KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Euroopa Liidu finantshuvide kaitse – pettustevastane võitlus – 2012. aasta aruanne /* COM/2013/0548 final */





SISUKORD KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Euroopa Liidu finantshuvide kaitse – pettustevastane võitlus – 2012. aasta aruanne................................................................................ 5 Kommenteeritud kokkuvõte.......................................................................................................... 5 1........... Sissejuhatus.................................................................................................................... 7 2........... Pettused ja muud eeskirjade eiramised............................................................................ 7 2.1........ Teatatud pettused kokku................................................................................................ 7 2.2........ ELi eelarvet mõjutavad eeskirjade eiramised, millest on teatatud kui pettustest.................. 7 2.2.1..... Tulud.............................................................................................................................. 9 2.2.2..... Kulud........................................................................................................................... 10 2.2.2.1.. Loodusressursid (põllumajandus ja maaelu areng ning kalandus)..................................... 12 2.2.2.2.. Ühtekuuluvuspoliitika (programmitöö perioodid 2007–2013 ja 2000–2006).................. 13 2.2.2.3.. Ühinemiseelne poliitika (ühinemiseelne abi ja ühinemiseelse abi rahastamisvahend).......... 13 2.2.2.4.. Otseselt komisjoni hallatavad kulud............................................................................... 14 2.2.3..... Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) tulemused....................................................... 14 2.3........ Muud kui pettustena teatatud eeskirjade eiramised......................................................... 14 2.3.1..... Tulud............................................................................................................................ 15 2.3.2..... Kulud........................................................................................................................... 16 3........... Tagasinõudmine ning muud ennetus- ja parandusmeetmed.............................................. 17 3.1........ Kulud: ennetusmehhanismid........................................................................................... 17 3.1.1..... Maksete katkestamine 2012. aastal............................................................................... 17 3.1.2..... Maksete peatamine....................................................................................................... 18 3.2........ Kulud: finantskorrektsioonid ja tagasinõuded 2012. aastal.............................................. 18 3.3........ Omavahenditest pärit tuluga seotud sissenõudmine......................................................... 18 3.3.1..... Traditsioonilised omavahendid....................................................................................... 19 4........... Pettustevastane poliitika ELi tasandil.............................................................................. 19 4.1........ 2012. aastal komisjoni algatatud pettustevastased poliitilised meetmed........................... 19 4.1.1..... OLAFi reformimise ettepanek (määrus (EÜ) nr 1073/1999).......................................... 19 4.1.2..... Ettepanek võtta vastu direktiiv, milles käsitletakse liidu finantshuve kahjustava pettuse vastast võitlust kriminaalõiguse abil....................................................................................................... 20 4.1.3..... Ettevalmistustööd Euroopa Prokuratuuri loomiseks........................................................ 20 4.1.4..... Algatused, milles keskendutakse korruptsioonivastasele võitlusele ELis.......................... 21 4.1.5..... Tollipettuste vastane poliitika......................................................................................... 21 4.1.5.1.. Vastastikune haldusabi.................................................................................................. 21 4.1.5.2.. Ühised tollioperatsioonid............................................................................................... 21 4.1.5.3.. Pettustevastane infosüsteem.......................................................................................... 21 4.1.6..... Võitlus käibemaksupettuste vastu.................................................................................. 22 4.1.7..... Pettustevastased sätted rahvusvahelistes kokkulepetes................................................... 22 4.1.8..... Võitlus ebaseadusliku tubakatoodetega kauplemise vastu............................................... 23 4.1.8.1.. Komisjoni tegevuskava sigarettide ja alkoholi salakaubaveo vastu võitlemiseks ELi idapiiril 23 4.1.8.2.. Tubaka tarbimise leviku vähendamise raamkonventsiooni protokoll ebaseadusliku tubakatoodetega kauplemise tõkestamise kohta......................................................................................................... 23 4.1.8.3.. Kokkulepped sigaretitootjatega..................................................................................... 23 4.1.9..... Riigihanke-eeskirjad..................................................................................................... 