KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE Andmete säilitamise direktiivi (direktiiv 2006/24/EÜ) käsitlev hindamisaruanne Sissejuhatus Andmete säilitamise direktiivi[1] (edaspidi „direktiiv”) kohaselt peavad liikmesriigid kohustama üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste või üldkasutatavate sidevõrkude pakkujaid (edaspidi „operaatorid”) säilitama andmeliiklus- ja asukohaandmeid kuus kuud kuni kaks aastat, et need oleksid kättesaadavad raskete kuritegude uurimiseks, avastamiseks ja kohtus menetlemiseks. Käesolevas komisjoni aruandes hinnatakse vastavalt direktiivi artiklile 14 kõnealuse direktiivi kohaldamist liikmesriikides ja mõju majandusettevõtjatele ning tarbijatele, võttes arvesse elektroonilise side tehnoloogia edasist arengut ja komisjonile esitatud statistilisi andmeid, otsustamaks, kas kõnealuse direktiivi sätteid on vaja muuta, eelkõige seoses andmete katvuse ja säilitusajaga. Käesolevas aruandes uuritakse andmete säilitamise suhtes üldiselt väljendatud kriitika valguses ka direktiivi mõju põhiõigustele ning vaadeldakse, kas kuritegelikul eesmärgil kasutatavate anonüümsete SIM-kaartidega seotud probleemide lahendamiseks tuleks võtta meetmeid[2]. Hindamine on üldiselt näidanud, et andmete säilitamine on ELi kriminaalkohtusüsteemide ja õiguskaitse jaoks väärtuslik töövahend. Direktiivi panus andmete säilitamise ühtlustamisse on olnud piiratud. See kehtib eelkõige eesmärgi piiramise ja säilitamisaegade, aga ka operaatoritele tekkinud kulude hüvitamise puhul, mis jääb väljapoole direktiivi reguleerimisala. Arvestades siseturgu ning eraelu puutumatuse ja isikuandmete kaitse õigust mõjutavaid tagajärgi ning ohte, peaks EL ühtsete eeskirjade kaudu endiselt tagama, et andmeliiklus- ja asukohaandmete säilitamist, nende kogumist ja kasutamist käsitlevaid rangeid tingimusi täidetakse järjepidevalt. Käesolevate järelduste alusel kavatseb komisjon teha direktiivi kohta muudatusettepaneku, mis toetub mõjuhinnangule. KÄESOLEVA HINDAMISE TAUST Käesolev hindamisaruanne toetub ulatuslikele aruteludele liikmesriikide, ekspertide ja sidusrühmadega ning nendelt saadud tagasisidele. 2009. aasta mais korraldas komisjon konverentsi ( Towards the Evaluation of the Data Retention Directive ), millel osalesid andmekaitsega tegelevad ametiasutused, erasektori, kodanikuühiskonna ning akadeemiliste ringkondade esindajad. 2009. aasta septembris saatis komisjon kõnealustele sidusrühmadele küsimustiku, millele saadeti 70 vastust[3]. 2010. aasta detsembris korraldas komisjon teise konverentsi „( Taking on the Data Retention Directive ), millel osalesid sarnased sidusrühmad, et jagada direktiivi kohta esialgseid hinnanguid ning arutada valdkonna ees tulevikus seisvaid probleeme. Komisjon kohtus 2009. aasta oktoobrist kuni 2010. aasta märtsini kõikide liikmesriikide ning Euroopa Majanduspiirkonnaga assotsieerunud riikide esindajatega, et direktiivi kohaldamist käsitlevaid probleeme üksikasjalikumalt arutada. Liikmesriigid hakkasid direktiivi kohaldama oodatust hiljem, eelkõige Internetiga seotud andmete puhul. Viivitused ülevõtmisel tähendasid, et komisjonile sai 2008. või 2009. aasta kohta esitada direktiivi artiklis 10 (vt punkt 4.7) nõutud täieliku statistika üheksa liikmesriiki, ehkki kokku esitas statistilisi andmeid 19 liikmesriiki. Komisjon saatis 2010. aasta juulis liikmesriikidele kirja, milles palus täiendavat kvantitatiivset ja kvalitatiivset teavet, mis hõlmab andmete säilitamise vajadust õiguskaitsevaldkonnas tulemuste saavutamiseks. Komisjoni kirjale reageeris kümme liikmesriiki, kes saatsid üksikasjalikud vastused konkreetsete juhtumite kohta, mille puhul osutus andmete säilitamine vajalikuks[4]. Käesolev aruanne toetub raskete kuritegude uurimiseks, avastamiseks ja kohtus menetlemiseks säilitatavate elektrooniliste andmete platvormi eksperdirühma poolt alates selle loomisest 2008. aastal võetud seisukohtadele[5]. Komisjon on arvesse võtnud artikli 29 alusel asutatud andmekaitse töörühma[6]aruandeid ning eelkõige teist täitemeedet käsitlevat aruannet, milles töörühm hindab liikmesriikide vastavust direktiivi andmekaitse ja turvanõuete tingimustele[7]. ANDMETE SÄILITAMINE EUROOPA LIIDUS Andmete säilitamine kriminaalasjades õigusemõistmise ja õiguskaitse eesmärgil Sideteenuste ja -võrkude pakkujad (edaspidi „operaatorid”) töötlevad side edastamisel, arvete koostamisel, sidumistasude kogumisel ning turustamiseesmärkidel ja teatavate muude lisaväärtusteenuse osutamisel isikuandmeid. Selline töötlemine hõlmab andmeid, mis näitavad side allikat, sihtpunkti, kuupäeva, kellaaega, kestust ja liiki, samuti kasutaja sidevahendit ning mobiiltelefoni puhul andmeid sidevahendi asukoha kohta. Vastavalt direktiivile 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (edaspidi „eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv”)[8], tuleb elektrooniliste sideteenuste kasutamisest tekkivad andmeliiklusandmed põhimõtteliselt kustutada või muuta anonüümseks, kui neid enam side edastamiseks ei vajata, v.a andmed, mis on vajalikud arvete koostamiseks, või juhul kui on saadud abonendi või kasutaja nõusolek. Asukohaandmeid töödeldakse ainult pärast nende anonüümseks muutmist või asjaomase kasutaja eelneval nõusolekul ning lisaväärtusteenuse osutamiseks vajalikul määral ja selleks vajaliku aja jooksul. Enne direktiivi jõustumist taotlesid riiklikud ametiasutused eritingimuste alusel operaatoritelt sellistele andmetele juurdepääsu, et näiteks tuvastada teatavat IP-aadressi kasutavaid abonente, analüüsida sideedastusi ning tuvastada konkreetse mobiiltelefoni asukoht. ELi tasandil käsitleti andmete säilitamist ja kasutamist õiguskaitse eesmärgil esimest korda direktiivis 97/66/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset telekommunikatsioonisektoris. Kõnealuses direktiivis sätestati liikmesriikidele esmakordselt võimalus võtta vajaduse korral selliseid seadusandlikke meetmeid, mis võimaldavad tagada avalikku julgeolekut, riigikaitset ja avalikku korda (sealhulgas riigi majanduslikku heaolu, kui tegevus on seotud riigi julgeolekuga), ja jõustada kriminaalõigust[9]. Nimetatud sätet arendati edasi eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlevas direktiivis, milles sätestati võimalus, et liikmesriigid võtavad vajaduse korral selliseid seadusandlikke meetmeid, millega kaldutakse kõrvale side konfidentsiaalsuse põhimõttest, hõlmates sealhulgas teatavatel tingimustel näiteks andmete säilitamist, kasutamist ja nendele juurdepääsu õiguskaitse eesmärgil. Artikli 15 lõige 1 võimaldab liikmesriikidel piirata õiguste ja kohustuste ulatust, sealhulgas näha ette andmete säilitamine piiratud aja jooksul, „kui selline piiramine on vajalik, otstarbekas ja proportsionaalne abinõu selleks, et kaitsta demokraatlikus ühiskonnas riiklikku julgeolekut (s.t riigi julgeolekut), riigikaitset, avalikku korda, kriminaalkuritegude või elektroonilise sidesüsteemi volitamata kasutamise ennetamist, uurimist, avastamist ja kohtus menetlemist”. Säilitatud andmete rolli üle kriminaalõigussüsteemides ja õiguskaitses arutletakse ka 5. jaos. Andmete säilitamise direktiivi eesmärk ja õiguslik alus Direktiivi 97/66/EÜ ning eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi sätted lubavad liikmesriikidel võtta vastu andmete säilitamist käsitlevaid õigusakte. Selle tulemusena pidid mõnede liikmesriikide operaatorid ostma andmete säilitamiseks vajalikke seadmeid ning värbama õiguskaitseasutuste nimel andmete säilitamisega tegelevaid töötajaid, samal ajal kui teiste liikmesriikide operaatorid seda tegema ei pidanud. See tõi kaasa siseturu moonutuse. Lisaks sellele tähendasid ärimudeli koostamisel ja teenuste pakkumisel ilmnenud suundumused (näiteks ühtsed tariifid või ettemakstud ja tasuta elektroonilised sideteenused), et operaatorid lõpetasid järk-järgult arvete koostamiseks andmeliiklus- ja asukohaandmete salvestamise ning vähendasid seega selliste andmete kättesaadavust kriminaalasjades õigusemõistmise ja õiguskaitse eesmärgil. Madridis 2004. aastal ja Londonis 2005. aastal aset leidnud terrorirünnakud kiirendasid kõnealuste küsimuste lahendamist käsitlenud ELi tasandi arutelu. Liikmesriigid peavad andmete säilitamise direktiivi kohaselt nõudma üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste või üldkasutatavate sidevõrkude pakkujatelt sideandmete säilitamist, et need oleksid kättesaadavad raskete kuritegude uurimiseks, avastamiseks ja kohtus menetlemiseks vastavalt iga liikmesriigi siseriiklikus õiguses määratletule, ning direktiivi eesmärk on asjaomaseid küsimusi ELi tasandil ühtlustada. Direktiiviga muudeti eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi artikli 15 lõiget 1, lisades lõike, milles sätestati, et artikli 15 lõiget 1 ei kohaldata andmete säilitamise direktiivi[10] alusel säilitatud andmete suhtes. Seetõttu võivad liikmesriigid (nagu on märgitud direktiivi põhjenduses nr 12) endiselt side konfidentsiaalsuse põhimõttest kõrvale kalduda. (Andmete säilitamise) direktiiv reguleerib andmete säilitamist piiratumalt, hõlmates ainult raskete kuritegude uurimist, avastamist ja kohtus menetlemist. Direktiivi ning eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi vahelise keeruka õigusliku vahekorra ning kummaski direktiivis mõiste „raske kuritegu” määratluse puudumise tõttu on raske teha vahet ühelt poolt liikmesriikide võetud, direktiivis sätestatud andmete säilitamist käsitlevate ülevõtmismeetmete ja teiselt poolt liikmesriikides kohaldatava, eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi artikli 15 lõikega 1 lubatud andmete säilitamise üldise praktika vahel[11]. Seda teemat käsitletakse täpsemalt 4. jaos. Direktiivi aluseks on Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikkel 95 (asendatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 114), mis käsitleb siseturu loomist ja toimimist. Pärast direktiivi vastuvõtmist vaidlustati selle õiguslik alus Euroopa Liidu Kohtus, kuna direktiivi põhieesmärk oli raskete kuritegude uurimine, avastamine ja kohtus menetlemine. Kohus oli seisukohal, et direktiiviga reguleeriti toiminguid, mis olid mis tahes politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö rakendamisest sõltumatud, ning direktiiviga ei ühtlustatud pädevate riiklike asutuste juurdepääsu andmetele ega ka kõnealuste andmete kasutamist ning vahetust selliste asutuste vahel. Seetõttu järeldas kohus, et direktiiv oli suunatud peamiselt operaatorite tegevusele siseturu asjaomases sektoris. Sellest tulenevalt kinnitas kohus direktiivi õigusliku aluse[12]. Andmete alleshoidmine Andmete säilitamine erineb andmete alleshoidmisest (inglise keeles ka quick freeze ), mille korral on operaatorid, kellele on esitatud kohtumäärus, kohustatud säilitama ainult konkreetsete, kuritegevuses kahtlustatavate isikute andmed alates kuupäevast, mil andmete alleshoidmise määrus esitati. Andmete alleshoidmine on uurimisvahend, mille on kavandanud ning mida kasutavad Euroopa Nõukogu küberkuritegevuse konventsioonis[13] osalevad riigid. Peaaegu kõik osalevad riigid on sisse seadnud kontaktpunkti, mille ülesandeks on tagada küberkuritegevust käsitlevates uurimistes või menetlustes kohese abi andmine. Siiski tundub, et kõik konventsiooniosalised ei ole andmete alleshoidmist ette näinud, ning siiani ei ole hinnatud, kui tõhusalt on kõnealune meetod küberkuritegevuse vastasele võitlusele kaasa aidanud[14]. Hiljuti töötati välja andmete alleshoidmise uus meetod quick freeze plus . Tegemist on andmete alleshoidmisest ulatuslikuma menetlusega, kuna kohtunik võib võimaldada juurdepääsu ka sellistele andmetele, mida operaatorid ei ole veel kustutanud. Lisaks sellele hõlmab see ka väga piiratud seaduslikku erandit kohustusest kustutada lühikeseks perioodiks teatavad sideandmed, mida tavaliselt ei säilitata, nagu näiteks asukohaandmed, Interneti-ühendust käsitlevad andmed ning ühtse tariifiga abonentide dünaamilised IP-aadressid, ja juhul kui ei ole vaja andmeid säilitada arvete koostamiseks. Andmete alleshoidmise pooldajad leiavad, et see meetod rikub eraelu puutumatuse põhimõtet vähem kui andmete säilitamine. Enamik liikmesriike on siiski arvamusel, et andmete alleshoidmise erinevad variatsioonid ei suuda andmete säilitamist piisavalt asendada. Need liikmesriigid väidavad, et erinevalt andmete säilitamisest, mille tulemuseks on varasemate andmete kättesaadavus, ei taga andmete alleshoidmine võimalust koguda tõendeid enne alleshoidmismääruse väljastamist. Samuti ei võimalda see teostada uurimist, kui uurimisobjekt on tundmatu, ega koguda