EUROOPA KOMISJON 
Brüssel, 28.9.2011 
SEK(2011) 1103 lõplik 
  
KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT 
MÕJUHINNANGU KOKKUVÕTE 
Lisatud dokumendile 
Ettepanek: nõukogu direktiiv, 
milles käsitletakse finantstehingute maksu ühist süsteemi ja millega muudetakse 
direktiivi 2008/7/EÜ 
 
{KOM(2011) 594 lõplik} 
{SEK(2011) 1102 lõplik}  
 
ET 2   ET Mõjuhinnangu „Finantssektor i maksumeetmed” kokkuvõte 
1. SISSEJUHATUS  
Oma 7. oktoobri 2010. aasta teatis es „Finantssektori maksusta mine” teatas komisjon, et 
korraldatakse põhjalik mõju hindamine, mille raames uuritakse täiendavalt võimalusi 
finantssektori maksustamiseks, et saaks teha asjakohaseid poliitilisi et tepanekuid. Käesolevas 
mõjuhinnangus analüüsitakse er inevaid maksuskeeme ning finantstehingute maksu asjakohast 
ülesehitust ja selle võimalikku mõju.  
2. MENETLUSKÜSIMUSED JA KONSULTE ERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA  
Käesoleva mõjuhinnangu koostamiseks korrald ati nõupidamisi kõigi huvitatud isikutega, 
nagu on ette nähtud mõjuhindamissuuni stega. Ka võeti selles arvesse ad hoc  välisuuringute 
tulemusi. 
3. PROBLEEMI KIRJELDUS JA SUBSIDIAARSUS  
3.1. Probleemi kirjeldus 
Kriisi kulud Avalike arutelude käigus väidetakse sageli,  et finantssektor p eaks katma õiglase osa 
finantskriisi kuludest. Liikmesriikide tasand il toetati finantssektorit kokku ligikaudu 4,6 
triljoni euroga (39 % EL 27 riikide SKPst 2009. aastal). See on halve ndanud riikide rahanduse 
olukorda ja eelarve seisukohast  ei ole selline olukord just  jätkusuutlik ning see koormab 
praegusi ja tulevasi põlvkondi. 
Finantsteenuste käibem aksust vabastamine 
Käibemaksudirektiivi artikli 135 lõikega 1 on ette nähtud enamiku finants- ja 
kindlustustehingute vabastamine käibemaksu st. Analüüsi kohaselt saab finantssektor 
tulenevalt käibemaksuvabastusest maksus oodustust ligikaudu 0,15 % SKPst. Seega on 
finantssektor võrreldes teiste majandussektor itega eeliskohtlemise osaline ning see moonutab 
ka hindu. 
Turutõrge ja finantssekto ri süsteemsed riskid 
Kriisi puhkemises oli oma osa keeruliste turutõrgete vastasmõjul, finants- ja 
rahandusvaldkonna üleilmsel ta sakaalustamatusel, sobimatul reguleerimisel, nõrgal 
järelevalvel ning makrotasandi usaldatavusjärelevalvel. Väidetak se, et makse võiks kasutada 
reguleerimisvahendina, et lahenda da sellised probleemid nagu otsesed või kaudsed tagatised, 
automatiseeritud kauplemine (ja lühiajalise tulu teenimine üldiselt), laenu- ja omavahendite erinev maksukohtlemine, liiga suured tasud, mis soodustavad riskide võtmist, hulk keerulisi tuletisinstrumente ning majanduslik tulu, mi s põhjustab palgalisa maksmist sektoris. 
 
