EUROOPA KOMISJON Brüssel,19.11.2020 COM(2020) 743 final Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega antakse luba alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ning Alžeeria, Armeenia, Bosnia ja Hertsegoviina, Egiptuse, Iisraeli, Jordaania, Liibanoni, Maroko, Tuneesia ja Türgi vaheliste lepingute üle, mis reguleerivad Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) ja kõnealustes kolmandates riikides kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö eest vastutavate pädevate asutuste vahelist koostööd



SELETUSKIRI 1.SOOVITUSE TAUST Üleilmastunud maailmas, kus raske kuritegevus ja terrorism on üha rahvusvahelisemad ja mitmetahulisemad, peaks õiguskaitse- ja õigusasutustel olema kõik vahendid, et teha oma kodanike julgeoleku tagamiseks koostööd välispartneritega. Eurojust peaks seetõttu saama oma ülesannete täitmiseks teha kolmandate riikide õigusasutustega vajalikus ulatuses koostööd ja vahetada isikuandmeid. Praegu on Eurojustil isikuandmete vahetust võimaldav koostööleping Montenegro, Ukraina, Moldova, Liechtensteini, Šveitsi, Põhja-Makedoonia, USA, Islandi, Norra, Gruusia, Albaania ja Serbiaga. Määruse (EL) 2018/1727 (Eurojusti määrus) artikli 80 lõike 5 kohaselt on need koostöölepingud jätkuvalt kehtivad. Alates Eurojusti määruse kohaldamise algusest 12. detsembril 2019 on aluslepingu kohaselt komisjoni ülesandeks pidada liidu nimel kolmandate riikidega läbirääkimisi rahvusvaheliste lepingute sõlmimiseks, et Eurojust saaks teha nendega koostööd ja vahetada isikuandmeid. Niivõrd kui see on vajalik Eurojusti määruse V peatüki kohaste ülesannete täitmiseks, võib Eurojust koostöökorra alusel luua ja säilitada koostöösuhteid välispartneritega. Koostöökord ei ole siiski iseenesest piisav õiguslik alus isikuandmete vahetamiseks. Võttes arvesse poliitilist strateegiat, õigusasutuste operatiivvajadusi kogu ELis ja tihedamast koostööst tõusvat kasu selles valdkonnas, peab komisjon vajalikuks alustada lähiajal läbirääkimisi kümne kolmanda riigiga, et reguleerida seda, kuidas Eurojust saab nendega koostööd teha. Komisjon on Eurojusti operatiivvajadusi arvestades koostanud hinnangu esmatähtsate riikide kohta. Komisjonile läbivaatamiseks esitatud Eurojusti välissuhete strateegia eelnõus märgitakse, et Eurojustil on ilmnenud eriline operatiivvajadus teha koostööd Alžeeria Demokraatliku Rahvavabariigi, Argentina Vabariigi, Bosnia ja Hertsegoviina, Colombia Vabariigi, Egiptuse Araabia Vabariigi, Iisraeli Riigi, Jordaania Hašimiidi Kuningriigi, Liibanoni Vabariigi, Maroko Kuningriigi, Tuneesia Vabariigi ja Türgi Vabariigiga. Veel on Eurojust arvanud esmatähtsate kolmandate riikide hulka Brasiilia Liitvabariigi, Hiina Rahvavabariigi, Kanada, Araabia Ühendemiraadid, Nigeeria Liitvabariigi, Panama Vabariigi, Mehhiko Ühendriigid ja Venemaa Föderatsiooni. Kuigi komisjon tunnistab neid vajadusi, on samas selge, et need on riigiti erinevad. Koostöö praegune tase sõltub mitmesugustest teguritest, näiteks Eurojusti kontaktpunkti olemasolust asjaomases riigis. Arvestades ressursside piiratust, ei ole komisjonil võimalik alustada kõigi nende kolmandate riikidega läbirääkimisi ühel ja samal ajal – vajalik