Ennekõike tahetakse mõistliku kasutamise poliitikaga tagada, et riigisisese hinnaga rändlusteenuseid kasutatakse ainult ajutiselt ELis/EMPs reisides. Sel eesmärgil võib operaator oma klientidelt nõuda selle tõendamist, et nad elavad selles ELi/EMP riigis, kus operaator teenuseid osutab ja annab välja SIM-kaardi, millega saab välismaal reisides kasutada riigisiseseid hindu, või et neil on püsivad sidemed selle riigiga. Operaator võib samuti kontrollida, et SIM-kaarti kasutatakse rohkem selle nn koduliikmesriigis kui välismaal. Kui kohaldatakse sellist mõistliku kasutamise poliitikat ning kliendi rändlustarbimine on vähemalt nelja järjestikuse kuu jooksul suurem kui riigisisene tarbimine või kui ta viibib liidu teistes liikmesriikides rohkem kui koduriigis, peab operaator klienti hoiatama, et kontrollida, kas tegemist on rändlusteenuste anomaalse või lubamatu kasutamisega riigisisese hinnaga. Kui klient jätkab rändlusteenuste kasutamist välismaal, võib operaator pärast 14 päeva möödumist hoiatuse kuupäevast hakata kohaldama rändlusteenuse suhtes väikest lisatasu, mis on seotud hulgihindade ülempiiridega.

Rändlus ELi rändlusteenuse määruse tähenduses on teenus, mis võimaldab ühe ELi/EMP riigi mobiilsidevõrgu operaatori või virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatori kliendil saada mobiilsideteenust (kõne, SMS või andmeside) teises ELi/EMP riigis tegutsevalt mobiilsideoperaatorilt . Mobiilsideoperaator tagab, et kui tema klient viibib välismaal, säilib tal sama mobiiltelefoni ja sama telefoninumbrit (või – andmeside rändlusteenuse puhul – sülearvutit või tahvelarvutit) kasutades ühendus mobiilitelefonivõrguga. Kui mobiilsideoperaator soovib pakkuda oma klientidele rändlusteenuseid (edaspidi „jae-rändlusteenused“) mõnes teises riigis, peab ta need ostma külastatava riigi mobiilsideoperaatorilt („hulgi-rändlusteenused“). Sel eesmärgil peavad mobiilsideoperaatorid sõlmima omavahel rändlusteenuste hulgimüügilepingud. Kui klient välismaal viibides helistab või mobiilandmesidet kasutab, osutab teenust tegelikult külastatava riigi mobiilsideoperaator. Rändluskliendi koduriigi operaator peab külastatud riigi operaatorile selle teenuse eest tasuma. Seda tasu nimetatakse rändlusteenuste hulgihinnaks. Rändlusteenuse määrusega on kehtestatud nende hindade ülempiir, mis andmeside puhul igal aastal alaneb (vt allpool).

Ühtlasi on rändlusteenuse määruses tehtud komisjonile ülesandeks esitada vahearuande ning mõistliku kasutamise poliitika ja jätkusuutlikkuse erandi läbivaatamise jätkumeetmena Euroopa Parlamendile ja nõukogule 15. detsembriks 2019 läbivaatamisaruanne, et hinnata rändlusturu toimimist RLAHi tingimustes. See ongi käesoleva aruande teema. Lisatud talituste töödokumendis on esitatud üksikasjalik metoodika ja analüüsi tulemused, millele käesolev aruanne tugineb. Laias laastus kinnitab käesolev aruanne komisjoni vahearuandes ning mõistliku kasutamise poliitikat ja jätkusuutlikkuse erandit käsitlevas töödokumendis esitatud järeldusi: RLAHiga kaasnenud ümberkorraldusi on saatnud edu ja saavutatud on selle eesmärk realiseerida rändluse seni kasutamata potentsiaal. Analüüsist nähtub, et rändluse jae- ja hulgiturgude konkurentsidünaamika ei ole muutunud ja eeldatavasti ka ei muutu, nii et lähiaastatel võib rändluseeskirjad kaotada. Samas on nii mõneski küsimuses veel arenguruumi. Seepärast peaks komisjon võtma vajalikud meetmed, sealhulgas seadusandlikud meetmed, tagamaks, et Euroopa elanikud saaksid lähiaastatel jätkuvalt kasutada rändlusteenust ilma lisatasudeta ja et hulgimüügiturud toimiksid hästi.

