[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 5.10.2005

KOM(2005) 474 lõplik

KOMISJONI TEATIS

Ühenduse Lissaboni programmi rakendamine:raampoliitika ELi tootmise tugevdamiseks –süvendada integreeritumat lähenemisviisi tööstuspoliitikale{SEK(2005) 1215}{SEK(2005) 1216}{SEK(2005) 1217}

SISUKORD

1. Kasvu ja tööhõivet käsitlev ELi tööstuspoliitika ja tegevuskava 3

2. ELi töötleva tööstuse tähtsus 4

3. Hinnang poliitiliste väljakutsete mitmekesisusele eri sektorites 6

4. Tööstuspoliitika töö lühiiseloomustuse suunas 8

4.1. Sektoritevahelised poliitilised algatused 8

4.2. Sektorspetsiifilised algatused 11

5. Järeldus 13

Teatis ühenduse Lissaboni programmi rakendamise kohta: raampoliitika ELi tootmise tugevdamiseks – süvendada integreeritumat lähenemisviisi tööstuspoliitikale

1. KASVU JA TÖÖHÕIVET KÄSITLEV ELI TÖÖSTUSPOLIITIKA JA TEGEVUSKAVA

Kavandades uuendatud kasvu ja tööhõivet käsitlevat tegevuskava[1] teatas komisjon pühendumusest keskenduda kasvu ja tööhõivet käsitlevale uuendatud Lissaboni strateegiale. Selleks kuulutati välja ELi järgmised peaeesmärgid:

- Euroopa muutmine atraktiivsemaks investeerimis- ja töökohaks

- Teadmiste ja innovatsiooni asetamine Euroopa kasvu keskmesse

- Poliitika kujundamine nii, et see võimaldaks äriühingutel luua rohkem ja paremaid töökohti

Käesolev tööstuspoliitikat käsitlev teatis kuulutati välja Ühenduse Lissaboni programmis[2] 2005. aasta juulis ning sellega aidatakse oluliselt kaasa kõnealuste eesmärkide saavutamisele. Tööstusliku tootmise heaolu on Euroopa kasvusuutlikkuse jaoks oluline. Kuna tööstuslikus tootmises toimuvad praegu olulised muutused ning seistakse silmitsi suurte väljakutsetega, vajab see soodsat ettevôtluskeskkonda, et jätkata arengut ja majanduslikku õitsengut.

Tööstuspoliitika põhiülesanne on luua ettevõtete arendamiseks ja uuendamiseks õiged raamtingimused, mille abil muuta EL atraktiivseks investeerimise ja töökohtade loomise kohaks. On ilmne, et peamiseks majanduskasvu mootoriks on erasektori ettevõtted, mitte valitsussektor. Ettevõtted vastutavad oma toodete ja tootmisprotsesside arendamise eest ning parandavad töötajate oskusi, avamaks uusi turgusid ning leidmaks tehnoloogilisest arengust ja rahvusvahelistumisest tulenevaid uusi võimalusi. Niisuguste võimaluste kasutamisel mängib otsustavat osa ettevõtete sotsiaalne vastutus ja säästev areng.

Tööstuspoliitika seisukohalt seisneb avaliku sektori roll üksnes vajaduse korral tegutsemises, st kui mingit liiki turutakistused õigustavad valitsuse sekkumist struktuursete muutustega toimetulekuks. Viimasel juhul võib olla vajalik kaasnevate meetmete kehtestamine, et kõigi asjassepuutuvate sidusrühmadega peetava jätkuva dialoogi alusel vähendada sotsiaalseid kulutusi struktuursetele muutustele. Avalik sektor vôib neil juhtudel kasutada selliseid tegevusvahendeid, nagu õigusliku reguleerimise parendamine, ühtne turg, innovatsiooni- ja teaduspoliitika, tööhõive- ja sotsiaalpoliitikad jne, mida kasutatakse üldiselt kogu majanduses, vahet tegemata sektorite ja äriühingute vahel, koos muude kaasnevate meetmetega, mis hõlbustavad sotsiaalset ja majanduslikku ühtekuuluvust.

Komisjon kohustub järgima horisontaalset tööstuspoliitikat ning vältima tagasipöördumist selektiivsete sekkumispoliitikate juurde. Siiski ei tohiks poliitikavahendite ulatuslikkuses näha üksnes väga laialt võetavaid horisontaalmeetmeid. Tõhus tööstuspoliitika eeldab üksiksektorite konkreetse tausta arvestamist. Iga poliitika tuleb kujundada spetsiaalsel viisil sektorite konkreetsete näitajate ning nende ees seisvate eriliste võimaluste ja väljakutsete alusel. Olukorras, kus kõik poliitikad on tähtsad, on ELis praegu teatud poliitilikad mõnede sektorite jaoks paratamatult tähtsamad kui teiste jaoks.

Komisjon täidab seega oma varasemaid kohustusi soodustada ja lihtsustada tööstusuuenduste ja -muudatuste protsessi.[3] Siiski on vaja tööstuspoliitikale läheneda uuel viisil, eesmärgiga saavutada paremini kavandatud poliitikad, mis oleksid asjakohasemad, ühtsemad ja konsensuslikumad.

