ET Euroopa Liidu Teataja C 271/122

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee Arvamus teemal „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele: „E-tervise 2012.–2020. aasta tegevuskava: innovatiivne tervishoid 21. sajandil” ”

COM(2012) 736 final

2013/C 271/23

Raportöör: Isabel CAÑO AGUILAR

Euroopa Komisjon otsustas 19. veebruaril 2013 vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 304 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „E-tervise 2012.–2020. aasta tegevuskava: innovatiivne tervishoid 21. sajandil” ”

COM(2012) 736 final.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav transpordi, energeetika, infrastruktuuri ja infoühiskonna sektsioon võttis arvamuse vastu 30. aprillil 2013.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 490. istungjärgul 22.–23. mail 2013 (22. mai istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 154 ja erapooletuks jäi 4 komitee liiget.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võtab ettepaneku e-tervise 2012.–2020. aasta tegevuskava kohta huviga teadmiseks. Teatises puudub siiski peatükk, mis keskenduks teenuste osutamise sotsiaalosale ja käsitleks lähemalt sotsiaal-tervishoidu.

1.2 Komitee tuletab meelde, et vastutus uue tegevuskava eduka elluviimise eest lasub peamiselt liikmesriikidel, kuigi komisjon täidab selles tingimata vajalikku tugi- ja koordineerimisfunktsiooni.

1.3 E-tervise keskmes peab olema inimmõõde. Tuleb vältida „ebaisikulisust” ja psühholoogiliste tegurite tähelepanuta jätmist.

1.4 Komitee avaldab eelkõige kahetsust tervishoiutöötajate arvu vähenemise pärast, samal ajal kui nõuded tervishoiusüsteemile suurenevad.

1.5 Komitee märgib, et teatises on ainult osalisi viiteid selle kohta, kuidas uut tegevuskava rahastatakse. Vaja on üldpanoraami, mis kehtestaks, mida oodatakse avalikult sektorilt, erasektorilt – ja vajaduse korral – patsientidelt ja maksumaksjatelt üldiselt.

1.6 Komitee juhib tähelepanu sellele, et vaja on täielikku kooskõlastamist teatises ette nähtud programmide, tegevuse ja töörühmade vahel, mis on et vältida kattuvuse riski.

1.7 Infotehnoloogiaseadmetes vajalike funktsioonide standardimisega seoses tuleb rõhutada, et vaja on asjakohast kontrolli ametiasutuste poolt, et vältida turgu valitseva seisundi kuritarvitamist, nagu see juba toimub IKT teatud valdkondades.

1.8 Komitee väljendab heameelt otsuse üle käsitleda veel üht koostegutsemisvõime põhiaspekti, nagu seda on peamised õigusküsimused, mis takistavad piiriülese telemeditsiinisüsteemi juurutamist.

1.9 Komitee peab asjakohaseks komisjoni kavatsust arendada välja e-tervisega seotud ettevõtlusstruktuur, eelkõige toetusega VKEdele, aga kuna puuduvad konkreetsed ja kvantifitseeritavad andmed, ei saa seda täpsemalt hinnata.

1.10 Euroopa ühendamise rahastuga seoses rõhutab komitee, et see ei tohi piirduda üksnes „süsteemide ühendamisega”, vaid peab võimaldama ka kodanikel tundma õppida ja mõista Euroopa kodakondsust ja sellest kasu saada.

1.11 Uue e-tervise kava eesmärk peab olema tagada Euroopa kodanikele suurem võrdsus tervishoiuteenustele juurdepääsul. Selles on oluline roll lairibaühenduse üldisel levikul. Selleks et vältida tervishoiule juurdepääsul juba niigi valitseva ebavõrdsuse edasikandumist ka e-tervise süsteemi, on vaja ulatuslikumaid meetmeid ja suuremaid investeeringuid kui ERFis (Euroopa Regionaalarengu Fond) ette nähtud.

1.12 Digitaalsete tervisevahendite parandamine. A) Patsientide puhul: võttes arvesse projekti „Sustains” kogemust, on väga tähtis suurendada inimeste võimalust pääseda juurde ja kasutada oma enda andmeid, mis on praegu n-ö haaratud ja vangistatud tervishoiu infosüsteemidesse; B) tervishoiutöötajate puhul on tingimata vajalik võtta digitaaltervishoiu tundmaõppimine koolituskavadesse.

