P9_TA(2021)0503

Hoonete energiatõhususe direktiivi rakendamine

Euroopa Parlamendi 15. detsembri 2021. aasta resolutsioon hoonete energiatõhususe direktiivi rakendamise kohta (2021/2077(INI))

(2022/C 251/05)

Euroopa Parlament,

— võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 194,

— võttes arvesse oma 17. septembri 2020. aasta resolutsiooni ELi hoonete energiatõhususe potentsiaali suurendamise kohta (1),

— võttes arvesse oma 21. jaanuari 2021. aasta resolutsiooni kõigi ligipääsu kohta korralikule ja taskukohasele eluasemele (2),

— võttes arvesse oma 19. mai 2021. aasta resolutsiooni Euroopa energiasüsteemi integreerimise strateegia kohta (3),

— võttes arvesse oma 19. mai 2021. aasta resolutsiooni Euroopa vesinikustrateegia kohta (4),

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. mai 2010. aasta direktiivi 2010/31/EL hoonete energiatõhususe kohta (5) (hoonete energiatõhususe direktiiv),

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiivi 2012/27/EL, milles käsitletakse energiatõhusust, muudetakse direktiive 2009/125/EÜ ja 2010/30/EL ning tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2004/8/EÜ ja 2006/32/EÜ (6) (energiatõhususe direktiiv),

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2014. aasta direktiivi 2014/94/EL alternatiivkütuste taristu kasutuselevõtu kohta (7) ja selle kavandatud läbivaatamist,

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. aprilli 2019. aasta määrust (EL) 2019/631, millega kehtestatakse uute sõiduautode ja uute väikeste tarbesõidukite CO2-heite normid (8), ning komisjoni 14. juuli 2021. aasta ettepanekut muuta määrust (EL) 2019/631, et karmistada eelpool nimetatud norme kooskõlas liidu suuremate kliimaeesmärkidega (COM(2021)0556),

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. juuni 2021. aasta määrust (EL) 2021/1119, millega kehtestatakse kliimaneutraalsuse saavutamise raamistik ja muudetakse määruseid (EÜ) nr 401/2009 ja (EL) 2018/1999 (Euroopa kliimamäärus) (9),

— võttes arvesse komisjoni 8. mai 2019. aasta soovitust (EL) 2019/786 hoonete renoveerimise kohta (10),

— võttes arvesse komisjoni 7. juuni 2019. aasta soovitust (EL) 2019/1019 hoonete ajakohastamise kohta (11),

— võttes arvesse komisjoni 11. detsembri 2019. aasta teatist Euroopa rohelise kokkuleppe kohta (COM(2019)0640) ja Euroopa Parlamendi 15. jaanuari 2020. aasta resolutsiooni (12) samal teemal,

— võttes arvesse komisjoni 11. märtsi 2020. aasta teatist „Uus ringmajanduse tegevuskava. Puhtama ja konkurentsivõimelisema Euroopa nimel“ (COM(2020)0098),

— võttes arvesse komisjoni 14. oktoobri 2020. aasta teatist „Euroopa renoveerimislaine – keskkonnahoidlikumad hooned, uued töökohad, parem elujärg“ (COM(2020)0662),

— võttes arvesse komisjoni 9. detsembri 2020. aasta teatist „Säästva ja aruka liikuvuse strateegia – Euroopa transpordivaldkonna edasise arengu suunad“ (COM(2020)0789),

— võttes arvesse komisjoni 6. juuli 2021. aasta teatist „Kestlikule majandusele ülemineku rahastamise strateegia“ (COM(2021)0390),

— võttes arvesse komisjoni talituste 25. märtsi 2021. aasta töödokumenti pealkirjaga „Preliminary analysis of the long-term renovation strategies of 13 Member States“ (13 liikmesriigi pikaajaliste renoveerimisstrateegiate esialgne analüüs) (SWD(2021)0069),

— võttes arvesse hiljuti avaldatud paketti „Eesmärk 55“,

— võttes arvesse kodukorra artiklit 54 ning esimeeste konverentsi 12. detsembri 2002. aasta otsuse (mis käsitleb algatusraportite koostamise loa andmise korda) artikli 1 punkti 1 alapunkti e ja 3. lisa,

— võttes arvesse transpordi- ja turismikomisjoni arvamust,

— võttes arvesse tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni raportit (A9-0321/2021),

A. arvestades, et hooned põhjustavad 36 % kogu kasvuhoonegaaside heitest ning arvestades, et hoonete renoveerimise sektor on üks peamistest valdkondadest kasvuhoonegaaside vähendamiseks ning ELi kliimaneutraalsuse, energiatõhususe ja Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkide saavutamiseks;

B. arvestades, et 210 miljoni olemasoleva hoone täielik ja järkjärguline täielik renoveerimine on iga veenva strateegia jaoks ülioluline, kuna need on kõige vähem energiatõhusad ja kuni 110 miljonit hoonet võivad vajada renoveerimist (13);

C. arvestades, et 2019. aastal ei suutnud oma kommunaalkulude arveid maksta 6 % ELi kodumajapidamistest; arvestades, et hoonete energiatõhususel võib olla positiivne mõju energiaostuvõimetuse vastu võitlemisel;

D. arvestades, et hoonete renoveerimise määr on praegu väga madal, umbes 1 % aastas, ja täieliku renoveerimise määr 0,2 % on aastas; arvestades, et renoveerimisprogrammid ei hõlma alati energiatõhususe parandamist ja taastuvate energiaallikate ulatuslikumat kasutamist;

E. arvestades, et vastavalt energialiidu juhtimise ja kliimameetmete määruse (EL) 2018/1999 (14) artikli 2 punkti 18 määratluse kohaselt on energiatõhususe esikohale seadmine juhtpõhimõte, et muuta energianõudlus ja -pakkumine tõhusamaks, seda eelkõige energia kulutõhusa säästmise kaudu lõpptarbimises, tarbijakajast lähtuvate algatuste ning energia muundamise, ülekande ja jaotamise tõhustamise kaudu;

F. arvestades, et komisjoni hinnangu kohaselt moodustavad ELi kodumajapidamistes ainuüksi küte ja kuum vesi 79 % kogu energia lõpptarbimisest (192,5 miljonit naftaekvivalenttonni) (15);

G. arvestades, et hoonete energiatõhususe direktiivi viimasel läbivaatamisel 2018. aastal direktiiviga (EL) 2018/844 (16) oli eesmärk kiirendada olemasolevate hoonete renoveerimist 2050. aastaks ning toetada kõigi hoonete ajakohastamist, kasutades arukat tehnoloogiat ja luues selgema seose keskkonnahoidliku liikuvusega, samuti pakkuda stabiilset keskkonda investeerimisotsuste tegemiseks ning võimaldada tarbijatel ja ettevõtjatel teha teadlikumaid valikuid, et säästa energiat ja raha;

