–◻ isikutele, kellele on delegeeritud Euroopa Liidu lepingu V jaotise kohaste ÜVJP erimeetmete rakendamine ja kes on kindlaks määratud asjaomases alusaktis.

2016. aastal ulatusid ELi välismaised otseinvesteeringud Singapuris 168 miljardi euroni, mis moodustab rohkem kui viiendiku välismaistest otseinvesteeringutest Singapuris, mis tähendab, et EL on Singapuris suurim välisinvestor. Seevastu on Singapur ELis suuruselt kolmas Aasia investor ja suuruselt seitsmes välisinvestor, kelle investeeringute maht ulatus aastal 2016 ligikaudu 88 miljardi euroni.

Lepinguga luuakse investeerimiskohtu süsteem, mis on välja töötatud eesmärgiga täita kodanike ja tööstuse kõrgeid ootusi ausama, läbipaistvama ja institutsionaliseerituma investeerimisvaidluste lahendamise süsteemi suhtes. ELi-Singapuri investeeringute kaitse lepingu sätted, mis mõjutavad ELi eelarvet, on seotud investeerimiskohtu süsteemi loomise ja jooksvate kuludega.

Nõukogu eesistuja nimetab isiku, kes on volitatud Euroopa Liidu nimel ja kooskõlas lepingu artikli 4.15 lõikega 2 saatma teate menetluste lõpuleviimisest, et väljendada Euroopa Liidu nõusolekut end lepinguga siduda.

(3)Lepingu artikli 4.11 „Otsese mõju puudumine“ kohaselt ei tohiks see isikutele anda muid õigusi või määrata muid kohustusi kui need, mis on lepinguosaliste vahel loodud rahvusvahelise õiguse alusel,

Komisjon teab, et tuleb leida tasakaal, liikudes ühelt poolt edasi ELi reformitud investeerimispoliitikaga, ent teisalt tunnistades, et võimalik jagatud pädevuse teostamine nendes küsimustes on liikmesriikide jaoks tundlik teema. Seepärast ei ole komisjon teinud ettepanekut kohaldada investeeringute kaitse lepingut ajutiselt. Sellele vaatamata on komisjon valmis esitama ettepaneku investeeringute kaitse lepingut ajutiselt kohaldada, kui liikmesriigid seda ettepanekut soovivad.

Kooskõlas läbirääkimisjuhistes seatud eesmärkidega tagas komisjon, et ELi investoreid ja nende investeeringuid Singapuris koheldakse õiglaselt ja erapooletult ning et neid ei diskrimineerita võrreldes Singapuri investeeringutega, mis on samasuguses olukorras. Samal ajal kaitseb investeeringute kaitse leping ELi investoreid ja nende investeeringuid Singapuris sundvõõrandamise eest, kui see ei toimu üldsuse huvides nõuetekohase protsessi kohaselt mittediskrimineerival alusel ja kui sellega ei kaasne kiire, piisav ja tõhus hüvitise maksmine sundvõõrandatud investeeringu õiglase turuväärtuse kohaselt.

Leping sisaldab kõiki uuendusi, mida hõlmab ELi uus lähenemisviis investeeringute kaitsele, ja selle täitmise tagamise mehhanisme, mida Singapuri ja ELi liikmesriikide kaheteistkümnes olemasolevas kahepoolses investeerimislepingus ei ole. Investeeringute kaitse lepingu üks väga oluline joon ongi see, et see leping asendab ja seega täiustab kahtteist olemasolevat kahepoolset investeerimislepingut.

8)põhjalik peatükk kaubanduse ja kestliku arengu kohta, mille eesmärk on tagada, et kaubandus toetab keskkonnakaitset ja sotsiaalset arengut ning edendab metsade ja kalavarude säästvat majandamist. Selles peatükis sätestatakse ka see, kuidas sotsiaalpartnerid ja kodanikuühiskond kaasatakse selle rakendamisse ja järelevalvesse;

7)ELi geograafiliste tähiste kaitse TRIPs-plus-tasemel pärast nende registreerimist Singapuris, kui Singapur on loonud geograafiliste tähiste registri (mida ta on kohustunud tegema pärast seda, kui Euroopa Parlament annab vabakaubanduslepingule oma nõusoleku);

Leping vastab kriteeriumidele, mis on esitatud GATTi XXIV artiklis (kaotada tollimaksud ja muud kaubanduspiirangud põhimõtteliselt kogu pooltevahelises kaubanduses), samuti teenustekaubanduse üldlepingu V artiklis, milles on teenuste puhul ette nähtud samasugune nõue.

Mõlemad eesmärgid on täielikult saavutatud: leping läheb olemasolevatest WTO raames võetud kohustustest kaugemale paljudes valdkondades, nagu teenused, riigihanked, mittetariifsed tõkked ja intellektuaalomandiõiguste kaitse, sealhulgas geograafilised tähised. Kõikides nendes valdkondades nõustus Singapur võtma ka uusi kohustusi, mis ulatuvad märkimisväärselt kaugemale nendest, millega Singapur on seni olnud valmis nõustuma, sealhulgas tema vabakaubanduslepingus Ameerika Ühendriikidega.

Nagu rõhutatud teatises „Kaubandus kõigile“, pühendab komisjon üha rohkem ressursse kaubandus- ja investeerimislepingute tõhusale rakendamisele ja täitmise tagamisele. 2017. aastal avaldas komisjon oma esimese aastaaruande vabakaubanduslepingute rakendamise kohta. Selle aruande peamine eesmärk on anda ELi vabakaubanduslepingute rakendamisest objektiivne ülevaade, tuues välja tehtud edusammud ja käsitlemist vajavad puudused. Aruanne peaks olema aluseks liikmesriikide, Euroopa Parlamendi ja laiemalt kodanikuühiskonnaga peetavale avatud arutelule ja koostööle vabakaubanduslepingute ja nende rakendamise teemal. Kuna aruanne esitatakse igal aastal, võimaldab see arenguid regulaarselt jälgida ja dokumenteerib ka seda, kuidas on käsitletud prioriteetseid küsimusi. Aruanne käsitleb ELi-Singapuri vabakaubanduslepingut alates selle jõustumisest.

Investeeringute kaitse lepingu institutsiooniliste sätete peatükiga luuakse komitee, mille peamine ülesanne on jälgida ja lihtsustada lepingu rakendamist ja kohaldamist. Muude ülesannete seas võib komitee tingimusel, et mõlemad pooled on täitnud oma vastavad õigusnõuded ja viinud lõpule menetlused, otsustada nimetada ametisse investeerimiskohtu süsteemi kohtute liikmed, määrata kindlaks nende igakuise käsiraha ja tasud ning võtta vastu lepingu siduvad tõlgendused.

Kaubanduskomitee ülesanne on ka suhelda lepingu toimimise ja rakendamise asjus kõigi huvitatud pooltega, sealhulgas erasektori ja kodanikuühiskonnaga. Lepingus tunnistavad mõlemad pooled läbipaistvuse ja avatuse tähtsust ning kinnitavad, et nad võtavad arvesse üldsuse seisukohti, et lepingu rakendamisel tuginetaks paljudele eri vaatenurkadele.

Vabakaubanduslepingu institutsiooniliste sätete peatükiga luuakse kaubanduskomitee, mille peamine ülesanne on jälgida ja lihtsustada lepingu rakendamist ja kohaldamist. Kaubanduskomitee koosneb ELi ja Singapuri esindajatest, kes kohtuvad iga kahe aasta tagant või emma-kumma poole palvel. Kaubanduskomitee ülesanne on valvata kõikide lepingu alusel loodud erikomiteede (kaubavahetuskomitee, sanitaar- ja fütosanitaarmeetmete komitee, tollikomitee ning teenuskaubanduse, investeeringute ja riigihangete komitee) tegevuse järele.

ELi-Singapuri vabakaubandusleping ja investeeringute kaitse leping sisaldavad institutsioonilisi sätteid, millega nähakse ette rakendusasutuste struktuur, et pidevalt jälgida lepingute rakendamist, toimimist ja mõju. Kuna need lepingud kuuluvad lahutamatu osana ELi ja Singapuri üldiste kahepoolsete suhete raamesse, mida reguleeritakse partnerlus- ja koostöölepinguga, moodustavad nimetatud struktuurid koos partnerlus- ja koostöölepinguga ühise institutsioonilise raamistiku osa.

ELi-Singapuri investeeringute kaitse lepingul on finantsmõju ELi eelarve kulude poolel. See on ELi jaoks (pärast ELi-Kanada laiaulatuslikku majandus- ja kaubanduslepingut) juba teine leping, millesse inkorporeeritakse investori ja riigi vaheliste investeeringuvaidluste lahendamiseks investeerimiskohtu süsteem. Alates 2018. aastast (tingimusel et leping jõustub) on ette näha 200 000 euro suurust iga-aastast täiendavat kulu esimese astme kohtust ja apellatsioonikohtust koosneva alalise struktuuri rahastamiseks. Samal ajal hõlmab leping haldusressursside kasutamist eelarverea XX 01 01 01 alt (Institutsioonides töötavate ametnike ja ajutiste töötajatega seotud kulud), arvestades et hinnanguliselt määratakse lepingust tulenevaid ülesandeid täitma üks täistööajaga administraator. See on ära näidatud finantsselgituses ja toimub seal nimetatud tingimustel.

ELi-Singapuri vabakaubanduslepingul on finantsmõju ELi eelarve tulude poolel. Pärast lepingu rakendamist võib kaotatud tollimaksude summa küündida hinnanguliselt 248,8 miljoni euroni. Hinnangu aluseks on lepingu puudumisel aastani 2025 eeldatav keskmine import ja see näitab Singapurist pärit impordi suhtes kehtestatud ELi tollitariifide kaotamisest tingituna igal aastal saamata jäävat tulu.

ELi-Singapuri vabakaubanduslepingu ja investeeringute kaitse lepingu suhtes ei kohaldata õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi menetlusi. Sellele vaatamata sisaldavad need sätteid, mis lihtsustavad kaubanduse ja investeerimisega seotud menetlusi, vähendavad ekspordi ja investeerimisega seotud kulusid ja võimaldavad seega rohkematel väikeettevõtjatel äritegevust mõlemal turul. Eeldatav kasu on muu hulgas: vähem koormavad tehnilised eeskirjad, vastavusnõuded, tolliprotseduurid ja päritolureeglid, intellektuaalomandiõiguste kõrgetasemeline kaitse ning VKEde kui nõude esitajate väiksemad vaidluste lahendamise kulud investeerimiskohtu süsteemis.

Välistöövõtja tehtud kaubanduse jätkusuutlikkust käsitlevas mõjuhindamises, mis viidi lõpule 2009. aastal, jõuti järeldusele, et ambitsioonikal ELi-ASEANi vabakaubanduslepingul oleks (SKP, sissetuleku, kaubanduse ja tööhõive seisukohast) oluline positiivne mõju nii ELi kui ka Singapuri jaoks. Mõju rahvatulule hinnatakse ELi puhul 13 miljardile eurole ja Singapuri puhul 7,5 miljardile eurole. Nende arvude põhjal võib mõju olla alahinnatud, sest nende aluseks on 2007. aasta kaubandusstruktuurid ja sestsaadik on kaubavahetus märkimisväärselt suurenenud (+32%).

Nii kaubanduse jätkusuutlikkust käsitleva mõjuhindamise aruanne kui ka selle ettevalmistamise raames peetud konsultatsioonid on olnud komisjoni jaoks väärtuslikuks panuseks kõikidesse kahepoolsetesse kaubandus- ja investeerimisalastesse läbirääkimistesse, mis on seni käivitatud ASEANi eri liikmesriikidega.

Pealegi ei saa majanduslikul modelleerimisel põhinevates hinnangutes arvesse võtta ELi-Singapuri vabakaubanduslepingu ja investeeringute kaitse lepingu kui ASEANi piirkonnas ja kogu Aasias ELi laiemate eesmärkide saavutamise seisukohalt otsustava tähtsusega lepingute strateegilist väärtust ELi jaoks. ELi-Singapuri vabakaubandusleping on ELi-Korea vabakaubanduslepingu järel teine ELi suuremahuline kaubandusleping olulise Aasia partneriga, samas kui ELi-Singapuri investeeringute kaitse leping on omakorda esimene investeeringute kaitse leping, mille EL sõlmib Aasia partneriga.

Arvestades Singapuri rolli Euroopa ja Kagu-Aasia vahelise kaupade ja teenustega kauplemise keskusena, on tõenäoline ka, et lepingust tulenev kasu suureneb, kui EL sõlmib lepingud teiste ASEANi liikmesriikidega.

Neid võimaliku majandusliku mõju hinnanguid peetakse konservatiivseks, arvestades seda, kui keeruline on täpselt mõõta, millist mõju avaldab mittetariifsete kaubandustõkete kõrvaldamine, mis on lepingu põhikomponent.

Arvestades suurt erinevust kahe riigi majanduse suuruses, samuti Singapuri majanduse suhtelist avatust, on vältimatu, et lepingust tulenev kasu on kummagi partneri puhul erinev. Analüüsi kohaselt võib ELi reaalne SKP kasvada 10 aasta jooksul umbes 550 miljoni euro võrra, samas kui Singapuri majandus võib samal perioodil kasvada 2,7 miljardi euro võrra.

Käesolev ettepanek on kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 218, millega nähakse ette, et otsused rahvusvaheliste lepingute kohta võtab vastu nõukogu. Käesolevas ettepanekus esitatud eesmärgi saavutamiseks ei ole võimalik kasutada muud õiguslikku vahendit.

Investeeringute kaitse lepingu küsimuses kinnitas kohus, et vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 207 kuuluvad ELi ainupädevusse kõikide investeeringute kaitset käsitlevate sisuliste sätete need osad, mis käsitlevad välismaiseid otseinvesteeringuid. Lisaks kinnitas kohus, et investeeringute kaitsega seotud riikidevaheliste vaidluste lahendamise mehhanism kuulub ELi ainupädevusse. Lõpetuseks märkis kohus, et ELil on jagatud pädevus kaudsete investeeringute ning investori ja riigi vaheliste vaidluste lahendamise alal (asendati hiljem investeeringute kaitse lepingus investeerimiskohtu süsteemiga), mille puhul liikmesriigid on kostjad. Neid elemente ei saa sidusal viisil eraldada sisulistest sätetest ega riikidevaheliste vaidluste lahendamisest ja need tuleks seega lisada ELi tasandi lepingutesse.

ELi-Singapuri investeeringute kaitse lepingule kirjutab liit alla vastavalt nõukogu otsusele, mille aluseks on ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 5, ja sõlmib selle lepingu vastavalt nõukogu otsusele, mille aluseks on ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 6, pärast seda, kui Euroopa Parlament on andnud oma nõusoleku ja liikmesriigid on lepingu oma asjakohaste siseriiklike menetluste kohaselt ratifitseerinud.

Liit kirjutab ELi-Singapuri vabakaubanduslepingule alla pärast Euroopa Parlamendi heakskiitu vastavalt nõukogu otsusele, mille aluseks on ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 5, ja sõlmib selle lepingu vastavalt nõukogu otsusele, mille aluseks on ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 6.

