[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel, 6.2.2006

KOM(2006) 28 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE, EUROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

ELi reguleerivas raamistikus ettenähtud turuanalüüside kohta Elektroonilise side siseturu konsolideerimine {SEK(2006) 86}

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE, EUROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

ELi reguleerivas raamistikus ettenähtud turuanalüüside kohtaElektroonilise side siseturu konsolideerimine

Sissejuhatus

Elektroonilise side reguleeriva raamistiku kehtestamisel 2002. aastal muudeti oluliselt lähenemisviisi reguleerimisele ning sektorispetsiifiline reguleerimine ja konkurentsiõigus seostati selles uudsel viisil. Reguleerimise varasem, mehhanistlikum käsitlusviis asendati majandusliku käsitlusviisiga, milles reguleerimine põhineb konkurentsiõiguse põhimõtetel . Selles nõutakse, et riikide reguleerijad analüüsiksid turgu, et määrata kindlaks, kas konkreetset turgu on vaja reguleerida. Kui teatav turg on tundlik eelreguleerimise suhtes ja reguleerija leiab, et ühel või mitmel ettevõttel on oluline turuvõim (mis konkurentsiõiguses vastab turgu valitsevale seisundile ) kõnesoleval turul, peab ta kehtestama asjakohase korralduse. Seevastu korraldust ei tohi kehtestada või senine korraldus tuleb tühistada, kui selgub, et ühelgi ettevõttel ei ole olulist turuvõimu. Turuanalüüsi läbiviimist kontrollib komisjon ühenduse konsultatsioonimehhanismi kaudu, mis on kehtestatud raamdirektiivi artikliga 7.

Reguleeriva raamistiku ja ühenduse konsultatsioonimehhanismi kui selle keskse teema eesmärk on edendada konkurentsi, investeerimist ja uuendustegevust ning aidata sellega saavutada eesmärke, mis on seatud i2010 tegevuskavas, sidesektori kasvu edendamise ja selles uute töökohtade loomise komisjoni strateegias ning majanduskasvu ja tööhõive edendamise taaskäivitatud Lissaboni tegevuskavas.

Käesolevas teatises hinnatakse ühenduse konsultatsioonimehhanismi toimimist elektroonilise side valdkonnas ja selle rakendamisel saadud kogemusi. Artikliga 7 kehtestatud konsultatsioonimehhanism on esimese kahe aastaga andnud komisjonile hea ülevaate kogu Euroopa Liidu elektroonilise side turgude arengust. See protsess ei ole kahjuks veel lõpule viidud, kuid komisjon peab siiski asjakohaseks jagada saadud teavet laiema üldsusega. Käesolevas teatises esitatud järeldused kujutavad endast kõnealuse uue vahendi rakendamise korra ja saadud tulemuste esmakordset hindamist. Need on reguleeriva raamistiku, sealhulgas asjaomaseid turgusid käsitleva komisjoni soovituse 2006. aastal toimuva läbivaatamise aluseks.

ARTIKLIS 7 SÄTESTATUD KORD: ÜLEVAADE

Artiklis 7 sätestatud konsultatsioonimehhanismil on kolm peamist eesmärki: i) tagada järjepidev reguleerimine konkurentsiõiguse põhimõtete alusel kogu ELis; ii) piirduda reguleerimisel üksnes olukorraga, kus turg ei suuda ise püsivalt toimida; ja iii) muuta reguleerimine läbipaistvamaks . See kord aitab seega kaasa elektroonilise side siseturu konsolideerimisele .

Raamdirektiivi[1] artiklis 7 nõutakse, et liikmesriikide reguleerivad asutused teataksid komisjonile ja teiste liikmesriikide reguleerivatele asutustele oma järeldused turu määratlemise ja olulise turuvõimu olemasolu kohta ning reguleerivad kohustused, mida nad kavatsevad kehtestada (või kõrvaldada) (nende kavandatud meetmed ). Komisjonil on seejärel üks kuu aega kavandatud meetmete teate hindamiseks ( esimese etapi menetlus). Suur enamik juhtumitest lahendatakse selle ühe kuu jooksul nii, et liikmesriigi reguleerivale asutusele saadetakse kiri, milles võivad olla komisjoni soovitused, kuidas kõnealuseid meetmeid saaks täiustada. Kui komisjon leiab, et seoses turuolukorra määratlemise või olulise turuvõimu analüüsiga võivad kavandatud meetmed lõhestada ühtset turgu, või ta kahtleb tõsiselt, kas need meetmed on kooskõlas ühenduse õigusega (ja eriti ühiste poliitiliste eesmärkidega, millest kõigi liikmesriikide reguleerivad asutused peaksid lähtuma),[2] võib ta viia läbi põhjalikuma uurimise, mis kestab veel kaks kuud ( teine etapp ). Kui komisjoni kartused leiavad põhjalikumal uurimisel kinnitust, võib komisjon nõuda, et liikmesriigi reguleeriv asutus loobuks oma kavandatud meetmetest (veto-otsus) ja võib-olla esitaks kõnealuse turu analüüsi hiljem uuesti. Läbipaistvuse tagamiseks on komisjon seni teinud igal juhtumil otsuse, isegi kui tal märkusi ei ole olnud.

