SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Määruses (EMÜ) nr 95/93 (edaspidi „teenindusaegade määrus“) on sätestatud ELi lennujaamades teenindusaegade jaotamise eeskirjad. Määruse artiklis 10 on sätestatud põhimõte „kasuta või kaota“, mille kohaselt peavad lennuettevõtjad teatava sõiduplaani perioodi (suve- või talvehooaja) jooksul kasutama vähemalt 80 % neile antud teenindusaegadest, et säilitada õigus samade teenindusaegade sarjade kasutamiseks järgmisel samaväärsel sõiduplaani perioodil (eelnevalt antud õigused ehk väljakujunenud õigused).

COVID-19 pandeemiast tingitud reisijatepoolse nõudluse kahanemise tõttu on lennuettevõtjad teinud alates 1. märtsist 2020 oma sõiduplaanides suuri muudatusi, mille tagajärjel on lennuoperatsioone koordineerivate lennujaamade teenindusaegade kasutusmäär langenud oluliselt alla teenindusaegade määrusega kehtestatud 80 % künnise.

Selle probleemi lahendamiseks võttis Euroopa Liit 30. märtsil 2020 vastu teenindusaegade määruse muudatusettepaneku, et loobuda põhimõtte „kasuta või kaota“ kohaldamisest kogu 2020. aasta suvisel sõiduplaani perioodil, mis lõpeb 24. oktoobril 2020. Selle muudatusega anti komisjonile ka õigus pikendada erandiga hõlmatud ajavahemikku, võttes vastu ühe või mitu delegeeritud õigusakti. 14. oktoobril 2020 võttis komisjon vastu delegeeritud õigusakti, millega pikendatakse ajavahemikku, mil loobutakse põhimõtte „kasuta või kaota“ kohaldamisest kuni 2020.–2021. aasta talvise lennuhooaja lõpuni 27. märtsil 2021.

Eeldustele vastavalt on reisijatepoolse nõudluse kahanemine jätkunud kogu 2020. aasta suvisel sõiduplaani perioodil. Eurocontroli andmetel hakkas liikluse maht Euroopa Majanduspiirkonnas (EMP) vähenema aasta 11. nädalal: võrreldes 2019. aasta sama nädalaga oli see vähenenud 17 %. 12. nädalal oli lennuliikluse maht võrreldes 2019. aasta tasemega vähenenud järsult juba 59 % ja 13. nädalal 82 %. Väikseim maht registreeriti 15. ja 16. nädalal (89 % suurune vähenemine). Kümnest Euroopa lennuettevõtjast koosneva valimi puhul vähenes keskmine täituvus 80 %-lt 9. nädalal 26 %-le 15. nädalal. Lisaks sellele, et lennuettevõtjad lendasid harvemini, olid ülejäänud lennud 2019. aastaga võrreldes alabroneeritud. 23. nädalaks, mil ELi-sisesed lennud oli suures osas taas avatud, kasvas keskmine täituvus 44 %-ni. 2019. aasta samadel nädalatel jäi samade lennuettevõtjate keskmine täituvus vahemikku 75 % (4. nädal) kuni 86 % (16. nädal). 2020. aasta novembri keskpaigaks oli lennuliikluse maht 65 % väiksem kui 2019. aasta samal nädalal.

Eurocontroli viimaste prognooside kohaselt moodustab lennuliikluse maht 2021. aasta veebruaris eeldatavasti vaid pool 2020. aasta veebruari mahust. Edasine ei ole kindel, kuid ükski asjaolu ei viita sellele, et 2021. aasta suvehooajal võiks nõudlus jõuda ligilähedalegi viimaste aastate tasemele.

Samal ajal tuleks meenutada, et põhimõtte „kasuta või kaota“ eesmärk on tagada lennujaama läbilaskevõime kõige tõhusam kasutamine, et pakkuda võimalikult suurt kasu võimalikult paljudele kasutajatele ning võimaldada reisijatel kasutada ära konkurentsile avatud lennundusturgu ja ühendatust. Põhimõttest „kasuta või kaota“ loobumine on tõepoolest pakkunud lennuettevõtjatele leevendust praeguses enneolematus olukorras, kus puudub nõudlus ja kehtivad lennureisipiirangud, hoides samal ajal ära kahjuliku keskkonnamõju, mida avaldavad tühjad või suures osas tühjad lennud, mis toimuvad vaid selleks, et lennuettevõtja säilitaks teenindusajad, mille alusel ta lende käitab. Sellegipoolest tuleks võtta arvesse ka erandi edasise pikendamise kahjulikku mõju. Praeguse erandi mõjul külmutatakse konkurents 2019. aasta tasemel, ilma et nõutaks läbilaskevõime tegelikku tõhusat kasutamist, kuna asjaomase erandi sätted ei ole osutunud piisavaks, et tagada muudele tegutsemisvõimelistele lennuettevõtjatele võimalus omandada vajalikud teenindusajad. Ajavahemiku jaoks, mis algab pärast enam kui aasta kestnud loobumist põhimõttest „kasuta või kaota“ (1. veebruarist 2020 kuni 27. märtsini 2021), millega säilitatakse lennuettevõtjate 2019. aasta eelnevalt antud teenindusajad kuni 2021.–2022. aasta talvise lennuhooaja lõpuni, on aeg luua võimalus pöörduda tagasi põhimõtte „kasuta või kaota“ tavapärase kohaldamise juurde. Tavapärast olukorda ei tohiks taastada järsult, et vältida lennundusturu destabiliseerimist lennuettevõtjaid, ühendatust, ELi tarbijaid ja keskkonda kahjustaval viisil. Tavapärase olukorra taastumine peaks toimuma kooskõlas lennuliikluse mahu edaspidise kasvamisega 2019. aasta tasemele või lennuliikluse stabiliseerimise kaudu uue turuolukorraga.

