SELETUSKIRI

1. ETTEPANEKU TAUST

Horvaatia ühineb Euroopa Liiduga 1. juulil 2013. Horvaatia puhul, nagu ka 2004. aastal ja 2007. aastal ühinenute puhul, on Schengeni acquis’ küsimustes järgitud nn Schengeni kaheetapilist rakendamismenetlust (akt Horvaatia Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavate muudatuste kohta (edaspidi „2012. aasta ühinemisakt”), artikkel 4). See tähendab, et Horvaatia peab sarnaselt varem ühinenud riikidega kohaldama alates ühinemiskuupäevast määrust (EÜ) nr 539/2001[1] ja seega kehtestama nimetatud määruse I lisas loetletud kolmandate riikide kodanike suhtes viisanõude.

Sarnaselt Euroopa Liiduga 2004. ja 2007. aastal ühinenud riikidele on Horvaatial see kohustus isegi siis, kui asjaomastel isikutel on ühtne viisa, pikaajaline viisa või elamisluba, mille on välja andnud Schengeni liikmesriik, sest Horvaatia suhtes ei kohaldata ühinemiskuupäevast muid Schengeni acquis’ sätteid, näiteks järgmisi sätteid:

– Schengeni lepingu vastastikuse tunnustamise eeskirjad, mis on sätestatud Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni[2] artiklites 18 ja 21 ning määruse (EÜ) nr 562/2006[3] (Schengeni piirieeskirjad) artikli 5 lõike 4 punktis a ning mille kohaselt võivad välismaalased, kellel on ühe Schengeni liikmesriigi antud kehtiv elamisluba või pikaajaline viisa, vabalt liikuda lühiajaliselt teiste liikmesriikide territooriumil;

– väljaantud ühtseid viisasid käsitlevad sätted, mis on kehtestatud määruse (EÜ) nr 810/2009[4] (viisaeeskiri) artikli 2 lõikes 3 ning mille kohaselt ühtsed viisad kehtivad kõigi Schengeni liikmesriikide territooriumil.

Lisaks ei kehti Horvaatia territooriumil ka nende ELi liikmesriikide viisad, , kes ei ole veel Schengeni liikmesriigid (Küpros).

Selleks et vältida tarbetut halduskoormust 2004. ja 2007. aastal Euroopa Liiduga ühinenud riikidele, lubati otsustega nr 895/2006/EÜ[5] ja 582/2008/EÜ[6] erandina määrusest (EÜ) nr 539/2001 uutel liikmesriikidel, kes ei rakendanud Schengeni acquis’d veel täielikult, tunnustada ühepoolselt ja vabatahtlikult Schengeni liikmesriikide väljaantud ühtseid viisasid, pikaajalisi viisasid ja elamislubasid ning samuti teiste Schengeni acquis’d veel mitte täielikult rakendavate liikmesriikide väljaantud lühiajalisi viisasid, pikaajalisi viisasid ja elamislubasid, mis on mõeldud kuni viiepäevaseks läbisõiduks. Lisaks anti otsusega nr 896/2006/EÜ[7] uutele liikmesriikidele õigus tunnustada elamislubasid, mille Schengeni sisepiirideta alasse veel mittekuuluvad Šveits ja Liechtenstein olid välja andnud kuni viiepäevaseks läbisõiduks.

Isikud, kellel on sellised dokumendid, on juba läbinud range sõelumise viisa väljaandnud Schengeni riigi poolt ning kõnealune riik ei käsita neid ohuna avalikule korrale ega riskina ebaseadusliku sisserände seisukohast. Selline ühepoolse tunnustamise kord ei mõjuta ühinevate riikide kohustust keelduda lubamast riiki isikut, kelle kohta on selle riigi riiklikku andmebaasi lisatud hoiatus sisenemise keelamise eesmärgil kooskõlas Schengeni piirieeskirjade artikli 5 lõikega 1.

