ET Euroopa Liidu Teataja C 24/11

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Euroopa Liidu tööstus- ja kaevandusjäätmete töötlemine ja kasutamine majanduslikul ja keskkonnaalasel eesmärgil” (omaalgatuslik arvamus)

2012/C 24/03

Raportöör: Dumitru FORNEA

Kaasraportöör: Zbigniew KOTOWSKI

20. jaanuaril 2011 otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse järgmises küsimuses:

„Euroopa Liidu tööstus- ja kaevandusjäätmete töötlemine ja kasutamine majanduslikul ja keskkonnaalasel eesmärgil”.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav tööstuse muutuste nõuandekomisjon võttis arvamuse vastu 27. septembril 2011.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 475. istungjärgul 26.–27. oktoobril 2011 (26. oktoobri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 61, erapooletuks jäi 5.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Tööstus- ja kaevandusjäätmete töötlemise peamine eesmärk on vältida nende kõrvaldamist. Selliste väljakutsetega nagu keskkonnareostus, terviseriskid ja maastikupilt tuleb viivitamatult vastutustundlikult tegeleda. Tänapäeval ei saa ükski riik endale lubada seda, et ei kaaluta esmase toorme kasutamisel tekkinud jäätmete ringlussevõtu potentsiaali. Kui oleme teadlikud mõjust keskkonnale, inimeste tervisele ja ühiskonnale, ei tule enam kõne alla lihtsalt jäätmete täiendavast käitlemisest loobumine, kuna nii on odavam.

1.2 Sellist tüüpi jäätmete töötlemine majanduslikul eesmärgil parandaks asjaomaste kogukondade keskkonda, maastikku, tööhõivet ja sotsiaalseid tingimusi. Inimeste mürgitamise ja keskkonna saastamise ohu kõrvaldamisel paraneksid elamistingimused neis piirkondades ja see oleks kõigile kasulik. Just seepärast tuleks nende jäätmete heaotstarbelist kasutamist käsitleda säästva arengu strateegia osana ja asjaomaste kohalike kogukondade tasakaalustava meetmena.

1.3 Kodanikuühiskonnal, sotsiaalpartneritel, mäe-, metallurgia- ja energiatööstuse spetsialistidel, teadlastel, seadmete valmistajatel, transportijatel ja kutseliitudel on oluline roll üldsuse teavitamisel ja nende teadlikkuse tõstmisel mäe- ja metallurgiatööstuse ning söeküttel töötavate elektrijaamade tekitatud suure hulga jäätmete töötlemise keskkonnaalastest, majanduslikest ja sotsiaalsetest eelistest.

1.4 Kohalikel omavalitsustel võib selles küsimuses olla tähtis ülesanne innustada kodanike avatud dialoogi piirkonna tasandil, leida lahendusi keskkonna kaitseks, jäätmete töötlemiseks ja tööstuse säästvale arengule uue aluse panemiseks. Sel eesmärgil on vaja luua avaliku, erasektori või avaliku ja erasektori partnerlusprojektide võrgustik, et jagada vastutust tulevaste investeeringute, infrastruktuuri ja keskkonnaprojektide eest.

1.5 Euroopa Liit ja liikmesriigid peaksid välja töötama uuenduslikud vahendid ja poliitikameetmed tööstus- ja kaevandusjäätmete küsimusega tegelemiseks võimalikult tõhusalt ja säästvalt, tuginedes teadusuuringutele, statistikale ja teaduslikele faktidele. Samuti on tähtis asjakohaselt konsulteerida asjaomaste sidusrühmadega, et paremini aru saada, millised on praegused õiguslikud, poliitilised, halduslikud ja sotsiaalsed takistused nende jäätmete töötlemisel.

1.6 Seepärast viitab komitee vajadusele arendada välja tõhusad meetmed tööstus- ja kaevandusjäätmete valdkonnas Euroopa 2020. aasta strateegia raames, mis üldise lähenemisena seostab jätkusuutliku tööstuspoliitika selgelt innovaatiliste protsesside, ressursitõhususe ja parema juurdepääsuga toorainetele.

1.7 Igasuguse uue kaevandamisjäätmete töötlemise protsessiga peaks kaasnema teave jäätmete füüsikaliste ja keemiliste omaduste kohta, et ametivõimudel ja ettevõtetel, kes käivitavad ümbertöötlemise või keskkonnakaitseprogramme, oleks piisavalt kättesaadavat teavet.

1.8 Praegused poliitilised algatused toorme varustuskindluse tagamiseks peaksid suurendama ELi ja liikmesriikide toetust selliste tehnoloogiate uurimiseks ja arendamiseks, mille abil töödeldakse kaevandus- ja tööstusjäätmeid ning eraldatakse väärtuslikke mineraale ja väärismetalle. Üks prioriteete peaks olema selliste tehnoloogiate arendamine, mille abil on võimalik taaskasutada nii kriitilise tähtsusega aineid kui ka inimeste tervisele ja keskkonnale kahjulikke aineid.

