SELETUSKIRI

Vastavalt 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (edaspidi „käibemaksudirektiiv“) artikli 395 lõikele 1 võib nõukogu ühehäälselt komisjoni ettepaneku põhjal anda igale liikmesriigile loa võtta erimeetmeid kõnealuse direktiivi sätetest erandite tegemiseks, et lihtsustada käibemaksu kogumist või hoida ära teatavat liiki maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist.

Komisjonis 22. detsembril 2016 registreeritud kirjas taotles Horvaatia erandit käibemaksudirektiivi artikli 26 lõike 1 punktist a ja artiklist 168, et piirata käibemaksu mahaarvamise õigust seoses õhusõidukite, laevade ja isiklike autode ostmise ja liisimisega, sealhulgas kõnealuste kaupade lisaseadmete ning nendega seotud teenuste ostmisega. Pärast mitut komisjoniga peetud arutelu muutis Horvaatia oma taotlust ning esitas uue taotluse, mis registreeriti komisjonis 17. septembril 2018. Komisjon teavitas 21. septembri 2018. aasta kirjaga käibemaksudirektiivi artikli 395 lõike 2 kohaselt teisi liikmesriike Horvaatia taotlusest. Komisjon teatas 24. septembri 2018. aasta kirjaga Horvaatiale, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik teave.

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Käibemaksudirektiivi artiklis 168 on sätestatud, et maksukohustuslasel on õigus arvata maha selliste ostude puhul tasutud käibemaks, mida tehakse maksustatavate tehingute tarbeks. Sama direktiivi artikli 26 lõike 1 punktiga a on ette nähtud, et ettevõtte vara hulka kuuluvate kaupade kasutamist isiklikuks tarbeks tuleb käsitada tasu eest teenuste osutamisena, kui nendelt kaupadelt oli käibemaks mahaarvatav. Kõnealuse süsteemi kohaselt on lubatud isikliku kasutuse eest esialgselt mahaarvatud käibemaksu tagastamine.

Praegu ei ole Horvaatia maksukohustuslastel võimalik isiklike autodega seotud sisendkäibemaksu maha arvata, välja arvatud juhul, kui sõidukit kasutatakse juhikoolituseks, sõidukite katsetamiseks, remonditeenuste osutamiseks, reisijate ja kaupade veoks, surnud isiku veoks, rentimiseks või ostmiseks edasimüügi eesmärgil. Horvaatia maksumaksjad on pidevalt nõudnud, et kõnealune käibemaksu mahaarvamise piirang kaotataks ka isiklike autode ostmisel ja liisimisel ning seonduvate kulude puhul. Horvaatia kavatseb oma õigusakte muuta ning lubada sisendkäibemaksu maha arvata selliste sõiduautode puhul, mida ei kasutata üksnes ettevõtluse eesmärgil.

Samal ajal on Horvaatia seisukohal, et on keeruline määrata kindlaks, millises ulatuses kasutatakse autosid era- ja ametisõitudeks. Seetõttu leiab Horvaatia, et käibemaksu mahaarvamisel on asjakohane kohaldada kindlat protsendimäära. Horvaatia sõnul ei too käibemaksu mahaarvamisega seotud kindlaksmääratud protsendimäära kohaldamine kaasa täiendavat halduskoormust ning kulusid ei ettevõtjatele ega maksuhalduritele, kuid samas on käibemaksu mahaarvamine võimalik. Käibemaksu mahaarvamise kasutuselevõtt vähendab maksumaksjate huvi osta sõiduautodega seotud kaupu ja teenuseid registreerimata tegevusega tegelevatelt isikutelt.

Seepärast taotleb Horvaatia käibemaksudirektiivi artikli 395 alusel meedet, millega tehakse erand käibemaksudirektiivi artikli 26 lõike 1 punktist a ja artiklist 168, millega piiratakse õigust arvata maha sõiduautode kohta kehtestatud protsendimäär.

Horvaatia tegi autode ametialase kasutuse analüüsi, mis näitas, et hinnanguliselt kasutatakse neid ligikaudu 40—60%. Seepärast märgib Horvaatia, et 50% on asjakohane protsendimäär.

Mahaarvamisõiguse piirangut tuleks kohaldada isiklike autode ostmisel ja liisimisel makstava käibemaksu suhtes, sealhulgas kõigi seonduvate kaupade ja teenuste ostmisel. Erandiga hõlmatud sõiduautod oleksid reisijateveoks ettenähtud mootorsõidukid, millel on lisaks juhiistmele maksimaalselt kaheksa istekohta.

Sõiduautod, mida kasutatakse juhikoolituseks, sõidukite katsetamiseks, remonditeenuste osutamiseks, reisijate ja kaupade veoks, surnud isiku veoks, rentimiseks või ostmiseks edasimüügi eesmärgil, ei oleks kõnealuse protsendimääraga hõlmatud.

Erandit tuleks kohaldada alates 1. jaanuarist 2019 kuni 31. detsembrini 2021, et oleks võimalik hinnata, kas 50 % piirang kajastab endiselt õigesti sõiduautode ettevõtluseks ja isiklikuks tarbeks kasutamise üldist jaotust. Pikendamistaotlusele tuleb lisada kohaldatud protsendimäära läbivaatamise aruanne, mis tuleb koos taotlusega saata komisjonile 31. märtsiks 2021.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

Samasuguseid erandeid seoses mahaarvamisõigusega on võimaldatud ka teistele liikmesriikidele.

Käibemaksudirektiivi artikliga 176 on ette nähtud, et nõukogu määrab kindlaks kulud, millelt käibemaksu maha ei arvata. Kuni kõnealuste kulude kindlaksmääramiseni lubatakse liikmesriikidel säilitada 1. jaanuaril 1979 kehtinud erandid. Seepärast kehtivad mitmed senist olukorda säilitavad sätted, millega piiratakse õigust arvata maha sõiduautodega seotud käibemaksu.

Hoolimata varasematest algatustest kehtestada eeskirjad selle kohta, milliste kulukategooriate korral võib mahaarvamisõigust piirata, on selline erand asjakohane seni, kuni kõnealuseid eeskirju ELi tasandil ühtlustatakse.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

•Õiguslik alus