Peale selle rõhutas Horvaatia, et üleminekuperioodil on võetud mõningaid meetmeid, et arendada põllumajandusmaa turgu, parandada põllumajanduse tootlikkust ja Horvaatia põllumajandustootjate võimet osaleda edaspidi avatumal maade turul. Selleks kavandas Horvaatia erinevaid keskpika ja pika perioodi projekte, mis rakendataks üleminekuajal. Projektid olid järgmistes valdkondades:

Horvaatia üleminekumeetmete taotluse aluseks olevad peamised põhjused olid sarnased nendega, mida esitas enamik EL 12 liikmesriigist (EL 10 ja EL 2) ELiga ühinemisel, ja need on eelkõige seotud vajadusega tagada põllumajanduse sotsiaal-majanduslik keskkond siseturu loomise ja ühisele põllumajanduspoliitikale ülemineku ajal. Üleminekumeetmed on eelkõige suunatud negatiivse mõju vähendamisele, mis võiks äkki avanevatel turgudel olla Horvaatias maahindade ja põllumajandustootjate ostujõu suure erinevuse tõttu võrreldes EL 15 riikidega, võttes arvesse, et põllumajandusmaa turg sõltub ikka veel institutsionaalsetest teguritest, mis takistavad põllumajandusmaa kasutamist (nt pooleliolev maa erastamine ja tagastamine, ebakindlad omandisuhted, lõpetamata maaregister ja kataster). Peale selle rõhutab Horvaatia, et kodusõja (1991–1995) järel ei saaks suurt osa põllumaast kasutada miinide ja demineerimismeetmete tõttu.

Samas nõustus EL Horvaatiaga peetud ühinemisläbirääkimistel teatavate põllumajandusmaa omandamist käsitlevate üleminekusätetega, mille kohaselt on Horvaatial lubatud ajutiselt kalduda kõrvale kapitaliliikumise põhivabadusest. Eelkõige lubatakse ühinemisakti V lisaga Horvaatial „jätta alates ühinemiskuupäevast seitsmeks aastaks jõusse oma põllumajandusmaa seaduses (OG 152/08) sätestatud piirangud, mis kehtivad ühinemislepingu allakirjutamise kuupäeval ja käsitlevad põllumajandusmaa omandamist teise liikmesriigi kodanike, Euroopa Majanduspiirkonna lepingu (EMP lepingu) osalisriikide kodanike ning teise liikmesriigi või EMP lepingu osalisriigi õigusaktide alusel asutatud juriidiliste isikute poolt“. Samal ajal on ühinemisaktiga ette nähtud erand üleminekumeetmetest „FIEst põllumajandustootjate suhtes, kes on teise liikmesriigi kodanikud ning kes soovivad alustada tegevust Horvaatias ja seal elada“, ja kelle suhtes ei kohaldata üleminekumeetmeid (...) ega muid eeskirju või menetlusi kui need, mida kohaldatakse Horvaatia kodanike suhtes.

Kapitali vaba liikumine on üks Euroopa Liidu õigusega tagatud põhivabadustest. ELi toimimise lepingu artiklis 63 on sätestatud: „keelatakse kõik kapitali liikumise piirangud liikmesriikide vahel ning liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel“. Kapitaliliikumiste alla kuuluvad ka investeeringud kinnisvarasse ja põllumajandusmaasse. Euroopa Liidu Kohus on asunud seisukohale, et õigusega omandada, kasutada ja võõrandada teise liikmesriigi territooriumil põllumajandusmaad kaasneb kapitali liikumine. Seepärast peavad liikmesriikide õigusaktid põllumajandusmaa omandamise kohta vastama ELi õiguse kohasele kapitali vaba liikumise põhimõttele.