on täiendav prioriseerimine. Komisjoni esmane prioriteet peaks olema koostöö tõhustamine kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikidega, kuna need kolmandad riigid peaksid olema ELi õigustiku seisukohast kõige paremini valmis kõrgetasemeliseks õigusalaseks koostööks kriminaalasjades. Komisjoni seisukoht Bosnia ja Hertsegoviina ning Türgi kohta esitati komisjoni 2020. aasta korralises aruandes. Mõlemal juhul sõltub Eurojustiga isikuandmeid vahetada võimaldava rahvusvahelise lepingu sõlmimine vajalike muudatuste tegemisest kummagi riigi asjakohastes andmekaitsealastes õigusaktides. Teiseks prioriteediks peaks olema koostöö tõhustamine muude kolmandate riikidega, kes ei ole taotlenud liidu liikmeks saamist, kuid kellel võib geograafilistel põhjustel olla Euroopale suur julgeolekumõju, näiteks Lähis-Ida ja Põhja-Aafrika piirkonna riigid. Nagu eespool märgitud, on kõik selle piirkonna riigid Eurojusti silmis operatiivkaalutlustel esmatähtsad kolmandad riigid. See valik on kooskõlas ka Euroopa Liidu üldise välis- ja julgeolekupoliitika strateegiaga. Kolmandaks prioriteediks peaks olema tagada võimalikult suur järjepidevus justiits- ja siseküsimuste asutuste suhetes kolmandate riikidega, eelkõige Europoli ja Eurojusti vahel, mis tagaks õiguskaitse- ja õigusasutuste tegevuses vastastikku asjakohaste järelmeetmete võtmise. Praegu püüab komisjon sõlmida Europoli nimel kokkuleppeid kaheksa eespool nimetatud riigiga kümnest. Komisjon leiab, et kõnealustesse tulevastesse läbirääkimistesse tuleks, nii palju kui võimalik, proovida kaasata korraga nii Eurojust kui ka Europol, mis võib ühtlasi muuta läbirääkimised asjaomaste kolmandate riikide jaoks atraktiivsemaks. Seetõttu soovitab komisjon nõukogul anda esimese sammuna komisjonile volitused pidada läbirääkimisi järgmiste kolmandate riikidega: Alžeeria, Armeenia, Bosnia ja Hertsegoviina, Egiptus, Iisrael, Jordaania, Liibanon, Maroko, Tuneesia ja Türgi. Armeenia väljendas hiljuti Eurojustile soovi alustada koostöösuhteid. Poliitiline taust Armeenia Armeenia on ELi idapartnerluse raames oluline partner, millel on strateegiline asukoht Lõuna-Kaukaasias. 2017. aastal allkirjastas ta ELiga ulatusliku ja laiendatud partnerluslepingu, mis hõlmab õigusaktide ühtlustamist olulistes sektorites, nagu keskkond, energeetika, transport ja tarbijakaitse. Armeenia ja EL allkirjastasid 2012. aastal viisalihtsustuslepingu ja 2013. aastal tagasivõtulepingu. Pärast rahumeelset demokraatlikku revolutsiooni 2018. aastal asus Armeenia reformikursile eesmärgiga parandada õigusriiklust ja elatustaset, viies sealhulgas läbi kohtureformi ja alustades võitlust korruptsiooni vastu. Uus valitsus rõhutas ühiseid väärtusi ELiga ja nimetas ELiga sõlmitud kokkulepet siseriikliku reformi suunanäitajaks. Armeenia on Venemaa juhitava Euraasia Majandusliidu ja Ühise Julgeoleku Lepingu Organisatsiooni liige. EL toetab ELi-Armeenia õiguspoliitilise dialoogi kaudu õigusreformi ja korruptsioonivastase reformi rakendamist. Selle tulemusena võeti 2019. aastal vastu Euroopa standarditele vastavad reformistrateegiad. Nende rakendamist toetab 2020. aasta eelarvest eraldatud 30 miljoni euro suurune programm.



