Komisjoni talituste töödokument - Saatedokument Ettepanek: Nõukogu määrus veinituru ühise korralduse kohta, millega muudetakse teatavaid määrusi - Mõju hindamise kokkuvõte {KOM(2007) 372 lõplik} {SEK(2007) 893} /* SEK/2007/0894 lõplik */





[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON | Brüssel 4.7.2007 SEK(2007) 894 KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT Saatedokument Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS veinituru ühise korralduse kohta, millega muudetakse teatavaid määrusi Mõju hindamise kokkuvõte {KOM(2007) 372 lõplik}{SEK(2007) 893} 1. Probleemi määratlus Mõju hindamise analüüs[1], mis kaasnes komisjoni teatisega „Jätkusuutliku Euroopa veinisektori väljakujundamine”[2], näitas Euroopa veinisektori olulisust, nii selle osatähtsust veini maailmaturul kui ka selle olulist rolli veini tootvate liikmesriikide ja piirkondade põllumajanduses ja maaelus. Hoolimata suure osa ELi veinitoodangu laialtlevinud heast mainest ja konkurentsivõimest esineb veinisektoris üha rohkem mitmeid puudusi: 1. tarbimise järjepidev vähenemine aastakümnete jooksul, mis tuleneb toitumisviiside põhjalikust muutumisest ühiskonnas , 2. konkurentsivõime vähenemine võrreldes väljastpoolt ELi pärit veinidega, 3. jätkusuutmatu turu tasakaalustamatus ELi veinisektoris, 4. veinipoliitika õigusliku raamistiku keerukus, 5. ebapiisav arvestamine keskkonnakaitseküsimustega. Seoses sellega ei ole paljud veinituru ühise korralduse poliitilised vahendid eesmärkide saavutamisel tõenäoliselt tõhusad: - uusistutuse keeluga ei saavutatud täielikku kontrolli tootmise üle; - väljajuurimiskava rakendamine on sisuliselt lõppenud; - destilleerimismeetmed ja muud turuvahendid soodustavad ületootmist, takistades sellega turu tasakaalustamist; - mõned ühise turukorralduse sätted on suurendanud halduskoormust ; - mõned eeskirjad (nt märgistamise ja veinivalmistustavade kohta) ei võimalda tõhusat tegevust ja takistavad uute tootmis- ja turustamismeetodite arengut. Märgistamiseeskirjad on eelkõige liiga ebaühtlased ja jäigad, mis raskendab nn sordiveinide (vins de cépage) , st ühest või mitmest viinamarjasordist valmistatavate veinide, mille puhul rõhutatakse pigem sortide nimetusi kui toote geograafilist päritolu, arendamist turustamiseks; - praegune jaotus lauaveinideks ja kvaliteetveinideks , mida valmistatakse määratud piirkondades, ei taga enam sobivat raamistikku veinide geograafiliste tähiste idee edendamiseks; - mitmed poliitilised vahendid on praegu sattunud Maailma Kaubandusorganisatsiooni ( WTO) surve alla. 2. Eesmärgid 2006. aasta juuni teatises märgiti, et veinisektori reformi tuleb vaadelda pideva reformimisprotsessi raames, mis algas 2003. aastal ühise põllumajanduspoliitika üldise reformiga ja jätkus 2004. (puuvilla, humala, oliiviõli, tubaka sektorid) ja 2005. (suhkrureform) aastal. Veel üks samalaadne algatus on komisjoni hiljutine ettepanek reformiga hõlmamata jäänud põhisektori, nimelt puu- ja köögiviljasektori korralduse muutmise kohta[3]. Ühises põllumajanduspoliitikas võetud uus suund on otsustav samm tulevikku suunatuma, turuga arvestavama ja jätkusuutlikuma põllumajanduse poole, millega aidatakse oluliselt kaasa Lissaboni strateegia[4] ning Euroopa Ülemkogu Göteborgi kohtumisel[5] kokkulepitud säästva arengu poliitika eesmärkide saavutamisele. Uus veinituru korraldus tuleks seatud eesmärkide saavutamise nimel viia kooskõlla ka uue ühise põllumajanduspoliitika aluspõhimõtetega , seetõttu tuleks veinisektori reformimisel juhinduda konkurentsivõime ning majandusliku, sotsiaalse ja keskkonna jätkusuutlikkusega seotud eesmärkidest. Täpsemalt peab uue veinituru ühise korraldusega saavutama järgmised eesmärgid: - tagada koguse ja kvaliteedi