ET 3   ET Siseturu aspektid 
Finantskriisi järel on liikmesriigid kehtestanud fi nantssektori suhtes erin evaid makse ja lõive. 
Selline ühepoolne tegutsemine võib põhjustada turu ümberpaigutumist ja konkurentsimoonutusi ühtsel turul ning selleks tu leks võtta meetmeid koordineeritumalt. 
Koordineerimine on õigustatud, arvest ades ka topeltmaksustamise ohtu. 
3.2. ELi õigus võtta meetmeid ja subsidiaarsus 
ELi õigus võtta meetmeid finantssektori maksustamiseks põhineks Euroopa Liidu toimimise 
lepingu artiklitel 113 ja 115. ELi tasandil meetmete võtmise peamine põhjendus on, et liikmesriikide ühepoolne tegevus selles valdkonnas pidurdaks siseturu toimimist. Vähemalt 12 liikmesriiki on kehtestanud finantsseerimisas utuste suhtes pangalõive või uurivad 
võimalusi nende kehtestamiseks. Maksude koor dineerimata kehtestamine finantssektoris 
killustab ELi finantsturgu, moonutab konkurentsi ja suurendab nii ELi siseselt kui ka ELi 
väliselt finantsteenuste ümberp aigutumise ohtu. Ka suurendab see topeltmaksustamise ohtu 
finantssektoris, mis omakorda piirab Euro opa Liidu toimimise lepinguga kaitstavate 
põhivabaduste kasutamist.  
Seepärast tuleb järeldada, et ELi tasandil tegu tsemisega järgitakse subsidiaarsuse põhimõtet, 
kuna liikmesriigid ei suuda poli itilisi eesmärke täiel määral s aavutada ja neid on võimalik 
paremini saavutada ELi tasandil. 
4. E
ESMÄRGID  
Üldised eesmärgid on järgmised: 
• tulu loomine ja finantssektori asjakohane panus maksutulusse; 
• soovimatu turukäitumise piiramine ja  seeläbi turgude stabiliseerimine; 
• siseturu toimimise tagamine (topeltm aksustamise ja konkurentsimoonutuste 
ärahoidmine). 
Üldised probleemid  Konkreetsed probleemid  Üldeesmärgid  Erieesmärgid  
1) uute tuluallikate 
leidmine  
2) hiljutise finantskriisi kulude katmine
 
3) võimalike tulevaste 
finantskriisidega seotud 
eelarveliste kulude katmine
 Kriisi kulud (eelarvete 
konsolideerimise 
küsimus) 
Finantssektori 
maksusoodustus  Vajadus konsolideerida 
eelarveid tulenevalt 
avaliku sektori eelarvest 
eraldatud olulisest 
finantstoetusest ja kriisi 
muust eelarvelisest mõjust 
 
Finantsteenuste 
käibemaksuvabastus  Tulu loomine 
 Finantssektori asjakohane 
(õiglane ja oluline) panus
 
4) finantsteenuste käibemaksuvabastuse 
kompenseerimine
 
Turutõrge ja 
finantssektori 1) soovimatu 
turukäitumine, mis on Soovimatu turukäitumise 
piiramine ja seega turgude Vähendada stiimuleid 
 
ET 4   ET tingitud kaudsetest 
tagatistest (moraalne oht)  võtta liigseid riske  
2) automatiseeritud 
kauplemise 
mitteasjakohane 
korraldamine ja 
järelevalve  Vähendada konkreetseid 
riske, mis on seotud automatiseeritud 
kauplemisega
 
3) laenu- ja omakapitali 
vahelise seose 
moonutatus: 
finantsvõimendus  
4) juhtivtöötajate liiga 
suured tasud, mis 
soodustavad riskide 
võtmist  stabiliseerimine;  Vähendada 
finantsvõimendust – 
laenu- ja omakapitali 
suhet 
5) keerulised tooted ja 
vastaspoole risk  Konkurentsimoonutuste 
vältimine ELis, meetmete 
tõhususe tagamine ja suhtelise 
konkurentsivõime 
tagamine ELis
 süsteemsed riskid 
 
6) majanduslik tulu  Siseturu toimimise 
tagamine kehtestatavate 
meetmete koordineerimise abil 
 
Topeltmaksustamise 
vältimine  
5. POLIITIKAVALIKUD  
Mõjuhinnangus analüüsitud poliitikavalikuid (fin antstehingute maks ja finantstegevuse maks) 
hinnatakse baasstsenaariumiga võrreldes.  
Baasstsenaariumi kohaselt makse ei kehtesta ta. Baasstsenaariumi iseloomustab sektori 
maksuvabastus (mis on peamine erinevus fi nantssektori ja teiste majandussektorite 
maksustamisel), juhtivtöötajate suured tasud finantssektoris, liikmesriikides hiljuti ühepoolselt pangalõivude kehtestami seks võetud meetmed, finantsse ktori või finantstehingute 
suhtes kehtestatud erinevad siseriiklikud maks ud, topeltmaksustamise oht, mitmed hiljutised 
algatused kõnealuse sektori reguleerimiseks. 
Baasstsenaariumis võetakse ka arvesse teat avaid reguleerivaid meetmeid, mida praegu 
finantssektori suhtes kavandatakse ning millega soovitakse saavutada mõnesid eespool esitatud eesmärke. Konkreetsemalt eeldatakse mõj uhinnangus selliste re gulatiivsete meetmete 
vastuvõtmist, mille eesmärk on vähendada üksi kuid ja süsteemseid riske finantssektoris, 
suurendades nii finantseerimisasutuste kui ka kogu finantssüst eemi omakapitali ja 
kapitalipuhvreid. Mõned teised poliitikava likud, näiteks täiendav reguleerimine, 
käibemaksuvabastuse kaotamine või laenu- ja omavahenditega seotud maksuerinevuste 
vähendamine ettevõtte tulumaksu puhul, jäetakse  kõrvale, kuna need võimaldavad lahendada 
vaid osa probleeme. 
 
