ET Euroopa Liidu Teataja C 251/8

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase taotluse avaldamine

2013/C 251/06

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (2)

„DAUJĖNŲ NAMINĖ DUONA”

EÜ nr: LT-PGI-0005-01059-28.11.2012

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus

„Daujėnų naminė duona”

2. Liikmesriik või kolmas riik

Leedu Vabariik

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 2.4. Leib, valikpagaritooted, koogid, kondiitritooted, küpsised ja muud pagaritooted

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab

Kaitstud geograafilise tähisega „Daujėnų naminė duona” tähistatakse tumedat rukkileiba, mis on traditsioonilise valmistamisviisi järgi algusest lõpuni kodus tehtud. Juuretisega rukkijahutainas käärib aeglaselt puust astjas, mis peab olema täies ulatuses tehtud tammepuidust, või sellises astjas, mille põhi ja küljed on tammelaudadest. Leiba küpsetatakse hõõguvatel sütel või savist leivaahjus.

Kuju

Leivapätsid on ovaalsed või neljakandilised.

Kaal

Ovaalsed pätsid: 4–4,5 kg.

Neljakandilised pätsid: 4,5–10 kg.

Välimus

Oleneb kasutusest. Igapäevaseks söögiks ettenähtud leivapätsid on sileda pealispinnaga, pidulikeks puhkudeks küpsetatud leibade pealispind on kaunistatud rukkitainatükkidest eripealdiste, pidulike ornamentide või lillemotiividega.

Küpsenud leiva üsna tume koorik võib olla nähtavate pragudega.

Leivapätsi kujust olenemata võib leivakooriku paksus olla leiva seljal kuni 6 mm ja alusküljel kuni 4 mm. Leivakooriku värvus on pruun kuni tumepruun.

Küpsetatud ja jahutatud leivapätsi sisu on helepruuni värvusega, elastne, poorne, selles ei ole pihusainete jälgi, uurdeid ega paksendeid. Leivasisu on küllaltki kleepuv ning paiguti nähtavate köömnetega.

Füüsikalised ja keemilised omadused

Leivasisu niiskus – kuni 43 %.

Leivasisu happesus – maksimaalselt 11 kraadi (tiitritav happesus).

Leivasisu poorsus – vähemalt 57 %.

Maitse, lõhn

Leib on seda liiki leivale iseloomuliku meeldiva rikkaliku lõhna ning magushapuka maitsega.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

— Sõelutud rukkijahu temperatuuril 20–22 °C;

— joogivesi;

— suhkur;

— söögisool;

— köömned;

— leivaastjas leiduv naturaalne juuretis.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul)

—

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Määratletud geograafilises piirkonnas peavad toimuma kõik järgmised tootmisetapid:

— leivataina segamine;

— segu kääritamine;

— taina sõtkumine;

— leivapätside käsitsi vormimine;

— leiva küpsetamine hõõguvatel sütel või savist leivaahjus;

— leiva jahutamine (vähemalt 12 tundi).

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta

Tervelt või viilutatult pakendatud leiva „Daujėnų naminė duona” jahutatud pätsid on eri suurusega. Ovaalsed leivapätsid lõigatakse pooleks või veerandikeks. Neljakandilised pätsid lõigatakse 400 g–450 g tükkideks. Terved pätsid või lõigatud tükid pakitakse leiva pakendamiseks ettenähtud kile- või paberkotti.

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta

Vastavalt kõnealuse toote avaldatud spetsifikaadile võivad leivaküpsetajad nimetust „Daujėnų naminė duona” kasutada märgistusel reklaami ja turustuse eesmärgil.

