KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinnad 2012” järelhindamine (Guimarães ja Maribor)

1. Sissejuhatus

Käesolev aruanne esitatakse vastavalt otsuse 1622/2006/EÜ[1] artiklile 12, milles on nõutud, et igal aastal tagab komisjon kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinn” eelneva aasta tulemuste välise ja sõltumatu hindamise ning esitab teistele Euroopa institutsioonide selle hindamise aruande järgneva aasta lõpuks.

Aruandes esitatakse komisjoni seisukoht 2012. aasta kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinnad” välishindamise aruande[2] peamiste järelduste ja soovituste kohta. Hindamisaruande terviktekst, milles on esitatud kvantitatiivseid ja kvalitatiivseid andmeid käesoleva aruande mitme punkti kohta, on saadaval järgmisel veebiaadressil:

http://ec.europa.eu/culture/our-programmes-and-actions/capitals/evaluation-commissioned-by-the-eu_en.htm

Välishindamisel hinnati esmalt eraldi kahte Euroopa 2012. aasta kultuuripealinna Guimarãest ja Maribori. Seejärel võrreldi tähelepanekuid ning tehti järeldused mõlema linna ja Euroopa kultuuripealinna meetme kohta.

2. MEETME TAUST

2.1. Kultuurisündmusega „Euroopa kultuuripealinn” seotud ELi meede

Algne „Euroopa kultuuripealinna” programm käivitati aastal 1985 valitsustevahelisel tasandil[3]. Sellele kogemusele tuginedes kehtestati otsusega 1419/1999/EÜ kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinn” ühenduse meede aastateks 2005–2019[4]. Liikmesriigid seati kronoloogilisse järjekorda vastavalt sellele, mis aastal liikmesriik saab õiguse seda kultuurisündmust korraldada. Riigid, kes olid saanud õiguse kõnealust kultuurisündmust teataval aastal korraldada, pidid esitama oma ettepanekud kandidaatlinnade kohta ning asjakohase taotluse koos selleks aastaks kavandatud kultuuriprogrammiga Euroopa valikukomisjonile, kes esitas komisjonile oma soovituse neile linnadele kultuuripealinna nimetuse andmise kohta. Euroopa kultuuripealinnad nimetas ametlikult Euroopa Liidu Nõukogu.

1. jaanuaril 2007 asendati otsus 1419/1999/EÜ otsusega 1622/2006/EÜ, milles täpsustati meetme eesmärke ning kehtestati kaheastmeline siseriiklik konkurss ja järelevalvemenetlus, mida rakendatakse 2013. aasta kultuuripealinna nimetamisest alates. Uues otsuses sätestati, et pärast tiitli määramist viiakse läbi koosolekud, mille lõppedes esitab kontrolli- ja nõustamiskomisjon soovituse anda neile kultuuripealinnadele Melina Mercouri nimeline rahaline auhind tingimusel, et nimetatud linnad täidavad otsuses 1622/2006/EÜ sätestatud kriteeriume ja on ellu viinud valikukomisjoni ning kontrolli- ja nõustamiskomisjoni soovitused. ELi rahaline toetus eraldatakse ELi programmi „Kultuur” vahenditest. Aastatel 2007–2013 eraldatakse igal aastal igale Euroopa kultuuripealinnale kuni 1,5 miljonit eurot. Alates 2010. aasta kultuuripealinna nimetamisest on kõik selle tiitli saanud linnad pidanud läbima kontrollietapi, nagu on sätestatud otsuses 1622/2006/EÜ.

2.2. Euroopa kultuuripealinnad 2012

Vastavalt 2006. aastal vastu võetud otsusele said 2012. aasta Euroopa kultuuripealinna kultuurisündmuse korraldamise õiguse Portugal ja Sloveenia, kusjuures valiku ja nimetamise osas kehtisid kõnealuse otsuse artikliga 14 kehtestatud üleminekusätted.

Lisaks on 2006. aasta otsuses konkreetselt öeldud, et 2010., 2011. ja 2012. aasta tiitli puhul kehtib kultuuriprogrammi kriteeriumide osas 1999. aasta otsus, kui linn ise ei otsusta lähtuda oma programmis 2006. aasta otsuse kriteeriumidest. Mis puutub aga Euroopa kultuuripealinna kaasrahastamisse ja kontrollimisse, siis nende toimingute suhtes pidi alates 2010. aastast kohaldatama 2006. aasta otsuses sätestatud uut korda.

