[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 30.11.2006

KOM(2006) 743 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE

vastavalt nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ artikli 19 lõikele 1 (eraomanduses lõbusõidulaevade kasutamine)

1. SISSEJUHATUS

Vastavalt nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ (millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik),[1] (edaspidi „energiamaksustamise direktiiv” või „direktiiv”) artikli 19 lõikele 1 võib nõukogu lisaks direktiivi, eriti selle artiklite 5, 15 ja 17 sätetele komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt lubada liikmesriigil teatavatel poliitilistel kaalutlustel kehtestada täiendava maksuvabastuse või -vähenduse.

Komisjon vaatab esitatud taotlused läbi. Pärast seda teeb komisjon nõukogule ettepaneku või teatab nõukogule põhjused, miks ta ei ole teinud ettepanekut anda luba kõnealuse meetme rakendamiseks.

2006. aasta lõpus kehtivust kaotavate energiamaksustamise direktiivi erandite läbivaatamise laiemas raamistikus taotlesid Belgia, Ühendkuningriik ja Malta luba kohaldada alates 2007. aastast energiamaksustamise direktiivi sätete suhtes erandit seoses eraomanduses lõbusõidulaevades kasutatava kütusega. Kõnealused kirjad registreeriti maksunduse ja tolliliidu peadirektoraadis.[2]

Käesoleva teatise eesmärk on teatada nõukogule põhjused, miks komisjon ei ole teinud ettepanekut selliseid lubasid anda.

2. TAOTLUSE KOKKUVÕTE

2.1. Belgia taotlus

Belgia soovib kohaldada täielikku maksuvabastust gaasiõli suhtes, mida tarnitakse kasutamiseks eraomanduses lõbusõidulaevade kütusena. Kavandatav meede hõlmab laevasõitu nii ühenduse vetes kui ka siseveeteedel. Meetme eesmärk on edendada lõbusõidulaevanduse ja turismi arengut ning võimaldada eraisikutest laevaomanikel kasutada samasid teenindusjaamade teenuseid, mida kasutatakse energiamaksustamise direktiivi alusel maksudest vabastatud laevasõiduks.

Taotluses ei ole erandi kehtivusaja lõpukuupäeva ette nähtud.

2.2. Ühendkuningriigi taotlus

Ühendkuningriik soovib kohaldada ühenduse vetes ja siseveeteedel sõitvate eraomanduses lõbulaevade kütusena kasutatava gaasiõli suhtes vähendatud maksumäära (summas 6,44 Suurbritannia penni liitri kohta).

Taotluse eesmärk on vältida erandi kehtivusaja lõpust tingitud üleminekukulusid. Peale selle selgitas Ühendkuningriik, et erandiga püütakse saavutada ka regionaalpoliitika eesmärke.

Ühendkuningriik on arvamusel, et üleminek tavapärasele maksustamisviisile annaks erandi kehtivusaja lõpuga seotud kulude ja muude tagajärgedega võrreldes minimaalset kasu või et need kulud oleksid tavapärase maksustamisviisi eelistega võrreldes isegi ebaproportsionaalsed. Ühtlasi osutab Ühendkuningriik sellele, et üldise maksustamisviisi kehtestamine ei too kaasa sissetulekute olulist suurenemist ning süsinikuheidete vähenemise osas toob see vaid vähest kasu. Eelkõige rõhutab Ühendkuningriik nõuetele vastavusega seotud kulusid laevaomanikele ja kütusetarnijatele ning erandi kehtivusaja lõpuga seotud halduskulusid ja jõustamisraskusi valitsuse jaoks. Lisaks sellele väidab Ühendkuningriik, et see avaldaks ebaproportsionaalset negatiivset mõju nii laevandussektorile kui ka paljudele sellega seotud väikeettevõtetele. Samuti võivad Ühendkuningriigi sõnul erandi kehtivusaja lõpuga kaasneda tervishoiu ja ohutusega seotud probleemid, sest väheneb rannikul olevate tanklate arv.