osas parem pakkumise ja nõudluse tasakaal , - suurendada Euroopa veinide konkurentsivõimet , - edendada tootmise orienteeritust turule , horisontaalse lähenemisviisi kasutamist ja nõuetele vastavust, - kaitsta tootjate sissetulekuid , - võtta arvesse üldisemaid sotsiaalküsimusi , nagu tervishoiu-, tarbijakaitse- ning keskonnalased küsimused, - säilitada toote autentsus ja traditsioonilised omadused, - täita rahvusvahelisi kohustusi , - lihtsustada õigusakte ning tagada paindlikum ja tõhusam õiguslik raamistik, - suurendada subsidiaarsust, kohandades meetmed eritingimuste ja -vajadustega, kuid konkurentsi moonutamise vältimiseks tuleb seda teha teatavate ühiste eeskirjade alusel, - kindlustada Bulgaaria ja Rumeenia sujuv integreerumine ELiga, edendades kõnealuste riikide veinisektorite moderniseerimist ja ümberkorraldamist. 3. ÕIGUSAKTI ETTEPANEK Õigusakti ettepaneku aluseks on suurel määral põhjaliku reformimise võimalus, täpsemalt selle 2006. aasta juuni teatises analüüsitud võimalus B, mis viidi ettepanekuga astme võrra edasi. Praeguste ettepanekute uued põhiosad, võrreldes põhjaliku reformimise võimalusega, on järgmised: - väljajuurimiskava kohaldamisala vähendamine (400 000 hektarilt 200 000 hektarini); - veinipiirkondade muutmine vastavaks ühtse otsemaksete kava tingimustele (isegi kui see ei too kaasa uusi toetusõigusi ühtse otsemaksete kava alusel).Kõnealuse meetmega lisataks ettepanekule ühise põllumajanduspoliitika reformi oluline osa (teatise kolmas võimalus); - põhirõhk Euroopa veinide edendamise meetmetele EList väljaspool asuvatel turgudel riiklike assigneeringute kaudu ning ELis vastutustundlikku ja mõõdukat veinitarbimist käsitlevatele teavituskampaaniatele . 4. Mõju analüüs (praegune olukord VS. ÕIGUSAKTI ETTEPANEK) 4.1. Majanduslik mõju veinisektorile 4.1.1. Turu tasakaal ELi 27 liikmesriigi veinisektorit hõlmava keskpika prognoosi kohaselt viiks reformi elluviimata jätmise kasuks otsustamine ülejääkide suurenemiseni ning seega ei ole kõnealune valik jätkusuutlik. Komisjoni kavandatud õigusliku raamistiku kohaselt tagaks turumeetmete kaotamine veinitootmise parema orienteerituse turule ja seeläbi turu tasakaalu saavutamise pikaajalises perspektiivis . Lühiajalises perspektiivis võimaldaks komisjoni ettepanek saavutada järkjärgulise vabanemise veiniülejääkidest tootmisvõimsuse vähendamise edendamise ja struktuuriliste kohanduste soodustamisega veinisektoris ning nõudluse suurendamise teel ELi veinide järele. 4.1.2. Hinnad Praeguse olukorra säilitamisel avaldaks ülejääkide suurenemine üha suuremat survet sekkumismeetmetele ja ELi eelarvele. Turuvahendite abil on üha raskem veinivarudest vabaneda. Korduvate kriisidega kaasneks hindade langemine ja seeläbi ka veinitootjate sissetulekute vähenemine. Kavandatud reformiga saaks pikaajalises perspektiivis kindlustada hindade rahuldava taseme , mis otseselt kaasneb turu tasakaalu saavutamisega. Sellegipoolest peab veinisektor toime tulema hindade langemisega lühiajalises perspektiivis, kuna turuolukorra stabiliseerimine eeldab märkimisväärseid jõupingutusi struktuuriliste kohanduste tegemisel. Mõju veinihindadele hinnati lauaveinide hindade ja veinivarude vahelise statistilise seose põhjal, millest tuletati veinide hinnad. Kõnealuse mudelarvutuse tulemustest ilmneb, et komisjoni ettepanek avaldaks lühiajalises perspektiivis hindadele väiksemat mõju (-7%) kui reformi elluviimata jätmine (-11%) ja tagaks hindade kiire stabiliseerumise aja jooksul. 