[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 26.1.2011

KOM(2011) 17 lõplik

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

KESTLIKKU KASVU TOETAV REGIONAALPOLIITIKA EUROOPA 2020. AASTA STRATEEGIAS

SEK(2011) 92 lõplik

SISSEJUHATUS

Käesolevas teatises on visandatud regionaalpoliitika osa Euroopa 2020. aasta strateegia[1] rakendamise ning eelkõige juhtalgatuse „Ressursitõhus Euroopa” toetamisel. Euroopa Ülemkogu toonitas 17. juuni 2010. aasta istungil, et selleks, et ELi majanduse saaks suunata kestliku ja töökohti loova kasvu teele, on vaja, et ühtekuuluvuspoliitika seda strateegiat toetaks. Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkide saavutamine sõltub suuresti kohalikul ja piirkondlikul tasandil tehtavatest otsustest[2]. Regionaalpoliitikal on keskne roll investeeringute suunamisel arukasse ja kestlikku kasvu, kuna selle raames võidakse toetada meetmeid, mille eesmärk on lahendada kliimamuutuste, energia ja keskkonnaga seotud küsimusi.

Ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilised suunised[3] võeti vastu aastal 2006. Käesolevas teatises võetakse arvesse hiljutisi poliitikasuundumusi ja õigusaktide muudatusi, mis kindlustavad piirkondade kestlikku arengut. See täiendab hiljuti vastu võetud teatist[4] regionaalpoliitika ja aruka majanduskasvu kohta ning suurendab regionaalpoliitika osa majanduse struktuurimuutustes ja Euroopa 2020. aasta strateegia tulemuste saavutamises. Muudatused regionaalpoliitika investeerimisprioriteetides[5] peavad aset leidma tingimustes, mil üldist majanduspoliitikat suunatakse ümber Euroopa 2020. aasta strateegias visandatud prioriteetidele. Teisisõnu tuleks struktuurireformide toetuseks vajaduse korral kasutada regionaalseid rahalisi vahendeid[6].

Arvestades liidus praegu valitsevat eelarvesituatsiooni ja üsna suuri rahalisi vahendeid, mis on ühtekuuluvuspoliitika praeguse, 2007.–13. aasta programmiperioodi[7] alusel veel saadaval, kutsutakse käesolevas teatises regionaalpoliitika sidusrühmi viivitamata tegutsema, investeerima rohkem kestlikku kasvu ja kasutama rahalisi vahendeid tulemuslikumalt. Siin esitatakse praktilisi soovitusi, kuidas piirkonnad saavad poliitikat kasutada, et töötada välja ressursitõhus, vähese CO2-heitega, kliimamuutustele vastupanuvõimeline ja konkurentsivõimeline majandus, ning tuuakse näiteid teatisega kaasnevas komisjoni talituste töödokumendis[8] esile tõstetud headest tavadest. Komisjon teeb tihedat koostööd liikmesriikide ja piirkondade ametivõimudega, et aidata kaasa nende soovituste rakendamisele.

KESTLIK KASV JA REGIONAALPOLIITIKA

Aastate 2007–2013 regionaalpoliitika 344 miljardi euro suurusest kogueelarvest umbes 30% on kättesaadav meetmete jaoks, mis avaldavad mõju eelkõige kestlikule kasvule. 2009. aasta lõpuks oli neist kestliku kasvu edendamiseks määratud rahalistest vahenditest konkreetsetele projektidele eraldatud 22%, samas kui regionaalpoliitika koguvahendite puhul oli see näitaja 27%.

Tabel 1. Ühtekuuluvuspoliitika aastate 2007–13 eraldised kestliku kasvu toetamiseks

[pic]

Allikas: liikmesriikide strateegilised aruanded, september 2009 – jaanuar 2010.

Eelkõige jäid alla keskmise investeeringud energeetika- ja keskkonnaprogrammidesse.

Praeguse programmiperioodi algul ei peetud energiatõhusust ja taastuvenergiat veel nii olulisteks prioriteetideks kui täna. Finantskriis, vähenenud avalik eelarve, halduslikud kitsaskohad ja ebapiisav tehniline asjatundlikkus neis korraldusasutuste jaoks suhteliselt uutes tegevusvaldkondades – need kõik on viinud selles valdkonnas viivitusteni.

Diagramm 1. Kestlikku kasvu toetavate 2007.–2013. aasta ühtekuuluvuspoliitika eraldiste kasutamise protsent liikmesriikides

[pic]

Allikas: liikmesriikide strateegilised aruanded, september 2009 – jaanuar 2010.

Juhtalgatus „Ressursitõhus Euroopa” toonitab regionaalpoliitika rahaliste vahendite kasutamise[9] tähtsust järjekindla rahastusstrateegia raames, mis hõlmab riiklikke, avalikke ja eravahendeid. Selle eeltingimuseks on selged riiklikud strateegiad. Diagrammil on näidatud, kuidas ühtekuuluvuspoliitika on seni võimendanud peamiselt keskkonnataristu ja -taastamise investeeringute riiklikku rahastamist.