Seepärast tehakse ettepanek, et alates 2021. aasta suvise sõiduplaani perioodi algusest peaks kehtima taas teenindusaegade määruse kohaste teenindusaegade kasutamise nõuete tavapärane kohaldamine, kuid määraks tuleks 80/20 asemel kehtestada 40/60. See tähendab, et lennuettevõtjad oleksid kohustatud kasutama 40 % konkreetsest teenindusaegade sarjast, et neil säiliks eesõigus kasutada teatavat teenindusaegade sarja järgmisel samaväärsel sõiduplaani perioodil. Selline kohandamine kaitseks proportsionaalselt väljakujunenud õigusi COVID-19 pandeemiast tingitud lennureiside nõudluse järsu kahanemise ajal ning aitaks vältida keskkonnamõju, mida avaldavad tühjad või suures osas tühjad lennud, mis toimuvad vaid selleks, et lennuettevõtja säilitaks teenindusajad, mille alusel ta lende käitab. Samuti aitaks see kasutada reisijate ja ühendatuse huvides tõhusamalt lennujaamade läbilaskevõimet.

Kogemusi arvesse võttes sisaldab käesolev teenindusaegade vabastamise erandi ettepanek tingimusi, millega tagatakse, et vabastuse rakendamise periood on kooskõlas lennujaamade piiratud läbilaskevõime optimaalse kasutamisega ning aitab reisijate huvides kaasa ka konkurentsi säilitamisele. Selline vabastus peaks olema suunatud lennuettevõtjatele, kes kavatsevad kasutada oma eelnevalt omandatud teenindusaegu niipea, kui nõudlus on piisavalt taastunud ja lennud on jälle majanduslikult tasuvad. Seepärast ei tohiks vabastust kohaldada teenindusaegade sarjade suhtes, mis on antud lennuettevõtjale äsja esimest korda, st teenindusaegade sarjade suhtes, millele lennuettevõtjal ei ole eelnevate õiguste omandamise tõttu õigust, kuna asjaomased lennuettevõtjad taotlenuks selliseid täiendavaid teenindusaegu, teades, et nõudlus lennutranspordi järele oli COVID-19 pandeemia tõttu väike ja asjaomased teenindusaegade sarjad on vabastatud põhimõtte „kasuta või kaota“ tavapärasest kohaldamisest. Seepärast peavad lennuettevõtjad, kes omandavad sellised teenindusaegade sarjad esimest korda, kasutama vähemalt 80 % niisugustest äsja eraldatud teenindusaegade sarjadest, et neil tekiks järgmiseks vastavaks sõiduplaani perioodiks eesõigus. See lähenemisviis vastab lennujaamade, lennuettevõtjate ja teenindusaegade koordinaatorite vahelisele vabatahtlikule kokkuleppele kehtiva teenindusaegade erandi toimimise kohta 2020.–2021. aasta talvisel lennuhooajal ja pärast seda.

Põhimõtet „kasuta või kaota“ (st nõuet kasutada vähemalt 80 % teenindusaegade sarjast) tuleks jätkuvalt kohaldada ka artikli 8a lõike 1 punkti c kohase teenindusaegade vahetamise korral, kui vahetamisega kaasneb rahaline või muu hüvitis. Eesmärk on vältida tasu maksmist vabastusega kaasneva väärtuse eest. Seevastu ilma rahalise või muu hüvitiseta vahetamine, mis toimub näiteks ajastuste parandamise eesmärgil, ei takista asjaomaste teenindusaegade suhtes vabastuse kohaldamist. Sama kehtiks näiteks teenindusaegade suhtes, mis kantakse üle riikliku või ELi konkurentsiõiguse alusel tehtud ametiasutuste otsuste tulemusena (vt teenindusaegade määruse artikkel 8b).

