Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV millega muudetakse direktiivi 2006/43/EÜ, mis käsitleb raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohustuslikku auditit /* KOM/2011/0778 lõplik - 2011/0389 (COD) */





SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST Vahetult pärast finantskriisi Euroopas ja mujal võetud meetmed on olnud suunatud peamiselt kiireloomulisele vajadusele stabiliseerida finantssüsteem. Kuigi on küsitavusi pankade, riskifondide, reitinguagentuuride, järelevalveasutuste või keskpankade rolli üle finantskriisis ning seda on paljudel juhtudel põhjalikult analüüsitud, on seni pööratud vähe või üldse mitte tähelepanu sellele, milline oli audiitorite roll selles kriisis, või milline oleks nende roll pidanud olema. Arvestades, et alates 2007. aastast kuni 2009. aastani kandsid paljud pangad märkimisväärseid kahjumeid bilansilistelt ja bilansivälistelt positsioonidelt, on paljudel kodanikel ja investoritel keeruline mõista, kuidas audiitorid võiksid nende perioodide kohta oma klientidele (konkreetsetes pankades) koostada märkusteta auditiaruandeid. Oluline on märkida, et tulenevalt kriisist, kus kasutati 2008. aasta oktoobrist 2009. aasta oktoobrini pankade toetamiseks 4 588,9 miljardit eurot maksumaksja raha, ning kus selline abi moodustas EL 27-s 2009. aasta SKPst 39 %,[1] on vaja parandada finantssüsteemi kõiki elemente. Põhjalik audit on määrava tähtsusega üldise usalduse ja turu usalduse taastamisel. See aitab kaitsta investoreid, pakkudes äriühingute raamatupidamise aastaaruannete kohta kergesti kättesaadavat, kulutõhusat ja usaldusväärset teavet. Samuti võib see vähendada auditeeritavate äriühingute jaoks kapitalikulusid, tagades raamatupidamise aastaaruannete suurema läbipaistvuse. Samuti on oluline rõhutada, et audiitoritele on õigusnormidega antud ülesanne teostada kohustuslikke auditeid. See ülesanne vastab ühiskondliku rolli täitmisele, mis väljendub arvamuse esitamises auditeeritava üksuse raamatupidamise aastaaruannete õigsuse ja õigluse kohta; auditeeritaval üksusel on omakorda piiratud vastutus ja/või võimalus osutada finantssektoris teenuseid. Kohustuslikku auditit on ELi eeskirjadega osaliselt reguleeritud alates 1984. aastast, kui direktiiviga (direktiiv 1984/253/EMÜ) ühtlustati audiitorite tunnustamise menetlused. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. mai 2006. aasta direktiiv 2006/43/EÜ, mis käsitleb raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohustuslikku auditit ning millega muudetakse nõukogu direktiive 78/660/EMÜ ja 83/349/EMÜ ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 84/253/EMÜ (edaspidi „direktiiv 2006/43/EÜ”), võeti vastu 2006. aastal ning sellega laiendati oluliselt varasema direktiivi reguleerimisala. Kõrge kontsentratsiooni tase audititurul ning asjaolu, et piiriüleste kohustuslike auditite teostamiseks on vaja läbida suur hulk tunnustamise menetlusi, takistavad väikestel ja keskmise suurusega audiitorühingutel saada kasu siseturust. Kooskõlas Euroopa 2020. aasta strateegiaga[2], milles kutsutakse üles parandama ärikeskkonda, on käesoleva ettepaneku eesmärk tugevdada kohustuslike auditite siseturgu, et väikesed ja keskmise suurusega audiitorühingud saaksid kasvada ning et soodustada uute osaliste turulepääsu. Käesolev komisjoni ettepanek kohustusliku auditi direktiivi muudatuste kohta kehtib samaaegselt määruse ettepanekuga avaliku huvi üksuste kohustusliku auditi erinõuete kohta[3]. Need kaks ettepanekut on finantssektori eri valdkondades käimasoleva õigusloomereformi osa. Kuna audit annab kindlust raamatupidamisaruannete tõepärasuse kohta, on see üks finantsstabiilsuse nurgakividest. Käesolevat ettepanekut täiendavad muud üldised töösolevad algatused, näiteks äriühingute üldjuhtimise, raamatupidamisarvestuse ja krediidireitingute valdkonnas. Ettepanekud ei korda teineteist ega kattu. Käesolev ettepanek sisaldab audiitorite ja audiitorühingute tunnustamist ja registreerimist käsitlevate sätete muudatusi, muudatusi kohustusliku auditi direktiivi praegustes põhimõtetes seoses kutse-eetika, ametisaladuse hoidmise kohustuse, sõltumatuse ja aruandlusega ning muudatusi seotud järelevalve-eeskirjades, mis on jätkuvalt kohaldatavad muude kui avaliku huvi üksuste auditi suhtes. 2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA Komisjon korraldas konsulteerimise 13. oktoobrist kuni 8. detsembrini 2010[4]. Kokku laekus eri sidusrühmadelt peaaegu 700 vastust. Vastajate hulka kuulusid kutseala liikmed, järelevalveasutused, investorid, teadlased, äriühingud, valitsusasutused, kutseala organid ning üksikisikud. Konsulteerimised on näidanud nii soovi muutuseks kui ka vastuseisu muutusele; muutustele on vastu eelkõige sidusrühmad, kes on praeguseks oma tegevuse välja kujundanud. Samal ajal on eelkõige väikesed ja keskmise suurusega praktiseerijad ning ka investorid leidnud, et hiljutise finantskriisi tulemusena ilmnesid tõsised puudused. Avaliku arutelu käigus esitatud ettepanekute kokkuvõte on kättesaadav järgmisel veebisaidil: http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2010/audit/summary_responses_en.pdf Lisaks võimaldas seisukohti veelgi vahetada komisjoni poolt 10. veebruaril 2011 korraldatud kõrgetasemeline audititeemaline konverents[5]. Vastusena komisjoni rohelisele raamatule võttis Euroopa Parlament 13. septembril 2011 vastu omal algatusel koostatud aruande selles küsimuses ning kutsub komisjoni üles tagama audititurul senisest rohkem läbipaistvust ja konkurentsi[6]. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis sarnase aruande vastu 16. juunil 2011[7]. Teemale juhiti ka liikmesriikide tähelepanu finantsteenuste komitee kohtumisel 16. mail 2011 ning auditi regulatiivkomitee kohtumisel 24. juunil 2011. 3. MÕJU HINDAMINE Kooskõlas parema õigusloome poliitikaga hindasid komisjoni talitused eri poliitikavalikute mõju. Erinevatest analüüsitud küsimustest oli osa seotud ainult avaliku huvi üksuste kohustusliku auditiga, samal ajal muud küsimused olid seotud kohustusliku auditiga üldiselt. Järeldus oli, et avaliku huvi üksuste auditi puhul on vaja üksikasjalikumaid eeskirju ning selleks oleks vaja eraldi õigusakti. Kohustusliku auditi direktiiv säilitaks oma üldise reguleerimisala. Seoses direktiivi reguleerimisalaga analüüsiti järgmisi probleeme: – kõrge halduskoormus, mis tuleneb siseriiklike õigusaktide killustatusest; – piiriüleseid kohustuslikke auditeid on lubatud teostada ainult juhul, kui audiitor sooritab sobivustesti ning saab tunnustatud ja registreeritud igas liikmesriigis; – ELis puuduvad ühised standardid audiitorühingute audititavade, sõltumatuse ja sisekontrolli kohta; – auditeerimisstandardites ei võeta arvesse auditeeritavate äriühingute suurust, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul; – seotud probleemid seoses muude kui avaliku huvi üksuste järelevalvega. Lisaks täiendavatele nõuete järgimise kuludele kaasneb sellega võrdsete tingimuste puudumine audiitorühingutele ja vannutatud audiitoritele ELis ning madal ettevõtluspotentsiaal väikestele ja keskmise suurusega praktiseerijatele. Mõjuhinnangus jõuti järeldusele, et parimad poliitikavalikud praeguse olukorra parandamiseks oleksid järgmised: – audititeenuse pakkujate pädevuse piiriülese tunnustamise lihtsustamine: audiitorühingute ja vannutatud audiitorite vastastikuse tunnustamise põhimõte kogu ELis; – audiitorühingute audititavasid, sõltumatust ja sisekontrolli käsitlevate standardite ühtlustamine kogu ELis, kehtestades selleks rahvusvahelised auditeerimisstandardid, tagamaks et auditeerimisstandardid on kogu ELis samad; siseriiklikud täiendused oleksid vajaduse korral lubatud; – auditistandardite kohandamine auditeeritava üksuse suurusele, nõudes liikmesriikidelt selle tagamist, et väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul on võimalik teostada proportsionaalne ja lihtsustatud audit. Kõnealused küsimused mõjutasid kõiki vannutatud audiitoreid ja audiitorühinguid, kes teostavad nende üksuste kohustuslikke auditeid, mis ei ole avaliku huvi üksused. Lisaks nendele teemadele hõlmas mõjuhinnang ka muid valdkondi, mis on seotud üksnes avaliku huvi üksuste auditiga. Eri poliitikavalikuid ning nende mõju sidusrühmadele on pikemalt käsitletud mõjuhinnangus, mis on kättesaadav järgmisel veebisaidil: http://ec.europa.eu/internal_market/auditing/index_en.htm. 4. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG 4.1. Õiguslik alus Muutmise direktiivil on sama õiguslik alus kui kohustusliku auditi direktiivil. Ettepaneku aluseks on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 50, milles nõutakse direktiivi vastuvõtmist asutamisvabadusega seotud küsimustes (nt seoses kutsekvalifikatsiooniga). Muudetud direktiiv on EMPs kohaldatav. Uus muudetud direktiiv kehtib samal ajal määrusega, milles käsitletakse erinõudeid seoses avaliku huvi üksuste kohustusliku auditiga. 4.2. Subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõte Liikmesriigid ei suuda käesoleva ettepaneku eesmärke täielikult saavutada ning seepärast on need Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt paremini saavutatavad ELi tasandil. Eelkõige ei oleks ilma ELi tasandil sekkumiseta võimalik saavutada vannutatud audiitorite ja audiitorühingute piiriülese liikuvuse lihtsustamist kogu ELis. Komisjoni ettepanekuga järgitakse seega subsidiaarsuse põhimõtet, sest eesmärk on kõrvaldada takistused seoses kohustusliku auditi teenuste ühtse turu arenguga ja sidusrühmade avaliku konsultatsiooni käigus kindlaks tehtud takistused. Lisaks jäetakse liikmesriikidele muudetud direktiiviga kaalutlusõigus selles, kuidas kohandada auditistandardeid auditeeritava üksuse suurusele, millega peaks kaasnema asjaomaste väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate jaoks paremad audititeenused. Ettepanekuga järgitakse ka proportsionaalsuse põhimõtet, sest kõigi lahenduste väljatöötamisel on silmas peetud kulutõhusust. Ettepanekus piirdutakse eesmärkide saavutamiseks vajalikuga. 4.3. Ettepaneku üksikasjalik selgitus Kohustusliku auditi direktiivi peamised muudatused on järgmised. 1) Jaotus kohustusliku auditi direktiivi ja täiendava õigusakti vahel, milles käsitletakse avaliku huvi üksuste kohustusliku auditi eritingimusi (artikkel 1) Komisjon teeb ettepaneku, et muudetud kohustusliku auditi direktiiv kehtib paralleelselt määrusega, milles käsitletakse avaliku huvi üksuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud raamatupidamise aastaaruannete kohustusliku auditi erinõudeid. Seega on vaja selget jaotust kahe õigusakti vahel. Kohustusliku auditi direktiivi need praegused sätted, mis on seotud üksnes avaliku huvi üksuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud raamatupidamise aastaaruannete kohustusliku auditi teostamisega, oleks integreeritud (ning vajaduse korral muudetud) määruse ettepanekus, milles käsitletakse avaliku huvi üksuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud raamatupidamise aastaaruannete kohustuslike auditite erinõudeid. Sellest tulenevalt tuleks artiklid 39–44 ja artikli 22 lõige 2 välja jätta. Artiklis 1 käsitletakse muudetud direktiivi kohaldatavust avaliku huvi üksuste kohustusliku auditi suhtes. Artikleid 3–20 (audiitorite turule juurdepääsu kohta) kohaldatakse vannutatud audiitorite ja audiitorühingute suhtes sõltumata auditeeritava üksuse liigist. Direktiivi ülejäänud artiklite puhul on olukord siiski erinev. Avaliku huvi üksuste kohustusliku auditi suhtes ei kohaldataks artiklit 22 (sõltumatus ja objektiivsus), artiklit 25 (auditi tasud), artikleid 27 ja 28 (auditiaruandlus) ning artikleid 29–31 (kvaliteedi tagamine, uurimised ja sanktsioonid). Nende küsimuste kohta sätestataks määruses üksikasjalikumad erieeskirjad. Artikleid 32–36 seoses järelevalvega kohaldataks ainult avaliku huvi üksuste kohustusliku auditi suhtes artiklite 3–20 järgimise järelevalve puhul. Avaliku huvi üksuste auditite suhtes kohaldataks muid artikleid ning neid täiendatakse määrusega erinõuete kohta (artiklid 21, 23, 24, 26, 37 ja 38). 2) „Kohustusliku auditi” määratlus, et võtta arvesse uut raamatupidamisarvestuse direktiivi (artikkel 2) Komisjon teeb ettepaneku ka muuta „kohustusliku auditi” määratlust. Esiteks hõlmab kohustuslik audit jätkuvalt olukordi, kus ELi eri õigusaktidega on kehtestatud mõnele ettevõtjale kohustus, et tema raamatupidamise aastaaruanne tuleb auditeerida, sõltuvalt tema õiguslikust vormist või tegevusest. Auditi ühtsuse tagamiseks peaks „kohustusliku auditi” määratlus hõlmama ka olukordi, kus liikmesriigid otsustavad kehtestada väikeste ettevõtjate suhtes kohustuse, et nende raamatupidamise aastaaruanded peavad olema auditeeritud[8]. Kui väikesed ettevõtjad otsustavad vabatahtlikult lasta auditeerida oma raamatupidamise aastaaruandeid, tuleks ka sellist auditit käsitleda kohustusliku auditina. 3) Omandiõigust käsitlevate eeskirjade muutmine (artikkel 3 ja artikli 22 lõige 2) Kohustusliku auditi direktiivi muutmine sisaldab ka audiitorühingute omandiõigust käsitlevate eeskirjade liberaliseerimist. Praegu nõutakse kohustusliku auditi direktiiviga, et audiitorühingus kuulub häälteenamus litsentsiga arvestusekspertidest praktiseerijatele. See nõue ei ole kavandatud muudatuses enam sätestatud ning liikmesriikidel on keelatud nõuda, et teatav osa kapitalist või hääleõigusest auditeerimisühingus kuuluks vannutatud audiitoritele või audiitorühingutele. Artikli 3 uues lõikes 4 on siiski säilitatud praegune nõue, et enamus audiitorühingu haldus- või juhtorgani liikmetest on audiitorühingud või vannutatud audiitorid. Laiema omandiõiguse lubamine peaks lihtsustama audiitorühingute juurdepääsu kapitalile, millega võib kaasneda audititeenuse osutajate arvu suurenemine ning see võib soodustada uute osaliste pääsu turule, sealhulgas laiendatud kapitali kaasamise abil avalikelt turgudelt. 4) Audiitorühingute pass (artiklid 3b, 15 ja 17) Muudetud direktiivi ettepanek võimaldaks audiitorühingutel teostada kohustuslikke auditeid ka muudes liikmesriikides lisaks liikmesriigile, kus ta on tunnustatud, tingimusel et auditit juhtiv võtmetähtsusega auditeerimispartner on asjaomases liikmesriigis audiitorina tunnustatud. Sellest tulenevalt väheneks koormus, mis tuleneb tunnustamise menetluste suurest hulgast, ning samal ajal võimaldaks see tõeliste üleeuroopaliste audiitorühingute tekkimist. Audiitorühingute sellise automaatse tunnustamisega järelevalve kvaliteet ei langeks, sest järelevalveasutustelt nõutakse jätkuvalt järelevalve teostamist nende asjaomases liikmesriigis teostatava auditialase töö üle. Pärast päritoluliikmesriigis tunnustamist võib vastuvõttev liikmesriik siiski nõuda teistest liikmesriikidest pärit audiitorühingutelt mingil viisil registreerimist. See registreerimine peaks toimuma kooskõlas artiklitega 15 ja 17, mis käsitlevad ka mis tahes kohaliku audiitorühingu registreerimist. 5) Vannutatud audiitorite pass (artikkel 3a) ja nende tingimuste „pehmendamine”, mille alusel tunnustatakse vannutatud audiitorit muus liikmesriigis (artikkel 14) Kavandatud muudatused seoses teistest liikmesriikidest pärit vannutatud audiitorite tunnustamisega on viidud kooskõlla direktiiviga 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta (edaspidi „kutsekvalifikatsioonide direktiiv”)[9]. Artikliga 3a lubataks vannutatud audiitoril osutada kohustusliku auditi teenuseid piiriüleselt ajutiselt või episoodiliselt. Selle suhtes kohaldataks kutsekvalifikatsioonide direktiivi artiklites 5–9 sätestatud tingimusi, eelkõige kohustust teatada asjaomasele pädevale asutusele kavatsusest osutada asjaomaseid teenuseid. Muudetud artikliga 14 sätestatakse liikmesriigi võimalus pakkuda teises liikmesriigis tunnustatud vannutatud audiitorile valikut kohanemisaja ja sobivustesti vahel, kui selline audiitor soovib asjaomases liikmesriigis luua püsiva tegevuskoha. Sobivustesti puhul ei ole tehtud märkimisväärseid muudatusi võrreldes artikli 14 eelmise sõnastusega. Testi eesmärk peaks olema hinnata vannutatud audiitori teadmisi asjaomase liikmesriigi nende õigusnormide kohta, mis on olulised kohustusliku auditi teostamiseks. Kohanemisaja jooksul, mida tuleks taotlejale pakkuda sobivustesti alternatiivina, lubataks vannutatud audiitoril teostada kohaliku audiitori järelevalve all kohustuslikku auditit liikmesriigis, mis ei ole liikmesriik, kus ta on tunnustatud. Kohanemisaja pikkus on kolm aastat. Teistest liikmesriikidest pärit vannutatud audiitorite järelevalve puhul on avaliku sektori asutus, kes vastutaks vannutatud audiitori staatuse ja kohanemisajal saadud koolituse hindamise eest, vastuvõtva liikmesriigi pädev asutus, sest see on kõige sobivam. 