Teatises kasvu ja tööhõivet käsitleva ELi tegevuskava kohta on rõhutatud, et tööstuspoliitika põhineb ELi ja liikmesriikide partnerlusel.[4] Mitmed tööstuspoliitika ees seisvad väljakutsed tuleb lahendada Euroopa tasemel, kuna eraldi tegutsevad üksikud liikmesriigid ei saavuta edu niisuguste valdkondade käsitlemisel nagu olulised konkurentsiprobleemid, ühtse turu reguleerimine või sotsiaalne ja majanduslik ühtekuuluvus. Siiski vastutavad ka liikmesriigid tööstuspoliitikate mitmete elementide eest ning seda on rõhutatud riiklikke reformiprogramme käsitlevates suunistes. Teatisega süvendatakse ja laiendatakse ELi tööstuspoliitika raamistikku, keskendudes selle tegelikule kohaldamisele üksiksektorites. Erinevate sektorite poliitiliste väljakutsete ulatust ja mitmekesisust on üksikasjalikult uuritud ELi töötleva tööstuse ja ehitustööstuse 27 eri sektori võimaluste ja ülesannete süstemaatilise läbivaatamise raames.[5] Selle põhjal on eelseisvateks aastateks kavandatud tööstuspoliitikaga seotud töö.

2. ELI TÖÖTLEVA TÖÖSTUSE TÄHTSUS

Tugev ja elujõuline tööstussektor on oluline, et kasutada täielikult ELi kasvuvõimalusi ning edendada ja toetada ELi majanduslikku ja tehnoloogilist juhtpositsiooni.

- ELi töötleval tööstusel on omaette tähtsus – ta moodustab viiendiku ELi toodangust st ja annab tööd 34 miljonile inimesele ELis. Lisaks sellele:

- Tootmisel on uue teadmistepõhise majanduse kasutamisel oluline tähtsus – üle 80% ELi erasektori uurimis- ja arendustegevuse kulutustest tehakse tootmises.[6]

- Tootmises luuakse uusi ja uuenduslikke tooteid, mis moodustavad umbes kolm neljandikku ELi ekspordist.

- ELi töötlev tööstus koosneb rõhuvas enamuses väikestest ja keskmise suurusega ettevõtjatest: selliseid on üle 99% ettevõtetest, milles töötab 58% tööstustöölistest

- Tootmine on kasvu ja töökohtade loomise seisukohalt oluline tegur ELi majanduses üldiselt: see on tihedalt põimunud teenuseid osutavate tööstusharudega, tekitades nõudlust äriteenuste järele ja varustades teenuseid osutavaid tööstusharusid olulise sisendiga.

ELi tootmises toimuvad praegu pöördelised muudatused koos uute võimaluste ja väljakutsetega.[7] Uued tôusvad tehnoloogiad võimaldavad uute toodete kiiret kasutuselevõtmist ja tootmisprotsesside paindlikkuse suurendamist. Samas on ELi ettevõtetel osa ka maailmamajanduse süvenevas rahvusvahelistumises, mida kiirendavad paranevad transporditingimused, alanevad teabevahetuse kulud, alanenud kaubandus- ja investeerimistõkked ning tihedam konkurents. Seega seisab EL kui investeerimis-, tootmis-ja teadus- ning arendustöökulutuste koht üha sagedamini silmitsi rahvusvahelise konkurentsiga.

ELi töötlev tööstus vastab neile väljakutsetele. Ehkki ELi ja muude tööstusriikide, eriti USA vahel on esinenud erinevusi tootlikkuse kasvus, on need erinevused mingil määral põhjustatud tööstuse struktuuriga kaasnevatest mõjudest, mis tulenevad info-ja kommunikatsioonitehnoloogiad põhinevate tootmissektorite väiksemast osakaalust ELi tööstuses. Tegelikult on enamus ELi tootmissektoritest üksikult võttes edukad, kui võrrelda muude tööstusriikide vastavate sektoritega. Sellest hoolimata on ELi majanduse tööstusstruktuur tervikuna jätkuva globaliseerumisprotsessiga toimetulekuks halvemas olukorras. ELi olulistel tootmissektoritel, näiteks masinaehitus, keemiatööstus ja mootorsõidukite tootmine, on maailma muude riikidega võrreldes märkimisväärselt ilmseid suhtelisi eeliseid ja rekordilisi toodangu ülejääke; ELi üldine kaubandus on endiselt keskendunud keskmiselt kõrge tehnoloogiatasemega sektoritesse, mille tööjõu oskused on madalad või keskmised.[8] Seetõttu peab EL konkureerima t tõusva majandusega riikide tootjatega, kes suurendavad oskuste osatähtsust ekspordis ning teevad oma mahajäämuse tasa muude tegurite arvelt kui hind – sageli on need samad tegurid ka ELi konkurentsiedu aluseks maailma turgudel. Seega on ELil hädasti vaja kohanemisvõimet ja struktuurseid muutusi, mille abil oma olukorda suhteliste eeliste osas tugevdada, kui ta kavatseb saada maksimaalselt kasu Hiina, India ja muude kiiresti kasvava majandusega riikide integreerumisest maailmamajandusse.

ELi otseste välisinvesteeringute vood tõusva majandusega Aasia riikidesse on viimaste aastate jooksul kasvanud, kuigi nende osakaal investeeringute kogumahus on endiselt piiratud.[9] ELi töökohtade rahvusvaheline ümberpaigutamine madalamate kuludega riikidesse on enamikus tootmissektorites samuti olnud piiratud, ehkki sellisel ümberpaigutamisel võib olla valusaid tagajärgi kohapeal või teatavates üksiksektorites, eriti madalama oskustasemega tööliste osas, kellel tuleks aidata toime tulla tööstuse ümberkorraldamise tagajärgedega.