ET 5   ET 6. POLIITIKAVALIKUTE VÕRDLUS  
6.1. Tulu loomine ja finantssektori asjakohane panus maksutulusse 
Uute tuluallikate leidmine Nii finantstehingute maks kui ka finantstegev use maks võiksid olla uued tuluallikad, kuna 
võimaldavad luua olulist maksutulu avaliku sekt ori eelarve jaoks. Siiski on reaalselt saadav 
maksutulu suuresti ebakindel, arvestades et  hinnangulised näitajad sisaldavad teadmata 
muutujaid ja eeldusi.  
Finantstegevuste maksu puhul jääb näiteks 5%  suuruse maksumäära ko rral saadav tulu 9,3–
30,3 miljardi euro vahele, sõltuvalt turu ümberp aigutumist ja maksu ülesehitust hõlmavatest 
eeldustest.  
Finantstehingute maksust on võim alik saada rohkem tulu. Hinnanguliselt saadav tulu jääb 
16,4–400 miljardi euro vahele, sõ ltuvalt mahu vähenemisega, reguleerimisalaga hõlmatavate 
toodete ja maksumääradega (0,01% esimese hi nnangulise näitaja puhul ja 0,1% teise puhul) 
seotud eeldustest. Turu ümberpaigutumise eeldus  hõlmab tehingute üleviimist ja tehingute 
mahu vähenemist, eelkõige välktehingute puhul. 
Hiljutise ja tulevas(t)e finant skriisi(de) kulude katmine 
Uute maksude kehtestamine finantssektoris ai taks katta hiljutise kriis iga seotud eelarvelised 
kulud, kui lähtuda sellest, et kogu sektor sai kauds elt kasu teatavatele fi nantseerimisasutustele 
antud finantsabist. Peale selle on „kulude tek itaja maksab” põhimõtte kohaselt õigustatud, et 
finantssektor annab om a panuse riikide eelarvesse, et katt a tulevaste kriiside kulud, mis 
ületavad kriiside lahendamise mehhanismidega ettenähtud taset.  
6.2. Finantsteenuste käibemaksuvabastuse kompenseerimine 
Kuigi lisandmeetodil põhineva finantstege vuse maksuga kompenseeritaks osaliselt 
finantssektori käibemaksuvabastus, järeldat akse mõjuhinnangus, et see probleem tuleks 
ideaalis lahendada käibemaksu käs itleva rohelise raamatu kontekstis. 
6.3. Soovimatu turukäitumise piiramine ja se eläbi finantsturgude stabiliseerimine 
Vähendada stiimuleid võtta liigseid riske  
Süsteemse riski allikaga tihedamalt seotud regul eerivad meetmed võivad olla asjakohasemad 
liigsete riskide võtmise piiramisel. 
Siiski võib finantstehingute ma ks olla sobiv vahend liigsete riskide võtmise piiramisel, kuna 
lühiajaline kauplemine ja suure finantsvõi mendusega tuletisinstrumentidega kauplemine 
tekitavad süsteemiseid riske. Finantstehingu te maks oleks üksnes kaudne vahend riskide 
võtmise vähendamisel.  
Vähendada konkreetseid riske, mis on  seotud automatiseer itud kauplemisega 
Finantstehingute maks suurendab finantsturgudel tehtav ate tehingute maksumust ja seda saab 
kasutada automatiseeritud kauplemise ja eel kõige selle alaliigi  välkkauplemise 
 