2006. aasta otsusega käivitati Euroopa kultuuripealinnade jaoks uus ELi rahastamismehhanism „Melina Mercouri nimeline auhind”, mis antakse tiitli saanud linnadele üle enne kultuuriaasta algust kontrolli- ja nõustamiskomisjoni esitatud aruannete alusel. Kõnealuse komisjoni roll seisneb linnade toetamises ja nõustamises alates päevast, mil neile omistatakse aasta kultuuripealinna tiitel, kuni kõnealuse aasta sündmuste lõpuni, ning see komisjon peab hindama ettevalmistusi ja kontrollima, kas linnad täidavad võetud kohustusi. Auhind omistati esmakordselt 2010. aasta kultuuripealinnadele ning seejärel 2011. ja 2012. aasta kultuuripealinnadele.

Otsuse 1622/2006/EÜ üleminekusätete kohaselt otsustas Portugali valitsus 2007. aastal soovitada, et 2012. aasta Euroopa kultuuripealinna tiitel antaks Guimarãesele, ilma et oleks korraldatud siseriiklikku konkurssi. Sloveenia valitsus otsustas korraldada kultuuripealinna valimiseks siseriikliku konkursi. See avalik konkurss toimus 2006. aastal ja selles osales neli linna. Konkursi tulemusena soovitati valida Euroopa kultuuripealinnaks Maribor ja selle viis partnerlinna. Välishindamise kohaselt puudus aga konsulteeritud huvirühmade hulgas üksmeel selles osas, kas riiklik valikumenetlus viidi läbi kõige asjakohasemalt ehk läbipaistvamalt.

Valikukomisjoni 2008. aasta novembri aruandes soovitati, et need kaks linna saavad 2012. aasta Euroopa kultuuripealinna tiitli, ja esitati soovitusi, kuidas aidata neil linnadel eesmärke saavutada. 2009. aasta mais andis Euroopa Liidu Nõukogu Guimarãesele ja Mariborile ametlikult 2012. aasta Euroopa kultuuripealinna tiitli. Kontrolli- ja nõustamiskomisjoni 2011. aasta mai aruandes[5] soovitati anda Guimarãesele ja Mariborile Melina Mercouri nimeline rahaline auhind.

3. Välishindamine

3.1. Hindamistingimused

Välishindamise eesmärk oli hinnata kõnealuste Euroopa kultuuripealinnade asjakohasust, tõhusust, mõju ja tõenäolist kestlikkust ning jäetavat pärandit lähtuvalt meetme eesmärkidest ja Euroopa kultuuripealinnade eesmärkidest, mille linnad seadsid oma taotlustes ja rakendusperioodi jooksul. Hindamisel vaadeldi ka Euroopa kultuuripealinnade meetme kui terviku asjakohasust, tõhusust, mõju ja kestlikkust.

3.2. Metoodika

Ajas võrreldavate andmete saamiseks pidi hindamine toimuma sama mudeli järgi nagu aastatel 2007–2011. Vaadeldi ja hinnati paljusid põhikriteeriume ja näitajaid, mis olid seotud meetme kõrgemate üldeesmärkide hierarhiaga ning selle konkreetsete ja valdkondlike eesmärkidega.

Kõigepealt hinnati kahte linna eraldi, kusjuures hindamisel tugineti kohapeal kogutud esmastele andmetele või kummagi linna esitatud andmetele, samuti analüüsiti hulgaliselt teiseseid andmeallikaid. Esmaste andmete allikana kasutati peamiselt kvaliteediküsitlusi, mis toimusid kahe külaskäigu ajal ning telefoni teel. Neis küsitlustes püüti saada mitmekülgseid arvamusi kummagi kultuuripealinna kohta, vastajateks olid korraldustoimkonnad, kohaliku ja riikliku tasandi otsustajad ning olulised kultuuritegelased ja partnerid, kes osalesid kultuuripealinna sündmuste elluviimises. Lisaks paluti Euroopa kultuuripealinna projektide eest vastutajatel osaleda hindamisel internetiküsitlusele vastates. Teisesed andmed saadi taotlustest, mis esitati kultuuripealinna tiitli saamiseks, Euroopa kultuuripealinna tellitud uuringute ja esitatud aruannete põhjal, ürituste kavadest, tutvustavatest materjalidest ja veebilehtedelt, kultuuri- ja turismi kohta esitatud statistikast ning Euroopa kultuuripealinnade esitatud kvantitatiivsetest andmetest, mis käsitlesid rahastamist, meetmeid, väljundeid ja tulemusi.

Võrdlevas ülevaates hinnati Guimarãese ja Maribori kohta tehtud järeldusi, võrreldes ja vastandades lähenemisviise, samuti määratleti ühised teemad ja esitati järeldused Euroopa kultuuripealinna meetme kui terviku kohta.

