P6_TA(2007)0204

Majanduskoostöölepingud

Euroopa Parlamendi 23. mai 2007. aasta resolutsioon majanduskoostöölepingute kohta (2005/2246(INI))

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse oma 13. detsembri 2001. aasta resolutsiooni WTO kohtumise kohta Kataris [1], 25. septembri 2003. aasta resolutsiooni WTO viienda ministrite konverentsi kohta Cancúnis [2], 12. mai 2005. aasta resolutsiooni Doha vooru hindamise kohta pärast WTO üldnõukogu 1. augusti 2004. aasta otsust [3], 6. juuli 2005. aasta resolutsiooni ülemaailmse üleskutse kohta: vaesuse minevikuks muutmine [4], 1. detsembri 2005. aasta resolutsiooni WTO Hongkongis toimuva kuuenda ministrite konverentsi ettevalmistamise kohta [5], 23. märtsi 2006. aasta resolutsiooni majanduskoostöö lepingute mõju kohta arengule [6], 4. aprilli 2006. aasta resolutsiooni Doha vooru hindamise kohta pärast Hongkongis toimunud WTO ministrite konverentsi [7], 1. juuni 2006. aasta resolutsiooni kaubanduse ja vaesuse kohta: kaubanduspoliitikate kavandamine eesmärgiga suurendada kaubanduse panust vaesuse leevendamisse [8], ja 7. septembri 2006. aasta resolutsiooni Doha arengukava läbirääkimiste peatamise kohta [9];

- võttes arvesse AKV-ELi parlamentaarse ühisassamblee 23. novembril 2006. aastal Barbadosel vastu võetud resolutsiooni majanduskoostöölepingute läbirääkimiste läbivaatamise kohta;

- võttes arvesse AKV-ELi parlamentaarse ühisassamblee poolt 21. märtsil 2002. aastal ühehäälselt vastu võetud Kaplinna deklaratsiooni, milles nõutakse arenguteemaliste võrdlusnäitajate kehtestamist, mille põhjal saaks hinnata AKV-ELi kaubandusläbirääkimiste käiku ja tulemust;

- võttes arvesse Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) parlamentaarse konverentsi 2. detsembril 2006. aastal Genfis vastu võetud 2006. aasta istungjärgu deklaratsiooni;

- võttes arvesse oma 9. märtsi 2005. aasta seisukohta ettepaneku kohta võtta vastu nõukogu määrus üldiste tariifsete soodustuste kava kohaldamise kohta [10];

- võttes arvesse nõukogu 27. juuni 2005. aasta määrust (EÜ) nr 980/2005 üldiste tariifsete soodustuste kava kohaldamise kohta [11];

- võttes arvesse koostöölepingut ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel, millele on alla kirjutatud Cotonous 23. juunil 2000. aastal (Cotonou leping);

- võttes arvesse üldasjade ja välissuhete nõukogu 10. ja 11. aprilli 2006. aasta ning 16. ja 17. oktoobri 2006. aasta järeldusi ning Euroopa Ülemkogu 15. ja 16. juuni 2006. aasta järeldusi;

- võttes arvesse 20. detsembril 2005. aastal alla kirjutatud nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate, Euroopa Parlamendi ja komisjoni ühisavaldust Euroopa Liidu arengupoliitika küsimuses "Euroopa konsensus" [12];

- võttes arvesse komisjoni talituste töödokumenti pealkirjaga "Majanduskoostöölepingute läbirääkimiste kaubandus- ja arenguaspektid" (SEK(2005)1459);

- võttes arvesse üldist tolli- ja kaubanduskokkulepet (GATT), eelkõige selle XXIV artiklit;

- võttes arvesse 14. novembril 2001. aastal Dohas WTO ministrite konverentsi neljandal istungjärgul vastu võetud deklaratsiooni;

- võttes arvesse WTO üldnõukogu 1. augustil 2004. aastal vastu võetud otsust;

