SISUKORD

1. Sissejuhatus 2

2. Euroopa Liidu laenuandmistehingud 2

2.1. Ülevaade 2

2.2. Maksebilansi toetamise mehhanism 2

2.2.1. Maksebilansi toetamise mehhanismi peamised omadused 2

2.2.2. Maksebilansi toetamise mehhanismi alusel 2010. aastal tehtud tehingud 3

2.3. Makromajanduslik finantsabi 4

2.3.1. Makromajandusliku finantsabi peamised omadused 4

2.3.2. Makromajandusliku finantsabi raames 2010. aastal tehtud tehingud 5

2.4. Euratomi rahastamisvahend 5

2.4.1. Peamised omadused 5

2.4.2. Euratomi rahastamisvahendi alusel 2010. aastal tehtud tehingud 6

2.5. ELi reaktsioon euroala riigivõlakriisile 6

2.5.1. Kreeka suhtes võetud meetmed 6

2.5.2. Euroopa finantsstabiilsusmehhanism 7

2.5.3. Euroopa finantsstabiilsusvahend 7

2.5.4. Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi osalusel toimunud tehingud 8

3. Euroopa Liidu laenuvõtmistehingud 9

3.1. Kirjeldus 9

3.2. Maksebilansi toetamise mehhanism 9

3.3. Makromajanduslik finantsabi 10

3.4. Euratom 10

4. Euroopa Investeerimispank 10

4.1. Euroopa Investeerimispanga laenuandmistehingud 10

4.2. Euroopa Investeerimispanga laenuvõtmistehingud 11

SISSEJUHATUS

Nõukogu otsustes, millega kehtestatakse Euroopa Liidu laenuandmise vahendid, on nõutud, et komisjon teavitaks Euroopa Parlamenti ja nõukogu igal aastal nende vahendite kasutamisest.

Teavitamisnõude täitmiseks kirjeldatakse käesolevas aruandes asjaomaste valdkondade kaupa laenuandmistehinguid (punkt 2) ning vastavaid laenuvõtmistehinguid (punkt 3). Selles käsitletakse toetust maksebilansi tasakaalustamiseks euroalast väljapoole jäävatele liikmesriikidele,[1] Euroopa Liidu poolt kolmandatele riikidele antavat makromajanduslikku finantsabi, Euratomi rahastamisvahendiga seotud tehinguid ning euroala riigivõlakriisile reageerimiseks võetud finantsmeetmeid.

Et pilt ELi tegevusest oleks täielik, antakse viimases osas kokkuvõtlik ülevaade Euroopa Investeerimispanga 2010. aasta laenutehingutest.

EUROOPA LIIDU LAENUANDMISTEHINGUD

Rahalist toetust kolmandatele riikidele ja liikmesriikidele annab komisjon erineval õiguslikul alusel, lähtuvalt geograafilisest piirkonnast ja taotletavatest eesmärkidest.

Ülevaade

Üldiselt on finantstehingud, mida komisjon nõukogu otsuste alusel haldab, kahepoolsetel suhetel põhinevad laenud. Neid rahastatakse kapitaliturgudelt võetavate laenudega, mis on tagatud ELi eelarvest.

Maksebilansi toetamise mehhanism

Maksebilansi tasakaalustamist toetatakse ELi keskpika perioodi laenudega, mida antakse tavaliselt koos Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) ja teiste mitmepoolsete abiandjate, nagu Euroopa Investeerimispanga, Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga ning Maalimapanga rahaeraldistega või liikmesriikide kahepoolsetele suhetele tuginevate toetustega.

