Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV milles käsitletakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate üksuste hankeid /* KOM/2011/0895 lõplik - 2011/0439 (COD) */





SELETUSKIRI 1. Ettepaneku taust · Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Strateegia „Euroopa 2020” aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu edendamiseks [KOM(2010) 2020] põhineb kolmel põimunud ja vastastikku tugevdaval prioriteedil: teadmiste- ja innovatsioonipõhise majanduse arendamine; vähese CO2-heitega, ressursitõhusa ja konkurentsivõimelise majanduse edendamine ning kõrge tööhõivetasemega majanduse tugevdamine, et tagada sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus. Strateegias „Euroopa 2020” on määrav osa riigihangetel, mis on üheks turupõhiseks vahendiks, mida tuleks kasutada strateegia eesmärkide saavutamiseks, parandades ärikeskkonda ja innovatsiooni toetavaid tingimusi ettevõtjate jaoks ning soodustades keskkonnahoidlike riigihangete senisest ulatuslikumat rakendamist, toetades üleminekut ressursitõhusale ja vähese CO2-heitega majandusele. Strateegias „Euroopa 2020” rõhutatakse ka, et riigihankepoliitika peab tagama vahendite kõige tõhusama kasutuse ja hanketurud peavad olema avatud kogu ELi piires. Arvestades kõnealuseid ülesandeid, on vaja olemasolevad riigihankealased õigusaktid läbi vaadata ja ajakohastada, et need sobituksid paremini poliitilise, sotsiaalse ja majandusliku arenguga. See ei hõlma mitte üksnes riigi ja avaliku sektori asutuste hankeid, vaid ka kommunaalettevõtjaid, kelle suhtes kehtib erihangete kord. Euroopa Komisjoni 13. aprilli 2011. aasta teatises „Ühtse turu akt. Kaksteist vahendit majanduskasvu edendamiseks ja usalduse suurendamiseks” on kaheteistkümne põhimeetme hulka, mille ELi institutsioonid peavad 2012. aasta lõpuks vastu võtma, arvatud ka riigihangete läbivaadatud ja ajakohastatud õigusraamistik, mis muudab lepingute sõlmimise paindlikumaks ning võimaldab muud poliitikat riigihankelepingutega paremini toetada. Käesoleval ettepanekul on kaks teineteist täiendavat eesmärki: · tõhustada kulutusi, et saavutada parim võimalik hanketulemus ehk parim hinna ja kvaliteedi suhe. See tähendab eelkõige olemasolevate riigihanke eeskirjade lihtsustamist ja paindlikumaks muutmist. Sujuvatest ja tõhusamatest menetlustest saavad kasu kõik ettevõtjad ning need hõlbustavad nii VKEde kui ka piiriüleste pakkujate osalemist; · võimaldada hankijatel kasutada hanget paremini selliste ühiste sotsiaalsete eesmärkide toetamiseks nagu keskkonnakaitse, suurem ressursi- ja energiatõhusus, võitlus kliimamuutuste vastu, innovatsiooni ning tööhõive ja sotsiaalse kaasatuse edendamine ning parimate võimalike tingimuste tagamine kvaliteetsete sotsiaalteenuste osutamiseks. · Üldine taust Riigihangetel on oluline mõju Euroopa Liidu üldistele majandustulemustele. Euroopa avaliku sektori hankijad kulutavad ligikaudu 18 % SKPst asjadele, ehitustöödele ja teenustele. Ostude mahtu arvestades võib riigihangetel olla tööhõivet ja majanduskasvu soodustava ühtse turu saavutamisel oluline osa. Praegu kehtivad riigihankedirektiivid 2004/17/EÜ[1] ja 2004/18/EÜ[2] on viimased sammud pikast arengust, mis algas 1971. aastal direktiivi 71/305/EMÜ vastuvõtmisega. Kindlustades Läbipaistvate ning mittediskrimineerivate menetluste kehtestamisega on kõnealuste direktiivide eesmärk eelkõige tagada, et ühtse turu ettevõtjad saavad täiel määral kasu riigihanke valdkonna põhivabadustest. Põhjalik majandusanalüüs on näidanud, et hankedirektiivid on märkimisväärses ulatuses oma eesmärgid saavutanud. Tänu direktiividele on paranenud läbipaistvus ja konkurents, samas kui madalamate hindade kaudu on saavutatud oluline kokkuhoid. Sidusrühmad on sellest hoolimata taotlenud riigihankealaste direktiivide läbivaatamist, et lihtsustada eeskirju, suurendada nende tõhusust ja tulemuslikkust ning sobitada neid paremini poliitilise, sotsiaalse ja majandusliku arenguga. Sujuvad ja tõhusamad menetlused on hankijate jaoks paindlikumad, neist saavad kasu kõik ettevõtjad ning need hõlbustavad nii VKEde kui ka piiriüleste pakkujate osalemist. Täiustatud hanke-eeskirjad võimaldavad võrgustiku sektori hankijatel kasutada hanget paremini ära selliste ühiste sotsiaalsete eesmärkide toetamiseks nagu keskkonnakaitse, suurem ressursi- ja energiatõhusus, võitlus kliimamuutuste vastu, innovatsiooni ja sotsiaalse kaasatuse edendamine ning parimate võimalike tingimuste tagamine kvaliteetsete sotsiaalteenuste osutamiseks. Neid suundi kinnitasid 2011. aasta kevadel komisjoni ja sidusrühmade vahel peetud konsultatsioonide tulemused, kus sidusrühmade valdav enamus toetas ettepanekut vaadata hankedirektiivid läbi, et kohandada neid paremini uute probleemidega, mille ees seisavad nii hankijad kui ka ettevõtjad. · Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid Koos avaliku sektori hankijate hankeid käsitleva uue kavandatava direktiiviga asendatakse ettepanekuga direktiivid 2004/17/EÜ ja 2004/18/EÜ kui Euroopa Liidu riigihangete õigusraamistiku põhielemendid. Direktiivi täiendatakse kõnealuse õigusraamistiku elementidega: · direktiiviga 2009/81/EÜ[3] sätestatakse nii kaitsevarustuse kui ka tundliku julgeolekuvarustuse hangete konkreetsed eeskirjad; · direktiiviga 92/13/EMÜ[4] kehtestatakse riiklike läbivaatamismenetluste ühised standardid, et tagada kiired ja tõhusad heastamisvõimalused kõikides ELi riikides, kui pakkujad leiavad, et lepingud ei ole sõlmitud õiglaselt. · Kooskõla liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega Käesoleva algatusega rakendatakse strateegiat „Euroopa 2020” aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu edendamiseks [KOM(2010) 2020] ja strateegiaga seotud juhtalgatusi „Euroopa digitaalne tegevuskava” [KOM(2010) 245], „Innovaatiline liit” [KOM(2010) 546], „Üleilmastumise ajastu terviklik tööstuspoliitika” [KOM(2010) 614], „Energia 2020” [KOM(2010) 639] ning „Ressursitõhus Euroopa” [KOM(2011) 21]. Samuti rakendatakse sellega ühtse turu akti [KOM(2011) 206], eelkõige selle kaheteistkümnendat põhimeedet „Riigihangete õigusraamistiku läbivaatamine ja ajakohastamine”. Tegemist on komisjoni 2011. aasta töökava strateegilise algatusega. 2. Konsulteerimine huvitatud isikutega ja mõju hindamine · Konsulteerimine huvitatud isikutega Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus Euroopa Komisjon avaldas 27. jaanuaril 2011. aastal dokumendi „Roheline raamat ELi riigihankepoliitika ajakohastamise kohta – Euroopa hanketuru tõhustamine”,[5] millega algatati laialdane üldsusega konsulteerimine õigusaktide muudatuste üle, eesmärgiga muuta lepingute sõlmimine lihtsamaks ja paindlikumaks ning võimaldada riigihankelepingutega paremini toetada muud poliitikat. Rohelise raamatu eesmärk oli teha kindlaks kõik olulised reformitavad valdkonnad ja küsida sidusrühmade arvamust konkreetsete õigusaktide muudatuste kohta. Muu hulgas käsitleti teemasid, nagu vajadus lihtsustavate ja paindlikumaks muutvate menetluste järele, riigihanke strateegiline kasutamine muude poliitiliste eesmärkide edendamiseks, VKEde juurdepääsu tõhustamine riigihankelepingutele ning võitlus favoritismi, korruptsiooni ja huvide konfliktiga. Üldsusega konsulteerimine lõppes 18. aprillil 2011 ning sellel oli kõrge vastamismäär. Kokku saadi 623 vastust mitmesugustelt sidusrühmadelt, sealhulgas liikmesriikide keskasutustelt, kohalikelt ja piirkondlikelt avalik-õiguslikelt hankijatelt ja nende ühendustelt, ettevõtjatelt, tööstusliitudelt, teadlastelt, kodanikuühiskonna organisatsioonidelt (sealhulgas ametühingutelt) ja kodanikelt. Enamik vastuseid saadi Ühendkuningriigist, Saksamaalt ja Prantsusmaalt ning vähem Belgiast, Itaaliast, Madalmaadest, Austriast, Rootsist, Hispaaniast ja Taanist. Konsultatsioonide tulemused avaldati kokkuvõtvas dokumendis[6] ning neid esitleti ja arutati 30. juunil 2011 toimunud avalikul konverentsil[7]. Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine Valdav enamik sidusrühmadest tervitas Euroopa Komisjoni algatust vaadata läbi praegu kehtiv hankepoliitika. Muude rohelises raamatus käsitletud teemade hulgas rõhutasid sidusrühmad eelkõige vajadust lihtsustada menetlusi ja muuta need paindlikumaks. Kõigi sidusrühmade seas valitses üksmeel, et kommunaalettevõtjate hanke-eeskirjad on endiselt asjakohased. Vastajate selge enamus nõustus, et kommunaalettevõtjate suhtes tuleks endiselt kohaldada erieeskirju ning et kommunaalettevõtjate suhtes kohaldatavad eri eeskirjad kajastavad avalike teenuste hangete eripära asjakohaselt. Samuti nõustus vastajate selge enamus, et kriteeriumid, mida kasutatakse kommunaaleeskirjadega reguleeritavate üksuste kindlaksmääramisel (asjaomaste üksuste tegevus, nende põhikiri ja kui nad tegutsevad erasektoris, siis eri- või ainuõigused) on endiselt asjakohased ja tuleks säilitada. Enamik vastajaid nõustus ka sellega, et eraettevõtjate kasumitaotlus või ärivaim ei ole piisav, et tagada objektiivsed ja ausad hanked, kui need ettevõtjad tegutsevad eri- või ainuõiguste alusel. Sidusrühmade arvamused seoses riigihanke strateegilise kasutamisega strateegia „Euroopa 2020” sotsiaalsete eesmärkide saavutamiseks erinesid. Paljudele sidusrühmadele, eelkõige ettevõtjatele, oli vastumeelt mõte toetada riigihankelepingutega muid poliitilisi eesmärke. Muud sidusrühmad, eelkõige kodanikuühiskonna organisatsioonid, pooldasid igati sellist strateegilist kasutamist ning toetasid kaugeleulatuvaid muudatusi kuni Euroopa Liidu riigihankepoliitika põhimõteteni välja. · Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Lisaks rohelist raamatut käsitlevatele konsultatsioonidele viis Euroopa Komisjon aastatel 2010–2011 läbi ulatusliku ELi hankealaste õigusaktide mõju ja tõhususe hindamise, toetudes hulgale tõenditele ja uute sõltumatute uuringute tulemustele. Uuringutes hinnati peamiselt hankemenetluste maksumust ja tõhusust, piiriüleste hangetega seotud probleeme, VKEde juurdepääsu hanketurgudele ning hangete strateegilist kasutamist Euroopas. Seoses kommunaalhangetega uuriti hindamises seda, kas kommunaalteenuste sektor on konkurentsile nüüd rohkem avatud kui hankekorra kehtestamise ajal. Hindamistulemused näitasid, et kommunaalsektorile juurdepääsu liberaliseerimiseks võetud õigusmeetmed ei ole turgu valitsevatele ettevõtjatele avaldanud veel pidevat või tõhusat konkurentsisurvet. Mitmes kommunaalsektoris on turu kontsentratsioon jätkuvalt suur või konkurents on väike. Hinnangus järeldati, et tingimused ei ole nii palju muutunud, et konkurentsi saaks sektoripõhiselt lugeda piisavalt tugevaks, mis võimaldaks jätta kõnealused sektorid kommunaalteenuste hankeid käsitleva direktiivi reguleerimisalast välja. Kõnealuse direktiivi põhimõtteid kohaldatakse üldiselt edasi, samal ajal kui põhjaliku juhtumipõhise analüüsi alusel võivad hanke-eeskirjade kohaldamisel olla õigustatud erandid. · Mõju hindamine Mõjuhinnang ja selle kommenteeritud kokkuvõte kirjeldavad erinevaid variante kõigi viie probleemiderühma puhul (halduskorraldus, reguleerimisala, menetlused, strateegilised hanked ja juurdepääs hanketurgudele). Erinevate variantide eeliste ja puuduste analüüsi põhjal tehti kindlaks eelistatud variandid, mis võiksid optimeerida erinevate lahenduste vahelist sünergiat, võimaldades kokkuhoidu tänu sellele, et üht liiki meede kompenseerib teise meetmega kaasnevad kulud (nt strateegilise hanketegevusega kaasnevad võimalikud kõrgendatud menetlusnõuded võidakse osaliselt kompenseerida kokkuhoiuga, mis saadakse tänu hankemenetluste paremale ülesehitusele). Kõnealused eelistatud variandid on käesoleva ettepaneku aluseks. Mõju hindamise aruande kavandi vaatas põhjalikult läbi mõju hindamise komitee, kes palus teha muudatusi, mis käsitlesid eelkõige õigusraamistiku muutmist vajavate sätete kindlakstegemist, arutluse all olevate variantide kirjeldust, valitud peamiste meetmete tasuvuse põhjalikumat analüüsi ning sidusrühmade seisukohtade süstemaatilist arvestamist nii probleemide kindlakstegemisel kui ka mõjuanalüüsi täiendamiseks. Need parandusettepanekud kaasati lõplikusse aruandesse. Mõju hindamise komitee aruannet käsitlev arvamus avaldatakse koos käesoleva ettepanekuga ning lõpliku mõju hindamise aruande ja selle kommenteeritud kokkuvõttega. 