Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse direktiive 2005/29/EÜ ja 2011/83/EL seoses tarbijate võimestamisega üleminekul rohelisele majandusele, pakkudes paremat kaitset ebaausate tavade vastu ja paremat teavet“

(COM(2022) 143 final – 2022/0092 (COD))

(2022/C 443/10)

Raportöör: Thierry LIBAERT Kaasraportöör: Gonçalo LOBO XAVIER

Euroopa Liidu Nõukogu, 12.4.2022 Euroopa Parlament, 7.4.2022 Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 114 Vastutav sektsioon ühtse turu, tootmise ja tarbimise sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 27.6.2022 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 82/0/3 Vastuvõtmine täiskogus 14.7.2022 Täiskogu istungjärk nr 571 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 209/0/1

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee toetab Euroopa Komisjoni ettepanekuid, mille eesmärk on tugevdada tarbijate tegutsemisvõimet üleminekul rohelisele majandusele. Ta nõuab, et komisjon säilitaks edasipüüdlikud eesmärgid, kuna sellel projektil on soodne majanduslik, sotsiaalne ja keskkonnamõju.

1.2. Komitee rõhutab vajadust teha kõik endast oleneva, et tagada tarbijatele teabe süstemaatiline kättesaadavus, eelkõige teave varuosade ja parandusjuhendite ning kavandatavate tarkvarauuenduste kohta.

1.3. Komitee kutsub komisjoni üles olema teotahteline, kiites heaks tarbeelektroonika ja kodumasinate parandatavuse hinde põhimõtte. See hinne peab kajastama tarbijate ootusi nii hõlmatud toodete mitmekesisuse kui ka arvesse võetavate kriteeriumide mõttes.

1.4. Lisaks kõnealuste toodete parandatavusele on komitee seisukohal, et komisjon peab järgnevatel aastatel järgima põhimõtet, et toodete kestlikkus märgitakse lihtsal ja ühetaolisel viisil.

1.5. Samuti on oluline soodustada uute remonditöökodade töötajate väljaõpet ja praeguste teenuseosutajate oskuste täiendamist, mis on Euroopa jaoks olulise tööhõiveallika – remondisektori – arendamise eeltingimus. Lisaks kutsub komitee Euroopat üles vähendama oma sõltuvust toorainetest, et tugevdada oma suutlikkust parandada ja varustada end varuosadega. Samamoodi vajab Euroopa tõsist ja tõhusat taasindustrialiseerimise poliitikat. Hiljutised kriisid on toonud esile nõrgad kohad, mida tuleks võtta kui taastumist soodustavaid võimalusi.

1.6. Peale vajaduse tagada seadusliku garantiiaja märkimine, on vaja tarbijat paremini kaitsta seadusest tuleneva ja müügigarantii segiajamise eest. Garantiide puhul tuleb eelisjärjekorras soodustada parandamist uue tootega asendamise ees, ilma et see piiraks tarbija vabadust valida oma probleemile lahendus.

1.7. Selleks et edendada toodete kasutusea pikendamist, kiidab komitee heaks uute kaubandustavade lisamise eksitavateks peetavate tegude loetellu. Kolmes punktis kutsub komitee komisjoni aga üles võtma meetmeid, mis ulatuvad kaugemale teavitamiskohustusest: — toote kasutusea lühendamiseks rakendatud meetodid: komitee arvates tuleks neid tavasid käsitleda mitte üksnes teabe puudumisena, vaid liigitada need eksitavate kaubandustavade hulka; — teatavad tooted, mida ei saa parandada: jällegi võib parandamise tahtlikke takistamisi pidada eksitavateks kaubandustavadeks ja mitte üksnes teabe puudumiseks; — uuendused, mis võivad põhjustada talitlushäireid: tuleks nõuda, et uuendusi peab saama tagasi pöörata.