Rahvusvaheline konkurents suureneb ka teadus- ja arendustöö kulutuste osas. Muutused maailmaturul koos inimressurside, kohalike uurimis- ja uuendussüsteemide kvaliteedi ning suurepäralisuse klastrite vôi keskuste olemasoluga mõjutavad üha rohkem teadus- ja arendustöö investeeringute paigutamist. On tõendatud, et EL ei ole teadusuuringute asukohaks piisavalt konkurentsivõimeline. USA ja Jaapan tômbavad ligi rohkem rahvusvahelisi teadus- ja arendustöö kulutusi kui EL; lisaks ilmneb , et Hiina ja India on saamas uute teadus- ja arendustöö investeeringute olulisteks asukohtadeks. USA on olnud EList palju edukam ka teadlaste ja kõrge väljaõppega töötajate ligimeelitamisel.

Sellised suundumused, millega kaasneb investeeringute ja teadlaste kaotus ELile, on murettekitavad.

Kuigi ELi üksikute tootmissektorite tegevus on viimasel ajal olnud üldiselt edukas, jäävad siiski veel lahendada olulised probleemid. ELi tööstuse konkurentsivõime tõstmiseks, üha tugevneva konkurentsi tingimustes Hiinast ja tõusva majandusega Aasia riikidest, tuleb edendada tingimusi, millega tagada suurem kohanemisvõime ja struktuursed muutused.

ELi töötleva tööstuse ja selle üksikute sektoriteväljakutseks edasiste tehnoloogiliste läbimurrete ja jätkuva rahvusvahelistumise kontekstis on suuta säilitada oma tegevust ja seda tulevikus veelgi parandada. Poliitikakujundajate ülesandeks on vastata selgelt ja järjepidevalt, tehes olulisi parandusi kehtivatesse raamtingimustesse ja üldisesse keskkonda, milles Euroopa tööstus toimib.

3. HINNANG POLIITILISTE VÄLJAKUTSETE MITMEKESISUSELE ERI SEKTORITES

Lähtumaks EL tööstuse tugevatest külgedest viisid komisjoni talitused läbi töötleva tööstuse ja ehitustööstuse 27 üksiksektori konkurentsivõime üksikasjaliku sôelumise[10] mille raames esitasid sisendit sidusrühmad ja liikmesriigid. Sôelumise eesmärgiks oli teha kindlaks, millisel määral on tööstuspoliitika vahendid mõjutanud või võiksid mõjutada sektorite tulemuslikkust. Sôelumiseks valiti sektorite tootlikkuse kasvu ja rahvusvahelise konkurentsivõime seisukohast eriti olulised poliitika valdkonnad:

• avatud ja konkurentsile rajatud ühtse turu, sealhulgas konkurentsipoliitika tagamine

• teadmised, näiteks teadusuuringud, innovatsioon ja oskused

• parem ôiguslik regulatsioon

• konkurentsivõime-, energeetika- ja keskkonnapoliitikate vahelise sünergia tagamine

• maailmaturul täieliku ja ausa osalemise tagamine

• sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse soodustamine

Sôelumise tulemusena tuvastati süstemaatiliselt igas sektoris kvantitatiivselt ning kvalitatiivselt kõige olulisemad konkurentsivõime ja poliitikate alased väljakutsed ; kokkuvõte on esitatud 1. lisas.[11]

Sôelumise tulemusena jaotati sektorid nelja suurde rühma: toiduaine- ja bioteaduste tööstus; masinate ja seadmete tootmine; moe- ja disainitööstused; ning põhi- ja vahesaaduste tööstused.[12] Iga nimetatud suuremat tööstusrühma iseloomustavad konkreetsed väljakutsed.

Toiduaine- ja bioteaduste tööstus

Toiduaine-ja bioteaduste tööstus (nt söök ja jook, ravimid, biotehnoloogia) moodustab ühe viiendiku ELi tootmise lisaväärtusest; sektorite kasvumäärad on keskmised või kõrged. Selle rühma peamised väljakutsed on seotud teadmiste ja parema ôigusliku regulatsiooniga. Kôrge innovatsioonitasemega tööstussektorite peamiseks väljakutseks teadmiste alal on teadus- ja arendustöö, intellektuaalomandi õiguste kaitse ning kôrginnovatiivsete väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate uuendustegevuse rahastamine. Nende sektorite jaoks on äärmiselt oluline ka regulatsiooni jätkuv kohandamine ja ajakohastamine, käimaks kaasas tehnoloogilise arenguga, tagades samal ajal tervise ja ohutuse. Seega on paljude sektorite jaoks oluline ka rahvusvaheliste õigusnormide lähendamine. Tähtsamad sektorspetsiifilised väljakutsed seisnevad vajaduses saavutada edu täielikult konkurentsil pôhineva ühtse turu loomisel farmaatsiatoodetele ning keskkonna ja turule juurdepääsuga seotud probleemide lahendamisel toidu ja jookide-, farmaatsia- ning kosmeetikatööstuses.

Masinate ja seadmete tootmine

Masinate ja seadmete tootmine (nt info- ja kommunikatsioonitehnoloogiad, masinaehitus jne) moodustab umbes ühe kolmandiku ELi tootmise lisaväärtusest; nende sektorite kasvumäärad on olnud keskmised või kõrged, sealhulgas teadus-ja arendustöö kulutuste osas kõrged. Seetõttu on nende sektorite väljakutsed seotud peamiselt innovatsiooniga, intellektuaalomandi õiguste kaitsega ning kõrgelt kvalifitseeritud personali olemasolu tagamisega. Ühtne turg paljudes kõnealustes sektorites sõltub tehnilistest standarditest, mis vajavad pidevat ajakohastamist. Parem juurdepääs rahvusvahelistele turgudele on teatud sektorite, eelkõige näiteks info-ja kommunikatsioonitehnoloogiate, elektrotehnika ja masinaehituse ning mootorsõidukite jaoks samuti äärmiselt oluline. Transporditööstuses tuleb lisaks lahendada arvukaid keskkonnaga seotud väljakutseid, eriti vajadus parandada toodetavate sõidukite, lennukite ja laevade keskkonnakaitse taset