Maksebilansi toetamise mehhanismi peamised omadused

Maksebilansi tasakaalustamise toetamine on erakorraline abi ja selle andmise kohta teeb nõukogu otsuse iga juhtumi puhul eraldi. Seda on võimalik anda euroalast väljapoole jäävatele liikmesriikidele, kellel on suured maksebilansi raskused. Toetus on loomult makromajanduslik (s.t see ei ole seotud mingi kindla tegevusega, nagu projektipõhise toetuse puhul). Seda antakse tingimusel, et toetust saav liikmesriik on täitnud teatavad majanduspoliitilised nõuded, ning selle eesmärgiks on leevendada toetusesaaja üldisi raskusi välisraha kaasamisel ja taastada maksebilansi jätkusuutlikkus. Kõnealused majanduspoliitilised nõuded lepivad komisjon (pärast majandus- ja rahanduskomiteega konsulteerimist) ja asjaomane liikmesriik kokku vastastikuse mõistmise memorandumis, mis allkirjastatakse enne laenulepingute rakendamist. Abi antaksegi eelkõige osutatud raskuste kõrvaldamiseks võetavate kohandamismeetmete rakendamiseks. Enne laenusumma edasiste osamaksete tegemist kontrollitakse neid meetmeid.

Alates 1975. aastast, kui maksebilansi toetamise mehhanism loodi,[2] on liikmesriike, kelle rahandussüsteem on sattunud ohtu või raskustesse, toetatud rohkem kui kahekümne aasta kestel mitmete ühenduse poolt läbiviidud tehingutega. Peamiselt on tegu laenudega, mida ühendus rahastab ise laenu võttes.

Aastatel 2007–2008 alanud rahvusvahelise finantskriisi ulatus nõudis maksebilansi toetamise mehhanismi taaskäivitamist. Kuna laienemise tagajärjel suurenes abikõlblike liikmesriikide hulk ning mitmes neist majandusolukord halvenes, tuli võimalike vajaduste rahuldamiseks ka selle ülemmäära suurendada. 2008. aasta detsembris[3] tõsteti antavate laenude ülemmäära 12 miljardilt eurolt 25 miljardile eurole ning 2009. aasta mais[4] otsustati seda tõsta veel kuni 50 miljardi euroni, et olla jätkuvalt valmis kiiresti reageerima kõigile maksebilansi toetuste taotlustele. Sellest ülemmäärast 14,6 miljardit eurot anti 31. detsembril 2010 Ungarile,[5] Lätile[6] ja Rumeeniale[7].

Tabel 1: Maksebilansi toetamise mehhanismi olukord seisuga 31.12.2010 (miljonites eurodes)

Riik | Anda otsustatud summa | Väljamakstud summa |

Ungari | 6 500 | 5 500 |

Läti | 3 100 | 2 900 |

Rumeenia[8] | 5 000 | 3 650 |

Kokku | 14 600 | 12 050 |

Maksebilansi toetamise mehhanismi alusel 2010. aastal tehtud tehingud

Kogusummana maksti 2010. aastal mitme osamaksena välja 2,85 miljardit eurot.

Tabel 2: 2010. aastal maksebilansi toetamise mehhanismi alusel tehtud väljamaksete nimekiri

Riik | Otsus | Osamakse | Kuupäev | Summa (miljonit eurot) |

Läti | 2009/290/EÜ | kolmas | 11.03.2010 | 500 |

neljas | 20.10.2010 | 200 |

Rumeenia | 2009/459/EÜ | teine | 11.03.2010 | 1 000 |

kolmas | 22.09.2010 | 1 150 |

Kokku | 2 850 |

Seoses käimasolevate maksebilansi toetamise mehhanismi alusel tehtavate tehingutega:

- Ungarile antud finantsabi kasutusaeg lõppes 2010. aasta novembris. Sellest lähtuvalt viimast ühe miljardi euro suurust osamakset välja ei maksta. Lätil on kuni 2012. aasta jaanuarini endiselt võimalik saada 200 miljonit eurot, kuid liikmesriigil ei ole kavas seda taotleda. Sellest lähtuvalt praeguste maksebilansi toetamise mehhanismi alusel tehtavate tehingute raames 1,2 miljardi euro suurust kogusummat välja ei maksta.

- Rumeeniale maksti 1,2 miljardi euro suurune neljas osamakse välja 2011. aasta märtsis ning viimane viies osamakse maksti välja juunis 2011.

Makromajanduslik finantsabi

Üksikasjalikku teavet ühenduse makromajandusliku finantsabi kohta võib leida komisjoni aruandest Euroopa Parlamendile ja nõukogule kolmandatele riikidele makromajandusliku finantsabi andmise kohta[9].

