SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

·Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Laevajäätmete merre heitmine kujutab merekeskkonnale üha suuremat ohtu, millel on kulukad tagajärjed keskkonnale ja majandusele. Viimasel ajal on päevakorda tõusnud mereprügi probleem, kuna järjest suurem arv teadusuuringuid tõendab, et sellel on laastav mõju mereökosüsteemidele ja inimeste tervisele. Hoolimata sellest, et enamik mereprügi allikatest asub maismaal, on olme- ja tegevusjäätmete merre heitmises ka laevandusel oluline osa. Samuti tekitab suurt muret eelkõige teatavates merepiirkondades (nt Läänemeri) laevadelt (eelkõige suurtelt reisilaevadelt) reovee merre juhtimise põhjustatav eutrofeerumise mõju ning mereelustikule ja -elupaikadele avalduv õliste jäätmete merre juhtimise mõju.

Ebaseadusliku merreheitmise esinemise põhjuseid võib leida nii laevadelt (eriti halvad pardal toimuva jäätmekäitluse tavad) kui ka kaldalt (laevajäätmete vastuvõtmiseks piisavate seadmete ja rajatiste puudumise tõttu sadamates).

Direktiiviga 2000/59/EÜ reguleeritakse kaldal toimuvat kõnealust tegevust sätete abil, millega tagatakse sadama vastuvõtuseadmete ja -rajatiste kättesaadavus ning neile jäätmete üleandmine. Direktiiviga rakendatakse asjakohaseid rahvusvahelisi norme, st MARPOLi konventsioonis sisalduvaid norme. Kui direktiivis keskendutakse sadamas toimuvale tegevusele, siis MARPOLi konventsioonis keskendutakse siiski peamiselt merel toimuvale tegevusele. Sel viisil on direktiiv MARPOLi konventsiooniga kooskõlas ja ühtlasi täiendab seda, reguleerides kaldal ja merel toimuva tegevuse õiguslikke, praktilisi ja finantskohustusi. Hoolimata sellest, et MARPOLi konventsiooniga tagatakse laevade põhjustatud (eri saasteainete) reostuse käsitlemise põhjalik raamistik, ei taga see tõhusat jõustamismehhanismi. Seetõttu tähendab MARPOLi konventsiooni peamiste põhimõtete ja kohustuste lisamine ELi õigusesse seda, et neid saab ELi õigussüsteemi kaudu tõhusalt jõustada.

Direktiivi jõustumisest on möödunud umbes 17 aastat ja see tuleb nüüd põhjalikult läbi vaadata. Praegune olukord erineb märkimisväärselt olukorrast, kui algne direktiiv 2000. aastal vastu võeti. Sellest ajast alates on MARPOLi konventsiooni tugevdatud hilisemate muudatuste kaudu ning kehtiva direktiivi kohaldamisala ja mõisted ei ole enam rahvusvahelise õigusraamistikuga kooskõlas. Selle tulemusena toetuvad liikmesriigid üha enam MARPOLi konventsiooni raamistikule, muutes direktiivi rakendamise ja jõustamise problemaatiliseks. Peale selle tõlgendavad liikmesriigid direktiivi peamisi põhimõtteid erinevalt, tekitades laevade, sadamate ja käitajate seas segadust.

Läbivaatamise eesmärk on saavutada merekeskkonna parem kaitse, vähendades jäätmete merre heitmist, ning tõhusam merendusega seonduv tegevus sadamates, vähendades halduskoormust ja ajakohastades õigusraamistikku. Kuna ettepanek on hõlmatud õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmiga (REFIT), on selle eesmärk saavutada kooskõla REFITi lihtsustamis- ja selgitamispõhimõtetega.

Selguse huvides tunnistatakse seni kehtinud direktiiv kehtetuks, asendades selle ühe uue direktiiviga. Samuti sisaldab see direktiivi 2009/16/EÜ (mis käsitleb sadamariigi kontrolli) ja direktiivi 2010/65/EL täiendavaid muudatusi.

·Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

Merereostuse vähendamine on ELi meretranspordi küsimustes võetavate meetmete oluline valdkond. Seda korrati komisjoni teatises ELi meretranspordipoliitika kohta kuni 2018. aastani, milles nõutakse jäätmevaba mereliiklust. Seda eesmärki on võimalik saavutada rahvusvaheliste konventsioonide ja standardite järgimisega. Asjakohasesse rahvusvahelisse õigusraamistikku ehk MARPOLi konventsiooni on tehtud mitmeid muudatusi, näiteks lisati laevade jaoks uued või rangemad jäätmete merre heitmist käsitlevad normid. Neid muudatusi tuleks direktiivis nõuetekohaselt kajastada. Sadamateenuste määruses määratletu kohaselt kvalifitseeruvad sadama vastuvõtuseadmed ja -rajatised teenusena, mida sadam pakub oma kasutajatele. Kavandatavas direktiivis võetakse nimetatud määruses sätestatud olulisi põhimõtteid ja sätteid arvesse, kuid selles minnakse määruse nõuetest kaugemale, kuna nähakse ette kulustruktuurid ja nende läbipaistvus. Sellega püütakse saavutada kavandatava direktiivi üldeesmärk, milleks on jäätmete merre heitmise vähendamine. Lisaks kohaldatakse sadamateenuste määrust ainult üleeuroopalise võrgu (TENT) sadamate suhtes, kuid kavandatav direktiiv hõlmab kõik sadamad, sealhulgas väiksemad sadamad, nagu kala- ja paadisadamad. Direktiiv 2010/65/EL hõlmab riigisisese ühtse liidese süsteemi kaudu elektrooniliselt esitatava teabe kontekstis jäätmetest eelteatamist. Selleks töötati välja elektrooniline jäätmesõnum. Nimetatud sõnumi abil esitatavat teavet vahetatakse hiljem ELi meresõiduohutuse teabevahetusesüsteemi (SafeSeaNet) kaudu ning need sõnumid kantakse nõuetele vastavuse, järelevalve ja jõustamise edendamiseks üle direktiivi 2009/16/EÜ kohaselt loodud sadamariigi kontrolli andmebaasi aruandemoodulisse.

·Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

Kehtiv direktiiv ja käesolev ettepanek on täielikult kooskõlas ELi keskkonnaõiguse põhimõtetega, eelkõige järgmisega: i) ettevaatuspõhimõte, ii) „saastaja maksab“ põhimõte ning iii) põhimõte, et ennetavaid meetmeid võetakse võimaluse korral tekkekohas. Samuti aitab see saavutada merestrateegia raamdirektiivi eesmärke, milleks on merekeskkonna kaitse ja 2020. aastaks ELi kogu mereala hea keskkonnaseisundi saavutamine. Kavandatava direktiiviga jõustatakse ka jäätmete raamdirektiiv, sätestades „saastaja maksab“ põhimõtte ja ELi jäätmehierarhia kohased paremad jäätmekäitlustavad sadamates. Kavandatav direktiiv on kooskõlas väävlidirektiiviga, millega aidatakse muuta meretransport säästvamaks, vähendades laevakütuse väävlisisaldust. Väävlidirektiiviga kehtestatud korra kohaldamine ei tohi siiski tuua kaasa seda, et saasteainete õhku eraldamise asemel heidetakse jäätmed merre või muudesse veekogudesse (nt sadamad ja estuaarid) heitkoguste vähendamise tehnoloogia (nt heitgaaside puhastamise süsteemid) kõrvalsaadusena. Kavandatav direktiiv on ka oluline vahend, mille abil saavutada komisjoni ringmajanduse strateegias sätestatud eesmärk: vähendada 2020. aastaks randadelt leitavat mereprügi ja merest leitavaid kaotatud kalapüügivahendeid 30 %. Samuti tunnistatakse ringmajanduse strateegias, et sadamate vastuvõtuseadmeid ja -rajatisi käsitleva vana direktiivi läbivaatamine aitab otseselt ja märkimisväärselt kaasa laevade tekitatava mereprügi vähendamisele. Plasti käsitlevas komisjoni strateegias kaalutakse kaotatud või mahajäetud kalapüügivahendite arvu vähendamiseks lisameetmete võtmist, nt tavaliselt äravisatavate kalapüügivahendite puhul laiendatud tootjavastutus ja tagatisrahasüsteemid ning neid süsteeme käsitlev parem teabevahetus.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

·Õiguslik alus