Märgistusel peab olema

— leiva valmistaja täpne nimi ja aadress;

— sõnad „saugoma geografinė nuoroda” (kaitstud geograafiline tähis) ja/või Euroopa Liidu sümbol.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Daujėnai valla halduspiirid.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

5.1. Geograafilise piirkonna eripära

Daujėnai valla leivaahjudes on rukkileiba küpsetatud alates 17. sajandist. Iga talunik küpsetas leiba oma pere jaoks. Selleks oli tal kõik vajalikud asjad olemas – käsikivid terade jahvatamiseks, puidust (tammepuit) leivaastjad taina kääritamiseks, savist leivaahi ja puidust leivalabidas. Kõik loetletud asjad olid kodus tehtud, peres talletatud ja järgmisele põlvele edasi antud. Mõnes peres on tänapäevani säilinud leivateoks vajalik (leivaahjud, -astjad, -labidad), mida võib näha ka muuseumis. Need leivaküpsetamise sügavalt juurdunud traditsioonid on kujunenud pika aja vältel ning püsinud tänapäevani hoolimata 19. sajandi lõpu ja 20. sajandi tööstusliku leivavalmistamise kiirest ja ulatuslikust levikust. Kui 20. sajandi lõpus tekkisid kodus jaemüügiks toodete valmistamise võimalused, algas 1995. aastal leiva „Daujėnų naminė duona” turustamine. Nii kujunes selle rukkileiva küpsetamine oma majapidamises pereäriks.

Leiva nimetuses tähendab sõna „naminė” – „kodus tehtud” ning sõna „Daujėnų” on pärisnimi.

Leiva valmistamise paljude aastate jooksul on selle eriomadusi pidevalt parandatud. Kuigi käsiraamatutes ja erialakirjanduses ei ole selle punktis 4 osutatud määratletud geograafilise piirkonnaga tihedalt seotud toote valmistusviisi kirjeldust, on peredes põlvest põlve edasi antud leivaküpsetamise juhtnööre ja praktilisi oskusi.

Geograafilises piirkonnas valmistatud leib on ainulaadne tänu tavapäraselt majapidamist juhtinud perenaiste kogutud teadmistele, traditsioonilistele retseptidele ja muistsetele valmistusviisidele, mille puhul kasutatakse peredes siiani säilinud või kodus valmistatud ehedaid leivateoriistu. Hoolikalt hoitud retseptidest sõltub leiva kvaliteet ja maitse. Leiva kvaliteedi oluline tagatis on leivasõtkumise astja ning selles hoitud juuretis. Sellega on seotud tava, et oma astjat ei laenatud teise majapidamise perenaisele. Sel juhul oleks oma pere juuretis majast välja viidud ja ära rikutud. Retsepti järgmine saladus on kääritamise pikkus ja segamise aeg, mille leivavalmistaja määrab kindlaks on teadmiste ja kogemuse põhjal.

Tänapäeval on seda liiki leiva valmistamisse kaasatud inimesed punktis 4 osutatud määratletud geograafilises piirkonnas elanud perede või põlvest põlve leivaküpsetamise oskustega perekondade järeltulijad.

5.2. Toote eripära

Selle leiva eristatav kvaliteet on tingitud väga vähe muudetud vanast valmistusmeetodist, mille puhul on vaja hoolikat käsitsitööd, terast tähelepanu üksikasjadele, kogemusi ja taibukust. Leivategu käis traditsioonilisel viisil – ahjutäie leibade jaoks segati tainas, mida aeglaselt kääritati tammepuidust või tammest põhja ja küljelaudadega leivaastjas. Tammepuidust sõtkumisastja küljelaudades säilib happesus, millest on tingitud leiva maitse. Seetõttu kasutatakse tammepuidust riistu juba rohkem kui sada aastat ja pärandatakse ühelt põlvkonnalt edasi järgmisele.

Muudest samalaadsetest leibadest erineb leib „Daujėnų naminė duona” suuruse (pätsi kaal 4–10 kg) ja eriomaduste poolest.

Selle leiva veel üks iseloomulik tunnus on, et kasutatakse ainult rukkijahu, mida kääritatakse tammepuidust sõtkumisastjas. See tähendab, et leib säilib värskena pikka aega (kaks nädalat) ega muutu tahkeks. Pikk säilitamisaeg ei mõjuta leiva maitset, mis lõplikult kujuneb välja teisel päeval pärast küpsetamist.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

Seos leiva „Daujėnų naminė duona” ja geograafilise piirkonna vahel põhineb toote mainel ja küpsetajate oskusel valmistada punktis 5.2. kirjeldatud omadustega leiba.

