[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel, 10.1.2007

SEK(2007) 7

KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT

Ülemaailmse kliimamuutuse piiramine 2 Celsiuse kraadiga Edasine tegevuskäik aastaks 2020 ja järgnevateks aastateks

Mõju hindamise kokkuvõte{KOM(2007) 2 lõplik}{SEK(2007) 8}

Sissejuhatus

Aastal 2005. avaldatud teatises „Kuidas võita lahing globaalse kliimamuutuse vastu?” kirjeldati üldjoontes raskusi ülemaailmse kliimamuutuse ohjeldamisel. Euroopa Ülemkogu ja Euroopa Parlament on mõlemad kinnitanud eesmärki, et maailma temperatuuri keskmine kasv ei tohiks industriaalühiskonna eelse tasemega võrreldes ületada 2 °C. Euroopa Ülemkogu rõhutas, et on vaja uurida edasi strateegiaid, mille abil on võimalik heitkoguseid vajalikul määral vähendada, ja palus, et Euroopa Komisjon süvendaks oma analüüsi. Käesoleva teatisega vastatakse sellele palvele.

2005. aasta teatises esitatud soovituste kokkuvõte

Kavakohaselt peaks Euroopa Liit saavutama Kyōto protokolliga seatud eesmärgid. EL 15 praeguste poliitikameetmete põhjal koostatud prognoosid näitavad, et 2010. aastaks on kasvuhoonegaaside heitkogused baasaasta tasemest vaid 0,6% madalamal, ning jäävad tublisti kõrgemaks kui aastateks 2008−2012 püstitatud ühine 8% heitkoguste vähendamise eesmärk. Lisameetmetega saab seda vahet vähendada rohkem kui poole võrra ning ülejäänu saavutatakse Kyōto mehhanismide ja sidujate abil. See näitab, kui oluline on rakendada kõik olemasolevad meetmed ja lisameetmed.

Oktoobris 2005 algas Euroopa kliimamuutuste programmi teine etapp. Euroopa Komisjon on teinud ettepaneku sellest ajast alates lisada heitkogustega kauplemise ELi süsteemi lennundus ning esitab 2007. aasta jooksul autode heiteid käsitleva teatise, süsiniku kogumist ja geoloogilist ladustamist käsitleva ettepaneku ning kohandamist käsitleva rohelise raamatu. heitkogustega kauplemise ELi süsteemi läbivaatamine on alanud ning teadusuuringute seitsmenda raamprogrammiga (2007−2013) on suurendatud keskkonna-, energia- ja transpordialaste uuringute eelarve mahtu ligikaudu 8 miljardile eurole.

Hoogustatud on rahvusvahelist koostööd. Korrapäraselt peetakse poliitilisi dialooge selliste võtmeriikidega nagu Hiina, India ja Ameerika Ühendriigid. Kasvanud on koostöö tehnoloogia vallas, näiteks süsiniku kogumise ja geoloogilise ladustamise alal, mida seitsmenda raamprogrammiga veelgi stimuleeritakse. Laiendatakse juurdepääsu vähese süsinikusisaldusega tehnoloogiate rahastamisele, nt Ülemaailmse Energiatõhususe ja Taastuvenergia Fondi kaudu.

Hiljutised teaduslikud järeldused kliimamuutuse kohta

Uued uuringud on kinnitanud, et kliima tõepoolest muutub, ja on märke, mis viitavad sellele, et see muutumine on kiirenenud. Kümme kõige soojemat registreeritud aastat on olnud pärast 1990. aastat. Praegune metaani ja CO2 tase atmosfääris on viimase 650 000 aasta kõrgeim. Täheldatud on merepinna tõusu kiirenemist. Suur osa ökosüsteemi funktsioonidest kannatab ebasoodsa mõju (näiteks liustike pindala vähenemise ja ookeanide suurema hapestumise) tõttu, mille tagajärg keskkonnale võib olla järsk ja ulatuslik.