24 4.1.10... Komisjoni pettustevastase võitluse strateegia................................................................. 24 4.1.11... Programmid Herakles ja Perikles.................................................................................. 24 4.1.11.1.............................................................. Programmide Herakles II ja Perikles rakendamine 24 4.1.11.2......................................................................... Mitmeaastane finantsraamistik 2014–2020 25 4.2........ Pettuste tõkestamise kooskõlastamise nõuandekomitee.................................................. 25 4.3........ Euroopa Parlamendi 10. mai 2012. aasta resolutsioon ühenduste finantshuvide kaitse kohta – pettustevastane võitlus – 2010. aasta aruanne........................................................................................ 26 5........... Liikmesriikide võetud meetmed pettuste ja muu ELi finantshuve mõjutava ebaseadusliku tegevuse vastu võitlemiseks.................................................................................................................. 27 5.1........ Meetmed võitluseks pettuste ja muude ELi finantshuve mõjutavate eeskirjade eiramiste vastu 27 5.2........ Meetmed võitluseks pettuste ja muude ELi finantshuve mõjutavate eeskirjade eiramiste vastu põllumajanduse valdkonnas................................................................................................................... 27 5.2.1..... Seadusandlikud ja haldusmeetmed................................................................................ 27 5.2.2..... Uued tõkestamis- ja avastamisstrateegiad...................................................................... 28 5.2.3..... Pettusi kajastavate näitajate kasutamine......................................................................... 28 5.2.4..... Teatamist käsitlevate sätete rakendamine....................................................................... 29 5.2.5..... Ebapiisav statistika pettuste avastamise ja nende eest süüdi mõistmise ning nendega seotud tagasinõudmiste kohta.................................................................................................................................... 29 5.3........ Operatsioon „Magna Graecia”...................................................................................... 29 5.4........ 2011. aasta soovituste rakendamine.............................................................................. 30 6........... Järeldused ja soovitused............................................................................................... 31 6.1........ Kaks poliitilise ja tegevuse arenguga seotud suundumust................................................ 31 6.2........ Erinevad lähenemisviisid pettustele................................................................................. 31 6.3........ Pettuseid käsitlevate ühiste eeskirjade vastuvõtmine....................................................... 32 6.4........ Kõige märkimisväärsemad riskid on leidnud kinnitust..................................................... 32 6.5........ Pettustevastase võitlusega tegelevad asutused ja õiguskaitseasutused avastavad pettusejuhtumeid endiselt kõige tõhusamalt ................................................................................................................... 33 6.6........ Alusetute ELi maksete tegemise ärahoidmine, mille tagavad ELi eeskirjades sätestatud olemasolevad ennetus- ja parandusmehhanismid, on piisav.................................................................................... 34 6.7........ Üldised järeldused........................................................................................................ 34 1. LISA – Pettustena teatatud eeskirjade eiramised...................................................................... 35 2. LISA – Muud kui pettustena teatatud eeskirjade eiramised...................................................... 37 3. LISA – 2012. aastal koostöös liikmesriikidega rakendatud finantskorrektsioonid (miljonites eurodes) 38 KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Euroopa Liidu finantshuvide kaitse – pettustevastane võitlus – 2012. aasta aruanne Kommenteeritud kokkuvõte Komisjon esitab käesoleva 2012. aasta aruande Euroopa Liidu finantshuvide kaitse kohta koostöös liikmesriikidega Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 325 alusel. See hõlmab komisjoni ja liikmesriikide meetmeid võitluses pettusega ja nende tulemusi. Kui selle teabe analüüsimisel on tuvastatud probleeme või riske, on nende küsimuste lahendamiseks esitatud soovitused. Hiljutised meetmed ELi finantshuvide kaitseks 2012. aastal komisjon võttis või pakkus välja mitmeid meetmeid ELi finantshuvide kaitse õigus- ja haldusraamistiku parandamiseks, sealhulgas: – ettepanek ettepaneku kohta võtta vastu direktiiv, milles käsitletakse liidu finantshuve kahjustava pettuse vastast võitlust kriminaalõiguse abil; – ettevalmistustööd Euroopa Prokuratuuri loomiseks; – Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) tubakatoodete tarbimise leviku vähendamise raamkonventsioonile lisatud ebaseadusliku tubakatoodetega kauplemise tõkestamist käsitleva protokolli vastuvõtmine ning – pettustevastast võitlust käsitlevad sätted rahvusvahelistes lepingutes ja halduskoostööalastes kokkulepetes. ELi eelarvet mõjutavate eeskirjade eiramiste (pettuste või muud liiki eeskirjade eiramiste) avastamine ja neist teatamine 2012. aastal teatati 1 231 korral pettusena tõlgendatavast eeskirjade eiramisest (see arv