Teate avaldamine veinisektoris kasutatava nimetuse tootespetsifikaadi standardmuudatuse heakskiitmise kohta vastavalt komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 artikli 17 lõigetele 2 ja 3

(2020/C 432/10)

Käesolev teade avaldatakse komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 (1) artikli 17 lõike 5 kohaselt.

TEADE KOONDDOKUMENDI STANDARDMUUDATUSE KOHTA

„COTEAUX CHAMPENOIS“

PDO-FR-A1364-AM02

Teate kuupäev: 1.10.2020

HEAKSKIIDETUD MUUDATUSE KIRJELDUS JA PÕHJUSED

1. Tagasilõikamine

I peatüki VI punkti alapunkti 1 alapunkti b tabelis on asendatud lõikamismeetod „Chablis’ lõikamismeetod“ rea „Kirjeldus“ punktis c järgmisega: „Tüve algusesse jäetakse asendusvõrse, nn rachet, mis on lõigatud maksimaalselt 2 pungani.“

Üks kahest võrset puudutavast lubatud viisist ei vasta selle lõikamisviisi puhul praktikale. Selle muudatuse eesmärk on parandada ekslik kirjeldus.

See muudatus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

2. Muud kasvatusviisid

VI punkti alapunkti 2 alapunkti c on lisatud nõue, mis on sõnastatud järgmiselt: „tärkamiseelsete herbitsiidide kasutamine ridade vahel on keelatud.“

Eesmärk on piirata sisendite kasutamist, vähendada veevarude reostamist ja julgustada ettevõtjaid mitmekesistama oma tavasid, mille puhul eelistatakse mehaanilisi haljastus- või umbrohutõrjemeetodeid.

See muudatus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

Tootespetsifikaadi eelmise versiooni punktis c esitatud nõue on alles jäetud ja esitatud uue versiooni punktis d.

3. Seos geograafilise piirkonnaga

X punkti alapunkti 2 „Teave toote kvaliteedi ja omaduste kohta“ on lisatud senini puudunud teave punaste ja roosade veinide välimuse ning valgete veinide lõhna kohta.

Lisatud teave on järgmine.

„Roosad veinid: nende selge värvus ulatub kahvaturoosast tumeda lõheroosani. Punased veinid on erineva läbipaistva punase värvusega, mille intensiivsus varieerub. Valgetel veinidel on õrnad aromaatsed noodid, mis on kas lillesed, puuviljased või mineraalsed.“

See muudatus kiideti heaks 28. juuni 2017. aasta määrusega.

Selle teabega täiendatakse koonddokumendi punkti „Veini(de) kirjeldus“.

Koonddokumendi punkti „Seos(t)e kirjeldus“ esialgne sisu asendatakse tootespetsifikaadi I peatüki X osa „Seos geograafilise piirkonnaga“ kogu tekstiga.

Selle asendamisega lisatakse seega õigusaktidega nõutav üksikasjalik ja täpne teave, millega täiendatakse ka veinide organoleptilisi omadusi.

4. Üleminekumeetmed

XI punkti alapunktis 2 on kaotatud üleminekumeede, sest tähtaeg on möödunud.

See muudatus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

5. Peamised kontrollitavad punktid ja hindamismeetodid

Tootespetsifikaadi III peatüki I punktis on ajakohastatud peamiste kontrollitavate punktide ja vastavate hindamismeetodite tabelit, lisades punkte ja täpsustades mõnda hindamismeetodit.

See muudatus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

KOONDDOKUMENT

1. Toote nimetus

„Coteaux champenois“

2. Geograafilise tähise tüüp

KPN – kaitstud päritolunimetus

3. Viinamarjasaaduste kategooriad

1. Vein

4. Veini(de) kirjeldus

Analüütilised omadused

Tegemist on valgete, roosade ja punaste veinidega.

Minimaalne naturaalne alkoholisisaldus on 9 mahuprotsenti.

Pärast rikastamist ei tohi veinide alkoholisisaldus ületada 13 mahuprotsenti.

Veinide fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus võib olla kuni 3 grammi liitri kohta.

Malolaktiline käärimine on punaste veinide puhul lõppenud.

Pakendamisetapis ei ületa punaste veinide õunhappesisaldus 0,4 grammi liitri kohta.

