LÜHENDID

EU-27 : kõik 27 ELi liikmesriiki

Ex officio (ladina k) : ametikoha või positsiooni alusel; ametiülesande korras: seda mõistet kasutatakse riigiabi valdkonnas, et tähistada omaalgatuslikke uurimisi, kui konkurentsi peadirektoraat teeb algatuse uurida väidetavat ebaseaduslikku abi ja/või algatada selles suhtes uurimine

IT : infotehnoloogia

PETRA : tööaja registreerimise katseprojekt (Pilot Experiment Time Reporting Application)

SANI : interaktiivne riigiabist teatamise süsteem

SKP : sisemajanduse koguprodukt

VKE : väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad

KOKKUVÕTE

I. Euroopa Liidu liikmesriigid on kohustatud teatama komisjonile kõikidest kavandatud riigiabi meetmetest ja saama enne nende rakendamist komisjoni heakskiidu. Euroopa Komisjoni konkurentsi peadirektoraat vastutab riigiabi kontrollimise eest kõikides sektorites, välja arvatud põllu majandus ja kalandus.

II. Kontrollikoda kaalus, kas komisjoni menetlused tagavad mõjusa riigiabi kontrollimise juhtimise, hinnates eelkõige järgmist:

i) kas teatiste, kaebuste ja ex officio uuri miste süsteem tagab, et komisjon tegeleb kõikide asjakohaste riigi abijuhtumitega

ii) kas komisjon kasutab piisavaid haldus struktuure ja -menetlusi riigiabijuh tumite tõhusaks ja õigeaegseks menet lemiseks;

iii) kas komisjon jälgib riigiabi kontrollimise mõju.

III. Kontrollikoja leiud käsitlevad komisjonis ja auditeerimiseks valitud kaheksas liikmesriigis korraldatud auditit. Kontrollikoda leidis, et:

- komisjon on püüdnud tagada kõikide asjakohaste riigiabijuhtumite käsitlemise, kuid tema süsteemid ei taga kogu abi hõlmamist;

- teatatud riigiabiga seotud menetlused võtavad palju aega;

- kaebusi lahendatakse endiselt kaua ja menetlus ei ole läbipaistev;

- komisjon reageeris kiiresti finantskriisile;

- komisjon ei hinda oma riigiabi järelkontrolli mõju igakülgselt.

IV. Nimetatud tähelepanekutele tuginedes soovitab kontrollikoda komisjonil:

- vaadata läbi riigiabi kontrollimiseks ettenähtud vahendite eraldamine, et juba ennetavalt suurendada liikmesriikide teadlikkust riigiabi eeskirjadest, tõhustada oma järelevalvetegevust ning korraldada ebaseadusliku abi kindlakstegemiseks korrapärasemalt ja sihipärasemalt ex officio uurimisi;

- suurendada juhtumite menetlemise läbipaistvust, teavitades sidusrühmi juhtumi kulgemisest korrapärasemalt ja algatades ametlikke uurimismenetlusi kiiremini;

- lühendada menetluste kestust, näiteks piirates liikmesriikidele saadetavate teabepäringute arvu ja menetledes kiiresti põhjendamata kaebusi;

- rakendada tööaja registreerimise ja juhtimisaruandluse täiustatud süsteemi, et optimeerida vahendite eraldamist;

- hinnata korrapäraselt riigiabi järelkontrolli mõju äriühingutele, turgudele ja majandusele üldiselt.

SISSEJUHATUS

1. Euroopa Komisjonil on üldine kohustus tagada tõhus riigiabi kontroll. Konkurentsi peadirektoraadil lasub peamine vastutus Euroopa Liidu konkurentsipoliitika juhtimise eest. Põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat ning merendus- ja kalandusasjade peadirektoraat vastutavad riigiabi kontrolli eest põllumajanduse ja kalanduse valdkonnas. Konkurentsi peadirektoraat vastutab riigiabi kontrolli eest ülejäänud majandussektorites.

2. Komisjoni riigiabi kontrolli õiguslik alus on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklites 107–108 (vt punktid 3 ja 8 ning lisa). Nõukogu määruses (menetlusmäärus [1]) ja komisjoni määruses (rakendusmäärus [2]) on üksikasjalikult sätestatud, kuidas komisjon oma kohustusi täidab. Komisjon väljastab teatisi ja suuniseid eesmärgiga selgitada täiendavalt eeskirjade tegelikku kohaldamist.

3. ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 on määratletud riigiabi kui "igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, [---,] kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust". Riigiabina käsitamiseks peab abimeetme punul olema täidetud neli järgmist kriteeriumi:

see sisaldab riigi ressurssidest antavat abi;

see annab ettevõtetele majanduslikke eeliseid;

see moonutab või võib moonutada konkurentsi, soodustades vaid teatud abisaajaid, ja

see võib mõjutada liidusisest kaubandust.

Seega ei ole eraisikutele jagatud toetused ega kõikidele ettevõtetele suunatud üldmeetmed tavaliselt riigiabi. Komisjoni eeskirjade eesmärk on tagada, et liikmesriikide antud riigiabi oleks siseturuga kokkusobiv.

4. Riigiabi antakse eri viisil. Kõige tavalisemad on toetused ja maksuvabastused. Muud vahendid hõlmavad sooduslaene, tagatisi, maksutähtaegade pikendamist ja investeeringuid omakapitali. Riigiabi võib anda riiklik/föderaalne, piirkondlik või kohalik omavalitsus ning ka valitsuse kontrollitavad üksused.

5. Euroopa Ülemkogu seadis 2000. aasta märtsis peetud Lissaboni kohtumisel eesmärgiks "vähem ja paremini suunatud riigiabi". Tööstus- ja teenuste sektoris antud riigiabi [3] (v.a raudteed, muu transport, põllumajandus ja kalandus) moodustas kuni finantskriisi puhkemiseni 2008. aasta teisel poolel EU-27 SKPst ligikaudu 0,5%, kuid see suurenes 2009. aastal 3,5%-ni SKPst ehk 410 miljardi euroni, mis on kõrgeim määr alates 1990. aastast, kui komisjon hakkas koostama oma riigiabi ülevaateid (vt joonis 1). 2009. aastal moodustas finantskriisi ajal finantssektorile antud riigiabi 351,7 miljardit eurot ehk 2,98% EU-27 SKPst, olles seega vahemikus 2008–2009 toimunud riigiabi suurenemise peamine põhjus [4].

JOONIS 1

EUROOPA LIIDUS TÖÖSTUS- JA TEENUSTE SEKTORILE ANTUD RIIGIABI (% EU-27 SKPst)

+++++ TIFF +++++

Allikas: Euroopa Komisjon.

6. 2005. aastal esitles komisjon riigiabi tegevuskava [5] eesmärgil, et riigiabi eeskirjad aitaksid paremini kaasa jätkusuutlikule arengule, konkurentsivõimele, sotsiaalsele ja piirkondlikule ühtekuuluvusele ning keskkonnakaitsele. Riigiabi tegevuskava põhines järgmistel põhimõtetel: vähem ja paremini suunatud abi; riigiabi parem majanduslik põhjendamine; tõhusamad menetlused, parem jõustamine, parem prognoositavus ja suurem läbipaistvus, ning jagatud vastutus komisjoni ja liikmesriikide vahel. Riigiabi tegevuskava rakendati järk-järgult ajavahemikus 2005–2009.

7. Riigiabi tegevuskavas rõhutati seoses liikmesriikide antud riigiabiga eelkõige seda, et jõustamist ja järelevalvet on vaja paremini suunata ning et eravaidlused liikmesriikide kohtutes võivad selle eesmärgi saavutamisele kaasa aidata, karmistades riigiabi üldist distsipliini. 2009. aasta aprillis avaldas komisjon uue teatise riigiabi reguleerivate õigusaktide täitmise tagamise kohta liikmesriikide kohtute poolt, esitades üksikasjalikud suunised ja tõstes teadlikkust seoses selle võimaliku kasutamisega alternatiivina ja täiendusena Euroopa Komisjoni jõustamistegevusele. Kohtumenetluse algatamine liikmesriikide tasandil ei ole siiski veel laialt levinud [6].

8. ELi toimimise lepingu artikli 108 (vt lisa) kohaselt peavad ELi liikmesriigid komisjonile teatama kõikidest kavandatud riigiabi meetmetest ja saama enne nende rakendamist komisjoni heakskiidu (välja arvatud meetmed, mille puhul on komisjon nad teavitamiskohustusest vabastanud; vt punktid 19–25). Vaid komisjon saab kinnitada, kas riigiabimeede on kooskõlas ELi toimimise lepinguga, ja tal on selles küsimuses suur otsustusõigus.

9. Komisjon võib teha otsuse, et meede ei kujuta endast riigiabi, võib otsustada abi heaks kiita või algatada ametlik uurimine. Kõik otsused tuleb teha kahe kuu jooksul pärast lõpliku teatise kättesaamist [7]. Konkurendid või teised huvitatud pooled, kes leiavad, et teatud meede kujutab endast riigiabi, võivad esitada komisjonile kaebuse. Samuti võib komisjon teatud väidetavate riigiabimeetmete puhul algatada uurimise (ex officio).

10. Teatised ja kaebused vaadatakse läbi kahes etapis (vt joonised 2 ja 3). Esimene etapp hõlmab esialgset uurimist, mille käigus tehakse kindlaks, kas teatatud meede kujutab endast riigiabi, ja kui kujutab, siis kas see on siseturuga kokkusobiv [8]. Kui komisjon leiab pärast esialgset uurimist, et siseturuga kokkusobivuse suhtes on kahtlusi, algatab ta ametliku uurimismenetluse. Kogu menetluse jooksul on teatise saatnud liikmesriigil võimalus meetme kokkusobivuse tagamiseks seda muuta.

11. Kui esimeses etapis toimub menetlus peamiselt komisjoni ja liikmesriigi vahel, on teine etapp läbipaistvam, sest avaldatakse menetluse algatamise otsus ja kõikidel huvitatud pooltel (sealhulgas abisaajatel ja konkurentidel) on õigus esitada märkusi.