2. Sissejuhatus

2.1 Alates ELi esimese e-tervise tegevuskava (2004) käivitamisest on täheldatud edusamme, kuid ikka veel on takistusi Euroopa integreeritud süsteemi konfigureerimisel, muu hulgas järgmistel põhjustel: — patsiendid, kodanikud ja tervishoiuspetsialistid ei ole teadlikud e-tervise lahendustest ja neil puudub usk neisse; — e-tervise lahendused ei ole koostalitlusvõimelised; — õigusraamistikud on ebapiisavad või killustatud; — juurdepääs IKT-teenustele erineb piirkonniti ja on ebasoodsas olukorras olevates piirkondades piiratud.

2.2 Omavahel kokkusobimatute toodete levik Euroopas on turu killustatuse vältimatu tagajärg ja tingitud ka sellest, et suurostjatel ei ole side- ja teabevahetusstandardeid või nad ei tunne neid. Selle tulemusel ei saa riikide, naaberpiirkondade või isegi tervishoiukeskuste infosüsteeme sageli ühendada. Näiteks mõnel juhul on haiglaid, kus radioloogiaosakonnas on selline tarkvara, mida ei saa ühendada sama haigla teistes osakondades kasutatavate programmidega.

2.3 Vastavalt strateegia „Euroopa 2020” ja Euroopa digitaalse tegevuskava eesmärkidele on uue tegevuskava eesmärk käsitleda neid takistusi ja need kõrvaldada, lisaks sellele, et selgitada poliitikavaldkonda ja viia Euroopa e-tervise idee ellu.

2.4 Maailma e-tervise turg, milles täheldatakse suurt kasvu, võib 2016. aastaks ulatuda 27,3 miljardi dollarini. Euroopa suurettevõtted on mõnel juhul maailmas liidripositsioonil ja kokku on hinnanguliselt selles sektoris ligi 5 000 ettevõtet.

3. Komisjoni ettepanekud

3.1 Komisjon juhib tähelepanu probleemidele, mis tuleb Euroopa tervishoiusüsteemidel lahendada. Ühelt poolt võivad ELi 27 liikmesriigi riikliku tervishoiu kulud ulatuda demograafiliste arengusuundumuste ja muude tegurite tagajärjel 2060. aastaks 8,5 %-ni SKPst, samas kui aktiivse rahvastiku osakaal kahaneb ja üle 65aastaste inimeste osakaal suureneb. Veel üks ülesanne on see, et Euroopa osaleks aktiivselt maailma e-tervise turul.

3.2 Eesmärgid: — teenuste muutmine koostalitlusvõimelisemaks; — toetada teadus- ja arendustegevust, innovatsiooni ja konkurentsivõimet; — hõlbustada e-tervise kasutuselevõttu ja laiemat levikut; — edendada e-tervise alast poliitilist dialoogi ja rahvusvahelist koostööd selles valdkonnas.

3.3 Meetmed: hõlbustada piiriülest koostalitlusvõimet (tehnilisi ja semantilisi elemente, kvaliteedimärgistust, sertifitseerimist); võtta vastu roheline raamat tervishoiu kohta, parandada turutingimusi ettevõtjate jaoks ja muuta muu hulgas aktiivsemaks kodanike digikultuuri (konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogramm ja programm „Horisont 2020”).

4. Komitee arvamus: üldmärkused

4.1 Komitee võtab ettepaneku e-tervise 2012.–2020. aasta tegevuskava kohta huviga teadmiseks.

4.2 Sellegipoolest on komitee seisukohal, et kava peaks sisaldama spetsiaalset peatükki teenuste osutamise sotsiaalosa kohta. Tegemist on konkreetselt aspektidega, näiteks käsitleda asjakohaselt selliseid küsimusi nagu digitaalne lõhe, tehnoloogia kättesaadavus ja selle kasutamise võime või üha suureneda ähvardava tervishoiualase sotsiaalse ebavõrdsuse analüüs. Samuti tuleb selles ulatuslikumalt arendada sotsiaaltervishoidu, mida saaks tohutult hõlbustada IKT kasutamisega.

4.3 Komitee tuletab meelde, et arvestades pädevuste jagunemist, lasub vastutus tegevuskava edukalt elluviimise eest peamiselt liikmesriikidel, kelle vahel on praegu on e-tervise juurutamises märkimisväärsed erinevused. Komisjon täidab tingimata vajalikku tugi- ja koordineerimisfunktsiooni, mille õiguslikuks aluseks on peamiselt ELi toimimise lepingu artiklid 114, 168, 173 ja 179. Liikmesriigid ja komisjon peavad e-tervise võrgustiku raames tegema täielikku koostööd ja selles aktiivselt osalema (direktiiv 2011/24/EL).

