Otsus nr 1622/2006/EÜ, mis tunnistati kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. aprilli 2014. aasta otsusega nr 445/2014/EL (millega kehtestatakse liidu meede „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020–2033), on jätkuvalt kohaldatav linnade suhtes, mis on nimetatud või mis veel nimetatakse Euroopa kultuuripealinnadeks aastatel 2013–2019.

Aruande eesmärk on tutvustada Euroopa 2015. aasta kultuuripealinnade välise hindamise tulemusi ja meetmeid, mida komisjon hindamistulemustega seoses kavandab. Hindamise metoodika ja tulemused on esitatud komisjoni talituste töödokumendis Euroopa 2015. aasta kultuuripealinnade hindamise kohta, mis põhineb välishindaja lõpparuandel.

3.Välishindamine

3.1.Hindamistingimused

Hindamine hõlmab Euroopa 2015. aasta kahe kultuuripealinna sündmusi kogu tiitliaasta jooksul, sündmusi hinnatakse alates nende algsest planeerimisest kuni nende kestlikkuse ja järjepidevuse aspektini, ning selle käigus vaadeldakse tiitli mõju mõlemale linnale. Eelkõige hinnatakse välishindamise käigus sündmuste asjakohasust, tõhusust, mõjusust ja kestlikkust. Samuti käsitletakse ELi lisaväärtust ning meetme sidusust ja vastastikust täiendavust teiste ELi algatustega. Lisaks esitatakse Euroopa 2015. aasta kahe kultuuripealinna põhjal eraldiseisvad ja üldised järeldused ning käsitletakse asjaolusid, mida tulevased Euroopa kultuuripealinnad peaksid arvesse võtma.

3.2.Hindamise metoodika ja piirangud

Hindamine ja selle metoodika kavandati nii, et need vastaksid otsuses sätestatud nõuetele ning aitaksid luua põhjalikuma arusaama Euroopa kultuuripealinna meetme rakendamisest ja sellega seotud saavutustest. Eelkõige võimaldab hindamine teha eelmisest aastast kokkuvõtte, et tuua välja kahe korraldajalinna kogemustel põhinevad näpunäited ja soovitused edaspidiseks.

Euroopa 2015. aasta kultuuripealinnade hindamise metoodika järgib laias laastus meetme rakendamise varasemal uurimisel kasutatud lähenemisviisi.

Nagu ka perioodi 2007–2014 Euroopa kultuuripealinnade hindamisel, põhines hindaja tegevuskava otsuses sätestatud eesmärkide pingereal.

Et tulemusi oleks võimalik võrrelda varasemate hindamistega, on metoodika aluseks ka järjepidev andmete kogumine ja analüüs. Kahte kultuuripealinna hinnati eraldi, tuginedes kohapeal kogutud või mõlema linna esitatud esmastele andmetele ning samuti mitmesuguste teiseste andmeallikate analüüsimisele.

Esmasteks andmeallikateks olid vestlused, mis peeti mõlemasse linna tehtud kahe külaskäigu ajal või telefoni teel; Monsis tehti ka veebipõhine küsitlus (Plzeňis tugines hindaja rakendusasutuse enda tehtud küsitlusele). Vestluste eesmärk oli koguda Euroopa mõlema kultuuripealinna kohta mitmekülgseid arvamusi, sealhulgas korraldusmeeskondadelt, kohaliku ja riikliku tasandi poliitikakujundajatelt, olulistelt kultuuritegelastelt, kultuuripealinna sündmuste korraldamisel osalenud partneritelt ja valitud organisatsioonidelt, kes juhtisid Euroopa kultuuripealinna sündmuste projekte või osalesid nendes.

Teiseste andmeallikatena kasutati Euroopa kultuuripealinnade algseid taotlusi, kultuuripealinnade korraldatud või tellitud uuringuid ja nende põhjal koostatud aruandeid, sündmuste programme, reklaammaterjale ja veebisaite, kultuuri ja turismi käsitlevaid statistilisi andmeid ning kultuuripealinnade esitatud kvantitatiivseid andmeid rahastamise, tegevuste, väljundite ja tulemuste kohta.

