Brüssel 07.03.2005

KOM(2005) 75 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Euroopa kasvualgatusTEN transpordiprojektide laenude tagamiseks ettenähtud ELi meetme teostatavusuuringu aruanne{SEK(2005) 323}

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Euroopa kasvualgatus TEN transpordiprojektide laenude tagamiseks ettenähtud ELi meetme teostatavusuuringu aruanne

SISUKORD

1. Kommenteeritud kokkuvõte 3

2. Koostöö Euroopa Investeerimispangaga (EIP) 4

3. Turuanalüüs 4

3.1. Turundusuuring 4

3.2. Turu tagasiside 5

3.2.1. Laenude tagamise meetme turunõudlus ja mõju 5

3.2.2. Meetme maht ja riskide hajutamine 6

3.2.3. Riskide jagamine 6

4. Märkused 7

KOMMENTEERITUD KOKKUVÕTE

Euroopa kasvualgatuse raames esitatud 11. novembri 2003. aasta teatises määratles komisjon võimalikud tegevusvaldkonnad ja võtmeotsused, mis nõukogul ja Euroopa Parlamendil teha tuleb. Uue finantsmeetme loomise ettepaneku eesmärk, s.o TEN-T projektide laenude tagamiseks ELi meetme loomise eesmärk oli suurendata nende projektide atraktiivsust erasektori jaoks. Komisjoni ettepanekut toetas ka Euroopa Investeerimispank (EIP).

ECOFINi nõukogu 25. novembri 2003. aasta kohtumisel võeti vastu lõpparuanne Euroopa kasvualgatuse kohta,[1] milles rõhutatakse, et enne otsuste tegemist laenude tagamise ELi meetme kohta tuleb muu hulgas lahendada küsimused, mis käsitlevad „meetme rahastamist, riskide hajutamist, eelarveriski juhtimist ja meetme haldamist“.

Lähtudes komisjoni, EIP ja ECOFINi nõukogu aruannetest, kiideti Euroopa kasvualgatus Euroopa Ülemkogu 12. detsembri 2003. aasta kohtumisel heaks. Ülemkogu kutsus komisjoni üles „ECOFINi nõukogu aruandest lähtudes, …, ning koostöös liikmesriikidega, uurima vajadust töötada välja spetsiaalne ELi meede TEN transpordiprojektide teatavate ehitusjärgsete riskidega seotud laenude tagamiseks, teavitama selle uurimuse tulemustest ja vajaduse korral esitama vastavad ettepanekud.“ Sellest soovitusest lähtudes viisid komisjoni teenistused koostöös EIPga läbi turundusuuringu transpordiprojektide laenude tagamise meetme teostatavuse kohta. Turundusuuringus osalejate üldine arvamus oli, et ELi meede, mille keskne kontseptsioon võimaldaks transpordiprojektide rahastamiseks võetud laenude kindlustamist vahetute ehitusjärgsete riskide vastu, on tervitatav ja kasulik. ELi meede üle-euroopalise tähtsusega projektide laenude tagamiseks oleks määrava tähtsusega olemasolevate rahastamisvahendite täiendamisel, võimaldades, eriti ulatuslike ja/või piiriüleste projektide puhul, täita mõningaid turul eksisteerivaid tühikuid.

Kuigi selleks, et paremini turuvajadustele vastata, tuleks komisjoni algses kontseptsioonis teha mõningaid tehnilisi muudatusi, arvati, et laenude tagamise meetme peamine mõju on erasektori laenuandjatele antud positiivne signaal. See signaal võiks lihtsustada rahastamiskokkulepete sõlmimist. Mitmete asutuste esindajad rõhutasid, et kui meedet kohaldada praegustes turutingimustes infrastruktuuri tulupõhiste kavade suhtes, oleks seda kasulikum rakendada PPP tee-ehituse projektide suhtes, mida tavaliselt rahastavad arvukad kasutajad. Selleks et laenude tagamise ELi meede annaks täiendava väärtuse projektidele, kus liiklusvoog sõltub piiratud arvust suure tähtsusega otsustajatest, peab meedet kohandama arvestusega, et tulu sõltub pigem kättesaadavusest kui liiklusest.

Komisjon järeldas turundusuuringust, et uue laenude tagamise ELi meetme käivitamine TEN transpordiprojektide, eriti esmase tähtsusega piiriüleste projektide toetamiseks on asjakohane. Ettepanek laenude tagamise meetme struktuuri kohta on esitatud komisjoni teatises nõukogule KOM(2005)76.