3. Ettepaneku õiguslik külg · Õiguslik alus Ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 53 lõikel 1 ning artiklitel 62 ja 114. · Subsidiaarsuse põhimõte Subsidiaarsuse põhimõtet kohaldatakse ettepaneku selles osas, mis ei kuulu ELi ainupädevusse. Liikmesriigid ei suuda ettepaneku eesmärke iseseisvalt saavutada järgmistel põhjustel. Teatavaid piirmäärasid ületavate hangete puhul on hankemenetluste koordineerimine osutunud oluliseks siseturu väljakujunemise vahendiks kommunaalettevõtjate hangete valdkonnas. Sellega tagatakse ühtsel turul ettevõtjatele tõhus ja võrdne juurdepääs hankelepingutele. Kogemused direktiividega 2004/17/EÜ ja 2004/18/EÜ ning varasemate hankedirektiividega on näidanud, et üleeuroopalised hankemenetlused parandavad hangete läbipaistvust ja objektiivsust, mille tulemusel tekib märkimisväärne kokkuhoid ja paranevad hangete tulemused, millest saavad kasu kommunaalettevõtjad, nende kliendid ja ka Euroopa maksumaksjad. Seda eesmärki ei saa vajalikul määral täita liikmesriikide meetmete abil, mis tooks vältimatult kaasa erinevused nõuete vahel ja võimalik, et ka vastuolulised menetluskorrad, mis omakorda suurendavad õiguslikku keerukust ja takistavad põhjendamatult piiriüleseid tegevusi. Ettepanek on seega kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega. · Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, kuna ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik, et saavutada eesmärk tagada siseturu nõuetekohane toimimine üleeuroopaliste koordineeritud hankemenetluste kaudu. Lisaks sellele põhineb ettepanek „tööriistakasti” kasutamisel, mis annab liikmesriikidele maksimaalse paindlikkuse menetluste ja vahendite kohandamiseks konkreetse olukorraga. Kehtivate hankedirektiividega võrreldes vähendab ettepanek menetluste läbiviimisest tulenevat võrgustiku sektori hankijate ja ettevõtjate halduskoormust; kui nähakse ette uued nõudmised (näiteks strateegiliste hangete kontekstis), kompenseeritakse need piirangute kõrvaldamisega muudes valdkondades. · Õigusakti valik Kuna ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 53 lõikel 1 ning artiklitel 62 ja 114, ei ole määruse kasutamine asutamislepinguga lubatud, sest kavandatavaid sätteid kohaldatakse nii asjade ostmise kui ka teenuste hankimise suhtes. Seepärast on kavandatav õigusakt direktiiv. Mõju hindamise käigus heideti mõjuhinnangus üksikasjalikult esitatud põhjustel kõrvale mitu mitteseadusandlikku võimalust. 4. Mõju eelarvele Ettepanek ei mõjuta eelarvet. 5. Täiendav teave · Olemasolevate õigusaktide kehtetuks tunnistamine Ettepaneku vastuvõtmisega kaasneb seniste õigusaktide (direktiiv 2004/17/EMÜ) kehtetuks tunnistamine. · Ülevaatamis-/läbivaatamis-/aegumisklausel Ettepanek sisaldab ülevaatamisklauslit, milles käsitletakse piirmäärade majanduslikke mõjusid. · Ülevõtmismeetmed ja selgitavad dokumendid Ettepanek hõlmab valdkonda, kus liidu õigusaktidel on koordineeriv eesmärk, mis mõjutab märkimisväärselt paljusid riiklikke õigussektoreid. Koordineerivast eesmärgist hoolimata on mitmeid sätteid vaja täielikult ühtlustada ning ettepanek hõlmab mitmeid õiguslikke kohustusi. Süsteemi toimimise nimel täiendavad liikmesriigid liidu eeskirju täiendavate siseriiklike sätetega. Komisjon on selles kontekstis teinud kindlaks mitmed tegurid, mille tõttu on liikmesriikide selgitused vajalikud nii ülevõtmismeetmete õigeks mõistmiseks kui ka hanke-eeskirjade terviklikuks toimimiseks siseriiklikul tasandil: – ülevõtmis- ja rakendusmeetmed võetakse vastu erinevatel institutsioonilistel tasanditel (riiklik/föderaalne, piirkondlik, kohalik); – lisaks erinevatel tasanditel reguleerimisele kehtestatakse paljudes liikmesriikides eeskirju sõltuvalt asjaomasest sektorist või hanke liigist; – üldist või konkreetset laadi haldusmeetmed täiendavad õigusraamistikku ja mõnel juhul ka kattuvad sellega. Üksnes liikmesriigid saavad selgitada, kuidas võetakse erinevate meetmetega üle liidu riigihankesektori direktiive ja kuidas need meetmed üksteisega kokku sobivad. Seepärast tuleks koos ülevõtmismeetmetega edastada käesoleva direktiivi eri osade ja siseriiklike ülevõtmismeetmete vastavate osade vahelist seost selgitavad dokumendid, eelkõige peetakse silmas vastavustabelit, mis on siseriiklike meetmete analüüsimise vahend. · Euroopa Majanduspiirkond Kavandatavas õigusaktis käsitletakse Euroopa Majanduspiirkonnaga seotud küsimust, mistõttu tuleks selle kohaldamisala laiendada ka Euroopa Majanduspiirkonnale. · Ettepaneku üksikasjalik selgitus 1) Hankemenetluste lihtsustamine ja paindlikumaks muutmine Kavandatava direktiiviga nähakse ette praegu kehtivate riigihankedirektiividega kehtestatud menetluskorra lihtsustamine ja paindlikumaks muutmine. Seepärast hõlmab see järgmisi meetmeid. Reguleerimisala täpsustamine. Põhimõiste „hange”, mis on kirjas ka kavandatava direktiivi pealkirjas, on uuesti kasutusele võetud, et paremini määratleda hangetealaste õigusaktide reguleerimisala ja eesmärki ning hõlbustada piirmäärade rakendamist. Direktiivi reguleerimisala määratlevate teatavate põhimõistete (nt avalik-õiguslik isik, ehitustööde ja teenuste riigihankelepingud, segalepingud) määratlused on Euroopa Kohtu kohtupraktikat silmas pidades läbi vaadatud. Samal ajal püütakse ettepanekus kasutada järjepidevalt mõisteid ja kontseptsioone, mis on aastate jooksul Euroopa Kohtu kohtupraktikas välja kujunenud ning praktikutele tuttavad. Selles kontekstis tuleb märkida, et väikesed kõrvalekalded varasemate direktiivide sõnastusest või esitusviisist ei tähenda tingimata sisulisi muudatusi, vaid on tingitud teksti lihtsustamisest. Eri- või ainuõiguste mõiste on käesoleva direktiivi reguleerimisala määratlemisel kesksel kohal, kuna selliste üksuste suhtes, mis ei ole käesoleva direktiivi tähenduses avaliku sektori hankijad ega avalik-õiguslikud äriühingud, kohaldatakse direktiivi sätteid üksnes niivõrd, kuivõrd nad teostavad selliste õiguste alusel mõnd direktiiviga hõlmatud tegevust. Seepärast on asjakohane selgitada, et õigusi, mis on antud piisavat avaldamist tagava menetluse käigus ja mille andmine põhineb objektiivsetel kriteeriumidel, eelkõige liidu õigusaktidel, ei käsitata käesoleva direktiivi kohaste eri- või ainuõigustena. Traditsiooniline eristamine nn esmaste ja teiseste teenuste (A- ja B-teenuste) vahel lõpetatakse. Hindamise tulemused on näidanud, et hangetealaste õigusaktide täielikul kohaldamisel ei ole õigustatud piirdumine teatava teenusterühmaga. Samas sai ka selgeks, et tavaline hankekord ei sobi sotsiaalteenustele, mille jaoks on tarvis eraldi eeskirju (vt allpool). Tulenevalt hindamistulemustest jääb reguleerimisala hõlmatud sektorite osas suures osas samaks. Nafta ja maagaasi leiukohtade uurimist hõlmavad hanked on reguleerimisalast välja jäetud, kuna on korduvalt leitud, et kõnealuses sektoris on selline konkurentsisurve, et direktiiviga loodavat hankedistsipliini ei ole enam vaja. Kõnealuses sektoris valitsevat konkurentsiolukorda on uuritud praeguse artikli 30 kohase nelja erineva eranditaotluse raames[8]. Kõigil neljal juhul leiti järjepidevalt, et asjakohase geograafilise turu ulatus on ülemaailmne, mis on lisaks kooskõlas väljakujunenud tavaga ühinemist hõlmavate juhtude puhul[9]. Järjepidevalt on jõutud järeldusele, et leiukohtade uurimise turg ei ole väga kontsentreeritud. Riigiomandis olevaid äriühinguid arvestamata iseloomustab turgu kolme rahvusvahelise vertikaalselt integreeritud ülisuure eraettevõtja (BP, ExxonMobil ja Shell) ning teatud arvu suurettevõtjate kohalolu, kusjuures isegi ülisuurte ettevõtjate individuaalne turuosa jääb tunduvalt alla ühe protsendi. Järjepidevalt on leitud, et see näitab otsest konkurentsile avatust ning juurdepääsu turule on veelgi liberaliseeritud süsivesinike lubade andmist käsitleva direktiiviga[10]. Seepärast on asjakohane õiguslikku olukorda lihtsustada ja vähendada kõigi asjaosaliste (võrgustiku sektori hankijad, liikmesriigid, Euroopa Komisjon, Euroopa Parlament ja nõukogu) halduskoormust, vältides vajadust võtta vastu artikli 30 kohased eraldi otsused ülejäänud iga 23 liikmesriigi kohta. „Tööriistakastil” põhinev lähenemisviis. Liikmesriikide süsteemidega nähakse ette praeguste direktiivide kohasel juba kehtivad kolm peamist menetlusviisi: avatud ja piiratud hankemenetlus ning väljakuulutamisega läbirääkimistega hankemenetlus. Lisaks võivad nad kas standardmenetlusena või teatavatel tingimustel ette näha innovatsioonipartnerluse, mis on uus menetlusvorm innovaatiliste hangete jaoks (vt allpool). Pealegi on võrgustiku sektori hankijate käsutuses koond- ja elektroonilise hanke puhul kuus konkreetset hankemeetodit ja -vahendit: raamlepingud, dünaamilised hankesüsteemid, elektroonilised oksjonid, elektroonilised kataloogid, kesksed hankijad ja ühised hanked. Kehtiva direktiiviga võrreldes on neid vahendeid elektroonilisi hankeid silmas pidades parandatud ja täpsustatud. Elektrooniliste hangete edendamine. Hankijapoolne elektrooniliste sidevahendite kasutamine ja tehingute elektrooniline töötlemine võib anda märkimisväärset kokkuhoidu ja parandada hankemenetluste tulemusi, vähendades samal ajal raiskamist ja vigu. Ettepaneku eesmärk on aidata liikmesriikidel minna üle elektroonilistele hangetele, võimaldades tarnijatel osaleda hankemenetlustes veebipõhiselt kogu siseturul. Selleks nähakse kavandatavas direktiivis ette kohustus edastada teated elektroonilisel teel, teha hankedokumendid elektrooniliselt kättesaadavaks ning minna kaheaastase üleminekuaja jooksul kõikide hankemenetluste puhul täielikult üle elektrooniliste sidevahendite kasutamisele, eelkõige dokumentide elektroonilisele esitamisele. Direktiiviga muudetakse sujuvamaks ja parandatakse dünaamilisi hankesüsteeme ja elektroonilisi katalooge – täiesti elektroonilisi hankevahendeid, mis on kohandatud nii, et need sobiksid kesksete hankijate korraldatud koondhangete läbiviimiseks. Samuti aitavad elektroonilised hanked avaliku sektori hankijatel ära hoida, avastada ning parandada riigihanke-eeskirjade vääritimõistmisest ja valest tõlgendamisest tulenevaid vigu. Menetluste ajakohastamine. Ettepanekus nähakse ette paindlikum ja kasutajasõbralikum lähenemine teatavatele olulistele hankemenetluse omadustele. Osalemise ja pakkumuste esitamise tähtaegu on lühendatud, mis muudab hanke kiiremaks ja sujuvamaks. Pakkujate vahel valiku tegemise ja lepingu sõlmimise eristamine, mis on sageli vigade ja arusaamatuste allikas, on muudetud paindlikumaks, võimaldades võrgustiku sektori hankijatel enne valikukriteeriume pakkumuste hindamise kriteeriume uurides otsustada kõige otstarbekama järjestamise üle ning võtta pakkumuste hindamise kriteeriumina arvesse lepingut täitma määratud personali töökorraldust ja kvalifikatsiooni Piisavalt konkurentsivõimelistel turgudel sõlmitud lepinguid hõlmavate erandite tegemise menetlust (praegused artikli 30 kohased otsused) on lihtsustatud ja täiustatud. Mitu praktikas olulist erandit, eelkõige rühmasisesed ja ühisettevõtet käsitlevad erandid, on vaadatud läbi ja neid on selgitatud. Lepingute muutmine nende kehtimise ajal on muutunud praktikute jaoks järjest olulisemaks ja problemaatilisemaks. Lepingute muutmist käsitlevas konkreetses sättes võetakse arvesse kohtupraktikas käsitletud peamisi lahendusi ning nähakse ette pragmaatiline lahendus ettenägematute asjaolude puhuks, mis nõuavad hankelepingu kohandamist selle kehtimise ajal. 2) Riigihangete strateegiline kasutamine uute probleemide lahendamisel Kavandatav direktiiv põhineb võimaldaval lähenemisviisil, mille kohaselt nähakse võrgustiku sektori hankijatele ette vahendid, mida on vaja Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkide täitmiseks, kasutades oma ostujõudu, et korraldada selliste asjade ja teenuste hankeid, mis soodustavad innovatsiooni, säästavad keskkonda ja võitlevad kliimamuutustega, parandavad tööhõivet, rahvatervist ja sotsiaalseid tingimusi. Olelusringi kulud. Ettepanekuga antakse hankijatele võimalus võtta lepingu sõlmimise otsuste aluseks hangitavate toodete, teenuste või ehitustööde olelusringi kulud. Olelusring hõlmab toote või ehitustöö olemasolu või teenuse osutamise kõiki etappe alates tooraine hankimisest või ressursside loomisest kõrvaldamise ja lõpetamiseni. Arvesse võetavad kulud ei hõlma üksnes otseseid rahalisi kulutusi, vaid ka väliseid keskkonnaga seotud kulusid, kui neid on võimalik rahaliselt väljendada ja kontrollida. Kui Euroopa Liidu ühine olelusringi kulude arvutamise meetod on välja töötatud, peavad võrgustiku sektori hankijad seda ka kasutama. Tootmisprotsess. Võrgustiku sektori hankijad võivad osutada tehnilistes kirjeldustes ja pakkumuste hindamise kriteeriumides kõikidele tootmisprotsessiga