Makromajandusliku finantsabi peamised omadused

Makromajandusliku finantsabi eesmärk on aidata kandidaatriikidel, võimalikel kandidaatriikidel ja naaberriikidel lahendada lühiajalisi maksebilansi probleeme ja stabiliseerida riigi rahandust ning toetada neid struktuurireformide rakendamisel. Makromajanduslikku finantsabi antakse erandkorras ja ajutiselt ning see põhineb tingimuste rangel täitmisel. See on seotud kohandamise ja reformidega, et tagada abisaajate riikide majanduse jätkusuutlikkuse taastamine ning suurendada nende vastupidavust tulevaste makromajanduslike šokkide suhtes. Makromajanduslik finantsabi täiendab IMFi kohandamisprogramme. Makromajanduslikku finantsabi võib anda toetuse ja/või laenuna.

Seoses metoodikaga, mille alusel otsustatakse, kas üksikute makromajandusliku finantsabi tehingute raames antakse abi laenuna või toetusena, esitas komisjon 2011. aasta jaanuaris majandus- ja rahanduskomiteele põhjaliku teatise, milles ta selgitas kasutatud kriteeriume ning mille viimane heaks kiitis. Metoodikat tutvustatakse ka 2010. aasta makromajandusliku finantsabi aastaaruandes. Kokkulepitud kriteeriumid käsitlevad kahte ulatuslikku kategooriat: abisaaja riigi majandusliku ja sotsiaalse arengu tase[10] ning samuti riigivõla jätkusuutlikkus ja laenu tagasimaksevõime. Samuti võetakse arvesse Maailmapanga ja IMFi kohaldatavaid finantsabi andmise kriteeriume.

Makromajandusliku finantsabi laenud makstakse üldiselt välja mitmes osas, vastavalt makromajanduslike nõuete järkjärgulisele täitmisele. Väljamakse tegemiseks vajaliku raha komisjon laenab. Kui abisaaja riik ei suuda laenu tagasimakseid teha, võib komisjon oma kohustuste täitmiseks[11] kasutada välistegevuse tagatisfondi[12].

Makromajandusliku finantsabi raames 2010. aastal tehtud tehingud

Peamised makromajandusliku finantsabi tehingud 2010. aastal on seotud uute makromajandusliku finantsabi ettepanekutega ning sellega seoses asjaomaste asutustega peetud läbirääkimistega. Keskenduti järgmisele:

- Euroopa Parlament ja nõukogu võtsid 2010. aasta juulis vastu otsuse anda Ukrainale 500 miljonit eurot[13] laenuna. Koos nõukogu 2002. aasta juulis vastuvõetud otsusega 110 miljoni euro suuruse laenu kohta, on Ukrainal kokku kasutada 610 miljonit eurot.

- 2010. aasta oktoobris võeti vastu otsus anda Moldovale kuni 90 miljonit eurot laenuna.

2010. aastal ei tehtud makromajandusliku finantsabi raames ühtegi väljamakset[14].

Euratomi rahastamisvahend

Peamised omadused

Euratomi rahastamisvahendit võib kasutada projektide rahastamiseks liikmesriikides (nõukogu otsus 77/270/Euratom) või teatavates kolmandates riikides (Ukraina, Venemaa või Armeenia) (nõukogu otsus 94/179/Euratom).

Sel puhul kasutatakse eelarveväliseid laene, mille andmiseks võtab komisjon ise samas mahus laenu finantsturgudelt. Sarnaselt makromajandusliku finantsabiga võib komisjon oma kohustuste täitmiseks kasutada välistegevuse tagatisfondi.

1990. aastal kehtestas nõukogu laenuvõtmise piirmääraks 4 miljardit eurot, millest ligikaudu 3,4 miljardi euro kasutamise suhtes on otsus tehtud ja raha välja makstud. 2002. aastal pani komisjon ette suurendada laenuvõtmise piirmäära 4 miljardilt eurolt 6 miljardile eurole, kuid nõukogu ei ole selle suhtes veel nõusolekut andnud.

Euratomi rahastamisvahendi alusel 2010. aastal tehtud tehingud

2010. aastal ei tehtud ühtegi laenuandmisotsust ega väljamakset.