TÕHUSTATUD KOOSTÖÖ JA LÄBIPAISTVUS

Komisjon ja liikmesriikide reguleerivad asutused

Artiklis 7 sätestatud konsultatsioonimehhanism nõuab tihedat koostööd komisjoni ja liikmesriikide reguleerivate asutuste vahel ning ka viimaste endi vahel.

Enne teatise esitamist võib liikmesriigi reguleeriv asutus komisjoniga mitteametlikult kohtuda, et teatada oma analüüsi põhijäreldused. Sellised kohtumised enne teatise esitamist võimaldavad komisjonil ja liikmesriigi reguleerival asutusel määratleda erilist muret tekitavad küsimused ja arutada neid juba varases järgus. Komisjon kasutab seda võimalust ka selleks, et anda liikmesriigi reguleerivale asutusele juhised, millist teavet ja analüüsitaset on vaja järelduste tõendamiseks.

Liikmesriikide reguleerivate asutuste teatistes esitatakse tavaliselt koos analüüsiga ka kõik nende kavandatud meetmete üksikasjad, kuid mõne liikmesriigi reguleeriv asutus saadab teatise kahes osas: kõigepealt turuanalüüs ja seejärel meetmed. Komisjon märgib, et selline lähenemisviis venitab asjatult reguleerimist.

Pärast teatise saamist võib komisjon saata asjaomasele liikmesriigi reguleerivale asutusele kirjaliku palve saata täiendavat faktiteavet . Liikmesriikide reguleerivatel asutustel on õigus teatis menetluse mis tahes etapis tagasi võtta .

Muude huvitatud isikute osa

Reguleeriva raamistikuga nähakse ette konsultatsioonid riigi tasandil , mille käigus kõik huvitatud isikud võivad esitada oma märkused riigi reguleeriva asutuse analüüsi ja kavandatud reguleerimismeetmete kohta. Liikmesriigi reguleeriv asutus kui peamine kõigi huvitatud isikutega läbirääkija teavitab komisjoni kolmandate isikute arvamusest. Ainult aeg-ajalt, kui olukord seda nõuab, võtab komisjon otse vastu teateid huvitatud isikutelt või kohtub nendega (tavaliselt nende taotlusel). Tavaliselt on komisjon teise etapi menetluse käigus palunud, et kolmandad isikud esitaksid oma märkused otse temale.

Kuigi ühenduse konsultatsioonimehhanism hõlmab ametlikult ainult komisjoni ja liikmesriikide reguleerivaid asutusi, püütakse sellega tagada läbipaistvus kõigi huvitatud isikute jaoks . Selline läbipaistvus võimaldab tõsta liikmesriigi reguleeriva asutuse analüüsi kvaliteeti ja tagada selle objektiivsuse. Kõigi teatiste mittekonfidentsiaalsed versioonid ja liikmesriikide reguleerivate asutuste lõplikud meetmed avaldatakse komisjoni sellekohasel veebilehel[3] mõne päeva jooksul pärast nende saamist.[4] Komisjon avaldab ka märkuste, märkuste esitamisest loobumiste ja veto-otsuste mittekonfidentsiaalsed versioonid.

Enamik liikmesriikide reguleerivaid asutusi korraldab enne nõupidamist ühenduse tasandil nõupidamise oma riigi tasandil. Nii saavad nad ühendusele saadetavas teatises kajastada oma riigi turuosaliste seisukohti ja ei pea saatma ühendusele teist teatist, kui reguleeriv asutus otsustab oma riigis toimunud nõupidamise tulemusel oma kavandatud meedet muuta. Komisjon pooldab väga sellist toimimisviisi.

