KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

EURODACi kesküksuse 2010. aasta tegevuse aruanne Euroopa Parlamendile ja nõukogule

SISSEJUHATUS

Reguleerimisala

Nõukogu 11. detsembri 2000. aasta määruses (EÜ) nr 2725/2000, mis käsitleb sõrmejälgede võrdlemise Eurodac-süsteemi kehtestamist Dublini konventsiooni tõhusa kohaldamise eesmärgil (edaspidi „EURODACi määrus”),[1] on sätestatud, et komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule kesküksuse tegevuse aastaaruande[2]. Käesolevas kaheksandas aastaaruandes esitatakse teave süsteemi haldamise ja tõhususe kohta 2010. aastal. Samuti esitatakse hinnang EURODACi tulemuslikkuse ja kulutõhususe ning kesküksuse teenuse kvaliteedi kohta.

Õigusraamistiku ja poliitika täiendamine

11. oktoobril 2010 võttis komisjon vastu muudetud ettepaneku Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse kohta, mis käsitleb sõrmejälgede võrdlemise Eurodac-süsteemi kehtestamist määruse (EÜ) nr […/…], (millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest)[3] tõhusa kohaldamise eesmärgil.

2010. aasta oktoobri muudetud ettepanekuga asendati ettepanek, mille komisjon võttis vastu septembris 2009. Kõnealune ettepanek koos sellega kaasneva nõukogu otsuse ettepanekuga, mis käsitleb liikmesriikide õiguskaitseasutuste juurdepääsu süsteemile,[4] aegus Euroopa Liidu toimimise lepingu jõustumise ja sambastruktuuri kaotamisega. Vastavalt teatisele, mis käsitleb Lissaboni lepingu jõustumise mõju käimasolevatele institutsioonidevahelistele otsustamismenetlustele,[5] niisugune ettepanek tühistatakse ametlikult ja asendatakse uue ettepanekuga, et arvestada ELi toimimise lepingu uue raamistikuga.

Siiski pidas komisjon varjupaigapaketi läbirääkimiste arengu ja EURODACi määruse osas kokkuleppe saavutamise hõlbustamise seisukohast asjakohasemaks jätta 2009. aasta septembris vastu võetud, kuid aegunud nõukogu otsuse ettepanek asendamata. Neil põhjustel jättis komisjon ka EURODACi määruse ettepanekust välja ka need sätted, milles käsitletakse juurdepääsu õiguskaitse eesmärgil.

Komisjon on seisukohal, et kui uus EURODACi määrus on võimalik niimoodi kiiremini vastu võtta, aitab see ka õigeaegselt luua ameti õiguse, vabaduse ja turvalisuse valdkonna suuremahuliste IT-süsteemide operatiivjuhtimiseks, sest kõnealune amet vastutab kava kohaselt ühtlasi EURODAC-süsteemi haldamise eest[6].

2010. aasta oktoobris vastu võetud muudetud ettepanekut arutavad praegu nõukogu ja Euroopa Parlament.

EURODACI KESKÜKSUS[7]

Süsteemi haldamine

Arvestades hallatavate andmete mahu pidevat suurenemist (teatavate toimingute andmeid tuleb säilitada 10 aastat), 2001. aastast pärineva tehnilise platvormi loomulikku vananemist ja seda, et EURODACi lisatavate andmete mahu muutumist ei olnud võimalik prognoosida, ajakohastas komisjon EURODAC-süsteemi. IT projekti EURODAC PLUS eesmärk oli a) asendada aegunud IT infrastruktuur, b) suurendada süsteemi koguvõimsust ja tulemusi, c) tagada kiirem, turvalisem ja usaldusväärsem andmete sünkroniseerimine põhisüsteemi ja varuserveri vahel. 2010. aastal viidi edukalt läbi ajutine vastuvõtmistest ja kasutuselevõtutest.