4.1.3. Konkurentsivõime ELi veinisektor on praegu konkurentidega võrreldes ebasoodsamas olukorras järgmistel põhjustel: - väiksemad tootmisstruktuurid , millega kaasnevad suuremad tootmiskulud ja väiksemad mahud, mis ei vasta suurte jaemüüjate vajadustele; - vähem dünaamiline turundusstrateegia; - suuremad õiguslikud piirangud . Kõnealused takistused on põhjustanud ELi veinide turuosa kaotamise konkurentide veinidele nii sise- kui ka välisturgudel. See viitab meie veinisektori konkurentsivõime murettekitavale vähenemisele eelkõige madala ja keskmise kvaliteediga veinide puhul. Reformi elluviimata jätmise otsusega praeguseid probleeme ei kõrvaldataks. Komisjoni ettepanekuga saaks kõnealused probleemid lahendada: - parema turule orienteerituse ja tootmisstruktuuride täiustamise kaudu, - veinivalmistustavade ja märgistamiseeskirjade suurema paindlikkuse kaudu, - väiksemate õiguslike piirangute kaudu, - ELi veinidest teavitamise ja nende reklaamimise toetamise kaudu. Konkurentsivõimet aitaks eelkõige parandada uusistutuse keelu tühistamine alates 2014. aastast , mis võimaldaks kõige tõhusamatel tootjatel optimeerida oma ettevõtete suurust ja rakendada sobivaimat tootmisvõimsust. Kavandatavad sätted, milles käsitletakse rikastamist, võivad põhjustada asjaomaste tootjate tootmiskulude kasvu ; mida madalam on veini hind, seda suurem on kulude kasv. Suuremat mõju avaldab see nendele tootjatele, kes rikastavad veini subsideeritud kontsentreeritud viinamarjavirde abil kui nendele, kes kasutavad selleks sahharoosi. 4.1.4. Majanduslik mõju alkohoolsete jookide sektorile Alkohoolsete jookide destilleerimistoetuste kaotamine tooks kaasa destilleerijate tootmiskulude kasvu, kuna nad peavad siis ostma lauaveini turuhinnaga. Hinnanguline kulude kasv on ligikaudu 0,4 eurot (40% mahuprotsendilise) brändiliitri kohta ja 0,15 eurot kangendatud veini liitri kohta. Kõnealune väike hinnatõus lisatakse tõenäoliselt toote jaemüügihinnale. Arvestades sellega, et liitrise brändi jaemüügihind on isegi madalaima aktsiisimaksu määraga riikides tavaliselt ligikaudu kümme eurot, on tootmiskulude kasvu mõju brändi hinnale suhteliselt piiratud (üldjuhul vähem kui 5%) ja kangendatud veinide puhul on see veelgi väiksem. Hinnatõus toob endaga kaasa veinialkoholi tarbimise languse, mis hinnangute järgi vastab neljale miljonile hektoliitrile. 4. 2. Sotsiaalne mõju 4.2.1. Põllumajanduslikud sissetulekud Nagu märgitud punktis 4.1.2 põhjustaks praeguse süsteemi säilitamisel toimuv veini ülejääkide järkjärgulisest kogunemisest tingitud hindade pikaajaline langemine veinitootjate sissetulekute olulise vähenemise . Kavandatud reformiga saaks pikaajalises perspektiivis kindlustada sissetulekute rahuldava taseme , mis vastab suhteliselt kõrgele hinnatasemele. Kuid nagu märgiti hindade analüüsis peavad veinitootjad nii praeguse olukorra jätkumise kui ka komisjoni ettepaneku kasuks otsustamise puhul olema valmis sissetulekute langemiseks lühiajalises perspektiivis . Prognoositud hinnalanguse mõju sissetulekutele tuletati mudelarvutuse teel, tuginedes põllumajandusliku raamatupidamise andmevõrgus (FADN) sisalduvale teabele ja mõnele „näidispõllumajandusettevõttele”, mis esindavad kõige olulisemaid lauaveinide tootjate tüüpe mitmes ELi veinitootmispiirkonnas. Analüüsist selgub, et võrreldes praeguse olukorra säilimisega avaldaks komisjoni ettepanek isegi lühiajalises perspektiivis väiksemat mõju sissetulekutele kõigis piirkondades ja tagaks sissetulekute kiire stabiliseerumise aja jooksul. 