NÕUKOGU ÜHINE SEISUKOHT (EÜ) nr 7/2005,

15. november 2004,

pidades silmas Euroopa Parlamendi ja nõukogu ... aasta määrust (EÜ) nr …/2005, millega muudetakse nõukogu määrust (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes ning (EMÜ) nr 574/72, millega on kehtestatud määruse (EMÜ) nr 1408/71 rakendamise kord

(2005/C 38 E/02)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 42 ja 308,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamust, (1)

pärast konsulteerimist regioonide komiteega,

toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (2)

ning arvestades järgmist:

Õiguskindluse tagamise eesmärgil nõuavad rahaliste mitteosamakseliste erihüvitiste klassifitseerimise kohta tehtud kohtuotsused Friedrich Jauch v. Pensionsversicherungsanstalt der Arbeiter ning Ghislain Leclere, Alina Deaconescu v. Caisse nationale des prestations familiales, (7) et neid kahte arvesse võetavat kumulatiivset kriteeriumi tuleks täpsustada selliselt, et need hüvitised võiks olla kantud määruse (EMÜ) nr 1408/71 IIa lisasse. Seetõttu on põhjust lisa läbi vaadata, võttes arvesse liikmesriikides tehtud õigusaktide muudatusi, mis mõjutavad sellist tüüpi hüvitisi, mis oma keeruka olemuse tõttu vajavad erikoordineerimist. Lisaks on oluline kindlaks määrata üleminekusätted, mis on seotud Jauchi kohtuasja aluseks olnud hüvitisega, et kaitsta hüvitisesaajate õigusi.

Kõnealuse määruse ja kahepoolsete sotsiaalkindlustuslepingute sätete vaheliste suhetega seotud kohtupraktika alusel on vaja läbi vaadata kõnealuse määruse III lisa. III lisa A osa kanded on õigustatud ainult kahel juhul: kui need on võõrtöötajate osas soodsamad (8) või kui need on seotud ajaloolistest asjaoludest tulenevate konkreetsete ja erandlike olukordadega. Lisaks ei ole asjakohane lubada kandeid B osasse, välja arvatud juhul, kui erandlikud ja objektiivsed olukorrad õigustavad erandit määruse artikli 3 lõikest 1 ja asutamislepingu artiklitest 12, 39 ja 42. (9)

Määruse (EMÜ) nr 1408/71 IIa lisa läbivaatamise tulemusena mõned kanded kustutatakse ja vastavalt muudatustele mõnede liikmesriikide siseriiklikes õigusaktides lisatakse teatud uued kanded. Viimasel juhul peavad need liikmesriigid otsustama üleminekumeetmete või kahepoolsete lahenduste leidmise vajalikkuse üle, et lahendada olukord isikute suhtes, kelle omandatud õigusi võidakse selle tulemusel mõjutada,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE

Artikkel 1

Määrust (EMÜ) nr 1408/71 muudetakse järgmiselt.

need on loetletud IIa lisas.”

sotsiaalkindlustuskonventsioonide, millega liikmesriigid on ühinenud enne käesoleva määruse kohaldamiskuupäeva, teatud sätteid, tingimusel, et need on hüvitisesaajatele soodsamad või need tulenevad teatud ajaloolistest asjaoludest ja nende mõju on ajaliselt piiratud, ning kui need sätted on loetletud III lisas.”

Kui liikmesriigi õigusaktide kohaselt sõltub hüvitise saamise õigus miinimumkindlustusperioodi täitumisest kindlaks määratud ajavahemiku jooksul enne kindlustusjuhtumit, mille vastu ollakse kindlustatud (kontrollperiood) ja õigusaktid näevad ette kontrollperioodi pikendamise selle aja võrra, mille jooksul on nimetatud liikmesriigi õigusaktide alusel hüvitisi makstud või aja võrra, mis on pühendatud laste kasvatamisele kõnealuse liikmesriigi territooriumil, tuleb kontrollperioodi pikendada ka selle aja võrra, mille jooksul on makstud invaliidsus- või vanaduspensione või haigus-, töötus-, tööõnnetus-, või kutsehaigushüvitisi teise liikmesriigi õigusaktide alusel ning aja võrra, mis on pühendatud laste kasvatamisele teise liikmesriigi territooriumil.”

“1. Artikli 10 ja III jaotise sätteid ei kohaldata artikli 4 lõikes 2a osutatud rahaliste mitteosamakseliste erihüvitiste suhtes. Isikud, kelle suhtes käesolevat määrust kohaldatakse, saavad neid hüvitisi üksnes oma elukohaliikmesriigi territooriumil kõnealuse riigi õigusaktide kohaselt juhul, kui need hüvitised on nimetatud IIa lisas. Hüvitisi maksab elukohajärgne asutus oma kulul.”

