KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Seitsmes aruanne, mis käsitleb vastastikkuse põhimõttega vastuolus olevat viisanõude säilitamist teatavate kolmandate riikide poolt /* COM/2012/0681 final */





KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Seitsmes aruanne, mis käsitleb vastastikkuse põhimõttega vastuolus olevat viisanõude säilitamist teatavate kolmandate riikide poolt SISUKORD 1........... Sissejuhatus.................................................................................................................... 4 2........... Pärast komisjoni kuuenda vastastikust viisavabadust käsitleva aruande avaldamist saavutatud tulemused 5 2.1........ Austraalia....................................................................................................................... 5 2.2........ Brasiilia.......................................................................................................................... 6 2.3........ Brunei............................................................................................................................ 7 2.4........ Kanada.......................................................................................................................... 8 2.5........ Jaapan.......................................................................................................................... 10 2.6........ Ameerika Ühendriigid................................................................................................... 11 3........... Kokkuvõte................................................................................................................... 15 LISA.......................................................................................................................................... 17 1. Sissejuhatus Nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määrus (EÜ) nr 539/2001,[1] milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab liikmesriikide välispiiride ületamisel olema viisa (määruse I lisa, „negatiivne nimekiri”), ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (määruse II lisa, „positiivne nimekiri”), on meie ühise viisapoliitika põhivahend, milles on sätestatud vastastikkuse mehhanism juhtudeks, kui positiivses nimekirjas olev kolmas riik säilitab või kehtestab viisanõude ühe või mitme liikmesriigi kodanikele. Praegune vastastikuse viisavabaduse mehhanism kehtestati nõukogu 2. juuni 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 851/2005, millega muudeti nõukogu määrust (EÜ) nr 539/2001[2]. Vastavalt sellele mehhanismile juhul, kui positiivses nimekirjas olev kolmas riik kehtestab viisanõude ühe või mitme liikmesriigi kodanikele, peab komisjon võtma meetmeid, et asjaomane kolmas riik taastaks viisavaba reisimise ning esitama nõukogule aruande ja vajadusel ka ettepaneku asjaomase kolmanda riigi kodanike suhtes viisanõude ajutiseks taaskehtestamiseks. Lisaks peab komisjon korra kahe aasta jooksul esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande olukorra kohta, kus vastastikkuse põhimõtet ei kohaldata, ning vajadusel ka asjakohased ettepanekud. Komisjon on seni vastu võtnud kuus vastastikust viisavabadust käsitlevat korrapärast aruannet,[3] millest ilmneb, et kehtiv mehhanism on üpris tõhus: vastastikkuse põhimõtte eiramise juhtumite arv (2005. aasta ühinemislepingu[4] jõustumise ajal ligi 100 juhtumit 18 kolmanda riigi puhul) on tänu komisjoni ja asjaomaste liikmesriikide jõupingutustele oluliselt vähenenud. Lisaks kuuele korrapärasele aruandele võttis komisjon vastu ühe eriaruande, mis käsitles Tšehhi kodanikele viisanõude taaskehtestamist 2009. aasta juulis[5]. Tegemist on ainsa juhtumiga alates vastastikuse viisavabaduse mehhanismi kehtestamisest 2005. aastal, kui positiivses nimekirjas olev kolmas riik on taaskehtestanud viisanõude mõne liikmesriigi kodanike suhtes. Komisjoni esitatud vastastikuse viisavabaduse aruannetest selgub, et püsima on jäänud vaid väga mõned üksikud vastastikuse viisavabaduse puudumise juhtumit. Komisjon märkis kuuendas vastastikust viisavabadust käsitlevas aruandes: „Ülejäänud vastastikuse viisavabaduse puudumise juhtumitega tegelemisel, näiteks seoses USA (viisanõue Bulgaaria, Küprose, Rumeenia ja Poola suhtes) ja Kanadaga (viisanõue Bulgaaria ja Rumeenia suhtes), seisab EL silmitsi praeguses ühenduse õigustikus kehtestatud vastastikkuse mehhanismi piirangutega. Kõnealustel juhtudel on kolmandad riigid seisukohal, et liikmesriigid ei vasta objektiivsetele kriteeriumidele, mille need kolmandad riigid on oma õigusaktides viisavabaduse saamiseks ühepoolselt kehtestanud (näiteks ei väljastata biomeetrilisi passe, ei vasta viisa andmisest keeldumise ja/või üle lubatud aja viibimise künnistele).” Komisjon esitas Euroopa Parlamendile, nõukogule ja liikmesriikidele üleskutse arutada, kuidas neid vastastikkuse põhimõtte eiramise juhtumeid edaspidi lahendada. 2011. aasta märtsis võttis Euroopa Parlament vastu deklaratsiooni, milles ta muu hulgas esitas üleskutse vaadata läbi kehtiv vastastikuse viisavabaduse mehhanism[6]. 24. mail 2011 esitas komisjon, võttes arvesse Lissaboni lepingu jõustumist, ettepaneku vaadata nõukogu määrus (EÜ) nr 539/2001[7] läbi ja kehtivat vastastikuse viisavabaduse mehhanismi muuta, sätestades Euroopa Parlamendi kui kaasotsustaja rolli. Vastavalt teatavate liikmesriikide soovitustele ja võttes arvesse Euroopa Parlamendi üleskutseid töötada välja uus vastastikuse viisavabaduse mehhanism, on alustatud läbirääkimisi Euroopa Parlamendi ja nõukoguga, et vaadata kehtiv mehhanism läbi ning muuta see tõhusamaks, järgides täiel määral aluslepingute sätteid. Uue muudetud vastastikuse viisavabaduse mehhanismi eesmärk on tagada kiirem ja tõhusam reageerimine juhul, kui positiivses nimekirjas olev kolmas riik kehtestab ühe või mitme liikmesriigi suhtes viisanõude. Kooskõlas kehtiva vastastikuse viisavabaduse mehhanismiga tehakse käesolevas seitsmendas vastastikust viisavabadust käsitlevas aruandes kokkuvõte pärast kuuenda aruande vastuvõtmist (5. november 2010) tehtud jõupingutustest ja tulemustest, mis on saavutatud kõigi positiivses nimekirjas olevate kolmandate riikidega täieliku vastastikuse viisavabaduse kehtestamisel. 