ET Euroopa Liidu Teataja C 255/61

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele „Heade maksuhaldustavade edendamine””

KOM(2009) 201 lõplik

(2010/C 255/11)

Raportöör: Umberto BURANI

Euroopa Komisjon otsustas 28. aprillil 2009 vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklile 262 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele – Heade maksuhaldustavade edendamine”

KOM(2009) 201 lõplik.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav majandus- ja rahaliidu ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsioon võttis arvamuse vastu 13. novembril 2009. Raportöör oli Umberto Burani.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 458. istungjärgul 16.–17. detsembril 2009 (17. detsembri istungil) ühehäälselt vastu järgmise arvamuse.

1. Järeldused ja ettepanekud

1.1 Teatis kujutab endast Euroopa Komisjoni panust maksudest kõrvalehoidmise ja maksuparadiiside vastasesse võitlusse, mis kuulutati välja G20 tippkohtumisel ning mida kinnitati majandus- ja rahandusministrite nõukogu ning Euroopa Ülemkogu kohtumisel. Heade maksuhaldustavade eesmärki taotletakse juba pikka aega: antud valdkonnas on kehtestatud õigusnormid, millega reguleeritakse ELi liikmesriikide ja kolmandate riikide vahelist koostööd, vastastikuse abi andmist, hoiuste intresside maksustamist ja maksudega seotud nõuete sissenõudmist. On vastu võetud käitumisjuhend vältimaks kahjustavat maksukonkurentsi. Kõigest sellest selgub, et Euroopa omistab headele maksuhaldustavadele suurt tähtsust ja on seda ka konkreetselt näidanud.

1.2 Siin käsitlevas direktiivis, eriti OECD algatuste järelmeetmeid käsitlevas osas, visandatakse peamised meetmed, mida komisjon soovib võtta. Kavandatud meetmed kujutavad endast tervikuna teatavate poliitikavaldkondade põhimõtetega seotud määrustest, läbirääkimistest ja uutest suunistest koosnevat struktureeritud kava. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee väljendab oma täielikku toetust kõigile komisjoni kavandatud meetmetele ja tema esitatud kaalutlustele tervikuna. Eriti ühe konkreetse küsimuse osas, mis puudutab arvukatele riikidele eri kujul antava finantstoetuse vastavust kõnealuste riikide tehtava maksualase koostöö tasemele, loodab komitee, et EL võtab kindla seisukoha ja hakkab vastutustundlikult tegutsema. Teisisõnu, tuleks teha lõpp tingimusteta, ilma vastutasuta abi andmise poliitikale.

1.3 Ehk ei pea loetlema kõiki punkte, milles ollakse sama meelt, sest see pikendaks asjatult arvamuse teksti ega annaks mingisugust lisaväärtust. Komitee peab siiski vajalikuks tuua esile mõne põhimõttelise probleemi, mis tema arvates vääriks tähelepanu.

Komisjoni dokumendi sissejuhatuses nähakse heades maksuhaldustavades vahendit, et astuda rahapesu, korruptsiooni ja terrorismi vastu „koordineeritud koostööga”. Seega kinnitatakse kõnealuste nähtuste vastase ülemaailmse võitluse põhimõtet. Tegelikult aga annab selline kinnitus alust kahtlustele: ei saa üksnes heade maksuhaldustavadega vastata nõuetele, mis tulenevad võitlusest teiste nähtuste vastu, mis võivad olla, aga ei pea olema maksude seisukohast olulised, ent millel on igal juhul teistsugune taust: organiseeritud kuritegevusest, terrorismist ja korruptsioonist tulenev rahapesu.

1.4.1 Kolmandas rahapesudirektiivis (1) käsitatakse maksupettust„raske kuriteona”, mis sellisena peaks kuuluma direktiivi sätete reguleerimisalasse. Tegelikkus aga sellele ei vasta: maksudest kõrvalehoidmist (või maksupettust) käsitletakse mitmes asjakohases direktiivis, mille kohaselt kuulub küsimus mitte rahapesuvastaste asutuste, vaid üksnes maksuasutuste pädevusse ja reguleerimisalasse. Seega tekib õigusnormide kattumise probleem või õigemini vajadus piirata selgelt pädevusi ja volitusi: rahapesudirektiiv tuleks uuesti keskendada talle seatud eesmärgile, jättes selle reguleerimisalast välja maksu- ja finantskuriteod, kui neil ei ole kuritegelikku või terroristlikku tausta. Vastupidiselt tuleks maksualaste direktiividega jätta maksuasutuste pädevusalast välja selgelt kuritegeliku või terroristliku taustaga kuriteod. Sellegipoolest on olemas nende kahe nähtuse piiride vahele jääv „hall tsoon”, ent vähemalt kehtestatakse selged aluspõhimõtted.

