Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase nimetuse registreerimise taotluse avaldamine

(2022/C 288/08)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artikli 51 kohaselt kolme kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

KOONDDOKUMENT

„Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“

ELi nr: PDO-HR+SI-2655 – 19.1.2021

KPN (X) KGT ( )

1. [KPN või KGT] nimetus(ed)

„Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“

2. Liikmesriik või kolmas riik

Horvaatia Vabariik

Sloveenia Vabariik

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.1 Värske liha (ja rups)

3.2. Punktis 1 esitatud nimetusele vastava toote kirjeldus

Toode „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ on värske liha, mis läbib vähemalt 15 päeva pikkuse laagerdumise kontrollitud tingimustes. Liha pärineb kohalikku Istria tõugu veistelt (istarsko govedo / istrsko govedo), kes on sündinud punktis 4 kirjeldatud geograafilises piirkonnas ning kelle puhul kasutatakse tapmisel ja rümba töötlemisel tavapärast meetodit.

Toodet „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ lastakse turule värskelt või külmutatult.

Toote „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ värvus on õrnroosa kuni tumepunane, sellel on mõõdukas lihasesisene rasvasisaldus (marmorsus), see on aromaatne, meeldiva lõhnaga, täidlase ja veiselihale iseloomuliku maitsega, õrn ja mahlane, ning sobib kasutamiseks eri liharoogades.

Sõltuvalt vanusest ja kaalukategooriast peavad Istria tõugu veiste rümpadel olema järgmised omadused:

— 8–12 kuu vanuselt tapetavad pull- ja lehmvasikad – poolrümpade tapakaal pärast põhitöötlemist on 100 – 250 kg; liha on heleroosa värvusega, õrn, mahlane, kergelt aromaatne, mõõdukalt marmorja mustriga; nahaalune rasvkude on valget värvi;

— vähemalt 12 kuu vanuselt tapetavad mullikad – poolrümpade tapakaal pärast põhitöötlemist on 180–320 kg; liha on roosa värvusega, õrn, mahlane, kergelt aromaatne, mõõdukalt marmorja mustriga, nahaalune rasvkude on valge värvusega;

— pullmullikad (12–24 kuu vanuselt tapetavad isasloomad) – poolrümpade tapakaal pärast põhitöötlemist on 200–400 kg; liha on roosa kuni intensiivse punase värvusega, õrn, mahlane, kergelt aromaatne ja marmorjas; nahaaluse rasvkoe värvus on valge kuni kergelt kollakas;

— lehmad (24 kuu vanuselt tapetavad emasloomad) – poolrümpade tapakaal pärast põhitöötlemist on üle 220 kg; liha on roosa kuni purpurpunase värvusega, mahlane, aromaatne ja marmorjas; nahaalune rasvkude on õrnalt või intensiivselt kollase värvusega;

— pullid (24 kuu vanuselt tapetavad isasloomad) – poolrümpade tapakaal pärast põhitöötlemist on üle 280 kg; liha on roosa kuni purpurpunase värvusega, mahlane ja aromaatne; nahaalune rasvkude on õrnalt või intensiivselt kollase värvusega;

— härjad (24 kuu vanuselt tapetavad kastreeritud isasloomad) – poolrümpade tapakaal pärast põhitöötlemist on üle 350 kg; liha on punase kuni tumepunase värvusega, aromaatne ja marmorjas; nahaalune rasvkude on intensiivse kollase värvusega.

Istria tõugu veiste rümpade klassifitseerimiseks kasutatakse EUROPi süsteemi. Lihakuselt peavad rümbad kuulma klassi E, U, R või O ning rasvasuselt klassi 2, 3 või 4.

Kõige varem 24 tundi pärast tapmist ja poolrümba jahutamist peab seljalihases (musculus longissimus dorsi) mõõdetava pH väärtus olema kuni 5,8.

3.3. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul) ja tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Nuumvasikad võõrutatakse kõige varem nelja kuu vanuses. Enne nuumamist lisatakse nuumvasikate sööta piima kõrvale järk-järgult hein ja rohi.

Üle kaheksa kuu vanuste veiste esmane sööt on koresööt (karjamaarohi, hein), mis peaks põhimõtteliselt olema toodetud punktis 4 määratletud geograafilises piirkonnas.

Lubatud on lisada kontsentreeritud sööta (teravili) kuni 20 % kogu päevaratsioonist (väljendatud osakaaluna kontsentreeritud söödas sisalduvast kuivaine massist). Kontsentreeritud sööta võib hankida väljaspool punktis 4 määratletud geograafilist piirkonda.