Diagramm 2. Avalikud kogukulutused keskkonnakaitsele protsendina SKP-st (2008)

[pic]

COH MS: ühtekuuluvuspoliitika alla kuuluv liikmesriik; NON COH MS: ühtekuuluvuspoliitika alt välja jäetud liikmesriik

Allikas: Eurostat, DG REGIO

Järgmistel kaartidel on näidatud, et praegused keskkonnapoliitika eraldised aitavad mitmes piirkonnas ja liikmesriigis ületada teadaolevaid puudusi ressursside kestlikus majandamises[10].

Kaart 1. Liikmesriikide seis „ressursside kestliku majandamise” alal ja ühtekuuluvuspoliitika planeeritud investeeringud „ressursside kestlikku majandamisse” aastatel 2007–13

.[pic][pic]

Scores in 'sustainable use of resources'

Relative positions of MS: the higher the score, the better the situation

Allikas: Euroopa Komisjon, DG ECFIN . Allikas: Euroopa Komisjon, DG REGIO

Regionaalpoliitika on järjepidevalt kaasfinantseerinud vee- ja jäätmekäitluse keskkonnataristu rajamist, aidates piirkondadel täita ELi direktiivides sätestatud rangeid nõudeid. See on andnud ka võimaluse aidata parandada konkurentsivõimet, säilitades samas piirkondade keskkonna ja luues töökohti.

Komisjon usub, et praeguse programmiperioodi vältel on korraldusasutustel rohkesti ruumi olemasolevaid ressursse tulemuslikumalt rakendada. Olemasolevates rakenduskavades on võimalik projektide prioriteete üle vaadata ja uusi projekte käivitada. Käesolevas teatises välja pakutud soovitused on mõeldud teenäitajatena, kuidas oleks kõige parem investeerimisprioriteete valida ja kuidas neid kõige paremini korraldada, et saada kestliku kasvu osas maksimaalseid tulemusi. Nõuanded lähtuvad headest eeskujudest, mida piirkonnad ja linnad on juba näidanud.

REGIONAALPOLIITIKA SUUREM OSA KESTLIKU KASVU TAGAMISEL KÄIMASOLEVA PROGRAMMIPERIOODI VÄLTEL

Käesolevas teatises soovitatakse regionaalpoliitika osa suurendamiseks kestlikku kasvu tagamisel käimasoleval programmiperioodil „kahesambalist” meetodit:

1. Investeerida rohkem kestlikku kasvu : soodustada strateegiliselt suuremat keskendumist kestliku kasvuga seotud investeeringutele, rõhuasetusega ressursitõhusal, vähese CO2-heitega majandusel; ning

2. Investeerida paremini kestlikku kasvu : parandada poliitika eesmärkide saavutamise mehhanisme, tugevdades kestliku arengu põhimõtete rakendamist rakenduskavades.

Esimene sammas: investeerida rohkem kestlikku kasvu

Kestliku kasvu ja Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkide saavutamisele kaasaaitamiseks on välja toodud kolm prioriteeti: vähese CO2-heitega majandus, ökosüsteemi teenused ja liigirikkus ning ökoinnovatsioon.

Üleminek vähese CO 2 -heitega majandusele: keskenduda investeeringutele energiatõhususse, hoonetesse, taastuvenergiasse ja puhtasse transporti

Viimastel aastatel on vastu võetud hulk uusi suuri ELi poliitikameetmeid, nende hulgas 2008. aasta kliima- ja energiapakett, selle tehnoloogiline tugisammas – energiatehnoloogia strateegiline kava – ning ehitiste energiatõhususe uuestisõnastatud direktiiv.

- Piirkonnad ja linnad peaksid haarama uutest võimalustest hoonete energiainvesteeringute alal.

Hooned annavad 41% energiatarbest, mistõttu tegemist on ELi 2020. aasta strateegia eesmärkide saavutamisel olulise investeerimisvaldkonnaga[11]. Sellised investeeringud võivad aidata suurendada ressursitõhusust ja luua kohalikke töökohti.

Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) määruse[12] muutmisega on laiendatud selle reguleerimisala hoonete kestliku energia investeeringute valdkonnas.

Kuigi regionaalpoliitikast on tavapäraselt rahastatud energiatõhususe investeeringuid ainult avalike ja ärihoonete puhul, on nüüd kõikides liikmesriikides võimalik kasutada neid rahalisi vahendeid elamusektoris. Kuni 4% ERF-st tehtavatest riikide eraldistest võib nüüd kasutada energiainvesteeringuteks elamumajandusse, mis toetab sotsiaalset ühtekuuluvust. Kui liikmesriigid otsustavad programmis vastavaid ümberkorraldusi teha, võib käimasolevate programmide kestel kuni 8 miljardit eurot ümber suunata.