2. Pärast komisjoni kuuenda vastastikust viisavabadust käsitleva aruande avaldamist saavutatud tulemused 2.1. Austraalia Olukord kuuenda vastastikust viisavabadust käsitleva aruande aruandeperioodil Kõigi liikmesriikide ja Schengeni alaga assotsieerunud riikide kodanikel on alates 27. oktoobrist 2008 õigus kasutada eVisitor-süsteemi[8]. Komisjon leidis, et põhimõtteliselt tagab eVisitor kõigi liikmesriikide ja assotsieerunud Schengeni riikide kodanike võrdse kohtlemise. Süsteemi eVisitor kasutamise statistilised kvartaliaruanded näitasid aga, et kuna Austraalial oli probleeme esitatud andmete õigsusega, töödeldi mõne liikmesriigi kodanike taotlusi peamiselt käsitsi, et võimaldada täiendavat uurimist. Komisjon jätkab seetõttu süsteemis eVisitor taotluste töötlemise tähelepanelikku jälgimist. Komisjon esitab eraldi dokumendis oma hinnangu selle kohta, kas süsteem eVisitor on samaväärne Schengeni viisataotlusmenetlusega. Praegune olukord Kõigi liikmesriikide ja Schengeni alaga assotsieerunud riikide kodanikud saavad süsteemi eVisitor kasutamist jätkata, kuigi teatavate liikmesriikide kodanike taotlusi töödeldakse peamiselt käsitsi, et Austraalia ametiasutused saaksid neid täiendavalt uurida. eVisitori taotluste läbivaatamine Austraalia esitas komisjonile korrapäraselt statistilisi kvartaliaruandeid eVisitori kasutamise kohta ajavahemikul 1. juuli 2010–30. september 2011. Kvartaliaruannetest ilmneb, et automaatselt väljastatud reisilubade keskmine määr on endiselt väga kõrge (86,36 %). Automaatne reisilubade andmine on automatiseeritud protsess, mille käigus kontrollitakse eVisitori kaudu esitatud taotlusi ja kui automaatselt kontrollitavad kriteeriumid on täidetud, antakse eVisitori luba tavaliselt vaid mõne minuti jooksul alates taotluse esitamisest. Bulgaaria ja Rumeenia puhul oli automaatse reisilubade andmise määr liikmesriikide seas madalaim ja vähenes aruandeperioodi jooksul veelgi: kui aruandeperioodil 1. juulist 2010 kuni 30. septembrini 2010 oli kummagi riigi puhul näitaja 37 %, siis aruandeperioodil 1. juulist 2011 kuni 30. septembrini 2011 langesid näitajad vastavalt 18 % ja 23 %-ni. Bulgaaria ja Rumeenia taotlejate suhtes tuvastatud andmete õigsusega seotud probleemide tõttu otsustas Austraalia suurendada käsitsi töödeldavate taotluste osatähtsust. Seetõttu vaadatakse taotlused läbi ja eVisitori loa andmisest või andmisest keeldumisest teatatakse 2–10 tööpäeva jooksul. Aruannetest selgub, et mittenaasmise modifitseeritud näitaja (Modified Non-Return Rate, MNRR) oli kõrgeim Bulgaaria, Leedu, Läti ja Rumeenia puhul. Mittenaasmise modifitseeritud näitaja on nende külastajate protsendimäär, kes on Austraaliasse saabunud, kelle esialgne viisa on aruandeperioodi jooksul aegunud ja kes on jäänud Austraaliasse kas ebaseaduslikult, lahkunud sealt kehtivuse kaotanud viisaga või taotlenud uut viisat, mis ei ole selline viisa, mida peetakse Austraaliale tulutoovaks. Mittenaasmise modifitseeritud näitaja suurim väärtus oli kvartalite kaupa väga erinev, ulatudes Läti 2010. aasta 1. oktoobri kuni 31. detsembri 9,84 %-lt Leedu 2011. aasta 1. aprilli kuni 30. juuni ja Rumeenia 2011. aasta 1. juuli kuni 30. septembri 4,45 %-le. Näitaja keskmine väärtus ulatus 1,69 %st kuni 0,62 %ni. Vastavalt taotlusele, mille Austraalia ametiasutused esitasid 28. novembri 2011. aasta ELi ja Austraalia kõrgemate ametnike vahelisel rände-, varjupaiga- ja mitmekesisusdialoogil, lepiti kokku, et komisjon jätkab eVisitori taotluste töötlemise jälgimist eVisitori taotluste statistiliste aruannete alusel, mida Austraalia esitab ad hoc komisjoni taotlusel. Nagu kuuendas vastastikust viisavabadust käsitlevas aruandes juba märgiti, esitatakse hinnang selle kohta, kas süsteem eVisitor on samaväärne Schengeni viisataotlusmenetlusega, eraldi dokumendis samaaegselt hinnanguga elektroonilise reisiloasüsteemi tasu käsitleva lõppmääruse kohta (vt punkt 2.6.), arvestades nende sarnasust. Hinnang Põhimõtteliselt tagab eVisitor endiselt kõigi liikmesriikide ja Schengeni alaga assotsieerunud riikide kodanike võrdse kohtlemise. Automaatsete reisilubade andmise keskmine määr püsib stabiilsena ja on väga kõrge. Praegune olukord ei tekita ELi kodanikele probleeme. Komisjon aga jälgib ka edaspidi taotluste töötlemist süsteemiga eVisitor, et anda hinnang, kas süsteem eVisitor on samaväärne Schengeni viisataotlusmenetlusega. 2.2. Brasiilia Olukord kuuenda vastastikust viisavabadust käsitleva aruande aruandeperioodil Nii EL kui ka Brasiilia parafeerisid 2010. aasta aprillis omavahelised lepingud diplomaatilise, teenistus- ja ametipassi omanike ning tavalise passi omanike suhtes lühiajalise viisa nõudest loobumise kohta. Komisjon tegi jõupingutusi nende lepingute peatseks ratifitseerimiseks Euroopa Liidu poolt ja jälgib nende ratifitseerimist Brasiilia poolt, et tagada, et kõigi liikmesriikide kodanikel oleks viisavaba reisimise õigus. Praegune olukord 8. novembril 2010 kirjutati alla Euroopa Liidu ja Brasiilia vahelistele lepingutele diplomaatilise, teenistus- ja ametipassi omanike ning tavalise passi omanike suhtes lühiajalise viisa nõudest loobumise kohta. 24. veebruaril 2011 võttis nõukogu vastu otsused sõlmida Brasiiliaga kaks lepingut lühiajalise viisa nõudest loobumise kohta. Brasiiliat teavitati viivitamatult. Brasiilia valitsus kiitis 7. detsembril 2010 heaks diplomaatiliste, teenistus- ja ametipassi omanike suhtes lühiajalise viisa nõudest loobumise lepingu. Leping jõustus 1. aprillil 2011 ja seega on saavutatud nimetatud liiki passi omanike suhtes täielik vastastikune viisavabadus. 2011. aasta juunis saatis komisjon Brasiilia välisministrile kirjaliku järelepärimise tavapassi omanike lühiajalise viisa nõudest vabastamise lepingu Brasiilia-poolse ratifitseerimismenetluse kohta, nõudes tungivalt, et Brasiilia ametiasutused täidaksid võetud kohustuse vabastada viisanõudest kõik ELi kodanikud, sealhulgas nende nelja liikmesriigi (Eesti, Küpros, Läti ja Malta) kodanikud, kellelt ikka veel nõutakse viisat Brasiiliasse sisenemisel, ning ratifitseeriksid lepingu niipea kui võimalik. Tavalise passi omanikelt lühiajalise viisa nõudest loobumise leping esitati Brasiilia kongressile ratifitseerimiseks alles 3. oktoobril 2011. 4. oktoobril 2011 Brüsselis toimunud ELi ja Brasiilia tippkohtumisel rõhutasid mõlemad pooled lepingu peatse jõustamise tähtsust. Saadikutekoda kiitis lepingu heaks 19. aprillil 2012 ja senat 27. juunil 2012 ning seega on ratifitseerimisprotsess Brasiilias lõpule viidud. Brasiilia saatis teate, et ELi ja Brasiilia vaheline leping tavapassi omanike suhtes lühiajalise viisa nõudest loobumise kohta jõustus 1. oktoobril 2012. Hinnang Komisjon tervitab ELi ja Brasiilia vahelise diplomaatiliste, teenistus- ja ametipassi omanike suhtes lühiajalise viisa nõudest loobumist käsitleva lepingu jõustumist 1. aprillil 2011. Komisjon tervitab tavalise passi omanike suhtes lühiajalise viisa nõudest loobumise lepingu Brasiilia-poolse ratifitseerimisprotsessi lõpuleviimist saadikutekojas 19. aprillil 2012 ja senatis 27. juunil 2012 hoolimata protsessi pikalevenimisest. Komisjon tervitab lepingu täielikku rakendamist alates 1. oktoobrist 2012, mis tagab Brasiiliaga täieliku vastastikuse viisvabaduse, mis hõlmab ka nende nelja liikmesriigi kodanikke, kellelt ikka veel nõuti viisat Brasiilias lühiajalise viibimise korral. 