Lisaks on pakkide kättetoimetamise teenuseid käsitleva määruse vastuvõtmiseks tehtud ettepaneku eesmärk suurendada selles valdkonnas hindade läbipaistvust ja regulatiivset järelevalvet. Tarbijad ja väikeettevõtted on teatanud, et probleemid seoses pakkide kättetoimetamise teenustega, eriti nende kõrged hinnad, takistavad neil kaupu ja teenuseid rohkem teistesse liikmesriikidesse müümast ja neid teistest liikmesriikidest rohkem ostmast. Tarbijakaitsealase koostöö määruse muutmise ettepaneku eesmärk on parandada koostööd riiklike tarbijakaitseasutuste vahel ning tugevdada tarbijate nõuete piiriülese täitmise mehhanismi. Mõlemad algatused on samuti kavas avaldada 25. mail 2016. Algatusega laiendada käibemaksu registreerimise ühtset elektroonilist mehhanismi soovitakse veelgi lihtsustada piiriülest kaubandust, vähendades kauplejate jaoks käibemaksu registreerimise ja tasumisega seotud halduskoormust.

Need algatused hõlmavad ettepanekuid võtta vastu „direktiiv digitaalse sisu üleandmise lepingutega seonduvate teatavate aspektide kohta“ ja „direktiiv kaupade internetimüügi ja muu kaugmüügi lepingutega seonduvate teatavate aspektide kohta“. Ettepanekute eesmärk on saavutada asjaomaste valdkondade täielik ühtlustamine. Kõnealuste direktiivide vastuvõtmine aitab veelgi vähendada erinevusi liikmeriikide tarbijakaitsealastes õigusaktides, eriti seoses õiguskaitsevahenditega, mida klientidel on õigus puudusega kauba või digitaalse infosisu puhul kasutada.

Käesolev ettepanek täiendab muid algatusi digitaalse ühtse turu ja ühtse turu strateegia raames ning selle eesmärk on luua sobivad tingimused, et teenused oleksid tarbijatele ja ettevõtjatele üle liidu paremini kättesaadavad.

Mis puutub diskrimineerimiskeeldu maksevahendite kasutamisel, siis määrusega (EL) nr 260/2012 on juba keelatud kauplejatel maksete korral nõuda, et pangakonto peab olema teatavas liikmesriigis. See põhimõte ei kehti muude maksevahendite puhul. Määrusega (EL) 2015/71 hõlbustatakse krediitkaartide kasutamist, kehtestades kaardipõhiste maksetehingute vahendustasude ülemmäär. Direktiiv (EL) 2015/2366 on loonud tingimused ka täielikult integreeritud jaemaksete turu loomiseks ELis. Käesolev määrus läheb sammu võrra kaugemale, takistades kauplejatel kehtestada erinevaid maksetingimusi sõltuvalt kliendi elu- või asukohast. Siiski on oluline meeles pidada, et kauplejatel on vabadus otsustada, milliseid makseviise nad kohalike ja välismaiste klientide suhtes aktsepteerivad.

Direktiivis 2000/31/EÜ („e-kaubanduse direktiiv“) kehtestatud päritoluriigi põhimõte on võimaldanud infoühiskonnateenuseid pakkuvatel kauplejatel tegutseda piiriüleselt ja pakkuda oma teenuseid nende asukohariigis kehtivate eeskirjade alusel Lisaks on teenuste direktiivis sätestatud teenuste saajate õigused ja direktiivi eesmärk on artikli 20 kohaselt tagada, et liidus asuvad teenuseosutajad ei kohtle kliente erinevalt, ei otseselt ega kaudselt, sõltuvalt nende kodakondsusest või elu- või asukohast. Samas ei käsitleta artiklis 20 klientide diskrimineerimist piisavalt ja see ei ole vähendanud õiguslikku ebakindlust. Seetõttu on keeruline diskrimineerimiskeeldu tegelikkuses rakendada. Igasuguste kahtluste vältimiseks tagatakse käesoleva ettepanekuga, et vastuolu korral teenuste direktiivi artikli 20 lõikega 2 tuleb kohaldada käesoleva määruse sätteid.