Soodustamaks turuinstrumentide ulatuslikumat kasutamist, laiendati veel ühe regulatiivse muudatusega[13] ka finantskorraldusvahendite kasutamist energiatõhususele ja taastuvenergia kasutamisele hoonetes, sealhulgas olemasolevates elamutes. Korraldusasutused peaksid kiiresti need uued võimalused ära kasutama, pidades silmas rolli, mida täidavad selles investeerimisvaldkonnas kohalikud võimuorganid.

- Piirkonnad ja linnad peaksid kiirendama investeerimist taastuvenergiasse ja energiatõhususse vastavalt oma kohalikule energiapotentsiaalile.

ELis aastaks 2020 sihiks seatud taastuvenergia 20%-lise osakaalu saavutamine kogu energiatarbimises võib luua täiendavaid töökohti, paljud neist investeerimiskoha läheduses. Ka energiatõhususe valdkonnas võib tekkida märkimisväärsel hulgal uusi töökohti.

Korraldusasutused peaksid nägema taastuvenergias ja energiatõhususes arengu mootorit, eriti maapiirkondades ja rannikualadel, äärealadel ja saartel, kus saab kasutada sealset mereenergia potentsiaali. Regionaalpoliitika võib aidata kaasa ka säästevenergia laiemale kasutamisele kaugküttes ja koostootmisjaamades. Samavõrra tähtis on ka investeerimine TEN-E süsteemi ja kohalikesse arukatesse jaotusvõrkudesse.

- Korraldusasutused peaksid pidama prioriteetseks projekte, mis suurendavad transpordi ressursitõhusust.

Transpordisektoris tuleb teha rohkem tööd, et tuua investeeringuid puhta ühistranspordi arendamisse ja CO2-heidete vähendamisse. Kooskõlas ELi uusimate soovitustega[14] õhutatakse piirkondi ja linnu olemasolevaid ELi eraldisi täielikult ära kasutama, et toetada üleminekut tõhusamatele transpordiliikidele. Prioriteediks on puhas ühistransport linnades, puhaste ja energiatõhusate sõidukite ning mootorita transpordivahendite maksimaalne kasutamine, aga ka raudtee, kus erilist tähelepanu tuleks pöörata TEN-T raudteeveo prioriteetidele mõeldud ELi soovitusliku 19 miljardi euro suuruse eraldise kiiremale rakendamisele.

Seoses TEN-T võrgustikuga peaksid regionaalpoliitika rahalised vahendid keskenduma pigem ELi kõrge lisandväärtusega põhivõrgu väljaehitamisele, et kõrvaldada suurimad kitsaskohad, eriti piiriülestes segmentides, luua ühendused ühendveosõlmede vahel ja soodustada koostalitlusvõimet.

Kestlikud Euroopa linnad

Kuni 75% CO2 heitkogustest tekib linnades[15] ning seetõttu on linnadel vähese CO2-heitega ja ressursitõhusa majanduse arendamisel eriti tähtis osa. Kas valdkondlike projektide kaudu, nagu näiteks puhas ühistransport ja hoonete energiatõhusus, või siis terviklikuma käsituse kaudu, nagu näiteks meetmed valglinnastumise piiramiseks – oluline on, et linnaplaneerijad kaaluksid, kuidas kasutada kõiki kättesaadavaid vahendeid kestliku kasvu edendamiseks. Mõned head näited:

– säästevenergia investeeringute tervikkäsitus Barcelona provintsis (ES) linnapeade pakti ja ELENA rahastu kaudu,

– elamutesse tehtavate energiainvesteeringute toetamine Leedus 227 miljoni euro suuruse fondi JESSICA loomise kaudu.

Ökosüsteemi teenused: keskenduda looduskekskonna säilitamisele ja selle potentsiaali suurendamisele

EL ei täitnud oma 2010. aasta eesmärki bioloogilise mitmekesisuse vähenemise peatamisel. Et suurendada jõupingutusi, leppisid liikmesriigid 2020. aastaks kokku uue eesmärgi,[16] mis toetab tulevast uut ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegiat. Rahvusvahelisel tasemel on EL sidunud end bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni[17] hiljutise konverentsi tulemustega, sealhulgas alustanud tööd ressursside mobiliseerimiseks, et rakendada aastate 2011–2020 bioloogilise mitmekesisuse strateegiakava.