1.4.2 Rahapesu käsitlevad direktiivid ja maksualased direktiivid käivad praegu justkui eri rada, milles aga ei saa süüdistada komisjoni, vaid mis tuleneb pigem pädevuste ja volituste jaotamisest: ülemaailmsel tasandil kuuluvad rahapesu ja organiseeritud kuritegevuse vastane võitlus FATFi (Financial Action Task Force) (2) pädevusalasse ja Euroopa tasandil sise- ja justiitsküsimuste nõukogu pädevusse; maksudest kõrvalehoidmisega tegeldakse seevastu G20-rühmas ja ELis majandus- ja rahandusministrite nõukogus. Üheski dokumendis ei ole antud märkugi vajadusest teha koostööd, vahetada teavet ja jagada ära ülesanded eri asutuste vahel. Komitee kutsub üles leidma lahendust kõnealuse olukorrale, mis muudab „globaalse võitluse” lõppeesmärgi abstraktseks ja saavutamatuks.

1.5 Just nimelt globaalse võitlusega seoses tekib maksuparadiiside probleem, millele pööratakse tähelepanu üksnes siis, kui räägitakse maksudest kõrvalehoidmisest. Tagaplaanile jääb organiseeritud kuritegevusega seotud või terrorismi rahastamiseks mõeldud raha probleem. Kõnealune nähtus ei puuduta mitte ainult tuntuimaid keskusi, millega maksuasutused juba peavad läbirääkimisi, vaid ka ja eelkõige teatavaid tõusvaid finantskeskusi, mis asuvad piirkondades, kus geopoliitilised kaalutlused võivad mõjutada valmidust läbirääkimiste pidamiseks.

1.6 Keeruline ja maha vaikitud probleem on mugavuslipud, (3) mis on märkimisväärsete, seni täielikult seaduslike, kuigi maksustamise eest kaitstud kapitalivoogude allikas. Kõnealused kapitalivood suunatakse üldjuhul ajutiselt maksuparadiisidesse, kust need pärast viiakse välja uuteks investeeringuteks. Kuigi mugavuslipud tekitavad nii mõneski mõttes kahtlusi, eksisteerivad nad kõigi riikide vaiksel nõusolekul. Maksuparadiiside vastases võitluses tuleb vältida ebasoovitavaid tagajärgi seaduslikule tegevusele ja kapitali ümbersuunamist väiksema koostöövalmidusega keskustesse.

1.7 Kokkuvõtteks soovib komitee rõhutada, et Euroopa on juba teinud ja teeb jätkuvalt suurt tööd maksudest kõrvalehoidmise vastase võitluse ning organiseeritud kuritegevuse ja terrorismi vastase võitluse finantsaspektide vallas. Ent komitee soovib juhtida seadusandjate tähelepanu mitmele tõsisele puudujäägile: ei kooskõlastata tihedalt maksudest kõrvalehoidmise ning kuritegevuse vastast võitlust, ei eristata selgelt nende asutuste ülesandeid ja volitusi, kelle ülesanne seisneb erinevate nähtustega võitluses. Kõnealuste nähtustega seonduvad sageli nii maksudest kõrvalehoidmise kui ka organiseeritud kuritegevuse tunnusjooned, mis raskendab nende määramist. Sel põhjusel ongi vaja struktureeritud koostööd eri ametiasutuste vahel. Ent ei nõukogu ega komisjoni programmides ei leidu midagi, mis sellisele koostööle viitaks.