Samamoodi soovitakse käesoleva ettepanekuga kehtestada erandina määrusest (EÜ) nr 539/2001 vabatahtlik kord, mis põhineb ühistel eeskirjadel, millega lubatakse Horvaatial üleminekuperioodil kuni Schengen acquis’ täieliku rakendamiseni ühepoolselt tunnustada võrdväärsena oma riigi viisadega Schengeni liikmesriikide väljaantud ühtseid viisasid, pikaajalisi viisasid ja elamislubasid ning samuti samalaadseid dokumente, mille on välja andnud Schengeni acquis’d veel mitte täielikult rakendavad liikmesriigid (Küpros). Nimetatud luba ei ole piiritletud kuni viiepäevase läbisõiduga, nagu on ette nähtud otsustes nr 895/2006 ja nr 582/2008, vaid see kehtib nii territooriumilt läbisõidul kui ka kuni 90-päevase kavatsetava viibimise puhul sellel territooriumil mis tahes 180-päevase perioodi jooksul. Tegelikult eristati eespool nimetatud otsuste vastuvõtmise ajal tol hetkel kehtinud juhistes, mis käsitlesid viisasid ning olid ette nähtud diplomaatilistele ja konsulaaresindustele, ikka veel transiidiviisat ja lühiajalist viisat. Selline eristamine lõpetati Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri), mistõttu ei ole eespool nimetatud piiritlemine enam asjakohane.

Eespool nimetatud varasemates läbisõitu käsitlevates otsustes käsitleti kahe eelmise laienemise puhul üksnes ühtseid Schengeni viisasid, s.t viisasid, mis võimaldasid liikuda Schengeni alal. Piiratud territoriaalse kehtivusega viisad jäeti nende eelmiste otsuste reguleerimisalast välja. Kuid praegu vajab käsitlemist asjaolu, et kõik Schengeni liikmesriigid ei tunnusta Kosovot* (ÜRO Julgeolekunõukogu 10. juuni 1999. aasta resolutsioonis 1244 määratletud kujul).

Oluline vahe on piiratud territoriaalse kehtivusega viisal, mis kehtib üksnes selle viisa välja andnud liikmesriigi territooriumil, ja piiratud territoriaalse kehtivusega viisal, mis on välja antud Kosovo kodanikele (kooskõlas viisaeeskirja artikli 25 lõike 3 esimese lausega) ja mis lubab liikuda kõigis Schengeni liikmesriikides, välja arvatud nendes üksikutes liikmesriikides, kes Kosovot ei tunnusta. See eripära õigustab selliste piiratud territoriaalse kehtivusega viisade kaasamist ühepoolse tunnustamise korra reguleerimisalasse ning seda ka sellepärast, et antud juhul ei ole Schengeni alale reaalselt ebaseadusliku rände ohtu või turvariske.

Ühepoolse tunnustamise korra laiendamine Euroopa Liidu õigusaktiga ei tooks Horvaatiale kaasa uusi kohustusi lisaks nendele, mida on nimetatud 2012. aasta ühinemisaktis. Seega ei kujuta see endast erandit nimetatud ühinemislepingust. Kavandatavat korda rakendataks vabatahtlikkuse alusel: Horvaatial oleks võimalus kavandatav kord rakendada või jätkata oma riigi viisade väljaandmist, nagu on nõutud ühinemislepingus. Kui Horvaatia peaks otsustama rakendada ühist korda, tuleb riigil aktsepteerida mis tahes Schengeni liikmesriigis väljaantud dokumente, vältides nii dokumendi väljaandnud liikmesriikide eristamist.

Sellega seoses tuleks meenutada, et kuni ühinemiskuupäevani aktsepteerib Horvaatia siseriiklikele õigusaktidele tuginedes Schengeni viisasid, pikaajalisi viisasid ja elamislubasid, mille Schengeni riigid on välja andnud oma territooriumile sisenemiseks ja seal viibimiseks või sealt läbisõiduks.

