Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Naised Lääne-Balkani riikides“

(omaalgatuslik arvamus)

(2019/C 159/02)

Raportöör: Dilyana SLAVOVA

Täiskogu otsus 15.2.2018 Õiguslik alus kodukorra artikli 29 lõige 2 – omaalgatuslik arvamus Vastutav sektsioon välissuhete sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 19.12.2018 Vastuvõtmine täiskogus 23.1.2019 Täiskogu istungjärk nr 540 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 174/1/6

1. Järeldused ja soovitused

1.1. ELi Lääne-Balkani poliitika on saanud uue hoo. See sai täiendava tõuke Bulgaaria eesistumiselt, mis seadis selle piirkonna prioriteediks, ja Euroopa Komisjoni teatiselt „Lääne-Balkani riikide reaalne ELiga ühinemise väljavaade ning ELi tõhustatud koostöö nende riikidega“, mis avaldati 6. veebruaril 2018.

1.2. Sofia tippkohtumine ja nõukogu 2018. aasta juuni järeldused laienemise ning stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi kohta kinnitasid seda pühendumust ning määrasid kindlaks järgmised sammud piirkonna Euroopaga integreerumisel. Täpsemalt määrati Albaaniale ja endise Jugoslaavia Makedoonia vabariigile ühinemisläbirääkimiste alustamise tingimuslikuks tähtajaks 2019. aasta juuni. Sellele teemale keskendumine ja asjakohane tegevus kestab ja seda jätkavad tõenäoliselt ka järgmised eesistujariigid, sest need on selliste liikmesriikide hulgast, kes näitavad samuti üles suuremat tundlikkust ja pühendumust Lääne-Balkani riikide suhtes, nimelt Austria, Rumeenia ja Horvaatia.

1.3. Komitee on laienemise tugev toetaja, sest laienemine on mõlema poole – Lääne-Balkani riikide ja ELi – huvides. Selle poliitika edu on ELi üldpositsiooni oluline komponent ning ka Euroopa stabiilsuse ja heaolu alustala. Seepärast on komitee veendunud, et ühinemisprotsessi kui ELi üht põhiprioriteeti tuleks keskendunult ja jõuliselt jätkata selgetel ja rangetel tingimustel, millel põhinevad kõik ühinemisprotsessid – ei rohkem aga vähem.

1.4. Sooline võrdõiguslikkus on põhiõigus, mida tunnustatakse Euroopa Liidu lepingu artiklites 2 ja 3 ning Euroopa Liidu põhiõiguste hartas. Käesolevas arvamuses toonitab komitee naiste rolli demokraatia, inimõiguste ja vabaduste austamise tugevdamise ning majandusliku ja sotsiaalse arengu peamise edasiviiva jõuna. Arvamuse eesmärk on paremini teadvustada ja edendada naiste poliitilisi, sotsiaalseid ja majanduslikke õigusi ja soolist võrdõiguslikkust Lääne-Balkani riikides. Soolist aspekti saab edukalt arvestada vaid tugeva poliitilise tahte olemasolu korral ja uskudes eelistesse, mida naiste ja meeste võrdõiguslikkus ühiskonnale annaks.

1.5. Naistel on olnud ja on jätkuvalt määrav tähtsus leppimises ning sotsiaalse ja majandusliku arengu saavutamises piirkonnas, iseäranis tingimustes, kus majandusstruktuurid on tõsiselt nõrgenenud, valitseb vaesus ja sotsiaalsed sidemed on katkenud. Sellises olukorras ilmutavad naised suuremat paindlikkust ja algatust sotsiaalsete võrgustike taastamisel ja uuendamisel ning uute töövõimaluste otsimisel. Hoolimata mõnest naiste võimestamisega seotud heast tavast ja positiivsest arengust ning käivitatud programmist on naised endiselt ebasoodsamas olukorras, pidades silmas nende võimalust täielikult kasutada oma poliitilisi, sotsiaalseid ja majanduslikke õigusi ning saada täit kasu sotsiaalmajandusliku arengu võimalustest. Kuna patriarhaalse kultuuri tulemusel on naistel marginaliseeritud roll, puutuvad nad kokku eelarvamuste ja soostereotüüpidega, segregatsiooniga tööturul ja hariduses ning palju suurema diskrimineerimise ja vägivallaohuga, mis takistab neil juhtpositsioonidele jõuda.

1.6. Komitee kutsub üles mitte üksnes tagama naiste võrdset esindatust ja kaasatust majanduslikus ja poliitilises elus kõigil tasanditel, vaid rakendama ka tõhusaid seadusi ja poliitikameetmeid naiste, sealhulgas vähemusrühmadesse kuuluvate naiste (eriti romad ja LGBTIQ kogukond), noorte naiste, vanemaealiste naiste, maapiirkondade naiste ning puuetega naiste, samuti Lääne-Balkani riikides varjupaika otsivate naiste ja tüdrukute vastu suunatud diskrimineerimise vastu võitlemiseks.