Ajutine vastuvõtmistest toimus 2010. aasta märtsist augustini ja selle käigus kontrolliti uue süsteemi täielikku vastavust kehtivatele süsteeminõuetele. Kasutuselevõtu testi käigus kontrolliti EURODAC PLUSi täielikku vastavust liikmesriikide olemasolevatele IT süsteemidele ja selles osales aktiivselt 6 liikmesriiki (Bulgaaria, Eesti, Saksamaa, Sloveenia, Soome ja Ühendkuningriik). Kontroll algas 9. augusti 2010 ja see lõpetati edukalt 13. septembril 2010.

Projekti lõppetapp – lõplik vastuvõtmistest – hõlmas vana ja uue süsteemi samaaegset tööd kolme järjestikuse kuu vältel ning tulemuste igapäevast võrdlemist. Lõplik vastuvõtmistest algas novembris ja see lõpetati 2011. aasta veebruaris.

Teenuse kvaliteet ja kulutõhusus

Komisjon on teinud kõik võimaliku, et pakkuda EURODACi kesküksuse lõppkasutajaks olevatele liikmesriikidele kvaliteetset teenust. Liikmesriike teavitati täielikult kõigist probleemidest teenuse kättesaadavusel, mis iga kord olid seotud EURODACi (EURODAC PLUS) ajakohastamisega. Kokku oli EURODACi kesküksus 2010. aastal töökorras 99,76% ajast.

Kesküksuse majandus- ja tegevuskulud olid 2010. aastal 2 115 056,61 eurot. Kulude suurenemine võrreldes eelnevate aastatega (1 221 183,83 eurot 2009. aastal, 605 720,67 eurot 2008. aastal) on seletatav EURODAC-süsteemi ajakohastamisega (EURODAC PLUS). Kindlaksmääratud hind EURODAC PLUS rakendamise eest on 3 055 695,49 eurot: 20% sellest (611 139,10 eurot) tasuti aastal 2009, 60 % (1 833 417,29 eurot) tasuti aastal 2010 ja ülejäänud 20 % (611 139,10 eurot) tasutakse aastal 2011.

Kulusid hoiti teataval määral kokku tänu komisjoni vahendite ja infrastruktuuri (näiteks S-TESTA võrgu) tõhusamale kasutamisele[8]. Komisjon osutas ISA programmi[9] raames ka kesküksuse ja liikmesriikides asuvate üksuste vahelise andmeside ja andmeturbe teenuseid. Kulud, mida esialgse kava kohaselt (määruse artikli 21 lõiked 2 ja 3) oleksid pidanud kandma liikmesriigid, kaeti lõpuks komisjoni vahenditest, kuna kasutati üldkasutatavat infrastruktuuri.

Andmekaitse ja -turve

EURODACi määruse artikli 18 lõikes 2 on sätestatud seda liiki toimingud, mille puhul on võimalus teha eripäring selle isiku taotlusel, kelle andmeid keskandmebaasis säilitatakse, et kaitsta andmesubjektide õigust tutvuda oma andmetega.

Eelmistes aastaaruannetes märgitakse, et EURODACi süsteemi kasutamise esimestel aastatel tekitas eripäringute suur hulk probleeme, mis olid seotud kõnealuse toimingu võimaliku väärkasutamisega liikmesriikide ametiasutuste poolt.

2010. aastal tehti 66 sellist päringut, mis tähendab teatavat suurenemist võrreldes aastatega 2009 (42) ja 2008 (56). See arv osutab siiski sellele, et eripäringute hulk näib olevat stabiliseerunud aktsepteeritaval tasemel võrreldes viimase kõrgpunktiga aastal 2007 (195 päringut).

Eripäringute jälgimise parandamiseks sisaldab EURODACi määruse muutmiseks tehtud komisjoni ettepanek nõuet, et liikmesriigid esitaksid koopia andmesubjekti taotlusest oma andmetega tutvumiseks liikmesriigi asjaomasele järelevalveasutusele.

