SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

Horvaatia Vabariik (edaspidi „Horvaatia”) ühinebühines Euroopa Liiduga 1. juulil 2013. Nõukogu volitas 14. septembril 2012 komisjoni pidama läbirääkimisi ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt San Marino Vabariigi vahelise koostöö- ja tolliliidu lepingu (edaspidi „leping”) kohandamiseks protokolliga, milles käsitletakse Horvaatia lepinguosaliseks saamist seoses Euroopa Liidu laienemisega millega lisatakse Horvaatia lepinguosaliste hulka seoses tema Euroopa Liiduga ühinemisega.

Horvaatia Vabariigi Euroopa Liitu vastuvõtmise tingimusi ja korda käsitleva protokolliLiiduga ühinemise akti artikli 6 lõike 2 kohaselt esitabesitas komisjon nõukogule sõlmitava protokolli eelnõunõukogu otsuste ettepanekud protokolli allkirjastamise ja ajutise kohaldamise ning selle sõlmimise kohta.

Nõukogu võttis otsuse protokolli allkirjastamise kohta vastu 7. oktoobril 2013. Protokollile kirjutati nõuetekohaselt alla 29. oktoobril 2013.

Protokolli eelnõu ja nõukogu otsuse eelnõu protokolli sõlmimise kohta edastati Euroopa Parlamendile 2. augustil 2013 kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõike 6 punktis a sätestatud menetlusega. Euroopa Parlamendi president kirjutas 23. aprillil 2014 nõukogu ametis olevale eesistujale kirja, milles ta palus nõukogu otsuse õiguslik alus läbi vaadata.

2. MUUDETUD ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

1. aprillil 2002 jõustunud lepingut tuleb muuta, et lisada lepinguosaliste hulka Horvaatia. Lähtuvalt 14. septembril 2012 komisjonile antud volitustest on lepingu protokolli käsitlevad läbirääkimised San Marinoga lõpule viidud.

Lähtuvalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõike 6 punktist a andis Euroopa Parlament [...] oma nõusoleku sõlmida kõnealuse lepingu protokoll.

Protokolli sõlmimist käsitleva nõukogu otsuse algse ettepaneku õiguslikuks aluseks olid Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 207 ja 352 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktiga a ja artikli 218 lõike 8 teise lõiguga. Euroopa Parlament jõudis järeldusele. et sobiv materiaalõiguslik alus ei ole artikkel 352, vaid Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 212, milles osutatakse konkreetselt majanduskoostööle kolmandate riikidega, mis ei ole arengumaad. Seepärast palus parlament nõukogul oma otsuse õiguslik alus läbi vaadata.

Ettepanekut on vastavalt parlamendi palvele muudetud.

Komisjon on parlamendiga nõus, et lepingu I jao „Tolliliit” puhul on sobiv materiaalõiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 207 ja II jao „Koostöö” puhul Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 212.

Lepingul on siiski ka III jagu „Sotsiaalsätted”. Komisjon on seisukohal, et III jao puhul on sobiv materiaalõiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 79 lõike 2 punkt b, mis käsitleb kolmandate riikide kodanike õigusi liidu sisserändepoliitika raames, kuna EL ja San Marino ei ole sõlminud lepingut kodanike vaba liikumise kohta.

Selles osas on lepingu sätted, sh III jagu, Taani, Iirimaa ja Ühendkuningriigi jaoks San Marino suhtes siduvad. Seepärast peaksid Iirimaa ja Ühendkuningriik käesoleva otsuse vastuvõtmises osalema. Igal juhul jääb leping (protokolliga Horvaatiale laiendatuna) Taani, Iirimaa ja Ühendkuningriigi jaoks San Marino suhtes siduvaks.

Kavandatud meetmete kokkuvõte

Käesolev ettepanek koosneb nõukogu otsuse eelnõust, millega sõlmitakse Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide nimel lepingu protokoll (lisas), et Horvaatiast saaks lepinguosaline seoses selle riigi Euroopa Liiduga ühinemisega.

Õiguslik alus

Euroopa Liidu toimimise leping, eriti selle artikli 79 lõike 2 punkt b ning artiklid 207 ja 212 koostoimes artikli 218 lõike 6 punktiga a, Horvaatia ühinemisleping, ja Horvaatia ühinemisakt, eriti selle artikli 6 lõike 2 teine lõik.

Vahendi valik