1.8. Selline tarbijate tegutsemisvõime suurendamine peab käima käsikäes tõhusama kaitsega eksitava reklaami eest. Sellega seoses tuleb kestliku arengu eesmärke lõimida tulemuslikumalt reklaamiga seotud õigusraamistikku.

1.9. Seega peab reklaamis keelama igasuguse alusetu väite, nagu seda sageli tehakse seoses CO 2 -neutraalsusega, ning igasuguse seose või esituse tegevuse kohta, mis on vastuolus keskkonnakaitse ja loodusvarade säilitamisega. Samuti on vaja suurendada suutlikkust keskkonnaväidete kontrollimiseks.

1.10. Et vältida segadust ja võttes arvesse sageli tootjate endi loodud keskkonnamärgiste levikut, peab Euroopa Komisjon veelgi rõhutama ELi ökomärgist ja vajadust märgistamisalaste sertifitseerimismenetluste järele.

1.11. Selleks et hoiatada eksitavate kaubandustavade eest, kutsub komitee ELi üles tugevdama toodete keskkonnaaspektidega seotud rikkumisest teatajate kaitset.

1.12. Lisaks kutsub komitee komisjoni üles edendama ulatuslikult tarbijate teadlikkust vastutustundliku tarbimise probleemidest.

2. Komisjoni dokumendi põhisisu

2.1. Direktiivi ettepanekuga soovitakse tugevdada tarbijate õigusi, muutes kahte direktiivi, mis kaitsevad tarbijate huve liidu tasandil: ebaausate kaubandustavade Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/29/EÜ ( 1 ) ja tarbija õiguste Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/83/EL ( 2 ) . Ettepaneku eesmärk on aidata kaasa puhtale ja keskkonnahoidlikule ELi ringmajandusele, võimaldades tarbijatel teha teadlikke ostuotsuseid ja aidata seega kaasa kestlikumale tarbimisele. Selles käsitletakse ka ebaausaid kaubandustavasid, mis eksitavad tarbijaid ja suunavad neid kestlike tarbimisvalikute juurest kõrvale.

2.3. Ettepanek sisaldab meetmeid kehtiva tarbijaõiguse ajakohastamiseks, tagamaks, et tarbijad on kaitstud ja saavad rohepöördele aktiivselt kaasa aidata. Praegu on tarbijaõiguste direktiiviga ette nähtud, et kauplejad peavad andma tarbijatele teavet kaupade või teenuste põhiomaduste kohta.

2.4. Kuna aga puudub nõue esitada teavet vastupidavusega seotud müügigarantii puudumise kohta, ei motiveeri direktiiv tootjaid piisavalt tarbijatele sellist garantiid pakkuma. Uuringud näitavad, et kui tarbekaupu pakutakse koos müügigarantiiga, on teave sellise müügigarantii ja tarbijatelt võetavate tasude kohta sageli ebaselge, ebatäpne või puudulik, mistõttu tarbijal on keeruline tooteid võrrelda ja eristada müügigarantiid (kohustuslikust) seadusest tulenevast garantiist ( 6 )

2.5. Peale selle ei sisalda direktiiv konkreetseid nõudeid anda tarbijatele teavet kaupade parandatavuse kohta. See teave, mis võimaldaks edendada kaupade parandamist ja oleks eriti suureks abiks selles, et tarbijad saaksid osaleda ringmajanduses, on müügikohtades suures osas puudu. Hiljutised uuringud näitavad, et kuni 80 % ELi tarbijatest väidab, et neil on raske leida teavet selle kohta, kui lihtne on toodet parandada ( 7 )

3. Üldised märkused

3.1. Tänapäeval peab enamik Euroopa tarbijaid kahetsusväärseks, et tarbimise keskkonnamõju kohta puudub teave. Komisjoni korraldatud avalik arutelu kinnitas seda järeldust. 2012. aastal läbiviidud Eurobaromeetri uuringust Euroopa tarbijate käitumise ja hoiakute kohta seoses keskkonnasäästlike toodetega ilmnes, et 92 % Euroopa vastajatest pooldab teabe esitamist toote kasutusea kohta.

