühel juhul tegi Regioonide Komitee järelduse, et ettepanek ei olnud täielikult subsidiaarsuse põhimõttega kooskõlas.[34] Komisjon otsustas selle peale ettepaneku tagasi võtta.

COSAC[35] korraldas komisjoni 2004. aastal tehtud ettepanekute põhjal katseprojekti põhiseaduse lepingus ettenähtud subsidiaarsuse põhimõtte järgimise alase varajase hoiatamise mehhanismi uurimiseks. Kahekümne liikmesriigi parlamendid leidsid, et komisjon ei olnud oma ettepanekuid subsidiaarsuse põhimõtte seisukohast piisavalt põhjendanud. Neliteist jõudsid järeldusele, et vähemalt üks aspekt nendes ettepanekutes rikkus subsidiaarsuse põhimõtet. Ka Euroopa Parlament oli osade kriitiliste märkustega nõus. Mõned märkused tuginesid siiski põhjendustele, mis ei olnud subsidiaarsusega seotud. See näitas, kui oluline on töötada välja subsidiaarsuse põhimõtte ühine tõlgendus ja et komisjon peab tegema uusi jõupingutusi, et oma ettepanekuid selgelt ja üksikasjalikult subsidiaarsuse seisukohast põhjendada.

Seoses kohtuliku järelkontrolliga nimetati subsidiaarsuse põhimõtet neljas 2005. aastal tehtud Euroopa Kohtu ja Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu kohtuotsuses ja -määruses. Üheski otsuses ei jõutud järeldusele, et subsidiaarsuse põhimõtet oleks rikutud. Ka proportsionaalsuse põhimõtet analüüsiti mitmes kohtuotsuses ja Euroopa Kohus jõudis järeldusele, et teatavaid kohustusi ei ole vaidlustatud direktiivis ettenähtud eesmärkide saavutamiseks vaja.

“Järelemõtlemise, selgituste andmise ja arutelude perioodi” raames käsitleti tulevasi institutsioonilisi korraldusi subsidiaarsuse põhimõtte kohaldamise järelevalveks ja kontrollimiseks. Sellise perioodi nägi Euroopa Ülemkogu ette 16. juunil 2006 pärast Prantsusmaal ja Madalmaades toimunud põhiseaduse lepingu rahvahääletuse negatiivseid tulemusi. 2005. aasta novembris korraldasid nõukogu eesistujariik ja Madalmaad koostöös konverentsi "Jagades võimu Euroopas", mille eesmärk oli eelkõige leida võimalusi subsidiaarsuse põhimõtte järgimise järelevalve ja kontrolli parandamiseks. Konverentsil käsitleti ka liikmesriikide parlamentide võimalikku osalemist olemasolevate põhilepingute ja protokollide alusel. 2006. aasta aprillis korraldab nõukogu eesistujariik jätkukonverentsi.

[1] Edinburghis 1992. aasta detsembris toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel otsustati, et komisjon on kohustatud esitama Euroopa Ülemkogule ja Euroopa Parlamendile igal aastal aruande subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise kohta. Kõnealune kohustus lisati Euroopa Ühenduse asutamislepingule liidetud protokolli 1997. aastal Amsterdami lepinguga tehtud muudatuste raames. Alates 1995. aastast on kõnealune aruanne käsitlenud ka õigusaktide kvaliteedi ja kättesaadavuse parandamiseks võetud meetmeid (vt eelmine aruanne, KOM(2005) 98). Mõningaid regulatiivse keskkonna täiustamisele kaasaaitavaid tegureid on üksikasjalikumalt vaadeldud (2004.–2005). aasta Euroopa avalikku haldust käsitlevas 3. aruandes (vthttp://www.europa.eu.int/comm/governance/index_fr.htm).

[2] “Parem õiguslik reguleerimine majanduskasvu edendamiseks ja töökohtade loomiseks Euroopa Liidus”, KOM(2005) 97, märts 2005, edaspidi ”tegevuskava”. Kõnealune teatis ajakohastab ja täiendab 2002. aastal kehtestatud tegevuskava (“Regulatiivse keskkonna lihtsustamine ja parandamine”, KOM(2002) 278, 5. juuni 2002). Tegevuskava lähtub Euroopa avalikku haldust käsitlevast valgest raamatust (KOM(2001) 727, 25. juuni 2001).

[3] ELT C 321, 31. detsember 2003, lk 1.

[4] KOM(2005) 24.

[5] KOM(2005) 97.

