KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE EDUSAMMUD KYOTO EESMÄRKIDE NING ELi 2020. AASTA EESMÄRKIDE SAAVUTAMISEL (vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määruse (EL) nr 525/2013 (kasvuhoonegaaside heite seire- ja aruandlusmehhanismi ning kliimamuutusi käsitleva muu olulise siseriikliku ja liidu teabe esitamise kohta ning otsuse nr 280/2004/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta) artiklile 21) /* COM/2013/0698 final */





KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE EDUSAMMUD KYOTO EESMÄRKIDE NING ELi 2020. AASTA EESMÄRKIDE SAAVUTAMISEL (vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2013. aasta määruse (EL) nr 525/2013 (kasvuhoonegaaside heite seire- ja aruandlusmehhanismi ning kliimamuutusi käsitleva muu olulise siseriikliku ja liidu teabe esitamise kohta ning otsuse nr 280/2004/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta) artiklile 21) SISUKORD KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE EDUSAMMUD KYOTO EESMÄRKIDE NING ELi 2020. AASTA EESMÄRKIDE SAAVUTAMISEL.......................... 1 1........... Kokkuvõte..................................................................................................................... 3 2........... Tegelikud edusammud aastatel 1990–2011..................................................................... 6 2.1........ Kasvuhoonegaaside heite suundumused liikmesriikides..................................................... 6 2.2........ Kasvuhoonegaaside heite mahukus ja heide inimese kohta 2011. aastal............................ 7 2.3........ Kasvuhoonegaaside heide 2011. aastal võrreldes 2010. aastaga...................................... 8 2.4........ Heitesuundumused peamistes sektorites........................................................................... 9 3........... Edusammud Kyoto eesmärkide saavutamisel................................................................. 10 3.1........ Esimene kohustusperiood (2008–2012)........................................................................ 10 3.1.1..... EL 28........................................................................................................................... 10 3.1.2..... EL 15........................................................................................................................... 10 3.1.3..... EL 11........................................................................................................................... 11 3.2........ Käitajate ja liikmesriikide plaanid seoses Kyoto mehhanismide kasutamisega.................. 12 3.3........ CO2 sidujate kavandatud kasutamine............................................................................ 13 4........... Edusammud 2020. aasta eesmärkide täitmisel................................................................ 13 4.1........ Liidu kasvuhoonegaaside heite vähendamise eesmärk 2020. aastaks.............................. 13 4.2........ Kui kaugel eesmärkidest ollakse?.................................................................................. 14 5........... Liidu kliimapoliitika rakendamise seis............................................................................. 17 5.1........ Heitkoguste vähendamine.............................................................................................. 17 5.2........ Kliimamuutustega kohanemine....................................................................................... 19 5.3........ Kliimameetmete rahastamine......................................................................................... 20 5.4. Kliimaalased uuringud ja innovatsioon 6........... Olukord liidu kandidaatriikides ja potentsiaalsetes kandidaatriikides............................... 21 1. Kokkuvõte Kyoto eesmärgi ületamine (2008–2012) Kui maakasutusest, maakasutuse muutumisest ja metsandusest (Land Use, Land Use Change and Forestry, LULUCF) ning selle kõrvaldamist tulenev heide ning rahvusvahelisest lennundusest pärit heide välja jätta, oli EL 28 riikides kasvuhoonegaaside koguheide 2011. aastal 18,3 % väiksem kui 1990. aastal. Kasvuhoonegaaside heide on vähenenud alates 2004. aastast ning see suundumus jätkub. 2011. aastal oli heide väikseim alates 1990. aastast. Vastavalt uusimatele 2011. aasta inventuuriandmetele vähenes EL 15 ja EL 28 kasvuhoonegaaside heide vastavalt 4,2 % ja 3,3 % võrreldes 2010. aastaga. Heite vähenemine 2011. aastal oli suuresti tingitud pehmemast talvest võrreldes 2010. aastaga, mille tõttu oli nõudlus soojuse järele väiksem. Enne langust heide 2010. aastal veidi suurenes, osaliselt seoses majanduse elavnemisega pärast 2009. aasta järsku langust, mis oli tingitud peamiselt 2008. aasta majanduskriisi mõjust. Esialgsed hinnangud näitavad, et EL 15 ja EL 28 heitkogused vähenesid 2012. aastal veelgi vastavalt 0,5 % ja 1,3 % võrra. Kyoto protokolli kohaselt on EL 15 riigid nõustunud vähendama kasvuhoonegaaside heidet aastateks 2008–2012 võrdlusaasta tasemega võrreldes 8 %. Viimaste saadaolevate 2011. aasta inventuuriandmete kohaselt oli EL 15 riikides kasvuhoonegaaside koguheide ilma maakasutust, maakasutuse muutumist ja metsandust arvestamata 14,9 % väiksem kui võrdlusaastal (vt joonis 1). Seega EL 15 riigid mitte üksnes ei saavuta esimese kohustusperioodi (2008-2012) Kyoto eesmärki, vaid ületavad selle. Kyoto protokolliga EL 15 riikidele seatud eesmärgile lisaks on esimesel kohustusperioodil säästetud kokku 0,9 miljardit CO2-ekvivalenttonni. Vaatamata sellele, et heitkogused olid väiksemad EL 15 lubatud kogusest, kompenseerisid EL 15 liikmesriigid ja sealsed ettevõtted osa oma heitest heitkoguste vähendamise ühikutega. Tänu sellele ületati eesmärk kokku 1,6 miljardi CO2-ekvivalenttonniga, millega vähendati heidet peaaegu kaks korda rohkem kui Kyoto protokolliga esialgu ette nähti. SKP kasvas ajavahemikul 1990–2011 EL 15-s 44 % ja EL 28-s 45 %. Kiire majanduskasvu ajal heitkogused oluliselt vähenesid, mis näitab, et majanduskasv ja kasvuhoonegaaside heide ei ole omavahel seotud. Aastatel 2010–2011 kasvas EL 28 SKP 1,4 %, samal ajal