1.9 Euroopa 2020. aasta strateegia kontekstis leiab organiseeritud kodanikuühiskond, et aeg on hinnata direktiiviga 2006/21/EÜ saavutatud tulemusi, ning on valmis esitama kommentaare ja ettepanekuid direktiivi paremaks rakendamiseks ning kaevandusjäätmete heaotstarbelist kasutamist käsitlevate algatuste edendamiseks.

1.10 Ettepaneku kivimite allmaa- ja pealmaakaevandamise ning metallurgiatööstuse jäätmete ringlussevõtu parandamiseks ja nende jäätmete vähendamiseks võib kokku võtta järgmiselt.

— Kõrvalsaaduste õigusliku staatuse muutmine kaassaadusteks, millel on samad omadused kui kõrvalsaadustel.

— Tuleks selgelt lubada kõrvalsaaduste eritöötlemist esmases käitises või selleks mõeldud süsteemides, mis on välja töötatud kaassaadusele kasutamiseks vajalike omaduste andmiseks.

— Kaassaaduste turustamise edendamine transpordi ja kasutamise hõlbustamise teel.

— Maksusoodustused tarbijatele, kes kasutavad kaassaadusi.

1.11 ELiga seotud institutsioonid peaksid pakkuma rohkem teavet soojuselektrijaamade jäätmete mõju kohta keskkonnale ja inimeste tervisele, samuti söe põlemissaaduste (Coal Combustion Products – CCPs) heaotstarbelise kasutamise kohta. Tarvis on teadus- ja arendustegevust, et parandada rakendusi, kus söe põlemissaadusi kasutada võidakse, samuti uute tehnoloogiate ning üldisi tuha käitlemise ja kõrvaldamise rakendusi.

1.12 EL peaks käivitama ja rahastama projekte söe põletamisel tekkivate kaassaaduste heaotstarbeliseks taaskasutamiseks, aidates säästvale arengule kaasa nimetatud jäätmete ringlussevõtmise teel, selle asemel et saata need prügilatesse, vähendades seeläbi vajadust uue toorme kaevandamise järele ning hoides kokku energiat ja veevarusid.

1.13 Euroopa tasandil tuleks läbi viia uuring, et koguda rohkem teavet lendtuha, koldetuha, katlaräbu, suitsugaasi väävlitustamisel moodustuva kipsi, suitsugaasi väävlitustamisel moodustuva märja ja kuiva skraberi ning keevkihis põletamisel moodustuva tuha kohta. ELi söeküttel töötavaid elektrijaamu peaks kutsuma üles uuringus vabatahtlikult osalema. Samuti tuleks koostada pidevalt ajakohastatav andmebaas olemasolevatest toodetest ning söe põlemissaaduste kasutusvõimalustest.

2. Ülevaade

2.1 Jäätmetekke vältimise ja jäätmete ringlussevõtu temaatilises strateegias, mis võeti vastu 2005. aastal kuuenda keskkonnaalase tegevusprogrammi raames ning millele järgnes komisjoni uus teatis (KOM 2011(13)), milles hinnati strateegia eesmärkide saavutamist, pakuti välja uusi meetmeid strateegia jõulisemaks rakendamiseks.

2.2 Tööstus- ja kaevandusjäätmete küsimus valmistab Euroopa kodanikele ja organiseeritud kodanikuühiskonnale tõsist muret. Euroopa tööstuse tulevik sõltub teatud määral sellest, kuidas me selle küsimuse lahendame. Praegu valitseb oht, et märkimisväärne hulk tööstusprojekte jookseb ummikusse nii kohalike kogukondade kui ka kodanikuühiskonna organisatsioonide vastuseisu tõttu, kes tunnevad muret tööstus- ja kaevandustegevuse mõju pärast rahvatervisele ja keskkonnale.

2.3 Kahjuks võib kodanikuühiskonna mure taga olla paljudel juhtudel puudulik teave ja läbipaistmatus, mistõttu on vaja tagada keskkonnamõju hindamise kohane rakendamine täies ulatuses, et kindlustada täpne teave ning kodanikuühiskonna osalemine.

2.4 Tööstus- ja kaevandusjäätmed kujutavad endast siiani probleemi suurele hulgale liikmesriikidele, kus on olnud või on siiani tööstusrajatisi ja kaevandusi. Need jäätmed võivad kohalike kogukondade jaoks tähendada kas ohtu või võimalust. Jäätmed on ohtlikud, kui nad jäetakse lihtsalt maha, võtmata meetmeid keskkonnaohu vähendamiseks, ent nad võivad osutuda ka võimaluseks juhtudel, kui jäätmeid saab taaskasutada metalli või muu kasuliku teisese toorme jaoks.

2.5 Mõnel juhul võib kaevandusjäätmete metallikontsentratsioon olla sama suur või isegi suurem kui maagis. Sama kehtib ka metallurgiatööstuse jäätmete kohta: taaskasutustehnoloogiad on edasi arenenud ning nüüd on võimalus ümber hinnata vanadest tööstustegevustest pärinevate jäätmete potentsiaali ja muuta see valdkond keskkonnahoidlikuks.