4. Hindaja tähelepanekud

4.1. Euroopa kultuuripealinna meetme asjakohasus

Hindamisel oldi seisukohal, et Euroopa kultuuripealinna meede on Euroopa Liidu toimimise lepingu, eriti selle artikli 167 seisukohast jätkuvalt väga oluline ja asjakohane, sest sellega aidatakse kaasa liikmesriikide kultuuride õitsengule, rõhutatakse ühise kultuuripärandi ja kultuurilise mitmekesisuse tähtsust ning edendatakse liikmesriikide vahelist ja rahvusvahelist kultuurialast koostööd.

Euroopa kultuuripealinna meede täiendab teisi ELi algatusi kultuuri valdkonnas, eelkõige programmi „Kultuur” (2007–2013) ja programmi „Media” (ning kavandatud programmi „Loov Euroopa” raames nende programmide järglasi). Oluline on, et meede aitab saavutada ka Euroopa kultuurivaldkonna tegevuskavas sätestatud eesmärke, sest sellega edendatakse kultuurilist mitmekesisust, sõlmitakse rahvusvahelisi kultuurisidemeid ja suurendatakse kultuuri tähtsust Euroopa linnade pikaajalises arengus. Ning veel, Euroopa kultuuripealinna meede täiendab teisi, eelkõige noorsoo-, kodaniku-, haridus- ja koolitus- ning regionaalarengu valdkonnas kehtivaid ELi programme.

4.2. 2012. aasta Euroopa kultuuripealinnade programmide asjakohasus

Hinnangus võeti arvesse linnade motivatsiooni Euroopa kultuuripealinnaks kandideerimisel ning nende seatud eesmärkide asjakohasust seoses meetme eesmärkide ja artikliga 167. Samuti uuriti seda, kuidas töötati välja 2012. aasta Euroopa kultuuripealinnaks saamise motivatsioonist lähtuvalt konkreetsed eesmärgid ja kuidas neid eesmärke programmi väljatöötamise etapis muudeti.

Hindamisel kinnitatakse, et mõlemad 2012. aasta Euroopa kultuuripealinnad olid võtnud arvesse meetme eesmärke ning kohandanud neid vastavalt oma oludele ja prioriteetidele. Mõlema Euroopa kultuuripealinna eesmärgid ja rakendatud meetmed olid kooskõlas ELi tasandi põhieesmärkidega. Mõlemad Euroopa kultuuripealinnad olid kavandanud mitmekesise kultuuriprogrammi ja sellega seonduvad tegevused (nt teavitamine, vabatahtlik tegevus jne), mis olid asjakohased selliste ELi tasandi eesmärkide seisukohast nagu kultuuritegelaste vahelise koostöö edendamine, Euroopa kultuurilise mitmekesisuse arendamine ja ühiste, jagatavate väärtuste rõhutamine, kultuuri panuse suurendamine linnade pikaajalise arengu seisukohast, linnade sotsiaal-majandusliku arengu toetamine, kodanike osaluse edendamine, laiahaardelisuse, mitmekesisuse ja Euroopa mõõtme arendamine linnade pakutavates kultuuriprogrammides, kultuuri kättesaadavuse ja kultuurielus osalemise laiendamine, kultuurisektori võimekuse suurendamine ja linnade rahvusvahelise tuntuse tõstmine.

4.3. Juhtimise ja korraldamise tõhusus ning suutlikkus kavandatu ellu viia

Hindamisel vaadeldi Euroopa kultuuripealinnade suutlikkust kavandatud tegevusi ellu viia ning juhtimise ja korralduse tõhusust, sealhulgas nende korraldusmehhanisme, kultuurivaldkonna meetmete ja kultuuriürituste valiku ja elluviimise, teavitamise ja reklaami ning rahaliste vahendite hankimise tõhusust.

Sarnaselt 2007. kuni 2011. aasta Euroopa kultuuripealinnade hindamisega tõsteti ka 2012. aasta kultuuripealinnade hinnangus esile, et asjakohase organisatsioonilise struktuuri loomine ja sobivate oskustega meeskonna moodustamine kultuuriprogrammi rakendamiseks on väga vajalik, kuid võib osutuda keeruliseks. Vaja on väga erinevate oskustega inimesi ning seega teistsugust struktuuri ja meeskonda, kui esialgse taotluse ettevalmistamisel. Samuti on vaja saavutada tasakaal kunstiliste ja poliitiliste huvide vahel ning tagada, et olemasolevad sidusrühmad oleksid valmis tervitama koostööpartnerina mis tahes uut korraldustoimkonda. Tavaliselt on soovitatav luua uus ja sõltumatu struktuur, mida on kohandatud vastavalt linna poliitilisele ja kultuurilisele taustale.