Teostatavusuuringu aruanne koosneb neljast osast. Kommenteeritud kokkuvõttele järgnevas teises osas kirjeldatakse komisjoni ja EIP täiendavat rolli transpordi infrastruktuuri projektide rahastamisel. Kolmandas osas tutvustatakse turundusuuringu tulemusi ning neljandas osas esitatakse aruande kokkuvõte. Teostatavusuuringu aruandele on lisatud töörühma töödokument SEK(2005)323, milles on esitatud turundusuuringu meelespea ja ülevaade avaliku sektori rahastamisprogrammidest transpordi infrastruktuuri projektide rahastamiseks.

Koostöö Euroopa Investeerimispangaga (EIP)

Komisjoni novembri 2003. aasta teatises selgitati EIP ja komisjoni suurenenud tähtsust TEN-T projektide, eriti kiire käivitamise nimekirjas (Quick Start List) olevate projektide arendamisel. EIP osalus sisaldab ka kohustust anda 50 miljardi euro ulatuses laenu, et rahastada TEN investeerimisprogrammi prioriteetseid TEN projekte, ning rakendada uuenduslikke lahendusi, mille eesmärk on lihtsustada erakapitali jaoks juurdepääsu Euroopa kasvualgatusega seotud projektidele. Lisaks osutati erilist tähelepanu EIP võimele suurendada laenude kättesaadavust projektide rahastamiseks varases ja ettevalmistavas etapis läbi struktureeritud rahastamisvahendite, mis kokkuvõttes moodustavad 500 miljoni euro suuruse reservi. See võimaldaks, olenevalt struktureeritud rahastamisvahendite portfooliost, rahastada projekte 4–5 miljardi euro ulatuses (oluline osa sellest võib olla lepingutega kaetud 2006. aasta lõpuks). Kui struktureeritud rahastamisvahendeid kasutada nii i2i[2], PPP kui ka TEN projektide rahastamiseks, peaks suurem osa kuluma viimati mainitud projektidele, mis võimaldaks struktureeritud rahastamisvahendite abil lihtsustada prioriteetsete projektide rahastamist, laiendades EIP rahastamise ulatust soodsamate laenude või tagatiste kaudu (kaasa arvatud valmimiseelsed ja ekspluatatsiooni algusega seotud riskid), allutatud laenude ja tagatiste kaudu, vaherahastamise ( mezzanine finance ) ning tuletisinstrumentide kaudu.

Ülal mainitud EIP programmide ja laenude tagamise ELi meetme vahel, eriti struktureeritud rahastamisvahendite ja laenude tagamise ELi meetme vahel eksisteerib selge täiendav seos.

EIP vahendite ja komisjoni lisavahendite kombineeritud kasutamine võib märgatavalt suurendada TEN transpordiprojektidele antava ühenduse toetuste üldmahtu , tõstes nende atraktiivsust erainvestorite silmis.

Turuanalüüs

Turundusuuring

Turundusuuringu esimese etapi viis komisjoni teenistuste töörühm Euroopa Investeerimispangaga tihedas koostöös läbi 2004. aasta märtsis. Turu-uuringu käigus küsitleti riiklike ametiasutuste, peamiselt ministeeriumite, avaliku- ja erasektori koostöö (PPP) rakkerühmade ja rahandusasutuste esindajaid, nõustajaid ja kindlustajaid, kes tegutsevad vaid ühe kindla valdkonna piires,[3] et teada saada nende arvamust komisjoni laenude tagamise meetme algse kontseptsiooni kohta.[4] Töörühm kohtus organisatsioonide ja asutuste ekspertidega Prantsusmaalt, Saksamaalt, Iirimaalt, Itaaliast, Portugalist, Hispaaniast ja Ühendkuningriigist. Samuti kohtuti EBRD transpordiüksuse esindajatega. Asutused, mille esindajatega konsulteeriti, on Euroopa Liidu ja naaberriikide transpordi infrastruktuuride finantseerimisel olulised osalejad.

Enne kohtumist, edastati osalejatele kümne küsimusega küsimustik, mille eesmärk oli turundusuuringuks baasi loomine (Töörühma töödokumendi SEK(2005)323 lisa 1). Küsimustik hõlmas kolme peamist teemat:

- laenude tagamise meetme turunõudlus ja mõju,

- meetme maht ja riskide hajutamine;

- riskide jaotamine liikmesriikide, erasektori ja Euroopa Liidu vahel.

Turu-uuringu esimese etapi järel kohandati tulevase meetme struktuuri, et see vastaks paremini turu nõudlusele. Seejärel kontakteerus töörühm kohandatud struktuuriga meetme efektiivsuse ja mõju kohta lisakommentaaride saamiseks reitinguagentuuride, nõustajate ja ühe valdkonna piires tegutsevate kindlustajatega.