Käesoleva ettepanekuga tunnistatakse kehtetuks otsused nr 895/2006/EÜ ja nr 582/2008/EÜ. Liikmesriikide jaoks, kellele need otsused olid adresseeritud ja kes on vahepeal saanud Schengeni liikmesriigiks, on need otsused vananenud (v.a Küpros)[8]. Seoses Küprosega, kes rakendab otsusega nr 895/2006/EÜ kehtestatud ühist korda täiel määral alates 10. juulist 2006 ning otsusega nr 582/2008/EÜ kehtestatud ühist korda täiel määral alates 18. juulist 2008, nähakse käesolevas ettepanekus ette, et see kord asendatakse korraga, millega antakse Küprosele sarnaselt Horvaatiaga õigus tunnustada ühepoolselt Schengeni liikmesriikide väljaantud lühiajalisi viisasid, pikaajalisi viisasid ja elamislubasid ning samuti lühiajalisi viisasid, pikaajalisi viisasid ja elamislubasid, mille on välja andnud liikmesriigid, kes veel ei rakenda Schengeni acquis’d täielikult (Horvaatia), ning mis on mõeldud nende territooriumilt läbisõiduks või kuni 90-päevaseks kavatsetavaks viibimiseks nende territooriumil mis tahes 180-päevase perioodi jooksul[9]. Käesoleva ettepaneku kohaselt antakse Küprosele sarnaselt Horvaatiaga õigus tunnustada Schengeni acquis’ rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises osalevate riikide viisasid ja elamislubasid.

See kord kehtib üleminekuperioodi lõpuni, kuni asjaomased liikmesriigid hakkavad täielikult osalema sisepiirideta alas, s.t kuupäevani, mil selliste dokumentide vastastikune tunnustamine muutub kohustuslikuks Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artiklite 18 ja 21, Schengeni piirieeskirja artikli 5 lõike 2 ja viisaeeskirja kohaselt.

3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

Kokkuvõte

Käesoleva ettepaneku põhielemendid on kokkuvõttes järgmised:

– kehtestatakse ühised eeskirjad, millega antakse Horvaatiale ja Küprosele õigus üleminekuperioodil ühepoolselt tunnustada ühtseid viisasid, pikaajalisi viisasid, Kosovo kodanikele kooskõlas viisaeeskirja artikli 25 lõike 3 esimese lausega väljaantud piiratud territoriaalse kehtivusega viisasid ja elamislubasid, mille on välja andnud Schengeni liikmesriigid, ning samuti samalaadseid dokumente, mille need liikmesriigid on vastastikku välja andnud võrdväärsena oma riigi viisadega nende territooriumilt läbisõiduks või kuni 90-päevaseks kavatsetavaks viibimiseks nende territooriumil mis tahes 180-päevase perioodi jooksul;

– käesolevas ettepanekus esitatud ühepoolse tunnustamise korda kohaldatakse üksnes dokumentide suhtes, mille kehtivusaeg hõlmab kogu Horvaatias ja Küprosel lühiajalise viibimise kestust. Sellega seoses ja pidades silmas probleeme, millega seisid varem silmitsi kolmandate riikide kodanikud, kellel oli ühtne viisa ühekordseks sisenemiseks ja kes reisisid peale Schengeni alal viibimist tagasi juba kehtetu viisaga (otsused nr 895/2006 ja nr 582/2008), tuleks käesoleva ettepanekuga ette näha, et ühepoolse tunnustamise kord hõlmab vaid neid ühtseid viisasid, millega on lubatud siseneda Schengeni alale kaks või mitu korda;

– liikmesriigid, kellele käesolev otsus on adresseeritud, peavad teavitama komisjoni oma otsusest kasutada seda võimalust. Komisjon avaldab selle teabe Euroopa Liidu Teatajas ning tagab sellega kogu süsteemi läbipaistvuse;

– otsused nr 895/2006/EÜ ja nr 582/2008/EÜ tunnistatakse kehtetuks.

* Kõnealune määratlus ei piira Kosovo staatust käsitlevaid seisukohti ning on kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 1244/1999 ja Rahvusvahelise Kohtu arvamusega Kosovo iseseisvusdeklaratsiooni kohta.

Õiguslik alus

Kavandatav otsus põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 77 lõike 2 punktidel a ja b, sest tegemist on meetmega, mis käsitleb ühtset poliitikat viisade ja muude lühiajaliste elamislubade suhtes ning samuti kontrolle välispiire ületavate isikute suhtes. See dokument võetakse vastu seadusandliku tavamenetluse kohaselt.