Vähenenud on ebaselgus kliimamuutuse mõju suhtes. Käesolevaks sajandiks tehtud prognoosid hõlmavad kriitilisi temperatuure, mis ähvardavad vallandada mastaapseid muutusi, ning see kinnitab vajadust tagada, et temperatuur ei tõuseks rohkem kui 2 °C võrra. Hiljutised uuringud viitavad järjest suuremale ohule, et 2 °C piir ületatakse ning kasvuhoonegaaside kontsentratsioon on suurem kui 450 miljondikku mahuosa (CO2 ekvivalenti).

TEGEVUSETUSE HIND EUROOPA JAOKS

Teadusmetoodikad ja andmelüngad ei võimalda veel täielikult analüüsida tegevusetuse hinda. Käimasolev uuring PESETA, mida koordineerib Teadusuuringute Ühiskeskus, täidab Euroopa Liidu jaoks teadmistes mõned lüngad. Projekt käsitleb mõju põllumajandusele, inimeste tervisele, turismile, jõgedele ja rannikusüsteemidele.

Esialgsete tulemuste kohaselt prognoositakse teraviljasaakide vähenemist Lõuna-Euroopas ja suurenemist Põhja-Euroopas. Mõju tervisele hõlmab suvekuumusest põhjustatud suuremat suremust ja haigestumust. Talvel on olukord vastupidine. Esialgsed tulemused viitavad sellele, et ilma aklimatiseerumiseta võib sajandi lõpuks olla kuumast põhjustatud surmajuhtumite arv suurem kui külmaga seotud surmajuhtumine vähenemine. Kui meetmeid ei võeta, siis on merepinna tõusust tingitud kahjud Euroopa Liidus väga arvestatavad. Meetmetega vähendatakse kulusid keskpikal perioodil kuni 50% ja pikaajaliselt rohkem kui 70% võrra. Tulemused näitavad kasu, mis tuleneb õigeaegsetest meetmetest nagu tammide ehitamine ja ranniku toitmine. Kulud jäävad siiski märkimisväärseks.

Prognoositakse äärmuslike ilmastikusündmuste, näiteks suuremate üleujutuste kasvu. Esialgsed tulemused kahe jõe valgla kohta võimaldavad teha omavahel kooskõlas olevaid järeldusi. Prognooside kohaselt suureneb 100 aasta jooksul üleujutustest tingitud kogukahju Ülem-Doonau valglas kuni 40% ja Maasi jõe valglas kuni 14% võrra. Samuti näitavad esialgsed tulemused, et suurepäraste rannaturismioludega vöönd, mis praegu asub Vahemere ümbruses, nihkub põhja poole, samas kui Vahemere piirkonnas paranevad kevadised ja sügisesed turismitingimused. Kõnealuse mõju ulatus sõltub sellest, kuidas turistid nende ilmastikumuutustega kohanevad.

Kliimameetmetest tulenev kasu muudes poliitikavaldkondades

Õhu kvaliteet: Kliimamuutuspoliitika ja õhusaastet käsitleva poliitika vahel on tihe seos. CO2 heitkoguste vähendamisega vähendatakse oluliselt ka teiste õhusaasteainete, eriti vääveldioksiidi, peentolmu ning lämmastikoksiidide koguseid. CO2 heitkoguste vähendamine baastasemega võrreldes peaaegu 22% võrra 2020. aastal vähendab mõju inimtervisele ning tõotab tuua kasu 27,8−48,1 miljardit eurot ja oluliselt vähendada muudest õhusaastega seotud eesmärkidest tulenevaid kulusid. Arengumaades on kasu eeldatavasti sama suur või suurem.