ARVNÄITAJAD JA JÄRELDUSED

Käesoleva aastaaruande lisas on esitatud tabelid andmetega, mille kesküksus on esitanud ajavahemiku 1.1.2010–31.12.2010 kohta. EURODACi statistika hõlmab 1) kõigi nende vähemalt 14-aastaste isikute sõrmejälgede registreerimist, kes on esitanud taotluse saada varjupaik mõnes liikmesriigis (1. kategooria), 2) nende isikute sõrmejäljekirjeid, kes on kinni peetud liikmesriigi välispiiri ebaseaduslikul ületamisel (2. kategooria), 3) nende isikute sõrmejäljekirjeid, kes on ebaseaduslikult viibinud mõne liikmesriigi territooriumil (kui pädev asutus peab vajalikuks kontrollida, kas isik on minevikus taotlenud varjupaika) (3. kategooria).

EURODACi andmed varjupaigataotluste kohta ei ole võrreldavad Eurostati andmetega, mis põhinevad justiits- ja siseministeeriumidelt igal kuul saadud statistilistel andmetel. Erinevused tulenevad eri meetoditest. Esiteks kogub Eurostat andmeid kõigi varjupaigataotlejate kohta, olenemata nende vanusest. Teiseks eristatakse Eurostati andmetes isikuid, kes taotlevad varjupaika vaatluskuul (mis võib hõlmata ka korduvaid taotlusi), ja isikuid, kes taotlevad varjupaika esmakordselt.

Edukad toimingud

Edukas toiming on selline andmete töötlemise juhtum kesküksuses, mille puhul ei esine probleeme andmete valideerimisega ega vigastest sõrmejälgedest või halvast kvaliteedist tulenevaid tõrkeid [10].

2010. aastal oli kesküksusel 299 459 edukat toimingut, mida on võrreldes 2009. aasta 353 561 eduka toiminguga 15,3 % vähem.

Varasemate aastate suundumus, mis väljendus varjupaigataotlejatega (1. kategooria) seotud toimingute hulga suurenemises, katkes aastal 2010, mil täheldati vähenemist 215 463 toiminguni (9 %) võrreldes aastatega 2009 (236 936) ja 2008 (219 557).

Välispiiri ebaseadusliku ületamise pärast kinni peetud isikute (2. kategooria) arvu puhul jätkus 2009. aastal täheldatud suundumus. Pärast 61 945 toiminguni jõudmist aastal 2008 langes nende hulk 2009. aastal 31 071 ja 2010. aastal 11 156 toiminguni. Hispaania, Itaalia ja Kreeka on jätkuvalt liikmesriigid, kes on selliseid toiminguid enim teinud. Jäädes 4 486 toiminguga aastal 2010 siiski juhtpositsioonile, oli Kreeka toimingute arv märkimisväärselt väiksem kui aastal 2009 (18 714). Samuti langesid aastal 2010 Itaalia (7 300 toimingult 2 485 toiminguni) ja Hispaania (1 994 toimingult 1 674 toiminguni) toimingute arvud võrreldes aastaga 2009, eriti märkimisväärne oli vähenemine Itaalia puhul.

2010. aastal ei esitanud 2. kategooria toimingute kohta üldse andmeid samad 6 liikmesriiki, kes seda ei teinud ka eelneval aastal: Tšehhi Vabariik, Island, Läti, Luksemburg, Norra ja Portugal. Nagu selgitatud 2009. aasta aruandes, on lahknevus EURODACile saadetud liikmesriikide ebaseaduslike piiriületuste arvu kajastavate 2. kategooria andmete ja muude statistiliste allikate vahel (mida rõhutab EURODACi statistika) põhjustatud EURODACi määruse artikli 8 lõike 1 sõnastusest[11]. Seda küsimust selgitatakse EURODACi määruse läbivaatamise käigus.

3. kategooria toimingute (liikmesriigis ebaseaduslikult elamise pärast kinnipeetud isikuid) koguarv 2010. aastal (72 840) võrreldes 2009. aastaga (85 554) vähenes. Iirimaa on jätkuvalt ainuke liikmesriik, kes ei esitanud üldse andmeid 3. kategooria toimingute kohta.