2.6 Paljudel juhtudel peavad tööstus- ja kaevandusjäätmete küsimusega tegelema kohalikud omavalitsused, kuna rikastusjäätmete hoidlad ja jäätmehoidlad kuuluvad nende vastutusalasse. Seepärast saab sel tasandil leida lahendusi, et muuta väljakutse võimaluseks: innustada eraettevõtete, avaliku ja erasektori ning haldusalast partnerlust, et luua tööstusparke jäätmete täielikuks ärakasutamiseks, ning kombineerida töötleva tööstuse, ehituse ja infrastruktuuri valdkonna horisontaalseid ja vertikaalseid käsitlusi.

2.7 Käesolevas arvamuses keskendutakse kolme liiki jäätmetele, mida leidub Euroopas suurtes kogustes (miljardites kuupmeetrites) ning mille vastu ELi ja liikmesriikide seadusandjad on erilist huvi üles näidanud.

— Söe või muude kui energiat andvate maavarade uurimisel, kaevandamisel ja töötlemisel tekkinud kaevandusjäätmed (või ka „kaevandamisjäätmed”, nagu on määratletud direktiivis 2006/21/EÜ) – kohalikest kogukondadest erinevas kauguses asuvates praegustes või endistes kaevanduspiirkondades on hoiustatud või hoiustatakse siiani sadu miljoneid tonne käitlemata jäätmeid (1). Suletud ja mahajäetud kaevandusjäätmete hoidlad võivad muutuda keskkonnale ja kohalikele kogukondadele suureks ohuks.

— Metallurgiatööstuse jäätmed, peamiselt räbu, muda ja tolm. Näiteks värvilise metallurgia jäätmed võivad sisaldada suurel hulgal raskemetalle, mis võivad avaldada keskkonnale kahjulikku mõju, kui neid asjakohaselt ei käidelda.

— Soojuselektrijaamadest pärinevad jäätmed. Suure osa jäätmetest moodustab elektrijaamadest pärinev räbu ja tuhk, seda eriti riikides, kus soojuselektrijaamades kasutatakse suurel hulgal madala kvaliteediga sütt.

2.8 Kõigil nimetatud juhtudel võivad jäätmehoidlad, kui neid õigesti ei käidelda, muuta ümbruskonna väga ebameeldivaks ning muuta kasutuskõlbmatuks suured alad, mis võiksid muidu tuua kogukondadele majanduslikku, sotsiaalset ja keskkonnaalast kasu.

3. Poliitika- ja õigusraamistik tööstus- ja kaevandusjäätmete töötlemise edendamiseks

3.1 Euroopa 2020. aasta strateegia, ELi tööstuspoliitika (2), ressursitõhusust käsitlev ELi strateegia (3), ELi toorainestrateegia (4), jäätmetekke vältimise ja jäätmete ringlussevõtu temaatiline strateegia (5) ning ELi innovatsioonistrateegia (6) edendavad

— Euroopa jätkusuutlikku majanduskasvu ressursitõhusa, loodussäästlikuma ja konkurentsivõimelisema majanduse kaudu;

— loodusressursside kasutamist vähendavaid tehnoloogiaid ja tootmismeetodeid ning suuremaid investeeringuid ELi loodusvaradesse;

— jäätmehierarhia täielikku rakendamist, mis põhineb kõigepealt jäätmetekke vältimisel, millele järgneb korduskasutamiseks ettevalmistamine ja ringlussevõtt ning seejärel energiakasutus ning viimase võimalusena jäätmete kõrvaldamine;

— õigusaktide läbivaatamist, et toetada teenindus- ja tööstussektori muutumist senisest ressursitõhusamaks, sealhulgas tagada jäätmete senisest tõhusam ringlussevõtmine, ning toetada võimalusi avardavate oluliste tehnoloogiate turustamist ja kasutuselevõttu;

— investeerimist kaevandustööstusse, töötades välja maavaradega seotud maakasutuse planeerimise poliitika, mis hõlmab digitaalset geoloogiaalast andmebaasi ja läbipaistvaid meetodeid maavarade kindlaksmääramiseks, ning innustab taaskasutamisele ja jäätmete vähendamisele;

— Euroopa partnerlussuhete käivitamist innovatsiooni vallas, et kiirendada uuenduslike lahenduste uurimist, arendamist ja turule viimist.

3.2 Esimene Euroopa jäätmekäitlusdirektiiv jõustus 1970ndatel aastatel. 1991. aastal loodi direktiiviga 91/156/EÜ Euroopa jäätmeloend, sellele järgnes direktiiv 91/689/EÜ ohtlike jäätmete kohta. 2008. aastal võeti vastu käesoleva arvamuse jaoks eriti tähtis direktiiv 2008/98/EÜ, mille artikli 4 lõikes 1 määratleti täpsemalt jäätmekäitlushierarhia: „a) vältimine; b) korduvkasutamiseks ettevalmistamine; c) ringlussevõtt; d) muu taaskasutamine, nt energiakasutus, ning e) kõrvaldamine” (7).

3.3 Direktiivis 2006/12/EÜ ja otsuses nr 1600/2002/EÜ sätestatakse järgmist:

— tekkivate jäätmete ohtlikkust tuleks vähendada, nii et need oleksid nii ohutud kui võimalik;

— eelistada tuleks jäätmetekke vältimist ja ringlussevõttu;

— kõrvaldatavate jäätmete kogust tuleks vähendada miinimumini ja need tuleks kõrvaldada ohutult;

— kõrvaldamiseks ettenähtud jäätmed tuleks töödelda nende tekkekohale võimalikult lähedal ja sellises ulatuses, mis ei vähenda jäätmetöötlustoimingute tõhusust.

