Brüssel 29.9.2004

KOM(2004) 627 lõplik

2004/0222 (CNS)

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS,

millega luuakse ühinemiseelse abi rahastamisvahend

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

1. ÜLDINE SISSEJUHATUS

Käesolevat eelnõu tuleb käsitleda lähtuvalt käimasolevast välisabi raamistiku korrigeerimisest eelseisva aastaid 2007–2013 käsitleva finantsperspektiivi jaoks. Kuigi selle tegevuse eesmärgiks on ühtlustada (võimalikult suures ulatuses) ühenduse välisabi rahastamisvahendid, tuleks samuti mõista, et ühinemiseelse abi osutamine toimub väga spetsiifilises raamistikus:

- käesoleva rahastamisvahendiga osutatud abi on ajendatud ühinemiseelsest protsessist (Euroopa partnerlused, ühinemispartnerlused, läbirääkimised peatükkide kaupa, regulaarsed aruanded jne) ja selle konkreetsetest nõudmistest ning eelkõige vajadusest paindliku lähenemise järele, mis võimaldaks uusi prioriteete kiirelt kohandada;

- tulenevalt asjaolust, et ühinemine on abi saavate riikide jaoks vähemalt keskmise tähtajaga eesmärk, toimub abi osutamine ka keskmise tähtaja perspektiivis ning mitte pikaajalises perspektiivis nagu tavapärase arenguabi korral;

- ühinemiseelse abi üheks peamiseks omaduseks on selle ühendav funktsioon , st arengu toetamist kõrvale jättes on selle olulisemaks ülesandeks riikide ühinemisjärgseks ajaks ettevalmistamine;

Käesoleva määruse eelnõu puhul on tegemist raammäärusega , millega luuakse ühtne rahastamisvahend ühinemiseelse abi osutamiseks. Taolisel kujul asendab see mitte ainult Phare määruse, vaid muu hulgas ka SAPARDi, ISPA, Phare piiriülese koostöö ja abi kooskõlastamise määrused, ning samuti Türgi ja CARDSi rahastamisvahendi määrused. Määruse toetamiseks võetakse vastu üksikasjalikud rakenduseeskirjad , milles määratletakse täpsemalt raammääruses nimetatud tegevusvaldkonnad.

Abi saavad riigid jagatakse kahte kategooriasse , sõltuvalt nende staatusest kandidaatriigina või potentsiaalse kandidaatriigina . Potentsiaalsed kandidaatriigid on loetletud määruse I lisas ning kandidaatriigid II lisas.

Potentsiaalsed kandidaatriigid saavad jätkuvalt abi praegu CARDSi määruses sätestatud eesmärkidel : institutsioonide väljaarendamiseks ja demokratiseerimiseks, majanduslikuks ja sotsiaalseks arenguks, regionaalseks ja piiriüleseks koostööks ning mingil määral oma õigusaktide vastavusseviimiseks acquis communautaire ’iga, eelkõige juhul, kui see on nii ELi kui abi saava riigi huvides.

Kandidaatriigid saavad samalaadset abi ning saavad lisaks sellele abi struktuurifondide ja Maaelu Arengu Fondi abi ühinemisjärgse kasutamise ettevalmistamiseks ja abi acquis communautaire’i täielikuks rakendamiseks .

Riik võib liikuda I lisast II lisasse ainult pärast nõukogu otsust , millega riigile antakse kandidaatriigi staatus. Taoline otsus annaks volituse riigi kandmiseks I lisast II lisasse, mis toimub nõukogu poolt “lihtsustatud” menetluse korras vastu võetava otsusega vastavalt artiklile 17 ( q.v .).

Määruse üheks peamiseks omaduseks on asjaolu, et tunnustatud kandidaatriikide puhul on selle eesmärgiks struktuurifondide/ Maaelu Arengu Fondi abi kasutamist käsitlevate eeskirjade ja põhimõtete järkjärguline vastuvõtmine, muutes abi riikidele kättesaadavaks kolme eraldiseisva rahastamisvahendi (regionaalarengu, maaelu arendamise ja inimressursside arendamise rahastamisvahendi) kaudu. Nimetatud konkreetsete rahastamisvahendite eesmärgiks on järgida struktuurifondide ja Maaelu Arengu Fondi eeskirju ning sealhulgas nende institutsionaalset raamistikku (nt komiteemenetlust) nii täpselt kui võimalik, luues samas ka põhialuse riigisisesele raamistikule, mis edendaks majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust ning samuti elujõulisi põllumajandusstruktuure ning oleks samal ajal ühilduv Euroopa Liidu liikmelisuse väljavaatega.

Struktuurifondide ja Maaelu Arengu Fondi süsteem pärast 2007. aastat on endiselt arutluse all. Sel põhjusel on määruses struktuurifonde ning Maaelu Arengu Fondi kui rahastamisvahendeid määratletud peamiselt läbi dünaamilise viite struktuurifonde ja Maaelu Arengu Fondi käsitlevatele määrustele . Komisjonile antakse volitused nimetatud rahastamisvahenditega seotud rakenduseeskirjade vastuvõtmiseks ning iga rahastamisvahendiga antava abi raamistiku määratlemiseks, niipea kui struktuurifondide ja Maaelu Arengu Fondi uued eeskirjad on selgunud.

Kokkuvõttes toetub käesolev määrus peamistele õppetundidele, mis on saadud käimasoleva ühinemiseelse protsessi käigus ning eelkõige

- ühinemiseelse abi tõhustamise kaudu, suurendades erinevate rahastamisvahendite kooskõlastatust ühtse abiraamistiku loomise teel. Asjaomane ühtne raamistik ühendab endas Phare/ISPA/SAPARDi struktuuri ning täiendab seda teiste struktuurifondide ja Maaelu Arengu Fondi rahastamisvahenditega. Selle eesmärgiks on rakenduseeskirjade ühtlustamine, mille puhul võetakse võimaluse korral arvesse struktuurifonde ja maaelu arendamist käsitlevate määruste eripära, ning komiteemenetluse süsteemi loomine, millega kindlustatakse kõigi rahastamisvahendite maksimaalne kooskõlastatus,

- püüdega riike paremini ette valmistada struktuurifondide ja Maaelu Arengu Fondi abi kasutamiseks ühinemisjärgselt, pannes enam rõhku institutsioonide väljaarendamisele ning samuti järkjärgulisele ühildumisele struktuurifondide eeskirjadega ühinemiseelsel perioodil.

2. MÄRKUSED KONKREETSETE SÄTETE KOHTA

2.1. Õiguslik alus

Ettepaneku õiguslikuks aluseks on EÜ asutamislepingu artikkel 181a, mitte selle artikkel 179, hoolimata asjaolust, et mitmeid lisades nimetatud abi saavaid riike peab rahvusvaheline üldsus arengumaadeks.

Siiski, ainuüksi asjaolu, et mõnda abi saavat riiki võib pidada arengumaaks, ei tähenda automaatselt seda, et ettepanek ei võiks põhineda artiklil 179. Nimetatud artiklit kasutatakse ühenduse arengupoliitika edendamiseks vajalike meetmete vastuvõtmiseks, mis ei ole käesoleva ettepaneku peamiseks objektiks, vaid mille puhul on eesmärgiks riikide ühinemiseks ettevalmistamine. Artikkel 181a on asutamislepingu ainus säte, milles viidatakse assotsiatsioonilepingutele ning liidu kandidaatriikidega sõlmitud lepingutele.

Seetõttu tuleks seda käsitleda kui nõuetekohast õiguslikku alust määrusele, mis puudutab eranditult riike, kellega on sõlmitud või sõlmitakse assotsiatsioonilepingud, eelkõige seetõttu, et nendele riikidele on antud väljavaade saada liidu liikmeks, mis kehtib antud juhul kõigi käesoleva määruse lisades loetletud abi saavate riikide kohta.

2.2. I jaotis: Eesmärgid ja põhimõtted

2.2.1. Artikkel 1: Abisaajad ja üldeesmärk

Art iklis 1 sätestatakse üldeesmärk – lähendamine Euroopa Liidule, mille puhul on potentsiaalseks lõppeesmärgiks liikmelisus. I lisas loetletakse üles riigid, mis on kandidaatriigile eelneva staatusega, II lisas tuuakse ära riigid, mida on ametlikult tunnustatud kui kandidaatriike vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklile 49. Riigi ametlik vastuvõtmine kandidaatriigiks kätkeb endas määruse muutmist, millega riik kantakse I lisast II lisasse. Taoline süsteem tundub olevat sobiv, arvestades asjaolu, et nii nõukogu kui parlament on korduvalt kinnitanud Lääne-Balkani riikide väljavaadet potentsiaalsele liikmelisusele. Riike tuleks siiski nende staatusest lähtuvalt eristada, et iga riiki saaks kohelda vastavalt sellele eriomastele tingimustele.

2.2.2. Artikkel 2: Reguleerimisala

Artikkel 2 sätestab mittelõpliku loetelu valdkondadest, kuhu abi on suunatud. Nende valdkondade kindlaksmääramisel on järgitud järjepidevust varasema ühenduse abiga, mis on toimunud CARDSi rahastamisvahendi või Türgit käsitleva määruse alusel, olles suunatud samade üldeesmärkide saavutamisele nagu need kaks määrust. Lõike 1 punktides a–f nimetatud valdkonnad on ühised mõlema abi saavate riikide grupi jaoks, olles suunatud eelkõige riikidele, mis on äsja üle elanud kodusõja ning sisemiste rahutuste aja (toetus demokraatiale, õigusriigi edendamisele, avaliku halduse reformimisele, majandusreformidele, inimõiguste ja vähemuste õiguste järgimisele, tsiviilühiskonna toetamisele, ning lepitamisele selle sõna kõige laiemas tähenduses). Punkt g on samuti ühine mõlema abi saavate riikide grupi jaoks – see on suunatud erinevatele regionaalkoostöö vormidele, mis eksisteerivad laiemas Euroopa raamistikus.

Siiski toimub lõigetes 2 ja 3 eesmärkide lahknemine: kandidaatriikide puhul on abi suunatud acquis communautaire’ i täielikule rakendamisele (vt artikli 2 lõike 3 punkt a), samas kui nende riikide puhul, mis ei ole veel kandidaatriigid, on volitused piiratumad ning on suunatud ühenduse ja abi saava riigi üldiste huvide rakendamisele, eeldamata täielikku liikmelisust (vt artikli 2 lõike 2 punkt a). Artikli 2 lõike 2 punkt b on kandidaatriigi staatust mitteomavate riikide puhul suunatud üldisele majanduslikule ja sotsiaalsele arengule, samas kui kandidaatriikide puhul on artikli 2 lõike 3 punkt b tugevalt orienteeritud toetusele ühenduse põllumajandus- ja ühtekuuluvuspoliitika rakendamiseks ühinemisjärgselt.

2.2.3. Artikkel 3: Konkreetsed rahastamisvahendid

Art iklis 3 tuuakse välja viis konkreetset rahastamisvahendit, mille kaudu erinevatesse valdkondadesse sekkutakse: üleminekuabi ja institutsioonide väljaarendamine, regionaalne ja piiriülene koostöö, regionaalareng, inimressursside arendamine ja maaelu arendamine. Kõnealune artikkel annab komisjonile volituse võtta vastu rakenduseeskirjad iga rahastamisvahendi kohta. Nende rakenduseeskirjade vastuvõtmiseks nähakse ette komiteemenetlus (korralduskomitee).

Lähtudes käesoleva määruse kui raammääruse olemusest, tuleb abi kasutamise üksikasjalikud eeskirjad sätestada komisjoni määrustega/otsustega. Kui see on ühenduse vahendite tõhusa ja mõjusa haldamise seisukohalt vajalik, võivad rakenduseeskirjad erinevate rahastamisvahendite lõikes erineda.

2.2.4. Artikkel 4: Abi raamistik ja vahendite eraldamine

Abi eraldab komisjon mitmeaastase suunava raamistiku põhjal iga rahastamisvahendi ja riigi kohta. Peamiseks poliitiliseks dokumendiks abi kavandamise prioriteetide paikapanemisel on partnerlused (ühinemispartnerlused kandidaatriikidega, Euroopa partnerlused I lisas loetletud potentsiaalsete kandidaatriikidega).