4. Kõik hüvitised, mis on jäänud määramata või mille maksmine on peatatud asjaomase isiku kodakondsuse või elukoha tõttu, määratakse või ennistatakse asjaomase isiku taotluse põhjal alates 1. jaanuarist 2005 tingimusel, et varasemate hüvitiste määramise aluseks olevate õiguste alusel ei ole tehtud ühekordset väljamakset.

3. Vastavalt lõike 1 sätetele omandatakse käesoleva määruse kohane õigus ka juhul, kui see on seotud kindlustusjuhtumiga, mis toimus enne 1. jaanuari 2005.

Artikkel 2

Määrust (EMÜ) nr 574/72 muudetakse järgmiselt.

“1a. Kui vastavalt määruse artikli 14 lõike 2 punktile a kehtivad rahvusvahelist veoteenust osutava ettevõtja reisi- või lennupersonali kuuluva isiku suhtes selle liikmesriigi õigusaktid, mille territooriumil on tema tööandjaks oleva ettevõtja, selle filiaali või alalise esinduse registrijärgne asukoht või tegevuskoht, või kus ta elab ja peamiselt töötab, väljastab vastava liikmesriigi pädeva võimuorgani määratud asutus asjaomasele isikule tõendi, milles teatakse, et tema suhtes kehtivad liikmesriigi õigusaktid.”

Artikkel 3

Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Artikli 1 lõiget 9 määruse (EMÜ) nr 1408/71 artiklit 95f puudutavas osas, I lisa lõike 1 punkti a ja lõike 1 punkti b ja II lisa punkte 2 ja 4 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2005.

(1) ELT C 80, 30.3.2004, lk 118.

(2) Euroopa Parlamendi 11. märtsi 2004. aasta arvamus (ELT C 102 E, 28.4.2004, lk 804), nõukogu 15. novembri 2004. aasta ühine seisukoht ja Euroopa Parlamendi …… aasta seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

(3) EÜT L 149, 5.7.1971, lk 2. Määrust on ajakohastatud määrusega (EÜ) nr 118/97 (ELT L 28, 30.1.1997, lk 1), viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 631/2004 (ELT L 100, 6.4.2004, lk 1) ja tunnistatud kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 883/2004 (ELT L 166, 30.4.2004, lk 1) rakendusmääruse jõustumisel. Määrus tuleb kehtetuks tunnistada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 883/2004 (ELT L 166, 30.4.2004, lk 1) kohaldamiskuupäevast.

(4) EÜT L 74, 27.3.1972, lk 1. Määrust on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 631 /2004 (ELT L 100, 6.4.2004. lk 1).

(5) 18. aprilli 2002. aasta otsus kohtuasjas C-290/00, EKL 2002, lk I-3567.

(6) 13. juuni 1996. aasta otsus kohtuasjas C-170/95, EKL 1996, lk I-2921.

(7) 8. märtsi 2001.aasta otsus kohtuasjas C-215/99, EKL 2001 I-1901 ja 31. mai 2001. aasta otsus kohtuasjas C-43/99, EKL 2001 I-4265.

(8) Kõige soodsama kohtlemise põhimõtet on Euroopa Ühenduste Kohus meelde tuletanud oma 7. veebruari 1991. aasta otsuses kohtuasjas C-227/89, EKL 1991, lk I-323; 9. novembri 1995. aasta otsuses kohtuasjas C-475/93, EKL 1995, lk I-3813; 9. novembri 2000. aasta otsuses kohtuasjas C-75/99, EKL 2000 lk I-9399 ja 5. veebruari 2002. aasta otsuses kohtuasjas C-277/99, EKL 2002 lk I-1261.

(9) 30. aprilli 1996. aasta otsus kohtuasjas C-214/94, EKL 1996, lk I-2253;

30. aprilli 1996. aasta otsus kohtuasjas C-308/96, EKL 1996, lk I-2097;

15. jaanuari 2002. aasta otsus kohtuasjas C-55/2000, EKL 2002, lk I-413.