kasvuhoonegaaside heide vähenes 3,3 %. Joonis 1. EL 15 tegelik heide (miljonit CO2-ekvivalenttonni) Märkus: nooled põhinevad ajavahemiku 2008–2012 heite keskmistel inventuuriandmetel (2012. aasta heitkogused põhinevad asendushinnangutel). Allikas: Euroopa Komisjon, Euroopa Keskkonnaamet Vastavalt 2011. aasta kasvuhoonegaaside heite inventuuriandmetele saavutavad EL 15 liikmesriikidest kaheksa (Iirimaa, Kreeka, Portugal, Prantsusmaa, Rootsi, Saksamaa, Soome ja Ühendkuningriik) oma heite vähendamise eesmärgi tõenäoliselt ainult riigisiseste heitkoguste vähendamisega (vt joonis 6). Iirimaa ja Portugal peaksid eesmärgi saavutama CO2-sidujate kasutamise abil. Austria, Belgia, Hispaania, Madalmaad ja Taani võivad jõuda sihttasemeni Kyoto paindlike mehhanismide abil. Võttes arvesse praegust Kyoto ühikute kasutamise kava on Luksemburg sihttaseme saavutamisel praegu maha jäänud (1,7 %). Itaalia puhul on mahajäämus väike – 0,7 % (vt joonis 6). Mõlema riigi mahajäämust saab vähendada üleminekuperioodi jooksul[1]. Aruannete kohaselt on heitkogused aastatel 2009–2012 veidi suurenenud enamikus 2004. aastal liiduga ühinenud 13 liikmesriigist. Praegu kättesaadavate andmete põhjal peaksid kõik need üksteist liikmesriiki, kellel on Kyoto eesmärgid, oma kohustused täitma või veelgi rohkem saavutama. Hinnangute kohaselt ületasid need liikmesriigid oma Kyoto eesmärke esimesel kohustusperioodil kokku 2,4 miljardi CO2-ekvivalenttonni võrra, kui maakasutus, maakasutuse muutumine ja metsandus ning heitkoguse vähendamise ühikud välja jätta. Ülejäänud kahel liikmesriigil, Küprosel ja Maltal, ei olnud kohustusi Kyoto protokolli esimesel kohustusperioodil. Liit on Euroopa 2020. aasta eesmärgi ja aastateks 2013–2020 seatud Kyoto eesmärgi saavutamise kursil Alates 1. jaanuarist 2013 rakendavad kõik ELi liikmesriigid Kyoto protokolli teiseks kohustusperioodiks (2013–2020) võetud kohustusi. Sellekohane otsus võeti vastu Doha kliimakonverentsil 2012. aasta detsembris. 2009. aastal vastuvõetud kliima- ja energiapakett[2] sisaldab terviklikku meetmepaketti, millega rakendada uusi kohustusi Kyoto protokolli teisel kohustusperioodil ning võidelda kliimamuutustega aastani 2020 ja pärast seda. Samuti on paketi rakendamine üks viiest tööhõive ning aruka, säästliku ja kaasava majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020” põhieesmärgist, mis näitab, et kliimameetmed on täielikult seotud ELi üldiste poliitikasuundadega. Liidu ühised jõupingutused selle nimel, et vähendada kasvuhoonegaaside heidet 2020. aastaks 1990. aasta tasemega võrreldes 20 %, on jaotatud ELi HKSi kuuluvate sektorite ja ülejäänud sektorite vahel. ELi HKSi kuuluvates sektorites viidi ettevalmistused kolmandaks etapiks (2013–2020) enne 1. jaanuari 2013 edukalt lõpule, sealhulgas on läbi viidud enampakkumisplatvormide hanked, loodud liidu ühtne register ja koostatud seire, aruandluse, tõendamise ja akrediteerimise ühtlustatud eeskirjad. Mis puudutab ELi HKSiga hõlmamata sektoreid, siis vastavalt jõupingutuste jagamist käsitlevale otsusele[3] on igal liikmesriigil oma iga-aastased siduvad heitkoguste ülemmäärad ajavahemikuks 2013–2020. Kuigi EL on ELi HKSiga hõlmamata sektorite jaoks 2020. aastaks seatud üldeesmärgi saavutamisel graafikus, peavad 13 liikmesriiki rakendama täiendavaid meetmeid, et saavutada 2020. aastaks püstitatud individuaalsed eesmärgid. Kohustuste rakendamise seisu ELi HKSiga hõlmamata sektorites jälgitakse eelkõige Euroopa poolaasta[4] raames. 2011. aastal oli EL 28 riikide heide (sealhulgas rahvusvahelisest lennundusest tulenev heide) 16,9 % madalam 1990. aasta tasemest. 2012. aasta ligikaudsete andmete põhjal vähenes heide 2012. aastal lisaks 1 % võrra ning oli 18 % väiksem kui 1990. aastal. Joonisel 2 on esitatud ELi heiteandmed, mis on pärit inventuuridest aastani 2011, ligikaudsed heiteandmed 2012. aasta kohta[5] ning prognoosid kuni 2020. aastani (välja arvatud rahvusvaheline lennundus). Joonisel on näidatud, kui palju tuleb heidet (v.a rahvusvaheline lennundus) kliima- ja energiapaketi kohaselt 2020. aastaks vähendada (paketikohane eesmärk). Esimese kohustusperioodi (2008–2012) eesmärk on EL 15 ühise eesmärgi ja muude liikmesriikide individuaalsete eesmärkide summa[6]. EL 28 eesmärk teisel kohustusperioodil (2013-2020) on heite vähendamine 20 % võrreldes võrdlusaasta heitkoguste summaga[7]. Vastavalt kasvuhoonegaaside heite kõige uuematele prognoosidele, milles võetakse arvesse kliima- ja energiapaketi rakendamist, täidaks EL ühiselt oma 2020. aasta eesmärgi (vt joonis 7). Joonis 2. EL 28 tegelik heide (miljonit CO2-ekvivalenttonni; arvesse ei ole võetud rahvusvahelist lennundust ja maakasutust, maakasutuse muutumist ja metsandust). Märkus: (*) EL 15 ühise eesmärgi ja EL 13 riiklike eesmärkide summa (Malta ja Küprose puhul ajavahemiku 2008–2012 keskmine heide, st asendusandmed). (**) jõupingutuste jagamist käsitleva otsuse kohaste liikmesriikidele aastaks eraldatud heitkoguse ühikute ja HKSi kohase heitkoguste ülempiiri summa, välja arvatud rahvusvaheline lennundus. Allikas: Euroopa Komisjon, Euroopa Keskkonnaamet 2. Tegelikud edusammud aastatel 1990–2011 2.1. Kasvuhoonegaaside heite suundumused liikmesriikides ELi kasvuhoonegaaside üldheite suundumusi mõjutavad tugevasti kaks suurimat heite tekitajat, Saksamaa ja Ühendkuningriik, kelle heitkogus moodustab EL kasvuhoonegaaside koguheitest umbes kolmandiku. Nende kahe liikmesriigi kasvuhoonegaaside koguheide on Kyoto võrdlusaastaga võrreldes vähenenud 539 miljonit CO2-ekvivalenttonni. Positiivsete arengusuundade peamised põhjused Saksamaal olid elektri- ja küttejaamade suurenev tõhusus, taastuvenergia osakaalu suurenemine ning viie uue liidumaa majanduse ajakohastamine pärast Saksamaa taasühinemist. Kasvuhoonegaaside heite vähenemine Ühendkuningriigis saavutati peamiselt üleminekuga elektritootmises kütusena kasutatud naftalt ja kivisöelt maagaasile ning meetmetega N2O-heite vähendamiseks adipiinhappe tootmisel. 