Käesoleva ettepanekuga keelatakse veebilehtedele ja muudele veebipõhistele kasutajaliidestele juurdepääsu tõkestamine ja klientide suunamine ühe riigi veebiversioonist teise. Lisaks on ettepaneku kohaselt keelatud klientide diskrimineerimine neljas konkreetses kaupade ja teenuste müügi olukorras ja sellest diskrimineerimiskeelust passiivse müügi korral kõrvalehoidumine. See mõjutab nii kliente kui ka kauplejaid kaupade või teenuste lõppkasutajatena ning neil peaks seetõttu olema võimalik käesolevas ettepanekus esitatud eeskirjadele tugineda. Tehingud, mille käigus ettevõtja ostab kaupu või teenuseid edasimüümiseks, tuleks ettepanekust siiski välja jätta, et võimaldada kauplejatel luua turustussüsteeme, mis on kooskõlas Euroopa Liidu konkurentsiõigusega.

Vaatamata direktiivi 2006/123/EÜ artikli 20 lõikega 2 (edaspidi „teenuste direktiiv“) ette nähtud diskrimineerimiskeelu põhimõtte rakendamisele, keeldutakse siiani klientidele kaupade müümisest ja nähakse ette erinevaid tingimusi, kui nad ostavad kaupu või teenuseid piiriüleselt. See tuleneb peamiselt ebakindlusest küsimuses, mis on objektiivsed kriteeriumid, mis õigustavad klientide erinevat kohtlemist kauplejate poolt. Probleemi lahendamiseks peaks kauplejatel ja klientidel olema suurem selgus olukordadest, kus elu- või asukohal põhinev erinev kohtlemine ei ole õigustatud.

Käesoleva ettepaneku üldine eesmärk on võimaldada klientidele paremat juurdepääsu kaupadele ja teenustele ühtsel turul, hoides ära otsest ja kaudset diskrimineerimist kauplejate poolt turu kunstliku tükeldamise läbi klientide elukohast lähtudes. Kliendid kogevad sellist erinevat kohtlemist, kui nad ostavad kaupu internetist, samuti teistesse liikmesriikidesse reisides, et osta seal kaupu või teenuseid.

Lõplikus mõju hindamise aruandes analüüsiti viit võimalikku olukorda ja tehti järgmised järeldused. Kaaluti läbipaistvuse suurendamise võimalust (1. võimalus), kuid see iseenesest ei võimalda eesmärki saavutada. Läbipaistvuse suurendamist ja veebilehele juurdepääsukeelu blokeerimist (2. võimalus) koos nõusolekul põhineva lahendusega, mille kohaselt on automaatne ümbersuunamine keelatud, peeti tarvilikuks, kuid see lahendaks vaid väikese osa probleemidest. Eelistatuim võimalus (3. võimalus) on kombineerida need kaks võimalust, nähes ette teatavad konkreetsed olukorrad, kus asukohapõhine diskrimineerimine ei ole õigustatud (kaubad, kui kaupleja ei teosta piiriülest kohaletoimetamist; elektrooniliselt osutatavad teenused; ja muud teenused, mis on saadud väljaspool kliendi elu- või asukohaliikmesriiki). Veel ühe võimalusena kaaluti õigustavatest asjaoludest täiendava loetelu kehtestamist, et arendada edasi teenuste direktiivi artikli 20 lõikes 2 sätestatud põhimõtteid (4. võimalus), kuid see jäeti keerukuse tõttu kõrvale. Viimane võimalus (5. võimalus), mille kohaselt oleks kauplejad kohustatud materiaalseid kaupu piiriüleselt tarnima, jäeti kõrvale, kuna see põhjustaks ettevõtjatele ebaproportsionaalseid kulusid.