Lisaks on Ühendkuningriik seisukohal, et erandiga taotletakse regionaalpoliitika eesmärke ning erandi kehtivusaja lõppemine avaldaks kahjulikku mõju turismile keskendunud taastamiskavadele Ühendkuningriigi ebasoodsas olukorras rannikualadel, mis on saanud ELi struktuurifondidest märkimisväärseid investeeringuid. Ühendkuningriik annab ülevaate sellest, kuidas rannikualade majanduslangus on tingitud sõltuvusest sellistest traditsioonilistest majandusharudest nagu kalastus ja paadiehitus. Rannikualad on saanud ELi struktuuri- ja ühtekuuluvusfondidelt märkimisväärseid toetusi majanduse taaselustamiseks ja mitmekesistamiseks. Ühendkuningriik avaldab muret selle üle, et erandi kehtivusaja lõppemine võib kahjustada Ühendkuningriigi (Šotimaa) rannikualade taaselustamist.

Taotluses nähakse ette, et erandi kehtivusaeg lõpeb 31. detsembril 2011.

2.3. Malta taotlus

Malta soovib kohaldada merel kasutatavate eraomanduses lõbulaevade kütusena kasutatava gaasiõli suhtes täielikku maksuvabastust riigist välja suunduvate reiside puhul.

Meetme eesmärk on kompenseerida turismisektorile Malta isoleeritust ja ääremaist asukohta Euroopa Liidu lõunapiiril ning tugevat konkurentsi, mida pakuvad väljaspool Euroopat asuvad ettevõtjad, kelle suhtes ei kehti ühenduse aktsiisialased õigusaktid. Malta leiab, et tema geograafilise asukoha ja meetme nõuetekohase kohaldamise tagamiseks kehtestatud range kontrolli tõttu ei kahjustaks meede siseturu nõuetekohast toimimist ega moonutaks konkurentsi. Lisaks sellele rõhutab Malta erandi tähtsust turustusvahendina, et kaasata selliseid teenuseid nagu hooldus- ja remonditööd, mida pakutakse koos maksudest vabastatud kütuse tarnimisega. Lõpuks rõhutab Malta meetme tähtsust turismi jaoks ning erandi lõppemise kahjulikku mõju tööhõivele ja majanduskasvule selles sektoris.

Taotluses nähakse ette, et erandi kehtivusaeg lõpeb 31. detsembril 2012.

3. TAOTLUSTE TAUST

Energiamaksustamise direktiivi artikli 14 lõike 1 punkti c kohaselt peavad liikmesriigid maksust vabastama energiatooted, mida tarnitakse kasutamiseks laeva mootorikütusena ühenduse territoriaalvetes sõitmiseks (sealhulgas kalapüügiks), välja arvatud eraomanduses olevate lõbusõidulaevade jaoks.[3] Tavapäraselt võivad liikmesriigid laiendada sellist erandit sisevetes sõitmisele (praegu sisaldub see säte artikli 15 lõike 1 punktis f). Need sätted kehtestati ühenduse aktsiisialastes õigusaktides esmakordselt 1992. aastal[4] ja mõlemal juhul on eraomanduses lõbusõidulaevad neist selgesõnaliselt välja jäetud. Selle tulemusel kehtib direktiivi kohaselt eraomanduses lõbusõidulaevade kasutamise suhtes tavapärane maksustamine vastavalt siseriiklikele maksumääradele, välja arvatud juhul, kui direktiivi artikli 18, 18a või 19 kohaselt võib kohaldada mõnda konkreetset erandit.

Komisjon algatas kõnealuste erandite, mis praegu sisalduvad direktiivi artiklites 18 ja 18a ning II ja III lisas, järk-järgulise kaotamise 2000. aastal erandeid läbi vaadates ja märkis, et kõnealuste erandite kehtivusaeg peaks lõppema energiamaksustamise direktiivi kavandatud jõustumisel või igal juhul hiljemalt 31. detsembril 2002.[5] Lõpuks pikendati erandeid 31. detsembrini 2006 ja lisati need hiljem energiamaksustamise direktiivi, et nende järk-järguline kaotamine kulgeks sujuvalt. Ühendusega liitunud Malta puhul valiti erandite kehtivuse kaotamise tähtajaks sama kuupäev (artikkel 18a ja III lisa).