6) Nõuded pädevatele asutustele teha koostööd haridusalaste nõuete ja sobivustesti puhul (artiklid 6 ja 14) Vannutatud audiitorite avaliku järelevalve eest vastutavad riikide pädevad ametiasutused peavad tegema koostööd, et tagada audiitorite haridusalaste kvalifikatsioonide suurem ühtlustamine ELi tasandil. Koostööd ELi tasandil on vaja ka vannutatud audiitorite sobivustesti nõuete ühtlustamiseks, et muuta test prognoositavamaks ja läbipaistvamaks. 7) Auditeerimisstandardid ja auditi aruandlus (artikkel 26) ELis teostatavate kohustuslike auditite kvaliteedi parandamiseks nõutakse ettepanekuga, et liikmesriigid tagaksid, et vannutatud audiitorid ja audiitorühingud teostavad auditeid kooskõlas rahvusvaheliste auditeerimisstandarditega. Kuna määruse ettepanek avaliku huvi üksuste kohustusliku auditi erinõuete kohta sisaldab auditi aruande kohta üksikasjalikke sätteid, jäetakse artikli 28 lõige 2 välja. 8) Uued eeskirjad seoses pädevate asutustega (artiklid 32 ja 32a) Kohustusliku auditi direktiiviga nõutakse praegu liikmesriikidelt avaliku järelevalve süsteemi loomist vannutatud audiitorite ja audiitorühingute jaoks. Praktikas võimaldab see kutseorganitel olla muu hulgas vastutav vannutatud audiitorite ja audiitorühingute tunnustamise ja registreerimise ning nende väliste kvaliteeditagamise, uurimiste ja distsiplinaarmeetmete eest. Uues muutmise ettepanekus sätestatakse, et avaliku järelevalve eest vastutav pädev asutus on avaliku sektori asutus, kes on vastutav ka tunnustamise (artiklid 3 ja 32), registreerimise (artikkel 15) ja kvaliteedi tagamise (artikkel 29) eest. Tagamaks, et audiitorite järelevalve eest vastutavad avaliku sektori asutused täidavad oma ülesandeid sõltumatult ja tulemuslikult, peavad neil olema ka asjakohased volitused ja vahendid uurimiste teostamiseks ning juurdepääs vannutatud audiitorite või audiitorühingute omanduses olevatele asjaomastele dokumentidele (artikli 32 lõige 5). Kuigi enam ei peaks olema võimalik, et kutseorgan vastutab artiklis 32 loetletud ülesannete eest, võib avaliku järelevalve eest vastutav pädev asutus delegeerida mõne oma ülesande seoses vannutatud audiitorite ja audiitorühingute tunnustamise ja registreerimisega muudele asutustele või organitele (artikkel 32a). Sellise delegeerimise suhtes kohaldatakse mitut tingimust ning pädeval asutusel on lõplik vastutus, nagu on osutatud artikli 32 esimeses lõigus. Liikmesriigid teavitavad üksteist ülesannete delegeerimisest. 9) Selliste lepinguklauslite keelustamine, mis mõjutavad vannutatud audiitorite või audiitorühingute ametisse nimetamist (artikli 37 lõige 3) Vannutatud audiitorite ja audiitorühingute ametisse nimetamisel keelatakse artikliga 37 lepinguklauslid, mille kohaselt kolmas isik soovitab või nõuab, et auditeeritav üksus nimetab ametisse konkreetse vannutatud audiitori või audiitorühingu. 10) Väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate kohustusliku auditi erieeskirjad (artiklid 43a ja 43b) Pärast komisjoni hiljutist ettepanekut ei nõutaks ELi õigusega väikestelt ettevõtjatelt enam raamatupidamise aastaaruannete auditit,[10] kuigi liikmesriigid võivad seda siiski nõuda. Nõuet kohaldatakse siiski jätkuvalt keskmise suurusega ettevõtjate suhtes. Kuigi keskmise suurusega ettevõtjaid auditeeritakse vastavalt ELi õigusele, nõutakse liikmesriikidelt muudetud direktiiviga selle tagamist, et auditeerimisstandardite kohaldamisel kohandatakse neid vastavalt kõnealuste ettevõtjate suurusele ja ulatusele. Standardite proportsionaalsest kohaldamisest peaksid kasu saama ka väikesed ettevõtjad, kelle aruandeid auditeeritakse kas seepärast, et see on siseriikliku õigusega nõutud või nad teevad seda vabatahtlikult. Auditi ulatuse määramisega vastavalt auditeeritava üksuse suurusele peaks kaasnema paremad audititeenused asjaomastele väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele ning tõenäoliselt väiksemad kulud. Kavandatud meetmega ei määratleta üksikasjalikult seda, kuidas tuleb standardeid proportsionaalselt kohaldada; vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele on see jäetud liikmesriikide otsustada. Oluline on rõhutada, et kui väikene või keskmise suurusega ettevõtja on avaliku huvi üksus, kohaldatakse tema suhtes määruse eelnõus sisalduvaid sätteid, mis käsitlevad avaliku huvi üksuste kohustusliku auditi erinõudeid. 11) Erieeskirjad seoses delegeeritud ja rakendamisvolitustega tulenevalt Lissaboni lepingu jõustumisest (artiklid 48a, 48b ja 48c) Artikli 8 lõikega 3, artikli 22 lõikega 4, artikli 29 lõikega 2, artikli 36 lõikega 7, artikli 45 lõikega 6, artikli 46 lõikega 2, artikli 47 lõikega 3 ja artikli 47 lõikega 5 (delegeeritud õigusaktid ja rakendusaktid) ühtlustatakse komiteemenetlused Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291, milles sätestatakse uus raamistik komisjoni rakendamisvolituste jaoks. Komisjoni volitused võtta vastu rakendusaktid vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 291 on reguleeritud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[11]. Ühtlustamine tehakse igal üksikjuhul eraldi, et saaks läbi vaadata seadusandjate poolt komisjonile antud volitused. Komisjoni rakendamisvolitused vaadatakse läbi, et saaks täpsustada ja ajakohastada direktiivi teatavaid elemente ning komisjon saaks võtta meetmeid hõlbustamaks koostööd esiteks audiitori ja liikmesriigi pädevate asutuste vahel ning teiseks liikmesriigi pädevate asutuste ja kolmandate riikide pädevate asutuste vahel direktiiviga hõlmatud eri valdkondades. Uutes artiklites 48a, 48b ja 48c täpsustatakse, kuidas komisjon kasutab delegeeritud volitusi, millisel juhul seadusandjad võivad delegeerimise tagasi võtta ning millisel juhul Euroopa Parlament või nõukogu võib delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitada. 5. MÕJU EELARVELE Komisjoni ettepanek ei mõjuta Euroopa Liidu eelarvet otseselt ega kaudselt. 2011/0389 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV millega muudetakse direktiivi 2006/43/EÜ, mis käsitleb raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohustuslikku auditit (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 50, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[12], toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. mai 2006. aasta direktiivis 2006/43/EÜ (mis käsitleb raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohustuslikku auditit ning millega muudetakse nõukogu direktiive 78/660/EMÜ ja 83/349/EMÜ ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 84/253/EMÜ) sätestatakse kohustuslikku auditit teostavate isikute tunnustamise ja registreerimise tingimused, nende suhtes kohaldatavate sõltumatuse, objektiivsuse ja kutse-eetika eeskirjad ning nende avaliku järelevalve raamistik. Neid eeskirju on siiski vaja ELi tasandil veelgi ühtlustada, et selliste isikute suhtes kohaldatavad nõuded oleksid läbipaistvamad ja prognoositavamad ning et suurendada nende isikute sõltumatust ja objektiivsust oma ülesannete täitmisel. Lisaks on investorite kaitse tugevdamiseks oluline tugevdada vannutatud audiitorite ja audiitorühingute avalikku järelevalvet, suurendades selleks ELi avaliku järelevalve asutuste sõltumatust ja andes neile piisavad volitused. (2) Kuna avaliku huvi üksused on ühiskondlikult olulised, mis tuleneb nende tegevuse mahust ja ulatusest või nende tegevuse olemusest, on vaja tugevdada avaliku huvi üksuste auditeeritud raamatupidamisaruannete usaldusväärsust. Seepärast on avaliku huvi üksuste kohustusliku auditi puhul direktiivis 2006/43/EÜ sätestatud erisätteid edasi arendatud [XXX] määruses (EL) nr [XXX] avaliku huvi üksuste kohustusliku auditi kohta. Sellest tulenevalt tuleks avaliku huvi üksuste kohustuslikku auditit käsitlevad direktiivi 2006/43/EÜ sätted sellest direktiivist välja jätta ning avaliku huvi üksuste kohustuslikke auditeid tuleks reguleerida [XXX] määrusega (EL) nr [XXX]. (3) Selleks et audiitorühingud saaksid kasvada, peaksid liikmesriigid lubama neile juurdepääsu väliskapitalile. Seepärast ei peaks liikmesriigid enam nõudma, et audiitorühingus teatav minimaalne osa kapitalist või hääleõigusest oleks vannutatud audiitorite või audiitorühingute omanduses, tingimusel et