3.2. Selline teabe puudumine on kahjulik, sest selge ja loetav teave aitab käitumist muuta. Seda mõju kinnitas ka komitee uuring, mis hõlmas 3 000 Euroopa tarbijat. Uuringus tehti simulatsioon, mille raames anti e-poes igapäevaste tarbekaupade kasutusea kohta teavet. Uuringu kohaselt suurendab teabe esitamine kasutusea kohta pika kasutuseaga toodete müüki 56 % võrra.

3.3. Tarbijatele mõeldud teabe puudumine on suure sotsiaalse tähtsusega. Ostujõuga seotud raskused toovad veelgi selgemalt esile vajaduse, et keskklassi ja ebasoodsas olukorras olevaid sotsiaalseid rühmi tuleb toetada toodete parandamisel ja vastutustundlikuma tarbimise edendamisel. Tarbijate parem teavitamine lihtsate vahenditega on üks viis, kuidas muuta vastutustundlik tarbimine kõige haavatavamate inimeste jaoks kättesaadavamaks.

3.4. Tarbijate parem teavitamine aitab tugevdada Euroopa ettevõtjate ärimudelit. Võttes arvesse odavate toodete impordist tulenevat dumpinguohtu, muutuvad mikroettevõtjad, VKEd ja nende kliendid tõenäoliselt tarbijatele nähtavamaks, võimaldades neil edendada Euroopas välja töötatud toodete kvaliteeti.

3.5. Ka Euroopa jaemüüjad ja füüsilised poed saavad neid tulevasi seadusandlikke arengusuundmusi ära kasutada, kuna need suurendavad nende suhtelist eelist internetipõhiste jaemüüjate ees. Lisaks müüja pakutavale teabele on tarbijal juurdepääs ka sellisele uuele teabele. See aitab ELis tööhõivet tugevdada. Selleks vajab Euroopa asjakohaseid inimressursse: komitee kutsub komisjoni üles toetama ettevõtjate ja ennekõike VKEde koolitamist.

3.6. Kui on vaja esitada asjakohast keskkonnateavet, tuleb tagada, et arvestataks kõigi keskkonnamõjudega. Kliimamõjud, mida mõõdetakse kasvuhoonegaaside heitkoguste alusel, on avalikus arutelus kesksel kohal, kuid need moodustavad keskkonnamõjudest vaid ühe osa. Toodete olelusringi analüüsidest ilmneb, et keskkonnamõju tuleneb enamiku tarbekaupade puhul peamiselt ressursside kaevandamisest ja toodete valmistamisest, mistõttu tuleb keskkonnaalase prioriteedina keskenduda toodete kasutusea pikendamisele.

3.7. Kuid kõigis neis aspektides ei ole eurooplaste keskmine tarbimine keskkonnakestlik. Näiteks nõuaks ökoloogilise jalajälje arvutuste kohaselt ühe eurooplase elustiil 2,8 planeeti.

3.8. Paljudel juhtudel vähendab tootedisain toodete kasutusiga, olgu see siis tehniliste protsesside, parandamise tõkete või tarkvaratehnoloogiate tõttu. Sellest tulenev toodete enneaegne vananemine on üks peamisi rahulolematuse põhjuseid tarbijate seas, kes seisavad silmitsi teabe asümmeetriaga.

3.9. Komitee märgib, et Ukraina sõda muudab Euroopa strateegilise autonoomia tugevdamise veelgi olulisemaks. Sellest vaatenurgast tuleks toetada algatusi, mis aitavad kaasa toodete, eriti strateegiliste metallidega seotud toodete kasutusea pikendamisele.