2.3. II jaotis: Konkreetseid rahastamisvahendeid käsitlevad reeglid

Määruse II jaotis on pühendatud artiklis 3 nimetatud rahastamisvahendite määratlemisele. Konkreetsete rahastamisvahendite loogika puhul lähtutakse käimasoleva ühinemiseelse protsessi vältel omandatud õppetundidest, mis on näidanud olulist vajadust toetada laiaulatuslikke institutsioonide väljaarendamise meetmeid, sealhulgas nendega seonduvaid investeeringuid, ning selget vajadust toetada tugevalt kandidaatriike nende ettevalmistamisel ühenduse struktuuri- ja ühtekuuluvuspoliitika rakendamiseks. Kandidaatriikidel on juurdepääs kõigile viiele rahastamisvahendile, samas kui potentsiaalsete kandidaatriikide juurdepääs esimesele ja teisele rahastamisvahendile (üleminekuabi/institutsioonide väljaarendamine ja regionaalne/piiriülene koostöö) on piiratud .

Regionaalarengut, maaelu arendamist ja inimressursside arendamist käsitleva kolme eraldiseisva rahastamisvahendi põhiprintsiibiks on asjaolu, et ühinemise järel on kandidaatriigid ühenduse põllumajandus- ja ühtekuuluvuspoliitika seisukohalt silmitsi täpselt sellise olukorraga.

Nagu käimasolev laienemisprotsess on näidanud, on selle keeruka süsteemi varane tutvustamine struktuurifondide ja Maaelu Arengu Fondi abi ühinemisjärgseks nõuetekohaseks kasutamiseks ja haldamiseks esmatähtis ning selle süsteemi omandamine nõuab intensiivset ja pikaajalist õppeprotsessi. Seega antakse kandidaatriikidele võimalus “harjutada” ühenduse maaelu- ja ühtekuuluvuspoliitika elluviimist, rakendades ühinemiseelselt eeskirju, mis on võimalikult lähedased struktuurifondide ja Maaelu Arengu Fondi omadele.

2.3.1. Artikkel 5: Üleminekuabi ja institutsioonide väljaarendamise rahastamisvahend

Seda võib pidada esmatähtsaks rahastamisvahendiks kõikide institutsioonide väljaarendamisega seotud küsimuste ning samuti üleminekuabi puhul, mis on kättesaadav I lisas loetletud riikidele. Samuti hõlmab see kõiki koostöömeetmeid, mis ei kuulu teiste rahastamisvahendite alla. Selle loogika kohaselt on see samuti rahastamisvahendiks, mille puhul kooskõlastatakse abi andmine vastava komitee kaudu (vt artikli 11 lõige 2). See täiendav, kõikehõlmav funktsioon võimaldab kiiret reageerimist ja kohenemist lähtuvalt muutuvatest vajadustest ja esilekerkivatest prioriteetidest.

Praktikas piirab I rahastamisvahendi kasutamist asjaolu, et tegevused, mis on seotud “ettevalmistamisega ühenduse ühtse põllumajandus- ja ühtekuuluvuspoliitika rakendamiseks ja haldamiseks ning selle arendamiseks”, kuuluvad III, IV ja V rahastamisvahendi alla (vt artikli 7 lõige 1, artikli 8 lõige 1 ja artikli 9 lõige 1).

Valdkondades, mis kuuluvad üldjuhul III, IV ja V rahastamisvahendi alla, kasutatakse I rahastamisvahendit vaid juhul, kui asjaomases riigis puuduvad III–V rahastamisvahendiga kaetavad tegevused.

Ülaltoodut arvesse võttes kataks I rahastamisvahend potentsiaalsete kandidaatriikide puhul kõiki artikli 2 lõikes 1 määratletud valdkondi, välja arvatud selle punkti g (regionaalne ja piiriülene koostöö), mis kuulub II rahastamisvahendi alla (määratlus artiklis 6). Seega on selle ulatus sarnane Phare rahastamisvahendi omale, hõlmates Phare majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse aspekti, kuid mitte Phare piiriülest koostööd.

Kandidaatriikide puhul kuuluvad I rahastamisvahendi alla üldjuhul artikli 2 lõike 2 punktides a–f ning artikli 2 lõike 3 punktis a loetletud valdkonnad. Seega võib tõdeda selle vastavust Phare rahastamisvahendile, mis paneb eriliselt rõhku konfliktijärgsetele stsenaariumidele, kuid milles puuduvad majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse ning piiriülese koostöö aspektid.

Mõlema riikide grupi puhul katab artiklis 5 sätestatud abi institutsioonide väljaarendamise meetmeid ja nendega seonduvaid investeeringuid.

I rahastamisvahendiga kaetakse samuti abi saavate riikide osalemine ühenduse programmides, mis moodustavad olulise osa acquis communautaire ’ist. Lisaks sellele võib ühinemiseelset osalemist ühenduse programmides käsitada unikaalse institutsioonide väljaarendamise meetmena, kuna sellega toetatakse haldusstruktuuride loomist, mis võimaldab kõnealuse abi saava riigi elanikel hakata saama täielikku kasu nende programmide rakendamisest hiljemalt riigi ühinemisest alates.

2.3.2. Artikkel 6: Piiriülese ja regionaalse koostöö rahastamisvahend

See rahastamisvahend on kättesaadav mõlemale abi saavate riikide grupile. Sellega toetatakse abi saavate riikide vahelist ning abi saavate riikide ja liikmesriikide vahelist piiriülest tegevust. Lisaks toetatakse sellega abi saavate riikide osalemist riikide- ja piirkondadevahelistes programmides, milles osalevad nii liikmesriigid kui ka kolmandad riigid ja mida rahastatakse muudest rahastamisvahenditest (nt Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahend). Lääne-Balkani riikide puhul toetatakse selle rahastamisvahendiga edaspidi regionaalkoostööd, mida varem toetati CARDSi vahendist.

2.3.3. Artikkel 7: Regionaalarengu rahastamisvahend

III rahastamisvahend, mis on kättesaadav ainult kandidaatriikidele, on eeldatavalt võimalikult sarnane Euroopa Regionaalarengu Fondile ja Ühtekuuluvusfondile, mis võimaldab abi saavatel riikidel välisabi reeglite raames maksimaalselt läheneda vastavate struktuurifondide ja Maaelu Arengu Fondi menetlustele.

Ühest küljest tagab see suurema tõhususe, kuna ühinemiseelsest faasist ühinemisjärgsesse faasi liikudes ei pea kandidaatriigid menetlusi ja kriteeriume muutma rohkem, kui on vaja kooskõlastatuseks finantsmäärusega. Teisest küljest annab see neile parima võimaliku ettevalmistuse Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Ühtekuuluvusfondi abi kasutamiseks ühinemisjärgselt. Allutades III rahastamisvahendiga seonduvad meetmed samadele komiteemenetluse eeskirjadele (kaasa arvatud komiteele esitatavate meetmete kindlaksmääramine), mis kehtivad Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Ühtekuuluvusfondi puhul (vt artikli 11 lõike 1 punkt b), tagatakse võimalikult täielik kattuvus erinevate vahendite vahel.

2.3.4. Artikkel 8: Inimressursside arendamise rahastamisvahend

IV rahastamisvahend, mis on samuti kättesaadav ainult kandidaatriikidele, on suunatud nende ettevalmistamiseks Euroopa Sotsiaalfondi abi kavandamiseks, kasutamiseks ja haldamiseks Euroopa tööhõivestrateegia raamistikus. Siinjuures tuleb arvesse võtta ühenduse eesmärke seoses sotsiaalse hõlvamise, hariduse ja väljaõppe ning meeste ja naiste võrdõiguslikkusega. See rahastamisvahend keskendub poliitika elluviimiseks vajalike struktuuride ja süsteemide loomisele ning nende tegevuse kavandamisele, haldamisele ja rakendamisele ning ESF-laadsete tegevuste rakendamisele kooskõlas kokkulepitud poliitiliste prioriteetidega.

2.3.5. Artikkel 9: Maaelu arendamise rahastamisvahend

Sarnaselt III ja IV rahastamisvahendile on selle rahastamisvahendi halduseesmärgiks abistada riike nende ettevalmistamisel ELi poolt rahastatud ühinemisjärgsetes maaelu arenguprogrammides osalemiseks, kasutades ühinemiseelset abi süsteemide kaudu, mis on võimalikult sarnased ühinemisjärgselt nõutavatele süsteemidele.

Et saavutada rakenduslikku eesmärki, mis seisneb põllumajandussektori ja maapiirkondade jätkusuutlikule kohanemisele kaasaaitamises, ei või toetatavate tegevuste hulka (mis täpsustatakse rakendusmääruses) kuuluda kõik tegevused, mis on abikõlblikud liikmesriikide suhtes kohaldatava maaelu arendamise määruse alusel. Lisaks sellele võivad mõned maaelu arendamise meetmed, mida EL liikmesriikides enam asjakohasteks ei peeta, omada siiski tähtsust nendes riikides, kus põllumajandussektor ja maaelu sektori on vähem arenenud ning mis peaksid seega olema ühinemiseelse abi rahastamisvahendi alusel abikõlblikud.

2.4. III jaotis: Haldamine ja rakendamine

Selle jaotisega luuakse institutsionaalne tasakaal nõukogu kui EÜ asutamislepingu artiklis 181a sätestatud valdkonna peamise seadusandliku organi ning komisjoni vahel, kes teostab täidesaatvat funktsiooni, mille nõukogu on talle andnud vastavalt EÜ asutamislepingu artiklitele 202 (kolmas taane) ja 211 (neljas taane).

2.4.1. Artikkel 10: Abi haldamine

Vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 211 etendab komisjon täidesaatvat rolli, mis on talle antud nõukogu poolt. Sellest tulenevalt on artikli 10 lõikes 1 sätestatud, et komisjon on nõukogu ees vastutav abi kasutamise eest vastavalt artiklis 11 sätestatud komiteemenetlusele. See kinnitab komisjoni vastutust eelarve täitmise eest, nagu on sätestatud finantsmääruse artiklis 48.

Vastavalt artikli 10 lõikele 2 toimub abi kasutamine kooskõlas finantsmääruses sätestatud välisabi reeglitega. Nimetatud säte muudab abi kasutamisprotsessi piisavalt paindlikuks, kuna see teeb olemasolevate ülesannete teostamiseks kättesaadavaks terve hulga rakendusmeetodeid. Komisjon võib seega võtta kasutusele näiteks otsese tsentraliseeritud haldamise, kaudse tsentraliseeritud haldamise (kaasa arvatud rakendusasutused, ühenduse organid ja siseriiklikud avaliku sektori organid/organid, mille missiooniks on avalik teenistus), detsentraliseeritud haldamise erinevad etapid ning rahvusvaheliste organisatsioonidega koostöös toimuva haldamise. Olenevalt taotletavaist eesmärkidest võib erinevate rahastamisvahendite puhul kasutada erinevaid rakendusmeetodeid, kui see on õigustatud. Piiriüleste koostöötegevuste kooskõlastamiseks Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendiga toetatud tegevustega on jäetud võimalus delegeerida abi kasutamine edasi liikmesriikidele. Taolist abi võib sel juhul rakendada ka liikmesriikidega koostöös toimuva halduse kaudu.

Artikli 10 lõige 3 võimaldab komisjonil hallata teiste rahastajate eraldatud rahalisi vahendeid, nt liikmesriikide või kolmandate riikide poolt eraldatud vahendeid, mis kajastatakse eelarves sihtotstarbelise tuluna vastavalt finantsmääruse artiklile 18.

Artikli 10 lõige 5 näeb ette võimaluse kulukohustusi jagada. Taoline jagatud kulukohustuste võimalus on mõeldud kasutamiseks programmide puhul, mis on tihedalt seotud teiste EL programmidega, mille puhul on kulukohustused samuti jagatud.

Nõukogu poolt komisjonile antud volitust meetme rakendamiseks tasakaalustab komiteemenetluse süsteemi kehtestamine ning samuti artikli 10 lõikes 6 sisalduv komisjoni kohustus esitada igal aastal nõukogule ja parlamendile aruanne.