enamus haldusorgani liikmetest on mis tahes liikmesriigis tunnustatud audiitorühingud või hea mainega vannutatud audiitorid. (4) Vastavalt aluslepingule hõlmab siseturg sisepiirideta ala, mille ulatuses on tagatud kaupade ja teenuste vaba liikumine ning asutamisvabadus. Vaja on võimaldada vannutatud audiitoritel ja audiitorühingutel arendada oma kohustusliku auditi teenusega seotud tegevust ELis, pakkudes neile võimalust osutada selliseid teenuseid muus liikmesriigis kui see, kus nad on tunnustatud. Lubades vannutatud audiitoritel ja audiitorühingutel teostada kohustuslikke auditeid oma päritoluriigi kutsenimetuste all vastuvõtvas liikmesriigis, vastab see eelkõige nende gruppide vajadustele, kes tulenevalt suurenevatest kaubavoogudest siseturul koostavad mitmes liikmesriigis raamatupidamise aastaaruandeid, mida on vaja liidu õiguse kohaselt auditeerida. Tõkete kõrvaldamine kohustusliku auditi teenuste arengult liikmesriikide vahel aitaks kaasa ELi auditituru integratsioonile. (5) Kohustuslik audit eeldab piisavaid teadmisi sellistes valdkondades nagu äriühinguõigus, maksuõigus ja sotsiaalõigus, mis võivad liikmesriigiti erineda. Seepärast peaks liikmesriigil olema võimalik oma territooriumil osutatavate kohustusliku auditi teenuste kvaliteedi tagamiseks kehtestada korvamismeetmeid, kui teises liikmesriigis tunnustatud vannutatud audiitor soovib saada tunnustatud ka asjaomase liikmesriigi territooriumil, et luua püsiv tegevuskoht. Sellise meetme puhul tuleks arvesse võtta vannutatud audiitori töökogemust. Sellega ei tohiks kaasneda asjaomasele vannutatud audiitorile ebaproportsionaalset koormust, samuti ei tohiks see takistada kohustusliku auditi teenuste osutamist ega muuta seda vähem atraktiivseks. Asjaomasel vannutatud audiitoril tuleks lubada valida sobivustesti ja kohanemisaja vahel, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivis 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta[13]. Kohanemisaja lõpul peaks vannutatud audiitor pärast hindamist, et tal on asjaomases liikmesriigis erialane töökogemus, suutma integreeruda vastuvõtvas liikmesriigis kutsealasse. (6) Vannutatud audiitorite ja audiitorühingute sõltumatuse suurendamiseks auditeeritavast üksusest kohustuslike auditite teostamisel, peaks mis tahes isik või üksus, kes omab audiitorühingus õigusi, olema auditeerivast üksusest sõltumatu ning ei tohiks olla kaasatud auditeeritava üksuse otsuste tegemise protsessi. (7) Oluline on tagada ELis kohustuslike auditite kvaliteet. Seepärast tuleks kõik kohustuslikud auditid teostada rahvusvaheliste auditeerimisstandardite alusel, mis on osa Rahvusvahelise Arvestusekspertide Föderatsiooni (IFAC) poolt 2009. aastal avaldatud selguse projektist, kuivõrd need on kohustusliku auditi seisukohast olulised. Liikmesriikidel peaks olema lubatud kehtestada täiendavaid siseriiklikke auditimenetlusi või nõudeid üksnes juhul, kui need tulenevad raamatupidamise aastaaruande või konsolideeritud raamatupidamise aastaaruande kohustusliku auditi ulatusega seotud siseriiklike õigusaktide erinõuetest, mis tähendab seda, et need nõuded ei sisaldu vastuvõetud rahvusvahelistes auditeerimisstandardites, või üksnes juhul, kui need suurendavad raamatupidamise aastaaruande ja konsolideeritud raamatupidamise aastaaruande usaldusväärsust ja kvaliteeti ning aitavad kaasa ELi üldsuse heaolule. Komisjon peaks jätkuvalt olema kaasatud IFACi rahvusvaheliste auditeerimisstandardite sisu ja vastuvõtmisprotsessi jälgimisse. (8) ELi tehtavate kvaliteeditagamise ülevaatuste usaldusväärsuse ja läbipaistvuse suurendamiseks peaksid liikmesriikide kvaliteeditagamise süsteeme juhtima pädevad asutused, kelle liikmesriigid on määranud vannutatud audiitorite ja audiitorühingute avaliku järelevalve tagamiseks. Kvaliteeditagamise ülevaatuste eesmärk on ennetada või tegeleda kohustuslike auditite teostamise võimalike puudustega. Tagamaks et kvaliteeditagamise ülevaatused saavutavad oma ulatuse, peaksid pädevad asutused võtma ülevaatuste tegemisel arvesse vannutatud audiitorite ja audiitorühingute tegevuse mahtu ja ulatust. (9) Vannutatud audiitorite ja audiitorühingute avalik järelevalve hõlmab vannutatud audiitorite ja audiitorühingute tunnustamist ja registreerimist, standardite vastuvõtmist audiitorühingute kutse-eetika ja sisemise kvaliteedikontrolli kohta, jätkuharidust ning vannutatud audiitorite ja audiitorühingute kvaliteeditagamise, uurimise ja sanktsioonide süsteeme. Audiitorite järelevalve läbipaistvuse ja vastutuse suurendamiseks peaks iga liikmesriik määrama vannutatud audiitorite ja audiitorühingute järelevalve eest vastutavaks ühe asutuse. Selliste avaliku järelevalve asutuste sõltumatus auditi kutsealast on vannutatud audiitorite ja audiitorühingute avaliku järelevalve terviklikkuse, tõhususe ja nõuetekohase toimimise üks tähtsamaid eeldusi. Seepärast peaksid avaliku järelevalve asutusi juhtima audiitoritena mittetöötavad isikud ning liikmesriigid peaksid kehtestama audiitoritena mittetöötavate isikute valimiseks sõltumatud ja läbipaistvad menetlused. (10) Tagamaks et avaliku järelevalve asutused täidavad oma ülesandeid tulemuslikult, peaks neil olema selleks piisavad volitused. Eelkõige peaksid liikmesriigid tagama, et avaliku järelevalve asutustel on volitus algatada ja teostada uurimisi ning et neil on juurdepääs vannutatud audiitorite või audiitorühingute omanduses olevatele dokumentidele, mis on olulised nende ülesannete täitmisel. Lisaks peaks avaliku järelevalve asutustel olema oma ülesannete täitmiseks piisav personal ja rahalised vahendid. (11) Nende vannutatud audiitorite ja audiitorühingute asjakohaseks järelevalveks, kes tegutsevad piiriüleselt või kuuluvad võrgustikku, peavad liikmesriikide avaliku järelevalve asutused vahetama teavet. Selliselt vahetatava teabe konfidentsiaalsuse kaitsmiseks peaksid liikmesriigid kohaldama ametisaladuse hoidmise kohustust mitte üksnes avaliku järelevalve asutuse töötajate suhtes, vaid ka kõigi isikute suhtes, kellele avaliku järelevalve asutus on ülesandeid delegeerinud. Pädeval asutusel peaks olema võimalik delegeerida ülesandeid muudele asutustele või organitele ainult seoses vannutatud audiitorite tunnustamise ja registreerimisega. Sellise delegeerimise suhtes tuleks kohaldada mitut tingimust ning lõplik vastutus peaks lasuma pädeval asutusel. (12) Euroopa väikeettevõtlusalgatuses „Small Business Act”,[14] mis võeti vastu 2008. aasta juunis ning vaadati läbi 2011. aasta veebruaris,[15] tunnistatakse, et ELi majanduses on väikestel ja keskmise suurusega ettevõtjatel keskne roll ning algatuse eesmärk on parandada ettevõtlusega seotud üldist lähenemisviisi ja pöördumatult kinnistada põhimõte „kõigepealt mõtle väikestele” poliitika kujundamisse. Ka 2010. aasta märtsis vastu võetud Euroopa 2020. aasta strateegias[16] kutsutakse üles parandama ärikeskkonda, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate jaoks, sealhulgas vähendades selleks Euroopas ettevõtlusega tegelemisega seotud tehingukulusid. Euroopa Parlamendi ja nõukogu [XXX] direktiivi [XXX] (teatavat liiki ettevõtjate aruandeaasta finantsaruannete, konsolideeritud finantsaruannete ja nendega seotud aruannete kohta) artikli [34] kohaselt ei nõuta väikestelt ettevõtjatelt, et nende raamatupidamise aastaaruanded oleksid auditeeritud. (13) Koormus, mis lasub ELis väikestel ja keskmise suurusega ettevõtjatel seoses nende raamatupidamise aastaaruande auditiga, tuleks läbi vaadata, et vähendada seda nii palju kui võimalik ilma investorite kaitset ohtu seadmata. Liikmesriigid peaksid tagama, et nende auditeerimisstandardite kohaldamine, mille kohaselt teostatakse kõnealuste ettevõtjate raamatupidamise aastaaruande kohustuslikku auditit, on proportsionaalne väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate suurusega. (14) Mõni liikmesriik on asendanud väikeste ettevõtjate kohustusliku auditi nende raamatupidamise aastaaruande piiratud ülevaatusega. Asjakohane on lasta neil liikmesriikidel jätkata seda tava ning mitte näha ette auditeerimisstandardite proportsionaalset kohaldamist väikeste ettevõtjate suhtes. (15) Selleks et säilitada asjaomaste isikute õigused juhul, kui liikmesriikide pädevad asutused teevad koostööd kolmandate riikide pädevate asutustega, et vahetada teostatud auditi