ET Euroopa Liidu Teataja C 181/150

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele: ELi poliitikat ja vabatahtlikku tegevust käsitlev teatis: piiriülese vabatahtliku tegevuse tunnustamine ja edendamine ELis”

COM(2011) 568 final

2012/C 181/26

Raportöör: Pavel TRANTINA

20. septembril 2011 otsustas Euroopa Komisjon vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 304 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele – ELi poliitikat ja vabatahtlikku tegevust käsitlev teatis: piiriülese vabatahtliku tegevuse tunnustamine ja edendamine ELis”

COM(2011) 568 final.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav tööhõive, sotsiaalküsimuste ja kodakondsuse sektsioon võttis arvamuse vastu 29. veebruaril 2012.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 479. istungjärgul 28.-29. märtsil 2012 (28. märtsi istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 134, vastu hääletas 3, erapooletuks jäi 11.

Eessõna

Vabatahtlik tegevus on oluline kodanikuaktiivsuse väljendus, mis arendab sotsiaalset kapitali, panustab sotsiaalsesse ühtekuuluvusse, pakub ühiskonnale väärtuslikku majanduskasu ja võimaldab üksikisikutel oma võimekust väljendada. Vabatahtlik tegevus „tähendab igasugust vabatahtlikku tegevust, mida isik teeb omast vabast tahtest, valikust ja motivatsioonist juhindudes ning mis ei ole seotud rahalise kasu saamisega” (1). Arvestades praegust kriisi Euroopas, demograafilisi muutusi ja nendega seotud probleeme, on oluline tunnustada olulist mõju, mida vabatahtlik tegevus avaldab üksikisikutele kaasatuse, mõjuvõimu andmise, oskuste arendamise ja kontaktide loomise lihtsustamisel. Vabatahtlikku tegevust on vaja aga selgelt eristada tasustatud tööst, samuti ei tohiks vabatahtlik tegevus seda asendada.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee oli esimene ELi institutsioon, kes tegi 2006. aastal ettepaneku nimetada üks Euroopa aasta Euroopa vabatahtliku tegevuse aastaks, toetades sellega ühenduse„EYV 2011 Alliance”liikmete jt jõupingutusi. Selle eesmärgi saavutamine aastal 2011 on võimaldanud tõsta teadlikkust mittetulundusliku sektori lisandväärtusest ja on aidanud muuta vabatahtlikul tegevusel põhinevad organisatsioonid tõhusamateks nii kohalikul, riiklikul kui ELi tasandil. Kodanikuaktiivsust edendava vabatahtliku tegevuse Euroopa aasta 2011 on ka aidanud vahetult tunnustada vabatahtliku tegevuse rolli sotsiaalsete probleemide lahendamisel ja kindlustunde suurendamisel.

1. Soovitused

1.1 Vabatahtliku tegevuse jaoks tõhusa jätkusuutliku keskkonna loomiseks soovitab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee, et ELi institutsioonid ja liikmesriigid kindlustaks, et nii riikliku kui ka ELi tasandi seadusandlus võimaldab ja julgustab vabatahtlikku tegevust, kaitseb vabatahtlikke ja kõrvaldab juriidilised takistused nende tegevusele.

1.2 Lisaks tuleb vältida eeskirju, mis piiravad või takistavad vabatahtlikku tegevust, sest on liiga üksikasjalikud või ei taju kohaliku vabatahtliku tegevuse tavasid. Samuti peaksid vabatahtlikul tegevusel põhinevad organisatsioonid olema vahetult kaasatud vastava seadusandluse kujundamisse. Kuigi mõnes riigis ei ole vastava õigusraamistiku puudumine takistuseks, muudab see mõnes muus riigis vabatahtlike ja vabatahtlikul tegevusel põhinevate organisatsioonide tegevuse keeruliseks ning on riike, kus piiratud õigusraamistik muudab vabatahtlike võimalused vabatahtliku tegevusega tegeleda väga piiratuks.