ET 6   ET vähendamiseks. Tehingute kulude suurenemine või b eriti mõjutada teatavaid turusegmente, 
mida iseloomustavad väga väiksed hinnavahed. 
Finantstegevuste maks ei mõjuta otse selt kauplemiskäitumist finantsturgudel. 
Vähendada finantsvõimendust – laenu- ja omakapitali suhet 
Ei finantstehingute maks ega fina ntstegevuse maks võimalda lahendada 
finantseerimisotsustega seotud moonutusi ega s tiimulit kasutada liigset finantsvõimendust 
tulenevalt laenu- ja omakapitali erinevast ma ksustamisest kehtiva ettevõtete tulumaksu 
raames. Regulatiivsed meetmed sobivad selleks paremini. 
Majandusliku tulu maksustamine – kehte stada meetmed lisandtul u maksustamiseks 
finantssektoris? 
Finantstehingute maksust kui majanduslikult tulult võetavast maksust oleks piiratud kasu. 
Finantstegevuse maksu saaks nii üles ehitada, et maksustataks majandus likku tulu, kuigi selle 
tõhusus sõltuks maksubaasi tavalise kap italitootluse mõiste kohaldatavusest.  
6.4. Siseturu toimimise tagamine 
Selleks et tagada siseturu toimimine ja mi nimeerida majanduslikke moonutusi ELis, tuleks 
ideaalis kehtestada mõlemad maksumeetmed koos  suurel määral ühtlustatud maksubaaside ja 
maksumääradega. Konkreetsemalt tuleks finantst ehingute maks ja finantstegevuse maks 
kehtestada ühtlustatult, et vältida tope ltmaksustamist või maksustamata jätmist. 
6.5. Kumulatiivne mõju 
Kuigi finantstegevuse maksu puhul on maksu ja regulatiivsete meetmete kumulatiivset mõju 
lihtsam mõõta kui finantstehingu te maksu puhul, on tõenäoline, et  nii finantstehingute maksu 
kui ka finantstegevuse maksu mõju enam ikele majanduslikele muutujatele (krediidi 
maksumus, makromajanduslikud ja sektori ta sandil muutujad) lihtsalt täiendab praegu 
kavandatavate regulatiivsete meetmete mõju.  
6.6. Ülevaade ja lõppmärkused 
Analüüs näitas, et mõlemad maksumeetmed – fina ntstehingute maks ja finantstegevuse maks 
– on tehniliselt rakendatavad, kuid ühe eelista mine teisele tähendab sisuliselt erinevate 
eesmärkide vahelist kompromissi ja sõlt ub ka maksu konkreetse st ülesehitusest.  
Tundub, et mõlemad maksud võimaldavad saada finantssektorist olulist maksutulu, kuid 
finantstehingute maksu puhul on potentsiaalne tulu suurem. 
Finantstehingute maksu puhul on tehingute ümbe rpaigutumise või kadumisega seotud oht 
suurem, eriti levinud lühiajaliste te hingute puhul. Maksust tu lenev tehingukulude 
suurenemine võib finantsturgudel mõjutada au tomatiseeritud kauplemist nii, et piirkasum 
väheneb märkimisväärselt, mis mõju tab välkkauplemise ärimudelit. 
Ka eeldatakse, et mõlemal maksul on väike,  kuid oluline mõju SKP-le ja tööhõivele, 
kusjuures finantstehingute maksu negatiivne  mõju on tõenäoliselt veidi suurem. Selline 
negatiivne mõju on tingitud ka pitali maksumuse suur enemisest, kuna maksustatavad isikud 
üritavad maksuga seotud kulud klientide kaudu tagasi saada, mis mõjutab investeerimist 
 
