SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Ühendkuningriik esitas 29. märtsil 2017 Euroopa Liidu lepingu artikli 50 kohase teate oma kavatsuse kohta EList välja astuda. See tähendab, et kui väljaastumislepingut ei ratifitseerita, lõpetatakse liidu esmase ja teisese õiguse kohaldamine Ühendkuningriigi suhtes alates 30. märtsist 2019 (edaspidi „väljaastumise kuupäev“). Sel hetkel saab Ühendkuningriigist kolmas riik.

Rahvusvaheline lennutransport ei saa toimuda ilma asjaomaste riikide selgesõnalise nõusolekuta, sest riikidel on täielik ja eranditu suveräänsus õhuruumi üle oma territooriumi kohal. Riikidel on tavaks korraldada omavahelist lennutransporti kahepoolsete lennunduslepingute alusel, milles on sätestatud vastastikku antavad eriõigused ja nende kasutamise tingimused. Liiklemisõigus ja sellega otseselt seotud teenused on teenustekaubanduse üldlepingu kohaldamisalast selgesõnaliselt välja jäetud.

Liidu piires on liikmesriikide lennuettevõtjate (edaspidi „ELi lennuettevõtjad“) vabadus pakkuda ELi siseseid lennuteenuseid reguleeritud eranditult Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 1008/2008, milles käsitletakse ühenduses lennuteenuste osutamise ühiseeskirju ning milles on sätestatud ka kõnealustele lennuettevõtjatele lennutegevuslubade väljaandmise eeskirjad.

Kui väljaastumislepingus ei ole teisiti sätestatud, ei kuulu Ühendkuningriigi ja liikmesriikide vahelised lennuteenused väljaastumise korral enam nimetatud määruse kohaldamisalasse. Lisaks sellele ei vasta teatavad lennuettevõtjad enam nimetatud määruses sätestatud tingimustele ega kvalifitseeru liidu lennuettevõtjatena, sest neil on Ühendkuningriigi välja antud lennutegevusluba või asub nende peamine tegevuskoht Ühendkuningriigis või kuulub nendes ettevõtjates enamusosalus või tegelik kontroll Ühendkuningriigile või Ühendkuningriigi kodanikele.

Sellest järeldub, et kui väljaastumislepingus ei ole vastupidiselt sätestatud, puuduks alates 30. märtsist 2019 õiguslik alus lennuteenuste osutamiseks Ühendkuningriigi ja liikmesriikide vahel asjaomaste lennuettevõtjate poolt. Eespool kirjeldatud olukorras olevad lennuettevõtjad kaotaksid liidu lennutegevusloa ja neil ei oleks seetõttu enam õigust osutada liidusiseseid lennuteenuseid.

Ühendkuningriigi ja liikmesriikide vahelisi otselende hõlmavaid lennutransporditeenuseid osutavad peaaegu täies mahus Ühendkuningriigi ja liidu lennuettevõtjad. Kui need lennuettevõtjad kaotaksid õiguse osutada lennuteenuseid Ühendkuningriigi ja liikmesriikide vahel kaasneksid sellega tõsised häired. Lõppeks enamiku, kui mitte kõikide, liidu ja Ühendkuningriigi vaheliste lennuliinide teenindamine. Samas jääksid liidusisesed marsruudid, mida Ühendkuningriigi lennuettevõtjad pärast väljaastumist enam ei teeninda, liidu lennuettevõtjatele täielikult juurdepääsetavaks.

Juhul kui väljaastumislepingut ei sõlmita võivad tagajärjed olla mõlema majanduse jaoks tõsised, näiteks pikeneks alternatiivsete marsruutide tõttu märkimisväärselt reisimisele kuluv aeg ja suureneksid reisikulud, kasvaks surve nende alternatiivsete marsruutidega seotud lennutransporditaristule ning samal ajal väheneks nõudlus lennutranspordi järele. Selle tulemusena satuks löögi alla mitte ainult lennutranspordisektor, vaid ka muud majandussektorid, mis sõltuvad suurel määral lennutranspordist. Kaasnevad kaubandustõkked mõjutavad nii kaugetel kui ka lähiturgudel tegutsevaid ettevõtjaid ja ettevõtete ümberpaigutamist. Lennutranspordiühenduse häired tähendaks liidu ja liikmesriikide jaoks strateegilise vara kaotamist.

Oma 13. novembri 2018. aasta teatises „Valmistumine Ühendkuningriigi väljaastumiseks Euroopa Liidust 30. märtsil 2019: erandolukorra tegevuskava“ andis komisjon teada oma kavatsusest võtta meetmeid, millega tagatakse Ühendkuningriigi lennuettevõtjatele luba lennata üle Euroopa Liidu territooriumi, teha tehnilistel põhjustel vahepeatusi (näiteks tankida ilma reisijate peale- või mahaminemiseta) ning maanduda Euroopa Liidus ja lennata tagasi Ühendkuningriiki. Need meetmed võetakse tingimusel, et Ühendkuningriik kohaldab samaväärseid meetmeid Euroopa Liidu lennuettevõtjate suhtes.

Käesoleva ettepaneku eesmärk on kehtestada liidu ja Ühendkuningriigi vahelise lennutranspordi suhtes ajutised meetmed, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi liidust väljaastumise järel (artikkel 1). Nende meetmete eesmärk on säilitada lühikese üleminekuperioodi jooksul põhiühendused (artikkel 12).