Riigi konkurentsiasutuse osa

Reguleeriva raamistiku kohaselt määratletakse turg ja analüüsitakse seda vastavalt konkurentsiõiguse põhimõtetele. Seetõttu on väga olulised riigi reguleeriva asutuse ja riigi konkurentsiasutuse omavahelised konsultatsioonid. Sektorispetsiifiline reguleerimine ja konkurentsiõiguse täitmise tagamine on teineteist täiendavad vahendid, mille abil arendatakse tarbija hüvanguks välja tõhusa konkurentsiga elektroonilise side turud.

Enamasti on riigi reguleeriv asutus eelnevalt konsulteerinud riigi konkurentsiasutusega ja sellega on sageli paranenud turuanalüüsi kvaliteet. Komisjon soovitab riigi reguleerival asutusel seepärast pidada enne teatise esitamist nõu riigi konkurentsiasutusega.

SENI ESITATUD TEATISTE PÕHJAL KUJUNENUD ÜLEVAADE

Asjaomaste turgude määratlemine

Riigi reguleeriv asutus peab iga riigi asjaoludest lähtudes määratlema asjaomased turud, võttes arvesse soovitust asjaomaste turgude kohta[5] ja olulise turuvõimu suuniseid.[6] Turud, mida võib olla vaja reguleerida, valitakse EÜ konkurentsiõiguse põhimõtete alusel. Soovituses töötas komisjon välja kolmest kriteeriumist koosneva testi, et aidata liikmesriikidel seda teha.[7] Eeldatakse, et soovituses käsitletud turgude puhul on need nõuded täidetud.

Seni on riikide reguleerivad asutused määratlenud enamiku turgudest selle soovituse kohaselt, kuid paljudel juhtudel on nad määratlenud turge kitsamalt või laiemalt . Komisjon ei ole vastu vaielnud turgude sellisele erinevale määratlemisele, kui iga üksiku turu määratlus ja olulise turuvõimu olemasolu analüüs on vastanud ühenduse konkurentsiõiguse põhimõtetele. Komisjon on ka kontrollinud, kas riikide reguleerivate asutuste määratletud turgude summa katab kogu soovitusega hõlmatud turgude ulatuse täielikult.

Üldiselt on soovituses esitatud ja seletuskirjas selgitatud turumääratlused aidanud liikmesriikide reguleerivatel asutustel analüüsida elektroonilise side turgusid õigusliku raamistiku nõuete kohaselt. On väidetud, et kui turgude määratlust veelgi täpsustada, võib see kaasa tuua ülereguleerimise ja tekitada asjatut halduskoormust. Komisjoni senine kogemus näitab aga, et täpsustamine on tegelikult aidanud vähendada reguleerimist selles sektoris, kuna on võimaldanud loobuda reguleerimisest neil turgudel, kus on välja kujunenud tõhus konkurents. Näiteks on hulgi rendileantavate liinide eristamine ribalaiuse järgi võimaldanud kaotada senise reguleerimise väga kõrge ribalaiuse puhul.[8]

Olulise turuvõimu analüüs

ELi reguleerivas raamistikus ühtlustati olulise turuvõimu lävi konkurentsiõiguses sätestatud domineerimise põhimõttega ja asendati senine sekkumislävi, mis põhines kindlaksmääratud turuosal (25%). Olulise turuvõimu hindamine konkurentsiõiguse alusel nõuab sageli juriidiliste ja majanduslike küsimuste hoolikat vaatlemist, sealhulgas vaadeldakse selliseid küsimusi nagu tasakaalustava ostjavõimu olemasolu ja kriteeriumid kollektiivse domineerimise kehtestamiseks.

Olulise turuvõimu hindamisel vaatab riigi reguleeriv asutus, kas kõnealune turg muutub tõhusa konkurentsiga turuks turuanalüüsi kehtivusperioodi jooksul. Komisjon kontrollib põhiliselt seda, kas riigi reguleeriva asutuse hinnang tugineb EÜ konkurentsiõiguse põhimõtetele, arvestab maksimaalselt olulise turuvõimu määramise juhiseid ja on tõenditega piisavalt põhjendatud. Kuigi turuosa jääb üheks näitajaks, on teised tegurid (turu dünaamika, sisenemist takistavad tõkked ja võimalik konkurents) üldises analüüsis sama olulised.