ET 7   ET negatiivselt. Maksu jaotuslik mõju on finantssekt oris üldiselt progressiivne, st sellised maksud 
mõjutavad rohkem ühiskonna jõukamaid kui vaesemaid kihte, kuna jõukamad inimesed kasutavad finantssektori osutatav aid teenuseid sagedamini ja saavad neist rohkem kasu. See 
kehtib eelkõige finantstehingute maksu kohta, ku i see piirdub selliste finantsinstrumentidega 
nagu võlakirjad ja aktsiad ni ng nende tuletisinstrumentid ega tehtavate tehingutega. 
Euroopa Komisjon esitas 29. juunil 2011 ettepa neku mitmeaastase finantsraamistiku (2014–
2020) kohta. Võttes arvesse finantstehingute ma ksust saadavat võimalikku eelarvetulu, tegi 
komisjon ettepaneku kehtestada ELis esimese sammuna finantstehingut e maks. Ettepanekule 
lisatud komisjoni talituste töödokumendis
1 on esitatud mitu tegurit, mida tuleb ELi tasandil 
kehtestatava finantstehingute maksu puhul arvesse võtta, et l eevendada ümberpaigutumisega 
seotud ohte. Neid käsitletakse järgmises punktis.  
7. ERINEVAT LIIKI FINANTSTEHINGUTE MAKSU MÕJU ANALÜÜS  
7.1. Hõlmatud tooted ja tehingud 
Poliitikavalikud hõlmasid i) valuuta hetk etehingute ja valuut atuletistehingute 
maksustamist, ii) esmas- ja järelturul väärtpaberi tega tehtavate tehingute 
maksustamist, iii) tuletisinstrumentide  turu maksustamist (v.a valuutakursside 
tuletisinstrumendid). Kõik turud hõlmavad nii reguleerit ud turge kui ka börsivälist 
kauplemist.  
Valuutatehingute maks Maksu kogutaks tsentraliseeritult valuutavah etussüsteemide kaudu, nimelt reaalajalise 
brutoarveldussüsteemi kaudu. Sellises süsteemis  registreeritud tehingute puhul saaks maksu 
koguda tsentraliseeritult. Selle valikuvõimalusega kaasnevad märkimisväärsed õiguslikud küsimused. Seepärast eristatakse valuuta hetketurge ja valuutakursside tuletisinstrumentide turge. 
Väärtpaberitehingute maks (v.a tuletis instrumendid ja valuutatehingud) 
See vastab tehingute maksule, millel on piiratud reguleerimisala ja mille puhul maksustataks 
üksnes aktsiate ja võlakirjad e hetketehinguid (esmas- ja järelturul). See valikuvõimalus 
sarnaneb Ühendkuningriigi tempelmaksule koos siseriikliku emitendi põhimõttega. 
Alternatiiv on jätta välja esmasturud, et mitte muuta sellist kapitali suurendamist kallimaks. Sel juhul võetaks kõnealust väärtpaberitehingu te maksu üksnes järelturul kaubeldavatelt 
aktsiatelt ja võlakirjadelt. 
Tuletisinstrumentide finantsmaks 
See hõlmaks kõiki tuletisinstrumente, mis ot seselt või kaudselt põ hinevad reguleeritud 
turgudel või börsiväliselt kaubeld avatel toodetel. Kõnealused  finantsinstrumendid võivad 
hõlmata valuutatehingutel, väärtpaberitel või ka upadel, riskil või intressimääradel põhinevaid 
tuletisinstrumente või mis tahes muid finantsi nstrumente, mis ei ole otseselt hetketehingud 
ega kapitali suurendamiseks tehtavad tehi ngud (näiteks võlakirjade  ja aktsiatega). 
                                                
 
1 Euroopa Komisjon. SEK(2011) 876 (lõplik), lk 29–30. 
 
ET 8   ET Finantstehingute maks 
See valikuvõimalus hõlmab kõiki eespool nimeta tud finantstehinguid või nende alaliike. 
Nimetatud alaliikidest võidakse näiteks jätta  välja valuutaturgude l tehtavate otseste 
hetketehingute ning kapitali suurendamiseks emiteeritavate võlakirjade ja aktsiate maksustamine. 
Erinevate valikuvõimaluste eelised ja puudused 
Finantsinstrumentide turgusid käs itlev direktiiv juba sisaldab finantsinstrumentide ja -toodete 
väljatöötatud klassifikatsiooni , mis on võetud aluseks finantstehingute maksu käsitleva 
ettepaneku reguleerimisalaga hõlmatava te toodete kindlaksmääramiseks.  
Kõik finantsturgudega seotud toot ed ja finantstehingud ning ne nde võimalikud asendustooted 
peaksid kuuluma ettepanekuga hõlmatud toodete hulka. Kitsam reguleerimisala võimaldaks 
laiaulatuslikku maksude vältimist. Seeg a tundub kõiki väärtpabereid ja nende 
tuletisinstrumente hõlmav finantstehingute maks olevat kõige sobivam viis, kuidas määrata 
kindlaks finantstehingute maksuga hõlmatavate toodete reguleerimisala. 
Mis puutub valuutatehingutesse, siis võib tekkida lahkheli eesmärg i vahel luua lisatulu ja 
mitte kehtestada piiranguid kapitali vabale liikumisele. See kehtib eelkõige valuutaturu hetketehingute kohta. Eelkõige peetakse ta valiselt ELi erinevaid valuutasid hõlmavate 
tehingute maksustamist Euroopa Liidu toimimis e lepingu artikli 63 rikkumiseks, samas kui 
kolmandate riikide valuutasid hõlmavate tehingute maksustami ne oleks nõuetele vastav, kui 
nõukogu otsustaks nii, kohaldades Euroopa Liid u toimimise lepingu artikli 64 lõiget 3, mis 
seda võimaldaks. 
7.2. Maksustatav sündmus 
Maksustamine võiks olla kas tekke- või kassap õhine. Mõnede tehingute puhul ei ole selline 
eristamine oluline, kuna mõlemad aspektid leiaks id aset samal ajal, eriti siis, kui on tegemist 
elektrooniliste tehingutega . See on tavaliselt nii finantst urgude puhul. Kui aga otsustatakse 
kassapõhise maksustamise kasuks, siis võib see olla stiimuliks lükata maksmine edasi, et 
saada kasu märkimisväärsetest eelistest ra havoogude juhtimisel. Ka juhtudel, mille puhul 
finantsinstrumente ei vahetata, võib maksustata v sündmus ikkagi aset leida. Tuletislepingute 
puhul on maksustatav sündmus tavaliselt lepingu sõlmimine. Mõjuhinnangus leiti, et parim lahendus oleks kassa- ja tekkepõhise maksusta mise kombinatsioon, sõltuvalt asjaomastest 
toodetest. 
7.3. Maksustamise koht 
Selleks et määrata kindlaks fi nantstehingud, mida iga jurisdik tsioon saaks finantstehingute 
maksuga maksustada, on võimalik kasutada  erinevaid põhimõtteid (osapoolte asukoht, 
tehingu asukoht ja finantsinstrumentide emiteer imise koht). Kõnealused lähenemisviisid on 
seotud erinevate probleemidega seoses maksu kogu misega, jõustamisega ja tulu jaotumisega. 
Mõjuhinnangus jõuti järeldusele, et reside ntsuse põhimõte on pari m valik, võttes arvesse 
vajadust leevendada turu ümberpaigut umisega seotud ohte ja vajadust lihtsa 
maksuhaldussüsteemi järele. 
 