Kuna kavandatav otsus on adresseeritud Horvaatiale, hakkab see kehtima pärast seda, kui jõustub Euroopa Liidu liikmesriikide ja Horvaatia Vabariigi vaheline leping Horvaatia Vabariigi Euroopa Liiduga ühinemise kohta[10].

Subsidiaarsuse põhimõte

Euroopa Liidu lepingu artikli 5 lõikes 3 sätestatakse, et liit võib oma ainupädevusest välja jäävates küsimustes võtta meetmeid ainult niisuguses ulatuses ja siis, kui liikmesriigid ei suuda piisavalt saavutada kavandatava meetme eesmärke, kuid kavandatava meetme ulatuse või toime tõttu saab neid paremini saavutada liidu tasandil. Kuna selle ettepanekuga soovitud eesmärgi saavutamiseks on vaja teha erand kehtivast Euroopa Liidu õigusest, on seda eesmärki võimalik saavutada ainult Euroopa Liidu tasandi meetmega.

Proportsionaalsuse põhimõte

Euroopa Liidu lepingu artikli 5 lõikes 4 sätestatakse, et liidu meetme sisu ega vorm ei või minna aluslepingute eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. Selle meetme jaoks valitud vorm võimaldab saavutada ettepaneku eesmärgid ja rakendada ettepaneku võimalikult tõhusalt. Mis puutub sisusse, siis selle algatusega võimaldatakse asjaomastel liikmesriikidel ajutiselt kõrvale kalduda nende suhtes nõukogu määrusega (EÜ) nr 539/2001 kehtestatud kohustustest ning lubatakse neil ühepoolselt tunnustada Schengeni acquis’d täielikult rakendavate riikide väljaantud viisasid ja elamislubasid nende kehtivusajal oma territooriumilt läbisõiduks või kuni 90-päevaseks kavatsetavaks viibimiseks oma territooriumil mis tahes 180-päevase perioodi jooksul. Schengeni acquis’d täielikult rakendavate riikide või Horvaatia või Küprose väljaantud viisasid või elamislubasid omavate isikute sisenemisega asjaomaste liikmesriikide territooriumile ja nende isikute seal viibimisega ei kaasne mingit riski, sest viisa või elamisloa väljaandnud riik on nende suhtes rakendanud vajalikke kontrolle. Kavandatav ühepoolne erand määrusest (EÜ) nr 539/2001 on seega õigustatud, et vältida asjaomaste liikmesriikide täiendavat halduskoormust. Samuti kohaldatakse seda erandit ainult üleminekuperioodi jooksul kuni kuupäevani, mil asjaomased liikmesriigid integreeruvad täielikult sisepiirideta ühisalaga ning vastastikuse tunnustamise kord muutub kohustuslikuks. Peale selle on erandi kasutamine vabatahtlik, seega ei kehtestata sellega asjaomastele liikmesriikidele mingeid täiendavaid kohustusi lisaks ühinemisaktis kehtestatud kohustustele. Ettepanek on seega kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega. Sarnaselt ELiga 2004. ja 2007. aastal ühinenud liikmesriikide puhul vastu võetud samalaadsetele vahenditele on käesolev ettepanek esitatud otsuse kujul.

5. ALUSLEPINGUTELE LISATUD ERINEVATEST PROTOKOLLIDEST JA KOLMANDATE RIIKIDEGA SÕLMITUD ASSOTSIATSIEERIMISLEPINGUTEST TULENEVAD TAGAJÄRJED

Käesoleva ettepaneku õiguslik alus sisaldub Euroopa Liidu toimimise lepingu kolmanda osa V jaotises ning selle tulemusel kohaldatakse nn muutuva geomeetria põhimõtet, mis on sätestatud Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokollis Taani seisukoha kohta, protokollis Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes ning protokollis Euroopa Liidu raamistikku integreeritud Schengeni acquis’ kohta. Sellest tulenevalt ei osale Taani, Ühendkuningriik ja Iirimaa käesoleva ettepaneku vastuvõtmisel ning see ei ole nende suhtes siduv ega kohaldatav. See, et kõnealust otsust nende suhtes ei kohaldata, tuleneb ka asjaolust, et kavandatav otsus on adresseeritud vaid nendele liikmesriikidele, keda seob Schengeni acquis’, kuid kes seda veel ei kohalda.

