Ettepanek: Nõukogu määrus - Euroopa Kalandusfond {SEK(2004) 965} /* KOM/2004/0497 lõplik - CNS 2004/0169 */





Brüssel 14.7.2004 KOM(2004) 497 lõplik 2004/0169 (CNS) Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS Euroopa Kalandusfond (komisjoni esitatud){SEK(2004) 965} SELETUSKIRI Ühenduse ühise kalanduspoliitika raames elluviidava tegevuse õiguslikuks aluseks on Euroopa Ühenduse asutamislepingu II jaotis, eriti selle artikkel 37. Seetõttu on ühine kalanduspoliitika algusest saadik sisaldanud tugevat struktuurielementi. Viimase 20 aasta jooksul on kalanduse struktuuripoliitika aidanud kaasa kogu kalandussektori kaasajastamisele. Neid jõupingutusi tuleb jätkata, eriti uute liikmesriikide osas, pöörates erilist tähelepanu kvaliteetsete töökohtade ja majandusliku elujõulisuse rahuldava taseme säilitamisele kõnealuses sektoris, tootmisvõimsuse kohandamisele olemasolevate kalandusvarudega, nõudlusele kvaliteettoodete järele, keskkonna- ja ressursisõbralikumate tehnoloogiate rakendamisele, unustamata sealjuures elu- ja töötingimuste pidevat parandamist. Majanduslikud, sotsiaalsed, keskkonna- ja poliitilised tingimused muutuvad pidevalt. Ühenduse abimeetmeid tuleb kohandada neile seatud ülesannetega, pidades samaaegselt sammu nõudmistega, mis tulenevad kalandus- ja akvakultuurisektoris toimuvatest muutustest, maailmaturust, uute tehnoloogiate kasutuselevõtust, kahanevatest kalavarudest, säästva keskkonnasõbraliku kalapüügi vajadusest, akvakultuurivete kvaliteedi halvenemisest, regionaalarengu poliitikast ja tarbijate nõudmistest. Järgides ühise kalanduspoliitika konkreetseid eesmärke peab ühendus tagama kalapüügi pikaaegse jätkumise tulevikus ja varude säästliku kasutamise ning tegema seetõttu olulisi struktuurikohandusi varude ja püügimahu vahelise tasakaalu loomiseks. Ühendusele tuleb anda vahendid ülemäärase tootmisvõimsuse kiiremaks kõrvaldamiseks, ja mis kõige olulisem, kalavarude taastamis- või majandamiskavade ning muude erakorraliste meetmete ülevaatamiseks majanduslikust efektiivsest ja sotsiaalsest õiglusest lähtudes. Ühendus peab otsustavamalt toetama merekeskkonna ja kalavarudega paremini kokkusobivate kalapüügitehnikate väljatöötamist ja levitamist, edendama investeerimist selektiivsematesse kalapüügivahenditesse, rajama selektiivse kalapüügi toetamiseks keelualasid või toetama muid era- või ühisalgatusi, mis on ulatuslikumad kui ühenduse eeskirjades sätestatud kohustused. Akvakultuurisektori areng pakub reaalseid võimalusi hästitasuvate töökohtade loomiseks ja uute majandustegevuste arendamiseks. Akvakultuurisektor peaks olema kaasatud kvaliteettoodete väljatöötamisse säästva arengu tulevikukavade raames, mis tagaks samaaegselt ka keskkonnale avaldatava mõju vähendamise. Kalavarude kaitset silmas pidades tuleks püütud saagist ja toodetest võimalikult palju kätte saada, piirates kõiki kadusid ja vette tagasi lastavat saaki, kasutades selleks moodsat turustuspoliitikat ja arendades kalastus- ning akvakultuuritoodete kohalikke töötlemisrajatisi. Ühenduse toetus tegevuses, mille eesmärk on eelkõige muuta võimalikult suur hulk tooteid inimtoiduks kõlbulikuks, on suunatud mikro- ja väikeettevõtetele. Praegusel ajal, kui kalanduses toimuvad suured muutused, tuleb astuda samme mitte ainult inimkapitali säilitamiseks kalatööstuses, vaid ka igasuguse uue, kalavarude säästlikuks kasutamiseks ja akvakultuuri arenguks vajaliku oskusteabe omandamiseks, andes kalandussektori töötajatele vajalikku koolitust kogu tööelu vältel, kaasates sektorisse tööle noori ning edendades meeste ja naiste võrdseid võimalusi. Rannapüügipiirkondade sotsiaalmajanduslik kontekst muutub ja inimestel tuleb lisaks muule toime tulla ka kalandus- ja akvakultuurisektoris toimuvatest muutustest, maailmaturu arengust, kalavarude kahanemisest ja loodusressursside ning keskkonnasäästliku kasutamise vajadusest tulenevate piirangutega, pöörates seejuures erilist tähelepanu kalastus- ja akvakultuurivete kvaliteedile. Piirkondades, mis on mõjutatud kalandussektori struktuurimuutustest, peab ühendus suutma rakendada ümberkorraldustega kaasnevaid meetmeid. Abikõlblikke piirkondi tuleks siiski piirata: fond pole ette nähtud kõigi ühenduse ranniku- ja järveäärsete piirkondade jaoks. Lähtudes rannapiirkondade säästva majandusarengu poliitikast ning täielikus kooskõlas ühenduse muude vahenditega ning neid täiendades peaks Euroopa Kalandusfond esmajoones struktuurimuutustele ja lähenemisele suunatud fondide kaudu suutma anda rohkem otseabi seal, kus see on vajalik, arvestades eelkõige kalandustegevuse erilise iseloomuga, mis seondub kalandussektori sotsiaalse struktuuri ning kalandusega tegelevate erinevate piirkondade struktuuriliste ja looduslike erinevustega. Võttes arvesse piirkondade ja olukordade mitmekesisust kogu ühenduses ja subsidiaarsuse põhimõtet, peab fondi abi rannapiirkondade arendamisele moodustama osa kohaliku arengu integreeritud lähenemisviisist, mille keskmeks on asjakohane territoriaalne strateegia ja mis on kohandatud kohalikule olukorrale. Selle väljatöötamine ja rakendamine peab olema võimalikult detsentraliseeritud, kusjuures eelistada tuleks kohalikke eraettevõtjaid ja altpoolt tulevaid algatusi. Euroopa Kalandusfondil nagu KAR-ilgi on kaksikroll ühenduse lisandväärtuse loomisel. Esiteks, kuna ta on ühise kalanduspoliitika lahutamatuks osaks olev rahastamisvahend, täiendab ta kalavarude majandamise meetmeid ja aitab ühtlustada tootmissektori struktuuri ja ühise kalanduspoliitika järelevalve meetmeid. Teiseks toetab ta kalapüügiga tegelevate inimeste ja piirkondade omavahelist ühtekuuluvust. Vastavalt käesolevale ettepanekule saab Euroopa Kalandusfond suurema mõjujõu, et osaleda kalapüügiga tegelevate kogukondade, kelle võimlused muu majandustegevusega tegelemiseks on piiratud, majandusliku ja sotsiaalse eluolu arendamisest ja säilitamises, järgides samal ajal asutamislepingus sätestatud ühise kalanduspoliitika eesmärke. Fond tegutseb samadel alustel ja samu põhimõtteid järgides nagu teisedki struktuurifondid: mitmeaastane programmitöö ja järelevalve, partnerlus, osaline finantseerimine, subsidiaarsus ning keskendumine kõige ebasoodsamas olukorras olevatele ja kalavarude säilitamise meetmetest kõige rohkem mõjutatud piirkondadele. Pidades silmas ühenduse ühise kalanduspoliitika strateegilisi suuniseid koostab iga liikmesriik riikliku strateegilise kava, määrates kindlaks fondiga seonduva tegevuse konkreetsed eesmärgid ja prioriteedid. Taoline strateegiline kava, milles on näidatud sekkumised ja fondipoolne finantstoetus ning muud vajalikud vahendid, on aluseks rakenduskavade koostamisel. Fondi tegevuse tõhustamiseks on välja pakutud lihtsustatud vahenditega lähenemisviis, mis näeb ette ühenduse abi andmise koondamist ühe määruse ja ühe fondi alla. Ka rakenduskavades hakatakse keskendama piiratud arvule prioriteetidele, jättes kõrvale kõik nende järgimist ja rakendamist raskendavad tehnilised üksikasjad. Viieks prioriteetseks suunaks on "meetmed ühenduse kalalaevastiku ühtlustamiseks", "akvakultuur, kalandus- ja akvakultuuritoodete töötlemine ja müük", "ühishuvidest lähtuvad meetmed", "rannapüügipiirkondade säästlik areng" ja "tehniline abi". Fondi rakendamine viiakse ellu, kasutades finantsmääruses määratletud haldust koostöös liikmesriikidega, mille aluseks on proportsionaalsuse ja subsidiaarsuse põhimõtted. Ettepanekus sisalduvad lihtsustamise ja detsentraliseerimise olulisemad elemendid on järgmised : praegune kolmeastmeline programmitöö asendatakse kaheastmelisega, kusjuures esimene aste on strateegiline ja teine rakenduslik. Lisaks sellele ei lisata rakenduskavadele enam programmitäiendit üksikasjaliku meetmeloendiga, vaid kehtestatakse ainult abi põhiprioriteedid; finantsjuhtimise osas on maksesüsteemi lihtsustatud ning väljamakseid hakatakse tegema prioriteedi tasandil, mitte enam meetme tasandil. Ka kaasfinantseerimine määratakse kindlaks prioriteedi tasandil; komisjon nõuab liikmesriigilt vaid nende dokumentide esitamist, mis on vajalikud usaldusväärse finantsjuhtimise mõistlikuks tagamiseks, et komisjonil oleks võimalik täita oma ühenduse eelarvet täitmisest tulenevaid kohustusi. Hindamisel, kontrollimisel, aruannete esitamisel ja komitee liikmeksolekul arvestatakse ka proportsionaalsuse mõistega; abikõlblikkuse eeskirjad tuleb määratleda riiklikul tasandil, välja arvatud lühike keelav loend. Ettepanekus pakutakse ka osalise sulgemise võimalust; kokkuvõtteks võib öelda, et regulatiivne raamistik lihtsustub oluliselt, kuna käesoleva määruse eelnõuga asendatakse järgmised praegu kehtivad seadused või muudetakse nende sätteid: (EÜ) nr 1260/1999, (EÜ) nr 1263/1999, (EÜ) nr 2792/1999, (EÜ) nr 366/2001. Komisjon on finantsperspektiivide raames teinud ettepaneku, et ajavahemikuks 2007-2013[1] tuleks 27 liikmesriigi puhul fondile eraldada finantsvahendeid 4 963 000 000 euro ulatuses, mis vastab üldjoontes 15 liikmesriigile ajavahemikus 2000-2006 eraldatud vahenditele (37 000 000 000 eurot). Finantsressursside jaotamisel liikmesriikidele kavatseb komisjon rakendada meetodit, mis põhineb Berliini Ülemkogu poolt 1999. aastal kasutatud "lähenemise" eesmärgi objektiivsetel kriteeriumidel, et olla õiglane laienemise "statistilisest efektist" mõjutatud riikide suhtes. Komisjon jagab lähenemiseesmärgi abikõlblikkuse kriteeriumile mittevastavatele piirkondadele eraldatud ressursid liikmesriikidele järgmiste objektiivsete kriteeriumide alusel: asjaomase liikmesriigi kalandussektori suurus, püügikoormusele vajaliku korrigeerimise ulatus, tööhõive tase kalandussektoris ja toimuvate tegevuste järjepidevus. 27.- 29. mail 2004. aastal Iirimaal Donegali maakonnas Bundoranis toimunud Euroopa konverentsil arutati avalikkuse ja huvigruppidega aastate 2007-2013 kalanduse rahastamise vahendeid tulevikus. Sellel konverentsil avanes umbes 300 osalejal võimalus oma arvamus välja öelda. Nad esindasid mitte ainult kogu kalandussektorit ja kõiki pädevaid asutusi, vaid ka tarbijaid ja valitsusväliseid organisatsioone. Käesolevas ettepanekus määruse kohta on selle konverentsi otsustega arvestatud nii palju kui võimalik. Ettepaneku mõju kohta antud hinnangus on märgitud, et EKF-ilt oodatakse mitmekülgset abi, esmajoones aga toetust jõupingutustele, saavutamaks tasakaalu kasutusel olevate kalavarude ja püügitaseme vahel; sektori tegutsemissuundadest ja oodatavast ümberstruktureerimisest tulenevate sotsiaalmajanduslike raskuste teatavat hüvitamist; toetust merekeskkonna kaitsele ja püügivahendite selektiivsuse parandamist; ohutuse parandamist laevade pardal; töötingimuste, tervisekaitse ja tootekvaliteedi parandamist. 2004/0169 (CNS) Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS Euroopa Kalandusfond EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37, võttes arvesse komisjoni ettepanekut[2], võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[3], võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust[4], võttes arvesse regioonide komitee arvamust[5], ning arvestades järgmist: Ühenduse kalalaevastiku arengu reguleerimine peab toimuma kooskõlas otsustega, mida nõukogu ja komisjon on kutsutud üles vastu võtma nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale[6] vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta) II peatüki alusel. Ühise kalanduspoliitika eesmärk peaks olema tagada vee-elusressursside ja akvakultuuri kasutamine, mis rajaneb säästval arengul, võttes võrdselt arvesse keskkonna, majanduse ja ühiskonnaga seotud aspekte. Ühise kalanduspoliitika reguleerimisala hõlmab vee-elusressursside ja akvakultuuri kaitset, majandamist ja kasutamist ning kalapüügi- ja akvakultuuritoodete töötlemist ja turustamist, kui see toimub liikmesriikide territooriumil, ühenduse vetes või ühenduse kalalaevade või liikmesriikide kodanike poolt. Asutamislepingu artikli 33 lõike 2 kohaselt tuleb arvestada tegevuse eripära, mis tuleneb sektori sotsiaalsest struktuurist ning kalandusega tegelevate piirkondade struktuurilistest ja looduslikest erinevustest. Ühise kalanduspoliitika säästva arengu komponent on alates 1993. aastast kuulunud struktuurifondide tegevust reguleerivatesse eeskirjadesse. Selle rakendamisel tuleks lähtuda säästva arengu saavutamisest Euroopa Kalandusfondi abil. Arvestades kalandussektori arengus üleskerkinud struktuuriprobleeme ning laienenud liidu liikmesriikide kasutuses olevate rahastamisvahendite piiratust, pole liikmesriikidel võimalik piisavalt täita ühise kalanduspoliitika säästva arengu eesmärki. Seda on parem saavutada ühenduse tasandil, pakkudes asjaomastele prioriteetidele keskendunud mitmest allikast