- võttes arvesse 18. detsembril 2005. aastal Hongkongis WTO ministrite konverentsi kuuendal istungjärgul vastu võetud deklaratsiooni;

- võttes arvesse 10. oktoobril 2006. aastal WTO üldnõukogus vastu võetud kaubandusabi töökonna raportit ja soovitusi;

- võttes arvesse Sutherlandi aruannet WTO tuleviku kohta;

- võttes arvesse 8. septembri 2000. aasta Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) aastatuhande deklaratsiooni, milles sätestatakse aastatuhande arengueesmärgid kui rahvusvahelise üldsuse poolt vaesuse kõrvaldamiseks ühiselt kehtestatud kriteeriumid;

- võttes arvesse ÜRO 2005. aasta tippkohtumise tulemusi;

- võttes arvesse professor Jeffrey Sachsi juhitava ÜRO aastatuhande projekti töökonna aruannet "Investeerimine arengusse: aastatuhande arengueesmärkide saavutamise praktiline kava";

- võttes arvesse Gleneaglesi kommünikeed, mille G8 avaldas 8. juulil 2005. aastal Gleneaglesis;

- võttes arvesse ÜRO kaubandus- ja arengukonverentsi (UNCTAD) aruannet "Vähimarenenud riigid 2006. aastal: tootmissuutlikkuse arendamine";

- võttes arvesse ÜRO Aafrika majanduskomisjoni 2004. aasta majandusaruannet Aafrika kohta pealkirjaga "Aafrika kaubanduspotentsiaali avamine";

- võttes arvesse AKV majanduskoostöölepingute läbirääkimiste suuniseid, mille AKV ministrite nõukogu võttis vastu 27. juunil 2002. aastal Punta Canas (Dominikaani Vabariik), ning AKV riigi- ja valitsusjuhtide 3. tippkohtumisel 19. juulil 2002. aastal Nadis (Fidži) vastu võetud otsust majanduskoostöölepingute läbirääkimiste ja rahvusvahelises kaubanduses osalemise kohta;

- võttes arvesse 23. ja 24. juunil 2004. aastal Maputos (Mosambiik) toimunud AKV riigi- ja valitsusjuhtide 4. tippkohtumisel esitatud deklaratsiooni majandusarengu mõõtme kohta;

- võttes arvesse Brüsselis 21. ja 22. juunil 2005. aastal toimunud AKV ministrite nõukogu 81. istungjärgul esitatud deklaratsiooni;

- võttes arvesse 28. kuni 31. mail 2006. aastal Port Moresbys (Paapua Uus-Guinea) toimunud AKV ministrite nõukogu 83. istungjärgul vastu võetud otsust nr 2/LXXXIII/06;

- võttes arvesse 8. detsembril 2006. aastal Hartumis (Sudaan) toimunud AKV riigi- ja valitsusjuhtide 5. tippkohtumisel esitatud deklaratsiooni;

- võttes arvesse kodukorra artiklit 45;

- võttes arvesse rahvusvahelise kaubanduse komisjoni raportit (A6-0084/2007),

A. arvestades, et ELi praegused kaubandussuhted AKV riikidega - tänu millele on viimastel mittevastastikusel alusel soodustatud juurdepääs ELi turgudele - ei ole kooskõlas WTO eeskirjadega;

B. arvestades, et Cotonou lepingus on sätestatud poolte kokkulepe kehtestada uus, WTOga kooskõlas olev kauplemiskord, kaotades ennetavalt omavahelised kaubandustõkked ning parandades koostööd kõigis kaubanduse ja arengu puhul olulistes valdkondades;

C. arvestades, et kuna läbirääkimised ei edene neis kuues piirkonnas ühesuguse tempoga, ei pruugi need kartuste kohaselt 2007. aasta lõpuks kõigis piirkondades lõpule jõuda;