2.3. Brunei Olukord kuuenda vastastikust viisavabadust käsitleva aruande aruandeperioodil Kõigi liikmesriikide kodanike suhtes kehtis 30päevane viisavabadus, mida oli võimalik kohapeal kaks korda pikendada 30 päeva kaupa. Seega oli riigis viisavaba viibimise tähtaeg kuni 90 päeva. Täieliku kahepoolse viisavabaduse saavutamiseks esitas komisjon 24. juunil 2010 Bruneile ametliku taotluse 90päevase viisavabaduse andmiseks ELi kodanikele. Praegune olukord Vastuseks komisjoni 24. juuni 2010. aasta kirjale teatasid Brunei ametiasutused komisjonile 30. septembri 2011. aasta kirjaga, et kõigi ELi liikmesriikide kodanikud saavad nüüd Bruneis viisavabalt viibida 90 päeva. Seega on täielik vastastikune viisavabadus saavutatud. 5. jaanuaril 2012 esitas komisjon Brunei ametiasutustele ametliku taotluse anda 90päevane riigis viisavaba viibimise õigus ka Schengeni alaga assotsieerunud riikide kodanikele. Islandi ja Norra kodanike suhtes kehtis kuni 30päevane viisavabadus ning Liechtensteini ja Šveitsi kodanikele kuni 14päevane viisavabadus. 15. oktoobri 2012. aasta kirjas teatasid Brunei ametiasutused komisjonile, et nüüd saavad ka Islandi, Norra ja Šveitsi kodanikud viibida Bruneis viisavabalt 90 päeva. Hinnang Komisjon tervitab Brunei poolt kõigi liikmesriikide kodanikele alates 30. septembrist 2011 võimaldatud 90päevast viisavabadust. Seega on täielik vastastikune viisavabadus saavutatud. Komisjon tervitab ka Islandi, Norra ja Šveitsi kodanikele viisavaba viibimise õiguse pikendamist 90 päevani. Komisjon kavatseb Brunei ametiasutustele esitada ametliku taotluse pikendada Liechtensteini kodanikele võimaldatava viisavaba viibimise tähtaega 90 päevani. 2.4. Kanada Olukord kuuenda vastastikust viisavabadust käsitleva aruande aruandeperioodil Tšehhi Vabariik ja Kanada leppisid ekspertide töörühma raames kokku meetmed, mille rakendamiseks kohustus Kanada enne 2010. aasta lõppu korraldama teabemissiooni Tšehhi Vabariiki. See võib muuta konkreetsemaks väljavaate, et Kanada otsustab ennistada viisavabaduse Tšehhi kodanikele. Lisaks teatas Kanada kavast võtta tasakaalustatud pagulasreformi seaduse rakendusaktid vastu ja seadus jõustada veel enne 2011. aasta lõppu. Komisjon kavatseb tähelepanelikult jälgida Kanada sammude rakendamist, eelkõige seda, kas Kanada võtab kiireid ja asjakohaseid järelmeetmeid pärast teabemissiooni Tšehhi Vabariigis. Koimisjon eeldas, et missioonijärgse positiivse hinnangu korral kaotab Kanada kooskõlas meetmete kogumi raames võetud kohustustega viivitamatult viisanõude Tšehhi kodanike suhtes. Komisjon märkis, et Tšehhi Vabariik, Kanada ja komisjon leppisid 15. märtsil 2010 toimunud Tšehhi Vabariigi ja Kanada teise ekspertide töörühma koosoleku protokollis kokku, et „Kanada uute varjupaiga-alaste õigusaktide vastuvõtmist (mida ei saa rakendada enne 2013. aastat) ei tohiks käsitada viisanõudest loobumise tingimusena; kui Kanada rakendab muud meetmed, saab ta otsustada viisanõudest loobumise veel enne uute varjupaiga-alaste õigusaktide rakendamist”. Bulgaaria ja Rumeenia ei vasta veel Kanada kehtestatud viisavabaduse kriteeriumidele. Komisjon jälgib olukorda hoolega ja jätkab arutelusid Kanadaga, et edendada viisanõude tühistamist Bulgaaria ja Rumeenia kodanike suhtes. Praegune olukord Kanada korraldas teabemissiooni Tšehhi Vabariiki, mis kestis 31. jaanuarist kuni 4. veebruarini 2011. ELi Kanada delegatsiooni 23. novembri 2011. aasta demaršiga ning ministri asetäitja Neil Yeatesi ja Euroopa välisteenistuse 17. jaanuari 2012. aasta kohtumisel palus komisjon Kanadal esitada aruanne kõigi mis tahes tasandil läbiviidud teabemissioonide, sh volinik Cecilia Malmströmi ning Kanada immigratsiooni-, kodakondsus- ja multikultuursuse ministri Jason Kenney 30. augusti 2011. aasta kohtumise kohta. 30. augustil 2011 teatasid Kanada ametiasutused komisjonile, et tasakaalustatud pagulasreformi seaduse rakendamine on 2011. aasta detsembrist edasi lükatud 2012. aasta juunisse. Kanada valitsus, kes pärast 2011. aasta üldvalimisi on enamusvalitsus, esitas 16. veebruaril 2012 Kanada sisserändesüsteemi kaitsmist käsitleva seaduseelnõu, millega muu hulgas soovitakse lahendada ELi kodanike esitatavate põhjendamatute varjupaigataotluste probleem. Uue seaduseelnõu eesmärk on vältida Kanada rände- ja pagulassüsteemi kuritarvitamist, kõrvaldada fiktiivsete ja mitteõiguspäraste pagulasstaatuse taotlustest põhjustatud koormust ning lühendada taotluste menetlemise aega ja vähendada mahajäämust. Seaduseelnõuga lühendatakse muu hulgas oluliselt teatavatest päritoluriikidest (Designated Countries of Origin, DCOs) esitatud varjupaigataotluse läbivaatamiseks ettenähtud aega. Arvatavasti arvatakse selliste riikide hulka enamik ELi liikmesriike. 8. märtsil 2012 esitas Kanada komisjonile aruteludokumendi, mis käsitles võimalikku ELi ja Kanada vahelist lepingut varjupaigataotlejate voo haldamise kohta. Kanada käsitab sellise lepingu sõlmimist sammuna, mis aitaks vähendada ELi kodanike põhjendamatute varjupaigataotluste suurest arvust tingitud probleeme ja võimaldaks kaotada Bulgaaria, Tšehhi Vabariigi ja Rumeenia kodanike suhtes kehtestatud viisanõude. Seejärel on komisjon pidanud Kanada kõrgemate ametnikega esialgseid arutelusid aruteludokumendi kohta. On selgunud, et Kanada pakutavat mehhanismi ei saa rakendada erinevatel õiguslikel ja poliitilistel põhjustel. Eelkõige oleks selline leping vastuolus ELi lepingus sätestatud põhimõttega, mille kohaselt tunnustavad liikmesriigid üksteist turvaliste päritoluriikidena, ega sobi kokku ka Euroopa ühise varjupaigasüsteemiga. Lisaks ei leidu aluslepingutes õiguslikku alust, mis võimaldaks ELi ja kolmandate riikide vahel sõlmida lepinguid, mis käsitlevad kõnealuses kolmandas riigis varjupaika taotlevaid ELi kodanikke. Sisserändesüsteemi kaitsmist käsitlev seadus võeti vastu 28. juunil 2012. Seadus rakendatakse täielikult pärast täiendavate õigusaktide ja tegevussuuniste väljatöötamist ning vajaliku personali värbamist ja väljaõpetamist. Mõned uue seaduse meetmed jõustusid kohe pärast seaduse vastuvõtmist; teised jõustuvad käesoleva aasta lõpus kuupäeval, mille määrab kindlaks Kanada valitsus[9]. 