4.4 E-tervis peab äratama patsientide ja tervishoiutöötajate vastastikust usaldust, vältides „ebaisikulisuse” riski ja psühholoogiliste tegurite tähelepanuta jätmist. E-tervise keskmes peab olema inimmõõde. Komitee täheldab siiski, et teatud Euroopa patsiendiõiguste esindusorganisatsioonide, nagu Euroopa patsientide foorum (EPF), hinnangul on protsessi tõukejõuks pigem tehnoloogia kui patsientide vajadused. See on muret tegev aspekt, mida tuleb arvesse võtta.

4.5 Personalipuudust ei saa asendada informaatikaga. Komitee avaldab eelkõige kahetsust tervishoiutöötajate arvu vähendamise pärast, samal ajal kui nõuded tervishoiusüsteemi vastu on suurenevad. IKT on ainult töövahend abiks naistele ja meestele, kes teevad iga päev ennastsalgavalt tööd, et anda terviseabi patsientidele, ja patsientidele selleks, et aidata neil kergemini suhelda tervishoiusüsteemi töötajatega.

4.6 Komitee märgib, et teatises on ainult osalised viited selle kohta, kuidas uut kava rahastatakse. Vaja on üldpanoraami, milles kehtestataks, mida oodatakse avalikult sektorilt, erasektorilt – ja vajaduse korral – patsientidelt ja maksumaksjatelt üldiselt.

4.7 Võttes arvesse komisjoni teatises ette nähtud programme, tegevust, projekte ja töörühmi, märgib komitee, et need on vaja omavahel täielikult kooskõlastada ja vältida kattuvuse riski.

4.8 Uue e-tervise tegevuskava edu jaoks on määrav muutus tervishoiuteenuste pakkujate organisatoorses korralduses. Ei ole võimalik juurutada juurdepääsu e-tervisele ainult kõrgetasemeliste haldusasutuste vastutusest lähtuvalt või elanikkonna kui lõppkasutaja käe läbi. Tervishoiuteenuste pakkujate vahendusorganisatsioonid peavad tegema pingutuse selleks, et kohandada oma struktuur ja personal uutele teenusemudelitele.

5. Erimärkused

5.1 Koostalitlusvõime

5.1.1 Tehnilised ja semantilised aspektid

5.1.1.1 Komitee peab üldjuhul asjakohaseks komisjoni ettepanekut koostalitlusvõime kohta, kuid märgib siiski, et ei piisa andme- ja dokumendivahetusvõimaluse loomisest ühisprotokollide abil, sest on ka semantilisi, korralduslikke või õiguslikke probleeme, mis tuleb lahendada.

5.1.1.2 Semantiline koostalitlusvõime

Komisjon peaks ettepanekus selgitama eri programmide, tegevuse või töörühmade – nagu seitsmes raamprogramm ja ISA muu hulgas – seost programmiga SNOMED CT (Systematized Nomenclature of Medicine – Clinical Terms), integraalse, mitmekeelse ja kodifitseeritud ulatuslikuma, täpsema ja maailmas väljakujunenud tähtsusega kliinilise terminoloogiaga, mida jagab International Health Terminology Standards Development Organisation (IHTSDO). Nimetatud organisatsioon on mittetulundusühing, mille liikmeks on paljud ELi riigid, USA, Austraalia jne.

5.1.1.3 Standardimine

E-tervise valdkonnas on mitmeid tarkvara- ja riistvarapakkujaid. On äärmiselt tähtis pakkuda määruse (EL) nr 1025/2012 raames tööstusharule ja kasutajatele – eriti neile, kes saavad teha ostuotsuseid – vajalike funktsioonide standardiseerimise alal välja asjakohasem raamistik, millel oleks vähem riske ning suurem investeeringutasuvus ja -kasu. Komitee rõhutab vajadust, et ametiasutused teostaksid asjakohast kontrolli, et vältida turgu valitseva seisundi kuritarvitamist, nagu see juba toimub IKT teatud valdkondades.

5.1.1.4 Organisatoorne aspekt

Komitee jaoks on positiivne komisjoni otsus esitada konkreetseid meetmeid ELis integratsiooni ja koostöö saavutamiseks. Katseprojekt EPSOS (European Patients Smart Open Services) (1) hõlbustab selliste konkreetsete meetmete väljatöötamist, mille komisjon kuulutab välja piiriüleste e-tervise protsesside integreerimiseks.