kvaliteedi hindamiseks auditi tööpabereid või muid asjaomaseid dokumente, peaksid liikmesriigid tagama, et nende pädevate asutuste kasutatav töökorraldus, mille alusel selliste dokumentide mis tahes vahetus toimub, sisaldab piisavaid kaitsemeetmeid auditeeritava üksuse ärisaladuste ja ärihuvide, sealhulgas tööstus- ja intellektuaalomandi õiguste kaitsmiseks. (16) Direktiivi 2006/43/EÜ artikli 45 lõikes 1 sätestatud piirmäär 50 000 eurot ühtlustati vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/71/EÜ (väärtpaberite üldsusele pakkumisel või kauplemisele lubamisel avaldatava prospekti ja direktiivi 2001/34/EÜ muutmise kohta)[17] artikli 3 lõike 2 punktidele c ja d. Direktiivis 2003/71/EÜ sätestatud piirmäärasid on Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/73/EL[18] artikli 1 lõikega 3 suurendatud 100 000 euroni. Sellest tulenevalt tuleks vastavalt kohandada ka direktiivi 2006/43/EÜ artikli 45 lõikes 1 sätestatud piirmäära. (17) Euroopa Liidu toimimise lepinguga kehtestatud uue raamistiku täielikuks rakendamiseks on vaja kohandada Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 202 kohaseid rakendusvolitusi ja asendada need asjaomaste sätetega Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 290 ja 291 kohaselt. (18) Nende menetluste kooskõlla viimine, mille alusel komisjon võtab vastu delegeeritud õigusakte ja rakendusakte, Euroopa Liidu toimimise lepinguga, ja eelkõige selle artiklitega 290 ja 291, peaks toimuma üksikjuhtumipõhiselt. Komisjonile tuleks anda volitused võtta vastu õigusakte vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 290, et võtta arvesse auditeerimise ja auditi kutseala arengut ning hõlbustada vannutatud audiitorite ja audiitorühingute järelevalvet. Delegeeritud õigusaktide kasutamine on vajalik eelkõige selleks, et täpsustada nõuded seoses füüsiliste isikute tunnustamisega vannutatud audiitoritena ning sõltumatuse ja objektiivsuse põhimõtted, mida vannutatud audiitorid ja audiitorühingud peavad järgima, ning muuta rahvusvaheliste auditeerimisstandardite määratlust. Audiitorite järelevalve valdkonnas on vaja kasutada delegeeritud õigusakte, et töötada välja menetlused teabe vahetamiseks liikmesriikide pädevate asutuste vahel, tingimused, mille alusel peaksid toimuma piiriülesed uurimised, ning tingimused, mille alusel peaks toimuma koostöö liikmesriikide pädevate asutuste ja kolmandate riikide pädevate asutuste vahel. Eriti tähtis on, et komisjon peaks ettevalmistustööde ajal asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning nõuetekohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule. (19) Komisjonile tuleks anda rakendamisvolitused, et tagada ühtsed tingimused kolmanda riigi audiitorite järelevalve korra samaväärseks tunnistamise või kolmanda riigi pädevate asutuste adekvaatsuse tunnistamise rakendamiseks, kui need käsitlevad üksikuid kolmandaid riike või kolmandate riikide üksikuid pädevaid asutusi. Kõnealuseid volitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[19]. (20) Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt tugevdada investorite kaitset seoses ettevõtjate avaldatud raamatupidamisaruannetega, parandades veelgi ELis teostatavate kohustuslike auditite kvaliteeti, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning meetme ulatuse ja toime tõttu on seda parem saavutada ELi tasandil, võib EL võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv kõnealuste eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. (21) Seepärast tuleks direktiivi 2006/43/EÜ vastavalt muuta, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: Artikkel 1 Muudatused Direktiivi 2006/43/EÜ muudetakse järgmiselt. 1. Artiklit 1 muudetakse järgmiselt: a) lisatakse järgmised lõigud: „Avaliku huvi üksuste aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohustusliku auditi suhtes ei kohaldata käesoleva direktiivi artikleid 22, 25 ja 27–30, kui seda ei ole sätestatud määruses (EL) nr [xxx]. Käesoleva direktiivi artikleid 32–36 kohaldatakse avaliku huvi üksuste suhtes sedavõrd, kuivõrd see on seotud artiklites 3–20 sätestatud vannutatud audiitorite ja audiitorühingute tunnustamise ja registrisse kandmise eeskirjade järgmise järelevalvega.”. 2. Artiklit 2 muudetakse järgmiselt: a) punkt 1 asendatakse järgmisega: „1. „kohustuslik audit” – raamatupidamise aastaaruannete või konsolideeritud aruannete audit, mis: a) on nõutud liidu õigusega; b) on väikeste ettevõtjate puhul nõutud siseriikliku õigusega; c) on väikeste ettevõtjate poolt vabatahtlikult teostatud;”; b) punkt 10 asendatakse järgmisega: „10. „pädevad asutused” – õigusaktidega määratud asutused, kes vastutavad vannutatud audiitorite ja audiitorühingute tegevuse reguleerimise ja/või järelevalve või nendega seotud konkreetsete aspektide eest; viide pädevale asutusele konkreetses artiklis on viide asutusele, kes vastutab kõnealuses artiklis osutatud ülesannete täitmise eest;”; c) punkt 11 jäetakse välja; d) punkt 13 asendatakse järgmisega: „13. „avaliku huvi üksused”: a) liikmesriigi õigusega reguleeritud üksused, mille vabalt kaubeldavate väärtpaberitega on lubatud kaubelda mis tahes liikmesriigi reguleeritud turul direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punkti 14 tähenduses; b) krediidiasutused Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/48/EÜ (*) artikli 4 punkti 1 tähenduses; c) kindlustusandjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/138/EÜ (**) artikli 13 tähenduses; d) liikmesriigi õigusega reguleeritud üksused, mis on Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/64/EÜ (***) artikli 4 punktis 4 määratletud makseasutused, välja arvatud juhul, kui kohaldatakse kõnealuse direktiivi artikli 15 lõiget 2; e) liikmesriigi õigusega reguleeritud üksused, mis on Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/110/EÜ (****) artikli 2 punktis 1 määratletud e-raha asutused, välja arvatud juhul, kui kohaldatakse direktiivi 2007/64/EÜ artikli 15 lõiget 2; f) investeerimisühingud, nagu on määratletud direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 punkti 1 alapunktis 1; g) ELi alternatiivsed investeerimisfondid, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/61/EÜ (*****) artikli 4 lõike 1 punktis k; h) eurofondid, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/65/EÜ (******) artikli 1 lõikes 2; i) liikmesriigi õigusega reguleeritud üksused, kes on väärtpaberite keskdepositooriumid; j) kesksed vastaspooled, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse X/XXXX (*******) artikli 2 lõikes 1 [vt ettepanek: määrus börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta, KOM(2010) 484]; (*) ELT L 177, 30.6.2006, lk 1. (**) ELT L 335, 17.12.2009, lk 1. (***) ELT L 319, 5.12.2007, lk 1. (****) ELT L 267, 10.10.2009, lk 7. (*****) ELT L 174, 1.7.2011, lk 1. (******) ELT L 302, 17.11.2009, lk 32. (*******) ELT L ….” e) lisatakse järgmised punktid 17 kuni 20: „17. „keskmise suurusega ettevõtjad” – direktiivi XX/XX [direktiiv, millega asendatakse neljas ja seitsmes äriühinguõiguse direktiiv] artikli 3 lõikes 2 osutatud ettevõtjad; 18. „väikesed ettevõtjad” – direktiivi XX/XX [direktiiv, millega asendatakse neljas ja seitsmes äriühinguõiguse direktiiv] artikli 3 lõikes 1 osutatud ettevõtjad; 19. „päritoluliikmesriik” – liikmesriik, kus vannutatud audiitor või audiitorühing on tunnustatud vastavalt artikli 3 lõikele 1; 20. „vastuvõttev liikmesriik” – liikmesriik, kus oma liikmesriigi poolt tunnustatud vannutatud audiitor taotleb tunnustamist ka vastavalt artiklile 14, või liikmesriik, kus oma liikmesriigi poolt tunnustatud vannutatud audiitor või audiitorühing teostab kohustuslikke auditeid ajutiselt või episoodiliselt, või liikmesriik, kus oma päritoluliikmesriigi poolt tunnustatud audiitorühing taotleb sellise tunnustamise arvessevõtmist vastavalt artiklile 3b.”. 