1.3 Euroopa Komisjon peaks toetama tõhusa hästikorraldatud vabatahtliku tegevuse taristu loomist nii ELi kui liikmesriikide tasandil (näiteks tagama vahendid vabatahtlikul tegevusel põhinevate organisatsioonide tegevuseks ning vabatahtlike töölevõtmiseks ja koolitamiseks või toe pakkumine toetuste taotlemiseks), samuti aitama vabatahtlikul tegevusel põhinevatel organisatsioonidel ja keskustel jagada teavet ja pakkuda koolitusvõimalusi ning koordineerida vabatahtlike ja vabatahtlikul tegevusel põhinevate organisatsioonide koostööd.

1.4 EL ja liikmesriigid peaksid tagama juurdepääsetavad, usaldusväärsed ja jätkusuutlikud tingimused mittetulundussektori rahastamiseks ning aitama vabatahtlikul tegevusel põhinevatel organisatsioonidel kohaneda uue rahastamiskeskkonnaga. Komitee kutsub Euroopa Komisjoni üles ka suurendama ELi rahastatavates programmides ja struktuurifondides vabatahtliku tegevuse jaoks ette nähtud rahalisi vahendeid.

1.5 ELi institutsioonid ja liikmesriigid peaksid lubama ja toetama vabatahtlikku tegevust kui mitterahalist panust kaasrahastamise juures. Komitee kutsub ELi institutsioone ja liikmesriike üles ka tagama, et käibemaksualane seadusandlus ei tekitaks vabatahtlikul tegevusel põhinevatele organisatsioonidele lisahalduskulusid.

1.6 Selleks et tulevikus samal suunal jätkata, soovitab komitee, et tehtaks praktilisi samme Euroopa vabatahtliku tegevuse aasta 2011 raames saavutatud edusammude säilitamiseks ja vabatahtlikule tegevusele ka edaspidi tähelepanu pööramiseks nii riiklikes kui Euroopa Liidu tegevuskavades. Komitee palub Euroopa Komisjonil käivitada nõuandemenetlus (näiteks valge raamatu või mõne muu tõhusa vahendi näol). See menetlus peaks olema Euroopa vabatahtliku tegevuse aasta jätk, mis tagaks vabatahtliku tegevuse püsimise ELi päevakorras. „Euroopa aastad” 2012 ja 2013 peaks samuti sellele tähelepanu pöörama.

1.7 ELi institutsioonid peaks välja töötama koordineerituma vabatahtliku tegevuse poliitika, mida tuleks tunnustada valdkondadeülese poliitikana ja mida peaks koordineerima Euroopa Komisjoni vastav üksus, mida omakorda toetaks muude ELi institutsioonide vastavad poliitilised struktuurid (2) See tagaks koostöö jätkamise riiklike koordineerimisasutuste, komisjoni vastutava üksuse, Euroopa Parlamendi laiendatud töörühma või parlamendikomisjoni, nõukogu vastutava koosseisu ja vabatahtlikul tegevusel põhinevate organisatsioonide vahel kõikidel tasanditel.

1.8 Lisaks peavad kõik sidusrühmad pingutama, et jätkata vabatahtliku tegevuse aktiivset propageerimist kõigi kodanike seas ja keskenduma oma riigi eripäradega arvestades eelkõige noortele ja eakatele. Ettevõtete poolse vabatahtliku tegevuse osakaalu peab tulevikus suurendama, liikmesriigid peavad tegema selleks sobivaid algatusi (näiteks maksusoodustusvõimaluste kaalumine) ja toetama partnerlust mittetulundussektoriga.

2. Üldmärkused vabatahtliku tegevuse kohta

2.1 Vabatahtliku tegevuse suhtes tuleks kujundada välja lähenemisviis, mille keskmesse on asetatud vabatahtliku töö tegijad. Nii on võimalik saavutada vabatahtliku töö kvaliteet, tunnustamine, kaitse ja juurdepääs ning välistada igasugune diskrimineerimine. Vabatahtlike õigusi, väärikust ja vastutust tuleks tunnustada ja austada ning vabatahtlikud ja nende organisatsioonid peaksid ka ise neid aspekte järgima (3).