finantseerimist ühenduse tasandil. Ühendus võib kehtestada meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 4 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Ühine kalanduspoliitika peab hõlmama ühenduse säästva arengu prioriteete, nagu need sätestati Euroopa Ülemkogudel Göteborgis ja Lissabonis. Programmitöö peaks tagama fondi tegevuse koordineerimise teiste säästva arengu fondide ja struktuurifondide ning Euroopa Investeerimispanga tegevusega, nii et koostöö laieneks ka toetuste ja laenude ühendamisele. Fondi tegevus ja tema poolt rahastatavad tegevused peaksid olema kooskõlas ühenduse muu poliitikaga ja kõigi ühenduse õigusaktidega. Ühenduse tegevus peaks liikmesriigi tegevust täiendama või sellele kaasa aitama ning selleks, et lisandväärtust oluliselt suurendada, tuleb tugevdada partnerlust. See puudutab regionaalseid ja kohalikke asutusi, teisi pädevaid asutusi, sealhulgas keskkonna eest vastutavaid ning meeste ja naiste võrdõiguslikkust edendavaid asutusi, majandus- ja sotsiaalpartnereid ning muid pädevaid organeid. Kõik asjaomased partnerid peaksid osalema abi ettevalmistamises, järelevalves ja hindamises. Ühendus võib võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega ja samas artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega. Käesolev määrus ei sätesta enamat, kui on vaja antud ülesande täitmiseks. Lihtsustamaks fondide rakendamist ning piiritlemaks täpsemalt liikmesriikide ja ühenduse vastutusalasid, võib komisjoni ja liikmesriikide kasutuses olevaid vahendeid diferentseerida. Vastavalt asutamislepingu artiklile 274 peavad liikmesriigid usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtetest kinnipidamise tagamiseks tegema komisjoniga koostööd. Seetõttu täpsustatakse käesolevas määruses tingimusi, mis võimaldavad komisjonil järgida oma kohustusi Euroopa ühenduste üldeelarve täitmisel. Fondi tegevuse tõhususe ja selguse tagamiseks tuleb täpselt määratleda liikmesriikide ja ühenduse kohustused. Need tuleb eraldi määratleda programmitöö, järelevalve, hindamise ja kontrolli iga etapi kohta. Subsidiaarsuse põhimõttest lähtuvalt ning ilma et see piiraks komisjoni volitusi, peaks abi rakendamine ja järelevalve olema eelkõige liikmesriigi kohustus. Asutamislepingu artiklid 2 ja 3 tagavad ebavõrdsuse kaotamise ning meestele ja naistele võrdsete võimaluste edendamise. Komisjon peaks selge ja objektiivse meetodi abil koostama olemaolevate kulukohustuste assigneeringute suunava jaotuse, pöörates sealjuures kõige suuremat tähelepanu lähenemiseesmärgiga hõlmatud regioonidele. Fondi raames kasutada olevad assigneeringud tuleks programmitöö eesmärgil siduda ühtse indeksiga ning vajaduse korral tuleb tehnilised täpsustused indeksisse teha enne 31. detsembrit 2010. Ühenduse ressursside kasutamisest saadava mõju tõhustamiseks, soodustades nii palju kui võimalik erasektori finantsallikate kasutamist ning arvestades rohkem tegevuse tasuvusega, tuleks ühenduse huve silmas pidades mitmekesistada fondidest saadava abi vorme ning diferentseerida abi määrasid, julgustades kasutama erinevaid rahalisi vahendeid ja piirates fondide toetust soovitusega kasutada muid sobivaid abivorme. Tugevdamaks ühise kalanduspoliitika strateegiat kooskõlas ühenduse kalanduse ja akvakultuuri säästva arengu prioriteetidega peaks nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal võtma vastu strateegilised suunised, millega määratakse kindlaks ühise kalanduspoliitika raames antava abi prioriteedid. Programmitöö menetluste ühtlustamiseks tuleks eristada komisjoni ja liikmesriikide kohustused. Sellest lähtuvalt tuleks ette näha, et komisjon võtab liikmesriikide ettepanekute põhjal vastu strateegiad ning arenguprioriteedid, millest juhindutakse programmitöös ja ühenduse rahalise toetuse suuruse arvestamisel, samuti nendega seonduva rakenduskorra, samal ajal kui liikmesriigid otsustavad nende kohaldamise üle. Kui programmitäiendite rakendamine ja ühenduse abi raamprogramm on katkestatud, peab lihtsustamine ja detsentraliseerimine, programmitöö ja finantsjuhtimine toimuma ainult prioriteetide tasandil. Programmitöö süsteemi lihtsustamiseks tuleb programmitöö kestuseks määrata seitse aastat. Selleks tuleb piirata abikavade vorme ja arvu nii, et enamasti moodustaksid nad ühe rakenduskava liikmesriigi kohta. Tuleks kehtestada abikõlblike piirkondade määramise kriteeriumid. Sel eesmärgil oleks asjakohane võtta ühenduse tasandil esmatähtsate piirkondade ja alade määratlemisel aluseks ühine piirkondade liigitamissüsteem, mis on loodud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1059/2003, millega kehtestatakse ühine statistiliste territoriaalüksuste liigitus (NUTS)[7]. Tarvis on tagada ühise kalanduspoliitikaga kaasnevad meetmed, eelkõige need, mis vähendavad rannavööndite arengupoliitika abil ühise kalanduspoliitika sotsiaalmajanduslikku mõju. Võttes arvesse olukordade ja piirkondade erinevusi ühenduses ning subsidiaarsuse põhimõtet, peaks rannalähedase püügi arendamise poliitika olema osa integreeritud lähenemisviisist, mis keskenduks sobivale territoriaalsele strateegiale ja oleks kohandatud kohalikele oludele; see poliitika peaks olema võimalikult detsentraliseeritud ning eelistama esmatasandi osalejaid, põhinema altpoolt tulevatel algatustel, võimaldama mõõduka suurusega tegevusi ning tagama erasektori osalejate arvuka osalemise. Kõige olulisem on, et nõukogu võtaks vastu mitmeaastased taastamiskavad, millele peaksid lisanduma fondi raames koostatud püügikoormuse korrigeerimise kavad. Ühenduse ja kolmanda riigi vaheliste kalanduslepingute uuendamata jätmise või rahvusvahelisest kokkuleppest tuleneva kalastusvõimaluste olulise vähenemise korral tuleks laevastiku uue olukorraga kohandamiseks samuti koostada mitmeaastased püügikoormuse korrigeerimise kavad. Sätestada tuleks püügikoormuse korrigeerimine seoses erakorraliste meetmete võtmisega liikmesriigi või komisjoni poolt vastavalt määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklitele 7 ja 8. Ühenduse laevastikku tuleks vähendada, et kohandada seda saadaval olevate ja juurdepääsetavate varudega. Kalalaevastike ümberstruktureerimise läbiviimiseks on vaja kaasnevaid sotsiaalmajanduslikke meetmeid. Tuleks kehtestada üksikasjalikud eeskirjad kaluritele ja laevaomanikele toetuste eraldamise ja hüvitiste maksmise kohta püügitegevuse ajutise katkestamise või laevade teatud seadmetele või teatud püügimeetoditele kohaldatavate tehniliste piirangute korral. Kalandussektori jaoks on äärmiselt oluline säästva tasakaalu saavutamine veeressursside ja nende kasutamise vahel, võttes sealjuures tõsiselt arvesse keskkonnale avaldatavat mõju. Seepärast tuleks sätestada asjakohased meetmed mitte ainult toiduahela kaitseks, vaid ka akvakultuuri ja töötleva tööstuse jaoks. Tuleks kehtestada üksikasjalikud reeglid akvakultuurile, kalandus- ja akvakultuuritoodete töötlemisele ja turustamisele antava abi kohta, tagades samal ajal nimetatud sektorite elujõulisuse säilimise; selleks tuleb abi jaoks kindlaks määrata piiratud arv esmatähtsaid eesmärke ning suunata struktuuriabi mikro- ja väikeettevõtetele. Ka tööstuse poolt võetavad ühismeetmed peavad olema hõlmatud fondi meetmetega. Fond peaks osutama tehnilist abi hindamistele, uurimistöödele, katseprojektidele ja kogemuste vahetamisele, mille eesmärgiks on uuenduslike lähenemisviiside ja tavade edendamine lihtsa ja arusaadava rakendamise kaudu. Selline fondi tegevuste detsentraliseeritud elliviimine liikmesriikide poolt peaks andma piisava tagatise rakendamise üksikasjade ja kvaliteedi, tegevuse tulemuste ja nende hindamise ning usaldusväärse finantsjuhtimise ja järelevalve kohta. Struktuurifondide tegevuste tõhusus ja mõju sõltub täiustatud ja põhjalikumast hindamisest. Sellega seoses tuleb ette näha liikmesriikide ja komisjoni vastutus ning hindamise usaldusväärsust tagav kord. On asjakohane hinnata abi selle ettevalmistamise eesmärgil, vaadata läbi ja hinnata selle mõju ning lülitada hindamisprotsess abi järelmeetmetesse; selleks tuleb määratleda kõigi hindamisetappide eesmärk ja sisu. Tõhusa partnerluse ja ühenduse abi edendamise huvides tuleks tagada võimalikult ulatuslik teavitamine ja avalikustamine. Selle eest peaksid vastutama abi andmist korraldavad asutused, kes teavitaksid komisjoni ka võetud meetmetest. Tõhusa ja nõuetekohase rakendamise huvides tuleks sätestada liikmesriikide kohustused seoses juhtimis- ja kontrollisüsteemiga, kulude tõendamisega ning ühenduse õiguse eiramise ning rikkumiste ennetamise, avastamise ja heastamisega. Igale abipaketile peaks olema määratud korraldusasutus, tõendav asutus ja kontrolliv astus, kelle kohustused on selgelt määratletud. Nende kohustuste hulka peaksid kuuluma eelkõige usaldusväärse rahastamise tagamine, hindamise korraldamine, abisaajate poolt tehtud kulutuste tõendamine ning avalikkuse ja ühenduse õigusaktidega seotud kohustuste täitmine ja kontrollimine. Sellest lähtuvalt tuleks ette näha komisjoni ja asjaomaste riigiasutuste korrapärased kokkusaamised, et valvata abi andmise järele. Tuleks sätestada, et juhtkomitee on liikmesriigi poolt määratud asutus, kes teostab järelevalvet, kontrollides, kuidas korraldusasutus abiandmist korraldab, tagades kooskõla omaenda suunistega ja rakenduseeskirjadega ning vaadates läbi hindamisi. Näitajad ning iga-aastased täitmisaruanded on järelevalve seisukohast äärmiselt olulised ning need tuleks täpsemalt määratleda, nii et need kajastaksid usaldusväärselt abikavade kulgemist ja programmitöö kvaliteeti. Ilma et see piiraks komisjoni volitusi finantskontrolli osas, tuleks tugevdada liikmesriikide ja komisjoni koostööd selles valdkonnas. Kulukohustuste ja maksete eeskirju ja korda tuleks lihtsustada, nii et eelarvelisi kulukohustusi tuleks võtta kord aastas lähtuvalt mitme aasta finantsperspektiivist ja abi rahastamiskavast, samal ajal tuleks maksed teha ettemaksu vormis, millele järgneb tegelike kulutuste hüvitamine. Vastavalt olemasolevale kohtupraktikale tuleb ettemakselt saadud intressid lugeda kõnesoleva liikmesriigi kasutuses olevateks vahenditeks ja fondide mõju tugevdamiseks tuleb neid kasutada samal eesmärgil kui ettemakset. Usaldusväärne finantsjuhtimine peaks olema tagatud sellega, et kulutusi tuleb nõuetekohaselt põhjendada ja tõendada ning maksed siduda programmide järelevalvega, finantskontrolliga ja ühenduse õigusaktide kohaldamisega seotud põhikohustustest kinnipidamisega. Ühenduse vahendite usaldusväärse juhtimise tagamiseks tuleb kulutuste prognoosimine ja tegemine paremini korraldada. Selleks peavad liikmesriigid komisjonile korrapäraselt esitama ühenduse vahendite kasutamise prognoosi ning iga rahalise rakenduse viivitus peaks põhjustama ettemakse tagasimaksmise ning automaatse kohustustest vabastamise. Tulemusliku järelevalve korraldamine on üks võimalus tagada struktuurifondide tegevuse tõhusus. Järelevalvet tuleks täiustada ja sellega seonduvad kohustused paremini määratleda. Eelkõige tuleks eristada juhtimis- ja järelevalvefunktsiooni. Fondi poolt osaliselt finantseeritavate meetmete tõhusamaks kasutamiseks tuleks üle kahe aasta teha 7%-lise ettemakse eraldised vastavalt ettenähtud vahenditele. Usaldusväärse finantsjuhtimise ja tõhususe huvides tuleb kohaldada kohustusest vabastamise reeglit (N+2); Vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsuse 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjonile antud rakendusvolituste kasutamise kord,[8] artiklile 2, tuleb antud määruse rakendamiseks vajalikke meetmeid kohaldada kas käesoleva määruse artiklis 3 sätestatud nõuandemenetluse kohaselt või, haldusmeetmete puhul, vastavalt artikli 4 haldusmenetlusele. Tuleb kehtestada üksikasjalikud üleminekusätted, mis võimaldaksid hakata uute programmitööde koostamist ette valmistama kohe pärast käesoleva määruse jõustumist ja tagaksid selle, et abi andmine liikmesriikidele ei katkeks sel ajal, kui koostatakse uuele süsteemile vastavaid arenguplaane ja abikavasid. Nõukogu 21. juuni 1999. aasta määrus (EÜ) nr 1260/1999 ja 17. detsembri 1999. aasta määrus (EÜ) nr 2792/1999, millega kehtestatakse ühenduse struktuuriabi kriteeriumid ja kord kalandus- ja akvakultuurisektoris ning nende toodete töötlemisel ja turustamisel, ning muud sätted tuleks tühistada. Kuni 31. detsembrini 2006 heakskiidetud abi, tegevuste ja projektide nõuetekohaseks elluviimiseks peaks tühistatud sätted siiski selle ajani kehima jääma. ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I JAOTIS EESMÄRGID JA ABI ÜLDEESKIRJAD I PEATÜKKReguleerimisala ja mõisted Artikkel 1 Reguleerimisala Käesoleva määrusega asutatakse Euroopa Kalandusfond (edaspidi nimetatud "fondiks") ja määratletakse ühenduse toetuse raamistik kalandussektori ja rannalähedaste kalapüügivööndite säästvaks arenguks. Artikkel 2 Geograafiline reguleerimisala Käesoleva määruse meetmeid kohaldatakse kogu Euroopa Liidu territooriumil. Erandina lõikest 1 peavad liikmesriigid välja valima abikõlblikud piirkonnad IV jaotise IV peatükis sätestatud rannalähedaste püügivööndite säästva arenguga seotud abi jaoks artikli 42 lõigetes 3 ja 4 kehtestatud kriteeriumide alusel. Artikkel 3 Mõisted Käesolevas määruses kasutatakse: kalandussektor - majandussektor, mis hõlmab kõiki kalanduse tootmis-, töötlemis- ja turustustegevusi; kalur - iga isik, kelle liikmesriigi poolt tunnistatav põhitegevus toimub tegutseva kalalaeva pardal ; kalanduses töötav isik - iga isik, kelle põhitegevus toimub artiklis 1 määratletud kalandussektoris; kalalaev - kalalaev määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 3 tähenduses; akvakultuur - veeorganismide kasvatamine, kasutades kõnesolevate organismide toodangu suurendamiseks väljatöötatud tehnikaid väljaspool keskkonna loomulikku tootmisvõimsust; organismid jäävad füüsilise või juriidilise isiku omandiks kogu kasvatamisperioodi vältel, kaasa arvatud saagi koristamine; mikro- ja väikeettevõte - mikro- või väikeettevõte vastavalt määratlusele komisjoni 6. mai 2003. aasta soovituses 2003/361/EÜ mikro-, väike- ja keskmise suurusega ettevõtte mõiste kohta[9]; rakenduskava (RK) - liikmesriigi poolt koostatud eraldiseisev dokument, mille komisjon on heaks kiitnud ja mis koosneb omavahel haakuvate prioriteetide kogumist; programmitöö - organiseerimise, otsuste tegemise ja finantseerimise mitmeetapiline protsess, mille eesmärk on rakendada ühenduse ja liikmesriikide mitmeaastast ühismeedet fondi esmatähtsate eesmärkide saavutamiseks; prioriteetne suund - rakenduskava strateegia üks prioriteet, mis koosneb rühmast omavahel seotud ja ühenduse strateegilistes suunistes määratletud meetmetest; meede - tegevuste kogum, mille eesmärk on prioriteetse suuna rakendamine; tegevus - ühe või mitme abisaaja poolt rakendatud projekt; abisaaja - kas riiklikku või erasektorisse kuuluv tegutseja, organ või ettevõte, kes vastutab tegevuste alustamise ja/või rakendamise eest. Vastavalt asutamislepingu artiklile 87 on abikavade abisaajateks individuaalselt tegutsevad ja riiklikku abi saavad era- või riiklikud ettevõtted; riiklikud kulutused - kõik riiklike ja piirkondlike asutuste riiklikud kulutused või Euroopa ühenduste üldeelarvest tehtavad kulutused või muud sarnased kulutused, kaasa arvatud avalik-õiguslike isikute kulutused Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/18/EÜ[10] tähenduses; lähenemiseesmärk - eesmärk, mis on määratletud nõukogu (EÜ) määruse nr.../2004 artikli 3 lõikes 2, millega kehtestatakse struktuurifondide ja ühtekuuluvusfondi üldsätted[11]. II PEATÜKK Eesmärgid ja missioon Artikkel 4 Eesmärgid Fondi abi on suunatud: ühise kalanduspoliitika toetamisele, tagamaks vee-elusressursside kasutamine säästvates majandus-, keskkonna- ja sotsiaalsetes tingimustes; säästva tasakaalu edendamisele kalavarude ja ühenduse kalalaevastiku püügivõimsuse vahel; tegevstruktuuride konkurentsivõimelisuse ja majanduslikult elujõuliste ettevõtete arengu toetamisele kalandussektoris; keskkonna ja loodusressursside kaitse edendamisele; kalanduse ja akvakultuuriga seotud tegevustest mõjutatud mere-, järve- ja rannapiirkondade elukvaliteedi parandamise ja säästva arengu toetamisele; meeste ja naiste võrdõiguslikkuse edendamisele kalandussektori ja rannalähedaste püügipiirkondade arendamisel. Artikkel 5 Missioon Kalandussektorit toetatakse Euroopa Kalandusfondi (edaspidi nimetatud "fond" või EKF) kaudu. Käesoleva määruse kohaselt rakendatud meetmed toetavad lepingu artiklis 33 sätestatud üldeesmärkide saavutamist ning ka nende eesmärkide saavutamist, mis on määratletud osana ühisest kalanduspoliitikast (ÜKP). Vajaduse korral peavad nad kaasas käima muude ühenduse vahendite ja poliitikaga ning neid täiendama. III PEATÜKK Abi põhimõtted Artikkel 6 Vastastikune täiendavus, kooskõla ja vastavus Fondist antav abi täiendab riiklikke, regionaalseid ja kohalikke meetmeid, integreerides nendesse ühenduse prioriteedid. Komisjon ja liikmesriigid tagavad, et fondi abi on kooskõlas ühenduse tegevuse, poliitika ja prioriteetidega. Liikmesriigid tagavad, et fondi poolt rahastatavad tegevused on vastavuses asutamislepingu sätetega ja selle alusel vastuvõetud õigusaktidega, samuti ühenduse poliitikaga ja tegevusega, eriti konkurentsireeglite ja riigihankelepingute ning keskkonna kaitsmise ja parandamise osas. Fondi finantseeritavad meetmed ei toeta otseselt ega kaudselt püügikoormuse suurendamist. Kohaldatakse määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 16 sätteid. Artikkel 7 Riiklik abi Liikmesriikide abi suhtes kalandussektori ettevõtetele kohaldatakse asutamislepingu artikleid 87, 88 ja 89, ilma et see piiraks lõike 2 kohaldamist. Asutamislepingu artikleid 87, 88 ja 89 ei kohaldata liikmesriigi kohustusliku finantsosaluse suhtes meetmete puhul, mida osaliselt finantseerib ühendus ning mida käsitletakse III jaotise 1. peatüki kohaselt rakenduskava osana. Meetmeid, mille riiklik finantseerimine on suurem lõikes 2 sätestatud kohustuslikust finantsosalusest, käsitletakse lõike 1 põhjal kogupaketina. Artikkel 8 Partnerlus Fondi abi kohta teeb komisjon otsuse tihedas koostöös liikmesriigiga, edaspidi nimetatud "partnerluseks". Kooskõlas kehtivate riiklike eeskirjade ja tavadega korraldab liikmesriik partnerlussuhted tema poolt määratud asutuste ja organitega, kelleks on: pädevad regionaalsed, kohalikud ja muud riiklikud asutused; majandus- ja sotsiaalpartnerid ; muud asjakohased tsiviilühiskonda esindavad organid, keskkonna eest vastutavad asutused, valitsusvälised organisatsioonid, samuti meeste ja naiste võrdõiguslikkust edendavad asutused. Liikmesriik nimetab oma kõige olulisemad partnerid riiklikul, regionaalsel ja kohalikul tasandil ning majandus- ja sotsiaal- või mõnes muus sfääris (edaspidi "partnerid"). Kooskõlas riiklike eeskirjade ja praktikaga kaasab liikmesriik laiaulatuslikult ja tõhusalt kõik asjakohased organid, arvestades seejuures meeste ja naiste võrdõiguslikkuse edendamist ja säästvat arengut, aga ka keskkonna kaitsmise ja parandamise nõuete integreerimist. Partnerlust teostatakse täielikus vastavuses iga partnerirühma institutsionaalsele, õiguslikule ja finantsalasele pädevusele. Partnerlus hõlmab artiklis 15 sätestatud riikliku strateegilise kava ettevalmistamist ja järelevalvet, samuti rakenduskavade ettevalmistamist, rakendamist ja järelevalvet. Iga liikmesriik kaasab asjakohased partnerid erinevatel programmitöö etappidel toimuvatesse tegevustesse selleks ettenähtud ajal. Artikkel 9 Subsidiaarsus ja proportsionaalsus Liikmesriigid vastutavad rakenduskavade elluviimise eest. Antud vastutust teostatakse käesolevas määruses sätestatud haldus- ja kontrollinõuete kohaselt asjakohasel territoriaalsel tasandil. Komisjoni ja liikmesriikide poolt rakendatavate vahendite hulk võib varieeruda, sõltudes ühendusepoolse osaluse suurusest. Seda põhimõtet kohaldatakse esmajoones hindamisele, kontrollimisele ja ühenduse osalemisele artiklis 61 sätestatud järelevalvekomitees, samuti rakenduskava de aastaaruannetele eraldatavate vahendite puhul. Artikkel 10 Haldus koostöös liikmesriikidega Ühenduse eelarvest fondile eraldatud vahendeid rakendatakse koostöös liikmesriikidega toimuva halduse raamistikus kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 1605/2002 artikliga 53. Artikli 45 lõikes 1 osundatud tehnilise abi eelarvet järgib komisjon siiski otsese halduse raamistikus. Liikmesriigid ja komisjon peavad tagama vastavuse usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtetega kooskõlas asutamislepingu artikliga 274. Komisjon täidab oma Euroopa ühenduste üldeelarve täitmise kohustust järgmiselt: Kooskõlas VII jaotise I peatükiga kontrollib komisjon liikmesriikide juhtimis- ja kontrollisüsteemide olemasolu ja nõuetekohast toimimist. Vastavalt artiklitele 84, 85 ja 86 katkestab, jätab välja maksmata või peatab komisjon osa või kõik väljamaksed, kui riiklikud juhtimis- ja kontrollisüsteemid ei saa oma ülesannetega hakkama, ning kohaldab kooskõlas artiklitega 97 ja 98 muid vajalikke finantskorrektsioone. Kooskõlas artikli 78 lõikega 2 ning artiklitega 87 ja 91 kontrollib komisjon eelfinantseerimise hüvitamist ning tühistab automaatselt eelarvekohustusi. Nende meetmete kohaldamine aitab komisjonil veenduda, et liikmesriigid kasutavad fonde seaduslikult ja nõuetekohaselt ning kooskõlas usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõttega nõukogu määruse (EÜ) nr 1605/2002 artiklite 27 ja 28 tähenduses. Fondi abile kohaldatakse määruse (EÜ) nr 1605/2002 teise osa II jaotise sätteid. Artikkel 11 Meeste ja naiste võrdõiguslikkus Liikmesriigid ja komisjon tagavad meeste ja naiste võrdõiguslikkuse ning soolise aspekti integreerimise edendamise fondi rakendamise erinevatel etappidel, kaasa arvatud väljatöötamine, rakendamine, järelevalve ja hindamine. Liikmesriigid tagavad naiste osatähtsust suurendavate tegevuste edendamise kalandussektoris. IV PEATÜKK Finantsraamistik Artikkel 12 Vahendid ja kontsentreerimine Fondi kulukohustuste täitmiseks ettenähtud vahendid perioodiks 2007 - 2013 on 4 963 000 000 eurot 2004. aasta hindades kooskõlas lisas 1 toodud jaotusele aastate kaupa. 0,8 % eelmises lõikes nimetatud vahenditest on eraldatud komisjoni tehnilisele abile nagu on määratletud artiklis 45. Nende programmitöö ja sellele järgneva Euroopa ühenduste eelarvesse kaasamise eesmärgil indekseeritakse lõikes 1 nimetatud summad vahemikus [....] kuni [....] aasta kohta. Lõikes 1 sätestatud eelarveliste vahendite jaotamisel, mis pole assigneeritud lõike 2 kohaselt, keskendutakse lähenemiseesmärgiga hõlmatud piirkondadele. Komisjon tagab, et käesoleva määruse alusel fondist liikmesriigile tehtud aastased koguassigneeringud ning määruse (EÜ) nr (....) kohased eraldised Euroopa Regionaalarengu Fondist ja Euroopa Sotsiaalfondist, kaasa arvatud Euroopa Regionaalarengu Fondi osalus Euroopa lähiümbruse piiriülese ranniku finantseerimisel, samuti määruse (EÜ) nr (....) kohase partnerluse rahastamisvahendi ning määruse (EÜ) nr (....) kohase liitumiseelse rahastamisvahendi ning Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi määruse (EÜ) No (....) kohase Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi arendusrahastu osalus lähenemiseesmärgi toetamisel ei ületa 4% antud liikmesriigi SKT-st institutsioonidevahelise kokkulepe heakskiitmise ajal. Lisaks Euroopa Kalandusfondile nimetatud muude rahastamisvahendite määrused sisaldavad sarnaseid sätteid. Artikkel 13 Finantsvahendite jaotamine Kasutades selliseid objektiivseid kriteeriume nagu liikmesriigi kalandussektori suurus, püügikoormuse kohandamise ulatus, tööhõive tase kalandussektoris ja kasutatavate meetmete järjepidevus, teeb komisjon näidisjaotuse liikmesriigi kulukohustuste assigneeringutest programmitööks ajavahemikus 2007-2013, tuues eraldi välja lähenemiseesmärgi toetamisele kuluva osa. II JAOTIS STRATEEGILISED SUUNISED I PEATÜKK STRATEEGILISED SUUNISED Artikkel 14 Ühenduse strateegilised suunised Ühenduse ühise kalanduspoliitika arendamise strateegilised suunised loovad fondi ettevalmistamise ja rakendamise raamistiku. Nad moodustavad ajutise raamistiku fondi osalusele artiklis 15 nimetatud riikliku strateegilise kava rakendamisel. Nõukogu võtab ühenduse tasandil vastu kalandus- ja akvakultuurisektori säästva arengu ja ühenduse rannikulähedaste kalapüügipiirkondade strateegilised suunised ajavahemikuks 2007 - 2013. Suunistes määratletakse abi prioriteedid käesoleva määruse IV jaotises määratletud suundade raames. Ühenduse strateegilised suunised võetakse vastu asutamislepingu artikliga 37 sätestatud menetluse kohaselt kolme kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist. Suunised tuleb vajaduse korral üle vaadata vahehindamise käigus strateegilise hindamise alusel kooskõlas artikli 48 lõikega 4. II PEATÜKK Riiklik strateegiline kava Artikkel 15 Riiklik strateegiline kava Strateegiliste suuniste vastuvõtmisele järgneva kolme kuu jooksul, enne rakenduskava esitamist, võtab iga liikmesriik vastu kalandussektori riikliku strateegilise kava. Pärast põhjalikku konsulteerimist partneritega esitatakse riiklik strateegiline kava komisjonile, arvestades artiklis 47 sätestatud hindamistulemusi. Liikmesriik ja komisjon arutavad strateegilist kava. Riiklik strateegiline kava hõlmab ühise kalanduspoliitika kõiki aspekte ja määrab kindlaks prioriteedid, eesmärgid ja rakendustähtajad, pöörates eriti tähelepanu: püügikoormuse ja püügimahu vähendamisele, varude väljaselgitamisele ning kalandusele ja kalalaevastikule seatud ülesannete täitmise tähtaegade kindlaksmääramisele; akvakultuurisektori ning töötleva ja turustava tööstuse arengule; rakendusstrateegiale, et täita kalastustegevuse ülevaatuse ja kontrollimise ning ühtse kalanduspoliitika kohta informatsiooni ja andmete kogumise nõudeid; kalandustoodete tarnimise strateegiale ning kalastustegevuse arendamisele ühenduse vetest väljaspool; rannavööndite arendamise strateegiale ning nende määratlemise kriteeriumidele. Artikkel 16 Riikliku strateegilise kava sisu Riiklik strateegiline kava sisaldab järgmisi kokkuvõtvaid kirjeldusi: kalandussektori seisund tervikuna; keskkonnamõjude hindamine; ühise kalanduspoliitika rakendamiseks ettenähtud riiklike rahastamisvahendite prognoositav jaotamine, tuues vajaduse korral iga riigiabi prioriteedi kohta eraldi välja tema fondi poolt kaasfinantseeritav osa ning riiklikest vahenditest finantseeritav osa. III PEATÜKK Strateegiline järelkontroll Artikkel 17 Komisjoni ja liikmesriikide strateegilised aruanded Liikmesriigid esitavad komisjonile 2011. aasta 30. aprilliks riikliku strateegilise kava rakendamise aruande, kus on antud ülevaate põhilistest arengutest, arengutendentsidest ja probleemidest, sealhulgas ka probleemidest, mis on seotud suuniste rakendamisega. 