tõendeid näiteks kuriteo ohvrite või tunnistajate liikumise kohta[15]. ANDMETE SÄILITAMISE DIREKTIIVI ÜLEVÕTMINE Liikmesriigid pidid direktiivi üle võtma 15. septembriks 2007. Interneti-ühenduse, e-posti ja Interneti-telefoniga seotud andmete säilitamise kohustuse rakendamist oli võimalik kuni 15. märtsini 2009 edasi lükata. Järgneva analüüsi aluseks on 25 liikmesriigilt komisjonile saadetud ülevõtmisteatised. Teatise saatis ka Belgia, kes on direktiivi üle võtnud ainult osaliselt[16]. Austrias ja Rootsis on õigusakti eelnõu parlamendis arutlusel. Nimetatud kahes liikmesriigis ei ole kohustust andmeid säilitada, kuid õiguskaitseasutustel on õigus taotleda operaatoritelt andmeliiklusandmete säilitamist nii, et need oleksid kättesaadavad. Õiguskaitseasutused kasutavad seda võimalust. Direktiivi esialgse ülevõtmise järel Tšehhis, Saksamaal ja Rumeenias tühistasid nende liikmesriikide konstitutsioonikohtud siseriiklikud õigusaktid,[17] millega direktiiv üle võeti, ning praegu kaalutakse kuidas direktiiv uuesti üle võtta. Käesolevas jaos analüüsitakse seda, kuidas liikmesriigid on direktiivi asjaomased sätted üle võtnud. Samuti vaadeldakse, kas liikmesriigid on otsustanud hüvitada operaatoritele andmete säilitamisest tekkinud kulud ning kas nad lubavad selliste andmete kogumist, mille kohta direktiivis sätted puuduvad. Samuti käsitletakse seda, kuidas Saksamaa, Rumeenia ja Tšehhi konstitutsioonikohtute otsused direktiivi mõjutavad. Andmete säilitamise eesmärk (artikkel 1) Direktiiviga kohustatakse liikmesriike võtma meetmeid, millega tagatakse, et andmeid säilitatakse ning et need on kättesaadavad iga liikmesriigi siseriiklikus õiguses määratletud raskete kuritegude uurimiseks, avastamiseks ja kohtus menetlemiseks. Siseriiklikes õigusaktides nimetatud andmete säilitamise ja/või nendele juurdepääsu tagamise eesmärk on ELis siiski erinev. Kümme liikmesriiki (Bulgaaria, Eesti, Iirimaa, Kreeka, Hispaania, Leedu, Luksemburg, Ungari, Madalmaad, Soome) on määratlenud „raske kuriteo” viitega minimaalsele vanglakaristusele, vabadusekaotusliku karistuse võimalusele või mujal siseriiklikus õiguses määratletud kuritegude loetelule. Kaheksa liikmesriiki (Belgia, Taani, Prantsusmaa, Itaalia, Läti, Poola, Slovakkia, Sloveenia) nõudis andmete säilitamist nii raskete kuritegude uurimise, avastamise ja kohtus menetlemise eesmärgil kui ka seoses kõigi kuritegudega ning kuritegude ennetamiseks, samuti rahvusliku või riikliku ja/või riigi julgeolekuga seotud üldistel põhjustel. Nelja liikmesriigi (Küpros, Malta, Portugal, Ühendkuningriik) õigusaktid viitavad „raskele kuriteole” või „raskele süüteole” ilma seda määratlemata. Andmed on esitatud tabelis 1. Tabel 1: Siseriiklikes õigusaktides esitatud andmete säilitamise eesmärgi piiramine | Belgia | Kriminaalkuritegude uurimiseks ja kohtus menetlemiseks, hädaabinumbrite väärkasutamise kohtus menetlemiseks, elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste kuritahtliku väärkasutamise uurimiseks, luure- ja julgeolekuteenistuste poolt luureandmete kogumiseks[18]. | Bulgaaria | Raskete kuritegude ja karistusseadustiku artikli 319 punktides a–f nimetatud kuritegude avastamiseks ja uurimiseks ning isikute otsimiseks[19]. | Tšehhi | Ei ole üle võetud. | Taani | Kuritegude uurimiseks ja kohtus menetlemiseks[20]. | Saksamaa | Ei ole üle võetud. | Eesti | Andmeid võib kasutada, kui tõendite kogumine on muude menetlustoimingutega välistatud või oluliselt raskendatud ning kriminaalmenetluse esemeks on [esimese astme kuritegu või rahvusvaheliselt toimepandud teise astme kuritegu, mille eest on karistusena ette nähtud vähemalt kolm aastat vangistust][21]. | Iirimaa | Raskete süütegude ennetamiseks [5aastase või pikema vanglakaristusega karistatavad süüteod või süüteod, mis on kavas lisada ülevõetavasse õigusakti], riigi julgeoleku tagamiseks, inimelude päästmiseks[22]. | Kreeka | Eriti raskete kuritegude avastamiseks[23]. | Hispaania | Kriminaalseadustikus või kuritegusid käsitlevates eriseadustes nimetatud raskete kuritegude uurimiseks, avastamiseks ja kohtus menetlemiseks[24]. | Prantsusmaa | Kuritegude uurimiseks, avastamiseks ja kohtus menetlemiseks ning ainult kohtuasutustele vajaliku teabe andmiseks, terroriaktide ennetamiseks ning intellektuaalomandi kaitseks[25]. | Itaalia | Kuritegude avastamiseks ja tõkestamiseks[26]. | Küpros | Raskete kuritegude uurimiseks[27]. | Läti | Riigi ja avaliku julgeoleku kaitsmiseks või kuritegude uurimise tagamiseks, süüdistuse esitamiseks ja kriminaalkohtumenetluseks[28]. | Leedu | Leedu kriminaalseadustikus määratletud raskete ja väga raskete kuritegude uurimiseks, avastamiseks ja kohtus menetlemiseks[29]. | Luksemburg | Selliste kuritegude avastamiseks, uurimiseks ja kohtus menetlemiseks, millega kaasneb vähemalt üheaastane või pikem kriminaalkaristus[30]. | Ungari | Selleks et uurimisasutustel, prokuröril, kohtutel ja riikliku julgeoleku eest vastutavatel asutustel oleks võimalik täita oma ülesandeid ning politsei ning riiklik tolli- ja maksuamet oleksid suutelised uurima tahtlikke kuritegusid, mille eest on võimalik määrata vähemalt kaheaastane vanglakaristus[31]. | Malta | Raskete kuritegude uurimiseks, avastamiseks või kohtus menetlemiseks[32]. | Madalmaad | Selliste raskete kuritegude uurimiseks ja kohtus menetlemiseks, mille eest võib määrata vabadusekaotusliku karistuse[33]. | Austria | Ei ole üle võetud. | Poola | Kuritegude ja rahandusalaste õigusrikkumiste ennetamiseks või avastamiseks, kasutamiseks prokuröridele ja kohtutele, kui see on vajalik pooleliolevate kohtumenetluste jaoks, sisejulgeolekuteenistuse, välisluureteenistuse, korruptsioonivastase keskasutuse, sõjaväe vastuluure teenistuse ja sõjaväe luureteenistuse jaoks nende ülesannete täitmisel[34]. | Portugal | Raskete kuritegude uurimiseks, avastamiseks ja kohtus menetlemiseks[35]. | Rumeenia | Ei ole üle võetud. | Sloveenia | Riikliku julgeoleku, põhiseadusliku reguleerimise ja julgeoleku, riigi poliitiliste ja majanduslike huvide tagamiseks ning riigikaitse eesmärkide täitmiseks[36]. | Slovakkia | Kuritegude ennetamiseks, uurimiseks, avastamiseks ja nende kohtus menetlemiseks[37]. | Soome | Raskete kuritegude uurimiseks, avastamiseks ja kohtus menetlemiseks vastavalt sunnimeetmete seaduse peatüki 5a artikli 3 lõikele 1[38]. | Rootsi | Ei ole üle võetud. | Ühendkuningriik | Raskete kuritegude uurimiseks, avastamiseks ja kohtus menetlemiseks[39]. | Enamik direktiivi ülevõtnud liikmesriike võimaldavad vastavalt oma õigusaktidele säilitatud andmetele juurdepääsu ja nende kasutamist ka eesmärkidel, mida kõnealune direktiiv ei hõlma (näiteks kuritegevuse üldine ennetamine ja kuritegevuse vastu võitlemine, eluohtlikud olukorrad). Kuigi see on lubatud eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi alusel, on ELi õigusaktidega kõnealuses valdkonnas saavutatud ühtlustamise ulatus jätkuvalt piiratud. Andmete säilitamise eesmärgiga seotud erinevused mõjutavad tõenäoliselt taotluste mahtu ja sagedust ning see omakorda direktiivis sätestatud kohustuste täitmisest tekkivaid kulusid. Lisaks sellele ei pruugi kõnealune olukord pakkuda piisavat etteaimatavust, mis on kõigi eraelu puutumatust piiravate õiguslike meetmete eeldus[40]. Komisjon hindab ulatuslikuma ühtlustatuse vajadust ja selle saavutamise võimalusi[41]. Operaatorid peavad täitma andmete säilitamise eeskirju (artikkel 1) Direktiivi kohaldatakse „üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste või üldkasutatavate sidevõrkude pakkujate” (artikli 1 lõige 1) suhtes. Kaks liikmesriiki (Soome ja Ühendkuningriik) ei nõua väikeoperaatoritelt andmete säilitamist, kuna nende väitel on teenusepakkujale ja riigile sellest tekkivad kulud suuremad, kui kriminaalasjades õigusemõistmisele ja õiguskaitsele kaasnev kasu. Neli liikmesriiki (Läti, Luksemburg, Madalmaad ja Poola) teatas, et on kehtestanud alternatiivse halduskorra. Kui mitmes liikmesriigis esindatud suured operaatorid saavad kasu kuludest tulenevast mastaabisäästust, siis mõnede liikmesriikide väiksemad operaatorid loovad kulude kokkuhoiu eesmärgil tavaliselt ühisettevõtte või ostavad andmete säilitamise allhankena sisse ettevõtjatelt, kes on spetsialiseerunud andmete säilitamisele ja kättesaadavaks tegemisele. Tehniliste funktsioonide allhankena sisse ostmine ei mõjuta teenuse pakkujate kohustust töötlemistoiminguid nõuetekohaselt jälgida ning tagada, et järgitakse kehtestatud turvameetmeid. See võib probleeme tekitada eelkõige väiksematele operaatoritele. Komisjon kavatseb uurida andmete turvalisusega seotud küsimusi, samuti mõju väikese ja keskmise suurusega ettevõtjatele, ning kaalub seejuures andmete säilitamise raamistiku muutmise võimalusi. Juurdepääs andmetele: asutused, menetlused ja tingimused (artikkel 4) Liikmesriigid peavad tagama, et [säilitatud andmeid] antakse ainult pädevatele siseriiklikele asutustele ja vastavalt siseriiklikele õigusaktidele. Liikmesriigid peavad ise oma õigusaktidega kindlaks määrama „menetlused, mida tuleb järgida, ja tingimused, mis peavad olema täidetud säilitatud andmetele juurdepääsu saamiseks vastavalt vajalikkuse ja proportsionaalsuse nõuetele, vastavalt asjakohastele sätetele Euroopa Liidu või rahvusvahelises avalikus õiguses ja eriti Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis, nagu Euroopa inimõiguste kohus seda tõlgendab”. Kõigis liikmesriikides peale tavaõigusele toetuvate jurisdiktsioonide (Iirimaa ja Ühendkuningriik) on politseil ja prokuröridel juurdepääs säilitatud andmetele. Neljateistkümnes liikmesriigis on pädevate asutuste hulka arvatud julgeoleku või luurega tegelevad asutused ning sõjavägi. Kuues liikmesriigis on pädevate asutuste hulka arvatud maksu- ja/või tolliamet ning kolmes liikmesriigis piirivalve. Ühes liikmesriigis võimaldatakse andmetele juurdepääs ka teistele riigiasutustele, kui neile on teiseste õigusaktidega antud õigus juurdepääsuks konkreetsetel eesmärkidel. Üheteistkümnes liikmesriigis nõutakse säilitatud andmetele juurdepääsu taotluste korral kohtu luba. Kolmes liikmesriigis on vaja kohtu luba enamikul juhtudel. Neljas liikmesriigis nõutakse luba kõrgemalt ametnikult, kuid mitte kohtunikult. Kahes liikmesriigis tundub ainsaks tingimuseks olevat kirjaliku taotluse esitamine. Tabel 2: Juurdepääs säilitatud telekommunikatsiooniandmetele | Pädevad siseriiklikud asutused | Menetlused ja tingimused | Belgia | Õigusalase kooskõlastamise üksus, kohtu-uurijad, prokurör, kriminaalpolitsei | Juurdepääsuloa peab andma kohtunik või prokurör. Operaatorid peavad taotuse korral esitama „reaalajas” abonente käsitlevad andmed ning andmeliiklus- ja asukohaandmed viimase kuu jooksul tehtud kõnede kohta. Vanemate kõnede andmed tuleb esitada võimalikult kiiresti. | Bulgaaria[42] | Riikliku julgeoleku ameti direktoraadid ja osakonnad, siseministeerium, sõjaväe teabeteenistus, sõjaväe politseiteenistus, kaitseministeerium, riiklik uurimisamet, teatavatel tingimustel ka kohtud ja eeluurimisasutused. | Juurdepääs on võimalik ainult piirkonnakohtu esimehe loal. | Tšehhi | Ei ole üle võetud. | Taani[43] | Politsei. | Andmetele juurdepääsu eelduseks on kohtu luba; kohtumäärus antakse, kui taotlus vastab kahtluse, vajalikkuse ja proportsionaalsuse suhtes kehtivatele rangetele kriteeriumitele. | Saksamaa | Ei ole üle võetud | Eesti[44] | Politsei- ja piirivalveamet, kaitsepolitseiamet ning esemete ja elektroonilise side puhul maksu- ja tolliamet. | Juurdepääsuks on vaja eeluurimiskohtuniku luba. Operaatorid peavad kiireloomulistel juhtudel [säilitatud andmed] esitama hiljemalt 10 tunni jooksul ning muudel juhtudel 10 tööpäeva jooksul [pärast taotluse saamist]. | Iirimaa[45] | Garda Síochána (politsei) liikmed ülemkomissari või kõrgema auastmega, alaliste kaitsejõudude ohvitserid koloneli või kõrgema auastmega, maksuameti ametnikud juhtivametniku või kõrgemal ametikohal. | Taotlused tuleb esitada kirjalikult. | Kreeka[46] | Kohtu-, sõjaväe- või politseiasutused. | Juurdepääsuks on vaja kohtuotsust, mille kohaselt oleks uurimise teostamine mõnel muul viisil võimatu või väga keeruline. | Hispaania[47] | Raskete kuritegude avastamise, uurimise ja kohtus menetlemise eest vastutavad politseiasutused, riiklik luurekeskus ja tolliamet. | Pädevate riiklike asutuste juurdepääsuks kõnealustele andmetele on vaja kohtu eelnevat luba. | Prantsusmaa[48] | Prokurör, määratud politseiametnikud ja sandarmid. | Politsei peab iga säilitatud andmetele juurdepääsu taotluse jaoks esitama põhjenduse ning Commission nationale de contrôle des interceptions de sécurité poolt