- Korraldusasutused peaksid investeerima looduskapitali kui majandusarengu allikasse

Õhk, vesi, maa, liigid, pinnas ja meri on loodusvarad, mis on hädavajalikud meie heaolu ja ka majanduslike väljavaadete jaoks. Mõiste „ökosüsteemi teenused”, mis võeti esmakordselt kasutusele ÜRO 2004. aasta aastatuhande ökosüsteemi hinnangus, tähendab just neid looduslikke hüvesid ja kahju, mis võib tekkida, kui neid hüvesid ei hoita. Ökosüsteemide säilitamine tekitab kestlikke töökohti ning sotsiaal-majanduslikku arengut. Umbes 16,8% Euroopa töökohtadest on kaudselt seotud loodusvaradega[18]. Näiteks putuktolmlemise hinnanguline väärtus Euroopa põllumajandusele on 22 miljardit eurot aastas[19].

- Korraldusasutused peaksid kasutama regionaalpoliitika rahalisi vahendeid loodusriskide ärahoidmiseks, mis on loodusvarade säilitamise ja kliimamuutustega kohanemise üks osa.

Riskiennetus võib olla tõhus investeering, sest ennetusmeetmete kulud on kordi väiksemad kui taastamise võimalikud kulud. Hästi läbi mõeldud riskiennetusprojektid võivad säilitada ökosüsteemi teenuseid, nagu näiteks vee kvaliteeti ja kogust, ning tuua kasu liigirikkusele, põllumajandusele ja rannikualadele. Tugevdades looduse puhvrirolli, aitavad nad kohaneda ka kliimamuutustega, mis muudavad looduskatastroofid sagedasemaks ja rängemaks.

- Korraldusasutused peaksid seadma prioriteediks „rohelise taristu”.

„Roheline taristu” tähendab metsi, jõgesid, rannikualasid, parke, ökokoridore ja muid looduslikke ja poollooduslikke objekte, mis kujutavad endast ökosüsteemi teenuste osutamiseks vajalikke põhielemente. Rohelise taristu arendamine on hädavajalik, selleks et säilitada jätkusuutlikku keskkonda, milles meie majandus ja ühiskond saaks õitseda. Eelkõige aitab see kohaneda kliimamuutustega ning aitab kaasa ökoloogiliste võrgustike loomisele ja heaperemehelikule haldamisele. Seega peaksid korraldusasutused tagama, et kõigi taristuprojektide hindamisel uuritakse põhjalikult nende mõju looduslikele aladele ja maakasutusele. Tuleks suurendada asjakohaste vahendite, nagu näiteks ranniku ja vesikonna integreeritud majandamiskavade kasutamist, seda eriti juhul, kui projektid võivad mõjutada Natura 2000 alasid.

Liigume ökosüsteemi teenuste integreeritud juhtimise poole

- Lammide taastamine, et kohaneda kliimamuutustega, kuid säilitades samas väärtuslikke ökosüsteemi teenuseid, nagu näiteks puhta vee kättesaadavust (HU)

- Roheliste taristute, nagu näiteks ökokoridoride loomine, et tagada Natura 2000 võrgustike toimimine (PL).

Ökoinnovatsioon: keskenduda innovatsioonipartnerluste ja infotehnoloogia kaasamisele

Ökoinnovatsioon on ressursitõhususe, konkurentsivõime ja töökohtade loomise jaoks oluline töövahend.

- Korraldusasutused peaksid ökoinnovatsiooni rohkem toetama.

Ökoinnovatsioon võib anda tulemuseks parema ressursitõhususe ja uusi töökohti kõikides majandussektorites. Näiteks ökotööstus on nüüdseks Euroopa üks suurimaid tööstussektoreid, kus töötab 3,4 miljonit inimest. Viimastel aastatel on see kasvanud 8% aastas ning aastail 2004–08 loodi seal 600 000 lisatöökohta[20].

- Korraldusasutused peaksid ettevõtjatega sõlmitud partnerluste kaudu toetama rohelise tehnoloogia valdkonna klastreid.

Omavahel vastastikuses sõltuvuses olevatest firmadest, teadusasutustest ja muudest innovatsiooni sidusrühmadest koosnevate gruppide ehk nn klastrite geograafiline kontsentratsioon on tähtis piirkondlik vara. Korraldusasutusi kutsutakse toetama keskkonna- ja energiavaldkonna klastreid, mis põhinevad avaliku ja erasektori osaliste partnerlusel, et seeläbi kiirendada investeeringuid ökoinnovatsiooni.

- Korraldusasutused peaksid kasutama regionaalpoliitika rahalisi vahendeid, et edendada rohelist majandust toetavat info- ja kommunikatsioonitehnoloogiat (IKT).

Võrku ühendatud IKT infrastruktuur[21] koos innovaatiliste teenuste ja rakendustega on üks peamisi rohelise tehnoloogia ja ökoinnovatsiooni rakendamist võimaldavaid tegureid. Seetõttu tuleks vastavaid investeeringuid koordineerida ja võimendada, et need oleksid vastastikku kasulikud. IKT toob olulist lisandväärtust näiteks arukatesse elektrivõrkudesse, taastuvenergiasse ja intelligentsetesse transpordisüsteemidesse, kus see toetab ka heitkoguste vähendamist, pakkudes samas ökoinnovatsioonile uusi turuvõimalusi.

