Rahapesuvastase direktiivi artikli 31 lõikes 10 nõutakse ka, et komisjon hindaks, kas liikmesriigid on nõuetekohaselt teatanud oma riigi õiguses reguleeritud usaldusfondidest (trust) ja sarnastest õiguslikest üksustest ja kas nende suhtes kohaldatakse direktiivis sätestatud kohustusi. Käesolev aruanne järgib seda kohustust, tuginedes liikmesriikide teadaannetele, nende rahapesu ja terrorismi rahastamist käsitleva eksperdirühma kaudu esitatud suulisele ja kirjalikule panusele, ning rahapesuvastase töökonna (FATF) ja Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) analüüsidele ja teadusuuringutele.

Arvestades seda, kui palju erilaadseid usaldusfonde (trust) ja õiguslikke üksusi ELis kasutatakse, sätestatakse rahapesuvastase direktiivi artikli 31 lõikes 10, et liikmesriigid peavad välja selgitama õiguslikud üksused, millel on usaldusfondiga (trust) sarnane struktuur või ülesanded, ja teatama komisjonile selliste õiguslike üksuste kategooriad, tunnused, nimetused ja vajaduse korral õigusliku aluse. Komisjon peab kõnealused teadaanded avaldama Euroopa Liidu Teatajas.

-esitaksid teavet õigusliku üksuse tegelikult kasu saavate omanike kohta tegelikult kasu saavate omanike keskregistrile, mis on loodud riigis, kus usaldusfond on asutatud või kus usaldusisik elab, või riigis, kus üksus astub ärisuhtesse või omandab kinnisvara, kui usaldusfond (trust) on asutatud või usaldusisik elab väljaspool ELi, ning

Direktiivi (EL) 2015/849 (rahapesuvastane direktiiv) artikliga 31 nõutakse, et usaldusisikud (ingl k trustee) või isikud, kellel on samaväärne positsioon sarnases õiguslikus üksuses:

Panama dokumentide afääri ja Luksemburgi infolekke järel on EL võtnud meetmeid, et tagada juriidiliste isikute ja õiguslike üksuste tegelikult kasu saavate omanike (ingl k beneficial ownership) läbipaistvus, sh selliste õiguslike üksuste, mida reguleerib liikmesriigi õigus või tava või millel on usaldusfondiga (ingl k trust) sarnane struktuur või ülesanded.

Viimastel aastakümnetel on kurjategijad ära kasutanud finantssüsteemi ja kaubanduse üleilmastumist ning tehnoloogilist innovatsiooni, et varjata ja ümber paigutada oma ebaseaduslikke rahalisi vahendeid kogu maailmas. Juriidilised isikud ja õiguslikud üksused on peamised vahendid, mida kasutatakse rahapesu varjamiseks õiguspärase ettevõtlusena, sageli keeruliste struktuuride ja võrgustike abil, ning neid võidakse kasutada ka eelkuritegude, sh maksukuritegude toimepanemiseks.

Rahapesu ja terrorismi rahastamise vastase võitluse eeskirjades ei ole määratletud õiguslikke üksusi kui selliseid, kuid nimetatakse ühe näitena tavaõiguse usaldusfonde (ingl k common law trust). Muud üksused muutuvad asjakohaseks tulenevalt nende struktuuri või ülesannete sarnasusest usaldusfondi (trust) struktuuri või ülesannetega. Nagu usaldusfondidki (trust), võimaldavad need üksused hoida varade juriidiline omandiõigus (ingl k legal ownership) eraldi või lahus nende tegelikult kasusaava omaniku õigustest (beneficial ownership. See ei pruugi tähendada omandiõiguse jagatavust, mis on tavaõigusele omane mõiste, kuid mida ei tsiviilõiguses ei tunta. Pigem on selliste õiguslike üksuste puhul tavaliselt tegemist omandivormiga, mille puhul vara usaldatakse ühele isikule, kellele see kuulub või kes haldab seda ühe või mitme teise isiku kasuks või konkreetsel eesmärgil.

-Kolm liikmesriiki ja Ühendkuningriik on teatanud, et nende õigussüsteemid reguleerivad usaldusfonde (trusts), ja veel kolm liikmesriiki on teatanud, et nende territooriumil tunnistatakse usaldusfonde (trusts) vastavalt 1. juuli 1985. aasta Haagi konventsioonile usaldusfondide suhtes kohaldatava õiguse ja nende tunnustamise kohta.