otseselt seotud teguritele, tingimusel et nad viitavad teatavale tootmisprotsessile, mis on hangitava asja tootmise või teenuse osutamise viisiga tihedalt seotud. See välistab nõuded, mis ei ole seotud hankega hõlmatud toodete tootmisprotsessi, ehitustööde tegemise või teenuste osutamisega, näiteks töövõtja kogu tegevust hõlmavad üldised ettevõtjate sotsiaalse vastutuse nõuded. Märgised. Võrgustiku sektori hankijad võivad nõuda, et ehitustööd, asjad või teenused kannaksid keskkonnalaseid, sotsiaalseid ja muid omadusi tõendavaid konkreetseid märgiseid, tingimusel et nad aktsepteerivad ka võrdväärseid märgiseid. See kehtib näiteks Euroopa või siseriiklike või riikidevaheliste ökomärgiste kohta või märgiste kohta, mis tõendavad, et toote valmistamisel ei ole kasutatud laste tööd. Kõnealused sertifitseerimiskavad peavad käsitlema lepingu sisuga seotud omadusi ning toetuma teaduslikele andmetele, mis on saadud kõikidele huvitatud isikutele kättesaadava avatud ja läbipaistva menetluse teel. Sanktsioonide kohaldamine kohustusliku sotsiaal-, töö- ja keskkonnaõiguse rikkumise puhul. Kavandatava direktiivi raames võib võrgustiku sektori hankija ettevõtjad menetlusest välja arvata, kui ta tuvastab liidu sotsiaal-, töö- ja keskkonnaõiguse valdkonna õigusaktidega kehtestatud kohustuste või rahvusvahelise tööõiguse sätete rikkumisi. Lisaks sellele on võrgustiku sektori hankijad kohustatud tagasi lükkama põhjendamatult madalad pakkumused, kui nad on teinud kindlaks, et see on tingitud liidu sotsiaal-, töö- ja keskkonnaõiguse õigusaktide rikkumisest. Sotsiaalteenused. Riigihankeid käsitlevate ELi õigusaktide mõju ja tõhususe hindamine on näidanud, et sotsiaal-, tervishoiu- ja haridusteenuste eriomaduste tõttu ei ole asjakohane kohaldada nende suhtes teenuste hankelepingute sõlmimise tavalist menetlust. Tavaliselt osutatakse neid teenuseid konkreetses kontekstis, mis on haldusalaste, korralduslike ja kultuuriliste tingimuste tõttu liikmesriigiti väga erinev. Neil teenustel on oma olemuse tõttu väga väike piiriülene mõõde. Seepärast peaks liikmesriikidel olema teenuseosutajate valimise korraldamisel suur valikuvabadus. Ettepanekus võetakse seda arvesse selliste teenuste hangete erikorra sätestamisega, millega nähakse ette kõrgem piirmäär 1 000 000 eurot ning kohustatakse järgima üksnes peamisi läbipaistvuse ja võrdse kohtlemise alaseid põhimõtteid. Kõnealuste teenuste osutamiseks välismaiste ettevõtjatega sõlmitud hankelepingute maksumuse kvantitatiivne analüüs näitas, et nimetatud piirmäärast väiksema maksumusega lepingute puhul piiriülene huvi tavaliselt puudub, eriti kommunaalsektori hangete puhul. Innovatsioon. Teadustegevusel ja innovatsioonil on strateegias „Euroopa 2020” oluline osa. Hankijatel tuleks võimaldada osta innovaatilisi tooteid ja teenuseid, mis soodustavad majanduskasvu ja parandavad avalike teenuste tõhusust ja kvaliteeti. Selleks nähakse ettepanekuga ette innovatsioonipartnerlus, mis tähendab uut erimenetlust uute innovaatiliste toodete, ehitustööde ja teenuste väljatöötamiseks ja hankimiseks, tingimusel et peetakse kinni kokkulepitud tulemuslikkuse tasemest ja maksumusest. Lisaks sellele parandab ja lihtsustab ettepanek võistleva dialoogi menetlust ning hõlbustab piiriüleseid ühishankeid, mis on innovaatilise hanketegevuse oluline vahend. 3) Parema juurdepääsu tagamine VKEdele ja alustavatele ettevõtjatele Väikestel ja keskmise suurusega ettevõtjatel (VKEd) on tohutu potentsiaal töökohtade loomise, majanduskasvu ja innovatsiooni vallas. Lihtne juurdepääs hanketurgudele saab aidata kaasa selle potentsiaali ärakasutamisele, võimaldades võrgustiku sektori hankijatel laiendada oma tarnijate baasi, millel on positiivne mõju, sest konkurents riigihankelepingutele suureneb. Selleks, et muuta riigihanked VKEdele võimalikult juurdepääsetavateks, avaldas Euroopa Komisjon 2008. aastal dokumendi „Parimate tavade juhend, millega lihtsustatakse VKEde juurdepääsu riigihankelepingutele”[11]. Ettepanek põhineb sellel tööl ja näeb ette konkreetsed meetmed VKEde turule juurdepääsu takistavate tegurite kõrvaldamiseks. Teavitamiskohustuse lihtsustamine. Seepärast nähakse ette, et võrgustiku sektori hankijad võivad kohaldada kavandatava direktiiviga ette nähtud valikukriteeriume ja kui nad seda teevad, on nad kohustatud kohaldama sätteid, milles käsitletakse minimaalset käivet hõlmavate nõuete piirmäärasid ja eelkõige enda kinnitusi . Parem juurdepääs raamlepingutele. Praeguste direktiivide kohaselt ei ole kommunaalsektoris sõlmitud raamlepingute kestusele piiranguid seatud. Selle tulemusena võidakse turule juurdepääsu piirata. Ettepanekuga piiratakse kestust nelja aastaga (v.a nõuetekohaselt põhjendatud asjaolud), parandades juurdepääsu ärivõimalustele ja tõhustades konkurentsi ka VKEde huvides. Otsemaksed alltöövõtjatele. Liikmesriigid võivad ette näha selle, et alltöövõtjatel on õigus taotleda, et võrgustiku sektori hankija maksaks lepingu täitmise kontekstis peatöövõtjale tarnitud asjade, tehtud ehitustööde ja osutatud teenuste eest otse neile. See annab alltöövõtjatele, kes sageli on VKEd, tõhusa võimaluse kaitsta oma huve maksete saamisel. 4) Usaldusväärsed menetlused Kaalulolevate finantshuvide ning avaliku ja erasektori seotuse tõttu on hangete puhul tegemist riskantse valdkonnaga, kus võib esineda sellist ebaseaduslikku tegevust nagu huvide konfliktid, favoritism ja korruptsioon. Ettepanekuga parandatakse olemasolevaid kaitsemeetmeid ning nähakse ette lisakaitse. Huvide konflikt. Ettepanekus on eraldi säte huvide konflikti kohta, mis hõlmab tegelikke, võimalikke või tajutavaid huvide konflikti olukordi, mis mõjutavad võrgustiku sektori hankija või menetlusse sekkuvate hangete tugiteenuste osutajate personali ning võrgustiku sektori hankija juhtkonna liikmeid, kes võivad hankemenetluse tulemust mõjutada ka juhul, kui nad selles ametlikult ei osale. Arvestades vastavalt avaliku sektori hankijate ja äriühingute otsustamisprotsesside erinevusi, on asjakohane piirata kõnealuseid sätteid esimesena nimetatute korraldatavate hangete suhtes. Ebaseaduslik tegevus. Ettepanekus on eraldi säte, mis käsitleb taotlejate ja pakkujate ebaseaduslikku tegevust, nagu katsed sobimatult mõjutada otsustusprotsessi või teiste osalejatega lepingute sõlmimine menetluse tulemusega manipuleerimiseks, mille puhul tuleb nad menetlusest kõrvale jätta. Need ebaseaduslikud tegevused rikuvad Euroopa Liidu õiguse aluspõhimõtteid ning võivad märkimisväärselt moonutada konkurentsi. Ebaõiglased eelised. Turukonsultatsioonid on võrgustiku sektori hankijatele kasulik vahend teabe saamiseks turu struktuuri, suutlikkuse ja mahu kohta, võimaldades samal ajal hankijatel teavitada turul tegutsejaid oma hankeprojektidest ja nendega seotud nõuetest. Esialgsed kontaktid turul osalejatega ei tohi siiski anda ebaõiglaseid eeliseid ega moonutada konkurentsi. Seepärast on ettepanekus eraldi säte võrgustiku sektori hankijat nõustanud või menetluse ettevalmistamisega seotud osalejate eelistamise vastaste kaitsemeetmete kohta. 5) Juhtimine Siseriiklikud järelevalveasutused. Hindamine on näidanud, et kõik liikmesriigid ei kontrolli järjekindlalt ja süstemaatiliselt hanke-eeskirjade rakendamist ja toimimist. See ohustab Euroopa Liidu õiguse tõhusat ja ühetaolist kohaldamist. Seepärast nähakse ettepanekuga ette, et liikmesriigid määravad ühe siseriikliku ametiasutuse, kes vastutab hankealaste õigusaktide järelevalve, rakendamise ja kontrolli teostamise eest. Üksnes ühel kõikehõlmavate ülesannetega asutusel on ülevaade peamistest rakendamisega seotud raskustest ning struktuursemate probleemide korral oskab ta soovitada asjakohaseid meetmeid. Selline asutus suudab anda vahetut tagasisidet poliitika toimimise ning siseriiklike õigusaktide ja tavade võimalike kitsaskohtade kohta, aidates seeläbi kaasa kiirete lahenduste leidmisele ning hankemenetluste täiustamisele. Teadmiskeskused. Paljudel juhtudel ei ole võrgustiku sektori hankijatel eksperditeavet, et tegeleda keerukate hankeprojektidega. Haldusstruktuuride professionaalne toetus, mis oleks asjakohane ja sõltumatu, parandaks märkimisväärselt hanketulemusi, laiendades avalik-õiguslike hankijate teadmusbaasi ja suurendades professionaalsust ning abistades ettevõtjaid, eelkõige VKEsid. Seepärast kohustatakse ettepanekuga liikmesriike looma tugistruktuure, kes annavad õiguslikku ja majandusalast nõu ja suuniseid, pakuvad koolitust ja abi riigihangete ettevalmistamisel ja korraldamisel. Tugistruktuurid või –mehhanismid on liikmesriigi tasandil juba olemas, kuigi need on organiseeritud väga erinevalt ning hõlmavad avaliku sektori hankijatele ja võrgustiku sektori hankijatele huvi pakkuvaid erinevaid valdkondi. Liikmesriigid saavad seega kõnealuseid mehhanisme kasutada, tugineda oma eriteadmistele ja edendada oma teenuseid kui asjakohaseid ja kaasaegseid vahendeid, mis võimaldavad pakkuda asjakohast tuge avaliku sektori hankijatele, võrgustiku sektori hankijatele ja ettevõtjatele. Korruptsiooni ja favoritismi vastase võitluse toetamiseks peavad avaliku sektori hankijad esitama sõlmitud lepingute teksti järelevalveasutusele, et see saaks kahtlaste tegevusmustrite avastamiseks lepinguid tähelepanelikult uurida, ning võimaldama huvitatud isikutele juurdepääsu kõnealustele dokumentidele sellisel määral, mis ei ohustaks õiguspäraseid avalikke ja erahuve. Seaduslike ärihuvide kaitsmisega seotud ilmsetest probleemidest tulenevalt ja selleks et hoida ära konkurentsimoonutused, ei tuleks seda kohustust laiendada kõnealustes sektorites tegutsevatele avalik-õiguslikele või eraettevõtjatele. Peale selle tuleb hoida ära ebaproportsionaalse halduskoormuse tekitamine; kohustus edastada sõlmitud lepingute terviktekst peaks seega piirduma suhteliselt suure väärtusega lepingutega. Kavandatavad piirmäärad tagaksid õige tasakaalu halduskoormuse suurendamise ja suurema läbipaistvuse tagamise vahel: kui asjade ja teenuste suhtes kehtib piirmäär 1 000 000 eurot ning ehitustööde suhtes 10 000 000 eurot, tuleks kõnealust nõuet kohaldada Euroopa Liidu Teatajas avaldatud kõigist hangetest 10−20 % suhtes. Seda, et järelevalveasutusi ja teadmiskeskusi hõlmavad nõuded tekitaksid liikmesriikidele üldisi lisakulusid, ei ole ette näha. Kui olemasolevate mehhanismide ja struktuuride tegevuste ümberkorraldamise või täiustamisega peaksid kaasnema teatavad kulutused, siis kompenseeritakse need selliste kulude vähenemisega nagu vaidluste lahendamise kulud (nii avaliku sektori hankijate kui ka ettevõtjate puhul), lepingu sõlmimisel riigihanke-eeskirjade väärast kohaldamisest või hankemenetluste kehvast ettevalmistamisest tekkinud viivitustega seotud kulud ning kulud, mis on tingitud asjaolust, et praegu antakse avaliku sektori hankijatele nõu killustatult ja ebatõhusalt. Halduskoostöö. Ettepanekus nähakse ette ka tõhus koostöö, mis võimaldab siseriiklikel järelevalveasutustel jagada teavet ja parimaid tavasid ning teha koostööd siseturu infosüsteemi (IMI) kaudu. 