Mereruumi planeerimise direktiivi artikli 15 lõikes 1 on nõutud, et liikmesriigid võtaksid direktiivi oma õigusesse üle hiljemalt 18. septembriks 2016. Artikli 15 lõikes 2 on nõutud, et liikmesriigid määraksid hiljemalt samaks kuupäevaks pädevad asutused, kes vastutavad direktiivi rakendamise eest.

Direktiivis on sätestatud kohustus juurutada merealade planeerimist, milles tuleks võtta arvesse maa- ja merealade koostoimet ning edendada liikmesriikidevahelist koostööd. Direktiivis on sätestatud nõue korraldada avalikke konsulteerimisi, lähtuda parimatest kättesaadavatest andmetest ja teha piiriülest koostööd kolmandate riikidega. Selles keskendutakse protsessidele, jättes subsidiaarsuse põhimõtte kohaselt sisu valdavalt liikmesriikide otsustada. Liikmesriikidel on jätkuvalt kohustus ja pädevus kehtestada ja valida mereruumi planeeringute vorm ja sisu, sealhulgas otsustada mereruumi jagamise üle eri valdkondade ja kasutusviiside vahel.

Direktiivis käsitletakse mereruumi planeerimist kui valdkonnaülest poliitikavahendit, mis võimaldab avaliku sektori asutustel kohaldada koordineeritud, integreeritud ja piiriülest lähenemisviisi. Ökosüsteemipõhist käsitust kohaldades püütakse direktiiviga soodustada mere- ja rannikualade majanduse kestlikku arengut ning mere- ja rannikuressursside säästvat kasutamist. Direktiiv on osa ELi integreeritud merenduspoliitikast ning selle eesmärk on töötada välja kooskõlastatud, sidus ja läbipaistev otsustamisprotsess ELi erinevate poliitikavaldkondade jaoks, mis on seotud ookeanide, merede, saarte, rannikualade, äärepoolsemate piirkondade ja merendussektoritega.

Mereruumi planeerimise direktiiviga on loodud õigusraamistik ELis mereruumi planeerimise arendamiseks. Eelkõige on selles nõutud, et 22 rannikuliikmesriiki koostaksid mereruumi planeeringud nende jurisdiktsiooni alla kuuluvate merealade kohta.

EL võttis 2014. aastal vastu mereruumi planeerimist käsitleva direktiivi 2014/89/EL (edaspidi „direktiiv“ või „mereruumi planeerimise direktiiv“), et kooskõlas ökosüsteemipõhise käsitusega korraldada tulemuslikult merega seotud tegevusi ning kasutada säästvalt mere- ja rannikuressursse. Mereruumi planeerimise direktiiviga on loodud raamistik järjepidevate, läbipaistvate, kestlike ja tõenduspõhiste otsuste tegemiseks. Direktiivis on sätestatud teatavad kohustused, sealhulgas liikmesriikide kohustus võtta hiljemalt 31. märtsiks 2021 kasutusele mereruumi planeering või planeeringud ning vaadata need planeeringud läbi vähemalt kord kümne aasta jooksul.

Nõudlus mereruumi kasutamise järele on suurenenud mitmesugustel põhjustel, nagu ökosüsteemi ja elurikkuse säilitamine, taastuvenergia tootmine, meretransport, kalandus, vesiviljelus ja turism. See nõuab integreeritud lähenemist planeerimisele ja majandamisele. Mereruumi planeerimist mõistetakse üldiselt kui avaliku sektori tegevust merepiirkondades toimuva inimtegevuse ruumilise ja ajalise jaotuse analüüsimiseks ja kavandamiseks, et täita majanduslikke, keskkonnaalaseid ja sotsiaalseid eesmärke.

Mõne liikmesriigi (nt Hispaania, Läti ja Prantsusmaa) vastuvõetud õigusaktides osutatakse muid direktiive üle võtvatele õigusaktidele ning täpsemalt direktiivile 2008/56/EÜ (merestrateegia raamdirektiiv).

Mitu föderaalse või detsentraliseeritud struktuuriga liikmesriiki võttis direktiivi ülevõtmiseks vastu riigi ja piirkonna tasandi õigusaktid. Mõnel juhul võtsid piirkondlikud üksused (nt Ahvenamaa (Soome)) eraldi menetlust kasutades vastu piirkondlikud õigusaktid.

Komisjon viis 2016. aastal alustatud riiklike ülevõtmismeetmete vastavuskontrolli lõpule 2020. aasta teiseks kvartaliks. Komisjon analüüsis direktiivi ülevõtmist liikmesriikide õigusesse ja leidis, et see on täielik. Ülevõtmise korrektsuse kohta näitas analüüs, et ülevõtmine siseriiklikku õigusesse vastab enamjaolt direktiivi nõuetele.

3.2.Pädevad asutused

Mereruumi planeerimise direktiivi artiklis 13 on nõutud, et liikmesriigid määraksid pädevad asutused. Liikmesriigid on otsustanud määrata pädevateks asutusteks kas ministeeriumid või valitsusasutused.

Kui pädevaks asutuseks määrati ministeerium, vastutas see kas mitme poliitikavaldkonna (nt keskkond, planeerimine või piirkondlik areng) või valdkondliku poliitika (nt transport ja taristu või meremajandus) eest. Mõnel juhul vastutasid ministeeriumid selliste poliitikavaldkondade eest nagu siseküsimused või rahandus ja kaks liikmesriiki määras pädevaks asutuseks oma mereministeeriumi.