(10) ELT L …”

10. juuli 1950. aasta üldkonventsiooniga samal päeval sõlmitud täiendav leping nr 4, nagu see on esitatud 18. juuni 1955. aasta täiendavas lepingus nr 2 (arvesse võttes ajavahemikul 1. juuli 1940 kuni 30. juuni 1950 täitunud kindlustusperioode);

“7. detsembri 1957. aasta üldkonventsiooni kõnealuse kuupäevaga lõpp-protokolli artiklid 3 ja 4, nagu see on esitatud 10. novembri 1960. aasta lisaprotokollis (arvesse võttes mõnedel piirialadel enne ja pärast Teist maailmasõda ning selle ajal täitunud kindlustusperioode)”;

Punktid 2, 3b, 5, 6, 7, 8, 9, 13, 16, 17, 19, 22, 23, 24, 48, 50, 51, 52, 53, 54, 58, 61, 62, 64, 69, 71a ja c, 73a ja b, 74, 75, 83a, b, c, d, e, f, g, 85, 88, 89, 111, 112, 113, 114, 118, 121, 122, 124, 127, 128, 129, 130, 131, 132, 136, 139, 140, 145, 146, 147, 148, 149, 153, 156, 157, 159, 162, 163, 164, 165, 169, 172, 173, 175, 178, 179, 184, 188, 190, 193, 194, 195, 237, 238, 240, 243, 244, 245, 265, 270, 271, 272, 274, 277, 278, 279, 288, 289, 299, 300;

NÕUKOGU PÕHJENDUSE EELNÕU

I. SISSEJUHATUS

27. augustil 2003 esitas komisjon nõukogule ettepaneku Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse kohta, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes ning määrust (EMÜ) nr 574/72, millega on kehtestatud määruse (EMÜ) nr 1408/71 rakendamise kord (mitmesugused parandused).

Majandus- ja sotsiaalkomitee esitas oma arvamuse 10. detsembril 2003.

Toimides vastavalt asutamislepingu artiklile 251 esitas Euroopa Parlament 11. märtsil 2004 oma esimese lugemise arvamuse.

Komisjon esitas seejärel 30. aprillil 2004 oma muudetud ettepaneku, milles kiideti täielikult heaks Euroopa Parlamendi poolt tehtud neli muudatust.

Nõukogu kiitis neist muudatustest heaks kolm tervikuna ja ühe sisuliselt.

Vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 251 lõikele 2 võttis nõukogu 15. november 2004 vastu oma ühise seisukoha.

II. EESMÄRK

Käesoleva määruse eesmärgiks on ajakohastada määruseid (EMÜ) nr 1408/71 (1) ja nr 574/72, (2) et võtta arvesse muudatusi siseriiklikes õigusaktides ning selgitada õiguslikku olukorda seoses nimetatud määruste teatud artiklitega. Määruses võetakse arvesse Euroopa Kohtu praktika hiljutisi arenguid, eelkõige otsuseid, mis käsitlevad rahalisi mitteosamakselisi erihüvitisi, mis ei ole eksporditavad, juhul kui need vastavad kindlaksmääratud kriteeriumidele ja on esitatud määruse (EMÜ) nr 1408/71 IIa lisas. Määruses võetakse samuti arvesse kohtuotsuseid, mis käsitlevad määruse ja kahepoolsete sotsiaalkindlustuslepingute sätete vahelist suhet, mille kohaldamist jätkatakse, kui need vastavad määruse III lisasse arvamise nõuetele.

III. ÜHISE SEISUKOHA ANALÜÜS

1. Euroopa Parlamendi muudatused

Euroopa Parlament võttis vastu neli muudatust komisjoni ettepanekusse.

Kõik need muudatused lisati esitatud kujul komisjoni muudetud ettepanekusse.

2. Nõukogu seisukoht Euroopa Parlamendi muudatuste kohta

Nõukogu sai tervikuna heaks kiita järgmised kolm muudatust:

— Muudatus 1, millega tahetakse lisada määruse (EMÜ) nr 1408/71 IIa lisas esitatud rahaliste mitteosamakseliste erihüvitiste nimekirja Hispaania õigusaktides sätestatud hüvitis: “toetus transpordikulude katmiseks”. Nõukogu sai selle muudatuse heaks kiita, sest kõnealune hüvitis vastab täielikult ühises seisukohas sätestatud muudetud kriteeriumidele (st hüvitis peab olema “ette nähtud üksnes puuetega inimeste erikaitseks, ning see on tihedalt seotud nimetatud isiku sotsiaalse keskkonnaga asjaomases liikmesriigis”);

— Muudatus 2, millega tahetakse lisada määruse (EMÜ) nr 1408/71 IIa lisas esitatud rahaliste mitteosamakseliste erihüvitiste nimekirja Iirimaa õigusaktides sätestatud hüvitis: “transporditoetus”. Nõukogu sai ka selle muudatuse heaks kiita, kuna see vastab täielikult ühises seisukohas sätestatud muudetud kriteeriumidele;

— Muudatus 3, millega tahetakse lisada määruse (EMÜ) nr 1408/71 IIa lisas esitatud rahaliste mitteosamakseliste erihüvitiste nimekirja Ühendkuningriigi õigusaktides sätestatud hüvitis: “toimetulekutoetus”. Nõukogu võttis nimetatud muudatuse samuti vastu, kuna see vastab täielikult ühise seisukoha muudetud kriteeriumidele.