2011. aastal oli suuruselt kolmas saastaja ELis Itaalia (10,7 % EL 28 koguheitest), kellest veidi tahapoole jäi Prantsusmaa (10,6 % koguheitest). Itaalias oli kasvuhoonegaaside heide 2011. aastal 5,4 % väiksem 1990. aasta kogusest. Ajavahemikul 1990–2004 suurenes Itaalias peamiselt maanteetranspordist, elektri- ja soojatootmisest ning nafta rafineerimisest tulenev heide, kuid riigi kasvuhoonegaaside koguheide on sellest ajast alates vähenenud rohkem kui 15 %. Prantsusmaa heide oli 2011. aastal 1990. aasta tasemega võrreldes 12,7 % väiksem. Prantsusmaal vähendati oluliselt adipiinhappe tootmisest tulenevat N2O heidet, kuid maanteetranspordist lähtuv CO2 heide aastatel 1990–2011 suurenes. Poola ja Hispaania on EL 28s suuremate heitetekitajate seas endiselt viiendal ja kuuendal kohal, nende heide moodustas 2011. aastal kasvuhoonegaaside koguheitest vastavalt 8,7 % ja 7,7 %. Poola vähendas heidet aastatel 1990–2011 12,6 % ning alates võrdlusaastast (1988) 29,1 %. Peamised heite vähenemist soodustavad tegurid olid Poolas (nagu teisteski uutes liikmesriikides) energiatõhususe suurenemine rasketööstuses ja majanduse üldine moderniseerimine 1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses. Märkimist väärivaks erandiks oli transport (eriti maanteetransport), kus heide märgatavalt suurenes. Hispaania heide suurenes aastatel 1990–2010 23,9 % võrra ning võrdlusaastat aluseks võttes 21 % võrra. See tulenes suuresti maanteetranspordi, elektri- ja soojatootmise ning töötleva tööstuse heite kasvust. 2011. aastal oli heide võrdlusaasta tasemest madalam 21 liikmesriigis. Hispaanias, Portugalis, Kreekas, Austrias ja Iirimaal oli kasvuhoonegaaside heide võrdlusaasta (enamasti aasta 1990) tasemest suurem. Küprosel ja Maltal ei olnud heite vähendamise kohustust Kyoto protokolli kohasel esimesel kohustusperioodil. Neis kahes liikmesriigis olid 2011. aasta heitkogused ligikaudu 50 % suuremad kui 1990. aastal. Kasvuhoonegaaside heitkoguste protsentuaalsed muutused võrdlusaastast 2011. aastani ulatuvad -56 %st (Leedu) kuni +21 %ni (Hispaania). 2.2. Kasvuhoonegaaside heite mahukus ja heide inimese kohta 2011. aastal Heide on vähenenud nii EL 28 kui ka EL 15 riikides, samas kui majandus on oluliselt kasvanud. Joonisel 3 on näidatud, et majanduskasvu sõltumatus kasvuhoonegaaside heitest on alates 1990. aastast pidevalt suurenenud. Joonis 3. Reaalse SKP, kasvuhoonegaaside heite ja kasvuhoonegaaside heite mahukuse (toodetud kasvuhoonegaaside heitkoguste suhe SKPsse) muutumine – indeks (1990 = 100) Allikas: Euroopa Keskkonnaamet, majanduse ja rahanduse peadirektoraat (Ameco andmebaas), Eurostat Ajavahemikul 1990–2011 kasvas EL 28 SKP 45 % ning heide samal ajal vähenes 18,3 %. EL 15 SKP kasvas 44 %, samal ajal kasvuhoonegaaside heide vähenes 14,9 %. Ajavahemikul 2010–2011 kasvas EL 28 SKP 1,4 % ning heide vähenes 3,3 %. Üldine kasvuhoonegaaside heite mahukus EL 28s (s.t heitkogused majandustoodangu ühiku kohta) on alates 1990. aastast pidevalt vähenenud ning aastal 2011 oli see peaaegu poole väiksem võrreldes 1990. aasta tasemega (vt joonis 3). Ajavahemikul 1990–2011 vähenes kasvuhoonegaaside heitemahukus kõigis liikmesriikides. Kõige rohkem vähenes see Eestis ja Slovakkias (–66 %), Rumeenias, Leedus ja Iirimaal (–62 %) ning Poolas (–60 %). Muutused olid kõige väiksemad Horvaatias (–18 %), Portugalis (–20 %), Itaalias, Kreekas ja Maltal (–23 %) ning Hispaanias (–24 %). EL 28 riikides oli heide inimese kohta 2011. aastal üheksa CO2-ekvivalenttonni. Heitkogus inimese kohta vähenes 23 % võrreldes 1990. aastaga. Siiski oli heitkogus inimese kohta 2011. aastal liikmesriikides jätkuvalt väga erinev ning ulatus 5,5 CO2-ekvivalenttonnist (Läti) kuni 23,6 CO2-ekvivalenttonnini (Luksemburg). See sõltub suuresti iga riigi energiamahukusest ja kasutatavatest energiaallikatest. Kõnealuse heite suundumused on alates 1990. aastast olnud liikmesriikides samuti väga erinevad. Alates 1990. aastast on heide inimese kohta kõige rohkem vähenenud (üle 20 %) Kesk- ja Ida-Euroopa liikmesriikides, Luksemburgis, Ühendkuningriigis, Saksamaal, Taanis, Rootsis, Prantsusmaal, Iirimaal ja Belgias. Küprosel, Maltal, Portugalis, Sloveenias ja Hispaanias on aga heide inimese kohta 1990. aastaga võrreldes suurenenud. Kõnealustes riikides on heide inimese kohta siiski alla liidu keskmist, kui Küpros välja arvata (vt ka komisjoni talituste töödokumendi joonis 2). 2.3. Kasvuhoonegaaside heide 2011. aastal võrreldes 2010. aastaga 2011. aastal vähenes Euroopa kasvuhoonegaaside heide (EL 28) 3,3 % (155,3 miljonit CO2-ekvivalenttonni) peamiselt tänu pehmemale talvele Euroopas ning väiksemale soojanõudlusele. 2011. aastal langes heide madalaimale tasemele pärast 1990. aastat. Enne langust oli heide 2010. aastal suurenenud (+2,4 %). Heitkoguste suurenemise 2010. aastal pärast järsku langust 2009. aastal (–7.1 %) tingis eelkõige majanduse elavnemine ning tavapärasest külmem talv (vt ka joonis 1). 2011. aastal vähenes kõige rohkem elamu- ja ärihoonete heide (üle 106 miljoni CO2-ekvivalenttonni) ning see aitas EL 28 üldist heitkogust võrreldes eelmise aastaga enim vähendada. Heite vähenemise peamised põhjused olid soojem talv ja väiksem nõudlus soojuse järele. Heite vähendamisel oli teisel kohal riiklik elektri- ja soojatootmise sektor (peaaegu 20 miljonit CO2-ekvivalenttonni), millele järgnes töötlev tööstus ja ehitussektor (ligikaudu 12 miljonit CO2-ekvivalenttonni). Nende kolme sektori osakaal kokku ELi koguheite vähendamisel aastatel 2010–2011 oli 89 %. Heide suurenes võrreldes 2010. aastaga järgmises seitsmes liikmesriigis: Bulgaaria (9,6 %), Rumeenia (5,8 %), Eesti (4,8 %), Leedu (2,3 %), Malta (0,8 %), Hispaania (0,5 %) ja Sloveenia (0,1 %). Ülejäänud 21 liikmesriigis kasvuhoonegaaside heide vähenes, kusjuures kõige märkimisväärsem oli langus Soomes (–10,1 %), Belgias (–8,8 %), Taanis (–8,1 %), Madalmaades (–7,1 %) ja Ühendkuningriigis (–7 %). 