Reguleerivate meetmete kehtestamine ja tühistamine

Kui tehakse kindlaks olulise turuvõimu olemasolu, peab riigi reguleeriv asutus kehtestama asjaomas(t)ele ettevõtja(te)le parandusmeetmed. Komisjon kaalub, kas need parandusmeetmed on asjakohased , s.t kas need lähtuvad kindlakstehtud probleemi olemusest, on probleemiga proportsionaalsed ja on põhjendatud raamdirektiiviga seatud poliitilisi eesmärke arvestades.[9] Kuigi komisjonil ei ole vetoõigust parandusmeetmete suhtes, võib ta esitada oma märkused, millega riigi reguleeriv asutus peab maksimaalselt arvestama. Komisjonile tuleb teatada kinnitatud meetmetest; komisjon jälgib, kas liikmesriik võttis tehtud märkused arvesse, ja toimib sellele vastavalt.

Suur osa komisjoni märkustest on seni olnud seotud kavandatud parandusmeetmete asjakohasusega . Komisjon on teinud märkusi meetmete kohta, millega lahendati ainult osa kindlakstehtud konkurentsiprobleemist[10] või mis näisid olevat ebapiisavad[11] või võisid hakata liiga hilja andma reaalseid tulemusi.[12]

Lisaks komisjoni märkuste maksimaalsele arvestamisele peaksid liikmesriikide reguleerivad asutused tagama kavandatud parandusmeetmete täieliku ja tõhusa jõustamise võimalikult lühikese ajaga.

Kui kavandatud parandusmeetme jõustamiseks on vaja rohkem aega (näiteks kuna sobiv kuluarvestusmudel tuleb alles välja töötada), peaks riigi reguleeriv asutus teatises esitama ajutised parandusmeetmed kindlakstehtud konkurentsipuudulikkuse kõrvaldamiseks.[13]

Üldiselt on riikide reguleerivad asutused rakendanud sarnastel turuvõimetusjuhtudel sarnaseid meetmeid. Ent nende parandusmeetmete üksikasjad ja rakendamine on eri liikmesriikides oluliselt erinenud . Sellised erinevused avalduvad näiteks hinnakujunduses (näiteks erinevad metoodikad kulupõhisuse saavutamiseks), mis mõjutab oluliselt siseturgu. Seega tekib küsimus, kas parandusmeetmete rakendamises on võimalik saavutada suuremat järjepidevust, ja kui on võimalik, siis kuidas. Seda küsimust käsitletakse reguleeriva raamistiku eelseisval läbivaatamisel.

Nõuded meetmete tühistamiseks (veto-otsused)

Seni (30. septembrini 2005) on komisjon ainult neljal juhul 229st võtnud vastu otsuse, millega nõutakse, et riigi reguleeriv asutus tühistaks kavandatud meetmed.[14] Selliste veto-otsustega tagatakse, et riikides ei võeta meetmeid, mis ei ole kooskõlas ühenduse õiguse ja eelkõige elektroonilist sidet reguleeriva raamistiku ühiste strateegiliste eesmärkidega, mida kõigi riikide reguleerivad asutused peaksid püüdma saavutada. Seni on komisjon kasutanud vetoõigust kavandatud meetmete suhtes siis, kui ta on leidnud, et turu määratlust või olulise turuvõimu analüüsi kinnitavad tõendusmaterjalid ei ole piisavad.

Kõigil neil juhtudel on komisjon kasutanud oma vetoõigust selleks, et tagada konkurentsiõiguse põhimõtete ühtne kohaldamine kogu Euroopa Liidus.

Horisontaalküsimused

Konsultatsioonimehhanismi tõttu ilmneb aeg-ajalt, et EÜ reguleeriva raamistiku ülevõtmisel riiklikesse õigusnormidesse on tehtud vigu. Sellistele rakendusküsimustele tähelepanu tõmbamisega võib konsultatsioonimehhanism anda täiendava tõuke nende küsimuste lahendamiseks, täiendusena komisjoni muudele volitustele , eriti tema õigusele algatada menetlus rikkumise puhul.

Reguleeriva raamistiku järjepidevuse tagamiseks peavad kõik olulise turuvõimuga seotud kohustused jääma kehtima, kuni asjakohane turuülevaade on lõpule viidud . Juhtudel, kus praegu ei ole meedet kehtestatud, võib riigi reguleeriv asutus uue meetme kehtestada alles pärast asjakohase turuülevaate koostamist. Erijuhtudel, kui on vaja tegutseda kiiresti, võib riigi reguleeriv asutus kehtestada ajutised meetmed.[15] Ajutiste meetmete kehtivusaeg peab olema piiratud ja asjaomase turu analüüs tuleb esitada nii kiiresti kui võimalik. Selline horisontaalne lähenemisviis aitab saavutada konsultatsioonimehhanismi üht peamist eesmärki, nimelt kooskõlastatud reguleerimist kogu Euroopa Liidu ulatuses.