Kuna kavandatav otsus on adresseeritud vaid nendele liikmesriikidele, keda seob Schengeni acquis’, kuid kes seda veel ei kohalda, ei kujuta käesolev ettepanek endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Norra, Islandi, Šveitsi ja Liechtensteiniga sõlmitud vastavate assotsieerimislepingute tähenduses. Seetõttu ei ole leping eelpool nimetatud riikide suhtes siduv. Schengeni süsteemi ühtsuse ja nõuetekohase toimimise eesmärgil hõlmab see otsus ka viisasid ja elamislubasid, mille on välja andnud riigid, kes osalevad Schengeni acquis’ rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises.

2013/0210 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS,

millega kehtestatakse välispiiridel isikute kontrollimise lihtsustatud kord, mille alusel Horvaatia ja Küpros tunnustavad ühepoolselt teatavaid dokumente võrdväärsena oma riigi viisadega, mille nad on välja andnud oma territooriumilt läbisõiduks või kuni 90-päevaseks kavatsetavaks viibimiseks oma territooriumil mis tahes 180-päevase perioodi jooksul, ning millega tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 895/2006/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 582/2008/EÜ

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 77 lõike 2 punkte a ja b,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu riikide parlamentidele,

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist:

(1) 2012. aasta ühinemisakti artikli 4 lõike 1 kohaselt peab 1. juulil 2013. aastal Euroopa Liiduga ühinenud Horvaatia kohaldama alates nimetatud kuupäevast nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määruse (EÜ) nr 539/2001 (milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud)[11] I lisas loetletud kolmandate riikide kodanike suhtes viisanõuet.

(2) 2012. aasta ühinemisakti artikli 4 lõike 2 kohaselt kohaldatakse Horvaatias Schengeni acquis’ sätteid ühtsete viisade väljaandmise tingimuste ja kriteeriumide, viisade vastastikuse tunnustamise ning elamislubade / pikaajaliste viisade ja lühiajaliste viisade võrdväärsuse kohta üksnes nõukogu sellekohase otsuse alusel. Need sätted on siiski kõnealuse liikmesriigi jaoks siduvad alates ühinemiskuupäevast.

(3) Seetõttu nõutakse Horvaatialt oma riigi viisade väljaandmist oma territooriumile sisenemiseks või sellelt läbisõiduks kolmandate riikide kodanikele, kellel on Schengeni acquis’d täielikult rakendava liikmesriigi väljaantud ühtne viisa, pikaajaline viisa või elamisluba või Küprose väljaantud samalaadsed dokumendid.

(4) Isikud, kellel on selliste liikmesriikide väljaantud dokumendid või Küprose väljaantud samalaadsed dokumendid, ei kujuta endast mingit riski Horvaatiale, sest need liikmesriigid on nende isikute suhtes rakendanud kõiki vajalikke kontrolle. Selleks et Horvaatiale ei tekiks põhjendamatut täiendavat halduskoormust, tuleks vastu võtta ühised eeskirjad, millega antakse Horvaatiale õigus tunnustada ühepoolselt teatavaid selliste liikmesriikide väljaantud dokumente võrdväärsena oma riigi viisadega ja kehtestada selle ühepoolse võrdväärsuse alusel välispiiridel isikute kontrollimise lihtsustatud kord.

(5) Otsustega nr 859/2006/EÜ ja nr 582/2008/EÜ kehtestatud ühised eeskirjad tuleks tunnistada kehtetuks. Seoses Küprosega, kes rakendab otsusega nr 895/2006/EÜ kehtestatud ühist korda täiel määral alates 10. juulist 2006 ning otsusega nr 582/2008/EÜ kehtestatud ühist korda täiel määral alates 18. juulist 2008, tuleks vastu võtta ühised eeskirjad, millega antakse Küprosele sarnaselt Horvaatiaga õigus tunnustada ühepoolselt teatavaid Schengeni acquis’d täielikult rakendavate liikmesriikide väljaantud dokumente või samalaadseid Horvaatia väljaantud dokumente võrdväärsena oma riigi viisadega ning kehtestada selle ühepoolse võrdväärsuse alusel välispiiridel isikute kontrollimise lihtsustatud kord.