D. arvestades laialt levinud muret, et läbirääkimised ei ole edenenud nii jõudsasti, kui need läbirääkimiste kava kohaselt peaksid praeguseks olema edenenud;

E. arvestades, et viivituse peamiseks põhjuseks on mõlemapoolne suutmatus aegsasti ettepanekuid esitada ja neile vastata;

F. arvestades, et järjekordne ametlik WTOle esitatav peatamistaotlus on poliitiliselt väga kulukas ning seda on raske saavutada;

G. arvestades, et paljudes AKV riikides on teavitatus majanduskoostöölepingute protsessist ja selles riigi tasandil osalemine murettekitavalt vähene;

H. arvestades, et Doha arengukava läbirääkimiste edutus WTOs muudab majanduskoostöölepingute läbirääkimised veelgi keerukamaks;

I. arvestades, et mõlemad pooled on kokku leppinud majanduskoostöölepingute "arengumõõtme" kesksuses, kuid läbirääkijad ei ole senini selle mõiste ühises määratluses kokkuleppele jõudnud;

J. arvestades, et on oluline, et majanduskoostöölepingud annaksid panuse AKV riikide säästvasse sotsiaalja majandusarengusse ning sealse vaesuse leevendamisse;

K. arvestades, et järjest enam üleilmastuvas maailmas on soodustuste kadumine vältimatu;

L. arvestades, et algatus "Kõik peale relvade" pole senini suutnud märkimisväärselt suurendada vähimarenenud riikide eksporti ELi; arvestades, et see viitab asjaolule, et üksnes tariifide ja kvootide liberaliseerimine ei muuda vaeseid riike konkurentsivõimelisemaks;

M. arvestades, et ELi ja AKV riikide täielikum vastastikune võrdväärne kohtlemine peaks ergutama AKV riikide konkurentsivõimet, kuid pigem kahjustab konkurentsivõimetuid tööstusi, põllumajandussektorit, mida on vaevalt moderniseeritud või mitmekesistatud, ja nõrku majandusi;

N. arvestades, et majanduskoostöölepingute konfiguratsioonid ei ole tingimata kooskõlas piirkondade praeguse majandusliku integratsiooni korraga, töötades seega vastu põhieesmärgile konsolideerida piirkondlikku integratsiooni AKV riikides;

O. arvestades, et kui majanduskoostöölepinguid soovitakse kasutada arenguvahendina, tuleb nendes käsitleda AKV riikide põllumajandussektori probleeme, kuna enamiku AKV riikide arengu aluseks on põllumajandus;

P. arvestades, et tõelise piirkondliku turu loomisega rajatakse oluline alus majanduskoostöölepingute edukaks rakendamiseks; arvestades, et Cotonou lepingu väitel kujutab tõeline piirkondlik integratsioon endast AKV riikide sotsiaal- ja majandusarengu olulist alust;

Q. arvestades, et majanduskoostöölepingutes kavandatud piirkonnasisese kaubanduse hoogustumist takistab nõrk piirkonnasisene infrastruktuur ja hulk mittetariifseid kaubandustõkkeid;

R. arvestades, et piirkondlike ettevalmistavate töökondade suutmatus täita oma ettenähtud ülesannet takistab läbirääkimisi ja seab küsimuse alla majanduskoostöölepingutega seotud järelevalvesüsteemide edasise tulemuslikkuse;

S. arvestades, et puudulikud andmed AKV riikide majanduste analüüsimisel on muutnud majanduskoostöölepingute täieliku mõjuhindamise väga keeruliseks;

T. arvestades, et täiustatud kaubanduseeskirju tuleb täiendada kaubandusega seotud abi tõhusama toetusega;

U. arvestades, et kaubandusabiga soovitakse toetada arengumaade suutlikkust kasutada tulemuslikult uusi kaubandusvõimalusi;

V. arvestades, et tuleb leida lahendus majanduskoostöölepingute osana nõutava liberaliseerimise ettevalmistamisega ja rakendamisega seotud kohanemiskulude probleemile;