2.4. Heitesuundumused peamistes sektorites Energiatootmine ja -tarbimine koos transpordiga on kõige suuremad heite tekitajad: nendest sektoritest tulenes 2011. aastal 79 % liidu koguheitest. Kasvuhoonegaaside koguheitest pärineb põllumajandusest 10 %, tööstustootmisest 7 % ja jäätmesektorist 3 %. Lahustite ja muude toodete kasutamisest tuleneva heite osakaal koguheites on alla 0,3 % (vt joonis 4). Joonis 4. Heite osakaal sektorite kaupa EL 28s Allikas: 2012. aasta riiklikud inventuuriandmed, Euroopa Keskkonnaamet Alates 1990. aastast on energeetikasektori, põllumajanduse, tööstustootmise ja jäätmesektori heite vähenemisele vastukaaluks oluliselt suurenenud transpordisektori heide (täpsemad andmed on esitatud lisatud komisjoni talituste töödokumendis). Kuid ka transpordisektori koguheide on alates 2007. aastast vähenenud. Joonis 5. Kasvuhoonegaaside heite muutumine EL 28 riikides sektorite kaupa ja sektorite osakaal koguheites Allikas: 2012. aasta riiklikud inventuuriandmed, Euroopa Keskkonnaamet Olemasolevatel meetmetel põhinevate prognooside kohaselt väheneb energiatootmisest tulenev heide ajavahemikul 2011–2020 veelgi, peamiselt taastuvenergia poliitika ja HKSi rakendamise tulemusena. Prognoositakse ka energiakasutusest ja vähemal määral transpordist tuleneva heite vähenemist. Transpordi puhul eeldatakse, et kasvavat nõudlust kompenseerivad tõhusamad transpordivahendid ja teataval määral ka raudteetranspordi edendamine. Põllumajandusest pärit heide peaks prognooside kohaselt jääma aastani 2020 peaaegu samaks. Riiklike prognooside kohaselt hakkab tööstussektori heide taas suurenema. Jäätmesektori heite vähenemine jätkub, samal ajal lahustite ja muude toodete kasutamisest tulenev heide suureneb. 3. Edusammud Kyoto eesmärkide saavutamisel 3.1. Esimene kohustusperiood (2008–2012) 3.1.1. EL 28 2011. aastal oli EL 28 kasvuhoonegaaside koguheide 18,3 % väiksem kui 1990. aastal. See hinnang põhineb inventuuriaruandel, mille EL 27 liikmesriigid esitasid komisjonile ning Horvaatia ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni sekretariaadile. Vähenemine on isegi suurem, kui arvesse võtta mõju, mida avaldavad CO2-sidujad ja ühikud, mida liikmesriigid Kyoto mehhanismide kaudu omandavad. 3.1.2. EL 15 Viimaste inventuuriandmete kohaselt olid EL 15 kasvuhoonegaaside heitkogused 2011. aastani igal aastal keskmiselt 14,9 % alla võrdlusaasta taset ning 12,2 % alla võrdlusaasta taset esimesel kohustusperioodil (2008–2012)[8]. Kui võtta arvesse ka seda, et 1) Kyoto mehhanismide kasutamine liikmesriikides peaks heidet täiendavalt vähendama 1,9 % (vt punkt 3.2), ning 2) CO2-sidujate abil toimuv heite kõrvaldamine Kyoto protokolli artikli 3 lõigetes 3 ja 4 osutatud tegevusega EL 15 riikides vastab heite vähenemisele 1,5 % (vt punkt 3.3), vähendas EL 15 oma heitkoguseid esimesel kohustusperioodil eeldatavasti 15,5 % võrra. Seega on EL 15 esimesel kohustusperioodil peaaegu kahekordselt ületamas oma vähendamiseesmärki , mis on püstitatud Kyoto protokolli kohaselt võetud kohustuste ühise täitmise kokkuleppes. 3.1.3. EL 11 Teised 11 riiki, kellel on heite vähendamise eesmärgid Kyoto protokolli esimesel kohustusperioodil (st välja arvatud Küpros ja Malta), vähendasid oma heitkoguseid 38,7 % võrreldes Kyoto võrdlusaastatega. Heitkogused on eeldatavasti vähenenud ka 2012. aastal. Vastavalt 2011. aasta inventuuriandmetele saavutavad kõnealused üksteist liikmesriiki tõenäoliselt oma esimese kohustusperioodi Kyoto eesmärgi. Sloveenia on EL 11st ainus liikmesriik, kes veel hiljuti kaalus Kyoto mehhanismi kohastest projektidest saadud ühikute kasutamist riiklike heite vähendamise meetmete täiendamiseks. Viimaste andmete põhjal võiks Sloveenia oma Kyoto eesmärgi saavutada neid mehhanisme kasutamata. Ülejäänud EL 11 liikmesriiki on müünud või kavatsevad müüa osa oma lubatud koguse ühikutest (LKÜ), mis on kasutamata (vt punkt 3.2). Joonis 6. Suhteline erinevus HKSi väliste sektorite esimese kohustusperioodi kasvuhoonegaaside heite ja ajavahemiku 2008–2012 Kyoto eesmärkide (sh maakasutus, maakasutuse muutus ja metsandus) vahel ilma Kyoto mehhanismide kasutamiseta ja koos nende kasutamisega. Erinevus on väljendatud protsendina võrdlusaasta heitkogustest (sh ELi HKSi kuuluvad ja mittekuuluvad sektorid). Negatiivsed väärtused osutavad sellele, kui palju eesmärgi saavutamisest puudu jäi ning positiivsed väärtused sellele, kui palju eesmärki ületati. Allikas: Euroopa Keskkonnaamet 3.2. Käitajate ja liikmesriikide plaanid seoses Kyoto mehhanismide kasutamisega ELi heitkogustega kauplemise süsteemi teise perioodi riiklikus jaotuskavas oli iga liikmesriigi jaoks kehtestatud ülempiir, millises ulatuses saavad käitajad kasutada ühisrakenduse ja puhta arengu mehhanismi projektidest tulenevaid ühikuid. Kokku ja keskmiselt võivad HKSi kuuluvad käitised kõikidest liikmesriikidest kasutada ajavahemikul 2008–2012 kuni 278 miljonit tõendatud heitkoguste vähendamise ühikut (THV) või heitkoguse vähendamise ühikut (HVÜ) aastas, mis vastab 13,4 %-le selleks perioodiks ELis kehtestatud lubatud heitkoguse ühikute (LHÜ) piirmäärast. Tegelikkuses kasutasid käitajad 1058,7 miljonit THVd või HVÜd, mis moodustas 10,8 % kõigist nõuete täitmiseks tagastatud ühikutest. Rahvusvaheliste kompensatsiooniühikute hinna langemise tõttu suurenes tagastatud ühikute kogus 4 %-lt kõigist tõendatud heitkogustest 2008. aastal 26 %-le 2012. aastal. Alates 2013. aastast on ühisrakenduse ja puhta arengu mehhanismi ühikute kasutamise eeskirjad läbi vaadatud vastavalt ELi HKSi direktiivis sätestatule. Üheksa EL 15 liikmesriiki ning Sloveenia on otsustanud Kyoto eesmärkide saavutamiseks osta ja kasutada Kyoto mehhanismide rahvusvahelisi ühikuid. Hinnanguliselt omandaksid need liikmesriigid Kyoto protokolli esimesel kohustusperioodil nõuete täitmiseks kokku 82 miljonit CO2-ekvivalenttonni aastas. See tähendaks, et EL 15 riigid jõuaksid Kyoto eesmärgile lähemale 1,9 protsendipunkti ja Sloveenia 4,9 protsendipunkti võrra (vt komisjoni talituste töödokumendi tabel 12). Kõnealused kümme liikmesriiki on otsustanud investeerida kuni 2,4 miljardit eurot, et omandada ühikuid ühisrakenduse ja puhta arengu mehhanismide või LKÜdega kauplemise kaudu. Kõige suurema eelarve viie aasta pikkuseks kohustusperioodiks on ette näinud Austria, Madalmaad, Hispaania, Iirimaa ja Belgia. Sloveenia eelarve on hinnanguliselt 80 miljonit eurot. Ent arvestades jätkuva majanduslanguse mõju kasvuhoonegaaside heitele, ei pruugi liikmesriigid vajada rahvusvahelisi ühikuid algselt kavandatud hulgal. Mis puudutab liikmesriikide müüdud LKÜsid, siis kõige viimaste andmete kohaselt on seni üle kantud ligikaudu 68,2 miljonit CO2-ekvivalenttonni, kuid mõned kokkulepitud kogused ei pruugi veel olla üle kantud. Bulgaaria, Eesti, Leedu, Läti, Slovakkia, Tšehhi Vabariik ja Ungari on teatanud soovist veel LKÜsid müüa. Ühendkuningriik on sätestanud, et riigis ühepoolselt kehtestatud „CO2-eelarve” ja Kyoto sihttaseme vahe tõttu tekkiv LKÜde ülejääk tunnistatakse pärast esimese kohustusperioodi lõppu kehtetuks. 