3.4 Direktiivis 2006/21/EÜ kaevandustööstuse jäätmete käitlemise kohta (vastu võetud 2006. aastal, jõustunud mais 2008, direktiivi rakendamise hindamine on kavas novembris 2012) sätestatakse järgmist:

— kavatsus vältida olemasolevatest ja uutest kaevandustest pärinevate kaevandusjäätmete võimalikku kahjulikku mõju inimeste tervisele ja keskkonnale;

— käitajate kohustus koostada jäätmekava, mis peab olema kooskõlas jäätmehierarhiaga – esmalt teadmised, seejärel vältimine, millele järgnevad korduvkasutamine, ringlussevõtt ja lõpuks kõrvaldamine;

— liikmesriikide kohustus koostada 2012. aastaks loetelu suletud ja mahajäätud kaevandusjäätmete hoidlatest, mis kahjustavad või võivad kahjustada keskkonda ja inimeste tervist (8).

4. Kaevandusjäätmete töötlemine

4.1 Senistes seadusandlikes ettepanekutes on kutsutud liikmesriike üles koostama 2012. aasta maikuuks loetelu suletud ja mahajäätud kaevandusjäätmete hoidlatest, millel võib olla kahjulik mõju inimtervisele või keskkonnale, ning selle loetelu avaldama.

4.2 Esimeste Ida-Euroopa riikide liitumise raames anti 2004. aastal ELi PECOMINESi uuringus (9) ja selle juhtumiuuringu aruandes kaugseire vahendite kasutamise kohta (10) esialgne hinnang reale prügilatele. Siiski ei pakkunud uuring nende alade füüsikalise ega keemilise stabiilsuse analüüsi.

4.3 Praeguse seisuga ei ole olemas kaevandusjäätmete ja muude tööstusjäätmete füüsikaliste ja keemiliste omaduste üleeuroopalist andmebaasi. Liikmesriikides, näiteks Hispaanias, on juba vastavalt asjakohastele statistilistele andmetele registreeritud mahajäetud ja tegutsevate jäätmehoidlate, tammide ja settebasseinide hulga ja mahutavuse kohta välja töötatud riiklikud kavad kaevandustööstuse jäätmete käitlemiseks (11).

4.4 Mõned liikmesriigid on välja töötanud ja kasutusele võtnud meetodid vanade rikastusjäätmete hoidlate tammide ja jäätmehoidlate turvalisuse hindamiseks ja kehtestanud esmatähtsad meetmed, mis on vajalikud ulatusliku reostuste vältimiseks (nt Slovakkia keskkonnaministeerium). Siiski ei ole läbi viidud kõikehõlmavat hinnangut kaevandusjäätmete ümbertöötlemise majandusliku elujõulisuse kohta praegusel hetkel. Kas ümbertöötlemine osutub majanduslikult elujõuliseks või mitte, sõltub suuresti asjaomase maavara turuhinnast. Niisugused hindamised peaks läbi viima liikmesriigid, et selgitada välja võimalikud kõigile osapooltele kasulikud olukorrad.

4.5 Ligipääs neile jäätmehoidlatele ja rikastusjäätmete hoidlatele kuuluks riiklike maavarade planeerimise poliitikate ja maa planeerimise poliitikate valdkonda, mis kõik on allutatud subsidiaarsuse põhimõttele ja mida iga liikmesriik peaks käsitlema eraldi, ent järgides ELi seadusi mõjuhindamise ja kaevandusjäätmete valdkonnas ning veepoliitika raamdirektiivi.

4.6 ELi toorainestrateegias pakutakse välja, et maavarade nõudluse pikaajaline analüüs võiks pakkuda alust vanade rikastusjäätmete hoidlate ja jäätmehoidlate ümbertöötamiseks.

4.7 Jäätmehoidlate ja rikastusjäätmete hoidlate ümberkorraldamine majanduslike stiimulitega või ilma võib pakkuda uusi töökohti, parandada keskkonda ning asjaomaste kogukondade sotsiaalseid ja elutingimusi ning eelkõige parandada maastike kvaliteeti ja kõrvaldada reostuse ohu.

4.8 Suletud ja mahajäetud kaevandusjäätmete hoidlate käitlemisel tuleb lähtuda mitmetest kaalutlustest.

— Kiire ja hoolika loamenetluse aspektist tuleks prioriteetsena käsitleda selliste suletud ja mahajäetud kaevandusjäätmete hoidlate käitlemist, mis kujutavad endast ohtu turvalisusele või tervisele või mis võivad reostada keskkonda või millel on praeguses majanduskliimas majanduslik väärtus; varasemate käitajate vastutuse küsimused tuleks lahendada, et julgustada investeerimist (12).

— Selliste suletud ja mahajäetud kaevandusjäätmete hoidlate käitlemiseks, mis kujutavad endast ohtu turvalisusele või tervisele või mis võivad reostada keskkonda või millel puudub majanduslik väärtus, võib tarvis minna rahastamist avaliku sektori vahenditest (13).