Energiavarustuse kindlus: Hiljutised sündmused on taas juhtinud tähelepanu energiaturgude heitlikkusele. G8 on esitanud üleskutse edasiseks tegevuseks seoses kliimamuutuse ja puhta energiaga. See tuleb ajal, mil energeetikasse tehtud investeeringute mastaap on pretsedenditu: Rahvusvahelise Energiaagentuuri hinnangul aastani 2030 üle 20 triljoni USA dollari. Sellest tulenevad uued võimalused. Vähese süsinikusisalduse eelistamine on odavam kui olemasoleva infrastruktuuri asendamine või laiendamine. Maailmapanga hinnangul eeldab arvestatav süsinikusisalduse ärastamine energiatootmisest Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) välistes maades kasvavaid investeeringuid kuni 25 miljardi euroni aastas. Rahvusvahelise Energiaagentuuri määratletud heitkoguste taset vähendada võivate tehnoloogiate hulgas ei ole ühtegi sellist, mille täieliku rakendamise korral oleks investeerimise täiendkulu suurem kui 20 eurot CO2 heite tonni kohta.

Ka energiavarustuse kindlus on muutunud oluliseks mureks Euroopa Liidus. Mudeli PRIMES põhjal tehtud prognooside kohaselt kasvab aastatel 2000−2030 naftaimport ligikaudu 25% võrra ja maagaasi import rohkem kui kaks korda. Märtsis 2006 avaldatud rohelises raamatus „Euroopa strateegia säästva, konkurentsivõimelise ja turvalise energia tagamiseks” esitatakse kolm poliitikavalikut, mis on energiavarustuse kindluse ja kliimamuutusega seotud eesmärkide saavutamiseks eriti olulised: energiatõhusus, taastuvad energiaallikad ning süsiniku kogumine ja ladustamine. Energiatõhususe ja taastuvate energiaallikate laiema kasutamise mõju on prognooside järgi kaalukas ning selle tulemusel vähenevad 2020. aastaks CO2 heitkogused 21% (võrreldes 1990. aastaga). Aastaks 2020 väheneksid nafta- ja gaasiimport rohkem kui 15% võrra võrreldes olukorraga, kui meetmeid ei võeta. Süsiniku kogumine ja ladustamine on veel üks võimalus vähese süsinikusisaldusega tehnoloogia kasutamiseks. Globaalse energiamudeli POLES põhjal koostatud prognooside kohaselt omandab süsiniku kogumine ja ladustamine, mille abil püütakse 2030. aastaks ligikaudu 30% fossiilkütustel töötavate elektrijaamade CO2 heitkogustest, nii Euroopa Liidus kui ka ülemaailmselt olulise funktsiooni, pakkudes kasu energiavarustuse kindluse näol.

Tööhõive: Biomassi tegevuskava mõjuhinnangus prognoositi, et selle kava abil võiks luua Euroopa Liidus ligikaudu 250 000 – 300 000 lisatöökohta. Ka tuuleenergia on Euroopas kiiresti kasvav sektor, kus näiteks ainuüksi Saksamaal, Taanis ja Hispaanias töötab juba praegu 120 000 inimest. Euroopa Ametiühingute Konföderatsioon koostab uuringu kliimamuutuspoliitika ja tööhõive kohta. Enamiku uuringute vahetulemuste kohaselt võib kliimapoliitika üldine mõju tööhõivele olla positiivne.

Mullaviljakus: Mulla orgaanilised ained on süsinikuringes olulised. Muld on ühtaegu nii süsiniku eraldaja kui ka üks peamisi säilitajaid. Hiljutised mõõtmised Ühendkuningriigis näitasid, et mullast kaob suurtes kogustes süsinikku. Kui need avastused peaksid leidma kinnitust kogu Euroopa Liidus, oleks tegu tõsise probleemiga, mis eeldab edasiste meetmete võtmist. Ebaselgus on suur ja seepärast on vaja uurimist jätkata. Mullakaitse teemastrateegia eesmärk on tegelda orgaanilise aine kadumisega Euroopa mullast, aidata kaasa mullaviljakuse säilitamisele ning mulla süsinikusisalduse hoidmisele või suurendamisele.