Oma 2006. aasta juuni teatises „Ülevaade nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ II ja III lisas sätestatud eranditest, mis kaotavad kehtivuse 2006. aasta lõpuks” (edaspidi „2006. aasta teatis”)[6] märkis komisjon, et kõnealuses tegevuses kasutatava kütuse soodustingimustel maksustamist, võrreldes samaväärses tegevuses (transport või vaba aja veetmine) kasutatava kütusega, ei tuleks uuendada. Samal ajal kutsus komisjon liikmesriike, kes leiavad, et erandi jätkumine on teatavatel poliitilistel kaalutulustel endiselt vajalik, esitama vastavalt direktiivi artiklile 19 taotlust, milles nad oma poliitilisi vajadusi nõuetekohaselt põhjendavad.

4. KOMISJONI HINNANG

Komisjon leiab, et Belgia, Ühendkuningriik ja Malta on suurel määral üksnes korranud argumente, mida juba käsitleti 2006. aasta teatises (erandi kehtivusaja lõpuga kaasnevad suured nõuetele vastavuse tagamise kulud ja halduskulud, pettuseoht ja kahjulik mõju tegevuse arengule).[7]

Nagu 2006. aasta teatises mainiti, on nõukogu, toimides ühehäälselt EÜ asutamislepingu artiklis 93 sätestatud menetluse kohaselt, tahtlikult otsustanud üldise korraldusena maksustada eraomanduses lõbusõidulaevades kasutatavat kütust tavapäraselt. See valik kajastab põhiliselt direktiivi artikli 19 lõike 1 kolmandas taandes loetletud poliitikavaldkondi ja huvisid. Need hõlmavad siseturu nõuetekohast toimimist ning vajadust tagada aus konkurents ja ühenduse tervishoiu-, keskkonna-, energeetika- ja transpordipoliitika toimimine.

Seda arvesse võttes ei tohiks artikli 19 alusel anda luba üksnes põhjustel, mis kaasnevad paratamatult üleminekuga erandilt tavamaksustamisele. See kehtib ilmselgelt otseselt muutusest tuleneva halduskoormuse ning nõuetele vastavuse tagamise ja/või rakendamisega seotud raskuste, sealhulgas ohutusega seotud probleemide[8] kohta. Ühtlasi kehtib see ka üldiste ärialaste tagajärgede kohta (sektorile, seotud ettevõtetele või turismile), mida kõnealuse tegevuse tavapärane maksustamine võib tingida isegi pikaajalises perspektiivis. Määratluse kohaselt ei vasta sellised üldised tagajärjed teatavate poliitiliste kaalutluste mõistele energiamaksustamise direktiivi artikli 19 tähenduses.

Eespool nimetatud alustel loa andmise vastu räägivad ka artikli 19 lõike 1 kolmandas taandes loetletud huvid ja poliitika.

Siseturu ja ausa konkurentsi seisukohast peaks maksustamine olema võimalikult neutraalne, et vältida maksupiirideta ühenduses maksudest mõjutatud käitumist. Mõnele liikmesriigile võimaldatud erand ei mõjuta seda arutluskäiku. Sellise erandi eesmärk oli üle saada uute õigusaktide rakendamisel esinenud esialgsetest raskustest. Võttes arvesse, et eraomanduses lõbusõidulaevades kasutatav kütus on alates 1993. aastast ühenduses põhimõtteliselt maksustav olnud ning et energiamaksustamise direktiivi artiklitega 18 ja 18a on direktiivis kehtestatud vastavale erandile seatud selge ajaline piirang, ei õigusta need üleminekuga seotud põhjused praegusel hetkel direktiivi artikli 19 alusel loa andmist.