Oma 16. mai 2017. aasta arvamuses 2/15 kinnitas kohus ELi ainupädevust kõikides lepingus käsitletavates küsimustes, mille üle on Singapuriga läbirääkimisi peetud, välja arvatud kaudsed investeeringud ning investori ja riigi vaheliste vaidluste lahendamine, mille puhul liikmesriigid on kostjad ja mida kohus pidas ELi ja liikmesriikide jagatud pädevusega küsimuseks. Investori ja riigi vaheliste vaidluste lahendamist käsitlev tekst asendati seejärel investeeringute kaitse lepingus investeerimiskohtu süsteemiga. ELi ainupädevuse tuletas kohus ELi toimimise lepingu artikli 207 lõike 1 alusel ühise kaubanduspoliitika kohaldamisalast ja ELi toimimise lepingu artikli 3 lõikest 2 (lähtudes sellest, kas leping mõjutab olemasolevaid ühiseeskirju, mis sisalduvad teisestes õigusaktides).

Juulis 2015 pöördus komisjon Euroopa Liidu Kohtusse, et saada ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 11 kohaselt arvamus selle kohta, kas liidul on vajalik pädevus üksinda allkirjastada ja sõlmida leping, mille üle oli Singapuriga läbirääkimisi peetud, või kas ELi liikmesriikide osalemine on teatavate küsimuste puhul vajalik või vähemalt võimalik.

Pealegi, nagu kõik muud kaubandus- ja investeerimislepingud, mille üle komisjon on läbirääkimisi pidanud, kaitsevad ka ELi-Singapuri vabakaubandusleping ja investeeringute kaitse leping täielikult avalikke teenuseid ning tagavad, et valitsuste õigus kehtestada avalikkuse huvides õigusnorme säilib lepingute alusel täielikult ja moodustab nende aluspõhimõtte.

ELi ja Singapuri pikaajalised kaubandus- ja majandussuhted on seni arenenud ilma konkreetse õigusliku raamistikuta. Vabakaubandusleping ja investeeringute kaitse leping, mille üle peeti läbirääkimisi, on erilepingud, millega jõustatakse partnerlus- ja koostöölepingu kaubandus- ja investeerimissätted, ning need saavad ELi ja Singapuri kahepoolsete suhete lahutamatuks osaks.

Võttes aluseks nõukogu poolt 2007. aastal vastu võetud läbirääkimisjuhised, mida täiendati 2011. aastal investeeringute kaitse lisamisega, on komisjon pidanud Singapuri Vabariigiga läbirääkimisi ambitsioonika ja ulatusliku vabakaubanduslepingu ja investeeringute kaitse lepingu üle, seades eesmärgiks uute võimaluste ja õiguskindluse loomise, et soodustada kahe partneri vahel kaubandust ja investeeringuid. Lepingute õiguslikult läbivaadatud tekst on avalikustatud ja kättesaadav järgmise lingi kaudu:

23. aprillil 2007 andis nõukogu komisjonile loa alustada ASEANi liikmesriikidega läbirääkimisi piirkondadevahelise vabakaubanduslepingu üle. Ehkki mõistetakse, et eesmärk oli pidada läbirääkimisi piirkondadevahelise vabakaubanduslepingu üle, anti selle loaga siiski ka võimalus pidada kahepoolseid läbirääkimisi juhul, kui ei oleks olnud võimalik jõuda kokkuleppele pidada ASEANi liikmesriikide rühmaga ühiseid läbirääkimisi. Arvestades piirkondadevahelistes läbirääkimistes tekkinud probleeme, tunnistasid mõlemad pooled, et on jõutud ummikseisu, ja lepiti kokku teha läbirääkimistes vaheaeg.

Jõuliselt kasvava majandusega Kagu-Aasia riigid oma rohkem kui 600 miljoni tarbija ja kiirelt kasvava keskklassiga on Euroopa Liidu eksportijate ja investorite jaoks olulised turud. Kaubavahetus mahus 208 miljardit eurot ja teenuskaubandus mahus 77 miljardit eurot teevad Kagu-Aasia Maade Assotsiatsiooni (ASEAN) tervikuna USA ja Hiina järel ELi suuruselt kolmandaks kaubanduspartneriks väljaspool Euroopat. Samal ajal on EL 263 miljardi eurose välismaiste otseinvesteeringute kogumahuga (2016) ASEANis suurim välismaiste otseinvesteeringute tegija, kusjuures ASEAN tervikuna on omakorda ELis suuruselt teine Aasia välismaiste otseinvesteeringute tegija, kelle välismaiste otseinvesteeringute kogumaht oli 116 miljardit eurot (2016).

EUROOPA KOMISJON Brüssel,18.4.2018 COM(2018) 194 final LISA

järgmise dokumendi juurde: Ettepanek: Nõukogu otsus ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Singapuri Vabariigi vahelise investeeringute kaitse lepingu sõlmimise kohta









ÜHELT POOLT EUROOPA LIIDU JA SELLE LIIKMESRIIKIDE NING TEISELT POOLT SINGAPURI VABARIIGI VAHELINE INVESTEERINGUTE KAITSE LEPING EUROOPA LIIT (edaspidi „liit“), BELGIA KUNINGRIIK, BULGAARIA VABARIIK, TŠEHHI VABARIIK, TAANI KUNINGRIIK, SAKSAMAA LIITVABARIIK, EESTI VABARIIK, IIRIMAA,

HORVAATIA VABARIIK, KREEKA VABARIIK, HISPAANIA KUNINGRIIK, PRANTSUSMAA VABARIIK, ITAALIA VABARIIK, KÜPROSE VABARIIK,



LÄTI VABARIIK, LEEDU VABARIIK, LUKSEMBURGI SUURHERTSOGIRIIK,

UNGARI, MALTA VABARIIK, MADALMAADE KUNINGRIIK, AUSTRIA VABARIIK, POOLA VABARIIK, PORTUGALI VABARIIK, RUMEENIA, SLOVEENIA VABARIIK, SLOVAKI VABARIIK, SOOME VABARIIK,





ROOTSI KUNINGRIIK ning SUURBRITANNIA JA PÕHJA-IIRI ÜHENDKUNINGRIIK, ühelt poolt ning SINGAPURI VABARIIK (edaspidi „Singapur“) teiselt poolt, edaspidi koos „lepinguosalised“, TUNNUSTADES oma pikaajalist ja kindlat partnerlust, mis tugineb ühistele põhimõtetele ja väärtustele, mis kajastuvad ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Singapuri Vabariigi vahelises partnerlus- ja koostöölepingus (edaspidi „partnerlus- ja koostööleping“), ning Euroopa Liidu ja Singapuri Vabariigi vahelisi olulisi majandus-, kaubandus- ja investeerimissuhteid, mis kajastuvad Euroopa Liidu ja Singapuri Vabariigi vahelises vabakaubanduslepingus (edaspidi „vabakaubandusleping“); SOOVIDES veelgi tugevdada oma suhteid osana kõikidest nendevahelistest sidemetest ja viisil, mis on kooskõlas kõikide nendevaheliste sidemetega, ning olles veendunud, et käesoleva lepinguga luuakse uued tingimused investeeringute edasiseks arendamiseks lepinguosaliste vahel; TÕDEDES, et käesolev leping täiendab ja edendab piirkondliku majandusintegratsiooni alaseid jõupingutusi;





OLLES KINDLALT OTSUSTANUD tugevdada oma majandus-, kaubandus- ja investeerimissuhteid kooskõlas kestliku arengu eesmärgiga majanduslikes, sotsiaalsetes ja keskkonnaalastes aspektides ning edendada investeeringuid viisil, milles võetakse arvesse keskkonna- ja töökaitse kõrget taset ning asjakohaseid rahvusvaheliselt tunnustatud standardeid ja lepinguid, mille osalisriigid nad on; KINNITADES VEEL KORD oma pühendumust vabakaubanduslepingus kajastuvatele kestliku arengu ja läbipaistvuse põhimõtetele; KINNITADES VEEL KORD mõlema lepinguosalise õigust võtta vastu ja jõustada meetmeid, mis on vajalikud, et täita õiguspäraseid poliitikaeesmärke sotsiaal-, keskkonna, julgeoleku, rahvatervise ja ohutuse ning kultuuriliste erinevuste edendamise ja kaitse valdkonnas; KINNITADES VEEL KORD oma tahet järgida 26. juunil 1945. aastal San Franciscos alla kirjutatud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni põhikirja ning võttes arvesse ÜRO Peaassamblee poolt 10. detsembril 1948. aastal vastu võetud inimõiguste ülddeklaratsioonis sõnastatud põhimõtteid; TUNNUSTADES läbipaistvuse olulisust rahvusvahelises kaubanduses ja investeeringutes kõigi osaliste jaoks; TUGINEDES oma õigustele ja kohustustele, mis tulenevad Maailma Kaubandusorganisatsiooni asutamislepingust ning teistest mitmepoolsetest, piirkondlikest ja kahepoolsetest lepingutest ning kokkulepetest, mille osalised nad on, eelkõige vabakaubanduslepingust, ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:



ESIMENE PEATÜKK EESMÄRGID JA ÜLDMÕISTED

ARTIKKEL 1.1 Eesmärk Käesoleva lepingu eesmärk on liberaliseerida ja hõlbustada lepinguosalistevahelist investeerimiskliimat kooskõlas käesoleva lepingu sätetega. ARTIKKEL 1.2 Mõisted Käesoleva lepingu kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid: 1. „käesoleva lepinguga hõlmatud investeering“ – investeering, mis on otseselt või kaudselt ühe lepinguosalise käesoleva lepinguga hõlmatud investori omanduses või kontrolli all, kuid on tehtud teise lepinguosalise territooriumil;



„investeering“ – igat liiki vara, millel on investeeringu tunnused, sealhulgas sellised tunnused nagu kapitali või muude ressursside paigutamine, tulu- või kasumiootus, riski võtmine või teatav kestus. Investeering võib võtta muu hulgas järgmisi vorme: a) materiaalne või immateriaalne, vallas- või kinnisvara või mis tahes muu omandiõigus, nagu näiteks liising, hüpoteek, kinnipidamisõigus või pant;

b) ettevõte, sh filiaal, aktsiad või osad, osakud ja muud ettevõtte omakapitalis osalemise vormid, sealhulgas neist tulenevad õigused; c) võlakirjad, võlakohustused, laenud ja muud võlainstrumendid, sealhulgas neist tulenevad õigused; d) muud finantsvarad, sealhulgas tuletisinstrumendid, futuurid ja optsioonid; e) võtmed-kätte-, ehitus-, juhtimis-, tootmis-, kontsessiooni-, tulujagamis- jms lepingud; f) rahalised nõuded või nõuded muu vara suhtes või lepingu täitmise nõuded, millel on majanduslik väärtus;



g) intellektuaalomandi õigus ja firmaväärtus ning h) siseriikliku õiguse alusel antud litsentsid, load jms õigused, sh loodusvarade otsimise, kultiveerimise, kaevandamise või kasutamise kontsessioonid. investeeritud tulu käsitatakse investeeringuna ja ükski muudatus selles, millises vormis vara investeeritakse või reinvesteeritakse, ei mõjuta selle lugemist investeeringuks; 2. „käesoleva lepinguga hõlmatud investor“ – ühe lepinguosalise füüsiline isik või juriidiline isik, kes on teinud investeeringu teise lepinguosalise territooriumil;





3. „lepinguosalise füüsiline isik“ – Singapuri või liidu mõne liikmesriigi kodanik nende vastavate õigusaktide kohaselt; 4. „juriidiline isik“ – kohaldatava õiguse alusel nõuetekohaselt kas tulunduslikul või mittetulunduslikul eesmärgil asutatud või muul viisil korraldatud ning kas era- või riigiomandis olev õigussubjekt, sealhulgas aktsiaselts, usaldusühing, täisühing, ühisettevõte, ainuomandis ettevõte või ühistu; 5. „liidu juriidiline isik“ või „Singapuri juriidiline isik“ – juriidiline isik, mis on asutatud vastavalt kas liidu või liidu liikmesriigi või Singapuri õiguse kohaselt ja mille registrijärgne asukoht, juhatuse asukoht või põhitegevuskoht on vastavalt kas liidu või Singapuri territooriumil. Kui juriidilisel isikul on vastavalt kas liidu liikmesriigi või Singapuri territooriumil üksnes registrijärgne asukoht või juhatuse asukoht, ei loeta teda vastavalt liidu või Singapuri juriidiliseks isikuks, kui tal puudub vastavalt liidu või Singapuri territooriumil oluline äritegevus.



6. „meede“ – mis tahes õigusakt, õigusnorm, menetlus, nõue või tava; 7. lepinguosalisepoolne „kohtlemine“ või kehtestatud või säilitatud „meede“ – hõlmab kohtlemist ja meetmeid järgmistelt üksustelt: a) keskvalitsus, piirkondlikud või kohalikud omavalitsused ja ametiasutused ning b) valitsusvälised asutused keskvalitsuse, piirkondliku või kohaliku omavalitsuse või nende tasandite ametiasutuste delegeeritud ülesannete täitmisel; 8. „tulu“ – kõik summad, mis on saadud investeeringust või reinvesteeringust, sealhulgas kasum, dividendid, kapitali kasvutulu, litsentsitasud, intressid, intellektuaalomandi õigustega seotud maksed, mitterahalised maksed ja igasugune muu seaduslik sissetulek; 9. „vabalt konverteeritav valuuta“ – vääring, millega kaubeldakse laialdaselt rahvusvahelistel valuutaturgudel ja mida kasutatakse laialdaselt rahvusvahelistes tehingutes.

10. „ettevõtlus“ – a) juriidilise isiku asutamine, omandamine või ülalpidamine või b) filiaali või esinduse loomine või pidamine püsivate majandussidemete sõlmimiseks või säilitamiseks lepinguosalise territooriumil majandustegevuse eesmärgil;



11. „majandustegevus“ – mis tahes majanduslikku laadi tegevus, välja arvatud valitsuse funktsioonide täitmisega seotud tegevus, st tegevus, mis ei toimu kaubanduslikel alustel ega ühe või mitme ettevõtjaga konkureerides; 12. „EL“ – liit või selle liikmesriigid, või liit ja selle liikmesriigid nende Euroopa Liidu lepingust ja Euroopa Liidu toimimise lepingust tuleneva vastava pädevuse piires; TEINE PEATÜKK INVESTEERINGUTE KAITSE ARTIKKEL 2.1

Kohaldamisala 1. Käesolevat peatükki kohaldatakse käesoleva lepinguga hõlmatud investorite ja käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringute suhtes, mis on tehtud kohaldatava õiguse kohaselt, olenemata sellest, kas need on tehtud enne või pärast käesoleva lepingu jõustumist. 2. Olenemata kõikidest muudest käesoleva lepingu sätetest ei kohaldata artiklit 2.3 „Võrdne kohtlemine“ lepinguosalise poolt antavate subsiidiumide või toetuste suhtes, sealhulgas riigi toetatud laenude, tagatiste ja kindlustuse suhtes.