2.4.2. Artikkel 11: Komiteed

Art ikkel 11 sätestab komiteemenetluse süsteemi, kasutades ära viit juba olemasolevat komiteed:

- I ja II rahastamisvahendi puhul: üleminekuabi ja institutsionaalse arengu komitee (jätkab Phare komitee tööd),

- III ja V rahastamisvahendi puhul: määruse nr 1260/1999 artikliga 47 loodud komiteed ning lisaks sellele V rahastamisvahendi puhul ka nõukogu määruse nr 1258/1999 artikliga 11 loodud komitee ning

- IV rahastamisvahendi puhul: asutamislepingu artikliga 147 loodud ESF komitee.

Phare komitee tööd jätkava komitee menetluskord sätestatakse üksikasjalikult, kuna määruse artikli 19 lõikes 2 sisalduvate lõppsätete alusel kaotab kõnealune komitee oma õigusliku aluse.

Teiste komiteede menetluskorrad järgivad struktuurifondide ja regionaalarengufondide puhul kehtivaid menetlusi, kuigi võib olla vaja teha mõningaid kohandusi, nt sätestada menetlusreeglid konkreetse rahastamisvahendi rakenduseeskirjade puhul.

Põllumajandus- ja ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas osutatava abi korral on kandidaatriigid seega silmitsi samade komiteedega, mis hindavad taolisi meetmeid ühinemisjärgselt. Nende komiteede kaasamine võimaldab riikidel saada maksimaalset kasu taolisest õppimisvõimalusest. Sellise lähenemisviisiga tagatakse samuti võimalikult ulatuslik vastavusseviimine struktuurifondide ja Maaelu Arengu Fondiga juba enne ühinemist.

Selles artiklis sätestatakse samuti I rahastamisvahendi kasutamise eest vastutava komitee kooskõlastav funktsioon ning mainitakse teisi komiteemenetluse standardnõudeid.

2.4.3. Artikkel 12: Abi liigid

Art ikkel 12 toob ära mittelõpliku loetelu abi liikidest ning nende korral kasutatavatest rahastamisvahenditest.

Artikli 12 lõige 1 kordab finantsmääruse rakenduseeskirjade artiklit 231, milles tuuakse ära loetelu konkreetsetest tegevustest, mida võidakse rahastada.

Artikli 12 lõige 2 selgitab, et käesoleva määruse alusel antava abi korral kasutatakse jätkuvalt ka teatavaid edukaid vahendeid, mis on töötatud välja kandidaatriikide abistamiseks acquis communautaire ’i vastuvõtmisel ja rakendamisel, eelkõige twinning ’it ja TAIEXi.

Artikkel 13 toob ära mittelõpliku loetelu tegevuseelarvest rahastatud toetavatest tegevustest, nimetades eelkõige ära kulutused, mida võidakse kirjendada enam mitte eksisteerivale eelarvereale. Lisaks sellele on selle eesmärgiks katta erinevaid toetavaid tegevusi, mis on kehtestatud struktuurifonde ja Maaelu Arengu Fondi käsitlevates määrustes, võimaldamaks tegevuste ja abikõlblikkuse täiendavat ühtlustamist, eelkõige III–V rahastamisvahendi puhul.

2.4.4. Artikkel 14: Abi kasutamine

Käesoleva sätte aluseks on välistegevuse raamistik, mis on sätestatud finantsmääruse II osa IV jaotises ning eelkõige artiklites 163, 166 ja artikli 167 lõikes 2.

Sellest tulenevalt on artiklis 14 sätestatud üldine raamistik ühenduse ja abi saava riigi suhete kohta. See moodustab ühenduse abi kasutamise aluse. Üksikasjalikud sätted tuleks siinkohal jätta rakenduseeskirjade täpsustada. Suhte loomisel tuleks sõlmida standardsed raamkokkulepped, mis sisaldavad üldisi reegleid abi kasutamise kohta ning millega kehtestatakse peamised struktuurid ja reeglid (nt rakendusorganid, finantsvood, pettusevastased meetmed jne). Reeglid tuleks võimaluse korral ühtlustada kõigi rahastamisvahendite jaoks, kuid samas tuleks jätta võimalus sõlmida vajaduse korral spetsiifilisi reegleid sisaldavaid kokkuleppeid konkreetse rahastamisvahendi kohta, nt võimaldamaks erinevate rahastamisvahenditega ette nähtud erineva detsentralisatsioonimäära rakendamist.

2.4.5. Artikkel 15: Ühenduse finantshuvide kaitsmine

Artikli 15 sätted annavad komisjonile volituse sõlmida vajalikke kahepoolseid kokkuleppeid ühenduse finantshuvide kaitseks. Vastavad üksikasjalikud sätted on kehtestatud finantsmääruses ja selle rakenduseeskirjades. Need tuleb siiski kohaldada abi saavate riikidega sõlmitava erikokkuleppe alusel, kuna erinevalt liikmesriikidest ei ole abi saavad riigid kohustatud järgima EÜ asutamislepingu artiklis 10 sätestatud põhimõtet riikide lojaalsusest ühendusele ega sellest tulenevaid acquis communautaire ’i sätteid.

Usaldusväärse finantsjuhtimise kriteeriumide täitmiseks peavad taolised raamkokkulepped sisaldama eelkõige sätteid pettuse ja eeskirjade rikkumise mõistete määratlemiseks, tellija poolt finantskontrolli korras võetavaid meetmeid, komisjoni ja kontrollikoja ning Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) võimalust teostada kohapealset kontrolli vastavalt määruses (EÜ) nr 2185/96 ette nähtud kontrollivõimalustele, tellija kohustust rakendada korruptsiooni ennetavaid meetmeid, komisjoni teavitamise korda kahtlustatava pettuse ja eeskirjade rikkumise korral, detsentraliseeritud halduse korral toimuva raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlust, haldus- ja finantssanktsioonide rakendamist (sealhulgas mitteusaldusväärsete kandidaatide ja taotluste esitajate eemaldamine), ning komisjoni otsuste täidetavust tsentraliseeritud halduse korras toimuva sissenõudmise puhul.

2.4.6. Artikkel 16: Osalemis- ja päritolureeglid, toetuse saamise tingimused

Õigus esitada abitaotlusi ning sõlmida lepinguid on tagatud liikmesriikide ning Euroopa Majanduspiirkonna füüsilistele ja juriidilistele isikutele, ühinemiseelse abi rahastamisvahendite ja Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendi määruste korras abi saavatele riikidele ning samuti rahvusvahelistele organisatsioonidele. Tarnete päritolu kohta kehtivad samad reeglid. Võrdväärse vastastikuse kohtlemise põhimõtte alusel võivad osaleda ka muud isikud. Lisaks sellele nähakse ette erandi tegemise võimalus nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel.

Artikli 16 lõiked 1–6 kujutavad endast suhteliselt lühidat, ent samas täpset ülevaadet ühenduse abi mitteseotuks muutmist käsitleva määruse eelnõu kohta. Selle põhimõtted on siinkohal ära toodud seetõttu, et nimetatud määrus ei ole veel jõustunud ning selle vastuvõtmisest võidakse lõppkokkuvõttes loobuda lähenemise kasuks, mis ühendab need sätted tulevase välisabi rahastamisvahenditega.

Füüsilisi isikuid (või füüsiliste isikute ühendusi, nt kodanikuühendusi) tuuakse eelkõige esile võimalike toetuste saajatena finantsmääruse artiklist 114 tingituna, mis muul juhul välistab sellise võimaluse vähemalt tsentraalselt hallatud programmide puhul. Nähes, et väikeprojektide programmidele (VPP) sarnased programmid on varem olnud väga edukad vahendid ühinemiseelse strateegia elluviimiseks, näib olevat soovitav taoline võimalus säilitada.

Kui välja arvata see ühekordne viide, hoidub määrus võimalike lõplike abisaajate täpsustamisest. Seejuures lähtutakse finantsmääruse loogikast, mille kohaselt on ühenduse abi orienteeritud tegevusele, mitte abi saajale, mis tähendab, et ühenduse abi saajaks võib olla igaüks, kui ta aitab kaasa tegevusega taotletud eesmärgi saavutamisele.

2.4.7. Artikkel 17: Abi peatamine

Art iklis 17 on ühenduse abi andmisel sätestatud põhimõte clausula rebus sic stantibus , mis annab nõukogule komisjoni ettepanekul volituse teha omal äranägemisel vajalikke kohandusi juhul, kui abi saav riik rikub demokraatia, õigusriigi, inimõiguste või vähemuste õiguste aluspõhimõtteid või kui riigi edusammud on Euroopa partnerluse, või ühinemispartnerluse seisukohalt ebapiisavad. Lääne-Balkani riikide puhul kordab artikli 17 lõige 2 eritingimusi, mis sisaldusid senini määruse nr 2666/2000 (CARDSi määrus) artikli 5 lõikes 2.

2.5. IV jaotis: Ülemineku- ja lõppsätted

2.5.1. Art ikkel 18: Abi saava riigi staatus

Art iklis 18 on sätestatud lihtsustatud menetluskord määruse muutmiseks seoses abi saava riigi staatuse muutumisega: kui nõukogu on Euroopa Liidu lepingu artikli 49 alusel ühehäälse otsusega andnud abi saavale riigile kandidaatriigi staatuse, võib ta muuta käesoleva määruse lisasid lihtsa kvalifitseeritud hääleenamusega tehtud otsusega, selle asemel et läbida täiemahulist seadusandlikku menetlust, mis nõuaks käesoleva määruse formaalset muutmist teise määruse kaudu.

2.5.2. Art ikkel 19: Säte rahastamisvahendite ristkasutuse kohta

Muudes geograafilistes välisabi rahastamisvahendites ette nähtud vastastikku võrdväärse kohtlemise põhimõtte alusel lubab artikkel 19 programmides osalemist muul õiguslikul alusel, kui sellega kaasneb regionaalsest, piiriülesest, riikidevahelisest või globaalsest lähenemisviisist tingituna lisaväärtus.

2.5.3. Artikkel 20: Üleminekusätted

Art ikliga 20 tühistatakse Phare määrus, piiriülese koostöö määrus, abi kooskõlastamise määrus, ISPA määrus, SAPARDi määrus, Küprose/Malta määrus ja Türgi määrus. CARDSi määruse tühistamine ei ole vajalik, kuna selle kehtivusaeg lõpeb 31. detsembril 2006. Nähakse ette sätted ühelt rahastamisvahendilt teisele ülemineku lihtsustamiseks (eriti CARDSi rahastamisvahendi ja Türgi puhul), ning selle tagamiseks, et tühistatud määrusi saaks käimasoleva abi õigusliku alusena edasi kasutada.

2.5.4. Art ikkel 21: Jõustumine

Käesoleva määruse jõustumine on kavandatud kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas, kuid seda hakatakse rakendama alles 1. jaanuarist 2007. Selle ajalise vahe põhjuseks on asjaolu, et kehtetuks tunnistatud määrused on endiselt vajalikud praeguse finantsperspektiivi kehtivusaja lõpuni, kuid vahepealsel perioodil võib uus määrus olla juba õiguslikuks aluseks rakenduseeskirjade väljatöötamisele ja vastuvõtmisele, mis peaks aset leidma nii kiiresti kui võimalik.

2004/0222 (CNS)

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS ,

millega luuakse ühinemiseelse abi rahastamisvahend

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 181a,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut[1],

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[2]

ning arvestades järgmist:

Ühenduse välisabi tõhususe suurendamiseks on ette nähtud uus raamistik abi kavandamiseks ja kasutamiseks. Euroopa Parlamendi ja nõukogu (kuupäev) määruse (EÜ) nr (sisestada) eesmärgiks on kehtestada arengu- ja majanduskoostöö rahastamisvahend. Euroopa Parlamendi ja nõukogu (kuupäev) määrusega (EÜ) nr (sisestada) luuakse Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahend. Käesolev rahastamisvahend kujutab endast kolmandat üldist vahendit, millega toetatakse otseselt Euroopa välisabipoliitika elluviimist.