4.2.2. Tööhõive põllumajanduses Väljajuurimiskava taaselustamine veinireformi esimese viie rakendamisaasta jooksul toob peale veinikasvatuspiirkondade vähenemise kaasa ka märkimisväärsema tööhõive vähenemise veinisektoris kui reformi elluviimata jätmise stsenaariumi puhul. Eelkõige eeldatakse, et viinamarjaistanduste intensiivseima väljajuurimise aastal (2009) langeb tööhõive veinitootmisettevõtetes 5,1%. See protsent väheneb järgmistel aastatel järk-järgult ja langeb tagasi 3,3%ni, mis vastab tööhõive eeldatavale vähenemisele põllumajanduses praeguse süsteemi jätkumise korral. Lühidalt öeldes kiirendab komisjoni kavandatud reformi mõju pisut tööjõu kasutamise ratsionaliseerimise ja põllumajandussektori tööhõive vähendamise tavapärast pikaajalist suundumust . Eriti huvitav on jälgida, kas tööhõive üldine tase võrdub pärast reformi üleminekuperioodi lõppemist (2013. aastal) tasemega, mida oleks saavutatud kaks aastat hiljem (2015. aastal) praeguse olukorra säilitamise korral. 4.2.3. Tööhõive veinituruahelas ja seonduvates sektorites Põllumajandusettevõteteväline veinitootmine hõlmab 8 600 ühistu veinikeldrit või eraveinikeldrit, mis annavad tööd ligi 76 000 inimesele ELis. Väljajuurimiskava taaselustamise korral lõpetavad tegevuse mõned viinamarjakasvatajad, kes on harjunud saatma oma tooted veinikeldritele, mis toob kaasa asjaomaste veinitootjate toodangu järsu languse. Veinitootmise üldise vähenemise tulemusena võivad toimuda viinamarjade töötlemise sektori märkimisväärsed struktuurilised kohandused; see kannustaks veinikeldrite ühistuid suurenema või omavahel ühinema, et saavutada optimaalne suurus. Ühest küljest võib kõnealune protsess kaasa tuua võimaliku töökohtade kaotuse, kuid teisest küljest võib see suurendada nende viinamarjade töötlemise sektori ettevõtete ratsionaliseeritust, kellel on mõningaid probleeme tõhususega, mis on tingitud nende väiksusest. Samal ajal võib maaelu arengu meetmetele ettenähtud rahaliste vahendite suurendamine veinipiirkondades seoses viinamarjade töötlejatega oluliselt kiirendada nende toodete lisandväärtuse suurendamise praegust suundumust tegevuse laiendamise kaudu veinituruahelas. Veinitootmisega on seotud ka veini destilleerimise sektor, mis Itaalias, Prantsusmaal ja Hispaanias hõlmab 256 destilleerijat , kes annavad tööd 6 800 inimesele (teiste liikmesriikide kohta andmed puuduvad). Destilleerimismeetmete kaotamine, eelkõige nende meetmete, mis käsitlevad kõrvalsaaduste destilleerimist, mis moodustab suure osa destilleerimisega tegelevate ettevõtete äritegevusest, avaldab veini destilleerivatele ettevõtetele kahtlemata tugevat survet ja mõned neist lõpetavad tõenäoliselt oma tegevuse . Teistel destilleerijatel on siiski võimalus kohaneda uue olukorraga , võttes arvesse ka seda, et nõudlus nende muu toodangu järele, nimelt alkohoolsete jookide järele turul on märkimisväärne. Suurenenud maaelu arengu fondide abiga saab rahastada uute tehnoloogiate arendamiseks tehtavaid investeeringuid, et vähendada kulusid või leida destilleerijate toodangule uusi turustusvõimalusi või korraldada ettevõte ümber, et leida tegevust lõpetavatele destilleerijatele uusi võimalusi. 4.3. Mõju keskkonnale Veinitootmisega kaasnevad mitmesugused keskkonnaohud (mõju pinnasele, taimekaitsevahendite, eriti fungitsiidide intensiivne kasutamine, veinitootmise kõrvalsaaduste kõrvaldamine, kunstliku niisutamise osakaalu suurendamine teatavates piirkondades, ülemäärane spetsialiseerumine). Praeguse olukorra jätkumise tulemuseks oleks kõikide kõnealuste ohtude püsimine . Kavandatud reform avaldaks mitmesugust positiivset mõju keskkonnale peamiselt tänu veinipiirkondade muutmisele ühtse otsemaksete kava tingimustele vastavaks , veinituru ühise korralduse kohaste toetusmeetmete muutmisele nõuete täitmisest sõltuvaks ja uute vahendite ümberpaigutamisele teise sambasse. Väljajuurimismeetme tugevdamine võiks avaldada positiivset mõju keskkonnale, kuna selle abil vähendataks üldiselt monokultuuri kasvatamist. Viinamarjakasvatusest lõpliku loobumise eest makstava lisatasuga ning väljajuuritud ala eest antava ühtse otsemaksete kava aluse toetusõigusega seotud nõuetele vastavuse eeskirjad aitaksid ära hoida maa harimisest loobumise kahjulikku mõju. Kõigi destilleerimismeetmete kaotamine võib samuti avaldada keskkonnale positiivset mõju, tingimusel et veinivalmistamise kõrvalsaadusi käideldakse mõistlikult. 