Komisjon käivitas ulatusliku kontrollostmise uuringu, milles analüüsiti ligikaudu 10 500 veebisaiti ELis ja toodi välja tüüpilised piiriülesed ostuolukorrad. Ettevõtjatevahelistele suhetele keskendunud 2016. aasta Eurobaromeetri uuringust selgus, et toodete ja teenuste lõppkasutajatena seisavad ettevõtjad silmitsi samasuguste piirangutega nagu tarbijad. Komisjon on analüüsinud mitmeid kaebusi seoses piiriüleste ostudega ja läbi viinud teenuste direktiivi artikli 20 hindamise. 2015. aasta mais algatas komisjon e-kaubanduse sektori kohta konkurentsiuuringu ning tegi oma esialgsed järeldused asukohapõhise piiramise kohta teatavaks 2016. aasta märtsis. Komisjon on seda algatust arutanud ka liikmesriikidega teenuste direktiivi ja e-kaubanduse direktiivi eksperdirühmades.

Suur osa tarbijatest on teises ELi liikmesriigis ostlemisel kogenud asukohapõhist piiramist või muid geograafilisi piiranguid. Kaubad ja teenused, mida asukohapõhine piiramine enim mõjutab, on rõivad, jalatsid ja rõivamanused, füüsilised andmekandjad (raamatud), arvutiriistvara ja elektroonikaseadmed, lennupiletid ja autorent, selline digitaalne infosisu nagu voogedastuse teenused, arvutimängud, e-raamatud ja MP3-mängijad. Enamik tarbijaid ja ettevõtjaid leiavad, et kauplejad peaksid kliente müügipiirangutest teavitama. Tarbijad toetasid poliitikavalikut, mis nõuab kauplejatelt piiriüleste kaubandustehingute aktsepteerimist, kuid ilma tarnekohustuseta. Enamik ettevõtjaid on vastu kohustusele müüa ja tarnida kogu ELi piires ning rõhutavad hindade kohandamise olulisust erinevate liikmesriikide turgudel, tuues eriliselt välja vajaduse austada nende majandus- ja lepinguvabadust Suurem osa vastajatest nõustuvad sellega, et eeskirjade ja teavitamisnõuete täitmise tagamist tuleks parandada

Ulatuslik avalik konsultatsioon toimus 24. septembrist kuni 28. detsembrini 2015. Oodatud olid tarbijate, ettevõtjate, ühenduste ja liikmesriikide seisukohad. Saadi 433 vastust. Avaliku konsultatsiooni tulemused avaldati ja on lisatud ka mõjuhinnangule. Lisaks oli komisjon 2015. aasta alguses läbi viinud ulatuslikke arutelusid sidusrühmadega (tarbijad, ettevõtjad, tarbijate ja ettevõtjate ühendused ning riigiasutused), sealhulgas sidusrühmade seminaridel, et hinnata ELi kaasamise eri võimalusi ja selle mõju. Komisjon korraldas 18. veebruaril 2016 Amsterdamis seminari, et arutada avaliku konsultatsiooni tulemusi ja võimalikke edasisi samme.

Seetõttu on tuvastatud probleeme võimalik tõhusalt lahendada üksnes õigusaktiga. Kõige sobivam meede on määrus, kuna see on liikmesriikides vahetult kohaldatav, sellega kehtestatakse eraõiguslikele isikutele kohustusi samas ulatuses ja see võimaldab elu- või asukoha alusel diskrimineerimist käsitlevaid eeskirju ühetaoliselt kohaldada kõigis liikmesriikides.

Kuigi mittesiduv õigusakt nagu soovitus või suunised võiksid turu arengut selles valdkonnas toetada, on sellise meetme tõhusus tõenäoliselt väga piiratud. Komisjoni 8. juuni 2012. aasta suunistes teenuste direktiivi artikli 20 lõike 2 kohaldamiseks on esitatud piisavad selgitused ka käesoleva ettepanekuga hõlmatud konkreetsete olukordade kohta. Siiski ei ole liikmesriigid siseriiklikke õigusnorme kohandanud, et anda klientidele konkreetsemad õigused, ega rakendamist kiirendanud ning kauplejad ei ole oma tavasid muutnud.

Ettepaneku eesmärk on hõlbustada kaupade ja teenuste kättesaadavust kogu liidus ning see kehtestab eeskätt kauplejatele suunatud kohustused mitte diskrimineerida teatavate asjaolude korral kliente elu- või asukoha alusel. Need kohustused ei ulatu kaugemale sellest, mida on vaja tuvastatud probleemide lahendamiseks ja piirduvad ettepanekus sätestatud olukordadega. Ettepanek suurendab ka kauplejate õiguskindlust, selgitades olemasolevaid kohustusi ja täpsustades olukordi, kus kliente tuleb piiriüleste ostude puhul võrdselt kohelda. Lisaks ei nähta ettepanekus kauplejatele ette ebaproportsionaalseid kulusid. Ettepanekust tulenevad kulud hõlmavad peamiselt ühekordseid kohandamise kulusid.