29. juunil 2012 pidi jõustuma tasakaalustatud pagulasreformi seadus, millest aga loobuti. Kanada ametiasutused rõhutavad, et uus seadus aitab vähendada tõmbetegureid, kuid praegust ebarahuldavat olukorda põhjustavad tõuketegurid ei kao kuskile. Seepärast nad leiavad, et probleemi lahendamiseks tuleb koostöös ELiga võtta täiendavaid meetmeid. Komisjon ja Kanada on otsustanud korraldada ekspertide tasandil tehnilisi arutelusid, et leida muud laadi lahendusi, mis aitaksid kaasa alusetute varjupaigataotluste probleemi lahendamisele. Esimene tehniline arutelu toimus 25. juunil 2012. Selleks et leida uusi arutamist väärivaid ideid, esitas komisjon Kanada ametiasutustele üksikasjaliku teabe asjaomaste ELi poliitikavaldkondade aluseks olevate põhimõtete kohta. Kanada ametiasutused teatasid, et sisserändesüsteemi kaitsmist käsitlev seadus rakendatakse täielikult veel enne 2012. aasta lõppu. Hinnang Seoses Tšehhi Vabariigi ja Kanada vahelise viisaprobleemiga avaldab komisjon kahetsust, et Kanada ei ole talle ikka veel esitanud Tšehhi Vabariiki saadetud teabemissiooni aruannet ega ühtegi muud dokumenti, mille alusel saaksid Tšehhi Vabariik, Kanada ja komisjon teha kokkulepitud meetmetega seotud koostööd. Lahenduse puudumine võib kahjustada mitme läbirääkimisfaasis oleva ELi ja Kanada vahelise olulise lepingu heakskiitmist ja ratifitseerimist. Sellega seoses märgib komisjon, et Euroopa Parlament nõudis oma 2011. aasta märtsi deklaratsioonis „Vastastikkuse põhimõtte taastamine viisarežiimis – solidaarsus Tšehhi kodanikega, kes on Kanada ühepoolse viisanõude tõttu ebavõrdses olukorras”,[10] et Kanada tühistaks kolme liikmesriigi suhtes kehtestatud viisanõude niipea kui võimalik ja juhul, kui vastastikkuse põhimõtte rikkumist varsti ei lahendata, rakendada samaväärseid ELi-poolseid vastumeetmeid. Muu hulgas nimetati ELi ja Kanada ulatusliku majandus- ja kaubanduslepingu ratifitseerimist. Komisjon on seisukohal, et EList põhjendamatute varjupaigataotluste esitamist peaks takistama 28. juunil 2012 vastu võetud Kanada sisserändesüsteemi kaitsmist käsitlev seadus, eriti aga otsus käsitada ELi liikmesriike turvaliste päritoluriikidena ja käsitleda nende riikide kodanike esitatud taotlusi kiirendatud korras. Sellest tulenevalt loodab komisjon, et Kanada tühistab Tšehhi kodanike suhtes kehtestatud viisanõude alates hetkest, kui uue seaduse asjaomased sätted on jõustunud. 25. juunil 2012 toimunud Kanada ja komisjoni vahelisel ekspertide mitteametlikul tehnilisel arutelul tõotas komisjon otsida võimalusi koostööd süvendada ning kooskõlastatult asjaomaste liikmesriikidega uurida koos Kanadaga muid ettepanekuid, et lahendada Kanadalt varjupaika taotlevate EList pärit isikute arvu suurenemise probleem. Kuid Kanada ei tohiks koostöö tihendamist käsitada viisanõude kaotamise eeltingimusena. Komisjon kavatseb Kanadaga toimuvatel aruteludel ka tulevikus tõstatada vastastikkuse puudumise probleemi, et saavutada täielik vastastikune viisavabadus niipea kui võimalik. 2.5. Jaapan Olukord kuuenda vastastikust viisavabadust käsitleva aruande aruandeperioodil Jaapanisse reisimisel kehtis kõigi liikmesriikide suhtes viisavabadus. Rumeenia kodanikele on viisavabalt reisimise õigus antud siiski üksnes ajutiselt, 1. septembrist 2009 kuni 31. detsembrini 2011. Komisjon väljendas lootust, et pärast seda, kui Jaapani immigratsioonibüroo on andnud oma hinnangu Rumeenia kodanike suhtes ajavahemikuks september 2009 – august 2010 kehtestatud ajutise viisavabaduse kohta, muudab Jaapan ajutise viisavabaduse alaliseks. Praegune olukord Kõigi liikmesriikide kodanikud saavad endiselt Jaapanisse reisida viisata. Sellest hoolimata on Rumeenia kodanikele võimaldatav viisavabadus endiselt ajutine. Rumeenia kodanikele võimaldatud ajutise viisavabaduse esimese perioodi (september 2009 – august 2010) hindamise tulemuste alusel otsustas Jaapan võimaldada viisavabadust ka teisel perioodil (september 2010 – detsember 2011). Jaapan osutas, et endiselt esineb kahtlusi, kas Rumeenia kodanikud vastavad riiki sisenemisele ja/või seal viibimisele esitatavatele tingimustele. Vastuseks Jaapani väljendatud kahtlustele saatis Rumeenia haldus- ja siseministeerium Rumeenia saatkonda Jaapanis oma atašee ja Rumeenia ametiasutused korraldasid kampaania, et parandada üldsuse teadlikkust Jaapanisse sisenemise ja seal viibimise tingimustest kooskõlas viisanõude ajutise kaotamise tingimustega. 26. juulil ja 7. detsembril 2011 pidas komisjon kahepoolse tehnilise kohtumise Jaapani ametiasutustega ja 10. novembril 2011 kolmepoolse tehnilise kohtumise Rumeenia ja Jaapani ametiasutustega, et arutada Jaapani tõstatatud probleeme seoses sellega, et Jaapanisse siseneb ja/või seal viibib ebaseaduslikult palju Rumeenia kodanikke. Komisjon esitas Jaapani ametiasutustele üleskutse võtta ajutise viisavabaduse küsimuse läbivaatamisel arvesse, et Jaapanisse ebaseaduslikult sisenevate ja/või seal viibivate Rumeenia kodanike arv on väga väike. Komisjon tegi ettepaneku korraldada rohkem kolmepoolseid kohtumisi Rumeenia ja Jaapani ametiasutustega, et selgitada välja meetmed, mis aitaksid vähendada ebaseaduslikult riigis viibivate isikute arvu. 28. detsembril 2011 otsustas Jaapan pikendada ajutist viisavabadust kuni 31. detsembrini 2012 tingimusel, et haldus- ja siseministeeriumi atašee lähetus Rumeenia Jaapani saatkonna juures jätkub ning et Rumeenia ametiasutused jätkavad meetmeid, millega parandatakse teadlikkust Jaapanisse sisenemise ja seal viibimise tingimustest ning inimkaubanduse ohtudest. Hinnang Komisjon tervitab Jaapani ametiasutuste otsust pikendada ajutise viisavabaduste võimaldamist Rumeenia kodanikele kuni 31. detsembrini 2012. Komisjon kavatseb tihedas koostöös Rumeenia ametiasutustega leida asjakohased lahendused Jaapani ametiasutuste tõstatatud probleemide lahendamiseks. Komisjon loodab, et kui Rumeenia võtab asjakohased meetmed, muudab Jaapan ajutise viisavabaduse alaliseks. 