H. arvestades, et pärast viimast hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamist on EL võtnud eesmärgi saavutada kliimaneutraalsus hiljemalt 2050. aastaks;

I. arvestades, et hoonete energiatõhususe direktiiv kohustab liikmesriike võtma vastu pikaajalisi renoveerimisstrateegiaid, kuid ei kohusta neid renoveerima ega sätesta, kuidas seda teha, ning ei anna neile selgeid vahendeid oma strateegiate kontrollimiseks tulemuste alusel;

J. arvestades, et pikaajalised renoveerimisstrateegiad peaksid piisavalt toetama sotsiaaleluruumide energiatõhusust;

K. arvestades, et läbivaadatud hoonete energiatõhususe direktiivis sisalduvad hoone automatiseerimis- ja juhtimissüsteemi meetmed ei ole liikmesriikides veel täielikult üle võetud; arvestades, et nende rakendamine looks investoritele ja spetsialistidele suurema kindluse;

L. arvestades, et energiatõhususe direktiivis nõutakse, et liikmesriigid viiksid läbi tõhusa ja taastuvenergiat kasutava kütte ja jahutuse põhjalikud hindamised, et teha kindlaks kütte- ja jahutuslahenduste potentsiaal ehitussektoris ning teha ettepanekuid tõhususe ja taastuvenergia kasutamise potentsiaali saavutamiseks;

M. arvestades, et algatuse „Uus Euroopa Bauhaus“ eesmärk on kõrvaldada piir disaini ja funktsionaalsuse, kestliku eluviisi, ressursside aruka kasutamise ning uuenduslike ja kaasavate lahenduste vahel;

N. arvestades, et piisavad toetused ja rahastamine on Euroopa renoveerimislaine vallandamiseks äärmiselt olulised; arvestades, et renoveerimine on taaste- ja vastupidavusrahastu investeeringute ja reformide juhtvaldkond;

O. arvestades, et elektrisõidukid on oluline element ELi puhtale energiale üleminekul, mis põhineb energiatõhususe meetmetel, taastuvenergial, alternatiivkütustel ja energiapaindlikkuse haldamise innovatiivsetel lahendustel, ning selleks, et täita eesmärk saavutada kliimaneutraalsus hiljemalt 2050. aastaks;

P. arvestades, et hoonete energiatõhususe direktiiv täiendab direktiivi 2014/94/EL alternatiivkütuste taristu kasutuselevõtu kohta, pakkudes õiguslikku alust laadimispunktide kasutuselevõtuks elu- ja mitteeluhoonetes; arvestades, et hoonete energiatõhususe direktiivil on ELi tasandil oluline roll aruka ja eraviisilise laadimise toetamisel, arvestades, et suurem osa laadimistest toimub tõenäoliselt eravaldustes ja avalikult juurdepääsetavate mitteeluruumide juures;

Q. arvestades, et eraomandis olevatel elektrisõidukite laadijatel on sageli avalikest laadimispunktidest erinevad rakendused ja tehnilised nõuded, sest neid varustatakse väiksema võimsusega ja kasutatakse pikemate laadimisperioodide jooksul, kusjuures samal ajal jäävad need suures osas kõige taskukohasemaks laadimismeetodiks;

R. arvestades, et hoonete energiatõhususe direktiiv peaks kajastama hoonete parkimiskohtadesse minimaalse arvu laadimispunktide paigaldamise nõudeid, kohustades eelpaigaldama elektrisõidukite laadimiseks piisavad kaablid; arvestades, et alates 2025. aastast peavad liikmesriigid kindlaks määrama laadimispunktide miinimumnõude kõigile avaliku ja erasektori mitteeluhoonetele, millel on rohkem kui 20 parkimiskohta, lähtudes asjaomastest riigi tasandi, piirkondlikest ja kohalikest tingimustest;

Märkused

1. rõhutab, et tagamaks, et ehitussektor aitab edukalt kaasa eesmärkidele vähendada 2030. aastaks kasvuhoonegaaside heitkoguseid vähemalt 55 % ja saavutada hiljemalt 2050. aastaks ELi kliimaneutraalsus, tuleb hoonete energiatõhususe direktiivi artikli 2a sätteid tugevdada ja tulemuslikult rakendada; on veendunud, et seetõttu tuleb kohandada ka hoonete energiatõhususe direktiivi põhieesmärki ja vahe-eesmärke ning näitajaid, kuna pikaajalised renoveerimisstrateegiad ei ole praegu hoonete energiatõhususe direktiivi eesmärkide saavutamiseks vajalikul tasemel;

2. toonitab, et hoonete energiatõhususe direktiiv ja üksikasjalikud pikaajalised renoveerimisstrateegiad peaksid olema liikumapanev jõud, et suurendada Euroopa hoonefondi renoveerimise ulatust, kiirust, põhjalikkust ja kvaliteeti uute uuenduslike poliitikameetmete abil, nagu on soovitatud Euroopa renoveerimislaines;

3. avaldab kahetsust, et mõned liikmesriigid esitasid oma pikaajalised renoveerimisstrateegiad hilinenult ja ühel on see isegi veel esitamata; juhib tähelepanu asjaolule, et selle tagajärjel on liikmesriikide kavasid raske võrrelda; rõhutab positiivset tõsiasja, et hilinenult esitatud kavade puhul oli võimalik lisada neisse seosed COVID-19 kriisi tagajärjel vastu võetud riiklike taastekavade ja ELi uusimate poliitiliste algatustega, nagu Euroopa roheline kokkulepe ja Euroopa renoveerimislaine; märgib siiski, et see tekitas erinevusi nende liikmesriikide vahel, kes esitasid oma pikaajalised renoveerimisstrateegiad enne pandeemiast taastumise kavasid;

4. tuletab meelde, kui oluline on teha taasterahastu „NextGenerationEU“ kaudu kättesaadavaks piisavad rahalised vahendid hoonete renoveerimise ning energiatõhususe valdkonnas; usub, et hoonete renoveerimise sidumine taastefondidega annab liikmesriikidele majandusliku võimaluse ja vahendid kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks;