Lenduvate hapete sisaldus, üldhappesus ja vääveldioksiidi üldsisaldus on kindlaks määratud liidu õigusaktidega.

Punastel veinidel on läbipaistev punane värvus, mille intensiivsus varieerub, ning roosade veinide värvus ulatub kahvaturoosast tumeda lõheroosani. Need veinid on kerged ja peened, suus siidised ning neil on tavaliselt punaste marjade lõhn.

Valgete veinide konsistents on kristalliline, soolakas, domineerib mineraalne, mis jääb kauaks püsima. Loomulik happesus lisab veinile elavust. Valgetel veinidel on õrnad aromaatsed noodid, mis on kas lillesed, puuviljased või mineraalsed.

Laagerdamine annab veinile rasvasust ja aitab kaasa maitse tasakaalu saavutamisele.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides): Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides): Minimaalne üldhappesus: milliekvivalentides liitri kohta Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta): Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta):

5. Veinivalmistustavad

a. Konkreetsed veinivalmistustavad

Istutustihedus – üldsätted

Viljelustavad

Viinapuude istutamisel ei tohi ridadevaheline vahemaa olla suurem kui 1,50 meetrit. Viinapuude tüvede vaheline vahemaa samas reas võib olla 0,90–1,50 meetrit. Ridade vahemaa ja samas reas olevate viinapuude tüvede vahemaa summa ei tohi olla suurem kui 2,50 meetrit.

Istutustihedus – erisätted

Viljelustavad

Selleks et võimaldada sobivate masinate kasutamist, võivad kasvatuskohtades,

— mille pikikalle ületab 35 % või

— mille pikikalle ületab 25 % ja samal ajal põikikalle on suurem kui 10 %,

olla vahekäigud, mille laius on 1,50–3 meetrit ning mida võib olla kuni üks vahekäik kuue rea kohta. Sellisel juhul ei tohi teiste ridade vahemaa ja samas reas olevate taimede tüvede vahemaa summa olla suurem kui 2,30 meetrit.

Viinapuude lõikamise nõuded

Viljelustavad

Viinapuude tüvede mis tahes ülekattuvus ja viljavõrsete teineteise ette paigutamine ei ole lubatud.

Pungade arv võib olla kuni 18 punga ruutmeetri kohta.

Lõikamine toimub hiljemalt enne fenoloogilist arengustaadiumi (F) (Lorentzi skaalal 12), st siis, kui on moodustunud neli lehte.

Viinapuude lõikamisel kasutatakse järgmisi tehnikaid:

— Chablis’ lõikamismeetod;

— Royat’ nöörpuu vorm;

— Marne’i oru lõikamine;

— lihtne Guyot’ lõikamine, kahekordne Guyot’ lõikamine ja asümmeetriline Guyot’ lõikamine.

Saagikoristus

Viljelustavad

Keelatud on kõik vahendid, mis ei võimalda koristada terveid viinamarjakobaraid.

Viinamarjad tuleb veinivalmistusseadmetesse transportida tervena.

Konkreetsed veinivalmistustavad

Puutükkide kasutamine on keelatud.

Aktiivsöe kasutamine roosade veinide valmistamisel on nii puhtal kujul kui ka seguna keelatud. Kääritatava veinivirde mahu suurenemine rikastamise käigus ei tohi ületada 1,12 % alkoholisisalduse suurenemisel ühe mahuprotsendi võrra.

Lisaks eespool esitatud sätetele tuleb veinivalmistustavade puhul järgida liidu tasandil ning maa- ja merekalapüügi seadustikuga (code rural et de la pêche maritime) kehtestatud kohustusi.

b. Maksimaalne saagikus

Maksimaalne kogusaagikus

15 500 kilogrammi viinamarju hektari kohta.

6. Määratletud geograafiline piirkond

Viinamarjad korjatakse, veini kääritatakse ja valmistatakse, sealhulgas laagerdatakse ja pakendatakse 6. mai 1919. aasta seaduse artiklis 17 määratletud territooriumil.

