Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, mis käsitleb Euroopa Liidu nimel spordivõistlustega manipuleerimise vastase Euroopa Nõukogu konventsiooni allkirjastamist küsimustes, mis on seotud kriminaalmateriaalõigusega ja õigusalase koostööga kriminaalasjades /* COM/2015/086 final - 2015/0043 (NLE) */





SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST Võistluste tulemuste kokkuleppimist peetakse tänapäeva spordi üheks suurimaks ohuks. See varjutab sportlikke väärtusi, nagu usaldusväärsus, aus mäng ja austus teiste vastu. Fännid ja toetajad võivad seetõttu kaugeneda organiseeritud spordist. Lisaks on tulemuste kokkuleppimisega sageli seotud üleilmsed organiseeritud kuritegevuse võrgustikud. See probleem on nüüd saanud prioriteediks nii ametiasutuste, spordiliikumise kui ka õiguskaitseorganite jaoks kogu maailmas. Nende probleemide lahendamiseks kutsus Euroopa Nõukogu 2012. aasta suvel Euroopa kultuurikonventsiooni osalisriike üles alustama läbirääkimisi, mida peetakse Euroopa Nõukogu sporditulemustega manipuleerimist käsitleva konventsiooni eelnõu üle. Läbirääkimised algasid 2012. aasta oktoobris, kui esimest korda tuli kokku Euroopa Nõukogu redaktsioonirühm. 13. novembril 2012 võttis komisjon vastu soovituse nõukogu otsuse kohta, millega antakse komisjonile volitused osalemiseks liidu nimel läbirääkimistes Euroopa Nõukogu rahvusvahelise konventsiooni üle, mis käsitleb sporditulemustega manipuleerimise vastast võitlust[1]. Komisjoni soovitus edastati nõukogu spordi töörühmale 15. novembril 2012. Pärast arutelu nõukogu spordi töörühmaga jagas nõukogu oma otsuse eelnõu kaheks otsuseks, kuna nõukogu lisas materiaalõiguslikke aluseid, sealhulgas õigusliku aluse, mis tuleneb ELi toimimise lepingu kolmanda osa V jaotisest[2]. Kihlvedude ja spordiga seotud küsimusi käsitleva otsuse võttis nõukogu vastu 10. juunil 2013[3]. Teise otsuse võttis nõukogu vastu 23. septembril 2013 ning see käsitles kriminaalasjades tehtava koostöö ja politseikoostööga seotud küsimusi[4]. Komisjon osales vastavalt asjakohastele nõukogu otsustele järgnevatel läbirääkimistel, mis jõudsid lõpule 9. juulil 2014, kui Euroopa Nõukogu ministrite komitee võttis vastu spordivõistlustega manipuleerimise vastase konventsiooni[5]. Konventsioon avati allkirjastamiseks 18. septembril 2014 Euroopa Nõukogu spordi eest vastutavate ministrite konverentsil. Konventsiooni artikli 32 lõike 3 kohaselt on see avatud allkirjastamiseks Euroopa Liidule. Sellest kuupäevast alates on konventsioonile alla kirjutanud paljud osalisriigid, sealhulgas mõned liikmesriigid. Võttes arvesse tulemuste kokkuleppimise rahvusvahelist mõõdet, on konventsioon avatud ka Euroopast väljaspool asuvatele riikidele. See aspekt on ülimalt oluline, sest üleilmne koostöö, eelkõige riikidega, kus spordikihlveod on väga laialdaselt levinud (nt Kagu-Aasia riikides), on põhielement võitluses riikideülese organiseeritud kuritegevuse võrgustike vastu, kes on seotud kokkuleppemängudega ning tegutsevad eri riikides. Komisjon leiab, et konventsioon võib olla tõhus vahend võitluses tulemuste kokkuleppimisega. ELi toimimise lepingu artiklis 165 märgitakse, et liidu tegevuse eesmärk on arendada Euroopa mõõdet spordis, edendades muu hulgas spordivõistluste ausust ja avatust ning koostööd spordiorganisatsioonide vahel. Lisaks kutsutakse ELi toimimise lepingu artiklis 165 liitu ja liikmesriike üles toetama koostööd spordi vallas tegutsevate rahvusvaheliste organisatsioonidega, eriti Euroopa Nõukoguga. ELi meetmed aitavad lahendada Euroopa spordiga seotud rahvusvahelisi probleeme, nagu tulemuste kokkuleppimine, mille puhul on vaja ühiseid jõupingutusi ja paremini kooskõlastatud lähenemisviisi. Konventsiooni üks põhieesmärke on edendada riigisisest ja rahvusvahelist koostööd ning III peatükis on esitatud mitmeid sätteid, millega hõlbustatakse teabevahetust kõikide huvitatud poolte vahel. Tulemuste kokkuleppimise vastane võitlus nõuab tihedat koostööd spordiliikumise, valitsuste, kihlvedude korraldajate, õiguskaitseasutuste ja rahvusvaheliste organisatsioonide vahel. Nii suur hulk huvitatud pooli tekitab omakorda teatavaid raskusi, kuid EL aitab koondada ja tagada kooskõlastatud lähenemisviisi. Liikmesriikides on tulemuste kokkuleppimise vastane võitlus väga erineval arenguastmel. Tulemuste kokkuleppimise rahvusvaheline olemus tähendab tõenäoliselt koostööd liikmesriikidega, kelle kogemused on erinevad, mistõttu on vaja jagada häid tavasid ja arendada asjatundlikkust. ELil on selles vallas täita oluline roll seoses suutlikkuse suurendamise, koostöö hoogustamise ja lõpuks ka konventsiooni rakendamisel abistamisega. Konventsiooni allkirjastamine peaks olema osa komisjoni jõupingutustest osaleda tulemuste kokkuleppimise vastases võitluses koos muude vahenditega, näiteks komisjoni kavandatav algatus kihlvedudega seotud võistlustulemuste kokkuleppimise kohta kooskõlas komisjoni 2012. aasta hasartmänge käsitleva teatisega,[6] ELi võistluste tulemuste kokkuleppimise vastase võitluse eksperdirühma töö ning tulemuste kokkuleppimise vastane ettevalmistav tegevus ja projektid[7]. Läbirääkimiste alustamise volitusi käsitlevate nõukogu otsuste kohaselt peaks enne seda, kui liit konventsiooniga ühineb, tegema pädevusanalüüsi, ning selles märgitakse, et „konventsiooni õiguslik olemus ning volituste jagunemine liikmesriikide ja liidu vahel määratakse eraldi kindlaks läbirääkimiste lõpus, tuginedes konkreetsete sätete kohaldamisala täpse ulatuse analüüsile”. Pädevusanalüüsi käsitletakse järgmistest punktides. Liidu pädevuse olemus ja ulatus Konventsiooni artikli 1 kohaselt on konventsiooni ülesanne „võidelda spordivõistlustega manipuleerimise vastu, et kaitsta spordi ausust ja spordieetikat kooskõlas spordi sõltumatuse põhimõttega”. Seda ülesannet arvestades on konventsiooni peaeesmärk „kaitsta spordi ausust ja eetikat”. Selleks tuleb võtta mitmeid meetmeid, mille eesmärk on spordivõistlustega manipuleerimise ennetamine ja avastamine ning selle eest karistamine. Seda eesmärki silmas pidades edendatakse konventsiooniga ka rahvusvahelist koostööd ja luuakse seiremehhanism, et tagada konventsioonisätete järgimine. Konventsioon sisaldab seega mitmekülgset lähenemisviisi, et tulla toime spordivõistluste manipuleerimise probleemidega. Seepärast on vastu võetavad meetmed oma olemuselt erinevad ja mõjutavad eri õigusvaldkondi, millest kõige olulisem on ennetamine[8]. Muud asjakohased õigusvaldkonnad on kriminaalmateriaalõigus, kriminaalasjades tehtav õigusalane koostöö, isikuandmete kaitse ja kihlvedude korraldamise reguleerimine. Ennetamine (II–III peatükk, artiklid 4–14) Suurem osa ennetamisega seotud konventsioonisätetest võiks kuuluda ELi toimimise lepingu artikli 165 lõike 4 esimese taande alla, mis käsitleb toetusmeetmeid spordi valdkonnas[9]. Sellist liiki pädevus on siiski oma ulatuselt piiratud, kuna see välistab igasuguse liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise. ELi toimimise lepingu artiklis 165 osutatakse edendamisele, koostööle ja stimuleerivatele meetmetele. Seepärast ei asenda liidu pädevus liikmesriikide pädevust selles valdkonnas[10]. Seevastu võivad kihlveoteenustega seotud meetmed puudutada siseturu vabadusi, mis käsitlevad asutamisõigust ja teenuste osutamise vabadust, sel määral, mil kihlvedude korraldajad tegelevad majandustegevusega. Artikli 3 lõike 5 punkti a ja eelkõige artikli 11 puhul tähendab mõiste „ebaseaduslikud spordikihlveod” mis tahes spordikihlvedusid, mille liik või korraldaja ei ole lubatud selle jurisdiktsiooni kehtiva õiguse kohaselt, kus asub mängur. Termin „kohaldatav õigus” hõlmab ELi õigust. See tähendab, et igasugust ELi õigusega tagatud õigust tuleb arvesse võtta ja et liikmesriikide siseriiklik õigus peab olema kooskõlas ELi õigusega, eelkõige siseturu eeskirjadega. Artiklites 9–11 kirjeldatakse meetmeid, mille abil võiks saavutada õigusaktide teatava ühtlustamise. Näiteks esitatakse konventsiooni artiklis 9 soovituslik nimekiri meetmetest, mida konkreetne kihlvedusid reguleeriv asutus võiks „vajaduse korral” kohaldada, et võidelda spordivõistlustega manipuleerimise vastu spordikihlvedude puhul. Konventsiooni artikli 10 lõikes 1 märgitakse, et „konventsiooniosaline võtab vajalikud seadusandlikud või muud meetmed huvide konfliktide ja siseteabe väärkasutamise vältimiseks spordikihlveotoodete pakkumisega seotud füüsiliste või juriidiliste isikute poolt (...)” (rõhuasetus lisatud). Konventsiooni artikli 10 lõike 3 eesmärk on kehtestada aruandmiskohustus: „Konventsiooniosaline võtab vajalikud seadusandlikud või muud meetmed kohustamaks spordikihlvedude korraldajaid teatama viivitamata tavatutest või kahtlastest kihlvedudest kihlvedusid reguleerivale asutusele (...)” (rõhuasetus lisatud). Lõpuks antakse konventsiooni artikliga 11, mis käsitleb võitlust ebaseaduslike spordikihlvedude vastu, konventsiooniosalistele veelgi suurem otsustamisvabadus. Selles on märgitud: „konventsiooniosaline selgitab välja kõige sobivamad vahendid võitluseks ebaseaduslike spordikihlvedude korraldajate vastu ning kaalub meetmete võtmist asjaomase jurisdiktsiooni kohaldatava õiguse kohaselt, näiteks (...)”