4. Konkreetsed märkused

4.1. Tarbijatele lisateabe esitamine kaupade kestlikkuse kohta

4.1.1. Arvestades toodete kasutuseaga seotud küsimuste olulisust, on vaja tarbijate teavitamist tõhustada. Selles mõttes on komisjoni ettepanek tervitatav, kuna selle eesmärk on süstematiseerida teabe esitamist varuosade kättesaadavuse, kasutusjuhendite või tarkvarauuendustega hõlmatud ajavahemiku kohta.

4.1.2. Tuleb meeles pidada, et kuigi teabe puudumine on kahjulik, on liiga palju teavet või liiga palju tehnilist teavet peaaegu sama kahjulik.

4.1.3. Komitee hoiatab komisjoni võimalike ebasoodsate mõjude eest, mis võivad tuleneda elektroonilise märgise või ruutkoodi abil pakutavast uuest teabest. Lisaks nende meetoditega kaasnevale suuremale digitaalsele keskkonnamõjule tuleb meeles pidada, et kõik lisanduvad sammud (nutitelefoni väljavõtmine, klõpsamine, pildistamine jne) takistavad vastutustundlikku tarbimist veelgi.

4.1.4. Komisjoni ettepanek on samm õiges suunas, kuna selles käsitletakse teabevahetusega seotud probleeme ja toodete enneaegset vananemist. Esimene samm tarbijate paremal teavitamisel peab olema parandatavuse hinde rakendamine võimalikult paljude toodete puhul, nagu on tehtud Prantsusmaal alates 2021. aastast. Parandatavus on üks toote kestlikkuse kõige lihtsamini mõõdetavaid aspekte.

4.1.5. Probleemide lahendamiseks peab parandatavuse hinne olema piisavalt kaugeleulatuv vähemalt kahes aspektis. Ühelt poolt peaks see hõlmama võimalikult palju elektrilisi, elektroonilisi ja kodumasinaid. Teisest küljest tuleb parandatavust käsitleda kõigis selle mõõtmetes, sealhulgas võttes arvesse remondi maksumust (varuosade hinda), varuosade kättesaadavust ja tarkvaratoe tingimusi.

4.1.6. Komitee arvates ei tohiks kaugeleulatuv tarbijate teavitamise poliitika piirduda parandatavusega. Tarbijate ootused on eelkõige seotud asjaoluga, et tooted peaksid kaua vastu, mitte sellega, et need oleksid parandatavad. Komitee on selles küsimuses juba seisukoha võtnud ( 8 ) . ELis tuleb kasutusele võtta lihtne näitaja, mis annab teavet toote kestlikkuse kohta, sealhulgas toote parandatavuse, aga ka toote vastupidavuse ja uuendatavuse kohta. See toetab otseselt Euroopa taasindustrialiseerimist. See põhimõte, mille rakendamisel tuleb kindlasti konsulteerida sidusrühmadega ja mida peab saama kohaldada järk-järgult, tuleb lisada komisjoni ettepanekutesse. Vastasel juhul võib juhtuda, et tarbijate ootusi eiratakse.

4.1.7. Tarbijate teavitamise tõhustamiseks on vaja põhjalikumalt tegeleda garantiidega. Esiteks peab komisjon veel kord kinnitama lihtsat põhimõtet: vastavuse garantii olemasolu ja kehtivusaeg (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv (EL) 2019/771) ( 9 ) peab olema märgitud kõikjal, nii füüsilistes kui ka e-poodides, kõikide asjaomaste kaupade puhul. Eelkõige tuleb enne uute õiguste lisamist jõustada kehtivat õigust.

4.1.8. Komitee tunneb heameelt selle üle, et arvesse on võetud raskusi, millega tarbija võib müügigarantiide ja seadusest tulenevate garantiide eristamisel kokku puutuda. Seetõttu on tervitatav komisjoni eesmärk tagada, et sellised müügigarantiid ei tekita segadust.