Vahearuandes jõuti järeldusele, et RLAHi kaasa toodud uuendused olid esimese 18 kuu jooksul edukad, ning märgiti, et ELis/EMPs reisijate nõudlus mobiilsideteenuste järele oli pärast RLAHi kehtestamist kiiresti ja tohutult kasvanud. Mõistliku kasutamise poliitikat ja jätkusuutlikkuse erandit käsitlevas töödokumendis jõuti järeldusele, et siseturgude moonutuste vältimiseks rändlusteenuse määrusega ette nähtud jaemüügi kaitsemeetmed olid seni olnud vajaduse korral piisavalt mõjusad.

Selleks et kogu liidus saaks jätkusuutlikult osutada RLAHi kohaseid teenuseid, on kaasseadusandjad leppinud kokku järgmiste meetmete võtmises:

2015. aasta oktoobris võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu vastu määruse (EL) 2015/2120, millega nähti ette liidusisese rändlustasu kaotamine alates 15. juunist 2017, tingimusel et kasutamine on mõistlik ja et on võimalus kasutada jätkusuutlikkuse erandit. Uusi rändluseeskirju tuntakse üldiselt ka ingliskeelse nimetuse „Roam-Like-At-Home“ („rändle nagu kodus“ – edaspidi „RLAH“) all.

Nagu BEREC oma arvamuses rändlusturu kohta märkis, on operaatorid teatanud, et üldiselt on nad pärast RLAHi kehtestamist säilitanud oma tariifipakettide kättesaadavuse. BERECi andmetel ei esinenud riigisiseste tariifipakettide üldises struktuuris märkimisväärseid muutusi. Loobutud on peamiselt vanematest tariifipakettidest, kuid see on tavapärane asjade käik. Kokkuvõttes võib tõdeda, et RLAHil ei ole olnud riigisiseste pakkumiste kättesaadavusele peaaegu mingit mõju.

Ehkki järjestikused rändlusteenuse määrused on alates 2007. aastast toonud klientidele tuntavat kasu, alandades häälkõnede, SMSide ja rändlusandmeside hindu, vältisid või piirasid paljud eurooplased väljaspool oma koduliikmesriiki endiselt mobiiltelefonide ja andmesideteenuste kasutamist, et vältida rändlustasusid. RLAH annab lõpuks ometi võimaluse seda olukorda radikaalselt muuta ja reageerida seni kasutamata mobiilsideteenuste nõudlusele ELis reisijate hulgas.

Kui seoses uut liiki pakkumistega tekkis uusi rakendamist puudutavaid küsimusi, mida BERECi suunistes konkreetselt ei käsitletud, on riikide reguleerivad asutused koordineerinud oma lähenemisviisi koostöös komisjoniga BERECi spetsiaalse rahvusvahelise rändlusspetsialistide töörühma raames. Kõige tähelepanuväärsem töörühmas käsitletud rakendamist puudutav küsimus oli see, kuidas käsitleda RLAHi raames uusi nullhinnaga andmesideteenuseid. Kaks operaatorit on vaidlustanud töörühmas kokkulepitud ja riikide reguleerivates asutustes järgitavate rändluseeskirjade tõlgendamise Saksamaa kahes eri kohtus. Liikmesriigi kohtud kinnitasid riigi reguleeriva asutuse järgitud tõlgendust. Komisjon toetab ettepanekut, mille BEREC tegi arvamuses rändlusturu toimimise kohta, nimelt et rändlusteenuse jaemüügi suuniseid tuleks nullhinnaga andmesideteenuste osas vastavalt ajakohastada, niivõrd kui need vastavad määruse 2015/2120 nõuetele.

2018. aasta detsembris märgiti vahearuandes, et üldiselt olid mobiilsideoperaatorid uusi rändluseeskirju järginud alates nende jõustumisest 15. juunil 2017. Üldiselt on eeskirju järgitud ka 2019. aastal. Kui mõnes liikmesriigis tuvastati eeskirjade rikkumine, lahendas riigi reguleeriv asutus probleemi asjaomase operaatoriga kiiresti, sageli veel enne ametliku menetluse alustamist või siis, kui selline menetlus alles kestis.

Lisatud komisjoni talituste töödokumendis on esitatud üksikasjalik analüüs selle kohta, kuidas rändluse jae- ja hulgiturg on ELis/EMPs toiminud pärast RLAH eeskirjade jõustumist 15. juunil 2017. Analüüs lähtub mobiilsideoperaatoritelt ja riikide reguleerivatelt asutustelt kogutud andmetest ning välisuuringute ja BERECi materjalidest. Selles on arvesse võetud 19. juunil 2019 avaldatud BERECi arvamust rändlusturu toimimise kohta (edaspidi „BERECi arvamus“) ja 20. septembril 2019 avaldatud BERECi täiendavat analüüsi rändlusteenuste hulgimüügikulude kohta.