JOONIS 2

TEATATUD ABI MENETLEMISE LIHTSUSTATUD ÜLEVAADE

+++++ TIFF +++++

JOONIS 3

KAEBUSE MENETLEMISE LIHTSUSTATUD ÜLEVAADE

+++++ TIFF +++++

AUDITI ULATUS JA LÄHENEMISVIIS

12. Üldine eesmärk oli hinnata, kas komisjoni menetlused tagavad riigiabi kontrolli tõhusa juhtimise. Auditi põhiküsimus jaotati järgmiseks kolmeks alaküsimuseks:

a) Kas teatiste, kaebuste ja ex officio uurimiste süsteem tagab, et komisjon tegeleb kõikide asjakohaste riigiabijuhtumitega?

b) Kas komisjoni haldusstruktuurid ja -menetlused on piisavad riigiabijuhtumite tõhusaks ja õigeaegseks menetlemiseks?

c) Kas komisjon jälgib riigiabi kontrolli mõju?

13. Auditis keskenduti komisjoni töökorraldusele ning otsustus- ja järelevalvemenetlustele ajavahemikus 2008–2010, kuid komisjoni tehtud otsuste kehtivust ei hinnatud. Audit hõlmas riigiabi kontrolli valdkondi, mille eest vastutab konkurentsi peadirektoraat. Finantssektorile antava abi suure mahu tõttu moodustavad need valdkonnad 96% kogu 2009. aastal antud riigiabist (v.a raudteed) [9].

14. Komisjoni tasandil tehtud audititöö hõlmas järgmist:

50 (eel)teatisest, 30 kaebusest, 40 järelevalve- ja 10 tagasi nõudmisjuhtumist koostatud valimi uurimine;

intervjuud konkurentsi peadirektoraadi kümne eri üksuse juhtumite menetlejate ja halduritega, konkurentsi pea direktoraadi horisontaalsete üksuste peamiste töötajatega ning komisjoni õigustalituse ja peasekretariaadiga;

peamiste haldusdokumentide läbivaatamine;

analüütilised kontrollid.

15. Kuigi kontrollikoda ei ole auditeerinud süsteeme liikmesriigi tasandil, on ta teavitamise eesmärgil külastanud kaheksas liikmesriigis asuvat 44 avaliku ja erasektori sidusrühma [10]. Nimetatud sidusrühmade arvamusi kasutati lisateabeallikana vaid juhul, kui nende arvamused paljudel juhtudel kattusid.

TÄHELEPANEKUD

ASJAKOHASTE RIIGIABIJUHTUMITE KINDLAKSTEGEMINE

16. ELi toimimise lepingu kohaselt peavad ELi liikmesriigid komisjonile teatama kõikidest kavandatud riigiabi meetmetest. Kontrollikoda kontrollis, kas praegune teatiste, kaebuste ja ex officio uurimiste süsteem annab piisava kindluse selle kohta, et komisjon tegeleb kõikide oluliste riigiabijuhtumitega. Punktides 17–33 uuritakse, kas komisjon teeb kõik selleks, et kontrollida, kas liikmesriigid täidavad oma kohustusi vastavalt riigiabi eeskirjadele, ning suurendada liikmesriikide teadlikkust riigiabist teavitamise kohustusest.

KOMISJONI KONTROLLID EI TAGA PIISAVALT SEDA, ET LIIKMESRIIGID TÄIDAVAD RIIGIABIST TEAVITAMISE KOHUSTUST

KOMISJON EI OLE TÄIELIKULT ÄRA KASUTANUD AVALIKULT KÄTTESAADAVAT TEAVET

17. Komisjonil ei ole õiguslikku alust nõuda liikmesriikidelt teabe esitamist, et teha kindlaks peamised abi andvad asutused, liikmesriigi tasandi sisekorraldus või liikmesriikides kohaldatav teatamis- ja kontrollikord. Samuti ei ole komisjonil õiguslikku alust teha võimaliku ebaseadusliku riigiabi kindlakstegemiseks päringuid ühegi sektori ega liikmesriigi kohta. Komisjon ei ole siiski täielikult ära kasutanud avalikult kättesaadavat teavet eesmärgiga hinnata abi teatamata jätmise riski. Seega ei ole ta välja selgitanud nende abimeetmete liike, mille korral on teatamata jätmise risk eriti suur meetmetele omase riski või liikmesriigis kasutatavate kontrollisüsteemide puuduste tõttu.

18. Teatamata jätmise risk on eriti suur päästmis- ja ümberkorraldamisabi ja maksumeetmete puhul ning kruntide müümisel turuhinnast madalama hinnaga, mis on põhjustanud arvukalt kaebusi. Risk on samuti suurem selliste piirkondlike ja kohalike omavalitsuste antud abi puhul, kes annavad riigiabi vaid aeg-ajalt ja kellel on seetõttu puudulikud teadmised riigiabi eeskirjadest.

GRUPIERANDI MEETMETE JÄRELEVALVE ON VÄHENE

19. 1998. aastal võimaldas nõukogu võtta komisjonil vastu nn grupierandi määrused riigiabi suhtes [11]. Nende määrustega võib komisjon tunnistada konkreetset liiki riigiabi aluslepingutega kokkusobivaks, kui see vastab teatud tingimustele, vabastades seega abi eelteatamise ja komisjoni heakskiidu nõudest.

20. Komisjon on kehtestanud grupierandid mitmes valdkonnas, sealhulgas riigiabi koolitusele, tööhõivele, teadus- ja arendustegevusele ning keskkonnakaitsele. 2008. aastal koondati kõnealused grupierandid üheks üldiseks grupierandi määruseks [12]. Kooskõlas riigiabi tegevuskavas sätestatud aluspõhimõtetega (vt punkt 6) suurendas üldise grupierandi määrus märkimisväärselt grupierandi ulatust nii abiliikide kui ka seonduvate maksimumsummade suhtes. 2007. aastast alates ületab grupierandi alla kuuluvate meetmete arv teatiste arvu (vt joonis 4).

JOONIS 4

TEATISTE JA GRUPIERANDI ALLA KUULUVATE MEETMETE ARVU ARENG

+++++ TIFF +++++

Allikas: Euroopa Komisjon.

21. Komisjon on tunnistanud järelhindamise kasvavat tähtsust, sest üha rohkem meetmeid on eelnevast teavitamiskohustusest vabastatud [13]. Komisjoni järelevalve piirdub aga hinnanguliselt valitud 15 heakskiidetud abikava ja 15 grupierandi alla kuuluva meetme iga-aastase dokumentide kontrollimisega. Ülalkirjeldatud meetmed annavad vaid ettekujutuse sellest, kas üldises grupierandi määruses ja komisjoni otsustega kehtestatud abikavades esitatud tingimused on täidetud [14].

22. Komisjoni 2008. aasta järelevalvetegevuse käigus leiti 30st kolme juhtumi korral märkimisväärseid probleeme. Lisaks vähendas järelevalve kasulikkust see, et komisjon ei suutnud mõne väljavalitud kava puhul kontrollida konkreetseid toetusi, sest abi ei olnud veel antud. Samuti oli raskusi nõutava teabe saamisega liikmesriikidelt.

KOMISJON EI TEOSTA JÄRELEVALVET VÄHESE TÄHTSUSEGA ABI ÜLEMMÄÄRAST KINNIPIDAMISE ÜLE

23. Vähese tähtsusega abi määrusega [15] on kehtestatud 200000 euro suurune ülemmäär, millest väiksemat abi ei peeta liikmesriikidevahelist kaubandust kahjustavaks ega konkurentsi moonutavaks, ning seetõttu ei käsitata seda riigiabina. Liikmesriigid on vähese tähtsusega abi eeskirjad hästi vastu võtnud ja hakanud neid järk-järgult kasutama, mis võimaldab abimeetmeid kiiremini rakendada.

24. Vähese tähtsusega abi andmisel peaksid liikmesriigid asjaomast ettevõtet abi vähesest tähtsusest teavitama, nõudma ettevõttelt täielikku teavet viimase kolme aasta jooksul saadud muu vähese tähtsusega abi kohta ning kontrollima hoolikalt, et ülemmäära ei ületataks. Ülemmäära järgimist võib tagada ka keskregistri abil, kuid see on vaid väga vähestel liikmesriikidel.

25. Kuigi liikmesriigid on kohustatud registreerima ja võtma kokku kogu teabe, mis käsitleb vähese tähtsusega abi määruse kohaldamist, ja selle kirjaliku taotluse korral komisjonile edastama, siis tegelikkuses ei jälgi komisjon vähese tähtsusega abi andmise tingimuste täitmist. Mitu abiandjat teatas, et vähese tähtsusega abi puhul on ülemmäärast kinnipidamist väga raske kontrollida ja et neil ei ole selget ettekujutust, kas ülemmäärast üldiselt peetakse kinni või mitte.

KOMISJON EI ÜRITA REGULAARSELT AVASTADA TEATAMATA RIIGIABI MEETMEID

26. Selliste riigiabi meetmete avastamine, millest liikmesriigid oleksid pidanud teatama, kuid ei teinud seda, põhineb peamiselt kaebustel ja ex officio uurimistel (vt punkt 9). Komisjon hakkas alles hiljuti registreerima ex officio uurimisi kaebustest eraldi. Ex officio juhtumite arv (2009. aastal 35 ja 2010. aastal 18) on kaebuste arvust (2009. aastal umbes 400) tunduvalt väiksem.

27. Kuigi ajakirjanduse läbitöötamisel leitakse uusi võimalikke riigiabi juhtumeid, ei ole see ex officio uurimiste puhul veel tavaks saanud. Tõepoolest, komisjoni piiratud järelevalve abikavade ja grupierandi alla kuuluvate meetmete üle (vt punktid 19–22) on riigiabi valdkonnas praegu ainuke korrapärane ex officio tegevus. Komisjon ise on tunnistanud, et kaebustele ja liikmesriikide tasandil toimuvatele kohtuvaidlustele tuginemine ei ole piisav, et tagada, et liikmesriigid täidavad riigiabist teavitamise kohustust, ning et kõiki edasisi teatiste arvu vähendamise meetmeid tuleks tasakaalustada muude kontrollimehhanismidega.