siseministeeriumis selleks määratud isikult luba taotlema. Juurdepääsu taotlused vaatab läbi operaatori heaks töötav määratud ametnik. | Itaalia[49] | Prokurör, politsei, kostja või uurimise all oleva isiku kaitsja. | Juurdepääsuks on vaja „põhjendatud määrust”, mille väljastab prokurör. | Küpros[50] | Kohtud, prokurör, politsei. | Juurdepääsu peab heaks kiitma prokurör, kui nii on tema arvates võimalik saada tõendeid raske kuriteo toimepanemise kohta. Kohtunik võib sellise loa anda juhul, kui on põhjendatud kahtlus, et toime on pandud raske kuritegu, ning kui on tõenäoline, et taotletud andmed on sellega seotud. | Läti[51] | Kohtueelse uurimise asutuste volitatud ametnikud, uurimisega tegelevad isikud, riigi julgeoleku eest vastutavate asutuste volitatud isikud, prokuratuur, kohtud. | Volitatud ametnikud, prokuratuur ja kohtud peavad hindama taotluse adekvaatsust ja asjakohasust, taotluse registreerima ning tagama saadud andmete kaitse. Volitatud asutused võivad sõlmida operaatoriga lepingu, mis käsitleb näiteks saadud andmete krüpteerimist. | Leedu[52] | Eeluurimisega tegelevad asutused, prokurör, kohus (kohtunikud) ja luureohvitserid. | Volitatud ametiasutused peavad säilitatud andmeid kirjalikult taotlema. Eeluurimise eesmärgil juurdepääsu jaoks on vaja kohtumäärust. | Luksemburg[53] | Kohtuasutused (kohtu-uurijad, prokurörid), riigi julgeoleku, riigikaitse, avaliku korra ning kuritegude ennetamise, uurimise, avastamise ja kohtus menetlemise eest vastutavad asutused. | Juurdepääsuks on vaja kohtu luba. | Ungari[54] | Politsei, riiklik tolli- ja maksuamet, riikliku julgeoleku eest vastutavad teenistused, prokurör, kohtud. | Politseil ning riiklikul tolli- ja maksuametil on vaja prokuröri luba. Prokurör ja riikliku julgeoleku eest vastutavad teenistused saavad juurdepääsu sellistele andmetele ilma kohtumääruseta. | Malta[55] | Malta politsei ja julgeolekuteenistus. | Taotlused tuleb esitada kirjalikult. | Madalmaad[56] | Uuriv politseiametnik | Juurdepääsuks on vaja prokuröri või uuriva kohtuniku määrust. | Austria | Ei ole üle võetud | Poola[57] | Politsei, piirivalve, maksuinspektorid, sisejulgeolekuteenistus, välisluureteenistus, korruptsioonivastase võitluse keskasutus, sõjaväe vastuluureteenistus, sõjaväe luureteenistus, kohtud ja prokurör. | Taotlused tuleb esitada kirjalikult ning politseil, piirivalvel ja maksuinspektoritel peab olema asutuse juhtivametniku luba. | Portugal[58] | Kriminaalpolitsei, vabariiklik rahvuskaart, avaliku korra amet, sõjaväepolitsei, immigratsiooni- ja piirivalveamet, merepolitsei. | Andmete edastamiseks on vaja kohtu luba põhjendusega, et juurdepääs on tõe välja selgitamiseks väga oluline või et tõendite saamine mõnel muul viisil oleks võimatu või väga raskesti saavutatav. Kohut luba on vaja vajalikkuse ja proportsionaalsuse tingimuse täitmiseks. | Rumeenia | Ei ole üle võetud | Sloveenia[59] | Politsei, luure- ja julgeolekuteenistused, luure ja vastuluure tegevuse ning julgeolekulähetuste eest vastutavad kaitsetalitused. | Juurdepääsuks on vaja kohtu luba. | Slovakkia[60] | Õiguskaitseasutused, kohtud. | Taotlused tuleb esitada kirjalikult. | Soome[61] | Politsei, piirivalve, tolliamet (abonente, sidet ja asukohta käsitlevate säilitatud andmete puhul). Hädaolukordadele reageerimise keskus, merepäästekeskus, merepääste allkeskus (hädaolukordades tuvastamis- ja asukohaandmete puhul). | Abonente käsitlevatele andmetele pääsevad kõik pädevad asutused juurde ilma kohtu loata. Muude andmete puhul on vajalik kohtumäärus. | Rootsi | Ei ole üle võetud | Ühendkuningriik[62] | Politsei, luuretalitused, maksu- ja tolliamet, muud teiseste õigusaktidega määratud asutused. | Juurdepääs võimaldatakse erandjuhtudel „määratud isikute” loal, vajalikkuse ja proportsionaalsuse testi tulemusena ning asjaoludel, mille puhul on andmete avalikustamine seadusega lubatud või ette nähtud. Operaatoritega on kokku lepitud erimenetlused. | Säilitatud andmetele juurdepääsu omavate asutuste ja juurdepääsumenetluste osas suurema ühtlustatuse saavutamiseks hindab komisjon selle vajalikkust ja saavutamise võimalusi. Hindamine võib hõlmata pädevate asutuste selgemalt koostatud loetelusid, andmetele juurdepääsu taotluste sõltumatut ja/või kohtulikku järelevalvet ning operaatorite jaoks menetlustele miinimumstandardite kehtestamist, mille alusel võimaldada pädevatele asutustele andmetele juurdepääsu. Andmete säilitamise ulatus ja säilitatavate andmete liigid (artikli 1 lõige 2, artikli 3 lõige 2 ja artikkel 5) Direktiivi kohaldatakse tavatelefonivõrgu, mobiiltelefonivõrgu, Interneti-ühenduse, Interneti-telefoni ja e-posti suhtes. Direktiivis (artiklis 5) täpsustatakse säilitatavate andmete liigid, milleks on andmed, mis on vajalikud järgmiste asjaolude tuvastamiseks: 1. sideallikas; 2. side sihtpunkt; 3. sideandmed, aeg ja kestus; 4. side liik; 5. kasutaja sidevahend või oletatav sidevahend; ning 6. mobiilsidevahendi asukoht. Direktiiv (artikli 3 lõige 2) hõlmab ka ebaõnnestunud helistamiskatseid, mis kujutavad endast sidet, mille puhul ühendati telefonikõne edukalt, kuid sellele ei vastatud või ühendus ei tekkinud võrguhalduse tõttu, ning kõnealuseid katseid hõlmavad andmed luuakse või neid töödeldakse ja säilitatakse või registreeritakse operaatorite poolt. Side sisu paljastavaid andmeid ei tohi kõnealuse direktiivi kohaselt säilitada. Hiljem on täpsustatud, et väljapoole direktiivi reguleerimisala jäävad ka otsipäringud ehk serveri logiandmed, mis luuakse otsingumootori teenuse pakkumise kaudu, kuna seda peetakse pigem sisuks kui andmeliikluseks[63]. Iga nimetatud andmeliigi säilitamise on oma ülevõtvatesse õigusaktidesse sätestanud 21 liikmesriiki. Belgia ei ole oma õigusaktiga ette näinud telefonisideandmete ega Internetiga seotud andmete säilitamist. Komisjoni küsimustikule vastajad ei pidanud säilitatavate andmeliikide muutmist vajalikuks, kuigi Euroopa Parlament esitas komisjonile kirjaliku deklaratsiooni, milles kutsuti laiendama direktiivi ka otsingumootoritele, et „võtta veebikeskkonnas leviva lapsporno ja seksuaalse kuritarvitamise vastu kiireid meetmeid”[64]. Teist täitemeedet käsitlevas aruandes väitis artikli 29 alusel loodud andmekaitse töörühm, et direktiivis sätestatud andmeliike tuleks pidada ammendavaks ning operaatoritele ei tuleks enam täiendavaid andmete säilitamise kohustusi panna. Komisjon kavatseb esitada hinnangu kõigi nimetatud andmeliikide vajalikkuse kohta. Säilitamistähtajad (artiklid 6 ja 12) Liikmesriigid peavad tagama, et artiklis 5 osutatud liiki andmeid säilitatakse mitte vähem kui kuus kuud ja kõige rohkem kaks aastat. Maksimaalset säilitusaega võib pikendada selline liikmesriik, „kus on kujunenud olukord, mis annab põhjust maksimaalse säilitusaja pikendamiseks piiratud ajavahemikuks”; sellisest pikendamisest tuleb teatada komisjonile, kes kuue kuu jooksul pärast teate saamist kiidab pikendamise heaks või lükkab tagasi. Kuigi maksimaalset säilitusaega võidakse pikendada, puudub säte, millega antakse õigus lühendada säilitusaega alla kuue kuu. Kõik direktiivi üle võtnud liikmesriigid, välja arvatud üks, kohaldavad säilitusaega või säilitusaegu, mis jäävad nende piiride sisse, ning komisjonile ei ole esitatud pikendamise kohta ühtegi teadet. Paraku puudub siiski kogu ELi hõlmav ühtne lähenemisviis. Viisteist liikmesriiki kohaldab kõigi andmeliikide suhtes ühtset tähtaega: ühes liikmesriigis (Poola) kehtib 2aastane tähtaeg, ühes liikmesriigis (Läti) 1,5aastane tähtaeg, kümnes liikmesriigis (Bulgaaria, Taani, Eesti, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Madalmaad, Portugal, Soome, Ühendkuningriik) 1aastane tähtaeg ning kolmes liikmesriigis (Küpros, Luksemburg, Leedu) 6kuune tähtaeg. Viis liikmesriiki on eri andmeliikidele kehtestanud eri säilitusajad: kahes liikmesriigis (Iirimaa, Itaalia) kehtib 2aastane tähtaeg tava- ja mobiilsideandmetele ning 1aastane tähtaeg Interneti-ühenduse, e-posti ja Interneti-telefoni sideandmetele; ühes liikmesriigis (Sloveenia) kehtib 14kuuline tähtaeg telefoniandmetele ning 8kuuline tähtaeg Internetiga seotud sideandmetele; ühes liikmesriigis (Slovakkia) kehtib 1aastane tähtaeg tava- ja mobiilsideandmetele ning 6kuuline tähtaeg Internetiga seotud sideandmetele; ühes liikmesriigis (Malta) kehtib 1aastane tähtaeg tava-, mobiil- ja Interneti-telefoni sideandmetele ning 6kuuline tähtaeg Interneti-ühenduse ja e-postiga seotud sideandmetele. Ühes liikmesriigis (Ungari) säilitatakse muid andmeid 1 aasta, kuid ebaõnnestunud helistamiskatseid käsitlevaid andmeid säilitatakse vaid kuus kuud. Üks liikmesriik (Belgia) ei ole direktiivis esitatud andmeliikide kohta ühtset säilitusaega märkinud. Täpsemad andmed on esitatud tabelis 3. Tabel 3: Siseriiklikes õigusaktides kehtestatud säilitustähtajad | Belgia[65] | Üldkasutatavate telefoniteenuste puhul 1 aasta kuni 36 kuud. Internetiga seotud andmete säilitamise kohta sätted puuduvad. | Bulgaaria | 1 aasta. Andmeid, millele on juurdepääs juba antud, võib taotluse korral säilitada veel 6 kuud. | Tšehhi | Ei ole üle võetud. | Taani | 1 aasta | Saksamaa | Ei ole üle võetud | Eesti | 1 aasta | Iirimaa | 2aastane tähtaeg tava- ja mobiilsideandmetele ning 1aastane tähtaeg Interneti-ühenduse, e-posti ja Interneti-telefoni andmetele | Kreeka | 1 aasta | Hispaania | 1 aasta | Prantsusmaa | 1 aasta | Itaalia | 2aastane tähtaeg tava- ja mobiilsideandmetele ning 1aastane tähtaeg Interneti-ühenduse, e-posti ja Interneti-telefoni andmetele | Küpros | 6 kuud | Läti | 18 kuud | Leedu | 6 kuud | Luksemburg | 6 kuud | Ungari | 6 kuud ebaõnnestunud helistamiskatseid käsitlevate andmete puhul ja 1 aasta kõigi muude andmete puhul | Malta | 1aastane tähtaeg tava-, mobiil- ja Interneti-telefoni sideandmetele ning 6kuuline tähtaeg Interneti-ühenduse ja e-postiga seotud sideandmetele | Madalmaad | 1 aasta | Austria | Ei ole üle võetud | Poola | 2 aastat | Portugal | 1 aasta | Rumeenia | Ei ole üle võetud (eelmise tühistatud ülevõtva õigusaktiga oli kehtestatud 6kuuline säilitusaeg). | Sloveenia | 14kuuline tähtaeg telefoni sideandmetele ning 8kuuline tähtaeg Internetiga seotud sideandmetele | Slovakkia | 1aastane tähtaeg tava- ja mobiilsideandmetele ning 6kuuline tähtaeg Interneti-ühenduse, e-posti ja Interneti-telefoni sideandmetele | Soome | 1 aasta | Rootsi | Ei ole üle võetud | Ühendkuningriik | 1 aasta | Kuigi selline lähenemisviiside mitmekesisus on direktiiviga lubatud, on õiguskindlus ning etteaimatavus, mida pakutakse rohkem kui ühes liikmesriigis tegutsevatele operaatoritele ning nendele isikutele, kelle sideandmeid võidakse salvestada mitmes liikmesriigis, sellest tulenevalt kogu ELis piiratud. Võttes arvesse andmetöötluse üha rahvusvahelisemaks muutumist ning andmete säilitamise allhankeid, tuleks kaaluda säilitusaegade jätkuvat ühtlustamist ELis. Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ja liikmesriikides säilitatud andmete väärtuse kvantitatiivseid ja kvalitatiivseid tõendeid ning side ja tehnoloogia ning kuritegevuse ja terrorismi valdkonna suundumusi arvesse võttes kaalub komisjon eri andmeliikide ning erinevate raskete kuritegude liikide suhtes erinevate säilitusaegade kohaldamist või mõlema võimaluse kombineerimist[66]. Liikmesriikide poolt seni esitatud säilitatud andmete vanust käsitlevad kvantitatiivsed tõendid viitavad, et ligikaudu 90 % andmetest on kuni kuue kuu vanused ning ligikaudu 70 % andmetest on õiguskaitseasutuste (esialgse) juurdepääsutaotluse esitamise ajal kuni kolme kuu vanused (vt punkt 5.2). Andmekaitse ja andmete turvalisus ning järelevalveasutused (artiklid 7 ja 9) Direktiivi kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et operaatorid peavad kinni neljast andmete turvalisuse põhimõttest, mille kohaselt: 7. peavad säilitatavad andmed olema sama kvaliteediga ja nende suhtes peavad kehtima samad turvalisuse ja kaitse meetmed nagu [üldkasutatavates sidevõrkudes] olevate andmete suhtes; 8. peavad säilitatavate andmete suhtes kehtima asjakohased tehnilised ja korralduslikud meetmed, millega kaitstakse andmeid juhusliku hävimise või ebaseadusliku hävitamise, kadumise või muutmise, loata või ebaseadusliku säilitamise, töötlemise, juurdepääsu või avalikustamise eest; 9. peavad andmete suhtes kehtima asjakohased tehnilised ja korralduslikud meetmed, millega tagatakse, et andmetele pääsevad juurde ainult eriloaga töötajad; ning 10. säilitamisperioodi lõpus tuleb hävitada kõik andmed, v.a andmed, mida on kasutatud ja mis on alles hoitud [direktiivis sätestatud eesmärgil]. Kooskõlas andmekaitse direktiivi ja eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiiviga on operaatoritel keelatud töödelda direktiivi alusel säilitatud andmeid muul eesmärgil, tingimusel et muidu ei oleks andmeid säilitatud[67]. Liikmesriigid peavad määrama ametiasutuse, mis teostab täiesti sõltumatult kõnealuste põhimõtete kohaldamise järelevalvet. Tegemist võib olla sama asutusega, millele on viidatud andmekaitse direktiivis[68]. Viisteist liikmesriiki on asjaomastesse õigusaktidesse üle võtnud kõik kõnealused põhimõtted. Neli liikmesriiki (Belgia, Eesti, Hispaania, Läti) on asjaomastesse õigusaktidesse üle võtnud kaks või kolm kõnealust põhimõtet, kuid ei ole selgesõnaliselt sätestanud andmete hävitamist pärast säilitusaja lõppu. Kaks liikmesriiki (Itaalia ja Soome) on sätestanud andmete hävitamise. Ei ole selge, milliseid tehnilisi ja korralduslikke meetmeid (nt tugev autentimine ja juurdepääsu registri detailne haldamine)[69] on kohaldatud. Kahekümne kahes liikmesriigis on olemas järelevalveasutus, kes vastutab nende põhimõtete kohaldamise järelevalve eest. Enamikul juhtudest on tegemist andmekaitseasutusega. Täpsemad andmed on esitatud tabelis 4. Tabel 4: Andmekaitse ja andmete turvalisus ning järelevalveasutused | Liikmesriik | Andmekaitset ja andmete turvalisust käsitlevad sätted siseriiklikes õigusaktides | Järelevalveasutus | Belgia | Operaatorid peavad tagama, et kolmandatel isikutel ei ole võimalik andmete edastamist pealt kuulata ega vaadata ning operaator peab täitma Euroopa Telekommunikatsioonistandardite Instituudi sideteenuste turvalisust ja seaduslikku pealtkuulamist käsitlevaid standardeid[70]. Tundub, et säilitusaja lõpul ei järgita andmete kohustusliku hävitamise põhimõtet. | Postiteenuste ja Telekommunikatsiooni Instituut. | Bulgaaria | Ülevõttev õigusakt hõlmab nelja põhimõtte rakendamise nõuet[71]. | Isikuandmete kaitse komisjon jälgib andmete töötlemist ja säilitamist, et tagada kohustuste täitmine; parlamendikomisjon jälgib lubade andmise ja juurdepääsu võimaldamise menetlust. | Tšehhi[72] . | Ei ole üle võetud. | Taani | Sätestatud on neli põhimõtet [73]. | Riiklik IT- ja sideamet jälgib, et elektrooniliste sidevõrkude ja sideteenuste pakkujad täidaksid oma kohust tagada, et tehnilised vahendid ja süsteemid võimaldaksid politseil saada juurdepääsu telekommunikatsiooniliikluse andmetele. | Saksamaa | Ei ole üle võetud. | Eesti | Ülevõtva õigusakti sätted hõlmavad neljast põhimõttest kolme. Neljandat põhimõtet ei ole selgesõnaliselt sätestatud, kuid isikud, kelle eraelu puutumatust on jälitustegevusega rikutud, võivad kohtuotsuse alusel nõuda andmete hävitamist[74]. | Vastutav ametiasutus on Tehnilise Järelevalve Amet. | Iirimaa[75] | Ülevõttev õigusakt hõlmab nelja põhimõtte rakendamise nõuet. | Määratud kohtunikul on volitused uurida, kas pädevad ametiasutused täidavad ülevõtva õigusakti sätteid, ning esitada selle kohta aruandeid. | Kreeka[76] | Ülevõttev õigusakt hõlmab nelja põhimõtte rakendamise nõuet; lisatingimusena peavad operaatorid ette valmistama ja kohaldama kava, millega tagatakse tingimuste täitmine määratud andmeturvalisuse juhi alluvuses. | Isikuandmete kaitse eest vastutav ametiasutus ja side puutumatuse eest vastutav ametiasutus. | Hispaania[77] | Andmete turvalisust käsitlevate sätetega hõlmatakse neljast põhimõttest kolm (säilitatud andmete kvaliteet ja turvalisus, volitatud isikute juurdepääs ning kaitse ebaseadusliku töötlemise vastu). | Vastutav asutus on andmekaitseamet. | Prantsusmaa[78] | Ülevõttev õigusakt hõlmab nelja põhimõtte rakendamise nõuet. | Kohustuste täitmist jälgib riiklik infotehnoloogia ja teabevabaduse komisjon. | Itaalia | Säilitatud andmete turvalisuse kohta selgesõnalised sätted puuduvad, kuigi eksisteerib üldine nõue, et andmeliiklusega seotud andmed ning asukohaandmete konsensusliku töötlemisega seotud andmed tuleb hävitada või anonüümseks muuta[79]. | Operaatorite tegevuse vastavust direktiiviga jälgib andmekaitseasutus. | Küpros[80] | Ülevõtva õigusakti sätted hõlmavad kõiki nelja põhimõtet. | Ülevõtva õigusakti kohaldamist jälgib isikuandmete kaitse volinik. | Läti[81] | Ülevõtva õigusakti sätted hõlmavad neljast põhimõttest kahte: konfidentsiaalsus ja seaduslik juurdepääs säilitatud andmetele ning andmete hävitamine säilitusaja lõppedes. | Isikuandmete kaitset elektroonilise side sektoris jälgib riiklik andmeinspektsioon. See ei hõlma siiski säilitatud andmetele juurdepääsu ja nende töötlemist. | Leedu[82] | Ülevõtva õigusakti sätted hõlmavad kõiki nelja põhimõtet. | Ülevõtva õigusakti rakendamist jälgib riigi andmekaitse inspektsioon. Inspektsioon vastutab ka Euroopa Komisjonile statistika edastamise eest. | Luksemburg[83] | Ülevõtva õigusakti sätted hõlmavad kõiki nelja põhimõtet. | Andmekaitseasutus | Ungari[84] | Ülevõtva õigusakti sätted hõlmavad kõiki nelja põhimõtet. | Parlamendi andmekaitse ja teabevabaduse volinik. | Malta[85] | Ülevõtva õigusakti sätted hõlmavad kõiki nelja põhimõtet. | Andmekaitsevolinik | Madalmaad[86] | Ülevõtva õigusakti sätted hõlmavad kõiki nelja põhimõtet. | Internetile juurdepääsu ja telekommunikatsiooniteenuste pakkujate kohustusi jälgib raadiosideamet; isikuandmete töötlemist jälgib andmekaitseamet; kahe ametiasutuse koostöö on kinnitatud protokollis. | Austria | Ei ole üle võetud. | Poola | Ülevõtva õigusakti sätted hõlmavad kõiki nelja põhimõtet[87]. | Andmekaitseasutus. | Portugal | Ülevõtva õigusakti sätted hõlmavad kõiki nelja põhimõtet[88]. | Portugali andmekaitseasutus. | Rumeenia | Ei ole üle võetud. | Sloveenia[89] | Ülevõtva õigusakti sätted hõlmavad kõiki nelja põhimõtet. | Teabevolinik. | Slovakkia[90] | Ülevõtva õigusakti sätted hõlmavad kõiki nelja põhimõtet. | Isikuandmete kaitsega seotud kohustuste täitmist jälgib elektroonilise side valdkonna reguleeriv asutus ja hinna kujundamisega tegelev asutus. | Soome | Ülevõtvas õigusaktis sätestatakse selgesõnaliselt vaid nõue pärast säilitusaja lõppu andmed kustutada[91]. | Andmete säilitamist käsitlevate määruste täitmist operaatorite poolt jälgib Soome sideamet. Isikuandmete töötlemise üldist seaduslikkust jälgib andmekaitse ombudsman. | Rootsi | Ei ole üle võetud. | Ühendkuningriik | Ülevõtva õigusakti sätted hõlmavad kõiki nelja põhimõtet[92]. | Sideandmete (ja muude isikuandmete) säilitamist ja/või töötlemist ning andmekaitse asjakohast kontrollimist jälgib teabevolinik. Uurimisametnike volitusi käsitleva seaduse kohast sideandmete hankimist ametiasutuste poolt jälgib pealtkuulamise ja –vaatamise küsimustega tegelev volinik (pensionile jäänud kõrgem kohtunik või kohusetäitja). Ülevõtva õigusakti (RIPA) alusel hangitud andmete väärkasutust käsitlevaid kaebusi uurib uurimisvolitustega kohus. | Artikli 7 ülevõtmine ei ole olnud järjepidev. Säilitatud andmed on tõenäoliselt äärmiselt isikliku ja tundliku iseloomuga ning säilitamis-, kogumis- ja kasutamisprotsessi käigus tuleb kohaldada väga kõrgel tasemel andmekaitse- ja andmete turvalisust käsitlevaid standardeid ning seda tuleb teha järjepidevalt ja nähtavalt, et eraelu puutumatuse rikkumine oleks viidud miinimumini ning et säiliks kodanike usaldus. Komisjon kaalub andmete turvalisuse ja andmekaitse standardite tugevdamise võimalusi, sealhulgas selliseid lahendusi, kus eraelu puutumatus on rakendustesse juba sisse projekteeritud, tagamaks nimetatud standardite järgimise salvestamisel ja edastamisel. Komisjon peab seejuures meeles artikli 29 alusel loodud andmekaitse töörühma teises ühiseid täitemeetmeid käsitlevas aruandes esitatud soovitusi minimaalsete tehniliste ja korralduslike turvameetmete kohta[93]. Statistika (artikkel 10) Liikmesriigid peavad esitama komisjonile igal aastal andmete säilitamise kohta järgmise statistika, mis hõlmab: - juhtumeid, mil teave edastati asjakohastele ametiasutustele vastavalt kohaldatavale siseriiklikule õigusaktile; - aega, mis jääb andmete säilitamise kuupäeva ja selle kuupäeva vahele, mil pädev ametiasutus andmete edastamist taotles (st andmete vanus); ning - juhtumeid, mille puhul ei olnud võimalik taotlusi täita. Kõnealusest sättest tulenevalt statistikat taotledes palus komisjon liikmesriikidel esitada üksikasju andmetaotluste üksikjuhtumite kohta. Esitatud statistika erines nii ulatuse kui ka üksikasjade poolest: mõned liikmesriigid tegid oma vastustes vahet eri sideliikide vahel, mõned liikmesriigid märkisid andmete vanuse taotluse esitamise hetkel, mõned liikmesriigid aga esitasid ainult statistika terve aasta kohta ilma üksikasjaliku jaotuseta. Üheksateist liikmesriiki[94] esitas statistika andmetaotluste arvu kohta 2008. ja/või 2009. aastal; andmed hõlmasid ka Iirimaad, Kreekat ja Austriat, kust taotletakse andmeid vaatamata sellele, et puuduvad ülevõtvad õigusaktid, ning Tšehhit ja Saksamaad, kus andmete säilitamise seadus tühistati. Seitse direktiivi ülevõtnud liikmesriiki ei esitanud statistikat, kuid Belgia esitas hinnangu ühes aastas telefonisideandmete kohta esitatud taotluste arvu kohta (300 000). Usaldusväärsete kvantitatiivsete ja kvalitatiivsete andmete olemasolu on turvameetmete (sealhulgas andmete säilitamine) vajalikkuse ja väärtuse tõestamisel väga olulise tähtsusega. Sama tulemuseni jõuti kuritegevuse ja kriminaalõiguse analüüsi käsitlevas 2006. aasta tegevuskavas,[95] mis hõlmas eesmärki töötada välja korrapärased andmekogumismeetodid, mis oleksid kooskõlas direktiiviga ning sisaldaksid Eurostati andmebaasi statistikat (tingimusel, et need vastavad kvaliteedistandarditele). Selle eesmärgi täitmine ei ole olnud võimalik, kuna enamik liikmesriike võttis direktiivi üle alles viimase kahe aasta jooksul ning tõlgendas selleks statistikat erinevalt. Andmete säilitamise raamistiku läbivaatamist käsitlevas tulevases ettepanekus ning statistikat käsitleva tegevuskava läbivaatamise käigus soovib komisjon välja töötada kasutatavad näitajad ja aruandlusmenetlused, mis võimaldavad komisjonil andmete säilitamise kohta läbipaistvalt ning arusaadavalt aru anda ning mis ei aseta õiguskaitseasutustele tarbetut koormat. Ülevõtmine EMP riikides Andmete säilitamist käsitlev seadus on olemas Islandil, Liechtensteinis ja Norras[96]. Konstitutsioonikohtute otsused ülevõtvate õigusaktide kohta Rumeenia, Saksamaa ja Tšehhi konstitutsioonikohus tühistasid vastavalt 2009. aasta oktoobris, 2010. aasta märtsis ja 2011. aasta märtsis õigusaktid, millega võeti direktiiv üle siseriiklikku õigusesse, kuna ülevõtvad õigusaktid olid põhiseadusega vastuolus. Rumeenia kohus[97] nõustus, et põhiõigustesse võib sekkuda, kui täidetakse teatavaid eeskirju ning kui kaitseks riigi meelevaldse tegevuse vastu on kehtestatud pädevad ja piisavad kaitsemeetmed. Kohus pidas ülevõtvat õigusakti siiski Euroopa Inimõiguste Kohtu[98] pretsedendiõiguse alusel selle ulatuse ja eesmärgi poolest liiga mitmetähenduslikuks ning pidas selles sätestatud kaitsemeetmeid ebapiisavateks. Samuti seadis kohus kahtluse alla, kas „pidev õiguslik kohustus” säilitada andmeid 6 kuud, on kooskõlas Euroopa inimõiguste konventsiooni artiklis 8 sätestatud õigusega eraelu puutumatusele ning sõnavabadusele. Saksamaa konstitutsioonikohus[99] leidis ka, et andmete säilitamine tekitab varjatud jälgimise tunde, mis võib kahjustada põhiõiguste vaba kasutamist. Kohus väitis selgelt, et andmete säilitamine rangelt piiritletud eesmärkidel ning piisavalt kõrgel andmekaitse tasemel ei pruugi tingimata Saksamaa põhiseadusega vastuolus olla. Kohus rõhutas siiski, et andmete säilitamine piirab oluliselt õigust eraelu puutumatusele ning seetõttu peaks andmete säilitamine olema lubatud ainult rangelt piiritletud asjaoludel ning kuuekuune säilitusaeg on maksimaalne ülempiir („ an der Obergrenze ”), mida andmete säilitamise suhtes lubada (lõige 215). Andmeid tuleks taotleda juhul, kui on juba olemas raske kuriteo kahtlus või on olemas tõendeid avalikule korrale ohtliku olukorra kohta ning andmete kogumine tuleks keelata teatavate sideliikide puhul (nt need, mis on seotud emotsionaalsete või sotsiaalsete vajadustega), mis põhinevad konfidentsiaalsusel. Andmed tuleks kodeerida ning nende kasutamise üle tuleks teostada järelevalvet läbipaistval viisil. Tšehhi konstitutsioonikohus[100] tühistas ülevõtvad õigusaktid, väites, et põhiõigustesse sekkuva meetmena ei olnud ülevõttev õigusakt oma sõnastuses piisavalt täpne ega selgesti mõistetav. Kohus pidas õigusakti eesmärgi piiramist liiga kitsaks võrreldes andmete säilitamise kohustuse ulatuse ja reguleerimisalaga. Kohus tõdes ka, et nende ametiasutuste määratlus, kellel on õigus säilitatud andmetele juurde pääseda ja neid kasutada, samuti andmetele juurdepääsu ja kasutamise suhtes kohaldatavate menetluste määratlus ei olnud ülevõtvas õigusaktis andmete terviklikkuse ja konfidentsiaalsuse tagamiseks piisav. Kodanikel puudusid seetõttu ametiasutuste võimaliku võimu kuritarvitamise suhtes piisavad tagatised ja kaitsemeetmed. Kohus ei kritiseerinud direktiivi ennast ning märkis, et direktiiviga anti Tšehhile piisavalt ruumi see põhiseadusega kooskõlas üle võtta. Seevastu väljendas kohus obiter dictum 'i korras kahtlust andmeliiklusandmete säilitamise vajalikkuse, tõhususe ja asjakohasuse suhtes, kuna kurjategijad on leiutanud uusi kuriteoliike nagu näiteks anonüümsete SIM-kaartide kasutamine. Kõnealuses kolmes liikmesriigis arutletakse selle üle, kuidas direktiiv uuesti üle võtta. Andmete säilitamist hõlmavad kohtuasjad on jõudnud konstitutsioonikohtusse ka Bulgaarias (selle tulemusena vaadati ülevõttev õigusakt uuesti läbi), Küprosel, kus ülevõtva õigusakti alusel väljastatud kohtumäärused kuulutati põhiseadusvastaseks ning Ungaris, kus on praegu arutlusel juhtum, mis käsitleb andmete töötlemise eesmärgi väljajätmist ülevõtvast õigusaktist[101]. Komisjon kavatseb uurida siseriiklikus kohtupraktikas esile kerkinud küsimusi tulevases andmete säilitamise raamistiku läbivaatamise ettepanekus. Direktiivi jõustamise jätkamine Komisjon loodab, et liikmesriigid, kes ei ole direktiivi veel täielikult üle võtnud või kes ei ole veel vastu võtnud õigusakte, millega asendatakse kohtute tühistatud ülevõtvad õigusaktid, teevad seda võimalikult kiiresti. Vastasel juhul jätab komisjon endale õiguse kasutada talle ELi aluslepingutega antud õigusi. Euroopa Liidu kohus leidis, et kaks liikmesriiki, kes ei ole direktiivi üle võtnud (Austria ja Rootsi), on jätnud täitmata ELi õiguse alusel võetud kohustused[102]. 