ELi reaktsioon euroala riigivõlakriisile

Lisaks punktis 2.2 mainitud maksebilansi kriisile halvendasid ülemaailmne finantskriis ja majanduslangus mitme euroala liikmesriigi laenutingimusi. Finantskriisist tulenevate raskuste ületamiseks on kõnealuste liikmesriikide valitsused ja keskpangad võtnud seninägemata ulatusega eelarve- ja rahandusmeetmeid. Lühiajalised ja pikaajalised rahastamistingimused on aga endiselt rasked.

Seepärast otsustasid nõukogu ja euroala liikmesriigid 2010. aasta mais võtta euroala ja kogu Euroopa finantsstabiilsuse säilitamiseks vastu meetmepakett.

Kreeka suhtes võetud meetmed

Pärast Kreeka ametiasutuste esitatud taotlust leppisid euroala ministrid 2. mail 2010 ühehäälselt kokku käivitada stabiilsustoetus Kreekale muude euroala liikmesriikide poolt nende 11. aprilli 2010. aasta avalduses esitatud tingimustel antavate kahepoolsete laenude kaudu, mille koondab komisjon.

Toetus nähti ette kolmeaastase IMFi ühisprogrammi raames, mis sisaldab 110 miljardi euro suurust finantspaketti aitamaks Kreekal katta oma rahastamisvajadusi. Programmiga kaasnesid ranged poliitilised tingimused,[15] mille üle komisjon ja IMF koostöös Euroopa Keskpangaga pidasid läbirääkimisi Kreeka ametiasutustega.

Euroala liikmesriigid panustasid omalt poolt 80 miljardit eurot[16]. Lisaks on IMF jõudnud Kreeka ametiasutustega kokkuleppele toetada kõnealust programmi 30 miljardi euro suuruse reservkrediidi lepinguga[17].

Komisjoni roll

Kreeka laenulepingu raames ei tegutse komisjon ei laenuandja ega laenuvõtjana. 5. mail 2010 otsustasid Euroopa Liidu liikmesriikide esindajad usaldada komisjonile ülesanded seoses kahepoolsete laenude koordineerimise ja haldamisega nagu on sätestatud 8. mail 2010 toetust andvate euroala liikmesriikide vahel sõlmitud krediidiandjate lepingus[18]. Nimetatud roll ei suurenda komisjoni kulusid ega muid ELi eelarvest tehtavaid kulutusi[19].

Euroopa finantsstabiilsusmehhanism

Nõukogu 11. mai 2010. aasta määrusega (EL) nr 407/2010 loodi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 122 lõike 2[20] alusel Euroopa finantsstabiilsusmehhanism, mis on täies ulatuses tagatud ELi eelarvest. Suurim kõnealuse mehhanismi raames kasutatav summa on 60 miljardit eurot.

Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames antakse ELi finantsabi laenu või krediidiliini vormis. Komisjon on volitatud Euroopa Liidu nimel sõlmima lepinguid laenu võtmiseks kapitaliturgudelt või finantsinstitutsioonidelt

Mehhanismi käivitamine sõltub ELi ja Rahvusvahelise Valuutafondi ühise toetusprogrammi raames seatud rangete nõuete täitmisest:

ELi finantsabi antakse nõukogu poolt kvalifitseeritud häälteenamusega ja komisjoni ettepanekul vastuvõetud otsuse alusel, mis sisaldab järgmist: a) laenu/krediidiliini tingimused, b) finantsabi üldised majanduspoliitilised tingimused ning c) abisaaja liikmesriigi poolt finantsabiga seotud majanduslike tingimuste täitmiseks koostatud kohandamiskava.

Komisjon ja abisaaja liikmesriik sõlmivad vastastikuse mõistmise memorandumi, milles esitatakse üksikasjalikult nõukogu poolt seatud majanduspoliitilised üldtingimused. Komisjon edastab vastastikuse mõistmise memorandumi Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Majanduspoliitilised tingimused vaadatakse korrapäraselt üle ning neid võib vajaduse korral kohandada[21].

Komisjon peab esitama majandus- ja rahanduskomiteele ning nõukogule korrapäraselt aruandeid Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi käsitleva määruse rakendamisest ning erakorraliste sündmuste kohta, mis õigustasid määruse vastuvõtmist[22]. Esimene aruanne avaldati 30. novembril 2010 ning selles järeldati, et erandlikud olud ja sündmused püsivad jätkuvalt ning Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi tuleks seetõttu säilitada[23].

