SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Ühendkuningriik esitas 29. märtsil 2017 Euroopa Liidu lepingu artikli 50 kohase teate oma kavatsuse kohta EList välja astuda. See tähendab, et kui väljaastumislepingut ei ratifitseerita, lõpeb liidu esmaste ja teiseste õigusaktide kohaldamine Ühendkuningriigi suhtes alates 30. märtsist 2019 (edaspidi „väljaastumise kuupäev“). Sel hetkel saab Ühendkuningriigist „kolmas riik“.

Liit ja Ühendkuningriik on väljaastumislepingu tingimustes kokku leppinud ja Euroopa Ülemkogu kiitis lepingu heaks 25. novembril 2018 (artikkel 50). Samas ei ole kindel, et leping Ühendkuningriigis ratifitseeritakse.

13. novembri 2018. aasta teatises „Valmistumine Ühendkuningriigi väljaastumiseks Euroopa Liidust 30. märtsil 2019: erandolukorra tegevuskava“ („teatis erandolukorra tegevuskava kohta“) rõhutas Euroopa Komisjon, et väljaastumisleping on parim võimalus Ühendkuningriigi korrakohaseks väljaastumiseks liidust. Kui väljaastumislepingut ei sõlmita, tuleb liidul siiski kaitsta oma huve ning rakendada kõikides valdkondades ühtset ja kooskõlastatud lähenemisviisi. Selles teatises esitas komisjon kuus üldist põhimõtet, millele kõik erandolukorra meetmed peavad vastama. Nende hulka kuuluvad põhimõtted, mille kohaselt ei tohiks erandolukorra meetmetega dubleerida liidu liikmesusest tulenevaid eeliseid ega väljaastumislepinguga ettenähtud üleminekuperioodi tingimusi; erandolukorra meetmed peavad olema ajutised ja ei tohiks põhimõtteliselt kehtida kauem kui 2019. aasta lõpuni; erandolukorra meetmed võtab ühepoolselt vastu Euroopa Liit oma huvide kaitseks ja seetõttu võib Euroopa Liit need põhimõtteliselt igal ajal tühistada.

Alates väljaastumise kuupäevast, kui selleks ajaks ei ole liidu ja Ühendkuningriigi vahel väljaastumislepingut sõlmitud, ei kohaldata liidu ja Ühendkuningriigi vahelistes suhetes enam sotsiaalkindlustuse koordineerimist käsitlevaid liidu õigusnorme. See tähendab, et sotsiaalkindlustusõigusi ei tagata liidu kodanikele, kelle suhtes kohaldatakse või on kohaldatud ühe või mitme liikmesriigi õigusnorme olukorras, mis hõlmab Ühendkuningriiki (nt nad töötasid või elasid seal ajal, kui Ühendkuningriik oli liidu liikmesriik), ega ka Ühendkuningriigi kodanikele, kelle suhtes kohaldatakse või on kohaldatud ühe või mitme liikmesriigi õigusnorme.

Võimalikust olukorrast sõltumata on komisjon järjekindlalt rõhutanud, et liidu kodanike kaitsmine Ühendkuningriigis ja Ühendkuningriigi kodanike kaitsmine Euroopa Liidus on esmatähtis. Selleks on vaja, et liikmesriigid võtavad vastutuleliku hoiaku nende Ühendkuningriigi kodanike suhtes, kes juba elavad nende territooriumil. Eeldatakse, et Ühendkuningriik teeb sedasama. Seda silmas pidades on käesoleva ettepaneku eesmärk leevendada Ühendkuningriigi liidust väljaastumise mõningaid negatiivseid mõjusid juhul, kui Ühendkuningriigiga võimalikes lahendustes kokkuleppele ei jõuta.

Eelkõige on vaja tagada, et isikutele, kes on liidu kodanikena kasutanud liidu piires vaba liikumise õigust enne väljaastumise kuupäeva, jäävad alles sotsiaalkindlustusõigused, lähtudes neist asjaoludest ja sündmustest, mis leidsid aset, ning kindlustus-, füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemis- ja elamisperioodidest, mis täitusid enne väljaastumise kuupäeva, kui Ühendkuningriik oli Euroopa Liidu liikmesriik. Sotsiaalkindlustuse koordineerimise teatavaid keskseid põhimõtteid, mis on sätestatud määruses (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta (võrdsustamine, liitmine, võrdne kohtlemine), ja käesoleva määruse norme, mis tagavad nende põhimõtete rakendamise praktilise mõju (näiteks vanaduspensioni proportsionaalne arvutamine), tuleks kõnealuste isikute suhtes jätkuvalt kohaldada enne väljaastumise kuupäeva aset leidnud asjaolude või sündmuste ja täitunud perioodide suhtes. Sama vajadus tekib nende kodakondsuseta isikute ja pagulaste sotsiaalkindlustusõigustega seoses, kelle suhtes kohaldatakse või on kohaldatud ühe või mitme liikmesriigi õigusnorme olukordades, mis hõlmab Ühendkuningriiki. Kõigi osutatud isikute kategooriate puhul on hõlmatud ka nende pereliikmed ja ülalpidamisel olnud isikud.

Kuna Ühendkuningriigist saab kolmas riik, ei kohaldata väljaastumise kuupäevast alates enam muid sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimist käsitlevaid põhimõtteid ega norme (nt rahaliste hüvitiste ülekantavus, mitterahaliste haigushüvitiste pidevus ja kohaldatavaid õigusakte käsitlevad normid).

Liit on vaba liikumist käsitlevate aluslepingu sätete alusel täielikult kasutanud Ühendkuningriigi ja teiste liikmesriikide vaheliste sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise alast pädevust seoses vaba liikumise õiguse teostamisega, mis toimus siis, kui Ühendkuningriik oli liidu liikmesriik. Seega ei ole liikmesriikidel võimalik sõlmida ja kohaldada kahepoolseid konventsioone, mis hõlmavad käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluvaid olukordi.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate õigusnormide ja liidu muude tegevuspõhimõtetega

Käesolev ettepanek on osa liidu valmisolekust ja erandolukorra tegevuskavast leevendada Ühendkuningriigi liidust väljaastumise negatiivset mõju, kui väljaastumine toimub ilma väljaastumislepinguta. Ettepanekus järgitakse üldpõhimõtteid, mis on välja toodud teatises erandolukorra tegevuskava kohta. Kuna ettepanekuga ei dubleerita liidu liikmesusest tulenevaid eeliseid ega väljaastumislepingu kohase võimaliku üleminekuaja tingimusi, on see ühepoolne ja ajutine.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

•Õiguslik alus

Käesolev ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklil 48, kuna käsitleb sotsiaalkindlustuse koordineerimise meetmeid.

•Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)