4.1.9. Suurendamaks garantii soodsat mõju keskkonnakaitsele, võiks see soodustada kahjustatud kauba parandamist, mitte selle asendamist uue kaubaga. EL saab rikke korral soodustada eelisjärjekorras remonti asendamise ees, muutes parandamise tarbijatele lihtsamaks, kiiremaks ja mugavamaks.

4.1.10. Nende sätetega seoses võib kodanike teadlikkuse suurendamine kõnealusele tarbimise ümberkorraldamisele veelgi ulatuslikumal määral kaasa aidata. Seega peab EL edendama või isegi algatama kampaaniaid, milles käsitletakse vastutustundliku tarbimise jaoks õigeid tavasid (teavitamine, taaskasutus, toodete remont ja hooldus), tehes seda eelkõige organiseeritud kodanikuühiskonna toetusel, kellel võib olla selles ettepanekus keskne roll.

4.2. Tuleb karmistada sätteid, mis lähevad teavitamiskohustusest kaugemale

4.2.1. Kui Euroopa Liidus määrataks karistusi üksnes puuduva teabe eest, looks see tingimused selliste tavade legaliseerimisele, mis on vastuolus tarbija- ja keskkonnakaitsega. EL ei saa üksnes keelata teabe puudumist tehnika kohta, mille eesmärk on tegelikult piirata toote kasutusea pikkust, vaid ta peab keelama ära selle tava enda. Teisisõnu ei oleks ELil mõttekas saata sõnumit, et kavandatud vananemine on lubatud juhul, kui sellega kaasneb tarbijateave. Asjaomase sättega tuleb anda tootjatele selgelt märku, et Euroopas ei või tooted olla välja töötatud nii, et need ütlevad varakult üles.

4.2.2. Samuti on oht, et ka direktiivi muude sätete sõnastusega ei kaitsta tarbijaid piisavalt. Sellest on vähe, kui kohustada tootjat andma tarbijale teavet selle kohta, et toodet ei saa parandada. Keelata tuleb teadlikult sellise kauba tootmine, mida ei saa parandada.

4.2.3. Nagu komitee ja komisjon teavad, on tarkvarauuendused sageli seotud sellise tarkvaraga, mis kulutab liiga palju mälu ja energiat, lühendades omakorda asjaomaste seadmete kasutusiga. Õigusaktidega ei peaks üksnes nõudma, et tootja teavitaks tarbijat uuenduse soovimatutest mõjudest. Jällegi võib lihtsasti ette kujutada, kuidas seda teavet saab peita sellist uuendust puudutava positiivse teabe tulva keskele, mille tulemusena tarbija sellega nõustub.

4.3. Tarbijate tegevusvabadust vähendavate tavade piiramine ja nende eest karistamine

4.3.1. Nagu komisjon õigesti märgib, on rohepesutavad üks peamisi takistusi tarbijate teavitamisel üleminekust rohelisele majandusele. Direktiivi eelnõus rõhutatakse õigustatult vajadust karistada üldiste keskkonnaväidete kasutamise eest, mis ei ole objektiivsed ja mida ei saa tõendada.

4.3.2. Komitee kiidab heaks keelu kasutada selliseid kestlikkuse märgiseid, mis ei põhine ametlikul sertifitseerimissüsteemil. Käesolevas arvamuses välja pakutud Euroopa näitaja järkjärgulise ja kooskõlastatud arendamise abil on võimalik selle küsimusega tegeleda.

4.3.3. On ka keskkonnaväiteid, mis kahjustavad sageli tarbijate nõuetekohast teavitamist. Keskkonnatoime rõhutamise võib seadusega kooskõlas ära keelata, kui see puudutab ainult ühte toote omadust või kui see on seotud üksnes seaduslike kohustuste või levinud tavade rakendamisega.