2011/0439 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV milles käsitletakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate üksuste hankeid (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 53 lõiget 1, artiklit 62 ja artiklit 114, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele[12], võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[13], võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[14], järgides seadusandlikku tavamenetlust ning arvestades järgmist: (1) ELi riigihangetealaste õigusaktide mõju ja tõhususe hindamise[15] tulemusi arvestades tundub asjakohane säilitada vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate üksuste hankeid käsitlevad eeskirjad, sest liikmesriikide ametiasutused saavad jätkuvalt mõjutada kõnealuste üksuste käitumist, sh osaledes nende kapitalis ja olles esindatud nende üksuste haldus-, juhtimis- ja järelevalveorganites. Teine põhjus, miks reguleerida jätkuvalt nendes sektorites tehtavaid hankeid, on nende turgude, kus ettevõtjad tegutsevad, suletud laad, mis on tingitud liikmesriikide antud eri- või ainuõigustest, mida rakendatakse kõnealust teenust pakkuvate võrkude varustamise, kättesaadavaks tegemise ja käitamise suhtes. (2) Et tagada vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate üksuste hangete avatus konkurentsile, on soovitav koostada sätted, millega kooskõlastatakse hankemenetlused teatavat maksumust ületavate lepingute puhul. Sellist kooskõlastamist on vaja selleks, et tagada Euroopa Liidu toimimise lepingu põhimõtete mõju, eriti kaupade vaba liikumine, asutamisvabadus ja teenuste osutamise vabadus ning nendest tulenevad põhimõtted, nagu võrdne kohtlemine, mittediskrimineerimine, vastastikune tunnustamine, proportsionaalsus ja läbipaistvus. Arvestades sellisest kooskõlastamisest puudutatud sektorite olemust, peaks kooskõlastamine, tagades nendest põhimõtetest kinnipidamise, moodustama heade äritavade raamistiku ja olema võimalikult paindlik. (3) Liidupoolset kooskõlastamist käivitavatest piirmääradest allapoole jääva maksumusega hangete puhul on soovitav pidada silmas Euroopa Kohtu kohtupraktikat, mille järgi kohaldatakse asutamislepingu eeskirju ja põhimõtteid. (4) Riigihanked täidavad väga olulist rolli „Euroopa 2020” strateegias[16], kuna see on üks turupõhistest vahenditest aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu toetamiseks ning aitab samas tagada, et avaliku sektori raha kasutatakse kõige tõhusamalt. Selleks on vaja läbi vaadata ja ajakohastada kehtivad riigihanke-eeskirjad, mis on vastu võetud kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiviga 2004/17/EÜ millega kooskõlastatakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate ostjate hankemenetlused[17] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiviga 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta,[18] et muuta avaliku sektori kulutused kulutõhusamaks, hõlbustades eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate osalemist riigihankemenetluses ning võimaldades hankijatel paremini ära kasutada riigihankeid ühiste ühiskondlike eesmärkide toetamiseks. Ka on vaja selgitada põhimõisteid ja -kontseptsioone, et tagada suurem õiguskindlus ja võtta arvesse Euroopa Liidu Kohtu asjakohase väljakujunenud kohtupraktika teatavaid asjakohaseid aspekte. (5) Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 11 kohaselt peab liidu poliitika ja tegevuse määratlemisse ja rakendamisse integreerima keskkonnakaitse nõuded, eelkõige pidades silmas säästva arengu edendamist. Käesolevas direktiivis selgitatakse, kuidas võrgustiku sektori hankijad saavad kaasa aidata keskkonnakaitsele ja säästva arengu edendamisele ning samas tagada lepingutega seotud kulutuste parima tasuvuse. (6) On asjakohane, et hanke mõiste või see, mida käsitatakse üksikhankena, oleksid määratletud võimalikult sarnaselt määratlustele, mida kohaldatakse vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu […] direktiivile […] riigihangete kohta,[19] võttes nõuetekohaselt arvesse käesoleva direktiiviga hõlmatud sektorite eripära. Üksikhanke mõiste hõlmab kõiki teatava projekti elluviimiseks vajalikke asju, ehitustöid ja teenuseid, näiteks ehitustööde projekti või terviklikku projekti, mis hõlmab nii ehitustöid, asju ja/või teenuseid. Üksikprojekti olemasolust võivad märku anda näiteks võrgustiku sektori hankija poolne projekti eelnev üldplaneerimine ja kontseptsiooni väljatöötamine, asjaolu, et hangitavad elemendid täidavad ühte majanduslikku või tehnilist ülesannet või on muul viisil loogiliselt seotud ning hanked toimuvad lühikese aja jooksul. (7) Et tagada turu tegelik avamine ja õiglane tasakaalustatus hanke-eeskirjade kohaldamisel vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris, on vaja, et hõlmatud üksused oleksid määratletud mingil muul alusel peale nende juriidilise staatuse. Seepärast tuleks tagada, et avalikus sektoris ja erasektoris tegutsevate võrgustiku sektori hankijate võrdse kohtlemise põhimõtet ei rikuta. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 345 kohaselt on vaja ka tagada, et mõjutataks omandi õiguslikku režiimi liikmesriikides. (8) Eri- või ainuõiguste mõiste on käesoleva direktiivi reguleerimisala määratlemisel kesksel kohal, kuna selliste üksuste suhtes, mis ei ole käesoleva direktiivi tähenduses avaliku sektori hankijad ega avalik-õiguslikud äriühingud, kohaldatakse direktiivi sätteid üksnes niivõrd, kuivõrd nad teostavad selliste õiguste alusel mõnd direktiiviga hõlmatud tegevust. Seepärast on asjakohane selgitada, et õigusi, mis on antud objektiivsetel kriteeriumidel põhineva menetluse käigus eelkõige liidu õigusaktide kohaselt ja mille puhul on tagatud piisav avaldamine, ei käsitata käesoleva direktiivi kohaste eri- või ainuõigustena. Kõnealused õigusaktid peaksid hõlmama Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/30/EÜ maagaasi siseturu ühiseeskirjade kohta,[20] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/92/EÜ elektri siseturu ühiseeskirjade kohta,[21] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiivi 97/67/EÜ ühenduse postiteenuste siseturu arengut ja teenuse kvaliteedi parandamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta,[22] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 1994. aasta direktiivi 94/22/EÜ süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmise lubade andmis- ning kasutamistingimuste kohta[23]ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 1370/2007, mis käsitleb avaliku reisijateveoteenuse osutamist raudteel ja maanteel ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 1191/69 ja (EMÜ) nr 1107/70[24]. (9) Võrgustiku sektori hankijad, kes tegutsevad joogiveesektoris, võivad tegeleda ka muude veega seotud tegevustega, nt vesiehitusprojektide, niisutus- või kuivendustööde või reovee ärajuhtimise ja töötlemisega. Sel juhul peaks võrgustiku sektori hankijatel olema võimalik kohaldada käesoleva direktiiviga ette nähtud hankemenetlusi kõigi veega seotud tegevuste puhul, olenemata sellest milline veetsükli osa on hõlmatud. Ent asjade tarnimist hõlmavad hanke-eeskirjad ei ole asjakohased vee ostmiseks, kuna vett tuleb hankida selle kasutuskoha lähedal asuvatest allikatest. (10) On asjakohane jätta välja nafta ja maagaasi leiukohtade uurimiseks sõlmitavad hanked, kuna on korduvalt leitud, et kõnealuses sektoris on selline konkurentsisurve, et ELi hanke-eeskirjadega loodavat hankedistsipliini ei ole enam vaja. (11) Lepinguid võib sõlmida mitmesuguste selliste tegevuste nõuete täitmiseks, mis võivad kuuluda erineva õigusrežiimi alla. Tuleks selgitada, et õigusrežiim, mida rakendatakse eri tegevusi hõlmava üksiklepingu puhul, peaks arvestama eeskirju, mida kohaldatakse lepingu peamiseks eesmärgiks oleva tegevuse puhul. Lepingu peamiseks eesmärgiks oleva tegevuse kindlaks määramine võib põhineda konkreetse lepingu nõuete analüüsil, mille koostab võrgustiku sektori hankija, et hinnata lepingu maksumust ja koostada hankedokumendid. Teatavatel juhtudel, nagu ühe seadme ostmine tegevusteks, mille puhul ei ole võimalik saada teavet, mis võimaldaks hinnata, milline on nende kasutusviiside suhteline sagedus, võib olla objektiivselt võimatu määrata kindlaks, millise tegevuse jaoks see leping on peamiselt ette nähtud. Tuleb märkida, milliseid eeskirju sellistel puhkudel kohaldatakse. (12) Tegelikud, võimalikud või tajutavad huvide konfliktid võivad, isegi kui need ei põhjusta korruptsiooni, väga tõenäoliselt mõjutada ebakorrektselt riigihangetega seotud otsuseid, moonutades konkurentsi ja seades ohtu pakkujate võrdse kohtlemise. Seepärast tuleb luua tõhusad mehhanismid huvide konfliktide vältimiseks, tuvastamiseks ja heastamiseks. Arvestades vastavalt avaliku sektori hankijate ja äriühingute otsustamisprotsesside erinevusi, on asjakohane piirata kõnealuseid sätteid esimesena nimetatute korraldatavate hangete suhtes. (13) Hankemenetluses osalejate ebaseaduslik tegevus, näiteks katsed mõjutada otsustamisprotsessi või sõlmida teiste taotlejatega kokkuleppeid menetluse tulemuse mõjutamiseks, võib viia liidu õiguse aluspõhimõtete rikkumiseni ja tõsiselt moonutada konkurentsi. Ettevõtjatelt tuleks seepärast nõuda ausõnaga kinnitust selle kohta, et nad ei tegele sellise ebaseadusliku tegevusega, ning kui see kinnitus osutub valeks, tuleb nad menetlusest kõrvale jätta. (14) Nõukogu 22. detsembri 1994. aasta otsusega 94/800/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse nimel sõlmitavaid tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavaid kokkuleppeid, mis saavutati mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus (1986–1994),[25] kiideti heaks Maailma Kaubandusorganisatsiooni riigihankeid käsitlev kokkulepe (edaspidi „WTO riigihankeleping”). WTO riigihankelepingu eesmärk on luua riigihankelepingute mitmepoolne tasakaalustatud õiguste ja kohustuste raamistik, et liberaliseerida ja laiendada maailmakaubandust. WTO riigihankelepinguga ning samuti teiste asjakohaste liidu jaoks kohustuslike rahvusvaheliste kokkulepetega hõlmatud lepingute puhul täidavad võrgustiku sektori hankijad kõnealuste kokkulepetega sätestatud kohustusi, kohaldades käesolevat direktiivi kokkulepetega ühinenud kolmandate riikide ettevõtjate suhtes. (15) WTO riigihankelepingut kohaldatakse lepingute suhtes, mis ületavad teatavat kõnealuses lepingus kindlaks määratud ja Rahvusvahelise Valuutafondi arvestusühikutes väljendatud piirmäärasid. Käesoleva direktiiviga sätestatud piirmäärasid tuleks nii kohandada, et need vastaksid WTO riigihankelepingus sätestatud piirmäärade ekvivalendile eurodes. Samuti tuleks ette näha, et eurodes väljendatud piirmäärad vaadatakse teatavate ajavahemike järel läbi ja neid kohandatakse üksnes matemaatikatehte alusel euro väärtuse võimaliku kõikumise võrra Rahvusvahelise Valuutafondi arvestusühiku suhtes. Selleks et vältida piirmäärade mitmekordistamist, on lisaks asjakohane kohaldada jätkuvalt samu piirmäärasid kõigi võrgustiku sektori hankijate suhtes, hoolimata sellest, millises sektoris nad tegutsevad, ilma et see mõjutaks liidu rahvusvahelisi kohustusi. (16) Hindamise tulemused näitasid, et teatavate teenuste väljajätmine selle direktiivi täielikust reguleerimisalast tuleks läbi vaadata. Selle tulemusena laiendatakse direktiivi täielikku reguleerimisala mitmele teenusele (nt hotelli- ja õigusteenused, mille puhul esines väga kõrge piiriülese kaubanduse protsent). (17) Mõne muu teenuste kategooria puhul on teenuste olemuse tõttu piiriülene mõõde jätkuvalt piiratud; sellised on näiteks nn isikuteenused − teatavad sotsiaal-, tervishoiu- ja haridusteenused. Kõnealuste teenuste osutamise kontekst varieerub liikmesriikide erinevate kultuuritraditsioonide tõttu suuresti. Seetõttu tuleks kõnealuste teenuste hankelepingute suhtes kehtestada erikord ning kõrgem piirmäär 1 000 000 eurot. Seoses kõneluste sektorite hanke konkreetse kontekstiga ei paku allapoole seda piirmäära jääva maksumusega isikuteenuste hange üldjuhul teiste liikmesriikide teenuseosutajatele huvi, kui ei esine konkreetseid tõendeid, mis näitaksid vastupidist, nt piiriüleste projektide rahastamine liidu poolt. Piirmäära ületavate isikuteenuste hankelepingute suhtes tuleks kohaldada kogu liidus läbipaistvuse põhimõtteid. Arvestades kultuurilise konteksti olulisust ja kõnealuste teenuste tundlikkust, tuleks liikmesriikidele anda laialdased volitused teenuseosutajate valimise korraldamiseks viisil, mida nad peavad kõige asjakohasemaks. Käesoleva direktiivi sätted võtavad seda vajadust arvesse, kehtestades üksnes läbipaistvuse ja võrdse kohtlemise põhimõtete järgmise kohustuse ning tagades, et võrgustiku sektori hankijad saavad teenuseosutajate valimisel kohaldada teatavaid kvaliteedikriteeriume, näiteks Euroopa Liidu sotsiaalkaitsekomitee välja töötatud vabatahtlikkuse alusel rakendatavat sotsiaalteenuste Euroopa kvaliteediraamistikku[26]. Liikmesriikidel ja/või võrgustiku sektori hankijatel on vabadus valida, kas osutada kõnealuseid teenuseid ise või korraldada sotsiaalteenused viisil, mis ei näe ette riigihankelepingute sõlmimist, näiteks neid teenuseid pelgalt rahastades või andes ilma piirangute või kvootideta litsentsid või load kõigile ettevõtjatele, kes vastavad võrgustiku sektori hankija poolt varem kindlaks määratud tingimustele, eeldusel et selline süsteem tagab piisava avaldamise ning vastab läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise põhimõtetele. (18) Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele ning seda ei kohaldata selliste hangete suhtes, mida korraldavad rahvusvahelised organisatsioonid oma nimel ja arvel. Tuleb siiski selgitada, mil määral tuleks käesolevat direktiivi kohaldada teatavate rahvusvaheliste eeskirjadega hõlmatud hangete suhtes. (19) Esineb märkimisväärset õiguskindlusetust seoses sellega, mil määral peaks riigihanke-eeskirjad hõlmama koostööd avaliku sektori asutuste vahel. Euroopa Liidu Kohtu asjaomast kohtupraktikat