Nagu kõigi varasemate Euroopa kultuuripealinnade järelhindamiste puhul, on komisjon seisukohal, et selline metoodika on asjakohane, võimaldades koostada kindlal alusel rajaneva aruande, milles saab teha usaldusväärseid järeldusi Euroopa kultuuripealinna meetme rakendamise kohta.

Samas on vähe kindlaid andmed selle kohta, kuidas on Euroopa kultuuripealinna tiitel kahele korraldajalinnale kasu toonud ja millist mõju neile avaldanud – see asjaolu tuleneb osaliselt hindamise ajalistest ja eelarvelistest piirangutest. Euroopa kultuuripealinna meetme kasulikkuse ja mõju hindamiseks oleks kõige parem korraldada „enne ja pärast“-uuring, milles fikseeritakse lähteandmed ja saavutatu. Eelarveliste ja ajaliste piirangute tõttu on aga võimalik teha vaid järelhindamine, s.t käsitleda saab vaid olukorda pärast kultuuripealinna aasta lõppu.

Seetõttu põhinevad aruandes esitatud järeldused pigem sidusrühmade seisukohtadel ja arvamustel kui kättesaadavatel (piiratud) kvantitatiivsetel andmetel.

Teisalt on suurem osa kvalitatiivsetest andmetest (veebipõhise küsitluse ja vestluste tulemused) seotud kultuuripealinna programmis otseselt osalenute ja sellest ühel või teisel viisil kasu saanutega.

Mõned eesmärgid on laiaulatuslikud ja nende saavutamist on keeruline mõõta, samuti on veel liiga vara hinnata programmi pikaajalist mõju. Seetõttu keskendutakse aeglasemalt ilmneva kohaliku mõju asemel pigem programmi väljunditele ja tulemustele või üldisemalt avalduvale kasule. Selleks et kõnealust mõju paremini hinnata, oleks kasulik, kui mõlemad linnad teeksid pikemat perioodi hõlmava hindamise, mille järeldusi põhjendatakse ulatuslikumate hindamisandmetega ning mille peamine eesmärk oleks kinnitada Euroopa kultuuripealinna programmi raames tehtud avaliku sektori kulutuste kultuurilist, sotsiaalset ja majanduslikku tõhusust.

Komisjon on niisugustest hindamise piirangutest täiesti teadlik ja nõustub nendega; neid piiranguid käsitleti juba komisjoni talituste töödokumendis, mis on lisatud ettepanekule võtta vastu otsus, millega kehtestatakse liidu meede „Euroopa kultuuripealinnad” aastateks 2020−2033. Olukorra parandamiseks nähakse komisjoni ettepanekuga ja selle alusel vastu võetud otsusega ette, et korraldajalinnadel oleks hindamisprotsessis võtmeroll, kuna neil on hõlpsam koguda tiitli mõju kohta esmaseid andmeid.

Sellega seoses väärib märkimist asjaolu, et Monsis ja Plzeňis on tehtud uuringuid eesmärgiga mõista paremini Euroopa kultuuripealinna programmi mõju kultuuriasutustele, kohalikele elanikele, rahvusvahelisele mõõtmele ja majandusele.

Komisjon on siiski seisukohal, et hindamise aluseks olevad andmed ja muud tõendid on piisavad, et komisjon võiks avaldada hindamisaruandes esitatud üldised hinnangud ja järeldused, mis annavad tema arvates Euroopa 2015. aasta kultuuripealinnadest üldiselt tõese ja täieliku ülevaate, kuigi meetme tõhususe ja mõju kohta põhjalike järelduste tegemiseks on vähe kindlaid andmeid ja muid sõltumatuid tõendeid.

4.Hindamisaruande peamised järeldused

4.1.Euroopa kultuuripealinna meetme ja Euroopa 2015. aasta kahe kultuuripealinna asjakohasus