ET 9   ET 7.4. Maksumaksja 
Arutatud valikuvõimaluste kohaselt võiks finantstehi ngute maksu koguda 
finantseerimisasutustelt, kes on tehingu osapool eks või kes on kaasatud osapoole nimel. Selle 
eeliseks oleks maksu õigusliku mõju jaotumine finantssektoris ja se e aitaks lahendada 
probleemi, et finantstehingute maksuga võiks id kaasneda suured halduskulud muude kui 
finantsturuosaliste jaoks. Selleks et hõlmata ka grupisiseseid tehinguid ja varipangandust, 
tuleks finantstehingute maksu koha ldada kõigi selliste ettevõtjate suhtes, ke lle finantstegevus 
ületab teatud künnise. 
Mõjuhinnangu kohaselt aitaks maksustamise väl timist ära hoida see, kui tasumisele kuuluvat 
maksu peaksid maksma kõik ELis asuvad tehingu osapooled, kui nad kauplevad ELi-väliste 
finantseerimisasutustega.  
7.5. Maksustatav väärtus 
Maksustatava väärtuse kindlakstegemine ei tohi ks hetketehingute puhul olla tõsine probleem. 
Kuigi mõnedel tuletisinstrumen tidel iseenesest on lepingu sõlmim ise ajal väärtus, on paljude 
puhul võrdlusväärtuseks lepingu aluseks olevate in strumentide või vara väärtus, mida saaks 
kasutada maksustatava väärtuse arvutamisek s. Mõjuhinnangus soovitatakse kasutada i) 
hetketehingute puhul tehingu brutoväärtust ja ii) tuletislepingute puhul  lepingu aluseks oleva 
vara väärtust (st eeldatav väärtus). 
7.6. Maksumäär 
Eeldatakse, et seadusega kindlaks määratud üht ne madal maksumäär on oluline, et vältida 
tugevat negatiivset mõju turgudele ja tagada teatav maksutulu, kuna maksumäära 
suurendamisega suureneb stiimul maksusta mist vältida. Ka on mõjuhinnangu kohaselt 
asjakohane kehtestada tootekategooriate kaup a erinev maksumäär, et leevendada turu 
ümberpaigutumisega seotud riske ja tagada samas piisav tulu. 
7.7. Järeldused maksu ülesehituse kohta 
Selleks et finantstehingute maksu mis tahes kuj ul ELis kehtestamine oleks tõhus, on äärmiselt 
soovitatav, et maksu reguleerimisala, maksumää rad ja täpsed maksustatavad väärtused ning 
maksu muud olulised elemendid määratakse ühe taoliselt kindlaks. Esiteks on asendustoodete 
ja seaduselünkade vältimiseks majanduslikel põhj ustel väga oluline ulat uslik ühtlustamine ja 
koordineerimine. Teiseks tuleb arvesse võtta te hnilisi argumente. M õned riikide börsid on 
viimastel aastatel ühinenud ja kasutavad sama te hnilist infrastruktuuri. Sellised süsteemid on 
väga integreeritud ning maksuha ldurite töö ja jõustamise koordineerimine peaks toimuma 
piiriüleselt. Residentsuse põhimõtte kasuta mine, nagu on eespool kirjeldatud, aitaks 
vähendada kõnealuseid probleeme. Seepärast on finantstehingute ühtlustatud maksu puhul 
soovitav valik maks, mida kohaldatakse fi nantseerimisasutuste vahel kaubeldavate 
finantsinstrumentide ja nende tuletisinstrumentid e suhtes eeldatava väärtuse alusel ning mis 
hõlmab aktsiaid, võlakirju ja seotud tuletisinstrume nte ning põhineb residentsuse põhimõttel. 
Valuuta hetketehingute hõlmamine sõltub selle tehnilisest teostatavusest. Võlakirjade ja aktsiate esmasturud jäetakse välja, et vähe ndada otsest mõju reaa lmajanduse ettevõtete 
rahastamisele.  
 