tõlgendavad liikmesriigid ja isegi avaliku sektori hankijad erinevalt. Kuna kõnealune kohtupraktika on samaväärselt kohaldatav käesoleva direktiiviga hõlmatud sektorites tegutsevate avaliku sektori asutuste suhtes, on asjakohane tagada, et samu eeskirju kohaldatakse nii käesoleva direktiivi kui ka direktiivi […/…/EL][riigihangete kohta] puhul. (20) Käesoleva direktiivi kohaldamisest on asjakohane välja jätta teatavad teenuste, asjade ja ehitustööde hankelepingud, mis on sõlmitud sidusettevõtjaga, kelle põhitegevuseks on selliste teenuste osutamine või tarnete või ehitustööde tegemine rühmale, kuhu ta kuulub, mitte nende pakkumine turul. Samuti on asjakohane jätta välja teatavad teenuste, asjade ja ehitustööde hankelepingud, mis võrgustiku sektori hankija sõlmib mitme võrgustiku sektori hankija loodud ühisettevõttega käesolevas direktiivis määratletud tegevuseks, kui võrgustiku sektori hankija ise on selle ühisettevõtte osa. Ent on vaja tagada, et see väljajätmine ei moonutaks konkurentsi nende ettevõtjate või ühisettevõtete kasuks, mis on seotud võrgustiku sektori hankijatega; on vaja ette näha asjakohased eeskirjad, eriti seoses maksimaalsete piirmääradega, mille ulatuses äriühingud võivad saada osa käibest turult ja mille ületamisel nad kaotavad võimaluse lepingu sõlmimiseks hanget välja kuulutamata, ühisettevõtete koosseisuga ja nende ühisettevõtete ning neid moodustanud võrgustiku sektori hankijate vaheliste sidemete stabiilsuse kohta. (21) Ka on asjakohane selgitada, kuidas on sätted, milles käsitletakse avaliku sektori asutuste vahelist koostööd, seotud sätetega, milles käsitletakse lepingute sõlmimist sidusettevõtjatega või ühisettevõtete kontekstis. (22) Käesolevat direktiivi ei tuleks kohaldada selliste lepingute suhtes, mille eesmärgiks on artiklites 5–11 osutatud tegevuste võimaldamine, ega ka selliste ideekonkursside suhtes, mis korraldatakse kõnealuse tegevuse läbiviimiseks, kui liikmesriigis, milles see tegevus toimub, on see vahetult avatud konkurentsile piiramata juurdepääsuga turgudel. Seetõttu on kohane säilitada menetlus, mida kohaldatakse kõigis käesoleva direktiiviga hõlmatud sektorites ja mis võimaldaks võtta arvesse seda mõju, mida avaldab kas juba toimunud või tulevikus toimuv turu avamine konkurentsile. Sellise menetlusega tuleks ette näha õiguskindlus asjaomastele üksustele ja ka asjakohane otsustamiskord, tagades lühikese tähtaja jooksul liidu õiguse ühetaolise rakendamise selles valdkonnas. (23) Otsest avatust konkurentsile tuleks hinnata objektiivsete kriteeriumide alusel, võttes arvesse asjaomase sektori konkreetseid omadusi. Kõnealust hindamist piiravad siiski kohaldatavad lühikesed tähtajad ja asjaolu, et see põhineb komisjonile kättesaadaval teabel, mis pärineb kas juba olemasolevatest allikatest või artikli 28 kohaldamisel saadud teabel, mida ei saa täiendada aeganõudvamate meetoditega, sh eelkõige asjaomaste ettevõtjate avaliku küsitlemisega. Käesoleva direktiivi kontekstis antav hinnang otsesele konkurentsile avatuse kohta ei piira seega konkurentsiõiguse täielikku kohaldamist. (24) Loetakse, et teatava sektori või selle osa avamist käsitlevate liidu asjaomaste õigusaktide, rakendamine ja kohaldamine annab piisava aluse eeldamiseks, et kõnealusele turule on vaba juurdepääs. Sellised õigusaktid peaksid olema esitatud lisas, mida komisjon saab ajakohastada. On asjakohane, et kõnealuses lisas tuleks praegu osutada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivile 2009/73/EÜ, mis käsitleb maagaasi siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/55/EÜ,[27] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivile 2009/72/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/54/EÜ,[28] ja direktiivile 94/22/EÜ. (25) Teadusuuringud ja innovatsioon, sealhulgas ökoinnovatsioon ja sotsiaalne innovatsioon, on tulevase majanduskasvu peamisi mõjutajaid ning seega aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020” keskmes. Võrgustiku sektori hankijad peaksid kasutama riigihankeid võimalikult strateegiliselt innovatsiooni edendamiseks. Innovatiivsete toodete ja teenuste ostmisega saab väga oluliselt parandada avalike teenuste tõhusust ja kvaliteeti ning lahendada tõsiseid sotsiaalseid probleeme. Nii saab raha kõige tulusamalt kasutada ning lisaks kaasnevad uute ideede loomisega, nende ideede muutmisega innovatiivseteks toodeteks ja teenusteks ning seeläbi jätkusuutliku majanduskasvu edendamisega üldisemad hüved majandusele, keskkonnale ja ühiskonnale. Käesolev direktiiv peaks aitama edendada innovaatilisi hankeid ning aitama liikmesriikidel saavutada „Innovatiivse liidu” eesmärke. Seetõttu tuleks ette näha eraldi hankemenetlus, mis võimaldaks võrgustiku sektori hankijatel luua pikaajalisi innovatsioonipartnerlusi uue innovatiivse toote, teenuse või ehitustöö väljaarendamiseks ja hilisemaks ostmiseks, tingimusel et see tarnitakse kokkulepitud kvaliteedi ja hinnaga. Sellised partnerlused peaks olema üles ehitatud nii, et innovaatilise lahenduse väljatöötamist motiveeriks turul tekkinud vajadus, põhjustamata seejuures turu sulgemist. (26) Konkurentsi kahjustavat mõju silmas pidades tuleks väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetlust kasutada ainult väga erandlikes olukordades. Sellise erandi kohaldamine peaks piirduma ainult juhtudega, kus avaldamine ei ole võimalik Euroopa Liidu Kohtu kohtupraktika kohastel, vääramatust jõust tingitud põhjustel, või kui algusest peale on selge, et avaldamine ei aitaks konkurentsi suurendada, eelkõige seetõttu, et objektiivsetel asjaoludel leidub ainult üks ettevõtja, kes suudab lepingut täita. Ainult objektiivne eksklusiivsus saab õigustada väljakuulutamiseta läbirääkimistega menetluse kasutamist, kui eksklusiivsust ei ole tekitanud tulevast hankemenetlust silmas pidades võrgustiku sektori hankija ise ning kui ei leidu piisavaid asendusvõimalusi, mille olemasolu tuleb põhjalikult hinnata. (27) Elektroonilised teabevahendid võivad lepingute avaldamist oluliselt lihtsustada ning suurendada hankeprotsesside tõhusust ja läbipaistvust. Elektroonilised vahendid tuleks kasutusele võtta kõigis hankemenetlustes. Nende kasutamine võimaldab ka aega säästa. Seetõttu tuleks elektrooniliste vahendite kasutamisel lühendada miinimumtähtaegu, ent tingimusel, et need vahendid on kooskõlas teabeedastuse jaoks liidu tasandil ettenähtud konkreetse viisiga. Peale selle võivad asjakohaste funktsioonidega elektroonilised teabe- ja sidevahendid aidata avaliku sektori hankijatel hoida ära, avastada ja parandada hankemenetluse käigus ilmnevaid vigu. (28) Liidu riigihangete turgudel on avalik-õiguslikud hankijad hakanud järjest rohkem nõudlust koondama, eesmärgiga saavutada mastaabisäästu, sealhulgas madaldada hindu ja tehingukulusid ning tõhustada ja muuta professionaalsemaks hangete korraldust. Seda saab kas osalevate võrgustiku sektori hankijate arvu või lepingute mahu ja maksumuse koondamisega pikema aja jooksul. Hangete koondamist ja keskseks muutmist tuleb siiski hoolikalt jälgida, et vältida ostujõu ülemäärast koondumist ja konkurentsivastast koostööd ning säilitada läbipaistvus ja konkurents ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate turulepääsu võimalused. (29) Raamlepingute kasutamine võib olla kogu Euroopas tõhusaks hankemeetodiks; samas on vaja konkurentsi tõhustada, suurendades raamlepingute abil korraldatavate hangete läbipaistvust ja juurdepääsu neile. Seepärast on asjakohane vaadata läbi kõnealuste raamlepingute suhtes kohaldatavad sätted, eelkõige nähes ette minihanked konkreetsete raamlepingul põhinevate lepingute sõlmimiseks ning piirates raamlepingute kehtivusaega. (30) Samuti oleks vaja omandatud kogemusi arvesse võttes kohandada dünaamiliste hankesüsteemide suhtes kohaldatavaid eeskirju, et võrgustiku sektori hankijad saaksid täielikult ära kasutada kõnealuse vahendiga seotud võimalusi. Neid süsteeme tuleb lihtsustada, eelkõige kasutades neid piiratud menetluse kujul, kõrvaldades seega esialgsete pakkumuste vajaduse, mida on kõnealuste süsteemide puhul peetud üheks peamiseks probleemiks. Igal ettevõtjal, kes esitab osalemistaotluse ja vastab valikukriteeriumidele, tuleks lubada dünaamilise hankemenetluses osaleda. See hankemeetod võimaldab võrgustiku sektori hankijal saada eriti laias valikus pakkumusi ning tagada seega suure konkurentsi teel raha optimaalne kasutamine. (31) Lisaks töötatakse pidevalt välja uusi elektroonilisi hankemeetodeid, näiteks elektroonilised kataloogid. Need aitavad konkurentsi suurendada ning riigihankeid tõhustada, säästes eelkõige aega ja raha. Siiski tuleb kehtestada teatavad eeskirjad, mis aitaksid tagada, et kõnealune kasutamine vastab käesoleva direktiivi sätetele ning võrdse kohtlemise, mittediskrimineerimise ja läbipaistvuse põhimõtetele. Eelkõige raamlepingu alusel uuesti väljakuulutatud hanke või dünaamilise hankesüsteemi kasutamise korral ja kui on piisavalt garanteeritud jälgitavus, võrdne kohtlemine ja prognoositavus, tuleb võrgustiku sektori hankijatel lubada teatavate hangetega seoses pakkumusi esitada varem edastatud elektroonilise kataloogide alusel. Kooskõlas elektroonilisi sidevahendeid käsitlevate eeskirjadega ei tohiks võrgustiku sektori hankijad põhjendamatult takistada ettevõtjate juurdepääsu hankemenetlustele, mille puhul pakkumused esitatakse elektrooniliste kataloogide kujul ja tagatakse kooskõla mittediskrimineerimist ja võrdset kohtlemist käsitlevate üldpõhimõtetega. (32) Enamikus liikmesriikides kasutatakse üha enam keskseid hankemeetodeid. Kesksed hankijad vastutavad hangete või hankelepingute/raamlepingute sõlmimise eest teiste avaliku sektori või võrgustiku sektori hankijate jaoks. Hangete suurte mahtude tõttu aitavad need meetodid suurendada konkurentsi ja muuta riigihankeid professionaalsemaks. Seetõttu tuleks määratleda liidu tasandil kesksed hankijad, välistamata seejuures vähem institutsionaliseeritud ja vähem süstemaatiliste ühishangete jätkumist või selliste teenuseosutajate kasutamist, kes valmistavad hankemenetluse ette ja juhivad seda võrgustiku sektori hankija nimel ja arvel. Samuti tuleks sätestada eeskirjad käesoleva direktiivi järgsete kohustuste täitmise eest vastutuse jaotamiseks keskse hankija ja keskselt hankijalt või tema kaudu hankeid tegevate võrgustiku sektori hankijate vahel, ka õiguskaitsevahendite puhul. Kui keskne hankija vastutab ainuisikuliselt hankemenetluse läbiviimise eest, peaks ta ka ainuisikuliselt ja otse vastutama menetluste õiguspärasuse eest. Kui menetluse teatavat osa, näiteks raamlepingu kohast hanke uuesti väljakuulutamist või dünaamilise hankesüsteemi alusel individuaalsete lepingute sõlmimist, viib läbi võrgustiku sektori hankija, peaks ta jätkuvalt vastutama menetluse nende osade eest, mida viib läbi tema. (33) Kesksete hangete toetamiseks sobivad eriti hästi elektroonilised sidevahendid, kuna need pakuvad võimaluse andmete taaskasutamiseks ja automaatseks töötlemiseks, minimeerides seega teabe- ja tehingukulusid. Seepärast tuleks esimese sammuna teha elektrooniliste sidevahendite kasutamine kesksete hankijate jaoks kohustuslikuks ning soodustada ka tavade ühtlustamist kogu liidus. Seejärel tuleks kaheaastase üleminekuperioodi järel muuta elektrooniliste sidevahendite kasutamine kohustuslikuks kõigi hankemenetluste puhul. (34) Eri liikmesriikide võrgustiku sektori hankijate ühist hankelepingute sõlmimist raskendavad praegu õiguslikud probleemid, eelkõige vastuolud siseriiklike õigusaktide vahel. Vaatamata asjaolule, et direktiiviga 2004/17/EÜ võimaldati kaudselt piiriüleseid ühiseid riigihankeid, on mitme riigi siseriiklikud õigussüsteemid otseselt või kaudselt muutnud piiriülesed ühised riigihanked praktikas õiguslikult ebakindlaks või võimatuks. Eri liikmesriikide võrgustiku sektori hankijad võivad olla huvitatud koostööst ja ühistest hankelepingutest, et siseturu potentsiaali mastaabisäästu ning riski ja kasu jagamise abil maksimaalselt ära kasutada, eelkõige innovatiivsete projektide puhul, mis on seotud suurema riskiga, kui ühel võrgustiku sektori hankijal oleks mõistlik kanda. Seepärast tuleks sätestada piiriüleste ühishangete uued eeskirjad, millega nähakse ette kohaldatav õigus ja mis lihtsustavad võrgustiku sektori hankijate vahelist koostööd kogu ühtsel turul. Lisaks võivad eri liikmesriikide võrgustiku sektori hankijad moodustada siseriikliku või liidu õiguse kohaselt loodavaid ühiseid juriidilisi isikuid. Sellist liiki ühiste hangete jaoks