Kaupade ja teenuste võrdsetel alustel kättesaadavus siseturul on oma olemuselt piiriülene küsimus. ELi kaasamine on vajalik, et hoida piiriülestes kaubandustehingutes ära diskrimineerimist elu- või asukoha alusel. Liikmesriikide seadusandjate kaasamisest ei piisa, et tagada mittediskrimineerimine piiriülestes olukordades. Üksnes ELi kaasamine võib tagada selle, et tingimused, mille alusel on klientidel võimalik saada kaupu ja teenuseid, ei ole liidu piires erinevad. ELi tegevus tagab suurema õiguskindluse, selgitades seda, millised on olukorrad, kus erinevat kohtlemist elu- või asukoha alusel tuleb pidada diskrimineerivaks ja mis on seega keelatud.

Ettepaneku alus on ELi toimimise lepingu artikkel 114. Selle artikliga antakse ELile volitused võtta meetmeid, mille eesmärk on kaotada muu hulgas kaupade ja teenuste vaba liikumist takistavad tõkked. Nende tõkete kaotamiseks tehtud jõupingutusi võivad õõnestada eraõiguslike isikute loodud takistused, mis killustavad siseturgu riigipiire mööda. See on siseturu kontekstis seda problemaatilisem olukorras, kus asjaomased liikmeriigi õigusnormid ei ole nende tõkete kaotamiseks piisavalt selged, ühtsed ja tõhusad. Seetõttu on ettepanekus käsitletud tavasid, mis takistavad kaupade ja teenuste vaba liikumist siseturul.

Ettepanekus käsitletakse internetivälist keskkonda ja internetikeskkonda, võttes vajadusel arvesse uusi tehnoloogilisi arenguid, ning sellel on olemas „digi- ja internetivalmidus“.

•Põhiõigused

Ettepanekus järgitakse eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 16 („ettevõtlusvabadus“) ja artiklit 17 („õigus omandile“). Kauplejate suhtes kohaldatakse juba liidu õiguses kehtivaid diskrimineerimiskeeldu käsitlevaid sätteid. Kauplejad võivad ka edaspidi otsustada, kus ja millal nad oma kaupu või teenuseid klientidele pakuvad. Kauplejate vabadust müümisest keelduda või uusi tingimusi ette näha võib piirata üksnes kooskõlas käesolevas määruses kehtestatud diskrimineerimiskeeldu käsitlevate sätetega. Kauplejad võivad müümisest keeldumisel või uute tingimuste kehtestamisel tugineda kõigile muudele põhjendustele, nt sellele, et neil asjaomast toodet enam laos ei ole.

4.MÕJU EELARVELE

Ettepanek ei mõjuta Euroopa Liidu eelarvet.

5.MUUD KÜSIMUSED

•Rakenduskavad ning järelevalve-, hindamis- ja aruandluskord

Määruses on sätestatud, et komisjon hindab korrapäraselt ettepaneku mõju.

Komisjon jälgib, kuidas turuosalised kogu liidus määrust kohaldavad, et tagada ühtne lähenemisviis. Komisjon keskendub ka sätete mõjule.

•Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

Artiklis 1 selgitatakse kavandatava määruse reguleerimiseset ja kohaldamisala. Ettepaneku sisuline kohaldamisala on võimalikult suures ulatuses kooskõlas direktiivi 2006/123/EÜ kohaldamisalaga, et tagada kauplejatele ja klientidele järjepidevus ning maksimaalne õiguskindlus. See tähendab, et määruse kohaldamisalast on välja jäetud muu hulgas majandushuvi mittepakkuvad üldhuviteenused, transporditeenused, audiovisuaalteenused, hasartmängud, tervishoiuteenused ja teatavad sotsiaalteenused. Määruse territoriaalne kohaldamisala hõlmab nii ELis asuvaid kauplejaid kui ka neid kauplejaid, kes asuvad kolmandates riikides, kuid müüvad või soovivad müüa kaupu ja teenuseid liidus asuvatele klientidele. Artiklis 1 on kauplejatele tagatud kindlus, et määruse järgimine iseenesest ei tähenda, et kaupleja suunab oma tegevuse teatavasse liikmesriiki kohaldatavat õigust käsitleva määruse (EÜ) 539/2008 ja kohtualluvust käsitleva määruse (EL) nr 1215/2012 tähenduses