Turu tagasiside

Laenude tagamise meetme turunõudlus ja mõju

Piiriülesed projektid ja ulatuslikud pikaajalised projektid, milles on palju osalejaid (erinevate riikide ja piirkondade ametiasutused, sponsorid, rahandusasutused jne) on kallid ja keerulised. Turundusuuringus osalejate arvates võiks laenude tagamise ELi meetme poolt projektidele antud heakskiit edastada tugeva positiivse signaali erasektori laenu- ja kapitaliturgudele. Olenevalt kontekstist võiks seda tüüpi ELi toetus parandada projektide mainet, tõsta nende atraktiivsust laenuandjate silmis ja aidata kaasa läbirääkimiste pidamisele juhul, kui projekti realiseerimise ajal ilmnevad rahastamisraskused. Mõned osalejad arvasid, et ühenduse osalemine võiks kiirendada ametiasutuste otsustusprotsessi, võimaldaks kiirendada projektide elluviimist ning tõsta nende kvaliteeti. Laenude tagamine oleks eriti oluline eesmärgi 1 valdkondades, kus erapankade ja -investorite ligimeelitamine transpordi infrastruktuuriga seotud projektidele on keerulisem.

Arvamused algse kava majandusliku lisaväärtuse[5] kohta olid vastuolulisemad , eriti kui komisjon jääks kindlaks (algselt kavandatud) nõuetele, et tagatis oleks osaline ja ajaliselt piiratud ning et see hõlmaks vaid eesõigusnõudega laene ja kinnitatud investeerimisjärgu krediidireitinguga toetuskõlblikke projekte[6]. Nende kitsenduste puhul peab ELi tagatise maksumus olema väga madal, et mõjutada oluliselt projekti rahastamise maksumust. Lisaks on selliste kitsenduste puhul tagatise mõju projekti krediidireitingule vähene või ebaoluline.

Enamiku asutuste esindajad rõhutasid, et investeerimisjärgu krediidireitingu saamiseks ja selleks, et meelitada kommertspanku rahastama infrastruktuuriga seotud olulise riskiga projekte, eeldab eesõigusnõudega laen allutatud laenude ja vaherahastamise[7]kaasamist. Mitmed osalejad tegid ettepaneku luua ühenduse tasandil selline vaherahastamise meede. Tehti ettepanek, et sellise meetme võimalik atraktiivne tehniline lahendus oleks täielik tagatis, mis koosneb keskmise tähtajaga krediidi allutatud osamaksetest, mis on sageli otsustava tähtsusega tegevuse algetapis piisava likviidsuse tagamiseks. Need rahalised vahendid tagatakse panga poolt sageli stand-by krediidi vormis, mis tavaliselt võimaldab katta tegevustulu puudujääki eelnevalt kokkulepitud summa ulatuses. Selline struktuur, kui see määrab kindlaks laenude hierarhia, vähendab eesõigusnõudega laenu andjate riske, toetades vajadusel eesõigusega laenu õigeaegset teenindamist, lisaks võib see lihtsustada läbirääkimisi laenustruktuuri muutmiseks, võimaldades sponsoritele, laenuandjatele ja siseriiklikele ametiasutustele lisaaega juhul, kui projekt satub raskustesse.

Meetme maht ja riskide hajutamine

Osalejad märkisid, et madala riskilävega projektide tavaline stand-by krediidi limiit võib moodustada kuni 10% eesõigusnõudega laenu mahust ja krediit on lühiajaline. Suurema riskiga projektide puhul on võimaliku käivitamisetapi[8] venimise korral vaja suuremaid summasid ja pikema aja vältel.

Asutuste esindajad, kellega konsulteeriti, arvasid, et laenude tagamise meetme positiivseteks omadusteks on võimalus koondada paljude erineva suurusega, erinevates geograafilistes piirkondades ja erinevaid valdkondi hõlmavad projektid ühte portfooliosse ja tagada seeläbi Euroopa tasandil riskide suurem hajutamine, kui see on võimalik riiklikul tasandil.

Seda mõju peaks olema võimalik võimendada, võttes arvesse, et need projektid kattuvad ajaliselt üksnes osaliselt ja et kehtestatakse valikukriteeriumid, millega kindlustatakse tagatise raames väljamakstud summade vähemalt iga-aastane osaline ja hilisem täielik tagasimaksmine. Meetme kavandamisel võib kaaluda võimalust, et tagatisest loobutakse varakult, kohe kui projekt saavutab vastuvõetava taseme. Samuti võiks kasutada osalist tagatist, mis põhineks kindlaksmääratud tulemuslikkuse tasemel ja laenude tagasimaksmise ajakaval.