(6) Käesolevas otsuses sätestatud lihtsustatud korda tuleks kohaldada üleminekuperioodi jooksul Küprose suhtes kuni 2003. aasta ühinemisakti artikli 3 lõike 2 esimeses lõigus ning Horvaatia suhtes 2012. aasta ühinemisakti artikli 4 lõike 2 esimeses lõigus viidatud nõukogu otsusega määratava kuupäevani.

(7) Lihtsustatud korras osalemine peaks olema vabatahtlik, panemata liikmesriikidele täiendavaid kohustusi lisaks 2003. ja 2012. aasta ühinemisaktis ette nähtud kohustustele.

(8) Ühiseid eeskirju tuleks kohaldada ühtsete lühiajaliste viisade, pikaajaliste viisade ja elamislubade suhtes, mille on välja andnud Schengeni acquis’d täielikult rakendavad liikmesriigid, piiratud territoriaalse kehtivusega viisade suhtes, mis on välja antud kooskõlas viisaeeskirja artikli 25 lõike 3 esimese lausega ja riikide poolt, kes on osalevad Schengeni acquis’ rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises, ning samuti lühiajaliste viisade, pikaajaliste viisade ja elamislubade suhtes, mille on välja andnud Horvaatia ja Küpros. Dokumendi tunnustamine peaks piirduma dokumendi kehtivusajaga.

(9) Tuleb täita Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 562/2006 (millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad))[12] artikli 5 lõikes 1 kehtestatud sisenemise tingimusi, välja arvatud nimetatud määruse artikli 5 lõike 1 punktis b kehtestatud tingimusi, niivõrd kui käesoleva otsusega kehtestatakse kord, mille alusel on Horvaatial ja Küprosel õigus ühepoolselt tunnustada teatavaid Schengeni acquis’d täielikult rakendavate liikmesriikide väljaantud dokumente ning samuti samalaadseid Horvaatia ja Küprose väljaantud dokumente nende territooriumilt läbisõiduks või kuni 90-päevaseks kavatsetavaks viibimiseks nende territooriumil mis tahes 180-päevase perioodi jooksul.

(10) Kuna käesoleva otsuse eesmärki, nimelt sellise korra kehtestamist, mille alusel Horvaatia ja Küpros tunnustavad ühepoolselt teatavaid teiste liikmesriikide väljaantud dokumente, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seetõttu on seda eesmärki parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev otsus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.

(11) Islandi ja Norraga seoses ei ole käesolev otsus Schengeni acquis’ sätete edasiarendamine vastavalt Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahel sõlmitud lepingule, mis käsitleb viimati nimetatud riikide ühinemist Schengeni acquis’ sätete rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega,[13] sest see on adresseeritud ainult Horvaatiale ja Küprosele, kes veel ei rakenda Schengeni acquis’d täielikult.

(12) Šveitsiga seoses ei ole käesolev otsus Schengeni acquis’ sätete edasiarendamine vastavalt Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ning Šveitsi Konföderatsiooni vahel sõlmitud lepingule, mis käsitleb Šveitsi Konföderatsiooni ühinemist Schengeni acquis’ sätete rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega,[14] sest see on adresseeritud ainult Horvaatiale ja Küprosele, kes veel ei rakenda Schengeni acquis’d täielikult.

(13) Liechtensteiniga seoses ei ole käesolev otsus Schengeni acquis’ edasiarendamine vastavalt Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelisele protokollile (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega),[15] sest see on adresseeritud ainult Horvaatiale ja Küprosele, kes veel ei rakenda Schengeni acquis’d täielikult.