2.6. Ameerika Ühendriigid Olukord kuuenda vastastikust viisavabadust käsitleva aruande aruandeperioodil Komisjoni rõõmustas, et 5. aprillil 2010 ühines viisavabadusprogrammiga Kreeka, kes võttis ka kohustuse oma suhetes Ameerika Ühendriikidega jätkuvalt osutada vastastikkuse põhimõtte eiramisele Bulgaaria, Küprose, Poola ja Rumeenia kodanike suhtes, et täielik vastastikune viisavabadus kehtestataks võimalikult kiiresti. Komisjon avaldas sügavat kahetsust seoses Ameerika Ühendriikide elektroonilise reisiloasüsteemi tasu käsitleva lõppmääruse vaheversiooniga, mõistes siiski, et see otsus võeti vastu kooskõlas reisimise edendamise seadusest (Travel Promotion Act) tulenevate kohustustega. Komisjon saatis 7. oktoobril 2010 Ameerika Ühendriikidele kirjalikud märkused elektroonilise reisiloasüsteemi tasu käsitleva lõppmääruse vaheversiooni kohta Ameerika Ühendriikide algatatud avaliku arutelu raames. Komisjon ootas elektroonilise reisiloasüsteemi lõppmääruse avaldamist Ameerika Ühendriikide asutuste poolt, et viia lõpule elektroonilise reisiloasüsteemi hindamine ning määrata kindlaks, kas see on samaväärne Schengeni viisataotlusmenetlusega; seejuures ei olnud kahtlust, et tasu võtmist arvestatakse kõnealuses hindamises lisategurina. Vastavalt alaliste esindajate komitees (Coreper) 12. märtsil 2008 saavutatud kokkuleppele kavatses komisjon lähemalt uurida Lissaboni lepingust tulenevat nn kaheaspektilist lähenemisviisi seoses välispädevusega. Praegune olukord Ameerika Ühendriikide ametiasutused ei ole veel avaldanud elektroonilist reisiloasüsteemi käsitlevat lõppmäärust ega vastanud komisjoni märkustele elektroonilise reisiloasüsteemi tasu käsitleva lõppmääruse vaheversiooni kohta. Kui nimetatud lõppmäärus avaldatakse, esitab komisjon lõpphinnangu, võttes arvesse kõiki võimalikke muudatusi, sealhulgas elektroonilise reisiloasüsteemi tasu kehtestamist. Komisjon on osutanud poliitilisel ja ametnike tasandil pidevalt vastastikkuse põhimõtte rikkumisele ja elektroonilise reisiloasüsteemi tasu kehtestamisest tulenevatele probleemidele[11]. Poola presidendi Bronisław Komorowski 2010. aasta detsembris toimunud Washingtoni-visiidi ajal tehtud avalduses tõotas president Obama muuta liikmesriikide ühinemise viisavabadusprogrammiga prioriteetseks küsimuseks, mis tuleb tema ametiajal lahendada. 2011. aasta märtsis algatati Kongressis turvalise reisimise ja terrorismivastase võitluse partnerlusprogrammi 2011. aasta seaduseelnõu (S. 497 ja H.R. 959), mida toetas ka president Obama. Eelnõuga ajakohastati viisavabadusprogrammi vastuvõtmise kriteeriume, asendades viisa väljastamisest keeldumise määra viisa tähtaja ületamise määraga, mis ei tohiks ületada 3 %. Seaduseelnõus sätestati ka võimalus teatavatel tingimustel loobuda tähtaja ületamise määra kriteeriumi kohaldamisest. 2012. aasta jaanuaris algatati Kongressis uus eelnõu – viisanõudest loobumise programmi raames turvalisuse parandamise ja ümberkorraldamise seadus (S. 2046 ja H.R. 3855) –, mis asendas turvalise reisimise ja terrorismivastase võitluse partnerlusprogrammi 2011. aasta seaduseelnõu. Uue eelnõu kohaselt ei tohi programmiga ühineda soovitate riikide viisa tähtaja ületamise määr olla suurem kui 3 %, kusjuures kehtiv kriteerium – viisa väljastamisest keeldumise 3 % ülemmäär – säilitatakse. Lisaks antakse eelnõuga sisejulgeolekuministrile õigus lisada viisanõudest loobumise programmi riike, kes vastavad järgmistele tingimustele: riigi kodanikele viisa väljastamisest keeldumise määr alla 10 % ja katseaeg sellistele viisanõudest loobumise programmi kuuluvatele riikidele, kelle puhul viisa tähtaja ületamise määr tõuseb üle 3 % või kes ei suuda täita mõnda muud viisanõudest loobumise programmi nõuet. Lisaks muudetakse uue eelnõuga viisa väljastamisest keeldumise määra arvutamise meetodit. 2012. aasta jaanuaris andis president Obama korralduse parandada viisade ja väliskülastajate töötlemist ja reisimise edendamist eesmärgiga luua töökohti ja soodustada majanduskasvu Ameerika Ühendriikides, tagades samal ajal riigi julgeoleku kaitse. Muu hulgas on kavas teha suuremaid jõupingutusi viisavabadusprogrammi laiendamiseks. Senati kahepoolne rühm esitas 2012. aasta märtsis ka seaduseelnõu, mis käsitleb reisimise soodustamist töökohtade loomiseks (S. 2233). Eelnõu eesmärk on laiendada viisavabadusprogrammi ja see sisaldab teatavaid viisavabadusprogrammi turvalisuse parandamise ja ümberkorraldamise seaduseelnõu ideid. Eelnõu lähtub samast lähenemisviisist nagu eespool osutatud presidendi korraldus – parandada viisade ja väliskülastajate töötlemist ja reisimise edendamist. Uued viisavabadusprogrammi käsitlevad eelnõud on Ameerika Ühendriikide kongressis alles kaalumisel[12]. Riigidepartemang suurendas alates 13. aprillist 2012 muude kui immigrandiviisa taotluste töötlemise tasu. Nii näiteks tõsteti äri- ja turismiviisade tasu 140 USA dollarilt 160 dollarile. Komisjon analüüsis Lissaboni lepingu jõustumise õiguslikku mõju kaheaspektilisele lähenemisviisile, milles lepiti kokku 12. märtsil 2008 alaliste esindajate komitee (Coreper) raames, pidades silmas viisavabadusprogrammi küsimustes Ameerika Ühendriikidega peetavaid läbirääkimisi[13]. Ka pärast Lissaboni lepingu jõustumist võivad liikmesriigid põhimõtteliselt pidada kolmandate riikidega läbirääkimisi ja sõlmida nendega lepinguid kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö valdkonnas, kuigi see valdkond kuulub nüüd ühispädevusse. Selline võimalus on liikmesriikidel juhul, kui ELil ja kõnealuste kolmandate riikide vahel ei ole selliseid lepingud sõlmitud. Kuid liikmesriikide pädevus neis küsimustes on piiratud ja liikmesriigid ei saa sõlmida lepinguid, mis mõjutavad ELi õigustikku, sealhulgas politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö õigusakte, või muudaksid nende reguleerimisala. Kuna liit teostab täielikult oma pädevust viisapoliitika valdkonnas ning võttes arvesse, et praktikas on võimalik viisavabadusprogrammis osaleda ainult kahepoolsete lepingute alusel, tuleks sõlmida ELi ja Ameerika Ühendriikide vaheline raamleping, milles sätestataks kõik viisavabadusprogrammis osalemise tingimused, ja pidada selleks läbirääkimisi. Kuid arvestades seda, et mitmed liikmesriigid on juba sõlminud Ameerika Ühendriikidega lepingu terroristide väljaselgitamisel ning raskete kuritegude ennetamisel ja nende vastu võitlemisel tehtava koostöö tugevdamist käsitlevad lepingud, võivad liikmesriigid ka edaspidi pidada läbirääkimisi selliste kahepoolsete lepingute üle ja neid lepinguid kohaldada, tingimusel et need lepingud ei mõjuta ega muuda politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd käsitlevate liidu ühiste eeskirjade reguleerimisala eelkõige õiguskaitsealase teabe vahetamise ja isikuandmete kaitse valdkonnas. Komisjon palus liikmesriikidel esitada USA viisavabadusprogrammiga seoses sõlmitud kahepoolsete lepingute teksti ja esitada teavet käimasolevate läbirääkimiste kohta, et kontrollida liidu ühistest eeskirjadest kinnipidamist. Õiguskaitsealase koostöö