2011. aasta aprillis otsustas komisjon Rootsi teist korda kohtusse kaevata, kuna Rootsi ei olnud täitnud kohtuasjas C-185/09 tehtud otsust. Kõnealuse otsuse kohaselt määrati Rootsile Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 260 alusel trahv, kuna Rootsi parlament otsustas ülevõtva õigusakti vastuvõtmise 12 kuu võrra edasi lükata. Komisjon jätkab tähelepanelikult Austria olukorra jälgimist. Austria on esitanud ajakava ülevõtva õigusakti peatse vastuvõtmise kohta. SÄILITATUD ANDMETE ROLL KRIMINAALASJADES ÕIGUSEMÕISTMISEL JA ÕIGUSKAITSES Käesolevas jaos võetakse kokku liikmesriikide poolt hindamise käigus esitatud vastustes kirjeldatud säilitatud andmete funktsioonid. Siseriiklike pädevate asutuste poolt kasutatud andmete maht Telekommunikatsiooni- ja andmeliiklusandmetele juurdepääsu taotluste maht kasvab. Statistika, mille 19 liikmesriiki esitas 2008. ja/või 2009. aasta kohta, viitab sellele, et kogu ELis esitati mõlemal aastal üle 2 miljoni andmetaotluse, kusjuures liikmesriigiti oli erinevus märkimisväärne: 100 taotlusest (Küpros) kuni üle miljoni taotluseni (Poola). Vastavalt 12 liikmesriigi poolt 2008. või 2009. aasta kohta esitatud teabele andmeliikide kohta taotleti kõige sagedamini juurdepääsu mobiilsideandmetele (vt tabelid 5, 8 ja 12). Statistikast ei selgu, millisel eesmärgil täpselt iga taotlus esitati. Tšehhi, Läti ja Poola märgivad, et mobiilsideandmete saamiseks pidid pädevad asutused esitama sama taotluse igale suuremale mobiiltelefonioperaatorile ning seetõttu oli tegelik taotluste arv tunduvalt väiksem kui näitab statistika. Kõnealustele erinevustele ei ole ammendavat seletust, kuid oma osa mängivad kindlasti rahvaarv, kuritegevuse arengusuundumused, eesmärgi piiramised, juurdepääsutingimused ning andmete omandamise maksumus. Ametiasutustele edastatud andmete vanus Üheksa liikmesriigi[103] esitatud 2008. aasta statistika alusel (vt kokkuvõtet tabelis nr 5 ja üksikasjalikumat teavet lisas) olid (esialgse) juurdepääsutaotluse esitamise ajal ligikaudu 90 % pädevate asutuste käsutusse kõnealusel aastal antud andmetest kuni kuus kuud vanad ning ligikaudu 70 % kuni kolm kuud vanad Tabel 5: Ametiasutustele esitatud säilitatud andmete vanuse ülevaade nendes üheksas liikmesriigis, kes esitasid 2008. aasta andmed andmeliigi kaupa | Vanus | Tavatelefoniside | Mobiiltelefoniside | Interneti-sideandmed | Kokku | Alla 3 kuu vanused | 61% | 70% | 56% | 67% | 3–6 kuu vanused | 28% | 18% | 19% | 19% | 6–12 kuu vanused | 8% | 11% | 18% | 12% | Vanemad kui üks aasta | 3% | 1% | 7% | 2% | Enamiku liikmesriikide sõnul kasutatakse üle kolme või ka üle kuue kuu vanuseid säilitatud andmeid harvem, ehkki sellised andmed võivad olla olulisemad. Nende kasutamine jaguneb tavaliselt kolme kategooriasse. Esiteks, Internetiga seotud andmeid taotletakse tavaliselt hiljem kui teisi kriminaaluurimise käigus kasutatavaid tõendiliike. Telefoni- ja mobiiltelefoniside andmete analüüs annab sageli paljutõotavaid vihjeid, mille tulemuseks on vanemaid andmeid käsitlevate taotluste suurenemine. Näiteks kui uurimise käigus saadakse telefoni- või mobiiltelefoniside andmete alusel teada isiku nimi, võib uurijatel tekkida soov tuvastada kõnealuse isiku poolt kasutatud Interneti-protokolli aadress (edaspidi „IP-aadress”) ning välja selgitada, kellega ta on asjaomase ajavahemiku jooksul kõnealuse IP-aadressi vahendusel ühenduses olnud. Sellise stsenaariumi puhul on tõenäoline, et uurijad taotlevad andmeid, mis võimaldavad seirata ka sidet teiste IP-aadressidega ning tuvastada neid IP-aadresse kasutanud isikud. Teiseks toetutakse vanematele säilitatud andmetele eriti rasket kuritegude, sarikuritegude, organiseeritud kuritegevuse ning terroriaktide uurimisel. See peegeldab asjaolu, et kõnealuste kuritegude kavandamine ning kuritegelike käitumismallide ja kaasosaliste vaheliste suhete väljaselgitamine ning kuritegelike kavatsuste paljastamine võtab palju aega. Keerukate finantskuritegudega seotud tehingud avastatakse sageli alles mitme kuu möödudes. Kolmandaks on liikmesriigid taotlenud ka mõnes teises liikmesriigis säilitatud andmeliiklusandmeid, mida on võimalik avaldada ainult kohtu loa alusel vastusena õigusabitaotlusele, mille on esitanud taotleva liikmesriigi kohtunik. Selline vastastikune õigusabi võib olla väga aeganõudev ning see seletab, miks osa taotletud andmetest oli vanem kui 6 kuud. Säilitatud andmete piiriülene taotlemine Kriminaaluurimine ja kriminaalasjade kohtus menetlemine võib hõlmata tõendeid või tunnistajaid või sündmusi, mis leidsid aset mitmes liikmesriigis. Liikmesriikide esitatud statistika kohaselt moodustasid mõnes teises liikmesriigis säilitatud andmete edastamist käsitlenud taotlused taotluste üldarvust vähem kui 1 %. Õiguskaitseasutused märkisid, et nad eelistavad taotleda andmeid kohalikelt operaatoritelt, kelle valduses võib olla asjaomaseid andmeid, ning mitte algatada vastastikuse õigusabi menetlust, mis võib olla aeganõudev ning mille puhul ei ole kindel, et juurdepääs andmetele tagatakse. Raamotsust 2006/960/JHA liikmesriikide õiguskaitseasutuste vahelise teabe ja jälitusteabe vahetamise lihtsustamise kohta,[104] milles kehtestatakse mõne teise liikmesriigi esitatud taotlusele vastamise tähtajad, ei ole võimalik kohaldada, kuna säilitatud andmeid peetaks sunnivahendite abil saadud teabeks, mis jääb väljapoole kõnealuse õigusakti reguleerimisala Ükski liikmesriik ega õiguskaitseasutus ei ole siiski nõudnud sellise piiriülese andmevahetuse suuremat lihtsustamist. Säilitatud andmete väärtus kriminaaluurimise ja kriminaalasjade kohtus menetlemise seisukohast Kuigi andmetaotluste absoluutarv ei peegelda tingimata andmete väärtust erinevate kriminaaluurimiste jaoks, on liikmesriigid siiski üldiselt teatanud, et andmete säilitamine on vajalik ning teatavatel juhtudel isegi hädavajalik[105] kuritegevuse ennetamiseks ja kuritegevuse vastaseks võitluseks, sealhulgas ohvrite kaitseks ning kriminaalmenetlustes süütute õigeksmõistmiseks. Süüdimõistmise edukus sõltub süü ülestunnistamisest, tunnistajate ütlustest või asitõenditest. Säilitatud andmeliiklusandmed on väidetavalt osutunud vajalikuks tunnistajatega kontakteerumisel juhtumite puhul, mis muidu oleks jäänud avastamata, ning tõendite esitamisel või vihjete andmisel kuriteo kaasosaliste tuvastamisel. Mõned liikmesriigid[106] on väitnud, et säilitatud andmete kasutamine on aidanud kaasa kuriteos kahtlustatavate isikute suhtes süüdistustest loobumisele, ilma et oleks pidanud kasutama jälitustegevust (näiteks pealtkuulamine ja -vaatamine või läbiotsimine), mida võib pidada palju agressiivsemaks meetodiks. ELis puudub „raske kuriteo” määratlus, samuti puudub ELis statistika raskete kuritegude toimepanemise kohta või raskeid kuritegusid käsitlevate uurimiste või kohtumenetluste kohta, kuigi andmeid kuritegude ja kohtuasjade kohta avaldatakse regulaarselt. 2008. ja/või 2009. aasta kohta esitas andmeid 19 liikmesriiki, kellelt saadud teabe põhjal ulatus säilitatud andmete taotluste koguarv ligikaudu 2,6 miljonini. Võrreldes seda arvu kõnealuse 19 liikmesriigi kohta olemasoleva värskeima kuritegevuse ja kriminaalõiguse statistikaga, mis käsitleb kõiki teatatud kuritegusid, mitte ainult raskeid kuritegusid, selgub, et aastas esitati veidi üle kahe taotluse politseiametniku kohta või 11 taotlust iga 100 ELis registreeritud kuriteo kohta[107]. Esitatud statistika ja iseloomustavate näidete alusel, mis seovad varasemate säilitatud sideandmete kasutamise mitmete süüdimõistvate otsuste, õigeksmõistvate otsuste, pooleli jäänud kohtuasjade ja ennetatud kuritegudega, võib teha mitu järeldust säilitatud andmete rolli ja väärtuse kohta kriminaaluurimise jaoks. Tõendite kogumine Säilitatud andmed võimaldavad koguda tõendeid, mis aitavad kuriteo uuesti konstrueerida. Neid kasutatakse kahtlusaluste vahelise tegevuse või nendevaheliste seoste tuvastamiseks või muu tõendusmaterjali kinnitamiseks. Nii õiguskaitseasutused kui ka süüdistatavad on kahtlusaluste kuriteopaigas mitteviibimise tõendamiseks või alibite kontrollimiseks kasutanud eelkõige asukohaandmeid. Selliste tõenditega saab seetõttu isikuid kriminaaluurimise alt vabastada ning kõrvaldada veelgi põhjalikuma uurimise vajaduse, samuti on võimalik neid andmeid kasutada tõendina kohtus õigeksmõistmisel. Belgia tõi näiteks Antwerpeni kriminaalkohtu töötaja röövimise 2008. aastal, mille korraldajad mõisteti süüdi tänu asukohaandmetele. Kõnealuste andmete alusel oli võimalik tuvastada kurjategijate tegevus kolmes eri linnas ning asukohaandmetel oli vandekohtunike veenmisel otsustav roll. Teise juhtumi puhul, mis käsitles mootorrattajõukudega seostatud mõrva 2007. aastal, tõestasid kurjategijate mobiiltelefoni asukohaandmed, et nad viibisid mõrva hetkel samas piirkonnas, ning tänu neile andmetele saadi süüdistatavatelt osaline ülestunnistus[108]. Belgia, Iirimaa ja Ühendkuningriigi sõnul võib Interneti kaudu toimuvat sidet hõlmavaid teatavaid kuritegusid uurida ainult säilitatud andmete abil: näiteks jututoas tehtud vägivaldsetest ähvardustest ei jää sageli muid jälgi kui küberruumis leiduvad andmeliiklusandmed. Sama kehtib telefoni teel toime pandud kuritegude suhtes. Ungari ja Poola tõid näiteks vanurite suhtes 2009. aasta lõpus / 2010. aasta alguses telefoni teel toimepandud pettusjuhtumi, mille puhul kurjategijad teesklesid olevat perekonnaliikmed, kes soovisid saada laenu. Kurjategijad oli võimalik välja selgitada ainult säilitatud telefonisideandmete abil. Kriminaaluurimise alustamine On teatatud juhtumitest, mille korral kohtumeditsiiniliste või pealtnägijate esitatud tõendite puudumise tõttu on kriminaaluurimise algatamine olnud võimalik ainult tänud säilitatud andmete uurimisele. Saksamaa tõi näiteks politseiametniku mõrva, mille järel kurjategija põgenes ohvri autoga, jättes auto hiljem maha. Oli võimalik tuvastada, et kurjategija kasutas teise transpordivahendi hankimiseks telefoni. Mõrvari tuvastamiseks puudusid kohtumeditsiinilised või pealtnägijate esitatud tõendid ning ametiasutused pidid uurimise toimetamiseks lootma andmeliiklusandmete kättesaadavusele. Internetiga seotud laste seksuaalse kuritarvitamise juhtumite puhul on säilitatud andmed osutunud hädavajalikuks uurimisvahendiks. Lisaks muudele uurimistehnikatele võimaldab andmete säilitamine tuvastada laste kuritarvitamist käsitleva sisuga veebisaitide[109] külastajaid ning toetada lapsohvrite tuvastamist ning päästmist. Tšehhi teatas, et ilma juurdepääsuta Internetiga seotud säilitatud andmetele oleks olnud võimatu alustada operatsiooniga Vilma seotud uurimist, mis oli suunatud lapsporno kasutajate ja levitajate võrgustiku paljastamisele. ELi tasandil Europoli toetusel teostatud laste kuritarvitamise vastane operatsioon Rescue ei olnud eriti