(14) Schengeni süsteemi ühtsuse ja nõuetekohase toimimise eesmärgil hõlmab see otsus ka viisasid ja elamislubasid, mille on välja andnud kolmandad riigid, kes osalevad Schengeni acquis’ rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises ning kes rakendavad Schengeni acquis’d täielikult, nagu Island, Liechtenstein, Norra ja Šveits.

(15) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli nr 22 artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel.

(16) Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Ühendkuningriik ei osale vastavalt nõukogu 29. mai 2000. aasta otsusele nr 2000/365/EÜ (Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes),[16] ning seetõttu ei osale Ühendkuningriik käesoleva otsuse vastuvõtmisel.

(17) Käesolev otsus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsusele nr 2002/192/EÜ (Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes),[17] ning seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva otsuse vastuvõtmisel,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Käesoleva otsusega kehtestatakse välispiiridel isikute kontrollimise lihtsustatud kord, mille kohaselt Horvaatia ja Küpros võivad tunnustada ühepoolselt võrdväärsena oma riigi viisadega, mille nad on välja andnud oma territooriumilt läbisõiduks või kuni 90-päevaseks kavatsetavaks viibimiseks oma territooriumil mis tahes 180-päevase perioodi jooksul, artikli 2 lõikes 1 ning artiklis 3 viidatud dokumente, mille on välja andnud liikmesriigid ja riigid, kes osalevad Schengeni acquis’ rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises ning kes rakendavad Schengeni acquis’d täielikult, ning Küpros ja Horvaatia kolmandate riikide kodanikele, kelle suhtes kehtib viisanõue vastavalt määrusele (EÜ) nr 539/2001.

Käesoleva otsuse rakendamine ei mõjuta isikute kontrollimist välispiiridel kooskõlas määruse (EÜ) nr 562/2006 artiklitega 5–13 ja artiklitega 18–19.

Artikkel 2

1. Horvaatia ja Küpros võivad tunnustada võrdväärsena oma riigi viisadega, mille nad on välja andnud oma territooriumilt läbisõiduks või kuni 90-päevaseks kavatsetavaks viibimiseks oma territooriumil mis tahes 180-päevase perioodi jooksul, järgmisi Schengeni acquis’d täielikult rakendavate liikmesriikide ja assotsieerunud riikide väljaantud dokumente, olenemata nende omanike kodakondsusest:

i) määruse (EÜ) nr 810/2009 artikli 2 lõikes 3 määratletud ühtne viisa, mis kehtib kaheks või mitmekordseks sisenemiseks;

ii) Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni artiklis 18 osutatud pikaajaline viisa;

iii) määruse (EÜ) nr 562/2006 artikli 2 lõikes 15 määratletud elamisluba.

2. Horvaatia ja Küpros võivad tunnustada võrdväärsena oma riigi viisadega, mille nad on andnud oma territooriumilt läbisõiduks või kuni 90-päevaseks kavatsetavaks viibimiseks oma territooriumil mis tahes 180-päevase perioodi jooksul, piiratud territoriaalse kehtivusega viisasid, mis on välja antud vastavalt viisaeeskirja artikli 25 lõike 3 esimesele lausele.

3. Kui Horvaatia või Küpros otsustab käesolevat otsust kohaldada, tunnustab ta kõiki lõigetes 1 ja 2 osutatud dokumente, olenemata sellest, milline riik dokumendi välja andis.

Artikkel 3

1. Kui Horvaatia või Küpros otsustab kohaldada artiklit 2, võib ta tunnustada võrdväärsena oma riigi viisaga, mille ta on andnud oma territooriumilt läbisõiduks või kuni 90-päevaseks kavatsetavaks viibimiseks oma territooriumil mis tahes 180-päevase perioodi jooksul, lisaks järgmisi dokumente:

i) lühiajalised ja pikaajalised viisad, mille Küpros või Horvaatia on välja andnud määruses (EÜ) nr 1638/95[18] kehtestatud ühtses viisavormis;

ii) elamisload, mille Küpros või Horvaatia on välja andnud määruses (EÜ) nr 1030/2002[19] kehtestatud ühtses viisavormis.

2. Horvaatia väljaantud dokumendid, mida võib tunnustada, on loetletud I lisas.

Küprose väljaantud dokumendid, mida võib tunnustada, on loetletud II lisas.

