ET Euroopa Liidu Teataja C 57/114

Nõukogu põhjendused: nõukogu esimese lugemise seisukoht (EL) nr 3/2016 eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv raudteeohutuse kohta (uuesti sõnastatud)

(2016/C 057/06)

I. SISSEJUHATUS

Komisjon esitas 31. jaanuaril 2013 nõukogule ettepaneku võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv raudteeohutuse kohta (uuesti sõnastatud).

Euroopa Parlament võttis oma esimese lugemise arvamuse vastu 26. veebruaril 2014.

Nõukogu jõudis 5. juunil 2014 direktiivi eelnõu suhtes poliitilisele kokkuleppele. Pärast õiguskeelelist viimistlemist võttis nõukogu 10. detsembril 2015 Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 294 sätestatud seadusandliku tavamenetluse kohaselt vastu oma esimese lugemise seisukoha.

Pärast hääletamist Euroopa Parlamendis ja nõukogu poliitilise kokkuleppe vastuvõtmist toimusid Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel läbirääkimised, et jõuda ettepaneku suhtes kokkuleppele. Lõplik kompromiss saavutati 17. juunil 2015, misjärel alaliste esindajate komitee kinnitas selle 30. juunil 2015. Euroopa Parlamendi transpordi- ja turismikomisjon (TRAN) kinnitas nõusoleku 10. novembril 2015 ja saatis sellekohase kirja alaliste esindajate komitee eesistujale.

Töö käigus arvestas nõukogu Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee ning Regioonide Komitee arvamusega.

II. ESIMESE LUGEMISE SEISUKOHA ANALÜÜS

1. Üldist

Kõnealune ettepanek on osa neljandast raudteepaketist, mis koosneb kuuest seadusandlikust ettepanekust, mille eesmärk on kõrvaldada järelejäänud tõkked ühtse Euroopa raudteepiirkonna väljaarendamisel.

Käesoleva ettepaneku eesmärk on luua ohutuse suhtes ühine lähenemisviis, et suurendada mastaabisäästu kogu liidus tegutsevate raudteeveo-ettevõtjate jaoks ning lihtsustada ja reformida ohutustunnistuste väljastamise haldusmenetlusi, kaotades seeläbi kogu liidus eeskirjade killustatuse.

Konkreetsemalt on raudteeohutuse direktiivi eesmärk muuta olemasolevat õigusraamistikku, et alustada liikumist raudteeveo-ettevõtjate ja taristuettevõtjate jaoks ühtse ELi ohutustunnistuse suunas, mille väljastab Euroopa Liidu Raudteeamet (edaspidi „amet”). Lisaks on selle eesmärk täpsustada raudteesüsteemi erinevate osaliste ülesandeid ja vastutust, et tagada piisav riskikontroll kõigil tasanditel.

Nõukogu lähenemisviis on olnud teha mitu ettepanekut algse ettepaneku muutmiseks. Direktiivi peamiseid sätteid on oluliselt muudetud. Seega muudab nõukogu esimese lugemise seisukoht komisjoni algset ettepanekut, sõnastades selle ümber ja lisades teksti või jättes sealt välja mitu sätet. See tähendab, et nõukogu ei pea võimalikuks nõustuda ettepanekutega, mis Euroopa Parlamendi esimese lugemise arvamuses esitati kõnealuste sätete muutmiseks.

2. Peamised poliitilised küsimused

i) Ohutustunnistuste väljaandmine ning Euroopa Liidu Raudteeameti ja riiklike ohutusasutuste vastavad ülesanded (artikkel 10)

Raudteeveo-ettevõtjatele ja taristuettevõtjatele ohutustunnistuste väljaandmise protsessi tõhustamise eesmärgil teeb komisjon ettepaneku liikuda ühtse ELi ohutustunnistuse suunas, mis kehtib kogu liidus. Sel eesmärgil nägi komisjon oma algses ettepanekus ette riiklikelt asutustelt ametile märkimisväärset pädevuse üleandmist ohutustunnistuste väljaandmisel (artikkel 10).

Nõukogu nõustub komisjoni üldise lähenemisviisiga, kuid leiab, et komisjoni ettepanekut tuleb selles osas muuta, et suurendada paindlikkust seoses vastavate ülesannetega, mida riiklikud ohutusasutused ja amet täidavad ohutustunnistuste väljaandmise protsessis.

Seetõttu muudab nõukogu komisjoni poolt algselt ette pandud tasakaalu seoses pädevuste jagunemisega ameti ja riiklike ohutusasutuste vahel ohutustunnistuste väljaandmise protsessis koos täiendavate tagatistega, mis antakse riiklikele ohutusasutustele erijuhtudel.