Kui pädevaks asutuseks määrati valitsusasutus, hõlmas nende vastutusala planeerimist, merendusega seotud tegevuste reguleerimist või konkreetseid keskkonnajuhtimisega seotud valdkondi (nt vesi ja meri).

Nende pädevate asutuste põhiülesanne on rakendada direktiivi ja tagada tulemuslik piiriülene koostöö liikmesriikide vahel ja liiduväliste naaberriikidega. Piiriülese koostöö raames korraldas mitu pädevat asutust piiriüleseid ja riikidevahelisi konsultatsioone või osales koordineerivate üksustena ELi rahastatavates projektides, et soodustada piiriülest koostööd mereruumi planeerimise valdkonnas. Nende pädevate asutuste töötajad esindavad liikmesriike mereruumi planeerimise eksperdirühmas.

4.Rakendamine

4.1.Komisjoni abi rakendamisel

ELi mereruumi planeerimise toetamiseks võttis komisjon alates mereruumi planeerimise direktiivi vastuvõtmisest 2014. aastal mitmesuguseid meetmeid ja käivitas mitu algatust, eelkõige loodi liikmesriikide eksperdirühm, osutati tehnilist abi ja käivitati piiriüleseid projekte. See on võimaldanud liikmesriikidel teha märkimisväärseid edusamme sellistes valdkondades, nagu piiriülene konsulteerimine ja koostöö ning teabe ja andmete jagamine mereruumi planeeringute jaoks ja kohta, ning aidanud suurendada merepiirkondade sidusust. Neid valdkondi toetatakse jätkuvalt ka 2021.–2027. aasta Euroopa Merendus-, Kalandus- ja Vesiviljelusfondist.

·Liikmesriikide mereruumi planeerimise eksperdirühm

Selleks et luua platvorm kogemuste vahetamiseks ja kujundada ELi mereruumi planeerimise kogukond, moodustas komisjon liikmesriikide eksperdirühma. See on liikmesriikide pädevatele asutustele, planeerijatele ja vaatlejatele mõeldud alaline foorum, kus arutada direktiivi rakendamisega seotud edusamme ja võimalikke probleeme. Eksperdirühm on alates 2012. aastast kohtunud kaks korda aastas ja täitnud tähtsat osa teadmiste ja kogemuste ülekandmisel liikmesriikide vahel. Eksperdirühm ei ole ametlik foorum otsuste tegemiseks. Siiski on see võimaldanud liikmesriikidel ja vaatlejatel, sealhulgas valitsusvälistel organisatsioonidel, tööstusühendustel ja piirkondlikel asutustel olla kursis mereruumi planeerimisega ELis ning vahetada kogemusi direktiivi rakendamisega seotud meetmete ja praktiliste küsimuste kohta.

·Euroopa mereruumi planeerimise platvorm

Komisjon lõi 2016. aastal mereruumi planeerimise abimehhanismina Euroopa mereruumi planeerimise platvormi. See aitab liikmesriikidel direktiivi rakendada, tehes kättesaadavaks eriotstarbelise veebiplatvormi ja eksperdirühma teadmised. Selle kaudu pakutakse sihipäraseid nõuandeid, suuniseid ja koolitust liikmesriikide mereruumi planeerimise töö hõlbustamiseks. Samuti aitab see komisjoni halduslikult ja tehniliselt sellistes tegevustes nagu liikmesriikide kohtumiste ja konverentside või mereruumi planeerimise analüüsi ja uuringute korraldamine.

·Projektide rahastamine

Juba enne direktiivi vastuvõtmist toetas EL mereruumi planeerimise projekte kõigis ELi merepiirkondades, sealhulgas äärepoolseimates piirkondades. Rahastatud projektid hõlmavad teadusuuringuid ja innovatsiooni (nt Horisont 2020), kõrgharidust (Erasmus+), piirkondlikku koostööd (nt Interreg), suutlikkuse suurendamist ning piiriülest koostööd (Euroopa Merendus‑ ja Kalandusfond (EMKF)).

EMKF oli 2021. aasta lõpuks rahastanud otsese eelarve täitmise raames 15 projekti kogusummas ligikaudu 25 miljonit eurot. Piirkondlikke ja piiriüleseid projekte koordineerisid liikmesriikide planeerimisasutused ning projektid aitasid liikmesriikidel teha oma mereruumi planeeringute väljatöötamisel koostööd ühist huvi pakkuvates küsimustes (nt keskkonnakaitse või taastuvenergia tootmine). Need on ka suurendanud mereruumi planeerimise suutlikkust, sest koostöö raames on võetud üle teiste liikmesriikide kogemusi ja parimaid tavasid või töötatud välja vahendeid mereruumi planeerimisega seotud tegevuste toetamiseks. Ühtlasi on need soodustanud piiriüleseid vahetusi sidusrühmadega ja konsulteerimist. Projektid on ka tugevdanud mereruumi planeerimise ELi mõõdet, eriti merepiirkondade koostöö kontekstis.

4.2.Mereruumi planeeringute kehtestamine: ülevaade tehtust

Mereruumi planeerimise direktiivi artikli 15 lõikes 3 on nõutud, et liikmesriigid kehtestaksid mereruumi planeeringud võimalikult kiiresti ja hiljemalt 31. märtsiks 2021. Direktiivi artikli 14 lõikes 1 on nõutud, et liikmesriigid teavitaksid komisjoni ja teisi asjaomaseid liikmesriike nende planeeringute kehtestamisest kolme kuu jooksul.