Kuigi 3. kategooria andmete päringud ei ole EURODACi määruse järgi kohustuslikud, julgustab komisjon liikmesriike seda võimalust kasutama enne tagasisaatmismenetluste algatamist vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivile 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel[12]. EURODACi määruses nimetatud juhtudel[13] on kõnealuse päringu abil võimalik välja selgitada seda, kas kolmanda riigi kodanik on varjupaika taotlenud teises liikmesriigis, kuhu ta tuleb Dublini määruse kohaldamisel tagasi saata.

Kokkulangevuse tuvastamine

Korduvtaotlused (1. kategooria andmete kokkulangevus 1. kategooria andmetega)

2010. aastal EURODACis registreeritud 215 463 varjupaigataotlusest olid 24,46 % „korduvtaotlused” (st esitatud teist või enamat korda), mis tähendab, et sama või mõni teine liikmesriik juba oli 52 064 juhul 1. kategooria toiminguna süsteemi kandnud taotluse esitaja sõrmejäljed. 2009. aastal oli sama arvnäitaja 55 226 (23,3%). Siiski moonutab korduvtaotluste statistikat teatavate liikmesriikide tava võtta Dublini määruse alusel üleantavatelt isikutelt uuesti sõrmejäljed. See tähendab, et kui pärast Dublini määruse kohast üleandmist võetakse ja edastatakse taotleja sõrmejäljed uuesti, jääb ekslik mulje, et isik on esitanud uue varjupaigataotluse. Komisjon kavatseb selle probleemi lahendada ja on EURODACi määruse muudatusettepanekute hulka lisanud nõude, et üleandmise puhul ei registreeritaks uut varjupaigataotlust.

Lisa tabelis 3 on liikmesriikide kaupa esitatud nende isikute taotluste arv, kes on varem juba esitanud varjupaigataotluse mõnes teises liikmesriigis (kokkulangevus välisriikide andmetega) või samas liikmesriigis (kokkulangevus oma riigi andmetega)[14].

2010. aastal tuvastati 35 % puhul kõikidest korduvtaotlustest kokkulangevus oma riigi andmetega. Mitmes liikmesriigis (Belgia, Bulgaaria, Iirimaa, Itaalia, Küpros, Poola, Slovakkia, Tšehhi ja Ühendkuningriik) ületab see arvnäitaja isegi 50 %. 2009. aastal moodustas kokkulangevus oma riigi andmetega 38,8 %. Kui isik, kes on esitanud liikmesriigis varjupaigataotluse, esitab samas liikmesriigis uue taotluse, käsitletakse kokkulangevust oma riigi andmetega korduvtaotlusena vastavalt nõukogu 1. detsembri 2005. aasta direktiivi 2005/85/EÜ (liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluse miinimumnõudeid)[15] artiklile 32.

Kokkulangevus välisriikide andmetega annab ülevaate varjupaigataotlejate edasiliikumisest ELis. Nagu varasematel aastatelgi, kinnitab statistika, et täheldatud järelliikumine ei toimu tingimata naaberriikidest liikmesriikidesse, nagu võiks oletada. Näiteks oli Prantsusmaal jätkuvalt suurim arv kokkulangevusi välisriikide andmetega nende varjupaigataotlejate puhul, kes olid eelnevalt esitanud taotluse Poolas (2 081). Sama reeglipära võib panna tähele ka Ühendkuningriigis, kus suurim arv kokkulangevusi välisriikide andmetega oli tuvastatav Itaaliast pärinevate andmete puhul (484). Statistika põhjal, mis käsitleb kokkulangevusi välisriikide andmetega, ei toimu liikumine ainult välise maismaapiiriga riikidest või Vahemerega piirnevatest riikidest põhjapoolsematesse liikmesriikidesse. Siiski tuleb välise maismaapiiriga riikidesse või Vahemerega piirnevatesse riikidesse toimuvat järelrännet tõendav statistika suurel määral omistada teatavate liikmesriikide tavale võtta Dublini määruse alusel üleantavatelt isikutelt uuesti sõrmejäljed.