Konkreetsemalt loob nõukogu ohutustunnistuste väljaandmise duaalse süsteemi, mille puhul amet toimib ühtse kontaktpunktina uue teabe- ja suhtlussüsteemi loomise kaudu, mille abil väljastatakse ohutustunnistusi piiriüleses liikluses osalevatele raudteeveo-ettevõtjatele, ning riiklikud ohutusasutused säilitavad olulise rolli eelnimetatud tunnistuste väljastamiseks vajalike hindamiste tegemisel. Kompromissiga nähakse samuti ette, et üksnes riigisiseses raudteeliikluses osalevatel raudtee-ettevõtjatel on võimalik valida, kas esitada ohutustunnistuse taotlus kas ametile või riiklikule ohutusasutusele. Mõlemal juhul jäävad menetlused ja otsuste tegemise kriteeriumid siiski samaks.

Euroopa Parlament toetab üldiselt nõukogu lähenemisviisi. Nõukogu lähenemisviis hõlmab ka Euroopa Parlamendi tõstatatud mureküsimusi, kuna selles lisatakse „isoleeritud võrgustiku” mõiste sätetesse, mis käsitlevad koostöölepinguid (vt allpool punkt iii).

Seetõttu toetas nõukogu osaliselt või põhimõtteliselt muudatusettepanekut 78, kuid ei saanud arvesse võtta muudatusettepanekuid 46 ja 77.

ii) Ohutusahela osaliste ülesannete ja vastutuse täpsustamine (artikkel 4)

Komisjon teeb ettepaneku määratleda täpsemalt raudteesektori osaliste ülesanded ja vastutus, et võtta arvesse hiljuti turu ja õigusraamistiku osas toimunud arengut (artikkel 4).

Nõukogu toetab seda põhimõtet, kuid paneb ohutustaseme parandamise eesmärgil ette täiendavalt täpsustada raudteesüsteemi osaliste ülesandeid ja vastutust, milleks tugevdatakse sätteid, mis käsitlevad raudteesüsteemi osaliste asjaomaseid ülesandeid raudteeohutuse arendamisel ja suurendamisel. Lisaks on nõukogu seisukohal, et taristuettevõtjatel ja raudteeveo-ettevõtjatel peaks lasuma põhivastutus rongi ohutu käitamise eest ning et nad peaksid olema kohustatud looma ohutusjuhtimise süsteeme.

Euroopa Parlament teeb ettepaneku, et raudteesektori ohutusahela kõikide osaliste vastutuse tase peaks olema samaväärne. Lisaks paneb parlament ette, et raudteeveo-ettevõtjate vastutus antakse üle liikmesriikidele ja ametile.

Seetõttu ei saanud nõukogu arvesse võtta muudatusettepanekuid 12, 18 ja 62.

iii) Ameti ja riiklike ohutusasutuste vahelised koostöölepingud piiriüleses transpordis osalevatele raudteeveo-ettevõtjatele ohutustunnistuste väljastamise kontekstis (artikkel 11)

Kuigi komisjoni algne ettepanek ei sisaldanud ühtegi sätet ameti ja riiklike ohutusasutuste vaheliste koostöölepingute kohta, on nõukogu seisukohal, et väga oluline on lisada uus mehhanism ameti ja riiklike ohutusasutuste vaheliste koostöölepingute sõlmimiseks, et lihtsustada uue tunnistuste väljastamise süsteemi praktilist rakendamist.

Kõnealuse mehhanismi kohaselt võivad ameti ja riiklike ohutusasutuste vahelised koostöölepingud sisaldada koostöö erikorda selliste võrgustike puhul, mis vajavad geograafilistel või ajaloolistel põhjustel spetsiifilisi eksperditeadmisi. Lisaks, kui sellised võrgustikud on ülejäänud liidu raudteesüsteemist isoleeritud, võib selline koostöökord hõlmata võimalust anda lepinguga ülesandeid asjaomastele riiklikele ohutusasutustele, kui see on vajalik, et tagada tõhus ja proportsionaalne tunnistuste väljastamine.