5. märgib, et esitatud pikaajalised renoveerimisstrateegiad on laias laastus üldiselt järginud hoonete energiatõhususe direktiivi artikli 2a nõudeid, esitades teavet seal sätestatud eri kategooriate kohta; avaldab siiski kahetsust, et üksikasjalisuse ja ambitsioonikuse tase on eri pikaajalistes renoveerimisstrateegiates erinev; peab kahetsusväärseks tõsiasja, et mitu liikmesriiki ei ole aastateks 2030, 2040 ja 2050 määranud selgeid vahe-eesmärke, nagu on nõutud artiklis 2a; peab lisaks kahetsusväärseks tõsiasja, et mitte kõigis pikaajalistes renoveerimisstrateegiates ei esitata andmeid kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise kohta, mis raskendab strateegiate ambitsioonikuse hindamist kliimamuutuste leevendamise valdkonnas; on veendunud, et pikaajalised renoveerimisstrateegiad peaksid töötama selle nimel, et luua selged meetmed ja seirevahendid iga-aastase renoveerimismäära kolmekordistamiseks, võttes arvesse liikmesriikide erinevaid lähtekohti ja hoonefonde;

6. juhib tähelepanu sellele, et liikmesriigid keskendusid üldjoontes energiavarustussüsteemide CO 2 heite ja kasvuhoonegaaside heite vähendamisele, selle asemel et arendada aktiivselt sihtotstarbelisi meetmeid ja poliitikat, mille eesmärk on parandada hoonete energiatõhusust, kohaldades energiatõhususe esikohale seadmise põhimõtet ja vähendades energiale integreeritud süsteemidel põhineva lähenemisviisi osana nii sektori üldist energiatarbimist; rõhutab, et energiatõhusust ja taastuvenergia kasutamist tuleks maksimeerida kogu energia väärtusahelas, sealhulgas elektri-, kütte- ja gaasisektoris, mitte ainult üksikute hoonete puhul;

7. kutsub komisjoni üles tähelepanelikult jälgima, kas pikaajaliste renoveerimisstrateegiate eesmärgid on kooskõlas Euroopa renoveerimislaine, energiatõhususe direktiivis ja taastuvenergia direktiivis ( 17 ) nõutud kütte ja jahutuse põhjalike hindamiste ning uute kliima- ja energiaeesmärkidega, mis on igale liikmesriigile määratud nende hoonefondi põhjal;

8. kutsub liikmesriike üles edendama renoveerimist, mis soodustab taastuvate energiaallikate hoonete energiasüsteemi integreerimist, näiteks elektrisõidukite laadimistaristu paigaldamist, soojuse salvestamist ja arukate võrkudega ühendamist; ergutab liikmesriike ja komisjoni edendama parimate tavade jagamist;

9. usub, et kodanike osalemine rohepöördes ja hoonete renoveerimises on nende edu saavutamise jaoks ülioluline; rõhutab, et ekspertide kaasamine ja avaliku sektori oskusteabe ärakasutamine võib aidata rakendamist parandada; kutsub liikmesriike üles tagama pikaajaliste renoveerimisstrateegiate üle peetavate avalike konsultatsioonide protsessi piisava läbipaistvuse ja tagama, et protsess on kaasav, hõlbustades kõigi asjaomaste sidusrühmade osalusemist vastavalt hoonete energiatõhususe direktiivi konkreetsetele nõuetele;

10. peab kahetsusväärseks tõsiasja, et EL ei saavutanud 2020. aastal oma energiatõhususe eesmärki; rõhutab, et riiklikud energia- ja kliimakavad ei sisalda piisavalt riiklikke jõupingutusi, et saavutada energiatõhususe eesmärk 2030. aastaks, ning et seetõttu peavad liikmesriigid oma jõupingutusi märkimisväärselt suurendama;

11. märgib, et ehitamine on keeruline tegevus, mis nõuab tihedat koordineerimist arvukate spetsialistide ja oskustööliste vahel ning põhineb paljude ehitustehnikate ja -materjalide kasutamisel; on veendunud, et Euroopa hoonete CO 2 heite tõhusaks vähendamiseks tuleb hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamisel arvestada koostoimet teiste kestlike ehituspoliitika valdkondadega ja materjalineutraalsust;

12. rõhutab, kui oluline on hoone elutsükli materjalikasutuses ja ressursitarbimises kestlikkus alates toorme kaevandamisest, ehitamisest ja kasutamisest kuni kasutamise lõpetamise ja lammutamiseni, samuti ringlussevõtu ja korduskasutamiseni, sealhulgas taastuvad ja kestlikud looduspõhised materjalid; rõhutab lisaks, et hoonete planeerimisel tuleks kasutada ehitusprotsessi eri etappides ringmajandust;

13. toetab kestlike, uuenduslike ja mürgivabade ehitusmaterjalide kasutamist ning rõhutab, kui oluline on tugevdada ehitusmaterjalide ringlust, rakendades või luues ringmajanduse märgistussüsteemi, mis põhineb keskkonnastandarditel ja teatavate materjalide konkreetsetel kriteeriumidel; märgib, et kestlike materjalide ja kestlike protsesside osas on vaja teha täiendavaid uuringuid; rõhutab, et puidupõhistel materjalidel võib olla oma osa fossiilsete alternatiivide asendamisel hoonete ehituses, ning rõhutab nende pikaajalist süsiniku talletamise potentsiaali;

14. tunnistab, et kuigi täieliku renoveerimise eeliseks on hoone energiatõhususe tervikliku muutmise võimalus, võib järkjärguline ja järkjärguline täielik renoveerimine võimaldada vähem häirivaid ja kulutõhusamaid renoveerimismeetmeid, viies need vastavusse nn otsustavate hetkedega; märgib, et sellised juhud toovad kaasa kas praktilised võimalused, isiklikud asjaolud, omanikuvahetus või üürikinnisvara üürniku vahetus; ergutab liikmesriike kaaluma, kuidas kasutada nn otsustavaid hetki renoveerimise ergutamiseks; märgib, et üheetapiline ja järkjärguline renoveerimine ei konkureeri üksteisega, vaid mõlemad on konkreetsest olukorrast sõltuvalt sobivad lahendused; on veendunud, et järkjärguline ja järkjärguline täielik renoveerimine peab toimuma kooskõlas täieliku renoveerimise standarditega, et vältida seotuse efekti, tagades hoonete renoveerimise tegevuskava;

15. märgib, et hoonete energiatõhususe direktiivi praegune liginullenergiahoonete määratlus on kvalitatiivne ja jätab liikmesriikidele vastavate standardite kehtestamisel laia kaalutlusruumi; palub komisjonil kehtestada täieliku renoveerimise standardi, et saavutada energiasääst ja kasvuhoonegaaside heite vähendamine, samuti liginullenergiahoonete ühtlustatud määratluse;