4.4. Mõju kaubandusele ja WTO kehtestatud nõuete järgimisele WTO kontekstis on veinisektori jaoks olulised järgmised küsimused: - sisemine toetus: suur osa veinituru ühise korraldusega kaasnevatest iga-aastastest kuludest liigitatakse nn kollasesse kategooriasse ehk toetusteks, mis moonutavad kõige rohkem kaubandust; - eksporditoetused :WTOga peetavate läbirääkimise raames võidakse sõlmida kokkulepe kõigi eksporditoetuste järkjärgulise vähendamise kohta; - kvaliteedipoliitika / geograafilised tähised: praegune kvaliteeti reguleeriv raamistik ei võimalda rahvusvahelisel tasemel optimaalselt kaitsta meie geograafilisi tähiseid intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu (WTO-TRIPS) alusel; - märgistamiseeskirjad: mõned kolmandad riigid peavad meie eeskirju diskrimineerivaks. Reformi elluviimata jätmise võimaluse kasutamise puhul jääksid peaaegu kõik WTOga seotud veinisektori probleemid lahendamata; seetõttu võivad mitmed veinituru ühise korralduse alased sätted tulevikus rünnaku alla sattuda . Kavandatud reform tagaks suures osas WTO nõuete täitmise seoses veinituru ühise korraldusega , ehkki riiklike assigneeringute puhul ei ole nn roheline kategooria kõigi kavandatud meetmete puhul tagatud. 4.5. Mõju veini kvaliteedile, tervishoiule ja tarbijakaitsele 4.5.1. Veini kvaliteet Kavandatud reformi puhul peaks turumeetmete kaotamise kaudu saavutatud parem orienteeritus turule andma eelise kvaliteetveinide segmendile . 4.5.2. Tervishoiu- ja tarbijakaitsepoliitika Veinituru praeguse ühise korralduse puhul avaldab alkohoolsete jookide destilleerimine negatiivset mõju rahvatervisele, kuna kõnealuse meetmega toetatakse veini muutmist suurema alkoholisisaldusega joogiks. Luba toota veinipiiritusi madalamate kuludega edendaks nende tarbimist, see on aga vastuolus tervishoiuprobleemide lahendamise vajadusega. Alkohoolsete jookide destilleerimise toetamise lõpetamine ja ülejääkide üldine vähendamine tootmise parema turule orienteerituse kaudu peaks tõenäoliselt avaldama positiivset mõju rahvatervisele . Lisaks võiksid kvaliteedipoliitika, geograafiliste tähiste süsteemi ja märgistamiseeskirjade lihtsustamine ning koolitus- ja teavitamiskampaaniad suurendada läbipaistvust tarbija jaoks . 4.6. Mõju haldamise tõhususele Veinituru praeguse ühise korralduse säilitamine tähendaks keerulise süsteemi rakendamise jätkumist, mis koormab üha rohkem ettevõtjaid , vähendades seeläbi nende konkurentsivõimet , ja praktiliselt välistab subsidiaarsuse . Komisjoni ettepanekuga kaasneks oluline lihtsustamine peamiselt seoses mõnede keerukate meetmete (istutusõigused, destilleerimismeetmed, veinide eraladustamine ja alkoholi riiklik ladustamine) tühistamisega, mõnel juhul pärast üleminekuaega. Üheks tagajärjeks oleks ka subsidiaarsuse suurenemine, kuna selle võimaluse puhul nähtaks ette riiklikud assigneeringud, mis võimaldavad liikmesriikidel valida alternatiivsete meetmete vahel, ja suurendataks maaelu arengu toetusi veinipiirkondadele. Komisjoni ettepanek põhineb üldjoontes eelarvelise neutraalsuse põhimõttel (ligikaudu 1,3 miljardit eurot aastas) . Seetõttu ei muutu sektorile antavate toetuste üldtase; vaid ühenduse fondidest saadavate toetuste kulutuste eest saadakse lihtsalt suuremat tulu . [1] SEK(2006) 770, 22.6.2006, http://ec.europa.eu/agriculture/capreform/wine/fullimpact_en.pdf. [2] KOM(2006) 319, 22.6.2006 http://ec.europa.eu/agriculture/capreform/wine/com2006_319_en.pdf. [3] KOM(2007) 17. [4] KOM(2005) 24. [5] Eesistujariigi järeldused, 15–16. juuni 2001.