1.7. Komitee juhib tähelepanu sellele, et oluline on töötada välja soolise võrdõiguslikkuse tegevuskava ja meetmed, mis võiksid viia võimu ja ressursside võrdsema jagunemiseni Lääne-Balkani riikides. Naiste õiguste rühmitused, ettevõtjate ühendused ja ametiühingud on olnud aktiivsed naiste rolli edendamisel selles piirkonnas ning tuleb jätkata keskendunud ja järjepidevat tööd kodanikuühiskonna ja sotsiaalpartneritega, et naiste õiguste eest võitlemine oleks tulemuslik. ELi institutsioonid peaksid nende organisatsioonide ja ühenduste rahaliseks toetamiseks rohkem tegema, pakkudes konkreetseid kavu ja projekte, mille eesmärk on naisi kõigil tasanditel võimestada, sh programmid soolise võrdõiguslikkuse organisatsioonide toetamiseks ja üksikasjalikud tegevuskavad.

1.8. Komitee kutsub ELi ja riikide ametiasutusi üles suuremale koostööle haridusstereotüüpide lammutamiseks, et tagada noortele tüdrukutele ja naistele kogu elu kestel ligipääs taskukohasele ja kvaliteetsele haridusele.

1.9. Kuna naistevastane vägivald ja nende diskrimineerimine on üks tõsisemaid inimõiguste rikkumisi ning üha tavalisem selles sõjajärgses piirkonnas, kutsub komitee komisjoni üles innustama suuremale piirkondlikule koostööle parimate tavade vahetamisel koduvägivalla küsimuses ja laiendama vajalikku rahastust ja eksperdituge kõigile püüetele vähendada selle laialt levinud sotsiaalse pahe esinemist ja see võimalusel kaotada.

1.10. Komitee on seisukohal, et riikide ametiasutused peaksid tegema märkimisväärseid jõupingutusi meediavabaduse suurendamiseks, sh olemasolevate õigusaktide tugevdamise ja nende järjekindla kohaldamise teel. See aitab muu hulgas teadvustada soolise võrdõiguslikkuse küsimusi ja edendada turvalisemat meediakeskkonda, kus avaliku arutelu teel on võimalik dekonstrueerida soostereotüüpe ja kus naistele ei saa osaks seksism, vihakõne ja laimavad veebikampaaniad.

1.11. Komitee kordab taas vajadust selle järele, et Lääne-Balkani partnerriigid integreeriksid soolise perspektiivi kõigisse asjakohastesse programmidesse, mida rahastatakse ühinemiseelse abi rahastamisvahendist (IPA II), eriti 3. poliitikavaldkonnas, mis hõlmab tööhõivet, sotsiaalpoliitikat, haridust, soolise võrdõiguslikkuse ning inimressursside arengu edendamist. Välja tuleks arendada temaatilised fondid perevägivalla vastu võitlemiseks ning naiste ühiskondliku ja meediaaktiivsuse toetamiseks.

1.12. Tuleks tagada selge ja järjekindel pühendumine soolisele võrdõiguslikkusele, mis on ELi alusväärtus. Komitee innustab komisjoni lisama oma ühinemisläbirääkimiste võrdlusanalüüsi süsteemi olulised soolise võrdõiguslikkuse näitajad, mis töötataks välja ja mida jälgitaks tihedas koostöös sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna partneritega, kes on pühendunud naiste võimestamisele selles piirkonnas ja kogu ELis. Soolise perspektiivi süsteemset kohaldamist tuleks käsitada horisontaalse võrdlusnäitajana, et hinnata ühinemisläbirääkimiste osana õigusloomeprotsessi vastuvõetavust ja kvaliteeti.

1.13. Komitee ootab, et tulevased jõupingutused Lääne-Balkani riikides poleks suunatud mitte ainult naiste inimõigusi käsitlevate õigusaktide kooskõlla viimisele ELi õigustiku ning asjaomaste rahvusvaheliste mehhanismide ja vahenditega, vaid ühtlasi ja eelkõige erinevuste vähendamisele olemasolevate õigusaktide ja nende nõuetekohase rakendamise vahel. Lääne-Balkani riikide valitsusi tuleks julgustada ja toetada selliste elujõuliste avaliku sektori rahastamismehhanismide arendamisel, mis keskenduvad naiste kaitsmisele vägivalla, diskrimineerimise ja majandusliku ekspluateerimise eest.

1.14. Komitee kutsub liikmesriike ja Lääne-Balkani partnerriike, kes ei ole Istanbuli konventsiooni veel ratifitseerinud, seda kiiresti tegema, sest tegemist on kõige ulatuslikuma poliitilise raamistikuga perevägivalla ennetamiseks, ohvrite kaitsmiseks ja õigusrikkujate karistamiseks. Samuti kutsub komitee kirikuid ning teisi usuinstitutsioone ja kõigi konfessioonide kodanikuühiskonna organisatsioone üles mitte rikkuma naiste õigusi ega sekkuma nende reproduktiivõigustesse, mis on naiste sotsiaalse ja majandusliku emantsipatsiooni ja võimestamise oluline eeltingimus.