edukas, kuna mitmes liikmesriigis olid andmete säilitamist käsitlevad õigusaktid üle võtmata. See takistas laiaulatusliku pedofiilide võrgustiku liikmete uurimist kuni ühe aasta vanuste IP-aadresside abil. Küberkuritegude uurimisel on IP-aadress sageli esimeseks juhtlõngaks. Õiguskaitseasutused võivad enne kriminaaluurimise algatamise otsuse tegemist andmeliiklusandmete kogumise abil tuvastada IP-aadressi kasutava abonendi. See võimaldab politseil ka küberrünnakute võimalikke ohvreid eelnevalt hoiatada: kui politseil õnnestub enda valdusse saada Botneti operaatorite kasutuses olev juhtserver, näevad nad ainult selle serveriga seotud IP-aadresse; kuid säilitatud andmetele juurdepääsu omades võib politsei tuvastada ja hoiatada võimalikke ohvreid, kellele need IP-aadressid kuuluvad. Säilitatud andmed on kriminaaluurimise lahutamatu osa Ehkki enamiku liikmesriikide õiguskaitseasutused ja kohtud ei säilita statistikat selle kohta, millised tõendiliigid olid süüdimõistvate või õigeksmõistvate otsuste tegemisel kõige olulisemad, on säilitatud andmed ELis kriminaaluurimise ja kriminaalasjade kohtus menetlemise lahutamatu osa. Mõned liikmesriigid teatasid, et alati ei ole võimalik eristada säilitatud andmete mõju kriminaaluurimise ja kriminaalasjade kohtus menetlemise edukusele, kuna kohtud kasutavad kõiki esitatud tõendeid ning peavad harva mõnda konkreetset tõendit otsustavaks[110]. Madalmaad teatasid, et ajavahemikus 2010. aasta jaanuarist juulini olid varasemad andmeliiklusandmed otsustavaks teguriks 24 kohtuotsuse puhul. Soome teatas, et 3405 taotlusest 56 % puhul peeti säilitatud andmeid kriminaalasjade uurimisel ja/või kohtus menetlemisel kas „oluliseks” või „hädavajalikuks”. Ühendkuningriik esitas andmed, millega sooviti kvantifitseerida andmete säilitamise mõju kriminaalasjades õigusemõistmise suhtes; nende andmete kohaselt kasutas kolm õiguskaitseasutust säilitatud andmeid enamiku või koguni kõigi uurimiste puhul, mis lõppesid kriminaalasjades süüdistuse esitamise või süüdimõistmisega. Tehnoloogiline areng ja ettemaksega SIM-kaartide kasutamine Õiguskaitse peab pidama sammu kuritegude toimepanemisel või sellele kaasa aitamisel kasutatava tehnoloogia arenguga. Andmete säilitamine on üks kriminaaluurimise vahenditest, mida õiguskaitseasutused kasutavad mitmekesiste, ulatuslike ja kiirelt toimepandavate kaasaegsete kuritegude lahendamisel jõukohasel ja kulutõhusal viisil. Mitu üha levinumat sideliiki jäävad paraku väljapoole direktiivi reguleerimisala. Näiteks ülikoolide või suurt kontsernide virtuaalsed privaatvõrgud (edaspidi „VPN”) võimaldavad paljudel kasutajatel Internetile juurdepääsu üheainsa värava kaudu, kasutades sama IP-aadressi. Praegu juurutatakse siiski juba uut tehnoloogiat, mis võimaldab anda üksikutele VPNi kasutajatele eraldi IP-aadress. Ettemaksega teenuseid kasutavate mobiiltelefoni kasutajate osakaal on ELis liikmesriigiti erinev. Mõned liikmesriigid väidavad, et anonüümseid ettemaksega SIM-kaarte, eriti kui need on ostetud teisest liikmesriigist, võidakse kasutada kuritegelikul viisil, et vältida tuvastamist kriminaaluurimise käigus[111]. Kuus liikmesriiki (Taani, Hispaania, Itaalia, Kreeka, Slovakkia ja Bulgaaria) on heaks kiitnud meetmed, millega nõutakse ettemaksega SIM-kaartide registreerimist. Nimetatud liikmesriigid ning Poola, Küpros ja Leedu toetavad sellise ELi tasandi meetme kehtestamist, millega muudetakse kohustuslikuks ettemaksega teenuste kasutajate isiku registreerimine. Samalaadsete siseriiklike meetmete tõhususe kohta andmed puuduvad. Meetme võimalike miinustena on esile toodud näiteks identiteedivargusi või juhtumeid, mille korral SIM-kaardi ostis kolmas isik või mille korral kasutaja kasutab kolmandast riigist ostetud kaardiga rändlusteenust. Praegusel hetkel ei ole komisjon veendunud, et kõnealuses valdkonnas tuleks võtta ELi tasandi meetmeid. ANDMETE SÄILITAMISE MÕJU OPERAATORITELE JA TARBIJATELE Operaatorid ja tarbijad Viis suuremat ettevõtjate ühendust märkisid ühisavalduses komisjonile, et direktiivi majanduslik mõju on olnud „väiksemate teenusepakkujate jaoks” „märkimisväärne” või „tohutu”, kuna direktiiviga jäetakse „rohkelt manööverdamisruumi”[112]. Kaheksa operaatorit esitasid direktiivi täitmisest tulenevate kapitali- ja tegevuskulude kohta väga erinevad hinnangud. Kõnealuseid teateid võivad tõendada nelja liikmesriigi esitatud andmed operaatorite kulude hüvitamise kohta (vt tabel 6). Direktiivi enamikus liikmesriikides ülevõtmise eel tehtud uurimuse kohaselt on poole miljoni kliendiga Interneti-teenuste pakkuja andmete säilitamise süsteemi sisseseadmise kulud esimesel aastal ligikaudu 375 240 eurot ja igakuised tegevuskulud seejärel ligikaudu 9 870 eurot[113] ning andmete edastamise süsteemi sisseseadmise kulud on hinnanguliselt 131 190 eurot ja igakuised tegevuskulud 28 960 eurot. Saksamaa konstitutsioonikohtu 2. märtsi 2010. aasta otsuses leiti, et andmete säilitamise kohustus „ei ole asjaomaste teenusepakkujate jaoks liiga koormav [ega] ebaproportsionaalne võrreldes säilitamiskohustuse tulemusena ettevõtjatele tekkinud finantskoormusega”[114]. Andmete säilitamisega seotud kulud ühiku kohta on pöördvõrdeliselt seotud operaatori suuruse ja liikmesriigi poolt operaatoritega suhtlemiseks heakskiidetud ühtlustamise tasemega[115]. Enamik operaatoreid teatas oma vastuses komisjoni küsimustikule, et ei olnud suutelised määrama direktiivi mõju konkurentsile, jaehindadele ega investeeringutele uutesse infrastruktuuridesse ja teenustesse. Tõendid direktiivi kvantifitseeritava või märkimisväärse mõju kohta elektrooniliste sideteenuste tarbijahindadele puuduvad. Tarbijate esindajad 2009. aasta üldsusega konsulteerimisel ei osalenud. Saksamaal ühe kodanikuühiskonna organisatsiooni tehtud uurimuse kohaselt olid tarbijad valmis muutma oma kommunikatsiooniharjumusi ning teatavatel asjaoludel vältima elektrooniliste sideteenuste kasutamist. Siiski puuduvad tõendid selle kohta, et mõnes liikmesriigis või ELis üldiselt oleks aset leidnud kõnealuste harjumuste muutus[116]. Komisjon kavatseb hinnata direktiivi edaspidi tehtavate muudatuste mõju ettevõtjatele ning tarbijatele muu hulgas Eurobaromeetri uurimuse abil, et teada saada üldsuse arvamust. Kulude hüvitamine Direktiiviga ei sätestata operaatoritele seoses andmete säilitamise nõude täitmisega tekkinud kulude hüvitamist. Kõnealuseid kulusid võib mõista kui: 11. tegevuskulusid, st kulusid või jooksvaid kulusid, mis on seotud ettevõtja, seadme, komponendi, seadme või rajatise tegevusega ning 12. kapitalikulusid , st kulusid, mis loovad tulevast kasu või kulud, mis kaasnevad toote või süsteemi mittekasutatavate osade arendamise või pakkumisega ning mis võivad sisaldada tööjõukulusid ja rajatisega seotud kulusid, näiteks üür või kommunaalkulud. Kõik liikmesriigid tagavad mingis vormis hüvitise maksmise, kui andmeid taotletakse seoses kriminaalmenetlusega. Kaks liikmesriiki teatasid, et hüvitavad nii tegevus- kui ka kapitalikulud. Kuus liikmesriiki hüvitavad ainult tegevuskulud. Muudest hüvitamiskavadest ei ole komisjoni teavitatud. Täpsemad andmed on esitatud tabelis 6. Tabel 6: Kulude hüvitamine liikmesriikides | Liikmesriik | Tegevuskulud | Kapitalikulud | Aastas hüvitatavad kulud (miljonites eurodes) | Belgia | jah | ei | 22 (2008) | Bulgaaria | ei | ei | - | Tšehhi | Ei ole üle võetud[117]. | Taani | jah | ei | - | Saksamaa | Ei ole üle võetud | Eesti | jah | ei | - | Iirimaa | ei | ei | - | Kreeka | ei | ei | - | Hispaania | ei | ei | - | Prantsusmaa | jah | ei | - | Itaalia | - | - | - | Küpros | ei | ei | - | Läti | ei | ei | - | Leedu | Jah, kui hüvitamist taotletakse ja see on põhjendatud. | ei | - | Luksemburg | ei | ei | - | Ungari | ei | ei | - | Malta | ei | ei | - | Madalmaad | jah | ei | - | Austria | Ei ole üle võetud | Poola | ei | ei | - | Portugal | ei | ei | - | Rumeenia | Ei ole üle võetud | Sloveenia | ei | ei | - | Slovakkia | ei | ei | - | Soome | jah | jah | 1 | Rootsi | Ei ole üle võetud | Ühendkuningriik | jah | jah | 55 (kolme aasta jooksul tekkinud kulud kokku) | Sellest võib järeldada, et direktiiv ei ole täielikult saavutanud oma eesmärki luua operaatoritele ELis võrdsed tingimused. Komisjon kaalub siseturu toimimist takistavate tõkete minimeerimist, tagades, et operaatoritele hüvitatakse järjekindlalt andmete säilitamise kohustuse täitmisest tulenevad kulud. Eriti suurt tähelepanu tuleks pöörata väikestele ja keskmise suurusega operaatoritele. ANDMETE SÄILITAMISE MÕJU PÕHIÕIGUSTELE Põhiõigus eraelu puutumatusele ja isikuandmete kaitsele Andmete säilitamine mõjutab õigust eraelu puutumatusele ja isikuandmete kaitsele. Need õigused kuuluvad Euroopa Liidus põhiõiguste hulka[118]. Selliseid õigusi võib põhiõiguste harta artikli 52 lõike 1 kohaselt „piirata ainult seadusega ning arvestades nimetatud õiguste […] olemust. Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt võib piiranguid seada üksnes juhul, kui need on vajalikud ning vastavad tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele või kui on vaja kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi”. Praktikas tähendab see seda, et iga piirang peab olema[119]: 13. sõnastatud täpselt ja prognoositavalt; 14. vajalik üldist huvi pakkuvate eesmärgi saavutamiseks või teiste isikute õiguste ja vabaduste kaitsmiseks; 15. eesmärgi saavutamise seisukohast proportsionaalne ning 16. asjaomaste põhiõiguste olemust arvestav. Euroopa inimõiguste konventsiooni artikli 8 lõikes 2 tunnistatakse, et riikliku ametiasutuse sekkumine üksikisikute õigusse eraelu puutumatusele võib osutuda vajalikuks riikliku julgeoleku, avaliku korra või kuriteo ärahoidmise huvides[120]. Eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi artikli 15 lõikes 1 ja andmete säilitamise direktiivi põhjendustes korratakse samu põhimõtteid ning need on aluseks ELi lähenemisviisile andmete säilitamise suhtes. Euroopa Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu pretsedendiõiguse raames on välja töötatud tingimused, mida peavad täitma eraelu puutumatuse õigusega seotud mistahes piirangud. Kõnealused kohtuotsused on olulised direktiivi võimaliku muutmise seisukohast, eelkõige seoses säilitatud andmetele juurdepääsu ja nende kasutamisega. Eraelu puutumatuse õiguse piirangud peavad olema täpselt määratletud ning võimaldama prognoositavust Euroopa Kohus leidis kohtuasjas Österreichischer Rundfunk , et eraelu puutumatuse õigust piiravad sätted peavad olema „sõnastatud piisavalt täpselt, et asjaomane isik võiks oma käitumist vastavalt muuta… [ning olema] kooskõlas prognoositavust käsitleva tingimusega.” Eraelu puutumatuse õiguse piirangud peavad olema vajalikud ning hõlmama vähemalt minimaalseid kaitsemeetmeid Kohtuasjas Copland vs Ühendkuningriik , mille raames käsitleti isiku telefonikõnede, e-posti ja Interneti-kasutuse riigipoolset seiret, võttis Euroopa Inimõiguste Kohus seisukoha, et sellist eraelu puutumatuse piirangut võib vajalikuks pidada ainult juhul, kui selle aluseks on asjakohane siseriiklik õigusakt[121]. Kohtuasjas S. and Marper vs Ühendkuningriik , mille raames käsitleti sõrmejälgede või DNA profiilide säilitamist kuriteo toime pannud isikute puhul või selliste isikute puhul, kelle kohtumenetlus on lõpetatud enne süüdimõistmist, võttis kohus seisukoha, et sellist eraelu puutumatuse piirangut võib põhjendatuks pidada ainult juhul, kui tegemist on tungiva ühiskondliku vajadusega, kui piirang on taotletava eesmärgi suhtes proportsionaalne ning kui ametiasutuse esitatud põhjused on asjakohased ja piisavad[122]. Andmekaitse aluspõhimõtete kohaselt peab andmete säilitamine olema andmete kogumise eesmärgiga proportsionaalne ning andmete säilitamisperiood peab olema piiratud”[123]. Telefonikõnede pealtkuulamiseks, salajaseks jälitustegevuseks ning luureandmete varjatud kogumiseks „[on] oluline ... omada selgeid, üksikasjalikke, meetmete ulatust ja kohaldamist käsitlevaid eeskirju ning minimaalseid kaitsemeetmeid, mis hõlmaksid muu hulgas kestust, säilitamist, kasutamist, kolmandate isikute juurdepääsu, andmete terviklikkuse ja konfidentsiaalsuse tagamise menetlusi ja andmete hävitamist käsitlevaid menetlusi ning mis annaksid piisava tagatise, et andmeid ei kuritarvitata ega kasutata meelevaldselt.” Eraelu puutumatuse õiguse piirangud peavad olema üldiste huvidega proportsionaalsed Euroopa Kohus leidis ka kohtuasjas Schecke & Eifert , mille raames käsitleti kõigi põllumajandustoetuste saajate nimede avaldamist Internetis,[124] et ELi seadusandjad ei ole võtnud asjakohaseid meetmeid eraelu puutumatuse ja