2.2 Vabatahtlikule tegevusele tuleks pöörata erilist tähelepanu ja tunnustada seda kui vahendit strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisel. Seega on tähtis, et vabatahtlik tegevus oleks kaasatud ka riiklikesse reformikavadesse, eesmärgiga tagada vastavad rahalised vahendid.

2.3 Ka pärast 2011. aastat tuleks jätkata mittetulundussektori koordineerimist, eesmärgiga saavutada püstitatud eesmärgid, vahetada häid tavasid ja luua või tugevdada vabatahtlikke platvorme kõigi vajalike sidusrühmade osalusel (tööandjad, ametiühingud, muud sektori esindajad, riiklikud ja ELi ametiasutused). Komitee tunnustab töörühma „Aasta 2011 kui Euroopa vabatahtliku tegevuse aasta” tööd, (4) mis tipnes Euroopa vabatahtliku tegevuse poliitilise tegevuskava (P.A.V.E.) (5) vastuvõtmisega, mis sisaldab mitmeid inspireerivaid ettepanekuid seoses edasise vabatahtliku tegevuse arendamisega ELi ja liikmesriikide tasandil ning seoses sotsiaalpartnerite ja valitsusväliste organisatsioonidega.

2.4 Selleks et tõsta teadlikkust mittetulundussektori lisand- ja sotsiaal-majanduslikust väärtusest, arvab komitee, et oluline on laialdaselt koguda ja levitada teavet vabatahtliku tegevuse sotsiaalse ja majandusliku mõju kohta. Esimese sammuna tuleb saavutada kokkulepe Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni vabatahtliku töö hindamise käsiraamatu suhtes ja seejärel seda rakendada, et ühtlustada vabatahtliku tegevuse kohta andmete kogumise meetodeid liikmesriikides. Lisaks toob komitee esile vajaduse koguda riigi tasandil lisaks SKPle ka muid andmeid, näiteks sotsiaalseid näitajaid, millega mõõdetakse sotsiaalset heaolu.

2.5 Kindlasti tuleb tegeleda kõigi, nii ametlikes struktuurides kui iseseisvalt tegutsevate vabatahtlike vajadustega. ELi institutsioonid ja liikmesriigid ei saa ega tohi eirata neid vabatahtlikke, kes on ise teinud ettepaneku alustada vabatahtlikku tegevust ühiskonna abistamiseks. Nende otsest ja kaudset tööd vabatahtlikul tegevusel põhinevate organisatsioonidega tuleb esile tõsta. Peale noorsoo-, spordi- ja sotsiaalvaldkonna tuleb üksikasjalikumalt käsitleda mitmeid vabatahtlikku tegevust puudutavaid valdkondi.

3. Komitee üldised märkused komisjoni teatise kohta

3.1 Komitee tervitab komisjoni teatist ELi poliitika ja vabatahtliku tegevuse kohta. Komitee toetab väljapakutud määratlusi ja probleemikäsitlusi.

3.2 Komitee väljendab siiski muret teatise liiga kiire avaldamise ning üldsusega konsulteerimise ja mõju hindamise puudumise üle. Teatisesse ei lisatud mitmeid kodanikuühiskonna, eelkõige hiljem Euroopa vabatahtliku tegevuse poliitilises tegevuskavas tehtud ettepanekuid.

3.3 Komisjon täheldab põhjendatult mitmeid vabatahtlikku tegevust takistavaid asjaolusid ja väidab järgmist: „Liikmesriigid saavutasid neis küsimustes teatavaid edusamme 2006. aastal, kui nad kohustusid tegema selliste tõkete ületamiseks koostööd (…). Kuid palju on veel teha.” Teatis oleks võinud olla ambitsioonikam ja välja pakkuda konkreetseid ettepanekuid arenguks selles vallas.

3.4 On oluline tunnistada, et Euroopa Komisjoni ülesanne on käituda vabatahtliku tegevuse arengut käivitava tegurina, olgugi et ennekõike peaks komisjon keskenduma piiriülese vabatahtliku tegevuse ja vabatahtlike liikuvuse küsimustele ELis. Kui liikmesriigid vastutavad õigusraamistiku, heade tavade juhiste ja strateegiate väljaarendamise eest, siis komisjoni roll võiks seisneda teabe kogumises, laiendades avatud koordinatsiooni meetodit nii, et vabatahtlik tegevus oleks kaasatud riiklikesse reformikavadesse ning kindlustades, et ELi rahastamissüsteemid hõlmaksid ka vabatahtlikku tegevust.