Portugali kultuuriministeerium ja Guimarãese linnanõukogu asutasid 2009. aastal uue organisatsiooni Fundação Cidade de Guimarães (Guimarãese linna fond). Kultuuripealinna juhtimise ja korraldamisega tegelesid eraldi üksused; fondi ülesanne oli välja töötada projekti üldvisioon, tegeleda teavitamise ja korraldamisega ning kultuuriprogrammi rakendamise eest vastutas juba olemasolev organisatsioon A Oficina. Lisaks tegeles programmi ühe osa – Intersecting Times – korraldamise ja tootmisega sõltumatult kohalike ühenduste kogu. Hindajad märkisid, et kuigi projekti väljatöötamisel esines probleeme, toimisid juhtimis- ja korraldusstruktuurid kultuuriaasta vältel suhteliselt hästi. Tundub, et projekti „Guimarães 2012” üldvisioon, eesmärgid ja kavandamispõhimõtted olid taotluse esitamise etapis ja kultuuriaasta meetmete rakendamise ajal üldjoontes samad. Projekti „Guimarães 2012” õnnestumisele aitas oluliselt kaasa ka linnavõimude tugev poliitiline toetus. Seda tõendasid kultuuri infrastruktuuri projektide toetamine, tihe koostöö korraldustoimkonnaga ja kultuuriprojektide elluviimise märgatav toetamine. Linnavalitsus käsitles kultuuripealinna projekti strateegilise ettevõtmisena ja tegi selle eduka rakendamise nimel palju ära.

Mariboril ei olnud ametlikke partnereid ja puudus tugev kohalik juhtimine, sest valitsuses toimusid mitmed muudatused. See tekitas probleeme nii projekti väljatöötamise kui ka rakendamise etapis. Projekti väljatöötamist korraldas ajutine linnavalitsuse juurde loodud sekretariaat. Kui lõplik rakendamise infrastruktuur aga valmis oli, siis pandi suhteliselt kiiresti tööle meeskond, kes pidi hindajate sõnade järgi „kohe härjal sarvist haarama”. Hindamises rõhutatakse, et korraldusasutuse lähenemisviis meetme rakendamisel oli edukas mitmes mõttes: nad töötasid välja programmi uue ja ühtse kontseptsiooni, pidasid põhjalikult nõu partnerite, muude osalejate ja kunstnikega ning neil õnnestus saavutada see, et juhatus ja korraldajad toetasid meetme elluviimisega tegelevat personali ja kaitsesid nende huve välise sekkumise eest. Kultuuripealinna projekt leidis kodanike, meediapartnerite ja muude sidusrühmade hulgas järjest enam toetust. Siiski jäi enamik kavandatud infrastruktuuri parandustest ellu viimata ja see piiras oluliselt toimumiskohtade valikut ning tõi mõnikord kaasa selle, et kavandatud tegevust ei saanudki läbi viia. Teataval hetkel oli tõsine oht, et ametiasutuste konfliktide, rahastajate võetud kohustuste täitmatajätmise ja infrastruktuuris esinevate probleemide tagajärjel on ohus kogu projekt.

2012. aasta kogemuste (nagu ka varasemate hindamiste) põhjal rõhutatakse, et olulisi probleeme võib tekitada kultuuripealinna juhtimine ja korraldus ning poliitiliste jõudude roll, organisatoorne ebakindlus ja personali vahetumine. Ilmselt on see Euroopa kultuuripealinna projekti iseloomu ja ajakava tõttu vältimatu, kuid 2012. aasta rõhutas veelkord, et linnal ja muudel ametiasutustel on oluline roll toetuse ja tugeva seljataguse pakkumisel ning projektile sel viisil kaasa aitamisel, et mistahes probleeme saaks kiiresti kindlaks teha ja lahendada.

Euroopa tasandil on kultuuripealinna meede jätkuvalt väga tasuv, kui võrrelda seda ELi muude poliitiliste vahendite ja mehhanismidega ning pidada silmas, et Melina Mercouri auhinna kaudu eraldatakse ELi raha vägagi tagasihoidlikul määral. Kuigi kõnealuse auhinna vahendid esindasid kummagi linna kultuuripealinna projekti eelarves tagasihoidlikku osa, olid need summad linnade rahalist olukorda silmas pidades mõlemal juhul väga hinnatud. Lisaks oli auhinnal tugev sümboolne väärtus ja sellega tunnustatakse linnade edusamme projekti väljatöötamise etapis.