Turgude ülevaade

Käesolevas osas antakse lühiülevaade peamistest tendentsidest ja järeldustest, mida võib teha turuülevaadete koostamise kohta, kuigi turuanalüüsi esimene voor ei ole veel lõppenud. Seda täiendavad komisjoni töötajate töödokumendid, mis on lisatud käesolevale teatisele ja milles antakse tabeli kujul ülevaade kõigist juhtudest, mida on hinnatud 30. septembrini 2005.

5.1 Püsivõrgud ja -teenused

Kõigis liikmesriikides on senine operaator endiselt domineeriv jaeühenduseturul, s.t juurdepääsul püsitelefonivõrgule, mis võimaldab pakkuda kõnede algatamise ja vastuvõtmise teenuseid ning nendega seotud teenuseid. Ent konkurents on tasapisi tekkimas nii riigisiseste kui ka rahvusvaheliste kõnede turul. Seda protsessi on hõlbustanud asjakohaste parandusmeetmete kasutamine (eelkõige teenindaja valimine/eelvalimine[16] ja liinide hulgirentimine[17]) ning konkureeriva tehnoloogia, eriti VOIP-tehnoloogia kasutuselevõtmine.[18],[19]

Seevastu teenuste hulgiturgudel on vähe märke toimivast konkurentsist, välja arvatud mõned transiiditeenuste turu piiratud ulatusega juhud.[20] Kõne algatamise pakkumine, mida on vaja alternatiivoperaatoritele nende jaetelefoniteenuste ja sissehelistamisega Interneti-teenuste pakkumiseks, on ikka veel üks konkurentsi takistav kitsaskoht. Kuid juhtudel, kui sel tasandil rakendatakse tõhusaid parandusmeetmeid, on võimalik välja arendada tõhus konkurents järgnevate jaeteenuste (kõnede) turgudel, tänu millele on võimalik järk-järgult loobuda jaeturu reguleerimisest. Leiti, et hulgiühendusteenuste (teenused, mida operaatorid ostavad üksteiselt, et nende tarbijad saaksid helistada eri võrkudesse) puhul on igal operaatoril, olenemata suurusest, domineeriv seisund, kuna soovituse kohaselt on iga operaatori võrk eraldi turg, kus tal on monopoolne õigus kõnede ühendamisele. Reguleerijad on operaatorite erinevat suurust arvestanud nii, et väiksemate operaatorite jaoks on kehtestatud kergemad parandusmeetmed (s.t on rakendatud „asümmeetrilisi“ parandusmeetmeid). Komisjon on õigustatud juhtudel sellist lähenemisviisi toetanud. Lisaks sellele on komisjon püüdnud tagada, et parandusmeetmed sel turul oleksid tõhusad: näiteks raamatupidamise lahususe kohustus võib muuta sisesed ülekanded nähtavaks ja täiendada muid kohustusi ning kulude kontrollimine võib tagada vajaliku läbipaistvuse ja õiguskindluse turuosaliste jaoks ja aidata vähendada ühendustasusid.

Lõpuks, seoses telefonivõrgu „viimase miiliga“, mille kaudu võrk on ühendatud lõppkasutajaga (seda nimetatakse ka kliendiliiniks), on senise operaatori peaaegu 100% suurune turuosa püsinud kõikjal muutumatuna. Tõhus ühendus (kliendiliinile eraldi juurdepääsu loomise kaudu) ja hindade reguleerimine hulgiteenuste turul on olnud tähtis vahend konkurentsi arendamisel järgnevate teenuste turgudel, kus teised operaatorid sõltuvad oma teenuste pakkumisel juurdepääsust kliendiliinile.

5.2 Mobiilsidevõrgud ja -teenused

Erinevalt püsiliiniturgudest on mobiilsidevõrkude ja -teenuste turgudel üldiselt olnud rohkem konkurentsi ja reguleerimine on olnud hoopis piiratum. Jaetasandil ei ole üldse reguleerimist ja hulgitasandil on reguleerimine tervikuna piirdunud hulgiühendusteenustega.