läbivaatamise tulemusel jõudis komisjon järeldusele, et liikmesriikide esitatud kahepoolsed lepingud, millega edendatakse raskete kuritegude ennetamisel ja nende vastases võitluses tehtavat koostööd ning lepingud, mis on seotud tuntud terroriste või terrorismis kahtlustavaid isikuid käsitleva teabe vahetamisega, on kooskõlas kriminaalasjades tehtavat politsei- ja õigusalast koostööd käsitlevate liidu ühiseeskirjadega ega muuda nende reguleerimisala (ülevaade liikmesriikide teadetest ja nende üksikasjaliku hindamise tulemused on esitatud lisas). Mis puudutab vastavust ELi isikuandmete kaitse valdkonna õigustikule, märgib komisjon, et kuigi enamikus viisavabadusprogrammi alusel sõlmitud kahepoolsetes lepingutes on esitatud üldine viide siseriikliku õiguse kohaldamisele, ei pruugi sellest iga kord piisata selleks, et tagada kaitsetase, mis on ette nähtud nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsusega 2008/977/JSK kriminaalasjadega seotud politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavate isikuandmete kaitse kohta[14] (edaspidi „raamotsus”). Lisaks puudub mõnes liikmesriigi ja USA vahelises kahepoolses lepingus selge eesmärk piiritleda edastatava teabe edasise töötlemise juhtumeid ja kehtestada ranged kriteeriumid selliste juhtumite kindlaksmääramiseks. Seetõttu võib juhtuda, et lepingud, eelkõige neis esitatud eeskirjad, mis piiravad andmete täiendavat töötlemist muul kui sellisel eesmärgil, milleks andmed on kogutud, ei vasta täielikult ELi õigustikule[15]. Komisjon peab Ameerika Ühendriikidega läbirääkimisi kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavate isikuandmete vahetamise lepingu sõlmimiseks. See leping, milles nähakse ette isikuandmete kaitse seisukohalt olulised tagatised, täiendaks olemasolevaid ja tulevasi kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö lepinguid. Hindamine Komisjon avaldab kahetsust, et Ameerika Ühendriikide ametiasutused ei vastanud tema 2010. aasta oktoobri kirjalikele märkustele elektroonilise reisiloasüsteemi tasu käsitleva lõppmääruse vaheversiooni kohta. Komisjon ei ole veel lõpule viinud elektroonilise reisiloasüsteemi hindamist, et selgitada välja, kas see on Schengeni viisataotlusmenetlusega samaväärne, sest lõppmäärus ei ole Ameerika Ühendriikide ametlikus teatajas veel avaldanud. Komisjon jätkab Ameerika Ühendriikidega viisavabaduse ühepoolse kohaldamise küsimuse arutamist, et kehtestada täielik vastastikune viisavabadus võimalikult kiiresti. Praeguse seisuga on viisavabadusprogrammiga ühinemist taotlevate riikidele lubatav viisa väljastamisest keeldumise näitaja ülemmääraks 3 %. Vastavalt andmetele, mis on olemas nelja viisavabadusprogrammis veel mitte osaleva liikmesriigi kohta, täidab selle nõude ainult Küpros. Muude riikide puhul olid viisa väljastamisest keeldumise määrad 2011. aastal järgmised: Bulgaaria 15,7 %, Poola 10,2 % ja Rumeenia 22,4 %. Kui Ameerika Ühendriikides rajataks riigist lennuteede kaudu lahkumise kontrollimise süsteem, oleks vastavalt Ameerika Ühendriikide õigusaktidele võimalik tõsta viisa väljastamisest keeldumise künnist 10 %ni. Selleks et tagada, et riigis lubatust kauem viibimist seirataks ja arvutataks täpselt ning et viisa väljastamisest keeldumise künnist saaks tõsta 10 %ni, jälgib komisjon ka edaspidi hoolikalt riigist lennuteede kaudu lahkumise kontrollimise süsteemi rajamist. Komisjon avaldab kahetsust, et Ameerika Ühendriikide ametiasutused suurendasid viisataotluste töötlemise tasu, kuna see raskendab eelkõige nelja viisavabadusprogrammis veel mitte osaleva liikmesriigi kodanike reisimist Ameerika Ühendriikidesse. Komisjon tervitab seda, et on esitatud uued viisavabadusprogrammi käsitlevad eelnõud, mida toetab ka Ameerika Ühendriikide valitsus. Komisjon leiab, et uued eelnõud võimaldavad uutel liikmesriikidel ühineda viisavabadusprogrammiga, ning loodab, et need võetakse vastu võimalikult peatselt. 3. Kokkuvõte Komisjon rõõmustab selle üle, et praegu kehtiv vastastikune viisavabastusmehhanism võimaldas saavutada või tuua käeulatusse täieliku vastastikuse viisavabaduse järgmiste kolmandate riikidega: – saavutati kõigi liikmesriikide täielik vastastikune viisavabadus Bruneiga pärast seda, Brunei ametiasutused otsustasid pikendada viisavabadust 90 päevani; alates 15. oktoobrist kehtib 90päevane viisavabadus ka Islandi, Norra ja Šveitsi kodanike suhtes. Komisjon taotleb ka Bruneilt Liechtensteini kodanikele võimaldatava viisavabaduse pikendamist 90 päevani; – ELi ja Brasiilia vaheline leping tavalise passi omanike suhtes lühiajalise viisa nõudest loobumise kohta jõustus 1. oktoobril 2012 ja nüüd saavad kõigi liikmesriikide kodanikud reisida Brasiiliasse viisavabalt; – komisjon tervitab Jaapani ametiasutuste otsust pikendada ajutise viisavabaduse võimaldamist Rumeenia kodanikele kuni 31. detsembrini 2012 ning loodab, et pärast Rumeenia ja Jaapani vahel kokku lepitavate erimeetmete rakendamist muudab Jaapan ajutise viisavabaduse alaliseks. Kui Ameerika Ühendriikides võetakse vastu viisavabadusprogrammi käsitlevad eelnõud, võimaldaks see teistelgi liikmesriikidel ühineda viisavabadusprogrammiga. See oleks oluline samm Ameerika Ühendriikidega täieliku vastastikuse viisavabaduse saavutamise suunas. Mis puudutab Kanada-poolset viisanõude taaskehtestamist Tšehhi kodanike suhtes, siis avaldab komisjon kahetsust, et Kanada ei ole ikka veel esitanud komisjonile Tšehhi Vabariiki saadetud teabemissiooni aruannet, mis takistab koostööd Tšehhi ja Kanada ekspertide töörühma raames. Komisjon loodab, et Kanada rakendab uued varjupaiga-alased õigusaktid täielikult enne 2012. aasta lõppu, mis kõrvaldaks peamised tõmbetegurid ja võimaldaks seega tunduvalt vähendada ELi kodanike esitatavate põhjendamatute varjupaigataotluste arvu. Pärast uute õigusaktide jõustumist saaksid Kanada ametiasutused Tšehhi kodanike suhtes kehtestatud viisanõude tühistada. Komisjon otsib koostöös Kanada ja asjaomaste liikmesriikidega poliitiliselt ja õiguslikult põhjendatud võimalusi süvendada koostööd ELi kodanike esitatavate põhjendamatute varjupaigataotluste probleemi lahendamiseks, kuid Kanada ei tohiks mis tahes vormis koostööd käsitada asjaomase kolme liikmesriigi kodanike suhtes kehtestatud viisanõude kaotamise eeltingimusena. Komisjon loodab, et võetakse vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse eelnõu, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 539/2001 ja mille eesmärk on muu hulgas luua uus, tõhusam vastastikuse viisavabaduse mehhanism. Pärast selle vastuvõtmist vaatab komisjon