7. Peamine veiniviinamarjasort / peamised veiniviinamarjasordid

'Arbane B' (hele)

'Chardonnay B' (hele)

'Meunier N' (tume)

'Petit Meslier B' (hele)

'Pinot blanc B' (hele)

'Pinot gris G' (hall)

'Pinot noir N' (tume)

8. Seos(t)e kirjeldus

Teave geograafilise piirkonna ning toote kvaliteedi ja omaduste kohta

Seost väljendavate looduslike tegurite kirjeldus

Geograafiline piirkond vastab kaitstud päritolunimetuse „Champagne“ geograafilisele piirkonnale. See asub Prantsusmaa kirdeosas ning paikneb Aisne’i, Aube’i, Haute-Marne’i, Marne’i ja Seine-et-Marne’i departemangu kommuunides.

Nii nagu geograafilise piirkonna puhul vastavad ka viinamarjade korjamiseks valitud maatükid kaitstud päritolunimetusega „Champagne“ hõlmatud maatükkidele. Need on osa maastikust, mida iseloomustavad nõlvadel paiknevad viinamarjaistandused Pariisi nõo idaosas asuvatel kulumisastangutel, mis kujutavad endast imposantseid geomorfoloogilisi struktuure:

— kulumisastang Côte d’Ile-de-France Marne’is ja sellega seotud orgude nõlvad, mis hõlmavad põhjast lõunasse Montagne de Reimsi platood, Marne’i orgu (mis jätkub Aisne’i lõunaosas ja kuni Seine-et-Marne’ini), Côte des Blancsi ja Côte du Sézannais’d kõige ikoonilisemate sektorite puhul;

— kulumisastang Côte de Champagne koos Marne’i Vitryat’ ja Montgueux’ Aubois’ sektoriga;

— kulumisastang Côte des Bar, mida läbistab mitu orgu ning mis hõlmab idas Bar-sur-aubois’d ja läänes Bar-séquanais’d, Aube’is ja Haute-Marne’is.

Sellel tüüpilisel kulumisastangute maastikul, millega külgnevad orud, on nõlvad idas ja lõunas, mõnikord põhjas, nagu ka Montagne de Reimsi platoo põhjaosas ja Marne’i orus selle jõe vasakul kaldal.

Pangad koosnevad kõvadest pae- või kriitkivikihtidest. Nõlvade kallakud on kriitkivised, mergilised või liivased, pehmemad, erodeerunud ja seejärel kattunud taas kõrgemal asetsevatelt pankadelt pärit rusukalde settega.

Viinamarjaistandused asuvad põhjapoolses piirkonnas. Sealset kliimat iseloomustab kaks erinevat mõju:

— ookeaniline, mis tagab ühtlase niiskuse ning väikese temperatuurikõikumise eri aastaaegade arvestuses;

— kontinentaalne, mille tõttu esineb vahel hävitavat külma ja tänu millele on suvel päikest, nagu vaja.

Seost piirkonnaga väljendava inimteguri kirjeldus

Antiikajast pärit viinamarja hakati Champagne’is laialdaselt kasvatama IX sajandil, kui viinamarjakasvatus arenes kloostrites. Tookord, keskajal olid need veinid tuntud nimetuse „Prantsusmaa veinid“ all, sest neid valmistati Pariisi nõos, kuninga maavalduste äärealadel.

Kuni XVIII sajandini toodeti Champagne’i provintsis ennekõike punaseid veine. Pierre Galet’ sõnul ületas nende valmistamine tunduvalt valgete ja roosade (õrnalt punakate) veinide tootmist enne, kui teise kääritamisega pudelis õpiti vahtu tekitama. XIX sajandil, kui Champagne’i vahuveinide tuntus suurenes, vähenes ka punaste veinide valmistamine. Ainult mõned kuulsad veinid, mida valmistati Montagne de Reimsi platool, Marne’i suures orus ja Aube’is, säilitasid oma tuntuse.

22. juuli 1927. aasta seadusega, millega reserveeriti nimetus „Champagne“ üksnes vahuveinidele, kehtestati tähis „Vins origine de la Champagne viticole“ („veinid viinamarjakasvatuspiirkonnast Champagne’ist“), mis muudeti seejärel 1953. aastal nimetuseks „Vins natures de Champagne“ („Champagne’i looduslikud veinid“). Nendele veinidele, mis tõusid taas ausse tänu mõne nende „looduslike veinide“ traditsiooni põlistava viinamarjakasvataja jõupingutustele, anti 1974. aastal kontrollitud päritolunimetus „Coteaux champenois“ seetõttu, et 12. detsembri 1973. aasta seadusega keelati lihtne nimetus „vins natures de la Champagne“.