31. oktoobriks 2011 esitab komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule, majandus- ja sotsiaalkomiteele ning regioonide komiteele aruande riiklike strateegiliste kavade ja ühenduse strateegiliste suuniste rakendamise kohta. Komisjon teavitab artiklis 100 sätestatud fondi komiteed. III JAOTIS PROGRAMMITÖÖ I PEATÜKK Fondi põhisätted Artikkel 18 Rakenduskava sisu Rakenduskavad sisaldavad ühise kalanduspoliitikaga ning muude ühispoliitikate strateegiat, prioriteete ja konkreetseid eesmärke. Abi andmine toimub ainult rakenduskava vormis. Liikmesriik koostab riiklikul tasandil rakenduskava, konsulteerides tihedalt kalandussektori regionaalsete, kohalike ja majanduspartneritega ning tööturu osapooltega ning kõigi teiste asjakohaste organitega vastavalt nende institutsionaalsele struktuurile. Iga rakenduskava sisaldab: strateegilistes suunistes määratletud prioriteete ja nendest tulenevaid konkreetseid ülesandeid, mis võimaluse korral peaksid olema kvantifitseeritud; prioriteetide prognoositav mõju ja kooskõla riikliku strateegilise kavaga; prioriteetide rakendamiseks kavandatud põhimeetmete lühikirjeldust; vastastikust täiendavust maaelu arengu fondi ja muude struktuurifondide poolt planeeritud tegevustega; rahastamiskava, milles on kaks tabelit : esimeses tabelis on fondi osaluseks kavandatud rahaeraldiste kogusumma jaotus aastate kaupa kooskõlas artikliga [...]. Rahastamiskavas on fondi koguosalusest eraldi välja toodud lähenemiseesmärgi jaoks määratud assigneeringud. Fondi koguosalus sobib kokku kohaldatava finantsperspektiiviga; teises tabelis on määratletud ühenduse osaluseks ja riiklikuks abiks kavandatud rahaeraldised nii kogu programmitöö perioodi kui iga prioriteedi kohta eraldi, fondi osalusmäär iga prioriteedi rahastamisel ja tehnilisele abile eraldatud summad. Vajaduse korral võib tabelis eraldi välja tuua fondi osaluse lähenemiseesmärgi piirkondade toetamisel koos sellele vastava riikliku osalusega. Rakenduskavad koostatakse kooskõlas strateegiliste suuniste ja riikliku strateegilise kavaga. Artikkel 19 Rakenduskavade rakendussätted Iga liikmesriigi rakendussätetes on esmajoones ära toodud : kõik artiklis 57 sätestatud liikmesriikide poolt määratud asutused; artiklis 58 sätestatud rakenduskavade juhtimismenetluste kirjeldused; ühise kalanduspoliitika rakendamise haldusstruktuuri täiustamise ja moderniseerimise ning fondi juhtimiseks ja kontrollimiseks vajaliku haldussuutlikkuse tugevdamisega seotud tegevused; hindamis- ja järelevalvesüsteemide kirjeldus, samuti järelevalvekomitee koosseis, nagu on sätestatud vastavalt artiklites 41 ja 61-63; artiklis 60 sätestatud menetlused rakenduskava elluviimise kontrollimiseks; finantsvoogude kasutuselevõtu- ja kasutamismenetluste määratlemine nende läbipaistvuse tagamiseks; vastavalt artiklile 50 võetavad meetmed, mis tagavad rakendamiskavade avaldamise; ülevaade komisjoni ja liikmesriigi vahel kokkulepitud elektroonilise andmevahetuse korrast, mis vastaks käesolevas määruses maksete, järelevalve ja hindamise kohta esitatud nõuetele; artikli 69 lõikes 3 nimetatud sõltumatu kontrolliorgani määramine. Iga IV jaotises sätestatud abivormi kohta peab liikmesriik oma rakenduskavas kindlaks määrama selle elluviimise tingimused ja menetlused. Eriti selgelt tuleb kavas välja tuua iga kavandatud meetme eesmärk. Artikkel 20 Ettevalmistus ja heakskiitmine Pärast põhjalikke konsultatsioone partneritega koostab iga liikmesriik riikliku rakenduskava. See esitatakse komisonile hiljemalt kolme kuu jooksul pärast seda, kui riiklik strateegiline kava on liikmesriigi poolt vastu võetud. Komisjon võtab rakenduskava ettepaneku teadmiseks ja otsustab, kas see toetab ühenduse strateegilistes suunistes ja riiklikus strateegilises kavas määratletud eesmärke, arvestades sealjuures ka artiklis 47 nimetatud eelhindamise tulemusi. Kui komisjon leiab, et rakenduskava pole kooskõlas ühenduse strateegiliste suuniste või riikliku strateegilise kavaga, palub ta liikmesriigil pakutud rakenduskava veel kord üle vaadata. Komisjon kiidab rakenduskava heaks hiljemalt viie kuu jooksul pärast seda, kui liikmesriik on kava talle ametlikult esitanud, seda juhul, kui rakenduskava on kooskõlas artikliga 18. Artikkel 21 Kestus ja ülevaatamine Rakenduskavad hõlmavad ajavahemikku 1. jaanuar 2007 kuni 31. detsember 2013. Iga rakenduskava vaadatakse üle, kui tema rakendamisel on tekkinud raskusi või kui on tehtud olulisi strateegilisi muudatusi või kui soovitakse järgida usaldusväärse halduse põhimõtet. Vajaduse korral võib ühenduse või liikmesriigi algatusel kogu ülejäänud perioodi üle vaadata ka pärast seda, kui järelevalvekomitee on rakenduskava kooskõlas artikliga 61 heaks kiitnud. Ülevaatamisel pööratakse eelkõige tähelepanu komisjoni aastaaruannetes ja aastakontrollides tehtud järeldustele, eriti kui need on seotud ühise kalanduspoliitika ülevaatamise või tugevdamisega, samuti arvestatakse artiklis 48 sätestatud vahehindamise tulemuste ja järeldustega. Komisjon kiidab rakenduskavade ülevaatamise otsuse heaks kolme kuu jooksul pärast seda, kui liikmesriik on ametlikult esitanud sellekohase taotluse. Artikkel 22 Kumulatsioon ja katvus Abikõlblikkuse perioodi vältel saab ühele tegevusele anda toetust ainult ühest fondist või ühest ühenduse rahastamisvahendist. Liikmesriik tagab antud sätte järgimise. IV JAOTIS AXES PRIORITAIRES I PEATÜKK PRIORITEETNE SUUND 1: ÜHENDUSE KALALAEVASTIKU KOHANDAMISE MEETMED Artikkel 23 Reguleerimisala Fond aitab rahastada: riigiabi laevaomanikele ja meeskonnaliikmetele, keda mõjutavad püügikoormuse kohandamise riiklikud kavad, kui need on osa: määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 5 nimetatud taastamiskavadest ; määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklites 7 ja 8 nimetatud erakorralistest meetmetest; püügikoormuse kohandamise riiklikest kavadest juhul, kui ühenduse ja kolmanda riigi vahelise kalanduslepingu uuendamata jätmine või rahvusvaheline kokkulepe või mõni muu leping on põhjustanud kalastusvõimaluste olulist vähenemist; määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 6 nimetatud majandamiskavadest; laevastiku koosseisust kuni kaheks aastaks väljaarvamise riiklikest kavadest, mis on osa määruse (EÜ) nr 2371/2002 (ühenduse kalalaevastiku tootmisvõimsuse kohandamise kohta) artiklites 11-16 kehtestatud kohustustest; investeeringuid, mida tehakse laevade pardal kooskõlas artikliga 27; sotsiaalmajanduslikke hüvitisi, millega toetatakse laevastiku haldamist, kaasa arvatud kutsekoolitust. Artikkel 24 Püügikoormuse kohandamise programmitöö Oma riikliku strateegilise kava raames töötab iga liikmesriik välja püügikoormuse kohandamise poliitika. Selle prioriteediks on artikli 23 lõike a esimeses taandes nimetatud tegevuste rahastamine. Artikli 23 lõike a esimeses taandes sätestatud riiklikes püügikoormuse kohandamise kavades on määratletud meetmed kalastustegevuse püsivaks lõpetamiseks kooskõlas artikli 25 sätetega. Need võivad sisaldada ka kalapüügi ajutise lõpetamise meetmeid kooskõlas artikli 26 sätetega ja kõiki muid käesoleva peatüki olulisi meetmeid. Lähenemiseesmärgi piirkondades sisaldavad riiklikud püügikoormuse kohandamise kavad artiklis 28 sätestatud sotsiaalmajanduslikku hüvitist. Piirkondades, mis ei kuulu lähenemiseesmärgi piirkondade hulka, nõutakse liikmesriikidelt sotsiaalmajanduslike abimeetmete määratlemist püügikoormuse kohandamise kavades. Artikli 23 lõikes a nimetatud riikliku püügikoormuse kohandamise kava kestus ei ületa kahte aastat. Artikli 23 lõike a esimeses, teises ja kolmandas taandes sätestatud juhtudel võtab liikmesriik riikliku plaani vastu kahe kuu jooksul pärast kuupäeva, millal nõukogu või komisjoni tegi oma otsuse. Artikli 23 lõike a) kolmandas taandes sätestatud juhtudel võtab liikmesriik püügikoormuse kohandamise riiklikest kavadest mõjutatud kalurite ja laevade ümberstruktureerimise kavad vastu kahe kuu jooksul pärast komisjoni teadet. Artikkel 25 Riigiabi püsivale lõpetamisele Fond abistab laevade püügitegevuse püsiva lõpetamise osalisel rahastamisel, kui see on osa artikli 23 lõikes a nimetatud püügikoormuse kohandamise kavast. Laeva kalastustegevuse lõplikuks lõpetamiseks saab olla vaid laeva vanametalliks lammutamine või kasutamiseesmärgi mittetulunduslikuks muutmine. Laeva omanikule makstav riigiabi lõpliku lõpetamise eest vastab laeva kalapüügimahule ja vajaduse korral sellega seotud kalastusõigustele. Riiklike püügikoormuse kohandamise kavade rakendamise hõlbustamiseks võivad liikmesriigid korraldada avalikke pakkumismenetlusi või projektikonkursse. Liikmesriigid võivad ka kindlaks määrata riigiabi taseme, arvestades parimat kulude/efektiivsuse suhet ühe või enama allpool nimetatud objektiivse kriteeriumi alusel: kalalaeva hind riiklikul turul või selle kindlustusväärtus; laeva käive; laeva vanus ja tonnaaž või mootori võimsus, väljendatud vastavalt GT-des või kW-des. Liikmesriigid teevad igal aastal artiklis 65 sätestatud rakendamise aastaaruannetes teatavaks oma riiklike püügikoormuse kavade rakendamise tulemused. Tulemuste mõõtmiseks kasutatakse rakenduskavades määratletud asjakohaseid indikaatoreid. Artikkel 26 Riigiabi ajutisele lõpetamisele Artikli 23 lõigu a esimeses, teises ja neljandas taandes nimetatud püügikoormuse kohandamise kavade raames võib fond osaleda kaluritele ja laevaomanikele suunatud kalastustegevuse ajutise lõpetamise abimeetmete rahastamises maksimaalselt aasta jooksul, kusjuures seda perioodi võib aasta võrra pikendada. Need püügikoormuse kohandamise kavaga kaasaskäivad ajutise lõpetamise meetmed tagavad kahe aasta jooksul püsiva tootmismahu kahanemise ulatuses, mis on vähemalt võrdne ajutisest lõpetamisest tuleneva püügikoormuse kahandamisega. Fond võib osaleda ajutise lõpetamise eraldiste finantseerimises kaluritele ja laevaomanikele maksimaalselt kuue kuu jooksul loodusõnnetuse või mõne muu ootamatu sündmuse puhul, mis ei tulene kalavarude säilitamise meetmetest. Igal aastal teeb liikmesriik artiklis 65 sätestatud rakendamise aastaaruandes teatavaks ajutise lõpetamise meetmete rakendamise tulemused. Vastavalt käesolevale määrusele ei võeta eraldiste või maksete tegemisel arvesse kalastuse pidevat hooajalist peatamist. Artikkel 27 Kalalaevade pardal tehtavad investeeringud ja selektiivsus Fond võib osaleda seadmete rahastamisel, kui need: on sätestatud määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 11 lõikes 5; võimaldavad hoida pardal saaki, mille vette tagasi laskmine pole enam lubatud; on osa uute tehniliste meetmete ettevalmistamise või testimise katseprojektist, mida rahastatakse vaid komisjoni või nõukogu poolt määratud perioodil; vähendavad kalastuse mõju elupaikadele ja merepõhjale ning mittekaubanduslikele liikidele ja tegemist ei ole kalapüügivahenditega. Fond võib osaleda kalapüügivahendite selektiivsuse saavutamiseks tehtavate investeeringute rahastamisel juhul, kui artikli 23 lõigu a esimeses taandes nimetatud taastamisplaanist hõlmatud kalalaev muudab kalastusmeetodit ja läheb ühelt kalapüügiliigilt üle teisele, mille varud on kalastamiseks piisavad; fond võib osaleda vaid esimese kalapüügivahendite asendamiseks