5.1.1.5 Õigusaspektid

5.1.1.5.1 Komitee väljendab heameelt otsuse üle käsitleda peamisi õigusküsimusi, mis takistavad piiriülese telemeditsiinisüsteemi juurutamist (2). Arvestades, et tegemist on uuenduslike tehnoloogialahendustega, ei ole maailma plaanis ega isegi riikide tasandil õiguslünkade ja -takistuste probleemi veel täielikult lahendatud.

5.1.1.5.2 Meditsiinitöötajatele ja -asutustele litsentside ja lubade andmine

Vastavalt direktiivile 2011/24/EL patsiendiõiguste kohaldamise kohta piiriüleses tervishoius kohaldatakse ravi osutava liikmesriigi õigusakte (artikli 4 lõike 1 punkt a) (3). Komitee soovitab kaaluda võimalust muuta direktiivi 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta, milles piiriülest teenuste osutamist ei käsitleta.

5.1.1.5.3 Andmekaitse

Teave tervise kohta on delikaatne. Patsiendid tahavad kontrollida seda teavet ja sellele juurdepääsu nende kasuks. Arutelu patsiendi õiguse üle blokeerida oma isikliku haigusloo teavet tuleb analüüsida globaalselt, et saavutada kõikide Euroopa kodanike jaoks ühesugused standardid. Komitee tuletab meelde, et usalduse puudumine terviseandmete turvalisuse vastu võib sundida patsiente hädavajalikku teavet varjama.

5.1.1.5.4 Isikuandmete kaitse on Euroopa Liidu toimimise lepinguga (artikkel 16) ja põhiõiguste hartaga (artiklid 7 ja 8) tagatud põhiõigus. Direktiivis 95/46/EÜ on see kaitse ette nähtud andmete töötlemise ja andmete vaba liikumise korral (4). Liikmesriikidele direktiivide ülevõtmisel jäetud kaalutlusruum on siiski tekitanud andmekaitse alal suuri erinevusi, mis on praegu piiriülese telemeditsiini üheks suuremaks takistuseks. Seepärast peab komitee veel kord kinnitama oma toetust ettepanekule võtta vastu andmekaitse üldmäärus (5) samas sõnastuses, nagu ta väljendas seda oma 23. mai 2012. aasta arvamuses (6).

5.1.1.5.5 Hüvitamine

Kindlustajariik (kus meditsiiniteenust saadakse) peab kindlustama piiriüleseid tervishoiuteenuseid saanud kindlustatud isiku poolt kantud kulude hüvitamise, kui selleks on õigus (direktiivi 2011/24/EL artikli 7 lõige 1). Komitee arvamus: patsiendile tuleb anda selget teavet hüvitamise tingimuste kohta.

5.1.1.5.6 Vastutus meditsiinitöötaja vea tõttu või meditsiinimaterjalide tarnimisega tekitatud kahju eest

See on keeruline küsimus muu hulgas ka võimaluse tõttu, et osalisi on mitu. Piiriüleste meditsiiniteenuste korral on üldpõhimõte kohaldada ravi osutava liikmesriigi õigusakte (direktiivi 2011/24/EL artikli 4 lõige 1). Vigaseid tooteid reguleerib direktiiv 85/374/EMÜ, milles kehtestatakse objektiivse vastutuse põhimõte. Komitee arvamus: olemasolevate õiguslike aluste põhjal tuleb juhtumid lahendada kohtupraktika järgi.

5.1.1.5.7 Kohtualluvus ja kohaldatavad õigusaktid

Samuti väga keeruline valdkond, mida tuleb käsitleda vastavalt kehtivatele õigusnormidele ja rahvusvahelistele lepingutele. Komitee soovitab võtta arvesse kohtuväliseid vaidluste lahendamise süsteeme nagu arbitraaž ja vahendamine.

5.1.1.5.8 Juurdepääsuõigus

Patsiendi ja kodaniku juurdepääs oma isiklikule terviseteabele ja haigusloole on paranenud. Mõned piirkonnad on suurendanud teenuste taset, pakkudes ööpäevaringseid arstiabikeskusi ja teenuseid elanikkonnale üldiselt, valitud riskipatsientide rühmadele või tervetele piirkondadele. Patsiendid saavad ise oma vastuvõtuaegu registreerida ja pääseda asjakohaselt juurde oma haigusloos sisalduvale teabele. See innustab patsienti võtma aktiivselt oma osa vastutusest tervise hoidmises ja haiguste ennetamises. Komitee arvamus: on asjakohane reguleerida juurdepääsuõigust piiriüleste teenuste korral.