Rändluseeskirjad on kehtestatud määrusega ja seega kõigis ELi liikmesriikides vahetult kohaldatavad ning ühtlasi kohaldatakse neid ka kõigis EMP riikides . Rändlusteenuse määrusega on liikmesriikides rändluseeskirjade kontrollimise, järelevalve ja täitmise tagamise ülesanne antud riikide reguleerivatele asutustele. Selleks et riikide reguleerivad asutused kasutaksid ühtset lähenemisviisi, andis Elektroonilise Side Euroopa Reguleerivate Asutuste Ühendatud Amet (edaspidi „BEREC“) 2017. aasta märtsis välja rändlusteenuse jaemüügi suunised ja 2017. aasta juunis rändlusteenuse hulgimüügi suunised ; suunised koostati tihedas koostöös komisjoniga ja eelnevalt konsulteeriti sidusrühmadega. Ehkki BERECi suunised ei ole iseenesest siduvad, aitavad need riikide reguleerivatel asutustel uusi rändluseeskirju praktikas kontrollida, nende üle järelevalvet teha ja nende täitmist tagada. Samuti on BERECi suunised mobiilsideoperaatorite jaoks üksikasjalik juhend selle kohta, kuidas uusi rändluseeskirju oma erinevates pakkumistes rakendada.

Rändlusteenuse määrusega alandati 2017. aastal oluliselt hulgihindade ülempiire, eriti andmeside puhul, mille jaoks on ette nähtud piirhindade iga-aastane täiendav alandamine kuni aastani 2022, et tagada turuosalistele sellised hulgimüügihinnad, mis võimaldavad neil osutada rändlusteenuseid oma klientidele, võtmata selle eest riigisisesele hinnale lisanduvat tasu. Samuti on rändlusteenuste hulgimüügihindade ülempiiridega tagatud, et rändlusteenust osutav operaator teenib oma hulgimüügikulud täies ulatuses tagasi.

Erakorraliste ja eriliste olukordade puhul võib operaator taotleda oma riigi reguleerivalt asutuselt nn jätkusuutlikkuse erandit, et vältida riigisisese hinna tõusu. Selleks peab operaator tõestama, et tema kasutatava riigisisese hinnamudeli raames ei oleks rändlusteenuste osutamine lisatasu kohaldamata jätkusuutlik. Sellisel juhul võib riigi reguleeriv asutus anda operaatorile loa võtta ühe aasta jooksul rändlusteenuste eest väikest lisatasu. Loa pikendamiseks peab operaator esitama igal aastal uue taotluse.

Endiselt kehtib vahearuandes esitatud tähelepanek, et ainult riigisiseste tariifipakettide kasutamine on piiratud ja puudutab peamiselt kohaliku side vajadustele suunatud, ettemaksuga teenuste turusegmenti. 2019. aasta esimeses kvartalis kasutas ainult riigisisest tariifipaketti vähem kui 5 % ELi/EMP abonentidest ning see näitaja on aja jooksul püsinud stabiilne.

Teenuse kvaliteet

Rändluskogemuse üks väga oluline parameeter on välismaal reisijatele pakutavate mobiilsideteenuste kvaliteet, eeskätt andmeside kiirus. Kuigi puuduvad konkreetsed tõendid selle kohta, et rändluskasutajatele pakutakse aeglasemat andmesidet kui kohalikele kasutajatele, märgitakse BERECi arvamuses, et mitme operaatori poolt välismaal rändluse ajal pakutava andmesidekiiruse koha pealt puudub läbipaistvus. Selline andmekiirus ei sõltu täielikult koduoperaatorist – suures osas sõltub see külastatavas võrgus pakutava teenuse kvaliteedist. Samas on peaaegu kogu liidu territoorium nüüdseks kaetud 4G võrkudega ja seega võiks üldiselt eeldada, et rändluse ajal pakutakse 4G sidet.

Komisjon jagab BERECi seisukohta, et operaatorid ei tohi pakkuda rändlusklientidele sihilikult aeglasemat andmesideteenust kui see, mida nad saavad kodus olles. Komisjoni arvates on teenuse kvaliteet reguleeritud hinnaga toote lahutamatu osa. Teatavat hinda makstes on kasutajal oma koduriigis juurdepääs teatavale mobiilsideteenusele. Rändlusteenuse määruse kohaselt peab kasutajal olema välisriikides viibides ELi/EMP piires sama hinnaga juurdepääs samale teenusele, tingimusel et külastatavas võrgus saab seda teenust pakkuda.