W. arvestades, et Cotonou lepingu artikli 37 lõikes 4 nõutakse iga riigi puhul kavandatud korra ametlikku ja ulatuslikku läbivaatamist, tagamaks, et ettevalmistustele ja läbirääkimistele ei vajata rohkem aega, arvestades, et see läbivaatamine peab viima käimasolevate majanduskoostöölepingute läbirääkimiste kriitilise hindamiseni,

1. usub, et majanduskoostöölepingud tuleb kavandada arenguvahenditena ning et need peavad aitama kaasa majanduskasvu suurenemisele, piirkondlikule integratsioonile ja vaesuse vähendamisele;

2. kinnitab veel kord oma arvamust, et asjakohaselt väljatöötatuna aitavad majanduskoostöölepingud elustada AKV-ELi kaubandussuhteid, edendada AKV riikide majanduslikku mitmekesistumist ja piirkondlikku integratsiooni ning vähendada vaesust AKV riikides;

3. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles tagama poliitikavaldkondade seostatust arenguga; rõhutab, et ühisavalduses Euroopa Liidu arengupoliitika küsimuses "Euroopa konsensus" (arengupoliitiline avaldus) ja eriti selle lõikes 36 antakse majanduskoostöölepingute läbirääkijatele suuniseid; nõuab sellega seoses tungivalt, et komisjon peaks kinni asümmeetria ja paindlikkuse põhimõtetest;

4. tunnistab selle tähtsust, et AKV riigid ja EL võtaksid täielikult vajaliku vastutuse tagada AKV riikide õigus arengule ja heaolule; nõuab tungivalt, et AKV riikide valitsused rakendaksid hea valitsemistava eeskirju, kasutades selleks muu hulgas kaubandusabi vahenditest osutatavat tehnilist abi;

5. tuletab meelde, et majanduskoostöölepingute läbirääkimiste lõpul ei tohiks ükski AKV riik sattuda pärast 2007. aastat oma kaubandussuhetes ebasoodsamasse olukorda kui praeguse korra puhul;

6. väljendab muret läbirääkimiste aegluse ning seega ka märgatava edu puudumise üle, kuna arutamist või kokkuleppimist ootab veel hulk olulisi küsimusi;

7. nõuab tungivalt läbirääkijatelt, et nad ei töötaks nimetatud keerukate ja äärmiselt tähtsate läbirääkimiste osas ülemäärase pinge all ega rutakalt; nõuab komisjonilt tungivalt paindlikumat suhtumist AKVga seotud teemadesse;

8. kutsub komisjoni üles mitte avaldama tarbetut survet ning - juhul, kui läbirääkimised ei ole lõppenud 1. jaanuariks 2008. aastal - tegema WTO tasandil pingutusi, et tagada AKV riikide praeguse ekspordi jätkumine ELi kuni lõpliku lahenduseni;

9. nõuab läbirääkimiste käigu ja sisu suhtes suuremat läbipaistvust; nõuab, et kõik osapooled tagaksid, et AKV riikide ja ELi parlamendiliikmetega ja teiste sidusrühmadega peetakse nõu majanduskoostöölepingute läbirääkimiste asjus eesmärgiga saavutada majanduskoostöölepingute asjakohane ellurakendamine;

10. kutsub komisjoni üles andma oma parimat, et viia lõpule Doha arengukava läbirääkimised ning tagada, et liberaliseerimislepetega edendatakse vaeste riikide arengut;

11. on veendunud, et majanduskoostöölepingud peaksid täiendama Doha arengukava lepingut, mitte olema sellele alternatiiviks, ning et arengut soodustav majanduskoostöölepingute sõlmimine võib olla esimene samm arengukeskse mitmepoolse lepingu poole;