3. Artiklit 2.3 „Võrdne kohtlemine“ ei kohaldata järgmise suhtes: a) kaupade ja teenuste hankimine valitsusasutuste poolt valitsuse tegevuseks, mitte äriliseks edasimüügiks või kasutamiseks kaupade tarnimisel või teenuste osutamisel eesmärgiga neid äriliselt müüa, või b) audiovisuaalteenused; c) tegevus valitsuse funktsioonide täitmisel lepinguosaliste vastavatel territooriumidel. Käesoleva lepingu kohaldamisel tähendab „tegevus valitsuse funktsioonide täitmisel“ kõiki toiminguid, mida ei tehta kaubanduslikel alustel või ühe või mitme tarnijaga konkureerides; ARTIKKEL 2.2 Investeeringud ja reguleerivad meetmed

1. Lepinguosalised kinnitavad veel kord oma õigust kehtestada oma territooriumil õigusnorme ja tagada nende täitmine, et saavutada sellised õiguspärased poliitikaeesmärgid nagu rahvatervise, sotsiaalteenuste, riikliku hariduse, ohutuse, keskkonna või avaliku kõlbluse kaitse, sotsiaal- või tarbijakaitse, eraelu puutumatuse ja andmekaitse ning kultuurilise mitmekesisuse edendamine ja kaitse.



2. Suurema õiguskindluse huvides ei kujuta pelk asjaolu, et lepinguosaline kehtestab õigusnorme, sealhulgas tehes muudatusi oma õigusaktidesse, viisil, mis mõjub investeeringule kahjulikult või on vastuolus investori ootustega, sealhulgas kasumiootustega, käesoleva peatüki kohase kohustuse rikkumist. 3. Suurema õiguskindluse huvides ei kujuta lepinguosalise otsus mitte kehtestada, uuendada või säilitada subsiidiumi või toetust: a) kui siseriiklikus õiguses või lepingus puudub konkreetne kohustus sellist subsiidiumi või toetust anda, pikendada või säilitada, või b) kui otsus on tehtud kooskõlas subsiidiumi või toetuse andmise, pikendamise või säilitamise tingimustega, kui sellised tingimused on olemas, käesoleva peatüki sätete rikkumist. 4. Suurema õiguskindluse huvides ei tõlgendata ühtki käesoleva peatüki sätet selliselt, et see takistab lepinguosalisel lõpetada subsiidiumi andmine või nõuda subsiidiumi tagasimaksmist, kui sellise korralduse on andnud pädev kohus, halduskohus või muu pädev asutus, ega tõlgendata ka viisil, mis kohustab lepinguosalist maksma investorile hüvitist.



ARTIKKEL 2.3

Võrdne kohtlemine 1. Kumbki lepinguosaline tagab teise lepinguosalise käesoleva lepinguga hõlmatud investoritele ja nende käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringutele oma territooriumil kohtlemise, mis ei ole vähem soodus kui kohtlemine, mis saab tema poolt samasuguses olukorras osaks tema enda investoritele või investeeringutele seoses nende investeeringute käitamise, haldamise, juhtimise, ülalpidamise, kasutamise, valdamise ja müügi või muul viisil võõrandamisega. 2. Olenemata lõikest 1 võib kumbki lepinguosaline kehtestada või säilitada mis tahes meetme sellise ettevõtte käitamise, haldamise, juhtimise, ülalpidamise, kasutamise, valdamise ja müügi või muul viisil võõrandamise suhtes, mis ei ole vastuolus tema kohustustega, mis on kantud vabakaubanduslepingu kaheksanda peatüki „Teenused, ettevõtlus ning elektrooniline kaubandus“ 8-A ja 8-B lisa erikohustuste loendisse, kui selline meede on: a) meede, mis on kehtestatud käesoleva lepingu jõustumisel või enne seda;



b) punktis a osutatud meede, mida jätkatakse, mis asendatakse või mida muudetakse pärast käesoleva lepingu jõustumist, tingimusel, et pärast selle jätkamist, asendamist või muutmist ei ole ta vähem kooskõlas lõikega 1, võrreldes sellega, millisena ta eksisteeris enne oma jätkamist, asendamist või muutmist, või c) meede, mis ei kuulu punkti a või b kohaldamisalasse, tingimusel, et seda ei kohaldata lepinguosalise territooriumil enne selle meetme jõustumist tehtud käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringute suhtes või seda ei kohaldata viisil, mis tekitab sellisele investeeringule kahju. 3. Olenemata lõigetest 1 ja 2 võib lepinguosaline kehtestada või täitmisele pöörata meetmeid, millega teise lepinguosalise käesoleva lepinguga hõlmatud investoritele ja investeeringutele saab osaks vähem soodus kohtlemine kui tema enda investoritele ja investeeringutele samasuguses olukorras, tingimusel, et täidetakse nõue, et selliseid meetmeid ei kohaldata viisil, mis kujutaks endast teise lepinguosalise käesoleva lepinguga hõlmatud investorite või investeeringute meelevaldset või põhjendamatut diskrimineerimist lepinguosalise territooriumil või käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringute varjatud piiramist, kui meetmed on:



a) vajalikud riikliku julgeoleku ja kõlbluse kaitseks või avaliku korra tagamiseks; b) vajalikud inimeste, loomade või taimede elu või tervise kaitseks;

c) seotud taastumatute loodusvarade kaitsega, kui neid meetmeid kohaldatakse koos piirangutega omamaistele investoritele või investeeringutele; d) vajalikud rahvuslike kunsti-, ajaloo- ja arheoloogiaväärtuste kaitseks; e) vajalikud selleks, et tagada kooskõla käesoleva peatükiga kooskõlas olevate õigusnormidega, sealhulgas sellistega, mis käsitlevad: i) kelmuste ja pettuste takistamist või mis tahes lepingu rikkumise tagajärgedega tegelemist; ii) isikute eraelu kaitset seoses isikuandmete töötlemise ja levitamisega ning isiklike andmestike ja kontode konfidentsiaalsuse kaitset; iii) ohutust,



f) suunatud teise lepinguosalise investorite ja investeeringutega seotud otseste maksude tulemuslikule või õiglasele kehtestamisele või kogumisele.



ARTIKKEL 2.4 Kohtlemise norm

1. Kumbki lepinguosaline tagab oma territooriumil teise lepinguosalise käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringutele õiglase ja erapooletu kohtlemise ning täieliku kaitse ja turvalisuse vastavalt lõigetele 2–6. 2. Lepinguosaline rikub lõikes 1 nimetatud õiglase ja võrdse kohtlemise kohustust, kui meede või meetmete sari sisaldab: a) kriminaal-, tsiviil- ja haldusasjade kohtuliku arutamise mittevõimaldamist; b) menetluskorra olulist rikkumist; c) ilmselgelt meelevaldset tegevust; d) ahistamist, sundimist, võimu kuritarvitamist vms pahauskset tegevust;



3. Selle kindlakstegemiseks, kas lõike 2 kohast õiglase ja võrdse kohtlemise kohustust on rikutud, võib kohus vajaduse korral võtta arvesse, kas lepinguosaline esitas investeeringu saamiseks investorile sellise konkreetse või ühemõttelise kinnituse, mis tekitas käesoleva lepinguga hõlmatud investoris õiguspärase ootuse ja millele käesoleva lepinguga hõlmatud investor otsuse vastuvõtmisel tugines, kuid millest lepinguosaline hiljem kinni ei pidanud. 4. Lepinguosalised vaatavad õiglase ja võrdse kohtlemise kohustuse sisu lepinguosalise taotluse või komitee soovituse korral läbi artiklis 4.3 („Muudatused“) muudatuste suhtes kehtestatud korra kohaselt, pidades eelkõige silmas seda, kas ka muu kui lõikes 2 loetletud kohtlemine võib kujutada endast õiglase ja erapooletu kohtlemise rikkumist. 5. Suurema õiguskindluse huvides tähendab „täielik kaitse ja turvalisus“ üksnes lepinguosalise kohustusi, mis on seotud käesoleva lepinguga hõlmatud investori või investeeringu füüsilise julgeolekuga.





6. Kui lepinguosaline kas ise või mõne artikli 1.2 „Mõisted“ lõikes 7 nimetatud üksuse kaudu on kirjaliku lepingulise kohustusega võtnud konkreetselt ja selgesõnaliselt kohustusi, mis puudutavad teise lepinguosalise käesoleva lepinguga hõlmatud investorit seoses tema investeeringuga või sellist käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringut, ei või lepinguosaline kõnealuse kohustuse täitmist oma valitsusfunktsioonide täitmise kaudu takistada või kahjustada: a) ei tahtlikult ega b) viisil, mis oluliselt muudab õiguste ja kohustuste tasakaalu kirjalikus lepingulises kohustuses, välja arvatud juhul, kui lepinguosaline pakub mõistlikku kompensatsiooni, et taastada käesoleva lepinguga hõlmatud investori või investeeringu positsioon, mis tal olnuks, kui ei oleks toimunud takistavat või kahjustavat akti. 7. Käesoleva lepingu mõne muu sätte või mõne muu rahvusvahelise lepingu sätte rikkumine ei tõenda, et käesolevat artiklit on rikutud.



ARTIKKEL 2.5 Kahju hüvitamine 1. Ühe lepinguosalise käesoleva lepinguga hõlmatud investoritele, kelle käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringud kannavad kahju sõja või muu relvastatud konflikti, revolutsiooni, riikliku eriolukorra, mässu, ülestõusu või märuli tõttu teise lepinguosalise territooriumil, tagab kõnealune lepinguosaline ennistuse, kahjutasu, hüvituse või muu kokkuleppe korras kohtlemise, mis ei ole vähem soodus kui see, mida nimetatud lepinguosaline pakub omaenda investoritele või mõne kolmanda riigi investoritele, olenevalt sellest, mis on asjaomase käesoleva lepinguga hõlmatud investori jaoks soodsam. 2. Ilma et see piiraks lõike 1 kohaldamist, kui ühe lepinguosalise käesoleva lepinguga hõlmatud investorid kannavad lõikes 1 nimetatud olukorra tõttu teise lepinguosalise territooriumil kahju, mis tuleneb: a) nende käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringu või selle osa rekvireerimisest teise lepinguosalise relvajõudude või ametivõimude poolt või

b) nende käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringu või selle osa hävitamisest teise lepinguosalise relvajõudude või ametivõimude poolt, kuigi olukord seda ei nõudnud, peab teine lepinguosaline pakkuma neile ennistust või hüvitust.



ARTIKKEL 2.6 Sundvõõrandamine 1. Kumbki lepinguosaline ei riigista ega sundvõõranda teise lepinguosalise käesoleva lepinguga hõlmatud investorite käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringuid ega alluta neid samaväärse toimega meetmetele (edaspidi „sundvõõrandamine“), välja arvatud: a) avalikes huvides; b) järgides nõuetekohast menetlust; c) kõnealused andmed tuleb esitada mittediskrimineerival viisil ja d) makstes talle kiiresti piisavat ja tegelikku hüvitist kooskõlas lõikega 2.

2. Hüvitis peab vastama käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringu õiglasele turuväärtusele vahetult enne selle sundvõõrandamise või eelseisva sundvõõrandamise avalikustamist, millele lisanduvad äriliselt mõistliku määraga intressid, mis tehakse kindlaks turutingimuste alusel, võttes arvesse aega, mis kulub sundvõõrandamisest kuni makse tasumiseni. Selline hüvitis peab olema tegelikult realiseeritav, vabalt ülekantav artikli 2.7 „Ülekanded“ tähenduses ja see tuleb tasuda viivitamata.



Õiglase turuväärtuse määramise hindamiskriteeriumid võivad hõlmata ettevõtte väärtust tegutseva ettevõttena, vara väärtust, sealhulgas materiaalse vara deklareeritud maksuväärtust, ja muid asjakohaseid kriteeriume. 3. Käesolevat artiklit ei kohaldata kohustuslike litsentside väljaandmise suhtes, mida antakse seoses intellektuaalomandi õigustega, niivõrd kui nende väljaandmine on kooskõlas TRIPS-lepinguga. 4. Iga sundvõõrandamis- või väärtusehindamismeede tuleb meetme võtnud lepinguosalise kohtus või muus sõltumatus ametiasutuses läbi vaadata, kui käesoleva lepinguga hõlmatud investor, keda meede mõjutab, seda taotleb. ARTIKKEL 2.7 Ülekanded 1. Lepinguosalised võimaldavad teha kõiki käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringuga seotud ülekandeid vabalt konverteeritavas vääringus ilma kitsenduste ja viivitusteta. Selliste ülekannete hulka kuuluvad: a) kapitalisissemaksed, nt põhisumma ja lisavahendid käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringu säilitamiseks, arendamiseks või suurendamiseks; b) kasum, dividendid, kapitali kasvutulu ja muu tulu, tulu, mis saadakse käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringu või mõne selle osa müügist või käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringu osalisest või täielikust likvideerimisest;

c) intressid, litsentsitasud, haldustasud ja tasud tehnilise abi jm eest;



d) maksed, mis tehakse vastavalt lepingule, mille on sõlminud käesoleva lepinguga hõlmatud investor, või mis tehakse tema käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringu alusel, sh laenulepingu alusel tehtavad maksed; e) palgad ja muid töötasud töötajatele, kes on värvatud välismaalt ja kelle töö on seotud käesoleva lepinguga hõlmatud investeeringuga; f) maksed, mis tehakse artikli 2.6 „Sundvõõrandamine“ või artikli 2.5 „Kahju hüvitamine“ alusel; g) maksed, mis tulenevad artiklist 3.18 „Otsus“. 2. Käesolevat artiklit ei tõlgendata selliselt, nagu takistaks see lepinguosalist kohaldamast õiglasel ja mittediskrimineerival viisil oma õigusnorme, mis käsitlevad: a) pankrotti, maksejõuetust ja võlausaldajate õiguste kaitset; väärtpaberite, futuuride, optsioonide või muude tuletisväärtpaberite emiteerimist, nendega kauplemist või tehingute tegemist; c) finantsaruandlust või tehingute arvestuse pidamist, kui see on vajalik õiguskaitseorganite või finantsjärelevalveasutuste abistamiseks;

d) kuritegusid; e) kohtu- või haldusmenetlustes antud korralduste või tehtud otsuste täitmise tagamist;



f) sotsiaalkindlustust, riiklikke pensioniskeeme või kohustuslikke säästuskeeme või g) maksundust. 3. Kui erandlikud asjaolud põhjustavad või ähvardavad põhjustada lepinguosalistele tõsiseid raskusi raha- või vahetuskursipoliitika toimimises, võib asjaomane lepinguosaline ajutiselt võtta ülekannete osas kaitsemeetmeid. Need meetmed on rangelt vajalikud, ei kesta mingil juhul kauem kui kuus kuud, ega kujuta endast lepinguosalise ja lepingus mitte osaleva riigi meelevaldset või põhjendamatut diskrimineerimist samasuguses olukorras. Lepinguosaline, kes kehtestab kaitsemeetmed, teatab sellest teisele lepinguosalisele viivitamata ja esitab niipea kui võimalik nende kaotamise ajakava. 4. Kui lepinguosalisel on tõsiseid maksebilansiraskusi ja väliseid finantsraskusi või kui sellised raskused teda ohustavad, võib ta vastu võtta või säilitada investeeringutega seotud ülekandeid piiravaid meetmeid.