3.5 Komitee kiidab heaks asjaolu, et komisjon „võib esitada ettepanekuid, milles võetakse esmajoones arvesse ELi tööhõivestrateegiat vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastase võitluse ning komisjoni algatuse „Uued kutseoskused uute töökohtade jaoks” kontekstis.” Siiski tuleb tunnistada ohtu, et vabatahtlikku tegevust võidakse kasutada ära poliitilistel eesmärkidel, samuti tuleb austada ja kaitsta vabatahtliku tegevuse põhiväärtusi.

4. Erimärkused komisjoni ettepanekute kohta

4.1 Komitee tervitab komisjoni pühendumist ELi kodanike ja sidusrühmade teadlikkuse tõstmisele eri rahastamisprogrammidest, millest eraldatakse vahendeid nii vabatahtlikele kui ka vabatahtliku tegevuse jaoks. Lisaks projektipõhilisele rahastamisele tuleks laiendada vabatahtliku tegevuse rahastamise võimalusi, võttes näiteks kasutusele põhirahastamise, väiksemate toetuste ja lepingute süsteemi. Vabatahtlik tegevus kui mitterahaline panus kaasrahastamise raames peaks olema lubatud ja eelistatavalt kohustuslik.

4.2 Arvestades praegust ettepanekut elukestva õppe programmi ja „Aktiivsed Noored” programmi ühendamiseks „Erasmus kõigile” programmiks, kardab komitee, et see võib seada ohtu mitteformaalse õppimise vabatahtlikus tegevuses osalemise kaudu, nii sisu poolest kui vahendite piiratuse tõttu. Komitee palub seega komisjonil tagada praeguse programmi „Aktiivsed Noored” sõltumatus ja sobiv rahastamine ning jätkata selle kõiki kasulikke meetmeid, kaasa arvatud Euroopa Vabatahtliku Teenistuse ja noorte algatused, ning toetada selle valdkonna aktiivseid Euroopa struktuure.

4.3 Komitee nõustub komisjoniga, et vaja on anda sobiv jätk algatustele, „mis edendavad piiriülest vabatahtlikku tegevust kodanike Euroopa aasta 2013 kontekstis”. Kuid ainult piiriülese vabatahtliku tegevuse mainimine ei ole piisav, igasugune vabatahtlik tegevus peab olema kaasatud. Selle saavutamiseks ning Euroopa kodanike tähelepanu püüdmiseks tuleks Euroopa aasta 2013 eesmärki laiendada, et sellest saaks kodanikuaktiivsuse Euroopa aasta.

4.4 Komitee jälgib pingsalt komisjoni tööd seoses ettepanekuga võtta vastu nõukogu soovitus mitteametliku ja vabahariduse tunnustamise kohta, milles käsitletakse vabatahtlikkuse mõõdet ja Euroopa oskuste passi. Selleks et jäädvustada vabatahtliku tegevuse läbi saadud õpet sobival viisil, ei tohiks nimetatud pass koosneda eraldi tunnistustest, vaid peaks pigem olema kõikehõlmav dokument, milles on esitatud kogu praktiline kogemus, koolitused, nn pehmed ja kutsealased oskused, mis on saadud elukestva õppe kaudu, sealhulgas ka need oskused, mis on saadud vabatahtliku tegevuse kaudu, kui vabatahtlik seda soovib.

4.5 2012. aastal teeb komisjon ettepanekuid edasiseks arenguks ELi noorsoostrateegia rakendamise ja Euroopa noorte vabatahtlikku liikuvust käsitleva soovituse rakendamise kohta. Komitee usub, et avatud koordinatsiooni meetodit saab kasulikult laiendada kogu vabatahtlikule tegevusele Euroopas. See muudaks võimalikuks vabatahtliku tegevuse süsteemse käsitlemise ELi päevapoliitikas.

