ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SELETUSKIRI

1.Ettepaneku reguleerimisese

Lisatud ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks seisukoht, mille Euroopa Liit (edaspidi „liit“) võtab ühelt poolt Côte d’Ivoire’i ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel sõlmitud vahepealse majanduspartnerluslepinguga (edaspidi „leping“) loodud majanduspartnerluslepingu komitees seoses kavatsusega võtta vastu nimekiri isikutest, kes soovivad ja saavad täita vahekohtuniku ülesannet.

2.Ettepaneku taust

2.1.Euroopa Liidu ja Côte d'Ivoire’i vahel sõlmitud vahepealne majanduspartnerlusleping

Lepingu eesmärk on luua esialgne raamistik majanduspartnerluslepingu sõlmimiseks kooskõlas Cotonou lepinguga. Lepingut on ajutiselt kohaldatud alates 3. septembrist 2016.

2.2.Majanduspartnerluslepingu komitee

Majanduspartnerluslepingu komitee on lepingu mõlemaid osapooli hõlmav institutsiooniline organ. Lepingu artiklis 73 on sätestatud, et majanduspartnerluslepingu komitee vastutab kõikide kõnealuse lepingu reguleerimisalasse jäävate valdkondade haldamise ning kõigi lepingus nimetatud ülesannete täitmise eest. Majanduspartnerluslepingu komitee teeb otsuseid konsensuse alusel. Majanduspartnerluslepingu komitee toimimist reguleeritakse komitee töökorraga.
1.4.Ettepaneku/algatuse põhjendused

1.4.1.Lühi- või pikaajalises perspektiivis täidetavad vajadused, sealhulgas algatuse rakendamise üksikasjalik ajakava

1.4.2.ELi meetme lisaväärtus (see võib tuleneda erinevatest teguritest, nagu kooskõlastamisest saadav kasu, õiguskindlus, suurem tõhusus või vastastikune täiendavus). Käesoleva punkti kohaldamisel tähendab „ELi meetme lisaväärtus“ väärtust, mis tuleneb liidu sekkumisest ja lisandub väärtusele, mille liikmesriigid oleksid muidu üksi loonud.

1) Maailma Terviseorganisatsiooni poolt 11. märtsil 2020 pandeemiaks kuulutatud koroonaviirushaiguse (edaspidi „COVID-19“) levik on tekitanud tohutu surve kolmandatele riikidele, eelkõige konfliktidest haaratud või muud liiki kriisiolukorras olevatele riikidele. Lisaks on kolmandad riigid võtnud viiruse leviku piiramiseks vastu hulga enneolematuid meetmeid. Need meetmed on põhjustanud märkimisväärseid häireid majandustegevuses, tekitades lisaprobleeme mõne riigi juba niigi nõrgestatud süsteemidele. Eelkõige on need meetmed häirinud tarneahelaid ja tootmist ning põhjustanud töölt eemal viibimist. Laiemas plaanis on need meetmed kaasa toonud või põhjustavad paljude kolmandate riikide ettevõtete finantsolukorra tõsise halvenemise.

2) Kriis on levinud kiiresti nii liidu territooriumil kui ka kolmandates riikides. Kogu maailmas prognoositakse majanduskasvu järsku aeglustumist 2020. aastal ja see võib kesta kuni 2021. aastani. Sellel võivad olla eriti tõsised tagajärjed kolmandatele riikidele ja nende elanikkonnale või haavatavatele rühmadele (nt pagulased), eriti koos muude probleemidega, nagu konfliktid, loodusõnnetused või tervishoiusüsteemide lagunemine kolmandates riikides.

3) See erandlik olukord nõuab liidu tasandil sidusat ja ühtset lähenemisviisi, et hoida ära majanduse edasine halvenemine ja soodustada majandustegevuse tasakaalustatud taastumist, tagades järjepidevuse ja suurendades investeeringuid rohe- ja digipöördesse. Kuna sellel on suur mõju kolmandatele riikidele või haavatavatele rühmadele, kes seisavad silmitsi muude probleemidega, nagu konflikt, vaesus, loodusõnnetus, on vaja luua ELi taasterahastu, et tegeleda COVID-19 pandeemia tagajärgedega või viivitamatute rahastamisvajadustega ja vältida pandeemia taasesinemist.