5. Lepinguosalised püüavad vältida lõikes 4 nimetatud piiravate meetmete kohaldamist. Lõike 4 alusel vastu võetud või säilitatud piiravad meetmed peavad olema mittediskrimineerivad ja piiratud kestusega ega tohi minna kaugemale, kui on vajalik maksebilansi ja välise finantsolukorra parandamiseks. Piiravad meetmed peavad vastama 15. aprillil 1994 Marrakechis sõlmitud Maailma Kaubandusorganisatsiooni asutamislepinguga (edaspidi „WTO asutamisleping“) kehtestatud tingimustele ja Rahvusvahelise Valuutafondi põhikirjale, kui see on kohaldatav. 6. Kui lepinguosaline säilitab või on vastu võtnud lõike 4 kohased piiravad meetmed või on teinud neis muudatusi, teavitab ta sellest viivitamata teist lepinguosalist.

7. Lõike 4 kohaste piiravate meetmete vastuvõtmise või säilitamise korral korraldatakse viivitamata konsultatsioonid komitees. Konsultatsioonidel hinnatakse asjaomase lepinguosalise maksebilansi olukorda ja lõike 4 kohaselt vastu võetud või säilitatud piiranguid, võttes muu hulgas arvesse järgmisi tegureid: a) maksebilansiraskuste ja väliste finantsraskuste olemus ja ulatus; b) majanduslik ja kaubanduslik väliskeskkond või c) võimalikud alternatiivsed parandusmeetmed.



Konsultatsioonide käigus uuritakse piiravate meetmete vastavust lõigetele 4 ja 5. Aktsepteeritakse kõiki Rahvusvahelise Valuutafondi (edaspidi „IMF“) esitatud statistilisi ja muid andmeid valuuta, rahavarude ja maksebilansi kohta ning järelduste tegemisel lähtutakse IMFi hinnangust asjaomase lepinguosalise maksebilansi ja välise finantsolukorra kohta. ARTIKKEL 2.8 Nõudeõiguse üleminek Kui lepinguosaline või tema nimel tegutsev ametiasutus teeb mõne tema investori kasuks makse, mille aluseks on tagatis, kindlustusleping või muu kahjuhüvitusvorm, mille ta on sõlminud või andnud investeeringu suhtes, tunnustab teine lepinguosaline sellise investeeringu suhtes õiguse või nõudeõiguse üleminekut või nõude loovutamist. Lepinguosalisel või ametiasutusel on õigus kasutada loovutatud või üle antud õigust või nõuet samas ulatuses, nagu investori algset õigust või nõuet. Selliseid loovutatud õigusi võib kasutada lepinguosaline või ametiasutus või ka investor, kui lepinguosaline või ametiasutus teda selleks volitab.





KOLMAS PEATÜKK VAIDLUSTE LAHENDAMINE A JAGU INVESTORI JA LEPINGUOSALISE VAHELISTE VAIDLUSTE LAHENDAMINE ARTIKKEL 3.1 Kohaldamisala ja mõisted 1. Käesolevat jagu kohaldatakse ühe lepinguosalise hageja ja teise lepinguosalise vahelistes vaidlustes, mis käsitlevad kohtlemist, mis väidetavalt rikub teise peatüki „Investeeringute kaitse“ sätteid, kui selline rikkumine väidetavalt põhjustab hagejale või tema kohapealsele äriühingule kahju. 2. Kui ei ole ette nähtud teisiti, kasutatakse käesolevas jaos järgmisi mõisteid: a) „vaidluses osalevad pooled“ – hageja ja kostja;





b) „hageja“ – ühe lepinguosalise investor, kes soovib esitada või on esitanud käesoleva jao alusel nõude, tegutsedes kas: i) enda nimel või ii) punkti c tähenduses kohapealse äriühingu nimel, mis on tema omanduses või kontrolli all; c) „kohapealne äriühing“ – juriidiline isik, mis on ühe lepinguosalise investori omanduses või kontrolli all, kuid on asutatud teise lepinguosalise territooriumil; d) „vaidluses mitteosalev lepinguosaline“ – Singapur juhtudel, kui kostjaks on liit või mõni liidu liikmesriik; liit juhtudel, kui kostjaks on Singapur; e) „kostja“ – kas Singapur või ELi puhul kas liit või see liidu liikmesriik, kellest on teatatud artikli 3.5 „Teade kohtumenetluse algatamise kavatsuse kohta“ alusel, ning



f) „kolmanda isiku poolne rahastamine“ – mis tahes rahastamine füüsilise või juriidilise isiku poolt, kes ei ole vaidluses osalev pool, kuid kes sõlmib vaidluses osaleva poolega kokkuleppe, et rahastada osaliselt või täielikult menetluse kulud annetuse või toetuse vormis või tasu eest, mis moodustab teatava suurusega või proportsionaalse osa tulust või võimalikust tulust, mis vaidluses osalevale lepinguosalisele võidakse välja mõista. ARTIKKEL 3.2 Vaidluste kohtuväline lahendamine

Kõik vaidlused tuleks võimaluste piires lahendada rahumeelselt läbirääkimiste teel ja võimaluse korral enne artikli 3.3 „Konsultatsioonid“ alusel konsultatsioonitaotluse esitamist. Vaidluse kohtuvälises lahendamises võib kokku leppida mis tahes ajal, kaasa arvatud siis, kui käesoleva jao kohast vaidluste lahendamise menetlust on juba alustatud. ARTIKKEL 3.3 Konsultatsioonid 1. Kui vaidlust ei saa lahendada artikli 3.2 „Vaidluste kohtuväline lahendamine“ alusel, võib ühe lepinguosalise hageja, kes väidab, et teise peatüki „Investeeringute kaitse“ sätteid on rikutud, esitada teisele lepinguosalisele konsultatsioonitaotluse.



2. Konsultatsioonitaotlus sisaldab järgmist teavet: a) hageja nimi ja aadress, ning kui selline taotlus esitatakse kohapealse äriühingu nimel, selle kohapealse äriühingu nimi, aadress ja asutamiskoht; b) Teise peatüki „Investeeringute kaitse“ sätted, mida väidetavalt on rikutud; c) vaidluse õiguslikud ja faktilised alused, sealhulgas kohtlemine, millega väidetavalt rikutakse teise peatüki „Investeeringute kaitse“ sätteid, ning d) taotletavad hüvitusmeetmed ja hinnanguline kahju, mis on selle rikkumisega väidetavalt hagejale või tema kohapealsele äriühingule põhjustatud.

3. Konsultatsioonitaotlus esitatakse: a) 30 kuu jooksul alates kuupäevast, mil hageja või kohapealne äriühing (kui see on kohaldatav) sai või oleks pidanud saama esimest korda teada teise peatüki („Investeeringute kaitse“) väidetavast rikkumisest, või



b) juhul kui asi antakse pärast punktis a osutatud ajavahemiku möödumist lahendamiseks siseriikliku korra kohaselt, siis ühe aasta jooksul alates kuupäevast, mil hageja või kohapealne äriühing (kui see on kohaldatav) loobub siseriiklike õiguskaitsevahendite edasisest kohaldamisest, ja igal juhul mitte hiljem kui kümne aasta jooksul alates kuupäevast, mil hageja või tema kohapealne äriühing (kui see on kohaldatav) sai või oleks pidanud saama esimest korda teada teise peatüki („Investeeringute kaitse“) väidetavast rikkumisest. 4. Kui hageja ei ole kaheksateistkümne kuu jooksul alates konsultatsioonitaotluse esitamisest esitanud artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ alusel nõuet kohtusse, loetakse, et hageja on oma konsultatsioonitaotluse ja kohtumenetluse algatamise kavatsuse teate tagasi võtnud ning loobunud õigusest see nõue esitada. Seda ajavahemikku võib konsultatsioonidel osalevate poolte kokkuleppel pikendada. 5. Nõue ei muutu lõigetes 3 ja 4 osutatud ajavahemike möödudes vastuvõetamatuks, kui hageja suudab tõendada, et konsultatsioonitaotluse esitamata jätmine või nõude kohtusse esitamata jätmine (olenevalt asjaoludest) tulenes sellest, et hagejal ei olnud võimalik tegutseda teise lepinguosalise tahtlike sammude tulemusena, tingimusel, et hageja tegutseb niipea, kui see tal mõistlikult võimalikuks osutub. 6. Juhul kui konsultatsioonitaotlus puudutab käesoleva lepingu väidetavat rikkumist liidu või mõne tema liikmesriigi poolt, saadetakse see liidule. 7. Vaidluses osalevad pooled võivad pidada konsultatsioone videokonverentsi vahendusel või vajaduse korral muude vahendite abil, näiteks juhul, kui investor on väike või keskmise suurusega ettevõtja.



ARTIKKEL 3.4

Vahendus ja vaidluste kohtuväline lahendamine 1. Vaidluses osalevad pooled võivad igal ajal, kaasa arvatud enne kohtumenetluse algatamise kavatsust käsitleva teate esitamist, kokku leppida vahendusmenetluse kasutamises. 2. Vahendusmenetluse kasutamine on vabatahtlik ega mõjuta kummagi vaidluses osaleva poole õiguslikku olukorda. 3. Vahendusmenetluse kasutamist võivad reguleerida 6. lisas „Vahendusmehhanism investori ja lepinguosalise vaheliste vaidluste lahendamiseks“ sätestatud eeskirjad või muud eeskirjad, milles vaidluses osalevad pooled võivad kokku leppida. Kõiki 6. lisas „Vahendusmehhanism investori ja lepinguosalise vaheliste vaidluste lahendamiseks“ nimetatud tähtaegu võib muuta vaidluses osalevate poolte vastastikusel kokkuleppel. 4. Vahendaja nimetatakse vaidluses osalevate poolte kokkuleppel või kooskõlas 6. lisa „Vahendusmehhanism investori ja lepinguosalise vaheliste vaidluste lahendamiseks“ artikliga 3 „Vahendaja valimine“. Vahendajad peavad vastama 7. lisa „Kohtu ja apellatsioonikomisjoni liikmete ning vahendajate käitumisjuhend“ nõuetele. 5. Vaidluses osalevad pooled püüavad jõuda mõlemat poolt rahuldava lahenduseni 60 päeva jooksul alates vahendaja nimetamisest.



6. Kui vaidluses osalevad pooled on leppinud kokku vahendusmenetluse kasutamises, ei kohaldata artikli 3.3 „Konsultatsioonid“ lõikeid 3 ja 4 alates kuupäevast, mil lepitakse kokku vahendusmenetluse kasutamises, kuni 30 päeva möödumiseni päevast, mil emb-kumb vaidluses osalev pool otsustab vahendusmenetluse lõpetada, saates vahendajale ja teisele vaidluses osalevale poolele vastavasisulise kirja. 7. Käesoleva artikli ükski säte ei keela vaidluses osalevatel pooltel kasutada muid vaidluse kohtuvälise lahendamise vorme. ARTIKKEL 3.5

Teade kohtumenetluse algatamise kavatsuse kohta. 1. Kui vaidlust ei suudeta lahendada kolme kuu jooksul alates konsultatsioonitaotluse esitamisest, võib hageja esitada teate kohtumenetluse algatamise kavatsuse kohta, milles on kirjalikult esitatud hageja kavatsus esitada nõue vaidluse lahendamiseks, ja mis sisaldab järgmist teavet: a) hageja nimi ja aadress, ning kui selline taotlus esitatakse kohapealse äriühingu nimel, selle kohapealse äriühingu nimi, aadress ja asutamiskoht; b) teise peatüki „Investeeringute kaitse“ sätted, mida väidetavalt on rikutud; c) vaidluse õiguslikud ja faktilised alused, sealhulgas kohtlemine, millega väidetavalt rikutakse teise peatüki „Investeeringute kaitse“ sätteid, ning



d) taotletavad hüvitusmeetmed või hinnanguline kahju, mis on selle rikkumisega väidetavalt hagejale või tema kohapealsele äriühingule põhjustatud. Teade kohtumenetluse algatamise kavatsuse kohta saadetakse olenevalt asjaoludest kas liidule või Singapurile. 2. Kui teade kohtumenetluse algatamise kavatsuse kohta on saadetud liidule, teeb liit kahe kuu jooksul alates selle teate saamisest kindlaks kostja. Liit teatab sellest kindlakstegemisest viivitamata hagejale ja seepeale võib hageja esitada artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ alusel kohtumenetluse algatamise teate. 3. Kui kostjat ei ole lõike 2 alusel kindlaks tehtud, kehtib järgmine: a) kui teates kohtumenetluse algatamise kavatsuse kohta on nimetatud üksnes liidu ühe liikmesriigi poolt osaks saanud kohtlemist, on kostjaks see liikmesriik;

b) kui teates kohtumenetluse algatamise kavatsuse kohta on nimetatud ükskõik millist liidu institutsiooni, organi või asutuse poolt osaks saanud kohtlemist, on kostjaks liit. 4. Kui kas liit või liikmesriik on kostjaks, ei väida ei liit ega asjaomane liikmesriik, et nõue on vastuvõetamatu, ega väida, et nõue või kohtu otsus on alusetu või kehtetu põhjusel, et õige kostja peaks või oleks pidanud olema mitte liikmesriik, vaid liit, või vastupidi.



5. Suurema õiguskindluse huvides ei takista käesoleva lepingu ükski säte ega kohaldatavad vaidluste lahendamise eeskirjad liidu ja asjaomase liikmesriigi vahel igasuguse teabe vahetamist vaidluse asjus. ARTIKKEL 3.6 Nõude esitamine kohtusse 1. Kõige varem kolme kuu möödudes artikli 3.5 „Teade kohtumenetluse algatamise kavatsuse kohta“ kohase teate esitamise kuupäevast võib hageja esitada kohtule nõude vastavalt ühele järgmistest vaidluste lahendamise eeskirjadest: a) 18. märtsi 1965. aasta riikide ja muude riikide kodanike vaheliste investeeringuvaidluste lahendamise konventsioon (edaspidi „ICSIDi konventsoon“) juhul, kui nii kostja kui ka vaidluse algatanud riik on ICSIDi konventsiooni osalised;



b) ICSIDi konventsioon vastavalt Rahvusvahelise Investeeringuvaidluste Lahendamise Keskuse sekretariaadi protseduuride korraldamise lisavõimalusi reguleerivatele eeskirjadele (edaspidi „ICSIDi lisavõimaluste eeskirjad“), juhul kui ei kostja ega ka vaidluse algatanud riik ei ole ICSIDi konventsiooni osalised;

c) ÜRO rahvusvahelise kaubandusõiguse komisjoni (UNCITRAL) vastu võetud vahekohtueeskirjad; või d) mis tahes muud eeskirjad, kui vaidluses osalevad pooled nii kokku lepivad. 2. Käesoleva artikli lõige 1 kujutab endast kostja nõusolekut nõude esitamiseks kohtusse käesoleva jao alusel. Lõikest 1 tulenev nõusolek ja nõude esitamine kohtusse käesoleva jao alusel loetakse vastavaks järgmistele tingimustele: a) ICSIDi konventsiooni II peatükk ja ICSIDi lisavõimaluste eeskirjad – seoses vaidluses osalevate poolte kirjaliku nõusolekuga ning b) 10. juunil 1958 New Yorgis sõlmitud välisriigi vahekohtu otsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooni (edaspidi „New Yorgi konventsioon“) II artikkel – seoses „kirjaliku kokkuleppega“.