4.4. Meetme tõhusus kultuuri arendamise ning kultuurilise ja kunstilise sisu seisukohast

Hindajad on seisukohal, et kultuuriprogrammi elluviimisel olid mõlemad 2012. aasta Euroopa kultuuripealinnad edukad: see oli laiahaardelisem, uuenduslikum ja rahvusvahelisem (nt teemade, kunstnike/esitajate ja publiku mõttes) kui kummagi linna tavapärane kultuurielu. Programmide raames käsitleti uusi teemasid, tõsteti esile kummagi linna kultuurielu rikkust ja mitmekesisust, kasutati uusi või ebatavalisi tegevuskohti ning saadi kontakt kodanikega.

Projekti „Maribor 2012” raames rakendati ulatuslik ja uuenduslik kultuuriprogramm, mis hõlmas paljusid täiesti uudseid kultuurisündmusi, mille puhul rõhutati loomingulise väljenduse uusi vorme ja interdistsiplinaarseid tegevusi, samuti kõrget koostöövalmidust ja head osalejate valikut, mis aitas viia rahvusvahelised tegijad kokku kohalike organisatsioonide, kunstnike ja kodanikega.

Paljude meetmete puhul oli tegemist koostööprojektidega. See, et projekti „Maribor 2012” puhul õnnestus edukalt rakendada koostööd, oli osaliselt tingitud sellest, et linnal endal puudusid rahalised vahendid ja polnud aega põhjaliku kohaliku kultuuriprogrammi väljatöötamiseks. Siiski õnnestus linnal kaasata välispartnerite vahendid ja kasutada välisekspertide kogemusi (hea näide on kultuurisaadikud, kelle hulka kuulusid 80 organisatsiooni esindajad 31 riigist) ja tagada samal ajal, et elluviidav tegevus oli kooskõlas Euroopa kultuuripealinna jaoks seatud linna enda ja ELi tasandi eesmärkidega.

Lõplik programm oli võrreldes esialgse kontseptsiooniga paremini kooskõlastatud ja struktureeritud. Kokkuvõttes hõlmas programm sadu projekte ja osalejaskonnaks hinnati 2012. aastal 3,1 miljonit inimest (kokku 4,5 miljonit inimest). Seda on nii meetmete hulgalt kui ka valikult tunduvalt rohkem, kui on Maribori kodanike käsutuses tavapäraselt. Hindamises öeldakse, et paljud sidusrühmad märkisid seda, et programmis pakuti suhteliselt võrdselt kõrgkultuuri ja popkultuuri, ühest küljest oli piisavalt prestiižseid üritusi ning teisest küljest keskenduti rohkele osalusele ja uuenduslikule sisule, sealhulgas tegevustele, mis ühendasid kunstilise ja eksperimentaalse lähenemise, kaasa arvatud uue meedia kasutamise.

Guimarãese kultuuriprogramm sisaldas palju uusi ja uuenduslikke kultuurisündmusi. Hindamisel leiti, et programmil õnnestus hästi kaasata kohalikke elanikke, külalisi kogu riigist ja välismaalt ning rikastada linna kultuurielu. Guimarãese kultuuriprogrammis keskenduti kunstnike loomingule. Algusest peale ei tahtnud peamised sidusrühmad luua lihtsalt festivaliprogrammi, kuhu kutsutaks kusagil mujal valminud parimad projektid, vaid nad otsustasid keskenduda kunstilise loomingu tugevdamisele Guimarãeses endas ning aidata kaasa linna kunstilise ja loomingulise võimekuse ja potentsiaali arendamisele.

Guimarãese programm sisaldas kokkuvõttes sadu üritusi, milles pidi osalema 25 000 kunstnikku ja elukutselist kultuuritegijat. Kultuurisündmuste korraldamisel osales 15 000 kodanikku ja 300 organisatsiooni. Programm hõlmas 1000 uut loomeprojekti ja kaasas 700 kohalikku kunstnikku, toodeti 40 uut filmi ja avaldati 60 uut trükist, samuti toimus 100 rahvusvahelist esmaettekannet.

Programmi üks eesmärke oli uurida linna minevikku ja olevikku kunsti vaatepunktist. Näiteks koostati filmiprogramm, et taasavastada linna audiovisuaalpärandit, ning kunsti- ja arhitektuuriprogramm, mis oli suunatud kohaliku identiteedi ja ajaloo teemadele, eelkõige tööstuspärandi ning sotsiaalse, majandusliku ja kultuurilise mõõtme seotusele.