Esiteks nähakse kavandatava määrusega (artikkel 3) ette, et Ühendkuningriigi lennuettevõtjatele antakse ühepoolselt esimese, teise, kolmanda ja neljanda vabaduse liiklemisõigused, et nad saaksid jätkata lendamist üle Euroopa Liidu territooriumi, teha seal tehnilistel põhjustel vahepeatusi ning teenindada vastavate piirkondade vahelisi otsemarsruute. Reisijate- ja kaubavedusid ning regulaar- ja mitteregulaarlende ei eristata. Kooskõlas kavandatud määruse eesmärgiga tagada põhiühendused, on Ühendkuningriigi lennuettevõtjate veomaht, mida neil lubatakse pakkuda, külmutatud Brexiti eelsel tasemel, mis on väljendatud lendude arvuna (edaspidi „lendude sagedus“). Määruse kohaselt ei ole Ühendkuningriigi lennuettevõtjatele lennuteenuste osutamiseks ette nähtud tavapäraseid tegevuse paindlikkuse vahendeid (näiteks turustuskoostöölepped, õhusõiduki rentimine, lennuki vahetamine või kaasterminaliteenus).

Ühendkuningriigi lennuettevõtjatele antud õiguste suhtes kohaldatakse vastastikkuse põhimõtet, seepärast nähakse kavandatava määrusega (artikkel 4) ette mehhanism, millega tagatakse, et liidu lennuettevõtjatele antaks Ühendkuningriigis õigused, mis on samaväärsed Ühendkuningriigi lennuettevõtjatele kavandatava määruse alusel antavate õigustega. Kui see nii ei ole, on komisjonil õigus võtta rakendusaktidega vastu vajalikud meetmed olukorra parandamiseks, sealhulgas Ühendkuningriigi lennuettevõtjate lennutegevuslubade piiramiseks või tühistamiseks. Samaväärsuse taseme hindamisel ja parandusmeetmete võtmisel ei lähtu komisjon üksnes kahe õiguskorralduse rangest ja vormilisest vastavusest, sest asjaomastel turgudel on märkimisväärseid erinevusi, ja soovitakse vältida pelgalt peegeldavat lähenemisviisi, mis kokkuvõttes ei pruugi vastata liidu huvidele.

Sarnaselt liidu kõigi muude lennunduslepingutega on kavandatava määrusega (ehkki selle eesmärk on tagada ajutiselt põhiühenduste toimimine) ette nähtud paindlik mehhanism, millega tagatakse, et liidu lennuettevõtjatel on õiglased ja võrdsed võimalused konkureerimiseks Ühendkuningriigi lennuettevõtjatega, kui Ühendkuningriik ei ole enam seotud liidu õigusega. Võrdsete tingimuste tagamiseks peab Ühendkuningriik ka pärast väljaastumist jätkama lennutranspordi valdkonnas piisavalt kõrgete standardite kohaldamist seoses selliste küsimustega, nagu aus konkurents (sh kartelle, turgu valitseva seisundi kuritarvitamist ja ühinemisi käsitlevad sätted), põhjendamatute riigitoetuste keeld, töötajate kaitse, keskkonnakaitse ning ohutus ja turvalisus. Lisaks tuleb tagada, et liidu lennuettevõtjaid ei diskrimineeritaks Ühendkuningriigis ei de jure ega de facto. Kavandatud määrusega tehakse komisjonile (artikkel 5) ülesandeks jälgida liidu ja Ühendkuningriigi lennuettevõtjate vahelise konkurentsi tingimusi ning antakse komisjonile õigus võtta rakendusaktidega vastu vajalikud meetmed, et tagada nende tingimuste pidev täitmine.

Kehtestatakse ka vajalikud menetlused, et liikmesriigid saaksid kontrollida, kas kavandatud määruse alusel nende territooriumile lendavate lennuettevõtjate, õhusõidukite ja meeskondade lennutegevuslubade ja sertifikaatide puhul on Ühendkuningriik lähtunud rahvusvaheliselt tunnustatud ohutusstandarditest, kas kõiki asjaomaseid siseriiklikke ja liidu õigusakte on järgitud ning ega õigusi ei ole ületatud (artiklid 6–9).

Määruses tuletatakse eraldi sättega meelde, et liikmesriigid ei tohi pidada läbirääkimisi ega sõlmida kahepoolseid lennunduslepinguid küsimustes, mis kuuluvad kavandatud määruse kohaldamisalasse. Samuti ei tohi muul viisil anda Ühendkuningriigi lennuettevõtjatele lennutranspordi valdkonnas muid õigusi kui need, mis on sätestatud kavandatud määruses (artikkel 3). Asjaomased pädevad asutused võivad muidugi teha koostööd määruse nõuetekohaseks rakendamiseks (artikkel 10), et nende pädevusse kuuluvate ja ka pärast Ühendkuningriigi väljaastumist osutatavate lennuteenuste haldamine oleks võimalik vähe häiritud.

Euroopa Ülemkogu (artikkel 50) kordas 13. detsembril 2018 oma üleskutset töötada kõigil tasanditel pingsamalt, et saavutada valmisolek Ühendkuningriigi väljaastumise tagajärgede likvideerimiseks, võttes arvesse kõiki võimalikke tulemusi. Käesolev õigusakt on osa meetmete paketist, mille komisjon kõnealusele üleskutsele vastamiseks vastu võtab.