. See näitab, et konventsiooni artikkel 9 ning artikli 10 lõiked 1 ja 3 loovad aluse võimalikuks ühtlustamiseks ELi toimimise lepingu artikli 114 kohaselt sel määral, mil kihlvedude korraldajad tegelevad majandustegevusega. Artikkel 11, mille sõnastus on veelgi paindlikum, hõlmab siiski teatavat sätete ühtlustamist, mis võiks olla hõlmatud ka ELi toimimise lepingu artikliga 114, mis käsitleb siseturu rajamist ja toimimist. Lisaks sellele võib konventsiooni artikkel 11 mõjutada ka kolmandast riigist pakutavaid teenuseid. Kõnealused meetmed, mis puudutavad otseselt sellistele teenustele juurdepääsu, võiks olla hõlmatud liidu ühise kaubanduspoliitikaga vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 207. Konventsiooni artikkel 14, mis käsitleb isikuandmete kaitset, kuulub liidu pädevusse vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 16. Õiguskaitse (IV–VI peatükk, artiklid 15–25) IV peatükk käsitleb kriminaalõigust ja õigusnormide täitmise tagamisega seotud koostööd (artiklid 15–18). Konventsiooni artikli 15 kohaselt peetakse üldiselt karistatavaks mitte spordivõistlustega manipuleerimist, vaid sellise käitumise teatavaid vorme (kui sellega kaasneb kas korruptiivne tegevus, sund või pettus). See võiks olla hõlmatud ELi toimimise lepingu artikli 83 lõikega 1, kui kuritegu on toime pandud organiseeritud kuritegevuse või korruptiivse tegevusena[11]. Artikkel 15 ei piirdu siiski üksnes organiseeritud kuritegevusega, vaid see hõlmab ka sundi ja pettust, mis ei ole seotud korruptiivse tegevusega. Sellega seoses on asjaomane liidu õigustik piiratud. Artikkel 16 käsitleb rahapesu. Liidu tasandil reguleeritakse seda nõukogu raamotsusega 2001/500/JSK[12] ja direktiiviga 2014/42/EL[13]. Konventsiooni artikli 16 lõige 3 kuulub ELi pädevusse ja ELi toimimise lepingu artikli 114 reguleerimisalasse. Direktiiv 2005/60/EÜ rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta põhineb ELi toimimise lepingu artiklil 114[14]. Kuna direktiiviga ei reguleerita konkreetselt spordivõistlusi, ei takista see konventsiooni artikli 16 lõike 3 (kõnealuses lõikes käsitletakse vaid spordikihlvedude korraldajaid) kohaldamist. Artiklite 17, 18, 22 ja 23 (IV ja VI peatükk) kohane pädevus on seotud konventsiooni artiklite 15 ja 16 kohase pädevusega. Jurisdiktsiooni, kriminaalmenetlust ja täitemeetmeid käsitlev V peatükk ning karistusi ja meetmeid käsitlev VI peatükk täiendavad konventsiooni artiklites 15–18 sisalduvaid kriminaalmateriaalõiguse sätteid. Konventsiooni artikkel 19 (jurisdiktsioon) on täiendav, kriminaalõiguse kehtestamisega seotud säte. Konventsiooni artiklites 20, 21 ja 25 (uurimistoimingud, kaitsemeetmed, arestimine ja konfiskeerimine) käsitletakse kriminaalmenetlustoiminguid, mis võiksid olla hõlmatud ELi toimimise lepingu artikli 82 lõike 2 punktidega a ja b. Rahvusvaheline koostöö (VII peatükk, artiklid 26–28) VII peatükk käsitleb rahvusvahelist õigusalast ja muud koostööd. Oluline on märkida, et konventsioon ei sisalda õiguskorda, mis asendaks kehtivaid õigusakte, vaid jätab puutumata juba olemasolevad sätted seoses vastastikuse õigusabiga kriminaalasjades ja väljaandmise valdkonnas[15]. Seega on Euroopa tasandil kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö hõlbustamiseks loodud laiaulatuslik õiguslik raamistik, mida kohaldatakse kas võistluste tulemuste kokkuleppimisega seotud eri tegutsemisviiside või tulemuste kokkuleppimise kuritegelikuks tunnistamise suhtes, mida käsitatakse uue õigusrikkumisena liikmesriikide õiguskorras[16]. See hõlmaks konventsiooni artiklit 26. Konventsiooni artiklid 27 ja 28 on koostööd käsitlevad üldsätted, mis kuuluvad ELi toimimise lepingu artikli 165 alla. Kokkuvõte Teatavad kuriteod ei ole praegu ELi toimimise lepingu artikli 83 lõikega 1 hõlmatud. Muud kuriteod kuuluvad küll liidu pädevusse, kuid tema ainupädevusse kuulub ainult kaks sätet – artikkel 11 (kui seda kohaldatakse kolmandatest riikidest ja kolmandatele riikidele pakutavate teenuste suhtes) ja artikkel 14 (isikuandmete kaitse, osaliselt)[17]. Ülejäänud kuuluvad jaotatud või „toetavasse” pädevusse. 2. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG Seoses õigusliku alusega on väljakujunenud kohtupraktika, et liidu meetme õigusliku aluse valimisel tuleb tugineda objektiivsetele teguritele, mis alluvad kohtulikule kontrollile ja hõlmavad eelkõige meetme eesmärki ja sisu[18]. Kui liidu õigusakti kontrollimise käigus selgub, et see taotleb kahte eesmärki või et sellega reguleeritakse kahte valdkonda ning üks neist on määratletav peamise või ülekaalukana, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab meetmel olema üksainus õiguslik alus, st peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonna tõttu nõutav õiguslik alus. Kui erandkorras on tõendatud, et meetmel on korraga mitu lahutamatult seotud eesmärki, ilma et üks oleks teise suhtes teisejärguline või kaudne, peab selline meede põhinema vastavatel erinevatel õiguslikel alustel[19]. Siinkohal on potentsiaalselt asjakohased järgmised õiguslikud alused: ELi toimimise lepingu artikkel 16 (isikuandmete kaitse), ELi toimimise lepingu artikli 82 lõiked 1 ja 2 (õigusalane koostöö kriminaalasjades), ELi toimimise lepingu artikli 83 lõige 1 (kriminaalmateriaalõigus), ELi toimimise lepingu artikkel 114 (siseturu rajamine ja toimimine), ELi toimimise lepingu artikkel 165 (sport) ja ELi toimimise lepingu artikkel 207 (ühine kaubanduspoliitika). Tervikuna võttes sisaldab ülesanne võidelda spordivõistlustega manipuleerimise vastu manipuleerimise ennetamise ja koostöö elemente, mis on peamiselt hõlmatud ELi toimimise lepingu artikliga 165, samuti koostöö ja ühtlustamise elemente, mis on hõlmatud ELi toimimise lepingu artiklitega 114 (muu kui kriminaalasjad) ja 207 (ainult kolmandate riikide kihlveokorraldajate juurdepääsuga seotud sätted) ning ELi toimimise lepingu artikli 82 lõikega 1 ja artikliga 83 (kriminaalasjad). Kui tegemist on kihlveoteenustega, võidakse kohaldada ELi toimimise lepingu artikleid 114 ja 207, sõltuvalt sellest, kas need teenused on ELi-sisesed või mitte. Tundub, et siseturuga seotud aspekt on konventsiooni kui terviku suhtes tähtsam, kuna ühise kaubanduspoliitika aspektiga on tegemist vaid konventsiooni artikli 11 puhul. Isegi kui ELi toimimise lepingu artiklit 207 ei mainita ja seda peetakse siseturu aspektide suhtes täiendavaks asjaoluks, puudub liikmesriikidel pädevus ühise kaubanduspoliitika alla kuuluvate asjakohaste aspektide üle. Isikuandmete kaitse seisukohalt ei ole see konventsiooni põhieesmärk ja vastavad sätted on teisejärgulise tähtsusega. Paljudes Euroopa Nõukogu konventsioonides tuletatakse praegu meelde, et isikuandmete kaitset tuleb järgida, isegi kui selline kohustus tuleneb juba mõnest teistest konventsioonist (nt konventsioon nr 108 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete automatiseeritud töötlemisel), sest konventsiooniosalised ei pruugi olla ühed ja samad. Selleks et EL saaks teostada oma pädevust kogu konventsiooni üle (välja arvatud elemendid, mille üle tal puudub pädevus), on peamised õiguslikud alused ELi toimimise lepingu artikli 82 lõige 1, artikli 83 lõige 1, artiklid 114 ja 165. Kuna konventsioonis on mitmed õigusvaldkonnad omavahel läbi põimunud ja hõlmavad nii liidu ainupädevusse kuuluvaid valdkondi kui ka pädevusi, mis ELil puuduvad, ei saa liit või liikmesriigid üksi konventsiooni sõlmida. 2015/0043 (NLE) Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, mis käsitleb Euroopa Liidu nimel spordivõistlustega manipuleerimise vastase Euroopa Nõukogu konventsiooni allkirjastamist küsimustes, mis on seotud kriminaalmateriaalõigusega ja õigusalase koostööga kriminaalasjades EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 82 lõiget 1 ja artikli 83 lõiget 1 koostoimes artikli 218 lõikega 5, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut ning arvestades järgmist: (1) 10. juunil 2013 andis nõukogu komisjonile volitused osalemiseks Euroopa Liidu nimel läbirääkimistes Euroopa Nõukogu rahvusvahelise konventsiooni üle, mis käsitleb spordivõistlustega manipuleerimise vastast võitlust (edaspidi „konventsioon”), välja arvatud kriminaalasjades tehtavat koostööd ja politseikoostööd käsitlevates küsimustes. (2) Nõukogu andis 23. septembril 2013 Euroopa Komisjonile teise volituse osalemiseks Euroopa Liidu nimel läbirääkimistel konventsiooni üle seoses kriminaalasjades tehtavat koostööd ja politseikoostööd käsitlevate küsimustega[20]. (3) Läbirääkimised viidi edukalt lõpule ja Euroopa Nõukogu ministrite komitee võttis konventsiooni vastu 9. juulil 2014. (4) Konventsiooni artikli 15 kohaselt ei peeta üldiselt kriminaalkuriteoks spordivõistlustega manipuleerimist, vaid sellise käitumise teatavaid vorme (kui sellega kaasneb kas korruptiivne tegevus, sund või pettus). Spordivõistlustega manipuleerimist põhjustav tegevus on vaid osaliselt hõlmatud ELi toimimise lepingu artikli 83 lõikes 1 nimetatud kuriteoliikidega, st kui tegemist on organiseeritud kuritegevuse või korruptiivse tegevusega[21]. (5) Konventsiooni artikli 16 kohaselt peab konventsiooniosaline võtma vajalikud meetmed, et määratleda kuriteona rahapesuga