üldiste huvide (läbipaistvus) vahel tasakaalu leidmiseks vastavalt ELis levinud tavale. Kohus leidis eelkõige, et seadusandjad ei olnud arvestanud muid võimalusi, mis oleksid olnud eesmärgiga kooskõlas ning piiranud vähemal määral toetusesaajate õigust eraelu puutumatusele ning isikuandmete kaitsele. Sellest tulenevalt leidis kohus, et seadusandjad olid rikkunud proportsionaalsuse põhimõtet, kuna „isikuandmete suhtes kehtivaid piiranguid tuleb kohaldada ainult niivõrd, kui see on vajalik.” Andmete säilitamise põhimõtte vastu suunatud kriitika Komisjonile on kirjutanud mitmed kodanikuühiskonna organisatsioonid, kes väidavad, et andmete säilitamine on põhimõtteliselt üksikisiku eraelu puutumatuse põhjendamatu ning mittevajalik rikkumine. Nende arvates kujutab üksikisikute telekommunikatsiooniliiklus-, asukoha- ja abonendiandmete ühepoolne üldine ja vahettegematu säilitamine endast põhiõiguste ebaseaduslikku piiramist. Ühes liikmesriigis (Iirimaa) on kodanikuühiskonna rühmitus direktiivi õiguslikkuse küsimuses kohtu poole pöördunud ning seetõttu on tõenäoliselt oodata kõnealuse küsimuse arutamist Euroopa Kohtus[125]. Ka Euroopa andmekaitseinspektor on väljendanud kahtlust kõnealuse meetme vajalikkuse suhtes. Vajadus rangemate andmekaitse- ja andmete turvalisuse eeskirjade järele Artikli 29 alusel loodud töörühma aruandes teise täitemeetme kohta väideti, et side konfidentsiaalsuse ja sõnavabaduse rikkumise oht on andmeliiklusandmete salvestamise loomulik osa. Aruandes kritiseeriti direktiivi rakendamisega liikmesriikides seotud mõningaid aspekte, eelkõige andmete logis registreerimist, säilitusaegu, säilitatud andmete liike ning andmete turvalisusega seotud meetmeid. Töörühm teatas juhtumitest, mille puhul säilitati väljapool direktiivi reguleerimisala Internetiga seotud side sisu , sealhulgas sihtkoha IP-aadressid ja veebisaitide URLid, e-kirjade päised ning koopiareale kirjutatud vastuvõtjate loetelu. Seetõttu kutsuti aruandes üles selgitama, et kõnealune kategooriate loetelu on ammendav ning operaatoritele ei tuleks panna täiendavaid andmete säilitamise kohustusi. Euroopa andmekaitseinspektor on kinnitanud, et direktiiviga „ei ole õnnestunud siseriiklikke õigusakte ühtlustada” ning et „säilitatud andmete kasutamist ei ole rangelt piiratud raskete kuritegude vastase võitlusega”[126]. Andmekaitseinspektor märkis, et ELi õigusaktiga, mis käsitleb andmete kohustusliku säilitamise eeskirju, tuleks vajaduse korral sätestada ka eeskirjad, mis hõlmavad õiguskaitseasutuste juurdepääsu andmetele ning nende edasist kasutamist. Andmekaitseinspektor kutsus ELi üles võtma vastu ulatuslik õiguslik raamistik, millega ei panda ainult operaatoritele kohustus säilitada andmeid, vaid millega reguleeritakse ka seda, kuidas peavad liikmesriigid kõnealuseid andmeid kasutama õiguskaitse eesmärkidel, et tagada „kodanikele õiguskindlus”. Andmekaitseasutused on üldiselt väitnud, et andmete säilitamine kätkeb iseenesest võimalikku eraelu puutumatuse rikkumise ohtu, ent direktiivis seda paraku ELi tasandil ei käsitleta, vaid nõutakse hoopis, et liikmesriigid tagaksid siseriiklike andmekaitse eeskirjade täitmise. Kuigi eraelu puutumatuse raskete rikkumiste kohta puuduvad konkreetsed näited, ei ole andmete turvalisusnõuete rikkumise oht kadunud, ning see võib tehnoloogia ning side uute vormide arenedes suureneda, sõltumata sellest, kas andmeid säilitatakse ärilistel või turvakaalutlustel, ELis või väljaspool seda. Seetõttu tuleks kindlaks määrata kaitsemeetmed. JÄRELDUSED JA SOOVITUSED Käesolevas aruandes tuuakse esile mitmeid eeliseid ja valdkondi, mida tuleks praegu kehtivas ELi andmete säilitamise süsteemis tõhustada. EL võttis direktiivi vastu olukorras, kus otseste terrorirünnakute oht oli väga suur. Komisjoni kavandatava mõjuhinnanguga antakse võimalus esitada vajalikkuse ja proportsionaalsuse testi alusel hinnang andmete säilitamisele ELis, võttes seejuures arvesse sisejulgeolekut, siseturu tõrgeteta toimimist ning eraelu puutumatuse õiguse ja isikuandmete kaitse tugevdamist. Komisjoni ettepanekus andmete säilitamise raamistiku läbivaatamise kohta tuleks arvesse võtta järgmisi järeldusi ja soovitusi. EL peaks andmete säilitamist kui turvameedet toetama ja reguleerima Enamik liikmesriike on arvamusel, et andmete säilitamist käsitlevad ELi eeskirjad on vajalikud õiguskaitse ja ohvrite kaitse seisukohast ning kriminaalõigussüsteemide jaoks. Liikmesriikide tõendid, mis on esitatud statistika ja näidete vormis, on teatud mõttes piiratud, kuid näitavad sellegipoolest säilitatud andmete tähtsat rolli kriminaaluurimise jaoks. Säilitatud andmed annavad kuritegude ennetamisel ja kohtus menetlemisel väärtuslikke vihjeid ja tõendeid ning tagavad, et kriminaalasjades jõutakse õigusemõistmiseni. Nende kasutamise tulemusena on jõutud süüdimõistvate otsusteni selliste kriminaalkuritegude puhul, mida ilma andmete säilitamiseta ei oleks kunagi lahendada suudetud. Nende abil on mõistetud õigeks ka süütuid kahtlusaluseid. Kõnealust valdkonda käsitlevad ühtlustatud eeskirjad peaksid tagama, et andmete säilitamine on tõhus kuritegevuse vastase võitluse vahend, et ettevõtjatel on hästitoimival siseturul õiguskindlus ning et eraelu puutumatuse ning isikuandmete kaitse suhtes kehtivaid rangeid norme kohaldatakse järjepidevalt kogu ELis. Ülevõtmine on olnud ebaühtlane Ülevõtvad õigusaktid kehtivad 22 liikmesriigis. Liikmesriikidele eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi artikli 15 lõikega 1 andmete säilitamist käsitlevate meetmete võtmiseks jäetud märkimisväärne manööverdamisruum muudab andmete säilitamise direktiivi hindamise väga keeruliseks. Ülevõtvad õigusaktid erinevad märkimisväärselt eesmärgi piiramist, andmetele juurdepääsu, säilitusaega, andmekaitset ning andmete turvalisust ja statistikat käsitlevates küsimustes. Kolm liikmesriiki on direktiivi tingimusi rikkunud, kuna nende riikide konstitutsioonikohtud on ülevõtvad õigusaktid tühistanud. Kaks liikmesriiki ei ole direktiivi veel üle võtnud. Komisjon jätkab koostööd kõigi liikmesriikidega, et tagada direktiivi tõhus rakendamine. Kuid komisjon jätkab ka ELi õiguse jõustamist, algatades vajaduse korral rikkumismenetlusi. Direktiiviga ei ole täielikult ühtlustatud lähenemisviisi andmete säilitamisele ega loodud võrdseid tingimusi operaatoritele Direktiiviga on tagatud, et andmeid säilitatakse nüüd enamikus liikmesriikides. Direktiiviga ei ole otseselt tagatud, et andmete säilitamine, alleshoidmine ja kasutamine toimub täielikus kooskõlas õigusega eraelu puutumatusele ning isikuandmete kaitsele. Nende õiguste täitmise tagamise kohustus lasub liikmesriikidel. Direktiiviga sooviti andmete säilitamist käsitlevat lähenemisviisi ühtlustada ainult osaliselt ning seetõttu ei ole üllatav, et puudub ühtne lähenemisviis nii direktiivi konkreetsete sätete suhtes (näiteks eesmärgi piiramine või andmete säilitamisaeg) või direktiivi reguleerimisalast välja jäävate aspektide suhtes (näiteks kulude hüvitamine). Kuigi direktiivi raames on teatav varieerimine lubatud, on erinevused andmete säilitamises liikmesriikides tekitanud operaatoritele suuri probleeme. Operaatoritele tuleks tekkivad kulud järjepidevalt hüvitada Operaatoritel puudub endiselt õiguskindlus. Kohustus andmeid koguda ja säilitada kujutab endast operaatoritele ja eelkõige väikeoperaatoritele märkimisväärseid kulusid, ning see mõjutab operaatoreid liikmesriigiti erinevalt. Kulusid hüvitatakse operaatoritele liikmesriigiti erinevalt. Ent tõendid selle kohta, et telekommunikatsioonisektor oleks direktiivi tõttu negatiivselt mõjutatud, puuduvad. Komisjon otsib võimalusi, kuidas operaatoritele kulud järjepidevalt hüvitada. Säilitamise, edastamise ja kasutamise protsessi proportsionaalsuse tagamine Komisjon tagab, et tulevased andmete säilitamist käsitlevad ettepanekud järgivad proportsionaalsuse põhimõtet, on kooskõlas raskete kuritegude ja terrorismi vastase võitluse eesmärgiga ega ei lähe nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale. Komisjon nõustub, et isikuandmete kaitset käsitlevaid erandeid ja piiranguid tuleks kohaldada ainult vajaduse korral. Komisjon kavatseb põhjalikult hinnata, millist mõju avaldaks andmeliiklusandmete säilitamiseeskirjade, nendele juurdepääsu ja nende kasutamist käsitlevate eeskirjade rangemaks muutmine õiguskaitse- ja kriminaalõigussüsteemi tulemuslikkusele ja tõhususele, eraelu puutumatusele ning ametiasutuste ja operaatorite kuludele. Eelkõige tuleks mõjuhindamise käigus uurida järgmisi küsimusi: - järjepidevus andmete säilitamise eesmärgi ning selliste kuriteoliikide piiramisel, mille puhul võib võimaldada säilitatud andmetele juurdepääsu ja nende kasutamist, - ühtlustatumad kohustuslikud andemete säilitusajad, mida tuleks võimalusel lühendada, - andmete säilitamisele juurdepääsu taotluste ning kõigis liikmesriikides kohaldatava juurdepääsukorra sõltumatu järelevalve tagamine, - andmetele juurdepääsu omavate ametiasutuste arvu piiramine, - säilitatavate andmeliikide vähendamine, - suuniste koostamine andmetele juurdepääsu tehniliste ja korralduslike turvameetmete kohta, sealhulgas üleandmismenetluste kohta, - suuniste koostamine andmete kasutamise, sealhulgas andmete juhuotsingu („ data mining ”) ennetamise kohta ning - mõõdetavate näitajate ja aruandlusmenetluste väljatöötamine, et lihtsustada tulevase õigusakti kohaldamise võrdlemist ja hindamist. Komisjon kaalub ka, kas ja kuidas võiks ELi lähenemisviis andmete alleshoidmisele täiendada andmete säilitamist. Komisjon kavatseb eespool nimetatud küsimusi käsitleda nii põhiõiguste kontrollnimekirja kui ka vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal toimuva teabehalduse[127] seisukohast, et hinnata, kas need on kooskõlas proportsionaalsuse ja prognoositavuse nõudega. Sellega tagatakse ka kooskõla ELi andmekaitse raamistiku käsiloleva läbivaatamisega[128]. Edasised sammud Komisjon esitab käesoleva hindamise alusel ettepaneku praeguse andmete säilitamise raamistiku muutmiseks. Komisjon kavatseb koostöös politseiametnike, kohtunike, operaatorite ja tarbijate esindajate, andmekaitseasutuste ja kodanikuühiskonna organisatsioonidega kavandada mitmeid eri võimalusi. Lisaks sellele kavatseb komisjon täiendavalt uurida üldsuse arusaama andmete säilitamisest ning selle mõjust tarbijate käitumisele. Nende tulemuste põhjal koostatakse mõjuhinnang, milles analüüsitakse erinevaid valikuvõimalusi ning mis saab aluseks komisjoni uuele ettepanekule. Lisa: Täiendav statistika andmeliiklusandmete säilitamise kohta Märkused lisa kohta: 1. Andmete vanus tähendab aega, mis jääb andmete säilitamise kuupäeva ja selle kuupäeva vahele, mil pädev ametiasutus taotles andmete edastamist. 2. Internetiga seotud andmete all mõeldakse andmeid, mis hõlmavad Internetile juurdepääsu, Interneti e-posti ja Interneti-telefoni. 