ARTIKKEL 3.7 Nõude kohtusse esitamise tingimused 1. Käesoleva jao alusel võib esitada nõude kohtusse üksnes juhul, kui: a) nõude esitamisega kaasneb hageja kirjalik nõustumine kohtumenetlusega käesolevas jaos sätestatud korra kohaselt ja ühtlasi nimetab hageja selle vaidluse lahendamiseks ühe artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ lõikes 1 osutatud vaidluste lahendamise mehhanismi;

b) vähemalt kuus kuud on möödunud artikli 3.3 „Konsultatsioonid“ alusel konsultatsioonitaotluse esitamisest ja vähemalt kolm kuud on möödunud artikli 3.5 „Teade kohtumenetluse algatamise kavatsuse kohta“ alusel kohtumenetluse algatamise kavatsuse teate esitamisest; c) hageja esitatud konsultatsioonitaotlus vastab artikli 3.3 „Konsultatsioonid“ lõikes 2 sätestatud nõuetele ja tema teade kohtumenetluse algatamise kavatsuse kohta vastab artikli 3.5 „Teade kohtumenetluse algatamise kavatsuse kohta“ lõikes 1 sätestatud nõuetele; d) vaidluse juriidiliste ja faktiliste aluste üle on eelnevalt artikli 3.3 „Konsultatsioonid“ alusel peetud konsultatsioone; e) kõik nõuded, mis on nimetatud artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ alusel kohtusse esitatud avalduses, põhinevad kohtlemisel, mida on kirjeldatud artikli 3.5 „Teade kohtumenetluse algatamise kavatsuse kohta“ alusel esitatud teates kohtumenetluse algatamise kohta;



f) hageja: i) võtab tagasi kõik lahendamata nõuded, mis on esitatud kohtusse või siseriikliku või rahvusvahelise õiguse alusel mis tahes muusse siseriiklikusse või rahvusvahelisse kohtusse sama kohtlemise suhtes, millega väidetavalt rikutakse teise peatüki „Investeeringute kaitse“ sätteid, ii) kinnitab, et ta ei esita tulevikus niisugust nõuet, ning iii) kinnitab, et ta ei pööra täitmisele käesoleva jao kohaselt tehtud otsust enne, kui see on muutunud lõplikuks, ega taotle käesoleva jao kohaselt tehtud otsuse edasikaebamist, läbivaatamist, kehtetuks tunnistamist, tühistamist, teistmist või mis tahes muu sarnase menetluse algatamist rahvusvahelises või siseriiklikus kohtus; 2. Lõike 1 punkti f kohaldamisel viitab mõiste „hageja“ investorile ja vajaduse korral tema kohapealsele äriühingule. Peale selle hõlmab mõiste „hageja“ lõike 1 punkti f alapunkti i kohaldamisel kõiki isikuid, kellel on otseselt või kaudselt omandiõigus investoris või (kui see on asjakohane) tema kohapealses äriühingus, või keda investor või tema kohapealne äriühing kontrollib. 3. Kostja taotluse korral loobub kohus oma pädevusest, kui hageja ei täida ühtegi nõuet ega esita ühtegi kinnitust, mida on nimetatud lõigetes 1 ja 2.





4. Lõike 1 punkt f ei takista hagejat taotlemast kostja kohtust või halduskohtust esialgset õiguskaitset enne, kui mõnes vaidluste lahendamise foorumis, mida on nimetatud artiklis 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“, alustatakse menetlust, või seniks, kuni see menetlus on käimas. Käesoleva artikli kohaldamisel on esialgse õiguskaitse otstarve üksnes säilitada hageja õigused ja huvid ning sellega ei kaasne kahjutasu maksmist ega vaidlusaluse küsimuse sisulist lahendamist. 5. Suurema õiguskindluse huvides loobub kohus pädevusest, kui vaidlus on tekkinud või oleks väga tõenäoliselt võinud tekkida ajal, kui hageja sai vaidlusaluse investeeringu omanikuks või sai selle oma kontrolli alla, ja kohus teeb asjaolude põhjal kindlaks, et hageja on saanud selle investeeringu omanikuks või saanud selle oma kontrolli alla peamiselt selleks, et esitada käesoleva jao alusel nõue kohtusse. See ei piira muude kohtualluvust käsitlevate vastulausete kaalumist kohtu poolt. ARTIKKEL 3.8 Kolmanda isiku poolne rahastamine 1. Kolmanda isiku poolse rahastamise korral teatab vaidluses osalev pool, kelle kulusid rahastatakse, teisele osapoolele ja kohtule kolmandast isikust rahastaja nime ja aadressi. 2. See teade tuleb edastada nõude esitamise ajal või kohe pärast kolmanda isiku poolse rahastamisega seotud kokkuleppe sõlmimist, annetuse tegemist või toetuse andmist.



ARTIKKEL 3.9 Esimese astme kohus

1. Käesolevaga luuakse esimese astme kohus (edaspidi „kohus“), kelle pädevuses on vaadata läbi artikli 3.6. „Nõude esitamine kohtusse“ alusel esitatud nõuded. 2. Komitee nimetab käesoleva lepingu jõustumisel kohtu kuus liiget. Kõnealuse nimetamise puhul kohaldatakse järgmist: a) EL määrab kaks liiget; b) Singapur määrab kaks liiget ning c) EL ja Singapur määravad ühiselt kaks liiget, kes ei ole ühegi liidu liikmesriigi ega Singapuri kodanikud. 3. Komitee võib otsustada suurendada või vähendada liikmete arvu kuni kolm korda. Lisaliikmed nimetatakse samadel, lõikes 2 sätestatud alustel. 4. Liikmed omavad kutseoskusi, mida nõutakse nende asjaomastes riikides määramisel kohtunikuametisse, või on tunnustatud pädevusega juristid. Neil on eriteadmised või kogemused rahvusvahelise avaliku õiguse valdkonnas. Soovitatavalt on neil oskusteave eelkõige rahvusvahelise investeerimisõiguse, rahvusvahelise kaubandusõiguse ja rahvusvahelistest investeerimis- või rahvusvahelistest kaubanduslepingutest tulenevate vaidluste lahendamise valdkonnas.



5. Liikmed nimetatakse ametisse kaheksaks aastaks. Vahetult pärast käesoleva lepingu jõustumist nimetatava kuue isiku hulgast loosi teel välja valitava kolme isiku ametiaeg pikeneb siiski 12 aastani. Liikme ametiaega võib pärast selle lõppemist komitee otsusega pikendada. Vabad ametikohad täidetakse nende tekkides. Isik, kes on määratud sellise isiku asendamiseks, kelle ametiaeg ei ole veel lõppenud, on ametis oma eelkäija ülejäänud ametiaja jooksul. Kohtukoosseisus tegutsev isik võib kohtu eesistuja loal jätkata ametiaja lõppedes kohtukoosseisus oma ülesannete täitmist seni, kuni see kohtukoosseis menetluse lõpetab, ning teda käsitatakse vaid selles tähenduses jätkuvalt kohtu liikmena. 6. Kohtu eesistuja ja ase-eesistuja vastutavad korralduslike küsimuste eest. Nad nimetatakse ametisse neljaks aastaks loosi teel lõike 2 punkti c kohaselt ametisse määratud liikmete hulgast. Nad täidavad ülesandeid rotatsiooni korras järjestuses, mille määrab loosi teel kindlaks komitee esimees. Kui eesistuja ei ole kättesaadav, asendab teda aseeesistuja.

7. Kohus menetleb juhtumeid kohtukoosseisudes, mis koosnevad kolmest liikmest, kellest üks on ametisse nimetatud vastavalt lõike 2 punktile a, teine vastavalt lõike 2 punktile b ja kolmas vastavalt lõike 2 punktile c. Kohtukoosseisu eesistuja ülesandeid täidab liige, kes on ametisse nimetatud vastavalt lõike 2 punktile c. 8. 90 päeva jooksul pärast nõude esitamist artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ kohaselt nimetab kohtu eesistuja liikmed, kes moodustavad rotatsiooni korras juhtumeid menetleva kohtukoosseisu, kandes hoolt selle eest, et kohtukoosseis on juhuslik ja ettearvamatu ning andes kohtukoosseisus tegutsemiseks võrdsed võimalused kõikidele liikmetele.



9. Olenemata lõikest 7 võivad vaidluses osalevad pooled kokku leppida, et juhtumit menetleb vaid üks liige. Selle liikme valib välja kohtu eesistuja nende liikmete hulgast, kes on ametisse nimetatud vastavalt lõike 2 punktile c. Kostja kaalub hageja vastavat taotlust heasoovlikult, eriti siis, kui hageja on väike või keskmise suurusega ettevõtja või nõutav hüvitis või kahju on suhteliselt väike. Kõnealune taotlus tuleks esitada koos artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ kohase nõudega. 10. Kohus töötab välja oma töökorra. 11. Kohtu liikmed tagavad, et nad on kättesaadavad ja võimelised täitma käesolevas jaos sätestatud ülesandeid. 12. Selleks et tagada liikmete kättesaadavus, makstakse neile igakuist käsiraha, mis määratakse kindlaks komitee otsusega. Kohtu eesistuja ja vajaduse korral aseeesistuja saavad tasu, mis on võrdne artikli 3.10 „Apellatsioonikohus“ lõikes 11 kindlaksmääratud tasuga iga päeva eest, mil nad on täitnud kohtu eesistuja ülesandeid vastavalt käesolevale jaole. 13. Käsi- ja päevaraha, mida kohtu eesistuja ja ase-eesistuja saavad kohtu eesistuja ülesannete täitmise eest vastavalt käesolevale jaole, maksavad mõlemad lepinguosalised võrdselt ICSIDi sekretariaadi hallatavale kontole. Juhul kui üks lepinguosaline jätab käsi- või päevaraha maksmata, võib teine lepinguosaline otsustada maksta selle ise. Kõik sellised võlgnevused kuuluvad tasumisele koos asjakohase intressiga.



14. Välja arvatud juhul, kui komitee teeb lõike 15 kohase otsuse, on nõude menetlemiseks moodustatud kohtukoosseisu liikmete muud tasud ja kulud ICSIDi konventsiooni haldus- ja finantseeskirjade 14. eeskirja punkti 1 kohaselt kindlaks määratud ning nõude esitamise kuupäeval kehtivad tasud ja kulud, mille kohus jagab vaidluses osalevate poolte vahel kooskõlas artikliga 3.21 „Kulud“. 15. Komitee võib oma otsusega muuta käsiraha ning muud tasud ja kulud korrapäraseks palgaks. Sellisel juhul töötavad liikmed täistööajaga ja komitee määrab kindlaks nende töötasu ning sellega seotud korralduslikud üksikasjad. Sel juhul ei tohi liikmed töötada ühelgi teisel tasustataval ega mittetasustataval ametikohal, kui kohtu eesistuja ei ole selleks erandkorras eriluba andnud.

16. ICSIDi sekretariaat tegutseb kohtu sekretariaadina ja pakub kohtule asjakohast tuge. Kohus jaotab kõnealuse toega seotud kulud vaidluses osalevate poolte vahel vastavalt artiklile 3.12 („Kulud“). ARTIKKEL 3.10 Apellatsioonikohus 1. Luuakse alaline apellatsioonikohus, kes arutab esimese astme kohtu otsuste peale esitatud kaebusi.



2. Komitee nimetab käesoleva lepingu jõustumisel apellatsioonikohtu kuus liiget. Kõnealuse nimetamise puhul kohaldatakse järgmist: a) EL määrab kaks liiget; b) Singapur määrab kaks liiget ning c) EL ja Singapur määravad ühiselt kaks liiget, kes ei ole ühegi liidu liikmesriigi ega Singapuri kodanikud. 3. Komitee võib otsustada suurendada või vähendada apellatsioonikohtu liikmete arvu kuni kolm korda. Lisaliikmed nimetatakse samadel, lõikes 2 sätestatud alustel.

4. Apellatsioonikohtu liikmed omavad kutseoskusi, mida nõutakse nende asjaomastes riikides nimetamisel kõrgeimasse kohtunikuametisse, või on tunnustatud pädevusega juristid. Neil on eriteadmised või oskusteave rahvusvahelise avaliku õiguse valdkonnas. Soovitatavalt on neil oskusteave eelkõige rahvusvahelise investeerimisõiguse, rahvusvahelise kaubandusõiguse ja rahvusvahelistest investeerimis- või rahvusvahelistest kaubanduslepingutest tulenevate vaidluste lahendamise valdkonnas.



5. Apellatsioonikohtu liikmed nimetatakse ametisse kaheksaks aastaks. Vahetult pärast käesoleva lepingu jõustumist nimetatava kuue isiku hulgast loosi teel välja valitava kolme isiku ametiaeg pikeneb siiski 12 aastani. Liikme ametiaega võib päras selle lõppemist komitee otsusega pikendada. Vabad ametikohad täidetakse nende tekkides. Isik, kes on määratud sellise isiku asendamiseks, kelle ametiaeg ei ole veel lõppenud, on ametis oma eelkäija ülejäänud ametiaja jooksul. Apellatsioonikohtu koosseisus tegutsev isik võib apellatsioonikohtu eesistuja loal jätkata oma ametiaja lõppedes kohtukoosseisus ülesannete täitmist seni, kuni see kohtukoosseis menetluse lõpetab, ning teda käsitatakse vaid selles tähenduses jätkuvalt apellatsioonikohtu liikmena. 6. Apellatsioonikohtu eesistuja ja ase-eesistuja vastutavad korralduslike küsimuste eest. Nad nimetatakse ametisse neljaks aastaks loosi teel lõike 2 punkti c kohaselt ametisse määratud apellatsioonikohtu liikmete hulgast. Nad täidavad ülesandeid rotatsiooni korras järjestuses, mille määrab loosi teel kindlaks komitee esimees. Kui eesistuja ei ole kättesaadav, asendab teda ase-eesistuja. 7. Apellatsioonikohus menetleb juhtumeid kohtukoosseisudes, mis koosnevad kolmest liikmest, kellest üks on ametisse nimetatud vastavalt lõike 2 punktile a, teine vastavalt lõike 2 punktile b ja kolmas vastavalt lõike 2 punktile c. Apellatsioonikohtu koosseisu eesistuja ülesandeid täidab liige, kes on ametisse nimetatud vastavalt lõike 2 punktile c. 8. Apellatsioonikohtu eesistuja nimetab liikmed, kes moodustavad rotatsiooni korras juhtumeid menetleva apellatsioonikohtu koosseisu, kandes hoolt selle eest, et kohtukoosseis on juhuslik ja ettearvamatu ning andes kohtukoosseisus tegutsemiseks võrdsed võimalused kõikidele liikmetele. 9. Apellatsioonikohus töötab välja oma töökorra.