Sel määral, mil eeldatav äritegevuse vähenemine (nagu väitsid mõned liikmesriigid, kelle suhtes on kehtestatud erand) kajastab tavapärast maksustamist kohaldavate liikmesriikide vastavaid tulusid, kinnitab see, et ausast konkurentsist lähtuvad põhjused räägivad direktiivi artikli 19 alusel loa andmise vastu, kuna see pikendaks konkurentsi moonutamist.

Ühenduse keskkonna-, energeetika- ja transpordipoliitika seisukohast ei näe komisjon ühtegi põhjust, miks kõnealust tegevust peaks maksustama soodsamatel tingimustel kui muid sarnaseid tegevusi (transport või vaba aja veetmine). Energia maksustamise eesmärk ei ole üksnes tulu saamine, vaid üha enam peetakse seda kasulikuks vahendiks energiatarbimisega seotud negatiivsete välismõjude arvestamisel, mis moodustavad eespool nimetatud ühenduse poliitikavaldkondade olulise elemendi. Samal ajal ergutab energia maksustamine tõstma energiatõhusust, mis peaks samuti kehtima ka eraomanduses lõbusõidulaevade kasutamise suhtes. Sellest vaatenurgast ei õigusta siiani lubatud erandi võimalik ergutav mõju eraomanduses lõbusõidulaevade kasutamisele jätkuvat kõrvalekaldumist üldistest eeskirjadest.

Lõpetuseks oleks asjakohane kaaluda teatavaid konkreetsemaid argumente, mille esitasid mõned luba taotlevad liikmesriigid.

Esiteks peab komisjon tagasi lükkama Malta esitatud argumendid. On tõsi, et ühtlustatud maksustamine võib teatavatel juhtudel mõjutada konkurentsi kolmandate riikidega. Ent nõukogu on seda mõju energiamaksustamise direktiivi artiklis 14 juba arvesse võtnud. Selles osas leidis nõukogu, et senini õigustavad need asjaolud maksuvabastust tasulise laevanduse, kuid mitte käesolevas teatises käsitleva konkreetse valdkonna, nimelt eraomanduses lõbusõidulaevade kasutamise puhul (energiamaksustamise direktiivi 23. põhjendus). Lisaks sellele, ja täiesti sõltumatult üldisest konkurentsialasest mõjust, mida erand avaldab sektori arengule teistes liikmesriikides, viitab komisjon Malta geograafilisele asukohale. Seda silmas pidades ei saa välistada, et taotletud luba võiks moonutada konkurentsi muude Vahemereäärsete sihtkohtadega.

Teiseks, Ühendkuningriigi esitatud regionaalpoliitika argumentide suhtes soovib komisjon märkida, et Ühendkuningriigile antud erandit ei ole kunagi ametlikult käsitletud regionaalpoliitika vahendina. Lisaks sellele ei olnud struktuurifondidest saadud toetus suunatud konkreetselt eraomanduses lõbusõidulaevade kasutamisele ega tuginenud eeldusele, et Ühendkuningriik võib energiamaksustamise direktiivist jätkuvalt kõrvale kalduda.[9]

Lõpuks ei saa komisjon nõustuda Ühendkuningriigi esitatud proportsionaalsuse argumendiga. Selle argumendi puhul võetakse lähtepunktiks artikli 18 alusel antud ajutine erand, mis on otseselt vastuolus asjaoluga, et ühenduse seadusandja on lähtepunktiks määranud tavapärase maksustamise. See paneb õigesse perspektiivi ka Ühendkuningriigi järgmise argumendi, nimelt et tavapärasele maksustamisele üleminekuga kaasnev keskkonnaalane kasu oleks piiratud. Asjaolu, et kogu eraviisilise laevanduse kaudu toimuv tarbimine ei ületa teatavaid piirmäärasid, tähendab lihtsalt seda, et maksuvabastuse ulatus on piiratud. See ei tähenda, et proportsionaalsuse nimel tuleks transpordi või vaba aja veetmisega seotud sarnaseid tegevusi ebavõrdselt kohelda. Veelgi enam, otsustav ei saa olla ka tõsiasi, et rakendamine võib kaasa tuua mõningaid täiendavaid jõupingutusi. Maksuhaldusele on iseloomulik, et eri valdkondade rakenduskulud võivad erineda ning see ei viita teatavatele poliitilistele kaalutlustele, mida direktiivi artikli 19 kontekstis tuleks arvesse võtta.