5) Lisaks nii ELi kui ka kolmandate riikide majanduse, tervise ja kliimaga seotud teadus- ja innovatsioonitegevuse toetamisele liidus peaks rahastamisvahend suurendama toetust, mida EL saab anda humanitaarabivajaduse korral.

6) Üldine humanitaarhädaolukord ning kaubandus- ja majandussuhted naaberriikide ja arengumaadega on liidu majanduse jaoks väga olulised. Sel põhjusel ning kooskõlas liidu ülemaailmse rolli ja vastutusega ning liidu väärtustega tuleks kasutada ELi taasterahastu vahendeid naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahendi kaudu, et toetada nende riikide jõupingutusi COVID-19 pandeemia mõju vastu võitlemisel ja sellest taastumisel. Seda tuleks kasutada humanitaarabi kaudu ka selleks, et aidata abi vajavat elanikkonda, sealhulgas anda hädavajalikku toetust kolmandate riikide tervishoiuteenustele.
3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

•Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

2019.–2020. aastal tegi komisjon Cooki saartega sõlmitud säästva kalapüügi partnerluslepingu kehtiva protokolli järelhindamise ning eelhindamise protokolli võimaliku pikendamise kohta. Hindamise järeldused on esitatud komisjoni talituste töödokumendis.

Hindamisel jõuti järeldusele, et ELi kalandussektor (tuunikalapüük) on kindlalt huvitatud Cooki saarte püügipiirkonnas tegutsemisest ning et protokolli uuendamine on selgelt eelistatav valik. Uuendamata jätmise korral jääks ELi ilma vahendist, mis vastab eri sidusrühmade vajadustele ja ELi enda vajadustele seoses ookeanide üleilmse majandamise tugevdamisega Vaikse ookeani lääne- ja keskosas Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjoni mitmepoolse raamistiku kaudu.

Cooki saarte jaoks on ELi sekkumine lisaväärtusega, kuna see tagab eelarvetulu kindluse mitmeks aastaks, ametliku platvormi koostööalaseks valdkondlikuks dialoogiks ja otsesuhtluseks ELiga ning raamistiku ELi tegevuse ühiseks seireks ja kontrolliks. Säästva kalapüügi partnerluslepinguga edendatakse vastutustundlikke püügitavasid ja antakse juurdepääs spetsiaalsele eelarvereale (valdkondlik toetus), et Cooki saared saaksid rahalist toetust riikliku kalanduspoliitika rakendamiseks.
SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1380/2013 (ühise kalanduspoliitika kohta) („ühise kalanduspoliitika alusmäärus“) eesmärk on tagada vee-elusressursside selline kasutamine, millega luuakse säästvad majandus-, keskkonna- ja sotsiaalsed tingimused. Oluline vahend nende eesmärkide saavutamisel on iga-aastane kalapüügivõimaluste kindlaksmääramine. Kõigi kalapüügivõimalusi käsitlevate määrustega on vaja piirata kalavarude püüki sellise tasemeni, mis on kooskõlas ühise kalanduspoliitika üldeesmärkidega.

Käesoleva ettepaneku eesmärk on määrata kindlaks teatavate Vahemere ja Musta mere kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused.

Pärast Vahemere lääneosa põhjalähedaste kalavarude mitmeaastase kava vastuvõtmist ja jõustumist kehtestatakse käesoleva ettepanekuga asjaomaste liikmesriikide (Hispaania, Prantsusmaa ja Itaalia) kalapüügivõimalused, väljendatud maksimaalse lubatud püügikoormusena.

Käesoleva ettepanekuga kehtestatakse ka kalapüügivõimalused Vahemere üldise kalanduskomisjoni (edaspidi „GFCM“) raames sõlmitud kokkulepete põhjal. Tegemist on piirkondliku kalandusorganisatsiooniga, mille pädevusse kuulub Vahemere ja Musta mere bioloogiliste ressursside kaitse ja majandamine. Euroopa Liit on koos Bulgaaria, Horvaatia, Küprose, Prantsusmaa, Kreeka, Itaalia, Malta, Rumeenia, Sloveenia ja Hispaaniaga GFCMi liige. GFCMi raames võetud meetmed on selle liikmete jaoks siduvad.