3.3. CO2 sidujate kavandatud kasutamine Lisaks kasvuhoonegaaside heite erinevate allikate jaoks ette nähtud tegevuspõhimõtetele ja meetmetele võivad liikmesriigid kasutada CO2 sidujaid. Seni esitatud andmetest selgub, et kohustusperioodi jooksul seotakse EL 15 riikides Kyoto protokolli artikli 3 lõike 3 kohase metsastamise ja taasmetsastamise tulemusena aastas kokku ligikaudu 17,1 miljonit tonni CO2. Lisaks sellele prognoositakse, et artikli 3 lõike 4 kohase tegevuse tulemusel peaks EL 15 riikides kohustusperioodil seotama aastas ligikaudu 46,7 miljonit tonni CO2. Kui võtta arvesse ka EL 13 riike, seotakse kõnealuse tegevuse tulemusena kokku 23,3 ja 60,6 miljonit tonni CO2 aastas (vt täpsemalt komisjoni talituste töödokumendi tabel 13). Kokku peaks artikli 3 lõigete 3 ja 4 kohane tegevus EL 15 liikmesriikides kohustusperioodil vähendama heitkogust aastas 63,9 miljoni tonni CO2 võrra. See moodustab umbes 1,5 protsendipunkti EL 15 riikide kohustusest vähendada heidet esimese kohustusperioodi jooksul võrdlusaastaga võrreldes. 4. Edusammud 2020. aasta eesmärkide täitmisel 4.1. Liidu kasvuhoonegaaside heite vähendamise eesmärk 2020. aastaks Kliima- ja energiapaketis on EL 28 riikidele seatud eesmärk vähendada kasvuhoonegaaside heidet 2020. aastaks 1990. aastaga võrreldes 20 %, mis 2005. aastaga võrreldes tähendaks vähendamist 14 %. See on aluseks ka ELi rahvusvahelisele kohustusele Kyoto protokolli kohasel teisel kohustusperioodil aastatel 2013–2020. Vastav tegevus jaotatakse ELi HKSi kuuluvate ja ülejäänud sektorite vahel järgmiselt: (a) ELi HKSi kuuluvates sektorites vähendatakse heitkoguseid 2020. aastaks 21 % võrreldes 2005. aastaga ning (b) ELi HKSi välistes sektorites vähendatakse jõupingutuste jagamist käsitleva otsuse kohaselt heitkoguseid 2020. aastaks ligikaudu 10 % võrreldes 2005. aastaga. Jõupingutuste jagamist käsitlev otsus hõlmab peamiselt heidet, mis tuleneb transpordist, hoonetest, väikeettevõtetest ja teenustesektorist, põllumajandusest ja jäätmekäitlusest. ELi HKSiga on ette nähtud kogu ELi hõlmav piirmäär, kuid jõupingutuste jagamist käsitleva otsusega seoses eeldatakse, et liikmesriigid määravad kindlaks täiendavad riiklikud tegevuspõhimõtted ja meetmed ning rakendavad neid oma heitkoguste piiramiseks kõnealuse otsusega reguleeritud sektorites. Jõupingutuste jagamist käsitleva otsusega on määratud kindlaks aastas eraldatavate heitkoguse ühikute kogus ajavahemikul 2013–2020. 4.2. Kui kaugel eesmärkidest ollakse? Liikmesriikide 2013. aastal esitatud prognooside kohaselt peaksid ELi heitkogused olema koos rahvusvahelise lennundusega 2020. aastal 21 % väiksemad kui 1990. aastal ning 22 % väiksemad juhul, kui rahvusvahelist lennundust arvesse ei võeta. EL 28 riigid on praegu saavutamas ELi 2020. aastaks püstitatud eesmärki. 13 liikmesriiki peavad siiski veel pingutama, et saavutada 2020. aastaks HKSi välistele sektoritele seatud eesmärke. Ülejäänud 15 liikmesriiki peaksid prognoosi kohaselt oma kohustused täitma olemasolevate tegevuspõhimõtete ja meetmete abil. Joonisel 7 on näidatud iga liikmesriigi puhul erinevus HKSi väliste sektorite 2020. aastani ulatuvate heiteprognooside (põhinevad praegustel meetmetel) ja 2020. aastaks püstitatud eesmärkide vahel protsendina 2005. aasta heitkogustest. Selles analüüsis ei ole veel arvesse võetud jõupingutuste jagamist käsitleva otsusega loodud paindlikke võimalusi, näiteks rahvusvaheliste ühikute kasutamist või heitkoguse ühikute ülejäägi ülekandmist liikmesriikide vahel. Jooniselt on näha ka erinevus 2012. aasta heitkoguste ning jõupingutuste jagamist käsitleva otsuse kohaste 2013. aasta riiklike eesmärkide vahel. Komisjon teeb Euroopa poolaasta raames praegustel meetmetel põhinevate heiteprognooside põhjal erianalüüsi selle kohta, kuidas iga liikmesriik on 2020. aasta eesmärkide poole püüdlemisel edenenud. Viimati tehtud analüüsi (käsitletud komisjoni talituste töödokumendis, mis avaldati Euroopa poolaasta raames juuni alguses 2013)[9] põhjal tehti järeldused, mida kinnitavad prognoosid, mille liikmesriigid esitasid pärast Euroopa Keskkonnaameti tehtud kvaliteedikontrolli ja andmelünkade täitmist. Need järeldused on järgmised[10]: · Luksemburgis peaksid kasvuhoonegaaside heitkogused prognoosi kohaselt olema selgelt suuremad kui riiklik sihttase (23 protsendipunkti). 2012. aasta heitkogused on samuti suuremad kui jõupingutuste jagamist käsitleva otsuse raames 2013. aastaks kehtestatud sihttasemed. Kasvuhoonegaaside heidet saaks märkimisväärselt vähendada, kui suurendada transpordis kasutatavate energiatoodete maksustamist, nagu on rõhutatud riigipõhistes soovitustes. · Iirimaa kasvuhoonegaaside heide peaks prognoosi kohaselt samuti lubatud taseme kindlalt ületama (18 protsendipunkti), kuna transpordi- ja põllumajandussektori heide on oluliselt kasvanud. Iirimaa esitas 2013. aastal ettepaneku võtta vastu seadus vähem CO2-heidet tekitava arengu kohta. Selle õigusaktiga nähakse ette rida heite vähendamise algatusi. · Ka Belgias on heitkogused prognoosi kohaselt riiklikust sihttasemest 11 protsendipunkti võrra suuremad. Sellega seoses rõhutati Belgia riigipõhistes soovitustes, et ülesanded tuleb pädevate asutuste vahel selgelt jaotada, et tagada eesmärkide saavutamine, eelkõige transpordi- ja ehitussektoris. Samuti tuleks võtta meetmeid maksukoormuse nihutamiseks tööjõult majanduskasvu vähem moonutavatele maksubaasidele, uurides eelkõige võimalusi keskkonnamaksude kehtestamiseks. · Lisaks osutavad prognoosid, et veel viies liikmesriigis (Leedu, Hispaania, Austria, Soome ja Itaalia) on heitkogused püstitatud eesmärgist üle 3 % suuremad. Nende liikmesriikide puhul eeldatavasti ei piisa kehtivatest meetmetest, et saavutada riiklikud eesmärgid. · Vastavalt riiklikele prognoosidele peaksid Poola ja Eesti seatud vähendamiseesmärgid kindlalt ületama. Ent Poola prognoosid koostati juba 2010. ja 2011. aastal. Viimasel ajal PRIMES ja GAINS mudeli põhjal tehtud ELi võrdlusprognoosid osutavad, et Poolal võib tekkida raskusi oma kohustuse täitmisega. Eesti heitkogused on oodatust suuremad. Vastavalt ligikaudsetele andmetele ületavad Eesti heitkogused 2012. aastal talle jõupingutuste jagamist käsitleva otsusega 2013. aastaks püstitatud eesmärgi ning Eestil võib samuti tekkida raskusi oma kohustuse täitmisega. 