Euroopa Liidu lepingu artiklis 49 on sätestatud, et iga Euroopa riik, kes austab vabaduse, demokraatia, inimõiguste ja põhivabaduste ning õigusriigi põhimõtteid, võib esitada taotluse liidu liikmeks astumiseks.

Türgi Vabariigi taotlus Euroopa Liidu liikmeks astumiseks võeti vastu 1999. aastal Helsingis kokku tulnud Euroopa Ülemkogu poolt ning ühinemiseelne abi on olnud Türgi Vabariigile kättesaadav alates 2002. aastast.

20. juunil, 2000. aastal Santa Maria da Feiras kokku tulnud Euroopa Ülemkogu[3] rõhutas oma kohtumisel, et Lääne-Balkani riigid on Euroopa Liidu potentsiaalsed kandidaatriigid.

19.–20. juunil 2003. aastal Thessaloníkis kokku tulnud Euroopa Ülemkogu[4] tõi oma kohtumisel taas kord esile 2002. aasta detsembris Kopenhaagenis ja 2003. aasta märtsis Brüsselis toimunud istungite lõppjäreldused ning väljendas oma kindlameelsust täielikult ja tõhusalt toetada Lääne-Balkani riikide väljavaateid Euroopa suunal, viidates, et nimetatud riikidest saaks kehtestatud kriteeriumide täitmise järel Euroopa Liidu lahutamatu osa.

2003. aastal Thessaloníkis kokku tulnud Euroopa Ülemkogu viitas samuti, et stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsess moodustab üldraamistiku Lääne-Balkani riikide Euroopaga integreerimisel kuni nende ühinemiseni.

Euroopa Parlament tunnistas oma resolutsioonis Thessaloníki Euroopa Ülemkogu lõppjärelduste kohta, et kõik Lääne-Balkani riigid liiguvad ühinemise suunas, kuid rõhutas samas, et iga riiki tuleks kohelda vastavalt sellele eriomastele tingimustele[5].

Seega võib kõiki Lääne-Balkani riike käsitada potentsiaalsete kandidaatriikidena, kuigi tuleks selgelt eristada kandidaatriike ja potentsiaalseid kandidaatriike.

Lisaks sellele soovitas 17.–18. juunil 2004 Brüsselis kokku tulnud Euroopa Ülemkogu[6], et ühinemisläbirääkimisi tuleks alustada Horvaatiaga.

Ühenduse abi ühtsuse ja järjepidevuse huvides peaks abi osutamine nii kandidaatriikidele kui potentsiaalsetele kandidaatriikidele toimuma ühtse raamistiku kontekstis, kasutades ära kogemusi varasemate ühinemiseelsete rahastamisvahenditega ning samuti määrust (EÜ) nr 2666/2000.

Kandidaatriikidele ning potentsiaalsetele kandidaatriikidele antav abi peaks jätkuma, aitamaks riike nende jõupingutustes demokraatlike institutsioonide ja õigusriigi tugevdamisel, avaliku halduse reformimisel, inimõiguste ning vähemuste õiguste austamisel, kodanikuühiskonna arengu toetamisel ja regionaalkoostöö edendamisel ning samuti lepitamisel ja ülesehitustööl ning aitamaks kaasa nende riikide jätkusuutlikule arengule ja vaesuse vähendamisele, mistõttu abi tuleks suunata erinevatesse institutsioonide väljaarendamise meetmetesse.

Kandidaatriikidele antav abi peaks täiendavalt keskenduma acquis communautaire ’i täielikule ülevõtmisele ja rakendamisele ning peaks eelkõige valmistama kandidaatriike ette ühenduse põllumajandus- ja ühtekuuluvuspoliitika rakendamiseks.

Potentsiaalsetele kandidaatriikidele osutatav abi võib tähendada mõningast vastavusseviimist acquis communautaire ’iga ning samuti toetust investeeringuprojektidele.

Abi osutamine peaks toimuma laiaulatusliku, mitmeaastase strateegia alusel, võttes arvesse nii stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi prioriteete kui ka ühinemiseelse protsessiga seonduvaid prioriteete.

Üleminekuabi ja institutsioonide väljaarendamise ning regionaalse ja piiriülese koostöö rahastamisvahendid peaksid olema kättesaadavad kõigile abi saavatele riikidele, abistamaks neid üleminekuprotsessil ja Euroopa Liidule lähendamisel ning soodustamaks nendevahelist regionaalkoostööd.

Regionaalarengu rahastamisvahend, inimressursside arendamise rahastamisvahend ning maaelu arendamise rahastamisvahend peaksid olema kättesaadavad ainult tunnustatud kandidaatriikidele, abistamaks neid ühinemisjärgseks ajaks ettevalmistamisel ning eeskätt ühenduse ühtekuuluvuspoliitika ja maaelu arendamise poliitika rakendamisel.

Abi haldamine peaks toimuma kooskõlas määruses (EÜ) nr 1605/2002 sätestatud välisabi reeglitega, kasutades ära struktuure, mis on ühinemiseelse protsessi käigus oma väärtust tõestanud, nagu näiteks detsentraliseeritud haldamine, twinning ja TAIEX, kuid sealjuures tuleks samuti võimaldada innovatiivset lähenemist, nagu näiteks liikmesriikidega koostöös toimuva halduse teostamine Euroopa Liidu välispiiridel rakendatavate piiriüleste programmide puhul.

Ülemineku ja institutsioonide väljaarendamise ning regionaalse ja piiriülese koostöö rahastamisvahendite kasutuselevõtuks vajaminevad meetmed on korraldusmeetmed, mis on seotud eelarvet oluliselt mõjutavate programmide rakendamisega, ning seega tuleks need vastu võtta kooskõlas nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusega 1999/468, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused, esitades selleks korralduskomiteele mitmeaastased suunavad planeerimisdokumendid.

Regionaalarengu rahastamisvahendi, inimressursside arendamise rahastamisvahendi ning maaelu arendamise rahastamisvahendi kasutuselevõtuks vajaminevad meetmed on tihedalt seotud struktuurifondide rakendusmeetmetega ning seega tuleks need kooskõlas nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusega 1999/468, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused, vastu võtta osaliselt nõuandekomitee ja osaliselt korralduskomitee poolt, kasutamaks võimalikult suurel määral ära struktuurifondide puhul kehtivaid otsustamismenetlusi.

Kui komisjon rakendab käesolevat määrust tsentraliseeritud haldamise kaudu, peab ta hoolitsema Euroopa Ühenduse finantshuvide täieliku kaitstuse eest, tehes seda eelkõige vastavate acquis communautaire ’i reeglite ja standardite rakendamise teel, ning juhul, kui komisjon rakendab käesolevat määrust teiste korraldusmeetmete kaudu, tuleks Euroopa Ühenduse finantshuvide kaitsmiseks sõlmida rakenduslepingud, mis sisaldavad selleks piisavaid tagatisi.

Reeglid, mis määravad kindlaks abitaotluste esitamiseks ning toetuslepingute sõlmimiseks vajalikud tingimused, ning samuti tarnete päritolu sätestavad reeglid tuleks kehtestada kooskõlas Euroopa Liidus viimasel ajal toimunud arengutega abi mittesiduvaks muutmisel, kuid samas peaks jääma võimalus reageerida selles valdkonnas tekkivatele uutele arengutele.

Kui abi saav riik rikub Euroopa Liidu aluspõhimõtteid või ei suuda vajalikul määral täita Kopenhaageni kriteeriume või Euroopa partnerluse või ühinemispartnerluse prioriteete, peab nõukogul olema võimalus võtta komisjoni ettepanekul vajalikud meetmed.

Nõukogule tuleks tagada võimalus käesoleva määruse muutmiseks lihtsustatud korras seoses abi saava riigi kandmisega I või II lisa loetellu.

Riikidel, mis on kahe teise regionaalse välisabi rahastamisvahendi alusel abi saajateks, peaks olema õigus osaleda vastastikku käesoleva määruse alusel võetavates meetmetes, kui sellega kaasneb lisaväärtus lähtuvalt kõnealuse meetme regionaalsest, piiriülesest, rahvusülesest või globaalsest olemusest.

Võttes arvesse, et käesoleva rahastamisvahendiga kavandatud meetmed on seotud riikide järkjärgulise vastavusseviimisega Euroopa Liidu standardite ja poliitikatega, sealhulgas vajadusel acquis communautaire ’iga, pidades silmas riikide tulevast liikmelisust, ei saa neid liikmesriigi tasandil nõuetekohaselt kohaldada, seega tuleks neid rakendada ühenduse tasandil kooskõlas EÜ asutamislepingu artikli 5 lõikes 2 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega.

Võttes arvesse, et käesoleva rahastamisvahendiga kavandatud meetmed piirduvad üksnes sellega, mis on vajalik abi saavate riikide abistamiseks nende järkjärgulisel vastavusseviimisel EL standardite ja poliitikatega, pidades eelkõige silmas riikide ühinemist ELiga, on need kooskõlas EÜ asutamislepingu artikli 5 lõikes 2 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega.

Ühenduse ühinemiseelse abi uue süsteemi loomise tõttu on vaja tunnistada kehtetuks nõukogu 18. detsembri 1989. aasta määrus (EMÜ) nr 3906/89 Ungari Vabariigile ja Poola Rahvavabariigile antava majandusabi kohta,[7] komisjoni 18. detsembri 1998. aasta määrus (EÜ) nr 2760/98 piiriülese koostöö programmi rakendamise kohta PHARE programmi raames,[8] nõukogu 21. juuni 1999. aasta määrus (EÜ) nr 1266/1999 kandidaatriikidele ühinemiseelse strateegia raames antava abi kooskõlastamise ja määruse (EMÜ) nr 3906/89 muutmise kohta,[9] nõukogu 21. juuni 1999. aasta määrus (EÜ) nr 1267/1999, millega luuakse ühinemiseelse struktuuripoliitika rahastamisvahend,[10] nõukogu 21. juuni 1999. aasta määrus (EÜ) nr 1268/1999 ühenduse toetuse kohta ühinemiseelsetele meetmetele põllumajanduse ja maaelu arendamiseks Kesk- ja Ida-Euroopa kandidaatriikides ühinemiseelsel perioodil,[11] nõukogu 13. märtsi 2000. aasta määrus (EÜ) nr 555/2000 ühinemiseelse strateegia raames Küprose Vabariigi ja Malta Vabariigi suhtes võetavate meetmete kohta,[12] nõukogu 5. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 2666/2000, mis käsitleb Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, Jugoslaavia Liitvabariigi ja endise Jugoslaavia Makedoonia Vabariigi abistamist ja millega tühistatakse määrus (EÜ) nr 1628/96 ning muudetakse määrusi (EMÜ) nr 3906/89 ja (EMÜ) nr 1360/90 ning otsuseid 97/256/EÜ ja 1999/311/EÜ,[13] ja nõukogu 17. detsembri 2001. aasta määrus (EÜ) nr 2500/2001, milles käsitletakse ühinemiseelset finantsabi Türgile ning millega muudetakse määrusi (EMÜ) nr 3906/89, (EÜ) nr 1267/1999, (EÜ) nr 1268/1999 ja (EÜ) nr 555/2000,[14]

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I jaotis: Üldsätted

Artikkel 1 Abisaajad ja üldeesmärk

Ühendus abistab lisades loetletud riike nende järkjärgulisel vastavusseviimisel Euroopa Liidu standardite ja poliitikatega, sealhulgas vajadusel acquis communautaire ’iga, pidades seejuures silmas riikide tulevast liikmelisust.

Artikkel 2 Reguleerimisala

Abi kasutatakse vajaduse korral eelkõige järgmiste valdkondade toetamiseks:

demokraatlike institutsioonide ja õigusriigi tugevdamine,

avaliku halduse reform, sealhulgas abisaajariigile antava abi haldamise detsentraliseerimiseks süsteemi loomine kooskõlas määruses (EÜ) nr 1605/2002[15] sätestatud reeglitega,

majandusreform,

inimõiguste ja põhivabaduste toetamine ja kaitsmine ning vähemuste õiguste järgimise parandamine,

kodanikuühiskonna arendamine,

lepitamine, usaldust suurendavad meetmed ja ülesehitustöö,

regionaalne ja piiriülene koostöö.