tuleks kindlaks määrata konkreetsed eeskirjad. (35) Hankijate koostatud tehnilised kirjeldused peavad võimaldama avada riigihanked konkurentsile. Seepärast peaks piisava konkurentsitaseme saavutamiseks olema võimalik esitada mitmekülgsetel tehnilistel lahendustel põhinevaid pakkumusi. Järelikult tuleb tehnilised kirjeldused koostada nii, et need ei vähendaks kunstlikult konkurentsi teatavat ettevõtjat soosivate nõuetega, kirjeldades vastava ettevõtja poolt tavapäraselt pakutavate asjade, teenuste või ehitustööde põhiomadusi. Kõige paremini aitab seda eesmärki saavutada see, kui tehniliste kirjelduste koostamisel lähtutakse funktsionaalsetest nõuetest ja kasutusomadustest, mis soodustab ka innovatsiooni. Kui viidatakse Euroopa standardile või selle puudumisel riiklikule standardile, peaksid võrgustiku sektori hankijad võtma arvesse pakkumusi, mis põhinevad teistel samaväärsetel süsteemidel ning mis vastavad võrgustiku sektori hankija esitatud nõuetele ja on ohutuselt samaväärsed. Samaväärsuse tõendamiseks võib nõuda, et pakkujad esitaksid kolmandate isikute kontrollitud tõendusmaterjali; samas tuleks siiski aktsepteerida ka muud sobivat tõendusmaterjali, nagu tootja tehniline toimik, kui asjaomasel ettevõtjal puudub juurdepääs sellistele tõenditele või katsearuannetele või tal ei ole võimalik neid asjaomase tähtaja jooksul hankida. (36) Võrgustiku sektori hankijad, kes soovivad osta teatavate keskkonna-, sotsiaalsete või muude näitajatega ehitustöid, asju või teenuseid, peaksid saama viidata teatavatele märgistele, nagu Euroopa ökomärgis, riiklikud või rahvusvahelised ökomärgised või muud märgised, tingimusel, et märgise nõuded on seotud lepingu sisuga, näiteks toote ja selle esitusviisi kirjeldusega, sealhulgas pakendusnõuetega. Samuti on oluline, et kõnealused nõuded on koostatud ja kinnitatud objektiivselt kontrollitavate kriteeriumide alusel ja kasutades menetlust, milles saavad osaleda sellised sidusrühmad nagu valitsusasutused, tarbijad, tootjad, turustajad ja keskkonnaorganisatsioonid, ning et märgise nõuded on kõigile huvitatud osapooltele kättesaadavad. (37) Kõigi selliste hangete puhul, mille eseme kavandatud kasutajateks on inimesed, olenemata sellest, kas nendeks on üldsus või võrgustiku sektori hankija töötajad, peavad võrgustiku sektori hankijad koostama kõnealused tehnilised kirjeldused nii, et neis võetakse arvesse puuetega inimeste või kõigi kasutajate ligipääsemise nõuet, v.a nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel. (38) Et soodustada väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate (VKEde) osalemist hanketurul, tuleb sõnaselgelt ette näha, et lepinguid on võimalik jaotada kas ühesugusteks või erinevateks osadeks. Osadeks jaotatud lepingute puhul võivad võrgustiku sektori hankijad näiteks konkurentsi säilitamiseks või tarnekindluse tagamiseks piirata osade arvu, mille kohta üks ettevõtja võib pakkumuse esitada; samuti võivad nad piirata osade arvu, mille suhtes võib ühe pakkujaga lepingu sõlmida. (39) Kui see on kooskõlas vajadusega tagada objektiivsed ja usaldusväärsed äritavad, võimaldades samal ajal maksimaalset paindlikkust, on asjakohane ette näha direktiivi [2004/18/EÜ] riigihangete kohta kohaldamine majandus- ja finantssuutlikkuse nõuete ning tõendavate dokumentide suhtes. Seepärast nähakse ette, et võrgustiku sektori hankijad võivad kohaldada direktiiviga [2004/18/EÜ] ette nähtud valikukriteeriume ja kui nad seda teevad, on nad kohustatud kohaldama sätteid, milles käsitletakse eelkõige minimaalse käibe piirmäärade ja enda kinnituste nõudeid. (40) Riigihankelepinguid ei tohiks sõlmida ettevõtjatega, kes on osalenud kuritegelikus ühenduses või kes on mõistetud süüdi korruptsioonis, liidu finantshuve kahjustavas pettuses või rahapesus. Ka maksude või sotsiaalkindlustusmaksete tasumata jätmist tuleks karistada menetlusest kõrvale jätmisega kogu liidus. Arvestades et võrgustiku sektori hankijatel, kes ei ole avaliku sektori hankijad, ei pruugi olla juurdepääsu vaieldamatule asjaomasele tõendusmaterjalile, on asjakohane lasta kõnealustel võrgustiku sektori hankijatel endil valida, kas kohaldada direktiivi [2004/18] kohaseid kõrvalejätmiskriteeriume või mitte. Võrgustiku sektori hankijatest tuleks seepärast kohustada ainult avaliku sektori hankijaid kohaldama direktiivi [2004/18] artikli 55 lõikeid 1 ja 2. Lisaks tuleb võrgustiku sektori hankijatele anda võimalus jätta taotlejad või pakkujad menetlusest kõrvale keskkonna- või sotsiaalsete kohustuste täitmata jätmise pärast, sealhulgas puudega inimeste ligipääsu nõude eiramise pärast, või muu raske eksimuse tõttu ametialaste käitumisreeglite vastu, nagu näiteks konkurentsieeskirjade või intellektuaalomandi õiguste rikkumine. (41) Kui võrgustiku sektori hankijatel on kohustus kohaldada eespool osutatud kõrvalejätmise kriteeriume nad otsustavad seda teha, peaksid nad kohaldama direktiivi [2004/18] seoses ettevõtjate võimalusega võtta vastu vastavusmeetmed kuriteo või väärteo tagajärgede heastamiseks ning edasiste rikkumiste tõhusaks ärahoidmiseks. (42) Võrgustiku sektori hankijad võivad nõuda, et hankelepingu täitmise jooksul järgitakse keskkonnajuhtimismeetmeid ja -kavasid. Olenemata sellest, kas keskkonnajuhtimiskavad on registreeritud liidu mõne õigusakti kohaselt, nagu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1221/2009 organisatsioonide vabatahtliku osalemise kohta ühenduse keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemis (EMAS),[29] võivad need näidata, et ettevõtjal on lepingu täitmiseks vajalik tehniline suutlikkus. Ettevõtja rakendatavate meetmete kirjeldust, millega tagatakse samaväärne keskkonnakaitse tase, tuleks aktsepteerida keskkonnajuhtimiskavade registreerimise alternatiivina, kui asjaomasel ettevõtjal puudub vajalikuks tähtajaks sellise registreerimise võimalus. (43) Lepinguid tuleks sõlmida selliste objektiivsete kriteeriumide alusel, millega tagatakse läbipaistvuse, mittediskrimineerimise ja võrdse kohtlemise põhimõtete järgimine. Kõnealused kriteeriumid peaksid aitama tagada, et pakkumusi hinnatakse toimiva konkurentsi tingimustes, seda ka juhul, kui võrgustiku sektori hankijad vajavad oma vajadustega optimaalselt sobivaid kvaliteetseid ehitustöid, asju ja teenuseid. Sellest tulenevalt tuleks võrgustiku sektori hankijatel lubada pakkumuste hindamise kriteeriumina kasutada kas „majanduslikult soodsaimat pakkumust” või „madalaimat maksumust”, arvestades et viimasel juhul on neil vabadus kehtestada piisavad kvaliteedistandardid, kasutades tehnilisi kirjeldusi või lepingu täitmise tingimusi. (44) Kui võrgustiku sektori hankijad otsustavad sõlmida lepingu majanduslikult soodsaima pakkumuse alusel, peaksid nad kindlaks määrama pakkumuste hindamise kriteeriumid, mille alusel otsustatakse, milline pakkumus on majanduslikult soodsaim. Nende kriteeriumide kindlaksmääramine sõltub lepingu esemest, sest need peavad lubama hinnata iga pakkumuse täitmise taset lepingu eseme seisukohast, nagu see on määratletud tehnilistes kirjeldustes, ning mõõta iga pakkumuse puhul, kui soodne see majanduslikult on. Peale selle ei tuleks valitud hindamiskriteeriumidega anda võrgustiku sektori hankijale piiramatut valikuvabadust ning nendega tuleks tagada tegeliku konkurentsi võimaldamine ja kriteeriumidega peaksid kaasnema nõuded, mis lubavad pakkujate esitatud teavet tegelikkuses kontrollida. (45) On väga oluline täiel määral ära kasutada riigihangete potentsiaali strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisel. Pidades silmas üksikute sektorite ja turgude vahelisi suuri erinevusi, ei oleks siiski otstarbekas kehtestada hangete keskkonnasõbralikumaks, sotsiaalselt vastutustundlikumaks ning innovaatilisemaks muutmiseks üldisi kohustuslikke nõudeid. Liidu seadusandjad on juba kehtestanud kohustuslikud hankenõuded konkreetsete eesmärkide saavutamiseks maanteesõidukite (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiv 2009/33/EÜ keskkonnasõbralike ja energiatõhusate maanteesõidukite edendamise kohta[30]) ja kontoriseadmete (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta määrus (EÜ) nr 106/2008 ühenduse kontoriseadmete energiatõhususmärgistuse programmi kohta[31]) sektoris. Lisaks on olelusringi kulude arvestamise ühiste meetodite kindlaksmääramine oluliselt edasi arenenud. Tundub otstarbekas samal viisil jätkata, nähes kohustuslikud eesmärgid ette sektoripõhiste õigusaktidega, mis võtavad arvesse asjaomase sektori suhtes kohaldatavaid poliitikameetmeid ja tingimusi, ning edendades olelusringi kulude arvestamist hõlmavate Euroopa lähenemisviiside väljatöötamist ja kasutamist kui vahendit, millega toetatakse riigihangete kasutamist jätkusuutliku majanduskasvu edendamiseks. (46) Kõnealuste sektoripõhiste meetmete täiendamiseks tuleb vastu võtta riigihankedirektiivid, millega võimaldatakse võrgustiku sektori hankijatel järgida oma hankestrateegiates strateegia „Euroopa 2020” eesmärke. Seega tuleb teha selgeks, et võrgustiku sektori hankijad saavad majanduslikult soodsaima pakkumuse ja madalaima maksumuse kindlakstegemisel kasutada olelusringi kulude arvestamisel põhinevat lähenemisviisi, tingimusel et kasutatav meetod kehtestatakse objektiivsel ja mittediskrimineerival viisil ning et see on kõigile huvitatud osapooltele kättesaadav. Olelusringi kulude arvestamise mõiste hõlmab kõiki ehitustööde, asjade või teenuste olelusringiga seotud kulusid, nii sisekulusid (arendus-, tootmis-, kasutus- ja hoolduskulud ning kasutamisjärgse kõrvaldamise kulud) kui ka väliskulusid, kui neid saab rahas kindlaks määrata ja jälgida. Olelusringi kulude arvutamise meetodid konkreetsete asjade või teenuste kategooriate puhul tuleks välja töötada liidu tasandil; alati, kui selline meetod välja töötatakse, tuleks selle kasutamine muuta kohustuslikuks. (47) Lisaks tuleks võrgustiku sektori hankijatel lubada tehnilistes kirjeldustes ja pakkumuste hindamise kriteeriumides viidata teatavale tootmisprotsessile, teenuse osutamise viisile või mõnele muule protsessile toote või teenuse olelusringi mis tahes järgus, tingimusel et need on seotud lepingu esemega. Selleks et sotsiaalseid kaalutlusi riigihangetes paremini arvesse võtta, võidakse hankijatel lubada ka lisada soodsaima pakkumuse hindamise kriteeriumide hulka tootmis- või tarnimisprotsessi vahetult kaasatud inimeste töötingimustega seotud näitajad. Kõnealused näitajad võivad hõlmata üksnes tootmisprotsessi kaasatud töötajate tervise kaitset või soodustada lepingut täitma määratud isikute hulka kuuluvate ebasoodsas olukorras olevate või haavatavatesse elanikkonnarühmadesse kuuluvate isikute sotsiaalset lõimimist, sealhulgas puudega inimestele ligipääsu võimaldamist. Kõnealuseid näitajaid hõlmav mis tahes hindamiskriteerium peaks igal juhul piirduma näitajatega, mis mõjutavad otseselt töötajaid nende töökeskkonnas. Neid tuleks kohaldada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiiviga 96/71/EÜ töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega[32] ning viisil, mis ei diskrimineeri otseselt või kaudselt teiste liikmesriikide või WTO riigihankelepingu või liidu sõlmitud vabakaubanduslepingute osapoolteks olevate kolmandate riikide ettevõtjaid. (48) Teenuste hankelepingute ja ehitustööde projekteerimist käsitlevate lepingute puhul tuleks võrgustiku sektori hankijatel samuti lubada kasutada pakkumuste hindamise kriteeriumina kõnealuse lepingu täitmiseks määratud töötajate töökorraldust, kvalifikatsiooni ja kogemusi, kuna see võib mõjutada lepingu täitmise kvaliteeti ning sellest tulenevalt pakkumuse majanduslikku väärtust. (49) Pakkumused, mille hind tundub asjaomaste ehitustööde, asjade või teenuste kohta põhjendamatult madal, võivad põhineda tehniliselt, majanduslikult või õiguslikult ebausaldusväärsetel eeldustel või tavadel. Et ära hoida võimalikke raskusi lepingu täitmisel, peaks võrgustiku sektori hankijatel olema kohustus küsida pakkumuse hinna selgitust, kui see on teiste pakkujate küsitud hinnast märkimisväärselt madalam. Kui pakkuja ei suuda hinda piisavalt põhjendada, peaks võrgustiku sektori hankijal olema õigus pakkumus tagasi lükata. Tagasilükkamine peaks olema kohustuslik juhul, kui võrgustiku sektori hankija on teinud kindlaks, et põhjendamatult madal hind tuleneb liidu kohustuslike sotsiaal-, töö- või keskkonnaõiguse sätete või rahvusvahelise tööõiguse sätete täitmata jätmisest. (50) Lepingu täitmise tingimused on kooskõlas käesoleva direktiiviga juhul, kui need ei ole otseselt