2013. aasta Euroopa poolaasta raames võttis nõukogu vastu mitmed riigipõhised soovitused, mis on seotud kasvuhoonegaaside heite vähendamisega. Nõukogu soovitas Belgial, Hispaanial, Itaalial, Leedul, Lätil, Prantsusmaal, Rumeenial, Tšehhi Vabariigil ja Ungaril nihutada maksukoormust tööjõult majanduskasvu vähem pärssivatele maksubaasidele, sealhulgas kehtestada keskkonnamaksud. Nõukogu soovitas Eestil, Leedul ja Luksemburgil kehtestada asjakohased fiskaalmeetmed transpordisektori energiatõhususe parandamiseks. Samuti soovitas nõukogu Bulgaarial, Eestil, Leedul, Lätil, Maltal, Poolal, Rumeenial, Slovakkial ja Tšehhi Vabariigil jätkata jõupingutusi energiatõhususe suurendamiseks. Ühendkuningriigil soovitati suurendada investeeringuid uutesse energiatootmisvõimsustesse, sealhulgas taastuvenergia valdkonnas. Joonis 7. Prognoositud puudujääk 2020. aasta eesmärkide saavutamisel ELi HKSi väliste sektorite puhul ning erinevus 2012. aasta heitkoguste ja ELi HKSiga hõlmamata sektorite 2013. aasta eesmärgi vahel. Negatiivsed ja positiivsed väärtused osutavad vastavalt 2005. aasta heite-eesmärkide protsentuaalsele ületamisele ja saavutamata jäämisele. Allikas: Euroopa Keskkonnaamet, Euroopa Komisjoni liikmesriikide prognooside põhjal. 5. Liidu kliimapoliitika rakendamise seis 5.1. Heitkoguste vähendamine 2009. aasta kliima- ja energiapaketi rakendamiseks tehtud töö põhjal on ELi HKSi kolmas etapp (2013–2020) edukalt käima lükatud ning viidud lõpule jõupingutuste jagamist käsitleva otsuse alusel võetavate rakendusmeetmete väljatöötamine. 5.1.1. ELi HKS ELi HKS hõlmab rohkem kui 12 000 elektrijaama ja tööstuskäitist 28 ELi liikmesriigis, Islandil, Norras ja Liechtensteinis ning alates 2012. aastast lisandusid ka selliste lennuettevõtjate heitkogused, kelle lennukid lendavad nende riikide lennujaamade vahel või nendega tihedalt seotud aladele. Kogu ELis oli LHÜde ülemmäär 2008.–2012. aastal 2 081 miljonit LHÜd aastas. Paiksete käitiste kasvuhoonegaaside tõendatud heitkogused on jätkuvalt vähenenud, langedes 2012. aastal 1867 miljoni CO2-ekvivalenttonnini, mis on käitiste puhul 2 % alla 2011. aasta taset ning 10 % alla ülemmäära. Lennuettevõtjate esitatud tõendatud heitkogused on ligikaudu 84 miljonit tonni. Käitised täidavad nõudeid endiselt väga hästi. Üksnes alla 1 % ELi HKSis osalevatest käitistest ei tagastanud 2012. aasta kõigile heitkogustele vastavat kogust LHÜsid tähtajaks, st 30. aprilliks 2013. Alates 2012. aastast kohaldatakse lennunduse heitkoguste suhtes ELi HKSi kohast ülemmäära. Need õhusõiduki käitajad, kelle arvele langes 2012. aastal üle 98 % ELi HKSiga hõlmatud lennunduse heitest, võtsid 30. aprilliks 2013 edukalt vajalikud meetmed ELi HKSi käsitlevate õigusaktide järgimiseks. Kooskõlas 2012. aasta aprillis vastuvõetud peatamisotsusega (stop-the-clock decision) võivad õhusõidukite käitajad piirata 2012. aastal oma vastutust ainult Euroopa siselendudega ning sel juhul võisid nad ka võtta 27. maiks meetmeid Euroopa-välisteks lendudeks tasuta eraldatud ühikute tagasiandmiseks. ELi HKSi käsitleva läbivaadatud direktiivi kohaselt tehakse kõik ELi HKSiga seotud toimingud ühes registris, mida haldab komisjon. 2013. aasta mais vaadati registri suhtes kohaldatav reguleeriv raamistik läbi, et kolmanda etapi jaoks vajalikud funktsioonid lõplikult viimistleda. Uue määrusega nähakse ette ka jõupingutuste jagamist käsitleva otsuse kohaselt tehtavate tehingute registrisse kandmine. Komisjon viib peagi lõpule komisjoni otsuse 2011/278/EL kohaste riiklike rakendusmeetmete hindamise. Komisjon hindab, kas LHÜde esialgne tasuta eraldamine tööstuskäitistele toimus igas liikmesriigis kooskõlas ELi HKSi kolmanda etapi jaoks ette nähtud ühtlustatud eraldamiseeskirjadega. Praegu käib enampakkumismääruse läbivaatamine seoses enampakkumiste ajakavaga. Sellega seoses on praegu kaasotsustamismenetluses ettepanek võtta vastu otsus, et täpsustada neid ELi HKSi direktiivi sätteid, milles käsitletakse komisjoni volitusi kohandada LHÜde enampakkumiste ajakava erandlike asjaolude korral. Lisaks on komisjon võtnud vastu Euroopa CO2-turu olukorda käsitleva aruande, milles esitatakse mitu võimalikku struktuurimeedet tasakaaluhälvete kõrvaldamiseks. Kooskõlas direktiiviga kiitis Euroopa Komisjon heaks kaheksa liikmesriigi taotluse eraldada nende elektritootmissektorile pärast 2012. aastat ajutiselt tasuta LHÜsid. Juunis koostas komisjon määruse eelnõu, millega määratakse kindlaks, kui palju võivad ELi HKSiga hõlmatud käitajad kasutada Kyoto protokolli projektipõhistest mehhanismidest (st puhta arengu mehhanism ja ühisrakendus) saadavaid ühikuid, et täita heite piirnorme ajavahemikul 2013–2020. Jätkub töö ELi HKSi kuuluvate käitajate ja õhusõiduki käitajate kasvuhoonegaaside heite seiret ja aruandeid käsitleva kahe uue määruse rakendamise lihtsustamise, heitearuannete tõendamise ning tõendajate akrediteerimise ja tõendajate järelevalvega, et kohaldatavaid eeskirju paremini ühtlustada. Praegu töötatakse välja põhjalikke suunisdokumente ja vorme ning vastuseid korduma kippuvatele küsimustele, et toetada liikmesriike ELi HKSi kolmanda perioodi rakendamisel. Tähtsa sammuna heitkogustega kauplemise süsteemide esmakordse täieliku mandritevahelise sidumise suunas leppisid komisjon ja Austraalia augustis 2012 kokku tegevuskava ELi ja Austraalia heitkogustega kauplemise süsteemide ühendamiseks. Mais sai komisjon nõukogult volitused pidada ELi nimel 2015. aasta keskpaigani läbirääkimisi nende süsteemide täielikku ühendamist käsitleva lepingu üle. Süsteemide ühendamine peaks toimuma hiljemalt 1. juulil 2018. Nõukogu antud volituste alusel peab komisjon läbirääkimisi ka Šveitsiga, et ühendada ELi HKS Šveitsi heitkogustega kauplemise süsteemiga. 