Artiklis 2 on esitatud asjakohased mõisted.

Artiklis 3 kehtestatakse kauplejate kohustus mitte takistada juurdepääsu nende veebipõhistele kasutajaliidestele sõltuvalt kliendi elu- või asukohast. Selle artikli kohaselt peab ümbersuunamiseks olema kliendi nõusolek ja kauplejad peavad tagama, et need kasutajaliidese versioonid, millele klient soovis enne ümbersuunamist ligi pääseda, on lihtsasti juurdepääsetavad. Kauplejad on nimetatud kohustustest vabastatud, kui juurdepääsupiirangud või ümbersuunamine on ette nähtud õigusnormides. Sellistel erandlikel juhtudel peab kaupleja esitama selge põhjenduse.

Artiklis 4 on ette nähtud kolm konkreetset olukorda, kus klientide diskrimineerimine elu- või asukoha alusel on keelatud Esimene olukord puudutab füüsiliste kaupade müüki juhul, kui kaupleja ei ole seotud toote tarnimisega kliendi liikmesriiki. Teine olukord puudutab elektrooniliselt osutatavaid teenuseid, välja arvatud teenused, mille peamine sisu on juurdepääsu võimaldamine autoriõigustega kaitstud teostele või muule autoriõigustega kaitstud materjalile ja nende kasutamise võimaldamine. Kolmandas olukorras on tegemist teenustega, mida kaupleja osutab liikmesriigis, mis ei ole kliendi elu- ega asukohaliikmesriik.

Artiklis 5 sätestatakse konkreetselt maksetega seotud diskrimineerimiskeeldu käsitlevad eeskirjad. Selle artikli kohaselt ei või kauplejad teatavatel juhtudel keelduda maksevahendit aktsepteerimast või maksevahendi (nt krediit- või deebetkaart) alusel muul viisil diskrimineerida.

Artiklis 6 on sätestatud, et kokkulepped, mis sisaldavad passiivse müügi piiranguid, millega kaasneks käesoleva määruse sätete rikkumine, on automaatselt tühised Määrusega soovitakse tagada, et selle sätete järgimisest ei ole võimalik lepinguliste vahenditega kõrvale hoiduda.

Artiklis 7 käsitletakse määruse rakendamist liikmesriikide ametiasutuste poolt.

Artikli 8 kohaselt peavad liikmesriigid määrama ühe või mitu asutust, kes abistavad tarbijaid praktilistes küsimustes käesolevast määrusest tulenevate vaidluste lahendamisel.

Artiklis 9 käsitletakse komisjonipoolseid korrapäraseid hindamisi määruse rakendamise kohta. Selles artiklis on sätestatud, et esimene hindamine peaks keskenduma eeskätt sellele, kas artikli 4 lõike 1 punktis b sätestatud diskrimineerimiskeeldu tuleks laiendada elektrooniliselt osutatavatele teenustele, mille peamine sisu on juurdepääsu võimaldamine autoriõigustega kaitstud teostele või muule autoriõigustega kaitstud materjalile ja nende kasutamise lubamine, tingimusel et kauplejal on asjaomaste territooriumide jaoks olemas vajalikud õigused.

Artikli 10 kohaselt muudetakse kahte just tarbijakaitset käsitlevat kehtivat meedet, st määrust (EÜ) nr 2006/2004 ja direktiivi 2009/22/EÜ. See tähendab, et käesolev määrus lisatakse osutatud õigusaktide lisadele, et seda saaks rakendada tarbijakaitsealase koostöö määruses ja ettekirjutuste direktiivis ette nähtud meetmete abil.