Leiva „Daujėnų naminė duona” maine on põhimõtteliselt seotud leivategemise muutmata traditsiooniga, mida Daujėnai vallas on põlvest põlve edasi antud ning mis on tarbijate usalduse võitnud ainulaadse toote tagatis.

Leiva „Daujėnų naminė duona” mainest annavad tunnistust selle toote järjepidev tutvustamine näitustel, kaubandusmessidel ja festivalidel, saadud auhinnad ja preemiad ning tutvustused ajakirjanduses ja meedias:

— leib „Daujėnų naminė duona” on olnud Leedu esindajaks paljudel maailmanäitustel: 2002 – näitus Biofach Nürnbergis, 2003 – tarbijate mess Grüne Woche Berliinis, Saksamaa; 2004 – rahvusvaheline toidu ja jooginäitus Expo dei sapori Milanos, Itaalia; 2005 – näitus Polagra Poznańis, Poola; 2006 – rahvusvaheline põllumajanduse ja toidu näitus Zolotaja osen Moskvas, Venemaa; ja muud üritused;

— eriliste kirjade või muude pidulike kaunistustega leiva „Daujėnų naminė duona” pätsid on ehteks Daujėnai valla külade, koolide või kirikukoguduste korraldatud festivalidel, suvistepühal jne;

— rikkalike pidulike kaunistustega leiva „Daujėnų naminė duona” pätsid kui perekonna tugevuse, ustavuse, viljakuse ja tagasihoidlikkuse sümbol on lauakaunistuseks ka pulmades, ristsetel ja sünnipäevadel;

— leiba „Daujėnų naminė duona” pakutakse külalistele eri laatadel, rahvalikel festivalidel ja muudel üritustel.

Alates 2002. aastast on leib „Daujėnų naminė duona” tunnustatud kulinaarse pärandi tootena, millele Leedu kulinaarse pärandi fond on välja andnud sertifikaadi. 2008. aastal anti tootele näitusel Agrobalt kuldmedal; samal aastal Kaunase tehnoloogiaülikooli toiduainete instituudi ja põllumajandusministeeriumi korraldatud võistlusel – Leedu parima leiva diplom. 2009. aastal andis põllumajandusministeerium tootele kulinaarse pärandi toote sertifikaadi.