Rahvusvahelised strateegiad heitkoguste us ALDUSVÄÄRSEKS VÄHENDAMISEKS AASTAKS 2050

Heiteprofiilid

Hiljutised uuringud kinnitavad, et stabiliseerumisel 450 miljondikku mahuosa CO2-ekvivalente juures on 2 °C eesmärgi saavutamiseks olemas 50%-line võimalus. Kasvuhoonegaaside kontsentratsioonid on juba praegu 430 miljondiku mahuosa lähedal ning suurenevad ligikaudu 2 miljondiku mahuosa võrra aastas. 2 °C eesmärgi saavutamiseks peavad kasvuhoonegaaside kontsentratsioonid pikas perspektiivis kahanema 450 miljondikule mahuosale pärast seda, kui need lähema kahe või kolme aastakümne jooksul on selle taseme ületanud. See on nii-öelda ülesihtimise stsenaarium, mis sarnaneb Sterni ülevaates esitatud kontsentratsiooni 500 miljondikku mahuosa CO2-ekvivalente stsenaariumile.

Euroopa Komisjon on koostanud selle stsenaariumi suhtes mõjuhinnangu, kasutades globaalset energiamudelit POLES (osalise tasakaalu mudel), mudelit GEM E3 (üldise tasakaalu mudel) ja mudelit DIMA (metsandusmudel). „Ülesihtimise” stsenaarium tõotab 50%-list võimalust saavutada 2 °C eesmärk ning eeldab maailma heidete haripunkti saavutamist aastatel 2015−2020. Maakasutuse muutumisest, peamiselt metsade hävitamisest tingitud heitkogused moodustavad ligikaudu 20% maailma heitkogustest; sellele arengule tuleks aastaks 2020 anda tagasikäik. Kasvuhoonegaaside heitkogused muudest allikatest peaksid võrreldes 1990. aasta tasemega 2050. aastaks vähenema ligikaudu 25% võrra.

POLESi mudelit kasutati pilguheitmiseks tuleviku tehnoloogiatesse kuni aastani 2050. Kuluprognoosid koostati kuni aastani 2030. Lähtestsenaarium hõlmab hiljutisi kõrgemaid energiahinnaprognoose ning heitkogustega kauplemise ELi süsteemi nii madala hinnaga kui 5 eurot tonni CO2 eest. Heitkoguse vähendamise stsenaariumi järgi jõuavad kasvuhoonegaaside heited haripunkti 2020. aastaks ning võrreldes 1990. aasta tasemega vähenevad seejärel 2050. aastaks 25% võrra.

Energiatõhususpoliitikat rakendatakse kõikides riikides, kus ollakse mures energiahindade pärast. Arengumaadelt oodatakse heitkoguste vähendamise eesmärkide püstitamist. Energiamahukad tööstusharud osalevad järjest enam lõimuval ülemaailmsel süsinikuturul. Arengumaade jaoks on süsinikuhindade tase algul madalam, mis modelleerib süsinikuhindade piiratud levikut ettevõtete tasandil sellistes vahendites nagu puhta arengu mehhanism (CDM). Parema reguleeriva raamistiku tulemusel muutuvad aastaks 2030 süsinikuhindade vahed väikeseks ka arengumaades, välja arvatud väikese sissetulekuga riikides. Teised sektorid ei osale ülemaailmse süsinikuturu tegevuses, ent arenenud riikides võetakse kasutusele samalaadse mõjuga poliitika. Arengumaades rakendatakse üksnes energiatõhususpoliitikat.

Kasvuhoonegaaside heidete prognoosid

Lähtestsenaariumi põhjal prognoositakse, et kasvuhoonegaaside heited kasvavad võrreldes 1990. aasta tasemetega 2050. aastaks 86% võrra. 2020. aastal ületavad arengumaade heitkogused arenenud riikide omi.

Heitkoguste vähendamise stsenaariumi põhjal on arenenud riikide heitkogused 2020. aastal juba 18% ja 2030. aastal 32% väiksemad kui 1990. aastal. EL 25 puhul oleksid heitkogused 2020. aastal 21% ja 2030. aastal 36% väiksemad kui 1990. aastal. Arengumaade heitkogused saavutaksid maksimumi 2020. ja 2025. aasta vahel. Aastaks 2030 oleksid maailma heitkogused 1990. aasta tasemest vaid 10% suuremad.