[6] SEK(2005) 791. Vt http://www.europa.eu.int/comm/secretariat_general/impact/docs_en.htm.

[7] KOM(2005) 518.

[8] KOM(2005) 462.

[9] KOM(2005) 535.

[10] Novembris ja detsembris toimunud kohtumised olid peamiselt pühendatud liikmesriikide Lissaboni programmide paremale õigusloomele. Eksperdirühm on volitatud andma komisjonile nõu parema õigusloomega seotud küsimustes ning olema komisjoni ja oluliste riigiasutuste vaheliseks lüliks parema õigusloome arendamisel ELi ja liikmesriikide tasandil.

[11] Kõnealused normid nähti ette 2003. aastal (KOM(2002) 704, 11. detsember 2002).

[12] Komisjonisisesed mõju hindamise suunised vaadati üle 2005. aasta juunis. Nende paremat loetavust ning senisest tugevamat majandus-, keskkonna- ja sotsiaalsete mõjude analüüsimise raamistikku on laialdaselt tunnustatud.

[13] 2005. aastal korraldati 77 mõju hindamist, 2004. aastal ainult 29.

[14] 2006. aastal korraldatava sõltumatu hindamise tulemused annavad komisjoni läbiviidud mõju hindamiste üldise kvaliteedi ja selle arengu kohta täpsemaid andmeid.

[15] http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regexp/index.cfm?lang=EN.

[16] KOM(2002) 713, 11. detsember 2002.

[17] Registri aadress: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regexp/index.cfm?lang=EN.

[18] KOM(2005) 535.

[19] KOM(2003) 71.

[20] Sealhulgas lihtsustamisega seotud prioriteedid, mille nõukogu määras kindlaks 2004. aasta novembris.

[21] Komisjon algatas 1. juunil 2005 avaliku Interneti-arutelu ”Kümme minutit ELi majanduskeskkonna parandamiseks” (http://europa.eu.int/yourvoice/forms/dispatch?form=418&lang=EN).

[22] Teatis ELi ühise metoodika kohta õigusaktidest tulenevate halduskulude hindamiseks (KOM(2005) 518) koos komisjoni töödokumendiga (SEK(2005) 1329) ELi ühise metoodika väljatöötamine ELi õigusaktidest tulenevate halduskulude hindamiseks – katsejärgu aruanne (aprill – september 2005 ).

[23] Teatises on täpsustatud, et metoodika tegelikul rakendamisel ja kasutamisel võetakse arvesse “a) proportsionaalse analüüsi põhimõtet, kusjuures komisjonile jääb ülesanne hinnata oma ettepanekute kulusid; b) piisavate, usaldusväärsete ja esindavate andmete kättesaadavust ja nende vastavust EL ühisele metoodikale; c) piisava arvu töötajate ja piisava määra rahaliste vahendite olemasolu“.

[24] Komisjon kinnitas seda 2006. aasta jaanuaris vastuvõetud iga-aastases Lissaboni strateegiat käsitlevas arenguaruandes, teatades, et ta “alustab ulatuslikku tegevust ühenduse eeskirjadest (või nende rakendamisviisist) tulenevate halduskulude mõõtmiseks teatavates poliitikavaldkondades. See toimub õigusaktide jätkuva lihtsustamise osana, kusjuures põhitähelepanu on suunatud väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele.” (KOM(2006) 30, 25. jaanuar 2006).

[25] Vastavustabelis on kirjas, millise riikliku meetmega direktiivi teatav säte üle võetakse.

[26] KOM(2005) 97.

[27] KOM(2005) 462.

[28] 2005. aasta novembris esitasid eesistujariigid Ühendkuningriik, Austria ja Soome aruteludokumendi pealkirjaga "Advancing Better Regulation in Europe". Nõukogu dokument 15140/05, 29. november 2005.

[29] Ettevõtjate halduskoormuse vähendamine , majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu järeldused (8. november 2005), 13678/05.

[30] Euroopa Ülemkogu 22. ja 23. märtsi 2005. aasta kohtumise järeldused.

[31] Tähtaeg oli maksimaalselt kuus kuud pärast kokkuleppe jõustumist, s.t 2004. aasta juuni lõpp.

[32] Vt kaasneva komisjoni töödokumendi 2. lisa.

[33] Vt kaasneva komisjoni töödokumendi jaotis 3.2.

[34] Vt kaasneva komisjoni töödokumendi jaotis 3.3.1.

[35] Euroopa Liidu parlamentide Euroopa Ühenduse asjadele spetsialiseerunud komiteede konverents.