1. kategooria andmete kokkulangevus 2. kategooria andmetega

2. kategooria andmete kokkulangevus annab ülevaate liikmesriikidesse ebaseaduslikult saabunud isikute rändest enne taotluse esitamist. Nagu aastal 2009, ilmnes ka 2010. aastal enim kokkulangevusi Kreeka (6 934) ja Itaalia (3 752) edastatud andmete puhul. Ungari (545), Bulgaaria (545), Prantsusmaa (530) ja Hispaania (238) puhul oli kokkulangevuste hulk samuti märkimisväärne. Siiski oli üllatav, et Bulgaaria (96 %) ja Prantsusmaa (71,9 %) puhul oli enamik kokkulangevusi oma riigi andmetega.

Kui võrrelda 2010. aastat 2009. aastaga, siis võib täheldada nende juhtumite arvu mõningast suurenemist (65,2 %-lt 73,4 %-le), mil ebaseadusliku piiriületamise eest kinnipeetud isikud on hiljem otsustanud esitada varjupaigataotluse. Ometi võib kokkulangevuste koguarvu puhul märgata suurt vähenemist – 2009. aasta 20 363 kokkulangevusest sai 2010. aastal 11 939.

Enamik isikuid, kes sisenesid ELi ebaseaduslikult läbi Kreeka (5 930) ja liikusid edasi, rändasid Saksamaale (1 478), Prantsusmaale (886), Ühendkuningriiki (645) või Rootsi (635). Neist isikutest, kes sisenesid ebaseaduslikult läbi Itaalia ja liikusid edasi, rändas enamik Šveitsi (1 222), Rootsi (642) ja Saksamaale (419). Neist isikutest, kes sisenesid Hispaania (238) kaudu, liikus enamik edasi kas Prantsusmaale (98), Belgiasse (39) või Šveitsi (39), samas kui isikud, kes liikusid edasi pärast sõrmejälgede võtmist Ungaris (545), rändasid peamiselt naaberriikidesse Austriasse (160) või Saksamaale (82).

3. kategooria andmete kokkulangevus 1. kategooria andmetega

3. kategooria andmete kokkulangevuse alusel 1. kategooria andmetega saab teha järeldusi selle kohta, millises riigis esitasid ebaseaduslikud sisserändajad esimese varjupaigataotluse enne teise liikmesriiki edasiliikumist. Silmas tuleb pidada aga seda, et 3. kategooria toiminguid käsitlevate andmete esitamine ei ole kohustuslik ning kõik liikmesriigid ei kontrolli korrapäraselt nende toimingute kohta esitatud andmeid.

Olemasolevate andmete põhjal võib täheldada, et nende isikute rändevoogude sihtkohaks, kes peeti kinni ebaseadusliku liikmesriigis elamise tõttu pärast seda, kui nad olid teises riigis esitanud varjupaigataotluse, on enamasti üksnes teatavad liikmesriigid, eelkõige Saksamaa (6 652), Šveits (2 542), Madalmaad (3 415), Prantsusmaa (2 232) ja Austria (1 668).

Andmete hiline edastamine

EURODACi määruses on sõrmejälgede edastamiseks praegu ette nähtud väga ebamäärane tähtaeg, mis võib praktikas põhjustada märkimisväärset hilinemist. Tegemist on äärmiselt olulise küsimusega, kuna viivitused sõrmejälgede edastamisel võivad viia tulemusteni, mis ei vasta Dublini määruses sätestatud vastutuse põhimõtetele. Sellele, et võetud sõrmejäljed saadetakse EURODACi kesküksusele liiga hilja, osutati juba eelmistes aastaaruannetes ning see tõsteti probleemina esile hindamisaruandes.