Kui kehva ilma tõttu on koresööta vähe, võib veistele anda heina ja kuivsilo, mis on toodetud väljapool määratletud geograafilist piirkonda, kuid selle sööda osakaal võib olla maksimaalselt 15 % aastasest koresööda koguhulgast, väljendatuna kuivaines.

Kogu sellise sööda (koresööt, kontsentreeritud sööt) koguosakaal, mis toodetakse väljaspool määratletud geograafilist piirkonda ja millega võib veiseid toita mis tahes aastal, tohib moodustada kuni 28 % kuivsöödast. Kuna see sööt hangitakse väljastpoolt määratletud geograafilist piirkonda üksnes erandolukorras, ei avalda selle kasutamine sellistes piiratud kogustes punktis 3.2 kirjeldatud toote omadustele suurt mõju.

Veiste söötmisel ei ole lubatud kasutada piimaasendajaid ega kontsentreeritud sööda valmissegusid, mis sisaldavad toiduainetööstuse kõrvaltooteid. Samuti ei tohi söödaks anda silo.

Kõrreliste kuivsilo ja ristiku/kõrrelise segu kasutamine söödas on lubatud 40 % ulatuses igapäevasest ratsioonist kuivainena.

3.4. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Kõik toote „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ tootmisetapid, alates poegimisest veiste tapmiseni, esmatöötlemisest ja tükeldamisest kuni liha laagerdumiseni tuleb teha punktis 4 viidatud geograafilises piirkonnas.

3.5. Sellise toote viilutamise, riivimise, pakendamise jm erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

Kui laagerdumisprotsess on lõppenud, võib toodet „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ kiirkülmutada või lasta turule värske tootena. Liha tuleb enne külmutamist vaakumpakendada.

Juhul, kui liha laagerdus pool- või veerandrümpadena, tuleb rümbad enne külmutamist või turule laskmist tükeldada vastavalt tapatööstuses kasutatavatele jaotustükkidele.

Värsket liha võib turule lasta pakendamata kujul, pakendatult vaakumpakendisse või gaasikeskkonda. Külmutatud liha võib lasta turule üksnes vaakumpakendatult.

3.6. Sellise toote märgistamise erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

Kui toodet „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ müüakse lõpptarbijale pakendamata kujul jaemüügipunktis, peab pealdis „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ ja selle toote ühine sümbol (vt selgitavat joonist allpool) olema selgelt näha. Pealdisel olev ühine sümbol ei tohi olla väiksem kui 7 x 7 cm.

Kui toode „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ lastakse turule pakendatult, peab igal pakendil olema pealdis „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ ja selle toote ühine sümbol. Pealdis „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ peab olema muu tekstiga võrreldes selgemalt nähtav ja suuremate tähtedega. Ühine sümbol pakendil ei tohi olla väiksem kui 2,5 x2,5 cm.

Lisaks veiseliha märgistamist käsitlevates kehtivates õigusaktides sätestatud teabele peab pakendil või pealdisel (pakendamata liha puhul) olema kirjas ka tapmise kuupäev, tootespetsifikaadis viidatud veiste kategooria ja tekst „Laagerdunud liha“.

Ühise sümboli pilt

Toote „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ ühisest sümbolist on kaks varianti, mis vastavad tootenime kahele (horvaadi- ja sloveenikeelsele) versioonile.

Üldjuhul kasutatakse ühist sümbolit mitmevärvilisena. Kui ühise sümboli mitmevärvilist varianti ei saa kasutada, võib kasutada ühevärvilist musta või mitmevärvilise sümboli üht põhivärvi varianti.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Toodet „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ toodetakse Istria poolsaarel, Kvarneri saarestikus, Karsti ja Čičarija platool, ning Podgradi orus, sealhulgas Brkini mägede lõunapoolsetel nõlvadel.

Horvaatias võib tootmine toimuda järgmiste linnade ja valdade territooriumil: Buje, Buzet, Labin, Novigrad, Pazin, Poreč, Pula, Rovinj, Umag, Vodnjan, Bale, Barban, Brtonigla, Cerovlje, Fažana, Funtana, Gračišće, Grožnjan, Kanfanar, Karojba, Kaštelir-Labinci, Kršan, Lanišće, Ližnjan, Lupoglav, Marčana, Medulin, Motovun, Oprtalj, Pićan, Raša, Sveta Nedjelja, Sveti Lovreč, Sveti Petar u Šumi, Svetvinčenat, Tar-Vabriga, Tinjan, Višnjan, Vižinada, Vrsar, Žminj, Mošćenička Draga, Lovran, Opatija, Matulji and Kastav, Cres, Mali Lošinj, Krk, Baška, Dobrinj, Malinska-Dubašnica, Omišalj, Punat ja Vrbnik.