ET 10   ET 7.8. Finantstehingute maksu mõju 
Tuluprognoos Näiteks 0,01 % suurusest finantstehingute maks ust saadav hinnanguline tulu on 16,4 (elastsus 
-2 ja mahu suur vähenemine) ja 43,4 miljardi (elastsus 0 ja mahu väike vähenemine) euro vahel (0,13–0,35 % SKPst), kui võetakse arvesse kõiki  allikaid ja tehingu aluseks oleva vara 
väärtust kasutatakse maksustatava väär tuse kindlaksmääramisel. Kui maksumäära 
suurendatakse 0,1 %-ni, on eeldatav kogutulu 73,7 (e lastsus -2 ja mahu suur vähenemine) ja 
433,9 (elastsus 0 ja mahu väike vähenemine) miljardi euro vahel (0,60–3,54 % SKPst).  
Ümberpaigutumine 
Finantstehingute maksu erinevate variantide tu luprognoosid sõltuvad suuresti sellest, milline 
on prognoositav mahu vähenemine ja ülejää nud kauplemismahu elastsus maksu suhtes. 
Mõjuhinnangus on esitatud kaks prognoosi te hingute mahu vähenemise kohta (sh turu 
ümberpaigutumine ja kadumine):  ühe prognoosi kohaselt väheneb tehingute maht 70 % ja see 
on kooskõlas tuletisinstrumentide turgude üm berpaigutumist käsitlevate olemasolevate 
uuringutega ning teise prognoosi kohaselt vähe neb maht 90 % ja see põhineb Rootsi 
kogemustel. Need prognoosid põhinevad ka välk kauplemise (vastab prae gu ligikaudu 40 %-le 
aktsiaturgudest) suundumustel, mi da finantstehingute maks mõju taks oluliselt. Mõjuhinnangu 
kohaselt aitab turgude ümberpaigutumise ohtu kõige paremini vähendada maksu 
ülesehitamine selliselt, et maksustamise koht põhineb residentsusel, ning maksumäärad. 
Täiendavate maksude kehtestamisega kaasneb oht , et turuosalised paigutavad oma tegevuse 
ümber, et vähendada maksukoormust. Ümberpaigut umine võib seisneda selles, et asjakohased 
tegevused viiakse jurisdiktsioon i, kus neid maksustatakse vähem, või sama jurisdiktsiooni 
piires valitakse tooted/tarnijad, mis jäävad maksu reguleerimisalast välja. On loogiline, et turgude ja turuosaliste füüsilise ümberpaigutu mise ja mittemaksustatavate toodete valimise 
ohtu vähendab maksu laialdasem kehtestamine ja laiem reguleerimisala. 
Makromajanduslik mõju ja tööhõive 
Makromajandusliku mõju analüüsimiseks kasuta tud mudeli kohaselt võib väärtpaberitelt 
võetav 0,1 % suurune finantstehingute maks ilma mõju leevendavate meetmete kehtestamiseta 
vähendada SKP tulevast kasvu 1,76 % ja 0,01 % suuruse maksumäära korral 0,17 %. Siiski 
tuleks nende tulemuste tõlgendamisel olla ettevaatlik, arvestades aluseks olevate mudelite teatavaid piiranguid. Mudeli üks piirang on see, et selles võetakse arvesse mõju, mis avaldub 
üksnes ühele finantstehingute ma ksu allikale, nimelt aktsiate emiteerimisele. Mõju laenu 
rahastamisele ei võeta arvesse. Kõnealuse pi irangu tõttu võib maksu mudeli kohane mõju 
SKP-le olla ülehinnatud. Ka ei ole mude lit, millega hinnata ettepanku kohaseid mõju 
leevendavaid elemente (nt esmasturgude väljaj ätmine, enamike selliste  tehingute väljajätmine, 
millesse ei ole kaasatud vähemalt üks finantseerimisasutus jne) ning kanaleid, mida pidi need makromajanduslikke muutujaid mõjutavad. Ain uke võimalik lähenemisviis on seega esitada 
arvatav mõju koos sellega kaasnevate piirangute ja ebakindlusega. Eel dusel, et kõik mõju 
leevendavad elemendid täidavad täiel määral oma osa, väheneks SKP tulevane kasv 0,53 % 
(võrreldes 1,76 %-ga leevendatavaid elemente  mittehõlmava stsenaariumi korral). Esitatud 
stsenaariumite kohaselt on väärtp aberitehingute suhtes kehtesta taval 0,01 % ja 0,1% suurusel 
maksumääral väike negatiivne mõju tööhõi vele, vastavalt -0,03 % ja -0,20 %. 
Mõju riskide võtmisele ja turukäitumisele 
 