1.15. Komitee kordab, et on oluline siduda sootundlik eelarvestamine üldiste soolise võrdõiguslikkuse meetmetega. Ta kutsub üles lisama tänu vahendite paremale eraldamisele kookõlas soospetsiifiliste vajadustega soolise perspektiivi kõigisse poliitikameetmetesse ja programmidesse. Selle valguses ja pidades silmas järgmist mitmeaastast finantsraamistikku, peaks EL olema Lääne-Balkani riikides soolise aspekti arvestamise küsimuses järjekindlam ning jääma kindlaks sootundlikku eelarvestamise ja soo alusel andmete kogumise nõudele, tagamaks et võrdõiguslikkust ja naiste õiguste austamist võetakse jätkusuutlikul viisil arvesse. Sel eesmärgil innustatakse Lääne-Balkani partnerriike ja komisjoni intensiivistama poliitilisi konsultatsioone naisõiguslaste ja soolise võrdõiguslikkuse ekspertidega erinevates ühinemisega seotud poliitikavaldkondades.

1.16. Komitee rõhutab, et eritähelepanu tuleb pöörata naisettevõtlusele, pidades silmas selle potentsiaali suurendada märkimisväärselt piirkonna kasvuväljavaateid, ja kutsub ELi institutsioone üles selleks tegutsema. Meetmed uute ettevõtete loomise toetamiseks hõlmavad muu hulgas finants- ja institutsiooniliste ressursside kättesaadavuse tagamist, optimaalse taristu võimaldamist idufirmadele, asjakohase teabe pakkumist ettevõtte asutamise kohta, meediakampaaniate abil huvi suurendamist naisettevõtluse vastu ja laenude andmist idufirmadele ja laienemisprojektidele. Naisettevõtjad ja nende ettevõtlusorganisatsioonid tuleks süstemaatiliselt hõlmata kõigisse poliitikakujundusprotsessidesse, mis on ühinemise sotsiaalse ja majandusliku mõõtme seisukohalt asjakohased.

2. Arvamuse taust

2.1. Naiste ja meeste võrdõiguslikkus on põhiõigus ja üks Euroopa Liidu tunnustatud põhiväärtusi. Sooline võrdõiguslikkus, mis on hõlmatud ELi aluslepingutesse ja rahvusvahelistesse inimõiguste konventsioonidesse, on osa ühinemistingimustest, mida Lääne-Balkani piirkonna kandidaatriigid ja potentsiaalsed kandidaatriigid (Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik, Kosovo, ( 1 ) Montenegro ja Serbia) peavad täitma. Soolisse võrdõiguslikkusse investeerimine on oluline: see ei ole mitte ainult ELi nõudmine, vaid kasutusel ka võrdõigusliku ja demokraatliku ühiskonna keskse näitajana.

2.2. ELiga ühinemise ettevalmistamise osana on Lääne-Balkani riigid viimastel aastatel astunud samme naiste õiguste edendamiseks. Need hõlmavad asjaomaste õigusaktide (näiteks diskrimineerimise vastu, kriminaal- ja tööõiguse valdkonnas) vastuvõtmist või muutmist, riiklike strateegiate ja tegevuskavade ettevalmistamist ning institutsionaalsete mehhanismide rajamist asjaomase poliitika rakendamiseks ja järelevalveks. Siiski on soolise võrdõiguslikkuse edendamine sageli vaid pinnapealne ja sel eesmärgil võetud meetmete puhul puudub tõeline poliitiline pühendumus, pädevused ja finantsvahendid, mille tulemuseks on nõrk ja juhuslik rakendamine.

2.3. Kahjuks jäeti Londonis 2018. aasta juulis toimunud ELi ja Lääne-Balkani riikide tippkohtumisel kasutamata võimalus teha piirkonnas soolise võrdõiguslikkuse edendamisel edusamme. Seepärast peaks ettepanek kooskõlastatud tegevuseks, mida kaaluti tippkohtumise ettevalmistamise ajal, leidma kiiresti poliitilist heakskiitu ja see tuleks ruttu jätkusuutlikul viisil ellu rakendada.

2.4. Meeste ja naiste ebavõrdsus on Lääne-Balkani riikides jätkuvalt probleem, sest piirkonda iseloomustavad tugevalt patriarhaalsed struktuurid, mis väljenduvad soolises vägivallas, diskrimineerimises ja ekspluateerimises, naiste kroonilises topeltkoormuses töö- ja perekondlike kohustuste tõttu, arvukates takistustes, mis raskendavad naiste sotsiaalset edasiliikumist ja võrdse palga saamist, ning sotsiaalteenuste ja reproduktiivtervise teenuste ning finantsvahendite ebapiisavas kättesaadavuses. Naiste poliitiline esindatus on mõnevõrra paranenud, ent selle mõju poliitilise võimu õiglasele ümberjaotamisele naiste ja meeste vahel on vähene ja ebapüsiv. Peamine probleem seisneb progressiivse poliitika nõrgas rakendamises, mis peegeldab tõelise poliitilise pühendumuse, rahastamise ja asjatundmuse puudumist.

2.5. Naiste ja meeste võrdõiguslikkuse tagamine jääb selles piirkonnas lõpetamata küsimuseks ( 2 ) . Käesoleva arvamusega soovib komitee juhtida tähelepanu ELi sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna jõupingutustele edendada ELi laienemispoliitika osana soolist võrdõiguslikkust ja muuta see kõigis ühiskonna valdkondades valdkonnaüleseks näitajaks. Arvamuses käsitletakse ka mõnd peamist Lääne-Balkani riikide naiste ees seisvat väljakutset, nagu nende nõrgem roll sotsiaal-, majandus- ja poliitika valdkonnas ning laialt levinud sooline vägivald.