Euroopa Parlament nõustub põhimõtteliselt nõukogu lähenemisviisiga, kuid teeb ettepaneku kehtestada ühe aasta pikkune tähtaeg lepinguliste kokkulepete kehtestamiseks. Muudatusettepanek 84 ei leidnud seetõttu nõukogus toetust.

iv) Siseriiklike eeskirjade vastuvõtmine ohutuse valdkonnas (artikkel 8 ja II lisa)

Nõukogu seisukoha eesmärk on kehtestada paindlik ja töökindel menetlus, mida kasutatakse siseriiklike ohutuseeskirjade suhtes. Seetõttu nähakse sellega ette võimalus, et liikmesriigid säilitavad siseriiklikud ohutuseeskirjad, millest on mitmel juhul juba teavitatud direktiivi 2004/49/EÜ alusel, nagu on sätestatud artikli 8 lõikes 1 ja uues II lisas. Lisaks antakse sellega liikmesriikidele võimalus võtta vastu uusi siseriiklikke ohutuseeskirju (artikli 8 lõige 3).

Selleks, et võtta arvesse Euroopa Parlamendi väljendatud mureküsimusi siseriiklike eeskirjade osas, selgitatakse nõukogu seisukohas siiski menetlusi, mida kohaldatakse siseriiklikest eeskirjadest teavitamisel ning ameti poolt hindamise tegemisel (kuni kaheksa kuu jooksul). Lisaks nähakse nõukogu seisukohas ette, et juhul, kui amet ei reageeri nõutud aja jooksul, võtavad liikmesriigid uued siseriiklikud eeskirjad vastu või jäävad olemasolevad eeskirjad kehtima. Nõukogu võetud lähenemisviisi eesmärk on hoida ära siseriiklike eeskirjade kinnitamine nende eelneva hindamiseta ameti poolt.

Seetõttu toetas nõukogu osaliselt muudatusettepanekut 49.

v) Riiklike ohutusasutuste poolt teostatava järelevalve täpsustamine (artikkel 17)

Nõukogu teksti on lisatud uus säte (artikkel 17), millega rõhutatakse, et tuleks säilitada riiklike ohutusasutuste ulatuslikud järelevalvevolitused raudteeveo-ettevõtjate ja taristuettevõtjate üle järelevalve teostamisel. Konkreetsemalt on selle uue sätte eesmärk tagada, et uue ohutustunnistuste väljastamise menetlusega ei kahjustata riiklike ohutusasutuste ülesandeid järelevalve teostamisel.

Lisaks nähakse nõukogu tekstiga ette, et kui riiklik ohutusasutus tuvastab järelevalve teostamise ajal tõsise ohutusalase riski, võib ta kohaldada ajutisi kaitsemeetmeid, mille puhul jääb riiklikule ohutusasutusele ametiga lahkarvamuste esinemise korral lõplik sõnaõigus.

vi) Ameti vastutus ohutustunnistuste väljastamisel (põhjendus 27 ja artikli 10 lõige 6)

Nõukogu seisukoha eesmärk on täpsustada ameti vastutust ohutustunnistuste väljastamise kontekstis. Teksti on lisatud uus põhjendus (põhjendus 27), et meenutada ameti vastutuse õigusraamistikku ning rõhutada, kui tähtis on täiemahulise koostöö tegemine liikmesriikide asutustega raudteeõnnetuste puhul. Lisaks nähakse nõukogu seisukohas ette, et amet vastutab täielikult tema poolt väljastatud ühtsete ohutustunnistuste eest (artikli 10 lõige 6).

vii) Kaebe- ja vahekohtumenetlus (artikli 10 lõiked 7 ja 12)

Kuigi komisjoni ettepanek ei sisaldanud ühtegi konkreetset sätet kaebemenetluste kohta, kajastab nõukogu tekst taotlejale antud võimalust pöörduda siseriikliku kohtu poole, kui ta ei nõustu riikliku ohutusasutuse võetud meetmega.

Samamoodi on nõukogu teksti lisatud kaebemenetlus, mida kohaldatakse riikliku ohutusasutuse ja ameti lahkarvamuste korral.

viii) Üleminekusätete ja ülevõtmisperioodi kestus (artiklid 31 ja 33)

Komisjoni ettepaneku kohaselt on ette nähtud kahe aasta pikkune periood, mis võimaldab ametil kohandada oma struktuuri, töötajate värbamise poliitikat ja töömeetodeid, et olla võimeline täitma oma uusi ülesandeid.

Nõukogu on seisukohal, et asjakohasem on kasutada komisjoni kavandatust pikemat üleminekuperioodi. Nõukogu tekstiga nähakse ette, et liikmesriigid võivad jätkata direktiivi 2004/49/EÜ kehtivate sätete kohaldamist kuni kolme aasta möödumiseni direktiivi jõustumiskuupäevast koos võimalusega seda perioodi pikendada veel ühe aasta võrra.

Ka ülevõtmisperioodi suhtes kohaldatakse samalaadset süsteemi.