Esimene loetelu liikmesriikide teadaannetest avaldati 24. oktoobril 2019 ja seda on kaks korda uuendatud. Kõige uuem loetelu on avaldatud 27. aprillil 2020. Käesolevas aruandes esitatud analüüsi aluseks on nimetatud kolmas loetelu.

Fiducie’d on õigusliku üksusena Euroopas üsna tavalised, eriti prantsuskeelsetes ja ladina kultuuriruumi riikides. Fiducie konkreetsed omadused võivad varieeruda ja neid võidakse kohandada eri liikmesriikide ja vastavate siseriiklike õigussüsteemide alusel. Sellistest üksustest teatasid kolm liikmesriiki, kus neid reguleeritakse otseselt siseriikliku õigusega. Nii on see Prantsusmaa fiducie’de (Prantsusmaa tsiviilseadustiku artikkel 2013), Luksemburgi contrat fiduciaire’ide (27. juuli 2003. aasta seadus) ja Rumeenia fiducia’te puhul (Rumeenia tsiviilseadustiku artiklid 773–791).

Fiducie’d on õiguslikud üksused, mille rahapesuvastane töökond ja rahapesuvastane direktiiv loevad konkreetselt usaldusfondidega (trusts) sarnasteks. Need õiguslikud üksused põhinevad tavaliselt kolme osapoolega skeemil, mille puhul üks või mitu ülekandjat (ingl k transferor) kannavad vara üle usaldusisikule ühe või mitme kindlaksmääratud kasusaaja (beneficiary) kasuks. Selline skeem eeldab vara lahutamist ülekandja (transferor) isiklikust varast. Sellise üksuse puhul on usaldusisikul (fiduciary) kohustus hallata vara vastavalt vara ülekandjaga (transferor) sõlmitud lepingu tingimustele.

Kuigi tavaõiguse usaldusfonde (common law trusts) on raske tsiviilõiguses samal kujul kasutada, on siiski muid õiguslikke üksusi, mis on struktuuri või ülesannete poolest usaldusfondiga (trust) märkimisväärselt sarnased. Nendes üksustes ei pruugi juriidiline omandiõigus (legal ownership) ja tegelikult kasusaava omaniku õigused (beneficial ownership) olla nii rangelt lahutatud kui usaldusfondides (trusts), kuid sellele vaatamata luuakse nendega usaldussuhe, mis on sarnane usaldusfondides (trust) kasutatavaga.

Veel kolm liikmesriiki, nimelt Itaalia, Luksemburg ja Madalmaad, teatasid, et kuigi nende siseriiklik õigus usaldusfonde (trusts) ei reguleeri, tunnustatakse neid nende õigussüsteemides 1985. aasta Haagi konventsiooni alusel, mille nad on ratifitseerinud. Kuigi Belgia ei teatanud ühestki oma õiguses tunnustatud õiguslikust üksusest, viitab õiguskirjandus sellele, et ta on eelnimetatud kolme liikmesriigiga sarnases olukorras, kuivõrd usaldusfondi (trust) mõiste sisaldub Belgia rahvusvahelise eraõiguse tsiviilseadustikus (XII peatükk). Viimase sätted ei võimalda usaldusfonde (trusts) asutada Belgia õiguse alusel, kuid tunnustavad usaldusfonde (trust), mis on seaduslikult asutatud välisriigi õiguse alusel.

Usaldusfonde (trusts) võidakse tunnustada aga ka teistes liikmesriikides. Näiteks hoolimata sellest, et Leedu ei teatanud ühestki siseriikliku õiguse alusel tunnustatavast usaldusfondist (trust) või sarnasest õiguslikust üksusest, viitab õiguskirjandus sellele, et Leedu tsiviilseadustik (neljas köide „Materiaalõigus“, I osa „Asjad“, peatükk VI „Usaldusõigus“) kehtestab siseriiklikus õiguses usaldusfondi (trust) mõiste. Eelkõige sätestatakse artikliga 4.106 usaldusisikule vara suhtes laiaulatuslikud õigused, mis on sisuliselt võrdsed omaniku õigustega. Sellise üksuse korral on nii omanikul kui ka usaldusisikul vara suhtes asjaõigused, mis muudab selle väga sarnaseks tavaõiguse usaldusfondiga (common law trust).