10. Apellatsioonikohtu liikmed tagavad, et nad on kättesaadavad ja võimelised täitma käesolevas jaos sätestatud ülesandeid. 11. Selleks et tagada liikmete kättesaadavus, makstakse neile igakuist käsiraha ja iga liikmena töötatud päeva eest tasu, mis määratakse kindlaks komitee otsusega. Apellatsioonikohtu eesistuja ja vajaduse korral ase-eesistuja saavad tasu iga päeva eest, mil nad on täitnud apellatsioonikohtu eesistuja ülesandeid vastavalt käesolevale jaole. 12. Käsi- ja päevaraha, mida apellatsioonikohtu eesistuja ja ase-eesistuja saavad apellatsioonikohtu eesistuja ülesannete täitmise eest vastavalt käesolevale jaole, maksavad mõlemad lepinguosalised võrdselt ICSIDi sekretariaadi hallatavale kontole. Juhul kui üks lepinguosaline jätab käsi- või päevaraha maksmata, võib teine lepinguosaline otsustada maksta selle ise. Kõik sellised võlgnevused kuuluvad tasumisele koos asjakohase intressiga.

13. Komitee võib oma otsusega muuta käsi- ning päevaraha korrapäraseks palgaks. Sel juhul töötavad apellatsioonikohtu liikmed täistööajaga ja komitee määrab kindlaks nende töötasu ning sellega seotud korralduslikud üksikasjad. Sel juhul ei tohi apellatsioonikohtu liikmed töötada ühelgi teisel tasustataval ega mittetasustataval ametikohal, kui apellatsioonikohtu eesistuja ei ole selleks erandkorras eriluba andnud. 14. ICSIDi sekretariaat tegutseb apellatsioonikohtu sekretariaadina ja pakub kohtule asjakohast tuge. Kohus jaotab kõnealuse toega seotud kulud vaidluses osalevate poolte vahel vastavalt artiklile 3.12 („Kulud“).



ARTIKKEL 3.11 Eetika 1. Kohtu ja apellatsioonikohtu liikmed valitakse selliste isikute hulgast, kelle sõltumatus on väljaspool kahtlust. Nad ei ole seotud ühegi valitsusega ja eelkõige ei võta nad vaidlusega seotud küsimustes vastu juhiseid üheltki valitsuselt ega organisatsioonilt. Nad ei osale ühegi sellise vaidluse menetlemisel, mille puhul tekib otsene või kaudne huvide konflikt. Seda tehes järgivad nad 7. lisa „Kohtu ja apellatsioonikomisjoni liikmete ning vahendajate käitumisjuhend“ nõudeid. Lisaks hoiduvad nad enda ametisse nimetamise korral tegutsemisest nõustaja, vaidluses osaleva poole määratud eksperdi või tunnistajana mis tahes pooleliolevas või uues käesoleva lepingu või ükskõik millise muu lepingu või siseriiklike õigusaktide kohases investeeringukaitsevaidluses. 2. Kui vaidluses osalev pool leiab, et liikme puhul esineb huvide konflikt, võib ta saata kas kohtu või apellatsioonikohtu eesistujale asjaomase liikme ametisse nimetamise kohta vaidlustamisteate. Vaidlustamisteade esitatakse 15 päeva jooksul alates päevast, mil kohtu või apellatsioonikohtu koosseis tehti vaidluses osalevale poolele teatavaks, või 15 päeva jooksul alates päevast, mil vaidluses osalev pool sai teada asjaomastest asjaoludest, kui on põhjust arvata, et vaidluses osalev pool ei võinud neist teada kohtukoosseisu moodustamise ajal. Vaidlustamisteates esitatakse vaidlustamise põhjused.



3. Kui 15 päeva jooksul vaidlustamisteate esitamise kuupäevast arvates ei ole kohtu liige, kelle liikmesus vaidlustati, end omal soovil asjaomasest kohtukoosseisust taandanud, kuulab kohtu või apellatsioonikohtu eesistuja vaidluses osalevad pooled ära ja annab asjaomasele liikmele võimaluse esitada oma seisukohad ning teeb seejärel 45 päeva jooksul vaidlustamisteate saamisest arvates otsuse, mille ta teeb viivitamata teatavaks vaidluses osalevatele pooltele ja kohtukoosseisu teistele liikmetele. 4. Kohtu eesistuja kohtukoosseisu nimetamise vaidlustamise kohta teeb otsuse apellatsioonikohtu eesistuja ning apellatsioonikohtu eesistuja kohtukoosseisu nimetamise vaidlustamise kohta teeb otsuse kohtu eesistuja. 5. Apellatsioonikohtu eesistuja põhjendatud soovitusel võivad lepinguosalised kõrvaldada komitee otsusega kohtu või apellatsioonikohtu teenistusest mõne liikme, kui tema käitumine ei ole kooskõlas lõikes 1 sätestatud kohustustega ega võimalda lasta tal jätkata kohtu või apellatsioonikohtu liikmena. Kui eespool nimetatud viisil on väidetavalt käitunud apellatsioonikohtu eesistuja, esitab põhjendatud soovituse esimese astme kohtu eesistuja. Käesoleva lõike rakendamise tagajärjel tekkinud vabade ametikohtade täitmisel kohaldatakse mutatis mutandis artikli 3.9 „Esimese astme kohus“ lõiget 5 ja artikli 3.10 „Apellatsioonikohus“ lõiget 4.





ARTIKKEL 3.12 Mitmepoolne vaidluste lahendamise mehhanism Lepinguosalised astuvad koos üksteise ja muude huvitatud kaubanduspartneritega rahvusvaheliste investeeringuvaidluste lahendamise eesmärgil samme mitmepoolse investeerimiskohtu moodustamiseks ja apellatsioonimehhanismi loomiseks. Sellise mitmepoolse mehhanismi loomisel kaalub komitee võimalust võtta vastu otsus, milles nähakse ette, et käesoleva jao kohased investeeringuvaidlused lahendatakse kooskõlas mitmepoolse mehhanismiga, ja teeb asjakohased üleminekuga seotud korraldused. ARTIKKEL 3.13 Kohaldatav õigus ja tõlgendamiseeskirjad 1. Kohus otsustab, kas kohtlemine, mille vastu nõue on esitatud, rikub mõnda teisest peatükist „Investeeringute kaitse“ tulenevat kohustust.



2. Kui lõikest 3 ei tulene teisiti, kohaldab kohus käesolevat lepingut tõlgenduses, mis on kooskõlas rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsiooniga ja muude lepinguosaliste vahel kohaldatavate rahvusvahelise õiguse eeskirjade ja põhimõtetega. 3. Kui tõlgenduse asjus kerkib esile tõsiseid kahtlusi, mis võivad mõjutada käesoleva lepinguga seotud küsimusi, võib komitee artikli 4.1 „Komitee“ lõike 4 punkti f alusel vastu võtta käesoleva lepingu sätete tõlgenduse. Komitee vastuvõetud tõlgendus on kohtu ja apellatsioonikohtu jaoks siduv ning kõik kohtu või apellatsioonikohtu otsused peavad olema selle tõlgendusega kooskõlas. Komitee võib otsustada, et tõlgendus on siduv alates mingist konkreetsest kuupäevast.

ARTIKKEL 3.14 Nõuded, millel ilmselgelt puudub õiguslik väärtus 1. Kostja võib hiljemalt 30 päeva pärast artikli 3.9 „Esimese astme kohus“ alusel kohtukoosseisu moodustamist, kuid igal juhul enne kohtukoosseisu esimest istungit, esitada vastuväite, et nõue on ilmselgelt põhjendamatu.



2. Kostja näitab nii täpselt, kui võimalik, selle vastuväite alused. 3. Kohus annab vaidluses osalevatele pooltele võimaluse esitada vastuväite kohta oma seisukohad ning teeb siis kohtukoosseisu esimesel istungil või varsti pärast seda vastuväite suhtes oma otsuse. 4. See menetlus ja kohtu mis tahes otsus ei piira kostja õigust esitada vastuväide artikli 3.15 „Õigusliku aluseta nõuded“ alusel või esitada menetluse käigus vastuväide nõude õigusliku väärtuse kohta, samuti ei piira need kohtu õigust käsitleda eelküsimusena muid vastuväiteid. ARTIKKEL 3.15 Õigusliku aluseta nõuded

1. Ilma et see piiraks kohtu õigust käsitleda eelküsimusena muid vastuväiteid või kostja õigust esitada niisuguseid vastuväiteid mis tahes sobival ajal, käsitleb kohus eelküsimusena kostja iga vastuväidet – ja teeb eelküsimusena otsuse sellise vastuväite kohta –, et käesoleva jao alusel esitatud nõue või selle osa ei ole õiguslikult nõue, mille suhtes saab artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ alusel teha otsuse hageja kasuks, isegi kui oletada, et väidetavad faktid vastavad tõele. Samuti võib kohus kaaluda muid asjassepuutuvaid fakte, mille üle ei vaielda.



2. Lõike 1 kohane vastuväide esitatakse kohtule niipea kui võimalik pärast kohtukoosseisu moodustamist, ja igal juhul mitte hiljem kui kuupäeval, mille kohus määrab kostjale vastuväidete või vastuse esitamiseks, või kui nõuet muudetakse, siis kuupäeval, mille kohus määrab kostjale muudatusele vastuse esitamiseks. Vastuväiteid ei või lõike 1 alusel esitada seni, kuni menetlus artikli 3.14 „Nõuded, millel ilmselgelt puudub õiguslik väärtus“ alusel on pooleli, välja arvatud juhul, kui kohus annab loa esitada käesoleva artikli alusel vastuväide, kui ta on nõuetekohaselt arvestanud juhtumi asjaolusid. 3. Kui kohus saab lõike 1 alusel esitatud vastuväite ja kui ta ei pea seda vastuväidet ilmselgelt alusetuks, peatab ta asja sisulise menetlemise, määrab vastuväite arutamiseks ajakava, mis on kooskõlas ajakavadega, mis ta on määranud muude eelnevalt lahendatavate küsimuste kaalumiseks, ja teeb vastuväite suhtes esialgse otsuse, milles esitab selle põhjendused. ARTIKKEL 3.16 Menetluse läbipaistvus Käesoleva jao kohaste vaidluste suhtes kohaldatakse 8. lisa „Eeskirjad üldsuse juurdepääsu kohta dokumentidele, istungite kohta ja kolmandate isikute võimaluse kohta esitada esildisi“.



ARTIKKEL 3.17 Vaidluses mitteosalev lepinguosaline

1. Kohus aktsepteerib vaidluses mitteosaleva lepinguosalise suulisi või kirjalikke esildisi lepingu tõlgendamise küsimustes või võib pärast vaidluses osalevate pooltega konsulteerimist paluda tal neis küsimustes oma seisukoht esitada. 2. Kohus ei tee mingeid järeldusi sellest, kui lõike 1 alusel mingeid esildisi ei esitata ega sellekohasele palvele ei vastata. 3. Kohus tagab, et ükski esildis ei katkesta kohtumenetlust ega koorma seda liigselt ega kahjusta ebaõiglaselt kumbagi vaidluses osalevat poolt. 4. Samuti tagab kohus, et vaidluses osalevatele pooltele antakse mõistlik võimalus esitada oma tähelepanekud vaidluses mitteosaleva lepinguosalise esildise kohta. ARTIKKEL 3.18 Otsus 1. Kui kohus leiab, et vaidlusalune kohtlemine on vastuolus teises peatükis „Investeeringute kaitse“ sätestatud kohustusega, võib kohus eraldi või kombineerituna välja mõista üksnes järgmist:



a) rahaline kahjuhüvitis ja kõik kohaldatavad intressid ning b) vara tagastamine, tingimusel, et kostja võib tagastamise asemel maksta rahalise kahjuhüvitise ja vajaduse korral intressi, mille kohus määrab vastavalt teisele peatükile „Investeeringute kaitse“.

2. Rahaline kahjuhüvitis ei või olla suurem kui hageja või (olenevalt olukorrast) tema kohapealse äriühingu poolt teise peatüki „Investeeringute kaitse“ asjaomaste sätete rikkumise tulemusena kantud kahju, millest on maha arvatud kõik asjaomase lepinguosalise poolt juba välja makstud kahjuhüvitis või muu kompensatsioon. Kohus ei määra karistava iseloomuga kahjuhüvitisi. 3. Kui nõue on esitatud kohapealse äriühingu nimel, on kohtu otsus adresseeritud sellele kohapealsele äriühingule. 4. Üldjuhul teeb kohus esialgse otsuse 18 kuu jooksul pärast nõude esitamise kuupäeva. Kui kohus leiab, et ta ei saa teha esialgset otsust 18 kuu jooksul, teatab ta vaidluses osalevatele pooltele kirjalikult edasilükkamise põhjused ja hinnangulise ajavahemiku, mille jooksul esialgne otsus tehakse. Esialgne otsus muutub lõplikuks 90 päeva möödumisel pärast selle tegemist, kui kumbki vaidluses osalev lepinguosaline ei ole otsust apellatsioonikohtule edasi kaevanud.



ARTIKKEL 3.19 Apellatsioonimenetlus 1. Kumbki vaidluses osalev lepinguosaline võib esialgse otsuse apellatsioonikohtule edasi kaevata 90 päeva jooksul pärast selle kuulutamist. Edasikaebamise põhjused võivad olla järgmised: a) kohus on kohaldatavat õigust vääralt tõlgendanud või kohaldanud; b) kohus on teinud asjaolude, sealhulgas asjakohase siseriikliku õiguse hindamisel ilmseid vigu või c) ICSIDi konventsiooni artiklis 52 sätestatud põhjustel, kui need põhjused ei ole hõlmatud käesoleva lõike punktidega a ja b.

2. Kui apellatsioonikohus jätab kaebuse rahuldamata, muutub esialgne otsus lõplikuks. Apellatsioonikohus võib kaebuse kiirendatud korras rahuldamata jätta, kui kaebus on ilmselgelt alusetu, ja sel juhul muutub esialgne otsus lõplikuks. 3. Kui kaebus on põhjendatud, muudab apellatsioonikohus esialgse otsuse õiguslikke hinnanguid ja järeldusi, või tühistab need kas täielikult või osaliselt. Apellatsioonikohus saadab asja tagasi kohtule, lisades täpsed selgitused selle kohta, kuidas ta on esialgse kohtuotsuse õiguslikke hinnanguid ja järeldusi muutnud või need tühistanud. Apellatsioonikohtu hinnangud ja järeldused on kohtu jaoks siduvad ning kohus teeb pärast vaidluses osalevate poolte ärakuulamist vajaduse korral oma esialgses otsuses asjakohased muudatused. Kohus püüab muudetud otsuse teha 90 päeva jooksul pärast seda, kui kohtuasi on talle tagasi saadetud.