Üleminekuperioodi, mil Horvaatia võib säilitada ühinemise ajal kehtinud piirangud, lubati selleks, et äsja ühinenud liikmesriik saaks kõrvaldada põllumajandusmaa turu ja põllumajandussektori puudused ning muuta selle siseturul konkurentsivõimelisemaks. Käesoleva aruande eesmärk on anda ülevaade põllumajandusmaa turu olukorrast ja vaadata läbi selliste üleminekumeetmete vajadus. Kolm aastat pärast Horvaatia ühinemist ELiga jõutakse käesolevas aruandes põllumajandussektori üldise olukorra alusel järeldusele, et üleminekuperioodi ei tuleks lühendada.

Samas tuleks korrata, et ELi aluslepingutega ei kohustata liikmesriike liberaliseerima põllumajandusmaa turgu võimaluseta kehtestada sobivad reeglid põhjendatud avaliku huvi poliitikaeesmärkide saavutamiseks. Kapitali vaba liikumise põhimõte võimaldab riiklikult piirata kapitali liikumist, kehtestades maaga kauplemise turgude reguleerimiseks vastavad reeglid juhul, kui sellised piirangud on vajalikud, õigustatud ja proportsionaalsed, et toetada põhjendatud avalikke huvisid ja poliitikaeesmärke. Seega on kapitali vaba liikumine tasakaalus liikmesriikide vajadusega tagada, et maaga kauplemise turud võimaldavad kestlikku maaelu arengut ja põllumajandustootmist.

Üldiselt Euroopa Liidu õigus ja kapitali vaba liikumine soosivad piiriülest investeerimist. Kapitali vaba liikumine on üks aluspõhimõtetest, mille kohaselt ELi investorid saavad siseturul põhimõtteliselt vabalt tegutseda. Välisinvesteeringud võivad tuua põllumajanduse ja maaelu arengule palju kasu. Nii on näiteks piiriülesed investeeringud aidanud Euroopas kaasa uue loomakasvatustehnoloogia ja teadmiste levikule, samuti andnud alakapitaliseeritud piirkondades põllumajandustootmisele vajaliku kapitali. Piiriülesed investeeringud võivad toetada ka maakasutuse ratsionaliseerimist, seda eriti piirkondades, kus omandistruktuur on väga killustunud.

Ühinemislepingu alusel on komisjon kohustatud esitama kolmandal aastal pärast ühinemist nõukogule aruande ja käsitlema selles võimalust lühendada ühinemislepinguga lubatud üleminekuperioodi või see lõpetada.

Komisjon esitab käesoleva aruande nõukogule vastavalt Horvaatia Vabariigi ühinemistingimusi käsitlevale 2011. aasta aktile (edaspidi „ühinemisakt“). Kõnealuse aktiga on kuni 2020. aastani kehtestatud seitsmeaastane üleminekuperiood, mida saab pikendada kolm aastat. Selle aja jooksul võib Horvaatia säilitada siseriiklikus õiguses põllumajandusmaa omandamisele kehtivad piirangud. See puudutab maa omandamist nii Euroopa Liidu teiste liikmesriikide kui ka Euroopa Majanduspiirkonna riikide juriidiliste ja füüsiliste isikute poolt.

·põllumajandustootmise restruktureerimine;

·tehnoloogia ja kapitaliseerituse parandamine ning

·põllumajandusmaa demineerimine.

Üleminekuperiood pidi andma ka lisaaega riigiomandis oleva maa erastamiseks ja maaomandi tagastamiseks.

3. Aruande eesmärk ja selle koostamise metoodika

Ühinemisakti kohaselt vaadatakse käesolevas aruandes läbi Horvaatia põllumajandussektori hiljutine areng. Aruande eesmärk on hinnata, kas ühinemisaktis sätestatud üleminekumeetmete kestust oleks vaja lühendada või need ennetähtaegselt lõpetada seoses maa omandamisega teiste liikmesriikide või Euroopa Majanduspiirkonna kodanike poolt. Selleks hindab komisjon ühinemisläbirääkimistel Horvaatia nimetatud põhjuseid, millega õigustatakse ajutist erandit, ja kontrollib, kas vahepeal on algsed probleemid leevenenud.