Moe- ja disainitööstused

Moe- ja disainitööstused (nt tekstiil ja jalatsid) annavad kõigest 8% tootmise lisaväärtusest, kuid nende viimaste aastate kasvumäärad on olnud madalad või negatiivsed, teadus- ja arendustöö kulutuste osas suhteliselt madalad. Nende sektorite jaoks on peamine suuta edukalt struktuuriliselt kohanduda. Äärmiselt oluline on parandada innovatsioonitegevust, intellektuaalomandi õiguste kaitset ja ametioskusi, suutmaks jätkuvalt tõsta oma toodangu kvaliteeti ja suurendada tooteliikide mitmekesisust. Juurdepääsu saavutamine praegu tugevasti kaitstud maailmaturugudele on üheks olulisimaks poliitiliseks nõudeks.

Põhi- ja vahesaaduste tööstus

Põhi- ja vahesaaduste tööstused (nt kemikaalid, teras, tselluloos ja paber) annavad umbes 40% ELi tootmise lisaväärtusest. Need sektorid tarnivad olulisi tooteid ELi ülejäänud tööstusele, mistõttu võivad need olla tähtsaks innovatsiooniallikaks teistele sektoritele. Antud sektori kasvumäärad on olnud keskmised või madalad, välja arvatud edukalt tegutsevad keemia- ja kummitööstus. Vastava kategooria tööstusedon väga energiamahukad, mistõttu peamised väljakutsed seonduvad energeetika ja keskkonnaga. Tähtsad sektorspetsiifilised väljakutsed hôlmavad REACH-õigusaktid keemiatööstuses ning õigusaktide lihtsustamine ehitussektoris. Struktuuriline kohandumine on probleemiks keraamika-, trüki- ja terasetööstuses.

4. TÖÖSTUSPOLIITIKA TÖÖ LÜHIISELOOMUSTUSE SUUNAS

KÄESOLEVAS JAOS ESITATUD TÖÖ LÜHIISELOOMUSTUS HÕLMAB UUT LÄHENEMISVIISI tööstuspoliitikale, eesmärgiga saavutada paremini kavandatud poliitikad, mis on asjakohasemad, ühtsemad ja konsensuslikumad. Horisontaalpoliitikad sôelutakse kõigepealt selles osas, mis puudutab nende konkreetset mõju teatavatele tööstussektoritele; vastav lähenemisviis võimaldab kindlaks määrata iga sektori puhul kõige asjakohasemad poliitikad. Mitme erineva tööstusele olulise tähtsusega poliitilise mõõtme ühendamine ja üheks algatuseks koondamine võimaldab suuremat sidusust ja integratsiooni poliitikate vahel ning tugevdab nende mõju konkurentsivõimele. Lõpuks proovitakse saavutada suuremat konsensust poliitika osas, kaasates tähtsamad sidusrühmad ja liikmesriigid poliitika kujundamisse juba algstaadiumis. Euroopa sotsiaalpartnereid kutsutakse sellest tööst osa võtma nii horisontaal- kui sektorite tasemel.

Käesolevas jaos esitatud töö lühiiseloomustuses keskendutakse reale konkreetsetele uutele algatustele, mille abil saaks edendada eri sektorite konkurentsivõimet. See loetelu ei ole lôplik. Uue Ühenduse Lissaboni programmi raames on paljudes poliitikavaldkondades juba algatatud mitmeid muid tegevusi ja poliitilisi algatusi, mis mõjutavad nii tööstust üldiselt kui ka selle sektoreid.

4.1. Sektoritevahelised poliitilised algatused

Käesolevas teatises avaldatakse seitse peamist sektoritevahelist poliitilist algatust , käsitlemaks eri tööstusharudest moodustatud rühmade ühiseid probleeme ning konkurentsivõime tõstmise kaalutlustel tugevdada eri poliitikavaldkondade vahelist sünergiat.

Intellektuaalomandi õigusi ja võltsimist käsitlev algatus (2006)

Intellektuaalomandi õigused on paljude tööstussektorite konkurentsivõime seisukohalt vôtmetähtsusega. Kuigi peamised valdkonnad on juba ühtlustatud, saab rohkem teha tagamaks, et regulatiivraamistik vastab tööstuse vajadustele tehnoloogia kiire arengu ja sotsiaalsete muudatuste ajajärgul. Ettevõtted ja nende kliendid vajavad intellektuaalomandi õigusi, mis stimuleeriksid innovatsiooni, pakuksid stabiilset keskkonda investeerimisotsuste langetamiseks ning soodustaksid tõhusate uute ärimudelite väljatöötamist. Arvuti abil tehtud leiutiste patentsust käsitleva direktiivi ettepaneku tõttu tekkinud arutelu on näidanud, et kõigi sidusrühmade vajadusi võrdväärselt rahuldavate intellektuaalomandi õiguste eeskirjade koostamine ei ole mingil juhul kerge. Seepärast alustab komisjon 2006. aastal tööstuse ja muude huvitatud osalistega dialoogi, määratlemaks, mida kasulikku on veel võimalik teha pakkumaks Euroopa tööstusele usaldusväärset intellektuaalomandi õiguste raamistikku. Lisaks on äärmiselt tähtis paljudes sektorites esineva võltsimise ja piraatluse vastu võitlemiseks jõustada intellektuaalomandi õiguste kaitse siseturul ja kolmandates riikides. Intellektuaalomandi õiguste rikkumine võib ohustada õigustatud ärihuve ja innovatsiooni ning mõnikord põhjustada rahva tervise ning ohutusega seotud probleeme. Paljud äriühingud, eelkõige väikese ja keskmise suurusega ettevõtted, pole ikka veel teadlikud oma õigusest saada asjakohast intellektuaalomandi kaitset, mistõttu võltsimine on paljudes kaubandusvaldkondades jätkuvalt ulatuslik probleem. Võttes arvesse olemasolevaid ja kavandatud võltsimis- ja piraatlusevastaseid vahendeid ja meetmeid, sealhulgas õiguskaitse-[13] ja tollialased, vaatab komisjon läbi arengu kogu intellektuaalomandi õiguste valdkonnas, keskendudes eriti konkurentsivõime probleemidele, ning teeb 2006. aastal ettepanekuid olukorra parandamiseks.