Sloveenias võib tootmine toimuda järgmiste valdade territooriumil: Piran, Izola, Koper, Ankaran, Hrpelje-Kozina, Ilirska Bistrica, Sežana, Komen ja Divača.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

Toote „Meso istarskog goveda - boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ tootmispiirkonna geoloogilise ja geomorfoloogilise struktuuri mitmekesisus ja keerukus tõi kaasa mitmesuguste mullatüüpide kujunemise. Geograafilise piirkonna kui terviku kliima on vahemereline; sisemaal ja poolsaare põhjaosas muutub kliima järk-järgult mõõdukalt kontinentaalseks. Topograafia, pinnase ja kliima mitmekülgsuse ning nendevahelise koostoime tulemuseks on rikkalik ja mitmekülgne taimkate. Siin leidub nii Dinaari mäestiku, Alpide kui ka Vahemere piirkonna taimi, igihaljaid iilekstammemetsi ja võsa, heitlehiseid karvase tamme, valgepöögi- ja pöögimetsi. Metsamaa katab kolmandiku maa-alast, suur osa sellest koosneb aga karja- ja võsamaast, kus kasvab enam kui 300 taimeliiki.

Tänini kasvatatakse geograafilisest piirkonnast pärit kohalikku Istria tõugu veiseid traditsioonilisel viisil. Vanasti kasvatati veiseid äärmiselt ekstensiivse põllumajandussüsteemi alusel. Toitmine põhines karjamaasöödal ja vähemal määral heinal, lutsernil, nisu- ja odraõlgedel, maisivartel ja -põhul. Sõltuvalt aretuspiirkonna taimkattest ja kliimatingimustest toitusid loomad karjamaal 6–9 kuud aastas ja mõnel pool ka aasta ringi. Paljudes tootmispiirkonna osades, eeskätt seal, kus ülekaalus on karst, oli karjamaid vähe ning seetõttu olid vabapidamisel loomad sunnitud toitu otsima ka väljaspool karjamaid. Suvekuudel, kui karjamaa oli juba kuiv, viidi loomad metsamaale, kus rohtu oli vähe ja nad pidid toituma peamiselt iilekstamme, õissaare, akaatsia, mooruspuu, kirss-kontpuu, ida-valgepöögi, maasikapuu, iileksi, mürdi ja metsoliivipuu lehtedest või leppima vajaduse korral igihaljaste taimedega. Selliste põllumajandus- ja söötmismeetodite tõttu hakkasid paljud loomaomanikud oma veiseid kutsuma nimetusega „Boškarin“ (boška – metsamaa, kõrge võsa), mida kasutatakse Istria tõu sünonüümina.

Tänapäeval erineb Istria tõugu veiste kasvatamine vaid vähesel määral traditsioonilisest meetodist. Ehkki Istria tõugu veiseid ei kasutata enam veoloomadena, saavad nad regulaarselt käia karjamaal, võsa- ja metsamaal ning neid toidetakse valdavalt traditsioonilisel viisil.

Vanasti ei nuumatud Istria tõugu veiseid süstemaatiliselt liha tootmise eesmärgil. Erandiks oli nuumamine armee vajaduste rahuldamiseks, nagu on kirjeldatud 1631. aastast pärit dokumendis, mis viitab veisekasvatusele Unije saarel. 19. sajandi lõpus müüdi Istria tõugu veiste liha linnades, eeskätt Pulas ja Triestes.

Geneetilise materjali säilitamiseks ja tõu väljasuremise vältimiseks käivitati 1980. aastate lõpus Istria tõugu veiste tõuaretuse taaselustamise kampaania, mis keskendus toote „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ eriomaduste gastronoomilise väärtuse ärakasutamisele ja selle süstemaatilisele tutvustamisele delikatesstoiduna. Väiksema kogumassi, aeglase loomupärase kasvu ja kehvema tootlikkuse ning liha üldise kvaliteedi tõttu on Istria tõugu veiste puhul veiseliha tootmiseks väga piiratud võimalused ja seda tõugu kasvatatakse peaaegu eranditult punktis 4 kirjeldatud piirkonnas. Väljaspool geograafilist piirkonda aretatakse veiseid intensiivsemalt ning sellel on negatiivne mõju liha organoleptilistele omadustele, muutes liha rasvasemaks ja vähem aromaatseks.