2. Teatise sisu

2.1 Komisjoni dokumendis arutletakse heade maksuhaldustavade üle. Neis arutlustes kajastuvad mitme kohtumise tulemused: 2008. aasta novembris toimunud G20 juhtide kohtumine, 2008. aasta detsembris toimunud majandus- ja rahandusministrite nõukogu, 14. märtsil 2009 toimunud G20-rühma rahandusministrite ja keskpankade presidentide kohtumine, 19.–20. märtsil 2009 toimunud Euroopa Ülemkogu ning 2. aprillil 2009 toimunud G20 juhtide tippkohtumine. Nimetatud kohtumiste järeldustes väljendati üksmeelselt tahet võtta koostööst keelduvate finantskeskuste, sh maksuparadiiside vastaseid meetmeid ning kehtestada sanktsioone riigi eelarve ja rahandussüsteemide kaitseks. G20 juhtide tippkohtumisel sedastati muu hulgas, et „pangasaladuse ajajärk on möödas”.

2.2 Teatise eesmärk on määratleda ELi võimalik panus otsese maksustamise headesse haldustavadesse: dokumendis käsitletakse kolmes peatükis võimalusi kõnealuste haldustavade parandamiseks, vahendeid nende konkreetseks edendamiseks ja liikmesriikide osa OECD ja ÜRO algatuste toetamisel kooskõlastatud meetmete kaudu nii ELi kui ka rahvusvahelisel tasandil.

2.3 Head maksuhaldustavad on eesmärk, mida komisjon taotleb juba pikka aega ELi sisese koostöö kaudu ja laiemalt tehes OECD-ga koostööd maksuparadiiside kaudu toimuva rahapesu vastases võitluses.

ELi maksualase koostöö õigusraamistikku võib laias laastus rahuldavaks pidada: juba kehtestatud või koostamisel on direktiivid, mis reguleerivad vastastikuse abi andmist, hoiuste intresside maksustamist ja maksunõuete sissenõudmist. Tulevik näitab, kuidas ja kui kiiresti hakkavad liikmesriigid ELi õigusnorme ellu rakendama.

2.4.1 Kahjustava maksukonkurentsi valdkonnas on vastu võetud „äriühingute maksustamise juhend”, (4) mis on juba andnud paljutõotavaid tulemusi, kuigi jätab veel ruumi edaspidiseks parandamiseks. Juhend võeti kasutusele liikmesriikides ja nende sõltlasterritooriumidel. Juhendi laiendamine kolmandatele riikidele on osa 2009.–2010. aasta tööprogrammist. Kogu raamistikku läbivaks teemaks on läbipaistvus. Selge on ka komisjoni seisukoht riigiabi reguleerivate õigusnormide kohaldamise osas otsese maksustamise meetmete suhtes.

Komisjonil on kavas pakkuda välja liikmesriikide kooskõlastatud tegevus, et kindlustada OECD rahvusvahelistele algatustele asjakohased järelmeetmed, jäädes huviga ootama „hiljuti võetud oluliste kohustuste […] rakendamist”. Kõnealused kohustused jagunevad kaheks: ühelt poolt kavatseb OECD kaotada oma 30 liikmesriigi maksusoodustusrežiimi toimimise, teiselt poolt alustas OECD tööd – ja kavatseb seda ka jätkata – surve avaldamiseks organisatsiooni mitte kuuluvatele riikidele, et viimased võtaksid poliitilise kohustuse teha koostööd OECD liikmesriikidega.

2.5.1 OECD on ühendust võtnud paljude riikidega, peaaegu kogu maailmaga, ning on saavutanud esimesed tulemused: 35 mitte-liikmesriiki, nende hulgas paljud maksuparadiisid, võtsid poliitilise kohustuse teha koostööd läbipaistvuse ja maksualase teabe vahetuse vallas. Rida teisigi riike (5) võttis hiljuti kohustuse järgida OCDE eeskirju taotluse alusel toimuva teabevahetuse valdkonnas, hoolimata antud riigist kehtivatest nõuetest ja pangasaladusest.

Rahvusvahelise poliitika osas üritab komisjon mitmete riikidega (6) heades maksuhaldustavades kokku leppida. Konkreetsemalt nõuti 2008. aasta mais toimunud majandus- ja rahandusministrite nõukogu kohtumisel heade maksuhaldustavade alase sätte lisamist ühenduse ja kolmandate riikide vahelistesse kokkulepetesse. Kõnealuse aasta detsembris muutus sätte lisamise nõue veelgi rangemaks, kui nõuti senisest otsustavamat võitlust maksuparadiiside ja koostööst keelduvate õigusruumide vastu.