4.3.4. Vastutustundliku tarbimise edendamine tähendab ka märgiste tugevdamist, mis tõendavad tõsiseltvõetavate keskkonnameetmete võtmist. Selles mõttes kasutatakse Euroopa ökomärgist edusammudest hoolimata tänapäeval veel liiga vähe. Kaaluda tuleks selle märgise juurdepääsetavuse parandamist ja asjakohast teavituskampaaniat.

4.3.5. Nende elementide loogilise tagajärjena tuleb kestliku arengu põhimõtted lõimida tulemuslikumalt reklaamiga seotud õigusraamistikku, sealhulgas reguleerides jõuliselt kõige saastavamate toodete reklaami, mis on kooskõlas komitee hiljutise arvamusega selles küsimuses ( 10 )

4.3.6. Kuna reklaamis tuleb vältida keskkonnaväidete kasutamist toote kui terviku kohta, kui need väited on seotud ainult toote teatavate osadega, tuleb niisamuti keelata põhjendamatud väited, nagu juhtub väga sageli CO 2 -neutraalsuse puhul, ning keskkonnakaitse ja loodusvarade säilitamisega vastuolus oleva käitumise esilekutsumist või kujutamist. Lisaks tuleb reklaamis keelata igasugune esitusviis, mis võiks trivialiseerida kestliku arengu eesmärke või väärtustada nendega vastuolus olevaid tavasid või ideid.

4.3.7. Selleks et hoiatada eksitavate kaubandustavade eest, on sageli vaja teavet neilt, kes tooted turule toovad. Praegu on aga selles vallas vähe rikkumisest teatajaid, sest nad kardavad survestamist. Kõnealuste rikkumisest teatajate suhtes peaks olema võimalik kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis (EL) 2019/1937 ( 11 ) sätestatud rikkumisest teatamise menetlust.

Kõik need meetmed on täielikult tulemuslikud üksnes siis, kui need on kooskõlastatud majandustegevuses osalejatega, kes esindavad nii suuri kui ka väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid, samuti sotsiaalpartnereid, tarbijaorganisatsioone ja kodanikuühiskonda laiemalt. Komitee on seisukohal, et see on keskne poliitika, kuna selles kinnitatakse konkurentsivõimeline turumudel, mis on kohandatud keskkonnaprobleemidele, mille raames hoolitakse tarbijatest ja Euroopa ettevõtjate konkurentsivõimest ning mis on kooskõlas Euroopa strateegilise autonoomia küsimustega.

Brüssel, 14. juuli 2022 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Christa SCHWENG

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiiv 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ebaausate kaubandustavade direktiiv) (ELT L 149, 11.6.2005, lk 22).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiiv 2011/83/EL tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ (ELT L 304, 22.11.2011, lk 64).

(3) COM(2020) 696 final, 13. november 2020.

(4) COM(2020) 98 final, 11. märts 2020.

(5) COM(2019) 640 final, 11. detsember 2019.

(6) Euroopa Komisjon, „Consumer market study on the functioning of legal and commercial guarantees for consumers in the EU“, 2015. Euroopa Komisjoni mõjuhinnangut toetav uuring „Study on Empowering Consumers Towards the Green Transition“, juuli 2021. „Commercial warranties: are they worth the money?“, Euroopa tarbijakeskuste võrgustik, aprill 2019.

(7) Euroopa Komisjon, „Behavioural Study on Consumers’ Engagement in the Circular Economy“, 2018, lk 81.

(8) ELT C 67, 6.3.2014, lk 23.

(9) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 2019. aasta direktiiv (EL) 2019/771 kaupade müügilepingute teatavate aspektide kohta, millega muudetakse määrust (EL) 2017/2394 ja direktiivi 2009/22/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks direktiiv 1999/44/EÜ (ELT L 136, 22.5.2019, lk 28).

(10) ELT C 105, 4.3.2022, lk 6.

(11) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2019. aasta direktiiv (EL) 2019/1937 liidu õiguse rikkumisest teavitavate isikute kaitse kohta (ELT L 305, 26.11.2019, lk 17).