ET Euroopa Liidu Teataja C 277/112

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: nõukogu direktiiv, millega muudetakse nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) seoses maksudest kõrvalehoidumisega importimisel ja muude piiriüleste tehingute tegemisel”

KOM(2008) 805 (lõplik) – 2008/0228 (CNS)

(2009/C 277/24)

Raportöör: Umberto BURANI

28. jaanuaril 2009 otsustas Euroopa Liidu Nõukogu vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklile 93 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: nõukogu direktiiv, millega muudetakse nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) seoses maksudest kõrvalehoidumisega importimisel ja muude piiriüleste tehingute tegemisel”

KOM(2008) 805 lõplik – 2008/0228 (CNS).

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav majandus- ja rahaliidu ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsioon võttis arvamuse vastu 1. aprillil 2009. Raportöör oli Umberto BURANI.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis 13.-14. mail 2009. aastal toimunud täiskogu 453. istungjärgul (13. mai istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 192, erapooletuks jäi 5 liiget.

1. Kokkuvõte ja järeldused

1.1. Komisjoni teatises, (1) mis esitati samaaegselt direktiivi ettepanekuga, mida käsitletakse selles arvamuses, esitatakse lühiajaline tegevuskava, mis on võib-olla palju realistlikum ja teostatavam kui teised, minevikus koostatud, käibemaksupettuse vastase võitluse tegevuskavad. Eelmised tegevuskavad põhinesid ulatuslikematel ja pikaajalisematel strateegiatel, kuid neil puudus toetus teatud liikmesriikides. Lühiajalises tegevuskavas nähakse ette andmete VIES-süsteemi (2) salvestamise ja kehtetuks tunnistamise ühised eeskirjad, paremad kontrollivahendid tänu teabevahetuse ja riikidevahelise koostöö arengule ning tänu perspektiivile luua juurdlus- ja sekkumisamet Eurofisc. Maksutulude kogumise kohta avaldatakse samaaegselt teatisega direktiivi ettepanek, mis kujutab endast esimest konkreetset ettepanekut tegevuskava rakendamise kohta.

1.2. Komitee toetab teatist, milles tehakse üsna positiivne kokkuvõte selle käibemaksusüsteemi rakendamise kohta, mida ikka veel nimetatakse ajutiseks, vaatamata sellele, et ta on aastakümneid käibel olnud. See süsteem on siiski liiga keeruline ja kulukas ning eelkõige võimaldab märkimisväärset maksudest kõrvalehoidumist. Elektrooniliste menetluste kehtestamine on hädavajalik maksupettuse vastu võitlemise tingimus, kuid nende menetluste tõhusus sõltub nende ühtsest rakendamisest liikmesriikides. Praegu ollakse veel selle eesmärgi saavutamisest kaugel. On oht, et hakatakse rakendama omavahel seostamata või lahknevaid riiklikke lahendusi.

1.3. Tehti mõned ettepanekud järgmiste aspektide kohta, mida võiks tegevuskavasse sisse viia: vaadata läbi SCACi (halduskoostöö alaline komitee, Standing Committee for the Administrative Cooperation) mudel, parandada juurdepääsu andmebaasidele ja lihtsustada nende kasutamist, leida õigusaktides õige tasakaal andmekaitse ja halduskoostöö vahel, luua asjaomased kutseorganisatsioonid, mis toimiksid liidesena eri haldusasutuste vahel, tõendada ettevõtjate usaldusväärsus.

1.4. Eelkõige selgitatakse direktiivi ettepanekus käibemaksuvabastuse kohta käiva algse direktiivi arvukaid sätteid, mida on lihtne kuritarvitada: on täheldatud, et selle sätte rakendamist, vastavalt millele kohaldatakse maksuvabastust siis, kui importkaupa müüakse Euroopa Liidus, on raske kontrollida kohapeal. Uutes sätetes nähakse ette terve rida ettevaatusabinõusid, sealhulgas importija kohustus esitada importimisel vajalikud andmed lõpptarbija tuvastamiseks.