12. tunnistab, et soodustatud juurdepääs turule ei ole iseenesest olnud piisav vahend AKV riikide arengu käivitamiseks ja väidab, et selle eesmärgi saavutamiseks tuleb kohaldada nende konkurentsivõimet suurendavaid kõrvalmeetmeid;

13. nõuab AKV riikidele majanduskoostöölepingutes täielikult tollimaksu- ja kvoodivaba turulepääsu ning ka lihtsustatud, liberaliseeritud ja paindlikumaid päritolueeskirju, võrreldes algatusega "Kõik peale relvade", võttes arvesse tööstuse erinevat arengutaset ELi ja AKV riikides ning AKV riikide vahel;

14. nõuab, et liberaliseerimise tempo, ajastus ja ulatus oleksid järkjärgulised ja paindlikud, täiustamaks AKV riikide piirkondlikku integratsiooni ja konkurentsivõimet ning tagamaks selliste arengueesmärkide prioriteetsust nagu - eelkõige naistele suunatud - negatiivsete sotsiaalsete mõjude vältimine;

15. nõuab, et majanduskoostöölepingute läbirääkimisel võetaks täiel määral arvesse ELi liikmesriikide ülemeremaade ja -territooriumite eriolukorda, eelkõige EÜ asutamislepingu artikli 299 lõikes 2 osutatud äärepoolseimate alade olukorda;

16. nõuab tungivalt, et AKV riigid lahendaksid kattuvatesse piirkondlikesse rühmadesse kuulumise probleemi;

17. nõuab, et läbirääkijad töötaksid AKV riikide konkurentsivõime mitmekesistamiseks, ajakohastamiseks ja hoogustamiseks - eelkõige põllumajanduses - välja strateegia, mis ulatuks turulepääsust kaugemale;

18. tunnustab toimivate kaitsemehhanismide olulisust, mis võimaldaksid AKV piirkondadel vastu astuda ELi impordi kõikumistele eelkõige põllumajandustoodete osas;

19. kutsub ELi üles edendama õiglast kaubandust ja teisi väike- ja tõrjutud tootjate ning vaeste tööliste tingimusi parandavaid vahendeid;

20. tuletab läbirääkijatele meelde, et põllumajanduse konkurentsivõime strateegiate täiustamisel AKV riikides tuleb asjakohast tähelepanu pöörata toiduainetega kindlustatusele;

21. rõhutab, et on oluline tagada AKV riikidele õiguse säilimine kaitsta mõnesid tundlikke tooteid;

22. tunnistab, et säästvuse mõjuhinnangud ei ole läbirääkimistele märgatavat mõju avaldanud, ning kutsub komisjoni üles selgitama välja seose säästvuse mõjuhinnangute ja läbirääkimispositsioonide vahel ja seda seost läbi vaatama, et anda sidusrühmadele võimalus end kuuldavaks teha;

23. nõuab asjakohase ja läbipaistva järelevalvesüsteemi, millel oleks selge roll ja mõju, loomist nii piirkondlikul kui riiklikul tasandil, et täiendada majanduskoostöölepingute mõju AKV riikide omanduse suurendamisega ja sidusrühmade laialdase konsulteerimisega;

24. kutsub nõukogu ja komisjoni üles selgitama välja, millises ulatuses võidakse majanduskoostöölepingute "arengumõõdet" rahastada väljaspool 10. Euroopa Arengufondi (EAF);

25. tervitab üldasjade ja välissuhete nõukogu 16. oktoobri 2006. aasta järeldust, et "oluline osa ühenduse ja liikmesriikide kohustusest - suurendada kaubandusega seotud abi kahe miljardi euroni aastaks 2010 - tuleb määrata AKV riikidele", kahetsedes samas, et mitte kogu see raha ei "täienda EAFi vahendeid", ja nõuab tungivalt, et komisjon ja liikmesriigid selgitaksid nende kohustuste täpseid tingimusi, tagaksid, et see abi ei sõltu majanduskoostöölepingute läbirääkimiste tulemustest ning püüdleksid kasutada oleva kaubandusabi summa märgatavale suurendamisele AKV riikide nõudmiste kasvades;