Musta mere puhul kehtestatakse käesoleva ettepanekuga ühepoolne kvoot kilu jaoks, et mitte suurendada kalastussuremuse praegust taset. Hariliku kammelja puhul võetakse ettepanekuga üle GFCMi kehtestatud lubatud kogupüük ja kvoodid.

Lõplik eesmärk on saavutada ja säilitada selline kalavarude tase, mis võimaldab kindlustada maksimaalse jätkusuutliku saagikuse. See eesmärk on lisatud sõnaselgelt ühise kalanduspoliitika alusmäärusesse, mille artikli 2 lõikes 2 on sätestatud, et see eesmärk „saavutatakse võimaluse korral 2015. aastaks ning [...] kõikidele varudele hiljemalt 2020. aastaks.“ See kajastab liidu võetud kohustusi seoses 2002. aastal Johannesburgis toimunud ülemaailmse säästva arengu tippkohtumise järelduste ja eesmärgi saavutamiseks väljatöötatud rakenduskavaga. Samas on Vahemere lääneosa põhjalähedaste liikide püügi mitmeaastase kava eesmärk saavutada võimaluse korral 2020. aastaks, kuid hiljemalt 1. jaanuariks 2025 selline kalastussuremus, mis tagab maksimaalse jätkusuutliku saagikuse.
SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Nõutava õiguskindluse ja siseturu ühtsuse tagamiseks peab EMP ühiskomitee pärast asjaomaste ELi õigusaktide vastuvõtmist integreerima need võimalikult kiiresti Euroopa Majanduspiirkonna lepingusse (edaspidi „EMP leping“) ja lubama EMP EFTA riikidel osaleda ka EMPd käsitlevates ELi meetmetes ja programmides.

Nõukogu otsuse ettepanekule lisatud EMP ühiskomitee otsuse eelnõu eesmärk on muuta EMP lepingu protokolli nr 31 koostöö kohta teatavates valdkondades väljaspool nelja vabadust. Otsust on vaja, et EMP EFTA riigid saaksid osaleda liidu programmides ja meetmetes, mida rahastatakse Euroopa Liidu üldeelarve eelarveridadelt. Käesoleval juhul esitatakse muudatusettepanek selleks, et EMP EFTA riigid (Norra, Island ja Liechtenstein) saaksid osaleda Euroopa Liidu 2020. aasta üldeelarve eelarverealt 33 02 03 01 (Äriühinguõigus) rahastatavates liidu meetmetes.
SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Nõutava õiguskindluse ja siseturu ühtsuse tagamiseks peab EMP ühiskomitee pärast asjaomaste ELi õigusaktide vastuvõtmist integreerima need võimalikult kiiresti Euroopa Majanduspiirkonna lepingusse (edaspidi „EMP leping“) ja lubama EMP ja EFTA riikidel osaleda ka EMPd käsitlevates ELi meetmetes ja programmides.

Nõukogu otsuse ettepanekule lisatud EMP ühiskomitee otsuse eelnõu eesmärk on muuta EMP lepingu protokolli nr 31 koostöö kohta teatavates valdkondades väljaspool nelja vabadust. Otsust on vaja, et EMP ja EFTA riigid saaksid osaleda liidu programmides ja meetmetes, mida rahastatakse Euroopa Liidu eelarvest. Käesoleval juhul esitatakse muudatusettepanek selleks, et lubada EMP ja EFTA riikidel (Norra, Island ja Liechtenstein) osaleda Euroopa Liidu 2020. aasta üldeelarvesse lisatud eelarvereaga 12 02 01 („Finantsteenuste ühtse turu rakendamine ja arendamine“) seotud liidu meetmetes.
SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Siseturu nõutava õiguskindluse ja ühtsuse tagamiseks peab EMP ühiskomitee pärast asjaomaste ELi õigusaktide vastuvõtmist integreerima need võimalikult kiiresti Euroopa Majanduspiirkonna lepingusse (edaspidi „EMP leping“) ja lubama EMP EFTA riikidel osaleda ka EMPd käsitlevates ELi meetmetes ja programmides.