1.5. Komitee kiidab need sätted täielikult heaks, samuti nagu sätted, milles käsitletakse erinevates riikides tegutseva müüja ja ostja solidaarvastutust juhtudel, kui üks neist ei täida oma käibemaksukohustusi. See säte ei ole uus ega uuenduslik: see on olemas ja seda rakendatakse ülima täpsusega liikmesriikides, kuid seda ignoreeritakse kohe, kui selle rakendamine tooks endaga kaasa halduskoostöö eri liikmesriikide vahel.

1.6. Vastutuse küsimuses juhib komitee tähelepanu aspektile, mida pole kunagi arvesse võetud: tegemist on haldusasutuste vastutusega maksumaksjate ees ja haldusasutuste vastutusega üksteise ees, juhtudel, mil vead või hilinemised on põhjustanud majanduslikku või juriidilist kahju. Prioriteetne õigluse ja läbipaistvuse põhimõte peaks innustama sellele probleemile lahendust leidma.

2. Sissejuhatus

2.1. Direktiivi ettepanek ja komisjoni teatis on jätkuks kahele järgmisele teatisele: 2006. aasta teatis, milles algul algatati arutelu kooskõlastatud lähenemisviisi vajaduse teemal maksupettuste vastases võitluses üldiselt ja 2007. aasta teatis, milles tähelepanu keskendus käibemaksupettustele ning määratleti strateegia põhielemendid. 2008. aasta veebruaris kiitis nõukogu heaks uue teatise, milles käsitletakse ettepanekut rakendada kahte ambitsioonikat meedet käibemaksusüsteemi muutmiseks, et võidelda maksupettuste vastu: ühendusesiseste tehingute maksustamissüsteem ja üldine pöördmaksustamise süsteem. Komisjon tegi ettepaneku käivitada teise lahenduse jaoks pilootprojekt, kuid majandus- ja rahandusministrite nõukogu ei suutnud saavutada kõnealuses küsimuses kokkulepet.

2.2. Selge poliitilise tahte puudumisel võtta vastu ühine kaugeleulatuv poliitika pöördus komisjon tagasi lühiajalise tegevuskava ettepaneku juurde, millele on lisatud rakendamise ajakava: klassikaline lahendus, mille vastuvõtmiseks võiksid olla paremad võimalused.

2.3. ELi lähenemisviis näib olevat vajalik nii õiguslikul kui operatiivsel tasandil, viimati nimetatu on praeguseni kuulunud liikmesriikide ainupädevuste hulka: erinevused nende meetodite vahel, mida kasutavad eri haldusasutused, on julgustanud maksupettureid paigutama oma tegevuse riikidesse, kus ei rakendata asjaomaseid meetmeid. Teisest küljest on tegu ka nõuete järgimisega seonduvate kulude probleemiga ettevõtete jaoks, kes on sunnitud rakendama erinevaid menetlusi vastavalt riigile, kus nad tegutsevad.

2.4. Direktiivi ettepanek, mis avaldati teatisega samaaegselt, on esimene algatus klassikaliste meetmete raames. Spetsiaalne käibemaksuvabastus importimisel, mis on juba reguleeritud algses käibemaksudirektiivis (2006/112/EÜ), kuid selle esialgne sõnastus võimaldas tõlgendusi, mis tõid endaga kaasa maksupettusi. Direktiivi ettepanekus selgitatakse tingimusi ja piiranguid, mida tuleb järgida käibemaksuvabastuse saamiseks. Samal ajal tagab see liikmesriikidele käibemaksu tagasi saamise vahendi võimalike maksupettuste korral.

3. Teatise sisu

3.1. Varem rakendatud meetmete analüüs, mille viis läbi komisjoni maksupettuste vastase strateegia (ATFS) eksperdirühm, võimaldas määratleda kolm esmast valdkonda, millele tuleb keskenduda lühiajalise tegevuskava rakendamisel, võitlemaks maksupettuste vastu: rangem käibemaksusüsteem, tugevdatud kontrolli- ja juurdlusmeetmed, paremad võimalused maksutulude kogumiseks.