Artikkel 4

Artiklites 2 ja 3 osutatud dokumendid peavad kehtima kogu läbisõidu või riigis viibimise jooksul.

Artikkel 5

Horvaatia ja Küpros teavitavad 10 tööpäeva jooksul käesoleva otsuse jõustumisest komisjoni sellest, kas nad otsustavad käesolevat otsust kohaldada. Komisjon avaldab nende liikmesriikide edastatud teabe Euroopa Liidu Teatajas.

Artikkel 6

Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 895/2006/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 582/2008/EÜ tunnistatakse kehtetuks.

Artikkel 7

Käesolev otsus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Seda kohaldatakse Küprose suhtes kuni 2003. aasta ühinemisakti artikli 3 lõike 2 esimese lõigu ja Horvaatia suhtes 2012. aasta ühinemisakti artikli 4 lõike 2 esimese lõigu kohaselt vastu võetud nõukogu otsusega määratud kuupäevani, mil asjaomase liikmesriigi suhtes hakatakse kohaldama kõiki ühist viisapoliitikat ja liikmesriikide territooriumil seaduslikult elavate kolmanda riigi kodanike liikumist käsitlevaid Schengeni acquis’ sätteid.

Artikkel 8

Käesolev otsus on adresseeritud Horvaatia Vabariigile ja Küprose Vabariigile.

Brüssel,

Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel

president eesistuja

I LISA HORVAATIA väljaantud dokumentide nimekiri

V i i s a d

– Kratkotrajna viza (C) – Lühiajaline viisa (liik „C”)

E l a m is l o a d

– Odobrenje boravka – Elamisluba

– Osobna iskaznica za stranca – Välismaalase isikutunnistus

II LISA KÜPROSE väljaantud dokumentide nimekiri

Θ ε ω ρ ή σ ε ι ς ( V i i s a d )

— Θεώρηση διέλευσης — Κατηγορία Β (transiidiviisa, liik „B”)

— Θεώρηση για παραμονή βραχείας διάρκειας — Κατηγορία Γ (lühiajaline viisa, liik „C”)

— Ομαδική θεώρηση — Κατηγορίες Β και Γ (grupiviisa, liigid „B” ja „C”)

Ά δ ε ι ε ς π α ρ α μ ο ν ή ς ( E l a m i s l o a d )

— Προσωρινή άδεια παραμονής (απασχόληση, επισκέπτης, φοιτητής) – Tähtajaline elamisluba (töö, külaline, üliõpilane)

— Άδεια εισόδου (απασχόληση, φοιτητής) – Sissesõiduluba (töö, üliõpilane)

— Άδεια μετανάστευσης (μόνιμη άδεια) – Sisserändeluba (alaline luba)

[1] EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1.

[2] EÜT L 239, 22.9.2000, lk 19.

[3] ELT L 105, 13.4.2006, lk 1.

[4] ELT L 243, 15.9.2009, lk 1.

[5] ELT L 167, 20.6.2006, lk 1.

[6] ELT L 161, 20.6.2008, lk 30.

[7] ELT L 167, 20.6.2006, lk 8.

[8] Käesoleva ettepaneku esitamisel lähtub komisjoni eeldusest, et alates 1. juulist 2013 kohaldavad Bulgaaria ja Rumeenia Schengeni acquis’d täielikult.

[9] Otsuse nr 896/2006/EÜ artikli 5 kohaselt ei kohaldata nimetatud otsust enam alates Šveitsi ja Liechtensteini ühinemisest Schengeni alaga.

[10] ELT L 112, 24.4.2012, lk 10.

[11] EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1.

[12] ELT L 105, 13.4.2006, lk 1.

[13] EÜT L 176, 10.7.1999, lk 36.

[14] ELT L 53, 27.2.2008, lk 1.

[15] ELT L 83, 26.3.2008, lk 5.

[16] EÜT L 131, 1.6.2000, lk 43.

[17] EÜT L 64, 7.3.2002, lk 20.

[18] EÜT L 164, 14.7.1995, lk 1.

[19] EÜT L 157, 15.6.2002, lk 1.