4. Üldjuhul ei või apellatsioonimenetlus ületada 180 päeva alates päevast, millal vaidluses osalev pool teavitas vormikohaselt oma otsusest edasi kaevata, kuni päevani, mil apellatsioonikohus teeb oma otsuse. Kui apellatsioonikohus leiab, et ta ei saa teha otsust 180 päeva jooksul, teatab ta vaidluses osalevatele pooltele kirjalikult edasilükkamise põhjused ja hinnangulise ajavahemiku, mille jooksul ta otsuse teeb. Ühelgi juhul ei tohi menetlus ületada 270 päeva. 5. Vaidluses osalev pool, kes otsuse edasi kaevab, tagab edasikaebamisega seotud kulud. Vaidluses osalev pool annab ka muud tagatised, mida apellatsioonikohus võib nõuda. 6. Apellatsioonimenetluse suhtes kohaldatakse mutatis mutandis artikli 3.8 „Kolmanda isiku poolne rahastamine“, 8. lisa „Eeskirjad üldsuse juurdepääsu kohta dokumentidele, istungite kohta ja kolmandate isikute võimaluse kohta esitada esildisi“, artikli 3.17 „Vaidluses mitteosalev lepingosaline“ ja artikli 3.21 „Kulud“ sätteid. ARTIKKEL 3.20 Kahjuhüvitis või muu kompensatsioon Kostja ei või väita ja kohus ei või kaitseargumendi, vastunõude või tasaarvestusõigusena ega mingil muul põhjusel aktsepteerida väidet, et hageja on saanud või saab kindlustus- või tagatislepingu alusel kahjuhüvitist või muud kompensatsiooni kõigi või osa kahjude eest, mille eest käesoleva jao alusel algatatud vaidluses nõutakse kahjuhüvitist.





ARTIKKEL 3.21 Kulud 1. Kohus annab korralduse, et menetluse kulud kannab vaidluse kaotanud pool. Erakorralistel asjaoludel võib kohus jagada kulud vaidluses osalevate poolte vahel, kui ta otsustab, et juhtumi asjaolude puhul on selline jagamine kohane. 2. Muud mõistlikud kulud, kaasa arvatud esindajate ja nõustajate kulud, kannab kaotaja pool, välja arvatud juhul, kui vahekohus otsustab, et kulude niisugune jaotus ei ole juhtumi asjaolude puhul kohane. 3. Kui nõuetest otsustatakse rahuldada ainult osa, kohandatakse tasumisele kuuluvaid kulusid proportsionaalselt rahuldatud nõuete arvu või ulatusega. 4. Kui nõue või selle osa lükatakse tagasi artikli 3.14 „Nõuded, millel ilmselgelt puudub õiguslik väärtus“ või artikli 3.15 „Õigusliku aluseta nõuded“ alusel, annab kohus korralduse, et kõik sellise nõude või selle osaga seotud kulud, kaasa arvatud kohtumenetluse kulud ja muud mõistlikud kulud, sealhulgas esindajate ja nõustajate kulud, kannab vaidluse kaotanud pool.



5. Komitee kaalub võimalust võtta tasude suhtes vastu täiendavaid eeskirju, et määrata kindlaks esindajate ja nõustajatega seotud kulude maksimummäär, mida teatavatesse kategooriatesse kuuluvad vaidluse kaotanud pooled võivad olla sunnitud kandma. Nende täiendavate eeskirjade puhul võetakse arvesse füüsilistest isikutest ja väikestest või keskmise suurusega ettevõtjatest hagejate rahalisi vahendeid. Komitee püüab kõnealused täiendavad eeskirjad vastu võtta hiljemalt üks aasta pärast käesoleva lepingu jõustumist. ARTIKKEL 3.22 Otsuste täitmisele pööramine

1. Käesoleva jao kohaselt tehtud otsust ei saa pöörata täitmisele enne, kui see on vastavalt artikli 3.18 „Otsus“ lõikele 4 , artikli 3.19 „Apellatsioonimenetlus“ lõikele 2 või artikli 3.19 „Apellatsioonimenetlus“ lõikele 3 lõplikuks muutunud. Kohtu poolt käesoleva jao kohaselt tehtud lõplikud otsused on vaidluses osalevate poolte jaoks siduvad ning nende suhtes ei kohaldata edasikaebamist, läbivaatamist, kehtetuks tunnistamist, tühistamist või mis tahes muu sarnase menetluse algatamist. 2. Mõlemad lepinguosalised käsitavad käesoleva lepingu aluselt tehtud otsust siduvana ja nõuavad oma territooriumil selle otsusega ette nähtud rahaliste kohustuste täitmist, nii nagu nad teeksid seda oma riigi kohtu lõpliku otsuse korral.



3. Otsuse täitmist reguleeritakse kohtuotsuste täitmist käsitlevate õigusaktidega, mis kehtivad kohas, kus täitmist taotletakse. 4. Suurema õiguskindluse huvides ei takista neljanda peatüki „Institutsioonilised, üld- ja lõppsätted“ artikkel 4.11 „Otsese mõju puudumine“ käesoleva jao kohaselt tehtud otsuste tunnustamist ja täitmist. 5. New Yorgi konventsiooni I artikli tähenduses on käesoleva jao kohaselt tehtud lõplik otsus vahekohtuotsusseoses nõuetega, mis tulenevad ärisuhtest või -tehingust. 6. Suurema õiguskindluse huvides ja vastavalt lõikele 1 liigitub käesoleva jao kohaselt tehtud lõplik otsus ICSIDi konventsiooni IV peatüki 6. jaoga hõlmatud otsuseks, kui nõue on esitatud vaidluste lahendamiseks artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ lõike 1 punkti a kohaselt. ARTIKKEL 3.23 Lepinguosaliste roll 1. Kumbki lepinguosaline ei anna diplomaatilist kaitset ega esita rahvusvahelist nõuet vaidluse puhul, mille üks tema investoreid ja teine lepinguosaline on nõustunud esitama või on esitanud käesoleva jao alusel vaidluse lahendamiseks, välja arvatud juhul, kui kõnealune teine lepinguosaline ei ole täitnud sellises vaidluses tehtud vahekohtu otsust. Diplomaatiline kaitse käesoleva lõike tähenduses ei hõlma mitteametlikke diplomaatilisi arvamusvahetusi, mille ainus otstarve on aidata kaasa vaidluse lahendamisele.





2. Suurema õiguskindluse huvides ei välista lõige 1 lepinguosalisel võimalust kasutada kolmanda peatüki „Vaidluste lahendamine“ B jao „Lepinguosaliste vaheliste vaidluste lahendamine“ kohast vaidluste lahendamise menetlust üldkohaldatava meetme puhul, isegi kui selle meetmega on väidetavalt rikutud lepingu sätteid mingi konkreetse investeeringu osas, mille suhtes nõue on esitatud artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ alusel, ning see ei piira artikli 3.17 „Vaidluses mitteosalev lepinguosaline“ kohaldamist. ARTIKKEL 3.24 Kohtuasjade liitmine 1. Kui kaks või enamat nõuet, mis on esitatud eraldi artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ alusel, käsitlevad ühiseid õiguslikke või faktilisi asjaolusid ning need tulenevad samadest sündmustest või asjaoludest, võib vaidluses osalev pool paluda eraldi kohtukoosseisu („liidetud kohtukoosseis“) moodustamist ja taotleda, et see kohtukoosseis teeks korralduse kohtuasjade liitmise kohta („liitmistaotlus“): a) kõikide vaidluses osalevate poolte nõusolekul, keda sellise korraldusega tahetakse hõlmata; sellisel juhul esitavad vaidluses osalevad pooled ühise taotluse kooskõlas lõikega 3; või b) kooskõlas lõigetega 2–12, tingimusel et korraldusega tahetakse hõlmata ainult üht kostjat.



2. Vaidluses osalev pool, kes taotleb kohtuasjade liitmist, saadab esmalt teate teistele vaidluses osalevatele pooltele, keda tahetakse korraldusega hõlmata. Selles teates esitatakse: a) kõikide vaidluses osalevate poolte nimed ja aadressid, keda tahetakse korraldusega hõlmata; b) nõuded või nende osad, mida tahetakse korraldusega hõlmata, ning

c) taotletava korralduse alused. Vaidluses osalevad pooled üritavad taotletavas kohtuasjade liitmise korralduses ja kohaldatavates vaidluste lahendamise eeskirjades kokkuleppele jõuda 3. Kui lõikes 2 osutatud vaidluses osalevad pooled ei ole jõudnud kohtuasjade liitmises kokkuleppele 30 päeva möödudes teate esitamisest, võib vaidluses osalev pool taotleda kohtuasjade liitmise korraldust lõigete 3–7 alusel. Taotlus saadetakse kirjalikult kohtu eesistujale ja kõigile vaidluses osalevatele pooltele, keda soovitakse korraldusega hõlmata. Selles taotluses esitatakse: a) kõikide vaidluses osalevate poolte nimed ja aadressid, keda tahetakse korraldusega hõlmata; b) nõuded või nende osad, mida tahetakse korraldusega hõlmata, ning c) taotletava korralduse alused.



Kui vaidluses osalevad pooled on jõudnud nõuete liitmises kokkuleppele, esitavad nad kohtu eesistujale käesoleva lõike alusel ühise taotluse. 4. Kui kohtu eesistuja ei leia 30 päeva jooksul pärast lõike 3 alusel taotluse saamist, et taotlus on ilmselgelt alusetu, moodustatakse artikli 3.9 lõike 8 („Esimese astme kohus“) kohaselt liidetud kohtukoosseis. 5. Liidetud kohtukoosseis tegutseb järgmise korra kohaselt:

a) kui kõik vaidluses osalevad pooled ei ole kokku leppinud teisiti, siis juhul, kui kõik nõuded, mille suhtes taotletakse liitmist, on esitatud vahekohtusse samade vaidluste lahendamise eeskirjade alusel, jätkab liidetud kohtukoosseis tegevust samade vaidluste lahendamise mehhanismi alusel; b) kui nõuded, mille suhtes taotletakse liitmist, ei ole esitatud samade vaidluste lahendamise mehhanismi alusel: võivad vaidluses osalevad pooled leppida kokku artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ alusel olemasolevas vaidluste lahendamise mehhanismis, mida kohaldatakse liidetud menetluse suhtes; või ii) kui 30 päeva jooksul alates lõike 3 alusel taotluse esitamisest ei jõua pooled kokkuleppele samas vaidluste lahendamise mehhanismis, kohaldatakse liidetud menetluse suhtes UNCITRALi vahekohtumenetluse eeskirju.



6. Kui liidetud kohtukoosseis on veendunud, et kaks või enam nõuet, mis on esitatud artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ alusel, käsitlevad ühiseid õiguslikke või faktilisi asjaolusid ning need tulenevad samadest sündmustest või asjaoludest, võib liidetud kohtukoosseis nõuete õiglase ja tõhusa menetlemise huvides, sealhulgas kohtuotsuste järjepidevuse huvides, ning olles vaidluses osalevad pooled ära kuulanud, oma korraldusega: a) lugeda nõuded tervikuna või osaliselt enda pädevuses olevaks ning need üheskoos ära kuulata ja teha nende kohta otsus või b) lugeda ühe või mitu nõuet enda pädevuses olevaks ning need üheskoos ära kuulata ja teha nende kohta otsus, kui ta on seisukohal, et nende nõuete kohta otsuse tegemine on abiks teiste nõuete lahendamisel. 7. Kui liidetud kohtukoosseis on moodustatud, võib hageja, kes on artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ alusel esitanud nõude kohtusse, kuid keda ei ole nimetatud lõike 3 alusel esitatud taotluses, esitada liidetud kohtukoosseisule kirjaliku taotluse, et ta lisataks lõike 6 alusel tehtavasse korraldusse. Selline taotlus peab vastama lõikes 3 sätestatud nõuetele. 8. Vaidluses osaleva poole taotluse korral võib liidetud kohtukoosseis seni, kuni ta pole veel lõike 6 alusel otsust teinud, teha korralduse, et menetlus artikli 3.9 „Esimese astme kohus“ alusel moodustatud koosseisus peatatakse, välja arvatud juhul, kui viimati nimetatud kohtukoosseis on oma menetluse juba edasi lükanud. 9. Artikli 3.9 „Esimese astme kohus“ alusel moodustatud kohtukoosseis ei ole enam pädev tegema otsust nõude või selle osa kohta, mille liidetud kohtukoosseis on võtnud enda pädevusse, ja sellest tulenevalt tuleb menetlus artikli 3.9 „Nõude esitamine kohtusse“ alusel moodustatud kohtukoosseisus peatada või edasi lükata.





10. Liidetud kohtukoosseisu otsus nõuete või nende osade kohta, mille ta on lugenud enda pädevuses olevaks, on artikli 3.9 „Esimese astme kohus“ alusel moodustatud kohtukoosseisude jaoks nende nõuete osas siduv alates kuupäevast, mil otsus on vastavalt artikli 3.18 „Otsus“ lõikele 4 , artikli 3.19 „Apellatsioonimenetlus“ lõikele 2 või artikli 3.19 „Apellatsioonimenetlus“ lõikele 3 muutunud lõplikuks. 11. Hageja võib oma liidetud nõude või selle osa vaidluste lahendamise menetlusest käesoleva artikli alusel tagasi võtta, kuid sellist nõuet või selle osa ei saa seejärel enam artikli 3.6 „Nõude esitamine kohtusse“ alusel uuesti kohtusse esitada. 12. Ühe vaidluses osaleva poole taotluse korral võib liidetud kohtukoosseis võtta meetmeid, mida ta peab sobivaks, et säilitada selle vaidluses osaleva poole kaitstava teabe konfidentsiaalsust teiste vaidluses osalevate poolte ees. Selliste meetmete hulka võib kuuluda see, et kaitstud teavet sisaldavatest dokumentidest on teistele vaidluses osalevatele pooltele lubatud esitada versioon, kus kaitstud teave on muudetud loetamatuks või välja jäetud, või et osa kohtuistungist kuulutatakse kinniseks. B JAGU LEPINGUOSALISTE VAHELISTE VAIDLUSTE LAHENDAMINE ARTIKKEL 3.25 Kohaldamisala Käesolevat jagu kohaldatakse kõikide käesoleva lepingu sätete tõlgendamist ja kohaldamist käsitlevate lahkarvamuste suhtes, kui sõnaselgelt ei ole sätestatud teisiti.





ARTIKKEL 3.26 Konsultatsioonid 1. Lepinguosalised püüavad lahendada kõik artiklis 3.25 „Kohaldamisala“ osutatud sätete tõlgendamist ja kohaldamist käsitlevad lahkarvamused omavahel heauskselt konsulteerides, eesmärgiga jõuda vastastikku kokkulepitud lahenduseni. 2. Lepinguosaline esitab konsulteerimise alustamiseks teisele lepinguosalisele kirjaliku taotluse, mille koopia saadetakse komiteele, ning esitab taotluse põhjused, märkides muu hulgas ära asjaomase meetme, artiklis 3.25 „Kohaldamisala“ osutatud kohaldatavad sätted ja kõnealuste sätete kohaldatavuse põhjused. 3. Konsultatsioonid peetakse 30 päeva jooksul alates taotluse kättesaamise kuupäevast ja need toimuvad selle lepinguosalise territooriumil, kelle vastu kaebus esitati, kui lepinguosalised ei lepi kokku teisiti. Konsultatsioonid loetakse lõppenuks 60 päeva möödumisel taotluse kättesaamise kuupäevast, kui lepinguosalised ei lepi kokku teisiti. Konsultatsioonid on konfidentsiaalsed ning need ei piira kummagi lepinguosalise õigusi võimalikes edasistes menetlustes. 4. Konsultatsioonid kiireloomulistes küsimustes peetakse 15 päeva jooksul alates taotluse kättesaamise kuupäevast ja loetakse lõppenuks 30 päeva möödumisel taotluse kättesaamise kuupäevast, kui lepinguosalised ei lepi kokku teisiti.