Nõukogu otsuse ettepanekule lisatud EMP ühiskomitee otsuse eelnõu eesmärk on muuta EMP lepingu protokolli nr 31 koostöö kohta teatavates valdkondades väljaspool nelja vabadust. Otsust on vaja, et EMP EFTA riigid saaksid osaleda liidu programmides ja meetmetes, mida rahastatakse Euroopa Liidu üldeelarve eelarveridadelt. Käesoleval juhul esitatakse muudatusettepanek selleks, et EMP EFTA riigid (Norra, Island ja Liechtenstein) saaksid osaleda Euroopa Liidu 2020. aasta üldeelarve eelarverealt 02 03 01 (Siseturg) ja 02 03 04 (Siseturu haldamise vahendid) rahastatavates liidu meetmetes.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

Nõukogu otsuse ettepanekule lisatud ühiskomitee otsuse eelnõu on täielikult kooskõlas EMP lepingu eesmärgiga tugevdada püsivalt ja tasakaalustatult lepinguosaliste vahelisi kaubandus- ja majandussidemeid võrdsetes konkurentsitingimustes ja järgida samu eeskirju, et luua ühtne Euroopa Majanduspiirkond.

•Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

Ühiskomitee otsus on samuti kooskõlas muude liidu tegevuspõhimõtetega, eelkõige eesmärgiga kaitsta ELi siseturu ühtsust.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

•Õiguslik alus

Ettepanek põhineb ELi toimimise lepingu artiklil 114 koostoimes artikli 218 lõikega 9. EMP lepingu rakendamise korda käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 2894/94 artikli 1 lõikega 3 on ette nähtud, et nõukogu määrab komisjoni ettepanekul kindlaks seisukoha, mis tuleb liidu nimel EMP ühiskomitee otsuste suhtes võtta.

•Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

Ettepanek on subsidiaarsuse põhimõttega kooskõlas alljärgnevatel põhjustel.

Käesoleva ettepaneku eesmärki – tagada siseturu ühtsus – ei ole võimalik piisavalt saavutada üksnes liikmesriikide tasandil ning meetme toime tõttu on eesmärk paremini saavutatav liidu tasandil.

•Proportsionaalsus

Kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe ettepanek kaugemale sellest, mis on vajalik, et saavutada ettepaneku eesmärk – tagada siseturu ühtsus.

•Vahendi valik
SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Nõutava õiguskindluse ja siseturu ühtsuse tagamiseks peab EMP ühiskomitee pärast asjaomaste ELi õigusaktide vastuvõtmist integreerima need võimalikult kiiresti Euroopa Majanduspiirkonna lepingusse (edaspidi „EMP leping“) ja lubama EMP EFTA riikidel osaleda ka EMPd käsitlevates ELi meetmetes ja programmides.

Nõukogu otsuse ettepanekule lisatud EMP ühiskomitee otsuse eelnõu eesmärk on muuta EMP lepingu protokolli nr 31 koostöö kohta teatavates valdkondades väljaspool nelja vabadust. Otsust on vaja, et EMP EFTA riigid saaksid osaleda liidu programmides ja meetmetes, mida rahastatakse Euroopa Liidu üldeelarve eelarveridadelt. Käesoleval juhul esitatakse muudatusettepanek selleks, et EMP EFTA riigid (Norra, Island ja Liechtenstein) saaksid osaleda Euroopa Liidu 2020. aasta üldeelarve eelarverealt 04 03 01 03 rahastatavates liidu meetmetes, mis on seotud tööjõu vaba liikumise, sotsiaalkindlustussüsteemide ja võõrtöötajate, sh kolmandatest riikidest tulnud võõrtöötajate suhtes rakendatavate meetmete koordineerimisega.
SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Interbusi kokkulepe hõlmab praegu bussidega toimuvat rahvusvahelist sõitjate juhuvedu. Nõukogu andis 5. detsembril 2014 komisjonile loa alustada Euroopa Liidu (kes on Interbusi kokkuleppe osaline) nimel läbirääkimisi, et laiendada kokkuleppe ulatust nii, et see hõlmaks ka bussidega toimuvat rahvusvahelist sõitjate liinivedu ja eriotstarbelist liinivedu (milleks on vaja luba).