28. Riigiabi mõiste keerukuse tõttu on liikmesriikidel raske otsustada, kas meede kujutab endast riigiabi ja kas sellest tuleb komisjonile teatada. Eriti raske on välja selgitada, kas teatud maksumeetmete puhul on tegemist riigiabiga või mitte. See selgitab, miks "5% teatistest esitatakse üksnes õiguskindluse huvides" [16]. Kuna Euroopa Liidu Kohus tõlgendab riigiabi mõistet laialt, on komisjon arvamusel, et tal ei ole eriti võimalust otsustada mõnda meedet mitte riigiabiks pidada.

29. Kui komisjon otsustab pärast kaebust või ex officio uurimist, et meede kujutab endast siseturuga kokkusobivat abi, siis ei ole teatise puudumisel (või hilinenud teatisel) liikmesriigile ega abisaajatele mingeid tagajärgi. Kui komisjon otsustab, et on antud turuga kokkusobimatut riigiabi, peavad abisaajad maksma abi tagasi koos intressidega nagu laenu saamise puhul (vt punkt 68).

30. Komisjon ei kontrolli, kas loobuti abimeetmetest, mille teatis tagasi võeti, kuid mis näisid esmase hinnangu kohaselt riigiabina, või rakendati neid komisjoni heakskiiduta. Viimasel juhul kujutab meede endast ebaseaduslikku riigiabi, mille puhul võiks komisjon algatada ex officio uurimise. Sama kehtib ka teatatud riigiabi meetmete puhul, mille kohta on komisjon teinud negatiivse otsuse.

KOMISJONI LÄHENEMISVIIS EI OLE PIISAVALT ENNETAV, ET SUURENDADA LIIKMESRIIKIDE TEADLIKKUST RIIGIABIST TEAVITAMISE KOHUSTUSEST

KOMISJONI LOODUD RIIKIDE KONTAKTPUNKTIDE VÕRGUSTIK EI OLE ERITI EDUKAS

31. 2006. aastal otsustas konkurentsi peadirektoraat luua komisjonis riikide kontaktpunktid. Need kontaktpunktid (s.o üks ametnik iga riigi kohta) on konkurentsi peadirektoraadi nn esmased kontrollpunktid. Nimetatud kontrollpunktide ametnike ülesanne on anda liikmesriikidele mitteametlikke ja mittesiduvaid praktilisi juhtnööre väljaspool juhtumite menetlemist. Enamik liikmesriikide abi andvatest asutustest ei ole aga kunagi pöördunud oma riigi kontaktpunkti poole, sest nad ei olnud nende olemasolust teadlikud või siis ei ole nad tundnud selleks vajadust.

ENAMIK SIDUSRÜHMI SOOVIKSID, ET KOMISJONIL OLEKS ENNETAVAM ROLL

32. Kaheksast külastatud liikmesriigist seitsmes asuvad sidusrühmad märkisid, et nad sooviksid, et komisjonil oleks ennetavam roll ühes või mitmes järgmises põhjalikumat käsitlust nõudvas valdkonnas:

suurendada võimalike abiandjate teadlikkust teavitamis kohustusest;

edendada parimaid tavasid ELi konkurentsieeskirjadele vastavate tõhusate abimeetmete kavandamises;

paremad juhised selle kohta, millist konkreetset teavet on erinevat liiki teatiste puhul vaja esitada, et komisjon saaks sellest järeldada, et teatis on lõplik. Teatise vormi standardiseerimine elektroonilises SANI-süsteemis on selle probleemi ainult osaliselt lahendanud;

avaldada korrapäraselt ajakohastatud korduvad küsimused Euroopa Komisjoni konkurentsi veebilehel;

kasutajatoe funktsioon, et anda teavet suuniste tõlgendamise kohta.

MÕNED SIDUSRÜHMAD PEAVAD KOMISJONI SUUNISEID LIIGA KEERULISEKS

33. Sidusrühmad on komisjoni suunised üldiselt hästi vastu võtnud. Kuigi need on suurendanud komisjoni riigiabi käsitlevate otsuste prognoositavust, on mõni sidusrühm arvamusel, et need on liiga keerulised, segasevõitu ja jätavad liiga palju tõlgendamisruumi, mis tekitab õiguslikku ebakindlust.

JUHTUMITE MENETLEMINE

34. Menetlusmääruse, parimate tavade juhendi (vt 1. selgitus) ja konkurentsi peadirektoraadi sisemise menetluskorra käsiraamatuga kehtestatakse eeskirjad, millega reguleeritakse teatiste, kaebuste ja tagasinõudmisjuhtumite menetlemist. Kontrollikoda kontrollis, kas komisjonil on piisavad juhtimisstruktuurid ja -menetlused riigiabijuhtumite tõhusaks ja õigeaegseks menetlemiseks.

1. SELGITUS

2009. AASTAL VASTUVÕETUD PARIMATE TAVADE JUHENDI PÕHIPUNKTID

Eriti uudsete, tehniliselt keeruliste, tundlike﻿ või kiireloomuliste juhtumite korral annab komisjon teatist esitavale liikmesriigile ühise kavandamise võimaluse.

Komisjon püüab esialgses uurimisetapis teabepäringuid rühmitada. Põhimõtteliselt jääb seega alles vaid üks terviklik teabepäring, mis saadetakse tavaliselt neli kuni kuus nädalat pärast teatise esitamise kuupäeva.

Otsus ametliku uurimismenetluse algatamise kohta avaldatakse kahe kuu jooksul.

Liikmesriikidele ja huvitatud pooltele märkuste esitamiseks antud tähtaegade rangem järgimine.

Komisjon teeb kõik endast oleneva, et uurida kaebust soovitusliku 12 kuu jooksul alates selle kättesaamisest.

Liikmesriike ja kaebuse esitajaid teavitatakse korrapäraselt menetluse lõpetamisest või muudest kaebusega seonduvatest toimingutest.

KOMISJONI TAKISTAVAD USALDUSVÄÄRSE JUHTIMISALASE TEABE PUUDUMINE JA KORRALDUSLIKUD PROBLEEMID

KONKURENTSI PEADIREKTORAADI RIIGIABI MENETLUSED ON ÜLDISELT SELGED JA NEID JÄRGITAKSE NÕUETEKOHASELT

35. Menetluskorra käsiraamat on peamine juhtumite menetlemise viitedokument ja see on kättesaadav konkurentsi peadirektoraadi intranetis. Seda ajakohastatakse korrapäraselt ja töötajaid teavitatakse ajakohastustest e-posti teel. See hõlmab enamikku põhitegevustest, esitades selged juhtnöörid ja standardvormid. Juhtumite menetlejad järgivad käsiraamatut tavaliselt nõuetekohaselt, välja arvatud mõned erandid, mis on seotud menetlustähtaegadest kinnipidamisega (vt punkt 48) ja dokumentide ISIS-süsteemi üleslaadimisega (vt punkt 41).

JUHTUMITE ARV, KEERUKUS JA NENDE PRIORITEETSUSE MÄÄRAMINE PÕHJUSTAB PROBLEEME

36. Riigiabijuhtumite puhul tuleb abiettepanekuid hoolikalt ja üksikasjalikult analüüsida, mis võib olla keeruline ja seotud märkimisväärse majandusliku kuluga. Mõnel juhul võivad need hõlmata selliseid keerulisi küsimusi nagu ulatuslikud lennundusprojektid või panga restruktureerimine. Keskmiselt menetleb iga ametnik seitset juhtumit ja assisteerib seitset muud juhtumit. Muude tegevuste jaoks, nagu ex officio uurimine, järelevalve, liikmesriikidevahelise parimate tavade parema levitamise algatused jms, jäävad ressursid seetõttu kasinaks.

37. Üks konkurentsi peadirektoraadi ümberkorraldamise eesmärke 2007. aastal oli tõhustada peadirektoraadi ressursside kasutamist, paigutades paindlikumalt töötajaid üksuste ja direktoraatide vahel, mis võimaldas lisada juhtumeid menetlevasse töörühma juhtumi menetleja või assistendi mõnest teisest üksusest. Siiski moodustas aeg, mida juhtumite menetlejad teiste üksuste juhtumitele pühendasid, vaid paar protsenti nende kogutööajast (välja arvatud finantskriisi algusjärgus).

38. Alates detsembrist 2009 jagunevad uued riigiabijuhtumid kahele põhikriteeriumile (väärtus pretsedendina ja jõustamise esmatähtsus) tuginedes tähtsuse järgi kahte kategooriasse:

prioriteet 1: juhtumid, kus peetakse oluliseks tagada tõhus riigiabi kontroll;

prioriteet 2: kõik muud riigiabijuhtumid, mis ei kuulu prioriteedi 1 alla.

39. Olgugi et prioriteedi 1 juhtumitele eraldatakse rohkem ressursse ja juhtkond pöörab neile rohkem tähelepanu, ei pruugi olla võimalik neid kiiresti lahendada, sest tõenäoliselt on tegemist kõige keerulisemate juhtumitega. Kuna juhtumite menetlejad tegelevad mitme juhtumiga samaaegselt ja peavad järgima kõikide teatiste puhul ametlikke tähtaegu, on nad mõnikord sunnitud prioriteedi 1 juhtumid kõrvale jätma, et tegelda nende asemel hoopis vähem tähtsate teatistega. Juhtumite menetlejad on arvamusel, et neil on vaja täiendavaid tööaja jaotuse suuniseid prioriteedi 2 juhtumite puhul, kuna need moodustavad suurema osa nende töökoormusest [17].

40. Ressursside optimaalseks paigutamiseks vajab juhtkond täpset teavet olemasolevate ressursside ja tulevase töökoormuse kohta kogu organisatsioonis. 2009. aastal tutvustas konkurentsi peadirektoraat tööaja registreerimise katseprojekti nimega PETRA. See vahend võimaldab juhtumite menetlejatel jagada oma tööaeg erinevate pooleliolevate juhtumite vahel. Osalemine on vabatahtlik ja osaline, mis tähendab, et praegu on PETRA-l põhinevad aruanded vaid soovituslikud ning konkurentsi peadirektoraadil puudub endiselt täielikku ülevaadet andev vahend.