2.6.1 Hoiuste intresside maksustamise osas saavutas komisjon, et mitmes kolmandas riigis (7) ning liikmesriikide sõltlas- või assotsieerunud territooriumidel (millest mõni loeti varem maksuparadiiside hulka) rakendatakse ELi direktiivides sisalduvatega sarnaseid või võrdseid meetmeid. Ettevalmistavad kõnelused on käimas teiste riikidega, (8) ent ametlikke läbirääkimisi ei ole veel käivitatud.

2.6.2 Terve rida läbirääkimisi on käimas Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) riikide (9) ja Šveitsiga. EMP riikides kohaldatakse otseselt siseturu põhimõtteid, kuid riigiabi reguleerimiseks kehtivad „samalaadsed eeskirjad”. Suhteid Šveitsiga reguleerib 1972. aastal sõlmitud vabakaubandusleping, ent hiljuti seati selle mõned aspektid kahtluse alla. Liechtensteiniga peetakse läbirääkimisi, et sõlmida uus maksupettustevastane kokkulepe. Kogu valdkonnas võib täheldada arenguid.

2.6.3 Läbipaistvuse, koostöö ja teabevahetuse põhimõtted kaasati paljude riikidega sõlmitud Euroopa naabruspoliitika ja laienemispoliitika alastesse tegevuskavadesse ja kokkulepetesse. Komisjon töötab kõnealuste põhimõtete laiendamise nimel mitmetele kolmandatele riikidele: esimesed kontaktid näivad mõne riigi puhul olevat paljutõotavad, ent tuleb kindlaks määrata, millistele seisukohtadele asuda kõnealust ideed seni tagasi lükanud riikide suhtes.

2.6.4 Erilist tähelepanu omistatakse arengumaadega peetavatele läbirääkimistele. Lisaks mõningale avatud suhtumisele kohatakse ka vastuseisu, millest tuleb üle saada, võib-olla seades Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendist ja Kümnendast Euroopa Arengufondist vahendite eraldamise tingimuseks heade maksuhaldustavade reeglite omaksvõtmise.

2.7 Teatise eraldi peatükk on pühendatud juba töös olevate algatuste loetlemisele: need hõlmavad ELi siseseid meetmeid direktiivide kujul, mida käsitletakse punktis 2.4, ja välismeetmeid, mis kujutavad endast praktilisi järelmeetmeid punktis 2.5 nimetatud algatustele. Väärib mainimist, et komisjon taotleb õigusega, et nõukogu annaks talle läbirääkimistes piisavalt paindlikkust, mis on vältimatu eeltingimus, et kohandada üldpoliitikat iga riigi konkreetsetele nõudmistele. Erilist tähelepanu pöörati arengukoostööalastele stiimulitele, mida tuleks kasutada, et innustada tõrksaid riike end senisest rohkem koostööle avama (vt eespool, punkt 2.6.4).

2.8 Lõpetuseks juhib komisjon nõukogu tähelepanu kavandatud meetmete olulisusele ja vajadusele tagada juba jõustunud direktiivide kiire ülevõtmine riiklikku õigusesse, kiirendada koostamisel olevate direktiivide menetlemist, võtta ELi tasandil vastu senisest sidusamad ja paremini kooskõlastatud poliitilised meetmed ning kindlustada suurem kooskõla liikmesriikide eri seisukohtade ja kokkulepitud heade tavade põhimõtete vahel.

3. Märkused ja kommentaarid

3.1 Komitee väljendab väga suurt rahulolu komisjoni teatise üle. Oli ju aeg määratleda heade maksuhaldustavade raames suunised, kuidas tegutseda ja käituda keerulistes maksudest kõrvalehoidmise vastase võitluse küsimustes. Komitee väljendab reservatsioonideta oma toetust igale komisjoni käsitletud aspektile ja komisjoni kavandatud meetmetele ning nõustub nendega igati. Komitee leiab siiski, et oleks vaja juhtida tähelepanu mõnele põhimõttelisele ja mõnele üksikdetaili puudutavale probleemile, mis tema arvates vääriks tähelepanelikku arutlust.