4.6 Spordi puhul tervitab komitee ettepanekut uute ELi rahastamisvõimaluste loomise kohta selles valdkonnas ja rõhutab vajadust vabatahtliku tegevuse toetamise järele, eelkõige rohujuure tasandil.

4.7 Komitee usub, et tuleb tõsta teadlikkust tööandjate võimalustest toetada oma töötajate individuaalset vabatahtlikku tegevust, mis on ettevõtte sotsiaalse vastutuse üks väljendusvorm. Sotsiaalpartnerid peaks saama võimaluse kaasa rääkida erinevates töötaja vabatahtliku tegevuse programmides, mis peaks alati põhinema töötaja kaasamise vabatahtlikkusel.

4.8 Komitee on teadlik mitmest algatusest, mis soovivad propageerida vabatahtlikku tegevust ELi institutsioonide töötajate ja liikmesriikide ametnike seas. Komitee töötajate positiivsetele kogemustele tuginedes soovitaks komitee, et eritähelepanu pöörataks solidaarsuse ettepanekule (Solidarité) (6).

4.9 Komitee ootas komisjonilt palju sihikindlamat vastust kodanikuühiskonna üleskutsele lihtsustada kolmandatest riikidest pärit vabatahtlike viisataotluste läbivaatamist. Esitada tuleks ettepanekud nõukogu direktiivi 2004/114/EÜ muutmiseks nii, et sellesse lisatakse sätted vabatahtlike töötajate eriviisade loomise kohta, nagu on olemas tudengite eriviisad.

4.10 Komitee tervitab ideed asutada Euroopa vabatahtlik humanitaarabikorpus, (7) kuid on kahtleval seisukohal korpuse tegeliku vabatahtlikkuse osas. Enne Euroopa vabatahtliku humanitaarabikorpuse kohta lõpliku ettepaneku esitamist tuleks läbi viia käimasolevate pilootprojektide põhjalik hindamine. Kuna komisjon hindab valitsusväliste organisatsioonide tööd arengukoostöö vallas, soovitab komitee, et ELi toetus nendele peamiselt vabatahtlikele algatustele oleks suurem, et nende mõju suurendada.

4.11 Mis puutub vabatahtliku tegevuse ja tervise/heaolu vahelistesse seostesse, soovib komitee rõhutada, et vabatahtlikud ei tohiks asendada palgatöötajaid nende igapäevases sotsiaaltöös. Kuid nad võivad pakkuda lisandväärtust spetsialistide tööle.

5. Kokkuvõte komitee tegevuse kohta Euroopa vabatahtliku tegevuse aastal 2011

5.1 Euroopa vabatahtliku tegevuse aasta ettevalmistamiseks ja selle programmi korraldamiseks moodustas komitee ühenduse „EYV 2011 Alliance” koordineerimisrühma, mille esimeheks määrati Pavel Trantina (III rühm). Pärast mitmeid avalikke arutelusid otsustas komitee korraldada ka arutelu tööandjate, ametiühingute ja valitsusväliste organisatsioonide vahel teemal, kuidas lihtsustada vabatahtlikku tegevust ELi tasandil. Koordineerimisrühm töötas tihedas koostöös Euroopa vabatahtliku tegevuse aastaga 2011 tegeleva komisjoni töörühmaga, ühendusega „EYV 2011 Alliance”, Euroopa Parlamendi vabatahtliku tegevuse huvirühmaga ja paljude muude sidusrühmadega, kes osalesid komitee üritustel.

5.2 2011. aastal korraldas Euroopa vabatahtliku tegevuse aasta 2011 komitee poolne koordineerimisrühm viis koosolekut, millest neli kombineeriti avalike aruteludega, ning millest igaüks oli pühendatud erinevale vabatahtliku tegevusega seotud teemale, et tugevdada valdkonna eri sidusrühmade vahelist dialoogi. Peamiseks partneriks aruteludel oli ühendus „EYV 2011 Alliance”, kes saatis sõnavõtjaid oma eri teemade eest vastutavatest töörühmadest, samuti komisjoni töörühm Euroopa vabatahtliku tegevuse aastaks 2011.