I lisas loetletud riikide puhul kasutatakse abi ka järgmiste valdkondade toetamiseks:

järkjärguline õigusaktide vastavusseviimine acquis communautaire ’iga,

sotsiaalne ja majanduslik areng.

II lisas loetletud riikide puhul kasutatakse abi eelkõige järgmiste valdkondade toetamiseks:

acquis communautaire ’i vastuvõtmine ja rakendamine,

toetus ühenduse ühtse põllumajandus- ja ühtekuuluvuspoliitika arendamisele ning selle poliitika juhtimise ning elluviimise ettevalmistamisele.

Artikkel 3 Konkreetsed rahastamisvahendid

Abi kavandamisel ja kasutamisel lähtutakse järgmistest konkreetsetest rahastamisvahenditest:

üleminekuabi ja institutsioonide väljaarendamine,

regionaalne ja piiriülene koostöö,

regionaalareng,

inimressursside arendamine,

maaelu arendamine.

Komisjon tagab erinevate konkreetsete rahastamisvahendite all osutatava abi kooskõlastatuse ja ühtsuse.

Komisjon võtab käesoleva määruse artikli 11 lõike 1 punktis a sätestatud korras vastu reeglid käesoleva määruse rakendamiseks. Juhul, kui reeglid käsitlevad käesoleva määruse artiklite 7–9 rakendamist, konsulteeritakse esmalt kõnealuse konkreetse rahastamisvahendi eest vastutavate komiteedega vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artiklis 3 sätestatud menetlusele ning kooskõlas nimetatud otsuse artikli 7 lõikega 3.

Artikkel 4 Abi raamistik ja vahendite eraldamine

Lähtuvalt strateegilisest lähenemisest ning võttes arvesse finantsperspektiivi ja Euroopa partnerlusi ning ühinemispartnerlusi, kehtestab komisjon mitmeaastase näidisprogrammi rahaliste vahendite eraldamise kohta konkreetsete rahastamisvahendite ja riikide lõikes ning vajaduse korral ka valdkondade lõikes. See vaadatakse igal aastal üle, võttes arvesse mitmeid objektiivseid kriteeriume, sealhulgas suutlikkust abi vastu võtta, vajaduste hindamist, tingimustest kinnipidamist ja vahendite haldamise suutlikkust. Lisaks sellele vaadatakse see vajaduse korral üle seoses erakorralise abi meetmetega või ajutiste tegevuskavadega, mis on vastu võetud stabiliseerimisvahendi loomist käsitleva määruse alusel. Liikmesriikidega tehtava piiriülese koostöö programmidele eraldatavad vahendid on vähemalt võrdväärsed Euroopa Regionaalarengu Fondist saadavate samalaadsete vahenditega.

Komisjon edastab mitmeaastase näidisprogrammi igal aastal nõukogule ja Euroopa Parlamendile.

I lisas loetletud riikidele antav abi põhineb Euroopa partnerlustel. Abi kavandatakse ühtse raamistiku alusel vastava riigi ja rahastamisvahendi kohta ning see hõlmab iga riigi olukorra analüüsimisel kindlaksmääratud prioriteete, millele tuleb edasise Euroopa Liiduga integreerumise ettevalmistamisel keskenduda, võttes arvesse Euroopa Ülemkogu poolt kehtestatud kriteeriume ning stabiliseerimis- ja assotsiatsioonilepingute rakendamisel tehtud edusamme, sealhulgas ka regionaalset koostööd.

II lisas loetletud riikidele osutatav abi põhineb ühinemispartnerlustel. Abi kavandatakse ühtse raamistiku alusel konkreetse riigi ja rahastamisvahendi kohta ning see hõlmab iga riigi olukorra analüüsimisel kindlaksmääratud prioriteete, millele tuleb edasise Euroopa Liiduga integreerumise ettevalmistamisel keskenduda, võttes arvesse poliitilisi ja majanduslikke kriteeriume ning acquis communautaire ’i vastuvõtmisel ja rakendamisel tehtud edusamme.

II Jaotis: Konkreetseid rahastamisvahendeid käsitlevad reeglid

Artikkel 5 Üleminekuabi ja institutsioonide väljaarendamise rahastamisvahend

Üleminekuabi ja institutsioonide väljaarendamise rahastamisvahend aitab I ja II lisas loetletud riike artiklis 2 sätestatud eesmärkide saavutamisel.

Seda võib muu hulgas kasutada haldussuutlikkuse ja institutsioonide väljaarendamiseks, kuid ka investeeringuks niivõrd, kui seda ei hõlma käesoleva määruse artiklid 6–9.

Käesoleva rahastamisvahendi alusel osutatava abiga võidakse toetada I ja II lisas loetletud riikide osalemist ühenduse programmides ja asutuste töös.

Artikkel 6 Regionaalse ja piiriülese koostöö rahastamisvahend

Regionaalse ja piiriülese koostöö rahastamisvahendiga võidakse toetada I ja II lisas loetletud riike nende omavahelisel ning nende ja EL liikmesriikide vahel toimuval regionaalsel, piiriülesel ning vajaduse korral riikidevahelisel ja piirkondadevahelisel koostööl.

Taolise koostöö eesmärgiks on kõikide asjaomaste riikide ühiseks huviks oleva stabiilsuse, turvalisuse ja heaolu suurendamine ning nende harmoonilise, tasakaalustatud ja jätkusuutliku arengu toetamine.

Vajaduse korral koordineeritakse koostööd ühenduse teiste piiriülese, riikidevahelise ning piirkondadevahelise koostöö rahastamisvahenditega. Piiriülesel koostööl liikmesriikidega hõlmab nimetatud rahastamisvahend mõlemal pool asjaomast piiri või asjaomaseid piire asetsevaid regioone.

Käesoleva artikli eesmärke arvestades võib seda rahastamisvahendit muu hulgas kasutada haldussuutlikkuse ja institutsioonide väljaarendamise toetamiseks, kuid ka investeerimiseks.

Artikkel 7 Regionaalarengu rahastamisvahend

Regionaalarengu rahastamisvahendiga toetatakse II lisas loetletud riike poliitika arendamisel ning samuti ettevalmistamisel ühenduse ühtekuuluvuspoliitika rakendamiseks ja haldamiseks ning eeskätt nende ettevalmistamisel Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Ühtekuuluvusfondi abi kasutamiseks.

See võib aidata kaasa eelkõige määruses [(EÜ) nr 1783/1999[16]] ja määruses [(EÜ) nr 1164/1994[17]] sätestatud tegevuste rahastamisele.

Artikkel 8 Inimressursside arendamise rahastamisvahend

Inimressursside arendamise rahastamisvahendiga toetatakse II lisas loetletud kandidaatriike poliitika arendamisel ning samuti ettevalmistamisel ühenduse ühtekuuluvuspoliitika rakendamiseks ja haldamiseks ning eeskätt nende ettevalmistamisel Euroopa Sotsiaalfondi abi kasutamiseks.

See võib aidata kaasa eelkõige määruses [(EÜ) nr 1784/1999[18]] sätestatud tegevuste rahastamisele.

Artikkel 9 Maaelu arendamise rahastamisvahend

Maaelu arendamise rahastamisvahendiga toetatakse II lisas loetletud kandidaatriike poliitika arendamisel ning samuti ettevalmistamisel ühenduse ühise põllumajanduspoliitika rakendamiseks ja haldamiseks. See aitab eelkõige kaasa põllumajandussektori ja maapiirkondade jätkusuutlikule kohanemisele ning kandidaatriikide ettevalmistamisele ühist põllumajanduspoliitikat ning sellega seotud poliitikavaldkondi käsitleva acquis communautaire ’i rakendamiseks.

See võib aidata kaasa eelkõige määruses (EÜ) nr 1257/1999[19] sätestatud tegevuste rahastamisele.

III Jaotis: Haldamine ja rakendamine

Artikkel 10 Abi haldamine, aruandlus

Komisjon vastutab käesoleva määruse rakendamise eest, tegutsedes artiklis 11 nimetatud menetluse kohaselt.

Käesolevale määrusele vastavad meetmed rakendatakse kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1605/2002[20]. Ühendusepoolne rahastamine võib toimuda eelkõige rahastamislepingute sõlmimisega komisjoni ja abi saava riigi vahel, hankelepingute või toetuslepingute sõlmimisega siseriikliku või rahvusvahelise avaliku sektori organitega või meetmete rakendamise eest vastutavate füüsiliste või juriidiliste isikutega või töölepingute sõlmimisega. Käesoleva määruse artikli 6 kohaste programmide rakendamine piiriüleseks koostööks liikmesriikidega delegeeritakse põhimõtteliselt liikmesriikidele, mille korral neid hallatakse koostöös liikmesriikidega kooskõlas määruse (EÜ) nr 1605/2002 asjaomaste sätetega. Liikmesriikidega koostöös toimuva halduse korral lähtub korraldusasutus oma tegevuses nõukogu määruses (EÜ) nr 1260/1999 sätestatud põhimõtetest ja reeglitest.

Komisjon võib samuti vastu võtta või hallata rahalisi vahendeid teistelt rahastajatelt sihtotstarbelise tuluna vastavalt määruse nr 1605/2002 artikli 18 sätetele, et rakendada meetmeid koostöös nende rahastajatega.

Komisjon võib kooskõlas määruse (EÜ) nr 1605/2002 artikliga 54 otsustada usaldada avaliku võimu teostamisega seotud ülesanded ning eelkõige eelarve täitmisega seotud toimingud nimetatud määruse artikli 54 lõikes 2 loetletud organitele. Nimetatud määruse artikli 54 lõike 2 punktis c loetletud organitele võib usaldada avaliku võimu teostamisega seotud ülesanded juhul, kui need organid on rahvusvaheliselt tunnustatud, vastavad rahvusvaheliselt tunnustatud haldus- ja kontrollsüsteemidele ning kui nende üle teostab järelevalvet avaliku võimu kandja.

Pikemalt kui ühe eelarveaasta vältel toimuvate tegevustega kaasnevad eelarvelised kulukohustused võib jagada aastasteks osamakseteks mitmele aastale.

Komisjon saadab igal aastal Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva rahastamisvahendi kaudu antava abi kasutamise kohta. Aruanne sisaldab informatsiooni aasta jooksul rahastatud tegevuste ja järelevalve tulemuste kohta ning annab hinnangu abi kasutamisel saadud tulemustele.

Artikkel 11 Komiteed

Komisjoni abistavad järgmised komiteed, mis koosnevad liikmesriikide esindajatest ning mille eesistujaks on komisjoni esindaja:

Luuakse üleminekuabi ja institutsionaalse arengu komitee, mis esitab oma arvamuse artiklite 5 ja 6 raames koostatud mitmeaastaste suunavate planeerimisdokumentide kohta, mis põhinevad strateegilisel lähenemisel ning Euroopa partnerlustes või ühinemispartnerlustes seatud prioriteetidel. Käesolevale punktile viidates rakendatakse otsuse 1999/468/EÜ artikliga 4 kehtestatud korralduskomitee menetlust kooskõlas nimetatud otsuse artikli 7 lõikega 3. Otsuse 1999/468 artikli 4 lõikega 3 kehtestatud perioodiks on kuus nädalat. Komitee võtab vastu oma töökorra.

Komitee, mis on loodud vastavalt määruse (EÜ) nr 1260/1999[21] artikli 47 lõike 1 punktile a, esitab oma arvamuse artikli 7 alusel antava abi kohta kooskõlas nimetatud määruses sätestatud korraga ning eelkõige selle artikli 47 lõigetega 2 ja 3.

Komitee, mis on loodud vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklile 147, esitab oma arvamuse artikli 8 alusel antava abi kohta kooskõlas määruses (EÜ) nr 1260/1999[22] sätestatud reeglitega ning eelkõige selle artikliga 49.

Komiteed, mis on loodud vastavalt määruse (EÜ) nr 1260/1999[23] artikli 47 lõike 1 punktile c ja määruse (EÜ) nr 1258/1999[24] artiklile 11, esitavad oma arvamuse artikli 9 alusel antava abi kohta kooskõlas neis kahes määruses sätestatud reeglitega ning eelkõige määruse (EÜ) nr 1260/1999 artikli 47 lõigetega 2 ja 3 ning määruse (EÜ) nr 1258/1999 artiklitega 12–15.