— Võimalikuks tuleks muuta selliste suletud ja mahajäetud kaevandusjäätmete hoidlate ümbertöötlemine, mis ei kujuta endast ohtu turvalisusele või tervisele või mis ei reosta keskkonda, ent omavad majanduslikku väärtust, ja lahendada tuleks varasemate käitajate vastutuse küsimused, et julgustada investeerimist.

4.9 Tehnoloogia vanade ülekoormatud jäätmehoidlate ümbertöötamiseks ja ennistamiseks on osaliselt juba olemas, ent vajab mõningaid uusi uuringuid. Tooraineid käsitlevat Euroopa innovatsioonipartnerlust võiks kasutada vahendina uurimistegevuse ergutamiseks selles valdkonnas ja ehk ka katseprojektide rahastamiseks. Kõnealused eksperditeadmised võivad küündida maailmatasemele ja neid võidakse kasutada nii Euroopas kui kogu maailmas (nt pärast riigi taasühendamist Ida-Saksamaal kasutatud tehnoloogiad). Edasiste tehnoloogiate ja tehnika alane uurimistöö võib kujuneda valdkonnaks, milles Euroopa tööstus saavutab tipptaseme.

4.10 Mäetööstuse jäätmete käitlemise parimat võimalikku tehnikat käsitlevas dokumendis viidatakse vaid väga põgusalt parima võimaliku tehnika kasutamisele jäätmete sorteerimisel, et võimaldada tulevikus rikastusjäätmete ja muude jäätmete paremat ümbertöötlemist.

4.11 Euroopa struktuurifondidel on siin otsustav tähtsus – teadus- ja innovatsioonitegevust juba rahastatakse suurel määral nende vahenditest. Käimasolevaks finantsperioodiks (2007–2013) on kavandatud ligikaudu 86 miljardit eurot. Suur osa sellest rahast on veel kulutamata ning seda tuleks kasutada paremini innovatsiooni huvides ja Euroopa 2020. aasta eesmärkide saavutamiseks.

4.12 ELi struktuurifonde kasutati juba varem aeg-ajalt juhtudel, kui uue piirkondliku infrastruktuuri arendamist oli võimalik ühendada vanade tööstus- ja kaevanduspiirkondade puhastamise ja taaselustamisega. Kõige edukamates algatustes on vanade rikastusjäätmete hoidlate ja jäätmehoidlate ümbertöötlemine ühendatud uue kaevandusega, mis tänu mastaabisäästule enamasti suurendab majanduslikku elujõulisust.

4.13 Praeguseks on vaid väike osa ELi rahalistest vahenditest kulutatud ELi kaevandusjäätmete töötlemisele ja käitlemisele majanduslikul ja keskkonnaalasel eesmärgil. Siiski osutab Euroopa Komisjon rahalist toetust mõnele Euroopa algatusele ja projektile, nt maavarade säästva kasutamise Euroopa tehnoloogiaplatvorm, ELi projekt ProMine ja EuroGeoSource, ning eeldatakse, et need projektid annavad panuse innovaatiliste tehnoloogiate väljatöötamisse, maavaradealaste teadmiste parandamisse ja kaevandusjäätmete andmebaasi loomisse.

5. Metallurgiajäätmed. Tööstusjäätmete kontseptsioon. Keskkonnaalased väljakutsed. Majanduslikud ja sotsiaalsed võimalused.

5.1 Tööstusheitmete kontseptsioon ei ole aja jooksul oluliselt muutunud, s.t et arusaam „mis pole toode, on praht” on jäänud samaks. Siiski oleks viimase aja keskkonnapoliitilistel kaalutlustel („nulljäätmed”) ja tooraine vähesusest tulenevate majanduslike probleemide tõttu vaja põhjalikult muuta tööstustegevusest tuleneva saaduse kontseptsiooni.

5.2 Praegu on komplekssed tööstustegevused suunatud pigem paljude nn kaassaaduste kui üksiktoote loomisele. (14) Näiteks kasutakse nüüd tsemendi tootmisel kõrgahjuräbu paljude tsemendisegude olulise koostisosana (15).

5.3 Euroopas praegu kehtivate seaduste kohaselt võib tootmisprotsessi käigus lisaks tootele tekkida vaid kõrvalsaadusi ja mitte kaassaadusi. See tähendab, et kõrvalsaadust, kui seda ei ole töödeldud põhitootmistsükli käigus, käsitatakse praagina, mida võib taaskasutada ja mis allub jäätmeõigusele.

5.4 Tegelikkuses ei ole see aga mõiste määratlemise probleem (kõrvalsaadust ja kaassaadust võib pidada samaväärseks). Probleem seondub nüüd seadusega kõrvalsaadusele rakendatavate piirangutega. Direktiivi 2008/98/EÜ artiklis 5 esitatakse kõrvalsaadusele neli nõuet: „a) aine või eseme edasine kasutamine on kindel; b) ainet või eset võib kasutada peale selle, mis antud tööstusharus üldiselt tavaks; c) ning d) edasine kasutamine on seaduslik, st aine või ese vastab konkreetse kasutamise osas kõigile asjakohastele tootele esitatavatele ning keskkonna- ja tervisekaitsenõuetele ning ei avalda lõppkokkuvõttes ebasoodsat mõju keskkonnale ega inimese tervisele”.