Piirkonnad kasutavad ära rohelise tehnoloogia ja ökoinnovatsiooni võimalusi

- Valdkondadevahelise strateegia väljatöötamine ökoinnovatsiooni edendamiseks piirkondlikes klastrites (AT)

- Investeerimine ulatuslikku äritoetusprogrammi, mis aitab VKE-del parandada ressursitõhusust (UK)

Investeerimine inimkapitali ja hoolitsemine selle eest, et inimestel oleksid õiged oskused, on ressursitõhusa ühiskonna ülesehitamisel keskse tähtsusega. Euroopa Sotsiaalfond võib ulatada abistava käe, et kooskõlas Euroopa 2020. aasta juhtalgatusega „Uute oskuste ja töökohtade tegevuskava” avada töötajaskonna oskused, loovus, ettevõtlikkus ja innovatsioonivõime.

On hädavajalik, et regionaalpoliitika meetmed oleksid kavandatud koostoimes ELi kõigi teiste eelnimetatud valdkondade poliitikasuundadega. Korraldusasutustel soovitatakse tungivalt kasutada ära täiendav toetus, mida pakuvad maaelu arengu poliitika, LIFE+ programm, teaduse ja arendustegevuse 7. raamprogramm ning konkurentsivõime ja innovatsiooni programm.

Teine sammas: investeerida paremini

Kestliku arengu põhimõtete peavoolustamine[22] regionaalfondi programmide rakendamisel suurendab nende mõju piirkondade jätkusuutlikkusele, ilma et oleks tarvis muid leevendusmeetmeid või -vahendeid.

Kestlikkuse integreerimine projekti kogu elutsüklisse

- Kestliku arengu kaalutlused peavad olema iga plaani lahutamatuks osaks alates selle kavandamisest kuni tulemuste saavutamise ja seireni.

Kestlik areng on küll enamiku poliitikakujundajate ja programmijuhtide teadvuses hästi juurdunud mõiste, aga siiski ei ole see kõikide meetmete kavandamisel, rakendamisel ja hindamisel piisavalt peavoolustatud. Selle põhimõtte pidev meelespidamine projekti kogu elutsükli vältel on regionaalfondide tulemuslikkuse parandamisel otsustava tähtsusega[23]. Korraldusasutused peaksid ühtlasi vaatlema olukorda pikemas perspektiivis, kui võrreldakse alternatiivsete investeerimismeetodite „elutsükli” kulusid, näiteks võttes oma arvutustes arvesse ka ökosüsteemide ja liigirikkuse säilitamist.

- Piirkonnad ja linnad peaksid palju rohkem kasutama keskkonnahoidlikke riigihankeid.

Keskkonnahoidlikud riigihanked võivad parandada Euroopa kauba- ja teenusetarnijate konkurentsivõimet. Euroopa riigihankedirektiivid võimaldavad riigiasutustel võtta hankemenetluses arvesse keskkonna- ja sotsiaalkaalutlusi. Juba praegu on keskkonnahoidlike riigihangete soodustamiseks saadaval mitmeid võtteid ja meetodeid[24]. Regionaalpoliitika võib aidata lahendada kõigi tasandite kohalike ja piirkondlike ametivõimude riigihangete eest vastutavate ametnike koolituse ja teavitamise probleeme.

- Sobivate näitajate kehtestamine seireks ja hindamiseks.

Eurostat on välja töötanud hulga kestliku arengu näitajaid, mis võivad aidata riiklikel ja piirkondlikel ametivõimudel kehtestada omaenda kestliku arengu tulemustabelid. Oma tehnilise abi kaudu võib regionaalpoliitika toetada hindamis- ja seirevahendite[25] väljatöötamist, mis aitaksid poliitikutel otsustada, millist tüüpi investeeringud võivad kõige paremini kaasa aidata programmi CO2-heitkoguste vähendamisele.

Hea tava kavandada projekte nende elutsüklit silmas pidades Spetsiifilise keskkonnajuhendi väljatöötamine, et aidata projektide elluviijatel projekte ette valmistada ja valida (SE) Keskkonnahoidlike riigihangete edendamine Hradec Králové maakonnas (CZ), kus linnad ja muud institutsioonid osalevad hea tava konkurssidel Konkreetsete kliimamuutuse-, liigirikkuse- ja kõrbestumisnäitajate kindlaksmääramine, et jälgida edusamme (BG) |

- Investeeringute kliimamuutustele vastupanuvõime ja ressursitõhususe kontroll

- Korraldusasutused peaksid kontrollima rakenduskavasid ja projekte nende kliimamuutustele vastupanuvõime suhtes.