Jätkates eelmise aasta tõusutrendi, suurenes 2010. aastal üldiselt hilinemine andmete esitamisel, st aeg, mis jääb sõrmejälgede võtmise ja nende EURODACi kesküksusele saatmise vahele. Suurenemise peamine põhjustaja on Kreeka, kus keskmine hilinemine 2. kategooria andmete edastamisel pikenes 36,35 päevalt 54,99 päevale, mis on ühtlasi kõige pikem viivitus kõigi kategooriate ja kõigi liikmesriikide puhul. Teised liikmesriigid, kellel esines märkimisväärseid hilinemisi, olid Island, Madalmaad, Malta, Rumeenia ja Ühendkuningriik. Pidades silmas eelmistes aastaaruannetes esitatud kahte võimalikku sündmuste käiku (vale kokkulangevus[16] ja kokkulangevuse puudumine[17]), rõhutab komisjon, et hilise edastamise tulemusel võib vastutus langeda valele liikmesriigile..

Hoolimata sellest arengust vähenes nende kokkulangevuste puudumine, mis olid tingitud sõrmejälgede hilinenud esitamisest – 2009. aastal 1 060 ja 2010. aastal 362.

Nagu eelmiselgi aastal, on märkimisväärne, et suur enamik puuduvaid kokkulangevusi esineb Kreeka andmete hilinemise tõttu, nimelt 353 (97,5 %). Valede kokkulangevuste jaotumise suundumus jäi samaks mis aastal 2009 ning Taani andmete edastamise hilinemine põhjustas 83 valest kokkulangevusest koguarvust 46. Eespool esitatud tulemuste põhjal meenutab komisjon liikmesriikidele veel kord, et neil tuleb võtta kõik meetmed andmete viivitamatuks esitamiseks vastavalt EURODACi määruse artiklitele 4 ja 8.

Toimingute kvaliteet

2010. aastal suurenes ebaõnnestunud toimingute[18] keskmine hulk kõigis liikmesriikides 8,92 %-ni (2009. aastal 7,87 %). Järgmise 10 liikmesriigi ebaõnnestunud toimingute hulk oli 10 % või ületas selle: Malta (19,42 %), Eesti (16,67 %), Portugal (16,45 %), Prantsusmaa (13,58 %), Madalmaad (12,33 %), Saksamaa (12,24 %), Ühendkuningriik (11,77 %), Leedu (11,74 %), Rootsi (10,39 %) ja Island (10 %). Keskmisest kõrgem oli see näitaja 12 liikmesriigil.

Ebaõnnestunud toimingute hulk ei sõltunud tehnoloogiast või süsteemi puudujääkidest. See tuleneb eelkõige liikmesriikide esitatavate sõrmejäljekujutiste halvast kvaliteedist, inimlikust eksimusest ja sõrmejälgede esitajate seadmete valest seadistusest. Teisest küljest kajastavad kõnealused arvud teatavatel juhtudel süsteemi tagasilükatud halva kvaliteediga sõrmejäljekujutiste uuesti esitamist. Mõistes, et teatav viivitus võib olla põhjustatud sõrmejälgede võtmise ajutisest võimatusest (kahjustatud sõrmeotsad või muud terviseprobleemid, mis takistavad sõrmejälgede kiiret võtmist), juhib komisjon siiski veelkord tähelepanu asjaolule, et ebaõnnestumiste kõrget määra on rõhutatud ka eelmistes aastaaruannetes, ja palub liikmesriikidel anda vajalikku koolitust oma EURODACi personalile ning seadistada oma seadmed nii, et vigade arv oleks väiksem.

JÄRELDUSED

EURODACi kesküksuse töö tulemused olid rahuldavad terve 2010. aasta vältel nii kiiruse, tõhususe, turvalisuse kui ka kulutõhususe valdkonnas.

2010. aastal vähenes toimingute koguarv 15,3 % võrra (299 459 toiminguni). Vähenemine toimus kõigis kolmes kategoorias. 1. kategooria toimingute hulk vähenes 9 % võrra (215 463 toiminguni), 2. kategooria toimingute hulk vähenes 64 % võrra (11 156 toiminguni) ja 3. kategooria toimingute hulk vähenes 14,8 % võrra (72 840 toiminguni).