ega kaudselt diskrimineerivad, on seotud lepingu esemega ning on esitatud hanke väljakuulutamiseks kasutatud teates või hankedokumentides. Kõnealused tingimused võivad eelkõige olla ette nähtud selleks, et soodustada kohapealset koolitust, eriti raskesti integreeruvate inimeste tööhõivet, tööpuudusevastast võitlust keskkonnakaitse- või loomade heaolu alast tegevust. Näiteks võib mainida nõudeid, mida kohaldatakse lepingu täitmise ajal ning mille kohaselt võetakse tööle pikka aega töötuid inimesi või rakendatakse töötute või noorte koolitusmeetmeid, täidetakse sisuliselt Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) põhikonventsioonide sätteid, isegi kui neid ei ole rakendatud siseriikliku õigusega, ning võetakse tööle suurem arv ebasoodsas olukorras olevaid isikuid, kui on ette nähtud siseriiklike õigusaktidega. (51) Töötingimuste ja tööohutuse valdkondade siseriikliku ja ka liidu tasandi õigusnormid ja kollektiivlepingud kehtivad lepingu täitmise ajal tingimusel, et sellised eeskirjad ja nende kohaldamine vastavad liidu õigusele. Piiriüleste olukordades, kui ühe liikmesriigi töötajad osutavad hankelepingu täitmiseks teenuseid teises liikmesriigis, kehtivad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiivis 96/71/EÜ (töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega)[33] sätestatud miinimumtingimused, mida vastuvõttev riik peab lähetatud töötajate suhtes täitma. Kui siseriiklikud õigusaktid sisaldavad selliseid sätteid, võib nende kohustuste täitmata jätmist käsitleda asjaomase ettevõtja ränga eksimusena, mille alusel võib kõnealuse ettevõtja riigihankelepingu sõlmimise menetlusest kõrvale jätta. (52) Nõukogu 3. juuni 1971. aasta määrust (EMÜ, Euratom) nr 1182/71, millega määratakse kindlaks ajavahemike, kuupäevade ja tähtaegade suhtes kohaldatavad eeskirjad,[34] tuleks kohaldada käesolevas direktiivis sisalduvate tähtaegade arvutamisel. (53) On vaja selgitada tingimusi, mille puhul lepingu muutmine täitmise ajal nõuab uut hankemenetlust, võttes arvesse Euroopa Liidu Kohtu asjaomast kohtupraktikat. Uut hankemenetlust on vaja juhul, kui esialgsesse lepingusse tehakse olulisi muudatusi, eelkõige seoses lepingupoolte õiguste ja kohustustega, sealhulgas intellektuaalomandi õiguste jaotumisega. Sellised muudatused näitavad lepingupoolte kavatsust lepingu olulised tingimused uuesti läbi rääkida. Eelkõige tuleb seda teha juhul, kui muudetud tingimused oleksid menetluse tulemusi mõjutanud, kui need oleksid esialgse menetluse ajal kehtinud. (54) Võrgustiku sektori hankijaid võivad mõjutada välised asjaolud, mida nad lepingu sõlmimise ajal ei osanud ette näha. Sellisel juhul on vaja teatavat paindlikkust, mis võimaldaks lepingut kõnealuste asjaoludega kohandada ilma uue hankemenetluseta. Ettenägematute asjaolude all mõistetakse asjaolusid, mida võrgustiku sektori hankija ei saanud hoolimata esialgse lepingu sõlmimisele eelnenud põhjalikust ettevalmistustööst ette näha, võttes arvesse olemasolevaid vahendeid, konkreetse projekti olemust ja omadusi, vastava valdkonna häid tavasid ning vajadust tagada mõistlik tasakaal lepingu sõlmimisele kulunud ressursside ja lepingu prognoositava maksumuse vahel. Selle all ei mõisteta siiski olukorda, kus lepingu muudatuse tulemusena muutub kogu hanke olemus − kui näiteks hanke esemeks olevad ehitustööd, asjad või teenused asendatakse millegi muuga või hanke liiki oluliselt muudetakse −, sest sellisel juhul võib eeldada hüpoteetilist mõju esialgse hankemenetluse tulemusele. (55) Kooskõlas võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtetega ei tohiks hanget uuesti välja kuulutamata asendada edukat pakkujat teise ettevõtjaga. Lepingut täitev edukas pakkuja võib siiski lepingu täitmise ajal sisemiste ümberkorralduste, ühinemiste ja ülevõtmiste või maksejõuetuse tulemusel läbida teatavaid struktuurimuutusi. Selliste muutuste puhul ei peaks automaatselt nõudma uusi hankemenetlusi kõigi asjaomase äriühingu täidetavate hankelepingute suhtes. (56) Võrgustiku sektori hankijatel peaks olema võimalus individuaalsetes lepingutes ette näha muudatused läbivaatamisklauslite kasutamise alusel, kuid sellised klauslid ei tohiks anda neile piiramatut kaalutlusõigust. Seepärast tuleks käesolevas direktiivis sätestada, mil määral võib esialgse lepinguga ette näha muudatusi. (57) Hindamine on näidanud, et liikmesriigid ei jälgi pidevalt ja süstemaatiliselt riigihanke-eeskirjade rakendamist ja toimimist. See mõjutab negatiivselt kõnealuste direktiivide sätete korrektset rakendamist, mis põhjustab suuri kulusid ja palju ebakindlust. Mitu liikmesriiki on määranud riigihankeküsimustega tegeleva riikliku keskasutuse, kuid sellistele asutustele anud ülesanded on liikmesriigiti väga erinevad. Selgemad, järjepidevamad ja autoriteetsemad jälgimis- ja kontrollimehhanismid aitaksid paremini mõista riigihanke-eeskirjade toimimist, parandaksid ettevõtjate ja võrgustiku sektori hankijate õiguskindlust ning aitaksid luua võrdseid võimalusi. Sellised mehhanismid võiksid aidata probleeme kindlaks teha ja varakult lahendada, eriti seoses liidu kaasrahastatavate projektidega, ning tuvastada struktuurseid puudusi. Riigihankepoliitika järjepidevaks rakendamiseks, järelevalveks ja jälgimiseks ning riigihankepoliitika tulemuste süstemaatiliseks hindamiseks kogu liidus on eriti oluline kõnealuste mehhanismide tegevuse kooskõlastamine. (58) Liikmesriigid peaksid määrama üheainsa ametiasutuse riigihankepoliitika jälgimiseks, rakendamiseks ja järelevalveks. Selline keskasutus peaks saama otsest ja õigeaegset teavet, eelkõige seoses riigihankealaste õigusaktide rakendamist mõjutavate probleemidega. See asutus peaks suutma anda kohest tagasisidet poliitika toimimise ja siseriiklike õigusaktide ja tavade võimalike puuduste kohta ning aidata leida kiiresti lahendusi. Selleks et tõhusalt võidelda korruptsiooni ja pettustega, peaks ka kõnealusel keskasutusel ja üldsusel olema võimalus uurida sõlmitud lepingute teksti. Suure maksumusega lepingud tuleks seega edastada järelevalveasutusele ning huvitatud isikutel peaks olema nendele dokumentidele juurdepääs ulatuses, mis ei ohusta seaduslikke avalikke või erahuve. (59) Kõigil võrgustiku sektori hankijatel ei pruugi olla piisavalt sisemisi eksperditeadmisi majanduslikult või tehniliselt keerukate lepingute käsitlemiseks. Seda silmas pidades oleks jälgimis- ja järelevalvetegevust otstarbekas täiendada professionaalse abiga. Seda eesmärki saab saavutada teabejagamisvahenditega, mis pakuvad võrgustiku sektori hankijatele tehnilist abi (teadmiskeskused); samas vajaks ettevõtjad, eelkõige VKEd, ka haldusabi, eelkõige juhul, kui nad osalevad piiriülestes hankemenetlustes. (60) Jälgimis-, järelevalve- ja tugistruktuurid või –mehhanismid on liikmesriigi tasandil juba olemas ja muidugi saab neid kasutada riigihangete jälgimise, rakendamise ja kontrollimise tagamiseks ning selleks, et pakkuda võrgustiku sektori hankijatele ja ettevõtjatele vajalikku tuge. (61) Järjepideva nõustamise tagamiseks liikmesriikides ja kogu liidus on vaja teha tõhusat koostööd. Jälgimiseks, rakendamiseks, järelevalveks ja tehniliseks abiks määratud asutused peaksid vahetama teavet ja tegema koostööd; samuti peaks iga liikmesriigi määratud ametiasutus toimima eelistatud kontaktpunktina suhtluses komisjoni talitustega andmete kogumise, teabevahetuse ja liidu riigihankeõiguse rakendamise jälgimise eesmärgil. (62) Kiirete tehniliste, majanduslike ja õiguslike muutuste arvessevõtmiseks tuleks komisjonile anda volitus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu õigusakte seoses käesoleva direktiivi vähem oluliste elementidega. Rahvusvaheliste kokkulepete järgimiseks tuleks komisjonile anda volitused muuta piirmäärade arvutamise tehnilist menetlust ning vaadata piirmäärad regulaarselt läbi. Viited CPV nomenklatuurile võivad muutuda ELi tasandi õigusaktide muutmise tõttu ning sellised muutused peavad kajastuma käesoleva direktiivi tekstis. Elektrooniliste vastuvõtuseadmete tehnilisi üksikasju ja omadusi tuleb ajakohastada, võttes arvesse tehnoloogia arengut ning haldusvajadusi. Samuti tuleb anda komisjonile volitused muuta kohustuslikuks teatud elektroonilise teabevahetuse tehnilised standardid, et tagada elektrooniliste sidevahendite abil läbi viidavates hankemenetlustes kasutatavate tehniliste vormingute, protsesside ja sõnumite koostalitlusvõime, võttes arvesse tehnoloogia arengut ning haldusvajadusi. Ka tuleks komisjonile anda volitused kohandada teadete kohustuslikku sisu, et kajastada haldusvajadusi ja regulatiivseid muudatusi nii liikmesriigi kui ka ELi tasandil. Loetelu liidu õigusaktidest, millega kehtestatakse artikli 77 lõikes 3 osutatud ühised meetodid olelusringi kulude arvutamiseks, loetelu artiklites 70 ja 79 osutatud rahvusvahelistest sotsiaal- ja keskkonnakonventsioonidest ning loetelu artikli 27 lõikes 3 osutatud liidu õigusaktidest, mille rakendamine loob eelduse vabaks juurdepääsuks asjaomasele turule, ning artikli 4 lõikes 4 osutatud II lisa, milles esitatakse loetelu õigusaktidest, mida tuleb arvesse võtta eri- või ainuõiguste olemasolu hindamisel, tuleks kiiresti ajakohastada, et integreerida sektoripõhiselt vastuvõetud meetmed. Selle vajaduse rahuldamiseks tuleks anda komisjonile volitused ajakohastada kõnealuseid loetelusid. (63) Eriti oluline on, et komisjon viiks oma ettevalmistustöö käigus läbi vastavad konsultatsioonid, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning nõuetekohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule. (64) Komisjonile tuleks anda rakendusvolitused, et tagada käesoleva direktiivi ühetaolised rakendamistingimused seoses IX lisa kohase andmete saatmise ja avaldamise korraga ning teadete koostamise ja edastamise korraga, samuti teadete avaldamiseks kasutatavate standardvormidega ning töötlemise ja sõnumite saatmise standarditega ning rakendamis- ja statistikaaruannete koostamiseks järelevalveorganite kasutatavate ühiste mallidega. Kõnealuseid volitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[35]. Kõnealuste rakendusaktide vastuvõtmisel tuleks kasutada nõuandemenetlust, sest nendel aktidel puudub finantsmõju ning need ei mõjuta käesolevast direktiivist tulenevate kohustuste olemust ega ulatust. Kõnealused aktid täidavad üksnes halduseesmärki ning aitavad kaasa käesolevas direktiivis sätestatud eeskirjade kohaldamisele. Lisaks tuleks otsused, millega tehakse kindlaks, kas teatud tegevus on vahetult avatud konkurentsile vaba juurdepääsuga turul, võtta vastu tingimustel, millega tagatakse kõnealuse sätte rakendamisel ühetaolised tingimused. Seepärast tuleks komisjonile anda rakendusvolitused ka seoses üksikasjalike sätetega, milles käsitletakse artikli 28 kohast menetlust, millega tehakse kindlaks, kas artikkel 27 on kohaldatav, ning otsuste endiga. Kõnealuseid volitusi tuleks kasutada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusele (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[36]. Kõnealuste rakendussaktide vastuvõtmiseks tuleks kasutada nõuandemenetlust. (65) Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt teatavate riigihankemenetluste suhtes kohaldatavate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide kooskõlastamist, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seetõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale. (66) Direktiiv 2004/17/EÜ tuleks seega kehtetuks tunnistada. (67) Kooskõlas liikmesriikide ja komisjoni [kuupäev] ühise poliitilise deklaratsiooniga selgitavate dokumentide kohta kohustuvad liikmesriigid lisama põhjendatud juhtudel ülevõtmismeetmeid käsitlevale teatele ühe või mitu dokumenti, milles selgitatakse seost direktiivi komponentide ja ülevõtvate siseriiklike õigusaktide vastavate osade vahel. Käesoleva direktiivi puhul leiab seadusandja, et selliste dokumentide edastamine on põhjendatud, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: I JAOTIS. REGULEERIMISALA, MÕISTED JA ÜLDPÕHIMÕTTED I PEATÜKK. Reguleerimisese ja mõisted Artikkel 1. Reguleerimisese- ja -ala Artikkel 2. Mõisted Artikkel 3. Segahanked ja mitut tegevust hõlmavad hanked II PEATÜKK. Isikuline reguleerimisala: hõlmatud tegevuste ja üksuste määratlemine 1. JAGU. ÜKSUSED Artikkel 4. Võrgustiku sektori hankijad 2. JAGU. TEGEVUSED Artikkel 5. Gaas ja soojusenergia Artikkel 6. Elektrienergia Artikkel 7. Vesi Artikkel 8. Transporditeenused Artikkel 9. Sadamad ja lennuväljad Artikkel 10. Postiteenused Artikkel 11. Nafta ja gaasi