Programmide ja projektide kontrollimine mitte üksnes keskkonnamõju suhtes, vaid ka nende tõenäoliste nõrkade kohtade suhtes kliimamuutuste tingimustes on piirkonna kohanemisvõime suurendamise oluline element. Kliimamuutustega kohanemise valges raamatus innustatakse piirkondi töötama aastaks 2012 välja oma piirkondlikud kohanemisstrateegiad. Liikmesriigid ja piirkonnad peaksid nende uute strateegiate ja nende rakendamise rahastamiseks kasutama olemasolevaid regionaalpoliitika rahalisi vahendeid.

- Korraldusasutused peaksid suunama investeeringuid kõige ressursitõhusamatele variantidele.

Suurematesse keskkonnataristutesse investeerimisel tuleks variantide hindamisel täiel määral arvesse võtta ELi õigusaktides sisalduvat nn jäätme- ja veehierarhiat[26]. See tähendab, et eelistada tuleks esimesena jäätmetekke vältimist, seejärel jäätmete korduskasutust, millele järgneb ringlussevõtt ja taaskasutamine, näiteks energia tootmiseks. Jäätmete kõrvaldamine on kõige viimane abinõu. Jäätmekäitluskavades tuleb teiste variantide ees selgelt eelistada jäätmetekke vältimist ja ringlussevõttu.

Vee puhul peaksid korraldusasutused eelistama projekte, mis käsitlevad veesäästu, veekasutuse suuremat tõhusust, veehinna kujundamise poliitikat või nõudluse juhtimist. Konkreetseteks näideteks on torustiku lekete vähendamine, vihmaveekollektorite paigaldamine ja ringlusse võetud vee korduskasutus.

Sellist metoodikat võib laiendada ka teistele valdkondadele, et hinnata investeerimisvariante ressursitõhususe seisukohast.

Rakenduskavade kliimamuutustele vastupanuvõime ja ressursitõhususe kontrolli hea tava Rannikuala taastamise projekti kliimamõjude kontrolli põhjal tehti otsus viia rannikuäärne maantee teise kohta (FR) Ringlussevõtu- ja kompostimisjaama ning biogaasil töötava elektrijaama integreerimine Sant'Antnini linna jäätmehoidlasse (MT) |

- .

Parem juhtimistava

Regionaalpoliitikal kui „kohapõhisel” poliitikal, mis edendab tervikstrateegiate raames mitmetasandilist juhtimist ja AE-koostööd, on ainulaadne võimalus aidata kaasa ELi kestliku kasvu eesmärkide täitmisele.

- Liikmesriikide avaliku halduse asutused ja poliitikakujundajad peaksid lülitama kestliku kasvu eesmärgid poliitika kujundamise üldraamistikku.

Euroopa 2020. a. strateegia eesmärgid saavutatakse tulemuslikumalt, kui regionaalpoliitika rahaliste vahendite kasutamine on osa laiemast poliitraamistikust, mis tagab vajaliku õiguskindluse ja sobivad stiimulid. Praktikas tähendab see, et programmide ja projektidega peaksid kaasnema muudatused regulatiivses ja haldusraamistikus.

- Korraldusasutustel on vaja laiendada partnerlusi ja tugevdada programmide kontrollikomitee tegevuses strateegilist osa.

Parem juhtimine on kestlikkuse saavutamise seisukohast hädavajalik, nagu kinnitasid aastate 2000–2006 ühtekuuluvuspoliitika hiljutised järelhindamised. See on oluline nurgakivi, mis aitab strateegiat ja programmide rakendamist juhtivatel sidusrühmadel võtta endale vastutus ja jõuda üksmeelele ühises nägemuses. Sotsiaal-majanduslike partnerite ja kodanikuühiskonna kaasamine peab algama varakult ja kestma kogu programmitöö tsükli jooksul. Kontrollikomiteedel tuleb regulaarselt jälgida edusamme kokkulepitud strateegia ja programmiliste eesmärkide täitmisel ning otsustada, kas on vajadust suurema ümberorienteerimise järele. Programmide kestlikkust võib suurendada ka üleriigiliste temaatiliste võrkude väljaarendamine asjaomaste asutuste vahel.

Hea juhtimistava kestlikkuse tugevdamiseks Riiklike ja piirkondlike keskkonnaametite võrgud (ES, IT, PL, UK, DE, EL) seoses struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi haldamisega Arendatakse valitsusväliste organisatsioonide suutlikkust tegutseda poliitikapartnerina (SI). |

- Julgustada ELi rahastamise suuremat võimendamist ja tutvuda innovaatiliste finantseerimisvõimalustega.