3.2. Süsteemi rangemaks muutmiseks on vajalikud ühised täpsed eeskirjad andmete VIES-süsteemi (VAT Information Exchange System) salvestamise ja kehtetuks tunnistamise jaoks. Teatud liikmesriikides kehtivad käibemaksukohustuslase registreerimisnumbrid ka siis, kui käibemaksukohustuslane on korda saatnud maksupettuse, asjaolu, mis võimaldab tal seadusevastast tegevust jätkata; komisjon esitab lähemal ajal õigusakti ettepaneku ühiste eeskirjade kohta andmete VIES-süsteemi salvestamise ja kehtetuks tunnistamise jaoks. Ettepanek sisaldab samuti sätteid ettevõtjate õiguste kohta, mis tagavad neile elektroonilisel teel juurdepääsu andmetele asjaomase partneri nime, aadressi ja käibemaksukohustuslase registreerimisnumbri kohta, õigus, mis mõnedes liikmesriikides praegu täielikult puudub või on piiratud. Teistes eeskirjades käsitletakse ühist arvete väljastamise lihtsustatud ja kaasajastatud süsteemi. Lõpuks on ette nähtud sätted teabevahetuse kohta, et kaotada liikmesriikides esinevad tõlgenduserinevused käibemaksu sissenõutavuse valdkonnas ning tagada andmete samaaegne edastamine asjaomaste haldusasutuste vahel.

3.3. Kontrollivahendid kujutavad endast süsteemi kõige keerulisemat valdkonda, mis sisaldab võib-olla kõige rohkem lünki. Tähelepanu on keskendunud nõrkadele kohtadele, mida tuntakse juba pikka aega: teabevahetus, koostöö ja juurdepääs teabele. Terve rida õigusaktide ettepanekuid on uurimisel. Euroopa sellise varajase hoiatuse süsteemi Eurofisc loomine, mis põhineb Belgia maksuameti loodud Eurocanet süsteemil ning mida toetavad Euroopa Komisjon ja OLAF, võiks olla paljutõotav operatiivmeede.

3.4. Tegevuskava kolmandas peatükis, milles käsitletakse saamata jäänud maksutulude kogumise vahendeid, nähakse ette terve rida meetmeid. Esiteks kutsutakse liikmesriike üles rakendama õigusalaseid meetmeid nende maksupetturite suhtes, kes tegutsevad nende territooriumil ja kelle tegevus on põhjustanud käibemaksuga seotud kahju teises liikmesriigis. Kõige olulisemas osas käsitletakse erinevates liikmesriikides tegutseva müüja ja ostja solidaarvastutust Nimetatud põhimõttel on juba õiguslik alus, kuid iga liikmesriik on seda siiani rakendanud üksnes oma territooriumil ainult oma jurisdiktsiooni kuuluvate ettevõtjate puhul. Tegevuskavas tehakse samuti ettepanek täitemeetmete või ettevaatusabinõude ühtsete süsteemide kohta, eesmärgiga parandada piiriülese maksude kogumise väljavaateid. Lõpuks käsitletakse küsimust, kuidas leida lõplik lahendus käibemaksutulude piiriülese kaitse probleemile, sõltumata sellest, millises liikmesriigis käibemaks makstakse: seda probleemi analüüsitakse praegu ainult üksikutes liikmesriikides.