Euroopa finantsstabiilsusvahend

Pärast 9. mail 2010 ECOFINis vastu võetud otsuseid lõid euroala liikmesriigid Euroopa finantsstabiilsusvahendi Luksemburgis registreeritud ettevõttena, mis on nende omanduses.

Euroopa finantsstabiilsusvahendist on õigus emiteerida euroala liikmesriikide poolt tagatud võlakirju kuni 440 miljardi euro väärtuses edasilaenamiseks raskustes olevatele euroala liikmesriikidele, kui täidetakse komisjoni poolt koostöös Euroopa Keskpanga ja IMFiga seatud tingimusi, mille on eurorühm heakskiitnud. Laenu andmine Euroopa finantsstabiilsusvahendist ei ole kaetud ELi eelarvetagatisega.

Komisjon nõustab ja toetab Euroopa finantsstabiilsusvahendit. Komisjon on esindatud Euroopa finantsstabiilsusvahendi direktorite nõukogus ja kooskõlastab sellega laenuvõtmistehinguid mõlema osalusel toimuvate programmide rahastamiseks, et optimeerida tehingute ajastust kapitaliturgudel.

Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi osalusel toimunud tehingud

- 2010. aastal otsustatud tehingud: Iirimaa[24]

Vastuseks Iiri ametiasutuste 21. novembri 2010. aasta taotlusele, otsustati Iirimaale anda kolme aastast ELi/IMFi ühist finantsabi. Kogu Iirimaa toetusprogramm on kuni 85 miljardit eurot ning see makstakse välja mitme osamaksena. 17,5 miljardit eurot rahastatakse Iirimaa panusest riigikassa rahapuhvri kaudu ja riikliku pensionireservi fondi investeeringutest. Ülejäänud osa kogupaketist rahastatakse järgmistest vahenditest:

- Euroopa finantsstabiilsusmehhanism, kuni 22,5 miljardit eurot[25];

- Euroopa finantsstabiilsusvahend, kuni 17,7 miljardit eurot;

- IMF, kuni 22,5 miljardit eurot;

- kahepoolsed laenulepingud Ühendkuningriigiga (3,8 miljardit eurot), Rootsiga (0,6 miljardit eurot) ja Taaniga 0,4 miljardit eurot).

- Pärast 2010. aasta lõppu otsustatud tehingud: Portugal[26]

Pärast Portugali ametiasutuste 7. aprillil 2011 esitatud ametlikku taotlust finantsabi saamiseks, leppisid eurorühm ja nõukogu 17. mail 2011 kokku kolmeaastase finantsabipaketi tingimustes. Finantsabipaketist kaetakse Portugali rahastamisvajadused kuni 78 miljardi euro suuruses ning seda rahastatakse võrdselt järgmistest vahenditest:

- Euroopa finantsstabiilsusmehhanism, kuni 26 miljardit eurot[27];

- Euroopa finantsstabiilsusvahend, kuni 26 miljardit eurot;

- IMF, kuni 26 miljardit eurot;

EUROOPA LIIDU LAENUVÕTMISTEHINGUD

Kirjeldus

Nõukogult heakskiidu saanud laenutehingute rahastamiseks on komisjon volitatud võtma Euroopa Liidu ja Euratomi nimel kapitaliturgudelt laenu. Kõigi instrumentide puhul (maksebilansi toetamise mehhanism, makromajanduslik finantsabi ja Euratomi rahastamisvahend) võetakse ja antakse laenu vastaval õiguslikul alusel. Iga laenuvõtmise tehing on asjaomase laenuandmise tehinguga ranges vastavuses, nii et ELi eelarvele ei võetaks mingit intressi- ega kursiriski. Võetud laenudele vastavad antud laenud.