Konkurentsivõimet, energeetikat ja keskkonda käsitlev kõrgetasemeline töörühm (2005. aasta lõpp)

Konkurentsivõime-, energeetika- ja keskkonnapoliitikad on omavahel tihedalt seotud ning nende mõju on märkimisväärse tähtsusega paljudele põhi- ja vahesaadusi tootvatele tööstustele. Tihedam koordineerimine ja integreeritud lähenemisviisi arendamine on tähtis olukorras, kus nende valdkondade vahelise sünergia täielikuks kasutamiseks on vajalik poliitika ja õiguslike algatuste järjepidevus. Sel eesmärgil moodustatakse konkurentsivõimet, energeetikat ja keskkonda käsitlev kõrgetasemeline töörühm. Rühm hakkab toimima nõuandva foorumina ning koondab komisjoni esindajaid ettevõtluse ja tööstuse, konkurentsi-, energeetika- ning keskkonna valdkondadest samuti kõiki asjaomaseid sidusrühmi. Töörühm hakkab uurima tööstust, energeetikat ja keskkonda käsitlevate õigusaktide vahelisi seoseid ning tagama üksikute algatuste järjepidevust, suurendades samal ajal nii jätkusuutlikkust kui ka konkurentsivõimet. Seda saavutatakse kõigi sidusrühmade tasakaalustatud osaluse kaudu, eesmärgiga luua stabiilne ja prognoositav regulatiivraamistik, milles konkurentsivõime, energeetika ja keskkond on võrdselt olulised ja omavahel seotud. Tõenäoliselt käsitletakse järgmisi küsimusi: i) parema ôigusliku reguleerimise põhimõtete konkreetne jõustamine; ii) kliimamuutused, eelkõige heitkogustega kauplemise süsteem, energiakasutuse tõhusus ja taastuvenergia; iii) energiaturgude, eelkõige elektrituru toimimine; iv) jäätmete vältimise ja ringlussevõtu temaatilise strateegia jõustamine; v) loodusvarade kasutustõhususe suurendamine ning keskkonna- ja muude innovatiivsete tehnoloogiate kasutuselevõtmine.

Konkurentsivõime ja turule juurdepääsuga seotud välised aspektid (kevad 2006)

Juurdepääs rahvusvahelistele turgudele on enamiku sektorite jaoks äärmiselt oluline. Komisjon koostab praegu võimalikku teatist turulepääsu strateegia läbivaatamise kohta, vaadates läbi olemasolevat strateegiat ja vahendeid, mille abil tähelepanu koondada nendele sektoritele ja turgudele, mis tooksid suurimat potentsiaalset kasu konkurentsivõimele. Turule juurdepääsuga seotud eesmärkeprioritiseeritakse regulaarselt koos kaubandustõkkeid käsitleva määruse tõhusama kasutamisega. Koostöös sidusrühmadega töötatakse välja ja rakendatakse üksikasjaline strateegia tõkete kõrvaldamiseks valitud sektorites ja riikides. Konkreetne turule juurdepääsu tegevuskava on juba kasutusele võetud tekstiilide puhul ning seda on laiendatud nahktoodete ja jalatsite hõlmamiseks. Samuti kavatseb komisjon käivitada laiaulatusliku järelemõtlemis- ja aruteluprotsessi ELi konkurentsivõime väliste aspektide kohta. Sel eesmärgil avaldatakse edaspidi teatis, mis käsitleb muu hulgas intellektuaalomandi õigustega seotud kaubandusküsimusi, regulatiivseid küsimusi, investeeringuid ja riigihankeid, eriti võimalust kehtestada „riigihangete välisvahend“, millega luuakse kolmandatele riikidele stiimulid läbirääkimisteks avalike riigihangete turgude avamise üle vastastikkuse alusel.

Uus õigusaktide lihtsustamise programm (oktoober 2005)

Parem ôiguslik regulatsioon eri tasanditel on tunnistatud peamiseks väljakutseks mitmes sektoris, sealhulgas ehitus, mootorsõidukid, infoja kommunikatsioonitehnoloogiate tööstus, toiduaine-ja bioteaduste tööstus. Lisaks on tunnistatud paljudes eri sektorites oluliseks jäätmeid käsitlevad õigusaktid ning seda eelkõige väikese ja keskmise suurusega ettevõtete seisukohast. Komisjon on juba teatanud,[14] et kavatseb taasalustada tööd kehtivate õigusaktide lihtsustamisel. Pärast sidusrühmadega konsulteerimist avaldatakse oktoobris teatis, milles esitatakse lihtsustamise töökava, mis sisaldab ka kolme eelnevalt kindlaks määratud prioriteeti: autotööstus, ehitussektor ja jäätmeid käsitlevad õigusaktid. Tegelikult on kõrgetasemeline CARS21-töörühm juba alustanud kehtivate õigusaktide läbivaatamist, eesmärgiga see töö 2005. aasta lõpuks lõpetada.