4. Üldised märkused

4.1. Komisjon jätkab nende rakendus- ja halduseeskirjade ning käibemaksu kogumise eeskirjade täiustamist, mis moodustavad süsteemi, mida ikka veel, 40 aastat pärast selle loomist, nimetatakse ajutiseks. Selle muutmine lõplikuks süsteemiks eeldab käibemaksu tasemete ühtlustamist ja võimalust käibemaksukohustuslaste jaoks maksta nõutud summa otse oma asukohariigis nende arvete alusel, kus on kirjas käibemaks, nagu see praegu on tavaks siseriiklike tehingute puhul – eesmärk, mis pole kaugeltki mitte saavutatud. Sellise hilinemise põhjused ei ole ei tehnilised ega õigusalased: need on poliitilist laadi ning seetõttu toovad nad endaga kaasa probleeme, mida on peaaegu võimatu lahendada. Praegu esitatud sätted kuuluvad seega klassikaliste meetmete hulka, mille eesmärk on muuta tõhusaks süsteem, mille puhul on üksnes nimetus ajutine.

4.2. Lisaks sellele võib öelda, et käibemaksu üldine raamistik annab mõnikord põhjust rahuloluks, kuigi selles esineb arvukalt aspekte, mida on võimalik parandada; igal juhul on see süsteem keerukas, kulukas ja, mis veelgi halvem, soodustab ikka veel massilist maksupettust rahvusvahelisel tasandil. Selle süsteemi vead seisnevad süsteemi ajutises iseloomus – üksnes poliitiline tahe, mis praegu puudub, suudaks muuta selle palju lihtsamaks ja tõhusamaks lõplikuks süsteemiks.

4.3. Komisjon annab oma parima selleks, et toime tulla kõige suuremate ja silmatorkavamate puudustega, samal ajal kui komisjonil on väga ebamugav positsioon, sest ühelt poolt avaldab talle survet nõukogu, kes ei ole võimeline võtma vastu otsuseid ühehäälselt, ja teiselt poolt need liikmesriigid, kes kõik töötavad selle nimel, et lahendada siseriiklikul tasandil omi probleeme oma lahendustega. Esimeses näites, mida komisjon nimetab, käsitletakse elektroonilisi menetlusi, mis reguleerivad suhtlemist maksukohustuslaste ja haldusasutuste vahel. Mõned liikmesriigid peavad erinevate kolmandate riikide eeskujul tehnika arenguga sammu, samal ajal kui teised liikmesriigid on maha jäänud. Komisjon annab ülevaatliku hinnangu: „üldiselt ei ole ELi käibemaksusüsteemi haldamine arenenud kooskõlas infotehnoloogia edusammudega” (3). Komitee võib selle hinnanguga üksnes nõustuda.

4.4. Seetõttu ei ole üllatuseks, et eri liikmesriigid, mitte üksnes kõige arenenumad vaid ka teised, töötavad oma ettevõtjatega, eesmärgiga leida parimaid halduslahendusi; see asjaolu tekitab komisjonile muret, kuna ta näeb ohtu, et hakatakse rakendama omavahel seostamata või erinevaid riiklikke lahendusi. ja kutsub liikmesriike üles oma tegevusi kooskõlastama. Komitee sooviks selle punkti küsimuses soovitada komisjonil jääda realistlikuks; kui tegemist on tegevuste koordineerimisega ELi tasemel, siis on komisjon pädev reguleerima, ning ta on rakendanud ja jätkab selle pädevuse rakendamist eeskujulikul viisil. Kui on aga tegemist üksikute liikmesriikide siseriiklike probleemidega, mille puhul komisjonil puudub pädevus, on soovitustel vähene mõju: igal liikmesriigil on õigus sõltumatult tegutseda. Üksnes siis, kui kahe või enama riigi puhul on tegemist ühiste huvidega, võib leida kooskõlastatud lahendusi.

4.5. Ülalnimetatut arvesse võttes tunneb komitee heameelt komisjoni algatuse üle, mida ettevaatlikult on hakatud nimetama soovituseks luua sihtrühm, milles osalevad maksuametid ja ettevõtted (kuid sertifitseeritud ettevõtjaid pole mainitud), kelle ülesanne on leida ühine lähenemisviis erinevatele probleemidele, mis tulenevad nimetatud osalejate vahelistest suhetest. Asjaomastel osapooltel soovitatakse panustada kogemuste ja vajalike vahenditega, et nimetatud algatusel oleks reaalsed võimalused saavutada edu; komitee toetab igati kõnealust soovitust.