Alžeeria Alžeeria on ELi jaoks strateegiliselt oluline partner nii oma asukoha tõttu Magribi piirkonnas kui ka oma rolli tõttu piirkondlikul tasandil ja Aafrika Liidus. Strateegilisest seisukohast on Alžeeria üks Vahemere piirkonna keskmeid ning tal on oluline roll Sahara ja Saheli piirkonna stabiliseerimisel. Riik tegeleb oma territooriumil väga aktiivselt terrorismivastase võitlusega. 2017. aasta märtsis vastu võetud ELi ja Alžeeria partnerluse prioriteetide hulka kuuluvad muu hulgas ka ränne ja julgeolek. 2017. aasta oktoobris alustasid EL ja Alžeeria kõrgetasemelist mitteametlikku dialoogi terrorismivastase võitluse ja piirkondliku julgeoleku teemal, väljendades oma valmisolekut tugevdada kahepoolset koostööd julgeoleku ja terrorismivastase võitluse valdkonnas. Eelkõige määrati kindlaks kriitilise tähtsusega valdkonnad, milles on suur koostööpotentsiaal: deradikaliseerimine, koostöö Europoli ja Alžeeria vahel, võitlus organiseeritud kuritegevusega, sealhulgas ebaseadusliku tulirelvakaubanduse ja küberkuritegevusega, terrorismi rahastamise tõkestamine ning kohtuekspertiis. Alžeeria ja EL on ülemaailmse terrorismivastase võitluse foorumi liikmed. Üks ELi rahastatavatest keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumariskide leevendamise piirkondlikest tippkeskustest (KBRT-tippkeskus) asub Alžiiris. Bosnia ja Hertsegoviina

Bosnia ja Hertsegoviina on Euroopa Liidu jaoks oluline partner. Koos teiste Lääne-Balkani riikidega nimetati Bosnia ja Hertsegoviina 2003. aasta juunis Thessaloníkis toimunud Euroopa Ülemkogu tippkohtumisel potentsiaalseks ELi kandidaatriigiks. 2016. aasta veebruaris taotles Bosnia ja Hertsegoviina ELi liikmeks saamist ning 2016. aasta septembris kutsus Euroopa Ülemkogu Euroopa Komisjoni üles esitama oma arvamuse Bosnia ja Hertsegoviina taotluse põhjendatuse kohta. 2019. aasta mais võttis komisjon vastu arvamuse ja sellele lisatud analüüsiaruande Bosnia ja Hertsegoviina ELi liikmeks astumise avalduse kohta. Arvamuses määrati kindlaks demokraatia/funktsionaalsuse, õigusriikluse, põhiõiguste ja avaliku halduse reformi valdkonnas 14 peamist prioriteeti, mida Bosnia ja Hertsegoviina peab täitma, et saada soovitus ühinemisläbirääkimiste alustamiseks. Bosnia ja Hertsegoviina kirjutas 2018. aastal alla ELi ja Lääne-Balkani ühisele terrorismivastase võitluse tegevuskavale, milles nähakse ette meetmed tõhustatud koostööks terrorismivastases võitluses ja radikaliseerumise ennetamisel järgmise kahe aasta jooksul. Sellest lähtuvalt toimub ELi ning Bosnia ja Hertsegoviina vahel korrapäraselt terrorismivastast võitlust käsitlev poliitiline dialoog. Selles keskendutakse strateegilise raamistiku rakendamisele ja koordineerimisele poolte vahel – eelkõige leiavad käsitlemist järgmised teemad: vägivaldse ekstremismi ennetamine, terroristidest välisvõitlejatele asjakohaste karistuste määramine ja nende ühiskonda lõimimine, relvakaubandus, piirikontroll, terrorismi rahastamine ning piirkondlik ja rahvusvaheline koostöö Europoliga sõlmitud lepingu täielikuks rakendamiseks ning Eurojustiga lepingu sõlmimine. Bosnia ja Hertsegoviina lõi Eurojusti kontaktpunkti esmakordselt 2014. aastal, et alustada läbirääkimisi koostöölepingu sõlmimiseks. Hiljem loodi ka eksperdirühm, et valmistada ette tööd koostöölepingu läbirääkimistele eelnevas etapis. Pärast seda, kui uus Eurojusti määrus oli 2019. aasta detsembris jõustunud, saatsid Bosnia ja Hertsegoviina ametiasutused Eurojustile 2020. aasta aprillis kirja, milles väljendasid oma kavatsust algatada koostöö ametlikuks muutmine ja võtta vastu asjaomane töökord. Egiptus Egiptus on ELi jaoks oluline partner ning tal võib olla keskne roll rahu, heaolu ja stabiilsuse edendamisel ELi lõunapoolses naabruskonnas. ELi ja Egiptuse koostöö üldine raamistik on esitatud assotsieerimislepingus, mis on kehtinud alates 2004. aastast. Ühiselt