5. Kui lepinguosaline, kellele taotlus esitati, ei vasta konsultatsioonide alustamise taotlusele kümne päeva jooksul alates selle kättesaamisest või kui konsultatsioone ei peeta vastavalt lõikes 3 või lõikes 4 sätestatud tähtaja jooksul või kui konsultatsioonide lõppedes ei ole jõutud mõlemat lepinguosalist rahuldava kokkuleppeni, võib kaebuse esitanud lepinguosaline taotleda vahekohtu moodustamist kooskõlas artikliga 3.28 „Vahekohtumenetluse algatamine“. ARTIKKEL 3.27

Vahendamine Kumbki lepinguosaline võib teiselt lepinguosaliselt taotleda vahendusmenetluse algatamist lepinguosalistevahelisi investeeringuid kahjustava meetme suhtes vastavalt käesoleva lepingu 10. lisale „Vahendusmenetlus lepinguosaliste vaheliste vaidluste lahendamiseks“. ARTIKKEL 3.28 Vahekohtumenetluse algatamine 1. Kui lepinguosalised ei ole suutnud vaidlust lahendada artiklis 3.26 „Konsultatsioonid“ sätestatud konsultatsioonide teel, võib kaebuse esitanud lepinguosaline taotleda kooskõlas käesoleva artikliga vahekohtu moodustamist.



2. Vahekohtu moodustamise taotlus esitatakse kirjalikult lepinguosalisele, kelle vastu kaebus esitati, ja komiteele. Kaebuse esitanud lepinguosaline märgib oma taotluses konkreetse vaidlusaluse meetme ja selgitab, kuidas see meede rikub artiklis 3.25 „Kohaldamisala“ osutatud sätteid, nõnda, et sellest selgitusest ilmneks piisavalt selgesti kaebuse õiguslik alus. ARTIKKEL 3.29 Vahekohtu moodustamine 1. Vahekohus koosneb kolmest vahekohtunikust.

2. Viie päeva jooksul alates kuupäevast, mil lepinguosaline, kelle vastu kaebus esitati, saab kätte artikli 3.28 „Vahekohtumenetluse algatamine“ lõikes 1 osutatud taotluse, konsulteerivad lepinguosalised omavahel, et leppida kokku vahekohtu koosseis. 3. Kui lepinguosalised ei suuda kümne päeva jooksul alates lõikes 2 osutatud konsultatsioonide alustamisest kokku leppida vahekohtu eesistuja suhtes, valib komitee esimees või tema esindaja 20 päeva jooksul alates lõikes 2 osutatud konsultatsioonide alustamisest artikli 3.44 „Vahekohtunike nimekirjad“ lõikes 1 osutatud nimekirjast loosi teel ühe vahekohtuniku, kes tegutseb vahekohtu eesistujana. 4. Kui lepinguosalised ei suuda kümne päeva jooksul alates lõikes 2 osutatud konsultatsioonide alustamisest saavutada kokkulepet vahekohtunike suhtes:



a) võivad mõlemad lepinguosalised valida 15 päeva jooksul alates lõikes 2 osutatud konsultatsioonide alustamisest artikli 3.44 „Vahekohtunike nimekirjad“ lõike 2 alusel koostatud isikute nimekirjast ühe vahekohtuniku, kes ei tegutse eesistujana, ning b) kui üks lepinguosaline ei suuda lõike 4 punkti a alusel vahekohtunikku valida, valib komitee esimees või tema esindaja 20 päeva jooksul alates lõikes 2 osutatud konsultatsioonide alustamisest võimalikud puuduolevad vahekohtunikud loosi teel isikute hulgast, kelle lepinguosaline on välja pakkunud artikli 3.44 „Vahekohtunike nimekirjad“ lõike 2 alusel. 5. Kui artikli 3.44 „Vahekohtunike nimekirjad“ lõikes 2 sätestatud nimekirja ei ole lõikes 4 nõutud tähtajaks koostatud: a) kui mõlemad lepinguosalised on artikli 3.44 „Vahekohtunike nimekirjad“ lõike 2 kohaselt isikud välja pakkunud, võib kumbki lepinguosaline valida väljapakutud isikute hulgast 15 päeva jooksul alates lõikes 2 osutatud konsultatsioonide alustamisest ühe vahekohtuniku, kes ei tegutse eesistujana. Kui lepinguosaline ei suuda vahekohtunikku valida, valib komitee esimeesvõi tema esindaja vahekohtuniku loosi teel isikute hulgast, kelle on välja pakkunud see lepinguosaline, kes ei suutnud vahekohtunikku valida, või b) kui ainult üks lepinguosaline on artikli 3.44 „Vahekohtunike nimekirjad“ lõike 2 kohaselt isikud välja pakkunud, võib kumbki lepinguosaline valida väljapakutud isikute hulgas 15 päeva jooksul alates lõikes 2 osutatud konsultatsioonide alustamisest ühe vahekohtuniku, kes ei tegutse eesistujana. Kui lepinguosaline ei suuda vahekohtunikku valida, valib komitee esimees või tema esindaja väljapakutud isikute hulgast vahekohtuniku loosi teel.



6. Kui artikli 3.44 „Vahekohtunike nimekirjad“ lõikega 1 ette nähtud nimekirja ei koostata lõikes 3 nõutud ajaks, valitakse eesistuja loosi teel WTO apellatsioonikogu endiste liikmete hulgast, kes ei ole kummagi lepinguosalise kodanikud.

7. Vahekohtu moodustamise kuupäev on päev, mil valitakse viimane kolmest vahekohtunikust. 8. Vahekohtunike asendamine toimub ainult 9. lisas „Vahekohtu töökord“ kirjeldatud töökorra punktides 19–25 sätestatud põhjustel ja menetluse kohaselt. ARTIKKEL 3.30 Eelotsus kiireloomulisuse kohta Kui lepinguosaline seda taotleb, teeb vahekohus kümne päeva jooksul pärast vahekohtu moodustamist otsuse selle kohta, kas ta peab juhtumit kiireloomuliseks.



ARTIKKEL 3.31 Vahekohtu vahearuanne 1. Hiljemalt 90 päeva pärast vahekohtu moodustamist esitab vahekohus lepinguosalistele vahearuande, mis sisaldab tuvastatud asjaolusid, asjakohaste sätete kohaldatavust ning järelduste ja soovituste peamisi põhjendusi. Kui vahekohus leiab, et sellest tähtajast ei ole võimalik kinni pidada, peab vahekohtu eesistuja sellest lepinguosalisi ja komiteed kirjalikult teavitama, märkides ära viivituse põhjused ja kuupäeva, mil vahekohus kavatseb vahearuande esitada. Igal juhul peab vahekohus esitama vahearuande hiljemalt 120 päeva jooksul alates vahekohtu moodustamise kuupäevast.

2. Lepinguosalised võivad 30 päeva jooksul pärast vahearuande edastamist esitada vahekohtule kirjaliku taotluse vahearuande konkreetsete aspektide läbivaatamiseks. 3. Kiireloomulistel juhtumitel teeb vahekohus kõik võimaliku, et esitada vahearuanne poole lühema tähtaja jooksul, kui on sätestatud lõikes 1, ja lepinguosaline võib esitada vahekohtule kirjaliku taotluse vahearuande konkreetsete aspektide läbivaatamiseks poole lühema tähtaja jooksul, kui on sätestatud lõikes 2. 4. Pärast lepinguosaliste poolt vahearuande kohta esitatud kirjalike märkuste arvessevõtmist võib vahekohus oma aruannet muuta ja vajaduse korral asjaolusid täiendavalt uurida. Vahekohtu järeldused sisaldavad vahearuande läbivaatamisel esitatud argumentide piisavaid põhjendusi ja selget vastust kahe lepinguosalise kirjalikele märkustele.



ARTIKKEL 3.32 Vahekohtu otsus 1. Vahekohus teatab oma otsusest lepinguosalistele ja komiteele 150 päeva jooksul alates vahekohtu moodustamise kuupäevast. Kui vahekohus leiab, et sellest tähtajast ei ole võimalik kinni pidada, peab vahekohtu eesistuja sellest lepinguosalisi ja komiteed kirjalikult teavitama, märkides ära viivituse põhjused ja kuupäeva, mil vahekohus kavatseb otsuse teatavaks teha. Igal juhul peab vahekohus otsusest teatama hiljemalt 180 päeva jooksul alates vahekohtu moodustamise kuupäevast. 2. Kiireloomulistel juhtumitel teeb vahekohus kõik võimaliku, et teha oma otsus teatavaks 75 päeva jooksul pärast vahekohtu moodustamise kuupäeva. Igal juhul peab vahekohus otsusest teatama hiljemalt 90 päeva jooksul alates vahekohtu moodustamise kuupäevast. ARTIKKEL 3.33 Vahekohtu otsuste täitmine

Lepinguosalised võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada vahekohtu otsuse heauskne täitmine, ja püüavad selle täitmise tähtajas kokkuleppele jõuda.



ARTIKKEL 3.34 Otsuse täitmise mõistlik tähtaeg 1. Hiljemalt 30 päeva pärast seda, kui lepinguosalised on saanud kätte teate vahekohtu otsuse kohta, teatab lepinguosaline, kelle vastu kaebus esitati, kaebuse esitanud lepinguosalisele ja komiteele, kui kiiresti ta suudab otsuse täita (edaspidi „mõistlik tähtaeg“), juhul kui otsuse viivitamatu täitmine ei ole võimalik. 2. Kui lepinguosalised ei suuda vahekohtu otsuse täitmiseks mõistlikku tähtaega kokku leppida, võib kaebuse esitanud lepinguosaline 20 päeva jooksul pärast seda, kui ta on saanud kätte lõike 1 kohase teate sellelt lepinguosaliselt, kelle vastu kaebus esitati, esitada algsele vahekohtule kirjaliku taotluse mõistliku tähtaja kindlaksmääramiseks. Taotlusest teavitatakse samaaegselt teist lepinguosalist ja komiteed. Algne vahekohus edastab oma otsuse lepinguosalistele ja komiteele 20 päeva jooksul alates taotluse esitamise kuupäevast. 3. Kui mõni algse vahekohtu liige ei saa enam vahekohtu töös osaleda, kohaldatakse artiklis 3.29 „Vahekohtu moodustamine“ sätestatud menetlust. Otsus tuleb teatavaks teha 35 päeva jooksul alates lõikes 2 osutatud taotluse esitamise kuupäevast. 4. Lepinguosaline, kelle vastu kaebus esitati, teavitab kaebuse esitanud lepinguosalist vahekohtu otsuse täitmisel tehtud edusammudest kirjalikult hiljemalt üks kuu enne mõistliku tähtaja möödumist.



5. Mõistlikku tähtaega võib lepinguosaliste vastastikusel kokkuleppel pikendada.

ARTIKKEL 3.35 Vahekohtu otsuse täitmiseks võetud meetmete läbivaatamine 1. Lepinguosaline, kelle vastu kaebus esitati, teatab kaebuse esitanud lepinguosalisele ja komiteele enne mõistliku tähtaja möödumist kõikidest vahekohtu otsuse täitmiseks võetud meetmetest. 2. Kui lepinguosalised ei jõua kokkuleppele mis tahes lõike 1 kohaselt teatatud meetme olemasolus või kokkusobivuses artiklis 3.25 „Kohaldamisala“ osutatud sätetega, võib kaebuse esitanud lepinguosaline kirjalikult taotleda, et selles küsimuses teeks otsuse algne vahekohus. Taotluses tuleb ära märkida vaidlusalune meede ja artiklis 3.25 „Kohaldamisala“ osutatud sätted, millega see meede lepinguosalise arvamuse kohaselt kokku ei sobi, nõnda, et sellest ilmneks piisavalt selgelt kaebuse õiguslik alus, ning selgitada, mil viisil on see meede artiklis 3.25 „Kohaldamisala“ osutatud sätetega vastuolus. Algne vahekohus teeb oma otsuse teatavaks 45 päeva jooksul alates taotluse esitamise kuupäevast. 3. Kui mõni algse vahekohtu liige ei saa enam vahekohtu töös osaleda, kohaldatakse artiklis 3.29 „Vahekohtu moodustamine“ sätestatud menetlust. Otsus tuleb teatavaks teha 60 päeva jooksul alates lõikes 2 osutatud taotluse esitamise kuupäevast.



ARTIKKEL 3.36 Ajutised meetmed otsuse täitmata jätmise korral 1. Kui lepinguosaline, kelle vastu kaebus esitati, ei teata enne mõistliku tähtaja möödumist ühestki vahekohtu otsuse täitmiseks võetud meetmest või kui vahekohus leiab, et otsuse täitmiseks ei ole võetud ühtki meedet või et meede, millest artikli 3.35 „Vahekohtu otsuse täitmiseks võetud meetmete läbivaatamine“ lõike 1 kohaselt teatati, ei ole kooskõlas kõnealuse lepinguosalise kohustustega, mis tulenevad artiklis 3.25 „Kohaldamisala“ osutatud sätetest, alustab lepinguosaline, kelle vastu kaebus esitati, kaebuse esitanud lepinguosalisega läbirääkimisi, et saavutada vastastikku rahuldav kokkulepe hüvitise kohta. 2. Kui hüvitise suhtes ei jõuta kokkuleppele 30 päeva jooksul pärast mõistliku tähtaja möödumist või artikli 3.35 „Vahekohtu otsuse täitmiseks võetud meetmete läbivaatamine“ kohast vahekohtu otsust, mille kohaselt ei ole otsuse täitmiseks võetud ühtki meedet või mille kohaselt meede, mis otsuse täitmiseks võeti, ei ole kooskõlas artiklis 3.25 „Kohaldamisala“ osutatud sätetega, on kaebuse esitanud lepinguosalisel õigus võtta asjakohaseid meetmeid rikkumisega põhjustatud tühistamise või vähendamisega võrdväärses ulatuses, teatades sellest teisele lepinguosalisele ja komiteele. Teates tuleb need meetmed nimetada. Kaebuse esitanud lepinguosaline võib võtta selliseid meetmeid igal ajal pärast kümne päeva möödumist kuupäevast, mil lepinguosaline, kelle vastu kaebus esitati, teate kätte sai, kui lepinguosaline, kelle vastu kaebus esitati, ei ole lõike 3 kohaselt taotlenud vahekohtumenetluse algatamist.





3. Kui lepinguosaline, kelle vastu kaebus esitati, on arvamusel, et kaebuse esitanud lepinguosalise võetud meetmed ei ole võrdväärsed rikkumise põhjustatud tühistamise või vähenemisega, võib ta kirjalikult taotleda, et selles küsimuses teeks otsuse algne vahekohus. Sellisest taotlusest teatatakse kaebuse esitanud lepinguosalisele ja komiteele enne lõikes 2 nimetatud kümnepäevase tähtaja möödumist. Algne vahekohus, olles vajaduse korral küsinud ekspertide arvamust, teatab oma otsusest kohustuste täitmise peatamise ulatuse kohta lepinguosalistele ja komiteele 30 päeva jooksul alates taotluse esitamise kuupäevast. Meetmeid ei võeta enne, kui algne vahekohus on oma otsuse teatavaks teinud, ja meede peab olema kooskõlas vahekohtu otsusega. 4. Kui mõni algse vahekohtu liige ei