5. Märkused veel lahendamata probleemide kohta

5.1. Komitee kasutab juhust, mis talle avanes, et soovitada kaasata tegevuskavasse aspekte, mis vaatamata sellele, et nad pole otseselt seotud maksupettuste vastase võitlusega, on olulised: toimivad struktuurid ja tõhusad eeskirjad aitavad iseenesest kaasa sellise süsteemi loomisele, mis välistaks maksupettusi või mis oleks võimeline maksupettusi ennetama või halvimal juhul neid karistama.

5.2. Elektrooniliste menetluste valdkonnas on komisjon teinud juba kõik, mis oli tema võimuses direktiiviga „Nõukogu 7. oktoobri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1798/2003 halduskoostöö kohta käibemaksu valdkonnas ja määruse (EMÜ) nr 218/92 kehtetuks tunnistamise kohta”; praktikas võib märkida, et SCACi (Halduskoostöö alaline komitee, Standing Committee for the Administrative Cooperation) mudel, mida kasutati teabevahetuseks ja sekkumistaotlusteks, tuleks läbi vaadata, eesmärgiga viia menetlused paremini kooskõlla vastuste kiiruse ja täpsuse nõuetega.

5.3. Andmebaaside valdkonnas on probleem palju delikaatsem; Tegemist ei ole üksnes kasulikkuse probleemiga, kuid eelkõige ka andmetele juurdepääsu ja nende täielikkuse probleemiga. Tuleb veel määratleda, eelkõige käibemaksu küsimuses, tasakaalupunkt andmekaitse ja halduskoostöö vahel, mis nõuab kindlasti õigusakte, milles täpsustatakse iga nõudmise piirangud, kaitstavad andmed ja need andmed, mille puhul pole vaja rakendada kõnealuseid piiranguid ning millistes tingimustes ja vastavalt millistele menetlustele on lubatud juurdepääs andmetele. Soovitustest ja lepingutest ei piisa: see problemaatika peab toetuma tugevale õiguslikule alusele, mille puhul põhiõigusi kahjustamata arvestatakse avalikku huvi esmatähtsust.

5.4. Üks praktiline küsimus, mis tuleb lahendada, seondub andmete kogumisega kohapeal: liikmesriigid võiksid luua uued asjaomased kutseorganisatsioonid, kes oleksid võimelised koguma andmeid selle liikmesriigi jaoks, kes seda taotleb ning kellel on õigus vahetada teavet teiste asjaomaste liikmesriikide sarnaste organisatsioonidega. Üks ELi meede võiks panustada sellise tõelise kiirsekkumisvõrgustiku loomisesse, millel oleks võimalus sekkuda otseselt selleks ettenähtu kanalite kaudu, koostöös teiste võimalike juurdlusasutustega.

5.5. Komitee rõhutab, et iga ühine lahendus nõuab VIES-süsteemi täiuslikku toimimist, et võimaldada haldusasutustel saada reaalajas iga tehingu kohta käivaid andmeid. Kogu süsteemi aluseks on nende ettevõtjate usaldusväärsus, kellele on antud käibemaksukohustuslase registreerimisnumber. See usaldusväärsus peab põhinema eelnevale kontrollile, mille alusel tehakse kindlaks ettevõtja vastavus nõutud kriteeriumidele. Kohe kui need kaks tingimust on täidetud – tehingu jälgimine reaalajas ja eelnev sertifitseerimine – peaks karusellpettuste ehk vaheltvõtvate ettevõtjatega seotud pettuste arv oluliselt vähenema.