3. Artiklit 3 muudetakse järgmiselt: a) lõiget 2 muudetakse järgmiselt: i) esimene lõik asendatakse järgmisega: „Iga liikmesriik määrab artiklis 32 osutatud pädeva asutuse asutuseks, kes vastutab vannutatud audiitorite ja audiitorühingute tunnustamise eest.”; ii) teine lõik jäetakse välja; b) lõiget 4 muudetakse järgmiselt: i) esimese lõigu punkt b jäetakse välja; ii) esimese lõigu punkt c asendatakse järgmisega: „c) enamus üksuse haldus- või juhtimisorgani liikmetest peavad olema mis tahes liikmesriigis tunnustatud audiitorühingud või füüsilised isikud, kes täidavad vähemalt artiklites 4 ja 6–12 sätestatud tingimusi. Kui organis ei ole üle kahe liikme, peab üks neist täitma vähemalt käesolevas punktis sätestatud tingimusi.”; iii) teine lõik asendatakse järgmisega: „Liikmesriigid ei või seoses nende punktidega kehtestada täiendavaid tingimusi. Liikmesriikidel ei ole lubatud nõuda, et audiitorühingus kuulub teatav minimaalne osa kapitalist või häältest vannutatud audiitoritele või audiitorühingutele.”. 4. Lisatakse järgmised artiklid 3a ja 3b: „Artikkel 3a Teenuste piiriülene osutamine vannutatud audiitorite poolt Erandina käesoleva direktiivi artikli 3 lõikest 1 on liikmesriigis tunnustatud vannutatud audiitoril õigus teostada teises liikmesriigis kohustuslikke auditeid ajutiselt või episoodiliselt. Kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/36/EÜ* artikleid 5–9. Artikkel 3b Audiitorühingute tunnustamine 1. Erandina artikli 3 lõikest 1 on liikmesriigis tunnustatud audiitorühingul õigus teostada kohustuslikke auditeid teises liikmesriigis ajutiselt, episoodiliselt või alaliselt, tingimusel et järgitakse artikli 3 lõike 4 punkti a. 2. Audiitorühing, kes soovib teostada kohustuslikke auditeid teises liikmesriigis kui see, kus ta on tunnustatud, registreerib end vastuvõtvas liikmesriigis pädeva asutuse juures vastavalt artiklitele 15 ja 17. 3. Vastuvõtva liikmesriigi pädev asutus registreerib audiitorühingu, kui viimane esitab tõendi, mis tõendab tema registreerimist päritoluliikmesriigi pädevas asutuses. Vastuvõtva liikmesriigi pädev asutus võib nõuda, et päritoluliikmesriigi pädeva asutuse väljaantud tõend ei tohi olla vanem kui kolm kuud. Ta teatab registreerimisest päritoluliikmesriigi pädevale asutusele. * ELT L 255, 30.9.2005, lk 22.” 5. Artiklisse 6 lisatakse järgmine lõik: „Artiklis 32 osutatud pädevad asutused teevad koostööd, et saavutada käesolevas artiklis sätestatud nõuete ühtlustamine. Nad teevad koostööd Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvega (ESMA) ning [XXX] määruse [XXX] artiklis X osutatud pädevate asutustega, kui selline ühtlustamine on seotud avaliku huvi üksuste kohustusliku auditiga.” 6. Artiklit 8 muudetakse järgmiselt: a) lõike 1 punkt i asendatakse järgmisega: „i) artiklis 26 osutatud rahvusvahelised auditeerimisstandardid;” b) lõige 3 asendatakse järgmisega: „Komisjonile antakse volitused võtta vastu delegeeritud õigusaktid vastavalt artiklile 48a, et kohandada käesoleva artikli lõikes 1 osutatud teoreetiliste teadmiste testiga hõlmatavate valdkondade loetelu. Selliste volituste kasutamisel võtab komisjon arvesse auditeerimise ning auditi kutseala arengut.” 7. Artikkel 14 asendatakse järgmisega: „Artikkel 14 Teise liikmesriigi vannutatud audiitorite tunnustamine 1. Artiklis 32 osutatud pädevad asutused kehtestavad menetlused teistes liikmesriikides tunnustatud vannutatud audiitorite tunnustamiseks. Kõnealused menetlused peavad olema kooskõlas direktiivi 2005/36/EÜ artiklitega 11 ja 12 ning ei tohi minna kaugemale kõnealuse direktiivi artiklites 13 ja 14 sätestatud nõuetest. 2. Liikmesriigid pakuvad taotlejale võimaluse valida direktiivi 2005/36/EÜ artikli 3 lõike 1 punktis g määratletud kohanemisaja ja kõnealuse artikli punktis h määratletud sobivustesti vahel. Käesoleva artikli kohaldamisel ei kohaldata direktiivi 2005/36/EÜ artikli 14 lõiget 3. Kohanemisaeg ei ole pikem kui kolm aastat ning selle suhtes toimub hindamine. Sobivustest viiakse läbi ühes sellistest keeltest, mis on asjaomases liikmesriigis kohaldatavate keelenõuete kohaselt lubatud. Sobivustest hõlmab vannutatud audiitori teadmisi asjaomase liikmesriigi õigusnormide kohta ainult sellisel määral, mis on vajalik kohustusliku auditi teostamiseks. 3. Artiklis 32 osutatud pädevad asutused teevad koostööd, et saavutada kohanemisaja ja sobivustesti nõuete ühtlustamine. Nad peavad parandama nõuete läbipaistvust ja prognoositavust. Nad teevad koostööd ESMAga ning [XXX] määruse [XXX] artiklis [XXX] osutatud pädevate asutustega, kui selline ühtlustamine on seotud avaliku huvi üksuste kohustuslike audititega.”. 8. Artikli 15 lõikele 1 lisatakse järgmine lõik: „Avalikku registrit korraldab artiklis 32 osutatud pädev asutus.”. 9. Artikli 17 lõikesse 1 lisatakse järgmine punkt j: „võimaluse korral see, kas audiitorühing on registreeritud vastavalt artiklitele 3a ja 3b.”. 10. Artikli 21 lõige 2 jäetakse välja. 11. Artiklit 22 muudetakse järgmiselt: a) lõige 1 asendatakse järgmisega: „1. Liikmesriigid tagavad, et vannutatud audiitor ja/või audiitorühing ning see, kes omab audiitorühingus mis tahes hääleõigust, on kohustusliku auditi tegemisel auditeeritavast üksusest sõltumatu ega ole mingil viisil seotud auditeeritava üksuse otsuste tegemisega.” b) lõike 2 teine lõik jäetakse välja; c) lõige 4 asendatakse järgmisega: „4. Komisjonile antakse volitused delegeeritud õigusaktide vastuvõtmiseks vastavalt artiklile 48a, et täpsustada järgmine: a) käesoleva artikli lõikes 2 osutatud ohud ja kaitsemeetmed; b) olukorrad, kus käesoleva artikli lõikes 2 osutatud ohud on piisavalt suured, et ohustada vannutatud audiitori või audiitorühingu sõltumatust.” 12. Artikkel 26 asendatakse järgmisega: „Artikkel 26 Auditeerimisstandardid 1. Liikmesriigid tagavad, et vannutatud audiitorid ja audiitorühingud järgivad kohustuslike auditite teostamisel rahvusvahelisi auditeerimisstandardeid sel määral, mil need standardid on kooskõlas käesolevas direktiivis ja määruses XX/XX sätestatud nõuetega. Liikmesriigid võivad lisaks rahvusvahelistele auditeerimisstandarditele kehtestada täiendavaid auditimenetlusi või nõudeid üksnes juhul, kui need auditimenetlused või nõuded tulenevad kohustuslike auditite ulatusega seotud siseriiklike õigusaktide erinõuetest. Liikmesriigid tagavad, et kõnealused auditimenetlused või nõuded vastavad järgmistele tingimustele: a) need aitavad kaasa raamatupidamise aastaaruannete või konsolideeritud raamatupidamise aastaaruannete kõrge usaldusväärsuse ja kvaliteedi tagamisele vastavalt direktiivi [xxxx] (teatavat liiki ettevõtjate aruandeaasta finantsaruannete ja konsolideeritud finantsaruannete kohta) artikli 4 lõikes 3 sätestatud põhimõtetele; b) need edendavad Euroopa Liidu üldist heaolu. Liikmesriigid teavitavad kõnealustest auditimenetlustest või nõuetest komisjoni, ESMAt ja teisi liikmesriike. 2. Lõike 1 kohaldamisel tähendavad „rahvusvahelised auditeerimisstandardid” rahvusvahelisi auditeerimisstandardeid (ISAd) ning nendega seotud avaldusi ja standardeid, mis on osa Rahvusvahelise Arvestusekspertide Föderatsiooni (IFAC) poolt 2009. aastal avaldatud selguse projektist, kuivõrd need on kohustusliku auditi seisukohast olulised. 3. Komisjonile antakse volitused võtta vastu delegeeritud õigusaktid vastavalt artiklile 48a, et muuta käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud rahvusvaheliste auditeerimisstandardite määratlust. Selliste volituste kasutamisel võtab komisjon arvesse Rahvusvahelise Arvestusekspertide Föderatsiooni poolt rahvusvahelistesse auditeerimisstandarditesse tehtud mis tahes muudatusi, avaliku huvi järelevalve nõukogu (PIOB) arvamust selliste muudatuste kohta ning auditeerimise ja auditi kutseala mis tahes muud arengut.”. 13. Artikli 28 lõige 2 jäetakse välja. 14. Artiklit 29 muudetakse järgmiselt: a) lõiget 1 muudetakse järgmiselt: i) punkt a asendatakse järgmisega: „a) kvaliteeditagamise süsteemi juhib artiklis 32 osutatud pädev asutus ning see süsteem on korraldatud nii, et see on sõltumatu vannutatud audiitoritest ja audiitorühingutest;”; ii) lisatakse järgmine punkt k: „k) kvaliteeditagamise ülevaatused on asjakohased ja proportsionaalsed, arvestades ülevaadatava audiitorühingu või vannutatud audiitori tegevuse ulatust ja mahtu.”; iii) punkti k järele lisatakse järgmine lõik: „Artiklis 32 osutatud pädev asutus teeb huvitatud isikutele nende taotluse korral kättesaadavaks esimese lõigu punktis g osutatud aruande. Pädev asutus veendub, et avalikustatud aruanne ei kahjusta ülevaadatava auditeeritud üksuse ärihuve, sealhulgas tema tööstus- ja intellektuaalomandit.”; b) lõige 2 asendatakse järgmisega: „2. Komisjonile antakse volitused võtta vastu delegeeritud õigusaktid vastavalt artiklile 48a, et veelgi täpsustada lõike 1 esimese lõigu punktidega a, b ja e–j seotud nõudeid.”. 15. Artiklit 32 muudetakse järgmiselt: a) lõige 1 asendatakse järgmisega: „1. Liikmesriigid määravad pädeva asutuse, kes vastutab lõigetes 2–7 sätestatud põhimõtetele tugineva vannutatud audiitorite ja audiitorühingute avaliku järelevalve eest.”; b) lõige 3 asendatakse järgmisega: „3. Pädev asutus võib lubada mittepraktiseerivatel isikutel, kellel on teadmised kohustusliku auditi seisukohast olulistes valdkondades, osaleda avaliku järelevalve süsteemi juhtimises, tingimusel et nad on valitud vastavalt sõltumatule ja läbipaistvale ametisse nimetamise menetlusele. Praktiseerivatel isikutel ei ole lubatud osaleda avaliku järelevalve süsteemi juhtimises.”; c) lõikes 4 asendatakse sissejuhatav lause järgmisega: „Pädeval asutusel on lõplik vastutus järgmise järelevalve üle:”; d) lõige 5 asendatakse järgmisega: „5. Pädeval asutusel on vajaduse korral õigus algatada ja teostada uurimisi seoses vannutatud audiitorite ja audiitorühingutega ning õigus võtta asjakohaseid meetmeid. Tal peavad olema piisavad vahendid selliste uurimiste algatamiseks ja teostamiseks. Käesoleva direktiivi kohaste ülesannete täitmiseks on pädeval asutusel juurdepääs mis tahes kujul olevatele kõikidele dokumentidele, mis on vannutatud audiitorite või audiitorühingute omanduses, ning õigus saada ja säilitada neist koopia. Samuti on tal õigus nõuda kõikidelt isikutelt teavet ja vajaduse korral isik teabe saamiseks välja kutsuda ja teda küsitleda.”; e) lõige 6 asendatakse järgmisega: „6. Pädev asutus peab olema läbipaistev. See hõlmab iga-aastaste tööprogrammide ja tegevusaruannete avaldamist.”. 16. Lisatakse artikkel 32a järgmises sõnastuses: „Artikkel 32a Ülesannete delegeerimine Liikmesriigid võivad lubada artiklis 32 osutatud pädeval asutusel delegeerida ülesandeid muudele õigusaktidega määratud asutustele või organitele ainult seoses vannutatud audiitorite ja audiitorühingute tunnustamise ja registreerimisega. Kui ülesandeid täidavad muud asutused või organid, peavad need alati olema pädeva asutuse poolt selgesõnaliselt delegeeritud. Delegeerimise puhul täpsustatakse delegeeritud ülesanded ning tingimused, mille kohaselt neid tuleb täita. Asutused või organid peavad olema organiseeritud nii, et puudub huvide konflikt. Lõplik vastutus järelevalve teostamise eest käesoleva direktiivi järgimise ja selle alusel vastuvõetud meetmete rakendamise üle lasub delegeerival pädeval asutusel. Liikmesriigid teatavad komisjonile ja teiste liikmesriikide pädevatele asutustele kõikidest kokkulepetest, mis on sõlmitud ülesannete delegeerimiseks, sealhulgas sellise delegeerimise täpsetest tingimustest.”. 17. Artiklit 36 muudetakse järgmiselt: a) lõige 3 asendatakse järgmisega: „3. Lõige 2 ei takista pädevaid asutusi vahetamast konfidentsiaalset teavet. Selliselt vahetatud teabe kohta kehtib sama ametisaladuse hoidmise kohustus, mida peavad järgima isikud, kes töötavad või on töötanud pädevates asutustes. Ametisaladuse hoidmise kohustust kohaldatakse ka muude isikute suhtes, kellele pädevad asutused on delegeerinud ülesandeid seoses käesolevas direktiivis sätestatud eesmärkidega.”; b) lõige 7 asendatakse järgmisega: „7. Komisjonile antakse volitused võtta vastu delegeeritud õigusaktid vastavalt artiklile 48a, et täpsustada käesoleva artikli lõigetes 2 ja 4 sätestatud teabevahetuse menetlused ning piiriüleste uurimiste meetodid.”. 18. Artiklile 37 lisatakse lõige 3: „3. Auditeeritava üksuse ja kolmanda isiku vahel sõlmitud mis tahes lepingus sisalduv klausel, millega piiratakse lõike 1 kohast asjaomase üksuse aktsionäride, osanike või liikmete üldkoosoleku valikut teatavate vannutatud audiitorite või audiitorühingute kategooriate või nimekirjadega seoses konkreetse vannutatud audiitori või audiitorühingu ametisse nimetamisega või valiku piiramisega asjaomase üksuse kohustusliku auditi teostamisel, on tühine.” 19. X peatükk jäetakse välja. 20. Lisatakse Xa peatükk, sealhulgas artiklid 43a ja 43b: „Xa PEATÜKK ERISÄTTED VÄIKESTE JA KESKMISE SUURUSEGA ETTEVÕTJATE KOHUSTUSLIKU AUDITI KOHTA Artikkel 43a Lihtsustatud audit keskmise suurusega ettevõtjate puhul Liikmesriigid tagavad, et auditeerimisstandardite kohaldamine keskmise suurusega ettevõtjate raamatupidamise aastaaruannete või konsolideeritud raamatupidamise aastaaruannete kohustusliku auditi suhtes on proportsionaalne nende ettevõtjate äritegevuse ulatuse ja keerukusega. Kvaliteeditagamise ülevaatuste teostamisel võtavad pädevad asutused arvesse auditeerimisstandardite proportsionaalset kohaldamist. Liikmesriigid võivad taotleda kutseorganitelt, et nad esitaksid suunised auditeerimisstandardite proportsionaalse kohaldamise kohta keskmise suurusega ettevõtjate suhtes. Artikkel 43b Väikesed ettevõtjad Kui liikmesriik nõuab väikeste ettevõtjate aastaaruannete või konsolideeritud aruannete kohustuslikku auditit, kohaldatakse artiklit 43a mutatis mutandis. Kui liikmesriik on kehtestanud kohustusliku auditi alternatiivina eeskirjad väikeste ettevõtjate aruannete piiratud ülevaatuse teostamise kohta, ei ole sellisel liikmesriigil kohustust kohandada auditistandardeid kõnealuste ettevõtjate kohustusliku auditi jaoks. Käesoleva artikli kohaldamisel tähendab „piiratud ülevaatus” vannutatud audiitori või audiitorühingu teostatavat menetlust, mille eesmärk on teha kindlaks veast või pettusest tulenevad väärkajastamised üksuse raamatupidamise aastaaruandes ning mis annab vähem kindlust kui kohustuslik audit.”. 21. Artiklit 45 muudetakse järgmiselt: a) lõige 1 asendatakse järgmisega: „1. Liikmesriigi pädevad asutused registreerivad artiklite 15, 16 ja 17 kohaselt kõik kolmanda riigi audiitorid ja auditeerivad üksused, kes esitavad auditi aruande väljaspool Euroopa Liitu registreeritud sellise ettevõtja aastaaruannete või konsolideeritud aruannete kohta, kelle vabalt võõrandatavate väärtpaberitega on lubatud kaubelda asjaomase liikmesriigi reguleeritud turul direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punkti 14 tähenduses, välja arvatud juhul, kui ettevõtja on üksnes selliste lunastamata võlaväärtpaberite emitent, mis vastavad ühele järgmisest: a) need on lubatud enne 31. detsembrit 2010 kauplemisele liikmesriigi reguleeritud turul Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/109/EÜ (*) artikli 2 lõike 1 punkti b tähenduses ja nendest igaühe nimiväärtus on vähemalt 50 000 eurot või muus vääringus nomineeritud võlaväärtpaberite puhul on emiteerimise kuupäeval samaväärne vähemalt 50 000 euroga; b) need on lubatud pärast 31. detsembrit 2010 kauplemisele liikmesriigi reguleeritud turul direktiivi 2004/109/EÜ artikli 2 lõike 1 punkti b tähenduses ja nendest igaühe nimiväärtus on vähemalt 100 000 eurot või muus vääringus nomineeritud võlaväärtpaberite puhul on emiteerimise kuupäeval samaväärne vähemalt 100 000 euroga. (*) ELT L 390, 31.12.2004, lk 38.”; b) lõiget 5 muudetakse järgmiselt: i) punkt e asendatakse järgmisega: „e) nad avaldavad oma veebisaidil iga-aastase läbipaistvusaruande, mis sisaldab [XXX] määruse [XXX] artiklis X osutatud teavet või vastab samaväärsetele avalikustamisnõuetele.”; ii) lisatakse järgmine lõik: „Liikmesriik võib registreerida kolmanda riigi audiitori ainult juhul, kui ta vastab esimese lõigu punktides a, d ja e sätestatud nõuetele.”; d) lõige 6 asendatakse järgmisega: „6. Käesoleva artikli lõike 5 punkti d ühtse kohaldamise tagamiseks antakse komisjonile volitus otsustada selles osutatud samaväärsuse üle rakendusaktide vastuvõtmise kaudu. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 48 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega. Kuni komisjon ei ole ühtegi sellist otsust teinud, võivad liikmesriigid käesoleva artikli lõike 5 punktis d osutatud samaväärsust ise hinnata. Komisjonile antakse volitused võtta vastu delegeeritud õigusaktid vastavalt artiklile 48a, et kehtestada üldised samaväärsuse kriteeriumid, mida tuleb kasutada selle hindamisel, kas käesoleva artikli lõikes 1 osutatud raamatupidamise aastaaruannete auditid on teostatud kooskõlas artiklis 26 osutatud rahvusvaheliste auditeerimisstandarditega ning artiklites 22, 24 ja 25 sätestatud nõuetega. Liikmesriigid kasutavad samaväärsuse hindamiseks riiklikul tasandil selliseid kriteeriume, mida kohaldatakse kõikide kolmandate riikide suhtes.”