Nõukogu kiitis samuti heaks, ümbersõnastamise puhul, parlamendi suulise muudatuse aluseks oleva põhimõtte, millega soovitatakse liikmesriikidel võtta üleminekukorra või kahepoolsete lahenduste teel (vt sissejuhatuse lõik 6) meetmed, et leevendada IIa lisa hüvitiste nimekirja tehtud teatud muudatuste kahjulikku mõju (eelkõige kui hüvitist ei saa enam eksportida lisasse kandmise tõttu) nimetatud hüvitisi eelnevalt saanud isikute suhtes.

IV. KOMISJONI ETTEPANEKU ARTIKLI 1 LÕIGE 5

Komisjoni ettepaneku artikli 1 lõike 5 eesmärgiks on muuta määrust (EMÜ) nr 1408/71 täpsustamaks, et kõikidelt pensionäridele makstavatelt pensionitelt võib teha mahaarvamisi haiguse ning raseduse ja sünnitusega seotud sissemaksete jaoks, kui siseriiklikud õigusaktid seda ette näevad.

Nõukogu on otsustanud seda komisjoni ettepaneku osa mitte lisada oma ühisesse seisukohta kuni määruse (EÜ) nr 883/2004, mis käsitleb sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamist, jõustumiseni.

Nõukogu tunnistab vajadust tasakaalu järele mahaarvatud sissemaksete ja makstud hüvitiste maksumuse vahel, nagu on ette nähtud määruse (EMÜ) nr 1408/71 artikli 33 lõikega 1. Võimalus maha arvata sissemakseid kõikide pensionärile makstud pensionide alusel tuleneb sellest põhimõttest. Nõukogu arvab siiski, et määruse (EMÜ) nr 1408/71 uuendamise ja lihtsustamise protsessi raames ning meenutades kokkulepet, et lihtsustatud määruse (EÜ) nr 883/2004 artikli 5 (faktide assimileerimine) kohaldamise kord seoses artikliga 30 (pensionäride sissemaksed) sätestatakse rakendusmääruses, oleks enneaegne võtta selline meede käesoleval hetkel. Nõukogu arvab samuti, et selgelt tuleb väljendada seda, et siseriiklike õigusaktide alusel ei ole võimalik sisse nõuda rohkem sissemakseid, kui asjaomaselt isikult nõutaks juhul, kui see isik saaks kõnealuse liikmesriigi õigusaktide kohaselt kõiki pensione.

V. NÕUKOGU MÄÄRUSE (EMÜ) nr 1408/71 IIA LISAGA SEOTUD ERIKÜSIMUSED

Komisjoni ettepanekuga sooviti muuseas muuta nõukogu määruse (EMÜ) nr 1408/71 artikli 4 lõiget 2a ja IIa lisa, mis käsitlevad mitteosamakselisi erihüvitisi, võttes arvesse Euroopa Kohtu hiljutist kohtupraktikat seoses mitteosamakseliste erihüvitiste klassifikatsiooniga, nimelt 5. märtsi 1998. aasta otsust kohtuasjas C-160/96, Molenaar v. Allgemeine Ortskrankenkasse Baden-Wurttemberg (EKL 1998 I-843), 8. märtsi 2001. aasta otsust kohtuasjas C-215/99, Friedrich Jauch v. Pensionsversicherungsanstalt der Arbeiter (EKL 2001 I 1901) ja 31. mai 2001. aasta otsust kohtuasjas C-43/99, Ghislain Leclere, Alina Deaconescu ja Caisse nationale des prestations familiales (EKL 2001 I-4265).

Mitteosamakselisi erihüvitisi võib määratleda kui “klassikalise” sotsiaalkindlushüvitise ja sotsiaalabi vahepealset hüvitist. IIa lisas on nimekiri sellistest hüvitistest, mis antakse määruse (EMÜ) nr 1408/71 artikli 10a tingimuste kohaselt eranditult isikutele, kes elavad antud liikmesriigi territooriumil (ja ei ole seega selliste isikute teise liikmesriiki siirdumise korral “eksporditavad”).