26. pooldab nõukogu üleskutset komisjonile ja liikmesriikidele toetada "otseseima prioriteedina majanduskoostöölepingutega seotud reformimiskohustuste rakendamist" ning nõuab konkreetsete, üksikasjalike, arvnäitajatega varustatud ning spetsiaalselt majanduskoostöölepingutega seotud kohustuste võtmist enne majanduskoostöölepingute läbirääkimiste lõppu, mis oleksid suunatud nii kaubandusega seotud abile kui majanduskoostöölepingutega seotud kohanemiskuludele;

27. nõuab, et majanduskoostöölepingute toetust koordineeritaks ja seostataks kaubandusabi mitmepoolse täiustatud ja integreeritud raamistikuga;

28. nõuab, et kooskõlas abi tulemuslikkust käsitlevate Pariisi põhimõtetega peab abi muu hulgas lähtuma nõudlusest ja palub AKV riikidel seega esitada, vajadusel asjakohase ELi abiga, üksikasjalikud, kuluarvestusega ettepanekud, kuidas ja mille jaoks vajavad nad majanduskoostöölepingutega seotud lisavahendeid, pidades eeskätt silmas reguleerivaid raamistikke, kaitsemeetmeid, kaubanduse hõlbustamist, toetust sanitaar- ja fütosanitaar- ning intellektuaalomandi standarditele vastamiseks, ja majanduskoostöölepingute järelevalvesüsteemi koosseisu;

29. palub komisjonil vastava taotluse korral anda AKV riikidele kaubandusläbirääkimiste jooksul täiendavat tehnilist abi;

30. kutsub komisjoni üles vastava taotluse korral pakkuma abi AKV riikidele, kes on otsustanud algatada maksureformi programmid;

31. märgib, et maksude kogumise tase on paljudes AKV riikides väga madal, ning nõuab - saamata jäänud tariifitulude mõju vähendamise strateegia osana - täiendavat maksureformide toetust ja maksupettuste vältimise meetmeid; on ka mures tollitulude kahanemise mõju pärast AKV riikide eelarvetele, mis võib kaasa tuua riiklike kulutuste kärpimise olulisimates sektorites nagu haridus ja tervishoid; kutsub ELi aitama kehtestada kompenseerimismehhanisme, mis aitaksid selliseid tagajärgi ära hoida;

32. tuletab meelde, et AKV riigid on sageli väga sõltuvad toormest, ning kutsub ELi üles töötama välja tõhusamaid tootmise kohandamise ja mitmekesistamise, aga ka töötleva tööstuse ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate arendamise toetusvahendeid AKV riikides;

33. mõistab AKV riikide vastumeelsust pidada kahepoolseid läbirääkimisi nn Singapuri teemade üle, mis on mitmepoolsetest läbirääkimistest eemaldatud, ning tunnistab, et on AKV riikide asi otsustada mis tahes nendeteemaliste kokkulepete kasulikkuse üle arengule; tuletab meelde, et 77 vaest riiki oli vastu Singapuriteemaliste läbirääkimiste kaasamisse Doha arengukavasse;

34. usub, et asjakohases raamistikus investeeringu-, konkurentsi- ja riigihankelepingud, millega kaasneb usaldatav õiguslik keskkond, aitavad kaasa ühiste eesmärkide - heade valitsemistavade ning läbipaistvuse - saavutamisele, luues suuremat avaliku ja erasektori partnerlust võimaldava keskkonna, eelkõige seoses infrastruktuuri põhivaldkondade arenguga;

35. väljendab pettumust, et seni pole piisavalt kasutatud läbivaatuse pakutavat võimalust kaasata parlamendiliikmed ja muud sidusrühmad; usub, et põhisidusrühmade ja kodanikuühiskonna esindajate kaasamine lisaks sellele protsessile olulise praktilise ja pragmaatilise dimensiooni;

36. tunnistab välisettevõtete ja -investorite sotsiaalset ja keskkonnaalast vastutust nende kogu- ja ühiskondade ees, kuhu nad investeerivad; usub, et suuremast liberaliseerimisest saadava sotsiaalse ja majandusliku kasu maksimeerimiseks tuleb vahetuid inimestevahelisi äri- ja investeerimiskontakte soodustada ja hõlbustada;

37. nõuab tungivalt, et komisjon ja AKV riigid kasutaksid majanduskoostöölepingute läbivaatamist võimalusena avameelselt arutada asjaolusid, mis takistavad läbirääkimiste lõpuleviimist, ning teha üksikasjalikke ettepanekuid nende ületamiseks;

38. tuletab meelde AKV riikide mitmel foorumil esitatud taotlusi leida majanduskoostöölepingutele alternatiive, kuid märgib, et AKV riigid ei ole esitanud ametlikke taotlusi vastavalt Cotonou lepingu artikli 37 lõikele 6;

39. palub komisjonil uurida vastavalt Cotonou lepingu artikli 37 lõikele 6, mille kohaselt mitte vähimarenenud AKV riigid ei tohi osaleda majanduskoostöölepingutes, võimalikke viise pakkuda neile riikidele alternatiivset kaubandusraamistikku, mis oleks võrdväärne nende praeguse olukorraga ja vastaks WTO eeskirjadele;

40. palub komisjonil teha ettepanekuid arengule suunatud alternatiivide leidmiseks, mis pakuvad enamat kui vaid turulepääsu (seda pakuvad algatus "Kõik peale relvade" ja üldiste soodustuste süsteem GSP+);

41. kutsub komisjoni üles edendama majanduskoostöölepingute kaubandusläbirääkimistes sotsiaalseid standardeid ja inimväärset tööd;

42. kutsub komisjoni üles selgitama - kaubandusabi ja majanduskoostöölepingutega seotud toetust silmas pidades - mõjusid nendele riikidele, kes otsustavad jätta majanduskoostöölepingutes osalemata;

43. kutsub komisjoni ja nõukogu üles lihtsustama ja vähendama EAFi nõuete bürokraatiakoormust ning täiendama olemasolevate vahendite tõhusaimaks kasutamiseks EAFi menetluste alast koolitust AKV riikides;

44. tuletab meelde, et kahepoolsetel läbirääkimistel teenusekaubanduse üle tuleb keelduda AKV riikide sundimisest liberaliseerida mis tahes põhilised avalikud teenused, austada riikide õigust reguleerida avalikke teenuseid oma äranägemise järgi, ning palub mõlemal poolel tunnistada, et usaldusväärsed reguleerivad raamistikud on iga liberaliseerimisprotsessi oluline osa;

45. nõuab, et EL ei lisaks majanduskoostöölepingutesse sätteid intellektuaalomandi õiguse kohta, kuna need võivad osutuda lisatakistuseks hädavajalike ravimite hankimisel ja et majanduskoostöölepingute süsteemi kasutataks AKV riikide aitamiseks Doha deklaratsioonis sätestatud paindlikkuse vormide rakendamisel; juhib tähelepanu, et TRIPS-lepingut ja rahvatervist käsitleva 2001. aasta Doha deklaratsiooni põhjal on EL kohustunud seadma tervishoiu oma kaubandushuvidest ettepoole;

46. rõhutab, et majanduskoostöölepingute piirkondlik aspekt on oluline nii põhja-lõuna kui lõuna-lõuna suunalise kaubanduse hoogustamisel; on seisukohal, et Euroopa pool ei ole pööranud sellele küsimusele piisavalt tähelepanu ning et tõelise piirkonnasisese integratsiooni saavutamine võib olla isegi olulisem kui piirkondadevahelise integratsiooni programmi käivitamine;