Ettepanek sisaldab tähtaega, mille jooksul lennuettevõtjad peavad tagastama koordinaatorile soovimatud teenindusajad, kui nad soovivad vabastust ära kasutada. Kolmenädalane tähtaeg enne asjaomase teenindusaja kavandatud kasutamiskuupäeva võimaldab lennujaamadel ja muudel lennujaama teenuseosutajatel saada ülevaade sellest, kui palju läbilaskevõimet on vaja ja kui suur on tegevuse maht, et tagada piisava taristu, rajatiste ja töötajate kättesaadavus. Samuti võimaldab see teistel lennuettevõtjatel hinnata, milline on olemasolev lennujaama läbilaskevõime, kui nad soovivad kasutada seda lendude korraldamiseks. Mida varem tehakse teenindusajad ümberjaotamiseks kättesaadavaks, seda tõenäolisemalt saavad neid kasutada teised lennuettevõtjad. Käesolevas ettepanekus esitatud eeskirjad hõlmavad nii ajutist ümberjaotamist asjaomaseks hooajaks (ilma et lennuettevõtjad, kellele need teenindusajad on ümber jaotatud, omandaksid eelnevalt antud õigused) kui ka alalist ümberjaotamist, nimelt juhul, kui teenindusajad ühisvarusse tagastanud lennuettevõtja ei kavatse kasutada neid järgmisel samaväärsel sõiduplaani perioodil. Sellisel juhul tuleks lennuettevõtjatele, kes kasutasid neist teenindusaegadest vähemalt viit, anda eesõigused muude taotlevate lennuettevõtjate ja uustulnukate ees kasutada teenindusajad ühisvarusse andnud lennuettevõtjate kogu algset teenindusaegade sarja.

Samuti on vaja selgitada, mis asjaoludel võivad koordinaatorid teenindusajad lennuettevõtjatelt ära võtta. Kui koordinaator teeb tema käsutuses oleva teabe põhjal kindlaks, et lennuettevõtja on lõpetanud oma tegevuse lennujaamas ja tal ei ole enam võimalik kasutada talle antud teenindusaegu, tuleks asjaomased teenindusajad tagastada viivitamata teenindusaegade ühisvarusse ning teha need muudele lennuettevõtjatele ümberjaotamiseks kättesaadavaks, mille tagajärjel kaotab lennujaamast lahkuv lennuettevõtja väljakujunenud õigused kasutada neid teenindusaegu.

Eurocontroli praegu olemasoleva teabe põhjal on mõistlik eeldada, et praegune olukord, mida iseloomustab nõudluse erakordne langus, jätkub vähemalt 2021. aasta suvise sõiduplaani perioodi alguseni. Ebakindlat olukorda arvestades on võimalik ka, et erakordselt väikese nõudlusega periood võib lennuettevõtjate ja lennujaamade ühenduste (nt ACI-Europe ja IATA) prognooside kohaselt kesta vähemalt kuni 2024.–2025. aasta talvise sõiduplaani perioodini (kaasa arvatud).

Neid asjaolusid arvestades tuleks teenindusaegade määrust seega muuta, et kaitsta veelgi enam lennuettevõtjate eelnevalt antud õigusi teenindusaegade sarjade puhul, mida ei ole kasutatud tavapärase 80 % määraga ajal, mil COVID-19 pandeemia on avaldanud lennundusturule kahjulikku mõju. Vabastust teenindusaegade põhimõtte järgimisest pikendataks lisaks komisjoni delegeeritud määruses (EL) 2020/1477 sätestatud pikendamisele veel üheks hooajaks ning see hõlmaks seega ajavahemikku 28. märtsist 2021 kuni 30. oktoobrini 2021. Selle vabastusega vähendataks teenindusaegade kasutamise määra 80 %-lt 40 %-le. Lisaks antaks muudatusettepanekuga komisjonile delegeeritud volitused pikendada teenindusaegade erandit ka 2021. aasta suvise lennuhooaja järgseks ajaks ning kohandada veelgi teenindusaegade kasutamise määra, tuginedes mitmele näitajale, nagu lennuliikluse tegelikud ja prognoositavad andmed, täitumusega seotud tegurid ja lennukipargi kasutamine. Komisjon võtaks vajaduse korral vastu delegeeritud õigusaktid, et kohandada teenindusaegade kasutamise määra mis tahes sõiduplaani perioodiks alates 2021.–2022. aasta talvest kuni 2024.–2025. aasta talveni (kaasa arvatud).

Teenindusaegade jaotamine toimub aegsasti enne vastavat sõiduplaani perioodi. Lennuettevõtjad, lennujaamad ja muud teenuseosutajad peaksid seega teadma õigel ajal teatava sõiduplaaniperioodi suhtes kohaldatavaid eeskirju. Samuti ergutab nende eeskirjade varajane teadmine neid tagastama koordinaatorile varakult teenindusajad, mida ei kavatseta kasutada. Seepärast peaks komisjon võtma asjaomased delegeeritud õigusaktid vastu enne teenindusaegade jaotamise protsessi lõpuleviimist.