Ametioskuste parandamine sektorites (2006)

Puudulikud ametioskused on oluliseks probleemiks paljudes eri tööstusharudes, sealhulgas info-ja kommunikatsioonitehnoloogiate, inseneri-, tekstiili- ja nahatööstuses ning paljudes põhi- ja vahesaadusi tootvates tööstustes. Lisaks on tõendeid selle kohta, et tootmistegevuse ümberpaigutamine on teatavatel juhtudel ajendatud pigem puudulikest oskustest kui kuluteguritest. Komisjon on juba alustanud puudulike ametioskuste käsitlemist mitmetes poliitikates, näiteks hariduse ja koolituse tööprogramm 2010, kaasa arvatud Euroopa kvalifikatsiooniraamistik (EQF), mida võib kasutada Euroopa haridus- ja koolitussüsteemide ühtse võrdlussüsteemina, et edendada läbipaistvust, ülekantavust ja tunnustamist eriti seoses sektoraalse tasandiga.[15] Olemasolevate algatuste täiendamiseks on kavas hinnata oskustega seotud probleemide olemustt teatatud tööstusharudes. Hindamised hõlmavad praeguse väljaõppevajaduse ja puudulike ametioskuste tuvastamise sektorites ning sektorspetsiifiliste pädevuste tõenäolise arengu, sealhulgas võimaluse korral mõjud väikese ja keskmise suurusega ettevõtetele. Euroopa Kutseõppe Arenduskeskuse (Cedefop) käimasoleva töö põhjal võimaldab see teabebaas tulevikus kavandada konkreetseid poliitilisi algatusi, võttes arvesse nõudeid sektorite konkurentsivõimele.

Struktuurse muutuse juhtimine sektorites (2005. aasta lõpp)

Erasektoril on esmavastutus struktuurse kohanemise läbiviimisel ELil on sellele vaatamata kasulikke hoobasid muudatuste prognoosimiseks või toetamiseks, nagu on tõdetud hiljutises teatises ümberkorralduste mõju kohta tööhõivele.[16] Tähtis on tagada, et ELi tasemel läbiviidavad tööstuspoliitilised algatused oleksid täielikult seostatud struktuurifondide ja üksikute liikmesriikide poliitikavahendite kasutamisega. Sôelumise käigus tuvastati tööstussektorid, mille puhul vôib võimalik struktuurne kohanemine osutuda vâljakutseks: tekstiili-, naha-, mööbli-, jalatsi-, keraamika-, trüki-, mootorsõiduki-, laevaehitus- ja terasetööstus ning osa toiduainetööstusest. Komisjon kavatseb tagada, et struktuurifondide uutesse programmidesse lülitataks ka majanduse ümberkorraldamise tulemuslikum ennetamine ja positiivne juhtimine. Kooskõlas ühtekuuluvuspoliitikaga kaasnevate Ühenduse strateegiliste suunistega aastateks 2007–2013 tõdetakse, et struktuurifondide uutesse programmidesse tuleb lülitada toetus programmidele, mis on ette nähtud tööturu moderniseerimiseks ja järk-järguliste muudatuste prognoosimiseks kogu Euroopa Liidus nendes sektorites, mille puhul struktuurne kohandumine probleemina tuvastatud; samuti tuleb uutesse programmidesse lülitada aktiivsed meetmed regioonide majandusliku heaolu tõstmiseks.[17] Komisjon jätkab ka võimaluste uurimist sarnaste probleemide ja väljakutsetega regioonide vahelise koostöö hoogustamiseks.

Integreeritud Euroopa lähenemisviis tööstuse teadusuuringutele ja innovatsioonile (2005)

Tulevases teatises teadusuuringute ja innovatsiooni kohta[18] sätestatakse uus integreeritud lähenemisviis teadusuuringuid ja innovatsiooni toetavatele poliitikatele ja meetmetele, kaasa arvatud mitmed tööstussektoritele väga olulised algatused. Lisaks tehakse innovatsiooniks antavat riigiabi käsitlevas värskes teatises ettepanek lihtsustada riigiabi andmist, mis on ette nähtud innovatsiooni takistavate turutôrgete ületamiseks. Teadusuuringuid ja innovatsiooni käsitleva teatise jätkuks kehtestatakse 2006. aastal Euroopa tööstuslike teadusuuringute ja innovatsiooni järelevalvesüsteem, et pakkuda koondülevaadet ja -analüüsi tööstuslike teadusuuringute ja innovatsiooni arengu kohta ning anda sidusrühmadele sellest ülevaade. Sellega tagatakse tööstuse ja poliitikatega seotud andmete ja teabe kättesaadavus, aidatakse prognoosida nii tõkkeid kui ka võimalusi, et parandada teadustöösse ja innovatsiooni tehtavaid investeeringuid ning uute tehnoloogiate kommertsialiseerimist Euroopas. Antud tegevuste suunamiseks ning tagasiside saamiseks nende asjakohasuse kohta konkurentsivõime seisukohast, moodustatakse kõrgetasemeline sidusrühm, kuhu kuuluvad ka poliitika kujundajate esindajad,

Euroopa tehnoloogiaplatvormid,[19] mis on end „strateegiliste teadusuuringute kavade“ kaudu näidanud oluliste vabatahtlikkusel põhinevate, alt üles suunduvate protsessidena tööstus- ja poliitikastrateegiate kujundamisel täpselt määratletud olulistes tehnoloogiavaldkondades, annavad tulevikus oma panuse kasvavatesse teadustöö- ja innovatsiooniinvesteeringutesse ning Euroopa suutlikkusse uusi tehnoloogiaid kommertsialiseerida.