Tehniline teostatavus

Energiasüsteemi on vaja oluliselt muuta. Kõige tähtsam on energiatarbimise piiramine energiatõhususe kaudu. Elamusektoris ja teenindussektoris on kokkuhoid suurim ja see sõltub oluliselt tõhususstandarditest. Tavapäraste kivisöeküttega elektrijaamade asendamine paremat tehnoloogiat kasutavate jaamadega toob kaasa ka fossiilkütustel töötavate elektrijaamade tõhususmäärade parenemise. Aastaks 2030 impordib EL baastasemega võrreldes 60% vähem sütt ning 20% vähem naftat ja gaasi.

Energeetikasektor jääb heitkoguste vähendamise võtmesektoriks. Prognooside kohaselt suureneb taastuvate energiaallikate, välja arvatud hüdroenergiaallikad, kasutamine aastatel 2005−2050 24 korda. Süsiniku kogumisest ja ladustamisest saab oluline ülemaailmne üleminekutehnoloogia, ehkki prognoositakse söe kasutamise vähenemist. Kivisöeküttega elektrijaamad asendatakse arenenud kivisöetehnoloogiatega. Osalt asendatakse kivisüsi maagaasiga, mille osatähtsus kasvab 2025. aastal 33%-ni maailma elektritoodangust. Tuumaenergia osa elektri tootmises suureneb, kuid absoluutses arvestuses jääb see baastasemel kasutatava lähedale.

Kulud ja heitkogustega kauplemine

POLESi mudeli põhjal koostatud prognooside kohaselt jõuab ülemaailmne süsinikuhind tonni CO2 kohta 2020. aastal 37 euroni ning 2030. aastal 64 euroni. Süsinikuvaestesse tehnoloogiatesse tehtud investeeringute tulemusel prognoositakse kuni 2030. aastani kuludeks vähem kui 0,5% maailma aastasest sisemajanduse kogutoodangust. Eesmärgid vähendada heitkoguseid 2020. aastaks kuni 30% ja 2030. aastaks kuni 50% tingiksid süsinikuga kauplemise, mille abil saavutatakse kulutõhus heitkoguste vähendamine kogu maailma mastaabis. Arenenud riikide eesmärkide saavutamine kauplemise teel vähendab globaalset kulu kolme neljandiku võrra.

Vähese süsinikusisaldusega tehnoloogiatesse tehtud lisainvesteeringute kulusid ei tohi segi ajada mõjuga majanduskasvule. Majanduskasvule avaldatava mõju hindamiseks kasutati kogu majandust hõlmavat mudelit GEM E3. Isegi 2 °C eesmärgile vastava heitkoguste profiiliga kahekordistub maailma sisemajanduse kogutoodang lähema 25 aasta jooksul. Aastal 2030 on maailma sisemajanduse kogutoodangu kasv aastas baastasemega võrreldes ligikaudu 0,19% väiksem. Mõju riikide sisemajanduse kogutoodangule varieerub sõltuvalt heitkoguse vähendamise kohustuste jaotusest. ELi piirkonna sisemajanduse kogutoodangu muutus aastas on vastavast ülemaailmsest muutusest suurem, ulatudes −0,19% tasemelt 2020. aastal −0,24% tasemele 2030. aastal. Kaubandusmõjude tõttu kahaneb suurtes arengumaades, kellel pole küll 2020. aastal heitkoguste vähendamise kohustusi, samuti sisemajanduse kogutoodang võrreldes baastasemega (alates −0,06% aastas Brasiilias ja Hiinas kuni −0,1% aastas Indias).