Kõik neli eespool nimetatud riiki osutavad usaldusfondidele (trusts), mille pooled on vabatahtlikult loonud, jättes seega välja need usaldusfondid (trust), mis on loodud seaduse alusel või tulenevad otsese usaldusfondi (express trust) makseraskustest ja mida üldiselt määratletakse kui seadusjärgseid, konstruktiivseid või tulenevaid usaldusfonde (ingl k statutory, constructive or resulting trusts). See on kooskõlas rahapesuvastase direktiivi sätetega.

Kolm liikmesriiki ja Ühendkuningriik on teatanud, et usaldusfonde (trusts) reguleeritakse nende õigussüsteemides, mis põhinevad kas täielikult või osaliselt tavaõigusel. Nad viitasid kas otsestele usaldusfondidele (ingl k express trust), nagu tegid Iirimaa ja Ühendkuningriik, või usaldusfondidele (trust) üldiselt, nagu seda tegid Küpros ja Malta. Küpros teatas ka usaldusfondi (trust) alamkategooriast, nimelt rahvusvahelisest usaldusfondist (international trust).

Usaldusfond (trust)on õiguslik üksus, mis on välja kujunenud tavaõiguse jurisdiktsioonides ja mille puhul asutaja (ingl k settlor) annab osa varasid üle usaldusisikule (ingl k trustee), kes teostab nende üle kontrolli ühe või mitme kasusaaja (beneficiary) huvides, kelle määrab asutaja. Usaldusfondis (trust) hoitavad varad kujutavad endast usaldusisiku (trustee) varast eraldi seisvat vara, samal ajal kui teised pooled, nagu asutaja (settlor) ja kaitsja (ingl k protector), võivad samuti seda teataval määral kontrollida või mõjutada. Usaldusfondide (trust) keeruline struktuur muudab tegelikult kasu saavate omanike (beneficiaries) kindlakstegemise raskeks ja nõuab täiendavaid jõupingutusi usaldussuhte tegeliku olemuse kindlaksmääramiseks. Rahapesujuhtumite analüüs näitab, et usaldusfondide (trusts) väärkasutuse oht suureneb, kui usaldusfondi (trust) mitu osalist langevad kokku sama füüsilise või juriidilise isikuga või kui usaldusfond (trust) luuakse välisriigi jurisdiktsioonis.

Muudel juhtudel põhineb sarnane üksus lepinguosaliste autonoomia üldpõhimõttel ning on piiritletud kohtuotsuste ja õigusdoktriiniga. Nii on see näiteks Itaalia teatatud mandato fiduciario puhul. Kuigi seda liiki lepinguid reguleerivad siseriiklikud sätted puuduvad, toimib see tavaliselt fiducie’le vastava skeemina, millel on sama mõju selles osas, mis puudutab varade lahutamist ja ülekandmist usaldusisikule (fiduciary) ühe või mitme kasusaaja (beneficiary) kasuks.

Nagu Itaalia mandato fiduciario, põhineb ka Hispaania fiducia lepinguosaliste autonoomial, mis on sätestatud Hispaania tsiviilseadustiku artiklis 1255. Sellise üksuse puhul on usaldusisikul (fiduciary) teatav õigus varale, ehkki see ei anna talle omandiõigust, kuid võimaldab tal tegutseda omanikuna kolmandate isikute suhtes ja hallata vara täievoliliselt. Sellisest üksusest Hispaania ei teatanud, sest leiab, et sellist liiki lepingut ei saa pidada usaldusfondiga (trust) sarnaseks, kuna usaldusisiku (fiduciary) omandiõigus on ainult formaalne ja rangelt võttes vara üle ei kanta. Sellegipoolest annab selline leping usaldusisikule (fiduciary) tegeliku, olgugi et piiratud omandiõiguse varale viisil, mis on võrreldav muude usaldusfondiga (trust) sarnanevate üksustega, mida käesolevas aruandes analüüsitakse. Kasusaaja (beneficiary) õiguste kaitse madalam tase usaldusfondiga (trust) võrreldes on samuti võrreldav muude siin analüüsitavate usaldusfondiga (trust) sarnanevate üksustega. Enamgi veel, kuna puudub avalik vorm usaldusisiku (fiduciary) õiguste olemasolust teatamiseks, näib usaldusisik heas usus toimivate kolmandate isikute ees olevat ainuomanik.