4.2. Sektorspetsiifilised algatused

Lisaks sektoritevahelistele algatustele määrati sektori olemuse või konkreetse tähtsuse alusel kindlaks ka mitmed uued ning eri kujul ilmnevad poliitilised sektorspetsiifilised algatused .. Mõnega neist kaasneb uue kõrgetasemelise töörühma moodustamine või poliitilise foorumi asutamine, järgides edukate ja ka tulevikus oluliste kõrgetasemeliste töörühmade eeskuju (näiteks G10 Medicines, LeaderSHIP 2015 ja CARS21). Iga uue sektorspetsiifilise algatuse ettepaneku puhul tuleb täie tähelepanuga tagada selle kooskõla muude algatustega, eelkõige hiljuti väljapakutud tehnoloogiaplatvormide, sektoraalsete innovatsioonipaneelide, võrgustikega Euroopa INNOVA-algatuse raames ning kasvu ja tööhõivet edendavat Euroopa infoühiskonda käsitleva i2010-algatusega. Uute ja olemasolevate sektorivaheliste ja sektorspetsiifiliste algatuste täielik loetelu kõigi üksiksektorite klôikes on kokkuvõtlikult esitatud 2. lisas. Sõltuvalt probleemi olemusest sisaldavad need algatused poliitilisi, regulatiivseid- või tehnilisi tegevusi.

Komisjon kavatseb esitada järgmised uued algatused.

- Farmaatsiatoodete foorum (esimene kohtumine aastal 2006)

Farmaatsiatoodete strateegia üle teostab järelevalvet iga-aastane farmaatsiatoodete foorum, kuhu kuuluvad esindajad liikmesriikidest (ministrite tasemel), tööstusest (kôrgel tasemel) ning muudest tähtsamatest sidusrühmadest, näiteks patsiendid ja tervishoiutöötajad. Käsitledes Euroopa farmaatsiatoodete turu killustatust, keskendub tegevus teadus- ja arendustöö probleemidele ning õiguslikele küsimustele liikmesriikide tasandil, näiteks hinnakujunduse ja suhteline tõhususega seotud olulised probleemid.

- Eluteaduste ja biotehnoloogia strateegia vahekokkuvõte (2006–2007)

Aastatel 2006–2007 tehakse vahekokkuvõte eluteaduste ja biotehnoloogia strateegia kohta. Selle käigus tehakse biotehnoloogia konkurentsivõimet käsitleva nõuandva rühma kaudu tihedamat koostööd tööstusega ning regulaarse iga-aastase kolmepoolse nõupidamise kaudu tööstussektori ja liikmesriikidega, tuvastamaks probleeme, prioriteetiseerimaks ning soovitamaks tegevusi.

- Keemiatööstust (2007) ja kaitsetööstust käsitlevad uued kõrgetasemelised töörühmad

On tehtud ettepanek, et pärast kemikaalide uue reguleeriva raamistiku (REACH) eeldatavat vastuvõtmist aastal 2007 tuleks moodustada kõrgetasemeline töörühm, mis uuriks, kuidas suurendada keemiatööstuse konkurentsivõimet. Teine kõrgetasemeline töörühm moodustatakse kaitsetööstuse jaoks, keskendumaks kaitse-eesmärgiliste kaupade transportimise, hangete ja standardimise küsimustele kaitsesektoris.

- Euroopa kosmoseprogramm

Euroopa kosmoseprogramm moodustab ühtse, hõlmava ja paindliku programmilise aluse Euroopa Kosmoseagentuuri, Euroopa Liidu ja selle vastavate liikmesriikide tegevusele. Koostamisel on ka teatis üleilmse keskkonna- ja turvaseire (GMES) kohta. Teatises visandatakse tegevussuunad operatiivteenuste loomiseks aastaks 2008.

- Info-ja kommunikatsioonitehnoloogia konkurentsivõime rakkerühm (2005/2006)

Tagamaks, et avaliku sektori poliitika toetab areneva info-ja kommunikatsioonitehnoloogia sektori jaoks soodsa keskkonna teket, luuakse sidusrühmade esindajate rakkerühm. Täiendades i2010-algatuse[20] raames ette võetud komisjoni algatusi, tuvastab rakkerühm peamised takistused konkurentsivõimele ning võimalikud poliitilised vastuabinõud, näiteks seoses parema ôigusliku regulatsiooni, ametioskuste, intellektuaalomandi õiguste ja standardimisega. Rakkerühm võimaldab pidada ka struktureeritud dialoogi, mis võiks aidata sektoril mobiliseeruda ning pöörata liikmesriikide tähelepanu konkurentsivôimet takistavatele teguritele Euroopa info-ja kommunikatsioonitehnoloogia tööstuses ning laiemat ja tõhusamat kasutuselevõttu takistavatele teguritele.

- Masinaehitust käsitlev poliitikate dialoog (2005/2006)

Masinaehitust käsitlev dialoog analüüsib sektorite tulevasi tugevaid ja nõrku külgi ning prognoosib, kuidas pikemas perspektiivis nôrkade aspektidega toime tulla. .

- Erinevad konkurentsivõimet käsitlevad uuringud, sealhulgas info-ja kommunikatsioonitehnoloogiate, toiduaine-, moe- ja disainitööstustes.

Nendes uuringutes analüüsitakse tööstussektorite konkurentsivõimet mõjutavaid suundumusi ning tehakse vajaduse korral täiendavaid ettepanekuid konkreetsete poliitikate ja tegevuste osas.