tehtava investeeringu rahastamisel. Lisaks lõikes 2 kirjeldatud juhtudele võib fond osaleda kalapüügivarustuse esmasel asendamisel ka siis, kui uus kalapüügivahend on selektiivsem ja vastab sellistele tunnustatud keskkonnakriteeriumidele ja tavadele, mis ulatuvad kaugemale praegustest reguleerivatest kohustustest. Artikkel 27a Väikesemahuline rannapüük Käesolevas artiklis tähendab "väikesemahuline rannapüük" kalastamist kalalaevadega, mille üldpikkus on alla 12 meetri ja mis ei kasuta komisjoni 2003. aasta 30. detsembri määruse (EÜ) nr 26/2004 (ühenduse kalalaevade registri kohta)[12] I lisa 2. tabelis loetletud veetavaid püüniseid. Kui fond käesoleva määruse artikli 27 kohaselt finantseerib väikesemahulise rannapüügi meetmeid, tuleb II lisas oleva tabeli 2. rühmas näidatud eraisikute finantsosaluse määra vähendada 20% võrra. Kui fond finantseerib käesoleva määruse artiklile 28 vastavaid meetmeid, tuleb kohaldada II lisa 3. rühmas näidatud määrasid. Fond võib osaleda väikesemahulise rannapüügiga tegelevate kaluritele ja laevaomanikele lisatasude maksmises, et: parandada teatud kalastuspiirkondade majandamist ja neile juurdepääsemise tingimuste kontrollimist; edendada tootmise korraldamist, kalandustoodete töötlemis- ja müügiahelat; edendada vabatahtlikke algatusi püügikoormuse vähendamiseks kalavarude säilitamise eesmärgil; püügikoormust mittesuurendavate tehnoloogiliste uuenduste kasutamine (rohkem selektiivseid kalastustehnikaid, mis lähevad kaugemale olulistest regulatiivsetest nõuetest). Kohaldatakse käesoleva määruse II lisas toodud tabeli 3. rühmas sätestatud määrasid. Artikkel 28 Sotsiaalmajanduslik hüvitis laevastiku majandamise eest Fond võib osaleda järgmiste sotsiaalmajanduslike meetmete rahastamisel, mida liikmesriigid soovitavad kalapüügi arengust mõjutatud kaluritele: tegevuste mitmekesistamine, et luua rohkem töökohti kalandussektoris hõivatud inimestele; ümberõppeskeemid merekalandusest väljapoole jääva elukutse omandamiseks; varajane lahkumine kalandussektorist, kaasa arvatud varajane pensionile minek. Fond võib ka osaleda esimest korda isikliku kalalaeva omanikuks saada soovivatele noortele kaluritele mõeldud koolitusmeetmete ja koolitussoodustuste rahastamises. II PEATÜKK PRIORITEETNE SUUND 2: AKVAKULTUUR, KALANDUS- JA AKVAKULTUURITOODETE TÖÖTLEMINE JA TURUNDUS Artikkel 29 Investeeringud akvakultuuri Fond võib toetada akvakultuuri tehtavaid investeeringuid, mis on tehtud artiklis 15 sätestatud riiklikes strateegilistes kavades sisalduvate erieesmärkide raames. Need investeeringud võivad hõlmata tootmisrajatiste püstitamist, laiendamist, seadmestamist ja moderniseerimist, pidades esmajoones silmas hügieeni, inim- ja loomade tervishoiu, tootekvaliteedi või negatiivsete keskkonnamõjude vähendamise tingimuste parandamist. Ettevõtte omandiõiguse üleandmine ei ole ühenduse abi silmas pidades abikõlblik tegevus. Kui investeeringuid on kasutatud selleks, et tagada vastavus ühenduse poolt hiljuti keskkonnale, inimeste või loomade tervisele, hügieenile või loomade heaolule rakendatud standarditega, võib abi anda vaid ühenduse õigusaktides sätestatud ajavahemikus. Fond ei toeta investeeringuid selliste toodete tootmise suurendamisse, mis ei leia tavapäraseid turustusväljundeid või millel võiks olla ebasoodus mõju kalavarude säilitamise poliitikale. Direktiivi 85/337/EMÜ[13] II lisa kohaselt ei anta abi projektidele, mille kohta pole esitatud nimetatud direktiivi IV lisas sätestatud informatsiooni. Artikkel 30 Abikõlblikud meetmed Fond toetab investeeringuid, mis aitavad ellu viia ühte või mitut alljärgnevatest eesmärkidest: uute liikidega mitmekesistamine ja heade turuväljavaadetega liikide tootmine; kasvatusmeetodite rakendamine, mis kalandussektori tavapraktikaga võrreldes vähendavad oluliselt keskkonnale avaldatavat mõju; majandus- ja sotsiaalse konteksti ning keskkonna säilitamiseks oluliste traditsiooniliste akvakultuuritegevuste toetamine; käesoleva jaotise III peatükis sätestatud akvakultuuriga seotud ühisest huvist lähtuvad meetmed ja kutsekoolitus; akvakultuuri tootmismeetodite kasutamise hüvitamine keskkonna kaitsmise ja looduse säilitamise eesmärgil; meetmete võtmine rahvatervise ja loomade tervise kaitseks. Investeerimisabi suunatakse mikro- ja väikeettevõtetele. Artikkel 31 Akvakeskkonna meetmete toetamine Ühenduse kalastus- ja keskkonnaeesmärkide saavutamise eesmärgil võib fond osaleda keskkonda kaitsvate ja parandavate ning loodust säilitada aitavate akvakultuuri tootmismeetodite kasutamise hüvitamisel. Toetus aitab edendada: akvakultuuri vorme, kaasa arvatud keskkonnakaitse ja parandamine, loodusressursid, geneetiline mitmekesisus ning maastiku ja akvakultuurivööndi traditsiooniliste tunnusjoonte majandamine; Euroopa Parlamendi ja nõukogu[14] määrusega (EÜ) nr 761/2001 kehtestatud ühenduse keskkonnajuhtimis- ja auditeerimissüsteemis osalemist; orgaanilist akvakultuuri määruse (EMÜ) nr 2092/91[15] tähenduses. Käesolevale artiklile vastavate toetuste saamiseks peavad projektide ettevalmistajad võtma endale kohustuse järgida vähemalt viie aasta jooksul akvakultuuri headest tavadest kõrgemaid nõudeid akvakeskkonnale. Antud kohustuse täitmisest saadavat kasu tuleb tõendada mõju eelhindamisega, mille viib läbi liikmesriigi poolt määratud organ. Igal aastal määrab liikmesriik oma rakenduskavas kindlaks akvakeskkonna ettevõttele hüvitiseks antava maksimaalse aastase riigiabi kogusumma järgmiste kriteeriumide alusel: sissetulekute kaotamine; täiendavad kulud, mis võivad tekkida akvakeskkonna meetmete kohaldamisest ja vajadus toetada rahaliselt projekti elluviimist. Artikkel 32 Rahvatervise ja loomade tervise toetuseks võetavad meetmed Fond võib abistada: makstes karbikasvatajatele hüvitisi kasvatatud molluskite kogumise ajutise peatamise eest. Hüvitisi antakse mitte rohkem kui kuue kuu eest perioodi 2007-2013 jooksul. Rahvatervise kaitseks võidakse hüvitisi maksta ka siis, kui toksiini tootva planktoni vohamisest või biotoksiini sisaldava planktoni esinemisest tingitud molluskite saastumise tõttu nende kogumine peatatakse: rohkem kui neljaks järjestikuseks kuuks või; kui kogumise peatamisest tekkinud kahju on suurem kui 35% asjaomase ettevõtte kolme eelneva aasta käibe põhjal arvutatud keskmisest käibest. rahastades akvakultuuri pataloogiliste riskide hävitamist, kui hävitamisplaan on komisjoni poolt otsuse 90/424/EMÜ[16] kohaselt vastu võetud. Artikkel 33 Investeeringud töötlemisse ja turustamisse Fond võib toetada riiklikku strateegilisse kavva kaasatud konkreetsete strateegiate raames investeeringuid, mis on seotud otseseks inimtarbimiseks mõeldud tootmise ning kalandus- ja akvakultuuritoodete müügiga. Nimetatud abi on suunatud vaid mikro- ja väikeettevõtetele. Need investeeringud võivad hõlmata äriettevõtete ehitamist, laiendamist, seadmestamist ja moderniseerimist, pidades eriti silmas hügieeni, inim- ja loomatervishoiu ning tootekvaliteedi parandamisega seotud tingimusi või negatiivse keskkonnamõju vähendamist. Ettevõtte omandiõiguse üleandmine pole ühenduse abi silmas pidades abikõlblik tegevus. Kui investeeringud tehakse selleks, et tagada vastavus hiljuti keskkonnale, inim- või loomatervishoiule, hügieenile või loomade heaolule kehtestatud uute standarditega, võib abi anda vaid ühenduse seadusandluses sätestatud ajavahemikus. Artikkel 34 Abikõlblikud meetmed Fond toetab investeerimist ettevõtete ehitamisse, laiendamisse, seadmestamisse ja moderniseerimisse töötlemise ja turustamise valdkonnas. Lõikele 1 vastavad investeeringud aitavad säilitada või suurendada tööhõivet kalandussektoris ning saavutada ühte või mitut alljärgnevatest eesmärkidest: töötingimuste ja kutsekoolituse parandamine; rahvatervise ja hügieenitingimuste ning tootekvaliteedi parandamine ja järelevalve; negatiivsete keskkonnamõjude vähendamine; vähekasutatud liikide, kõrvaltoodete ja jäätmete tõhusama kasutamise toetamine; uute tehnoloogiate kohaldamine või elektroonilise kaubanduse arendamine; põhiliselt kohaliku kalalaevastiku lossitud saagist valmistatud toodete turustamine. Ühendus ei anna abi jaekaubandusega seotud investeeringutele. III PEATÜKK PRIORITEETNE SUUND 3: ÜLDIST HUVI PAKKUVAD MEETMED Artikkel 35 Abi põhimõtted Fond võib toetada piiratud kestusega ühistegevusi, mida eraettevõtted tavaliselt ei toeta ja mida rakendatakse tegutsejate endi, tootjate nimel tegutsevate organisatsioonide või muude korraldusasutuse poolt tunnustatud organisatsioonide aktiivsel toetusel ning mis aitavad saavutada ühise kalanduspoliitika eesmärke. Artikkel 36 Ühistegevus Fond toetab ühistegevust, mille eesmärgiks on: toetada säästvat varude majandamist ja säilitamist või kalandus- ja akvakultuuritoodete turgude läbipaistvust või kaasata ühisinvesteeringud paljunemiskohtade arendamisse, jäätmekäitlusse või tootmis-, töötlemis- või müügiseadmete ostmisse või edendada partnerlust teadlaste ja kalandussektoris tegutsejate vahel või toetada käesoleva määruse artikli 27a lõikes 4 sätestatud eesmärke. Artikkel 37 Veefauna kaitseks ja arendamiseks kavandatud meetmed Fond võib toetada ühishuvi pakkuvaid tegevusi, mis on kavandatud veefauna kaitseks ja arendamiseks, välja arvatud otsene taasasustamine. Tegevus peab aitama veekeskkonda parandada. Need tegevused on seotud püsivate või liikuvate seadeldistega veefauna kaitsmiseks ja arendamiseks või sisemaa veeteede taastamiseks, kaasa arvatud kudemiskohad ja rändeliikide rändeteed. Tegevuse rakendajaks on avalik-õiguslikud või avaliku sektori osalusega asutused, tunnustatud kaubandusorganisatsioonid või muud selleks eesmärgiks korraldusasutuse poolt nimetatud organid. Artikkel 38 Kalasadamad Fond võib toetada investeeringuid, mis on tehtud kõigi sadamat kasutavat kalurite huvides ja aitavad parandada kaluritele pakutavaid teenuseid. Investeeringud on seotud: kalandustoodete lossimise, töötlemise ja ladustamise tingimuste parandamisega sadamates; kütuse, jää, vee ja elektri tarnimisega; kalalaevade hooldus- ja remondirajatistega; kaide remondiga ohutuse parandamiseks toodete lossimisel või laadimisel; kalastustegevuse elektroonilise haldusega. Artikkel 39 Uute turgude edendamine ja arendamine Fond võib toetada ühishuvi pakkuvaid tegevusi, mille eesmärk on kvaliteedi ja väärtuse suurendamise poliitika rakendamine, kalandus- ja akvakultuuritoodete uute turgude edendamine ja areng. Tegevus ei tohi olla seotud kaubamärkidega ega viidata konkreetsetele riikidele või geograafilistele piirkondadele, välja arvatud nõukogu määruses (EMÜ) nr 2081/92[17] sätestatud tooted. Investeeringud on seotud: riiklike ja riikidevaheliste müügiedenduskampaaniate läbiviimisega; liikide müügiga, mida püütakse ülemääraselt või vähe ja mis lastakse vette tagasi või ei paku kaubanduslikku huvi ; kalandus- ja akvakultuuritoodete kvaliteedipoliitika rakendamisega; keskkonda vähe mõjutavate püügimeetoditega saadud toodete edendamisega; määruses (EMÜ) nr 2081/92 sätestatud tingimustele vastavate toodete edendamisega; kvaliteeditõenditega; märgistamisega, kaasa arvatud keskkonnasõbralike püügimeetodite kasutamisel saadud toodete märgistamine; toodete müügiedenduskampaaniatega või kalandussektori maine parandamise kampaaniatega; turuküsitluste korraldamisega. Artikkel 40 Katseprojektid Fond võib toetada uute tehniliste teadmiste omandamiseks ja levitamiseks kavandatud katseprojekte, mis viiakse läbi majandusettevõte, tunnustatud kaubandusorganisatsiooni või mõne muu korraldusasutuse poolt selleks otstarbeks määratud pädeva asutuse poolt partnerluses teadus- või tehnikaasutusega. Eelmises lõikes sätestatud katseprojektid peaksid: katsetama tööstusharu tegelikele tingimustele lähedastel tingimustel uuendusliku tehnoloogia tehnilist teostatavust ja finantsilist elujõulisust ning saama ja levitama katsetatava tehnoloogiaga seotud tehnilist ja rahandusalast teavet; võimaldama majandamiskavade ja püügikoormuse assigneeringute kavade katsetamist, vajaduse korral kalastamiskeeluvööndite loomist bioloogiliste ja finantsalaste tulemuste hindamiseks ning eksperimentaalset taasasustamist. Heade tulemuste saavutamiseks sisaldab katseprojekt alati piisavat teaduslikku järelkontrolli. Lõike 1 kohaselt rahastatud projektide kohta tuleb koostada avalikkusele kättesaadavad tehnilised aruanded. Artikkel 41 Kalalaevade moderniseerimine või ümberhindamine Fond võib toetada avalik-õiguslike või avaliku sektori osalusega asutuste poolt liikmesriigi lipu all teostatavat kalandussektori kalalaevade moderniseerimist ainult koolitus- või teadusliku uurimistöö eesmärgil. Fond võib toetada kalalaeva ümberhindamist väljaspool kutselist kalapüüki toimuva