Institutsioonide väljaarendamise komitee on vastutav abi koordineerimise eest vastavalt käesoleva määruse artikli 3 lõikele 2.

Euroopa Investeerimispanga vaatleja osaleb komiteede menetlustes seoses panka puudutavate küsimustega.

Artikkel 12 Abi liigid

Käesoleva määruse kohase abiga võib muu hulgas rahastada investeeringuid, hankelepinguid, toetusi, kaasa arvatud intressitoetusi, erilaenusid, laenutagatisi ja finantsabi, eelarvetoetust ja teisi spetsiifilisi eelarvelise abi vorme ning rahvusvaheliste finantsasutuste või regionaalsete arengupankade kapitali sissemakseid. Eelarvetoetus sõltub partnerriigi rahanduse haldamisest, mis peab olema piisavalt läbipaistev, usaldusväärne ja tõhus, ning olemasolevate rahvusvaheliste finantsasutuste poolt heakskiidetud kindlapiirilistest sektoriaalsest või makromajanduslikust poliitikast.

Abi kasutamine võib toimuda ka halduskoostöö meetmete kaudu, milles kaasatakse liikmesriikidest lähetatud avaliku sektori eksperte. Taolisi projekte viiakse läbi vastavalt komisjoni poolt kehtestatud rakenduseeskirjadele.

Artikkel 13 Abi kasutamine

Abi võib samuti kasutada , katmaks kulusid seoses ettevalmistavate meetmete, järelmeetmete, kontrolli, auditeerimise ja hindamisega, mis on otseselt vajalikud programmi haldamiseks ja selle eesmärkide saavutamiseks; eelkõige puudutab see uuringuid, nõupidamisi, teabe jagamist ja avalikustamist, kulutusi infovahetusega seotud informaatikavõrkudele ning kõiki kulutusi, mis on seotud haldusabi ja tehnilise abiga , mida komisjon võib programmi haldamisel kasutada. See hõlmab ka programmide haldamise kulusid mitteliikmesriikides asuvates komisjoni delegatsioonides.

Artikkel 14 Abi kasutamine

Komisjon ja abi saavad riigid sõlmivad abi kasutamise kohta raamkokkulepped.

Lisaks sõlmitakse komisjoni ja abi saava riigi või abi kasutama hakkava konkreetse organi vahel vajaduse korral täiendavad kokkulepped abi kasutamise kohta.

Artikkel 15 Ühenduse finantshuvide kaitsmine

Mis tahes kokkulepped, mis tulenevad käesolevast määrusest, sisaldavad sätteid ühenduse finantshuvide kaitse tagamiseks eelkõige pettuse, korruptsiooni või muul moel toimuva eeskirjade eiramise eest kooskõlas nõukogu määrustega (EÜ, Euratom) nr 2988/1995, (EÜ, Euratom) nr 2185/1996 ja (EÜ, Euratom) nr 1073/1999.

Kokkulepped sätestavad selgelt komisjoni ja kontrollikoja õiguse teostada kontrolli nii dokumentide alusel kui ka kohapeal kõikide töövõtjate ja alltöövõtjate üle, kes on saanud ühenduse abirahasid. Lisaks sellele volitavad need selgesõnaliselt komisjoni teostama kohapealset kontrolli ja inspektsiooni, nagu on sätestatud määruses (EÜ, Euratom) nr 2185/1996.

Kõik abi kasutamisega seotud lepingud tagavad käesoleva artikli punktis 2 sätestatud komisjoni ja kontrollikoja õiguse nii lepingute rakendamise ajal kui ka pärast seda.

Artikkel 16 Osalemis- ja päritolureeglid, toetuse saamise tingimused

Käesoleva määruse alusel rahastatavate hanke- või toetuslepingute sõlmimiseks võivad taotlusi esitada kõik Euroopa Ühenduse liikmesriikide füüsilised ja juriidilised isikud, kes kuuluvad asutamislepingute kohaldamisalasse .

Käesoleva määruse alusel rahastatavate hankelepingute või toetuslepingute sõlmimise taotlusi võivad esitada kõik füüsilised ja juriidilised isikud, kes on pärit

riigist, mis on käesoleva määruse järgi abi saajaks,

riigist, mis on Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendi abi saajaks,

Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigist,

muust riigist juhul, kus komisjon on otsustanud, et vastastikune juurdepääs välisabile on tagatud.

Käesoleva määruse alusel rahastatavate hankelepingute või toetuslepingute sõlmimiseks võivad taotlusi esitada ka kõik rahvusvahelised organisatsioonid.

Lepingute sõlmimise menetluste raames soovitatud eksperdid ei pea vastama ülaltoodud kodakondsus- või riikkondsustingimustele.

Käesoleva määruse alusel rahastatud lepinguga soetatud tarned ja materjalid peavad pärinema ühendusest või riikidest, mis on ülaltoodud lõike 2 kohaselt abikõlblikud.

Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib komisjon lubada muude riikide füüsiliste ja juriidiliste isikute osalemist taotluste esitamisel või muu päritoluga tarnete ja materjalide kasutamist.

Kooskõlas määruse (EÜ) nr 1605/2002 artikliga 114 on füüsilistel isikutel õigus toetusi saada.

Artikkel 17 Abi peatamine

Austus demokraatia, õigusriigi, inimõiguste ja vähemuste õiguste ning põhivabaduse põhimõtete vastu on käesoleva määruse rakendamise ning sellele vastava abi andmise puhul oluliseks elemendiks. Ühenduse abi Albaaniale, Bosniale ja Hertsegoviinale, Horvaatiale, endisele Jugoslaavia Makedoonia Vabariigile ning Serbiale ja Montenegrole sõltub samuti Euroopa Ülemkogu 29. aprillil 1997 tehtud lõppjäreldustes määratud tingimustest, eeskätt abi saajate võetud kohustusest viia ellu demokraatlikud, majanduslikud ja institutsionaalsed reformid.

Kui abi saav riik ei täida asjaomases Euroopa Liidu partnerluses sisalduvaid põhimõtteid või kohustusi või kui ühinemiskriteeriumide täitmiseks tehtavad edusammud on ebapiisavad, võib nõukogu komisjoni ettepanekul kvalifitseeritud häälteenamusega rakendada vajalikke meetmeid käesoleva määruse kohaselt antud abi suhtes.

IV Jaotis: Ülemineku- ja lõppsätted

Artikkel 18 Abi saava riigi staatus

Kui käesoleva määruse I lisas loetletud abisaajariigile tagatakse nõukogu otsusega vastavalt Euroopa Liidu lepingu artikli 49 lõike 1 esimesele lausele kandidaatriigi staatus, kannab nõukogu komisjoni ettepanekul kvalifitseeritud häälteenamusega asjaomase riigi määruse I lisast üle II lisasse.

Artikkel 19 Säte rahastamisvahendite ristkasutuse kohta

Tagamaks ühenduse abi järjepidevust ning tõhusust, võib komisjon otsustada, et muudel riikidel, territooriumidel ja regioonidel on õigus käesoleva määrusega seotud meetmetest kasu saada, tingimusel et kõnealune projekt või programm on oma olemuselt regionaalne, piiriülene, riikidevaheline või globaalne.

Artikkel 20 Üleminekusätted

Alates 1. jaanuarist 2007 tunnistatakse kehtetuks järgmised määrused:

määrus (EMÜ) nr 3906/1989,

määrus (EÜ) nr 2760/1998,

määrus (EÜ) nr 1266/1999,

määrus (EÜ) nr 1267/1999,

määrus (EÜ) nr 268/1999,

määrus (EÜ) nr 555/2000,

määrus (EÜ) nr 2500/2001.

Kehtetuks tunnistatud määrused ning samuti määrus nr 2666/2000 kehtivad jätkuvalt 2007. aastale eelnevate eelarveaastate õigusaktide ja kohustuste täitmisel.

Juhul, kui peaks olema vaja kehtestada erimeetmed, lihtsustamaks üleminekut määrustega (EÜ) nr 3906/1989, (EÜ) nr 2760/1998, (EÜ) nr 1266/1999, (EÜ) nr 1267/1999, (EÜ) nr 1268/1999, (EÜ) nr 555/2000, (EÜ) nr 2666/2000 või (EÜ) nr 2500/2001 kehtestatud süsteemilt käesoleva määrusega kehtestatud süsteemile, võtab komisjon sellised meetmed vastu kooskõlas käesoleva määruse artiklis 11 sätestatud menetlusega.

Artikkel 21 Jõustumine

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2007.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

I LISA

nt:

- Albaania

- Bosnia ja Hertsegoviina

- Serbia ja Montenegro

- endine Jugoslaavia Vabariik Makedoonia

II LISA

nt:

- Horvaatia

- Türgi

LEGISLATIVE FINANCIAL STATEMENT

Policy area: Enlargement Activity: Pre-accession assistance |

TITLE OF ACTION: INSTRUMENT FOR PRE-ACCESSION (IPA) |

1. BUDGET LINES + HEADINGS (AS IN PDB 2005)

05 01 ADMINISTRATIVE EXPENDITURE OF POLICY AREA ‘AGRICULTURE’

05 01 04 03 The SAPARD pre-accession Instrument – Expenditure on administrative management

05 05 SPECIAL ACCESSION PROGRAMME FOR AGRICULTURE AND RURAL DEVELOPMENT (SAPARD)

05 05 01 01 The SAPARD pre-accession Instrument

05 05 01 02 The SAPARD pre-accession Instrument – Completion of the SAPARD pre-accession assistance relating to eight applicant countries

05 49 EXPENDITURE ON ADMINISTRATIVE MANAGEMENT OF PROGRAMMES COMMITTED IN ACCORDANCE WITH THE FORMER FINANCIAL REGULATION

05 49 04 03 The SAPARD Pre-accession Instrument – Expenditure on administrative management

06 01 ADMINISTRATIVE EXPENDITURE OF POLICY AREA ‘ENERGY AND TRANSPORT’

06 01 04 09 Intelligent energy – Europe programme (2003 to 2006): external strand – Coopener - Expenditure on administrative management

06 04 CONVENTIONAL AND RENEWABLE ENERGIES

06 04 02 Intelligent energy – Europe programme (2003 to 2006): external strand – Coopener (in part)

07 01 ADMINISTRATIVE EXPENDITURE OF POLICY AREA ‘ENVIRONMENT’

07 01 04 05 LIFE (European Financial Instrument for the Environment – 2000 to 2006 – Operations outside Community territory – Expenditure on administrative management (in part)

07 02 GLOBAL ENVIRONMENTAL AFFAIRS

07 02 02 LIFE (European Financial Instrument for the Environment – 2000 to 2006 – Operations outside Community territory (in part)

13 01 ADMINISTRATIVE EXPENDITURE OF POLICY AREA ‘REGIONAL POLICY’

13 01 04 02 Instrument for structural policies for pre-accession (ISPA) – Expenditure on administrative management

13 05 PRE-ACCESSION INTERVENTIONS RELATED TO THE STRUCTURAL POLICIES

13 05 01 01 Instrument for structural policies for pre-accession

13 05 01 02 Instrument for structural policies for pre-accession – Closure of pre- accession assistance relating to eight applicant countries

13 49 EXPENDITURE ON ADMINISTRATIVE MANAGEMENT OF PROGRAMMES COMMITTED IN ACCORDANCE WITH THE FORMER FINANCIAL REGULATION

13 49 04 02 Instrument for structural policies for pre-accession – Expenditure on administrative management

14 03 INTERNATIONAL ASPECTS OF TAXATION AND CUSTOMS

14 03 02 Customs co-operation and international assistance (Customs 2007) (in part)

19 01 ADMINISTRATIVE EXPENDITURE OF POLICY AREA ‘EXTERNAL RELATIONS’

19 01 04 08 Assistance for the countries of the western Balkans – Expenditure on administrative management

19 01 04 11 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms – Expenditure on administrative management (partially)

19 04 EUROPEAN INITIATIVE FOR DEMOCRACY AND HUMAN RIGHTS (EIDHR)

19 04 02 Support for the victims of human rights’ abuses (partially)

19 04 03 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms (partially)