kokku lepitud partnerluse prioriteetides aastateks 2017-2020 on EL ja Egiptus määranud kindlaks peamised koostöövaldkonnad. Need hõlmavad järgmist: 1) säästva ja kaasaegse majanduse rajamine ning sotsiaalne areng Egiptuses; 2) koostöö tugevdamine välispoliitika valdkonnas; 3) koostöö tõhustamine stabiliseerimisprotsessis, eelkõige hea valitsemistava, inimõiguste, julgeoleku ja rände valdkonnas. Partnerluse prioriteetides viidatakse võimalusele teha õigusalast koostööd kriminaal- ja tsiviilasjades. Õiguse ja turvalisuse allkomitee 7. koosolekul 2019. aasta novembris pidasid pooled ulatuslikku dialoogi, mis hõlmas mitmeid mõlemapoolset huvi pakkuvaid küsimusi, eelkõige õigusalast koostööd, terrorismivastast võitlust ning uimastite ja organiseeritud kuritegevuse vastast võitlust. ELi–Egiptuse rändedialoogi 2. kohtumisel 2019. aasta juulis pakkus Eurojust välja võimaluse alustada Egiptuse õiguskaitse- ja õigusasutustega koostööd rändajate ebaseadusliku üle piiri toimetamise küsimuses. EL tunnustab Egiptuse keskset rolli piirkondliku julgeoleku ja stabiilsuse jaoks ning rände haldamises ja terrorismivastases võitluses ning tuletab meelde vajadust tegeleda nende teemadega täielikus kooskõlas rahvusvahelise inimõigustealase õigusega. ÜRO Inimõiguste Nõukogu 10. märtsi 2020. aasta istungil tuletas EL meelde, kui oluline on see, et Egiptus austaks sõnavabadust, nii internetis kui ka väljaspool seda, aga ka meedia-, rahumeelse kogunemise ja ühinemisvabadust, ning rõhutas vajadust lõpetada kodanikuühiskonna tegutsemisruumi põhjendamatu piiramine, sealhulgas varade külmutamise, reisikeelu ja pika kohtueelse kinnipidamise teel. Iisrael ELi-Iisraeli suhete õigusraamistik on sätestatud ELi-Iisraeli assotsieerimislepingus, mis on kehtinud alates 2000. aastast. ELi-Iisraeli tegevuskava, mis hõlmab kõiki koostöövaldkondi, pärineb 2005. aastast ja seda uuendati nõukogu ühehäälse otsusega 2018. aasta lõpus. Nii EL kui ka Iisrael peavad julgeolekuohtude vastu võitlemist esmatähtsaks ning väljendavad oma dialoogis mõlemapoolset huvi tõhusa koostöö vastu. Üks oluline koostöövaldkond on võitlus terrorismi vastu: On toimunud kolm ELi-Iisraeli terrorismivastase ja julgeolekualase dialoogi kohtumist: 2015. aasta märtsis, 2016. aasta septembris ja 2018. aasta juunis. Pooled leppisid kokku koostöös sellistes valdkondades nagu võitlus vägivaldse äärmusluse vastu, terrorismi rahastamise tõkestamine, võitlus ebatraditsioonilise terrorismi vastu, lennujulgestus ja transpordijulgeolek ning võitlus küberkuritegevuse vastu. Iisrael on väljendanud huvi tõhustada koostööd ELi asutustega justiits- ja siseküsimuste valdkonnas. EL ja Iisrael arutavad tsiviil- ja kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd justiits- ja siseküsimuste allkomitee iga-aastaste kohtumiste raames. Viimane kohtumine toimus 2019. aasta detsembris. Iisrael on osa nelja-aastasest koostööstrateegiast, mille Eurojust oma operatiivvajadusi arvestades koostas. Oma dialoogis ELiga on Iisrael korduvalt väljendanud seisukohta, et Eurojusti võrgustik on väga oluline vahend. Vastavalt nõukogu 2012. aasta järeldustele tuleb kõikidesse Iisraeliga sõlmitavatesse lepingutesse lisada „territoriaalne klausel“, millega selgesõnaliselt piiratakse kohaldamisala Iisraeli endaga ja jäetakse välja okupeeritud territooriumid: „kõikides Iisraeli Riigi ja ELi vahelistes lepingutes peab olema ühemõtteliselt ja selgesõnaliselt sätestatud, et neid ei kohaldata Iisraeli poolt 1967. aastal okupeeritud territooriumide suhtes.