Tabel 3: Euroopa Liidu poolt võetud laenud kokku 2002–2010 – maksta jäänud põhiosa aasta lõpu seisuga(1) (miljonit eurot)

Likvideeritav ESTÜ (1) (2) | Euratomi rahastamisvahend (1) | Maksebilansi toetamise mehhanism | Makromajanduslik finantsabi | Euroopa Liit (kokku) |

2002 | 713 | 80 | 1 379 | 2 172 |

2003 | 431 | 105 | 1 372 | 1 908 |

2004 | 423 | 170 | 1 214 | 1 807 |

2005 | 440 | 385 | 1 080 | 1 905 |

2006 | 436 | 436 | 969 | 1 841 |

2007 | 400 | 474 | 786 | 1 660 |

2008 | 266 | 484 | 2 000 | 654 | 3 404 |

2009 | 214 | 481 | 9 200 | 584 | 10 479 |

2010 | 219 | 466 | 12 050 | 500 | 13 235 |

(1) Vahetuskurss on antud iga aasta 31. detsembri seisuga. (2) Euroopa Söe- ja Teraseühendus on alates 2002. aastast likvideeritud. Viimaste ESTÜ välja antud võlakirjade tähtaeg on 2019. aastal. |

Maksebilansi toetamise mehhanism

Selle võlakirja väljaandmine on aidanud kinnitada ELi positsiooni ühe peamise eurodes märgitud võrdlusvõlakirjade väljaandjana. Võlakiri võeti turul väga hästi vastu. Kuna investorite huvi on olnud jätkuvalt väga suur, märgitakse see alati kiiresti üle. Võlakirja lõplike saajate hulgas on esindatud kõik investorite klassid, sealhulgas keskpangad, investeerimisfondid, pankade varahaldusüksused, kindlustusandjad[28]. Võlakirja hind on olnud lähedal võrdlusrühma „riiklikud ja üleriiklikud väljaandjad ja agentuurid (SSA)” tipule, kuhu kuuluvad ka Euroopa Investeerimispank (EIP), Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW) ning Société de financement de l'économie française (SFEF).

Ka järelkauplemine turul on olnud tugev, kinnistades ELi positsiooni olulise võrdlusvõlakirjade väljaandjana.

Tabel 4: 2010. aastal välja antud ELi võlakirjad[29]

Riik | Kirjeldus | Väljaandmise kuupäev | Lunastustähtpäev | Hulk (miljardites eurodes) | Intressimakse |

Läti ja Rumeenia | EL 3,375/2019 | 11.03.2010 | 10.05.2019 | 1,5 miljardit | 3,375% |

Rumeenia | EL 2,375/2017 | 22.09.2010 | 22.09.2017 | 1,15 miljardit | 2,375% |

Kokku | 2,65 miljardit |

Üks laenuvõtmistehing tehti samas mahus 200 miljoni euro suuruse neljanda osamakse väljamaksmiseks Lätile:

Tabel 5: ELi erainvesteering 2010. aastal

Riik | Kirjeldus | Väljaandmise kuupäev | Lunastustähtpäev | Hulk (miljardites eurodes) | Intressimakse |

Läti | EL 2,875/2025 | 20.10.2010 | 20.10.2025 | 0,2 miljardit | 2,875% |

Makromajanduslik finantsabi

2010. aastal ei tehtud makromajandusliku finantsabi raames ühtegi laenuvõtmistehingut.

Euratom

2010. aastal ei tehtud Euratomi rahastamisvahendi raames ühtegi laenuvõtmistehingut.

EUROOPA INVESTEERIMISPANK

Euroopa Investeerimispanga laenuandmistehingud

Euroopa Investeerimispank (EIP) annab laenu otse üksikprojektide rahastamiseks või finantsvahendajate kaudu väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ja väiksemate kohalike projektide rahastamiseks.

2010. aastal ulatus EIP sõlmitud tehingute maht 72 miljardi euroni, mis oli 9 % vähem võrreldes 2009. aasta rekordtasemega ning mis näitab, et ollakse järk-järgult saavutamas kriisieelset taset.

Laenude geograafiline jaotus ja kaetus ELi eelarvetagatisega:

- ELis: ELi liikmesriikides sõlmiti 63 miljoni euro väärtuses laenulepinguid. See summa ei ole tagatud ELi eelarvest.