Leiva „Daujėnų naminė duona” tuntusest ja mainest annavad tunnistust piirkondlikus, riiklikus ja välismaa ajakirjanduses ilmunud artiklid: „Namai, kvepiantys duona ir moliu” (Leiva ja saviahju järele lõhnav kodu) (Darbas, 1995, nr 88); „Jauki gėlių kaimynystė” (Lillede sõbralik naabruskond) (Darbas, 1996, nr 92); „Saimetos duona gardžiuosis ir prancūzai” (Saimeta leib maitseb isegi prantslastele) (Darbas, 1997, nr 59); „Ūkininkė, įklimpusi į verslą” (Perenaine takerdub äris) (Panevėžio rytas, 1998, nr 160); „Saimetoje visada kvepia švente” (Saimetas lõhnab alati peo järele) (Darbas, 1999, nr 11); „Karves pardavusi kepa duoną” (Lehmad müüdi maha, nüüd tehakse leiba) (Panevėžio rytas, 2000, nr 39); „Kaimiška duona gardesnė?” (Kas maaleib maitseb paremini?) (Geras skonis. Gastronomija, gėrimai, vartojimo kultūra, 2000, nr 1); „Klestinčios Daujėnų kaimo kepyklos savininkė Vita Stankevičienė siūlo kelias dešimtis rūšių grūdų gaminių” (Daujėnų küla õitsval järjel pagariäri perenaine pakub tosinaid sorte teraviljatooteid) (Alytaus naujienos, 2000, nr 2008); „Daujėnų duona susidomėjo švedai” (Daujėnų leib tekitas huvi Rootsis) (Lietuvos aidas, 2000, nr 104); „Gula ir keliasi su nerimu” (Magama heita ja murega ärgata) (Lietuvos aidas, 2001, nr 262); „Parduotuvėje „Saimeta“ – duona ir konditerijos gaminiai be cheminių priedų” (Saimeta pagariäri – keemiliste lisaaineteta leib ja hõrgutavad kondiitritooted) (Santarvė, 2001, nr 144); „Daujėnus išgarsino duona” (Leiva tõttu kuulsaks saanud Daujėnai) (Respublika, 2002, nr 68); „Mamos receptas išgarsino dukterį” (Ema retsept tõi tütrele kuulsust) (Lietuvos žinios, 2003, nr 36); „Daujėnų duonoje – dar gyvas javas” (Daujėnai leivas on elus teravili) (Laikas, 21. november 2003); „Tarptautinėje parodoje „Žalioji savaitė” Lietuva nustebino pačius išrankiausius lankytojus” (Rahvusvahelisel messil Grüne Woche suutis Leedu üllatada isegi kõige nõudlikumaid külastajaid) (Ūkininko patarėjas, 2003, nr 10); „Prezidentas gyrė sodžiuje keptą duoną” (President kiidab maal küpsetatud leiba) (XXI Amžius, 2003, nr 40); „Firmos veiklos variklis – fanatizmas” (Ettevõtte käimapanev jõud – fanatism) (Aukštaitijos verslo balsas, 2004, nr 24); „Berlyno šturmas – pavyko” (Tormijooksuga vallutatud Berliin) (Darbas, 2004, nr 19); „Daujėnų naminei duonai – aukso medalis” (Daujėnai koduküpsetatud leib – kuldmedali võitja) (Darbas, 2008, nr 115); „Naujas parodos „AgroBalt“ etapas: tarp Vakarų ir Rytų” (Agrobalti uus etapp – ida ja lääne vahel) (Ūkininko patarėjas, 2008, nr 114); „AgroBalt šventė gamintojams ir vartotojams” (Agrobalt – tootjate ja tarbijate pidu) (Valstietis, 7. oktoober 2008); „Kaip Vitalija Stankevičienė išgarsino Daujėnus?” (Kuidas Vitalija Stankevičienė Daujėnai kuulsaks tegi?) (Respublika, 2010, nr 85); „Lietuvą išgarsinusi Daujėnų duona – šeimos tradicija” (Leedu kuulsaks teinud leib on peretraditsioon) (Ūkininko patarėjas, 2011, nr 40); „Žalioji savaitė: pasaulio kvapai ir skoniai” (Grüne Woche – maailma lõhnad ja maitsed) (Voruta, 21. jaanuar 2011).

Leiva „Daujėnų naminė duona” küpsetamist peetakse piirkonna üheks erijooneks, mida tutvustatakse turistidele mõeldud reklaamtrükistes („Путешествуем по Пасвальскому краю. Туристическая карта района;” (Reisimine Pasvalyse piirkonnas. Piirkonna turismikaardid.); „Lithuanian food export”, (Leedu toiduainete eksport) 1998, mai; „Brown Bread from Daujėnai, LŽ. Trademark Lithuania” (Daujėnai tume leib. Leedu kaubamärk). Lietuviškas ženklas, 2000, nr 2). Leiva „Daujėnų naminė duona” populaarsust kinnitavad ka intervjuud põllumajanduse erisaadetes, nt BTV 7. detsembri 2008. aasta saates „Tarp miesto ir kaimo” (Linna ja maa vahel) ning 31. jaanuari 2009. aasta saates „Apie ūkį ir bites” (Talust ja mesilastest).

Vastavalt 2010. aastal tehtud tarbijaküsitluse tulemustele seostas viiest vastajast neli leiba „Daujėnų naminė duona” Daujėnai piirkonnaga (2010. aasta küsitluse teostas Leedu valitsusasutus Leedu kulinaarse pärandi fond). Küsitlusest ilmnes, et tarbijad teavad leiba „Daujėnų naminė duona”, otsivad seda kauplustes teadlikult ning söövad seda igapäevase toidusena; kaunistatud leivapätse võetakse välismaale sõites meelsasti kaasa kingituseks või suveniiriks.

Viide spetsifikaadi avaldamisele

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 (3) artikli 5 lõige 7)

http://www.zum.lt/l.php?tmpl_into[0]=index&tmpl_name[0]=m_site_index163&tmpl_into[1]=middle&tmpl_id[1]=2945

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

(2) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.

(3) Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.