“ Jordaania Jordaania on ELi jaoks oluline partner eelkõige seetõttu, et ta toetab Lähis-Idas stabiilsust, mõõdukust ja sallivust eri usundite suhtes. Jordaania seisab silmitsi suurte majanduslike, sotsiaalsete ja julgeolekuprobleemidega. Jordaanias elab üle 650 000 registreeritud Süüria pagulase (ligikaudu 10 % Jordaania elanikkonnast enne Süüria kriisi), aga ka pagulasi muudest riikidest. EL ja Jordaania on sõlminud tugeva partnerluse, mis hõlmab mitut sektorit, ja neid seob alates 2002. aastast assotsieerimisleping (edasijõudnud riigi staatus alates 2010. aastast). EL ja Jordaania võtsid detsembris 2016 vastu ELi ja Jordaania partnerluse prioriteedid, mis on 31. detsembrini 2020 kehtivaks poliitraamistikuks, ning ELi ja Jordaania kokkuleppe aastateks 2016–2018. Partnerluse prioriteetide kaudu on EL ja Jordaania kinnitanud soovi tugevdada koostööd ja teinud vastavaid edusamme kolmes peamises mõlemapoolset huvi pakkuvas valdkonnas: 1) välis- ja julgeolekupoliitika, sealhulgas terrorismivastane võitlus ja vägivaldse äärmusluse ennetamine; 2) majandusvaldkond, et säilitada Jordaania makromajanduslik stabiilsus ning edendada riigi sotsiaalset ja majanduslikku arengut; 3) hea valitsemistava, õigusriikluse, demokraatlike reformide ning inimõiguste tugevdamine. ELi-Jordaania õiguse ja turvalisuse allkomitee kohtumine 15. veebruaril 2018 Ammanis andis võimaluse täiendavalt arutada võimalusi ELi-Jordaania õigusalase koostöö tõhustamiseks. ELi ja Jordaania kokkulepe sisaldab vastastikuseid kohustusi, mille kaudu mõlemad pooled täidavad veebruaris 2016 Londonis Süüria ja piirkonna toetamise teemalisel konverentsil antud lubadused. 5. aprillil 2017 toimunud Brüsseli konverentsil „Süüria ja ümbritseva piirkonna tuleviku toetamine“ kinnitati neid kohustusi, muu hulgas selleks, et tugevdada Jordaania vastupanuvõimet Süüria kriisi tingimustes. Jordaania on jätkuvalt ELi oluline partner Lähis-Idas, kellelt oodatakse jätkuvalt konstruktiivset rolli piirkonna stabiilsuse tagamisel. Riik on pideva mitmekordse surve all, millel on piirkondlik, majanduslik ja sotsiaalne iseloom. Riik on pikema aja jooksul võtnud vastu palju Süüria pagulasi. COVID-19 pandeemia on tekitanud tervishoiusektorile lisasurvet ning põhjustab täiendavaid sotsiaal-majanduslikke probleeme.

Liibanon EL ja Liibanon seisavad silmitsi ühiste probleemidega, mis on seotud pikaajaliste kriiside ja ebastabiilsusega piirkonnas. ELi-Liibanoni partnerlus on tugev ja hõlmab paljusid sektoreid, nagu on sätestatud alates 2006. aastast kehtivas assotsieerimislepingus. Liibanon seisab silmitsi oluliste poliitiliste, majanduslike, sotsiaalsete ja julgeolekualaste murekohtadega, eelkõige enneolematu majandus- ja finantskriisi tõttu, mida on süvendanud COVID-19 pandeemia. Lisaks süsteemsetele nõrkustele avaldab Süürias üheksandat aastat vältav konflikt jätkuvalt survet Liibanoni institutsioonidele ja infrastruktuurile ning avaldab negatiivset mõju Liibanoni sotsiaal-majanduslikule stabiilsusele. Liibanon on võtnud lisaks varem saabunud ligikaudu 300 000 Palestiina pagulasele vastu rohkem kui miljon registreeritud Süüria pagulast, mis on teinud tast elaniku kohta suurima pagulaste suhtarvuga riigi maailmas. 2016. aastal allkirjastasid EL ja Liibanon kokkuleppe, mis sisaldab vastastikuseid kohustusi ja prioriteetseid meetmeid nii Süüria pagulaste kui ka vastuvõtvate kogukondade elutingimuste parandamiseks kooskõlas 2016. aasta Londoni konverentsil tehtud kavatsuste deklaratsiooniga. Sellele järgneval Brüsseli konverentsil (2017–2020) „Süüria ja ümbritseva piirkonna tuleviku toetamine“ uuendati vastastikuseid kohustusi ja vastutust tulemaks toime Süüria kriisi mõjuga. Vastavalt assotsieerimislepingule on ELi ja Liibanoni vahele loodud tugev partnerlus, mis hõlmab paljusid valdkondi. 11. novembril 2016 võtsid EL ja Liibanon vastu partnerlusprioriteedid, millega kehtestati poliitiline raamistik aastateks 2016-2020. Partnerluse prioriteetides väljendati pühendumust sidemete süvendamisele, tuginedes kolmele peamisele mõlemapoolset huvi pakkuvale, kuid samas probleemsele valdkonnale: 1) julgeolek ja terrorismivastane võitlus; 2) hea valitsemistava ja õigusriiklus; 3) majanduskasvu ja töövõimaluste edendamine. 