Kõik need sarnasused osutavad sellele, et Hispaania fiducia’l on usaldusfondiga (trust) sarnased ülesanded, mistõttu oleks olnud põhjendatud sellest teatada rahapesuvastase direktiivi artikli 31 lõike 10 kohaselt. Oluline on märkida, et tegemist ei ole üksikjuhtumiga. Teine näide, mille puhul õiguskirjanduses leitakse, et – välja arvatud seadusega keelatud juhtudel – ladina kultuuriruumi fiducia’l põhinevad üksused sarnanevad usaldusfondidega (trust), on Madalmaad, kes samuti sellistest üksustest ei teatanud.

Kõnealust kategooriat võiks veelgi laiendada, nii et see hõlmaks muid siseriikliku õiguse alusel tunnustatavaid õiguslikke üksusi, millel on sarnaseid omadusi, vaatamata mõningatele erinevustele näiteks pooltevahelise suhte olemuses. Selliste üksuste puhul on asjakohane näide Ungari teatatud bizalmi vagyonkezelő (2013. aasta V akt tsiviilseadustiku kohta ja 2014. aasta XV akt usaldusisikute ja nende tegevust reguleerivate eeskirjade kohta). Sellise üksuse puhul on usaldusisik (trustee) kohustatud haldama kasusaaja (beneficiary) kasuks vara, mille asutaja (settlor) on talle enda nimel üle kandnud, ning asutaja on kohustatud maksma selle eest tasu.

Veel üks näide on Itaalia teatatud vincolo di destinazione, (Itaalia tsiviilseadustiku artikkel 2645ter), mis seisneb skeemis, mille puhul kinnisasja või avalikes registrites registreeritud vara omanik loob sellist vara käsitleva varasuhte. Selle suhte alusel saab vara hallata ja kasutada üksnes konkreetsel eesmärgil, mille määrab kindlaks omanik.



c.b.bTreuhand

Treuhand on üks õiguslikest üksustest, mida nii rahapesuvastase töökonna standardites kui ka rahapesuvastases direktiivis loetakse konkreetselt usaldusfondiga (trust) sarnaseks. Treuhand on juriidilise isiku staatuseta õiguslik üksus, mis tuleneb lepinguosaliste autonoomia põhimõttest ja on tüüpiline Saksamaa ja Austria õigussüsteemidele. Selle skeemi puhul annab üks isik (Treugeber) teatavad varad või omandiõigused üle teisele isikule (Treuhänder), kellel on õigus neid varasid hallata vastavalt pooltevahelisele lepingule. Selline lepinguline suhe võib täita mitmesuguseid ülesandeid. Kõige sagedamini, nagu kinnitab ka OECD, täidab see tinghoiuse lepingu eesmärki. See viitab sellele, et seda liiki Treuhand’i ei tohiks lugeda usaldusfondidega (trusts) sarnaseks.

Oma paindlikkuse tõttu saab aga Treuhand’i üles ehitada ka nii, et see täidaks usaldusfondiga (trust) sarnaseid ülesandeid. Nii võib see olla näiteks Treuhand’i puhul, mida kasutatakse äriühingu aktsiate või osade ülekandmiseks või haldamiseks. OECD kinnitas seda laadi Treuhand’i olulist rolli rahapesu ja terrorismi rahastamise vastase võitluse seisukohast ning märkis, et selle suhtes tuleks kohaldada läbipaistvuskohustusi seoses tegelikult kasu saava omanikuga.

Treuhand’ist ei teatanud ükski liikmesriik. Liikmesriigid osutasid Treuhand’i ja usaldusfondi (trust) vähesele sarnasusele, eriti arvestades, et Treuhänder ei saa hoida varasid lahus omaenda varast ning et selliseid üksusi kasutatakse kõige sagedamini tinghoiuse suhte jaoks.

Õiguskirjandusest nähtub, et Treuhand’i puhul esinevad usaldusfondidega (trust) sarnased jooned, isegi kui jätta kõrvale mõned strukturaalsed erinevused, mis on loomuomaselt tingitud Treuhand’i tsiviilõiguslikust päritolust. Teada on ka Treuhand’i sagedane kasutamine tinghoiuse suhte jaoks. Kuid nagu eespool märgitud, ei näi see olevat ainus ülesanne, mida Treuhand saab täita, sest see võib olla näiteks ka eravara haldamise mehhanism. Eespool toodud teave koos asjaoluga, et nii Austria kui ka Saksamaa on kehtestanud äriühingu varasid valdava Treuhand’i suhtes kohustuse avaldada oma tegelikult kasu saavad omanikud (beneficial ownership), viitab sellele, et Treuhand’e tuleks lugeda usaldusfondidega (trusts) sarnasteks õiguslikeks üksusteks.

c.b.cFideicomiso