5. JÄRELDUS

Käesolev teatis sisaldab tööstuspoliitika alal töötleva tööstuse osas lähiaastatel tehtava töö lühiiseloomustust. Komisjon peab kinni kasvu ja tööhõivet käsitlevas tööprogrammis vôetud kohustusest anda panus tugeva tööstusliku baasi tekkeks.. Selle eesmärgi nimel tehakse kôik vajalik, et parandada raamtingimusi töötlevas tööstuses ning tagada eri poliitikavaldkondade omavaheline kooskõla. Käesoleva teatise horisontaalsed ja sektorspetsiifilised algatused peaksid täiendama töötleva tööstuse eri sektorite tähtsamate probleemide käsitlemist liikmesriikide tasandil. Vajaduse korral tuleb seda lähenemisviisi laiendada täiendavate analüüside ja ettepanekute kaudu konkreetseteks poliitikateks ning tegevusteks. 2007. aastaks on kavandatud vahekokkuvõtet sisaldav teatis, milles antakse aru esitatud tööprogrammi edenemisest ning kaalutakse võimalikke edasisi laiendamisi näiteks keskkonnatehnoloogiate osas..

[pic]

II LISA

[pic]

[pic]

Sektorspetsiifilised algatused hõlmavad vaid otseselt tuvastatud väljakutsetega seotud uuringuid ning tegevusi, millele ei ole horisontaalsete algatuste kaudu tähelepanu pööratud. Euroopa lähenemine tööstuslikele teadusuuringutele ja innovatsioonile laienevad kõigile sektoritele.

[1] „Koostöö kasvu ja töökohtade heaks: Lissaboni strateegia uus algus“ KOM(2005) 24.

[2] “Ühismeetmed majanduskasvu kiirendamiseks ja tööhõive tõstmiseks: ühenduse Lissaboni programm“ KOM(2005) 330.

[3] Vt „Tööstuspoliitika laienenud Euroopas“ KOM(2002) 714 ja „Tööstusmuudatuste edendamine ja laienenud Euroopa tööstuspoliitika KOM(2004) 274.

[4] Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikkel 157.

[5] Vt kaasasolev personali töödokument SEC(2005) 1216. Ettevõtetega seotud teenuste sektorite eesseisvaid ülesandeid kirjeldatakse teatises, mis käsitleb ettevõtetega seotud teenuste sektori konkurentsivõimet ning nende panust Euroopa ettevõtete tulemustesse, KOM(2003) 747, mis on ka kuulutatud ettevõtetega seotud teenuseid käsitlevaks tegevuskavaks.

[6] Allikad: Eurostati ettevõtlusstatistika.

[7] Vt ka järgmist ELi majanduse aastaülevaadet, milles analüüsitakse terve ELi majanduse konkurentsivõimet mõjutavaid tegureid

[8] Vt väljaande „EU Sectoral Competitiveness Indicators 2005“ (ELi tootmissektorite konkurentsivõime näitajad) VI osa.

[9] Eurostat „EU Foreign Direct Investment in 2003” Statistics in Focus, 20/2005.

[10] Kuna uute liikmesriikide kohta olid kättesaadavad üksnes piiratud valdkondlikud andmed tuleb läbivaatamist pidada esialgseks. Praegu kogub ja analüüsib komisjon puuduvaid andmeid ning seejärel võetakse need arvesse juba käimasolevates poliitilistes algatustes.

[11] Tabelis on paljude asjakohaste poliitiliste ülesannete seast ristikestega tähistatud need poliitilised ülesanded, mida iga sektori puhul peetakse kõige tähtsamaks. Seega ei tähenda ristikese puudumine tingimata seda, et ülesanne ei ole sektori seisukohast oluline, vaid üksnes seda, et ülesannet ei peeta kõige olulisemaks. Üksikasjalik teave selle ja muude küsimuste kohta on esitatud kaasasolevas personali töödokumendis.

[12] Liigitusest ülevaate saamiseks vt I lisa tabelit. Üldjoontes sarnast, kuid mitte sama liigitust kasutati Hollandi majandusministeeriumi väljaandes „Industry Memorandum: Heart for Industry” (oktoober 2004). Liigitus põhines üldistel tööstuse ülesannetel ning sarnasustel niisuguste omaduste puhul, nagu näiteks tooted, tootmisprotsessid jne.

[13] Sealhulgas komisjoni ettepanekud direktiivi vastuvõtmiseks intellektuaalomandi õiguste rikkumise vastast võitlust käsitlevate ELi kriminaalõiguse sätete kohta, juuli 2005.

[14] Teatises kasvu ja töökohtade parema õigusliku reguleerimise kohta.

[15] „Haridus- ja koolitussüsteemide eesmärkide saavutamise tööprogramm“, mille nõukogu ja komisjon vastu võtsid 14. veebruaril 2002; vt ka „Ametioskusi ja mobiilsust käsitlev komisjoni tegevuskava“ KOM(2002) 72.

[16] „Teatis ümberkorralduste ja tööhõive kohta“ KOM(2005) 120.

[17] KOM(2005) 299, 5.7.2005.

[18] “More Research and Innovation: Investing for Growth and Employment: A Common Approach” (Rohkem teadusuuringuid ja innovatsiooni: Investeerimine kasvu ja tööhõivesse; Ühtne lähenemisviis) KOM(2005), avaldatakse lähemal ajal.

[19] Report to the European Council on European Technology Platforms and Joint Technology Initiatives: Fostering Public-Private R&D partnerships to boost Europe’s industrial competitiveness. (Aruanne Euroopa Nõukogule Euroopa tehnoloogiaplatvormidest ja tehnoloogilistest ühisalgatustest: avaliku ja erasektori partnerluse edendamine teadus- ja arendustöö alal Euroopa tööstusliku konkurentsivõime suurendamiseks.) SEK(2005) 800, 10.6.2005.

[20] „i2010 – kasvu ja tööhõivet edendav Euroopa infoühiskond“ KOM(2005) 229.