3. Sooline vägivald

3.1. Sooline vägivald, st seksuaalne, reproduktiivne ja perevägivald, on piirkonnas jätkuvalt ülekaalukas probleem. Ehkki perevägivallast antakse vähe teada, on teavitatud juhtude arv siiski suur. Andmed näitavad, et Albaanias puutub 56 % naistest kokku vähemalt ühe perevägivalla vormiga, Kosovos kogeb peaaegu 70 % naistest oma elu jooksul perevägivalda ning Serbias registreeriti 2017. aastal vähemalt 26 naiste tapmise juhtu ja enamikel juhtudel pani teo toime ohvri partner ( 3 ) . Piirkonna riikides perevägivallaga seotud teenistuste analüüsist nähtus, et need teenistused on alarahastatud, neil on puudus töötajatest ning töötajad on üle töötanud, ( 4 ) samuti on teatamismehhanismid üldiselt väga nõrgad.

3.2. ennetada, kaitsta ja vastutusele võtta . See nõuab kõigi protsessi hõlmatud osalejate nõuetekohast koolitamist, asjakohast teadvustamist ja hoiakute muutust ühiskonnas. Komitee arvates on – nagu igal pool – ennetusel otsustav tähtsus ja selle kulud on väiksemad kui hilisemas etapis sekkumise puhul. Igal Lääne-Balkani partnerriigil on perevägivalla vastu võitlemiseks riiklik strateegia ( 5 ) . Tulenevalt levinud hoiakutest, usaldamatusest julgeoleku- ja õiguskaitseasutuste vastu ning ametiasutuste ebapiisavatest jõupingutustest ei teavita naised enamasti vägivallajuhtumitest. Kõige haavatavamas olukorras naiste täiendavat ohvristamist soodustab omakorda rahaliselt jätkusuutlike toetusvõrgustike, turvakodude ja -asutuste puudumine ohvrite jaoks, kes on piisavalt julged, et vägivallast teada anda. Piirkonnas on mitmeid puudusi võrreldavate andmete kogumises, millega tuleks tegeleda. Eesmärk on hästi kujundatud, rahastatud ja jälgitud poliitika olemasolu, mille abil. See nõuab kõigi protsessi hõlmatud osalejate nõuetekohast koolitamist, asjakohast teadvustamist ja hoiakute muutust ühiskonnas. Komitee arvates on – nagu igal pool – ennetusel otsustav tähtsus ja selle kulud on väiksemad kui hilisemas etapis sekkumise puhul.

3.3. Kogu Lääne-Balkani piirkonnas tuleb täielikult rakendada Euroopa Nõukogu naistevastase vägivalla ja perevägivalla ennetamise ja tõkestamise konventsiooni (Istanbuli konventsioon). Suurem osa Lääne-Balkani partnerriikidest, olles konventsioonile alla kirjutanud ja selle ratifitseerinud, peaks intensiivistama tööd piisava avaliku sektori rahastuse eraldamiseks, oma poliitika kooskõlastamiseks ning praktiliste meetmete rakendamiseks kõigi naiste suhtes toimepandavate vägivallavormidega tegelemiseks. Lisaks kutsutakse komisjoni üles seadma perevägivalla küsimuse tähtsale kohale nii kodanikuühiskonna kui ka institutsioonilise suutlikkuse suurendamise meetmete ühinemiseelse rahastamise raames. Komitee kutsub komisjoni üles innustama suuremale piirkondlikule koostööle perevägivallaga seotud parimate tavade vahetamisel ka üle ELi liikmesriikide ja laienemisprotsessis osalevate riikide jaotuse piiri. Laienemise kontekstis on oluline, et ELi liikmesriigid tutvustaksid selles valdkonnas positiivset mudelit. Suurem pühendumine ja ulatuslikum koordineerimine kõigi avaliku ja erasektori osalejate vahel ning valitsusväliste organisatsioonide (VVO) suurem kaasamine, samuti koostöö riikide teenistuste ja VVOde vahel on väga oluline, et rakendada edukalt õigusakte ja poliitilisi meetmeid kõigi naistevastase vägivalla vormide tõkestamiseks.

3.4. Otsustav roll on perekondadel ja koolidel. Laste kasvatamine ja haridus peaks olema sootundlik ja keskenduma iseäranis tüdrukute ja noorte naiste vastase soolise vägivalla kaotamisele. Sellise raamistiku loomine, millega koolides võetaks kasutusele selged meetmed soolise vägivallaga tegelemiseks, aitaks vägivaldseid tavasid vähendada ning looks sel viisil ohvrite jaoks toetavama keskkonna ning tugevdaks soolist võrdõiguslikkust kui ühiskonna aluspõhimõtet.

4. Inimõigused

4.1. Lääne-Balkani riikides ründavad süstemaatiliselt naiste inimõigusi natsionalistlikud ja kiriklikud osalejad, kes sageli tuginevad usudogmadele ja rahvuslikele huvidele, nagu patriarhaalsed pereväärtused ja demograafiline uuenemine, et moraalselt õigustada naistele nende vabaduste, võrdõiguslikkuse ja turvalisuse mittevõimaldamist. Kuigi inimõiguste alal on olemas ulatuslikud ja üldist kaitset tagavad õigusaktid, on märkimisväärseid puudujääke jõustamis- ja õiguskaitsemehhanismides. Komitee kutsub üles riiklike inimõiguste struktuuride, sotsiaalpartnerite, kodanikuühiskonna organisatsioonide ja valitsusasutuste tõhusamale koostööle ja ühisele tegutsemisele, et teha edusamme inimõiguste alal ja aidata iseäranis haavatavaid inimesi.