5.5 Prügilasse ladestatud metallurgiatööstuse jäätmed võivad sisaldada hulka erinevaid kahjulikke aineid, nt raskemetalle, sealhulgas ühendite kujul, millel puudub kasutegur „toote” valmistamisel. Samuti nõuavad need ained (16) prügilasse ladustamise korral sageli eelkäitlemist vastavalt direktiivile 2006/12/EÜ.

5.6 Sekundaartoote käsitamine kaassaadusena võimaldab käitlemist ja/või töötlemist peamises käitises eneses (nagu praegu) või spetsiaalsetes süsteemides kaassaaduse muutmiseks uueks tooteks, mille turuleviimiseks puuduvad muud piirangud peale kaassaaduse registreerimise. Praegu on see võimalik vaid ettevõtetes ja rajatistes, millel on direktiivi 2006/12/EÜ kohaselt lubatud jäätmeid käidelda.

5.7 Esmane keskkonnakasu on pinnase ja maastiku vähesem kahjustamine. Nii näiteks oleks iga miljoni tonni teraseräbu kohta (süsinikterase räbu on võimalik muuta inertseks) tarvis hinnanguliselt ligikaudu 900 000 m3 mahutavusega prügilapinda ja säästetaks ligikaudu samas mahus inertsete täiteainete matmise pinda (17). Täiendav kasu, mis saadakse lisaks taaskasutuse jaoks inertseks muutmisele, seisneb väiksemate heitkoguste (tolm ja metallide leostumine) sattumises keskkonda.

5.8 Sotsiaalsest ja majanduslikust vaatepunktist on metallurgiatööstuse jäätmete töötlemise ja ringlussevõtuga seotud tegevused innovaatilised tegevused, milleks on lisaks otsesele tööle tarvis teadus- ja arendustegevust, et viia miinimumini keskkonnamõju ja vähendada kulusid. 2010. aastal viidi Inglismaal selles valdkonnas läbi huvitav uuring, mille käigus selgitati välja, milliseid oskusi vajavad tööandjad olme- ja tööstusjäätmete kogumiseks, käitlemiseks ja töötlemiseks (18).

6. Soojuselektrijaamadest pärinevad jäätmed. Söe põletamisel tekkivate toodete heaotstarbeline kasutamine

6.1 Süsi on oluline ressurss, mida looduses esineb suurel hulgal. 2008. aastal ulatus kivisöe tootmine kogu maailmas 579 miljoni tonnini ja pruunsöe üleilmne kogutootmine 965 miljoni tonnini (19). Süsi katab 27 % üleilmsest primaarenergia vajadusest ja söe baasil toodetakse 41 % maailma elektrienergiast. Söe tähtsus elektritootmisel kogu maailmas jääb püsima – 2030. aastal toodetakse söe baasil 44 % elektrienergiast kogu maailmas. Praeguse tootmistaseme juures jätkub tõestatud söevarudest hinnangulisest 119 aastaks (20).

6.2 Pärast söe põletamist elektri ja soojuse tootmiseks jäävad järele tohutud jäätmehulgad, mis on nii Euroopa Liidus kui kogu maailmas suur probleem ja väljakutse kogukondadele, kus seda laadi jäätmed tekivad ja kus neid kõrvaldatakse. Ettevõtted ja teadusasutused sellistes riikides nagu USA, Saksamaa ja Ühendkuningriik on alates 1945. aastast otsinud võimalusi söe põlemissaaduste heaotstarbeliseks kasutamiseks. Olulisemad söe põlemisaadused on järgmised: lendtuhk, koldetuhk, katlaräbu, keevkihis põletamisel moodustuv tuhk, poolkuiva absorbtsiooni saadus, suitsugaasi väävlitustamisel moodustuv kips.

6.3 American Coal Ash Association (ACAA, Ameerika Söetuha Ühendus) loodi USAs 1968. aastal kaubandusorganisatsioonina, mille eesmärk oli taaskasutada söeküttel töötavate elektrijaamade jäätmeid. Ühenduse ülesanne oli edendada söe põlemissaaduste haldamist ja kasutamist keskkonnateadlikul, tehniliselt heatasemelisel, äriliselt konkurentsivõimelisel ja globaalset kogukonda toetaval viisil (21).

6.4 ACAA arvestuste kohaselt kasvas USAs söe põlemissaaduste tootmine 25 miljonilt tonnilt 1966. aastal ligikaudu 135 miljonile tonnile 2008. aastal ja söe põlemissaaduste heaotstarbeline kasutamine samal ajavahemikul 5 miljonilt tonnilt ligikaudu 55 miljoni tonnini.