16. usub, et renoveerimiste puhul ja uute hoonete standardites tuleks käsitleda tuleohutust ja intensiivse seismilise aktiivsusega seotud riske, mis mõjutavad hoonete energiatõhusust ja kasutusiga, ning nendesse tuleks integreerida kõrged tervishoiustandardid; kutsub liikmesriike üles töötama välja elektrikontrolli korra, pidades silmas asjaolu, et 30 % kodupõlengute ja 50 % kodus toimuvate juhuslike tulekahjude allikaks on elekter ( 18 ) ; on veendunud, et Euroopa hoonefondi renoveerimine peaks hõlmama elektriohutuse kontrolli ja ajakohastamist ning tagama tulekahju korral suitsu jaoks piisava ventilatsiooni; rõhutab, et pikaajalised renoveerimisstrateegiad peaksid aitama kaasa ka hoonefondi staatilisele ja struktuurilisele tugevdamisele;

17. kordab vajadust võtta hoonete energiatõhususe suurendamisel arvesse asbesti sisaldavate toodete olemasolu hoonetes ja need tooted eemaldada ning kaitsta hooneid asbesti keskkonda sattumise eest ( 19 )

18. peab kahetsusväärseks asjaolu, et kuigi hoonete energiatõhususe direktiivi ülevõtmise tähtaeg lõppes 10. märtsil 2020, ei ole mõned liikmesriigid seda õigusakti ikka veel täielikult rakendanud;

19. tuletab meelde, kui oluline on kehtestada hoonete renoveerimiseks piisavad stiimulid ning finantsmeetmed, mis sõltuvad energiatõhususe parandamisest ja energiasäästust vastavalt hoonete energiatõhususe direktiivi artikli 10 lõikele 6, seda ka selleks, et tagada renoveerimise taskukohasus;

20. rõhutab, kui tähtis on selge ja täpne teave energiatõhususe ja energiakulude kohta võimalike ostjate ja võimalike üürnike jaoks; tunnistab vajadust parandada ja paremini ühtlustada liikmesriikide energiamärgiseid, et muuta need paremini võrreldavaks, kvaliteetsemaks ja usaldusväärsemaks, võttes samas arvesse liikmesriikide erinevaid lähtekohti ja hoonefonde; on seetõttu veendunud, et energiamärgised tuleks muuta hõlpsamini juurdepääsetavaks ja loetavaks, neis tuleks esitada praktilist teavet tegeliku energiatõhususe kohta, eelkõige hoone tegeliku CO 2 jalajälje kohta, need tuleks digiteerida ning neisse tuleks integreerida ELi tasandil kohalikult turult saadud teave ja teave siseruumide keskkonnakvaliteedi parameetrite kohta, nagu soojusmugavus; rõhutab, et energiamärgiseid võiks seetõttu kasutada tarbimiskajaga seotud valikuliste teenuste jaoks ning regulatiivsete meetmete, rahastamisprogrammide ja integreeritud renoveerimispoliitika etalonina;

21. rõhutab lõhet tegeliku energiatõhususe ja energiamärgiste kaudu arvutatud tõhususe vahel, mis tekitab energiamärgise kasutajatele segadust; rõhutab vajadust integreerida hoone renoveerimispass, hoone digitaalne logiraamat ja nutivalmiduse näitaja energiamärgise raamistikku, et vältida vahendite mitmekordistumist ja tuua tarbijatele rohkem selgust; usub, et see hõlbustab renoveerimist, suurendab selle ulatust, tagab aja jooksul eri meetmete kooskõlastamise ja hõlmab mitmekordset kasu;

22. tuletab meelde, et pikaajalised renoveerimisstrateegiad peaksid hõlmama renoveerimise laiemat kasu, nagu tervis, ohutus, soojusmugavus ja siseõhu kvaliteet; märgib, et komisjoni uuringu ( 20 ) kohaselt oli tervis eramajade omanike jaoks energiatõhususe suurendamisel esmane stiimul, samuti ilmnes selge seos kodu kvaliteedi, energiaostuvõimetuse ja tervise vahel; usub, et hoonete renoveerimist liikmesriikide muude algatuste seas edendavad avalikud toetuskavad ja teabekampaaniad peaksid hõlmama siseõhu kvaliteeti; ergutab liikmesriike parandama andmete kogumist siseruumide keskkonnakvaliteedi parameetrite kohta, et töötada välja siseruumide keskkonnakvaliteedi miinimumstandardid;

23. rõhutab, et ambitsioonikad eesmärgid olemasoleva hoonefondi täielikuks ja järkjärguliseks täielikuks renoveerimiseks võiksid luua kuni 2 miljonit töökohta ( 21 ) , enamasti kohalikke, mitte-allhankelisi töökohti, eriti väikestes ja keskmise suurusega ettevõtetes, samuti pakkuda tarbijatele puhast ja taskukohast energiat ning parandada elanike elutingimusi;

24. tuletab meelde, et üldkasutatavad hooned peavad olema eeskujuks renoveerimise määrade poolest ning CO 2 heite vähendamise, energiatõhususe ja kulutõhususe saavutamisel, aidates seeläbi suurendada teadlikkust ja tagada laiema üldsuse heakskiit;

25. kordab oma üleskutset edendada ELi oskuste algatust, sealhulgas aspekte soolise kaasatuse ergutamiseks, koos liikmesriikide jõupingutustega, et võimaldada vahendajatel, nagu paigaldajad, arhitektid või töövõtjad, nõustada, määrata kindlaks või paigaldada vajalikke lahendusi, sh digitaalseid lahendusi, et viia ellu energiatõhususe programmid ja vähendada hoonefondi CO 2 heidet, samuti keskenduda kõigi ehitussektoris osalejate täiend- ja ümberõppele; peab vajalikuks, et liikmesriigid looksid selge seose oma riiklike pikaajaliste renoveerimisstrateegiate ja asjakohaste algatuste vahel, et edendada ehitus- ja energiatõhusussektoris oskusi ja haridust;

26. on veendunud, et kulutõhususe ja kuluneutraalsuse põhimõtted, mille kohaselt üüri suurendamine on tasakaalus energiasäästuga, vähendavad lõpptarbijate energiaarveid; julgustab liikmesriike lisama oma pikaajalistesse renoveerimisstrateegiatesse süstemaatiliselt poliitikameetmeid ja meetmeid, et võidelda energiaostuvõimetuse ja kõige kehvemini toimivate hoonetega oma riigi hoonefondis ning võidelda turumoonutuste ja spekulatiivsete omandamiste vastu, mis toovad kaasa suurema üüri, mis mõjutab ebaproportsionaalselt väikese sissetulekuga üürnikke; tuletab meelde, et kõige haavatavamatele tarbijatele energiaturgude varieeruvusest tulenevat koormust saab märkimisväärselt vähendada hoonete energiatõhususe suurendamisega; rõhutab vajadust tagada nendele tarbijatele paindlik rahaline toetus ja mehhanismid, et aidata võidelda energiaostuvõimetusega; märgib siiski, et kaaluda tuleks stiimuleid konkreetsete sihtrühmade ja sektorite renoveerimiskulude vähendamiseks;