47. nõuab majanduskoostöölepingute vaidluste lahendamise süsteemi, mis oleks piisavalt lihtne ja kulutasuv ning võimaldaks kiiresti sekkuda lepinguosaliste suutmatuse puhul oma kohustusi täita;

48. nõuab, et esitataks asjakohaseid ettepanekuid AKV riikide üldise teenustemüügi lepingu (GATS) IV režiimiga seotud murede lahendamiseks;

49. soovitab komisjonil tagada, et inimväärse töö ja põhiliste tööstandardite rakendamise rahvusvaheline programm saaks kaubandusläbirääkimiste ja strateegilise partnerluse alaliseks osaks; palub komisjonil tagada, et rakendataks Cotonou lepingu artiklit 50, mis sisaldab erisätet kaubandus- ja tööstandardite kohta ning mis kinnitab poolte lubadust järgida põhilisi tööstandardeid;

50. tunnistab, et Euroopa Liidu ranged fütosanitaar- ning muud tervise- ja keskkonnastandardid võivad takistada AKV riikide eksporti, eeskätt põllumajandustoodete puhul, ning kutsub komisjoni ja liikmesriike üles aitama AKV riike nende standardite õigeaegseks saavutamiseks asjakohaste programmide välja töötamisel;

51. kutsub komisjoni üles algatama GATTi XXIV artikli läbivaatamist või selgitamist ja võitma algatusele rahvusvahelist toetust, pidades silmas erineva arengutasemega lepinguosaliste vahelisi vabakaubanduslepinguid;

52. kutsub komisjoni üles nii läbirääkimiste ajal kui ka lepingute sõlmimise järel süsteemselt analüüsima majanduskoostöölepingute sotsiaalset mõju kõige ohustatumatele rühmadele, sealhulgas AKV riikide noortele ja naistele;

53. tunnistab parlamentaarse järelevalve olulisust heale valitsemistavale, aruandekohustuslikkusele ja läbipaistvusele kaasaaitamisel;

54. nõuab, et iga majanduskoostöölepingu kohta loodaks ühine parlamentaarne kaubandus- ja arengukomisjon, mis teeb koostööd AKV-ELi parlamentaarse ühisassamblee raames, mis avalikult jälgiks ja vaataks läbi majanduskoostöölepingute rakendamise mõju kaubandusele ja arengule, kavandaks mehhanisme, mis tagaksid aruandekohustuslikkuse ja tegeleks majanduskoostöölepingutega seotud probleemidega nii piirkondlikul kui AKV riikide ülesel tasandil;

55. nõuab tungivalt, et komisjon konsulteeriks regulaarselt AKV riikide parlamendiga, et hõlbustada neil protsessi kontrollimist, ning soovitab lisaks, et AKV-ELi parlamentaarse ühisassamblee vastav komisjon, Euroopa ja AKV riikide parlamendiliikmed teostaksid parlamendiistungitel regulaarselt järelkontrolli;

56. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide ja AKV riikide valitsustele, AKV-ELi nõukogule ning AKV-ELi parlamentaarsele ühisassambleele.

[1] EÜT C 177 E, 25.7.2002, lk 290.

[2] ELT C 77 E, 26.3.2004, lk 393.

[3] ELT C 92 E, 20.4.2006, lk 397.

[4] ELT C 157 E, 6.7.2006, lk 397.

[5] ELT C 285 E, 22.11.2006, lk 126.

[6] ELT C 292 E, 1.12.2006, lk 121.

[7] ELT C 293 E, 2.12.2006, lk 155.

[8] ELT C 298 E, 8.12.2006, lk 261.

[9] ELT C 305 E, 14.12.2006, lk 244.

[10] ELT C 320 E, 15.12.2005, lk 145.

[11] ELT L 169, 30.6.2005, lk 1.

[12] ELT C 46, 24.2.2006, lk 1.

--------------------------------------------------