3. Tšehhi, Läti ja Poola esitatud statistika suhtes puudub garantii (vt 5.1 jagu). Liikmesriikide statistika 2008. aasta kohta Tabel 7: Säilitatud andmeliiklusandmete taotlused andmete vanuse kaupa (2008. aastal) | Bulgaaria | Andmeid ei ole esitatud | Itaalia | Andmeid ei ole esitatud | Ungari | Andmeid ei ole esitatud | Austria | Andmed ei ole vanuse kaupa jaotatud | 3093 | Poola | Andmeid ei ole esitatud | Portugal | Andmeid ei ole esitatud | Rumeenia | Andmeid ei ole esitatud | Sloveenia | Andmed ei ole vanuse kaupa jaotatud | 2821 | Slovakkia | Andmeid ei ole esitatud | Soome | 9134 | 1144 | 448 | 214 | 268 | 4008 | Rootsi | Andmeid ei ole esitatud | Andmeliik/ Liikmesriik | Tavatelefoniside | Mobiiltelefoniside | Internetiga seotud side | Kokku | Belgia | Andmeid ei ole esitatud | Bulgaaria | Andmeid ei ole esitatud | Tšehhi | 4983 (131) | 125040 (2276) | 1537 (83) | 131560 (2490) | Taani | 192 (0) | 3273 (5) | 134 (0) | 3599 (5) | Saksamaa | Andmed ei ole andmeliigi kaupa jaotatud | 12684 (931) | Eesti | 4114 (1519) | 376 (7) | Andmeid ei ole esitatud | 4490 (1526) | Iirimaa | 5317 (16) | 5873 (48) | 2905 (33) | 14095 (97) | Kreeka | Andmed ei ole andmeliigi kaupa jaotatud | 584 | Hispaania | 4448 (0) | 40013 (0) | 9117 (0) | 53578 (0) | Prantsusmaa | Andmed ei ole andmeliigi kaupa jaotatud | 503437 | Itaalia | Andmeid ei ole esitatud | Küpros | 3 (0) | 31 (5) | 0 (0) | 34 (5) | Läti | 1602 (90) | 14238 (530) | 1052 (76) | 16892 (696) | Leedu | 765 (72) | 84550 (5657) | Andmeid ei ole esitatud | 85315 (5729) | Luksemburg | Andmeid ei ole esitatud | Ungari | Andmeid ei ole esitatud | Malta | 29 (0) | 748 (120) | 92 (13) | 869 (133) | Madalmaad | Andmed ei ole andmeliigi kaupa jaotatud | 85000 | Austria | Andmed ei ole andmeliigi kaupa jaotatud | 3093 | Poola | Andmeid ei ole esitatud | Portugal | Andmeid ei ole esitatud | Rumeenia | Andmeid ei ole esitatud | Sloveenia | Andmed ei ole andmeliigi kaupa jaotatud | 2821 | Slovakkia | Andmeid ei ole esitatud | Soome | Andmed ei ole andmeliigi kaupa jaotatud | 4008 | Rootsi | Andmeid ei ole esitatud | Ühendkuningriik | 90747 (0) | 329421 (0) | 50054 (0) | 470222 (0) | Kokku | 1392281 | Tabel 9: Säilitatud tavatelefoniside andmeliiklusandmete täidetud taotlused andmete vanuse kaupa (2008. aasta) | Bulgaaria | Andmeid ei ole esitatud | Itaalia | Andmeid ei ole esitatud | Ungari | Andmeid ei ole esitatud | Austria | Andmeid ei ole esitatud | Poola | Andmeid ei ole esitatud | Portugal | Andmeid ei ole esitatud | Rumeenia | Andmeid ei ole esitatud | Sloveenia | Andmeid ei ole esitatud | Slovakkia | Andmeid ei ole esitatud | Soome | Andmeid ei ole esitatud | Rootsi | Andmeid ei ole esitatud | Bulgaaria | Andmeid ei ole esitatud | Itaalia | Andmeid ei ole esitatud | Ungari | Andmeid ei ole esitatud | Austria | Andmeid ei ole esitatud | Poola | Andmeid ei ole esitatud | Portugal | Andmeid ei ole esitatud | Rumeenia | Andmeid ei ole esitatud | Sloveenia | Andmeid ei ole esitatud | Slovakkia | Andmeid ei ole esitatud | Soome | Andmeid ei ole esitatud | Rootsi | Andmeid ei ole esitatud | Bulgaaria | Andmeid ei ole esitatud | Eesti | Andmeid ei ole esitatud | Itaalia | Andmeid ei ole esitatud | Luksemburg | Andmeid ei ole esitatud | Ungari | Andmeid ei ole esitatud | Austria | Andmeid ei ole esitatud | Poola | Andmeid ei ole esitatud | Portugal | Andmeid ei ole esitatud | Rumeenia | Andmeid ei ole esitatud | Sloveenia | Andmeid ei ole esitatud | Slovakkia | Andmeid ei ole esitatud | Soome | Andmeid ei ole esitatud | Rootsi | Andmeid ei ole esitatud | Bulgaaria | Andmeid ei ole esitatud | Itaalia | Andmeid ei ole esitatud | Ungari | Andmeid ei ole esitatud | Austria | Andmeid ei ole esitatud | Portugal | Andmeid ei ole esitatud | Rumeenia | Andmeid ei ole esitatud | Slovakkia | Andmed ei ole vanuse kaupa jaotatud | 5214 | Ühendkuningriik | Andmeid ei ole esitatud | Andmeliik/ Liikmesriik | Tavatelefoniside | Mobiiltelefoniside | Internetiga seotud side | Kokku | Belgia | Andmeid ei ole esitatud | Bulgaaria | Andmeid ei ole esitatud | Tšehhi | 13843 (934) | 256074 (9141) | 10354 (371) | 280271 (10446) | Taani | 133 (0) | 3771 (10) | 162 (1) | 4066 (11) | Saksamaa | Andmeid ei ole esitatud | Eesti | 6422 (2279) | 902 (21) | 1086 (468) | 8410 (2768) | Iirimaa | 4542 (16) | 5239 (20) | 1502 (56) | 11283 (92) | Kreeka | Andmeid ei ole esitatud | Hispaania | 5055 (0) | 56133 (0) | 8902 (0) | 70090 (0) | Prantsusmaa | Andmed ei ole andmeliigi kaupa jaotatud | 514813 | Itaalia | Andmeid ei ole esitatud | Küpros | 0 (0) | 23 (3) | 14 (0) | 40 (3) | Läti | 1672 (218) | 22796 (102) | 1628 (240) | 26096 (560) | Leedu | 1321 (0) | 51573 (6237) | 19579 (343) | 72473 (6580) | Luksemburg | Andmeid ei ole esitatud | Ungari | Andmeid ei ole esitatud | Malta | 156 (10) | 3693 (882) | 174 (10) | 4023 (902) | Madalmaad | Andmeid ei ole esitatud | Austria | Andmeid ei ole esitatud | Poola | Andmed ei ole andmeliigi kaupa jaotatud | 1048318 | Portugal | Andmeid ei ole esitatud | Rumeenia | Andmeid ei ole esitatud | Sloveenia | Andmed ei ole andmeliigi kaupa jaotatud | 1918 (48) | Slovakkia | Andmed ei ole andmeliigi kaupa jaotatud | 5214 (157) | Soome | Andmed ei ole andmeliigi kaupa jaotatud | 4070 | Rootsi | Andmeid ei ole esitatud | Ühendkuningriik | Andmeid ei ole esitatud | Kokku | 2051082 (1069885) | Tabel 14: Säilitatud tavatelefoniside andmete täidetud taotlused andmete vanuse kaupa (2009. aasta) | Bulgaaria | Andmeid ei ole esitatud | Itaalia | Andmeid ei ole esitatud | Ungari | Andmeid ei ole esitatud | Austria | Andmeid ei ole esitatud | Poola | Andmeid ei ole esitatud | Portugal | Andmeid ei ole esitatud | Rumeenia | Andmeid ei ole esitatud | Sloveenia | Andmeid ei ole esitatud | Slovakkia | Andmeid ei ole esitatud | Soome | Andmeid ei ole esitatud | Rootsi | Andmeid ei ole esitatud | Ühendkuningriik | Andmeid ei ole esitatud | Bulgaaria | Andmeid ei ole esitatud | Itaalia | Andmeid ei ole esitatud | Ungari | Andmeid ei ole esitatud | Austria | Andmeid ei ole esitatud | Poola | Andmeid ei ole esitatud | Portugal | Andmeid ei ole esitatud | Rumeenia | Andmeid ei ole esitatud | Sloveenia | Andmeid ei ole esitatud | Slovakkia | Andmeid ei ole esitatud | Soome | Andmeid ei ole esitatud | Rootsi | Andmeid ei ole esitatud | Ühendkuningriik | Andmeid ei ole esitatud | Bulgaaria | Andmeid ei ole esitatud | Itaalia | Andmeid ei ole esitatud | Ungari | Andmeid ei ole esitatud | Austria | Andmeid ei ole esitatud | Poola | Andmeid ei ole esitatud | Portugal | Andmeid ei ole esitatud | Rumeenia | Andmeid ei ole esitatud | Sloveenia | Andmeid ei ole esitatud | Slovakkia | Andmeid ei ole esitatud | Soome | Andmeid ei ole esitatud | Rootsi | Andmeid ei ole esitatud | Ühendkuningriik | Andmeid ei ole esitatud | Kokku |12684 |22945 |3512 |2575 |92 |93 |0 |1 |41902 | | [1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/24/EÜ, 15. märts 2006, mis käsitleb üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste või üldkasutatavate sidevõrkude pakkujate tegevusega kaasnevate või nende töödeldud andmete säilitamist ja millega muudetakse direktiivi 2002/58/EÜ, ELT L 105, 13.4.2006, lk 54–63. [2] Nõukogu järeldused elektrooniliste sidevahendite kuritegeliku kasutamise ja anonüümse kasutamise vastu võitlemise kohta, justiits- ja siseküsimuste nõukogu 2908. istung Brüsselis, 27.–28. november 2008. [3] Vastused avaldati komisjoni veebisaidil http://ec.europa.eu/home-affairs/news/consulting_public/consulting_0008_en.htm_ [4] Belgia, Küpros, Leedu, Madalmaad, Poola, Sloveenia, Tšehhi, Ungari, Ühendkuningriik. Lisaks sellele teatas Rootsi mitmetest rasketest kuritegudest, mille puhul langetati kohtuotsus varasemate andmeliiklusandmete abil, mida oli võimalik kasutada vaatamata andmete säilitamise kohustuse puudumisele. [5] Eksperdirühm loodi komisjoni otsusega 2008/324/EÜ, ELT L 111, 23.4.2008, lk 11–14. Komisjon on pidanud rühmaga regulaarseid kohtumisi. Rühma seisukohad on avaldatud veebisaidil http://ec.europa.eu/justice_home/doc_centre/police/doc_police_intro_en.htm. [6] Üksikisikute kaitsmist isikuandmete töötlemisel käsitlev töörühm loodi andmekaitsedirektiivi (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiv 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31)) artikli 29 alusel. [7] Teine ühiseid täitemeetmeid käsitlev aruanne nr 01/2010: Compliance at national level of telecom providers and internet service providers with the obligations required from national traffic data retention legislation on the legal basis of articles 6 and 9 of the e-Privacy Directive 2002/58/EC and the Data Retention Directive 2006/24/EC amending the e-Privacy Directive ’ (WP 172), 13.07.2010 (vt http://ec.europa.eu/justice/policies/privacy/workinggroup/wpdocs/2010_en.htm ). [8] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/58/EÜ, 12. juuli 2002, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv), EÜT L 201, 31.7.2002, lk 37–47. [9] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiivi 97/66/EÜ (milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset telekommunikatsioonisektoris) artikli 14 lõige 1, EÜT L 24, 30.1.1998, lk 1–8. [10] Direktiivi artiklis 11 on sätestatud: „Direktiivi 2002/58/EÜ artiklisse 15 lisatakse järgmine lõige: „1a. Lõiget 1 ei kohaldata andmete suhtes, mille säilitamist nõutakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta direktiivis 2006/24/EÜ, mis käsitleb üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste või üldkasutatavate sidevõrkude pakkujate tegevusega kaasnevate või nende töödeldud andmete säilitamist, selle direktiivi artikli 1 lõikes 1 viidatud eesmärkidel.” [11] Artikli 29 alusel asutatud andmekaitse töörühm seab kahtluse alla, kas „[andmete säilitamise] direktiivi eesmärk on võimaldada erandi tegemist üldisest kohustusest kustutada andmeliiklusandmed pärast elektroonilise side lõppu või lubada kõigi nende andmete säilitamist, mida operaatorid võisid juba enda ärilistel eesmärkidel salvestada”. [12] Euroopa Liidu Kohus, kohtuasi C-301/6 Iirimaa vs. Euroopa Parlament ja nõukogu, EKL [2009], lk I-00593. [13] Küberkuritegude konventsiooni artikkel 16 ((http://conventions.coe.int/Treaty/en/Treaties/Html/185.htm) [14] Allikas: Euroopa Nõukogu. [15] Kõnealuse asjaolu märkis ära ka Saksamaa konstitutsioonikohus oma otsuses, millega tühistati direktiivi ülevõtmist käsitlev Saksamaa õigusakt (vt punkt 4.9) ( Bundesverfassungsgericht, 1 BvR 256/08, 2.3.2010, para. 208 ). [16] Direktiivi ülevõtmisest on komisjoni teavitanud 25 liikmesriiki: Belgia, Bulgaaria, Tšehhi, Taani, Saksamaa, Kreeka, Eesti, Iirimaa, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Küpros, Läti, Leedu, Luksemburg, Ungari, Malta, Madalmaad, Poola, Portugal, Rumeenia, Sloveenia, Slovakkia, Soome ja Ühendkuningriik. Belgia teatas komisjonile, et ülevõtmist käsitleva õigusakti eelnõu on veel parlamendis arutlusel. [17] Rumeenia Konstitutsioonikohtu 8. oktoobri 2009. aasta otsus nr 1258, Romanian Official Monitor nr 789, 23.11.2009; Saksamaa Konstitutsioonikohtu 2. märtsi 2010. aasta otsus 1 BvR 256/08; Official Gazette , 1. aprill 2011, konstitutsioonikohtu 22. märtsi otsus seaduse nr 127/2005 Coll. (elektroonilise side kohta ja teatavate seotud õigusaktide muutmise kohta) 97. jao lõigete 3 ja 4 kohta, ning dekreet nr 485/2005 Coll. andmete säilitamise ja pädevatele asutustele edastamise kohta. [18] 13. juuni 2005. aasta elektroonilise side seaduse artikli 126 lõige 1. [19] Elektroonilise side 2010. aasta (muudetud) seaduse artikli 250a lõige 2. [20] Andmete säilitamise määruse artikkel 1. [21] Kriminaalmenetluse seadustiku § 110 lõige 1. [22] 2011. aasta andmete säilitamise seaduse artikkel 6 (side). [23] Sellised kuriteod on määratletud seaduse nr 2225/1994 artiklis 4 ja seaduse nr 3917/2011 artiklis 1. [24] Seaduse nr 25/2007 artikli 1 lõige 1. [25] Järgmised õigusaktid reguleerivad säilitatud andmete kasutamist kriminaalrikkumiste, terroriaktide ennetamise ja intellektuaalomandi kaitse puhul: artikkel L.34-1(II), CPCE, 23. jaanuari 2006. aasta seadus nr. 2006-64 ja 12. juuni 2009. aasta seadus nr 2009-669. [26] Andmekaitseseadustiku artikli 132 lõige 1. [27] Seaduse nr 183(I)/2007 artikli 4 lõige 1. [28] Elektroonilise side seaduse artikli 71 lõige 1. [29] Seaduse X-1835 artikkel 65. [30] 24. juuli 2010. aasta seaduse artikli 1 lõige 1. [31] Andmete säilitamisega seotud üldküsimuste puhul seaduse C/2003 artikkel 159/A, mida on muudetud seadusega CLXXIV/2007; politsei juurdepääsu käsitlevate küsimuste puhul seaduse XXXIV/1994 artikkel 68; riikliku tolli- ja maksuametiga seotud küsimuste puhul seaduse CXXII/2010 artikkel 59. [32] Õigusliku teatise nr 198/2008 artikli 20 lõige 1. [33] Kriminaalmenetluse seadustiku artikkel 126. [34] 16. juuli 2004. aasta telekommunikatsiooniseaduse artikkel 180a, mida on muudetud 24. aprilli 2009. aasta seaduse artikliga 1. [35] Seaduse nr 32/2008 artikkel 1 ja artikli 3 lõige 1. [36] Elektroonilise side seaduse artikli 170a lõige 1. [37] Elektroonilise side seaduse artikli 59a lõige 6. [38] Elektroonilise side seaduse artikli 14a lõige 1. [39] Andmete säilitamist (EÜ direktiiv) käsitlevad 2009. aasta määrused (2009 nr 859). [40] Euroopa Kohtu 20. mai 2003. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-465/00, C-138/01 ja C-139/01 (eelotsus kohtutelt Verfassungsgerichtshof ja Oberster Gerichtshof): Rechnungshof (C-465/00) vs. Österreichischer Rundfunk ja teised ning Christa Neukomm (C-138/01), Joseph Lauermann (C-139/01) ja Österreichischer Rundfunk (Üksikisikute kaitse isikuandmete töötlemisel — direktiiv 95/46/EÜ — eraelu puutumatuse kaitse — Rechnungshofi järelevalve all olevate asutuste töötajate sissetulekuid käsitlevate andmete avaldamine). [41] Direktiivi vastuvõtmisel avaldas komisjon deklaratsiooni, milles tehti ettepanek võtta arvesse Euroopa vahistamismääruse kuritegude loetelu. (Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsus 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta.) [42] Elektroonilise side 2010. aasta (muudetud) seaduse artikli 250b lõige 1 (ametiasutused); elektroonilise side 2010. aasta (muudetud) seaduse artikli 250b lõige 2 ja artikli 250c lõige 1 (juurdepääs). [43] Kohtumenetluse seaduse 71. peatükk. [44] Kriminaalme