Soovituse kohaselt on kindlaks tehtud kolm mobiilside hulgiteenuste turgu: 1) juurdepääs ja kõne algatamine,[21] 2) kõne ühendamine ja 3) rahvusvaheline rändlus. Mobiilsidekõne algatamine võimaldab operaatoritel või teenusepakkujatel (keda mõnikord nimetatakse virtuaalse võrgu operaatoriteks või MVNO-deks – mobile virtual network operator ) pakkuda kõnesid jaetarbijatele, kasutades teise mobiilsideoperaatori võrku. Kõne ühendamine on mobiilside ekvivalent kõnede ühendamisele püsiliini kaudu ja seega kehtivad sarnased põhimõtted (turuanalüüsi ja parandusmeetmete alal). Rahvusvaheline rändlus võimaldab tarbijatel algatada ja vastu võtta kõnesid välismaal oleku ajal.

Juurdepääsu ja kõnede algatamise puhul on reguleerija sekkumine enamasti osutunud mittevajalikuks, arvestades üldist konkurentsitaset. Ent mõne riigi reguleerivad asutused on sellegipoolest pidanud reguleerimist vajalikuks, kui domineeriv seisund kuulus ainult ühele mobiilside operaatorile või kahele või enamale operaatori ühiselt, keda peeti siis ühiselt domineerivaks.

Sarnaselt püsitelefoni kõneühendustele leiti, et kõikidel mobiilsidevõrgu operaatoritel on oluline turuvõim mobiilikõnede ühendamise turul, vastavalt põhimõttele „üks võrk on üks turg“. Kui virtuaalvõrgu operaatorid saavad kehtestada ühendustasusid „peremeesvõrgust“ sõltumatult, siis võidakse ka neid pidada domineerivaks.[22] Kehtestatud reguleerivad parandusmeetmed on järk-järgult vähendanud mobiilikõnede ühendustasusid, kuigi see vähenemine ei ole olnud ühtmoodi kiire kõigis liikmesriikides.

Rahvusvahelise rändluse hulgiteenuste turgu ei olnud 30. septembril 2005. aastal ühegi riigi reguleeriv asutus veel maininud. Turuanalüüsi jaoks on vaja andmeid koguda eri riikidest; selleks teevad riikide reguleerivad asutused koostööd Euroopa reguleerivate asutuste töörühma raames. Vahepeal on ka komisjon loonud veebilehe, kuhu ta on kogunud mobiilside operaatorite avaldatud rändlustariifid kogu Euroopa Liidust, et aidata kaasa rändlustasude läbipaistvamaks muutmisele.[23]

5.3 Lairiba ja saadete edastamine

Hulgijuurdepääs lairibale või bitivoo ühendusele võimaldab teistel operaatoritel pakkuda lõppkasutajale lairibateenuseid, kombineerides oma tuumvõrku senise omaniku võrgu osadega. Juurdepääsu bitivoo ühendusele peetakse uute sisenejate jaoks üldiselt tähtsaks vaheastmeks enne investeerimist oma täiemõõdulise võrgu väljaehitamiseks, et luua eraldi juurdepääs kliendiliinile (algul jagatud ja siis täielikult eraldi juurdepääs). Kuni 30. septembrini 2005 on riikide reguleerivad asutused kõigil juhtudel nõudnud seniselt omanikult bitivoo ühenduse pakkumist. See on aidanud kaasa tõhusa konkurentsi tekkimisele muu hulgas ka lairibateenuste pakkumisel. Seni on lairibaühenduse hulgiteenuste turg hõlmanud üksnes teenuseid, mis põhinevad traditsioonilisel üldkasutataval kommuteeritaval telefonivõrgul, s.o ADSLi. Konkureeriva tehnoloogia (nagu kaabel- või satelliittehnoloogia) sissetoomiseks sellele turule on komisjon nõudnud nii tõendeid tõelise kaabel- või muul tehnoloogial põhineva hulgitoote olemasolu kui ka sellise toote ja ADSLi asendatavuse kohta.

Riikide reguleerivad asutused on kõige rohkem kaldunud soovitusest kõrvale saadete edastamise hulgiteenuste turgu reguleerides. Kuna eri ülekandetehnoloogiad (kaabel, satelliit või maapealne saatja) ei ole hulgitasandil üksteisega asendatavad, on riikide reguleerivad asutused pidanud selle turu täiendavalt jagama kasutatava tehnoloogia alusel. Kuigi tegelikud turuolud näivad olevat üpris erinevad ELi eri osades, on enamikus liikmesriikides peamisteks konkurentsi takistavateks asjaoludeks riigi analoogne ja digitaalne maapealne ülekandesüsteem. Seetõttu on turuanalüüsi tehtud ja olulise turuvõimu vastaseid parandusmeetmeid võetud üksnes maapealse ülekande valdkonnas.