4.2. Jätkuvalt on ülekaalus traditsioonilised soorollid ja hoiakud naiste seksuaalsuse suhtes. Emadushooldus on mõistlikult kättesaadav, kuid muus osas eelistavad naised ikka veel sageli mitte arsti juurde minna. Töötavad naised puutuvad tihti kokku diskrimineerimisega seoses rasedus- ja sünnituspuhkuse õigustega, sealhulgas töövestlustel esitatavate küsimustega nende perekonnaseisu ja kavatsuse kohta lapsi saada, hoolimata asjaolust, et selle vältimiseks on vastu võetud seadused. Korrapärast arstlikku kontrolli tuleks edendada ja propageerida. Seoses reproduktiivtervise teenustega on vaja intensiivseid teadlikkuse suurendamise meetmeid.

4.3. Komiteele teeb eriti muret asjaolu, et domineerivate usukogukondadega tihedalt seotud ultrakonservatiivsete huvirühmade sagenevate rünnakute tulemusel seatakse Lääne-Balkani riikides ohtu naiste reproduktiivtervis. Edasist analüüsi vajaks fundamentalistlike usuliste vaadete mõju naiste õigustele ja iseäranis nende reproduktiivõigustele selles piirkonnas.

4.4. Eritähelepanu väärib LGBTIQ kogukond, kelle õigused ei ole kaugeltki mitte kindlustatud. Lisaks on nad erinevate konservatiivsete ühiskonnarühmade pideva surve all.

5. Sotsiaalsed õigused

5.1. Piirkonna riikides esineb endiselt puudujääke majanduslike ja sotsiaalsete õiguste tagamise ja järelevalve seisukohast, sh õigus mittediskrimineerimisele. See puudutab kõiki naisi tööturul, kuid iseäranis naisi ja tüdrukuid, kes kuuluvaid haavatavatesse rühmadesse, sh rahvusvähemused (eelkõige romad), riigisiseselt ümberasustatud inimesed, puuetega inimesed, rändajad ja pagulased.

5.2. Neisse ebasoodsas olukorras olevatesse rühmadesse kuuluvatel naistel ei ole sageli piisavalt teadmisi sotsiaalsete õiguste ning sotsiaalteenustele, haridusele, tervishoiule või eluasemele ligipääsu kohta. Nende valdkondade eest juriidiliselt vastutavad institutsioonid ei ole veel võimelised neid inimesi asjakohaselt toetama. Komitee arvates peaksid sellised sidusrühmad nagu sotsiaaltöö keskused, kohalikud haldusasutused ja valitsusvälised organisatsioonid parandama tingimusi, mis on vajalikud haavatavatele rühmadele võrdsete sotsiaalsete õiguste tagamiseks. Kiiresti tuleb üle vaadata ELi toetatavate sotsiaalreformi programmide kvaliteet ja rahaline elujõulisus, näiteks sotsiaalse kaasamise ühismemorandumi teel, mis on suunatud sotsiaalsele kaasamise suurendamisele ning sotsiaalteenuste mitmekesistamisele, demokratiseerimisele ja detsentraliseerimisele. Tuleks uurida võimalusi Euroopa sotsiaalõiguste samba aegsaks rakendamiseks laienemisprotsessis.

5.3. Muret tekitav sotsiaalne nähtus on naiste radikaliseerumine mõnes moslemikogukonnas ja nende osalemine vägivaldses äärmusluses. Aastatel 2012–2016 olid umbes 1 000 inimesest, kes lahkus Lääne-Balkani piirkonnast Süüria ja Iraagi konfliktipiirkondadesse, ligikaudu 20 % naised ( 6 ) . Valitsused, institutsioonid ja kodanikuühiskonna organisatsioonid ei tee piisavalt selleks, et avalikult tunnistataks naiste Lähis-Itta liikumist ning tagataks soolise perspektiivi lisamine praegustesse vägivaldse äärmusluse vastu võitlemise jõupingutustesse. Kui on jõustatud õigusaktid, millega kriminaliseeritakse välismaistes poolsõjalistes rühmitustes osalemine, neile materiaalse abi osutamine ning nende jaoks värbamine, peavad järgnema praktilised meetmed naiste deradikaliseerumise ja rehabiliteerimise toetamiseks. Seejuures tuleks naised tunnistada esmajoones äärmuslaste propaganda ja värbamise ohvriteks.

6. Naised tööturul

6.1. Piirkonnas on levinud naiste tööturult kõrvale jätmine ja selle ulatus on märgatavalt üle ELi keskmise ( 7 ) . Peaaegu kaks kolmandikku kõigist piirkonna tööealistest naistest on kas mitteaktiivsed või töötud. Roma naiste ja puuetega naiste puhul on see näitaja veelgi kõrgem. Statistika põhjal on naiste aktiivsuse tase meestega võrreldes madalam ja edusammud soolise tööhõivelõhe ületamiseks on olnud väikesed.