4.5. Euroopa mõõtme edendamine

Hindamises öeldakse, et mõlema 2012. aasta Euroopa kultuuripealinna kultuuriprogrammi Euroopa mõõde oli enamasti seotud tegevusega, milles toetati rahvastevahelist kultuurikoostööd ja linnade kultuurisektorite rahvusvahelisemaks muutmist. Euroopa teemad olid esindatud mõlema linna programmides, siiski kaldusid nad olema pigem seotud konkreetsete väljapanekute või üksikprojektidega kui kogu kultuuriprogrammiga. Üpriski ebareaalne oleks olnud oodata, et Euroopa kultuuripealinna tiitel oleks muutnud Guimarãese või Maribori Euroopa kultuuri peamiseks sihtkohaks (vähemalt pärast kultuuripealinna aasta lõppu), siiski kujutas ulatusliku rahvusvahelise reklaami puudumine endast võimaluste kasutamatajätmist mõlema linna puhul, seda isegi vaatamata kultuuripealinna aasta positiivsele mõjule mõlema linna laiema tuntuse ja turismi edendamise seisukohast. Selgub, et umbes 39% Maribori ja partnerlinnade külastustest tehti 2012. aastal üksnes seetõttu, et linnal oli kultuuripealinna tiitel. Guimarãese turismiinfopunktide külastamine kasvas 120% ja umbes 25% külastajatest märkis, et kultuuripealinna tiitel oli üks linna külastamise põhjustest.

Kokkuvõttes oli kahe kultuuripealinna omavaheline koostöö oodatust väiksem, sidemete laiendamise potentsiaal oli antud juhul piiratud suurte vahemaade tõttu ja ka seepärast, et puudusid ajaloolised või kultuurialased sidemed.

4.6. Kodanike kaasamise tõhusus ja meetme silmapaistvus

Hindamises märgitakse, et mõlema linna puhul oli üks õnnestunumaid tegureid kodanike kaasamine. Projekt „Guimarães 2012” sai linnaelanike hulgast tugevat toetust ja sellele elati aktiivselt kaasa. Elanikud pidasid seda aastat linnaelu elavdamise lähtepunktiks ja võimaluseks suurendada linna riigisisest rolli ja rahvusvahelist nähtavust. Seejuures mängisid õnnestumisel olulist rolli meetme tutvustamisel kasutatud stiil ja meetme logo. Ka Maribor saavutas tutvustamisel, osalemisel ja kaasamisel kõrge taseme. Kodanike, meediapartnerite ja muude sidusrühmade toetus kasvas järk-järgult ning lõpuks saadi üle algusjärgu negatiivse avaliku kuvandi põhjustatud suhtumisest ja skeptilisusest. Maribori programm hõlmas tegevusi, mis olid seotud kultuuri, loometegevuse ja muude valdkondade seoste uurimisega, näiteks Maribori Ülikooli töös seoti mitme fakulteedi uurimistegevus kunsti ja kultuuriga.

4.7. Majanduse ja linnaarengu ning turismivaldkonna mõjususe saavutamine

Guimarãese puhul oli väga oluline, et investeeritaks linna suutlikkusse majanduse ja sotsiaalse arengu edendamisel. Esiteks olid infrastruktuuride jaoks ette nähtud investeeringud mõeldud linna suutlikkuse tõstmiseks. Teiseks keskenduti programmis kohaliku kultuurisektori võimekuse suurendamisele. Kolmandaks oli oluline osa kultuuriprogrammist ette nähtud publiku arendamiseks, kogukonna kaasamiseks ja mitmesuguste kultuurikogemuste kodanikeni toomiseks. Hindamise käigus kogutud tõendid näitavad, et Euroopa kultuuripealinna tiitel aitas kaasa linna ettevõtluse elavdamisele, eelkõige kesklinna teenuste sektori tugevnemisele. Tugev poliitiline toetus, mida projekt „Guimarães 2012” sai linnavalitsuselt, kelle seisukoht oli, et Euroopa kultuuripealinn on strateegiline projekt, oli selles mõttes kindlasti väga kasulik. Projekti „Guimarães 2012” kogemus näitab, et Euroopa kultuuripealinna potentsiaali saab tugevdada ERFi vahenditest, mille kaudu tehtud investeeringud on lisaväärtuseks. Paljud varasemad kultuuripealinnad on ERFi vahendeid kasutanud infrastruktuuri väljatöötamiseks, kuid projekti „Guimarães 2012” puhul oli umbes 70% rahastamisvahenditest eraldatud ERFist.