Kaitstud päritolunimetusega „Coteaux champenois“ veine valmistatakse ainult siis, kui saagi omadused sobivad veini valmistamiseks. Nende toodang on seega väga varieeruv.

Soovides hoida ära igasugust pettust, mis võidakse toime panna lahtise veiniga, taotlesid tootjad 23. mai 1977. aasta seaduse vastuvõtmist, millega keelatakse kaitstud päritolunimetuse „Coteaux champenois“ all toodetud veinide lähetamine muul viisil kui pudelites, välja arvatud veini liikumine Champagne’i kui määratletud viinamarjakasvatuspiirkonna piires Champagne'i ettevõtjate vahel.

Tootmist juhivad samad kutseorganisatsioonid, mis on asutatud kaitstud päritolunimetuse „Champagne“ jaoks, nimelt 1904. aastal asutatud Syndicat général des vignerons de Champagne ja 1882. aastal loodud Union des Maisons de Champagne, mis on koondatud 1941. aastal asutatud Comité Interprofessionnel des Vins de Champagne’i.

Teave toote kvaliteedi ja omaduste kohta

Tegemist on punaste, valgete ja roosade veinidega, mida sageli tähistatakse viinamarjade korjamise kommuuni nimega.

Punastel veinidel on läbipaistev punane värvus, mille intensiivsus varieerub, ning roosade veinide värvus ulatub kahvaturoosast tumeda lõheroosani. Need veinid on kerged ja peened, suus siidised ning neil on tavaliselt punaste marjade lõhn.

Valgete veinide konsistents on kristalliline, soolakas, domineerib mineraalne, mis jääb kauaks püsima. Loomulik happesus lisab veinile elavust. Valgetel veinidel on õrnad aromaatsed noodid, mis on kas lillesed, puuviljased või mineraalsed.

Laagerdamine annab veinile rasvasust ja aitab kaasa maitse tasakaalu saavutamisele.

Põhjuslikud seosed

Asjaolu, et need kolm kulumisastangut avanevad maastikul ulatuslikult tasandikule ja orgudele, tagab viinapuudele piisava valguse, mis võimaldab marjadel küpseda, ning seda isegi põhjapoolsetel külgedel. Asjaolu, et veini „Coteaux champenois“ valmistamise poolest kõige tuntumad traditsioonilised sektorid asuvad ida ja lõuna pool, tagab viinapuudele maksimaalse valguse kevadel ja sügisel ning seega optimaalsed tingimused viinapuu õitsemiseks ja marjade valmimiseks.

Tänu avatud maastikule ei jää külm õhk seisma ja seega väheneb külmumisoht. Champagne'i piirkonna kliima tõttu peavad viinamarjakasvatajad siiski valima üksnes kõige leebemate aastate terved viinamarjad, mis pärinevad parimatelt maatükkidelt, enamasti vanadest viinapuudest, ning koristama viinamarjad siis, kui need on täiesti küpsed.

Nende nõlvade kalle, millel viinamarju kasvatatakse, tagab optimaalse loomuliku kuivendamise, mille tagavad ka erinevad substraadid, mis võimaldavad viinapuude looduslikku veega varustamist reguleerida. Kriit kõrvaldab tänu oma poorsusele ja läbilaskvusele üleliigse vee, tagades samas pinnase uuesti niisutamise kuiva ilmaga nii, et vesi tõuseb kapillaare pidi taas üles. Muus pinnases on mergli kõrval, mis tagab veevaru, kas lubjakivikihid või karbonaatliivad, kusjuures tänu viimastele imbub niiskete perioodide üleliigne vesi pinnasesse. Seda tüüpi pinnas ja need eripärased ilmastikutingimused on ära määranud selle, milliseid viinamarjasorte viinamarjaistanduste eri piirkondadesse istutatakse.

Champagne’i ainulaadse kliima tõttu on viinamarjadel ja seejärel veinidel loomulik happesus, mis annab veinile elavuse, mida on degusteerimisel tunda, ning tugevdab mineraalseid noote, mille põhjuseks on substraat.