6.2. See ei tähenda mitte ainult põhiliste inimõiguste rikkumist, vaid põhjustab ka suuri majanduslikke ja sotsiaalseid kulusid ning pidurdab piirkonna majanduskavu. Igal aastal kaotavad Lääne-Balkani riigid soolise lõhe tõttu tööturul keskmiselt 18 % nende kogu SKPst ( 8 ) . Üks kolmandik sellest kaotusest tuleneb moonutustest naiste ja meeste elukutsevalikus. Ülejäänud kaks kolmandikku vastab kuludele, mis on seotud lõhega tööjõus osalemisel. Lääne-Balkani riike tuleks ergutada optimaalselt kasutama seni kasutamata inimressursse, toetama ja lihtsustama naiste osalemist tööturul ning tegelema küsimusega, et suur osa naisi tegutseb mitteametlikus majanduses.

6.3. See sooline lõhe tuleneb kinnistunud normidest seoses perekondlike rollidega ning ametiasutuste ebapiisavatest jõupingutustest nende probleemidega tegelemisel. Perekonnaga seotud ülesanded kipuvad langema naiste õlule ning paindlikke töötingimusi esineb äärmiselt harva. See sunnib naisi valima pere ja karjääri vahel. Ametlikult töötavaid naisi on oluliselt vähem kui mehi, naised teenivad vähem ja on harva kõrgetel ametikohtadel. Oluline on kaasata arutellu ka mehed ja ergutada neid võtma enda kanda suuremat osa perekonnaga seotud ülesannetest.

6.4. Taskukohase lapsehoiuteenuse kättesaadavus ning isapuhkuse kasutamise edendamine on üks eeltingimusi naiste osalemise suurendamiseks tööturgudel. Samuti on vaja erimeetmeid, et parandada tööturu sobivust naistöötajatele, näiteks riiklike lastehoidude ja lasteaias antava hariduse pakkumine väikelastele. Naiste ja meeste palga- ja pensionilõhet tekitavad muu hulgas tegurid, nagu stereotüübid laste kasvatamisel, eriti mõnes kogukonnas, ning hoiakud poiste ja tüdrukute hariduse suhtes, samuti stereotüübid seoses tüüpiliste naiste või meeste ametitega.

6.5. Palgalõhe piirkonnas on ligikaudu 20 % ( 9 ) ja see on püsiv probleem. See omakorda mõjutab soolist pensionilõhet ning naiste ja meeste ebavõrdsust pensionieas. Palgavaeste – kellest paljud on naised – hulga võimalik suurenemine näitab selgelt, et valitsus, tööandjad ja sotsiaalpartnerid peavad sellele osutama suuremat poliitilist tähelepanu ja tegutsema mitte ainult otsest meetmete abil, mis on seotud nii miinimumpalga kui ka äraelamist võimaldava töötasuga, astmelise maksustamise, madalapalgaliste toetuste ja sotsiaalabiga, vaid ka – ja see on veelgi tähtsam – kaudsete meetmete abil, nagu paindlikumad töötingimused, eluase, oskuste täiendamine ja lapsehoid.

6.6. Majanduslikul olukorral ja töövõimaluste puudumisel on negatiivne mõju naistele, iseäranis noortele naistele, sundides neid oma riigist lahkuma ja seega suurendades ajude äravoolu piirkonnast. Välja tuleks töötada poliitikameetmed, mille eesmärk on täies ulatuses kasutada naiste andeid ja oskusi dünaamiliselt muutuvas majanduskeskkonnas. Seoses sellega võiks kaaluda naisekspertide võrgustike loomist, et tuua esile nende asjatundmust eri valdkondades. Lisaks tuleks parandada elukestva õppe kättesaadavust naistele ja see neile tagada.

6.7. Haridusstereotüüpide murdmiseks tuleb järjepidevalt innustada tüdrukuid ja naisi tegelema rohkem STEM-valdkonnaga (teadus, tehnoloogia, inseneeria ja matemaatika), osalema rohkem kutseõppes ja koolituses ning praktikatel.

7. Naiste võimestamine

7.1. Naiste majanduslik võimestamine

7.1.1. Naisettevõtjad kujutavad endast jätkuvalt kasutamata ettevõtlus- ja töökohtade loomise võimalust ning olulist majanduskasvu liikumapanevat jõudu. Naisettevõtjad puutuvad ettevõtte asutamisel ja kasvatamisel kokku ainulaadsete probleemidega, nagu äri- ja ettevõtlusalaste oskuste puudumine ning pankade laialt levinud eelarvamused naiste juhitavatele ettevõtetele laenu andmisel. Puudub naisettevõtluse ühtne määratlus, mistõttu on selle olulise teema kohta vähe andmeid.