Komisjon tõstatab küsimuse, kuivõrd langeb ELi mõnele riigile antav finantsabi kokku antud riigi valmidusega teha koostööd heade maksuhaldustavade valdkonnas (vt eespool, punkt 2.7). Räägitakse võimalusest „võtta asjakohaseid meetmeid” seoses Euroopa Arengufondi järgmise vahekokkuvõttega ja lisada erimeetmed Cotonou lepingusse (10). Selliste erimeetmetena võidaks vähendada vahendite eraldamist riikidele, kes ei tee koostööd, ja pakkuda seevastu tehnilise abi ja lisavahendite kujul stiimuleid riikidele, kes näitavad üles tahet võetud kohustuste täitmiseks.

3.2.1 Seega tehakse ettepanek lisada ELi teiste riikide toetamise poliitikasse kontseptsioon, mille kohaselt tuleb abi välja teenida konkreetse koostöötahte ülesnäitamise teel, sh – ent mitte ainult – maksude valdkonnas. Komitee arvates peaks abi andmise tingimusi määratlevates õigusdokumentides sisalduma sellekohane selgesõnaline säte. Abi andmise poliitikat tuleb selgelt ja üheselt mõistetavalt muuta nii, et sellest saab vahend, millega soodustada konkreetset ja kontrollitavat moraalse, sotsiaalse ja majandusliku arengu protsessi. Korrumpeerunud valitsused ei vasta üleskutsetele koostöö tegemiseks: neid saab veenda üksnes, seades nende huvid kahtluse alla. Aeg näitab, kuivõrd on võimalik komisjoni väljapakutud poliitilised meetmed ellu viia. Poliitilised ja sotsiaalsed kahtlused võivad tegelikult olla otsustava tähtsusega nende rakendamisel.

Mõtlemisainet pakub komisjoni teatise sissejuhatav osa, milles häid maksuhaldustavasid käsitakse vahendina, et reageerida kooskõlastatult rahapesust, korruptsioonist ja terrorismist tulenevatele probleemidele. Seega saab kinnitust mitmel korral välja käidud ja komitee jagatud nägemus, mille kohaselt strateegia ühiskonna kaitseks igasuguste finantsrikkumiste eest – olgu need kuritegeliku, terroristliku või maksualase iseloomuga – peab tingimata tuginema globaalsele võitlusele.

3.3.1 Kõik komisjoni poolt teatises esitatud meetmed on heade maksuhaldustavade seisukohast kasulikud. Sellegipoolest puudub komitee arvates selge ja otsene viide tervikstrateegiale. Juba käivitatud või kavandatud maksualaste meetmetega peaksid kaasnema nendega kooskõlastatud rahapesu ning korruptsiooni-, organiseeritud kuritegevuse ja terrorismivastase võitluse alased meetmed. Esimese sammuna aga peaks kaotama mõned hallid tsoonid ning ebakõla maksualaste ja rahapesu käsitlevate direktiivide vahel.

Maksupettuse vastast võitlust käsitlevates direktiivides ei viidata kolmanda rahapesudirektiivi (11) sätetele vaatamata sellele, et viimases loetakse „raskete kuritegude” hulka ka maksupettus (või mõned selle aspektid) (12). Järelikult võib tekkida küsimus, kas maksundus kuulub rahapesudirektiivi reguleerimisalasse, eriti selles osas, mis puudutab teatamiskohustusi, rahapesu andmebüroode (13) ülesandeid, kolmandate isikute, nagu nt vabakutseliste (14) osalemist. Ent vastus kõnealusele küsimusele on siiski eitav: maksualastes direktiivides usaldatakse maksupettuste vastane võitlus üksnes maksuasutustele, ei mainita sõnagagi rahapesubüroode volitusi või seoseid nendega ega rahapesudirektiivis sätestatut.

3.4.1 Seega võib ühenduse direktiivides täheldada lahknevusi reguleerimise ja praktilise tegutsemise vahel. Kuigi maksupettuse ja kuritegeliku rahapesu vahelised piirid võidakse teoorias määratleda, võivad need praktikas osutuda ebaselgeks või olematuks: käibemaksust kõrvalehoidmist saab näiteks käsitada salakaubaveo (rahapesu) või maksupettusena ning sellest võivad selguda näiliselt „normaalsete” ettevõtete seosed uimasti- ja relvakaubandusega jne. Korruptsiooniga kaasneb alati ka maksupettus, ent tihti varjab see teistsuguseid, palju raskemaid kuritegusid. Maksude seisukohast „kahtlase” raha ülekannetega võidakse varjata terroristlikku tegevust. On palju ruumi ebakindluseks tõlgendamisel ja võimalikke pädevuskonflikte.