ET 11   ET Finantstehingute maksu mõju riskide võtmisele ja turukäitumisele on seotud finantstehingute 
maksu võimega vähendada spekuleerimist, em otsioonidel põhinevat kauplemist ja tehnilist 
kauplemist ning turu volatiilsust. Kuigi majandus kirjanduse kohaselt ei saa finantstehingute 
maksu mõju kohta volatiilsusele kindlaid järeldusi teha ja see sõltub turu struktuurist, oleks 
see väga tõhus vahend automatiseeritud väl kkauplemise ja suure finantsvõimendusega 
tuletisinstrumentidega kauplemise piiramiseks. 
Mõju kapitalikuludele ja majanduskasvule 
Finantstehingute maksu mõju kapitalikuludele (ja seega ettevõtte investeerimiskäitumisele) on 
uuritud. Üldine teoreetiline järeldus on, et suuremad tehingukulud (sh tehingute maksust 
tulenevad) on seotud vara madalama hinnaga . See võib suurendada ettevõtjate jaoks 
kapitalikulusid. Mõju väärtpaberite hindadele ja kapitalikuludele suureneb maksumäärade suurendamise korral ning see väheneb pikema te hoidmisaegade puhul. Empiirilised uuringud, 
milles käsitletakse maksu mõju finantsturgudele, üldiselt kinnitavad seda teoreetilist järeldust. 
Mõjuhinnang näitab, et võlakirjade ja aktsiate esmasturgude  väljajätmine maksu 
reguleerimisalast võib olla lootustandev viis , kuidas vähendada mõju kapitalikuludele. 
Maksuintsidents ja jaotuslik mõju  
Suur osa maksukoormusest jääks kaubeldavate finantsinstrumentide otseste ja kaudsete 
omanike kanda. Finantstehingute maksu konkreets ed elemendid, näiteks seoses maksumaksja 
määratlusega, aitaksid vähendada kapitalikulude suurenemise mõju finantssektorivälistele turuosalistele. 
Mõju turu struktuurile ja konkurentsivõimele 
Finantstehingute maksu mõju sõltub turu struktuu rist. Turu struktuur er ineb turusegmentide ja 
riikide lõikes. Kui struktuur on heterogeenne, võib maks mõju tada turge väga erinevalt. 
Empiirilistes uuringutes on jõutud finantsteh ingute maksu mõju suhtes väga erinevatele 
järeldustele. Enamikes uuringutes leitakse, et see vähendab kauplemise mahtu; mõju 
volatiilsusele ja hindadele on ebaselgem, kui gi finantstehingute kuludele avalduvat mõju 
paremini arvesse võtvatel paneelandmetel ja hinnangutel põhinevad järeldused on sageli 
positiivsemad tehingukulude ja volatiilsuse suhte osas.  
Maksu mõju konkurentsivõimele ja reaalmaja ndusele (tööstus ja teenused) sõltub suuresti 
maksu ülesehitusest. Mõjuhinnangus leitakse,  et kui maksustatavad tooted piirduvad 
finantsinstrumentide turge hõlmava direktiivi k ohaste finantsinstrumentidega, mis tähendab, 
et igapäevased finantstehingud (nt arvete või  palga maksmine) ja sellised tehingud nagu 
pankade antavad laenud ettevõtja tele või leibkondadele (nt hüpot eeklaenud või tarbijakrediidi 
andmine) jäävad reguleerimisalast välja, siis  see tähendab, et reaal majandus hoitakse lahus 
kõnealuse maksu otsesest mõjust. 
8. J
ÄRELEVALVE JA HINDAMINE  
Õigusakti kohaldamise makro- ja mikromaja nduslike tagajärgede hindamine võiks toimuda 
kolm aastat pärast direktiivi rakendamiseks  ettenähtud õiguslike meetmete jõustumist. 
Seejärel saaks komisjon esitada Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande direktiivi 
tehnilise toimimise kohta.