pideva mittetulundusliku tegevuse jaoks. IV PEATÜKK PRIORITEETNE SUUND 4: RANNAPÜÜGIPIIRKONDADE SÄÄSTEV ARENG Artikkel 42 Abi reguleerimisala Lisaks ühenduse muudele vahenditele annab fond abi rannapüügipiirkondade säästvale arengule ja elukvaliteedi parandamisele, mis on abikõlblikud üldstrateegia osana, millega püütakse toetada ühise kalanduspoliitika eesmärkide elluviimist, arvestades eelkõige selle sotsiaalmajanduslikke tagajärgi. Rannapüügipiirkondade säästva arengu toetamiseks võetavate meetmete abil püütakse: säilitada nende piirkondade majanduslik ja sotsiaalne heaolu ning kalandus- ja akvakultuuritoodete väärtus; säilitada ja luua töökohti rannapüügipiirkondades, toetades selleks kalandussektoris toimunud muudatuste tõttu sotsiaalmajanduslikesse raskustesse sattunud piirkondades pakutavate võimaluste mitmekesistamist või majanduslikku ja sotsiaalset ümberstruktureerimist; edendada rannakeskkonna kvaliteeti; toetada ja arendada riiklike ja riikidevaheliste rannapüügipiirkondade vahelist koostööd. Iga liikmesriik lisab oma rakenduskavale loetelu piirkondadest, mis on fondi jaoks abikõlblikud rannapiirkondade säästva arengu raames. Kalanduse rannapiirkond, milleks on mere või järve kallas või kalandusega seotud jõe suudmeala, on üldiselt väiksem kui NUTS III territoorium. Piirkond peaks olema geograafiliselt, okeanograafiliselt, majanduslikult ja sotsiaalselt piisavalt ühtne. Piirkond peaks olema madala asustustihedusega, kalandussektor peaks andma seal tööd küllaltki paljudele inimestele, püügivõimalused piirkonnas peaksid halvenema ning üheski kohaliku omavalitsuse üksuses ei tohiks olla üle 100 000 elaniku. Liikmesriik teavitab komisjoni lõikele 3 vastavatest abikõlblikest piirkondadest. Artikkel 43 Abikõlblikud meetmed Rannapüügi säästva arengu toetust antakse: majandustegevuse ümberstruktureerimiseks ja ümbersuunamiseks, eriti rohelise turismi arendamiseks, kui nimetatud tegevused ei suurenda püügikoormust; kalandussektori tegevuste mitmekesistamiseks, aidates sellel eesmärgil luua töövõimalusi kalandussektoris aktiivselt tegutsevatele inimestele ning luues täiendavaid ja asendavaid töökohti väljaspool kalandussektorit; mereandidega kohapeal kauplemiseks; kalapüügivõistlustega seotud turismialase tegevuse loomise ja edendamise toetamiseks; mere, järve- ja rannakeskkonna kaitseks ja nimetatud alade veetluse säilitamiseks; suurte ja väikeste rannakülade taaselustamiseks ja arendamiseks ning loodus- ja arhitektuuripärandi kaitseks ja rahastamiseks; loodus- või tööstuskatastroofidest kahjustatud kalandussektori tootmispotentsiaali taastamiseks; piirkondade ja riikide vahelise koostöö toetamiseks rannapüügipiirkondade ettevõtjate tasandil, eeskätt koostöövõrgustike ja kogemuste vahetamise kaudu; kohaliku arengustrateegia ettevalmistamiseks ja rakendamiseks vajalike organiseerimis- ja esinemisoskuste omandamiseks. Fond võib rahastada täiendavalt kuni 15% asjakohase prioriteetse suuna meetmetest, kui need on suunatud kutseoskuste edendamisele ja täiustamisele, töötajate kohanemisvõime tõstmisele ja töövõimaluste loomisele, eelkõige naistele, tingimusel et antud meetmed moodustavad lahutamatu osa rannapiirkondade säästva arengu strateegiast ning on otseselt seotud esimeses lõikes kirjeldatud meetmetega. Lõike 1 raames eraldatavad toetused ei hõlma kalalaevade uuendamist ega moderniseerimist. Käesoleva artikli lõike 1 punktides a ja b ja lõikes 2 sätestatud abisaajad peaksid olema kalandussektoris töötavad isikud või isikud, kelle töökoht sõltub kalandussektorist. Kui mõni meede, mis on abikõlblik käesoleva artikli kohaselt, on abikõlblik ka mõne teise ühenduse toetusvahendi raames, peab liikmesriik oma kava koostades selgelt määratlema, kas nimetatud meede hakkab saama toetust fondilt või mõnelt muult ühenduse toetusvahendilt. Artikkel 44 Osalemine rannapüügipiirkondade säästvas arengus Rannapüügipiirkondade säästvat arengut toetavaid meetmeid viib kindlaksmääratud territooriumil ellu partneritegrupp, mis on moodustatud selleks tegevuseks väljavalitud kohalikest avaliku ja erasektori esindajatest, edaspidi nimetatud "rannategevusgrupiks" (RTG). Asjaomase liikmesriigi õigusnormide kohaselt moodustatud RTG valitakse läbipaistvuse põhimõtete järgides avaliku projektikonkursi teel. RTG-de algatusel toimuva tegevuse puhul vastutab erasektor vähemalt kahe kolmandiku projektide eest. RTG-d on õigustatud saama fondilt toetust integreeritud kohaliku arengu meetmetele, mis põhinevad altpoolt tulevatel algatustel ja mida kohaldatakse kindlaksmääratud territooriumil või kindlale inimkategooriale või projektitüübile. Liikmesriigid tagavad RTG piisava haldus- ja finantssuutlikkuse abivormide haldamisel ja kavandatud tegevuste edukal läbiviimisel. Territoorium, kus RTG oma meetmeid rakendab, peaks olema ühtne ning omama piisavat inim-, finants- ja majandusressursse elujõulise arengustrateegia toetamiseks. Teatud liikmesriigi või piirkonna RTG-d moodustavad oma institutsionaalse struktuuri konkreetsest iseloomust lähtudes RTG-de ühenduse, mille nõuetekohase toimimise tagab põhikiri. V PEATÜKK PRIORITEETNE SUUND 5: TEHNILINE ABI Artikkel 45 Tehniline abi Komisjoni algatusel ja/või nimel ning mitte rohkem kui 0,80% ulatuses oma aastastest assigneeringutest võib fond rahastada käesoleva määruse rakendamiseks vajalikke ettevalmistus-, järelevalve, haldus- ja tehnilise toetuse, hindamis-, auditeerimis- ja kontrollimeetmeid. Need tegevused viiakse läbi kooskõlas määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 53 lõikega 2 ning muude nimetatud määruse sätete ja rakenduseeskirjadega, mis on kohaldatavad eelarve rakendamise antud vormile. Nende tegevuste hulka kuuluvad: ühenduse ja komisjoni aastaaruannete strateegiliste suuniste koostamisega seotud teaduslikud uurimistööd; hindamised, ekspertide aruanded, statistika ja teaduslikud uurimistööd, sealhulgas fondide tegevust käsitlevad üldist laadi uurimistööd; fondi meetmed, mis on suunatud partneritele, fondist abi saajatele ja avalikkusele, kaasa arvatud teavitamismeetmed; meetmed, mis hõlmavad teabe levitamist, võrgustike kasutamist, teadlikkuse tõstmist, koostöö edendamist ja kogemuste vahetamist ühenduse piires; arvutisüsteemide paigaldamine, kasutamine ja omavahel ühendamine juhtimise, järelevalve, kontrollimise ja hindamise eesmärgil; hindamismeetodite parandamine ja teabevahetus selle valdkonna tavade kohta; riikidevaheliste ja ühenduse võrgustike loomine rannapüügivööndite säästvas arengus osalejate vahel eesmärgiga toetada kogemuste ja parimate tavade vahetamist, ergutada ja rakendada piirkondadevahelist ja riikidevahelist koostööd ning teabe levitamist. Liikmesriigi algatusel võib fond iga rakenduskava raames rahastada tegevusi, mis on seotud rakenduskavadele antava abi ettevalmistamise, haldamise, järelevalve, hindamise, avalikustamise, kontrollimise ja auditeerimisega, tehes seda kuni 5% ulatuses iga rakenduskava kogusummast. Liikmesriigi algatusel võib fond rahastada ka rakenduskava raames toimuvaid tegevusi, mis on seotud nende liikmesriikide haldussuutlikkuse parandamisega, kelle kõik piirkonnad on abikõlblikud lähenemiseesmärgi kohaselt. V JAOTIS TÕHUSUS JA/VÕI ABI AVALIKUSTAMINE I PEATÜKK RAKENDUSKAVADE HINDAMINE Artikkel 46 Üldsätted Rakenduskavade hindamiseks kasutatakse artiklite 47- 49 sätete kohaselt eelhindamist, vahehindamist ja järelhindamist. Hindamiste eesmärk on parandada fondi abi ja rakenduskavade elluviimise kvaliteeti ja tõhusust. Neid hinnatakse ka selleks, et selgitada välja nende mõju seoses ühenduse strateegiliste suuniste, riiklikele strateegilistele kavade ja liikmesriigi konkreetsete probleemidega, arvestades sealjuures kalandussektori säästvat arengut ja keskkonnamõjusid. Fondi abi tõhusust hinnatakse järgmiste kriteeriumide alusel: fondi üldmõju käesoleva määruse artiklis 4 sätestatud eesmärkidele; kavade prioriteetide mõju. Lõikes 1 sätestatud hindamistegevus toimub vastavalt vajadusele kas liikmesriikide või komisjoni vastutusel, kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega ning komisjoni ja liikmesriigi partnerluse alusel. Liikmesriigid tagavad hindamise läbiviimiseks, töö korraldamiseks ja vajalike andmete kogumiseks ning järelevalvesüsteemi poolt edastatavate erinevate andmetüüpide töötlemiseks vajalikud inimressursid ja finantsvahendid. Komisjon otsustab, milliseid hindamismeetodeid ja standardeid kooskõlas artikli 100 lõigus 3 nimetatud menetlusega kohaldatakse. Hindamise viivad läbi sõltumatud hindajad. Tulemused avaldatakse kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1049/2001[18] sätetega, kui hindamise eest vastutav asutus sellele kindlasõnaliselt vastu ei ole. Hindamist rahastatakse rakenduskavade tehnilise abi eelarvest, kui selle läbiviimise eest vastutab liikmesriik ja hindamine toimub komisjoni vastutusel ja komisjoni eelarvest, kui selle läbiviimise eest vastutab komisjon. Artikkel 47 Eelhindamine Eelhindamise eesmärk on tagada kooskõla ühenduse strateegiliste suuniste, riiklike strateegiliste kavade ja rakenduskavade vahel, samuti rakenduskavadele ja programmitöö kvaliteedi parandamisele eraldatavate eelarvevahendite optimeerimine. Liikmesriik viib eelhindamise läbi rakenduskava tasandil kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega ja artikli 46 lõikes 5 sätestatud menetluses määratletud hindamismeetodite ja standardite kohaselt. Artikkel 48 Vahehindamine Vahehindamise eesmärgiks on kontrollida rakenduskava kõigi osade tõhusust ning teha kohandusi, mis aitaksid parandada abi ja selle rakendamise kvaliteeti. Rakenduskava vahehindamine toimub proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt kalendaarsel alusel, et kava pikendamise korral oleks võimalik arvestada saadud tulemusi. Vahehindamise korraldamise eest vastutavad liikmesriigid ja algatuse selleks teevad komisjoniga konsulteerides korraldusasutused vastavalt artikli 46 lõike 5 menetluses määratletud hindamismeetodite ja standarditega. Tulemused edastatakse rakenduskava järelevalvekomiteele ja komisjonile. Komisjon jätkab ühenduse strateegiliste suuniste rakendamise vahehindamisega kalendaarsel alusel, et igas programmitöö jätkamise kohta tehtavas otsuses oleks võimalik kasutada saadud tulemusi. Artikkel 49 Järelhindamine Järelhindamisega kontrollitakse vahendite kasutusulatust, rakenduskava tõhusust ja tasuvust ning selle mõju seoses artiklis 4 ja ühenduse strateegilistes suunistes kehtestatud üldiste eesmärkidega. Järelhindamise käigus selgitatakse välja rakenduskava edule või ebaedule kaasaaidanud tegurid, ka säästvuse seisukohalt, ning parimad tavad. Järelhindamine toimub komisjoni algatusel ja vastutusel, konsulteerides liikmesriigiga ja korraldusasutusega, kes koguvad järelhindamise läbiviimiseks vajalikku informatsiooni. Järelhindamine lõpetatakse hiljemalt 31. detsembriks 2015. II PEATÜKK Teavitamine ja avalikustamine Artikkel 50 Teavitamine ja avalikustamine Liikmesriigid annavad informatsiooni kaasrahastatavate projektide ja tegevuste kohta ning avalikustavad need. Selline teavitamine on suunatud Euroopa kodanikele. Eesmärk on rõhutada ühenduse rolli ja tagada fondide abi läbipaistvus. Korraldusasutus vastutab, et: rakenduskavast teavitatakse potentsiaalseid abisaajaid, kaubandusorganisatsioone, majandusasutusi ja tööturu osapooli, võrdseid õigusi ja võimalusi edendavaid asutusi, keskkonna- ja kalandussektori valitsusevälised organisatsioone. Korraldusasutus informeerib neid abiga kaasnevatest võimalustest ning finantseerimisega kaasnevatest eeskirjadest ja meetoditest; abisaajaid teavitatakse ühendusepoolse kaasrahastussumma suurusest; Euroopa kodanikke teavitatakse ühenduse rollist rakenduskavades ja nende tulemustes ning tagatakse ka see, et abisaajad Euroopa kodanikke antud rollist informeerivad. Liikmesriigid teavitavad komisjoni igal aastal käesoleva artikli tähenduses tehtud algatustest. V JAOTIS FONDI RAHALINE OSALUS I PEATÜKK FONDI OSALUS Artikkel 51 Riigiabi määr Riigiabi ülemmäär on sätestatud käesoleva määruse II lisa tabelis. Artikkel 52 Fondi osalus Rakenduskava vastuvõtmise otsuses sätestatakse fondi osaluse piirmäär iga prioriteedi kohta. Fondi osalus arvestatakse välja riiklike kulutuste kogusumma alusel. Fondi osalus määratakse kindlaks iga prioriteedi kohta eraldi. Kehtestatud on järgmised piirmäärad: lähenemiseesmärgi abikõlblikes piirkondades kaasfinantseerib fond riiklike kulutuste mahust 75%; lähenemiseesmärgi abikõlblike piirkondade hulka mittekuuluvatel aladel 50% riiklikest kulutustest rakenduskavadele; äärepoolseimaid piirkondi ja äärealadel asuvaid Kreeka saari hõlmavate rakenduskavade