5.6. Selliste terviklike lahenduste ootel, mis võivad võtta pisut aega, võiks eelisjärjekorras uurida ettevõtjate usaldusväärsuse sertifitseerimise võimalust kõnealuses sektoris ning ühiste eeskirjade järgi kõigi ELi liikmesriikide jaoks: kui igale käibemaksukohustuslase registreerimisnumbrile vastab pädeva maksuameti poolt väljastatud tõend, oleks võimalik saavutada kahekordne eelis kaitsta liikmesriikide siseriiklikke huvisid ning ELi ettevõtjate ärihuvisid. Andmete avaldamine internetis võimaldaks viivitamatul teada saada igast peatamise või keelustamise menetlusest.

6. Direktiivi ettepanek: täpsustused ja uued eeskirjad

6.1. Nagu öeldud ettepaneku sissejuhatavas osas, „on (käesolev ettepanek) osa kõnealuses teatises esitatud esimesest ettepanekute paketist”. Tegemist on kahe muudatuse sisseviimisega alusdirektiivi 2006/112/EÜ, esimese muudatuse eesmärk on selgitada teatud sätteid käibemaksuvabastuse kohta importimisel, mille tõlgendused võimaldasid käibemaksu maksmisest kõrvalehoidumist, teise muudatuse eesmärk on tagada solidaarvastutuse kohustuslik ning mitte vabatahtlik rakendamine mõnede ühendusesiseste kaubaveoteenuste puhul.

Importimisel kohaldatav käibemaksuvabastus, mis on sätestatud artikli 143 punktis d, on lubatud juhul, kui imporditud kaubad ühendusesiseselt tarnitakse või antakse üle teise liikmesriigi maksukohustuslasele; lihtsamalt öeldes on käibemaksuvabastus kohaldatav siis, kui importija müüb imporditud kaubad teisele maksukohustuslasele Euroopa Liidus. Pettuste uurijad on juhtinud tähelepanu ulatuslikule kuritarvitamisele, mis tuleneb ühenduse sätte puudulikust ülevõtmisest riiklikesse õigusaktidesse. Komisjoni arvates on tulemuseks see, et „ei ole tagatud, et tolli- ja maksuasutused teostavad järelevalvet imporditud kaupade füüsilise liikumise üle ühenduses”. Eriala slängi kasutades on tegemist karussellpettuste või vaheltvõtvate ettevõtjatega seotud ühendusesiseste pettustega (MTIC).

6.2.1. Ettepaneku sätetes nähakse ette, et maksuvabastust taotlev isik peab esitama tõendavad dokumendid selle kohta, et ta tõesti täidab alusdirektiivis ette nähtud nõudmisi: registreerimine käibemaksukohustuslasena või maksuesindaja määramine importivas liikmesriigis; kohustus tõestada, et imporditud kaubad veetakse või lähetatakse impordiliikmesriigist erinevasse liikmesriiki; importija kohustus esitada importimisel selle isiku käibemaksukohustuslase registreerimisnumber, kellele kaubad saadetakse teises liikmesriigis.

6.2.2. Komiteel puuduvad märkused, kuna tegemist on valdkonnaga, kus sätete koostamise aluseks on vajadus parandada haldussüsteeme võimalike maksupettuste ärahoidmise eesmärgil. Jääb siiski teatud kahtlus niinimetatud „kolmandate territooriumite” osas. Liikmesriigi mõiste käibemaksueeskirjade raames on ära toodud algdirektiivi artiklis 5(2); direktiivi artiklis 6 on sätestatud, et direktiivi ei kohandata „kolmandatele territooriumitele”, (4) kuna neile kehtib käibemaksuvabastus importimisel, mis on määratletud artikli 143, punktide c ja d sätetes. Sätte tõlgendus on selge, kuid tuleks siiski hinnata, kas ja mil määral kaitseb see erand käibemaksu kohaldamise kuritarvitamise eest.