Ebaõnnestunud toimingute keskmine hulk suurenes kõigis liikmesriikides: 2009. aastal oli see 7,87 % ja 2010. aastal 8,92 %.

Endiselt põhjustab muret jätkuv ja mõnel juhul isegi suurenev andmete hiline edastamine EURODACi kesküksusele.

LISA

Tabel 1: EURODACi kesküksus, andmed andmebaasi sisu kohta 31. detsembri 2010. aasta seisuga

[pic]

Tabel 2: EURODACi kesküksuse edukad toimingud 2010. aastal

[pic]

Tabel 3: Vastavuse tuvastamine 2010. aastal: 1. kategooria andmete kokkulangevus 1. kategooria andmetega

[pic]

Tabel 4: Vastavuse tuvastamine 2010. aastal: 2. kategooria andmete kokkulangevus 1. kategooria andmetega

[pic]

Tabel 5: Vastavuse tuvastamine 2010. aastal: 1. kategooria andmete kokkulangevus 3. kategooria andmetega

[pic]

Tabel 6: Ebaõnnestunud toimingute osakaal (%) 2010. aastal

[pic]

Tabel 7: Keskmine aeg, mis kulus sõrmejälgede võtmisest nende saatmiseni EURODACi kesküksusele 2010. aastal

[pic]

Tabel 8: 1. kategooria andmete vale kokkulangevus 1. kategooria andmetega 2010. aastal

[pic]

Tabel 9: 2. kategooria andmete hilisest saatmisest tingitud 1. kategooria andmete ja 2. kategooria andmete kokkulangevuse puudumine 2010. aastal

[pic]

Tabel 10: Kokkulangevus blokeeritud andmetega (määrus (EÜ) nr 2725/2000 artikkel 12) 2010. aastal

[pic]

Tabel 11: 9. kategooria juhtumid liikmesriigiti 2010. aastal

[pic]

[1] EÜT L 316, 15.12.2000, lk 1.

[2] EURODACi määruse artikli 24 lõige 1.

[3] KOM(2010) 555 (lõplik).

[4] KOM(2009) 344 (lõplik).

[5] KOM(2009) 665 (lõplik)/2.

[6] KOM(2010) 96 (lõplik).

[7] EURODACi määruses on sätestatud Euroopa Komisjoni hallatava kesküksuse rakendamine. See hõlmab automaatset sõrmejälgede tuvastamise süsteemi, mis võtab andmeid vastu ja edastab igas liikmesriigis asuvatele riiklikele üksustele (riikide juurdepääsupunktid) vastused kokkulangevuste või nende puudumise kohta. EURODACi määruse ja selle rakenduseeskirjadega on määratud kindlaks sõrmejälgede kogumise, edastamise ja võrdlemise kohustus, vahendid, mille abil andmeid edastada, kesküksuse statistilised ülesanded ja andmeedastusstandardid.

[8] S-TESTA (turvaline üleeuroopaline valitsusasutuste telemaatiliste teenuste süsteem) võrk pakub üldist infrastruktuuri Euroopa ja riiklikele haldusasutustele ning vastab nende teabe vahetamise nõuetele.

[9] ISA (Euroopa haldusasutuste koostalitusvõime) on uus programm, mille abil parandatakse elektroonilist koostööd ELi liikmesriikide haldusasutuste vahel. Programmiga jätkatakse tööd, mida alustati eelnevate programmidega IDA II (haldusasutuste vaheline andmevahetus) ja IDABC (üleeuroopaliste koostalitusvõimeliste e-valitsusteenuste pakkumine riiklikele haldusorganitele, ettevõtetele ja kodanikele).

[10] Lisa 2. tabelis on ajavahemiku 1. jaanuar – 31. detsember 2010 kohta liikide kaupa esitatud liikmesriikide edukate toimingute andmed.