5.1.1.5.9 Mobiilne tervishoid ja heaolu

Komitee väljendab heameelt komisjoni otsuse üle käsitleda 2014. aastal esitatavas rohelises raamatus mobiilseid tervishoiu- ja heaolurakendusi (mobiilne e-tervis). See on üks e-tervise eriaspekt, mille ulatus praegu tugevalt kasvab mobiilsideseadmete (nutitelefonid, tahvelarvutid jms) ja nende seadmete spetsiaalse tarkvara (rakendused) leviku tõttu, mille laialdane levik elanikkonna seas tingib vajaduse reguleerida nende kasutamisega seotud tehnilisi ja õiguslikke aspekte.

5.2 Teadus- ja arendustegevus ning innovatsioon

5.2.1 Komitee peab asjakohaseks komisjoni kavandatud uurimisvaldkondi toetuse saamiseks programmi „Horisont 2020” eesmärgi „Tervishoid, demograafiline muutus ja heaolu” alusel.

5.2.2 Kuna on veel lahtine, millise assigneeringu määrab EL meditsiiniuuringutele ajavahemikuks 2014–2020, tuletab komitee meelde, et National Institute of Health (USA) investeerib sel otstarbel aastas 30,9 miljardit dollarit.

5.2.3 Arvestades tervishoiusektori esindusorganisatsioonide nagu EPHA (European Public Health Alliance) ettepanekuid, soovitab komitee, et teadusprogrammides võetaks arvesse muu hulgas järgmiseid aspekte: — täiendavus teiste programmidega, nagu „Tervis majanduskasvuks”, koostades usaldusväärse statistika elanikkonna hulgas väga levinud haiguste arengusuundumuste kohta: rasvumus, südame-veresoonkonnahaigused, vähktõbi, diabeet jne; — koordineerimine, arvestades, et teadusringkonnad on traditsiooniliselt töötanud sõltumatult ja ilma omavahelise piisava suhtlemiseta; — maksumaksja raha eest makstavate tööde patentide tingimused selleks, et vältida ohtu, et teadusuuringute riskid kannab ühiskond, samas kui selle kasum privatiseeritakse (7).

5.3 Komitee peab asjakohaseks komisjoni kavatsust arendada välja e-tervisega seotud ettevõtlusstruktuur, eelkõige toetusega VKEdele, aga kuna puuduvad konkreetsed ja kvantifitseeritavad andmed, ei saa seda täpsemalt hinnata.

5.4 Euroopa ühendamise rahastu 2014–2020 kohta rõhutab komitee katseprojekti EPSOS ning teiste projektide ja uuringute tulemustest lähtudes, et see ei tohi olla pelgalt „süsteemide ühendamine”. Samuti tuleb võimaldada inimestel ühendatud kodakondsust tundma õppida ja seda mõista ning sellest kasu saada.

5.5 Ühtekuuluvus

5.5.1 Uue e-tervise programmi eesmärk peab olema tagada Euroopa kodanikele suurem võrdsus tervishoiuteenustele juurdepääsul. Nagu komitee juba märkis, on selge, et kiire internetiühenduse kättesaadavus kõikides riikides ja kogu ühenduvus on telemeditsiini arengu põhitingimused, mistõttu tuleb tugevdada piirkondade digitaalseadmestikku, eriti maapiirkondades ja äärepoolseimates piirkondades (8).

5.5.2 ERFi praeguse programmitöö perioodi lõpu eel loodab komitee, et programmitöö perioodil 2014–2020 rakendatakse ettepanekud viimase põlvkonna tehnoloogialahenduste ulatusliku kasutuselevõtmise kohta kogu ELi territooriumil – ja eelkõige määratakse selleks piisav eelarve. Selleks et vältida tervishoiule juurdepääsul juba niigi valitseva ebavõrdsuse edasikandumist ka e-tervise süsteemi, on vaja ulatuslikumaid meetmeid ja suuremaid investeeringuid kui ERFis ette nähtud.