Maribor rõhutas esialgses taotluses, kui oluline on kasutada kultuuripealinna tiitlit linna-, sotsiaalse ja majandusliku arengu toetamisel, ja et kultuur võiks anda linnale uusi ideid, suurendada linnaelanike rahulolu ning luua uusi sidemeid, millega anda tõuge linna sotsiaalsele ja majanduslikule arengule. Ning kuigi enamik infrastruktuuri projekte ei läinud käiku, püüdis linn kasutada Euroopa kultuuripealinna aasta tiitlit linna ja piirkonna arengu toetamiseks. Selleks töötati välja mitmesuguseid meetmeid, mille eesmärk oli elavdada linnade keskusi kultuurisündmuste kaudu. Ka mitu Maribori partnerlinna suhtus Euroopa kultuuripealinna aasta tegevustesse kaasamisse väga hästi. Väga positiivselt mõjutas see aasta kindlasti väiksemaid linnu, mõni neist suutis ligi meelitada palju külastajaid ning tutvustada oma kultuuriväärtusi ja ideid uut tüüpi kultuurilise arengu ja turismi edendamiseks.

Hindamises märgitakse, et mõlemad kultuuripealinnad suutsid suurendada külastajate arvu, mis aitas oluliselt kaasa kohaliku majandustegevuse elavdamisele.

4.8. Jätkusuutlikkus

2006. aasta otsuse kohaselt on Euroopa kultuuripealinn kavandatud olema jätkusuutlik ning moodustama linna pikaajalise kultuurilise ja sotsiaalse arengu lahutamatu osa. Hindamisel leiti, et 2012. aasta mõlema kultuuripealinna puhul võib täheldada uut kultuuritegevust, mis jätkub ka pärast tiitliaastat, ning uute renoveeritud kultuurirajatiste kasutuselevõttu. Kultuuri jätkusuutlikkuse osas võib tõdeda, et tänu Euroopa kultuuripealinna tiitlile on neil linnadel nüüd rohkem kogemusi ja teadmisi ning nende kultuurisektorite sisene suhtlusvõrgustik ja koostöö on tugevamad.

Mõlema linna kultuuritegelased on omandanud väärtuslikke oskusi ja kogemusi ning tõenäoliselt on sellel teatav mõju linnade kultuurielu elavdamisele. Siiski tundub, et kultuurielu juhtimisel ei saavutatud püsivaid tulemusi, ning see suurendab vajadust kaasata pikaajaline strateegia valiku ja kontrollimenetlustesse.

Mõlema linna puhul on jätkusuutlikkus pigem ebatõenäoline ja seda mitte üksnes majandusliku olukorra ebakindluse tõttu. Maribori poliitiline olukord on endiselt muutlik, majanduse väljavaated on jätkuvalt negatiivsed ning puuduvad pikaajalised plaanid ja kultuuripärandiga tegelev asutus (seisuga juuni 2013). Kui vaadata olukorda kultuurieelarve vähenemise taustal, tähendab see ka seda, et kultuurilise tegevuse hiljutist tõusu või rahva kultuurisündmustes osalemise taset on raske säilitada. Guimarãesel puudub samuti pikaajaline kultuuristrateegia ja Euroopa kultuuripealinna tegevust korraldanud fond lõpetab 2013. aasta lõpus tegevuse. Siiski on kohalike ametiasutuste, riigi valitsuse ja ülikooli vahel käimas läbirääkimised koostööraamistiku koostamise üle, et tagada kultuuri juhtimisstruktuuride jätkusuutlikkus. Samuti on tõenäoline, et kohalikud ametiasutused suudavad tagada teatavate tähtsamate meetmete jätkumise.

5. Välishindamise peamised soovitused ja komisjoni märkused

Soovitused on koostatud lähtuvalt hindajate tähelepanekutest Euroopa 2012. aasta kultuuripealinnade kohta, kuid on ühtlasi seotud Euroopa kultuuripealinna meetme kui terviku rakendamisega. Hindajad märgivad ka, et paljud varasemate hindamiste käigus Euroopa kultuuripealinnade kohta esitatud soovitused on siiani jõus ja asjakohased.

Soovitustes öeldakse, et Euroopa kultuuripealinnade meedet, mis on ELis kõrgelt hinnatud ja sümboolse tähendusega algatus, tuleks jätkata, et riikide tasandil oleks vaja korraldada läbipaistvaid valikumenetlusi, et järelevalvemeetmeid tuleks tugevdada nii, et linnu saaks toetada ja juhendada Euroopa kultuuripealinna meetme varasemas etapis ning tagada seeläbi programmide väljatöötamise etapis regulaarsed edusammud, iga Euroopa kultuuripealina tiitlit kandva linna puhul tuleks rohkem nõuda seda, et ta tugevdaks sidemeid samal aastal kultuuripealinna tiitlit kandva teise linnaga, tuleks rõhutada vajadust, et Euroopa kultuuripealinna korraldustoimkond tuleks määrata õigeaegselt ning et välja tuleks töötada konkreetsed kultuuripärandiga tegelevad struktuurid, samuti peaksid linnad iseenda suhtes kehtestama ühtsemad hindamismenetlused. Hindamise järeldused kinnitavad, et Euroopa kultuuripealinna tiitel on jätkuvalt hinnatud, et selle raames pakutakse laialdast kultuuriprogrammi ja et selle mõju on märkimisväärne. ELi tiitlil ja rahalisel toetusel on oluline võimendav mõju, mis muudab Euroopa kultuuripealinna väga kulutõhusaks ja tulemuslikuks algatuseks.