KOKKUVÕTE JA TULEVIKUVÄLJAVAATED

Komisjon leiab, et raamdirektiiviga kehtestatud turuülevaadete koostamine, sealhulgas ka artiklis 7 sätestatud konsultatsioonimehhanism, on muutnud reguleerimist järjekindlamaks ja on seega oluliseks sammuks elektroonilise side siseturu loomise suunas.

Turuülevaadete süsteem on taganud, et reguleeritakse põhjaliku majandusliku analüüsi alusel ja piirdutakse üksnes püsivalt võimetute turgudega. Selle tulemusena on reguleerimine muutunud paremaks. Euroopa ühtse reguleerimiskultuuri väljaarendamise seisukohast on oluline rõhutada, et kõigi liikmesriikide reguleerivad asutused järgivad ühtset metodoloogilist lähenemisviisi, mis tugineb EÜ konkurentsiõiguse põhimõtetele. Sellele aitab kaasa ka läbipaistev konsultatsioonimehhanism.

Järjepidevus on tagatud eelkõige seoses küsimusega, kus on vaja reguleerida (turud ja turuosaliste positsioon turul), ning vähemal määral seoses küsimusega, milline reguleerimine (meetmed) on asjakohane. Komisjon teeb koostööd riikide reguleerivate asutustega selle tagamiseks, et need kasutaksid oma kaalutlusõigust parandusmeetmete valimisel järjepideval viisil. |

Sel ajal kui osa turgusid iseloomustavad püsivad kitsaskohad, on mitme liikmesriigi paljud turud juba muutunud toimiva konkurentsiga turgudeks, mis on võimaldanud vähendada senist reguleerimist. Näiteks jaekõnede, mobiilsidele juurdepääsu ning üüritud liinide kõnede algatamise ja magistraalsegmentide turgudel toimib tõhus konkurents.[24] |

Konsultatsioonimehhanism on muutnud reguleerimise läbipaistvamaks . Riikide reguleerivate asutuste korrapärased nõupidamised turuosalistega, komisjoni seisukohavõtud iga juhtumi kohta ja kõigi lõppdokumentide avaldamine on üksnes mõned selle läbipaistvuse ilmingutest.

Reguleeriva raamistikuga kehtestatud turuülevaadete süsteem on kokkuvõttes osutunud õnnestunuks. Kuigi riikide reguleerivad asutused ja komisjon pidid tegema teatavaid alginvesteeringuid, et luua selleks vajalikud analüüsi- ja organisatsioonilised vahendid, on see aidanud ühtlustada reguleerimismetoodikat ja sillutada teed elektroonilise side siseturu poole. See on ka taganud, et kõik reguleerijad teevad oma otsused põhjendatud majanduslike kaalutluste alusel, ja et elektroonilise side valdkonda reguleeritakse üksnes vajalikul määral.

Kuigi paljusid liikmesriikide turge on endiselt vaja reguleerida, on olemas märke tõhusa konkurentsi tekkimisest teistel turgudel. See kehtib eriti jaeturgude kohta, kuid sõltub parandusmeetmete tõhusast jõustamisest hulgitasandil või alternatiivse infrastruktuuri olemasolust. Uue tehnoloogia kasutuselevõtmine võib kaasa tuua täiendavat konkurentsisurvet, mis võib vähendada vajadust reguleerimise järele.

Komisjon otsib teid, kuidas seoses läbivaatamisega vähendada ettevõtte ja riigi reguleeriva asutuse halduskoormust ja jätkuvalt lihtsustada asjaomaseid meetodeid. Komisjon on kutsunud üles aitama kaasa reguleeriva raamistiku läbivaatamisele, mis hõlmab ka turuanalüüsi koostamise korda.

[1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv), EÜT L 108, 24.4.2002, lk.33.

[2] Need eesmärgid on esitatud raamdirektiivi artiklis 8 ja need hõlmavad konkurentsi edendamist, siseturu arendamist ja ELi kodanike huvide kaitsmist.

[3] http://forum.europa.eu.int/Public/irc/infso/ecctf/home.

[4] Komisjon kavandab praegu tõlgete muutmist avalikkusele kättesaadavaks.

[5] Komisjoni 11. veebruari 2003. a soovitus 2003/311/EÜ elektroonilise side sektori asjaomaste toodete ja teenuste turgude kohta, mis vastavalt raamdirektiivile on tundlikud eelneva reguleerimise suhtes, ELT L 114, 8.5.2003, lk 45 (edaspidi: soovitus ).