27. rõhutab, et hoonete energiatõhususe direktiiv peaks tagama, et renoveerimine pakub maja- ja hooneomanikele investeeringutasuvust, tuues kaasa hoonete energiatõhususe tõelise ja mõõdetud paranemise; toonitab, et renoveerimise tulemusena mõõdetud energiasäästul põhinev lähenemine alandab kulusid ning suurendab olemasolevate hoonete energiatõhusateks renoveerimise põhjalikkust, kvaliteeti ja ulatust; palub komisjonil uurida, kas hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamise osana on vajalik artikli 2 punktis 14 määratletud kulutõhusa taseme muutmine;

28. väljendab heameelt ühtsete kontaktpunktide suhtelise edu üle ja rõhutab olulist rolli, mida need saavad täita potentsiaalsete projektide ühendusse viimisel turuosalistega, sealhulgas kodanike, riigiasutuste ja projektiarendajatega, eelkõige väiksemahulisemate projektide puhul; märgib, et puudub ühine arusaam sellest, mis on ühtne kontaktpunkt, kuna ELis olemasolevad mudelid erinevad struktuuri, juhtimise ja antava abi liigi poolest; tuletab meelde, et oluline on suurendada teadlikkust ühtsetest kontaktpunktidest, sealhulgas kohalikul ja piirkondlikul tasandil; rõhutab, et ühtsed kontaktpunktid võivad mängida märkimisväärset rolli pikkade ja tülikate loamenetluste lahendamisel ning hoonete renoveerimise rahastamisele ligipääsu edendamisel, aidates levitada teavet tingimuste kohta; on veendunud, et ühtsed kontaktpunktid peaksid nõustama ja toetama nii ühepereelamuid kui ka korterelamuid ning toetama akrediteeritud paigaldajaid;

29. tuletab meelde, et hoonete energiatõhususe direktiivi artiklis 19 on sätestatud läbivaatamisklausel, sealhulgas järelhindamine, mis tuleb läbi viia hiljemalt 2026. aastaks; rõhutab, et see peaks võimaldama õppida hoonete energiatõhususe direktiivi rakendamisest ja aitama hinnata selle kohaldamisel tehtud edusamme kogu liidus;

Soovitused

30. rõhutab, et hoonete energiatõhususe direktiiv on ülioluline Euroopa renoveerimislaine ja heite vähendamise edukaks saavutamiseks;

31. kutsub liikmesriike üles tagama direktiivi nõuetekohase rakendamise kõigis selle aspektides, pidades eriti silmas sotsiaalhoonefondi; palub, et komisjon jätkaks direktiivi rakendamise jälgimist ja võtaks vajadusel meetmeid nõuetele mittevastavuse korral;

32. palub komisjonil hoonete energiatõhususe direktiivi praeguseid sätteid tugevdada, et tagada liikmesriikide pikaajaliste renoveerimisstrateegiate vastavus ELi kliimaneutraalsuse ja energiaeesmärkidele; rõhutab, et selleks, et EL saavutaks kliimaneutraalsuse 2050. aastaks, peab hoonete täieliku ja järkjärgulise täieliku renoveerimise määr olema 3 % aastas;

33. kutsub komisjoni üles uurima, kuidas sõnastada standardmall, mida liikmesriigid saaksid kasutada, tagamaks, et nad täidavad kõiki hoonete energiatõhususe direktiivi artikli 2a nõudeid, ning ühtlustada eesmärgid ja nõuded, et tagada edusammude ja tulemuste parem võrreldavus ning hinnata riiklikke taaste- ja vastupidavuskavasid või mis tahes muud ELi rahastust, mille tingimuseks on täielik pikaajaline renoveerimisstrateegia; julgustab komisjoni looma ajutist ekspertide võrgustikku, et toetada liikmesriike nende pikaajaliste renoveerimisstrateegiate kavandamisel, jälgimisel ja rakendamisel;

34. kutsub komisjoni üles kaaluma, kuidas hõlbustada veelgi kodanikele ja muudele sidusrühmadele nõustamisteenuseid pakkuvate ühtsete kontaktpunktide arendamist, sealhulgas rangemate meetmete abil hoonete energiatõhususe direktiivis; on veendunud, et täiendavad nõustamis- ja toetusmeetmed, eelkõige tehniline abi, teabekampaaniad, koolitus ja projektide rahastamine võivad tuua kaasa kõrgema renoveerimismäära;

35. kutsub liikmesriike üles maksimeerima koostoimet oma pikaajaliste renoveerimisstrateegiate, riiklike taaste- ja vastupidavuskavade ning muude taastemeetmete vahel, tagades seeläbi, et taasterahastust „NextGenerationEU“ rahastatakse vahetult täielikku ja järkjärgulist täielikku renoveerimist, pöörates erilist tähelepanu halvimate näitajatega hoonetele ja väikese sissetulekuga leibkondadele, ning sellega luuakse ka kestliku renoveerimise juhtivate turgude jaoks tugiraamistik, et jätkata kasvu ka pärast rahastamisperioodi lõppu;

36. on seisukohal, et hoonete ja ehitustehnoloogiate digitaliseerimine, kui see on teostatav, võib mängida olulist rolli energiatõhususe suurendamisel; on veendunud, et hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamine peaks aitama veelgi edendada arukaid ja paindlikke hoonetehnoloogiaid kooskõlas energiatõhususe esikohale seadmise põhimõttega ja soodustama andmekeskset lähenemist; julgustab kasutama ja kasutusele võtma kujunemisjärgus tehnoloogiaid, nagu arukad arvestid, nutilaadimine, arukad kütteseadmed, salvestustehnoloogiad ja energiavõrguga koostalitlusvõimelised energiahaldussüsteemid, 3D-modelleerimine ja simulatsioon ning tehisintellekt, et hoogustada CO 2 heite vähendamist hoone elutsükli igas etapis alates planeerimis- ja projekteerimisetapist ning jätkates ehituse, tegevuse ja renoveerimisega;

37. rõhutab, et ajakohased, usaldusväärsed ja täielikud andmed kogu Euroopa hoonefondi energiatõhususe kohta on äärmiselt olulised, et töötada välja ja rakendada mõjusat poliitikat, mille eesmärk on parandada sektori energiatõhusust; märgib, et digitehnoloogiaid tuleks kasutada ka olemasolevate hoonete kaardistamise toetamiseks ja pikaajaliste renoveerimisstrateegiate kasutuselevõtu toetamiseks;