puhul 85% riiklikest kulutustest. Erandina lõikes 3 loetletud piirmääradest ulatub fondi abi: 85% riiklikest kulutustest artikli 23 lõike a esimese taande alla kuuluvate tegevuste puhul lähenemiseesmärgiga hõlmatud piirkondades; 65% riiklikest kulutustest artikli 23 lõike a esimese taande alla kuuluvate tegevuste puhul väljaspool lähenemiseesmärgiga hõlmatud alasid. Väikseim fondipoolne osalus prioriteedi kohta moodustab 20% riiklikest kulutustest. Komisjoni algatusel või nimel võetavaid tehnilise abi meetmeid võidakse rahastada 100% ulatuses. Tegevusele fondi poolt antud toetus ja muud ühenduse eelarvest tehtud eraldised ei tohi ületada 90% tegevuse toetamiseks eraldatud riiklikest kulutustest. Artikkel53 Aklumuleerumise vältimine Abikõlblikkusperioodi vältel võib prioriteedi või tegevuse rahastamiseks kasutada vaid ühe ühenduse fondi toetust korraga. Ühte tegevust saab samaaegselt rahastada vaid ühe rakenduskava abil. Artikkel 54 Kulude abikõlblikkus Fondi jaoks abikõlblikud kulud on abisaaja poolt seoses teatud tegevusega tehtud tegelikult kulutused ajavahemikus 1. jaanuarist 2007 kuni 31. detsembrini 2015. Kaasrahastatavad tegevused ei pea olema lõpetatud enne abikõlblikkuse jõustumiskuupäeva. Fondi jaoks on abikõlblikud vaid need kulud, mis on seotud tegevustega, mille kohta on tehtud otsus asjakohase rakenduskava korraldusasutuse poolt või korraldusasutuse vastutusel järelevalvekomitee poolt eelnevalt sätestatud kriteeriumide kohaselt. Rakenduskava ülevaatamise käigus kehtestatud uus kulu on abikõlblik alates sellest kuupäevast, millal komisjon sai rakenduskava parandamise taotluse. Kulude abikõlblikkuse eeskirjad peavad olema kehtestatud riiklikul tasandil, arvestades käesolevas määruses sätestatud erandeid. Järgmised kulud pole abikõlblikud: lisandväärtusmaks; võla intress; maaost suurema summa eest kui 10% asjakohase tegevuse kõigist abikõlblikest kuludest; majutus. Käesoleva artikli lõigete 1- 3 sätete kohaldamine ei piira artikli 45 sätete kohaldamist. Artikkel 55 Tegevuste kestus Liikmesriik või korraldusasutus tagab, et tegevus saab fondilt toetust ainult juhul, kui seitsme aasta jooksul pärast riikliku asutuse või korraldusasutuse poolt tehtud otsust fondi osaluse kohta ei tehta kõnealuses tegevuses olulisi parandusi, mis: mõjutavad selle olemust või rakendamise tingimusi või annavad põhjendamatu eelisseisundi mõnele ettevõttele või riiklikule organile; tulenevad omandisuhete muutumisest infrastruktuuri teatavas osas või tootmistegevuse lõpetamisest või selle asukoha muutmisest. Korraldusasutus teavitab komisjoni sellistest parandustest lõike 1 sätete kohaselt. Liigselt makstud summad nõutakse tagasi vastavalt VIII jaotise II peatükiga. Liikmesriik tagab, et ettevõtted, kelle summadest lõike 3 kohane sissenõudmine toimub, ei saa fondilt toetust. VI JAOTIS JUHTIMINE, JÄRELEVALVE JA KONTROLL I PEATÜKK Juhtimis- ja kontrollisüsteem Artikkel 56 Juhtimis- ja kontrollisüsteemide üldpõhimõtted Liikmesriikide poolt koostatud rakenduskavade juhtimis- ja kontrollisüsteemides sätestatakse: juhtimis- ja kontrolliasutuste funktsioonide täpne määratlus ja ülesannete täpne jaotus igas nimetatud asutuses; ülesannete täpne jaotus juhtimise, tõendamise ja kontrollimisega tegelevate asutuste vahel ning nimetatud asutustes; piisavad vahendid iga asutuse jaoks, et tal oleks võimalik täita talle määratud ülesandeid; tõhusalt toimiv sisekontroll; usaldusväärsed raamatupidamis-, järelevalve- ja finantsaruandluse süsteemid elektroonilises vormis; tõhus aruandlus- ja järelevalvesüsteem ülesannete täitmise delegeerimisel; ülesannete täitmiseks kasutatavate menetluste juhendid; süsteemide nõuetekohase töö tõhus auditeerimine; piisava kontrolljälje tagamise süsteemid ja menetlused. Punktides b, c, d, f, g ja h kehtestatud meetmed on proportsionaalsed kõnesoleva rakenduskava riiklike kulutustega. Artikkel 57 Asutuste määramine Liikmesriik määrab igale rakenduskavale: a) korraldusasutuse: selleks on liikmesriigi poolt määratud asutus või avalikku või erasektorisse kuuluv riiklik, regionaalne või kohalik asutus või liikmesriik ise, kui ta täidab rakenduskava juhtimise ülesannet; b) tõendava asutuse: liikmesriigi poolt määratud organ või kohalik, regionaalne või riiklik asutus, mille ülesandeks on kuludeklaratsioonide ja maksetaotluste tõendamine enne nende komisjonile saatmist; c) auditeerimisasutuse: liikmesriigi poolt iga rakenduskava jaoks määratav korraldusasutusest ja tõendavast asutusest sõltumatu organ, kes vastutab juhtimis- ja kontrollisüsteemi tõrgeteta toimimise kontrollimise eest. Lisaks lõikes 1 nimetatud asutustele määrab liikmesriik ka komisjoni poolt tehtavate maksete vastuvõtmiseks pädeva asutuse ning asutuse või asutused, mis vastutavad abisaajatele maksete tegemise eest. Liikmesriik kehtestab eeskirjad suhtlemiseks antud asutuste ja organitega ning nende suhtlemiseks komisjoniga. Käesolevas määruses sätestatut piiramata kehtestab liikmesriik omavahelise suhtlemise eeskirjad ka asjaomastele asutustele, kes täidavad oma ülesandeid täielikus kooskõlas antud liikmesriigi institutsionaalse, õigus- ja finantssüsteemiga. Sama organ võib täita kas kõiki või mitut artiklis 56 lõike 1 punktis b nimetatud juhtimis-, makse-, tõendamis- ja kontrollimisülesannet. Artikkel 58 Korraldusasutuse ülesanded Korraldusasutus vastutab rakenduskava tõhusa, tulemusliku ja nõuetekohase juhtimise ja rakendamise eest, eelkõige: tagab, et rahastatavate tegevuste valik toimub kooskõlas rakenduskava suhtes kohaldatavate kriteeriumidega ning et valitud tegevused vastavad kogu rakendusperioodi vältel kohaldatavatele ühenduse ja riiklikele eeskirjadele; kontrollib kaasrahastatud toodete ja teenuste tarnimist ning tegevustega seoses deklareeritud kulutuste tegelikku sooritamist ning vastavust ühenduse ja riiklikele eeskirjadele; tagab rakenduskava iga tegevuse üksikasjaliku raamatupidamisdokumentatsiooni talletamiseks ja säilitamiseks vajaliku elektroonilise süsteemi olemasolu ning finantshalduseks, järelevalveks, kontrolliks ja hindamiseks vajalike rakendamisandmete kogumise; tagab, et abisaajad ja muud tegevuste rakendamises osalevad organid kasutavad eraldi raamatupidamissüsteemi või vastavaid raamatupidamiskoode kõigi tegevusega seotud tehingute kohta; tagab, et artiklis 46 nimetatud rakenduskavade hindamised viiakse läbi käesolevas määruses sätestatud ajavahemikus ning et nad vastavad komisjoni ja liikmesriigi vahel kokkulepitud kvaliteedistandarditele; kehtestab menetlused kõigi piisava kontrolljälje tagamiseks vajalike kulu- ja kontrollimisdokumentide hoidmise tagamiseks kooskõlas artiklite 83 ja 93 nõuetega; tagab, et tõendav asutus saab kogu vajaliku informatsiooni tõendamismenetluste ja kontrollimisega seotud kulude kohta; juhib järelevalvekomiteed ja varustab seda dokumentidega, mis on vajalikud rakenduskava rakendamise kvaliteedi jälgimiseks seoses rakenduskava konkreetsete eesmärkidega; koostab ja esitab komisjonile järelevalvekomitee poolt heakskiidetud rakendamise aasta- ja lõpparuanded; tagab vastavuse artiklis 50 kehtestatud teavitamis- ja avalikustamisnõuetega. Korraldusasutus peaks täitma siseauditi funktsiooni. Artikkel 59 Tõendava asutuse ülesanded Rakenduskava tõendava asutuse vastutusalasse kuulub esmajoones: tõendatud kuluaruannete ja maksetaotluste koostamine ja komisjonile elektroonilises vormis esitamine; tõendamine, et: kuluaruanne on täpne, selle koostamiseks on kasutatud usaldusväärset raamatupidamissüsteemi ning see põhineb kontrollitavatel toimingute tegemist tõendavatel dokumentidel; deklareeritud kulutused on vastavuses kohaldatavate ühenduse ja riiklike eeskirjadega ning on tehtud seoses tegevustega, mis on valitud rahastamiseks kavale kohaldatavate kriteeriumide alusel ning vastavad kohaldatavatele ühenduse ja riiklikele eeskirjadele. korraldusasutuselt tõendamise jaoks vajaliku informatsiooni laekumise tagamine kuluaruannete kuludega seotud menetluste ja kontrollimiste läbiviimise kohta; tõendamisel kõiki auditeerimisasutuse poolt või selle vastutusel läbiviidud auditite tulemustega arvestamine; elektroonilises vormis komisjonile esitatud kulude kohta raamatupidamisdokumentide säilitamine; iga eeskirjade olulise eiramise tõttu ühenduse fondidest liigselt makstud summa tagasimaksmise tagamine, vajaduse korral koos intressiga; arvestuse pidamine tagasimakstavate summade kohta ning kui võimalik komisjonile nende summade, mis on määratud tagasinõutavaks järgmisest kuludeklaratsioonist mahaarvamise teel, tagasimaksmine. Artikkel 60 Auditeerimisasutuse ülesanded Rakenduskava kontrolliva asutuse esmaülesanneteks on: tagada auditite läbiviimine kooskõlas auditite rahvusvaheliste standarditega, kontrollimaks rakenduskava juhtimis- ja kontrollisüsteemi toimimise tõhusust; tagada, et tegevuste auditid viiakse läbi deklareeritud kulude tõendamiseks vajaliku andmehulga alusel; esitada komisjonile kuue kuu jooksul pärast rakenduskava vastuvõtmist auditeerimisstrateegia, mis hõlmab punktides a ja b nimetatud auditeerimisasutusi, kasutatavat meetodit, tegevuste kontrollimise selektiivset meetodit ja auditite soovituslikku kavandamist, mis tagaks põhiasutuste auditeerimise ja auditite ühtlase jaotumise programmitöö toimumise ajal; kui kohaldatakse ühist süsteemi rohkem kui ühele rakenduskavale, tuleb punkti c kohaselt esitada ühtne koondauditi strateegia; iga aasta 30. juuniks ajavahemikus 2008 -2016: (i) koostada kontrollimise aastaaruanne, kus esitatakse auditeerimisstrateegia kohaselt läbi viidud rakenduskava auditite eelmise aasta tulemused ja teatatakse kava juhtimis- ja kontrollisüsteemis leitud puudustest. Lõpparuandele võib lisada koos kehtivusdeklaratsiooniga ka teavet aastate 2014 ja 2015 kohta; (ii) esitada komisjonile oma arvamus juhtimis- ja kontrollisüsteemi töö tõhususe kohta komisjonile esitatud kuluaruannete täpsuse tagamisel vaatlusaluse aasta jooksul, samuti arvamus alustehingute seaduslikkuse ja nõuetekohasuse kohta; kui mitmele rakenduskavale kohaldatakse ühist süsteemi, anda teavet auditite ja arvamuste kohta, kogudes need ühte aruandesse; esitada programmeerimisperioodi lõpul teatis, milles kontrolli lõpparuandele toetudes antakse hinnang lõppmaksetaotluste kehtivuse kohta ja lõplikke kulusid käsitlevas tõendis sisalduvate alustehingute seaduslikkuse ja nõuetekohasuse kohta. Kui punkti r alapunktides a ja b nimetatud auditid viib läbi mõni teine asutus kui auditeeriv asutus, peab auditeeriv asutus tagama, et nimetatud asutus oleks oma tegevuses sõltumatu ning et audit viiakse läbi rahvusvaheliselt tunnustatud auditeerimisstandardite kohaselt. II PEATÜKK Järelevalve Artikkel 61 Järelevalvekomitee Kokkuleppel korraldusasutusega ja pärast konsulteerimist partneritega määrab liikmesriik igale rakenduskavale järelevalvekomitee. Järelevalvekomitee moodustatakse kolme kuu jooksul pärast otsuse tegemist rakenduskava heakskiitmise kohta. Järelevalvekomitee koostab oma töökorra asjakohase liikmesriigi institutsionaalsele, seaduslikule ja finantsraamistikule vastavalt ning kiidab selle kokkuleppel korraldusasutusega heaks. Artikkel 62 Koosseis Järelevalvekomiteed juhib liikmesriigi või korraldusasutuse esindaja. Komisjoni esindaja võib omaalgatuslikult osaleda järelevalvekomitee töös nõuandjana. Järelevalvekomitee kooseisu otsustab liikmesriik ning sinna kuuluvad artiklis 8 nimetatud partnerid ja korraldusasutus. Korraldusasutus koordineerib järelevalvekomitee tegevust. Artikkel 63 Ülesanded Järelevalvekomitee jälgib rakenduskavade rakendamise tõhusust ja kvaliteeti. Sel eesmärgil : vaatab ta läbi ja kiidab heaks rahastatavate tegevuste valikukriteeriumid nelja kuu jooksul pärast rakenduskava vastuvõtmist. Valikukriteeriumid vaadatakse läbi kooskõlas programmitöö vajadustega; hindab ta korraldusasutuse esitatud dokumentide alusel regulaarselt rakenduskava konkreetsete ülesannete täitmisel tehtud edusamme; kontrollib ta rakendamise tulemusi, eelkõige iga prioriteedi puhul seatud eesmärkide saavutamist ja artiklis 48 nimetatud vahehindamisi; vaatab ta enne komisjonile esitamist läbi ja kiidab heaks artiklis 65 nimetatud rakendamise aasta- ja lõpparuanded; teavitatakse teda aastakontrolliaruandest ja võimalikest märkustest, mida komisjoni võib pärast nimetatud aruande kontrollimist, teha; teavitatakse teda liikmesriigi algatusel artiklis 17 nimetatud aastaaruandest; võib ta teha fondi eesmärkide saavutamise või fondi juhtimise, sealhulgas finantsjuhtimise, parandamise eesmärgil ettepanekuid rakenduskava kohandamise või läbivaatamise kohta; vaatab ta läbi ja kiidab heaks ettepanekud, mis on tehtud fondi osalust