JUHTUMITE MENETLEMISE IT-SÜSTEEMID VASTAVAD ÜLDJUHUL KASUTAJATE VAJADUSTELE

41. ISIS-süsteemi kasutatakse kõikide riigiabijuhtumite haldamiseks ja järelevalveks. See on kasulik vahend, et säilitada teavet, mis on vajalik otsuste tegemiseks, tähtaegade jälgimiseks ja tööde kavandamiseks. Süsteemi abil saab koostada aruandeid näiteks menetlemist ootavate juhtumite, kestust kirjeldava statistika jms kohta. Siiski esines mõningaid puudusi:

Kuni 2010. aasta novembrini jagati ühe teatise või kaebuse läbivaatamine tihtipeale mitmeks menetluseks (vt joonised 2 ja 3), millest igaühel oli erinev tunnusnumber, mistõttu oli võimatu hinnata teatise või kaebuse menetlemise kogukestust.

Seotud menetlused ei olnud alati ISIS-süsteemis selgelt märgitud, mis muutis kogu juhtumist selge ülevaate saamise aeganõudvaks ja keeruliseks.

Kontrollikoja läbivaadatud juhtumitest 30% puhul puudus ISIS-süsteemis mõni dokument, näiteks koosolekute protokollid, e-kirjad, telefoni- või konverentskõnede salvestised, ja/või ei olnud neid õigeaegselt registreeritud.

UUED TEATISTE HALDUSMENETLUSED EI OLE LAHENDANUD ÕIGEAEGSUSE EGA TÖÖMAHUKUSE PROBLEEME

42. 2009. aastal avaldas komisjon lihtsustamispaketi, mis koosnes lihtsustatud korrast [18] (vt punktid 59–60) ja parimate tavade juhendist riigiabi kontrollimenetluste teostamiseks (vt punkt 34 ja 1. selgitus). Parimate tavade juhendi peamine eesmärk "oli anda suuniseid igapäevaseks riigiabi menetlemiseks, tugevdades seeläbi koostöövaimu ja vastastikust mõistmist komisjoni talituste, liikmesriikide ametiasutuste ning õigus- ja äriringkondade vahel".

43. Nagu parimate tavade juhendiga ette nähtud, on komisjon toetanud ka liikmesriike võtma teatise esitamise eel kontakti võimalikult vara väljaspool lihtsustatud korda. Teatise esitamisele eelnevate kontaktide eesmärk on parandada teatiste kvaliteeti, täpsustades veel vastamata küsimusi või teavet, mida komisjon vajab otsuse langetamiseks. Isegi kui mõni abiandja seab kahtluse alla selle kasulikkuse, on eelteatiste esitamisjuhtumite arv aastatel 2009–2010 oluliselt suurenenud (vt joonis 5).

PALJUDE TEATISTE ESIALGNE UURIMINE ON AEGANÕUDEV

44. Teave, mida liikmesriik teatises esitab, peab olema piisavalt põhjalik, et komisjonil oleks võimalik otsustada lisateavet vajamata. Kui teatis ei ole täielik, saadab konkurentsi peadirektoraat lisateabe taotluse, paludes liikmesriigil vastata 20 tööpäeva jooksul. Liikmesriigil on õigus paluda selle tähtaja pikendamist.

JOONIS 5

EELTEATISTE JA TEATISTE ARVU ARENG

+++++ TIFF +++++

Allikas: Euroopa Komisjon.

45. Otsuse tegemiseks vajalik keskmine ajavahemik pikenes aastatel 2005–2008 [19]. 2007.–2008. aastal kulus 40% teatiste puhul otsuse tegemiseks vähemalt kuus kuud. See protsent vähenes oluliselt 2009. aastal osaliselt finantskriisi juhtumite tõttu, mida menetleti nende kiireloomulisuse tõttu eriti kiiresti.

46. Esialgse uurimise kestuse määravad peamiselt kolm järgmist aspekti:

nende teabepäringute arv, mille komisjon saadab liikmes riigile;

aeg, mis kulub liikmesriigil teabepäringule vastamiseks;

aeg, mis kulub komisjonil kas otsuse langetamiseks või uue teabepäringu saatmiseks (kuni kaks kuud).

Komisjon saadab kolmandiku valimi teatiste puhul vähemalt kaks või rohkem teabepäringut

47. Menetluskorra käsiraamatu kohaselt peaks juhtumit menetlev töörühm püüdma teabepäringuid esialgse uurimise etapis rühmitada. Põhimõtteliselt peaks esialgse uurimise etapis olema ainult üks põhjalik teabepäring, mis saadetakse tavaliselt neli kuni kuus nädalat pärast teatise kuupäeva. Erandlikel ja nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel saab saata veel ühe teabepäringu. Valimi juhtumitest 28% puhul, kus komisjon on taotlenud ametlikult lisateavet, on aga saadetud kolm või enam teabepäringut.

Teabepäringud saadetakse sageli ametliku tähtpäeva lähenedes

48. Komisjon saatis teabepäringuid keskmiselt 50 päeva jooksul pärast teatist või liikmesriigi viimati esitatud teavet. Kuna paljusid teabepäringuid tuleb tõlkida ja juhtumite menetlejatel on samaaegselt käsil mitu juhtumit sama tähtajaga, saadetakse mõni teabepäring üksnes vahetult enne kahekuulise tähtaja lõppu. 43 läbivaadatud juhtumist nelja teatatud juhtumi korral ületati komisjonile teabepäringu esitamiseks või otsustamiseks (kas kiita abi heaks või algatada ametlik uurimine) määratud ametlikku kahekuulist tähtaega.

Liikmesriigid tihtipeale ei vasta komisjoni kehtestatud tähtaja jooksul

49. Komisjoni saadetud küsimuste mahukuse, keerukuse ja üksikasjalikkuse tõttu on liikmesriikidel raske vastata 20 tööpäeva jooksul. Ka liikmesriigi haldusstruktuur võib põhjustada komisjonile vastuse saatmise hilinemise. Näiteks detsentraliseeritud haldussüsteemiga liikmesriikidel on selline aruandlusstruktuur, kus vastused tuleb saata mitme tasandi ametiasutuste kaudu.

50. Kontrollikoja läbivaadatud teatiste valimi põhjal kulus liikmesriigil teabe esitamiseks keskmiselt 33 tööpäeva. 40% valimisse kuulunud teatatud juhtumite puhul ei esitanud liikmesriigid nõutavat teavet õigeaegselt – ei 20 tööpäeva ega komisjoniga kokkulepitud muudetud ajakava jooksul.

KA AMETLIK UURIMISMENETLUS ON AEGANÕUDEV

51. Komisjon on kohustatud algatama ametliku uurimismenetluse siis, kui tal on tõsiseid raskusi või kahtlusi riigiabi siseturuga kok kusobivuse kindlakstegemisel ja/või menetlusega seotud raskusi vajaliku teabe saamisel. Rohkem kui poolte 2005.–2008. aastal teatatud juhtumite korral kulus ametliku menetluse algatamisotsuse vastuvõtmiseks aega üle kuue kuu [20].

52. Komisjon peaks võimaluse korral vastu võtma otsuse teatatud juhtumite kohta 18 kuu jooksul pärast ametliku uurimismenetluse algatamist [21]. Ametlike uurimiste puhul ületab 2005. aastal algatatud juhtumitest soovitatava 18kuulise kestuse 38% (9/24), 2006. aastal 13% (4/31), 2007. aastal 33% (9/27) ja 2008. aastal 18% (3/17). Kui arvestada ka esialgset uurimist, oli nende juhtumite puhul teatamise ja komisjoni otsuse vaheline ajavahemik üle kahe aasta.

53. Kõikide külastatud liikmesriikide sidusrühmad ütlesid, et juhtumite menetlemine võtab liiga kaua aega. Kõige probleemsemad on üksiktoetuste projektid, eelkõige need, mille komisjon esitab põhjalikuks majanduslikuks hindamiseks (vt punktid 55–56). See võib negatiivselt mõjutada liikmesriike näiteks viivituste tõttu siseriiklike õigusaktide vastuvõtmisel või riski tõttu kaotada võimalikud investorid. Komisjoni juhtumeid menetlevate töörühmade koosseis sageli muutub ja see võib menetlemist veelgi pikendada.

VASTASTIKKU KOKKULEPITUD ÜHIST PLANEERIMIST ON SIIANI VÄHE KASUTATUD

54. 2009. aasta septembris võeti parimate tavade juhendiga kasutusele vastastikku kokkulepitud ühine planeerimine. Liikmesriik ja komisjon võivad omavahel kokku leppida juhtumi eelisjärjekorras menetlemise, liikmesriigi esitatava teabe ning komisjoni teostatava hindamise sobiva vormi ja kestuse suhtes. Vastutasuks liikmesriigi jõupingutuste eest vajaliku teabe õigeaegsel esitamisel püüavad komisjoni talitused juhtumi uurimisel järgida kokkulepitud ajakava. Auditi käigus läbivaadatud juhtumite puhul ei leitud mingeid märke ühisest planeerimisest.

UUS LÄHENEMISVIIS – RIIGIABI PAREM MAJANDUSLIK PÕHJENDAMINE – EI OLE SIDUSRÜHMADELE PIISAVALT SELGE

55. 2005. aasta riigiabi tegevuskavas kehtestatud uus ülesehitus (vt punkt 6) põhineb riigiabi kontrollimise kolmel suunal: grupierand, tavahindamine ja üksikasjalik hindamine. Põhimõtteliselt tuleb komisjonile teatatud riigiabi meetmeid tavahindamise teel hoolikalt kontrollida. Üksikasjalikku hinnangut kohaldatakse väga vähesel arvul konkreetsete juhtumite suhtes (nt teatavad suured investeerimisprojektid).

56. Selline üksikasjalik hindamine võib hõlmata täpsemat majandusanalüüsi [22], mille eesmärk on esitada komisjonile üldine analüüs riigiabi võimaliku majandusliku mõju kohta. See keskendub tasakaalustatuse kriteeriumile. "Ühisturuga kokkusobivuse hindamine hõlmab eelkõige ühtsel turul abiga kaasneva, kaubandusele ja konkurentsile avalduva negatiivse mõju tasakaalustamist positiivse mõjuga, mis aitab kaasa täpselt kindlaks määratud ühist huvi pakkuvate eesmärkide saavutamisele" [23].

57. Nimetatud uus kord on sellest hoolimata muutnud murelikuks sidusrühmad, kes on komisjoni lähenemisviisi – riigiabi parem majanduslik põhjendamine – tulemuslikkuse suhtes erineval seisukohal. Mõned leidsid, et see ainult pikendab heakskiitmismenetlust ja tekitab rohkem ebakindlust, samas kui teised pidasid kavandatava meetme tegeliku mõju uurimist positiivseks ja olid pettunud, et komisjon seda enam ei kasuta.