Majanduskriisi tagajärjel ei pruugi liikmesriikidel enam olla võimalik toetuda ainuüksi avaliku sektori rahastusele. Ka erafirmad võivad ja peaksidki rohkem osalema näiteks taristute planeerimisel, ehitamisel ja käitamisel. Põhimõtet „saastaja maksab” tuleb hakata rakendama ulatuslikumalt, sest see on projekti kestlikkuse oluline element.Täiendava sammuna tuleks kaaluda finantskorraldusvahendeid, et saavutada olemasolevate piiratud ressursside puhul suurem võimendus. Regionaalpoliitikas tuleks palju rohkem kasutada JEREMIE ja JESSICA skeeme ning võtta õppust teistest vahenditest, nagu näiteks riskijagamisrahastu, mida kasutatakse ELi teadusuuringute raamprogrammides.

- Piiriüleste meetmete eeliste täielik ärakasutamine

Piirkonnad peaksid investeerima kestlikusse kasvu selliste poliitikate integreerimise kaudu, mis mõjutavad ELi territooriumi ja merd, eriti rannikualasid, metsi ja jõgede valgalasid, mille bioloogilise mitmekesisuse potentsiaal on kõrge. Täiendavat lisandväärtust annaks liikmesriikide ja piirkondade koostöö mitmete omavahel seotud meetmete alal ning konkreetses territoriaalses või merepiirkonnas, näiteks merealas.Eriti peaksid korraldusasutused täielikult ära kasutama võimalused, mida pakub piiriülene, piirkondade- ja riikidevaheline koostöö Lissaboni lepinguga kehtestatud territoriaalse ühtekuuluvuse eesmärgi raames. Läänemere ja Doonau strateegia on heaks näiteks makropiirkondliku tasandi meetmete väärtusest.

POLIITILISED JÄRELDUSED

Suuremaid muutusi regionaalpoliitika toimimismehhanismis saab kavandada alles järgmiseks mitmeaastaseks finantsraamistikuks, käesolevas teatises on aga näidatud, kuidas korraldusasutused saavad praegusi regionaalpoliitika programme viia vastavusse Euroopa 2020. aasta strateegia kestliku kasvu eesmärkidega. See on üleskutse riiklikele, piirkondlikele ja kohalikele ametivõimudele hakata kohe tegutsema ning kasutada paremini ära olemasolevaid vahendeid, et edendada kõikides Euroopa piirkondades kestlikku kasvu. Neid meetmeid tuleks vaadelda juhtalgatuse „Ressursitõhus Euroopa” ning Euroopa 2020. aasta strateegia kliima- ja energiaeesmärkide[27] kontekstis ning nende täiendusena.

1. lisa. Meetmed Euroopa 2020. aasta strateegia kestliku kasvu eesmärkide saavutamiseks regionaalpoliitika ja selle rahastamise kaudu

Liikmesriike ja piirkondi julgustatakse tegema järgmist:

- korraldama ümber kulutusi olemasolevate programmide prioriteetide vahel, et hoogustada üleminekut ressursitõhusale ja vähese CO2-heitega majandusele, ning uurima, kas programme on vaja muuta; seejuures peaksid nad kasutama täiendavat toetust, mida pakub maaelu arengu poliitika, LIFE+ programm, teaduse ja arendustegevuse 7. raamprogramm ning konkurentsivõime ja innovatsiooni programm järgmistes valdkondades:

- energiatõhusus, taastuvenergia ja transpordi CO2-heite vähendamine;

- ökosüsteemi teenused, eriti liigirikkuse kaitse, kohanemine kliimamuutustega ja looduskatastroofide ärahoidmine;

- ökoinnovatsiooni toetamine klastrite ning IKT teenuste ja rakenduste kaudu;

- tagama kestlikkuse põhimõtete süstemaatilise lülitamise projekti elutsükli kõikidesse etappidesse, pöörates erilist tähelepanu ressursitõhususe suurendamisele;

- lülitama kliimamuutuste küsimuse oma territoriaalsesse planeerimisse, sealhulgas kohalikesse, piirkondlikesse ja makropiirkondlikesse strateegiatesse, mis käsitlevad piirkondi, mis hõlmavad mitme riigi territooriumi osi, eelkõige merealasid või jõgede valgalasid;

- viima läbi erihindamisi ja lisama oma rakenduskavade rakendamise aastaaruannetesse spetsiaalse jao, milles hinnatakse, millises ulatuses vastavad regionaalpoliitika alusel toetatavad programmid käesolevas teatises sätestatud suunistele;

- seoses riiklike reformikavadega kaaluma, millist paindlikkust võimaldavad rakenduskavad, et suunata regionaalpoliitika rahalisi vahendeid ümber Euroopa 2020. aasta prioriteetide saavutamiseks;

- alustama järgmise põlvkonna programmide ettevalmistamist seoses:

- suurema keskendatusega rohelistele investeeringutele ja üleminekuga vähema CO2-heitega ja kliimamuutustele vastupanuvõimelisemale majandusele, tagades samas linna- ja/või maaelu arengu tervikliku käsituse ning võttes täiel määral arvesse territoriaalset konteksti ja võimalusi;

- suutlikkuse suurendamisega, kasutades tehnilise abi eelarvet, et kaasata kohalikke, piirkondlikke ja valitsusväliseid toimijaid piirkondlikesse kliimamuutustega kohanemise või nende leevendamise strateegiatesse.