Nõukogu võttis 16. juulil 2018 vastu otsuse (EL) 2018/1195 Interbusi kokkuleppe protokolli (bussidega toimuva rahvusvahelise sõitjate liiniveo ja eriotstarbelise liiniveo kohta (edaspidi „liinivedusid ja eriotstarbelisi liinivedusid käsitlev protokoll“)) Euroopa Liidu nimel allkirjastamise kohta.

Tuleb meeles pidada, et bussidega toimuv rahvusvaheline sõitjate liinivedu ja eriotstarbeline liinivedu on olulised Euroopa kodanikele taskukohase hinnaga liikuvusvõimaluste tagamisel. Nende sektorite arendamine ka EList väljaspool tooks kasu nii ELi kodanikele, välisturistidele, turismitööstusele kui ka Euroopa piirkondadele. Sellist arengut piiravad liikmesriikide ja kolmandate riikide vaheliste kahepoolsete lepingute erinevused, mille tõttu on loa omandamine ning rahvusvahelise ja eriotstarbelise liiniveo korraldamine tülikas. See on kõige selgem pikkade rahvusvaheliste liinide puhul, mis läbivad mitut riiki.

Liiniveo ja eriotstarbelise liiniveo teenuste pääs turule tuleks tagada, nagu on sätestatud protokollis, ühtse loaandmismenetlusega, eeldusel et rakendatakse sõitjate autovedu käsitlevat liidu õigustikku, muu hulgas liiklusohutuse, tehniliste sätete, juhtide kvalifikatsiooni, sotsiaalõigusnormide, sõitjate õiguste, keskkonna ja tegevusalale lubamise valdkonnas.

Interbusi kokkulepe kehtib jätkuvalt bussidega toimuva rahvusvahelise sõitjate juhuveo suhtes.

Protokolliga on hõlmatud üksnes sätted, mis on vajalikud Interbusi kokkuleppe laiendamiseks bussidega toimuvale rahvusvahelisele sõitjate liiniveole ja eriotstarbelisele liiniveole (milleks on vaja luba). Protokolliga ei muudeta ega korrata ühiseeskirju, kuid osutatakse Interbusi kokkuleppe alussätetele. Sellise lähenemisviisiga ja asjaoluga, et kokkuleppeosaline võib protokollile alla kirjutada ning selle ratifitseerida või sellega ühineda alles pärast Interbusi kokkuleppele allakirjutamist ning sellega ühinemist või selle ratifitseerimist, tagatakse et kokkuleppeosalised on enne protokollile allakirjutamist ning selle ratifitseerimist või sellega ühinemist Interbusi eeskirjad heaks kiitnud ja kohaldavad neid.

Peale Euroopa Liidu on kokkuleppeosalised Albaania Vabariik, Bosnia ja Hertsegoviina, Moldova Vabariik, Montenegro, Põhja-Makedoonia Vabariik, Türgi Vabariik ja Ukraina, kes võivad protokolli allkirjastada, sõlmida ja ratifitseerida või sellega ühineda.
SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Komisjon võttis 4. märtsil 2020 vastu ettepaneku Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse kohta, millega kehtestatakse kliimaneutraalsuse saavutamise raamistik ja muudetakse määrust (EL) 2018/1999 (Euroopa kliimaseadus).

Euroopa kliimaseaduse ettepanek on osa laiemast ulatuslike meetmete paketist, mis kuulutati välja komisjoni Euroopa rohelise kokkuleppe teatises. Euroopa rohelise kokkuleppe teatisega algatati uus ELi majanduskasvu strateegia, mille eesmärk on muuta EL õiglaseks ja jõukaks ühiskonnaks, parandades selle abil nii praeguste kui ka tulevaste põlvkondade elukvaliteeti, ning nüüdisaegse, ressursitõhusa ja konkurentsivõimelise majandusega ühiskonnaks, kus 2050. aastaks ei ole enam kasvuhoonegaaside netoheidet ja kus majanduskasv on ressursikasutusest lahutatud. Samuti on selle eesmärk kaitsta, säilitada ja suurendada ELi looduskapitali ning kaitsta kodanike tervist ja heaolu kliima ja keskkonnaga seotud ohtude ja mõju eest. Euroopa rohelise kokkuleppega kinnitatakse komisjoni eesmärki muuta Euroopa 2050. aastaks esimeseks kliimaneutraalseks maailmajaoks.