58. 2009. aastal korraldas komisjon selles küsimuses avaliku arutelu ja avaldas selle tulemused 2011. aasta alguses. Komisjon ei ole selles arutelus käsitletud täpsemale majanduslikule lähenemisviisile veel reageerinud. Riigiabisüsteemi edukas toimimine eeldab komisjoni ja liikmesriikide sidusrühmade põhjalikku vastastikust mõistmist.

2009. AASTAL KEHTESTATUD LIHTSUSTATUD KORDA ON SIIANI VÄHE KASUTATUD

59. Lihtsustatud kord võeti kasutusele, et "tihedas koostöös asjaomase liikmesriigiga vaadata läbi kiirendatud korras teatavat liiki riigiabimeetmeid, mis ei nõua komisjonilt otsustusõiguse kasutamist, vaid üksnes kooskõla kontrollimist olemasolevate eeskirjade ja tavadega". See võib osutuda kasulikuks algatuseks, kuid selle tulemuslikkust on keeruline hinnata, sest seda on siiani vähe kasutatud.

60. 2010. aastal kasutati lihtsustatud korda 21 juhtumi puhul, s.o alla 4% kõikidest saadud teatistest. Selle vähene kasutus võib olla seotud järgmiste teguritega:

komisjon jätab endale õiguse lihtsustatud korra kohas te tagatiste/erandite kohaldamise korral kasutada tava menetlust;

liikmesriigid ei soovi lihtsustatud korda kasutada, sest erinevalt tavapärastest teatistest avaldatakse teatise kokkuvõte komisjoni veebilehel, mis annab huvitatud pooltele võimaluse esitada märkusi;

lihtsustatud korra ranged kohaldamistingimused;

lihtsustatud korda kohaldatakse ainult lihtsate teatatud juhtumite puhul, mis tavaliselt kiidetakse tavamenetluse puhul niikuinii kuue kuu jooksul heaks;

lihtsustatud korra puhul on teatise esitamisele eelnevad kontaktid kohustuslikud.

KAEBUSTE LAHENDAMINE ON ENDISELT AEGANÕUDEV JA MENETLUS EI OLE LÄBIPAISTEV

61. Konkurendid või teised huvitatud pooled, kes usuvad, et teatud meede kujutab endast riigiabi, võivad esitada komisjonile kaebuse. Kaebuse vorm on kättesaadav Euroopa Komisjoni veebilehel ning seda võib täita kas internetis või saata posti teel, mistõttu on kaebust esitada suhteliselt lihtne. Rida kaebusi ei kuulu konkurentsi peadirektoraadi pädevusse ja need kas lõpetatakse pärast kaebuse piiratud läbivaatamist või suunatakse mõnele teisele peadirektoraadile, nagu maksunduse ja tolliliidu peadirektoraat. Mõningaid konkurentsi peadirektoraadi saadud ja menetletud kaebusi ei ole ajendanud mure võimaliku konkurentsimoonutuse pärast, vaid näiteks keskkonnaprobleemid.

62. Nii saadetud kaebuste kui ka pooleliolevate kaebuste arv on aastatel 2006–2010 pidevalt suurenenud (vt joonis 6). Pooled juhtumitest olid lahendamata üle aasta, [24] ligi veerand juhtumitest üle kahe aasta ja mõned juhtumid isegi üle viie aasta. Menetlemist ootavate juhtumite arv on eriti suur transpordi valdkonnas. Need juhtumid võttis konkurentsi peadirektoraat üle transpordi ja energeetika peadirektoraadilt 2010. aasta alguses pärast volinike portfellide ümberkorraldamist.

63. Kaebuste menetlemisel puuduvad õiguslikult siduvad tähtajad, samas kui teatiste puhul kohaldatakse rangeid tähtaegu. Menetlusmääruse artikli 10 alusel on komisjon siiski kohustatud kaebused viivitamata läbi vaatama.

64. Mitteprioriteetseid kaebusi käsitletakse sageli siis, kui juhtumi eest vastutaval menetlejal ei seisa ees kiireloomulisemaid töid. Seetõttu võib nii esialgne kui ka ametlik uurimismenetlus olla pikk. Kontrollikoja läbivaadatud 30 kaebusest kümne [25] puhul ei tehtud otsust või neid ei lõpetatud kahe aasta jooksul. Mitme juhtumi puhul ei võetud meetmeid üle aasta. Pooli kõikidest kaebustest ja kahtlustusega juhtumitest ei ole ühe aasta jooksul lahendatud [26] ja suurem osa ametlikest uurimismenetlustest kestab üle aasta. Kaebuse esitajatel on võimalus esitada Euroopa Liidu Kohtusse hagi tegevusetuse kohta (ELi toimimise lepingu artikkel 265), kuid seda on tehtud vaid vähestel juhtudel.

JOONIS 6

KAEBUSTE SUURENEV ARV

+++++ TIFF +++++

Allikas: Euroopa Komisjon.

65. Kontrollikoja valimisse kuulunud 30 kaebusest kuue juhtumi korral ei edastanud komisjon kahe kuu jooksul liikmesriigile kaebust koos teabepäringuga. 11 juhtumi puhul ei teavitatud liikmesriiki ja/või kaebuse esitajat juhtumi edenemisest rohkem kui ühe aasta jooksul. Kuue juhtumi puhul ei teavitatud liikmesriiki ja/või kaebuse esitajat juhtumi lõpetamisest, mis põhjustas õiguslikku ebakindlust, sest liikmesriigid ei teadnud, kas nad võivad abi andmist jätkata või mitte.

66. Ametliku uurimismenetluse hiline algatamine või selle puudumine vähendab ka menetluse läbipaistvust, sest kolmandaid pooli juhtumist ei teavitata ja nad saavad märkuste esitamise võimaluse pärast ametliku uurimismenetluse algatamisotsuse avaldamist Euroopa Liidu Teatajas (kaks kuni kuus kuud pärast otsuse tegemist). Avaldamise lükkab tihtipeale edasi nõue tõlkida otsus kõikidesse ELi ametlikesse keeltesse ning vajadus koostada otsuse mittekonfidentsiaalne versioon.

67. Komisjon püüab lõpetada põhjendamatud kaebused ilma komisjoni volinike kolleegiumi ametliku otsuseta. Kui komisjon on arvamusel, et tõendid ebaseadusliku riigiabi kohta ei ole piisavad, saadetakse kiri kaebuse esitajale. Selle põhjal võib kaebuse esitaja otsustada edasisi samme mitte võtta, mida sel juhul loetakse kaebuse tagasivõtmiseks. Selline kiri on saadetud ainult väiksema osa kaebuste puhul 12 kuu jooksul pärast kaebuse esitamist.

TAGASINÕUDMISOTSUSTE JÕUSTAMINE

68. "Ebaseadusliku riigiabi tagasinõudmist ei peeta karistuseks, vaid enne lubamatu ja ebaseadusliku abi andmist valitsenud olukorra taastamise vahendiks" [27]. See eesmärk saavutatakse siis, kui abisaaja, kes kasutas oma konkurentide ees turu eelist, on abi (koos intressidega) tagastanud. Liikmesriik peab võtma kõik vajalikud meetmed, et oma siseriiklike menetluste kohaselt nõuda abisaajalt toetus tagasi.

69. Riigiabi tagasinõudmisotsuste tõhus jõustamine on oluline komisjoni riigiabipoliitika usaldusväärsuse huvides ning seda peetakse esmatähtsaks riigiabi tegevuskavas (vt punkt 6).

KOMISJON ON PÄRAST 2005. AASTAT VÄHENDANUD AKTIIVSETE POOLELIOLEVATE RIIGIABI TAGASINÕUDMISJUHTUMITE ARVU POOLE VÕRRA

70. Alates 2003. aastast on tagasinõudmisotsuseid jälginud eritöörühm. 2010. aasta lõpuks suutis komisjon vähendada pooleliolevate riigiabi tagasinõudmisjuhtumite suurt arvu (2005. aasta lõpus 94 juhtumit) 41 juhtumini (vt joonis 7).

71. Aastatel 2008–2010 vähenes pooleliolevate riigiabi tagasinõudmisjuhtumite arv jätkuvalt, kuid aeglasemas tempos. See tuleneb sellest, et ajutiselt suleti 13 tagasinõudmisjuhtumit [28].

JOONIS 7

LAHENDAMATA TAGASINÕUDMISJUHTUMITE ARENGUSUUND

+++++ TIFF +++++

Allikas: Euroopa Komisjon.

PALJUDE TAGASINÕUDMISOTSUSTE JÕUSTAMINE VÕTAB LIIGA KAUA AEGA

72. Vähesed komisjoni tagasinõudmisotsused täidetakse nelja kuu jooksul, mis on komisjoni kehtestatud tähtaeg. Suurema osa tagasinõudmisotsuseid suunab Euroopa Kohtusse kas liikmesriik ja/või abisaaja (tühistamishagi) ja/või komisjon (komisjoni otsuse täitmata jätmisega seotud hagi). Alates 2005. aastast on komisjon esitanud kohtusse hagi mitme sellise liikmesriigi vastu, kes ei ole tagasinõudmisotsust rakendanud. Alates 2009. aastast on komisjon algatanud kuus rikkumistega seotud menetlust [29] nende liikmesriikide suhtes, kes ei ole võtnud vajalikke meetmeid Euroopa Kohtu otsuse täitmiseks, nõudes neile trahvi või karistuse määramist.

73. Mõningad vanad tagasinõudmisjuhtumid on jäänud lahendamata 10–20 aastaks pika menetlusperioodi tõttu liikmesriikide kohtutes (liikmesriik versus abisaaja) ja Euroopa Liidu Kohtus (komisjon versus liikmesriik). 2010. aasta juulis oli 41 poolelioleva tagasinõudmisjuhtumi keskmine vanus ligi viis aastat. Nendest 14 juhtumit on olnud pooleli vähemalt kümme aastat. Ka mõningad teised ajutiselt suletud juhtumid on üle kümne aasta vanad. Komisjoni jõustamisalane eesmärk lõpetada tagasinõudmisjuhtumid kahe aasta jooksul või suunata need Euroopa Kohtusse oli aastatel 2008–2010 täidetud vaid umbes pooltel juhtudel. Praegune olukord on paranenud (suurenedes 28%-lt juhtumitest 2008. aasta esimesel poolel 57% juhtumiteni 2010. aasta teisel poolel).