Seetõttu sai nõukogu osaliselt arvesse võtta muudatusettepanekuid 97, 99 ja 100.

ix) Ohutuskultuur ja vahejuhtumitest teatamine (põhjendus 10 ning artiklid 4 ja 9)

Kuigi komisjoni ettepanek ei sisaldanud ühtegi konkreetset sätet kõnealuse küsimuse kohta, hõlmab nõukogu tekst usalduse, usaldusväärsuse ja õppimise kultuuri edendamist, kus raudteeveo-ettevõtjate ja taristuettevõtjate töötajaid julgustatakse panustama ohutuse arendamisse. Lisaks nähakse nõukogu tekstiga ette võimalus konfidentsiaalselt teatada ohutusalastest riskidest, mida on eiratud. Konkreetsemalt rakendatakse seda lähenemisviisi ohutusjuhtimise süsteemide raames (artikkel 9) ja ettevõtjate tasandil, et võimaldada neil võtta vajalikke täiendavaid parandusmeetmeid, tagamaks liidu raudteesüsteemi ohutustaseme pidev järgimine. Lõpetuseks on ametile antud võimalus kehtestada vahend, mis lihtsustab sellist teabevahetust asjaomaste osaliste vahel.

Seetõttu võttis nõukogu osaliselt või põhimõtteliselt arvesse muudatusettepanekuid 20, 28–32, 59, 74, 94 ja 101.

x) Õigusakti struktuur (delegeeritud õigusaktid/rakendusaktid)

Komisjoni algses ettepanekus tehakse ettepanek kasutada delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks ühiste ohutusmeetodite ja nende muudatuste sisu (artikkel 6) ning ühiste ohutuseesmärkide sisu (artikkel 7).

Selleks, et lihtsustada kokkuleppe saavutamist Euroopa Parlamendiga, nõustub nõukogu sellise lähenemisviisiga, kuid on siiski seisukohal, et artiklitele, millega tuleks komisjonile anda volitused võtta vastu delegeeritud õigusakte ühiste ohutusmeetodite ja ühiste ohutuseesmärkide kehtestamiseks, tuleb lisada liikmesriikide jaoks olulisi tagatisi. Seetõttu nähakse menetluse ettevalmistavates etappides ette liikmesriikide komitee osalemine ameti soovituse koostamise ettevalmistavas etapis ja enne kõnealuste delegeeritud õigusaktide vastuvõtmist. Konkreetsemalt nähakse nõukogu tekstis ette, et ühiste ohutuseesmärkide ja ühiste ohutusmeetodite soovituse volitused võetakse vastu rakendusaktiga ja kontrollimenetluse kaudu ning et liikmesriikide komiteed teavitatakse ameti tööst süstemaatiliselt ja korrapäraselt. Kui amet on soovituse esitanud, võtab komisjon ühised ohutusmeetodid ja ühised ohutuseesmärgid vastu delegeeritud õigusaktidena.

Sellega seoses sai nõukogu üksnes osaliselt arvesse võtta muudatusettepanekuid 72, 82, 93 ja 95.

3. Muud Euroopa Parlamendi vastu võetud muudatusettepanekud

Muud Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud, mida ei ole nõukogu esimese lugemise seisukohas üle võetud, käsitlevad eelkõige järgmist:

— uue põhjenduse lisamine, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta direktiivi 2008/68/EÜ (ohtlike kaupade siseveo kohta) jõustamist (muudatusettepanek 8);

— ühtlustatud eeskirjade kehtestamine hoolduse miinimumnõuete kohta, kuna nõukogu on seisukohal, et see küsimus peaks jääma hoolduse eest vastutava üksuse vastutuse alla (muudatusettepanekud 14 ja 82).

III. KOKKUVÕTE

Nõukogu esimese lugemise seisukoht kajastab kompromissi, milleni jõuti nõukogu ja Euroopa Parlamendi vahelistel läbirääkimistel, mille läbiviimist toetas komisjon. Euroopa Parlamendi transpordi- ja turismikomisjoni (TRAN) esimees kinnitas seda kompromissi oma 24. novembri 2015. aasta kirjaga alaliste esindajate komitee eesistujale.

Kõnealuses kirjas osutab transpordi- ja turismikomisjoni esimees sellele, et ta soovitab oma parlamendikomisjoni liikmetel ning seejärel täiskogul kiita heaks nõukogu esimese lugemise seisukoht ilma muudatusettepanekuteta ning viia seadusandlik tavamenetlus lõpule Euroopa Parlamendi teise lugemise etapis vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 294.