Ettepaneku eesmärk on anda suunised, sätestades ELi 2050. aasta kliimaneutraalsuse eesmärgi õigusaktides, suurendades kindlust ja usaldust ELi kohustuste suhtes ning läbipaistvust ja aruandekohustust.

Esialgses ettepanekus märgiti, et komisjon esitab 2020. aasta septembriks mõjuhindamise läbinud kava, millega suurendataks 2030. aasta eesmärki vastutustundlikul viisil nii, et kasvuhoonegaaside heidet tuleks vähendada vähemalt 50 % ja võimaluse korral kuni 55 % võrreldes 1990. aasta tasemega, ning teeb ettepaneku muuta vastavalt ettepanekut. See kajastus komisjoni esialgse ettepaneku artikli 2 lõikes 3 ja põhjenduses 17. 2030. aasta kliimaeesmärgi kavast nähtub, et ELi heitkoguste vähendamise eesmärgi suurendamine 2030. aastaks vähemalt 55 %ni on nii teostatav kui ka kasulik.
Aastatel 2018–2020 vastu võtnud muudatused hõlmavad arvukaid kohandusi tehnilise ja teadusliku arenguga.

Seoses ADRiga võttis WP.15 kõikidel eespool punktis 2.4 nimetatud istungjärkudel vastu asjaomaseid muudatusettepanekuid käsitleva otsuse. Seoses ADNiga otsustas halduskomitee muudatuste üle oma 24. istungjärgul, mis toimus 31. jaanuaril 2020 Genfis.

ADRi artikli 14 kohaselt käsitatakse vastuvõetuna kõiki ADRi lisade muutmise ettepanekuid, kui WP.15 on teinud sellekohase otsuse, välja arvatud juhul, kui vähemalt üks kolmandik kokkuleppeosalistest (või vähemalt viis kokkuleppeosalist, kui ühe kolmandiku moodustav kokkuleppeosaliste arv on sellest suurem) esitavad kolme kuu jooksul alates kuupäevast, mil ÜRO peasekretär teatab muudatuse ettepanekust, talle kirjaliku teate selle kohta, et neil on kavandatava muudatuse kohta vastuväiteid.

ADNi artikli 20 kohaselt käsitatakse vastuvõetuna kõiki muudatusi, mille kohta ADNi halduskomitee on otsuse teinud, välja arvatud juhul, kui vähemalt üks kolmandik kokkuleppeosalistest (või vähemalt viis kokkuleppeosalist, kui ühe kolmandiku moodustav kokkuleppeosaliste arv on sellest suurem) esitavad kolme kuu jooksul alates kuupäevast, mil ÜRO peasekretär teatab muudatuse ettepanekust, talle kirjaliku teate selle kohta, et neil on kavandatava muudatuse kohta vastuväiteid.

WP.15s vastu võetud muudatused, mis on esitatud käesoleva ettepaneku lisas sisalduvates dokumentides ja on kättesaadavad ka internetis, saadeti ÜRO peasekretärile, et ta edastaks need 1. juulil 2020 ADRi osalistele vastuvõtmiseks vastavalt ADRi artiklis 14 sätestatud korrale.

ÜRO peasekretär edastas ADNi halduskomitees vastu võetud muudatused, mis on esitatud käesoleva ettepaneku lisas sisalduvates dokumentides ja on kättesaadavad ka internetis, 1. juulil 2020 ADNi osalistele vastuvõtmiseks vastavalt ADNi artiklis 20 sätestatud korrale.

ÜRO peasekretär kui hoiulevõtja võib kuni 30. septembrini 2020 vastu võtta vastuväiteid punktis 2.3 nimetatud istungjärkudel vastuvõetud ADRi ja ADNi muudatuste kohta.
SELETUSKIRI

ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Nõukogu võttis 7. juulil 2020 vastu otsuse, millega antakse Euroopa Komisjonile volitused alustada läbirääkimisi Euroopa Liidu ja Cooki saarte valitsuse vahelise säästva kalapüügi partnerluslepingu uue protokolli üle ning kõnealuse lepingu kehtiva protokolli (mis aegub 13. oktoobril 2020) kehtivusaja võimaliku pikendamise üle.