74. Pika tagasinõudmismenetluse teine põhjus seisneb selles, et kõikide abikavade abisaajate ja täpse tagasinõutava abisumma kindlakstegemine on raske. Komisjonilt ei nõuta seaduslikult täpse tagasinõutava summa kindlaksmääramist, kuid ta määrab täpselt ära meetodi, mida liikmesriigid peavad kasutama tagasinõutavate summade arvutamisel. Mõningad liikmesriigid sooviksid komisjonilt rohkem abi tagasinõutavate summade kindlaksmääramisel.

KOMISJONI KIIRE REAKTSIOON FINANTSKRIISILE

HEAKSKIITMISMENETLUS OLI KIIRE

75. Kiireloomulisi kriisijuhtumeid menetleti tänu liikmesriikidega peetud vähem ametlikule kirjavahetusele ja mitteametlikule teabevahetusele, telefonikõnedele ja e-kirjadele palju kiiremini kui juhtumeid, mis ei olnud finantskriisiga seotud. Paljud liikmesriigid olid menetluse kiirendamise ja abisaajate suuremal määral menetlusse kaasamise huvides nõus ka inglise keeles koostatavate kirjade ja otsustega (keelenõudest loobumine). Mitu juhtumit lahendati mõne päevaga.

76. Kuigi lisatöö tehti algselt ära ületunnitööna, suutis konkurentsi peadirektoraat 2009. aastal enam kui kahekordistada finantssektorile antava abiga tegelevate juhtumite menetlejate arvu, moodustades neist finantskriisi rakkerühma.

KOMISJON AVALDAS KONKREETSED KRIISIABIMEETMETE SUUNISED

77. Olukorra kiireloomulisuse tõttu võttis komisjon kiiresti vastu konkreetsed suunised finantssektorile antava riigiabi kohta [30], millega täiendati seniseid suuniseid raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta [31]. Liikmesriigid võtsid need suunised hästi vastu, kuid siiski kritiseerisid teatavate tingimuste tõlgendamisvabadust.

78. Komisjoni kiire reageerimise ja pragmaatilise suhtumise abil suudeti ära hoida nende suuremate finantsasutuste pankrotti, mille peakorterid asuvad ELis. Kuueks kuuks antava abi ajutise heakskiitmise süsteem võimaldas anda abi kiiremini ja seaduslikult, jättes alles võimaluse juhtumit hiljem üksikasjalikumalt edasi uurida.

KOMISJON PÜÜDIS SÄILITADA VÕRDSED KONKURENTSITINGIMUSED

79. Et takistada finantsasutustel kasutada abi oma turupositsiooni tugevdamiseks, kahjustades seega konkurente, tuli komisjonil uurida tingimusi, mille alusel osutati abi pankadele. Osal juhtudel tõi see kaasa teatavatest tegevustest loobumise ja/või teatavate tavade lõpetamise (näiteks hinnaliidrina tegutsemise keeld). Liikmesriigid ja abisaajad peavad esitama korrapäraselt (enamasti kord kvartalis või kaks korda aastas) rakendusaruanded.

80. Finantsasutuste päästmise ja ümberkorraldamise peamiste juhtumite puhul teostab konkurentsi peadirektoraadi finantskriisi rakkerühm tingimuslike otsuste üle ranget järelevalvet. Neist mõne juhtumi korral täheldati aeglast või ebapiisavat tingimuste või kohustuste rakendamist, kuid nendele kõrvalekalletele juhiti asjaomase liikmesriigi tähelepanu ning neid kontrollisid konkurentsi peadirektoraadi talitused.

REAALMAJANDUSELE ANTAVA ABI LIHTSUSTAMISE AJUTIST RAAMISTIKKU KASUTATI PIIRATUD MAHUS

81. 19. jaanuaril 2009 kiitis komisjon Euroopa majanduse elavdamise kava osana heaks ajutise raamistiku [32] (vt 2. selgitus), et anda liikmesriikidele lisavõimalusi tulla toime laenuraha pakkumise järsu vähenemise mõjuga reaalmajandusele ja säilitada ettevõtete rahastamise järjepidevus. Ajutist raamistikku kasutati piiratud mahus, välja arvatud võimalus anda siseturuga kokkusobivat abi kuni 500000 euro ulatuses [33], mida enamik liikmesriike toetas, ja tagatiste vormis abi.

82. Paljusid ajutise raamistikuga pakutavaid võimalusi kasutasid vaid vähesed liikmesriigid ja lisaks andsid liikmesriigid 2009. aastal vaid 2,7% ajutise raamistiku kavadega heakskiidetud abist. Üks põhjusi seisnes selles, et ajutise raamistiku kestus oli liiga lühike (alla kahe aasta kuni 2010. aasta detsembri lõpuni), et võimaldada liikmesriikidel ajutise raamistiku alusel abimeetmed välja töötada, heaks kiita ja rakendada.

83. 1. detsembril 2010 pikendas komisjon ajutist raamistikku kuni 31. detsembrini 2011, kuid kehtestas rangemad tingimused ja järkjärgulise lõpetamise. Alates 1. jaanuarist 2011 peab iga riigi toetust taotlev pank (rekapitaliseerimis- või langenud väärtusega varadega seotud meetmeteks) esitama komisjonile ümberkorralduskava.

2. SELGITUS

AJUTINE RAAMISTIK

Nagu komisjon oma Euroopa majanduse elavdamise kavas teatas, kehtestas ta mõned ajutised meetmed, et võimaldada liikmesriikidel tegelda ettevõtete erakorraliste rahastamisraskustega. Ajutine raamistik võimaldab liikmesriikidel anda teatavatel tingimustel ja kuni 2010. aasta lõpuni:

a) piiratud koguses abi summas kuni 500000 eurot ettevõtte kohta kolmeks aastaks;

b) vähendatud preemiaga riiklikke laenutagatisi;

c) subsideeritud laene eelkõige keskkonnasõbralike toodete tootmiseks;

d) riskikapitali abi summas kuni 2,5 miljonit eurot ühe VKE kohta aastas.

KOMISJONI TEOSTATAV JÄRELEVALVE

84. Komisjon avaldab igal aastal riigiabi tulemustabeli, milles hindab vähema ja paremini suunatud riigiabiga tehtud edusamme Lissaboni eesmärkide saavutamisel ning juhtumipõhiselt oma riigiabi kontrolli mõju. Punktides 85–95 hinnatakse, kas komisjoni kogutud andmed on usaldusväärsed ja ammendavad ning kas komisjoni teostatud mõjuhinnang on piisav.

LIIKMESRIIKIDE ANDMED RIIGIABI KOHTA EI OLE PIISAVAD EGA USALDUSVÄÄRSED

LIIKMESRIIKIDELT RIIGIABI ANDMETE KOGUMISEL ON PROBLEEME

85. Aasta esimeses kvartalis saadab komisjon liikmesriikidele arvutustabeli, mis tuleb täita vastavalt tegelikele riigiabi kulutustele iga eelneva aasta jooksul antud ja loetelusse lisatud meetme puhul. Liikmesriikidelt saadud andmed on erineva kvaliteediga ja tulemustabelite töörühm (vt punkt 90) kulutab palju aega andmete kontrollimisele ning puuduvate summade lisamisele. Suurem osa sidusrühmi leiab, et praegune tulemustabeli menetlemine on väga ressursimahukas.

86. Mitu sidusrühma on teatanud probleemidest seoses piirkondlikelt ja kohalikelt ametiasutustelt andmete kogumisega, sest enamikus liikmesriikides ei ole riikliku või föderaalse ministeeriumi riigiabi koordineerimisasutusel piirkondlike või kohalike omavalitsuste kontrolli- ega järelevalveasutust. Seetõttu ei ole liikmesriikide esitatavad ja komisjoni kasutatavad riigiabiandmed tõenäoliselt täielikud, kuid komisjoni riigiabi tulemustabel ei sisalda mingeid reservatsioone.

87. Paljud liikmesriigid on andmete esitamisega hilinenud, kuid algatatud on ainult üks tähtaja rikkumisega seotud menetlus [34]. Üks peamisi probleeme on see, et riigiabi koordineerimise kesk üksusel (kui see on olemas) puudub tõhus tsentraliseeritud süsteem, mis võimaldaks komisjoni nõutavaid andmeid vahetult esitada – selle asemel peab kesküksus koguma andmeid väga paljudelt abi andvatelt asutustelt.

MITUT ABILIIKI RIIGIABI STATISTIKA EI KAJASTA

88. Tulemustabel hõlmab ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 määratletud riigiabi, mida liikmesriigid on aruandeaasta jooksul andnud (vt punktid 3–4). See määratlus on kitsam kui see, mida enamik liikmesriike oma riiklikes aruannetes kasutab.

89. Kajastatud ei ole raudteesektorile antud abi, kuigi üha enam riiklikke raudteeturge on konkurentsile avatud. Kuna üht tähtsamatest abi saavatest sektoritest ei ole hõlmatud, ei saa esitatud ja komisjoni avaldatud riigiabiandmeid pidada täielikuks. 2010. aasta sügisel mainitakse riigiabi tulemustabelis esimest korda, et liikmesriigid on teatanud raudteedele antud abist summas 33,1 miljardit eurot, mis on 2009. aastal EU-27 SKPst 0,3%, kuid võrreldavate andmete puudumise tõttu ei hõlma see kogu raudteedele antud abi [35].

TEATUD LIIKI ABI PUHUL ON ARVUTUSMEETOD KÜSITAV

90. Pärast liikmesriikide täidetud arvutustabelite kättesaamist teostab konkurentsi peadirektoraadi tulemustabeli töörühm võimalike kõrvalekallete väljaselgitamiseks mitu kontrolli, sealhulgas võrdleb ta liikmesriikide esitatud andmeid kinnitatud eelarvega ja eelmiste aastate summadega.