Seos toote „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ ja tootmispiirkonna vahel läheb ajas tagasi kaugele minevikku, aega, mil Istria poolsaarel kasvatati Istria tõugu veiste eelkäijaks peetud kariloomade arhailist vormi Bos primigenius (tarvas). Geneetilised uuringud viitavad Istria tõugu veiste kuulumisele eraldi geneetilisse rühma; see ilmneb rümba iseloomulikust lihakusest võrreldes teiste lihatõugudega. Istria tõugu veiste rümpa iseloomustab suhteliselt tugev rinnaosa ja väikesed tagajalad. Liha- ja rasvasisaldus on mõõdukas ja teatud vanusekategooriate tootlikkus on väiksem kui teistel Euroopa lihaveisetõugudel. Rümba omadused mõjutavad otseselt ka liha omadusi.

Üks toote „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ eriomadus on liha suurem sitkus võrrelduna teiste tõugudega ning see on tingitud lihaskoe suuremast kollageenisisaldusest. Lihastes sisalduva kollageeni kogus on pärilik tegur ja Istria tõugu veiste lihastes on seda rohkem, sest see oli veoloomatõug, loom pidi olema tugev ja tal arenes selline lihaskude, mis sisaldas eriti tugevat kollageeni. Sitke liha vajab pikemat kuumtöötlust, mille käigus kollageen laguneb ning annab lihale lõpuks selle mahlasuse ja maitse täidluse. Sitkuse vähendamiseks ning erilise aroomi tugevdamiseks ja kujundamiseks läbib liha pärast tapmist laagerdumisprotsessi, milles kollageenikiud lagundatakse ja vabanevad mõned aminohapped.

Üks toote „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ omadustest on väiksem marmorsus, mis on tingitud lihasesisese rasva mõõdukast kogusest, nuumamise mõõdukast intensiivsusest ning suure energiasisaldusega kuivsööda väiksemast osakaalust toiduratsioonis. Vanemate loomade rasvkoe intensiivselt kollane värvus tuleneb rasva koostisest, st loomade söödud toidust. Teaduslikest uuringutest on ilmnenud, et küllastunud ja küllastumata rasvhapete suhe Istria tõugu veiste lihas olevate lipiidide rasvhapete koostises kaldub küllastunud rasvade poole (ligikaudu 60:40 %), mis aitab muuta liha pikaajalisel säilitamisel autooksüdatsioonile vähem vastuvõtlikuks. See omadus on liha kvaliteedi säilitamisel laagerdumisetapis eriti oluline. Istria tõugu loomade värske liha laagerdamine stimuleerib lihas proteolüütilisi protsesse, mis toovad esile liha organoleptilised omadused (laagerdunud liha pehmus, mahlasus, tekstuur, lõhn ja täidlane aroom).

Istria tõugu veiste ja nende liha eriomadused on ennekõike kujunenud välja tänu Istria põllumajandustootjatele, kes on ajaloo vältel seda tõugu ekstensiivselt kasvatanud ja kasutanud veoloomadena. Tänu sajandite kestel toimunud selektsioonile on Istria tõugu veised täielikult kohanenud kliima ja teiste ökoloogiliste tingimustega, milles nad elavad, eeskätt toidunappusega. Erinevalt äärmiselt produktiivsetest kaubanduslikul eesmärgil peetavatest piima- ja lihatõugudest, kes vajavad suure energiasisaldusega sööta, suudavad Istria tõugu loomad karjamaade puudumisel toituda mitmesugust liiki puittaimede võrsetest ja lehtedest.

Senistes asjakohastes uuringutes on tuvastatud selge seos sööda botaanilise profiili ning liha organoleptiliste ja aromaatsete omaduste vahel, mistõttu võib õigustatult väita, et geograafiline piirkond mõjutab märkimisväärselt ja otseselt toote „Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina“ kvalitatiivseid (toiteväärtuslikke ja organoleptilisi) omadusi.

Viide tootespetsifikaadi avaldamisele

https://poljoprivreda.gov.hr/UserDocsImages/dokumenti/hrana/proizvodi_u_postupku_zastite-zoi-zozp-zts/Specifikacija_meso_istarskog_goveda_boskarin.pdf

https://www.gov.si/assets/ministrstva/MKGP/PODROCJA/HRANA/SHEME-KAKOVOSTI/SPECIFIKACIJE-EVROPSKA-KOMISIJA/Boskarin.pdf

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.