7.1.2. Muutuste ajendiks on selged tõendid, et Lääne-Balkani riikides on hulgaliselt kõrge kvalifikatsiooniga naisi ning seega peaksid kõik soolise tasakaalu poolt argumendid põhinema väärtuse ja eelistuste põhimõttel ja mitte positiivsel diskrimineerimisel. Sellest hoolimata on endiselt tegureid, mis takistavad naisi juhtpositsioonile asumast, nagu näiteks töö- ja pereelu ühitamise meetmete puudumine, piiratud juurdepääs võrgustikele, mis on olulised kõrgemate ametikohtade jaoks, enesekindluse puudumine jne ( 10 )

7.1.3. Samuti soovitaks komitee poliitikakujundajatel ja ettevõtetel tegeleda järgmiste küsimustega tagamaks, et naised Lääne-Balkani riikides pääsevad juhtivatele ametikohtadele: ( 11 ) — juhtival kohal töötavate naiste parem nähtavus ühiskonnas; — suurem läbipaistvus talentide otsimisel; — soorolle puudutavate stereotüüpide ümberlükkamine; — juhtorgani koosseisu pikaajaline planeerimine; — talendivõrgustiku loomine; — parimate tavade näidete levitamine; — kooskõlastatud andmebaasi loomine juhtorganisse kvalifitseeruvatest naistest.

7.1.4. Naiste idufirmadele ja kasvavatele ettevõtetele tuleks tervikliku paketina pakkuda koolitust ning juurdepääsu rahastusele, sh mikrorahastusele ( 12 ) . Naisettevõtluse edendamine piirkonnas viiks töökohtade loomiseni ning tooks kõigile kaasa majanduslikku kasu. Sel eesmärgil tuleks aktiivsemalt kasutada selliseid meetmeid nagu ettevõtlusinkubaatorid, mentorlusprogrammid, innovatsioonikeskused, tehnoloogialaborid ja muud vormid naiste toetamiseks ettevõtluses.

7.1.5. Naisettevõtjate ühingud peaksid aktiivselt osalema otsustusprotsessides ja avalikus dialoogis kohalike ja piirkondlike ametiasutuste ning partnerorganisatsioonidega. Hiljutistest selle valdkonna projektidest on nähtunud, et teemat tunnustatakse kõrgematel tasanditel varasemast rohkem ning toetus naisettevõtjatele on liikunud projekti staatusest edasi, kujunedes pidevaks protsessiks. Edasiste märkimisväärsete edusammude saavutamiseks oleks vaja muutust inimeste mõtteviisis.

7.1.6. Naisettevõtjate koondamisel täidavad tähtsat rolli sotsiaalsed ettevõtted ja neid tuleks edendada kogu piirkonnas, et koordineerida tegevust ja lihtsustada edukat juurdepääsu rahastamisele.

7.1.7. Noorte ettevõtlus on piirkonna jaoks väga oluline ja digitaalse piirini jõudmiseks tarvis on uut kasvumudelit. See peaks põhinema innovatsioonil ja uue millenniumipõlvkonna ettevõtlusvaimul. Mudel peaks muu hulgas sisaldama uuele töömaailmale kohandatud haridust noorte naiste ja meeste jaoks koos kindlate rahastamislahendustega.

7.2. Naiste poliitiline võimestamine

7.2.1. Kõigis Lääne-Balkani partnerriikides on kehtestatud sookvoodid ning võetud on üsna tugevaid poliitikameetmeid naiste esindatuse suurendamiseks. Suurema osa partnerriikide kvoodisüsteemide kohaselt peavad poliitiliste parteide nimekirjad sisaldama vähemalt 30 % naissoost kandidaate, v.a Bosnia ja Hertsegoviinas ning endises Jugoslaavia Makedoonia vabariigis, kus miinimummääraks on 40 %.

7.2.2. Ehkki sookvoodid arenevad ja toovad piirkonnas kaasa positiivseid muutusi, ei kohaldata seda poliitikat järjekindlalt. Selle tulemusel ei ole naiste seisund poliitikas ja nende osalemine otsustusprotsessides oluliselt paranenud ning see ei ole ikkagi jätkusuutlik.

7.2.3. Piirkonnas on toimunud hierarhiline marginaliseerumine, mis tähendab, et kõrgematel otsuste tegemise ametikohtadel on mehi rohkem kui naisi. Endiselt ei ole kõrgeimatel võimupositsioonidel naisi. Väga sageli tegutsevad nad hariduse, tervishoiu, sotsiaalpoliitika ja haldusega tegelevates poliitilistes organites ning see võib viia mõnedes sektorites horisontaalse segregatsioonini. Ent naised on märksa vähem esindatud teistes organistes, millel on suurem otsustuspädevus ja mõju poliitikakujundamisele või valitsuse õigusaktidele.

7.2.4. Võib tuua mõningaid häid näiteid naiste poliitilisest võimestamisest selles piirkonnas. Kohalikel organisatsioonidel õnnestus naised poliitilistesse protsessidesse kaasata ning poliitilistes parteides naistele pakutav tugi viis esimese naissoost linnapea valimiseni Kosovos. Albaanias juhtisid partnerid kodanikuühiskonna koalitsiooni nõudma sookvootide järgimist parlamendis, mis on suurendanud naiste osalust mõnedel viimastel valimistel. On mitmeid käimasolevaid plaane, mehhanisme ja toetusstruktuure piirkonnas naiste poliitilise osalemise suurendamiseks ning tehtud on juba märkimisväärseid edusamme ( 13 )

8. Sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna organisatsioonide roll

8.1. Sotsiaalpartneritel ja kodanikuühiskonna organisatsioonidel on Lääne-Balkani riikides oluline roll, et mõjutada avalikku võimu tegelema soolise võrdõiguslikkusega. Nad on olnud positiivsete muutuste ning tolerantsemate ja tugevamate ühiskondade loomise katalüsaatoriks. On välja töötatud mitmeid edukaid naistega seotud algatusi, projekte ja platvorme ning komitee toetab kindlalt neid positiivseid ettevõtmisi.