5.1.2. Muud tegevuspõhimõtted ja meetmed Jõupingutuste jagamist käsitleva otsuse kohaselt liikmesriikides ajavahemiku 2013–2020 igaks aastaks eraldatavad heitkoguse ühikud CO2-ekvivalenttonnides määrati kindlaks 2012. aastal ning võeti vastu 2013. aasta märtsis. EL võttis vastu seiremehhanismi käsitleva uue määruse, millega vaadatakse läbi ja asendatakse eelmine seiremehhanismi käsitlev otsus. Lisaks võeti vastu uus otsus maakasutusest, maakasutuse muutmisest ja metsandusest tuleneva heite arvessevõtmiseks. Komisjon võttis vastu teatise, milles esitatakse strateegia, kuidas hakata meretranspordist pärit kasvuhoonegaaside heidet järk-järgult arvesse võtma ELi üldises kasvuhoonegaaside heite vähendamise poliitikas. Esimese sammuna kõnealuse strateegia rakendamisel tegi komisjon ettepaneku võtta vastu määrus, millega kehtestataks alates 2018. aastast kogu ELi hõlmav süsteem suurtelt laevadelt pärit CO2-heite seireks ja tõendamiseks ning sellekohaseks aruandluseks. Määruse eelnõu arutatakse praegu Euroopa Parlamendis ja nõukogus. Oktoobris 2012 võeti vastu energiatõhususe direktiiv. Kõnealune direktiiv aitab saavutada 2020. aastaks Euroopale seatud 20 % energiatõhususe eesmärki. 24. jaanuaril 2013 võttis Euroopa Komisjon vastu keskkonnahoidlikku transporti käsitleva paketi (Clean Power for Transport Package), mille eesmärk on järk-järgult vähendada sõltuvust naftast alternatiivkütuste kasutamise kaudu transpordis. Pakett sisaldab ettepanekut võtta vastu direktiiv, millega kehtestataks siduvad eesmärgid alternatiivkütuste jaotamise taristutele (nt elekter, vesinik ja kütuseelemendid). NER300 rahastamisprogramm on mehhanism, mille kaudu rahastatakse tööstuslike süsinikdioksiidi kogumise ja geoloogilise säilitamise näidisprojektide ning taastuvenergiatehnoloogia projektide tutvustamist. Programm hõlmab 300 miljonit LHÜd ELi HKSi uute osalejate reservist. Selle programmi raames võttis komisjon 2012. aasta detsembris vastu otsuse eraldada 23 taastuvenergia projekti jaoks rahalisi vahendeid kokku 1,2 miljardi euro väärtuses. Sellele summale lisaks on oodata rohkem kui 2 miljardi euro suurust täiendavat rahastamist erasektori vahenditest. Teine süsinikdioksiidi kogumise ja geoloogilise säilitamise ning taastuvenergiatehnoloogia projekte käsitlev konkurss kuulutati välja aprillis 2013. Projektid valitakse välja 2014. aasta keskpaigas ning neid rahastatakse ülejäänud 100 miljoni LHÜ müügi tuludest ja esimese projektikonkursi tulemusena kasutamata jäänud vahenditest. Sõiduautode CO2-heidet käsitlev määrus (EÜ) nr 443/2009 ning väikeste tarbesõidukite CO2-heidet käsitlev määrus (EL) nr 510/2011 on peaaegu täielikult rakendatud. Komisjon on heaks kiitnud juba kaks ökoinnovatsiooni, mis aitavad vähendada sõiduautode CO2-heidet. Lisaks tegi komisjon ettepanekuid, kuidas saavutada 2020. aastaks püstitatud eesmärk vähendada uute sõiduautode ja uute väikeste tarbesõidukite (kaubikute) CO2-heidet. Neid arutatakse praegu nõukogus ja Euroopa Parlamendis. 2012. aasta novembris tegi komisjon nõukogule ja Euroopa Parlamendile ettepaneku uue fluoritud kasvuhoonegaase käsitleva määruse kohta, et vähendada veelgi selle sektori heidet. Komisjon on teinud ka mitu ettepanekut taastuvenergia direktiivi ja kütusekvaliteeti käsitleva direktiivi muutmiseks, et vähendada biokütuste tootmisest tingitud maakasutuse kaudse muutumise mõju, mis avaldub kasvuhoonegaaside heite suurenemisena. Kliimameetmete põhjalikuks integreerimiseks ELi poliitikavaldkondadesse jõuti seoses järgmise mitmeaastase finantsraamistikuga (2014–2020) poliitilise kokkuleppeni. Kõik institutsioonid on kokku leppinud, et vähemalt 20 % kogueelarvest peaks olema seotud kliimameetmetega. Komisjon võttis märtsis vastu konsultatiivse teatise, millega algatati avalik arutelu 2015. aastaks kavandatava uue rahvusvahelise lepingu üle, millega nähakse ette rahvusvaheline kord kliimamuutustega võitlemiseks pärast 2020. aastat. 2013. aasta märtsis avaldas komisjon rohelise raamatu „Kliima- ja energiapoliitika raamistik aastani 2030”. Sellega astus komisjon esimese sammu, et luua 2030. aastaks raamistik ELi kliima- ja energiapoliitika valdkonnas. Kõnealuse dokumendiga algatati avalik arutelu ELi energia- ja kliimastrateegia üle aastani 2030. Hiljuti vastuvõetud õigusaktide loetelu on esitatud komisjoni talituste töödokumendi punktis 3. 5.2. Kliimamuutustega kohanemine Komisjon võttis 16. aprillil 2013 vastu kliimamuutustega kohanemist käsitleva ELi strateegia, millega soovitakse suurendada Euroopa vastupidavust kliimamuutustele. Strateegiaga suurendatakse valmisolekut ja võimet kohaneda kliimamuutuste mõjuga kohalikul, piirkonna, riigi ja ELi tasandil. Lisaks töötatakse selle abil välja ühtne lähenemisviis ja tõhustatakse kooskõlastamist. Strateegias keskendutakse kolmele eesmärgile: · Liikmesriigid edendavad meetmeid. Komisjon innustab kõiki liikmesriike koostama põhjaliku kohanemisstrateegia (praegu on selline strateegia olemas 15 liikmesriigis) ning näeb ette rahalised vahendid, et aidata neil oma kohanemismeetmeid rakendada. Komisjon toetab kliimamuutustega kohanemist ka linnades ning käivitab algatuse „Linnapeade pakt” põhjal vabatahtliku tegevuse. · ELi meetmed peavad tagama vastupidavuse kliimatingimustele. Toetatakse kohanemist peamistes mõjutatud valdkondades (põllumajandus, kalandus ja ühtekuuluvuspoliitika) ning tagatakse Euroopa taristute suurem vastupidavus; soositakse kindlustamist loodusõnnetuste ja inimtegevusest tingitud õnnetuste vastu. · On vaja teha teadlikumaid otsuseid. Selleks tuleb täiendada kohanemist käsitlevaid teadmisi, muu hulgas algatuse „Horisont 2020” raames, ning arendada edasi kliimamuutustega kohanemist käsitlevat veebisaiti (European Climate Adaptation Platform), kuhu on koondatud teavet kliimamuutustega kohanemise kohta. 