Selleks, et hõlbustada isikute vaba liikumist liidus, on komisjon teinud ettepaneku, et seda nimekirja tuleks lihtsustada, ja et osa antud hetkel nõukogu määruse (EMÜ) nr 1408/71 IIa lisas loetletud hüvitistest tuleks vastavalt Euroopa Kohtu praktikale nimekirjast välja jätta.

Nõukogu nõustus ühehäälselt kõnealuse lisa kannete klassifitseerimise muudetud kriteeriumidega, nagu on sätestatud määruse muudetud artikli 4 lõikes 2a, ja mis on üksikasjalikult esitatud ühises seisukohas. Need kriteeriumid on identsed sotsiaalkindlustussüsteemi kooskõlastamist käsitleva määruse (EÜ) nr 883/2004 artikli 70 tekstis esitatud kriteeriumidega nimetatud määruse vastava lisa kohaldamisel (X lisa). Kõnealuste kriteeriumide objektiivsele kohaldamisele kaasaaitamiseks tehti ettepanek, et artikli 4 lõike 2a kohaldamine peaks olema suunatud järgneva tagamisele:

— sama tüüpi hüvitised, millel on identsed või samaväärsed omadused, tuleks järjekindla ja ühtse kohtlemise tagamiseks samal viisil kategoriseerida;

— kui hüvitist ei loeta mitteosamakseliseks erihüvitiseks, tuleks vajadusel kindlaks määrata asjakohane kooskõlastamissüsteem artikli 4 lõike 1 alusel.

Nõukogu püüdis samuti kokku leppida IIa lisasse lisatavate kannete aluseks olevate kriteeriumide osas ning määratleda invaliidsuskavade mõned põhinäitajad, mis oleks abiks selliste kavade klassifitseerimisel, pakkudes “üksnes puuetega inimeste erikaitset”. Eespool toodud lähenemisviisi alusel võiks saavutada ühehäälse kokkuleppe suurema enamuse IIa lisa kannete klassifitseerimise osas, mille tulemuseks oleks lisa oluline lihtsustamine.

Siiski ei jõutud ühehäälsele kokkuleppele komisjoni ettepaneku osas teatud konkreetsete kannete IIa lisast väljajätmise kohta. Asjaomased liikmesriigid ei nõustunud sellega, et soovitatud kriteeriume tuleks kasutada IIa lisas loetlemiseks sobivate hüvitiste kindlaksmääramisel. Kõnealused liikmesriigid soovisid oma kanded lisasse alles jätta, sest nende arvates täidavad kanded artikli 4 lõike 2a nõudeid, ning nad arvasid, et Euroopa Kohtu käesoleva aja praktika ei õigusta nende lisast väljajätmist.

Selleks, et võimaldada määruse vastuvõtmist tehtud märkimisväärsete edusammude alusel, nõustus nõukogu jätma nimetatud kanded IIa lisasse tulevaste Euroopa Kohtu pretsedentideni, mis võiks selgitada asjakohaseid kriteeriume ning edaspidi kaasa tuua lisa läbivaatamise.

Sellega seoses tegi komisjon avalduse nõukogu protokolli lisamiseks, milles rõhutatakse, et Euroopa Kohtu uute pretsedentide alusel võib vajalikuks osutuda kannete nimekirja läbivaatamine, eelkõige seoses asjaomaste hüvitistega. Komisjon nentis, et talle jääb õigus pöörduda Euroopa Kohtusse ja esitada ettepanek, ning kohtu järelduste põhjal IIa lisa kannete nimekiri vajadusel läbi vaadata.

Nõukogu nõustus samuti sellega, et puuetega isikute hüvitiste kooskõlastamise küsimusi – sealhulgas eelkõige selliste hüvitiste, mis on määruse (EMÜ) nr 1408/71 IIa lisast välja jäetud kas Euroopa Kohtu praktika kohaldamisel või käesoleva määruse alusel – tuleks edasi kaaluda, võttes arvesse asutamislepingu artikli 42 eesmärke ja eesmärgiga esitada konkreetsed ettepanekud enne 2005. aasta lõppu.

VI. JÄRELDUS

Nõukogu arvab, et tema ühine seisukoht vastab komisjoni esialgse ettepaneku peamistele taotlustele ja käesoleva avalduse III osas toodud muudatuste sisseviimisega võetakse suures osas arvesse Euroopa Parlamendi esimese lugemise arvamust.

(1) Nõukogu määrus (EMÜ) nr 1408/71, sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes.

(2) Nõukogu määrus (EMÜ) nr 574/72, millega kehtestatakse määruse (EMÜ) nr 1408/71