- Väljaspool ELi : Väljaspool ELi sõlmiti 9 miljardi euro väärtuses laenulepinguid. Sellest 5 miljardit eurot on tagatud ELi eelarvest.

EIP laenuandmistehingutel on mõju ELi eelarvele siis, kui nendega kaasneb ELi tagatis, intressimäära toetus või mõni muu ELi ja EIP vaheline riskijagamismehhanism. Eelkõige:

Laenutagatisi on EL andnud enamasti kolmandale riikidele antud EIP laenudele. Nimetatud tagatised katavad riigi või poliitikaga seotud riskid, samal ajal kommertsriskid katab EIP. Komisjon avaldab 2011. aasta teises pooles EIP 2010. aasta välislaenamise kohta eraldi aruande.

Samal ajal saab EIP kasutada ELi eelarvet mõjutavaid riskijagamismehhanisme ELi siseste projektide rahastamiseks (nt teadus- ja arendustegevuse projektide rahastamise riskijagamisrahastu ja üleeuroopaliste transpordivõrkude projektide laenutagatis)[30].

Euroopa Investeerimispanga laenuvõtmistehingud

Ebakindlus turgudel oli kogu aasta vältel väga suur, mis on teinud võlakirjade ja eelkõige suure mahuga ja pikaajaliste võlakirjade väljaandmise keerukaks.

Euroopa finantsstabiilsusvahendi loomine ja majandusreformid aitasid ELi emitentides taastada usaldust turgude vastu, kuigi turg on endiselt haavatav uute suuremate riskide suhtes. EIP suutis sellist volatiilsust vältida, kasutades võrdlusvõlakirjade väljaandmise võimalusi ja emiteerides volatiilsuse suurenemise korral sihipärasemalt. Seda lihtsustas EIP jätkuvalt tugev positsioon turul.

Selle tulemusena suutis EIP saavutada oma 2010. aasta rahastamiskava eesmärgid, laenates soodsatel tingimustel 67 miljardit eurot.

[1] Nõukogu 11. mai 2010. aasta määrusega (EL) nr 407/2010 kehtestati euroala liikmesriikide toetamiseks samasugune, täiel määral ELi eelarvest toetatav mehhanism – Euroopa finantsstabiilsusmehhanism.

[2] Nõukogu määrus (EMÜ) nr 397/75, 17. veebruar 1975, millega kehtestatakse ühenduse laenumehhanism, et aidata teatavatel EÜ riikidel ületada esimese naftakriisi tagajärjel tekkinud jooksevkonto jätkusuutmatut tasakaalustamatust.

[3] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1360/2008, 2. detsember 2008, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 332/2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem.

[4] Nõukogu määrus (EÜ) nr 431/2009, 18. mai 2009, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 332/2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem.

[5] Nõukogu otsus 2009/102/EÜ, 4. november 2008.

[6] Nõukogu otsus 2009/290/EÜ, 20. jaanuar 2009.

[7] Nõukogu otsus 2009/459/EÜ, 6. mai 2009.

[8] Kolmas osamakse summas 1,2 miljardit eurot maksti Rumeeniale välja 24. märtsil 2011.

[9] 2010. aasta kohta seni avaldamata. 2009. aasta aruande puhul vt KOM/2010/513, SEK/2010/1117.

[10] Peamise näitajana on kavas kasutada kogurahvatulu elaniku kohta.

[11] Kuigi laenude tagasimaksmine on kaetud ELi eelarvepõhise tagatisega, toimib tagatisfond likviidsuspuhvrina, millega kaitsta ELi eelarvet riski eest, et makset ei tehta. Üksikasjalik aruanne fondi toimimise kohta vt KOM(2010)418 ning sellele lisatud komisjoni talituste töödokument (SEK(2010)968).

[12] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 480/2009. Praeguseni ei ole seoses makromajandusliku finantsabi raames antavate laenudega kohustuste täitmatajätmisi registreeritud.

[13] Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 388/2010/EL, 7. juuli 2010 , makromajandusliku finantsabi andmise kohta Ukrainale (ELT L 179, 14.7.2010, lk 1).