ammutamine ning söe ja teiste tahkekütuste leiukohtade uuringud või kaevandamine III PEATÜKK. Reguleerimisala 1. JAGU. PIIRMÄÄRAD Artikkel 12. Piirmäärad Artikkel 13. Hanke hinnangulise maksumuse arvutamise meetodid Artikkel 14. Piirmäärade läbivaatamine 2. JAGU. HANKELEPINGUTE JA IDEEKONKURSSIDE ERANDID 1. alajagu. Kõigi võrgustiku sektori hankijate suhtes kohaldatavad erandid ning vee- ja energeetikavaldkonnas kohaldatavad erandid Artikkel 15. Kolmandatele isikutele edasimüügi või rentimise eesmärgil sõlmitavad lepingud Artikkel 16. Muul eesmärgil kui hõlmatud tegevuse teostamiseks või sellise tegevuse teostamiseks kolmandas riigis sõlmitavad lepingud ja korraldatavad ideekonkursid Artikkel 17. Kaitse ja julgeolek Artikkel 18. Rahvusvaheliste eeskirjade kohaselt sõlmitud lepingud ja korraldatud ideekonkursid Artikkel 19. Erandid teenuste hankelepingute puhul Artikkel 20. Teatavate võrgustiku sektori hankijate sõlmitavad lepingud vee hankimiseks ja elektrienergia tarnimiseks või elektrienergia tootmiseks vajalike kütuste tarnimiseks 2. alajagu. Erisuhted (kontrollitavad üksused, koostöö, sidusettevõtted ja ühisettevõtted) Artikkel 21. Ametiasutuste vahelised suhted Artikkel 22. Sidusettevõtjatega sõlmitud lepingud Artikkel 23. Ühisettevõtte või ühisettevõttesse kuuluva võrgustiku sektori hankijaga sõlmitavad lepingud Artikkel 24. Teabe edastamine 3. alajagu. Eriolukorrad Artikkel 25. Teadus- ja arendusteenused Artikkel 26. Erikorra alusel sõlmitavad lepingud 4. alajagu. Otseselt konkurentsile avatud tegevused ja nendega seotud menetlussätted Artikkel 27. Otseselt konkurentsile avatud tegevused Artikkel 28. Menetlus, millega tehakse kindlaks artikli 27 kohaldatavus IV PEATÜKK. Üldpõhimõtted Artikkel 29. Hankepõhimõtted Artikkel 30. Ettevõtjad Artikkel 31. Reserveeritud hankelepingud Artikkel 32. Konfidentsiaalsus Artikkel 33. Teabevahetuse suhtes kohaldatavad eeskirjad Artikkel 34. Elektrooniliste sidevahendite kasutamise üldine kohustus Artikkel 35. Nomenklatuurid Artikkel 36. Huvide konfliktid Artikkel 37. Ebaseaduslik tegevus II JAOTIS. LEPINGUTE SUHTES KEHTIVAD EESKIRJAD I PEATÜKK. Menetlus Artikkel 38. WTO riigihankelepingu ja muude rahvusvaheliste kokkulepetega seotud tingimused Artikkel 39. Menetluse valik Artikkel 40. Avatud hankemenetlus Artikkel 41. Piiratud hankemenetlus Artikkel 42. Väljakuulutamisega läbirääkimistega hankemenetlus Artikkel 43. Innovatsioonipartnerlus Artikkel 44. Väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetluse kasutamine II PEATÜKK. Elektrooniliste ja koondhangete puhul kasutatavad meetodid ja vahendid Artikkel 45 Raamlepingud Artikkel 46. Dünaamilised hankesüsteemid Artikkel 47. Elektroonilised oksjonid Artikkel 48. Elektroonilised kataloogid Artikkel 49. Keskne hankimine ja kesksed hankijad Artikkel 50. Hangete tugiteenused Artikkel 51. Ajutised ühishanked Artikkel 52. Eri liikmesriikide võrgustiku sektori hankijate ühine hange III PEATÜKK. Menetluse läbiviimine 1. JAGU. ETTEVALMISTAMINE Artikkel 53. Esialgsed turu-uuringud Artikkel 54. Tehnilised kirjeldused Artikkel 55. Märgised Artikkel 56. Katsearuanded, sertifitseerimine ja muu tõendusmaterjal Artikkel 57. Tehniliste kirjelduste edastamine Artikkel 58. Alternatiivsed lahendused Artikkel 59. Lepingute osadeks jaotamine Artikkel 60. Tähtaegade kehtestamine 2. JAGU. AVALDAMINE JA LÄBIPAISTVUS Artikkel 61. Perioodilised eelteated Artikkel 62. Kvalifitseerimissüsteemi olemasolu teated Artikkel 63. Hanketeated Artikkel 64. Lepingu sõlmimise teated Artikkel 65. Teadete avaldamise vorm ja viis Artikkel 66. Avaldamine riigi tasandil Artikkel 67. Hankedokumentide elektrooniline kättesaadavus Artikkel 68. Pakkumuse esitamise või läbirääkimiste alustamise ettepanek; huvi kinnitamise ettepanek Artikkel 69. Kvalifitseerimise taotlejate, taotlejate ja pakkujate teavitamine 3. JAGU. OSALEJATE VALIMINE JA LEPINGUTE SÕLMIMINE Artikkel 70. Üldpõhimõtted 1. alajagu. Kvalifitseerimine ja kvalitatiivne valik Artikkel 71. Kvalifitseerimissüsteemid Artikkel 72. Kvalitatiivse valiku kriteeriumid Artikkel 73. Teiste üksuste suutlikkusele toetumine Artikkel 74. Välistamispõhjused ja valikukriteeriumid vastavalt [direktiivile 2004/18] Artikkel 75. Kvaliteeditagamis- ja keskkonnajuhtimisstandardid 2. alajagu. Hankelepingu sõlmimine Artikkel 76. Pakkumuste hindamise kriteeriumid Artikkel 77. Olelusringi kulude arvestamine Artikkel 78. Lepingu sõlmimise takistused Artikkel 79. Põhjendamatult madala hinnaga pakkumused IV peatükk: Lepingu täitmine Artikkel 80. Lepingute täitmise tingimused Artikkel 81. Allhanked Artikkel 82. Lepingute muudatused nende kehtivusajal Artikkel 83. Lepingute lõpetamine III JAOTIS. ERIHANGETE KORD I PEATÜKK. Sotsiaalteenused ja muud eriteenused Artikkel 84. Sotsiaalteenuste ja muude eriteenuste hankelepingute sõlmimine Artikkel 85. Teadete avaldamine Artikkel 86. Lepingute sõlmimise põhimõtted II PEATÜKK. Teenuste ideekonkursse reguleerivad eeskirjad Artikkel 87. Üldsätted Artikkel 88. Reguleerimisala Artikkel 89. Teated Artikkel 90. Ideekonkursside korraldamise ja osalejate ning žürii valimise eeskirjad Artikkel 91. Žürii otsused IV JAOTIS. JUHTIMINE Artikkel 92. Jõustamine Artikkel 93. Avalik järelevalve Artikkel 94. Üksikaruanded lepingute sõlmimise menetluse kohta Artikkel 95. Riikide aruanded Artikkel 96. Abi võrgustiku sektori hankijatele ja ettevõtjatele Artikkel 97. Halduskoostöö V JAOTIS. DELEGEERITUD VOLITUSED, RAKENDUSVOLITUSED JA LÕPPSÄTTED Artikkel 98. Delegeeritud volituste rakendamine Artikkel 99. Kiirmenetlus Artikkel 100. Komiteemenetlus Artikkel 101. Ülevõtmine Artikkel 102. Kehtetuks tunnistamine Artikkel 103. Läbivaatamine Artikkel 104. Jõustumine Artikkel 105. Adressaadid LISAD I LISA. Artikli 2 punkti 8 alapunktis a sätestatud tegevuste loetelu II LISA. Artikli 4 lõikes 2 osutatud liidu õigusaktide loetelu III LISA. Artikli 27 lõikes 3 osutatud liidu õigusaktide loetelu IV LISA. Pakkumuste, osalemistaotluste, kvalifitseerimistaotluste ja konkurssidel plaanide ning projektide elektrooniliseks vastuvõtmiseks ette nähtud seadmetele esitatavad nõuded V lisa. Artiklis 38 osutatud rahvusvaheliste kokkulepete loetelu VI LISA A osa. Perioodilistes eelteadetes avaldatav teave (millele on osutatud artiklis 61) VI LISA B osa. Teave, mis sisaldub hankijaprofiili lisatava perioodilise eelteate avaldamise teadetes, mida ei kasutata hanke väljakuulutamise teadetena (millele on osutatud artikli 61 lõikes 1) VII LISA. Elektroonilise oksjoni kirjeldustes sisalduv teave (artikli 47 lõige 4) VIII LISA. Teatavate tehniliste kirjelduste määratlused IX LISA. Avaldamisega seotud tingimused X LISA. Kvalifitseerimissüsteemi olemasolu teates avaldatav teave (millele on osutatud artikli 39 lõike 2 punktis b ja artiklis 62) XI LISA. Hanketeates avaldatav teave (millele on osutatud artiklis 63) XII LISA. Teave, mis avaldatakse lepingu sõlmimise teates (millele on osutatud artiklis 64) XIII LISA. Pakkumuse esitamise, läbirääkimiste alustamise või huvi kinnitamise ettepaneku (osutatud artiklis 68) sisu XIV LISA. Artiklites 70 ja 79 osutatud rahvusvaheliste sotsiaal- ja keskkonnakonventsioonide loetelu XV LISA. Artikli 77 lõike 3 kohaste ELi õigusaktide loetelu XVI LISA. Lepingu kehtivusajal selle muutmise teadetesse lisatav teave (millele on osutatud artikli 82 lõikes 6) XVII LISA. Artiklis 84 osutatud teenused XVIII LISA. Sotsiaalteenuste ja muude eriteenuste lepinguid käsitlevatesse teadetesse lisatav teave (millele on osutatud artiklis 85) XIX LISA. Ideekonkursi teates avaldatav teave (millele on osutatud artikli 89 lõikes 1) XX LISA. Teave, mis avaldatakse teates ideekonkursi tulemuste kohta (millele on osutatud artikli 89 lõikes 1) XXI LISA. Vastavustabel I JAOTIS REGULEERIMISALA, MÕISTED JA ÜLDPÕHIMÕTTED I PEATÜKK Reguleerimisese ja mõisted Artikkel 1 Reguleerimisese- ja -ala 1. Käesoleva direktiiviga kehtestatakse artiklis 4 määratletud võrgustiku sektori hankijate selliste hangete eeskirjad, mille käigus sõlmitakse hankelepingud ja viiakse läbi ideekonkursid, mille hinnanguline maksumus ei jää artiklis 12 sätestatud piirmääradest allapoole. 2. Hangete all mõeldakse käesolevas direktiivis vähemalt ühe võrgustiku sektori hankija poolt ehitustööde, asjade või teenuste ostmist või muul viisil hankimist kõnealuste võrgustiku sektori hankijate valitud ettevõtjatelt, tingimusel et kõnealused ehitustööd, asjad või teenused on ette nähtud mõne artiklites 5–11 osutatud tegevuse teostamiseks. Kõik üksikprojektiga hõlmatud lepingute raames hangitud ehitustööd, asjad ja/või teenused moodustavad käesoleva direktiivi mõistes üksikhanke, isegi kui need hangitakse eri lepingute alusel. Artikkel 2 Mõisted Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: (1) „avaliku sektori hankijad” – riik, piirkondlikud või kohalikud omavalitsused, avalik-õiguslikud isikud, ühe või mitme sellise omavalitsuse või avalik-õigusliku isiku moodustatud ühendused; (2) „piirkondlikud omavalitsused” − kõik Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1059/2003[37] osutatud statistiliste territoriaalüksuste nomenklatuuri (NUTS) 1. ja 2. tasandile kuuluvate haldusüksuste omavalitsusorganid; (3) „kohalikud omavalitsused” − kõik määruses (EÜ) nr 1059/2003 osutatud NUTSi 3. tasandile kuuluvate haldusüksuste ja väiksemate haldusüksuste omavalitsusorganid; (4) „avalik-õiguslik isik” – mis tahes asutus, mis vastab kõigile järgmistele tingimustele: (a) see on moodustatud eesmärgiga rahuldada või mis rahuldab vajadusi üldistes huvides ning millel ei ole tööstuslikku ega ärilist iseloomu; kui tal on äriline iseloom, püüab asutus, mis tegutseb tavapärastes turutingimustes, teenida kasumit ja kannab oma tegevusega seotud kahju ning tema eesmärk ei ole rahuldada vajadusi üldistes huvides ilma tööstusliku või ärilise iseloomuta; (b) see on juriidiline isik; (c) teda rahastavad suuremas osas riik, piirkondlikud või kohalikud omavalitsused või muud avalik-õiguslikud isikud; või mille juhtimist need avalik-õiguslikud isikud kontrollivad; või tal on haldus-, juhtimis- või järelevalveorgan, mille liikmetest üle poole on määranud riik või piirkondlikud või kohalikud omavalitsused või muud avalik-õiguslikud isikud; (5) „avalik-õiguslik äriühing” – äriühing, millele avaliku sektori hankijad võivad omandiõiguse, rahalise osaluse või selle reguleerimise eeskirjade alusel otseselt või kaudselt avaldada valitsevat mõju; (6) „eri- või ainuõigused” – õigused, mis asjaomase liikmesriigi pädev ametiasutus on seadus-, regulatiiv- või haldusaktiga andnud ja mille toime seisneb artiklites 5–11 määratletud tegevuste piiramises ühe või mitme üksusega ning mis oluliselt mõjutavad teiste üksuste võimalusi sel alal tegutseda; (7) „asjade, ehitustööde ja teenuste hankelepingud” – vähemalt ühe artikli 4 lõikes 3 osutatud võrgustiku sektori hankija ja vähemalt ühe ettevõtja vahel sõlmitud kirjalikud rahaliste huvidega seotud lepingud, mille esemeks on ehitustööde teostamine, asjade tarnimine või teenuste osutamine käesoleva direktiivi tähenduses; (8) „ehitustööde hankelepingud” − hankelepingud, mille ese on üks järgmistest: (a) I lisa kohaste ehitustööde tegemine või ehitustööde tegemine koos projekteerimisega; (b) ehitustöö tegemine või ehitustöö tegemine koos projekteerimisega; (c) ehitustöö tegemine mis tahes vahenditega vastavalt ehitise liigile ja projektile otsustavat mõju avaldava võrgustiku sektori hankija esitatud nõuetele; (9) „ehitustöö” – ehitus- või tsiviilehitustööde tulemused tervikuna, mis võimaldavad täita majanduslikke või tehnilisi ülesandeid; (10) „asjade hankelepingud” – hankelepingud, mille ese on asjade ostmine, üürimine, rentimine või liisimine koos väljaostuvõimalusega või ilma. Asjade hankeleping võib kaasneva tööna hõlmata ka kohaletoomis- ja paigaldustöid; (11) „teenuste hankelepingud” − hankelepingud, mille ese on punktis 8 nimetamata teenuste osutamine; (12) „ettevõtja” – füüsiline või juriidiline isik või võrgustiku sektori hankija või selliste isikute ja/või üksuste rühm, kes pakub turul vastavalt ehitustööde ja/või ehitustöö teostamist, asju või teenuseid; (13) „pakkuja” – ettevõtja, kes on esitanud pakkumuse; (14) „taotleja” – ettevõtja, kes on esitanud hankemenetluses osalemise taotluse või keda on kutsutud osalema piiratud hankemenetluses või läbirääkimistega hankemenetluses või innovatsioonipartnerluses; (15) „hankedokumendid” – kõik võrgustiku sektori hankija esitatud või osutatud dokumendid, mill