3.5 Kogu valdkond tuleb seega uuesti läbi mõelda ja täielikult läbi vaadata. Rahapesudirektiiv tuleks uuesti keskendada talle seatud eesmärgile, milleks on organiseeritud kuritegevuse ja terrorismivastane võitlus, jättes selle reguleerimisalast välja maksu- ja finantskuriteod, kui neil ei ole kuritegelikku või terroristlikku tausta. Teiselt poolt tuleks maksualaste direktiividega jätta maksuasutuste pädevusalast välja kõiksugused selgelt kuritegeliku või terroristliku iseloomuga kuriteod. Kuigi väärtusi ei taheta järjestusse seada, on kuritegevuse ja terrorismi vastasel võitlusel veel suurem poliitiline ja ühiskondlik tähtsus kui maksupettuste vastasel võitlusel. Kõnealused kaks valdkonda on siiski omavahel tihedalt seotud, mitte ainult eespool mainitud ebakindluse tõttu pädevuste määramisel, vaid ka sellepärast, et viiakse ellu„globaalse võitluse”kontseptsioon, millega kaasneb eri ametiasutuste vahelise koostöö ja teabevahetuse kohustus. Eri ametiasutuste vahelise koostöö vajadusest räägiti tegelikult 2004. aasta teatises, (15) ent seda ei mainita üheski direktiivis.

3.6 Pädevuste jagamises või nende kattumises peegeldub volituste jagamine nõukogu tasandil: maksupettuse ja maksuparadiisidega seotud probleemidega tegeldakse majandus- ja rahandusministrite nõukogus, samas kui kuritegevuse ja terrorismivastase võitlusega seotud küsimusi käsitletakse justiits- ja siseküsimuste nõukogus. Samamoodi jagunevad pädevused ülemaailmsel tasandil: G20-rühm ja FATF (16) kuuluksid justkui eri maailmadesse. OECD-s on seos olemas, ent vaid kesktasemel: riikide tasandil ollakse kontaktis eri isikutega vastavalt ministeeriumide pädevustele.

Ametlike avalduste alusel võiks arvata, et on olemas poliitiline tahe tagada tõhus globaalne võitlus, ent praktilisi lahendusi ei paista kusagilt, kui poliitiliste ja finantsringkondade kõrgeimal tasandil kõnealuse probleemi ulatust selgelt ei teadvustata. Sellegipoolest on hädavajalik hakata kohe uurima mõnd põhimõttelist aspekti, see ei kannata edasilükkamist. Uuritavate aspektide hulka kuulub kindlasti maksuparadiiside (17) nähtuse hindamine tervikuna. Tänu OECD ja komisjoni tegevusele nõustusid hiljuti paljud „maksuparadiisid” tegema koostööd maksupettuse vastases võitluses, (18) kaotades pangasaladuse või piirates seda, nii et „mustas nimekirjas” ei figureeri praeguseks enam ühtegi riiki (19). Lähitulevikus selgub, kas ja mis ulatuses antud lubadustest kinni peetakse.

3.7.1 Nimekirjad ei ole ammendavad või siis jätavad ruumi ebakindlusele. Teatud läbipaistvuse puudumine näib iseloomustavat tõusvaid finantskeskusi, millest mõnedel on – või neil võib tulevikus tekkida – „varjupaiga” – või ka maksu- või muusuguse „paradiisi” – tunnusjooni. Nende hulka kuuluvad mõned Kagu-Aasia riigid, Pärsia lahe riigid, ent mingil määral ka India, Singapur ja Hiina (Hongkong on vaid Hiina finantstegevuse eelvägi). Kuna terrorismi rahastamist mainitakse nn standardsätetes, jäetakse küsimus läbirääkimistel sageli vahele, sest kõnealused rahastamiskanalid jäävad kindlasti varjatuks ega ole sugugi avatud läbirääkimistele. See ja teised probleemid on niivõrd tundlikud, et on arusaadav, et neisse suhtutakse reserveeritult, ent sellegipoolest ei tohi neid jätta tähelepanuta.