38. on veendunud, et tuleks kasutada andmekeskset lähenemisviisi, et tagada agregeeritud ja anonüümseks muudetud andmete ulatuslikum kättesaadavus koduomanikele, üürnikele ja kolmandatele isikutele, kes saavad neid kasutada energiatarbimise optimeerimiseks, sealhulgas isikuandmete kaitse üldmääruse põhiste turvaliste nõusolekusüsteemide kaudu, samuti statistilistel ja teaduslikel eesmärkidel;

39. ergutab liikmesriike tagama heakskiidetud nutivalmiduse näitaja skeemi tõhus, kaugeleulatuv ja järjekindel rakendamine kogu ELis; juhib tähelepanu sellele, et nutivalmiduse näitaja peaks aitama kaasa Euroopa renoveerimislaine ja energiasüsteemi integreerimise saavutamisele, toetades arukate ja paindlike hoonete kasutuselevõttu; tunnistab, et nutivalmiduse näitaja aitab veelgi soodustada uute hoonete projekteerimist ja ehitamist nullenergiahoonetena;

40. on veendunud, et pikaajalistes renoveerimisstrateegiates tuleks esitada rohkem üksikasju pikaajaliste meetmete ja integreeritud taristu planeerimise kohta, tuginedes konkreetse poliitikaga tegevuskavale ja ajakavale selgete vahe-eesmärkidega aastateks 2030, 2040 ja 2050, et luua investoritele, arendajatele, koduomanikele ja üürnikele stabiilsem keskkond ning käsitleda kogu hoonete elutsükli mõju; rõhutab, et liikmesriigid peavad parandama ligipääsu mitmesugustele rahandus- ja eelarvemehhanismidele, et toetada erainvesteeringute mobiliseerimist ning edendada avaliku ja erasektori partnerlusi; nõuab meetmeid selliste laenude edendamiseks, mille puhul on energiatõhusus madalamate intressimäärade kriteeriumiks;

41. rõhutab, et hoonete energiatõhususe direktiiv peaks tagama, et renoveerimine toob maja- ja hooneomanikele kaasa soodsaima hinna ja kvaliteedi suhte ning investeeringutasuvuse, väiksemad energiaarved ja suurema kestlikkuse, tuues kaasa hoonete energiatõhususe tõelise ja mõõdetud paranemise; toonitab, et renoveerimisest tuleneval tegelikul energiasäästul põhinev lähenemine alandab kulusid ning suurendab hoonete energiatõhusateks renoveerimise kvaliteeti ja ulatust;

42. rõhutab rohelise taristu, näiteks roheliste katuste ja seinte potentsiaali hoonete energiatõhususe parandamisel ning kliimamuutustega kohanemise ja nende leevendamise ning erurikkuse edendamisel, eriti linnapiirkondades;

43. nõuab, et liikmesriigid kasutaksid pikaajalisi renoveerimisstrateegiaid uuendusliku poliitika rakendamiseks, et kaasata kodanikke aktiivselt nende koostamisse ja rakendamisse ning energiatõhususe programmidesse; rõhutab, kui oluline on kaasata ja mobiliseerida sidusrühmi, sealhulgas kodanikke, kohalikke omavalitsusi, korteriühistuid ja ehitusspetsialiste hoonete CO 2 heite vähendamise integreeritud kavade ja rakendusstrateegiate koostamisse;

44. tunnistab eri tüüpi hoonete (avaliku ja erasektori, mitteeluhoonete ja elamute) ehitamise ja renoveerimise erinevat dünaamikat liikmesriikides; kutsub komisjoni üles looma raamistikku energiatõhususe miinimumstandardite kehtestamiseks, võttes arvesse liikmesriikide erinevaid lähtekohti ja hoonefonde, eelkõige erilise arhitektuurilise või ajaloolise väärtusega hooneid, et suurendada renoveerimismäärasid ja tagada kogu väärtusahela nähtavus oodatavate täiustuste kohta ning ergutada innovatsiooni, tagades samal ajal taskukohasuse, eelkõige madala sissetulekuga ja haavatavas olukorras olevate inimeste jaoks;

45. kutsub liikmesriike üles töötama välja integreeritud ja lõimitud raamistiku, mis hõlmab asjakohast rahastamist ja tehnilist abi energiatõhususe miinimumstandardite järkjärguliseks kasutuselevõtmiseks, mis lõppkokkuvõttes tagab nende pikaajalistes renoveerimisstrateegiates sätestatud aastate 2030, 2040 ja 2050 vahe-eesmärkide saavutamise; rõhutab, et sellised miinimumstandardid aitaksid kasutusele võtta kava, et saavutada hiljemalt 2050. aastaks ehitussektori kliimaneutraalsus, ning võiksid anda turule nähtavuse ja turvalisuse olemasolevate hoonete ümberkujundamisel; tunnistab, et liikmesriikidel on paindlikkus vajalike meetmete kavandamisel, et võtta arvesse erinevaid majanduslikke, kliima-, poliitilisi, sotsiaalseid ja ehituslikke tingimusi; on seisukohal, et erilised rahastamisvahendid ja stiimulid tuleks luua tehniliste, arhitektuuriliste, muinsuskaitseliste ja ajalooliste piirangutega hoonete jaoks, mida ei pruugita renoveerida kinnisvara väärtust peegeldava mõistliku hinnaga;

46. kutsub komisjoni üles siduma pikaajalised renoveerimisstrateegiad energiatõhususe direktiivi ja taastuvenergia direktiivi asjakohaste sätetega tõhusa kaugkütte ja -jahutuse ning taastuvenergia – näiteks päikese-, soojus- ja maasoojusenergia – edendamise kohta ehitussektoris, tuues samuti välja energia salvestamise ja omatarbeks toodetud energia tarbimise suurema rolli reageeringuna võrgu- ja mikrovõrgusignaalidele, tunnistades samas, et praegu on hoonete küttesüsteemides kasutusel fossiilkütused, eriti maagaas; märgib, et tarbijad vajavad fossiilkütustest lahtiütlemiseks toetust;

47. kutsub liikmesriike üles täielikult rakendama hoonete energiatõhususe direktiivi artikli 14 ja artikli 15 lõike 4 sätteid, esitades kodanikele ja spetsialistidele selged üksikasjad selle kohta, kuidas hoone automaatika- ja juhtimissüsteem suudab täita kohustusliku võimekuse võimalikult kiiresti, et tagada kõigi ettevalmistavate meetmete läbiviimine viivitamata ja enne 2025. aasta tähtaega; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles kaaluma nende sätete ülevõtmisel ekspertide ja spetsialistide välja töötatud vahendite või kontrollnimekirjade kasutamist;

