2) Koordineerimine ja koostöö mõjutatud liikmesriigiga

3) Koostöö partnerorganisatsioonide vahel

4) Teave Kreekas võetavate hädaabimeetmete kohta

IV. Edasine tegevus





I.Sissejuhatus

2015. ja 2016. aastal sisenes Vahemere idaosa rändeteed pidi Euroopa Liitu (EL) ligikaudu 1,1 miljonit potentsiaalselt rahvusvahelist kaitset vajavat isikut ja ebaseaduslikku rändajat (edaspidi „pagulased ja rändajad“). Pagulaskriisi tipphetkel 2015. aasta suvel saabus Kreekasse iga päev 10 000 rändajat ja pagulast. Selline ootamatu sissevool tekitas ELis humanitaarhädaolukorra.

Kuigi EL on juba loonud rahastamisvahendid, mille kaudu abistada liikmesriike eri liiki siseprobleemide lahendamisel ja väljendada solidaarsust katastroofi tõttu kannatanud piirkondadele, näitas pagulaskriisi erakordne ulatus, et ükski neist ei olnud ELi ulatuslike humanitaarabivajaduste rahuldamiseks täielikult sobiv. Üks aspekt, mida komisjon rõhutas oma teatises Euroopa rände tegevuskava raames võetud prioriteetsete meetmete rakendamise olukorrast, on see, et EL peab looma suutlikkuse humanitaarabi andmiseks ELi piires, et toetada liikmesriike, kes seisavad silmitsi suure hulga pagulaste ja rändajatega. Vaja oli kiire reageerimissuutlikkusega paindlikku rahastamisvahendit, mis põhineks Euroopa solidaarsusel ja võimel mobiliseerida olemasolevaid vahendeid.

Selles kontekstis kutsus Euroopa Ülemkogu 19. veebruaril 2016 komisjoni üles „tagama ELi suutlikkus anda liidus humanitaarabi koostöös selliste organisatsioonidega nagu ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Amet (UNCHR), et toetada riike, kes seisavad silmitsi suure hulga pagulaste ja rändajatega, tuginedes humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraadi kogemusele“..

2. märtsil 2016 võttis komisjon vastu oma ettepaneku nõukogu määruse (EL) 2016/369 kohta (erakorralise toetuse andmise kohta liidus) . Nõukogu võttis määruse vastu 15. märtsil 2016.

Vastavalt Euroopa Ülemkogu üleskutsele tugineb määrus komisjoni Euroopa kodanikukaitse ja humanitaarabioperatsioonide peadirektoraadi (ECHO) poolt paljude aastate jooksul oma pädevusse kuuluvates valdkondades omandatud kogemustele, võimaldades liidus kasutada oma kolmandates riikides rakendatud meetmetest saadud oskusteavet. Lisaks ei ole määruse eesmärk mitte ainult tulla toime erakorraliste humanitaarprobleemidega, mis tulenevad jätkuvast rändesurvest liidu välispiiridel, vaid ka mis tahes liiki humanitaarolukorda tugevalt mõjutavate loodusõnnetuste või inimtegevusest tingitud katastroofide haldamisega ELis. Seetõttu on määruses sätestatud ka see, et kõiki ELi rahastatud erakorralisi toetusi antakse ja kasutatakse kooskõlas rahvusvaheliselt kokkulepitud humanitaarabi aluspõhimõtetega, milleks on inimlikkus, neutraalsus, erapooletus ja sõltumatus.

Lisaks sellele nähakse määruses tõhususe suurendamiseks ette, et hädaolukordadele reageerimise operatsioone teostavad partnerorganisatsioonid , kellega komisjon on allkirjastanud partnerluse raamlepingu või finants- ja haldusraamistiku lepingu. Kuid juhul kui erakorralist toetust antakse ELi liikmesriigi territooriumil, kehtivad erinõuded. Eelkõige „toetab ja täiendab“ erakorraline toetus „mõjutatud liikmesriikide võetavaid meetmeid“ ning tagatud peab olema tihe koostöö ja konsulteerimine nende liikmesriikidega.

Õigusliku alusega on ette nähtud, et erakorraline toetus aktiveeritakse kolmeks aastaks kuni 16. märtsini 2019 pagulas- ja rändekriisi humanitaartagajärgede haldamiseks.

Varsti pärast nõukogu määruse vastuvõtmist muutus olukord Vahemere idaosa rändeteel oluliselt. Pärast 18. märtsi 2016. aasta ELi-Türgi avaldust vähenes ebaseaduslike piiriületuste arv Türgist Kreekasse järsult ning kuni 6. märtsini 2017 oli see keskmiselt 79 inimest päevas. Kuid ajutine piirikontrolli kehtestamine mõnede liikmesriikide välispiiril ja mõnede teiste Vahemere idaosa rändetee äärsete riikide välispiiril jättis Kreekasse üle 62 000 murettekitavas olukorras isiku, kellest 14 000 asub saartel. See tõi kaasa märkimisväärse vajaduse humanitaarabi, sealhulgas toiduabi, peavarju, tervishoiuteenuste, vee, sanitaar- ja hügieenivahendite (WASH), toiduks mittekasutatavate toodete (NFId) ja kaitsealase abi järele.

Tuleb märkida, et 2016. aastal oli Kreeka ainus liikmesriik, mis vastas kahele määruses sätestatud abikõlblikkuse tingimusele:

katastroofi erakordsel ulatusel ja mõjul on tõsised ja laiaulatuslikud humanitaartagajärjed ühes või mitmes liikmesriigis; ning

kui ükski muu liikmesriikidele ja liidule kättesaadav vahend ei osutu piisavaks.

Selle tulemusena olid kõik selle määruse alusel rahastatud meetmed seni suunatud üksnes Kreeka humanitaarolukorra lahendamiseks.

Vastavalt määruse artikli 8 lõikele 1 on käesoleva aruande eesmärk anda ülevaade liidus antava erakorralise toetuse vahendi peamistest mõjudest pärast selle kasutuselevõttu, analüüsida peamisi ettetulnud probleeme ning visandada tulevikuks kavandatavad meetmed.