3.7.2 Veel on mainimata järgmised aspektid: relvakaubandus, mille puhul relvi müüakse sageli seaduslikult ja vastavate ametlike lubadega, misjärel need jõuavad salakanalite kaudu sõdadesse ja terroristide kätte paljudes riikides. Relvakaubandust rahastatakse sageli uimastiärist saadud tuluga. Kõik see toidab väga suurt rahavoogu, mis näib kaduvat põhjatusse musta auku. Nähtus on hästi teada, ent probleemi ei saa kindlasti lahendada direktiivide, kokkulepete või juurdluste abil: nähtus on oma olemuselt teistsugune ja eeldab ülemaailmse poliitika kaasamist.

3.7.3 Maksuparadiiside nähtus tervikuna kujutab endast probleemi, millega tuleb tegelda, arvestades igasugust lahendust mõjutavate geopoliitiliste aspektidega. Praktiliste võimaluste osas peab maksupettuse ja rahapesu (ja eelkõige terrorismi)vastane võitlus nii palju kui võimlik hõlmama kogu maailma, kui meenutada, et täielik võit on alles kauge eesmärk. Eelkõige tuleb jääda valvsaks, et suuta ennetada tegevuse ümbersuunamist tuntud keskustest vähem tuntud keskustesse, mis võivad olla vaenulikult meelestatud või vähem huvitatud läbirääkimistest. Praegune kriis kiirendab maailma finantskeskuste jõusuhete järkjärgulist muutmist: Aasia ja islamimaailm esindavad uusi tõusvaid jõude, kelle loogika ja käitumine ei pruugi alati kokku langeda Lääne maailmale omaste traditsiooniliste nägemustega.

Teise, teatud viisil maksuparadiisidega seotud probleemi moodustavad mugavuslipud (FOC – flags of convenience), mille all on registreeritud 63 % maailma kaubanduslaevastikust ja märkimisväärne osa suurtest lõbusõidulaevadest. Mugavuslippude asukoht on enamasti maksuparadiisides ja nendega kaasneb oluline täiesti seadusliku päritoluga vahendite voog, isegi kui need on maksudest täielikult või peaaegu täielikult vabastatud. Kõnealuste registrite asukohariikide hulka kuuluvad ka mõned ELi liikmesriigid. Mugavuslipu all sõitvatel laevastikel on konkurentsieelis võrreldes riiklike lippude all sõitvate laevastikega ning prahtimisel saadud tulu kujutab endast „ametlike maksude” maksmise vältimist, ent kindlasti mitte nendest kõrvalehoidmist. Lisaks ei kehti kõnealuste laevade suhtes meremeeste ametiühingute sõlmitud kokkulepetest tulenevad kohustused.

3.8.1 Ei ole kavandatud mingisuguseid maksumeetmeid mugavuslippude vastu mitte ainult mis tahes meetme jaoks õigusliku aluse puudumise tõttu, vaid ka seepärast, et pelgalt maksukaalutlustel põhinevate meetmetega kaasneks muu seas oht põhjustada kahju kogu maailma jaoks esmatähtsale majandustegevusele ja peatada oluline investeeringute voog maailma majanduses. Kui jätta kõrvale karmid moraalsed kaalutlused, moonutavad mugavuslipud konkurentsi ja nende abil hoitakse kõrvale tööõigusalaste sätete järgimisest – ja kõik see toimub kogu maailma valitsuste vaiksel heakskiidul või nõusolekul. Ühenduse õigusnormidest kohaldatakse neile vaid neid, mis reguleerivad laevanduse turvalisust ja laevaliiklust.

3.8.2 Kõnealused aspektid tuuakse siinkohal esile, et rõhutada asjaolu, et mitte kõik maksuparadiisidesse suunduvad finantsvahendid, mis pärast sealt investeeritakse maailma finantskeskustesse, (20) ei kuulu maksudest kõrvalehoidmise, rahapesu või terrorismi rahastamise kategooria alla. Sellest vaatevinklist tuleb tervitada G20-rühma kavandatud ja komisjoni edendatud maksualaseid meetmeid. Need peaksid hõlmama ka rahapesu ja terrorismi aspekte, ent vältima soovimatuid tagajärgi seaduslikele või vähemalt mitte ebaseaduslikele finantstegevustele ja finantsvoogudele.