Riskide jagamine

Komisjon soovitas algselt lisada ametlikult riskide jagamise nõue ühenduse ja liikmesriikide ametiasutuste, rahandusasutuste, pankade ja aktsionäride vahel. Üldiselt kommertsasutused toetasid seda põhimõtet. Üldise arvamuse kohaselt tagab riskide jagamine avaliku ja erasektori vahel, et kõiki halva juhtimisega seotud riske kontrollitakse piisavalt ja sõltumatult, vähendades üldist riski.

Mitmed siseriiklikud ametiasutused rõhutasid, et liikmesriikide kaasamisel riskide jaotamisse peab arvestama riikide eripära. Kõik liikmesriigid ei anna riiklikele investeerimisprojektidele tagatist, seega võib tagatise rangepiiriline jagamine muuta meetme mitmes riigis kasutamiskõlbmatuks. Mõned asutused soovitasid siiski, et ühendus tagaks stand-by krediidi täies ulatuses. Täistagatis tähendaks eesõigusnõudega laenu nullriski[9] ja vähendaks arendaja kulusid. Et pangad peavad võtma riski enda kanda kogu eesõigusnõudega laenu eksisteerimise ajal ja eesõigusnõudega laenu maht on igal juhul mitmeid kordi suurem kui stand-by krediidi maht, seadsid mõned asutused kahtluse alla lisanõude, mille kohaselt tuleks stand-by krediidiga seotud riske jagada. Nad väitsid, et aktsionärid osalevad tavaliselt riskide jagamisel dividendide jagamisele seatud kitsenduste kaudu ja edaspidi võib komisjoni kaitsmiseks teha tehnilisi kokkuleppeid (näiteks “ cash-sweep ”[10] meetme rakendamiseks).

Märkused

Komisjon järeldas turundusuuringust, et uue laenude tagamise ELi meetme rakendamine TEN transpordiprojektide, eriti esmase tähtsusega piiriüleste projektide toetamiseks on asjakohane.

Laenude tagamise meetme struktuur on esitatud komisjoni teatises nõukogule KOM(2005)76.

[1] ECOFIN, 25. november 2003, 15352/03.

[2] i2i (Innovation 2000 Initiative) programmi käivitas EIP Lissaboni tippkohtumise järel.

[3] Nimetatud kindlustajad katavad vaid ühte kindlat riski, täpsemalt isiklikku rahastamisriski ühe kindlaksmääratud rahaoperatsiooni käigus.

[4] Komisjoni algne laenude tagamise meede nägi ette osalise eelislaenu tagamise transpordi infrastruktuuriga seotud projekti käivitamisetapis. Ülejäänud osa tagavad käivitamisetapis liikmesriik ja erasektor.

[5] Majanduslik lisaväärtus tähendab siinses kontekstis vähenenud rahastamiskulusid ja projekti rahastamise mahtu, mis on erasektorile avatud.

[6] Reitinguagentuurid hindavad üksuse, projekti, võlakirja jne krediidivõimet vastava reitinguga. Reitinguagentuurid on selleks koostanud vastava skaala. Kõrgeim reiting on AAA, madalamad hinded sellel skaalal on C ja D, viimatimainitu märgib maksimaalset riski. Investeerimisvääriliseks loetakse reitinguid AAA kuni BBB (Standard & Poors) või Aaa kuni Baa (Moody's). Reitingut BB ja madalamaid nimetatakse spekulatiivseteks reitinguteks ja nende puhul on risk kõrgeim.

[7] Vaherahastamise kaasamine võimaldab katta puudujääki aktsiakapitali ja eesõigusnõudega laenude mahu vahel. Väljamaksmise järjekorras järgneb ta eesõigusnõudega laenudele, kuid on prioriteetne tavaaktsiate või põhikapitali ees. Kuna sel juhul on risk suurem kui eesõigusnõudega laenu korral on vaherahastamise maksumus kõrgem.

[8] Käivitamisetapiks nimetatakse projekti rakendamise esimest aastat.

[9] Kapitali adekvaatsuse määr võimaldab mõõta panga kapitali mahtu; seda väljendatakse antud laenude kaalutud riskide protsendina. Panga poolt väljastatud laene kaalutakse vastavalt kaasneva riski määrale.. Põhimõtteliselt võib öelda, et valitsustele antud laenud on null-protsendilise riskiga, samal ajal kui eraisikutele antud laenude riskireiting võib ulatuda 100%ni. Pangad saavad kasutada Euroopa Komisjoni staatust, seega ei pea nad eraldama summasid stand-by krediidi väljastamiseks, sest viimane on komisjoni poolt täielikult tagatud. See on oluline soodustus pangale, kes stand-by laenu väljastab, ning samuti laenu võtjale, kes võidab krediidi väiksemast maksumusest.

[10] Cash sweep meetod tähendab, et kõik jooksvate kulude maksmisest üle jäänud sularahavahendid kasutatakse võlasumma vähendamiseks.