[14] Seoses finantsabi raames antavate toetustega, maksti jaanuaris ja augustis Gruusiale välja 7,7 miljoni eurot ja 23 miljonit eurot. Lisaks maksti septembris Kosovole välja 30 miljonit eurot ning esimene 40 miljoni suurune osamakse Moldova Vabariigile maksti välja 2010. aasta detsembris.

[15] Poliitiliste tingimuste põhielemendid on sätestatud nõukogu 10. mai 2010. aasta otsuses nr 2010/320/EL, mis on adresseeritud Kreekale eesmärgiga tugevdada ja tõhustada eelarve järelevalvet ning millega teatatakse Kreekale, et ta peab ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamiseks võtma puudujääki vähendavaid meetmeid. Tingimusi täpsustati hiljem Kreeka ametiasutuste ja komisjoni vahel euroala liikmesriikide nimel sõlmitud vastastikuse mõistmise memorandumis.

[16] Sellest 38 miljardit eurot oli välja makstud 2011. aasta märtsiks.

[17] Sellest 14,6 miljardit eurot oli välja makstud 2011. aasta märtsiks.

[18] Ülesanded hõlmavad muuhulgas järgmist: toetuse andmine euroala liikmesriikide nimel ja juhendamisel, laenulepingu üle läbirääkimiste pidamine Kreekaga ja sellele allakirjutamine, laenuandjate nimel konto avamine Euroopa Keskpangas ning selle konto kasutamine kõigi laenuandjate nimel ja laenaja poolt tehtavate maksete töötlemiseks, väljamaksete koordineerimine, teatavate arvutuste tegemine, maksete jaotamine laenuandjate vahel ja laenuandjate teavitamine laenulepingu rikkumistest või taotletavatest eranditest või muudatustest.

[19] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/genaff/114338.pdf

[20] ELi toimimise lepingu artikli 122 lõikega 2 on ette nähtud finantsabi juhul, kui mõni liikmesriik on raskustes, mida põhjustavad temast olenematud erandlikud juhtumid.

[21] Komisjon vaatab tingimused üle vähemalt iga kuue kuu tagant ning konsulteerib selles Euroopa Keskpangaga. Kohandamiskava iga võimalikku muudatust arutatakse abisaaja liikmesriigiga. Nõukogu teeb otsuse iga majanduspoliitilistesse üldtingimustesse tehtava muudatuse kohta kvalifitseeritud häälteenamusega ja komisjoni ettepanekul ning kinnitab abisaaja liikmesriigi poolt koostatud läbivaadatud kohandamiskava.

[22] Aruanne tuleks esitada kuue kuu jooksul pärast nõukogu määruse (EL) nr 407/2010 jõustumist ning pärast seda vajaduse korral iga kuue kuu tagant (määruse artikkel 9).

[23] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0713:FIN:ET:PDF

[24] Nõukogu rakendusotsus nr 77/2011/EL, 7. detsember 2010, Iirimaale liidu finantsabi andmise kohta (ELT L 30, 4.2.2011, lk 34).

[25] 12. jaanuaril 2011 maksti Iirimaale välja esimene osamakse summas 5 miljardit eurot. Kuni juunini 2011 maksti välja 11, 4 miljardit eurot.

[26] Nõukogu rakendusotsus nr 344/2011/EL, 30. mai 2011, Portugalile liidu finantsabi andmise kohta (ELT L 159, 30.5.2011, lk 88).

[27] 31. mail 2011 maksti Portugalile välja esimene osamakse summas 1,75 miljardit eurot. Kuni juunini 2011 maksti välja 6,5 miljardit eurot.

[28] Täiendavat teavet ELi laenuvõtmistehingute kohta on esitatud investorite esitluses: http://ec.europa.eu/economy_finance/eu_borrower/documents/eu_investor_presentation_18_may_2011_rev.pdf

[29] http://ec.europa.eu/economy_finance/financial_operations/market/borrowing/benchmark_issues_2015-16_en.htm

[30] Kooskõlas Euroopa Komisjoni, Euroopa Parlamendi ja nõukogu vahel sõlmitud institutsioonidevahelise kokkuleppe punktiga 49 teatas komisjon nõukogule ja parlamendile, et aastaeelarve tavapärase täitmise raames rakendati uusi aastapõhiselt ELi eelarvest rahastatavaid finantsinstrumente.