seotud tegevus, kui tulu tekitanud eelkuritegu on üks neist, millele viidatakse käesoleva konventsiooni artiklites 15 ja 17, „ning igal juhul, kui tegemist on väljapressimise, korruptsiooni ja pettusega”. Rahapesu on ELi toimimise lepingu artikli 83 lõikes 1 nimetatud. Liidu tasandil reguleeritakse rahapesu nõukogu raamotsusega 2001/500/JSK[22]. (6) Konventsiooni artiklite 17, 18, 22 ja 23 (IV ja VI peatükk) kohane pädevus on seotud konventsiooni artiklite 15 ja 16 kohase pädevusega. (7) Jurisdiktsiooni, kriminaalmenetlust ja rakendusmeetmeid käsitlev V peatükk ning karistusi ja meetmeid käsitlev VI peatükk täiendavad konventsiooni artiklites 15–18 sisalduvaid kriminaalmateriaalõiguse sätteid. Konventsiooni artikkel 19 (jurisdiktsioon) on täiendav, kuriteo tuvastamisega seotud säte. (8) VII peatükk käsitleb rahvusvahelist õigusalast ja muud koostööd. Oluline on märkida, et konventsioon ei sisalda õiguskorda, mis asendaks kehtivaid õigusakte, vaid jätab puutumata juba olemasolevad sätted seoses vastastikuse õigusabiga kriminaalasjades ja väljaandmise valdkonnas[23]. Seega on Euroopa tasandil kriminaalasjades tehtava õigusalase koostööd hõlbustamiseks loodud laiaulatuslik õiguslik raamistik, mida kohaldatakse kas spordivõistlustega manipuleerimise eri tegutsemisviiside või spordivõistlustega manipuleerimise kuritegelikuks tunnistamise suhtes, mida käsitatakse uue õigusrikkumisena liikmesriikide õiguskorras[24]. (9) Euroopa Liit toetab spordivõistlustega manipuleerimise vastase Euroopa nõukogu konventsiooni allkirjastamist, kuna nii toetatakse Euroopa Liidu jõupingutusi võidelda sporditulemuste manipuleerimise vastu, et kaitsta spordi ausust ja spordieetikat kooskõlas spordi sõltumatuse põhimõttega. (10) Seetõttu tuleks konventsioon Euroopa Liidu nimel allkirjastada, tingimusel et see sõlmitakse hilisemal kuupäeval, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE: Artikkel 1 Liidu nimel kiidetakse heaks spordivõistlustega manipuleerimise vastase Euroopa Nõukogu konventsiooni allkirjastamine, tingimusel et konventsioon sõlmitakse. Allkirjastatava konventsiooni tekst on lisatud käesolevale otsusele. Artikkel 2 Nõukogu peasekretariaat annab konventsiooni läbirääkija poolt nimetatud isiku(te)le täisvolituse konventsiooni allkirjastamiseks, tingimusel et konventsioon sõlmitakse. Artikkel 3 Käesolev otsus jõustub päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Brüssel, Nõukogu nimel eesistuja [1] COM(2012) 655 (final). [2] Komisjon avaldas nõukogu istungi protokolli kantava avalduse, milles ta ei nõustunud materiaalõigusliku aluse lisamisega; vt nõukogu dokument 10509/13. [3] Nõukogu otsus 2013/304/EL, 10. juuni 2013, millega antakse Euroopa Komisjonile volitused osalemiseks Euroopa Liidu nimel läbirääkimistes Euroopa Nõukogu rahvusvahelise konventsiooni üle, mis käsitleb võitlust sporditulemustega manipuleerimise vastu, välja arvatud kriminaalasjades tehtavat koostööd ja politseikoostööd käsitlevates küsimustes, ELT L 170, 22.6.2013, lk 62. [4] Nõukogu otsus, millega antakse Euroopa Komisjonile volitused osalemiseks Euroopa Liidu nimel läbirääkimistes spordi tulemustega manipuleerimise vastast võitlust käsitleva Euroopa Nõukogu rahvusvahelise konventsiooni üle kriminaalasjades tehtava koostöö ja politseikoostöö küsimuses, nõukogu dokument 10180/13. [5] Malta hääletas konventsiooni vastu ja esitas 11. juulil 2014 Euroopa Kohtule taotluse konventsiooni käsitleva arvamuse saamiseks vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikele 11 (arvamus 1/14). [6] http://ec.europa.eu/internal_market/gambling/communication/index_en.htm [7] Hiljutine näide: http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/financing/fundings/security-and-safeguarding-liberties/other-programmes/cooperation-between-public-private/index_en.htm [8] Ennetamist käsitletakse konventsiooni II ja III peatükis ning artiklites 27 ja 28. [9] Eelkõige konventsiooni artikkel 4, artikli 5 lõige 1, artiklid 6 ja 7 spordiorganisatsioonide teatava tegevuse toetamise kohta ning konventsiooni artikkel 8, samuti konventsiooni artikli 9, artikli 10 lõike 2, artikli 12 ja artikli 13 teatavad aspektid. [10] Vt ELi toimimise lepingu artikli 2 lõige 5: „Teatud valdkondades ja aluslepingutes sätestatud tingimustel on liit pädev võtma meetmeid liikmesriikide meetmete toetamiseks, koordineerimiseks või täiendamiseks, ilma et see asendaks liikmesriikide pädevuse neis valdkondades.” [11] Nõukogu raamotsus 2003/568/JSK korruptsioonivastase võitluse kohta erasektoris, ELT L 192, 31.7.2003, lk 54. [12] Nõukogu raamotsus 2001/500/JSK, milles käsitletakse rahapesu ning kuriteovahendite ja kuritegelikul teel saadud tulu kindlakstegemist, uurimist, blokeerimist, arestimist ja konfiskeerimist, EÜT L 182, 5.7.2001, lk 1. [13] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/42/EL, 3. aprill 2014, kuriteovahendite ja kriminaaltulu arestimise ja konfiskeerimise kohta Euroopa Liidus. [14] Direktiivis on sätestatud raamistik, mille eesmärk on kaitsta rahapesu ja terrorismi rahastamise ohtude eest krediidi- ja finantseerimisasutuste usaldusväärsust, ühtsust ja stabiilsust ning usaldust finantssüsteemi vastu tervikuna. [15] Selgitava aruande § 21. [16] Nõukogu 29. mai 2000. aasta akt, millega kehtestatakse Euroopa Liidu liikmesriikide vaheline vastastikust õigusabi kriminaalasjades käsitlev konventsioon, EÜT C 197, 12.7.2000, lk 1; nõukogu raamotsus 2002/584/JSK, Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta, EÜT L 190, 18.7.2002, lk 20; nõukogu raamotsus 2003/577/JSK vara või tõendite arestimise otsuste täitmise kohta Euroopa Liidus, ELT L 196, 2.8.2003, lk 45; nõukogu raamotsus 2006/783/JSK konfiskeerimisotsuste suhtes vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta; nõukogu raamotsus 2008/978/JSK, mis käsitleb Euroopa tõendikogumismäärust, ELT L 350, 30.12.2008; nõukogu raamotsus 2009/948/JSK kohtualluvuskonfliktide vältimise ja lahendamise kohta kriminaalmenetluses, ELT L 328, 15.12.2009, lk 42; direktiiv 2014/41/EL, mis käsitleb Euroopa uurimismäärust kriminaalasjades, ELT L 130, 1.5.2014, lk 1; direktiiv 2014/42/EL kuriteovahendite ja kriminaaltulu arestimise ja konfiskeerimise kohta Euroopa Liidus, ELT L 127, 29.4.2014, lk 39. [17] Asjakohaste õigusaktide hulka võivad kuuluda direktiiv 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31), määrus (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 8, 12.1.2001, lk l) ja raamotsus 2008/977/JSK kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavate isikuandmete kaitse kohta (ELT L 350, 30.12.2008, lk 60). [18] C-377/12, komisjon vs. nõukogu, punkt 34. [19] Vt samas otsuse punkt 34. [20] Vt nõukogu dokument 10180/13. [21] Nõukogu raamotsus 2003/568/JSK korruptsioonivastase võitluse kohta erasektoris, ELT L 192, 31.7.2003, lk 54. [22] EÜT L 182, 5.7.2001, lk 1; vt ka direktiiv 2005/60/EÜ rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta (ELT L 309, 25.11.2005, lk 15). [23] Selgitava aruande § 21. [24] Nõukogu 29. mai 2000. aasta akt, millega kehtestatakse Euroopa Liidu liikmesriikide vaheline vastastikust õigusabi kriminaalasjades käsitlev konventsioon (EÜT C 197, 12.7.2000, lk 1); nõukogu raamotsus 2002/584/JSK, Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta, EÜT L 190, 18.7.2002, lk 20; nõukogu raamotsus 2003/577/JSK vara või tõendite arestimise otsuste täitmise kohta Euroopa Liidus, ELT L 196, 2.8.2003, lk 45; nõukogu raamotsus 2006/783/JSK konfiskeerimisotsuste suhtes vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta; nõukogu raamotsus 2008/978/JSK, mis käsitleb Euroopa tõendikogumismäärust, ELT L 350, 30.12.2008; nõukogu raamotsus 2009/948/JSK kohtualluvuskonfliktide vältimise ja lahendamise kohta kriminaalmenetluses, ELT L 328, 15.12.2009, lk 42; direktiiv 2014/41/EL, mis käsitleb Euroopa uurimismäärust kriminaalasjades, ELT L 130, 1.5.2014, lk 1; direktiiv 2014/42/EL kuriteovahendite ja kriminaaltulu arestimise ja konfiskeerimise kohta Euroopa Liidus, ELT L 127, 29.4.2014, lk 39. Euroopa Nõukogu lepingud – nr 215 Spordivõistlustega manipuleerimise vastane Euroopa Nõukogu konventsioon Magglingen, 18. september 2014 Preambul Euroopa Nõukogu liikmesriigid ja teised käesolevale konventsioonile allakirjutanud, arvestades Euroopa Nõukogu eesmärki saavutada oma liikmesriikide suurem ühtsus; arvestades Euroopa Nõukogu riigipeade ja valitsusjuhtide kolmanda tippkohtumise (Varssavi, 16.–17. mai 2005) tegevuskava, mis soovitab jätkata Euroopa Nõukogu tegevusi, millele viidatakse spordi vallas; arvestades, et spordi arendamiseks on vaja edasi arendada Euroopa ja maailma ühist raamistikku, mis põhineb pluralistliku demokraatia, õigusriigi, inimõiguste ja spordieetika mõistetel; olles teadlik, et spordivõistlustega manipuleerimine võib potentsiaalselt mõjutada iga riiki ja iga spordiala maailmas, ning rõhutades, et see nähtus kui ülemaailmne oht spordi aususele vajab ülemaailmset reageerimist, mida peavad toetama ka riigid, kes ei ole Euroopa Nõukogu liikmed; väljendades muret kuritegevuse, eriti organiseeritud kuritegevuse kaasatuse pärast spordivõistlustega manipuleerimisse ja selle riikidevahelise iseloomu pärast; meenutades inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (ETS nr 5, 1950) ja selle protokolle, jalgpallivõistluste ja teiste spordiürituste pealtvaatajate vägivalda ning muid korrarikkumisi käsitlevat Euroopa konventsiooni (ETS nr 120, 1985), dopinguvastast konventsiooni (ETS nr 135, 1989), korruptsiooni kriminaalõigusliku reguleerimise konventsiooni (ETS nr 173, 1999) ja Euroopa Nõukogu konventsiooni rahapesu ning kriminaaltulu avastamise, arestimise ja konfiskeerimise ning terrorismi rahastamise kohta (ETS nr 198, 2005); meenutades rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni (2000) ja selle protokolle; meenutades samuti Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni korruptsioonivastast konventsiooni (2003); meenutades nende jurisdiktsiooni alla kuuluvate õigusrikkumiste põhjendamatu viivituseta uurimise tähtsust; meenutades Rahvusvahelise Kriminaalpolitsei Organisatsiooni (Interpol) võtmetähtsusega rolli tõhusa koostöö toetamisel õiguskaitseorganite vahel lisaks õigusalasele koostööle; rõhutades, et spordiorganisatsioonid vastutavad nende alluvuses olevate isikute poolt toimepandud spordivõistlustega manipuleerimise tuvastamise ning karistamise eest; tunnistades spordivõistlustega manipuleerimise vastases võitluses juba saavutatud tulemusi; olles veendunud, et tõhusaks spordivõistlustega manipuleerimise vastaseks võitluseks on vaja laiemat, kiiret, jätkusuutlikku ning hästi toimivat riigisisest ja rahvusvahelist koostööd; võttes arvesse ministrite komitee soovitust nr R (92) 13 rev liikmesriikidele läbivaadatud Euroopa Spordi Harta kohta; CM/Rec(2010)9 läbivaadatud spordieetika koodeksi kohta; Rec(2005)8 hea juhtimistava kohta spordis ja CM/Rec(2011)10 spordi aususe edendamise kohta võitlemaks tulemustega manipuleerimise vastu, eriti tulemuste kokkuleppimise vastu; pidades silmas järgmistel konverentsidel tehtud tööd ja järeldusi: – Euroopa Nõukogu spordi eest vastutavate ministrite 11. konverents, mis peeti 11. ja 12. detsembril 2008 Ateenas; - Euroopa Nõukogu spordi eest vastutavate ministrite 18. mitteametlik konverents (Bakuu, 22. september 2010) spordi aususe edendamise kohta võitlemaks tulemustega manipuleerimise (tulemuste kokkuleppimise) vastu; – Euroopa Nõukogu spordi eest vastutavate ministrite 12. konverents (Belgrad, 15. märts 2012) eelkõige seoses uue rahvusvahelise õigusakti koostamisega sporditulemustega manipuleerimise vastu; – UNESCO kehalise kasvatuse ja spordi eest vastutavate ministrite ja kõrgemate ametnike 5. rahvusvaheline konverents (MINEPS V); olles veendunud, et dialoog ja koostöö riigiasutuste, spordiorganisatsioonide, võistluste korraldajate ja spordikihlvedude korraldajate vahel riigisisesel ja rahvusvahelisel tasandil vastastikuse austuse ja usalduse alusel on hädavajalik, et otsida tõhusaid ühiseid lahendusi väljakutsetele, mida põhjustab spordivõistlustega manipuleerimine; tunnistades, et sport põhineb õiglasel ja võrdsel konkurentsil ja on oma laadilt ettearvamatu ning nõuab jõulist ja tõhusat võitlust ebaeetilise tegevuse ja käitumise vastu spordis; rõhutades oma veendumust, et heade juhtimistavade ja eetika järjepidev kohaldamine spordis on oluline tegur, mis aitab välja juurida korruptsiooni, spordivõistlustega manipuleerimist ja muid rikkumisi spordis; tunnistades, et spordi sõltumatuse põhimõtte kohaselt vastutavad spordiorganisatsioonid spordi eest ja et spordivõistlustega manipuleerimise vastases võitluses on neil enesekontrolli- ja distsiplinaarkohustused, kuid riigiasutused kaitsevad vajaduse korral spordi ausust; tunnistades, et spordikihlvedude, eelkõige ebaseaduslike spordikihlvedude areng suurendab sellise manipuleerimise ohtu; arvestades, et spordivõistlustega manipuleerimine võib olla spordikihlvedudega seotud või mitte ning võib olla kuritegevusega seotud või mitte ning et sellega tuleb tegeleda kõikidel juhtudel; võttes arvesse liikmesriikide kaalutlusõigust kohaldatava õiguse raames spordikihlvedude poliitika üle otsustamisel, on kokku leppinud järgmises. I peatükk – Eesmärk, juhtpõhimõtted, mõisted Artikkel 1 – Ülesanne ja peamised eesmärgid 1 Käesoleva konventsiooni ülesanne on võidelda spordivõistlustega manipuleerimise vastu, et kaitsta spordi ausust ja spordieetikat kooskõlas spordi sõltumatuse põhimõttega. 2 Seda ülesannet arvestades on konventsiooni peamised eesmärgid: a ennetada ja avastada riigisisest või riikideülest riigisiseste ja rahvusvaheliste spordivõistlustega manipuleerimist ning karistada selle eest; b edendada spordivõistlustega manipuleerimise vastu suunatud riigisisest ja rahvusvahelist koostööd asjaomaste riigiasutuste vahel, samuti selliste riigiasutuste ning spordi ja spordikihlvedudega tegelevate organisatsioonide vahel. Artikkel 2 – Juhtpõhimõtted 1 Võitluses spordivõistluste manipuleerimise vastu tagatakse muu hulgas järgmiste põhimõtete austamine: a inimõigused; b seaduslikkus; c proportsionaalsus; d eraelu ja isikuandmete kaitse. Artikkel 3 – Mõisted Konventsioonis kasutatakse järgmisi mõisteid: 1 „Spordivõistlus” – spordiüritus, mis korraldatakse kooskõlas konventsiooni rakenduskomitee poolt artikli 31 lõike 2 alusel koostatud nimekirjas oleva spordiorganisatsiooni kehtestatud eeskirjadega ning mida tunnustab rahvusvaheline spordiorganisatsioon või vajaduse korral muu pädev spordiorganisatsioon. 2 „Spordiorganisatsioon” – organisatsioon, mis juhib sporti või ühte konkreetset spordiala ning mis on toodud konventsiooni rakenduskomitee poolt kooskõlas artikli 31 lõikega 2 vastu võetud nimekirjas, samuti vajaduse korral selle maailmajao ja riiklikud sidusorganisatsioonid. 3 „Võistluste korraldaja” – spordivõistlusi korraldav spordiorganisatsioon või muu isik tema õiguslikust vormist sõltumata. 4 „Spordivõistlustega manipuleerimine” – tahtlik kokkulepe, tegevus või tegevusetus, mille eesmärk on spordivõistluse tulemuse või käigu ebaaus muutmine, et kõrvaldada täielikult või osaliselt eespool nimetatud spordivõistluse kogu ettearvamatus või osa sellest, saamaks endale või teistele põhjendamatu eelis. 5 „Spordikihlvedu” – rahalises väärtuses panustamine spordivõistlusega seotud tulevase ja ebakindla sündmuse suhtes rahalise väärtusega tasu ootuses. Eelkõige: a „ebaseaduslikud spordikihlveod” – spordikihlveod, mille liik või korraldaja ei ole lubatud selle jurisdiktsiooni kehtiva õiguse kohaselt, kus asub tarbija; b „tavatud spordikihlveod” – spordikihlveod, mis on vastuolus kõnealusel turul tavaliste või eeldatavate mustritega või on sõlmitud spordivõistluse suhtes, mille käik on ebatavaline; c „kahtlased spordikihlveod” – spordikihlveod, mis usaldusväärsete ja üksteist toetavate tõendite kohaselt näivad olevat seotud selle spordivõistlusega manipuleerimisega, mille suhtes neid pakutakse. 6 „Võistluste sidusrühm” – füüsilised või juriidilised isikud, kes kuuluvad ühte järgmistest kategooriatest: a „sportlane” – spordivõistlustel osalev isik või isikute rühm; b „sportlaste tugipersonal” – treener, instruktor, mänedžer, esindaja, meeskonna töötajad, meeskonna ametisik, meditsiinitöötajad või parameedikud, kes töötavad spordivõistlustel osalevate või nendeks valmistuvate sportlastega või ravivad neid, ning kõik teised sportlastega töötavad isikud; c „ametiisik” – isikud, kes on spordivõistlusi organiseerivate või edendavate üksuste omanikud, aktsionärid, juhid või töötajad, samuti kohtunikud, žürii liikmed ja muud akrediteeritud isikud. Termin hõlmab ka rahvusvaheliste või vajaduse korral muude võistlust tunnustavate pädevate spordiorganisatsioonide juhte ja töötajaid. 7 „Siseteave” – informatsioon võistluse kohta, mis isikul on tulenevalt tema seisundist seoses spordiala või võistlusega, välja arvatud juba avaldatud või üldteada informatsioon, mis on avalikkuse huvitatud liikmetele kergesti kättesaadav või mis avalikustatakse asjaomast võistlust reguleerivate eeskirjade ja määruste kohaselt. II peatükk – Ennetamine, koostöö ja muud meetmed Artikkel 4 – Riigisisene kooskõlastamine 1 Konventsiooniosaline kooskõlastab kõikide asjaomaste spordivõistlustega manipuleerimise vastase võitlusega tegelevate riigiasutuste poliitikad ja tegevused. 2 Konventsiooniosaline julgustab spordiorganisatsioone, võistluste korraldajaid ja spordikihlvedude korraldajad tegema koostööd spordivõistlustega manipuleerimise vastases võitluses ning teeb neile vajaduse korral ülesandeks käesoleva konventsiooni asjakohaste sätete rakendamise. Artikkel 5 – Riskide hindamine ja juhtimine 1 Konventsiooniosaline teeb vajaduse korral koostööd spordiorganisatsioonide, spordikihlvedude korraldajate, võistluste korraldajate ja muude asjaomaste organisatsioonidega, et tuvastada, analüüsida ja hinnata spordivõistlustega manipuleerimisega seotud riske. 2 Konventsiooniosaline julgustab spordiorganisatsioone, spordikihlvedude korraldajaid, võistluste korraldajaid ja muid asjakohaseid organisatsioone kehtestama protseduurid ja eeskirjad, et võidelda spordivõistlustega manipuleerimise vastu, ning võtab vajaduse korral vajalikke seadusandlikke või muid meetmeid. Artikkel 6 – Koolitamine ja teadlikkuse suurendamine 1 Konventsiooniosaline soodustab teadlikkuse suurendamist, koolitamist, väljaõpet ja uurimusi, et tugevdada spordivõistlustega manipuleerimise vastast võitlust. Artikkel 7 – Spordiorganisatsioonid ja võistluste korraldajad 1 Konventsiooniosaline julgustab spordiorganisatsioone ja võistluste korraldajaid võtma vastu ja rakendama eeskirju spordivõistlustega manipuleerimise vastu võitlemiseks, samuti hea juhtimistava, muu hulgas seoses järgmisega: a huvide konflikti vältimine, sealhulgas: – keeld võistluste sidusrühmadele panustada kihlvedudes spordivõistluste suhtes, millega nad on seotud; – siseteabe väärkasutamise või levitamise keeld; b spordiorganisatsioonide ja nendega seotud liikmete kõigi lepinguliste ja muude kohustuste täitmine; c nõue võistluste sidusrühmadele teatada viivitamata kahtlasest tegevusest, vahejuhtumist, stiimulist või kontaktist, mida võib pidada spordivõistlustega manipuleerimise vastaste eeskirjade rikkumiseks. 2 Konventsiooniosaline julgustab spordiorganisatsioone võtma ja rakendama asjakohaseid meetmeid, et kindlustada: a manipuleerimisohuga spordivõistluste käigu tugevdatud ja tõhus järelevalve; b spordivõistlustega manipuleerimisega seotud kahtlasest tegevusest asjaomastele riigiasutustele või riiklikule platvormile viivitamata teatamise kord; c tõhusad mehhanismid, et hõlbustada informatsiooni avalikustamist võimalike või tegelike spordivõistlustega manipuleerimise juhtumite kohta, sealhulgas piisav kaitse rikkumistest teatajatele; d teadlikkus spordivõistlustega manipuleerimise ohust ning jõupingutustest sellega võitlemiseks võistluste sidusrühmade, sealhulgas noorte sportlaste seas, koolituste, väljaõppe ja informatsiooni levitamise abil; e asjaomaste ametiisikute, eelkõige kohtunike nimetamine spordivõistlustele võimalikult hilises staadiumis. 3 Konventsiooniosaline kutsub üles oma spordiorganisatsioone ja nende kaudu rahvusvahelisi spordiorganisatsioone kohaldama suunatud, tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid distsiplinaarkaristusi ja -meetmeid spordivõistlustega manipuleerimise vastaste sise-eeskirjade rikkumise korral, eriti käesoleva artikli lõikes 1 viidatud rikkumiste korral, samuti tagama teiste spordiorganisatsioonide kehtestatud karistuste vastastikuse tunnustamise ja täitmise, eeskätt teistes riikides. 4 Spordiorganisatsioonide kehtestatud distsiplinaarvastutus ei välista kriminaal-, tsiviil- ega haldusvastutust. Artikkel 8 – Spordiorganisatsioonide rahastamismeetmed 1 Konventsiooniosaline võtab seadusandlikud või muud meetmed, mis võivad osutuda vajalikuks, et tagada konventsiooniosalise poolt rahaliselt toetatavate spordiorganisatsioonide rahastamise asjakohane läbipaistvus. 2 Konventsiooniosaline kaalub võimalust abistada spordiorganisatsioone spordivõistlustega manipuleerimise vastases võitluses, sealhulgas asjakohaste mehhanismide rahastamise teel. 3 Konventsiooniosaline kaalub vajaduse korral rahalise toetuse mitteandmist või spordiorganisatsioonide üleskutsumist rahalise toetuse mitteandmisele võistluste sidusrühmadele, keda on karistatud spordivõistlustega manipuleerimise eest, sellise karistuse kehtivuse ajal. 4 Vajaduse korral võtab konventsiooniosaline meetmeid selleks, et mitte anda teatavat osa või kogu rahalist või muud spordiga seotud toetust spordiorganisatsioonidele, kes ei kohalda tõhusalt spordivõistlustega manipuleerimise vastu võitlemise eeskirju. Artikkel 9 – Meetmed seoses kihlvedusid reguleeriva asutuse või muu(de) vastutava(te) asutus(te)ga 1 Konventsiooniosaline määrab ühe või mitu vastutavat asutust, millele antakse konventsiooniosalise õiguskorras ülesanne rakendada spordikihlvedude eeskirju ja kohaldada asjaomaseid meetmeid spordivõistlustega manipuleerimise vastaseks võitluseks, sealhulgas vajaduse korral: a õigeaegne teabevahetus muude asjaomaste asutuste või riikliku platvormiga seoses ebaseaduslike, tavatute või kahtlaste spordikihlvedudega, samuti seoses konventsioonis osutatud või sellega kooskõlas kehtestatud eeskirjade rikkumisega; b spordikihlvedude pakkumise piiramine pärast konsulteerimist riiklike spordiorganisatsioonide ja spordikihlvedude korraldajatega, eelkõige välistades spordivõistlused: – mis on mõeldud alla 18-aastastele või – mille korraldamistingimused ja/või olulisus on spordi mõistes ebapiisav; c eelnev informatsiooni andmine spordikihlveotoodete liikide ja objektide kohta võistluste korraldajatele, et toetada nende jõupingutusi nende võistlustel spordiga manipuleerimise riskide tuvastamisel ja juhtimisel; d spordikihlvedudes selliste maksevahendite süstemaatiline kasutamine, mis võimaldavad jälgida konventsiooniosalise määratletud taset ületavaid rahavooge, eelkõige nende saatjaid, saajaid ja summasid; e mehhanismid koostöös spordiorganisatsioonidega ja nende vahel ning vajaduse korral spordikihlvedude korraldajatega ja nende vahel, et vältida võistluste sidusrühmade panustamist spordivõistluste suhtes, mis rikuvad asjaomaseid spordieeskirju või kohaldatavaid õigusakte; f kooskõlas riigisisese õigusega kihlvedude sõlmimise peatamine võistlustel, mille kohta on antud asjakohane hoiatus. 2 Konventsiooniosaline edastab Euroopa Nõukogu peasekretärile käesoleva artikli lõike 1 kohaselt nimetatud asutuse või asutuste nimed ja aadressid. Artikkel 10 – Spordikihlvedude korraldajad 1 Konventsiooniosaline võtab vajalikud seadusandlikud või muud meetmed huvide konfliktide ja siseteabe väärkasutamise vältimiseks spordikihlveotoodete pakkumisega seotud füüsiliste või juriidiliste isikute poolt, eelkõige piirangute abil järgmiste suhtes: a spordikihlveotooteid pakkuvate füüsiliste või juriidiliste isikute poolt panuste tegemine nende oma toodete raames; b spordiorganisatsiooni sponsori või osalise omaniku seisundi kuritarvitamine, et hõlbustada spordivõistlustega manipuleerimist või kuritarvitada siseteavet; c võistluse sidusrühmade poolne kihlveokoefitsientide pakkumine võistlusele, millega nad ise seotud on; d kihlvedude pakkumine spordikihlvedude korraldaja poolt, kes kontrollib võistluse korraldajat või sidusrühma, samuti spordikihlvedude korraldaja poolt, keda kontrollib selline võistluste korraldaja või sidusrühm, võistlusel, millega on seotud see võistluste korraldaja või sidusrühm. 2 Konventsiooniosaline julgustab oma spordikihlvedude korraldajaid ja läbi nende rahvusvahelisi spordikihlvedude korraldajate organisatsioone suurendama nende omanike ja töötajate teadlikkust spordivõistlustega manipuleerimise tagajärgede ja selle vastase võitluse kohta läbi koolituse, väljaõppe ja informatsiooni levitamise. 3 Konventsiooniosaline võtab vajalikud seadusandlikud või muud meetmed kohustamaks spordikihlvedude korraldajaid teatama viivitamata tavatutest või kahtlastest kihlvedudest kihlvedusid reguleerivale asutusele, muu(de)le vastutava(te)le asutus(t)ele või riiklikule platvormile. Artikkel 11 – Võitlus ebaseaduslike spordikihlvedude vastu 1 Spordivõistlustega manipuleerimise vastu võitlemise eesmärgil selgitab konventsiooniosaline välja kõige sobivamad vahendid võitluseks ebaseaduslike spordikihlvedude korraldajate vastu ning kaalub meetmete võtmist asjaomase jurisdiktsiooni kohaldatava õiguse kohaselt, näiteks: a ebaseaduslike spordikihlvedude kaugkorraldajate sulgemine või otsene ja kaudne juurdepääsu piiramine neile ning ebaseaduslike füüsiliste mängusaalide sulgemine konventsiooniosalise jurisdiktsioonis; b rahavoogude blokeerimine ebaseaduslike spordikihlvedude korraldajate ja tarbijate vahel; c ebaseaduslike spordikihlvedude korraldajate reklaamikeeld; d tarbijate teadlikkuse suurendamine ohtude kohta, mis on seotud ebaseaduslike spordikihlvedudega. III peatükk – Infovahetus Artikkel 12 – Infovahetus pädevate riigiasutuste, spordiorganisatsioonide ja spordikihlvedude korraldajate vahel 1 Ilma et see piiraks artikli 14 kohaldamist, hõlbustab konventsiooniosaline riigisisesel ja rahvusvahelisel tasandil ja oma riigisisese õiguse kohaselt infovahetust asjaomaste riigiasutuste, spordiorganisatsioonide, võistluste korraldajate, spordikihlvedude korraldajate ja riiklike platvormide vahel. Eelkõige kohustub konventsiooniosaline looma mehhanismid asjaomase informatsiooni jagamiseks, kui selline informatsioon ja nimelt informatsiooni eelnev andmine võistluste korraldajatele kihlveotoodete liikide ja objekti kohta võib olla abiks artiklis 5 osutatud riski hindamise läbiviimisel ning uurimiste või menetluste algatamisel või läbiviimisel seoses spordivõistlustega manipuleerimisega. 2 Soovi korral informeerib sellise informatsiooni saaja kooskõlas riigisisese õigusega ja viivitamata informatsiooni jagavat organisatsiooni või asutust sellise informatsiooni edastamise järelmeetmetest. 3 Konventsiooniosaline uurib võimalusi arendada või laiendada koostööd ja infovahetust ebaseaduslike spordikihlvedude vastu võitlemise kontekstis, mis on sätestatud käesoleva konventsiooni artiklis 11. Artikkel 13 – Riiklik platvorm 1 Konventsiooniosaline määrab spordivõistlustega manipuleerimisega tegelema riikliku platvormi. Riiklik platvorm teeb kooskõlas riigisisese õigusega muu hulgas järgmist: a toimib teabejagamiskeskusena, kogudes ja edastades asjaomastele organisatsioonidele ja asutustele informatsiooni, mis on seotud spordivõistlustega manipuleerimise vastase võitlusega; b koordineerib spordivõistlustega manipuleerimise vastast võitlust; c võtab vastu, koondab ja analüüsib informatsiooni tavatute ja kahtlaste kihlvedude kohta, mis on sõlmitud konventsiooniosalise territooriumil toimuvate spordivõistluste suhtes, ning vajaduse korral edastab hoiatusi; d edastab informatsiooni seaduse või käesolevas konventsioonis osutatud spordiregulatsioonide võimalike rikkumiste kohta riigiasutustele või spordiorganisatsioonidele ja/või spordikihlvedude korraldajatele; e teeb koostööd kõigi organisatsioonide ja asjaomaste asutustega riigisisesel ja rahvusvahelisel tasandil, sealhulgas teiste riikide riiklike platvormidega. 2 Konventsiooniosaline edastab Euroopa Nõukogu peasekretärile riikliku platvormi nime ja aadressi. Artikkel 14 – Isikuandmete kaitse 1 Konventsiooniosaline võtab sellised seadusandlikud ja muud meetmed, mis on vajalikud tagamaks, et kõik spordivõistlustega manipuleerimise vastased tegevused, eelkõige käesoleva konventsiooniga hõlmatud infovahetuse osas, vastavad asjaomastele riigisisestele ja rahvusvahelistele isikuandmete kaitse seadustele ja standarditele. 2 Konventsiooniosaline võtab sellised seadusandlikud ja muud meetmed, mis on vajalikud tagamaks, et käesoleva konventsiooniga hõlmatud riigiasutused ja organisatsioonid võtaksid vajalikud meetmed tagamaks, et isikuandmete kogumisel, töötlemisel ja vahetamisel, sõltumata sellise vahetamise laadist, pööratakse nõuetekohast tähelepanu õiguspärasuse, piisavuse, asjakohasuse ja täpsuse põhimõtetele, samuti andmete turvalisusele ja andmesubjektide õigustele. 3 Konventsiooniosaline sätestab oma seadustes, et käesoleva konventsiooniga hõlmatud riigiasutused ja organisatsioonid peavad tagama, et andmevahetus käesoleva konventsiooni tähenduses ei ületa miinimumi, mis on vajalik nimetatud vahetuse eesmärgi saavutamiseks. 4 Konventsiooniosaline kutsub konventsiooniga hõlmatud eri riigiasutusi ja organisatsioone üles pakkuma vajalikke tehnilisi vahendeid vahetatud andmete turvalisuse tagamiseks ning kindlustama nende usaldusväärsuse ja terviklikkuse, samuti andmevahetussüsteemide kättesaadavuse ja terviklikkuse ning nende kasutajate tuvastamise. IV peatükk – Kriminaalmateriaalõigus ja õigusnormide täitmise tagamisega seotud koostöö Artikkel 15 – Spordivõistlustega manipuleerimisega seotud kuriteod 1 Konventsiooniosaline tagab, et tema riigisisesed seadused võimaldavad karistada kriminaalkorras spordivõistlustega manipuleerimise eest, kui sellega kaasneb kas sund, korruptiivne tegevus või pettus, mis on määratletud tema riigisiseses õiguses. Artikkel 16 – Spordivõistlustega manipuleerimisega seotud kuritegude abil saadud tulu rahapesu 1 Konventsiooniosaline võtab vajalikud seadusandlikud ja muud meetmed selleks, et määratleda kuritegudena oma riigisisese õiguse alusel tegevus, millele viidatakse Euroopa Nõukogu rahapesu ning kriminaaltulu avastamist, arestimist ja konfiskeerimist ning terrorismi rahastamist käsitleva konventsiooni (CETS nr 198, 2005) artikli 9 lõigetes 1 ja 2, rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni (2000) artikli 6 lõikes 1 või Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni korruptsioonivastase konventsiooni (2003) artikli 23 lõikes 1, seal viidatud tingimustel, kui tulu tekitanud eelkuritegu on üks neist, millele viidatakse käesoleva konventsiooni artiklites 15 ja 17, ning igal juhul, kui tegemist on väljapressimise, korruptsiooni ja pettusega. 2 Otsustades selle üle, milliseid õigusrikkumisi käsitada lõikes 1 nimetatud eelkuritegudena, võib konventsiooniosaline otsustada oma riigisisese õiguse kohaselt, kuidas määratleda need õigusrikkumised ja konkreetsed tunnused, mis muudavad need tõsiseks. 3 Konventsiooniosaline kaalub spordivõistlustega manipuleerimise lisamist oma rahapesu tõkestamise raamistikku, kohaldades spordikihlvedude korraldajate suhtes kliendikontrolli läbiviimise, arvestuse pidamise ja aruandlusnõudeid. Artikkel 17 – Kuritegudele kihutamine ja kaasaaitamine 1 Konventsiooniosaline võtab vajalikud seadusandlikud ja muud meetmed, et määratleda oma riigisisese õiguse kohaselt kuritegudena ka käesoleva konventsiooni artiklis 15 osutatud kuritegudele kihutamine ja kaasaaitamine, kui see on toime pandud tahtlikult. Artikkel 18 – Juriidilise isiku vastutus 1 Konventsiooniosaline võtab vajalikud seadusandlikud ja muud meetmed tagamaks, et juriidilisi isikuid saab võtta vastutusele konventsiooni artiklites 15–17 osutatud õigusrikkumiste eest, mille on nende huvides toime pannud iseseisvalt või juriidilise isiku organi liikmena tegutsenud isik, kes on juriidilise isiku juures juhtival kohal, mis põhineb: a õigusel esindada juriidilist isikut, b õigusel teha otsuseid selle juriidilise isiku nimel; c õigusel kontrollida juriidilist isikut. 2 Konventsiooniosalise õiguslike põhimõtete kohaselt võib juriidilise isiku võtta kriminaal-, tsiviil- või haldusvastutusele. 3 Lisaks lõikes 1 sätestatud juhtudele võtab konventsiooniosaline vajalikud meetmed tagamaks, et juriidilisi isikuid saab võtta vastutusele, kui lõikes 1 nimetatud isiku puuduliku järelevalve või kontrolli tagajärjel on osutunud võimalikuks, et juriidilise isiku alluvuses olev isik on juriidilise isiku huvides pannud toime artiklites 15–17 nimetatud õigusrikkumise. 4 Selline vastutus ei piira õigusrikkumise toime pannud füüsiliste isikute kriminaalvastutust. V peatükk – Jurisdiktsioon, kriminaalmenetlus ja rakendusmeetmed Artikkel 19 – Jurisdiktsioon 1 Konventsiooniosaline võtab vajalikud seadusandlikud ja muud meetmed, et kehtestada jurisdiktsioon õigusrikkumiste suhtes, millele viidatakse konventsiooni artiklites 15–17, kui kõnealune õigusrikkumine pannakse toime: a nende territooriumil või b nende lipu all sõitva laeva pardal või c nende seaduste alusel registreeritud õhusõiduki pardal või d nende kodaniku või sellise isiku poolt, kelle alaline elukoht on nende territooriumil. 2 Riik või Euroopa Liit võivad käesolevale konventsioonile alla kirjutades või ratifitseerimis- ja heakskiitmiskirja hoiule andes Euroopa Nõukogu peasekretärile saadetud avalduses teatada, et nad jätavad endale õiguse mitte kohaldada või kohaldada üksnes erijuhtudel või eritingimustel jurisdiktsiooni käsitlevaid norme, mis on sõnastatud käesoleva artikli lõike 1 punktis d. 3 Konventsiooniosaline võtab vajalikud seadusandlikud või muud meetmed, et kehtestada jurisdiktsioon õigusrikkumiste suhtes, millele viidatakse konventsiooni artiklites 15–17, juhtudel kui kahtlustatav viibib nende territooriumil ja teda ei saa anda välja teisele konventsiooniosalisele tema kodakondsuse alusel. 4 Kui rohkem kui üks konventsiooniosaline nõuab jurisdiktsiooni konventsiooni artiklites 15–17 osutatud õigusrikkumise suhtes, konsulteerivad asjasse puutuvad konventsiooniosalised vajaduse korral üksteisega, et teha kindlaks vastutusele võtmiseks kõige sobivam jurisdiktsioon. 5 Rahvusvahelise õiguse üldreegleid kahjustamata ei välista konventsioon kriminaal-, tsiviil ja haldusjurisdiktsiooni, mida konventsiooniosaline riigisisese õiguse kohaselt teostab. Artikkel 20 – Meetmed elektroonilise tõendusmaterjali kogumiseks 1 Konventsiooniosaline võtab seadusandlikud või muud meetmed, et koguda elektroonilist tõendusmaterjali, muu hulgas läbi salvestatud arvutiandmete säilitamise soodustamise, edastatud andmete säilitamise soodustamise ja avalikustamise, andmete esitamise, salvestatud arvutiandmete läbiotsimise ja arestimise, reaalajas edastatavate andmete kogumise ja sisuandmete pealtkuulamise, kooskõlas nende riigisisese õigusega, kui uuritakse konventsiooni artiklites 15–17 osutatud õigusrikkumisi. Artikkel 21 – Kaitsemeetmed 1 Konventsiooniosaline kaalub vajalike õiguslike meetmete võtmist, et tagada tõhus kaitse: a isikutele, kes annavad heas usus ja mõistlikel alustel informatsiooni konventsiooni artiklites 15–17 osutatud õigusrikkumiste kohta või teevad muul viisil koostööd uurimisasutuste või prokuratuuriga; b tunnistajatele, kes annavad ütlusi nende õigusrikkumiste kohta; c vajaduse korral punktides a ja b osutatud isikute pereliikmetele. VI peatükk – Karistused ja meetmed Artikkel 22 – Füüsiliste isikute kriminaalkaristused 1 Konventsiooniosaline võtab kõik vajalikud seadusandlikud või muud meetmed tagamaks, et konventsiooni artiklites 15–17 osutatud õigusrikkumiste eest, kui need pannakse toime füüsiliste isikute poolt, karistatakse tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate karistustega, sealhulgas rahalistega, võttes arvesse õigusrikkumiste tõsidust. Need karistused hõlmavad vabadusekaotusega karistusi, millega võib kaasneda riigisiseses õiguses määratletud väljaandmine. Artikkel 23 – Juriidiliste isikute karistused 1 Konventsiooniosaline võtab kõik vajalikud seadusandlikud või muud meetmed tagamaks, et juriidiliste isikute suhtes, kes võetakse vastutusele kooskõlas artikliga 18, kohaldatakse tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi, mille hulka kuuluvad rahalised karistused ja võivad kuuluda ka muud meetmed, näiteks: a ajutine või alaline äritegevuse keeld; b kohtuliku järelevalve alla võtmine; c sundlõpetamine. Artikkel 24 – Haldussanktsioonid 1 Konventsiooniosaline võtab vajaduse korral sellised seadusandlikud või muud meetmed oma riigisisese õiguse alusel karistatavate tegude suhtes, nagu on vaja konventsiooni kohaselt kehtestatud rikkumiste eest karistamiseks tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate karistustega, ning haldusasutuste rakendatavad menetlusjärgsed meetmed, kui tehtud otsuse põhjal võib algatada menetluse pädevas kohtus. 2 Konventsiooniosaline tagab haldusmeetmete rakendamise. Seda võib teha kihlvedusid reguleeriv asutus või muu(d) vastutav(ad) asutus(ed) riigisisese õiguse kohaselt. Artikkel 25 – Arestimine ja konfiskeerimine 1 Konventsiooniosaline võtab seadusandlikud või muud meetmed kooskõlas riigisisese õigusega, et lubada järgmise arestimist ja konfiskeerimist: a kaubad, dokumendid ja muud vahendid, mida kasutati või kavatseti kasutada konventsiooni artiklites 15–17 osutatud õigusrikkumiste toimepanemiseks; b nendest õigusrikkumistest saadud tulu või sellisele tulule vastava väärtusega vara. VII peatükk – Rahvusvaheline õigusalane ja muu koostöö Artikkel 26 – Meetmed, mille eesmärk on rahvusvaheline koostöö kriminaalasjades 1 Konventsiooniosalised teevad konventsiooni sätete ja asjakohaste kohaldatavate rahvusvaheliste ja piirkondlike õigusaktide kohaselt ning ühtsete või vastastikuste õigusaktide ja nende riigisisese õiguse alusel kokkulepitud korra kohaselt üksteisega võimalikult suurel määral koostööd konventsiooni artiklites 15–17 osutatud õigusrikkumiste uurimisel, kohtu alla andmisel ja kohtumenetlustes, sealhulgas arestimisel ja konfiskeerimisel. 2 Konventsiooniosalised teevad võimalikult suures ulatuses koostööd asjakohaste kohaldatavate rahvusvaheliste, piirkondlike ja kahepoolsete lepingute kohaselt väljaandmise ja vastastikuse abi andmise kohta kriminaalasjades ning nende riigisisese õiguse kohaselt seoses konventsiooni artiklites 15–17 osutatud õigusrikkumistega. 3 Kahepoolse karistatavuse nõude korral loetakse rahvusvahelise koostöö küsimustes see nõue täidetuks olenemata sellest, kas taotluse saanud riigi seaduste kohaselt kuulub õigusrikkumine samasse õigusrikkumise kategooriasse või kasutatakse õigusrikkumise puhul sama terminit nagu taotluse saanud riigis, kui õigusrikkumise aluseks olev tegevus, mille suhtes vastastikust õigusabi või väljaandmist taotletakse, on mõlema konventsiooniosalise seaduste alusel kuritegu. 4 Kui konventsiooniosaline, kes seab väljaandmise või vastastikuse õigusabi kriminaalasjades sõltuvusse lepingu olemasolust, saab kriminaalasjades väljaandmise või õigusabi taotluse konventsiooniosaliselt, kellega tal ei ole sellist lepingut, võib ta, tegutsedes täielikus vastavuses oma kohustustega rahvusvahelise õiguse ees ja võttes arvesse oma riigisisese õigusega sätestatud tingimusi, käsitada konventsiooni õigusliku alusena väljaandmisele või vastastikuse õigusabi andmisele kriminaalasjades seoses konventsiooni artiklites 15–17 osutatud õigusrikkumistega. Artikkel 27 – Muud ennetavad rahvusvahelise koostöö meetmed 1 Konventsiooniosaline püüab vajaduse korral integreerida spordivõistlustega manipuleerimise ennetamist ja selle vastu võitlemist kolmandatele riikidele antavate abiprogrammidega. Artikkel 28 – Rahvusvaheline koostöö rahvusvaheliste spordiorganisatsioonidega 1 Konventsiooniosaline teeb oma riigisisese õiguse kohaselt koostööd rahvusvaheliste spordiorganisatsioonidega spordivõistlustega manipuleerimise vastases võitluses. VIII peatükk – Rakendamine Artikkel 29 – Informatsiooni andmine 1 Konventsiooniosaline edastab Euroopa Nõukogu peasekretärile Euroopa Nõukogu ühes ametlikus keeles kogu vajaliku teabe oma õigus- ja muude meetmete kohta, millega ta tagab konventsiooni järgimise. Artikkel 30 – Konventsiooni rakenduskomitee 1 Konventsiooni rakendamiseks moodustatakse konventsiooni rakenduskomitee. 2 Konventsiooniosalist võib konventsiooni rakenduskomitees esindada üks või mitu esindajat, sealhulgas spordi, õiguskaitse või kihlvedude reguleerimise eest vastutavate riigiasutuste esindaja. Konventsiooniosalisel on üks hääl. 3 Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee ja ka asjakohased Euroopa Nõukogu valitsustevahelised komiteed nimetavad igaüks esindaja konventsiooni rakenduskomiteesse, et aidata kaasa mitut valdkonda hõlmava ja valdkonnaülese lähenemisviisi kasutamisele. Konventsiooni rakenduskomitee võib vajaduse korral ühehäälse otsusega kutsuda oma kohtumistel osalema vaatleja, kes esindab konventsiooni suhtes kolmandat riiki, rahvusvahelist organisatsiooni või organit. Käesoleva lõike alusel nimetatud esindajad osalevad konventsiooni rakenduskomitee kohtumistel ilma hääleõiguseta. 4 Konventsiooni rakenduskomitee kutsub kokku Euroopa Nõukogu peasekretär. Selle esimene istung peetakse niipea kui võimalik, aga hiljemalt ühe aasta jooksul pärast konventsiooni jõustumise kuupäeva. Pärast seda tuleb rakenduskomitee kokku, kui seda taotleb vähemalt üks kolmandik konventsiooniosalistest või peasekretär. 5 Konventsiooni rakenduskomitee koostab konventsiooni alusel oma kodukorra ja võtab selle konsensuse alusel vastu. 6 Konventsiooni rakenduskomiteed abistab tema ülesannete täitmisel Euroopa Nõukogu sekretariaat. Artikkel 31 – Konventsiooni rakenduskomitee ülesanded 1 Konventsiooni rakenduskomitee vastutab konventsiooni rakendamise järelevalve eest. 2 Konventsiooni rakenduskomitee võtab vastu artikli 3 lõikes 2 osutatud spordiorganisatsioonide nimekirja ja muudab seda, tagades samas, et see avaldatakse asjakohasel viisil. 3 Konventsiooni rakenduskomitee võib eelkõige: a anda soovitusi konventsiooniosalistele konventsiooni eesmärgil võetavate meetmete kohta, eelkõige seoses rahvusvahelise koostööga; b anda vajaduse korral soovitusi konventsiooniosalistele pärast selgitava dokumentatsiooni avaldamist ning pärast eelnevat konsulteerimist spordiorganisatsioonide ja spordikihlvedude korraldajate esindajatega, eelkõige järgmise kohta: – kriteeriumid, mida spordiorganisatsioonid ja spordikihlvedude korraldajad peavad täitma selleks, et saada osa konventsiooni artikli 12 lõikes 1 osutatud infovahetusest; – muud viisid, mis on suunatud operatiivse koostöö tõhustamisele asjakohaste riigiasutuste, spordiorganisatsioonide ja kihlvedude korraldajate vahel, nagu konventsioonis märgitud; c asjakohaste rahvusvaheliste organisatsioonide ja üldsuse kursishoidmine konventsiooni raames ettevõetud tegevustega; d arvamuse koostamine ministrite komiteele Euroopa Nõukogu mitteliikmesriigi taotluse kohta saada ministrite komiteelt kutse konventsiooni allkirjastamiseks artikli 32 lõike 2 kohaselt. 4 Oma ülesannete täitmiseks võib konventsiooni rakenduskomitee omal algatusel korraldada ekspertide kokkusaamisi. 5 Konventsiooni rakenduskomitee korraldab konventsiooniosaliste juurde külaskäike eelneval kokkuleppel asjaomaste konventsiooniosalistega. IX peatükk – Lõppsätted Artikkel 32 – Allakirjutamine ja jõustumine 1 Käesolev konventsioon on avatud allakirjutamiseks Euroopa Nõukogu liikmesriikidele, muudele Euroopa kultuurikonventsiooni osalisriikidele, Euroopa Liidule ning selle väljatöötamisel osalenud või Euroopa Nõukogu vaatleja staatuses mitteliikmesriikidele. 2 Käesolev konventsioon on avatud allakirjutamiseks ka Euroopa Nõukogu muudele mitteliikmesriikidele ministrite komitee kutsel. Otsus kutsuda mitteliikmesriik konventsioonile alla kirjutama tehakse Euroopa Nõukogu põhikirja artikli 20 punktis d ettenähtud häälteenamusega ja ministrite komitees esindatud osalisriikide esindajate poolt ühehäälselt pärast konsulteerimist konventsiooni rakenduskomiteega, kui see on moodustatud. 3 Konventsioon ratifitseeritakse või kiidetakse heaks. Ratifitseerimis- või heakskiitmiskiri antakse hoiule Euroopa Nõukogu peasekretärile. 4 Konventsioon jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele kuupäevast, mil viis allakirjutajat, sealhulgas vähemalt kolm Euroopa Nõukogu liikmesriiki, on väljendanud lõigete 1, 2 ja 3 kohaselt oma nõusolekut konventsiooni siduvuse kohta. 5 Allakirjutanud riigi või Euroopa Liidu suhtes, kes väljendab hiljem nõusolekut konventsiooni siduvuse kohta, jõustub konventsioon selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele nõusoleku andmisest konventsiooni siduvuse kohta lõike 1, 2 ja 3 kohaselt. 6 Konventsiooniosaline, kes ei ole Euroopa Nõukogu liige, aitab kaasa konventsiooni rakenduskomitee rahastamisele viisil, mille otsustab ministrite komitee pärast selle konventsiooniosalisega konsulteerimist. Artikkel 33 – Konventsiooni mõju ja seos teiste rahvusvaheliste dokumentidega 1 Konventsioon ei mõjuta konventsiooniosaliste õigusi ja kohustusi rahvusvaheliste mitmepoolsete konventsioonide alusel, mis käsitlevad konkreetseid teemasid. Eelkõige ei muuda konventsioon nende õigusi ega kohustusi, mis tulenevad varem sõlmitud muudest dopinguvastase võitlusega seotud lepingutest, mis on kooskõlas käesoleva konventsiooni teema ja eesmärgiga. 2 Konventsioon täiendab vajaduse korral konventsiooniosaliste vahel kohalduvate mitme- või kahepoolsete lepingute, eelkõige järgmiste sätteid: a väljaandmise Euroopa konventsioon (ETS nr 24, 1957); b kriminaalasjades vastastikuse abistamise Euroopa konventsioon (ETS nr 30, 1959); c rahapesu ning kriminaaltulu avastamise, arestimise ja konfiskeerimise konventsioon (ETS nr 141, 1990); d Euroopa Nõukogu konventsioon rahapesu ning kriminaaltulu avastamise, arestimise ja konfiskeerimise ning terrorismi rahastamise kohta (CETS nr 198, 2005). 3 Konventsiooniosalised võivad sõlmida omavahel kahe- või mitmepoolseid lepinguid konventsiooniga hõlmatud küsimustes selleks, et täiendada või karmistada konventsiooni sätteid või hõlbustada selles sisalduvate põhimõtete kohaldamist. 4 Kui kaks või enam konventsiooniosalist on juba käesoleva konventsiooniga hõlmatud küsimustes lepingu sõlminud või neis küsimustes muul viisil suhted loonud, on neil õigus seda lepingut kohaldada või oma suhteid vastavalt reguleerida. Kui konventsiooniosalised loovad konventsioonis hõlmatud küsimustes siiski muid suhteid peale siin sätestatute, teevad nad seda viisil, mis ei ole vastuolus konventsiooni eesmärkide ja põhimõtetega. 5 Mitte miski käesolevas konventsioonis ei mõjuta konventsiooniosaliste muid õigusi, piiranguid, kohustusi ega vastutust. Artikkel 34 – Tingimused ja kaitseklauslid 1 Konventsiooniosaline tagab, et II–VII peatükis sätestatud volituste ja menetluste kehtestamine, rakendamine ja kohaldamine toimub kooskõlas tema riigisiseses õiguses sätestatud tingimuste ja kaitseklauslitega, mis näevad ette inimõiguste ja -vabaduste piisava kaitse, sealhulgas õigused kohustuste alusel, mille ta on võtnud inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1966. aasta kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti ja muude kohaldatavate inimõigusi käsitlevate rahvusvaheliste dokumentide alusel ja mis toovad proportsionaalsuse põhimõtte tema riigisisesesse õigusse. 2 Sellised tingimused ja kaitseklauslid hõlmavad, kui see on asjaomase menetluse või volituse laadi silmas pidades asjakohane, muu hulgas kohtulikku või muud sõltumatut järelevalvet, selle volituse või menetluse rakendamise aluseid ning selle ulatuse ja kestuse piiranguid. 3 Kuivõrd see on kooskõlas avaliku huviga, eelkõige tõrgeteta õigusemõistmisega, võtab konventsiooniosaline arvesse nendes peatükkides toodud volituste ja menetluste mõju kolmandate isikute õigustele, kohustustele ja seaduslikele huvidele. Artikkel 35 – Territoriaalne kohaldatavus 1 Riik või Euroopa Liit võib alla kirjutades või ratifitseerimis- või heakskiitmiskirja hoiule andes täpsustada territooriumi või territooriumid, mille suhtes konventsiooni kohaldatakse. 2 Konventsiooniosaline võib hiljem Euroopa Nõukogu peasekretärile saadetud avaldusega laiendada konventsiooni kohaldamisala avalduses nimetatud muule territooriumile, mille rahvusvaheliste suhete eest ta vastutab või mille nimel tal on õigus kohustusi võtta. Sellise territooriumi suhtes jõustub konventsioon selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele peasekretäri poolt avalduse kättesaamise kuupäevast. 3 Kahe eelmise lõike kohaselt tehtud avalduse võib selles nimetatud territooriumi suhtes Euroopa Nõukogu peasekretärile saadetava teatega tagasi võtta. Tagasivõtmine jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele teate laekumisest peasekretärile. Artikkel 36 – Föderaalklausel 1 Föderaalne riik võib jätta endale õiguse võtta konventsiooni II, IV, V ja VI peatüki alusel kohustusi, mis on kooskõlas tema keskvalitsuse ja osariikide või muude samalaadsete territoriaalsete üksuste vahelisi suhteid reguleerivate põhimõtetega, tingimusel et tal on siiski võimalik teha koostööd III ja VII peatüki alusel. 2 Tehes reservatsiooni lõike 1 alusel, ei tohi föderaalne riik kohaldada sellise reservatsiooni tingimusi, et välistada või oluliselt vähendada oma kohustusi rakendada III ja VII peatükis sätestatud meetmed. Üldiselt tagab ta nende meetmete osas ulatusliku ja tõhusa täitmisvõime. 3 Käesoleva konventsiooni sätete osas, mille kohaldamine kuulub osalisriikide või muude samalaadsete territoriaalüksuste jurisdiktsiooni alla, mis ei ole föderatsiooni põhiseadusliku süsteemi kohaselt kohustatud võtma seadusandlikke meetmeid, teatab föderaalvalitsus selliste riikide pädevatele asutustele oma pooldava arvamuse nimetatud sätete kohta, julgustades neid võtma asjakohaseid meetmeid nende kehtestamiseks. Artikkel 37 – Reservatsioonid 1 Riik või Euroopa Liit võib Euroopa Nõukogu peasekretärile adresseeritud kirjaliku teatega allakirjutamise või ratifitseerimis- või heakskiitmiskirja hoiuleandmise ajal deklareerida, et ta kasutab artikli 19 lõikes 2 ja artikli 36 lõikes 1 sätestatud reservatsioone. Muid reservatsioone ei või teha. 2 Konventsiooniosaline, kes tegi reservatsiooni vastavalt lõikele 1, võib selle Euroopa Nõukogu peasekretärile adresseeritud teatega kas täielikult või osaliselt tagasi võtta. Tagasivõtmine jõustub päeval, mil teade laekub peasekretärile. Kui teates märgitakse, et reservatsiooni tagasivõtmine jõustub selles märgitud kuupäeval ja selline kuupäev on hilisem kui kuupäev, millal teade laekub peasekretärile, jõustub tagasivõtmine sellisel hilisemal kuupäeval. 3 Konventsiooniosaline, kes on teinud reservatsiooni, võtab sellise reservatsiooni täielikult või osaliselt tagasi niipea, kui asjaolud seda võimaldavad. 4 Euroopa Nõukogu peasekretär võib perioodiliselt ühelt või mitmelt reservatsiooni teinud konventsiooniosaliselt küsida sellis(t)e reservatsiooni(de) tagasivõtmise väljavaadete üksikasjade kohta. Artikkel 38 – Muudatused 1 Konventsiooni artiklite muudatuste kohta võib ettepanekuid teha iga konventsiooniosaline, konventsiooni rakenduskomitee või Euroopa Nõukogu ministrite komitee. 2 Muudatusettepanek edastatakse Euroopa Nõukogu peasekretärile ja tema edastab selle konventsiooniosalistele, Euroopa Nõukogu liikmesriikidele, kolmandatele riikidele, kes osalesid käesoleva konventsiooni väljatöötamises või kellel on Euroopa Nõukogus vaatleja staatus, Euroopa Liidule, riigile, keda on kutsutud käesolevale konventsioonile alla kirjutama, ja konventsiooni rakenduskomiteele vähemalt kaks kuud enne kohtumist, millel seda arutatakse. Konventsiooni rakenduskomitee esitab ministrite komiteele oma arvamuse muudatusettepaneku kohta. 3 Ministrite komitee arutab muudatusettepanekut ja konventsiooni rakenduskomitee esitatud arvamust ning võib võtta muudatuse vastu Euroopa Nõukogu põhikirja artikli 20 punktis d sätestatud häälteenamusega. 4 Pärast seda, kui ministrite komitee on käesoleva artikli lõike 3 kohaselt muudatuse vastu võtnud, edastatakse tekst konventsiooniosalistele vastuvõtmiseks. 5 Käesoleva artikli lõike 3 kohaselt vastu võetud muudatus jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb ühe kuu möödumisele päevast, mil kõik osalisriigid on pärast nende vastavaid riigisiseseid menetlusi peasekretäri muudatuse vastuvõtmisest teavitanud. 6 Kui ministrite komitee on muudatuse vastu võtnud, kuid see ei ole veel jõustunud vastavalt lõikele 5, ei või riik ega Euroopa Liit väljendada oma nõusolekut konventsiooni siduvuse kohta, ilma samal ajal muudatust aktsepteerimata. Artikkel 39 – Vaidluste lahendamine 1 Konventsiooni rakenduskomiteed hoitakse tihedas koostöös asjakohaste Euroopa Nõukogu valitsusvaheliste komiteedega kursis raskustega käesoleva konventsiooni tõlgendamisel ja kohaldamisel. 2 Konventsiooniosalised püüavad lahendada konventsiooni või selle protokolli tõlgendamisel, rakendamisel või järgimisel tekkivad vaidlused läbirääkimiste teel või poolte endi valikul muul rahumeelsel viisil. 3 Euroopa Nõukogu ministrite komitee võib kehtestada vaidluste lahendamise korra, mida vaidluse pooled võivad kasutada nende nõusolekul. Artikkel 40 – Denonsseerimine 1 Konventsiooniosaline võib konventsiooni igal ajal denonsseerida Euroopa Nõukogu peasekretärile saadetava asjakohase teatega. 2 Denonsseerimine jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele päevast, mil teade laekub peasekretärile. Artikkel 41 – Teavitamine 1 Euroopa Nõukogu peasekretär teavitab konventsiooniosalisi, Euroopa Nõukogu liikmesriike, teisi Euroopa kultuurikonventsiooni osalisriike, kolmandaid riike, kes osalesid käesoleva konventsiooni väljatöötamisel või kellel on Euroopa Nõukogus vaatleja staatus, Euroopa Liitu ja riike, keda on kutsutud käesolevale konventsioonile alla kirjutama vastavalt artikli 32 sätetele: a allakirjutamisest; b ratifitseerimis- või heakskiitmiskirja hoiuleandmisest; c artikli 32 kohaselt konventsiooni jõustumise kuupäevast; d artikli 37 kohaselt tehtud reservatsioonist või reservatsiooni tagasivõtmisest; e artiklite 9 ja 13 kohaselt tehtud avaldustest; f konventsiooniga seotud muust toimingust, teatest või teadaandest. Selle kinnituseks on täievolilised esindajad konventsioonile alla kirjutanud. Koostatud 18. septembril 2014 Magglingenis inglise ja prantsuse keeles ühes eksemplaris; mõlemad tekstid on võrdselt autentsed ja antakse hoiule Euroopa Nõukogu arhiivi. Euroopa Nõukogu peasekretär edastab tõestatud ärakirjad kõigile Euroopa Nõukogu liikmesriikidele, kolmandatele riikidele, kes osalesid konventsiooni väljatöötamises või kellel on Euroopa Nõukogus vaatleja staatus, Euroopa Liidule ja konventsiooniga ühinema kutsutud riikidele.