6.5 European Coal Combustion Products Association'i (ECOBA, Euroopa Söe Põlemissaaduste Ühendus) (22) 2007. aastal esitatud hinnangu kohaselt ulatus söe põlemissaaduste tootmine 27-liikmelises ELis enam kui 100 miljoni tonnini aastas ja 15-liikmelises ELis 61 miljoni tonnini aastas; 68,3 % sellest moodustas lendtuhk, 17,7 % suitsugaasi väävlitustamisel moodustuv kips, 9,4 % koldetuhk, 2,4 % katlaräbu, 1,5 % keevkihis põletamisel moodustuv tuhk ja 0,7 % poolkuiva absorbtsiooni saadused.

6.6 Kogu maailmas ning ka Euroopas ei teavitata söe põlemissaaduste potentsiaalseid kasutajaid piisavalt nende uute ainete ja saaduste omadustest ja eelistest. Praeguse ajani on söe põlemissaaduste suurim tootja ja tarbija olnud USA tööstus, kellele järgnevad üksikud Euroopa riigid, nt Saksamaa ja Ühendkuningriik. Senine olukord on muutumas ning söe põlemissaaduste juhtivateks tootjateks ja tarbijateks kujunevad sellised riigid nagu Hiina ja India (23).

6.7 Söeküttel töötavate elektrijaamade jäätmete heaotstarbelisest kasutamisest tulenev keskkonnakasu:

— söeküttel töötavaid elektrijaamu ümbritseva keskkonna kvaliteedi paranemine

— loodusvarade säästmine

— energianõudluse ja kasvuhoonegaaside heite vähenemine

— prügilapinna säästmine.

6.8 Söe põlemissaaduste olemasolevad kasutusvõimalused:

— tsemendi- ja betoonitootmine: lendtuhka kasutatakse betooni sideainena (24);

— ohtlike jäätmete tahkestamine või stabiliseerimine;

— koldetuha kasutamine asfaldisegudes teede ehitamisel;

— suitsugaasi väävlitustamisel moodustuva kipsi kasutamine põllumajanduses;

— kenosfääride või metallide ekstraheerimine: kenosfääre saab kasutada kergbetoonis, konstruktsioonimaterjalides, ülikergete komposiitmaterjalide sünteesimisel. Neil on rakendused järgmistes valdkondades: autotööstus, lennundus, rehvid, värvid ja pinnakattevahendid, põrandakatted, kaablid, torustikud, ehitus ja kodumasinad;

— mullakaitse ja mahajäetud kaevanduste all oleva pinnase parandamine;

— koldetuhka kasutatakse telliste ja savitelliste tootmisel. Lendtuhast tellised ei nõua põletusahjus töötlemist ja ringlussevõetud materjali osakaal neis võib olla suur;

— germaaniumi eraldamine söe lendtuhast;

— uute värvide ja muude keskkonnarakenduste väljatöötamine: värvid, mis on välja töötatud söe põlemissaadusi kasutades, on vee, hapete ja orgaaniliste lahustite suhtes vastupidavamad;

— puitu asendavad tooted;

— lendtuha kasutamine reovee käitlemisel, raskemetallide, nagu kaadmium või nikkel, puhul;

— teadusuuringud toksilise lendtuha muutmiseks metallivahuks autotööstuses kasutamiseks.

6.9 Euroopas ladustatakse suurtes kogustes lendtuhka prügilatesse või kasutakse seda väheväärtuslikes rakendustes. Selles on vaid mõni erand (nt Madalmaad ja Saksamaa). Selle põhjuseks on tuha kvaliteet ELis, mis ei ole alati kõrgväärtuslike rakenduste jaoks sobiv, ent ka ebapiisav teavitamine söe põlemissaaduste heaotstarbelise kasutamise võimalustest eri rakendustes ja nende vähene propageerimine. Tulevikus on oodata lendtuha kvaliteedi paranemist tänu keskkonnanõuetele, millele söeküttel töötavad elektrijaamad peavad vastama, ja tööstuse jõupingutustele põletada sütt tõhusalt ja keskkonnahoidlikul moel.

6.10 Vaja on rohkem uuringuid ja teadustööd, et mõista söe põlemissaaduste kasutamist mõjutavaid tegureid. Eesmärgiks tuleks seada kõnealuste saaduste arukas kasutamine. Selleks on lisaks tulemuspõhisele lendtuha klassifitseerimise süsteemile ning teadus- ja arendustegevuse programmidele söe põlemissaaduste uuteks innovaatilisteks materjalideks muutmiseks ning lendtuha kenosfääride koostise, morfoloogia ja struktuuri kohta olemasolevate teadmiste laiendamiseks tarvis ka innovaatilisi majanduslikke, haldus- ja logistilisi lahendusi.

6.11 Söe põlemissaaduste õiguslik määratlemine jäätmetena on takistus, mis ei soodusta söeküttel töötavate elektrijaamade jäätmete heaotstarbelist kasutamist. Praegune klassifikatsioon kujutab endast jäätmete harmoneeritud nimistut, mida võidakse uute teadmiste ja teadustulemuste põhjal läbi vaadata. Söe põlemissaadused, mis ei kuulu jäätmealaste õigusaktide alla, võidakse seega allutada kemikaalimäärusele REACH.