[6] Komisjoni suunised turuanalüüsi ja olulise turuvõimu hindamise kohta vastavalt ühenduse elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste reguleerivale raamistikule. EÜT C 165, 11.7.2002, lk 6.

[7] Need on järgmised: i) turule sisenemist takistavad kõrged püsivad tõkked, ii) puuduvad tõhusat konkurentsi soodustavad dünaamilised turutingimused ja iii) konkurentsiseadus üksi ei suuda tõhusalt kõrvaldada iga sellist turu võimetust. Vt ka soovituse põhjendused 9–16.

[8] Vt juhtumid UK/2003/0035–0039 renditavate liinide lõppsegmentide kohta.

[9] Vastavalt juurdepääsu direktiivi artikli 8 lõikele 4.

[10] Nagu juhul, kus mobiilside ühendustariife reguleeriti ainult mobiilsidevõrgust või välismaalt tulevate kõnede puhul, kuid ei reguleeritud püsivõrgust tulevate kõnede puhul.

[11] Nagu juhtudel, kus hindade reguleerimine ei põhinenud kõige sobivamal kulude mudelil või kus kulumudeli ja kuluarvestuse eeskirjade valimine jäeti asjaomase ettevõtte hooleks.

[12] Nagu juhul, kus pikaajalise täiendkulu (LRIC) mudelil baseeruvad kulupõhised mobiilside ühendustariifid jäeti kõigepealt operaatorite vaheliste läbirääkimistega lahendamiseks, kuni regulaator pidi neisse sekkuma vaidluse lahendajana.

[13] See võiks olla, näiteks, mingil võrdlus- või jaehinnaalandil põhineva hinna hoidmise kohustus, kuni kinnitatakse täiskuluarvestuse mudel, millega hinnad saab muuta kulupõhiseks.

[14] Vt komisjoni otsused: C(2004) 527 juhtumite FI/2003/0024 ja FI/2003/0027 kohta, C(2004) 3682 juhtumi FI/2004/0082 kohta, C(2004) 4070 juhtumi AT/2004/0090 kohta ja C(2005) 1442 juhtumi DE/2005/0144 kohta.

[15] Vastavalt raamdirektiivi artikli 7 lõikele 6.

[16] Vahendid, millega tarbija saab kõne võtta teise operaatori, mitte juurdepääsu pakkuja kaudu kas iga üksiku kõne puhul (operaatori valimine) või süstemaatiliselt (operaatori eelvalimine). Universaalteenuse direktiiviga nähakse ette, et kui operaatoril leitakse olevat oluline turuvõim „avalikule telefonivõrgule konkreetses kohas ühenduse ja selle kasutamise pakkumisel“, peab riigi reguleeriv asutus nõudma asjaomaselt operaatorilt, et see võimaldaks operaatori valimist ja operaatori eelvalimist.

[17] Mis võimaldab teistel operaatoritel pakkuda lõpptarbijatele juurdepääsu jaeteenuseid koos kõneteenustega. Erinevalt operaatori valimisest ja operaatori eelvalimisest, mille võimaldamine tuleb asjaomasel turul olulist turuvõimu omavale operaatorile teha kohustuseks, võib liinide hulgirentimise kohustust vajaduse korral kehtestada reguleerija äranägemisel.

[18] Voice over Internet Protocol ehk Interneti-kõne protokoll: kõnede edastamine Interneti-protokolli tehnoloogia abil. VoIP-kõnesid võib edastada eraoperaatori juhitava võrgu (IP-telefon) või avaliku Interneti (Interneti-telefon) kaudu.

[19] Komisjon toetas VoIP-tehnoloogia väljatöötamist 2003. aastal mitmeaastase programmi (MAP) rahastamisvahendiga, mille rakendamist juhtis Euroopa Investeerimisfond.

[20] Kõnede edastamine ja/või kommuteerimine või marsruutimine.

[21] Võrreldes püsiliinitelefoniga, kus juurdepääs ja kõne algatamine on lahku viidud.

[22] Eespool püsivõrkude ja teenuste puhul parandusmeetmete tõhususe kohta väidetu kehtib samamoodi ka mobiilikõnede ühendamise kohta.

[23] IP/05/1217, 4. oktoober 2005.

[24] Kõnealuseid arengusuundi võetakse soovituses arvesse praegu 18 turgu hõlmava nimekirja läbivaatamisel. 1. lisas on täiendavaid üksikasju konkurentsiturgude kohta, kus ei rakendata olulist turuvõimu käsitlevaid eeskirju.