[11] Iga liikmesriik võtab vastavalt Euroopa inimõiguste konventsioonis ja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni lapse õiguste konventsioonis sätestatud kaitsemeetmetele viivitamata kõikidelt vähemalt 14aastastelt kolmandatest riikidest pärit välismaalastelt, kelle pädevad kontrolliasutused on kinni pidanud seoses kõnealuse liikmesriigi maismaa-, mere- või õhupiiri ebaseadusliku ületamisega ja keda ei ole tagasi saadetud, kõikide sõrmede sõrmejäljed.

[12] ELT L 348, 24.12.2008.

[13] Artikkel 11 „(…) Üldjuhul on põhjust kontrollida, kas välismaalane on esitanud varem teises liikmesriigis varjupaigataotluse, kui: a) välismaalane väidab, et ta on esitanud varjupaigataotluse, kuid ei nimeta, millises liikmesriigis ta selle esitas; b) välismaalane ei taotle varjupaika, kuid on päritoluriiki tagasisaatmise vastu, väites et on seal hädaohus, või; c) välismaalane püüab muul viisil takistada enda maalt väljasaatmist, keeldudes abist oma isiku tuvastamisel, eelkõige nii, et ei esita isikut tõendavaid dokumente või esitab võltsdokumendid.”

[14] Oma riigi andmetega kokkulangevuse statistika ei tarvitse olla kooskõlas kesküksuse esitatud ja liikmesriikides registreeritud kokkulangevuste arvuga, kuna osa liikmesriike ei kasuta artikli 4 lõikes 4 sätestatud võimalust, mille kohaselt kesküksuselt võib samuti taotleda sõrmejälgede võrdlemist sama liikmesriigi varem esitatud ja keskandmebaasis talletatud sõrmejälgedega. Kesküksuse teostatav võrdlus hõlmab siiski ka juhul, kui liikmesriik ei kasuta nimetatud võimalust, tehnilistel põhjustel andmebaasi kõiki (nii sama riigi kui ka teiste riikide esitatud) andmeid, kuid kesküksus annab vastuseks „kokkulangevus puudub”, kuna liikmesriik ei ole oma päringus taotlenud võrdlust tema enda esitatud andmetega.

[15] ELT L 326, 13.12.2005.

[16] Vale kokkulangevuse puhul esitab kolmanda riigi kodanik varjupaigataotluse liikmesriigis A, kus võetakse selle isiku sõrmejäljed. Ajal, kui sõrmejäljed on veel kesküksusele edastamata (1. kategooria toiming), võib isik edasi liikuda liikmesriiki B ja esitada seal uue varjupaigataotluse. Kui liikmesriik A esitab sõrmejäljed hiljem kui liikmesriik B, talletatakse tema esitatud sõrmejäljed keskandmebaasis hiljem kui liikmesriigi B esitatud sõrmejäljed ja nende esitamisel tuvastataks vastavus liikmesriigi B esitatud sõrmejälgedega. Seega langeks vastutus varjupaigataotluse töötlemise eest liikmesriigile B, mitte aga liikmesriigile A, kus taotlus esitati varem.

[17] Kokkulangevuse puudumine on juhtum, mille puhul kolmanda riigi kodanik peetakse kinni ebaseadusliku piiriületuse eest ja liikmesriigis A, kuhu ta saabus, võetakse tema sõrmejäljed. Ajal, kui sõrmejäljed on veel kesküksusele edastamata (2. kategooria toiming), võib isik edasi liikuda liikmesriiki B ja esitada varjupaigataotluse. Sellega seoses võetakse tema sõrmejäljed ka liikmesriigis B. Kui liikmesriik B esitab sõrmejäljed (1. kategooria toiming) varem, registreeritakse kesküksuses esimesena 1. kategooria toiming, ning taotluse peab läbi vaatama liikmesriik B, mitte liikmesriik A. Kui 2. kategooria toimingu andmed esitatakse hiljem, jääb kokkulangevus tuvastamata, sest 2. kategooria toimingu andmed süsteemis puuduvad.

[18] Ebaõnnestunud toiming hõlmab probleeme andmete valideerimisega ning vigastest sõrmejälgedest või halvast kvaliteedist tulenevaid tõrkeid (vt ka osa 3.1. samas).