Hinnang näitab, et globaalne heitkoguste vähendamine tasemele, millega saavutatakse 2 °C eesmärk, on võimalik osalemise laiendamisega. Kõik riigid peavad täiustama energiatõhusust ning vähendama heitkoguseid transpordisektoris, elamusektoris ja teenindussektoris. Energiamahukad sektorid, eriti energeetikasektor peavad järk-järgult integreeruma ülemaailmse süsinikuturuga, mille abil tagatakse kulutõhusus. On vaja, et arenenud riigid võtaksid endale eesmärgiks heitkoguste vähendamise 2020. aastaks ligikaudu 30% võrra ja 2030. aastaks 40−55% võrra võrreldes 1990. aasta tasemega ning et neil oleks täielik pääs ülemaailmsele süsinikuturule. Sellest eesmärgist tulenevalt vähendataks arenenud riikides 2020. aastaks omamaiseid heitkoguseid 20%. Arengumaade heitkogused peaksid haripunkti jõudma 2020. ja 2025. aasta vahel ning pärast seda hakkama vähenema.

Euroopa Liidu sisene heitkoguste vähendamine

Heitkoguste vähendamine Euroopa Liidus tooks kasu energiavarustuse kindlusele ja vähendaks õhusaastet ning hoogustaks konkurentsivõimelisi tehnoloogiaid. GEM-E3 mudeli abil hinnati ilma laiema osaluseta Euroopa Liidu autonoomsete eesmärkide mõju – saavutada 2020. aastaks heitkoguste vähendamine 21% ja 31%. Ehkki selline autonoomne eesmärk kujutaks endast olulist poliitilist sõnumit, väheneksid ülemaailmsed heitkogused baastasemega võrreldes kõigest vähem kui 5% võrra. Isegi ilma laiema osaluseta on vaja juurdepääsu puhta arengu mehhanismile, mis toimib „ohutusventiilina”. Ilma juurdepääsuta puhta arengu mehhanismile oleksid süsinikuhinnad 8−11 korda kõrgemad. Kui on olemas juurdepääs puhta arengu mehhanismile, oleks eesmärkide saavutamine oluliselt vähem kulukas kui heitkoguste vähendamise stsenaarium ülemaailmse osalusega.

Täielik juurdepääs puhta arengu mehhanismile tooks kaasa piiratud sisemise heitkoguste vähendamise ja piiratud kasu, kuid sellist vähendamist ja kasu võiks saavutada Euroopa Liidu energiapoliitikat kaitstes ja tugevdades.

Metsade hävitamisele tagasikäigu andmine

Metsade hävitamisest tingitud heitkogused on 2 °C eesmärgi täitmise võti. DIMA (dünaamiline integreeritud metsanduse ja alternatiivse maakasutuse mudel) abil analüüsitakse metsade hävitamist tingivaid tegureid. Selle mõjuhinnangu tarvis rakendati mudelis tonni CO2 suhtes rahalist stiimulit, mis sarnanes POLESi mudelis piirkondlikul tasandil prognoositud hinnaga. Prognoositav mõju on laialdane ning viitab sellele, et 2020. aastaks muutuvad netoallikad netosidujateks. Trendide selline tagasipööramine on väga raske.

Rahalise stiimuli sisseseadmine metsade hävitamise ümberpööramiseks nõuab hoolikat analüüsi. Kui rakendada DIMA mudelis kasutatud rahalist stiimulit metsade hävitamise ärahoidmiseks kõikide seisvate metsavarude suhtes, võiks see rahaline stiimul muutuda hiiglasuureks. Stiimulikava komplitseerivad mitmed küsimused. Metsade pindala väheneb mitmel põhjusel ning metsade haldamine ja valdamine on mitmetahuline ning sageli ebaselge. Hiljutises Maailmapanga aruandes on tehtud ettepanek kasutada süsiniku rahastamist kui vahendit, ent samas on osutatud vajadusele rakendada ka teisi meetmeid, nagu bioloogilise mitmekesisuse rahastamine, parem seire ja hindamine, paremad asjaõigusalased õigusaktid ning parem kavandamise kord (näiteks tee-ehituses).

Kogemusi on saadud mitmete eri stiimulikavade ja muude lähenemisviisidega, kuid nende kogemuste rakendamine rahvusvahelisel tasandil on keerukas. Üks järgmisi samme peaks olema katsekavade kaudu saadavad praktilised kogemused.[pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic]