Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „ELi uimastitevastase võitluse programm ja tegevuskava 2021–2025““

(COM(2020) 606 final)

(2021/C 56/06)

Pearaportöör: Ákos TOPOLÁNSZKY

Konsulteerimistaotlus Euroopa Komisjon, 23.9.2020 Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 304 Vastutav sektsioon Tööhõive, sotsiaalküsimused ja kodakondsuse sektsioon Juhatuse otsus 15.9.2020 Vastuvõtmine täiskogus 3.12.2020 Täiskogu istungjärk nr 556 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 246/1/3

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Varsti aeguvas ELi narkostrateegias rõhutati ja kajastati tasakaalustatud ja tõenduspõhise kavandamise ning uimastipoliitika jälgimise ja hindamise rolli ja tähtsust.

1.2. ELi narkostrateegia välishindamise aruandes jõuti siiski järeldusele, et EL on saavutanud nõudluse ja pakkumise vähendamise eesmärgid vaid osaliselt, samas on tehtud märkimisväärseid edusamme rahvusvahelise koostöö ning järelevalve, hindamise ja teadusuuringute valdkonnas. Aruandes tuvastati tasakaalustamatus rahaliste vahendite kasutamisel, eelkõige nõudluse vähendamisele suunatud meetmete arvelt.

1.3. Euroopa Komisjoni loodud kodanikuühiskonna uimastifoorumi koostatud ülevaates toodi esile olulised puudused tervishoiu- ja sotsiaalmeetmete rakendamisel liikmesriikide ja kohalikul tasandil. Enamikus liikmesriikides puuduvad paljud tõenditel põhinevad kahju ennetamise või vähendamise meetmed täiesti või on vähese katvusega.

1.4. 24. juulil 2020 avaldas Euroopa Komisjon oma uue julgeolekuliidu strateegia 2020–2025, mille üheks osaks on uimastitevastase võitluse programm. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee leiab, et kõnealune programm oma praegusel kujul kujutab endast selget tagasiminekut ning loobumist konsensuslikust, tasakaalustatud ja tõenduspõhisest lähenemisviisist, mida on seni järgitud uimastitevastases võitluses ja mis oleks komitee arvates väärinud positiivset hinnangut.

1.5. Komitee väljendab heameelt Euroopa Ülemkogu horisontaalse narkootikumide töörühma 28. septembri koosolekul tehtud otsuse üle, milles kutsutakse nõukogu eesistujariiki Saksamaad üles esitama detsembriks Euroopa Komisjoni koostatud dokumendi uuesti sõnastatud versiooni. Komitee on kindlalt veendunud, et eelmise ELi narkostrateegia konsensuslikuks aluseks olnud tehnilist lähenemisviisi ja avaliku poliitika meetmeid tuleks jätkata ja veelgi tugevdada ELi kümnenda narkostrateegia raames.

1.6. EL peaks kindlameelselt austama ja kaitsma oma praeguses strateegias sätestatud põhiväärtusi ning taotlema vastavasisulisi eesmärke oma strateegiadokumendis.

1.7. Komitee soovitab, et uus narkostrateegia ja ELi uus tegevuskava (uued tegevuskavad) selles valdkonnas parandaksid märkimisväärselt nõudluse vähendamisele ja kahju kahandamisele suunatud meetmete vahelist tasakaalu nii strateegiliste sekkumiste arvu kui ka vahendite eraldamise osas.

1.8. On oluline, et programmis käsitletaks narkootikumidega seotud nähtusi integreeritud ja multidistsiplinaarse lähenemisviisi abil tõeliselt tasakaalustatult raamistikus, mis tugineb inimõigustele ja rahvusvahelisele koostööle, milles võetakse arvesse rahvatervise aspekte ja teaduslike teadmiste arengut ning nähakse ette pidev hindamine. ELi narkostrateegias tuleks tunnustada uimastitarbijate põhiõigusi ravi ja tervishoiuteenuste vallas, nagu seda tehakse mis tahes muu haiguskategooria puhul.

1.9. Komitee arvates tuleks ka selles valdkonnas pikemas perspektiivis parandada liikmesriikide õiguse kohaldamise tavade kooskõla vastavalt ühtlustamisnõuetele, kuna praegu on liikmesriikide tavades erinevusi, mis kahjustavad vaieldamatult inimõiguste austamist.

1.10. COVID-19 pandeemia on näidanud, et haavatavad uimastitarbijate rühmad on eriti tundlikud epidemioloogilise olukorra negatiivsete tagajärgede suhtes, mis võivad märkimisväärselt suurendada uimastite tarbimisega seotud riske.

1.11. Võimalikult kiiresti tuleks kehtestada näitajad pakkumise vähendamise meetmete mõju hindamiseks ja kvaliteedistandardid tuginedes mudelile, mida juba kasutatakse nõudluse vähendamiseks.

2. Taustteave

2.1. ELi ühise uimastitevastase võitluse esimese tegevuskava koostas 1990. aastal Euroopa narkootikumidevastase võitluse komitee (CELAD), mis loodi Prantsusmaa presidendi François Mitterrandi algatusel. Alates 1995. aastast on Euroopa Komisjon võtnud üle ülesande määratleda Euroopa uimastistrateegiad. Viimane ELi narkostrateegia, mille Euroopa Ülemkogu võttis vastu 7. detsembril 2012 seitsmeaastaseks perioodiks (2013–2020), põhines integreeritud, tasakaalustatud ja tõenduspõhisel lähenemisviisil. Selle ajavahemiku jooksul sätestati kohustused ja lühiajalised eesmärgid kahes tegevuskavas (2013–2016 ja 2017–2020).

2.2. Kuigi ELi narkostrateegia ei ole õiguslikult siduv, väljendab see ELi ja liikmesriikide ühist poliitilist tahet ja ühiseid poliitilisi püüdlusi. Sellega määratakse kindlaks ELi institutsioonide ja ametite meetmed, mõjutatakse liikmesriikide poliitilisi lähenemisviise selles valdkonnas, kehtestatakse ühised suunised ja prioriteedid ning võimaldatakse jõuda rahvusvahelisel areenil ühtsetele seisukohtadele. EL on seda ulatuslikult näidanud, näiteks 2016. aastal toimunud ÜRO Peaassamblee erakorralisel istungjärgul või 2019. aastal ÜRO narkootikumide komisjoni istungil ( 1 )

2.3. ELi narkostrateegias rõhutati ja kajastati tasakaalustatud ja tõenduspõhise kavandamise ning uimastipoliitika jälgimise ja hindamise rolli ja tähtsust.

2.4. ELi narkostrateegia ( 2 ) välishindamise aruandes jõuti siiski järeldusele, et EL on saavutanud nõudluse ja pakkumise vähendamise eesmärgid vaid osaliselt, samas on tehtud märkimisväärseid edusamme rahvusvahelise koostöö ning järelevalve, hindamise ja teadusuuringute valdkonnas. Aruandes tuvastati tasakaalustamatus rahaliste vahendite kasutamisel, eelkõige nõudluse vähendamisele suunatud meetmete arvelt. Selles järeldati, et nappide ressursside tõhusama kasutamise huvides on vaja seada meetmed tähtsuse järjekorda ja lühendada strateegia kohaldamisaega, mis on praegu kaheksa aastat.

2.5. Euroopa Komisjoni loodud kodanikuühiskonna uimastifoorum uuris küsitluse abil 32 riigist pärit 169 kodanikuühiskonna organisatsiooni kaudu 2017.–2020. aasta tegevuskava eesmärkide saavutamist liikmesriikide ja kohalikul tasandil ( 3 ) . Aruandes toodi esile olulised puudused tervishoiu- ja sotsiaalmeetmete rakendamisel liikmesriikide ja kohalikul tasandil. Enamikus liikmesriikides puuduvad paljud tõenditel põhinevad kahju ennetamise või vähendamise meetmed täiesti või on vähese katvusega. See tuleneb peamiselt ebapiisavast rahastamisest ja poliitilise isevastutuse puudumisest.

2.6. Kõnealuse strateegiaga loodi esimest korda ühine nõudluse vähendamise meetmete tõlgendamise raamistik, mis koosneb võrdselt olulistest täiendava mõjuga meetmetest, mis hõlmavad ennetamist (keskkonnaalane, universaalne, valikuline ja asjakohane), varajast avastamist ja sekkumist, riskide ja kahju vähendamist, ravi, rehabilitatsiooni, sotsiaalset taasintegreerumist ja tervenemist.

2.7. Strateegia tegevuskavas ja selle viimases hinnangus rõhutatakse vajadust teaduslikult usaldusväärse järelevalve järele pakkumise vähendamise meetmete üle ning alternatiivsete mõjutusvahendite kasutamise järele uimastitarbijate puhul, samuti kodanikuühiskonna rolli strateegiate väljatöötamisel, rakendamisel, järelevalves ja hindamisel nii Euroopa kui ka riikide tasandil.

3. Euroopa Komisjoni teatis

3.1. 24. juulil 2020 avaldas Euroopa Komisjon oma uue julgeolekuliidu strateegia 2020–2025, mis koosneb kolmest osast: laste seksuaalse kuritarvitamise vastane strateegia, uimastitevastase võitluse programm (edaspidi „programm“) ja ebaseadusliku relvakaubanduse vastane strateegia. Programmi sissejuhatuses rõhutatakse selgesõnaliselt, et Euroopa uimastipoliitikas on vaja paradigma muutust. Programmi kohaselt tuleks pakkumise vähendamise meetmetele anda suurem kaal ja neid tuleks tugevdada. Programmi kolmest sambast (tugevdatud julgeolek/pakkumise vähendamine, ennetamine ja kahju vähendamine) pööratakse kõige rohkem tähelepanu esimesele sambale.

3.2. Programmi lisas on esitatud uimastitevastase võitluse tegevuskava eelnõu. Kakskümmend kuus selles sisalduvatest meetmetest kuuluvad „pakkumise vähendamise“ samba alla, samas kui ainult viis neist kuuluvad „ennetamise“ samba alla ja kolmteist „kahju vähendamise“ samba alla. Viimati nimetatud sambas on siiski neli meedet, mille liigitamine selle alla on küsitav (meetmed 40 ja 41 „Sõidukijuhtimine uimastite mõju all“, meede 42 „Sunnimeetmete alternatiivina ette nähtud meetmed“ ning meede 43 „Kuritegevusalaste eksperditeadmiste andmete jagamine“). Kokkuvõttes esineb tõsine tasakaalustamatus tegevuskava osadeks jagamisel „pakkumise vähendamise“ samba kasuks.

3.3. Komitee leiab, et kõnealune programm kujutab endast selget tagasiminekut ning loobumist konsensuslikust, tasakaalustatud ja tõenduspõhisest lähenemisviisist, mida on seni järgitud uimastitevastases võitluses ja mis oleks komitee arvates väärinud positiivset hinnangut.

3.4. Programm sai 28. septembril toimunud Euroopa Ülemkogu horisontaalse narkootikumide töörühma koosolekul terava kriitika osaliseks enamiku liikmesriikide poolt, kes kritiseerisid selle ettevalmistamise tingimusi, suunitlust ja sisu ning otsustasid seetõttu, et nõukogu eesistujariik Saksamaa esitab detsembriks Euroopa Komisjoni koostatud dokumendi uuesti sõnastatud versiooni.

3.5. Euroopa Komisjoni kodanikuühiskonna nõuandeorgan (kodanikuühiskonna uimastifoorum) kritiseeris programmi paljusid aspekte ja pidas seda vastuvõetamatuks, kuna a) ettevalmistusprotsessi käigus said kodanikuühiskonna osalejad ja liikmesriigid tutvuda välishindamise tulemustega alles pärast programmi avaldamist ning seetõttu ei saanud nad programmi kavandi kohta esialgset arvamust esitada; b) programm ei kajasta kodanikuühiskonna osalejate esitatud prioriteete, kuid vähendab veelgi tervishoiu- ja sotsiaalmeetmete osatähtsust uimastipoliitikas, omistades pakkumise vähendamise meetmetele lausa ebaproportsionaalset tähtsust; c) programmi julgeolekupõhine raamistik ja keelekasutus tugevdavad vananenud ja häbimärgistavat lähenemisviisi; d) tegevuskavas eelistatud lähenemisviisile omane tasakaalustamatus ja selle oodatav mõju vahendite eraldamisele on murettekitav, nagu ka mõõdetavate näitajate puudumine ja selle tagajärjed aruandekohustusele.

3.6. Selle valdkonna arvamuskujundajatest kodanikuühiskonna organisatsioonid on ühel häälel kritiseerinud projekti üldist suunitlust ja selle üksikasju ning kutsunud üles seda põhjalikult läbi vaatama.

4. Poliitilised kaalutlused

4.1. Komitee on kindlalt veendunud, et eelmise ELi narkostrateegia konsensuslikuks aluseks olnud tehnilist lähenemisviisi ja avaliku poliitika meetmeid tuleks jätkata ja veelgi tugevdada ELi kümnenda narkostrateegia raames. Seepärast tervitab komitee Euroopa Ülemkogu võetud kohustust töötada välja tasakaalustatud, integreeritud ja tõenditel põhinev Euroopa uimastitevastase võitluse strateegia. Ülemkogu kutsub Euroopa Liidu Nõukogu eesistujariigina tegutseva Saksamaa valitsust üles võtma uue narkostrateegia ettevalmistamisel arvesse järgmisi aspekte.

4.2. Komitee soovitab säilitada programmis kasutatava keelekasutuse ning eriala- ja teadusterminoloogia ning arendada edasi seni eelistatud strateegilist lähenemisviisi, kohandades seda halduskasutusega ning tagades, et selle rakendamise pidev järelevalve ja kriitiline hindamine on võimalik.

4.4. Komitee teeb ettepaneku, et kavandatavas dokumendis viidataks selgesõnaliselt rahvusvahelistele konventsioonidele ja poliitilistele soovitustele, mis on aluseks dokumendi sisulisele ja õiguslikule kehtivusele, ning tuginetaks neile ( 6 ) . Komitee julgustab ELi otsuseid tegevaid organeid säilitama ELi juhtivat positsiooni ja eeskujulikke kohustusi rahvusvahelistel uimastipoliitika foorumitel.

4.5. Komitee arvates tuleks uude programmi ka üle võtta eelmise strateegia põhielemendid ja neid edasi arendama, võttes arvesse teaduspõhiste teadmiste arengut ning ennetamise, ravi, kahju vähendamise, ravikorralduse ja taastumisprotsesside raamistikku.

4.6. Eelmise narkostrateegia ja tegevuskava hindamise käigus tehti kindlaks märkimisväärne tasakaalustamatus kriminaalõiguslike sekkumiste kasuks seoses narkopoliitika prioriteetide seadmise ja vahendite eraldamisega. Tervishoiu- ja sotsiaalmeetmed moodustavad vaid murdosa sellest, mida liikmesriigid eraldavad pakkumise vähendamiseks. See on mitmes riigis põhjustanud asjaomaste teenuste katkemise või väga väikese ulatuse, millel on mõnikord tõsised tagajärjed seoses suurenenud suremuse ja haigestumusega. Komitee soovitab, et uus narkostrateegia ja uus tegevuskava (uued tegevuskavad) selles valdkonnas parandaksid märkimisväärselt nõudluse vähendamisele suunatud meetmete proportsiooni uimastitevastase poliitika raames nii strateegiliste sekkumiste arvu kui ka vahendite eraldamise osas. Komitee loodab samuti, et komisjon teeb jõupingutusi, et liikmesriigid arendaksid oluliselt meetmete ulatust ja kvaliteeti.

4.7. Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse (EMCDDA) volitusi ja vahendeid tuleks samuti tugevdada ning teaduslikud järeldused tuleks otseselt integreerida otsustusprotsessi.

4.8. On oluline, et programmis käsitletaks narkootikumidega seotud nähtusi integreeritud ja multidistsiplinaarse lähenemisviisi abil tõeliselt tasakaalustatult raamistikus, mis tugineb inimõigustele ja rahvusvahelisele koostööle, milles võetakse arvesse rahvatervise aspekte ja teaduslike teadmiste arengut ning nähakse ette pidev hindamine.

4.9. Komitee juhib tähelepanu sellele, et kuna narkootikumide tarvitamine on keerukas biopsühhosotsiaalne nähtus, võivad uimastite vastu võitlemise meetmed, näiteks uimastitarbijate ühepoolne kriminaliseerimine, põhjustada tõsist tervisealast ja sotsiaalset kahju ning seega hoopis süvendada ühiskonna turvalisuse probleeme, selle asemel et neid lahendada. Seetõttu soovitab komitee järgmist: a) Euroopa Ülemkogu peaks säilitama oma varasema lähenemisviisi ja jätma uimastitevastase võitluse programmi julgeolekuliidu paketist välja; b) tuleb tagada, et probleemi eri tahkudega seotud nähtusi käsitletakse erinevalt; c) tuleb võtta vastu multidistsiplinaarne lähenemisviis nendele nähtustele reageerimiseks d) ning selles tuleb ette näha sanktsioonide ja repressioonide kasutamine üksnes viimase abinõuna, kui on võimalik tõendada, et muid sekkumisvahendeid ei saa tõhusalt kasutada.

4.10. Viimastel aastakümnetel on järelevalve nõudluse ja riskide vähendamisele suunatud sekkumiste üle ja nende hindamine märkimisväärselt paranenud. Tõenduspõhise narkopoliitika edendamiseks soovitab komitee järgmist: a) tagada, et uues uimastitevastase võitluse strateegias ja tegevuskavas pööratakse suurt rõhku uimastitarbijatele suunatud sotsiaal- ja tervishoiuteenuste ulatuse ja kvaliteedi olulisele parandamisele, vaadates läbi eelmises tegevuskavas juba kasutatud näitajad; b) töötada Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse ning kodanikuühiskonna uimastifoorumi osalusel välja ühtne süsteem, mis võimaldab erinevates liikmesriikides pidevalt jälgida ja hinnata ELi uimastitevastase võitluse tegevuskavas ette nähtud sekkumiste ulatuse ja kvaliteedi arengut; c) kehtestada võimalikult kiiresti nõudluse vähendamiseks juba kasutatava mudeli alusel näitajad pakkumise vähendamiseks võetavate sekkumismeetmete mõju hindamiseks ja kvaliteedistandardid, tunnistades, et selliseid sekkumismeetmeid, millel võib olla otsene ja tõsine mõju asjaomaste isikute individuaalsetele elutingimustele ja vabadustele, hinnatakse harva tõenditel põhinevalt; d) laiendada Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse volitusi, et need hõlmaksid uimastipoliitika inimõigustele avalduva mõju hindamist, mille abil saab mõõta näiteks kuritegevuse ja institutsioonilise diskrimineerimise negatiivset mõju haavatavatesse rühmadesse kuuluvatele ja narkootikume tarbivatele inimestele.

4.11. Komitee arvates tuleks ka selles valdkonnas pikemas perspektiivis parandada liikmesriikide õiguse kohaldamise tavade kooskõla vastavalt ühtlustamisnõuetele, kuna praegu on liikmesriikide tavades erinevusi, mis kahjustavad vaieldamatult inimõiguste austamist ( 7 )

4.12. Seepärast on komitee veendunud, et Euroopa Liit peab leidma ja arendama viise, kuidas liikmesriigid saaksid tulevikus märkimisväärselt lähendada üksteise lähenemisviise uimastipoliitikale, mitte ainult poliitiliste soovituste kaudu.

4.13. Komitee peab samuti oluliseks, et tunnustataks, tagataks ja toetataks innovaatilisi teaduspõhiseid sekkumisi ELi ja selle liikmesriikide strateegilistes programmides.

4.14. Arvestades, et sotsiaalne tegelikkus, seaduslikud (alkohol, suitsetamine, enamik käitumisalastest sõltuvustest jne) ja ebaseaduslikud sõltuvused moodustavad perekondades ja kogukondades inimestevahelise süsteemi, soovitab komitee, et EL ja selle liikmesriigid ei hindaks ja haldaks neid riske enam eraldi, vaid pigem ühe süsteemi omavahel seotud komponentidena, ning et nad teeksid üha enam ettepanekuid ühiste meetmete kohta.

4.15. Põhimõtte „primul nil nocere“ („ära tekita kahju“) alusel on vaja ausat ja otsustavat hindamist ja arutelu, et käsitleda poliitika ja regulatiivse keskkonna negatiivseid tagajärgi, sotsiaalse häbimärgistamise ja põhjendamatu kriminaliseerimise mõju, sotsiaalset tõrjutust ja ravile juurdepääsu tõkkeid. Komitee soovitab võtta arvesse ka 2019. aastal 32 ÜRO asutuse poolt vastu võetud ühise seisukoha põhjalikku hindamist ( 8 )

4.16. ELi narkostrateegias tuleks tunnustada uimastitarbijate põhiõigusi ravi ja tervishoiuteenuste vallas, nagu seda tehakse mis tahes muu haiguskategooria puhul.

4.17. Liikmesriikide eelarvevahendite eraldamist tuleks hinnata selles valdkonnas tunnustatud ja soovitatud teenuste kättesaadavuse ja suutlikkuse alusel.

4.18. Kodanikuühiskonna suurem kutsealane kaasatus on oluline aluspõhimõtete rakendamiseks. Seega tuleks tugevdada kodanikuühiskonna uimastifoorumi volitusi Euroopas ning kodanikuühiskonna spetsialistide kaasamist liikmesriikides. Selleks on vaja korrapäraselt hinnata liikmesriikide avatust ja nende koostöövalmidust, samuti nende valmidust kaasata kutseorganisatsioone asjaomastesse otsustusprotsessidesse.

4.19. Komitee leiab, et pakkumise vähendamise meetmed on olulised, kuid rõhutab vajadust koordineerida neid alati nõudluse vähendamise meetmetega. Kuigi ebaseadusliku uimastikaubanduse vastu võitlemiseks on vaja tõhusaid õiguskaitse- ja õigusvahendeid, on viimastel aastakümnetel saanud selgeks, et ühepoolse kriminaliseerimise poliitikal on negatiivne mõju inimeste ja kogukondade tervisele ning uimastitarbijate sotsiaalsele integratsioonile.

4.20. COVID-19 pandeemia on näidanud, et haavatavad uimastitarbijate rühmad on eriti ohustatud epidemioloogilise olukorra negatiivsetest tagajärgedest, mis võib kaasa tuua narkootikumide tarvitamise riskide märkimisväärse suurenemise (vähenenud juurdepääs ravile, riskantsemate ravimite hankimine, ostetud uimastite suurem ohtlikkus, kriminaliseerimise ja häbimärgistamise suuremad mõjud, negatiivsed tagajärjed rahvatervisele, põhiliste elatusvahendite jätkuv vähenemine jne). Pandeemia tõttu kannatavad paljudes riikides just need teenused, mis on ainus side nende rühmade ja ravimisahela vahel, kõige enam praeguse olukorra all, olles sunnitud oma suutlikkust vähendama.

Brüssel, 3. detsember 2020 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Christa SCHWENG

(1) ELi avaldus ÜRO narkootikumide komisjoni 62. istungjärgul, mis toimus 14.–22. märtsil 2019 Viinis. „The European Union and its Member States strongly support the concrete implementation of the UNGASS Outcome Document for a real balanced drug policy at international level, strengthening the prevention, public health and human rights dimension in order to accelerate our joint commitment to efficiently improve the world drug situation. […] address drug demand reduction across its full spectrum: prevention, risk and harm reduction, treatment, and social integration and rehabilitation.“ (Mitteametlik eestikeelne tõlge: Euroopa Liit ja selle liikmesriigid toetavad kindlalt ÜRO Peaassamblee erakorralise istungjärgu lõppdokumendi (mis käsitleb tõeliselt tasakaalustatud uimastipoliitikat rahvusvahelisel tasandil) praktilist rakendamist, milles pööratakse senisest rohkem tähelepanu ennetamisele, rahvatervisele ja inimõigustele, et hoogustada meie ühist pühendumist ülemaailmse uimastiolukorra tõhusale parandamisele.

(2) SWD(2020) 150.

(3) https://drogriporter.hu/wp-content/uploads/2018/12/2018_CSF-report_final.pdf.

(4) https://www.consilium.europa.eu/media/30727/drugs-strategy-2013_content.pdf.

(5) „… põhineb eelkõige ELi õiguse aluspõhimõtetel ja kinnitab kõigis aspektides liidu põhiväärtusi: inimväärikuse, vabaduse, demokraatia, võrdsuse, solidaarsuse, õigusriigi ja inimõiguste austamist. Narkostrateegia eesmärk on kaitsta ja parandada ühiskonna ja üksikisiku heaolu, kaitsta rahva tervist, tagada elanikkonna kõrge turvalisuse tase ning tasakaalustatud, integreeritud ja tõenduspõhine lähenemisviis uimastite nähtusele.“

(6) https://www.unodc.org/documents/postungass2016//outcome/V1603301-E.pdf.

https://www.unodc.org/documents/ungass2016/Contributions/IO/EU_COMMON_POSITION_ON_UNGASS.pdf.

(7) Sama teguviis viib mõnes riigis kriminaalvastutuse ja seaduste range kohaldamiseni ning mõnes riigis tervishoiu- ja sotsiaalhoolekandeteenuste osutamiseni, kusjuures erinev kohtlemine põhineb üksnes uimastitarbija kodakondsusel või elukohal. Samamoodi peetakse mõnes liikmesriigis teatavate teenuste osutamist põhiõigusteks, samas kui teistes ollakse selle idee vastu.

(8) CEB/2018/2, lk 12-14.