1. Vabatahtliku tegevuse väärtus ja tunnustamine (23. märts)

2. Vabatahtliku tegevuse kvaliteet ja taristu (23. mai)

3. Vabatahtliku tegevuse õigusraamistik (27. september)

4. Töötajate vabatahtlik tegevus (9. november)

5.3 Komitee aitas korraldada mitmeid üritusi, näiteks:

— teine ELi tasandi teemakonverents (23.-24. mai), mida korraldas Euroopa Komisjon: komitee korraldas arutelusid, mis olid peamiselt seotud töötajate vabatahtliku tegevusega;

— teine vabatahtliku tegevuse konventsiooni ja sidusrühmade konverents (7.-8. september), mille korraldas komitee ja Euroopa Parlamendi ruumides Euroopa noortefoorum;

— Ühenduse „EYV 2011 Alliance” koordineerimiskoosolekud toimusid komitee ruumides 17. märtsil, 19. mail ja 29. septembril 2011;

— konkursi „Töötaja vabatahtliku tegevuse Euroopa auhind” Euroopa tasandi hindamisprotsess veebruaris 2011.

5.4 Komitee III rühm korraldas 30. septembril 2011 Varssavi presidendipalees suurejoonelise vabatahtliku tegevuse teemalise konverentsi, et tähistada Poola esmakordset eesistumisaega ja Euroopa vabatahtliku tegevuse aastat 2011. Konverentsil osalesid Poola president, ELi tööhõive ja sotsiaalküsimuste volinik ning Poola sotsiaalpoliitika ja tööminister ning teised kõrgetasemelised sõnavõtjad. Konverentsi põhiteema oli „Aktiivsete kodanike Euroopa: vabatahtlik tegevus”.

5.5 Komitee president ja Euroopa vabatahtliku tegevuse aasta 2011 koordineerimisrühma esimees osalesid mitmetel selleteemalistel kohtumistel, sealhulgas:

— Euroopa vabatahtliku tegevuse aasta 2011 avakonverentsil Budapestis,

— teisel ELi tasandi teemakonverentsil vabatahtliku tegevuse kohta Brüsselis,

— Euroopa vabatahtliku tegevuse aasta 2011 lõpukonverentsil Varssavis.

5.6 Komitee valmistab ette kodanikuaktiivsuse teemalist raamatut, milles kirjeldatakse komitee liikmete laiaulatuslikku ametialast, poliitilist ja vabatahtlikku tegevust.

Brüssel, 28. märts 2012 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Staffan NILSSON

(1) Nõukogu järeldused „Vabatahtliku tegevuse roll sotsiaalpoliitikas”, 3. oktoober 2011.

(2) Nagu Euroopa vabatahtliku tegevuse aasta 2011 riiklikud koordineerimisasutused väljendasid oma Varssavi vabatahtliku tegevuse ja aktiivse kodanikkonna jätkusuutliku tegevuse deklaratsioonis 1. detsembril 2011: „Euroopa Komisjonil palutakse arendada riiklikke, piirkondlikke ja kohalikke pädevusi ja vajadusi silmas pidades sobivad struktuurid kõigi sidusrühmade ja kodanikuühiskonna omavaheliseks koostööks vabatahtliku tegevuse vallas ka pärast Kodanikuaktiivsust edendava vabatahtliku tegevuse Euroopa aastat 2011. Euroopa Komisjoni sisene keskendumine vabatahtlikule tegevusele on vajalik.”

(3) Alates 2006. aastast on komitee toetanud Euroopa vabatahtliku tegevuse harta loomist, mis sätestaks üldised põhimõtted vabatahtlike ja nende organisatsioonide õiguste ja kohustuste kohta. Selline harta aitaks kaasa ka vabatahtlike tegevuse õiguskeskkonna paranduste sisseviimisel.

(4) www.eyv2011.eu

(5) http://www.eyv2011.eu/images/stories/pdf/EYV2011Alliance_PAVE_copyfriendly.pdf

(6) http://www.solidariteproposal.eu/

(7) Vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 214.