. 22. Artikli 46 lõige 2 asendatakse järgmisega: „2. Käesoleva artikli lõike 1 ühtse kohaldamise tagamiseks antakse komisjonile volitus otsustada selles osutatud samaväärsuse üle rakendusaktide vastuvõtmise kaudu. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 48 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega. Kui komisjon on tunnustanud käesoleva artikli lõikes 1 osutatud samaväärsust, võivad liikmesriigid otsustada osaliselt või täielikult tugineda sellisele samaväärsusele ning seega artikli 45 lõigetes 1 ja 3 sätestatud nõudeid mitte kohaldada või neid muuta osaliselt või täielikult. Kuni komisjon ei ole sellist otsust teinud, võivad liikmesriigid käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud samaväärsust ise hinnata või toetuda mõne teise liikmesriigi antud hinnangule. Kui komisjon otsustab, et käesoleva artikli lõikes 1 osutatud samaväärsuse nõue ei ole täidetud, võib ta lubada asjaomastel audiitoritel ja auditeerivatel üksustel siiski sobiva üleminekuaja jooksul jätkata audititegevust, järgides asjaomase liikmesriigi nõudeid. Komisjonile antakse volitused võtta vastu delegeeritud õigusaktid vastavalt artiklile 48a, et kehtestada üldised samaväärsuse kriteeriumid artiklites 29, 30 ja 32 sätestatud nõuete alusel, mida kasutatakse selle hindamisel, kas kolmanda riigi avaliku järelevalve, kvaliteeditagamise, uurimiste ja sanktsioonide süsteemid on samaväärsed Euroopa Liidu süsteemidega. Selliseid kriteeriume kasutavad liikmesriigid samaväärsuse hindamisel riiklikul tasandil, kui asjaomase kolmanda riigi kohta puudub komisjoni otsus.”. 23. Artiklit 47 muudetakse järgmiselt: a) lõikesse 2 lisatakse punkt ba: „ba) auditeeritava üksuse ärihuvide kaitset, sealhulgas tema tööstus- ja intellektuaalomandit ei seata ohtu;”; b) lõige 3 asendatakse järgmisega: „3. Koostöö hõlbustamiseks antakse komisjonile volitus teha otsus käesoleva artikli lõike 1 punktis c osutatud adekvaatsuse kohta, võttes selleks vastu rakendusaktid. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 48 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega. Liikmesriigid võtavad komisjoni otsuse järgimiseks vajalikke meetmeid. Komisjonile antakse volitused võtta vastu delegeeritud õigusaktid vastavalt artiklile 48a, et kehtestada üldised adekvaatsuse kriteeriumid, mille alusel komisjon hindab, kas kolmandate riikide pädevaid asutusi võib tunnistada adekvaatseteks, et teha koostööd liikmesriikide pädevate asutustega vannutatud audiitorite ja audiitorühingute valduses olevate auditi tööpaberite või muude dokumentide vahetamiseks. Üldine adekvaatsuse kriteerium põhineb artiklis 36 sätestatud nõuetel või põhiolemuselt samaväärsetel tegevuslikel tulemustel, mis on seotud vannutatud audiitorite või audiitorühingute valduses olevate auditi tööpaberite või muude dokumentide vahetu vahetamisega.”; c) lõige 5 asendatakse järgmisega: „5. Komisjonile antakse volitused võtta vastu delegeeritud õigusaktid vastavalt artiklile 48a, et määratleda pädevate asutuste vahelise koostöö lihtsustamiseks käesoleva artikli lõikes 4 osutatud erakorralised juhud.”. 24. Artiklis 48 asendatakse lõiked 1 ja 2 järgmisega: „1. Komisjoni abistab komitee (edaspidi „komitee”). Kõnealune komitee on komitee Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 182/2011 (*) tähenduses. 2. Käesolevale lõikele viitamise korral kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5. (*) ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.”; 25. Lisatakse artikkel 48a järgmises sõnastuses: „Artikkel 48a Delegeeritud volituste rakendamine 1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel. 2. Komisjonile antakse alates [käesoleva direktiivi jõustumise kuupäevast] määramata ajaks õigus võtta vastu artikli 8 lõikes 3, artikli 22 lõikes 4, artikli 26 lõikes 3, artikli 29 lõikes 2, artikli 36 lõikes 7, artikli 45 lõikes 6, artikli 46 lõikes 2, artikli 47 lõikes 3 ja artikli 47 lõikes 5 osutatud delegeeritud õigusakte. 3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artikli 8 lõikes 3, artikli 22 lõikes 4, artikli 26 lõikes 3, artikli 29 lõikes 2, artikli 36 lõikes 7, artikli 45 lõikes 6, artikli 46 lõikes 2, artikli 47 lõikes 3 ja artikli 47 lõikes 5 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust. 4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule. 5. Delegeeritud õigusakt, mis on vastu võetud kooskõlas artikli 8 lõikega 3, artikli 22 lõikega 4, artikli 26 lõikega 3, artikli 29 lõikega 2, artikli 36 lõikega 7, artikli 45 lõikega 6, artikli 46 lõikega 2, artikli 47 lõikega 3 ja artikli 47 lõikega 5, jõustub ainult juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole esitanud vastuväiteid [kahe kuu] jooksul pärast kõnealusest õigusaktist teatamist Euroopa Parlamendile ja nõukogule või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on mõlemad enne nimetatud ajavahemiku lõppemist komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada. Kõnealust ajavahemikku pikendatakse Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel [kahe kuu] võrra.” Artikkel 2 Ülevõtmine 1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt [xxx]. Nad edastavad kõnealuste normide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile. Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse meetmetesse või nende meetmete ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi määravad kindlaks liikmesriigid. 2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti. Artikkel 3 Jõustumine Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Artikkel 4 Adressaadid Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele. Brüssel, Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel president eesistuja [1] Skeemide alusel heaks kiidetud toetuse suuri summasid selgitab asjaolu, et mõni liikmesriik võttis vastu üldised tagatisskeemid, mis katsid nende pankade kõik võlad. Liikmesriigid tuginesid peamiselt garantiimeetmetele. Rekapitaliseerimise meetmetena kiideti heaks 546,08 miljardit eurot (4,5 % SKPst), millest liikmesriigid kasutasid 2009. aastal tegelikult ära ligikaudu 141,5 miljardit eurot. Ajavahemikul 2008. aasta oktoobrist kuni 2010. aasta oktoobrini kiitis komisjon heaks finantskriisi meetmed riigiabi valdkonnas 22 liikmesriigis, st kõigis liikmesriikides, välja arvatud Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Eesti, Malta ja Rumeenia. [2] Komisjoni teatis „Euroopa 2020. aastal. Aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia”, KOM(2010) 2020 (lõplik), 3.3.2010. [3] Komisjoni ettepanek: määrus avaliku huvi üksuste aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohustusliku auditi kohta. KOM(2011) X, X.X.2011. [4] Euroopa Komisjon, Roheline raamat auditi poliitikavaldkonna kohta: kriisi õppetunnid, KOM(2010) 561, 13.10.2010. Kättesaadav veebisaidil: http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2010/audit/green_paper_audit_en.pdf . [5] http://ec.europa.eu/internal_market/accounting/conferenc_20110209_en.htm [6] http://www.europarl.europa.eu/oeil/FindByProcnum.do?lang=en&procnum=INI/2011/2037 [7] KOM(2010) 561 (lõplik), ELT C 248, 25.8.2011, lk 92. [8] Pärast komisjoni ettepanekut, millega sõnastatakse uuesti neljas äriühinguõiguse direktiiv 78/660/EMÜ ja seitsmes nõukogu direktiiv 83/349/EMÜ, ei ole ELi õiguse kohaselt väikeste ettevõtjate aruannete audit enam kohustuslik. [9] ELT L 255, 30.9.2005, lk 22. [10] Komisjoni ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv teatavat liiki ettevõtjate aruandeaasta finantsaruannete, konsolideeritud finantsaruannete ja nendega seotud aruannete kohta, KOM(2011) 684 (lõplik), 25.10.2011. [11] ELT L 55, 28.2.2011, lk 13. [12] ELT C , , lk . [13] ELT L 255, 30.9.2005, lk 22. [14] Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele – Euroopa väikeettevõtlusalgatus „Small Business Act” {SEK(2008) 2102}. [15] Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele – Euroopa väikeettevõtlusalgatus „Small Business Act” läbivaatamine, KOM(2011) 78 (lõplik). [16] Komisjoni teatis „Euroopa 2020. aastal. Aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia”, KOM(2010) 2020 (lõplik). [17] ELT L 345, 31.12.2003, lk 64. [18] ELT L 327, 11.12.2010, lk 1. [19] ELT L 55, 28.2.2011, lk 13.