Direktiivi ettepaneku uus säte (artikkel 1 punkt 2), „mis asendab algdirektiivi artiklit 205, milles nähakse ette, et käibemaksu tasumise eest vastutab (eksportijaga) solidaarselt mõni muu isik peale maksu tasumise eest vastutava isiku”. Kokkuvõttes nähakse uue sättega ette see, et müüja peab deklareerima nende ühendusesisesed tehingud nii, et ostja liikmesriiki on võimalik teavitada tema territooriumil teostatud maksustavatest tehingutest.

6.3.1. Solidaarvastutuse eesmärk on tagada mitte üksnes see, et tarnija täidab oma deklareerimiskohustust, vaid kaudselt ka kliendi õige valik ning tema ja ta maksuvõime hea tundmine; kui ostja ei ole täitnud oma kohustusi, siis on sellel liikmesriigil, kus ta elab, õigus koguda tasumata käibemaks ja võimalikud trahvid müüjalt. Liikmesriigid on rakendanud seda sätet hoolikalt, kuid piirdudes üksnes riiklike tehingutega. Kaudselt võib öelda, et jättes hooletusse selle põhimõtte rakendamise rahvusvaheliste tehingute korral, on liikmesriigid unustanud oma kohustuse koostööd teha, et kaitsta ka ostja liikmesriigi haldusasutuste huvisid.

6.3.2. Uue ettepaneku eesmärk on täita seda lünka, kehtestades solidaarvastutuse põhimõtet selgelt ka rahvusvahelistele tehingutele; On võimalik täheldada, et komisjoni arvates (5) oli see põhimõte sätestatud juba artiklis 205 „kuid seni on liikmesriigid seda kohaldanud ainult riigisiseste tehingute suhtes”.

6.3.3. Komitee väljendab täielikult oma toetust komisjoni ettepanekule. Lisaks sellele juhib ta tähelepanu vajadusele reguleerida ja muuta teostatavaks võlgnevuse sissenõudmine ühe liikmesriigi haldusasutuse poolt isikult, kes elab teises liikmesriigis. Võlgnevuse sissenõudmine kohtusüsteemi kaudu nõuab õigusalase koostöö normide rakendamist; võlgnevuse sissenõudmine haldusmenetluse abil, mida rakendavad müüja/eksportija liikmesriigi asjaomased haldusasutused, nõuab täpseid kokkuleppeid ning neist tulenevate õigusalaste probleemide lahendamist.

6.3.4. Tuleks lisada veel üks märkus, mis on küll üldine, kuid siiski asjakohane seoses kõnealuse ettepanekuga, mille eesmärk on kaitsta peamiselt maksuasutuste huvisid. Dokumendis ei räägita kusagil haldusasutuste majanduslikust ega juriidilisest vastutusest maksumaksja ees seoses vigade või hilinemisega teise osapoole käibemaksukohustuslase registreerimisnumbri teatamisel ega ühe riigi haldusasutuste vastutusest teise riigi haldusasutuste ees. Võrdsuse ja läbipaistvuse põhimõtetel põhinevates õigusaktides tuleks alati arvestada maksumaksja õigusi suhetes riigi ülemvõimuga.

Brüssel, 13. mai 2009. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) KOM(2008) 807 lõplik „Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele, mis käsitleb koordineeritud strateegiat, mille eesmärk on tõhustada käibemaksupettuste vastast võitlust Euroopa Liidus”

(2) VAT Information Exchange System

(3) Komisjoni teatis KOM(2008) 807 lõplik; punkt 4, esimene lõik.

(4) Ühenduse tolliterritooriumi hulka kuuluvad territooriumid: Athose mägi, Kanaari saared, Prantsuse ülemeredepartemangud, Ahvenamaa, Kanalisaared, territooriumid, mis ei moodusta ühenduse tolliterritooriumi osa, Helgoland, Büsingeni territoorium, Ceuta, Melilla, Livigno, Campione d'Italia, Itaaliale kuuluv osa Lugano järvest.

(5) Komisjoni teatis KOM(2008) 807 lõplik, punkt 331, 2 lõik.