Komisjon kaalub, kas rändlusteenuste määrusesse tuleks lisada sellekohased selgitused ja rändluse ajal pakutava teenuse kvaliteeti puudutav läbipaistvuskohustus. Ühtlasi toetab komisjon BERECi ettepanekut jätkata rändlusteenuste kvaliteedi jälgimist.

Kokkuvõttes tundub, et virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid on säilitanud oma turupositsiooni

Enamikus riikides, mille kohta on olemas piisavalt andmeid, on virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorid üldjoontes säilitanud oma riigisisese turuosa või seda pisut suurendanud (abonentide arvus väljendatuna). Ühtlasi võib täheldada, et neil paaril virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatoril, kes on aja jooksul esitanud vajalikud andmed, oli jaetulu kasutaja kohta üldiselt stabiilne. Samas on keeruline anda ülevaadet kogu ELi virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite olukorrast, sest aja jooksul on asjaomaseid andmeid järjekindlalt esitanud üksnes väike valim selliseid operaatoreid.

Mõistliku kasutamise poliitika on kuritarvitamise üksikjuhtudega toimetulekuks kasulik

Mõistliku kasutamise poliitikat ja jätkusuutlikkuse erandit käsitlevast töödokumendist selgub, et enamik operaatoreid (95 % mobiilsideoperaatoritest ja 78 % virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatoritest) kohaldab mõistliku kasutamise poliitikat, et hoida ära rändlusteenuste anomaalset või lubamatut kasutamist riigisisese hinnaga. Mõistliku kasutamise poliitika meetmetest rakendavad operaatorid kõige rohkem piiramatu mahuga andmepakettide mahu piiramist (seda kasutab 84 % selliseid pakette pakkuvatest mobiilsideoperaatoritest). Nimetatud kaitsemeetme nii üksmeelsest kasutamisest võib järeldada, et see on tõepoolest aidanud tagada kõige konkurentsivõimelisemate andmepakettide pideva kättesaadavuse riigisisesel turul.

Kuna mõistliku kasutamise poliitika põhimõtted hõlmavad põhimõtteliselt kõigi rändluskasutajate vajadusi, on mistahes mõistliku kasutamise poliitika piire tegelikult ületavate klientide osakaal samas väga väike: 4 kuu pikkust kontrollperioodi rakendanud mobiilsideoperaatorite abonentidest vaid 0,6 % on saanud hoiatuse ning neist ainult pooltelt on pärast hoiatuse tegemist nõutud väikest rändlusteenuste lisatasu. 2019. aasta esimeses kvartalis kohaldati mõistliku kasutamise poliitika piiride ületamise eest väikest rändlusteenuste lisatasu kokku ainult 4 % suhtes kõigist ELis/EMPs tehtud rändluskõnedest (andmeside puhul oli vastav näitaja 5 %). Seega mõjutab mõistliku kasutamise poliitika praktikas vaid väga väikest osa kasutajatest, kes rändlusteenust kõige aktiivsemalt tarbivad, ja valdav enamik kasutajaid ei pea selle pärast muretsema.

Erandimehhanism toimib tõhusa moonutustevastase kaitseabinõuna neil vähestel riigisisestel turgudel, kus selline oht on kindlaks tehtud

Kui mobiilsideoperaator on tõestanud, et ta ei suuda katta RLAHi rakendamiseks vajalike reguleeritud rändlusteenuste osutamise tegelikke ja prognoositavaid kulusid ilma riigisiseseid hindu tõstmata, on vastava riigi reguleeriv asutus teinud talle jätkusuutlikkuse erandi. See on aset leidnud juhtudel, mida oligi oodata, st mõnedes liikmesriikides tegutsevate virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorite puhul ning mobiilsideoperaatorite puhul, kes tegutsevad väga madala andmesidehinnaga liikmesriikides, kus on rändlusteenuse kasutamise saldo tasakaalust väga väljas ja/või kus kasutaja kohta saadav tulu on väike (Eesti, Leedu, Poola, Soome). Erandid on tehtud rangelt selleks, et asjaomased operaatorid saaksid katta oma klientidele rändlusteenuste osutamisega seotud kulud ja vältida riigisiseste hindade tõusu. Seepärast on jätkusuutlikkuse mehhanismi kohaldatud kaasseadusandjate kavandatud viisil ning see on toiminud vajaduse korral piisava kaitseabinõuna, et hoida ära moonutusi, eriti hinnatõusu riigisisestel turgudel. 2019. aasta esimeses kvartalis kohaldati erandi tõttu lisatasu ainult 1,3 % suhtes kogu ELi/EMP jaemüügitasandi rändlusandmesideliiklusest (kõneteenuste puhul oli vastav näitaja 3,1 %).