vastastikuse viisavabaduse mehhanismi muutmist arvesse võttes läbi mõned allesjäänud vanad ja mis tahes uued vastastikkuse põhimõtte eiramise juhtumid ning võtab asjakohaseid meetmeid. LISA Ülevaade liikmesriikide Ameerika Ühendriikidega sõlmitud kahepoolsetest lepingutest, võttes arvesse õiguslikku analüüsi küsimuses, millist mõju avaldab Lissaboni lepingu jõustumine kaheaspektilisele lähenemisviisile viisavabadusprogrammi küsimustes Ameerika Ühendriikidega peetavatel läbirääkimistel – Kahepoolsete lepingute ülevaade Komisjon palus liikmesriikidel esitada Ameerika Ühendriikidega sõlmitud viisavabadusprogrammiga seotud lepingud, millega edendatakse koostööd raskete kuritegude ennetamisel ja nende vastases võitluses, lepingud, mis on seotud tuntud terroriste või terrorismis kahtlustavaid isikuid käsitleva teabe vahetamisega, ning teabe käimasolevate läbirääkimiste kohta. Komisjoni eesmärk on hinnata, kuidas need lepingud mõjutavad ELi õigustikku ja selle rakendusala. Ameerika Ühendriikidega sõlmitud raskete kuritegude ennetamise ja nende vastases võitluses tehtava koostöö edendamise kahepoolse lepingu teksti esitasid 15 liikmesriiki – Tšehhi Vabariik, Taani, Saksamaa, Eesti, Kreeka, Itaalia, Läti, Leedu, Ungari, Malta, Madalmaad, Austria, Portugal, Slovakkia ja Soome. Ameerika Ühendriikidega sõlmitud tuntud terroriste või terrorismis kahtlustavaid isikuid käsitleva teabe vahetamise lepingu esitasid kuus liikmesriiki – Eesti, Kreeka, Läti, Ungari, Slovakkia ja Sloveenia. Järgmises tabelis on esitatud liikmesriikidelt saadud vastuste ülevaade[16]. Liikmesriik || VMN[17] || Deklaratsioon[18] || TTV leping[19] || Prümi lepingu sarnane leping (RKEV-leping)[20] BE || || || - || Läbirääkimised kestavad BG || - || X || - (esialgsed märkused lepingu eelnõu kohta on esitatud Ameerika Ühendriikidele) || - (esialgsed märkused lepingu eelnõu kohta on esitatud Ameerika Ühendriikidele) CZ || X || || X (tekst on salajane ja seda ei esitatud) || X DK || - || || - (oodatakse lepingu eelnõu esitamist Ameerika Ühendriikide poolt) || X DE || - || || - || X EE || X || || X || X EL || X || || X || X ES || || || Teavet ei esitatud || Teavet ei esitatud FR || || || Läbirääkimistel Ameerika Ühendriikidega kestavad (teksti ei esitatud) || Läbirääkimistel Ameerika Ühendriikidega kestavad (teksti ei esitatud) IT || || || 2007. aasta memorandum Ameerika Ühendriikide TSC-ga teabe vahetamise kohta ja rakendamise kord (2009) (teksti ei esitatud); 1986. aasta kahepoolne kokkulepe || X CY || - || || - (läbirääkimisi pole veel alustatud, ametiasutused analüüsivad lepingu teksti) || - (läbirääkimisi pole veel alustatud, ametiasutused analüüsivad lepingu teksti) LV || X || || X || X LT || Teavet ei esitatud || || Teavet ei esitatud || X LU || || || Teavet ei esitatud || Teavet ei esitatud HU || Teavet ei esitatud || || X || X MT || X || || - || X[21] NL || Teavet ei esitatud || || Teavet ei esitatud || X AT || - || || - || X PL || || || X (tekst on salajane ja seda ei esitatud) || - PT || - || || Läbirääkimised kestavad || X[22] RO || || X || Konsulteerimine Ameerika Ühendriikidega on algusjärgus || Konsulteerimine Ameerika Ühendriikidega on algusjärgus SI || - || || X || Valmistatakse ette läbirääkimiste alustamist SK || X || || X || X FI || || || - || X[23] SE || - || || - || - – Liikmesriikide Ameerika Ühendriikidega viisavabadusprogrammi alusel sõlmitud kahepoolsete lepingute komisjonipoolse läbivaatamise tulemused Komisjoni taotluse eesmärk oli kontrollida, kas liikmesriikide Ameerika Ühendriikidega viisavabadusprogrammi alusel sõlmitud kahepoolsed lepingud vastavad kriminaalasjades tehtavat politsei- ja õigusalast koostööd käsitlevatele liidu õigusaktidele, eelkõige õiguskaitsealase teabe vahetamise ja isikuandmete kaitse eeskirjadele, sealhulgas: – nõukogu otsus 2005/671/JSK, 20. september 2005, terroriaktidega seotud teabevahetuse ja koostöö kohta; – nõukogu raamotsus 2006/960/JSK, 18. detsember 2006, Euroopa Liidu liikmesriikide õiguskaitseasutuste vahelise teabe ja jälitusteabe vahetamise lihtsustamise kohta („Rootsi algatus”); – nõukogu otsus 2008/615/JSK, 23. juuni 2008, piiriülese koostöö tõhustamise kohta, eelkõige seoses terrorismi- ja piiriülese kuritegevuse vastase võitlusega (Prümi otsus); – nõukogu raamotsus 2008/977/JSK, 27. november 2008, kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavate isikuandmete kaitse kohta. Komisjon jõudis läbivaatamise tulemusel järeldusele, et tuntud terroriste või terrorismis kahtlustavaid isikuid käsitleva teabe vahetamise leping ja raskete kuritegude ennetamise ja nende vastases võitluses tehtava koostöö edendamise leping on kooskõlas ELi kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö õigustikuga ega muuda selle reguleerimisala. Prümi otsus (nõukogu otsus 2008/615/JSK) ei mõjuta liikmesriikide ja kolmandate riikide vahelisi kahe- ja mitmepoolseid lepinguid, nagu on sätestatud otsuse artikli 35 lõikes 6. Nn „Rootsi algatus” (nõukogu raamotsus 2006/960/JSK) ei piira liikmesriikide ja kolmandate riikide vahelisi kahe- ega mitmepoolseid lepinguid, nagu on sätestatud raamotsuse artikli 1 lõikes 2. Lepingud on kooskõlas ka nõukogu otsusega 2005/671/JSK ega muuda selle reguleerimisala, sest nõukogu otsus reguleerib ainult teabe edastamist liikmesriikidelt Europolile, Eurojustile ja teistele liikmesriikidele. Täpsemalt öeldes käsitletakse nõukogu otsuses ainult terroriaktide suhtes algatatud kriminaalasju käsitleva ja nende asjade raames kogutud asjakohase teabe edastamist Europolile ja huvitatud liikmesriikidele vastavalt nõukogu otsuse artikli 2 lõigetele 1 ja 6 ning terroriaktidega seotud süüdistuste esitamise ja süüdimõistmiste kohta asjakohase teabe edastamist Eurojustile ja huvitatud liikmesriikidele vastavalt nõukogu otsuse artikli 2 lõigetele 2 ja 6. Nõukogu otsusega 2005/671/JSK ei reguleerita teabe edastamist kolmandatele riikidele. Mis puudutab reisijate broneeringuinfot, siis on komisjon kaheaspektilise lähenemisviisi algusest peale seisnud hea selle eest, et liikmesriikide ja Ameerika Ühendriikide vahelistes kahepoolsetes lepingutes ei sätestataks broneeringuinfo edastamist. Üheski komisjonile edastatud kahepoolses lepingus sellise teabe vahetust ei ole käsitletud. Kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö tihendamisel tuleb tagada põhiõiguste austamine, eelkõige õigus eraelu puutumatusele ja isikuandmete kaitsele. Selle õiguse tagamiseks on vaja isikuandmete kaitse korda[24]. Euroopa Liidus teabevahetuse parandamise tulemusel muutub tihedamaks