3.8.3 Oleks ajalooline võit saada maksuparadiisidelt nõusolek läbipaistvuse tagamiseks ja koostöö tegemiseks. Olemasolevad ja tõenäoselt mitte kunagi kaduvad hallid tsoonid näitavad, et lisaks suurtele põhimõtetele tuleb püüelda realistlike eesmärkide poole, isegi kui need ei ole optimaalsed. Lõppkokkuvõttes tuleb tagada, et finants- ja maksualaseid algatusi juhivad ja kontrollivad poliitilised võimuorganid nende rahvusvaheliste suhete alaste strateegiate raames. Selle viimasega seoses on vaja, et Euroopa Liidul oleks ühine poliitika: seda eesmärki peaksid valitsused esmatähtsana arvesse võtma, kuid hetkeolukorda arvestades tundub tee eesmärgini olevat pikk.

Brüssel, 17. detsember 2009 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) Direktiiv 2005/60/EÜ rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta, ELT L 309, 25.11.2005.

(2) OECD juures tegutsev rahapesuvastane töörühm.

(3) Laev sõidab mugavuslipu all (üldkasutatav ingliskeelne nimetus on FOC – flag of convenience), kui ta on registreeritud väheste eeskirjadega riigis eesmärgiga vähendada tegevuskulusid ja vältida koormavaid õigusnorme. Transpordivaldkonna töötajate rahvusvaheline liit koostas 32-st mugavuslipu pakkujaks peetavast „registrist” koosneva nimekirja.

(4) Lepiti kokku majandus- ja rahaministrite nõukogul 1.detsembril 1997.

(5) Sh Šveits, Austria, Belgia, Luksemburg, Hongkong, Macao, Singapur, Tšiili, Andorra, Liechtenstein ja Monaco.

(6) Kariibi piirkonna riigid, Vaikse ookeani saared.

(7) Šveits, Liechtenstein, San Marino, Monaco ja Andorra.

(8) Hongkong, Macao ja Singapur.

(9) Island, Liechtenstein ja Norra.

(10) Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani riikide rühma liikmete ning ELi ja tema liikmesriikide 23. juunil 2000 Cotonous alla kirjutatud partnerlusleping.

(11) Direktiiv 2005/60/EÜ rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta, ELT L 309, 25.11.2005, lk 15. Direktiivi nimetatakse ka kolmandaks rahapesudirektiiviks.

(12) Vt rahapesudirektiivi artikli 3 lõike 5 punkt d: „Rasked kuriteod – vähemalt: […] Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni artikli 1 lõikes 1 ja artiklis 2 määratletud pettused, […]”. Seega kuuluvad vähemalt käibemaksu alased maksupettused selgelt rahapesudirektiivis tähendatud kuritegude hulka.

(13) Rahapesu andmebürood, vt rahapesudirektiivi artikkel 21.

(14) Vt rahapesudirektiivi artikli 2 lõige 3.

(15) Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile ettevõtlus- ja finantspettuste vältimise ja tõkestamise kohta, KOM(2004) 611 lõplik.

(16) FATF: OECD juures tegutsev rahapesuvastane töörühm.

(17) On huvitav, et ingliskeelne mõiste „fiscal haven” on paljudesse keeltesse tõlgitud „maksuparadiisina”. Vahet „haven” (varjupaik) ja „heaven” (taevas, siin: paradiisi tähenduses) ei saa seletada üksnes lihtsa tõlkeveaga, vaid selles paljastub mõtteviiside erinevus.

(18) Tegelikkuses lisati maksuparadiisidega sõlmitud kokkulepetesse n-ö standardsäte organiseeritud kuritegevuse ja terrorismi kohta, ent esiplaanil on alati „maksualane” aspekt.

(19) On veel kaks nimekirja – üks „helehall” ja teine „tumehall” vastavalt lubatud koostöö tasemele.

(20) Arvutuste kohaselt liigub 35 % maailma finantsvoogudest maksuparadiiside kaudu. Ei ole aga teada, mille alusel sellise arvuni jõuti.