19 04 04 Support for the activities of international criminal tribunals and the International Criminal Court (partially)

19 07 RELATIONS WITH THE WESTERN BALKANS

19 07 01 Assistance for the countries of the western Balkans

19 07 02 Assistance to Serbia and Montenegro

19 07 03 Aid for the reconstruction of Kosovo

19 07 04 Interim civilian administrations

19 49 EXPENDITURE ON ADMINISTRATIVE MANAGEMENT OF PROGRAMMES COMMITTED IN ACCORDANCE WITH THE FORMER FINANCIAL REGULATION

19 49 04 07 Assistance for the countries of the western Balkans – Expenditure on administrative management

19 49 04 10 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms – Expenditure on administrative management (partially)

22 01 ADMINISTRATIVE EXPENDITURE ON POLICY AREA ‘ENLARGEMENT’

22 01 04 01 Pre-accession assistance for countries of central and eastern Europe – Expenditure on administrative management

22 01 04 02 Pre-accession strategy for Turkey – Expenditure on administrative management

22 01 04 03 Phasing-out of pre-accession assistance for new Member States – Expenditure on administrative management

22 01 04 05 Technical Assistance Information Exchange Office (TAIEX) actions in the framework of the pre-accession instruments – Expenditure on administrative management

22 02 PRE-ACCESSION ASSISTANCE INSTRUMENTS

22 02 01 Pre-accession assistance for countries of central and eastern Europe

22 02 02 Cross-border co-operation for central and eastern Europe

22 02 03 Completion of the Phare pre-accession assistance

22 02 04 01 Pre-accession assistance for Turkey

22 02 04 02 Completion of the former co-operation with Turkey

22 02 05 Pre-accession assistance for Malta and Cyprus

22 02 06 Technical Assistance Information Exchange Office (TAIEX) actions in the framework of the pre-accession instruments

22 02 07 Impact of enlargement in EU border regions – Preparatory actions

22 02 08 Subsidy for organising traineeships for young diplomats from the applicant countries

22 02 09 Pilot project on demining activities in Cyprus

22 02 10 Pre-accession multi-country horizontal programmes

22 04 INFORMATION AND COMMUNICATION STRATEGY

22 04 01 Prince - Information and communication strategy

22 49 EXPENDITURE ON ADMINISTRATIVE MANAGEMENT OF PROGRAMMES COMMITTED IN ACCORDANCE WITH THE FORMER FINANCIAL REGULATION

22 49 04 01 Pre-accession assistance for countries of central and eastern Europe – Expenditure on administrative management

22 49 04 02 Pre-accession assistance for Turkey – Expenditure on administrative management

22 49 04 03 Pre-accession strategy for Malta and Cyprus – Expenditure on administrative management

In addition, under title 4 (Employment and social affairs), a new chapter will have to be created to host the Human Resources Development Component of the IPA, with a corresponding “support administrative expenditure” item in the article 04 01 04 XX.

2. OVERALL FIGURES

2.1. Total allocation for action (Part B): € million for commitment

€ 14 653 million euros

2.2. Period of application:

2007-2013

(start and expiry years)

2.3. Overall multi-annual estimate of expenditure: (current prices)

(a) Schedule of commitment appropriations/payment appropriations (financial intervention) (see point 6.1.1)

€ million

2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 *and following | Total |

Commitments | 1.426 | 1.631 | 1.734 | 1.977 | 2.294 | 2.441 | 2.564 | 14.067 |

Payments | 285 | 754 | 1.264 | 1.690 | 1.898 | 2.116 | 6.060 | 14.067 |

(b1) Technical and administrative assistance: of which staff (see point 6.1.2)

Commitments | 28 | 31 | 34 | 39 | 47 | 52 | 55 | 286 |

Payments | 28 | 31 | 34 | 39 | 47 | 52 | 55 | 286 |

(b2) Technical and administrative assistance: of which support expenditure (see point 6.1.2)

Commitments | 32 | 37 | 38 | 43 | 48 | 50 | 52 | 300 |

Payments | 32 | 37 | 38 | 43 | 48 | 50 | 52 | 300 |

Subtotal a+b |

Commitments | 1.486 | 1.699 | 1.806 | 2.059 | 2.389 | 2.543 | 2.671 | 14.653 |

Payments | 345 | 822 | 1.336 | 1.772 | 1.993 | 2.218 | 6.167 | 14.653 |

(c) Overall financial impact of human resources and other administrative expenditure (see points 7.2 and 7.3)

Commitments/ payments | 65 | 76 | 82 | 95 | 113 | 122 | 130 | 683 |

TOTAL a+b2+c |

Commitments | 1.523 | 1.744 | 1.854 | 2.115 | 2.455 | 2.613 | 2.746 | 15.050 |

Payments | 382 | 867 | 1.384 | 1.828 | 2.059 | 2.288 | 6.242 | 15.050 |

* following years only applies to payment appropriations

2.4. Compatibility with financial programming and financial perspective

Proposal is compatible with the 2007-2013 financial programming of heading 4, as set out in the Communication from the Commission “Building our common Future: Policy challenges and Budgetary means of the Enlarged Union 2007-2013” – COM (2004) 101 of 10 February 2004.

2.5. Financial impact on revenue:

Proposal has no financial implications (involves technical aspects regarding implementation of a measure)

3. BUDGET CHARACTERISTICS

Type of expenditure | New | EFTA contribution | Contributions form applicant countries | Heading in financial perspective |

Non comp | Diff | YES | NO | NO | 4 |

4. LEGAL BASIS

Article 181a of the Treaty

5. DESCRIPTION AND GROUNDS

5.1. Need for Community intervention

5.1.1. Objectives pursued

The Instrument is intended to facilitate the entry into the Union of those countries deemed to be candidates or potential candidates for membership. This covers Turkey and the countries of the Western Balkans.

The intention is that future candidate countries should be treated broadly the same as past candidate countries. As the countries of the Western Balkans become candidate countries, it is proposed that they will receive per capita per year about the level of assistance established in the financial perspective 2000-2006, under heading 7, for the 10 candidate countries in central and eastern Europe. For Turkey, taking into account the size and absorption capacity of the country, it is proposed that there will be a gradual increase in assistance over the period 2007-2013, towards this level. After the accession of 8 of the central and eastern European candidate countries in 2004, assistance to the remaining countries, Bulgaria and Romania, was increased by 20%, 30% and 40% over the years 2004-2006, in the run up to their planned accession in 2007. Such an enhanced level of funding is not proposed under IPA.

The Instrument will focus on two main priorities:

- helping countries to fulfil the political, economic and acquis-related criteria for membership (the Accession Criteria) and to build up administrative and judicial capacity

- helping countries prepare for EU Structural, Cohesion and Rural Development Funds (EU Funds) after accession (both by preparing the necessary structures and systems and by financing projects)

To do this, the Instrument will have five Components:

- Transition Assistance and Institution Building (both “soft”, in terms of know-how, and “hard”, in terms of physical investment) to help countries meet the Accession Criteria and improve their administrative and judicial capacity

- Regional and Cross-Border Co-operation

- Regional Development (to help prepare for Structural Funds ERDF programmes - and Cohesion Funds)

- Human Resources Development (to help prepare for Structural Funds ESF programmes)

- Rural Development (to help prepare for Agriculture and Rural Development).

There will be a clear differentiation within the Instrument between assistance to potential candidates (or “pre-candidates”), listed in Annex I of the Regulation, and to recognised candidate countries, listed in Annex II of the Regulation.

For pre-candidate countries, the assistance will consist of institution building, in particular to strengthen the Copenhagen political criteria, enhance administrative and judicial capacity and selectively promote some alignment with the acquis in areas of mutual advantage. This will be complemented by regional and cross-border co-operation, investment to promote economic and social development and other transition measures to foster stabilisation and reconciliation throughout the Western Balkans. The pre-candidate countries will, therefore, benefit only from the Transition and Institution Building Component and the Regional and Cross-border Co-operation Components of the Instrument. They will, therefore, receive a level of funding less than that proposed for candidate countries.

For the candidate countries, the full pre-accession package will apply. The institution building effort will, therefore, focus on full rather than selective alignment with the acquis, and these countries will also benefit from the other three components of the Instrument designed to help prepare candidate countries for EU Funds after accession.

The assistance to pre-candidate countries will also be designed to bring them step by step, within a coherent framework, closer to candidate country status, and ultimately membership.

Decisions on when pre-candidate countries will become candidate countries and when candidate countries will join the Union are for the European Council and this Regulation will respond to the implications of those decisions.

The objectives of this Instrument will also embrace the objectives for sustainable development outlined in COM (2004) 101final.

Specific objectives to target specific sectoral objectives for preparation for accession will be fixed for each Component.

The development and consolidation of democracy and the rule of law, and respect for human rights and fundamental freedoms constitute key objectives of the European Union’s external policies. Within the framework of the present Regulation and its geographical scope, the European Community will contribute to the implementation of operations advancing respect for human rights and fundamental freedoms, promoting and strengthening democratic processes, [including where appropriate through election observation and assistance,] and developing and consolidating the rule of law and good governance.

5.1.2 and 5.1.3 Ex post and ex ante evaluation

The Commission carried out in the second half of 2003 an extensive high-level review of the whole range of European Community external instruments, in the context of the preparation of its proposals for the new financial perspectives. The Commission established the “Peace Group” which was tasked with leading the identification of the future priorities for external relations and the instruments needed to serve those priorities. This Group functioned at both the level of the external relations Commissioners and the services. It met regularly between April and December 2003 and developed the principles, which were set out in the Communication “Building our Common Future, Policy Challenges and Budgetary Means of the Enlarged Union 2007-2013”[25]. The need to align objectives and instruments more closely to European Union values and interests was identified as being fundamentally important.

In particular, the “Peace Group” underlined that the European Union’s values, reflected by its democratic tradition, social model and integration experience, include human dignity, the rule of law, human rights, solidarity, equality between the sexes, adherence to the multilateral system of the United Nations and support, within the multilateral economic system, for regionalism as a force for development and stability. It emphasised that its interests drive the European Union to promote stable international growth founded on sustainable development. In this way it guarantees itself increasing outlets and quality jobs on competitive, open and regulated markets. Finally, the “Peace Group” recommended that the European Union promotes its values and interests by operating simultaneously as a continental power, and as a global economic and political player.

As far as external community instruments are concerned, the “Peace Group” recognised that the European Union's co-operation and assistance policy is the result of 50 years of successive sedimentation, which results in a multiplication of assistance instruments and a fragmentation of aid management both in terms of programming and implementation functions (even if recent policy and structural reforms have helped to improve coherence and consistency of the European Union's co-operation and assistance policy).

The “Peace Group” put forward that the European Union’s framework for external assistance should be rationalised and simplified by a reduction in the number of legal bases, the number of budget lines, and the number of programmes. More precisely, it recommended that:

- the complex structure of existing aid programs (EDF, ALA, MEDA, TACIS, CARDS, etc…) covering a wide range of interventions (peacekeeping and post-crisis operations; rehabilitation; economic reforms; projects; human rights programs; budgetary support) should be significantly streamlined;

- European Community and Member States policies and implementation should be harmonised.

Furthermore, the “Peace Group” underlined the following points:

- Large geographic programmes based on the principles of ownership and partnership with partner countries and regions and thematic programmes allowing for policy initiatives by the Community should be maintained;

- Strategy papers, subject to regular reviews, are the right tool to ensure overall policy coherence and to respect external policy objectives in the different areas as well as in the external aspects of internal policies;

- Resources should be allocated to partner countries according to expected and measured performances and strategy papers process, backed up by stronger analytical capabilities, should confront goals and achievements;

- Performance-based allocations do not mean increased conditionality in the traditional sense and the issue of political conditionality should be approached cautiously, on the basis of lessons drawn from experience;

- Though this is not necessarily a solution in each and every case, such concerns for results, namely the political and economic reforms in the partner countries, leads the Commission to suggest, where possible, moving further financial and technical assistance from projects towards sector programmes, budget support and macro-economic financial assistance which facilitate both the absorption by the partner country since its own budgetary procedures are used, and donors’ co-ordination as well as quick disbursement subject to compliance though.