3. oktoobril 2018 Beirutis toimunud ELi-Liibanoni julgeoleku- ja õigusküsimuste klastri kohtumisel tuletati meelde, et julgeoleku- ja justiitsküsimused on ELi-Liibanoni partnerluse oluline ja lahutamatu osa. Lepiti kokku jätkata õigusalast koostööd, uurides ka võimalusi tugevdada sel eesmärgil koostööd Eurojustiga. Liibanon seisab praegu silmitsi raskete sotsiaalmajanduslike probleemidega, mida süvendavad Süüria konflikt ja COVID-19 pandeemia. Maroko Maroko on ELi jaoks oluline naaber ja partner. Magribi piirkonna süveneva ebastabiilsuse taustal kehastab Maroko stabiilsust ning võib osutuda sillaks Euroopa ja Sahara-taguse Aafrika vahel. EL ja Maroko Kuningriik on üle viiekümne aasta ehitanud pikaajalist partnerlust, mida tähistavad mitmed poliitilised ja majanduslikud kokkulepped. 1996. aastal allkirjastasid Maroko ja EL Euroopa – Vahemere piirkonna assotsieerimislepingu, mis jõustus 2000. aastal. Lepinguga tugevdasid pooled kahepoolseid suhteid mitmes valdkonnas, sealhulgas poliitiline ja julgeolekualane koostöö, majandus- ja finantssuhted ning sotsiaalsed ja inimsuhted. Peale selle on Marokol alates 2008. aastast Euroopa naabruspoliitikas edasijõudnud riigi staatus. Edasijõudnud riigi staatuse rakendamise tegevuskava aastateks 2013–2017, mida pikendati 2018. ja 2019. aastaks, hõlmab paljusid koostöövaldkondi, sealhulgas koostööd justiits- ja siseküsimustes, nagu võitlus organiseeritud kuritegelike võrgustike vastu, piirihaldus või õigusalane ja politseikoostöö. Pärast kahepoolsete suhete aeglustumist, mis tulenes Euroopa Kohtu 2015. aasta detsembri otsusest assotsieerimislepingu geograafilise kohaldamisala kohta, sõlmisid EL ja Maroko asjaomaste instrumentide asjus Euroopa Kohtu praktika valgel uued kokkulepped ning leppisid kokku, et käivitavad partnerluse uuesti 2019. aasta alguses. Partnerluse taaskäivitamine kiideti ametlikult heaks 27. juunil 2019 toimunud assotsiatsiooninõukogu 14. istungil, mille käigus võeti vastu tarmukas ühine poliitiline deklaratsioon. Ühises deklaratsioonis osutatakse mitmele olulisele valdkonnale, milles Maroko ja EL kavatsevad lähiaastatel koostööd tõhustada. Eelkõige on tähelepanu all neli strateegilist valdkonda: väärtused, majandus ja sotsiaalne ühtekuuluvus, teadmised, turvalisus, ning kaks horisontaalset põhisuunda (liikuvus/ränne ja kliima/keskkond). Suhete taaskäivitamine on samuti võimaldanud uuesti tegevust alustada assotsieerimislepingu kohastel dialoogistruktuuridel, mille allkomiteed peavad dialoogi paljudes valdkondades, nagu õigus- ja julgeolekuküsimused või poliitiline koostöö. Samal ajal on oluliselt tõhustatud operatiivkoostööd julgeoleku ja piirihaldusega seotud valdkondades, sealhulgas võitluses rändajate ebaseadusliku üle piiri toimetamise, inimkaubanduse ja muude kuritegelike võrgustike vastu. Lisaks on Maroko arendanud kahepoolset terrorismivastast koostööd ELi liikmesriikidega. Maroko on ülemaailmse Daeshi-vastase koalitsiooni liige ja alates 2016. aastast ülemaailmse terrorismivastase võitluse foorumi (GCTF) kaaseesistuja. Marokos asub ka üks ELi rahastatavatest piirkondlikest KBRT-tippkeskustest. Tuneesia Tuneesia on ELi oluline partner, demokraatiale ülemineku eeskuju ja piirkonna stabiilsuse tugisammas. ELi ja Tuneesia suhted said alguse 1976. aastal ja märkimisväärse hoo said need 1995. aastal, kui Tuneesia ja EL allkirjastasid assotsieerimislepingu, millega loodi tihedamad sidemed kõigis koostöövaldkondades. Pärast 2011. aasta revolutsiooni sõlmisid EL ja Tuneesia eripartnerluse (2012), mis hõlmas tõhustatud majandus- ja kaubandusintegratsiooni ning liikuvuspartnerlust. Alates 2011. aastast on EL Tuneesiat nii poliitiliselt kui ka rahaliselt märkimisväärselt toetanud, kahekordistades oma rahalise abi, mis teeb Tuneesiast ühe suurima ELi toetuse saaja elaniku kohta. EL toetab kindlalt