48. kutsub liikmesriike üles seadma eesmärgiks hoonete kütte ja jahutuse CO 2 heite vähendamise vastavalt Euroopa renoveerimislaine prioriteetidele ning kaaluma kõige haavatavamatele tarbijatele keskenduvaid stimuleerimiskavasid hoonete vanade, fossiilkütustel põhinevate ja ebatõhusate küttesüsteemide asendamiseks, sealhulgas kehtestades pikaajaliste renoveerimisstrateegiatega kooskõlas olevad asendamiseesmärgid;

49. tuletab meelde oma nõudmist järgmise läbivaatamise järele, et hinnata vajadust muuta hoonete energiatõhususe direktiivis sisalduvad laadimistaristu nõuded rangemaks, võttes arvesse vajadust tagada võrgu stabiilsus, näiteks võttes kasutusele arukad laadimisfunktsioonid, ning edendada kestlikku liikuvust, samuti lisada integreeritud, süstemaatiline ja ringmajanduse lähenemisviis nii linna- kui ka maapiirkondade arendamisse vastavalt nõuetekohasele linnaplaneerimisele ja transpordimarsruutidele;

50. julgustab liikmesriike kaaluma koostöös sidusrühmade ja kohalike kogukondadega, kuidas saada suuremahulise renoveerimise puhul kõige paremini kasu piirkonnapõhisest lähenemisviisist;

51. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles tagama, et hoonete laadimispunktid oleksid arukaks laadimiseks valmis, ja viima nõuded vastavusse läbivaadatud taastuvenergia direktiiviga; kutsub liikmesriike üles arendama välja raamistikku, mis aitaks lihtsustada ja kiirendada laadimispunktide kasutuselevõttu uutes ja olemasolevates elu- ja mitteeluhoonetes, käsitleda võimalikke regulatiivseid tõkkeid ning edendada sobivaid viise, kuidas tagada hoonete kavandamisel hõlbus ligipääs jalgratastele ja nende hoiustamine;

52. väljendab heameelt selle üle, et komisjon tunnistab elektromobiilsuse tähtsust ning kehtestab miinimumnõuded teatavat suurust ületavatele parklatele ja muud miinimumnõuded väiksemate hoonete taristule; rõhutab vajadust veelgi rohkem toetada laadimistaristu kasutuselevõttu;

53. rõhutab, et olemasolevate hoonete renoveerimisel ja uute hoonete projekteerimisel võib olla oluline roll selliste elektrisõidukite nagu autod, kaubikud, jalgrattad ja mootorrattad kasutuselevõtu soodustamisel, pakkudes nii piisavaid parkimiskohti kui ka laadimistaristut, aidates seeläbi kaasa transpordisektori üldisele CO 2 heite vähendamisele; märgib, et sellise sekkumisega saab hooned muuta tervislikumaks, keskkonnahoidlikumaks ja naabruspiirkonnas omavahel ühendatumaks ning kliimamuutuste negatiivsele mõjule vastupidavamaks; kutsub komisjoni üles kaaluma hoonete energiatõhususe direktiivi kohaldamisala laiendamist, kehtestades võimaluse korral eri tüüpi hoonetes miinimumnõuded jalgrataste parkimistaristule ja elektrijalgrataste laadimispunktidele;

54. väljendab heameelt selle üle, et tunnistatakse uute elu- ja mitteeluhoonete kaablite eelpaigaldamise alaste taristunõuete tähtsust laadimispunktide kiire kasutuselevõtu ühe tingimusena; kutsub komisjoni üles ergutama selliste nõuete lisamist riiklikesse poliitikaraamistikesse;

55. rõhutab, et laadimispunktide kättesaadavus on eramajapidamistele või koduomanikele üheks stiimuliks valida e-liikuvuse lahendus; märgib siiski, et hoonete energiatõhususe direktiivis on praegu sätestatud juhtmetaristu nõuded ainult uutele hoonetele ja põhjalikult renoveeritavatele rohkem kui 10 parkimiskohaga hoonetele; juhib tähelepanu asjaolule, et direktiiviga nähakse ette loobumisvõimalus, kui laadimispunktide ja juhtmetaristu maksumus ületab 7 % hoone üldise renoveerimise kogumaksumusest; kutsub komisjoni üles viima koostöös liikmesriikidega läbi kulude analüüsi, et uurida võimalikke viise, kuidas ergutada arendajaid elektrisõidukite kasutajatele sobivat taristut kasutusele võtma;

56. tuletab meelde, et liikmesriigid peavad kehtestama 1. jaanuariks 2025 nõuded laadimispunktide arvu kohta kõikide mitteeluhoonete puhul, millel on rohkem kui 20 parkimiskohta; märgib sellega seoses, kui oluline on teha kindlaks puudused hoonete energiatõhususe direktiivi rakendamisel, ning et direktiivi läbivaatamine peaks hõlmama sätteid, millega veelgi ergutada ja hõlbustada era- ja avaliku sektori laadimistaristu kasutuselevõttu elu- ja mitteeluhoonetes;

57. rõhutab, et e-liikuvuse lahendused peavad olema kõigile kergesti kättesaadavad; rõhutab sellega seoses vajadust renoveerida hooneid, sealhulgas parklaid, et parandada piiratud liikumisvõimega inimeste juurdepääsu; rõhutab lisaks vajadust näha renoveeritud ja uutes hoonetes ette hoiuruumid liikumisvahendite, sealhulgas ratastoolide ja lükatavate ratastoolide jaoks;

58. väljendab heameelt selle üle, et tunnistatakse meetmeid, mis on vajalikud laadimistaristu kasutuselevõtu hõlbustamiseks ja kiirendamiseks, tegeledes olemasolevate tõketega, nagu huvide lahknemine ja halduskoormus; juhib siiski tähelepanu sellele, et riiklikul ja kohalikul tasandil esineb jätkuvalt haldustõkkeid taristu planeerimise ja laadimistaristule lubade andmise menetluste osas, mis takistavad laadimistaristu kasutuselevõttu uutes ja olemasolevates elu- ja mitteeluhoonetes; rõhutab, et nende selgete haldustõkete kõrvaldamiseks on vaja teha täiendavaid jõupingutusi;

59. toonitab mõtet, et üldkasutatavat laadimistaristut peavad täiendama elektrisõidukite laadimispunktid elu- ja mitteeluhoonetes, et tagada elektrisõidukite laadimisvõimalused; rõhutab vajadust suurendada investeeringuid elektromobiilsusesse ja võtta kasutusele laadimistaristu, mis võimaldab arukat laadimist, mis võib hõlbustada tippkoormuse nihutamist ja tarbimiskaja, luues odavamad ja tõhusamad elektrivõrgud, mis vajavad vähem tootmisvõimsust ja taristut;

