Nõukogu järeldused, 20. mai 2014, mitmekeelsuse ja keeleoskuse arendamise kohta

2014/C 183/06

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

VÕTTES ARVESSE:

NING EELKÕIGE:

ARVESTADES, ET:

keeleline mitmekesisus on Euroopa kultuuri ja kultuuridevahelise dialoogi põhikomponent, ning oskus suhelda muus keeles kui oma emakeeles on tunnistatud üheks peamiseks pädevuseks, mida kodanikud peaksid püüdma omandada (8) ;

ELi keelemaastik on keerukas ja kirev, ning kuna keelte õppimist ja õpetamist mõjutavad riigisisesed tegurid, on liikmesriikides keelte õppimist ja õpetamist käsitlevad õigusaktid ja tavad väga erinevad;

LEPIB KOKKU, ET:

VÕTTES ASJAKOHASELT ARVESSE SUBSIDIAARSUSE PÕHIMÕTET JA KOHALIKKE OLUSID, KUTSUB LIIKMESRIIKE ÜLES:

KUTSUB LIIKMESRIIKE ÜLES KOMISJONI TOEL:

KUTSUB KOMISJONI ÜLES:

(1) SN 100/1/02 REV 1, lk 19, punkti 44 teine taane.

(2) ELT C 172, 25.7.2006, lk 1.

(3) ELT C 119, 28.5.2009, lk 2.

(4) ELT C 372, 20.12.2011, lk 27.

(5) ELT L 347, 20.12.2013, lk 50.

(6) ELT C 140, 6.6.2008, lk 14.

(7) ELT C 320, 16.12.2008, lk 1.

(8) Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta soovitus võtmepädevuste kohta elukestvas õppes (ELT L 394, 30.12.2006, lk 10).

(9) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1288/2013, millega luuakse „Erasmus+”: liidu haridus-, koolitus-, noorte- ja spordiprogramm ning tunnistatakse kehtetuks otsused nr 1719/2006/EÜ, nr 1720/2006/EÜ ja nr 1298/2008/EÜ (ELT L 347, 20.12.2013, lk 50).

(10) ELT C 398, 22.12.2012, lk 1.

(11) Kolmas keel võib olla mis tahes koolis õpetatav nüüdiskeel. Lisaks võivad liikmesriigid soovi korral esitada nende õpilaste protsendi, kelle kolmas keel on vanakreeka ja/või ladina keel. Muud võimalikud kogutavad andmed hõlmavad õpetatavate keelte arvu ja seda, kas need on kohustuslikud või valikulised.

LISA

Keeleoskuse hindamine

Keeleoskuse hindamine tugineb järgmisele:

Nende 15-aastaste, või kui see on siseriiklike olude tõttu asjakohane, 14- või 16-aastaste õpilaste (1) protsent, kes on jõudnud teises õpitud keeles iseseisva keelekasutaja tasemele (2).

Mõiste iseseisev keelekasutaja vastab vähemalt tasemele B1, nagu see on määratletud Euroopa keeleõppe raamdokumendis (3).

Andmeid võib koguda üleeuroopalise uuringu käigus, mis hindab haridussüsteemides saavutatud teis(t)e keel(t)e oskuse taset, ja mis on esitatud viisil, mis tagab maksimaalse võrreldavuse. Selle asemel võib kasutada siseriiklikke andmeid, eeldusel, et need on ühildatavad Euroopa keeleõppe raamdokumendiga.

Iga riigi hinne moodustub nelja komponendi (lugemine, kirjutamine, kuulamine ja rääkimine) aritmeetiliste keskmiste liitmisel. Tulemuseks on nimetatud iga riigi hinnete kaalutud keskmine, milles võetakse arvesse ka rahvaarvu.

(1) Tagatakse andmete maksimaalne võrreldavus.

(2) Esimes(t)eks keel(t)eks nimetatakse õppetöö juhendamiseks kasutatavat keelt või keeli, ning teiseks keeleks nimetatakse seda keelt lisanduvate keelte hulgas, mida õpetatakse kõige enam. Iga liikmesriik määrab kindlaks keeled, mida nende puhul käsitatakse esimese ja teise keelena.

Teise keelena võib käsitada ainult ELi ametlikke keeli.

(3) B1 (iseseisev keelekasutaja) on määratletud järgmiselt:

saab aru põhilisest infost selges tavakõnes tuttaval teemal: töö, kool, vaba aeg jne. Saab hakkama enamikus olukordades, mis võivad tekkida piirkonnas, kus seda keelt räägitakse. Oskab koostada lihtsat teksti tuttaval või enda jaoks huvipakkuval teemal. Oskab kirjeldada kogemusi, sündmusi, unistusi ja eesmärke ning lühidalt põhjendada-selgitada oma seisukohti ja plaane.