Veinid on sageli valmistatud tumedatest viinamarjadest, mis taluvad Jules Guyot’ sõnul paremini külma ja vihma ning valmivad kiiremini. André Jullien liigitas 1822. aastal „Verzy, Verzenay, Mailly, Saint-Basle’i, Bouzy ja Clos de Saint-Thierry [punased veinid] Prantsusmaa parimate veinide hulka, kui need pärinevad aastatest, mil temperatuur oli väga kõrge ja mil oli kuiv“.

Punaste või roosade veinide valmistamisel pikema või lühema leotamisega säilivad kääritamisel kõige paremini tumeda 'Pinot noiri' ja tumeda 'Meunier' aroomid ning nende sortide parimad omadused. Valgete veinide puhul võimaldab see, et marjad hoitakse korjamisel ja õrnal pressimisel tervena, nagu on Champagne’is tavaks, vältida tumedatest viinamarjadest saadud mahla värvumist ning tagab veini läbipaistvuse.

Champagne’i provintsi punased veinid olid alates 1328. aastast kuningate Reimsis ametisse pühitsemise kuulsate veinide seas (Philippe de Valois), kus need olid eriti hinnatud nende buketi loomuliku peenuse tõttu. Isegi võimsad Euroopa valitsejad ostsid viinamarjaistandusi Montagne de Reimsi platool ja Henry IV soovis omandada Ay senjööri tiitlit. Louis XIV õukonnast pärit peenemaitselised degusteerijad, kes nimetasid ennast Coteaux’ orduks, pühitsesid nende veinide tuntuse ja maine. „Ärge hoidke kokku, kui ostate Champagne’i veini,“ kirjutas Saint Evremond 1671. aastal Olonne’i krahvile. „Ei ole teist niisugust provintsi nagu Champagne, kust tuleksid kõikidel aastaaegadel kõige suurepärasemad veinid.“

Paljudes XVII–XIX sajandi dokumentides on need kiidusõnad ära toodud. Nendel veinidel oli „eriline koht kuningriigi parimate peente veinide hulgas“, mille andis neile André Jullien 1822. aastal. Tänu tootjate professionaalsusele on see tuntus säilinud tänapäevani. Neid veine tuleb maitsta austuse ja ajaloolise huviga, mõeldes sellele, et need on iidsetest aegadest saadik püsima jäänud.

9. Muud olulised tingimused (pakendamine, märgistamine, muud nõuded)

Täiendavad nimetused

Õigusraamistik:

liikmesriigi õigusaktid

Lisatingimuse liik:

märgistamist käsitlevad lisasätted

Tingimuse kirjeldus

Selle kontrollitud päritolunimetusega veinide märgistusega võib täpsustada väiksema geograafilise piirkonna nimetust, kui kõnealune piirkond on:

— katastriüksuse nimi;

— märgitud saagideklaratsioonile.

Kohanime võib ära näidata ainult juhul, kui kõik veini valmistamiseks kasutatud viinamarjad pärinesid selle nimega kohast.

Viinamarjasordi märkimine

Õigusraamistik:

liikmesriigi õigusaktid

Lisatingimuse liik:

märgistamist käsitlevad lisasätted

Tingimuse kirjeldus

Viinamarjasordi võib märkida tähtedega, mille kõrgus ja laius ei ületa 3 mm ja mille suurus on pool kaitstud päritolunimetuse tähtede suurusest. Sordile saab tugineda ainult siis, kui kõik viinamarjad on sellest sordist.

Pakendamine

Õigusraamistik:

liikmesriigi õigusaktid

Lisatingimuse liik:

pakendamine määratletud geograafilises piirkonnas

Tingimuse kirjeldus:

23. mai 1977. aasta seadus keelab kaitstud päritolunimetuse „Coteaux champenois“ all toodetud veinide lähetamise muul viisil kui pudelites, välja arvatud veini liikumine Champagne’i kui määratletud viinamarjakasvatuspiirkonna piires Champagne’i ettevõtjate vahel.

Valmimisperioodi lõpus viiakse veinid tarbija jaoks turule alates koristusaastale järgneva aasta 15. oktoobrist.

Link tootespetsifikaadile

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-6545017e-a945-4b6c-9e95-cb6f26380a23

(1) ELT L 9, 11.1.2019, lk 2.