91. Sellegipoolest esineb liikmesriikidel raskusi komisjonile usaldusväärse eelarveprognoosi esitamisel SANI-süsteemis koostatud teatiste abil. Paljudel juhtudel ei ole teada, kui edukaks meede osutub. Mõni abiandja sisestab järjekindlalt vaid esimese aasta kulutuste prognoosi, selle asemel et esitada kogu ajavahemiku eelarve, nagu nõuab komisjon.

92. Meetod, mida komisjon kasutab teatud abiliikide mahu arvutamiseks, eriti finantssektorile antud abi puhul, on mõnevõrra suvaline. Tihti esitavad liikmesriigid maksumeetmete kohta eelarveprognoose, kuna õigusraamistiku keerukuse ja abisaa jate arvukuse tõttu ei ole võimalik välja arvutada tegelikku summat.

MÕNINGAD MUUDATUSED RIIGIABI MÄÄRATLUSES VÄHENDAVAD STATISTILISTE ANDMETE AJALIST VÕRRELDAVUST

93. Eri aastate arvandmete võrreldavus kannatab õigusaktides ja arvandmete esituses tehtud muudatuste tõttu. Näiteks põhjustas vähese tähtsusega abi kasvav olulisus ja piirmäära suurenemine [36] liikmesriikide teatatud riigiabiandmete vähenemise, raskendades järjestikuste aastate võrdlemist.

EELHINDAMISTE ARV ON PIIRATUD JA KOMISJONIL PUUDUB JÄRELHINDAMISFUNKTSIOON

94. Komisjoni suunistes on nõutud "komisjoni kõige tähtsamate algatuste ja kõige ulatuslikuma mõjuga algatuste mõjude" eelhindamist. 2010. aasta lõpuks oli algatatud küll rida eelhindamisi, kuid lõpule viidud vaid kaks [37].

95. 2007. aastal moodustati konkurentsi peadirektoraadi ümberkorraldamise käigus hindamisüksus, kuid see lõpetas aasta pärast töö, ilma et oleks riigiabi valdkonnas midagi olulist korda saatnud. 2010. aastal käivitas konkurentsi peadirektoraat järelhindamisfunktsiooni arendamise projekti, et hinnata konkurentsi peadirektoraadi kehtivate tegevuspõhimõtete tegelikku mõju asjaomastele turgudele ja õppida varasematest kogemustest. 2010. aasta lõpuks järelhindamisfunktsioon veel ei toiminud.

JÄRELDUSED JA SOOVITUSED

KOMISJONIL PUUDUB PIISAV KINDLUS SELLE KOHTA, ET TA KÄSITLEB KÕIKI ASJAKOHASEID RIIGIABIJUHTUMEID

96. Enamik liikmesriikide süsteeme ei taga piisavat kindlust selle kohta, et riigiabist teavitamise kohustust järgitakse. Kuigi komisjon on võtnud meetmeid, et tõhustada teavitamiskohustusega seonduvat koostööd liikmesriikidega, ei ole need olnud piisavad. Vahel tehakse juhuslikke ex officio uurimisi, kuid komisjon ei tegutse piisavalt, et selgitada välja juhtumid, millest oleks pidanud teatama, vaid tugineb peamiselt kolmandate poolte esitatud kaebustele. Õigusliku aluse puudumise tõttu ei suuda komisjon vaadata korrapäraselt läbi liikmesriikide menetlusi selleks, et tagada nende usaldusväärsus, ja tema järelevalve on piiratud. Seetõttu tekib oht, et antud riigiabi jääb avastamata.

1. SOOVITUS

Komisjon peaks vaatama läbi riigiabi juhtimiseks ettenähtud ressursside jaotamise ja kasutamise eesmärgiga:

a) olla suhetes liikmesriikidega ennetavam ja teha rohkem pingutusi, et suurendada teadlikkust riigiabi eeskirjadest, levitades parimaid tavasid ja andes rohkem praktilisi suuniseid;

b) laiendada järelevalvet nii valimi suurendamise kui ka järelevalve laiema ulatuse abil;

c) korraldada ebaseadusliku abi kindlakstegemiseks ex officio uurimisi süsteemsemalt ja sihipärasemalt.

RIIGIABIMENETLUSED ON EELKÕIGE KAEBUSTE PUHUL ENDISELT AEGANÕUDVAD JA LÄBIPAISTMATUD

97. Kuigi paljusid juhtumite menetlemise aspekte juhitakse edukalt ja finantskriisijuhtumeid käsitleti kiiresti, on paljude teatatud riigiabimeetmete heakskiitmismenetlus endiselt liiga pikk. Eriti probleemne on kaebuste käsitlemine. Järjest arvukamate kaebuste, pikaajaliste menetluste ja kaebustele omistatud vähese prioriteetsuse koosmõjul on hakanud kuhjuma lahendust ootavad juhtumid.

98. Komisjoni uurimismenetluste pikaajalisus ja sidusrühmade ebapiisav teavitamine menetluse kulgemisest põhjustab õiguslikku ebakindlust.

2. SOOVITUS

a) Läbipaistvuse suurendamise ning otsustusprotsessi kiirendamise huvides peaks komisjon võtma siduva kohustuse lõpetada esialgne uurimine kas otsuse tegemise või ametliku uurimismenetluse algatamise teel ühe aasta jooksul pärast esialgse teatise kättesaamist.

b) Komisjon peaks võimalikult palju vähendama liikmesriikidele saadetavate teabepäringute arvu ja piirduma vaid nendega, mis on otsuste tegemiseks vältimatult vajalikud.

c) Kõikidele sidusrühmadele suurema õiguskindluse tagamise huvides peaks komisjon põhjendamata kaebusi kiiresti käsitlema.

d) Komisjon peaks iga juhtumi puhul kaebuse esitajat, liikmesriiki ja abisaajat edenemisest (või takerdumisest) ning uurimistulemustest korrapäraselt teavitama.

e) Komisjon peaks kaaluma, kas tal on finantskriisi käsitlemisest midagi õppida, et parandada oma tavapäraseid töömeetodeid.

f) Komisjon peaks ressursside kasutamise optimeerimise huvides rakendama täiustatud tööaja registreerimise ja juhtimisaruandluse süsteemi, et jälgida tõhusalt igale juhtumile kulutatud aega ja iga juhtumite menetleja töökoormust.

KOMISJON EI HINDA IGAKÜLGSELT RIIGIABI JÄRELKONTROLLI MÕJU

99. Komisjoni tegevust riigiabi kontrolli järelevalve teostamisel takistavad ebausaldusväärsed andmed. Komisjoni peamisel aruandlusvahendil – kaks korda aastas ajakohastataval riigiabi tulemustabelil – on rida puudusi: see ei ole täielik, piisavalt usaldusväärne ega võrreldav ning selles kasutatavad andmed ei ole õigeaegselt kättesaadavad.

100. Välja arvatud mõningad sihtotstarbeliseduuringud, ei ole komisjon veel hinnanud enda teostatava riigiabi järelkontrolli mõju Euroopa majandusele.

3. SOOVITUS

a) Komisjon peaks suurendama oma andmekogumisprotsessi tõhusust ja usaldusväärsust.

b) Komisjon peaks korrapäraselt hindama riigiabi ja riigiabi järelkontrolli mõju ettevõtjatele, turgudele ja majandusele üldiselt.

IV auditikoda, mida juhib kontrollikoja liige Igors LUDBORŽS, võttis käesoleva aruande vastu 25. oktoobri 2011. aasta koosolekul Luxembourgis.

Kontrollikoja nimel

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

president

[1] Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määrus (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (praegu ELi toimimise lepingu artikkel 108) (EÜT L 83, 27.3.1999, lk 1).

[2] Komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 794/2004, millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (ELT L 140, 30.4.2004, lk 1).

[3] Nagu on määratletud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1; vt ka punktid 88–89, milles käsitletakse riigiabi liike, mida komisjoni statistika ei hõlma.

[4] Allikas: KOM(2010) 701, 1. detsember 2010. Riigiabi tulemustabel ELi liikmesriikide antud riigiabi käsitlev aruanne. 2010. aasta sügisel ajakohastatud andmed.

[5] KOM(2005) 107 (lõplik), 7. juuni 2005. Vähem ja paremini suunatud riigiabi: riigiabireformi kava 2005–2009 (konsultatiivdokument).

[6] Paljud sidusrühmad nimetasid raskusi riigiabi eeskirjade täitmise tagamisel eraõiguse kaudu, sest konkurentidel on keeruline koguda teavet väidetava kokkusobimatu abi kohta ja see on kulukam kui komisjonile kaebuse esitamine.

[7] Vt menetlusmääruse artikli 4 lõige 5. Teatist käsitletakse lõplikuna, kui komisjon kahe kuu jooksul alates teatise või mis tahes nõutud lisateabe kättesaamise päevast ei taotle täiendavat teavet. Kui komisjon soovib lisateavet (saates teabepäringu), algab uus kahekuuline periood alates sellest, mil liikmesriik nõutava teabe edastab.

[8] Menetlusmääruse artikli 4 lõiked 2–4.

[9] KOM(2010) 701 (lõplik).

[10] Taani, Saksamaa, Prantsusmaa, Itaalia, Küpros, Ungari, Sloveenia ja Ühendkuningriik.

[11] Nõukogu 7. mai 1998. aasta määrus (EÜ) nr 994/98, milles käsitletakse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite 92 ja 93 kohaldamist teatavate horisontaalse riigiabi liikide suhtes (EÜT L 142, 14.5.1998, lk 1).

[12] Komisjoni 6. augusti 2008. aasta määrus (EÜ) nr 800/2008 EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta, millega teatavat liiki abi tunnistatakse ühisturuga kokkusobivaks (üldine grupierandi määrus) (ELT L 214 9.8.2008, lk 3).

[13] Vt Euroopa Komisjon, 2009. aasta konkurentsipoliitika aruanne (http://ec.europa.eu/competition/publications/annual_report/2009/et.pdf).

[14] Võrdluseks: 2009. aastal teatati komisjonile ligikaudu 1000 grupierandi meetmest tagantjärele ja rohkem kui 200 kavast eelnevalt.

[15] Komisjoni 15. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1998/2006, milles käsitletakse asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes (ELT L 379, 28.12.2006, lk 5).

[16] Kui liikmesriik usub, et kavandatud meede ei ole riigiabi, kuid ei ole selles täiesti kindel ja soovib, et komisjon selle üle otsustaks.

