1.SISSEJUHATUS

Komisjoni prioriteet on veelgi tugevdada Euroopa majandust ja soodustada investeerimist töökohtade loomiseks ja majanduskasvu toetamiseks. Selle eesmärgi saavutamiseks on vaja tugevamaid, sügavamaid ja tihedamini lõimitud kapitaliturge. Hästi toimivate kapitaliturgude põhielement on tõhus ja turvaline kauplemisjärgne taristu. Kapitaliturgude liidu tegevuskavale tuginedes esitas komisjon 2017. aasta juuni vahearuandes need veel võtmata meetmed, mida on vaja 2019. aastaks kapitaliturgude liidu põhielementide paikapanemiseks, selleks et kõrvaldada piiriülest investeerimist takistavad tõkked ja vähendada rahastamiskulusid. Kapitaliturgude liidu loomine on kiireloomuline prioriteet.

Kapitaliturgude liidu tegevuskava ja selle vahearuande raames teatas komisjon, et võtab sihipäraseid meetmeid, millega vähendada õiguslikku ebakindlust väärtpaberite ja nõuetega tehtavate piiriüleste tehingute puhul. Selle kohustuse täitmiseks esitatakse täna käesolev teatis ja seadusandlik ettepanek nõuete loovutamise asjaõiguslike tagajärgede suhtes kohaldatava õiguse kohta.

ELis ostetakse ja müüakse ning kasutatakse tagatisena iga päev suurel hulgal väärtpabereid. Märkimisväärne osa nendest tehingutest, mille väärtus ulatub ligikaudu 10 triljoni euroni aastas, sisaldab piiriülest elementi.

Selleks et edendada piiriüleseid tehinguid, on ülioluline saada tehingu alusvara omaniku kindlakstegemiseks selge ja prognoosimist võimaldav teave selle kohta, millise riigi õigust kohaldada. Kui vara omaniku väljaselgitamises esineb õiguslik ebakindlus, võib piiriülene tehing osutuda kas täitmisele pööratavaks või mitte või eeldatud omandiõigus piiriülese tehingu tagajärjel tekkida või mitte, sõltuvalt sellest, millise liikmesriigi kohtud või ametiasutused nõude või väärtpaberi omandiõigust hindavad. Kui maksejõuetuse korral kontrollitakse tehingute kuuluvuse ja teostatavuse küsimusi kohtulikult, võivad õiguslikust ebakindlusest tulenevad õiguslikud riskid viia ettenägematu kahjuni. Käesoleva teatise eesmärk on aidata suurendada väärtpaberitega tehtavate piiriüleste tehingute arvu, tagades liidu tasandi kollisiooninormide puhul õiguskindluse. Suurem õiguskindlus annab hoogu piiriülesele investeerimisele, suurendab soodsama laenuvõtmise võimalusi ja edendab turgude lõimumist.

See, millise riigi õigust väärtpaberitega tehtavate piiriüleste tehingute suhtes kohaldatakse, on reguleeritud kolme direktiiviga: finantstagatiste direktiiv, arvelduse lõplikkuse direktiiv ja likvideerimise direktiiv. Kõnealused direktiivid sisaldavad kollisiooninorme, mis hõlmavad väärtpaberitehingute kõige tähtsamaid aspekte. Kuid nende sõnastust on võimalik liikmesriigiti erinevalt tõlgendada. Kehtivate normide eri tõlgendusest tekkiv segadus võib muuta piiriülesed tehingud kulukamaks, sest eksisteerib teatav õiguslik ebakindlus selle suhtes, milline õigus on kohaldatav.

Tehingute arvu silmas pidades on komisjon seisukohal, et norme on vaja täpsustada, et aidata vähendada turgude tarbetuid kulusid ja suurendada õiguskindlust seoses kohaldatava õigusega.

Käesolevas teatises selgitab komisjon oma seisukohti kehtiva ELi õigustiku oluliste aspektide kohta seoses väärtpaberitehingute asjaõiguslike tagajärgede suhtes kohaldatava õigusega.

Käesolevas teatises vaadeldakse finantsinstrumentide üleandmise kehtivust kolmandate isikute suhtes. See lisatakse seadusandlikule ettepanekule, mis käsitleb nõuete loovutamise kehtivust kolmandate isikute suhtes. Finantstagatiste direktiiviga, arvelduse lõplikkuse direktiiviga, likvideerimise direktiiviga ja registrimäärusega reguleeritud küsimusi kõnealune seadusandlik ettepanek ei mõjuta.

2.Mida ütleb ELi õigustik?

Väärtpaberitega tehtavad piiriülesed tehingud on kapitaliturgude liidu olulised alustalad. Siseriiklikke väärtpabereid käsitlevaid õigusakte ei ole ELi tasandil ühtlustatud ja piiriüleste tehingute puhul kohaldatav õigus määratakse kindlaks kollisiooninormidega.

Kollisiooninormidega reguleeritakse väärtpaberitehingute kahte elementi: i) asjaõiguslik aspekt, mis hõlmab nõude omandiõiguse üleminekut ja mis võib seetõttu mõjutada ka kolmandaid isikuid, ning ii) lepinguline aspekt, mis hõlmab lepingupoolte kohustusi üksteise suhtes. Lepinguline element on ELi tasandil juba reguleeritud Rooma I määrusega; seepärast hõlmab käesolev teatis esimest aspekti, väärtpaberitehingute asjaõiguslikke tagajärgi. Kui tehingu pooled tahavad maksejõuetuse korral oma varad tagasi saada, peavad nad praktikas toetuma nendele asjaõiguslikke tagajärgi käsitlevatele normidele.

Kehtiv ELi õigustik sisaldab sätteid, mille alusel määrata konkreetsetel juhtudel kindlaks, millise riigi õigust kohaldatakse piiriüleste väärtpaberitehingute asjaõiguslike tagajärgede suhtes. Need on sätestatud kolmes direktiivis: arvelduse lõplikkuse direktiiv, likvideerimise direktiivja finantstagatiste direktiiv.

1998. aastal vastu võetud arvelduse lõplikkuse direktiivi artikli 9 lõige 2 sisaldab järgmist kollisiooninormi:

Kui väärtpaberid (sealhulgas õigusi väärpaberitele) antakse väärtpaberitagatisena osalejatele ja/või liikmesriikide keskpankadele või tulevasele Euroopa Keskpangale, nagu kirjeldatud lõikes 1, ja nende (või kõikide nende nimel tegutsevate volitatud isikute, esindajate või kolmandate isikute) õigus väärtpaberitele on seaduslikult registreeritud liikmesriigis asuvas registris, kontol või keskses depositooriumis, määratakse selliste üksuste kui väärtpaberitagatise valdajate õigused nendele väärtpaberitele kõnealuse liikmesriigi õiguse kohaselt.

2001. aastal vastu võetud likvideerimise direktiivi artikkel 24 sisaldab järgmist kollisiooninormi:

Kui õiguste olemasolu või üleandmine eeldab nende kandmist liikmesriigis asuvasse registrisse, kontole või kesksesse depositooriumi, reguleerib asjaõiguse või muude õiguste rakendamist finantsinstrumentide suhtes selle liikmesriigi õigus, kelle territooriumil selliste õiguste salvestamiseks mõeldud register, konto või keskne depositoorium asub või kus seda peetakse.