60. on veendunud, et avaliku, poolavaliku ja erasektori aruka laadimistaristu kasutuselevõtt on jätkuvalt peamine eeltingimus elektrisõidukite turul omaksvõtu hoogustamiseks; nõuab seetõttu suuremaid investeeringuid hoonetesse ja liikuvusse, innovatsiooni hoogustamist ja digitaalsete vahendite kasutamist e-liikuvuse jaoks;

61. juhib tähelepanu sellele, et asjaomased ELi õigusaktid peaksid hõlbustama elektrisõidukite laadimispunktide kasutuselevõttu koos renoveerimise, uute ehitiste ja uute rajatistega; rõhutab, kui oluline on investeerida avalikesse laadimisjaamadesse põhivõrgukoridorides ja üldvõrgus, kuid rõhutab, et need saavad olla üksnes lisaks palju suuremale arvule laadimispunktidele, mida on vaja linnapiirkondades; juhib tähelepanu sellele, et kõige kulutõhusam ja praktilisem viis sõidukiparkide elektrienergiale ülemineku kiirendamiseks on teha laadimispunktid kättesaadavaks kodumajapidamiste ja töökohtade läheduses, kus need on hädavajalikuks täienduseks vajalikule, kuid kulukamale kiirlaadimistaristule;

62. rõhutab, kui oluline on tagada kõigile eurooplastele ja kõigile piirkondadele, kaasa arvatud äärepoolseimatele piirkondadele kaasav, sidus ja kestlik liikuvus; rõhutab, kui oluline on edendada alternatiivseid, kaasavaid, ohutuid ja kestlikke transpordiliike ning selleks vajalikku taristut; palub liikmesriikidel minimaalse arvu laadimispunktide paigaldamise nõudeid kavandades tagada sotsiaal-majanduslik ja territoriaalne ühtekuuluvus; nõuab tungivalt, et liikmesriigid teeksid kindlaks kõik laadimispunktide kiiret arengut takistavad sotsiaalsed, majanduslikud, õiguslikud, regulatiivsed ja haldustõkked ning tegeleksid nendega;

63. tunnistab, et elu- ja mitteeluruumide laadimistaristu ja parkimiskohtade ehitamise kavandamisel on oluline säilitada võimalikult suures ulatuses olemasolevad linnade haljasalad ja säästvad äravoolusüsteemid linnapiirkonnas;

64. märgib, et vaid mõned liikmesriigid on teatanud paljutõotavatest edusammudest elektrisõidukite laadimistaristu arendamisel hoonetes ja parklates; väljendab muret edusammude puudumise pärast teistes liikmesriikides ja nõuab suurema hulga andmete kiiremat kättesaadavaks tegemist; märgib, et enamik liikmesriike on esitanud hinnangud elektrisõidukite kasutuselevõtu kohta ja eesmärgid elektrilaadijate kasutuselevõtuks 2020. aastal; juhib siiski tähelepanu asjaolule, et vaid kaks kolmandikku liikmesriikidest esitas andmed 2025. ja 2030. aasta eesmärkide kohta;

65. juhib tähelepanu asjaolule, et mitu kohalikku omavalitsust on alustanud CO 2 heite vähendamise kavade koostamist, mis hõlmavad ka siduvate tähtaegade kehtestamist sisepõlemismootorite kasutamise keelamiseks sõidukites; kutsub neid ametiasutusi üles tagama, et nende kavad sisaldaksid sihtotstarbelist rahalist ja tehnilist toetust nende hoonefondi kohandamiseks, et täita oma CO 2 heite vähendamise kavad;

o

o o

66. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile.

(1) ELT C 385, 22.9.2021, lk 68.

(2) ELT C 456, 10.11.2021, lk 145.

(3) Vastuvõetud tekstid, P9_TA(2021)0240.

(4) Vastuvõetud tekstid, P9_TA(2021)0241.

(5) ELT L 153, 18.6.2010, lk 13.

(6) ELT L 315, 14.11.2012, lk 1.

(7) ELT L 307, 28.10.2014, lk 1.

(8) ELT L 111, 25.4.2019, lk 13.

(9) ELT L 243, 9.7.2021, lk 1.

(10) ELT L 127, 16.5.2019, lk 34.

(11) ELT L 165, 21.6.2019, lk 70.

(12) ELT C 270, 7.7.2021, lk 2.

(13) Euroopa Parlamendi sisepoliitika peadirektoraat, majandus- ja teaduspoliitika osakond, „Boosting Building Renovation: What Potential and Value for Europe?“ (Hoonete renoveerimise edendamine: milline on selle potentsiaal ja väärtus Euroopa jaoks?), oktoober 2016.

(14) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta määrus (EL) 2018/1999, milles käsitletakse energialiidu ja kliimameetmete juhtimist ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi (EÜ) nr 663/2009 ja (EÜ) nr 715/2009, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 94/22/EÜ, 98/70/EÜ, 2009/31/EÜ, 2009/73/EÜ, 2010/31/EL, 2012/27/EL ja 2013/30/EL ning nõukogu direktiive 2009/119/EÜ ja (EL) 2015/652 ning tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 525/2013 (ELT L 328, 21.12.2018, lk 1).

(15) Uuring „Mapping and analyses of the current and future (2020-2030) heating/cooling fuel deployment (fossil/renewables)“ (Praeguse ja tulevase (2020–2030) kütte- ja jahutuskütuse kasutuselevõtu kaardistamine ja analüüs (fossiilsed/taastuvad energiaallikad)), märts 2017.

(16) ELT L 156, 19.6.2018, lk 75.

(17) ELT L 328, 21.12.2018, lk 82.

(18) Forum for European Electrical Domestic Safety (Euroopa koduse elektriohutuse foorum, FEEDS), „In the news: the European Parliament calls on Member States to develop an electrical inspection regime“ (Uudistes: Euroopa Parlament kutsub üles töötama välja elektrilise kontrolli režiimi).

(19) Euroopa Parlamendi 20. oktoobri 2021. aasta resolutsioon soovitustega komisjonile töötajate kaitsmise kohta asbesti eest (Vastuvõetud tekstid, P9_TA(2021)0427).

(20) „Comprehensive study of building energy renovation activities and the uptake of nearly zero-energy buildings in the EU“ (Põhjalik uuring hoonete energiatõhusamaks renoveerimise ja liginullenergiahoonete kasutuselevõtu kohta ELis), november 2019.

(21) Komisjoni 27. mai 2020. aasta teatis „Euroopa võimalus: parandame vead ja teeme ettevalmistusi järgmise põlvkonna jaoks“ (COM(2020)0456).