Komisjon jagab hindamise üldisi hinnanguid ja järeldusi ning nõustub soovitustega.

Selle hindamise soovitused on suures osas kooskõlas komisjoni ettepanekuga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus, millega kehtestatakse Euroopa kultuuripealinnade Euroopa Liidu meede aastateks 2020 kuni 2033[6].

Praeguse, üldiselt hästi toimiva skeemi tugevusi arvestades on ettepanekus säilitatud skeemi põhijooned ja üldstruktuur. Siiski on 2012. aasta ja varasemate kultuuripealinnade hindamiste soovituste ning muude tähelepanekute põhjal esitatud mitu parandusettepanekut:

– nagu on soovitatud ka 2011. aasta kohta läbi viidud hindamises, peaks Melina Mercouri auhinna väljamaksmine veelgi enam sõltuma sellest, kuivõrd linn on teinud oma taotlusfaasis võetud kohustuste täitmisel edusamme (selgemad ja rangemad kriteeriumid aitavad komisjoni põhjendada väljamaksest keeldumist) ning auhinnarahade väljamaksmine tuleks lükata edasi päris tiitliaastasse (sel juhul on komisjonil otsustamiseks rohkem tõendeid);

– tuleks koostada üksikasjalikud ja põhjalikud valikukriteeriumid, et muuta valikumenetlus läbipaistvamaks ja õiglasemaks, sealhulgas tuleks arvesse võtta Euroopa kultuuripealinna tiitli panust linna pikaajalise strateegia kujundamisel, laiapõhjalise poliitilise toetuse olemasolu, rahastamisstrateegia juhtimist või rahastamise teostatavust;

– tuleks soodustada seda, et kaks samal aastal Euroopa kultuuripealinna tiitlit kandvat linna püüaksid oma kultuuriprogrammide kaudu luua sidemeid ja ühisprojekte, sest uute töösuhete loomine lisaks varasematele võib neile kasuks tulla, isegi (ja nagu ka aruandes põhjendatult märgiti) juhul, kui see võib olla raskendatud linnade geograafilise vahemaa tõttu või kuna kultuurilisi või ajaloolisi sidemeid napib;

– tuleks soodustada seda, et Euroopa kultuuripealinna tiitlit kandvad linnad korraldaksid ka ise uuringuid tiitliaasta tulemuste ja mõjude kohta; see tähendab, et linnadel peaks olema kohustus selline hindamine läbi viia, et nad saaksid oma püstitatud eesmärke paremini hinnata.

Lisaks sisaldab komisjoni ettepanek seda, et programmi tuleks parandada ja lisada sellesse üldeesmärgina kultuuri panus linnade pikaajalisse arengusse ning kolmas ametlik kontrolli ja nõustamiskomisjoni koosolek kolm aastat enne Euroopa kultuuripealinnaks olemise tegelikku aastat. Rõhutatakse veel, et kandidaatlinnadel peab taotluse esitamise ajal olema kultuuristrateegia.

[1] ELT L 304, 3. november 2006.

[2] 2012. aasta Euroopa kultuuripealinnade järelhindamine: lõpparuanne Euroopa Komisjonile, mille 2012. aastal koostas vastavalt teenuste raamlepingule nr EAC/50/2009 (hindamise, hindamisega seotud teenuste ja mõju hindamise toetamise kohta) komisjoni soovil ECORYS UK Ltd.

[3] Vt kultuuriministrite 13. juuni 1985. aasta resolutsiooni kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinn” iga-aastase korraldamise kohta.

http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:1985:153:0002:0003:EN:PDF

[4] EÜT L 166, 1.7.1999. Otsust on muudetud otsusega 649/2005/EÜ (ELT L 117, 4.5.2005).

[5] Vt valiku- ning kontrolli- ja nõustamiskomisjoni aruandeid veebisaidil: http://ec.europa.eu/culture/our-programmes-and-actions/capitals/past-capitals_en.htm

[6] COM(2012) 407 (final).