The current proposal also takes account of the vast literature of work on development, the practice of other international and bi-lateral donors, as well as of the principles and objectives of the reform of the management of external assistance launched by the Commission in May 2000.

In addition, the inter service group which prepared this legislative proposal looked in detail at the lessons that could be learned from past pre-accession assistance, and this work is also reflected in the proposal.

5.2. Action envisaged and budget intervention arrangements

There will be two principal types of actions – one focusing on assistance to pre-candidate countries, to continue the work started under CARDS and to help prepare them for candidate country status and one focusing on candidate countries, to help prepare them for membership of the Union.

The detailed planning of these actions will fall within a Reinforced Pre-accession Strategic Approach. This will start with the system of European Partnerships and Annual Reports, introduced for pre-candidate countries, and of Accession Partnerships and Regular Reports, in place for candidate countries. From these a multi-annual framework, to be reviewed annually, with an allocation of funds by Component and by country will be prepared. These allocations will be made on the basis of certain criteria, whilst providing for flexibility to adapt to the specific pre-accession needs of the individual countries.

As set out in the thematic strategy, measures receiving Community support in pursuit of the present Regulation’s objectives in the field of promoting democratisation and the rule of law, and respect for human rights and fundamental freedoms shall include

- pertinent global, regional and country projects and programmes of local and EU non-governmental and civil society based organisations,

- co-operation with international organisations in the field of democratisation and human rights.

Until beneficiary countries are able to participate in the Community Programme ‘Erasmus’, under Article 5.3 of the Regulation, this Instrument will continue to provide access for those countries to the TEMPUS Plus programme.

5.3. Methods of implementation

Implementation (From Centralised to Decentralised Management)

- Experience has shown that it is vital, for the broad approach needed for pre-accession aid, to have available the whole range of implementation methods (from centralised to full decentralisation of financial management to the beneficiary countries, as well as joint management with international organisations) offered by the Financial Regulation. This approach will, therefore, be maintained in this Instrument. The Regulation also leaves open the possibility for programme implementation under indirect centralised management arrangements by national public sector bodies or bodies governed by private law with a public service mission, or by an executive agency.

- It is likely that different modalities will apply for different Components of this Instrument, with full decentralisation as the ultimate objective. Moreover the speed at which beneficiary countries are able to move down the road of decentralisation is also likely to vary from Component to Component. An appropriate mix of centralised and decentralised management structures will need to be put in place, taking into account the quality of the management and control systems of beneficiary countries, in line with the requirements of the Financial Regulation.

- It is, nonetheless, important that the highest level of decentralisation possible for the individual beneficiary country concerned should be pursued as soon as feasible, without delaying the flow of assistance. A start on the process of moving to partially decentralised management will, therefore, be made at the earliest possible point, starting with pre-candidate countries. For Components where the only realistic approach is to proceed to full decentralisation from the start of programme implementation, preparation for the implementation of a limited number of key measures could facilitate an early start of programme implementation.

- In addition, there is, at present, a large European Agency for Reconstruction in the Western Balkans. The Commission will reflect on how best to handle these ongoing tasks within the IPA, bearing in mind the political and technical complexities of the EU’s operations in the Western Balkans.

6. FINANCIAL IMPACT

6.1. Total financial impact on Part B - (over the entire programming period) (current prices)

6.1.1. Financial intervention

Commitments (in € million)

Number of permanent posts | Number of temporary posts |

Officials or temporary staff | A B C | HQ: 275 Del.: 84 | 359 |

Other human resources | HQ : END: AUX: INT: Ex BA-lines : ATA: Delegations : Ex BA-lines | 15 18 7 69 418 |

Total | 886 |

7.2. Overall financial impact of human resources (2004 prices)

Type of human resources | Amount (€) | Method of calculation * |

Officials Temporary staff | 29,700,000 16,309,272 | 275 x € 108,000 84 x € 194,158 |

HQ: END AUX INT Ex BA-lines: ATA Delegations: ExBA-lines: ALAT / AL | 668,160 1,021,680 441,630 3,977,574 31,972,820 | 15 x € 44,544 18 x € 56,760 7x € 63,096 69 x € 57,646 418 x € 76,490 |

Total | 84,091,136 |

The amounts are total expenditure for twelve months.

7.3. Other administrative expenditure deriving from the action (2004 prices)

Amount € | Method of calculation |

Overall allocation (Title A7) A0701 – Missions A07030 – Meetings A07031 – Compulsory committees (ex-PHARE), UPI Committees A07032 – Non-compulsory committees A07040 – Conferences A0705 – Studies and consultations Other expenditure (specify) | 600,000 100,000 500,000 50,000 50,000 | 4 Committees meeting 5 times a year at € 25,000 per meeting |

Information systems (A-5001/A-4300) | 200,000 |

Other expenditure – Part A (specify) |

Total | 1,500,000 |

The amounts are total expenditure for twelve months.

(2004 prices)

I. Annual total (7.2 + 7.3) II. Duration of action III. Total cost of action (I x II) | € 85,591,136 7 years € 599,137958 |

Human and adminstrative resource needs will be covered from within the allocation made to the DG managing the activities under the annual allocation procedure.

The allocation of posts will depend on the one hand on the internal organisation of the next Commission, and on the other hand on a possible reallocation of posts between the services, following the new financial perspectives.

8. FOLLOW-UP AND EVALUATION

8.1. Follow-up arrangements

Art. 27 (4) of the Financial Regulation obliges the Commission to undertake both ex ante and ex post evaluations, to be applied to all programmes and activities which entail significant spending. Evaluation results are to be disseminated to spending, legislative and budgetary authorities. Due to the fact that the obligation is already in place, the Regulation itself does not mention either monitoring or evaluation.

Provisions will be made within Framework Agreements to ensure the beneficiary countries make the necessary arrangements to enable independent monitoring and evaluation. In outline, the system is envisaged as follows:

- Project implementation will be monitored through the Joint Monitoring Committee (JMC). This includes the NAO, the NAC and the Commission services. The JMC will meet at least once a year to review all IPA-funded programmes in order to assess their progress towards meeting the objectives set out in the Financing Agreements and the Accession/European Partnership. The JMC may recommend a change of priorities and/or reallocation of IPA funds.

- The JMC will be assisted by Sectoral Monitoring Sub-Committees (SMSC) for each component and sector, which will include all relevant institutions and partners involved, including the Commission Services, in accordance with the specific monitoring arrangements that will be established for each component. The SMSC, inter alia, will, review in detail the progress made towards achieving the objectives set out in its relevant programme and will report to the JMC on all IPA financed actions in its component or sector.

- The Commission services shall ensure that an ex-post evaluation is carried out after completion of the programme.

8.2. Arrangements and schedule for the planned evaluation

In application of current rules and in view of the vast scope of the activities foreseen, an evaluation system covering the different levels of intervention and types of instruments has been set up.

Notably, the financial regulation, as well as the internal control standards, calls for regular evaluation of all (sizable) activities. This is translated into the evaluation of single operations (e.g. development projects), of programmes (e.g. national programmes) and policy sectors or themes (e.g. transport or gender issues). Evaluations of are also necessary and ongoing of wider legal obligations such as the 3 Cs (Coherence, Complementarity, Coordination).

As set out above, project implementation will be monitored through the Joint Monitoring Committee (JMC) in each beneficiary country, assisted by Sectoral Monitoring Sub-Committees (SMSC) for each component and sector. Each Component will have its own specific evaluation scheme. For Institution Building, there is an ongoing scheme of Interim Evaluation, and these interim evaluations, prepared by independent evaluators, are reviewed by the JMC. This Interim Evaluation scheme generates over 130 individual country, sectoral and thematic reports a year. Thematic reports covering such issues as nuclear issues, civil society, public administration, justice and home affairs, national aid coordination, twinning, SMEs, and statistics have been prepared.

These works will be complemented by relevant works on databases, meta-analyses, methodology and training.

9. ANTI-FRAUD MEASURES

The protection of the Community’s financial interests and the fight against fraud and irregularities form an integral part of this Regulation.

Administrative monitoring of contracts and payments will be the responsibility of the EC Delegations in beneficiary countries.

Each of the operations financed under this regulation will be supervised at all stages in the project cycle through the delegations. Supervision will take account of contractual obligations as well as of the principles of cost/benefit analysis and sound financial management.

For Cross Border co-operation programmes operating under shared management the Member State where the joint managing authority is located is responsible for ensuring sound financial management and the legality and regularity of the transactions.

Moreover, any agreement or contract concluded pursuant to this Regulation shall expressly provide for monitoring of spending authorised under the projects/programmes and the proper implementation of activities as well as financial control by the Commission, including the European Anti-Fraud Office (OLAF), and audits by the Court of Auditors, if necessary on the spot. They shall authorise the Commission (OLAF) to carry out on-the-spot checks and inspections in accordance with Council Regulation (Euratom, EC) No 2185/96 of 11 November 1996 concerning on-the-spot checks and inspections carried out by the Commission in order to protect the European Communities’ financial interests against fraud and irregularities.

Particular attention will be paid to the nature of expenditure (eligibility of expenditure), to respect for budgets (actual expenditure) and to verify supporting information and relevant documentation (evidence of expenditure).

In practise, this would mean that framework agreements would contain provisions making reference notably to the following:

- Definitions of the notions of irregularity, fraud, active and passive corruption and conflict of interest;

- Measures in the filed of financial control by the contracting authority, the Commission and the Court of Auditors;

- The possibility for OLAF to conduct on-the-spot checks equivalent to the ones foreseen by Regulation (EC) 2185/96

- The obligation of the contracting authority of the third country to take preventive measures in the field of corruption

- The procedure for the communication of cases of suspected fraud and irregularities to the Commission;

- The procedures for the clearance of accounts in the case of decentralised management

- The application of administrative and financial sanctions (including the exclusion of non-reliable candidates and tenderers)

- Enforceability of Commission decisions in the area of recovery in case of centralised management.

[1] EÜT C […], […], lk […].

[2] EÜT C […], […], lk […].

[3] Euroopa Ülemkogu Santa Maria da Feira istung, 19. ja 20. juuni 2000; eesistujariigi lõppjäreldused, nr 66-67.

[4] Euroopa Ülemkogu Thessaloníki istung, 19. ja 20. juuni 2003; eesistujariigi lõppjäreldused, 11638/03, nr 40.

[5] Euroopa Parlamendi resolutsioon seoses Euroopa Ülemkogu Thessaloníki istungiga, 19. ja 20. juuni 2003, 03/07/2003 Protokoll – esialgne väljaanne; P5_TA (2003) 0320; nr 34.

[6] Euroopa Ülemkogu Brüsseli istung, 17. ja 18. juuni 2004; eesistujariigi lõppjäreldused, 10679/04, nr 31.

[7] EÜT L 375, 23.12.1989, lk 11. Viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 769/2004 (ELT L 123, 27.4.2004, lk 1).

[8] EÜT L 345, 19.12.1998, lk 49. Viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1822/2003 (ELT L 267, 17.10.2003, lk 9).

[9] EÜT L 161, 26.6.1999, lk 68.

[10] EÜT L 161, 26.6.1999, lk 73. Viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 769/2004.

[11] EÜT L 161, 26.6.1999, lk 87. Viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 769/2004.

[12] EÜT L 68 , 16.3.2000, lk 3. Viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 769/2004.

[13] EÜT L 306, 7.12.2000, lk 1. Viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2415/2001 (EÜT L 327, 12.12.2001, lk 3).

[14] EÜT L 342, 27.12.2001, lk 1. Viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 769/2004.

[15] EÜT L 248, 16.9.2002, lk 1.

[16] EÜT L 213, 13.8.1999; lk 1.

[17] EÜT L 130, 25.5.1994; lk 1.

[18] EÜT L 213, 13.8.1999; lk 5.

[19] EÜT L 160, 26.6.1999; lk 80.

[20] EÜT L 248, 16.9.2002; lk 1.

[21] EÜT L 161, 26.6.1999; lk 1.

[22] EÜT L 161, 26.6.1999; lk 1.

[23] EÜT L 161, 26.6.1999; lk 1.

[24] EÜT L 160, 26.6.1999; lk 103.

[25] COM(2004) 101 du 10 février 2004.