5.6 Digitaalsete tervisevahendite parandamine

5.6.1 Komitee arvates on patsientide puhul väga tähtis suurendada inimeste võimet pääseda juurde ja kasutada oma enda andmeid, mis on praegu paljudel juhtudel n-ö haaratud ja vangistatud tervishoiu infosüsteemidesse. Sellega seoses nimetame projekti „Sustains”, mis on praegu asutatud kolmeteistkümnes Euroopa piirkonnas ja millega püütakse hõlbustada inimeste juurdepääsu oma terviseandmetele nn isiklike tervisetoimikute ja muude veebikeskkonda lisatud teenuste kaudu.

5.6.2 Tervishoiuringkondade puhul: on tingimata vajalik edendada digitervishoiualaste teadmiste lisamist nii kliiniku kui ka juhtivate meditsiinitöötajate koolituskavadesse.

5.7 Programmide hindamine

5.7.1 Komitee on seisukohal, et e-tervise eeliste hindamiseks – mida teeb komisjon – ühiste väärtuste ja programmide kehtestamine on üks olulisemaid aspekte, arvestades, et tehnoloogia kiire muutumine sageli takistab selle tegeliku kasu tuvastamist. Läbiviidud küsitlustest nähtub, et elanikkonna ja meditsiiniringkondade toetus e-tervisele on otseselt seotud veendumusega, et sellega kaasneb mõõdetav tervishoiusüsteemi paranemine.

5.7.2 Komitee peab ühtlasi märkima, et positiivse mõjuga mudelite ja tehnoloogialahenduste hästi tundmine ja nende konkreetne edendamine on IKT-l põhinevate tervishoiumudelite jaoks elementaarne. Selle kasu saamiseks on tingimata vaja kiiret ja dünaamilist hindamismetoodikat, milles pööratakse erilist tähelepanu osutatava teenuse hindamisele ja mitte niivõrd tehnoloogiale. Samuti on vaja lisada teenuse tõhususe hindamine, see on seotud teenuse kuludega ja teenusest saadava globaalse majandusliku kasuga, kuigi ilmselgelt ei pea majanduslik tõhusus olema ainus kriteerium IKT-l põhinevate tervishoiumudelite kasutamise soovitamiseks.

5.7.3 Üldiselt on ametiasutuste, tööstussektorite ja esindusorganisatsioonide seas valdav arusaam, et e-tervis (mis hõlmab väga erinevaid rakendusi) võib tuua kasu tervise seisukohast. Komitee jagab seda mõtet, kuid märgib, et arvesse tuleb võtta ka kriitilisi arvamusi, mis põhinevad tegelikul kogemusel, mis seavad kahtluse alla kulude kokkuhoiu ja tõstatavad probleeme: informaatikavead, aruannete „kloonimine”, pettusevõimalused, suured kulud jne.

5.8 Poliitilise dialoogi ja rahvusvahelise koostöö edendamine.

On ilmselgelt vaja, et poliitiline dialoog e-tervise teemal oleks ülemaailmne, nagu teeb ettepaneku komisjon, arvestades, et ka arenguriigid teevad selles valdkonnas suuri jõupingutusi. See võimaldab orienteerida IKT kasutamist ÜRO eesmärkide täitmisele ja neid solidaarsuse raames rakendada.

Brüssel, 22. mai 2013 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Henri MALOSSE

(1) EPSOS esitab soovitused, tehnospetsifikatsioonid, süsteemikirjeldused, korraldusmudelid, arvutirakendused, tööriistad jne, mille eesmärk on parandada koostalitlusvõimet mitme riigi ulatuses. Lisaks on mitmes piirkonnas käivitatud katsesüsteemid.

(2) Vt komisjoni talituste töödokumenti ELi kehtiva õigusraamistiku kohaldamise kohta telemeditsiiniteenuste suhtes, SWD(2012) 414 final.

(3) Vt direktiivi 2000/31/EÜ artikli 3 lõikeid 1 ja 2: „päritoluriigi põhimõte”.

(4) Kohaldatavad on ka direktiiv 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris, ja direktiiv 2011/24/EL.

(5) COM(2012) 11 final – 2012/0011 (COD).

(6) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee ettevalmistav arvamus teemal „Digitaalne turg kui kasvumootor”, ELT C 229, 31.7.2012, lk 1.

(7) EPHA Position on Horizon 2020 (juuni 2012). http://ec.europa.eu/research/horizon2020/pdf/contributions/during-negotiations/european_organisations/european_public_health_alliance.pdf

(8) ELT C 317, 23.12.2009, lk 84.