2. lisa. Meetmed Euroopa 2020. aasta strateegia kestliku kasvu eesmärkide saavutamiseks regionaalpoliitika ja selle rahastamise kaudu

Komisjon kohustub kiiresti kaaluma ja toetama kõiki taotlusi rahaliste vahendite ümberprogrammeerimiseks Euroopa 2020. aasta prioriteetide huvides ning:

- teeb koostööd rahvusvaheliste ja riiklike finantsinstitutsioonidega, et võimendada ressursse ja vastavalt vajadusele maksimeerida finantsinstrumentide kasutamist, sh intensiivistada JEREMIE ja JESSICA kasutust. Eriti keskendutakse kestlikule energiale eluhoonetes, lähtudes struktuurifondide määruste hiljutistest muudatustest;

- töötab koos liikmesriikide ja piirkondade asjaomaste ametivõimudega välja sellesisulisi pilootalgatusi ja -seminare, et viia ellu käesolevas teatises visandatud ettepanekuid;

- annab riiklikele ja piirkondlikele ametivõimudele programmide rakendamisel ja seirel temaatilist eksperdiabi;

- mobiliseerib olemasolevate rakenduskavade kättesaadavaid ressursse, et suurendada institutsioonilist suutlikkust, tagamaks kestliku arengu põhimõtete kohandamist ning kõrvaldamaks kitsaskohti, eriti JASPERSi osas;

- abistab liikmesriike täiendavalt nende piirkondade kestliku arengu edendamise programmide raames kättesaadava tehnilise abi rakendamisel ja aitab kõikidel haldustasanditel kaasa projektide ettevalmistamisel;

- aitab leida kestliku arenguga seotud valdkondades parimad tavad ja julgustab liikmesriike nende kohta kogemusi vahetama, kasutades selleks algatusi nagu „Piirkonnad majandusmuutustes” või ESPON.

-

[1] KOM(2010) 2020.

[2] Euroopa Parlament, 2009/2235(INI), 30. aprill 2010.

[3] ELT L 291, 21.10.2006, lk 11.

[4] KOM(2010) 553.

[5] KOM(2010)642 (lõplik), „Majanduslikku, sotsiaalset ja territoriaalset ühtekuuluvust käsitleva viienda aruande järeldused: ühtekuuluvuspoliitika tulevik”

[6] KOM(2010)700 (lõplik), „ELi eelarve läbivaatamine”.

[7] KOM(2010) 110.

[8] Täpsem teave dokumendis SEK(2011) 92

[9] Vt ka CdR 223/2010.

[10] Täpsem teave dokumendis SEK(2011) 92

[11] SEK(2008) 2865

[12] Määrus (EÜ) nr 397/2009

[13] Määrus (EÜ) nr 832/2010

[14] KOM(2009) 279 lõplik

[15] http://www.worldenergyoutlook.org/index.asp

[16] „Peatada 2020. aastaks ELis elurikkuse vähenemine ja ökosüsteemi teenuste kahjustumine ja need võimaluste piires taastada ning suurendada ELi panust maailma elurikkuse vähenemise ärahoidmisesse.”

[17] Bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni osaliste konverentsi kümnes nõupidamine (CBD COP10), Nagoya, oktoober 2010.

[18] TEEB: „The Economics of Ecosystems and Biodiversity”: „TEEB for Local and Regional Policy Makers”.

[19] Gallai et al ., 2009.

[20] „Kõige konkurentsivõimelisemad tööstusharud on kõige ressursitõhusamad ja vastupidi,” Euroopa Komisjoni rahastatud uuringust, projekt ENV.G.1/ETU/2007/0041.

[21] Dokumendis KOM(2010) 245 lõplik/2 „Euroopa digitaalne tegevuskava” on selles valdkonnas esile tõstetud terve rida meetmeid.

[22] Brundtlandi komisjon (1987) määratles seda kui praeguste põlvkondade vajaduste rahuldamist ilma, et seataks ohtu tulevaste põlvkondade võimet oma vajadusi rahuldada.

[23] Euroopa Kontrollikoda, eriaruanne nr 3/2009.

[24] http://ec.europa.eu/environment/gpp/index_en.htm

[25] Üks hea tava näide on süsinikubilansi arvestamise vahend NECATER (Prantsusmaa), vt SEK(2011) 92

[26] Vee raamdirektiiv 2000/60/EÜ ja jäätmete raamdirektiiv 2008/98/EÜ.

[27] Euroopa Ülemkogu järeldused, 17.06.2010.