Selleks saatis komisjon Horvaatia ametiasutustele küsimustiku, et koguda põhjalikke andmeid põllumajandussektoris pärast ühinemist toimunud muutuste kohta. Horvaatia vastused küsimustikule ning Eurostati ja muude andmete analüüs võimaldasid komisjonil hinnata järgmist:

·põllumajandussektori sotsiaal-majanduslikud näitajad ja suundumused olulistes majandusnäitajates (sealhulgas sissetulek ja maa hinnad ning nende erinevus võrreldes teiste liikmesriikidega);

·seadusmuudatused, mis käsitlevad põllumajandusmaa omandamist välisriikide kodanike poolt;

·selliste keskpika perioodi ja pikaajaliste projektide edenemine, mida Horvaatia kavatses käivitada, et parandada põllumajandusmaa turu toimimist ja suurendada põllumajanduse tõhusust, eriti seoses maa erastamise ja tagastamise programmide ja demineerimisega, ning

·välisinvesteeringute maht Horvaatia põllumajandussektoris.

4. Olukord kolm aastat pärast ELiga ühinemist

Komisjon märkis 2016. aasta juunis iga kahe aasta järel koostatavas lähenemisaruandes, et Horvaatias oli majanduskasv neli aastat järjest negatiivne. Selline negatiivne majanduskeskkond mõjutas ka sissetuleku ja tootlikkuse (sealhulgas põllumajandussektoris) lähenemist ELi tasemele.

a)Põllumajandussektori sotsiaal-majanduslikud näitajad

2007. ja 2008. aasta kiire majanduskasvu järel halvendas Horvaatia majandust majandus- ja finantskriis. See mõjutas ka põllumajandust, kus kogulisandväärtus, teguritulu ja hõivatud inimeste arv vähenesid. Struktuursete näitajate poolest on Horvaatia põllumajandussektorile jätkuvalt iseloomulikud EList väiksemad ettevõtted, madalam tööviljakus, väiksem tootlikkus ning väiksemad teguritulu ja ostujõud.

Aastatel 2007–2013 moodustas Horvaatia kogulisandväärtus keskmiselt 2,88 % riigi sisemajanduse koguproduktist (SKP). 2014. aastal oli kogulisandväärtus 2,38 % riigi SKPst, st 1,03 miljardit eurot. Seega vähenes see kõnealuse perioodi kõrgeima väärtusega (registreeriti 2008. aastal) võrreldes 33 % ja võrreldes 2013. aastaga 9 %. Põllumajanduses oli 2014. aastal toodangu väärtus 2,28 miljardit eurot, mis on 10 % väiksem 2013. registreeritud näitajatest; see järgib alates 2008. aastast kogulisandväärtusega sarnast negatiivset trendi.

Põllumajandusmaa seaduse kohaselt kuulub Horvaatias põllumajandusmaa alla põllumaa, aiad, niidud, karjamaad, istandused, oliivisalud, viinamarjaistandused, kalatiigid, roostikud, sood ja muud alad, mida saab kasutada põllumajandustootmises. Horvaatia ametiasutuste esitatud andmete alusel on enamik põllumajandusettevõtetest väikesed ega ole suutelised moodsaks põllumajanduseks, st nende tõhusus ja tootlikkus on madalad.

Kuigi alates 2007. aastast on maakorraldusega teataval määral tegeletud, on põllumajandusettevõtete killustatus üks põllumajandussektori arengut piiravatest põhiteguritest. 69,4 % põllumajandusettevõtetest on väikesed, kasutades kuni 5 hektarit maad, ja ainult 6,9 % kasutab üle 20 hektari. Aastatel 2007–2013 Horvaatias ettevõtte kohta kasutatav keskmine põllumajandusmaa kahekordistus 5,4 hektarilt 10 hektarile. Siiski on see alla ELi keskmise, mis on 16,1 hektarit.

2015. aastal moodustas Horvaatia tööviljakus ELi keskmisest 44 %, kuid see määr on pärast Horvaatia ELiga ühinemist 2013. aastal üldiselt suurenemas (vt joonis 1). Siiski on see oluliselt alla EL 15 riikide tootlikkuse määrade ja sarnaneb pigem uutele liikmesriikidele.