Pealegi on erandite arv aja jooksul ootuspäraselt vähenenud, kuna õigusnormidest tulenevalt on rändlusteenuste maksimaalseid hulgihindu alandatud: 2019. aasta juunis ei palunud erandit uuendada mitte ükski Eesti kolmest mobiilsideoperaatorist; ka Leedu kolmest operaatorist üks ei uuendanud oma taotlust ja Prantsusmaal uuendas oma taotlust vaid kolm virtuaalse mobiilsidevõrgu operaatorit (2017. aastal oli erandi taotlejaid 11). BEREC märkis oma arvamuses rändlusturu kohta, et erandimehhanism puudutab väikest ja üha kahanevat turuosa ning riikide reguleerivad asutused prognoosivad lähiaastateks erandite arvu jätkuvat vähenemist.

Pealegi tõdeti mõistliku kasutamise poliitikat ja jätkusuutlikkuse erandit käsitlevas töödokumendis, et operaatorid, kellele on tehtud erand, on seda kasutanud äärmiselt säästlikult: paljud neist pakuvad oma abonentidele rändlusteenuseid ikkagi suures mahus lisatasuta, et püsida oma riigisisesel turul konkurentsis. Kui nad kohaldavad rändlusteenuste suhtes lubatud lisatasu, on see oluliselt madalam kui enne 15. juunit 2017 (andmeside puhul enam kui 90 %), nii et isegi sellistel juhtudel on klientidel oluliselt madalamatest rändlusteenuste hindadest märkimisväärselt kasu.

Jätkunud on rändlusteenuste keskmiste hindade langemine ELi/EMP-välistes riikides

ELi/EMP mobiilsideoperaatorite poolt ELi/EMP-välistes riikides kohaldatavate rändlusteenuste jaehindade langus on jätkunud. 2017. aasta esimese kvartali ja 2019. aasta esimese kvartali vahelisel ajal langesid andmeside rändlusteenuste hinnad ELi/EMP-välistes riikides 8 % ning kõneteenuste hinnad üle 30 %. Seega on andmeside rändlusteenuste hindade radikaalne langustendents ELi/EMP-välistes riikides pärast RLAHi kasutuselevõttu jätkunud. Üldiselt tähendab see, et ELi/EMP-siseste rändlustasude kaotamise hinnaks ei ole olnud kõrgemad rändlustasud ülejäänud maailmas .

Tarbijad on väga rahul

Vahearuandes märgiti, et eurooplased tunnustavad RLAHi toodud uuendusi ja on nendega väga rahul. Aasta pärast RLAHi kasutuselevõttu näitas Eurobaromeetri uuring, et 81 % reisijatest olid rändlustasude kaotamisest ELis/EMPs teadlikud ja 69 % kõigist eurooplastest arvas, et see on olnud või on tulevikus kasulik kas neile endile või mõnele nende tuttavale. Tagasiside, mida komisjon on tarbijaühendustelt saanud alates 2017. aasta juunist, on üldiselt olnud väga positiivne.

Rändluse hulgiturg

Aasta tagasi vahearuandes esitatud tähelepanekud peavad endiselt paika. Eespool punktis 3.b esile toodud rändlusnõudluse suure kasvu mõju on eri operaatorite puhul väga erinev olenevalt sellest, kuidas konkreetse operaatori kliendibaas teenuseid kasutab. Operaatori saab tema teenuste kasutamise põhjal liigitada vastuvõtvaks või väljasaatvaks. Väljasaatva operaatori kliendibaas kasutab mobiilsideteenuseid välismaal (st tema muudes ELi riikides asuvate partneroperaatorite võrkude kaudu) rohkem, kui partneroperaatori kliendibaas tema võrgu kaudu. Seevastu vastuvõtva operaatori kliendibaas kasutab mobiilsideteenuseid välismaal vähem kui partneroperaatori kliendibaas tema võrgu kaudu. Turismivoogudest tulenevalt kuuluvad Põhja-Euroopa riikide operaatorid tavaliselt netoväljasaatjate hulka, Lõuna-Euroopa riikide operaatorid aga on tavaliselt vastuvõtjad, ehkki sellest on mõningaid erandeid.