2013. aastal viidi edukalt lõpule ELi algatus EU-Cities Adapt, millega suurendatakse linnade suutlikkust kohanemisstrateegia väljatöötamisel ja rakendamisel ning pakutakse neile selleks abi. 5.3. Kliimameetmete rahastamine ELi osakaal nii kliimamuutuste leevendamiseks kui ka sellega kohanemiseks antud ametliku arenguabi rahastamisel oli 2010. ja 2011. aastal vastavalt OECD arenguabikomitee aruandele 50%. Sellega on EL kliimameetmete suurim rahastaja. Osana arenenud riikide kokkuleppest anda kiire rahastamisena 30 miljardit USA dollarit, võtsid EL ja selle liikmesriigid kohustuse eraldada 7,2 miljardit eurot aastatel 2010–2012. EL ja selle liikmesriigid on oma kohustuse täitnud. Kõnealusel perioodil andsid nad kliimameetmete kiireks rahastamiseks 7,34 miljardit eurot, nagu selgub ELi ja selle liikmesriikide poolt ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni sekretariaadile 2013. aasta mais esitatud aruandest. 2012. aastal eraldati 2,67 miljardit eurot. Lisateavet on võimalik leida Euroopa Liidu aruandest, milles käsitletakse arenguriikidele kiire rahastamise andmist (European Union fast start funding for developing countries)[11]. Lisaks esitavad liikmesriigid kasvuhoonegaaside heite seire- ja aruandlusmehhanismi käsitleva määruse artikli 16 kohaselt alates 2013. aastast iga aasta 30. septembriks aruande arenguriikidele antava rahalise ja tehnoloogiaalase abi kohta. 5.4. Kliimaalased uuringud ja innovatsioon Kliimavaldkond on ELi seitsmenda raamprogrammi (2007–2013) üks peamisi uurimisteemasid. Sellest saab keskne teema ka ELi uues teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogrammis „Horisont 2020”[12] (2014–2020). Seitsmenda raamprogrammi kliimaalaste uuringute eesmärk on toetada projekte, milles analüüsitakse survet keskkonnale (ookeanid, atmosfäär ja ökosüsteemid) ning millega parandatakse meie teadmisi keerukast kliimasüsteemist, muu hulgas maakera süsteemide modelleerimise abil. Teise olulise uuringuvaldkonna raames hinnatakse kliimamuutuste mõju ja sellega seotud nõrku kohti, püütakse leida lahendusi kliimamuutustega kohanemiseks, töötatakse välja strateegiad suurõnnetuste ohu vähendamiseks ning edendatakse üleminekut vähese CO2-heitega ühiskonnale. Esialgse hinnangu kohaselt on seitsmendast raamprogrammist toetatud kliimauuringuid aastatel 2007–2013 ligikaudu 900 miljoni euroga. Tulevase programmi kohta väärib märkimist, et 35 % programmi „Horisont 2020” eelarvest ehk ligikaudu 70 miljardit eurot investeeritakse eeldatavasti kliimaga seotud teadusuuringutesse ja innovatsiooni. 6. Olukord liidu kandidaatriikides ja potentsiaalsetes kandidaatriikides Islandis suurenes kasvuhoonegaaside heide aastatel 1990–2011 26 % ning oli 2011. aastal 4,4 % väiksem kui 2010. aastal. Võttes arvesse otsust 14/CP.7 ning viiendas riiklikus teatises esitatud kasvuhoonegaaside prognoose, on Island Kyoto eesmärgi täitmisel tegutsenud kavakohaselt. Türgis suurenes kasvuhoonegaaside heide (v.a maakasutus, maakasutuse muutus ja metsandus) 124 % aastatel 1990–2010 ning 5 % ajavahemikul 2010–2011. Türgi on küll protokolli I lisa osaline, kuid tal ei ole Kyoto protokolli esimesel ega teisel kohustusperioodil kasvuhoonegaaside piiramise kohustust. Endise Jugoslaavia Makedoonia vabariigi kasvuhoonegaaside heite kohta puudub ajakohastatud aruanne. Endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik ei ole protokolli I lisa osaline. Ajavahemikul 1990–2005 vähenes kasvuhoonegaaside heide seal ligikaudu 19 %. Ka Montenegros, kes ei ole protokolli I lisa osaline, suurenes kasvuhoonegaaside koguheide (v.a maakasutus, maakasutuse muutumine ja metsandus) aastatel 1990–2003 ligikaudu 4,9 %. Serbia kohta värsked andmed puuduvad. [1] 100-päevane periood, mis algab pärast ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni kohase kasvuhoonegaaside 2008.–2012. aasta inventuuriandmete lõpliku läbivaatamisaruande avaldamist. [2] Vt tehnilised märkused lisas. [3] Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus 406/2009/EÜ, 23. aprill 2009, milles käsitletakse liikmesriikide jõupingutusi kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks, et täita ühenduse kohustust vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid aastaks 2009. [4] http://ec.europa.eu/europe2020/making-it-happen/index_en.htm [5] Täiendavad üksikasjad metoodika kohta on esitatud heite suundumusi ja prognoose käsitlevas Euroopa Keskkonnaameti aruandes (European Environmental Agency Trend and Projection Report). [6] Küprose ja Malta puhul on kasutatud 2008.–2012. aasta keskmise tegeliku heite andmeid (asendusandmed), sest nendel kahel riigil ei olnud kohustusi esimesel kohustusperioodil. [7] Neid eesmärke nimetatakse sageli heite koguselise piiramise ja vähendamise kohustuseks. Täiendavad üksikasjad nende arvutamisel kasutatud metoodika kohta on esitatud komisjoni talituste 13. veebruari 2012. aasta töödokumendis, milles käsitletakse heite koguselise piiramise ja vähendamise eesmärgi väljatöötamist ELi kliima- ja energiapaketi põhjal (Preparing the EU's Quantified Emission Limitation or Reduction Objective (QELRO) based on the EU Climate and Energy Package); http://ec.europa.eu/clima/policies/international/negotiations/docs/swd_13022012_en.pdf. [8] Arv põhineb 2012. aasta ligikaudsetel andmetel. [9] http://ec.europa.eu/europe2020/making-it-happen/country-specific-recommendations/index_en.htm [10] Liikmesriikide esitatud andmete kvaliteeti kontrolliti, vajaduse korral andmeid täiendati ning kohandati. Mitme liikmesriigi puhul tuli teha hinnang HKSi väliste sektorite heite osakaalu kohta. Andmete täiendamiseks ning HKSi kuuluvate ja mittekuuluvate sektorite heite osakaalu hindamiseks kasutati aastate 2012–2013 ELi võrdlustaseme andmeid ning PRIMES ja GAINS mudelite põhjal tehtud heiteprognoose võetud meetmete rakendamise korral. Kõnealused prognoosid näitavad ka seda, kas prognoosi tulemusi mõjutavad erinevad meetodid, eeldused ja konkreetsed näitajad, millele suundumused põhinevad. [11] http://ec.europa.eu/clima/policies/finance/international/faststart/docs/fast_start_2012_en.pdf [12] http://ec.europa.eu/research/horizon2020/index_en.cfm