[17] Konkurentsi peadirektoraadi riigiabi andmete kohaselt olid 2010. aasta teises kvartalis alla 6% uutest riigiabijuhtumitest prioriteedi 1 juhtumid, samas kui 82% juhtumitest kuulus prioriteedi 2 kategooriasse.

[18] Komisjoni teatis lihtsustatud korra kohta teatavate riigiabi liikide käsitlemisel (ELT C 136, 16.6.2009, lk 3).

[19] Allikas: konkurentsi peadirektoraat, riigiabi näitajad, jaotis IV.10.b. Konkurentsi peadirektoraadi õigeaegsuse näitajad väljendavad algatamisaastate kaupa lahendatud juhtumite algatamise ja lõpetamise vahelist ajavahemikku ning seetõttu on andmed viimaste aastate kohta liiga optimistlikud, kuna need ei hõlma lahendamata juhtumeid, mis on oma olemuselt pikaajalised.

[20] Aastate 2008 ja 2009 puhul ei ole arvandmed täielikud, sest mitu juhtumit on veel pooleli.

[21] Menetlusmääruse artikli 7 lõige 6.

[22] 6. mai 2009. aasta komisjoni talituste töödokumendis "Majandusliku hindamise ühised põhimõtted: riigiabi ühisturuga kokkusobivus EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 alusel" selgitatakse komisjoni kasutatavat metodoloogiat selliste juhtumite läbivaatamisel, mis esitatakse täpsemaks majandusanalüüsiks (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/reform/reform.html).

[23] "Majandusliku hindamise ühised põhimõtted: riigiabi ühisturuga kokkusobivus EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 3 alusel", punkt 9.

[24] Võrdluseks kasvutendentsi näitav juhtumite arv: 192 juhtumit seisuga 1. jaanuar 2008, 233 juhtumit seisuga 1. jaanuar 2009 ja 270 juhtumit seisuga 30. oktoober 2010.

[25] See arv võib veelgi suureneda, kuna mõningad juhtumid on veel pooleli.

[26] Allikas: komisjoni riigiabi näitajad. Need statistilised andmed alahindavad tegelikult aega, mis kulub kaebuse läbivaatamiseks, sest mõningad kaebustest ja kahtlustusega juhtumitest lõpetatakse kas juhtumi edastamisega teisele peadirektoraadile või ametliku uurimismenetluse algatamisega. Mõlemal juhul ei tähenda kaebuste ja kahtlustusega juhtumite lõpetamine kaebuse esitaja seisukohast menetluse lõppu.

[27] KOM(2010) 282 (lõplik), 3. juuni 2010. Komisjoni aruanne: "2009. aasta konkurentsipoliitika aruanne", SEK(2010) 666.

[28] Alates juulist 2008 sulgeb komisjon ajutiselt "tagasinõudmisjuhtumid, mille suhtes on liikmesriik võtnud kõik vajalikud meetmed, mis on riiklikus süsteemis olemas, kuid tagasinõudmist ei saa lugeda täielikult lõpetatuks. Ajutiselt suletud tagasinõudmisjuhtumeid võib uuesti avada, eriti kui ajutise sulgemise otsus tühistatakse".

[29] Mõned menetlused neist hõlmavad rohkem kui ühte kohtuasja.

[30] Komisjoni järgmised teatised:

- "Riigiabi eeskirjade kohaldamine meetmete suhtes, mida on võetud seoses finantsasutustega praeguse ülemaailmse finantskriisi olukorras" (ELT C 270, 25.10.2008, lk 8);

- "Finantsasutuste rekapitaliseerimine praeguses finantskriisis: piirdumine minimaalselt vajaliku abiga ja kaitsemeetmed põhjendamatute konkurentsimoonutuste vastu" (ELT C 10, 15.1.2009, lk 2);

- komisjoni teatis langenud väärtusega varade käsitlemise kohta ühenduse pangandussektoris (ELT C 72, 26.3.2009, lk 1);

- komisjoni teatis finantssektori elujõulisuse taastamise ja praeguse kriisi olukorras riigiabi eeskirjade kohaste ümberkorraldamismeetmete hindamise kohta (ELT C 195, 19.8.2009, lk 9).

[31] Komisjoni teatis "Ühenduse suunised raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta" (ELT C 244, 1.10.2004, lk 2).

[32] Ühenduse riigiabi meetmete ajutine raamistik praeguses finants- ja majanduskriisis rahastamisele juurdepääsu toetamiseks (ELT C 83, 7.4.2009, lk 1) ning selle muudatused (ELT C 261, 31.10.2009, lk 2, ja ELT C 303, 15.12.2009, lk 6).

[33] Statistika seda ei kajasta, sest vähese tähtsusega abi ei käsitata ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 määratluse kohaselt riigiabina.

[34] Sätestatud rakendusmäärusega (EÜ) nr 794/2004.

[35] KOM(2010) 701 (lõplik).

[36] Esialgu määrati komisjoni 12. jaanuari 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 69/2001, mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes (ELT L 10, 13.1.2001, lk 30), ülemmääraks 100000 eurot. Seda summat suurendati alates 2007. aastast 200000 euroni (komisjoni määrusega (EÜ) nr 1998/2006, vt eespool). Vähese tähtsusega abi ei käsitata riigiabina ning enamik liikmesriike ei kogu selle kohta andmeid.

[37] Komisjoni talituste töödokument. Mõjuhinnang, mis on lisatud dokumendile: komisjoni teatis riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta avalik-õigusliku ringhäälingu suhtes, SEK(2009) 893. Mõjuhinnangu kokkuvõte, SEK(2009) 892.

--------------------------------------------------

LISA

KOMISJONI TEOSTATAVAT RIIGIABI KONTROLLI REGULEERIVAD PÕHIEESKIRJAD

ELi TOIMIMISE LEPINGU ARTIKKEL 107 (ENDINE EÜ ASUTAMISLEPINGU ARTIKKEL 87)

1. Kui aluslepingutes ei ole sätestatud teisiti, on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.

2. Siseturuga sobib kokku:

a) üksiktarbijatele antav sotsiaalabi, kui sellist abi antakse ilma asjassepuutuvate toodete päritolul põhineva diskrimineerimiseta;

b) loodusõnnetuste ja erakorraliste sündmuste tekitatud kahju korvamiseks antav abi;

c) Saksamaa jagamisest kahjustatud Saksamaa Liitvabariigi teatud piirkondade majandusele antav abi määral, mis on vajalik nimetatud jagamisest põhjustatud majandusliku halvemuse korvamiseks. Viis aastat pärast Lissaboni lepingu jõustumist võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal vastu võtta otsuse käesoleva punkti kehtetuks tunnistamise kohta.

3. Siseturuga kokkusobivaks võib pidada:

a) abi majandusarengu edendamiseks niisugustes piirkondades, kus elatustase on erakordselt madal või kus valitseb tõsine tööpuudus, ja artiklis 349 osutatud piirkondades, arvestades nende struktuurilist, majanduslikku ja sotsiaalset olukorda;

b) abi üleeuroopalist huvi pakkuva tähtsa projekti elluviimiseks või mõne liikmesriigi majanduses tõsise häire kõrvaldamiseks;

c) abi teatud majandustegevuse või teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks, kui niisugune abi ei mõjuta ebasoovitavalt kaubandustingimusi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega;

d) abi kultuuri edendamiseks ja kultuuripärandi säilitamiseks, kui niisugune abi ei kahjusta kaubandustingimusi ja konkurentsi liidus määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega;

e) muud liiki abi, mida komisjoni ettepaneku põhjal võib kindlaks määrata nõukogu.

ELi TOIMIMISE LEPINGU ARTIKKEL 108 (ENDINE EÜ ASUTAMISLEPINGU ARTIKKEL 88)

1. Koostöös liikmesriikidega kontrollib komisjon pidevalt kõiki neis riikides olemasolevaid abisüsteeme. Ta paneb liikmesriikidele ette sobivaid meetmeid, mis on vajalikud siseturu järkjärguliseks arenguks või toimimiseks.

2. Kui komisjon leiab pärast asjassepuutuvatelt isikutelt selgituste küsimist, et riigi poolt või riigi ressurssidest antav abi ei sobi siseturuga kokku artikli 107 järgi või et sellist abi kasutatakse valel eesmärgil, siis otsustab komisjon, et asjassepuutuv riik peab säärase abi lõpetama või muutma seda komisjoni määratud tähtaja jooksul.

Liikmesriigi avalduse põhjal võib nõukogu ühehäälselt otsustada, et abi, mida see riik annab või kavatseb anda, tuleb erandina artikli 107 sätetest või artiklis 109 sätestatud eeskirjadest pidada siseturuga kokkusobivaks, kui sellist otsust õigustavad erandlikud asjaolud. Kui komisjon on kõnesoleva abi küsimuses juba algatanud käesoleva lõike esimeses lõigus ettenähtud menetluse, siis tõsiasi, et asjassepuutuv riik on esitanud nõukogule avalduse, peatab nimetatud menetluse selle ajani, kuni nõukogu on oma seisukoha teatavaks teinud.

Kui asjassepuutuv riik ei täida ettenähtud tähtaja jooksul komisjoni otsust, võib komisjon või mõni teine huvitatud riik erandina artiklite 258 ja 259 sätetest anda asja otse Euroopa Liidu Kohtusse.

Kui nõukogu ei ole kolme kuu jooksul alates nimetatud avalduse esitamisest oma seisukohta teatanud, teeb asja kohta oma otsuse komisjon.

3. Komisjoni informeeritakse kõikidest plaanidest abi määramise või muutmise kohta piisavalt aegsasti, et ta võiks avaldada oma arvamuse. Kui komisjon arvab, et mingi selline plaan ei sobi siseturuga kokku artikli 107 järgi, algatab ta viivitamata lõikes 2 ettenähtud menetluse. Asjassepuutuv liikmesriik ei tohi rakendada kavatsetud meetmeid enne, kui nimetatud menetluse järgi on tehtud lõplik otsus.

4. Komisjon võib võtta vastu määrusi seoses riigiabi liikidega, mille kohta nõukogu on vastavalt artiklile 109 kindlaks määranud, et need võib käesoleva artikli lõikes 3 ettenähtud teavitamiskohustusest vabastada.

--------------------------------------------------