5. JÄRELDUS

Kokkuvõttes leiab komisjon, et Belgia, Ühendkuningriik ja Malta ei ole välja toonud mingeid poliitilisi kaalutlusi, mis õigustaksid vajadust ELis juba kahel korral ühehäälselt kehtestatud õigusaktidest veelgi enam kõrvale kalduda ning mis õigustaksid mitmete ühenduse poliitikavaldkondadega ilmselt vastuolus oleva maksustamismeetme olemasolu. Asjaomaste liikmesriikide esitatud argumendid esindavad pigem erandi pikaajalise kehtimise tagajärgi.

Liikmesriikidel on uue olukorraga kohanemiseks piisavalt aega olnud, võttes arvesse asjaolu, et selle ja sarnaste erandite üle on ühenduses arutletud vähemalt 1996. aastast alates ning et komisjon on korduvalt rõhutanud vajadust need järk-järguliselt kaotada. See kehtib samaväärselt ka Malta kohta, kelle puhul energiamaksustamise direktiivi artikli 18a alusel antud erandi kehtivusaeg määrati nii, et see ühtiks tollal viieteistkümnest olemasolevast liikmesriigist mõnedele võimaldatud sarnaste erandite kehtivusaja lõpuga.

Kui erandi kehtivusaja lõppemine peaks väga erilistel või konkreetsetel asjaoludel raskusi põhjustama ning tingimusel, et taotlevad liikmesriigid järgivad igakülgselt ühenduse õigust,[10] võivad nad võtta meetmeid, mille eesmärgiks on leevendada või kergendada tavapärasele maksustamiskorrale üleminekuga seotud probleeme.

Seepärast teeb komisjon järelduse, et artiklis 19 sätestatud tingimused ei ole täidetud. Sellele tuginedes ei tee komisjon ettepanekut taotletud lubade andmiseks .

[1] Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiiv 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik (ELT L 283, 31.10.2003, lk 51); direktiivi on viimati muudetud direktiividega 2004/74/EÜ ja 2004/75/EÜ (ELT L 157, 30.4.2004, lk 87 ja lk 100).

[2] Kirjad registreeriti 13. oktoobril 2006 (Belgia ja Malta) ja 16. oktoobril 2006 (Ühendkuningriik).

[3] Eraomanduses lõbusõidulaevana määratletakse „laeva, mida kasutab füüsiline või juriidiline isik selle omanikuna, rentnikuna või muul viisil mittekaubanduslikel eesmärkidel ja eesmärkidel, mis ei ole seotud reisijate või kaupade veoga ega teenuste osutamisega tasu eest või riigiasutuste huvides”.

[4] Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiv 92/81/EMÜ mineraalõlidele kehtestatud aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta (EÜT L 316, 31.10.1992); direktiiv tunnistati koos nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiviga 92/82/EMÜ (mineraalõlide aktsiisimäärade ühtlustamise kohta) alates 31. detsembrist 2003 kehtetuks nõukogu direktiiviga 2003/96/EÜ.

[5] KOM (2000) 678, 15. november 2000

[6] KOM(2006) 342, 30. juuni 2006. Ülevaade nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ II ja III lisas sätestatud eranditest, mis kaotavad kehtivuse 2006. aasta lõpuks.

[7] Vt 2006. aasta teatis, jagu 2.2.2

[8] Keskkonna- ja ohutusalased küsimused on käsitletud vastavates õigusaktides. Need ei ole energiamaksustamise direktiivi eeskirjadega seotud.

[9] Lisaks märgib komisjon, et temale kättesaadavate andmete põhjal olid rannikupiirkondade taaselustamiseks mõeldud struktuurifondide investeeringud turismiettevõtetesse oluliselt väiksemad summadest, mida Ühendkuningriik välja pakkus.

[10] Sealhulgas eelkõige asutamislepingus sätestatud riigiabi käsitlevaid eeskirju.