Otsuses on sätestatud, et juhul, kui Euroopa Liidu ja Cooki saarte valitsuse vahelise säästva kalapüügi partnerluslepingu uue protokolli üle peetavad läbirääkimised võtavad oodatust rohkem aega ning selleks, et vältida püügitegevuse katkemist pikaks ajavahemikuks, peaks komisjonil olema võimalik leppida Cooki saarte valitsusega kokku praeguse protokolli kehtivuse pikendamises piiratud ajaks, kuid võimaluse korral mitte rohkem kui üheks aastaks, jätkates samal ajal püüdlusi jõuda uues protokollis kokkuleppele kooskõlas otsuses seatud eesmärkidega.

Läbirääkimiste esimeses voorus (16. juuli 2020) jõudsid ELi ja Cooki saarte läbirääkijad ühisele seisukohale, et keerukate läbirääkimiste lõpuleviimiseks on vaja mitut läbirääkimisvooru. Seepärast leppisid pooled kokku protokolli kehtivusaja pikendamises kuni üheks aastaks vastavalt nõukogu antud volitustele. Pikendamine on sätestatud kirjavahetuse vormis sõlmitud kokkuleppes, mis parafeeriti Brüsselis ja Rarotongas (Cooki saared) 29. juulil 2020.

Selleks et vältida Euroopa kalalaevastiku püügitegevuse katkemist Cooki saarte vetes, on vaja aegsasti vastu võtta nõukogu otsus kirjavahetuse vormis kokkuleppe heakskiitmise kohta, et mõlemad pooled saaksid kokkuleppele alla kirjutada enne 13. oktoobrit 2020, mil praegune protokoll kaotab kehtivuse.

Ettepaneku eesmärk on kiita heaks protokolli sõlmimine.

Protokolli eesmärk on sätestada Euroopa Liidu laevade kalapüügivõimalused Cooki saarte kalapüügipiirkonnas kalavarude kasutamata ülejäägi piires, lähtudes teaduslikest nõuannetest ning Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjoni soovitustest. Lisaks on partnerluslepingu eesmärk tihendada koostööd Euroopa Liidu ja Cooki saarte vahel, et luua mõlema lepinguosalise huvides partnerlusraamistik säästva kalanduspoliitika ja kalavarude vastutustundliku kasutuse arenguks Cooki saarte kalapüügipiirkonnas.
•Õigusakti valik

3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

•Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

2019.–2020. aastal tegi komisjon Libeeria Vabariigiga sõlmitud säästva kalapüügi partnerluslepingu kehtiva protokolli järelhindamise ning eelhindamise protokolli võimaliku uuendamise kohta. Hindamise järeldused on esitatud komisjoni talituste töödokumendis.

Hindamisel jõuti järeldusele, et ELi kalandussektor (tuunikalapüük) on kindlalt huvitatud Libeeria püügipiirkonnas tegutsemisest ning et protokolli uuendamine on selgelt eelistatav valik. Uuendamata jätmise korral jääks ELi ilma vahendist, mis vastab eri sidusrühmade vajadustele ja ELi enda vajadustele tugevdada ookeanide üleilmset majandamist Atlandi ookeani idaosa vetes ICCATi mitmepoolse raamistiku kaudu.

Libeeria jaoks on ELi sekkumine lisaväärtusega, kuna see tagab eelarvetulu kindluse mitmeks aastaks ning loob ametliku platvormi koostööalaseks valdkondlikuks dialoogiks ja otsesuhtluseks ELiga ning raamistiku ELi tegevuse ühiseks seireks ja kontrolliks. Säästva kalapüügi partnerluslepinguga edendatakse vastutustundlikke püügitavasid ja antakse juurdepääs spetsiaalsele eelarvereale (valdkondlik toetus), et Libeeria saaks rahalist toetust riikliku kalanduspoliitika rakendamiseks.