demokraatiale ülemineku kindlustamist Tuneesias ning asjakohaste pooleliolevate poliitiliste ja majandusreformide lõpuleviimist. Julgeolekuolukord on siiski endiselt tundlik, eelkõige ümbritseva piirkonna ebastabiilsuse tõttu. EL on võtnud endale kindla eesmärgi süvendada ulatuslikku koostööd Tuneesiaga julgeolekusektoris, terrorismivastases võitluses ning vägivaldse radikaliseerumise ja äärmusluse ennetamisel, sealhulgas aidates tõhustada Tuneesia koostööd asjaomaste ELi ametite ja asutustega, kaasa arvatud Europoliga. Viimastel aastatel on käima läinud kaks operatiivset/strateegilist partnerlusalgatust, millest esimene hõlmab koostööd Tuneesia Rahvuskaardi ja Euroopa eripolitseiüksuste (EGF) vahel terrorismivastase võitluse alal, teine koostööd Carthage Salambo politseiakadeemia ja Euroopa Liidu Õiguskaitsekoolituse Ameti (CEPOL) vahel. Rändajate organiseeritud üle piiri toimetamine on alates 2017. aastast suurenenud. Oluline on jätkata inimeste ebaseaduslikult üle piiri toimetajate / inimkaubitsejate vastutusele võtmist ning EL on jätkuvalt pühendunud sellele, et pakkuda Eurojusti ja Europoli kaudu erialast tuge. Selleks on jätkuvalt oluline teabe ja analüüside jagamine. Lisaks oleks väga kasulik tõhustada koostöö ka dokumendipettuste vallas, mis on rändajate ebaseadusliku üle piiri toimetamisega seotud kuritegevuse valdkond. Türgi Türgi on Euroopa Liidu jaoks oluline partner. Detsembris 1999 andis Euroopa Ülemkogu Türgile kandidaatriigi staatuse ja oktoobris 2005 alustati ühinemisläbirääkimisi. 29. novembril 2015 toimunud ELi ja Türgi tippkohtumisel lepiti kokku laiendada ja tõhustada poliitilist dialoogi kõikides valdkondades, sealhulgas välis- ja julgeolekupoliitika, ränne ja võitlus terrorismi vastu. Türgi ja EL on rõhutanud oma püüdu võidelda ohuga, mida põhjustavad Daesh ja jätkuvalt ka PKK. 18. märtsil 2016 kokku lepitud ELi-Türgi avalduses on tähelepanu all rändekriis. Euroopa Ülemkogu eesistuja ja komisjoni president kohtusid 9. märtsil 2020 Türgi presidendiga ning leppisid kokku, et ELi-Türgi avalduse rakendamist tõhustatakse. Et saavutada kõik viisanõude kaotamise tegevuskava eesmärgid, peaks Türgi tõhustama koostööd Eurojustiga. Euroopa Liit alustas Türgiga viisanõude kaotamise dialoogi 16. detsembril 2013. Viisanõude kaotamise dialoogi aluseks on tegevuskava, milles on loetletud nõuded, mida Türgi peab täitma, et riigi saaks lisada viisanõudest vabastatud riikide nimekirja. Vahepeal on Türgi ja Eurojust loonud mittetundliku teabe vahetamise hõlbustamiseks kontaktpunkte. Türgi kontaktpunktid osalevad ka Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku koosolekutel. Eurojust ja Türgi ametiasutused on vahetanud kirju edasise praktilise koostöö kohta. Türgi ametiasutused kirjutasid 2. mail 2016 Eurojustile, et ametlikult kinnitada oma kavatsust sõlmida koostööleping niipea kui võimalik ja tõhustada seni praktilist koostööd. On äärmiselt oluline, et Türgi kontaktpunktid vastaksid kiiresti Eurojusti kaudu neile saadetud teabe- ja koostöötaotlustele ja võtaksid asjakohaseid meetmeid ning osaleksid organiseeritud kuritegevust ja terrorismi käsitlevatel strateegilistel kohtumistel. Eurojust vastas Türgi ametiasutustele 3. mail 2016, et kutsuda Türgi Eurojusti taktikalisele terrorismiteemalisele kohtumisele, ning tegi lisaks ettepaneku, et Türgi kohtunikud ja prokurörid osaleksid aktiivselt Eurojusti üritustel, kus käsitletakse tõhustatud koostööd kriminaalõiguse küsimustes, et jagada teavet ja parimaid tavasid. Viimastel aastatel kõnelused ei edenenud, kuid kontaktid taastati 2019. aastal. 2.SOOVITUSE ÕIGUSLIK KÜLG Määrusega (EL) 2018/1727 Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) kohta on ette nähtud Eurojusti õigusraamistik, eelkõige tema eesmärgid, ülesanded, pädevus, andmekaitsealased turvameetmed ja välispartneritega koostöö tegemise viisid.