8.2. Naisorganisatsioonid kui kodanikuühiskonna organisatsioonide osa on selleks iseäranis sobiv vahend ja neil on juhtroll nii naistevastase vägivalla ennetamisel kui ka seoses kohaliku ja piirkondliku tasandi lepitustööga. Neil on keskne koht protsessis valitsuste kontrollimiseks ja neilt aru pärimiseks seoses poliitika tõhusa rakendamisega.

8.3. Kuigi ametlikult on kasutusele võetud mehhanismid sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasamiseks konsultatsioonimenetlustesse, jätab teabevahetus ja koostöö valitsustega veel paljugi soovida. Viimase aja negatiivsem suhtumine kodanikuühiskonna organisatsioonidesse raskendab neil asjakohase kriitika esitamist ning olemasolevate puuduste tõhusat käsitlemist. Komitee toonitab vajadust toetada naiste õigusi ja võimestamist ning kindlustada sellele koht kodanikuühiskonnas.

8.4. Laienemisprotsess ning Berliini protsess on aidanud kaasata kodanikuühiskonda piirkondlikesse algatustesse ja poliitikakujundamisse. On märke edusammudest seoses sektori staatuse ja positsiooniga tervikuna – tehtud on mitmeid muudatusi õigusaktides, koostatud poliitikameetmeid ja eelarveid, võttes arvesse kodanike soove.

8.5. Oma suhetes Lääne-Balkani riikide kodanikuühiskonna organisatsioonidega on komitee välja töötanud kahetasandilise, nii piirkondliku kui ka kahepoolse lähenemisviisi. Lääne-Balkani järelevalvekomitee, mille komitee lõi 2004. aastal, on peamine vahend piirkonnas komitee tegevuste koordineerimiseks ning Lääne-Balkani partnerriikide poliitilises, majanduslikus ja sotsiaalses olukorras ning ELi-Lääne-Balkani riikide suhetes toimuvate muutuste jälgimiseks, sealhulgas naiste õiguste valdkonnas. Lääne-Balkani kodanikuühiskonna foorum on osa järelevalvekomitee tööst. 2017. aasta juulis Sarajevos toimunud 6. foorumil arutati naiste õiguste ja naiste mõjuvõimu suurendamise alaseid küsimusi ning võeti vastu soovitused.

8.6. Euroopa Komisjoni 2018. aasta teatises laienemise kohta kutsutakse riikide ametiasutusi üles võtma ühiskondade toel vastutuse ja täitma ELiga ühinemise üldtuntud tingimusi. Ükskõik millise muudatuse edu sõltub suures osas kaasavast ja tõhusast reformiprioriteete käsitlevast struktureeritud dialoogist, millesse on hõlmatud tugev kodanikuühiskond. Seepärast peaks EL asjaomase dialoogi edendamiseks ja hõlbustamiseks rohkem tegema.

Brüssel, 23. jaanuar 2019 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Luca JAHIER

(1) Kõnealune määratlus ei piira Kosovo staatust käsitlevaid seisukohti ning on kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 1244/99 ja Rahvusvahelise Kohtu arvamusega Kosovo iseseisvusdeklaratsiooni kohta.

(2) Euroopa Parlamendi uuringuteenistus. Ülevaade teemal „Naised Lääne-Balkani riikides“, juuli 2018.

(3) Lääne-Balkani tippkohtumise kodanikuühiskonna foorum, „Gender Issues in the Western Balkans“, Policy Brief Nr 04, aprill 2018, http://wb-csf.eu/wp-content/uploads/2018/04/CSF-PB-04-Gender-Issues-in-the-Western-Balkans.pdf.

(4) Hughson, 2014, „Gender Country Profile of Bosnia and Herzegovina“ ja Brankovic, 2015 „Multisectoral Cooperation: An Obligation or Wishful Thinking“. ÜRO Arenguprogramm (UNDP).

(5) Petricevic, I. 2012. „Women’s Rights in the Western Balkans in the Context of EU Integration“.

(6) Piirkondlik koostöönõukogu, „A Waiting Game: Assessing and Responding to the Threat from Returning Foreign Fighters in the Western Balkans“, november 2017, https://www.rcc.int/pubs/54/a-waiting-game-assessing-and-responding-to-the-threat-from-returning-foreign-fighters-in-the-western-balkans.

(7) Euroopa Parlamendi uuringuteenistus. Ülevaade teemal „Naised Lääne-Balkani riikides“, juuli 2018.

(8) http://blogs.worldbank.org/europeandcentralasia/key-unlocking-economic-potential-western-balkans-women.

(9) ÜRO Women Regional Project.

(10) ELT C 133, 9.5.2013, lk 68.

(11) ELT C 133, 9.5.2013, lk 68.

(12) Euroopa Komisjoni VKEde poliitika indeks, Lääne-Balkani riigid ja Türgi, 2016, Euroopa väikeettevõtlusalgatuse „Small Business Act“ elluviimise hindamine.

(13) ÜRO Arenguprogramm, 2016.