Brüssel, 26. oktoober 2011 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Staffan NILSSON

(1) Näiteks Rumeenias on majandus- kaubandus- ja ärikeskkonna ministeeriumi andmetel 77 rikastusjääkide hoidlat kogupindalaga 1 700 ha, mis mahutavad kokku 340 miljonit kuupmeetrit jäätmeid, ning 675 kaevandusjäätmete hoidlat kogupindalaga 9 300 ha, mis mahutavad kokku 3,1 miljardit kuupmeetrit jäätmeid.

(2) KOM(2010) 614 lõplik.

(3) KOM(2011) 21 lõplik.

(4) KOM(2011) 25 lõplik.

(5) Viimane aruanne, KOM(2011) 13 lõplik.

(6) KOM(2010) 546 lõplik.

(7) Samas ei ole sätestatud vajadus vähendada jäätmete kahjulikkust, kui jäätmed on vastu võetud või juba prügilas.

(8) Selleks et toetada liikmesriike selles ülesandes, avaldati hiljuti juhised loetelu sisseseadmiseks.

(9) G. Jordan ja M. D'Alessandro: Mining, Mining Waste and Related Environmental Issues: Problems and Solutions in Central and Eastern European Candidate Countries (Kaevandamine, kaevandusjäätmed ja sellega seotud keskkonnaküsimused: probleemid ja lahendused Kesk- ja Ida-Euroopa kandidaatriikides), PECOMINES, JRC 2004 (EUR 20 868 EN).

(10) A.M. Vijdea, S. Sommer, W. Mehl: Use of Remote Sensing for Mapping and Evaluation of Mining Waste Anomalies at National to Multi-Country Scale (Kaugseire kasutamine kaevandusjäätmete anomaaliate kaardistamisel ja hindamisel ühe ja mitme riigi tasandil), PECOMINES, JRC 2004 (EUR 21 885 EN).

(11) Plan Nacional de Residuos de Industrias Extractivas 2007-2015 – siit nähtub, et Hispaanias on 988 registreeritud kaevanduste settebasseini ja tammi, mille kogumahutavus on 325 878 800 kuupmeetrit, ja et aastatel 1983–1989 kaevandamisel tekkinud rikastusjäätmete kogumaht moodustas ligikaudu 1 375 673 315 kuupmeetrit. 47,2 % kõigist rikastusjäätmetest on mahajäetud rikastusjäätmed.

(12) Huvitavat mudelit vastutuse küsimuste lahendamiseks pakub USA keskkonnakaitse ameti Good Samaritan Initiative (hea samariitlase algatus).

(13) See peaks kehtima vaid mahajäetud prügilate suhtes, mille käitajat ei ole võimalik välja selgitada.

(14) Tegelikult pole see kontseptsioon sugugi uus. Sellega kantakse tööstussektorisse üle põllumajanduses levinud kontseptsioon, mille kohaselt orgaanilised jäätmed viiakse väetisena pinnasesse või leiavad kasutust kütusena.

(15) Euroopa tsemendistandardi EN 197-1 koostisosade loetelus on üheksat tüüpi tsementi. Kõrgahjuräbu osakaal moodustab 6–95 % nende kaalust.

(16) Nt elektrikaarahju filtritolm (27-liikmelises ELis tekib seda süsinikterase tootmisel hinnanguliselt üle 1,2 miljoni tonni) sisaldab rauda (10–40 %), aga ka tsinki (21–40 %), pliid (kuni 10 %) ja kaadmiumi + vaske (kuni 0,7 %). Räbu (27-liikmelises ELis tekib seda süsinikterase tootmisel – hapnikkonverteris ja elektrikaarahjus – hinnanguliselt 27 miljonit tonni) võib sisaldada teraseosakesi (kuni 10 %), samuti raud- (10–30 %), mangaan- (3–9 %) ja kroomoksiidi (1–5 %).

(17) Hinnanguliselt vastab 27 miljonit tonni 27-liikmelises ELis toodetud jäätmeid mahult 20 meetri kõrgusele hunnikule, mis võtab igal aastal enda alla Milano linna kahekordse pindala.

(18) http://www.viridor.co.uk/news/recycling-waste-industry-labour-market-investigation-published/.

(19) Rahvusvahelise Energiaagentuuri 2008. aasta aruanne.

(20) Allikas: World Coal Association (ülemaailmne söeühendus).

(21) Ühenduse veebilehe kohaselt koostab ühendus ka teadustöid, aruandeid, uuringuid, tööstusdokumente ja pakub eksperditeadmisi söetuha, katlaräbu või suitsugaaside väävlitustamisel moodustuvate ainete taaskasutamise valdkonnas. Ka Jaapanis tegutseb vastav organisatsioon: Söetuha Kasutuse Keskus.

(22) Ühendus asutati 1990. aastal ja praegu esindab see enam kui 86 % 27-liikmelisest EList toodetavatest söe põletamise saadustest.

(23) Nt Indias eeldatakse, et 2020. aastal küündib riigi energianõudlus ligikaudu 260 000 megavatini, millest ligi 70 % toodetakse söe baasil. Söeküttel töötavates elektrijaamades tekib 273 miljonit tonni söe põlemissaadusi.

(24) Ameerika Söetuha Ühenduse andmetel on üle poole USAs toodetud betoonist segatud lendtuhaga.