Käesolev soovitus on kooskõlas Eurojusti määruse sätetega. Komisjoni soovituse eesmärk on saada nõukogult luba pidada ELi nimel tulevaste lepingute üle läbirääkimisi. Õiguslik alus, mille põhjal nõukogu annab loa alustada läbirääkimisi, on ELi toimimise lepingu artikli 218 lõiked 3 ja 4. Kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 218 tuleb komisjon nimetada liidu läbirääkijaks, et sõlmida Euroopa Liidu ja käesolevas soovituses nimetatud kolmandate riikide vahel lepingud, mis reguleerivad Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) ja kõnealustes kolmandates riikides kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö eest vastutavate pädevate asutuste vahelist koostööd. Soovitus: NÕUKOGU OTSUS, millega antakse luba alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ning Alžeeria, Armeenia, Bosnia ja Hertsegoviina, Egiptuse, Iisraeli, Jordaania, Liibanoni, Maroko, Tuneesia ja Türgi vaheliste lepingute üle, mis reguleerivad Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust) ja kõnealustes kolmandates riikides kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö eest vastutavate pädevate asutuste vahelist koostööd EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut (ELi toimimise leping), eriti selle artikli 218 lõikeid 3 ja 4, võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust, ning arvestades järgmist: (1)14. novembril 2019. aastal võeti vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2018/1727, mida kohaldatakse alates 12. detsembrist 2019. (2)Kõnealuses määruses, eelkõige selle artiklis 56, on sätestatud eeskirjad isikuandmete edastamiseks Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ametilt (Eurojust) kolmandatele riikidele ja rahvusvahelistele organisatsioonidele. Eurojust võib edastada isikuandmeid kolmandale riigile liidu ja asjaomase kolmanda riigi vahel ELi toimimise lepingu artikli 218 alusel sõlmitud rahvusvahelise lepingu alusel, millega nähakse ette piisavad kaitsemeetmed üksikisikute eraelu puutumatuse ning põhiõiguste ja -vabaduste tagamiseks. (3)Tuleks alustada läbirääkimisi selliste lepingute sõlmimiseks Euroopa Liidu ning Alžeeria, Armeenia, Bosnia ja Hertsegoviina, Egiptuse, Iisraeli, Jordaania, Liibanoni, Maroko, Tuneesia ja Türgi vahel. (4)Vajaduse korral peaks komisjon saama konsulteerida Euroopa Andmekaitseinspektoriga ka lepingute üle peetavate läbirääkimiste jooksul ja igal juhul enne lepingute sõlmimist. (5)Lepingutes tuleks austada põhiõigusi ja järgida Euroopa Liidu põhiõiguste harta põhimõtteid, eelkõige harta artiklis 7 tunnustatud õigust era- ja perekonnaelu austamisele, artiklis 8 sätestatud õigust isikuandmete kaitsele ja artiklis 47 sätestatud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele. Lepinguid tuleks kohaldada kooskõlas nimetatud õiguste ja põhimõtetega. (6)Lepingud ei tohiks mõjutada ega piirata isikuandmete edastamist ega muud laadi koostööd riigi julgeoleku tagamise eest vastutavate asutuste vahel. (7)Määrus (EL) 2018/1727 on Iirimaale siduv ja seepärast osaleb ta käesoleva otsuse vastuvõtmisel. (8)Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. (9)Euroopa Andmekaitseinspektori ja Euroopa Andmekaitsenõukoguga on käesoleva otsuse ja selle lisa suhtes konsulteeritud ning nad on kumbki esitanud oma arvamuse (kuupäev).