ka liikmesriikide vaheline koostöö, kuna võitlus piiriülese kuritegevusega ja turvalisuse tagamine on piiriülest laadi tegevus. Juhul kui liikmesriikide ametiasutused edastavad isikuandmeid üksteisele või teevad neid üksteisele kättesaadavaks või kui nad edastavad isikuandmeid ametiasutustele ja infosüsteemidele (näiteks Eurojust, Europol jt), mis on loodud enne Lissaboni lepingu eelse Euroopa Liidu lepingu VI jaotise jõustumist, kohaldatakse nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsust 2008/977/JSK kriminaalasjadega seotud politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavate isikuandmete kaitse kohta[25] („raamotsus”). Raamotsust kohaldatakse ka juhul, kui isikuandmeid edastatakse või tehakse kättesaadavaks liikmesriikide ametiasutustele Lissaboni lepingu eelse Euroopa Liidu lepingu[26] VI jaotise alusel. Eeskirjad, millest pädevad ametiasutused lähtuvad isikuandmete edastamisel kolmandatele riikidele, on ette nähtud nõukogu raamotsuse 2008/977/JSK artikliga 13. Muu hulgas on sätestatud nõue, et kolmas riik tagab kavandatava andmetöötluse piisaval tasemel kaitse[27]. Vastavalt raamotsuse artikli 13 lõikele 4 võetakse kaitsemeetmete piisava taseme hindamisel arvesse kõiki andmete edastamistoimingu(te) asjaolusid. Eelkõige pööratakse tähelepanu andmete laadile, kavandatud töötlemistoimingu eesmärgile ja kestusele ning kõnealuses kolmandas riigis kehtivale õigusraamistikule. Erandina sellest nõudest võib andmeid edastada ainult rangete tingimuste kohaselt. Nii näiteks tuleb kolmandal riigil pakkuda asjakohaseid ja tõhusaid tagatisi[28]. Nendele tingimustele peavad vastama ka liikmesriikide ja Ameerika Ühendriikide vahelised kahepoolsed lepingud, milles käsitletakse raamotsuse reguleerimisalasse kuuluvat andmete edastamist. Seda arvesse võttes ei tarvitse alati piisata üldisest viitest sellele, et kumbki lepinguosaline kohaldab oma siseriiklikku õigust. Selline viide leidub küll enamikus viisavabadusprogrammi alusel sõlmitud kahepoolsetes lepingutes, kuid sellest ei pruugi alati piisata nõutava kaitse tagamiseks. Lisaks ei ole mõnes liikmesriigi ja Ameerika Ühendriikide vahelises kahepoolses lepingus sätestatud selget eesmärki piiritleda edastatava teabe edasise töötlemise juhtumeid ja kehtestada ranged kriteeriumid sellisele juhtumite kindlaksmääramiseks. Seetõttu võib juhtuda, et lepingud, eelkõige neis esitatud eeskirjad, mis piiravad andmete täiendavat töötlemist muul kui sellisel eesmärgil, milleks andmed on kogutud, ei ole täielikult kooskõlas ELi õigustikuga[29]. Komisjon peab Ameerika Ühendriikidega läbirääkimisi kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldud isikuandmete vahetamise lepingu sõlmimiseks. Lepingus nähakse ette isikuandmete kaitse seisukohalt olulised tagatised ning see täiendaks olemasolevaid ja tulevasi kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö lepinguid. [1] EÜT L 81, 21.3.2001. [2] ELT L 141, 4.6.2005. [3] KOM(2006) 3 (lõplik), 10.1.2006; KOM(2006) 568 (lõplik), 2.10.2006; KOM(2007) 533 (lõplik), 13.9.2007; KOM(2008) 486 (lõplik)/2, 9.9.2008, KOM(2009) 560 (lõplik), 19.10.2009, KOM(2010) 620 (lõplik), 5.11.2010. [4] ELT L 157, 21.6.2005. [5] KOM(2009) 562 (lõplik), 19.10.2009. [6] 8. märtsi 2011. aasta kirjalik deklaratsioon 0089/2010 „Vastastikkuse põhimõtte taastamine viisarežiimis - solidaarsus Tšehhi kodanikega, kes on Kanada ühepoolse viisanõude tõttu ebavõrdses olukorras”. [7] KOM(2011) 290 (lõplik). [8] eVisitor kujutab endast luba viibida Austraalias kuni kolm kuud igakordsel turistina või äriasjus riiki sisenemisel. eVisitori kehtivusaeg on 12 kuud alates selle väljaandmise kuupäevast. [9] Mõned biomeetriliste andmetega seotud uued meetmed jõustuvad 2013. aastal. [10] ELT C 199 E, 7.7.2012, lk 89. [11] Näiteks ELi ja Ameerika Ühendriikide 20. novembri 2010. aasta ja 28. novembri 2011. aasta tippkohtumistel, siseasjade peadirektoraadi peadirektori 2010. aasta novembris toimunud visiidil Washingtoni, ELi ja USA õigus- ja siseküsimuste eest vastutavate ministrite kohtumistel 2010. aasta detsembris, 2011. aasta aprillis ja novembris ning 2012. aasta juunis ning ELi ja USA justiits- ja siseküsimuste valdkonna kõrgemate ametnike kohtumistel 2011. aasta jaanuaris ja juulis ning 2012. aasta jaanuaris ja juulis. [12] Seni viimasel, 25.–26. juulil 2012 toimunud ELi ja Ameerika Ühendriikide kõrgemate ametnike kohtumisel rõhutas Ameerika Ühendriikide sisejulgeolekuministeerium, et Kongress on seadnud eelnõude vastuvõtmise sõltuvusse tõhusa riiki sisenemise ja riigist väljumise süsteemi rakendamist, mis omakorda on oluline päritoluriigi kaupa viisatähtaja ületamise määra usaldusväärseks arvutamiseks. Hoolimata jõupingutustest ei ole sisejulgeolekuministeerium suutnud riigist lahkumise süsteemi tõrgeteta tööle rakendada ning prognoosib, et selleks kulub veel kuid. [13] Lisateavet kaheaspektilise lähenemisviisi kohta on esitatud komisjoni neljandas (KOM(2008) 486 (lõplik)/2, 9.9.2008) ja viiendas vastastikust viisavabadust käsitlevas aruandes (KOM(2009) 560 (lõplik)). Pärast 2009. aastat ei ole jätkatud ELi ja Ameerika Ühendriikide vahelisi läbirääkimisi teatavate ELi pädevusse kuuluvate viisavabadusprogrammiga ühinemise ja selles osalemise tingimusi käsitleva kirjavahetuse kohta, kuna Ameerika Ühendriigid ei nõua liikmesriikidelt nende tingimuste kohta Ameerika Ühendriikidega kahepoolse lepingu sõlmimist. [14] ELT L 350, 30.12.2008. [15] Raamotsuse artikli 3 lõige 2. [16] Märkus. „X” tähendab, et leping on sõlmitud ja „–” tähendab, et leping puudub. [17] Ameerika Ühendriikide viisanõudest loobumise programmi ja sellega seotud tugevdatud turvameetmeid käsitlev vastastikuse mõistmise memorandum. [18] Deklaratsioon, milles sätestati rahvusvahelise reisimise suhtes kohaldatavad tõhustatud kahepoolsed turvameetmed ning Ameerika Ühendriikide viisavabadusprogrammi tingimused. [19] Tuntud terroriste või terrorismis kahtlustavaid isikuid käsitleva teabe vahetamise leping. [20] Raskete kuritegude ennetamise ja nende vastases võitluses tehtava koostöö edendamise leping. [21] Seni ratifitseerimata. [22] Ratifitseerimismenetlus kestab. [23] Oodatakse Euroopa Parlamendi heakskiitu. [24] Nõukogu otsus 2008/615/JSK, 23. juuni 2008, piiriülese koostöö tõhustamise kohta, eelkõige seoses terrorismi- ja piiriülese kuritegevuse vastase võitlusega, põhjendus 17. [25] ELT L 350, 30.12.2008. [26] Raamotsuse artikli 1 lõige 2. [27] Raamotsuse artikli 13 lõike 1 punkt d. [28] Raamotsuse artikli 13 lõige 3. [29] Raamotsuse artikli 3 lõige 2.