käsitleva komisjoni otsuse parandamise kohta. Artikkel 64 Järelevalve kord Korraldusasutus ja järelevalvekomitee tagavad rakenduskava elluviimise kvaliteedi. Korraldusasutus ja järelevalvekomitee teostavad järelevalvet finants- ja rakendusnäitajate, rakenduskavas määratletud tulemuste ja mõju alusel. Kui abi iseloom seda lubab, tehakse statistiline jaotus sugude ja abi vastuvõtvate ettevõtete suuruse alusel. Koostöös liikmesriigiga vaatab komisjon läbi rakenduskavade järelevalve ja hindamise jaoks vajalikud näitajad. Artikkel 65 Aastaaruanded ja lõpparuanded Alates 2008. aastast ning seejärel iga aasta 30. juuniks esitab korraldusasutus komisjonile aruande rakenduskava elluviimise kohta. Korraldusasutus esitab komisjonile lõpparuande rakenduskava elluviimise kohta 2016. aasta 30. juuniks. Kõik rakendamise aastaaruanded ja lõpparuanne sisaldavad järgmisi elemente: rakenduskava ja prioriteetide elluviimise osas tehtud edusammud, mis seonduvad kontrollitavate eesmärkidega ning võimaluse korral rahaliste ja rakenduslike mõjude ning tulemuslike ja mõju näitajate suhe prioriteetsetesse suundadesse; muutused üldises olukorras, mis mõjutavad otseselt abi rakendamist, eriti sotsiaalmajanduslik areng, muutused riiklikus, piirkondlikus ja kohalikus poliitikas ja vajaduse korral nende muutuste tagajärjed fondi abi ja muude rahaliste vahendite kooskõlale; rakenduskava rahastamine, kusjuures iga prioriteedi juures on näidatud abisaajatele väljamaksete tegemiseks tehtud kulutused ja vastavad riiklikud kulutused, kõik komisjonilt saadud maksed ning artikli 64 lõikes 2 nimetatud finantsnäitajate kvantifitseerimine; abi rahastamine abitüüpide kaupa vastavalt IV jaotises esitatud prioriteetide jaotusele; korraldusasutuse ja järelevalvekomitee poolt rakendamise kvaliteedi ja tõhususe tagamiseks vastuvõetud sätted, eriti: järelevalve ja hindamise meetmed, kaasa arvatud andmete kogumise kord; lühikokkuvõte rakenduskava elluviimisel tekkinud olulistest probleemidest ja võetud meetmetest, kaasa arvatud meetmed, mida artikli 67 sätete kohaselt rakendati tehtud märkustele reageerimiseks; tehnilise abi kasutamine. rakenduskava avalikustamise tagamiseks võetud meetmed; teatis rakenduskava elluviimise vastavuse kohta ühenduse poliitikas esitatud nõuetele ja kui see on asjakohane, tekkinud probleemide ja nende lahendamiseks võetud meetmete kirjeldus; vajaduse korral korraldusasutusele või muule riiklikule asutusele rakenduskava elluviimise perioodil tagasimakstud abi kasutamine. Aruanded loetakse vastuvõetuks, kui need sisaldavad kogu lõikes 2 loetletud teavet ja annavad ülevaate rakenduskava elluviimisest. Komisjon teeb otsuse korraldusasutuse esitatud rakendamise aastaaruande kohta kahe kuu jooksul. Rakenduskava lõpparuande tähtaeg on viis kuud. Kui komisjon ei vasta kehtestatud tähtaja jooksul, loetakse aruanne vastuvõetuks. Artikkel 66 Komisjoni aastaaruanne Komisjon edastab 31. detsembriks Euroopa Parlamendile, nõukogule, majandus- ja sotsiaalkomiteele ning regioonide komiteele aruande käesoleva määruse tegeliku rakendamise kohta eelmisel aastal. Selles tehakse kokkuvõte rakenduskavade elluviimise peamistest tulemustest, arengusuundadest ja probleemidest. Aruande aluseks on artikli 17 esimeses lõikes sätestatud liikmesriigi strateegilise aastakava kontrollimine ja hindamine komisjoni poolt ja muu kättesaadav teave. Aruandes määratakse kindlaks meetmed, mis on vajalikud aruande tulemuste piisavaks järelkontrollimiseks. Ühtlasi sisaldab aruanne järgmist: kokkuvõte fondi tegevustest liikmesriikide kaupa, sealhulgas assigneeringukohustuste võtmise ja maksmise jaotus liikmesriikide kaupa ning tehnilise abi kasutamine komisjoni ja liikmesriikide poolt; hinnang fondi tegevuse koordineerimisele struktuurifondide ning Euroopa Põllumajanduse ja Maaelu Arendamise Fondiga; artiklis 48 sätestatud hindamistulemused kohe pärast teatavaks tegemist; pärast neljanda aastaaruanne esitamist ja jälle pärast programmeerimisperioodi viimast aastat hõlmava lõpparuande esitamist tehtud kokkuvõte liikmesriikide poolt korraldatud ning komisjoni nimel läbi viidud juhtimis- ja kontrollisüsteemi audititest, liimesriikide poolt läbiviidud fondiabi auditite tulemustest ning vajaduse korral tehtud finantskorrektsioonidest. Artikkel 67 Iga-aastane kavade ülevaatamine Igal aastal, kui artiklis 65 ja artikli 60 lõikes 4 nimetatud rakendamise ja auditeerimise aastaaruanded on esitatud, ning kooskõlas eeskirjadega, mis on kehtestatud kokkuleppel liikmesriigi ja asjakohase korraldusasutusega, kontrollivad komisjon ja korraldusasutus rakenduskavade elluviimise ulatust, eelmisel aastal saavutatud olulisemaid tulemusi, finantsrakendust ja muid tegureid, pidades silmas rakendamise täiustamist, sealhulgas ka juhtimis- ja kontrollisüsteemi toimimisega seotud aspekte. Selle ülevaatuse põhjal võib komisjon teha märkusi liikmesriigile ja korraldusasutusele. Liikmesriik teavitab komisjoni vastuseks märkusele võetud meetmetest. Kui on kättesaadavad järelhinnangud programmitööperioodil 2000-2006 antud abi kohta, kontrollitakse sellele järgneva esimese aastakontrolli käigus ka koondtulemusi. III PEATÜKK Kontrollid 1. JAGU LIIKMESRIIKIDE KOHUSTUSED Artikkel 68 Usaldusväärne finantsjuhtimine Liikmesriigid vastutavad rakenduskavade usaldusväärse finantsjuhtimise ja alustehingute seaduspärasuse ja nõuetekohasuse eest. Nad tagavad, et korraldusasutusi tõendavaid asutusi, auditeerimisasutusi ja muid asjakohaseid organeid juhendatakse piisavalt artiklite 56-60 kohaste juhtimis- ja kontrollsüsteemide loomisel, mis aitab tagada ühenduse rahastamisabi tõhusat ja korrektset kasutamist. Liikmesriigid väldivad, tuvastavad ja kõrvaldavad eeskirjade eiramisi. Nad teatavad nendest eeskirjade kohaselt komisjonile ja teavitavad komisjoni haldus- ja kohtumenetluste käigust. Kui abisaajale liigselt makstud summasid pole võimalik sisse nõuda, vastutab liikmesriik Euroopa ühenduste eelarve jaoks kadumaläinud summade tagasimaksmise eest, seda isegi siis, kui saab tõendada, et kadumamineku põhjuseks polnud eeskirjade eiramine või hooletus. Artikkel 69 Juhtimis- ja kontrollisüsteemid Liikmesriigid tagavad juhtimis- ja kontrollisüsteemide loomise enne rakenduskava vastuvõtmist kooskõlas artiklite 56-60 nõuetega. Nad tagavad ka süsteemide tõhusa toimimise programmitööperioodil. Kolme kuu jooksul pärast iga rakenduskava heakskiitmist esitab liikmesriik komisjonile nimetatud süsteemide kirjelduse, mis sisaldab teavet korraldus- ja tõendavate asutuste ning vahendusasutuste ja neis asutustes ning organites toimivate siseauditisüsteemide, samuti auditeerimisasutuse ja tema vastutusel auditeerimist läbiviivate muude organite organisatsioonilise ülesehituse ja nende poolt kasutatavate menetluste kohta. Antud kirjeldusele lisatakse sõltumatu auditeerimisorgani aruanne, mis sisaldab süsteemide hindamise tulemusi ja arvamust nende vastavuse kohta artiklitele 56-60. Juhul, kui arvamus sisaldab reservatsioone, tuleb mainitud puudused aruandes välja tuua ja näidata, kui tõsised nad on. Kokkuleppel komisjoniga koostab liikmesriik puuduste kõrvaldamiseks võetavate meetmete kava ja graafiku antud meetmete rakendamiseks. Sõltumatu auditeerimisorgan määratakse hiljemalt siis, kui rakenduskava on vastu võetud. Komisjoni loal võib rakenduskava auditeerimisasutuseks olla sõltumatu auditeerimisorgan, kui tal on olemas vajalik pädevus. Sõltumatu auditeerimisorgan peab olema sõltumatu oma tegevuses, mis peab vastama rahvusvahelistele auditeerimisstandarditele. 2. JAGU KOMISJONI KOHUSTUSED Artikkel 70 Komisjoni kohustused Kooskõlas artiklis 69 kehtestatud menetlusega veendub komisjon, et liikmesriigid on oma juhtimis- ja kontrollisüsteemide loomisel lähtunud kontrollimise aastaaruannetest ja nende endi poolt kohapeal läbiviidud kontrollidest ning et süsteemid toimivad tõhusalt rakenduskavade elluviimise perioodil. Ilma et see piiraks liikmesriikide poolt läbiviidavat kontrolli, võivad komisjoni ametnikud või komisjoni volitatud esindajad läbi viia kohapealseid kontrolle juhtimis- ja kontrollisüsteemide tõhusa toimimise kontrollimiseks, mis võivad sisaldada rakenduskava tegevuste kontrolli vähemalt ühe tööpäevase etteteatamistähtajaga. Liikmesriigi ametiisikud või volitatud esindajad võivad neis kontrollides osaleda. Komisjon võib liikmesriigilt nõuda kohapealse kontrolli läbiviimist, et kontrollida süsteemide toimimist või ühe või enama tehingu õigsust. Komisjoni ametnikud või komisjoni volitatud esindajad võivad osaleda sellistes kontrollides. Artikkel 71 Koostöö liikmesriigi kontrolliorganitega Komisjon teeb koostööd rakenduskavade auditeerimisasutustega, koordineerimaks nende kontrollimiskavasid ja meetodeid ning edastab viivitamatult teavet juhtimis- ja kontrollisüsteemide kontrollimise tulemuste kohta, et kontrollimisvahendeid võimalikult hästi ära kasutada ning vältida töö õigustamatut dubleerimist. Komisjon ja auditeerimisasutused kohtuvad regulaarselt, tavaliselt mitte harvem kui kord aastas, et koos kontrollida artikli 60 kohaselt esitatud aastaaruannet ja vahetada arvamusi rakenduskavade juhtimise ja kontrollimise parandamisega seotud muudes küsimustes. Komisjon esitab oma märkused artiklis 60 sätestatud kontrollistrateegia kohta mitte hiljem kui kolm kuud pärast selle kättesaamist või kättesaamisele järgneval esimesel koosolekul. Enda määratud kontrollistrateegia abil selgitab komisjon välja rakenduskavad, mille puhul artikliga 60 kooskõlas olev otsus süsteemi vastavuse kohta on tehtud ilma reservatsioonideta või on reservatsioon pärast korrigeerivate meetmete rakendamist tagasi võetud, kui auditeerimisasutuse töö on olnud rahuldav ja kui komisjoni ja liikmesriikide kontroll on andnud piisava kinnituse juhtimis- ja kontrollsüsteemide toimimise tõhususele. Nende kavade osas võib komisjon teatada asjaosalisele liikmesriigile, et põhimõtteliselt ta usaldab auditeerimisasutuse arvamust, samuti deklareeritud kulude õigsust, seaduspärasust ja nõuetekohasust ning teostab kohapealset kontrolli vaid erandjuhtudel. VIII JAOTIS FINANTSJUHTIMINE I PEATÜKK Finantsjuhtimine 1. JAGU EELARVELISED KOHUSTUSED Artikkel 72 Eelarvelised kohustused Ühenduse eelarvelised kohustused rakenduskavade osas (edaspidi "eelarvelised kohustused") võetakse perioodil 1. jaanuarist 2007 kuni 31. detsembrini 2013 igaks aastaks eraldi. Esimene eelarveline kohustus võetakse enne seda, kui komisjon on teinud otsuse rakenduskava heakskiitmise kohta. Komisjonil on iga järgneva kohustuse võtmise aluseks artiklis 20 nimetatud otsus fondi osaluse kohta. 2. JAGU MAKSED Artikkel 73 Maksete ühiseeskirjad Komisjoni fondiabi väljamaksed tehakse vastavate eelarveliste kohustuste kohaselt. Kõik väljamaksed määratakse varaseimale täitmata kohustusele. Maksed tehakse ettemakse, vahemakse ja lõppmakse vormis. Need tehakse liikmesriigi poolt määratud organile. Liikmesriik saadab komisjonile hiljemalt 31. jaanuariks igal aastal jooksva majandusaasta ja järgmise majandusaasta ajakohastatud prognoosi. Komisjoni ja liikmesriigi poolt määratud asutuste vaheline infovahetus finantstehingute kohta toimub elektrooniliselt ja kooskõlas rakenduseeskirjadega, mille komisjon on artikli 100 lõikes 3 nimetatud menetluse kohaselt heaks kiitnud. Artikkel 74 Vahe- ja lõppmaksete arvestamise eeskirjad Vahe- ja lõppmaksete arvestamisel kohaldatakse riiklikele kuludele iga prioriteedi puhul kaasfinantseerimismäära, mis antud prioriteedi raames tõendamise eest vastutava asutuse poolt tõendatud kuluaruande põhjal on tõendatud. Artikkel 75 Kuluaruanne Igas kuluaruandes on iga prioriteedi kohta märgitud abisaaja poolt tegevuse käigus tehtud kulutuste kogusumma ja sellele vastav toetus riiklikest fondidest. Abisaajate tehtud kulutused peavad olema tõendatud maksekviitungite või samaväärset tõendusjõudu omavate raamatupidamisdokumentidega. Asutamislepingu artiklile 87 vastavate abiskeemide puhul on komisjonile tõendatavad kulud ainult need abisaajate tehtud kulutused, mille eest abi andev asutus väljamakse on teinud. Artikkel 76 Ettemaksete ja vahemaksete akumulatsioon Ettemaksete ja vahemaksete kumulatiivne kogusumma ei ületa 95% fondi osalusest rakenduskavas. Kui see ülemmäär on saavutatud, jätkab tõendav asutus tõendatud kulude ülekandmist komisjonile n aasta 31. detsembril, samuti kantakse aasta jooksul fondile tagasinõutud summad üle hiljemalt n+1 aasta 31. jaanuariks. Artikkel 77 Abisaajatele tehtavate väljamaksete terviklikkus Liikmesriigid veenduvad, et väljamaksete sooritamise eest vastutav organ tagab abisaajatele toetuse kogusumma väljamaksmise riiklikest vahenditest täies ulatuses ja nii ki