hõlmab nii pettuse kahtlusi kui ka kinnitust leidnud pettusi), millega oli seotud 392 miljonit eurot ehk üldiselt sama suur summa kui aasta varem. Teatatud pettusejuhtumite arv on liikmesriigiti endiselt väga erinev, mis võib viidata tõlgendamiserinevustele õigusraamistiku kohaldamisel ja erinevatele lähenemisviisidele pettuse avastamise puhul. Muude kui pettustena teatatud eeskirjade eiramiste maht – eeskätt nendega seotud summad – on suurenenud. Suurenemine kajastab peamiselt suurte summadega seotud eeskirjade eiramiste mõju, ent selle põhjuseks on ka süstemaatilised eeskirjade eiramised, millest on teatatud programmide sulgemisel. Ennetus- ja parandusmeetmed Komisjon tegi 2012. aastal mitu otsust, et tagada ELi vahendite kulutamine vastavalt usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõttele ning liidu finantshuvide nõuetekohane kaitsmine. Ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas tehti 187 otsust maksete (mis hõlmasid üle 5 miljardi euro) katkestamise kohta. Neist 70 (mis hõlmasid katkestatud maksetest umbes 1,7 miljardit eurot) osas oli 2012. aasta lõpus otsus veel vastu võtmata. Samuti tehti neli peatamise otsust (mis aasta lõpus veel kehtisid). Finantskorrektsioone tehti summas üle 3,7 miljardi euro (peamiselt ikka veel seoses 2000.–2006. aasta programmitöö perioodi lõpetamisega) ja sissenõudekorraldusi väljastati 615 miljoni euro eest. 2012. aastal võetud meetmed kinnitavad, et olemasolevad mehhanismid võimaldavad kaitsta tõhusalt ELi finantshuve, ent lõplik risk, et alusetult makstud summad jäävad tagasi saamata, kandub üle vastutavale liikmesriigile. Pettustevastased süsteemid põllumajanduses Selle aasta aruandes keskenduti meetmetele ja eeskirjade eiramisele põllumajanduse valdkonnas. Analüüs näitab liikmesriikide finantskontrolli- ja riskijuhtimissüsteemide täiustumist muu hulgas õigusnormide ja suuniste, riiklike või piirkondlike strateegiate, riskinäitajate kasutamise, haldusmenetluste ja riigiasutuste koostöö puhul. Liikmesriikide esitatud statistilised andmed pettustevastaste kontrollide, kriminaalmenetluste ja nende tulemuste kohta on siiski ebatäielikud, mistõttu on keeruline hinnata, milline on liikmesriikides pettuste uurimise ja nende eest süüdistuse esitamise kvaliteet, ning kasutada seda tulevase poliitika alusena. 1. Sissejuhatus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 325 lõike 5 kohaselt esitab komisjon koostöös liikmesriikidega igal aastal Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande meetmete kohta, mis on võetud võitlemaks liidu finantshuve mõjutavate pettuste ja muu ebaseadusliku tegevuse vastu. Aluslepingus on sätestatud, et EL ja liikmesriigid on kohustatud üheskoos kaitsma ELi finantshuve ning võitlema pettuse vastu. Riikide ametiasutused haldavad 80 % ELi kuludest ja koguvad traditsioonilisi omavahendeid. Nendes kahes valdkonnas korraldab komisjon üldist järelevalvet, kehtestab standardeid ja kontrollib nõuete täitmist. Seepärast on ELi finantshuvide tõhusaks kaitsmiseks vajalik tihe koostöö komisjoni ja liikmesriikide vahel. Sellest tulenevalt on üks käesoleva aruande peamisi eesmärke hinnata, kui tõhus oli see koostöö 2012. aastal ja kuidas saaks seda paremaks muuta. Käesolevas aruandes kirjeldatakse ELi tasandil 2012. aastal võetud meetmeid ning esitatakse kokkuvõte liikmesriikide võetud pettustevastase võitluse meetmetest ja hinnang neile. Aruandes analüüsitakse ka liikmesriikide ja Euroopa asutuste tulemusi, mis on saavutatud seoses pettusejuhtumite ning muude ELi kulude ja tuludega seotud eeskirjade eiramiste avastamisega ja nendest komisjoni teavitamisega. Rõhuasetus on pettuste avastamisel, mille puhul tulemused annavad märku süsteemide ja pettustevastase võitlusega tegelevate asutuste suutlikkusest võidelda ELi vahendeid kahjustava pettuse ja ebaseadusliku tegevuse vastu. Aruandele on lisatud viis komisjoni talituste töödokumenti[1]. Dokument „Statistical Analysis of the Irregularities” („Eiramisjuhtumite statistiline hindamine”) sisaldab tabeleid, milles võetakse kokku iga liikmesriigi pettustevastase tegevuse peamised tulemused. 2. Pettused ja muud eeskirjade eiramised 2.1. Teatatud pettused kokku 2012. aastal teatati komisjonile 13 436 eeskirjade eiramisest (pettusest või muud liiki eeskirjade eiramisest), mis hõlmasid kokku umbes 3,4 miljardit eurot, millest ligikaudu 2,9 miljardit oli seotud ELi eelarve kulusektoritega. Avastatud eeskirjade eiramised moodustavad 2,3 % kulude poole maksetest ja 2,1 % kogutud traditsiooniliste omavahendite kogu netosummast. Eeskirjade eiramiste maht on võrreldes 2011. aastaga suurenenud: nende hulk on suurenenud 6 % võrra ja nendega seotud summad 77 % võrra. See suurenemine on toimunud peamiselt seoses eeskirjade eiramistega, millest konkreetsete asjaolude tõttu (vt jaotis 2.3) ei teatata kui pettustest. 2.2. ELi eelarvet mõjutavad eeskirjade eiramised, millest on teatatud kui pettustest Pettustena teatatud eeskirjade eiramiste arv ja nendega seotud summad on osa laiemast pettuse määratlusest ning neid ei tohiks käsitada pettuse tasandi meetmena. 2012. aastal teatasid liikmesriigid pettustena 1 194 eeskirjade eiramisest, millega seotud kogusumma oli 390 miljonit eurot. Lisaks olid 29 pettusejuhtumit seotud otseste kulude raames hallatavate vahenditega, mis hõlmasid 2 miljonit eurot, lisaks teatasid kandidaatriigid kaheksast pettusejuhtumist, mis hõlmasid umbes ühte miljonit eurot. 2012. aastal pettustena teatatud eeskirjade eiramiste[2] arv ja nende mõju jäid sisuliselt samale tasemele kui aasta varem. Sektorite vahel on siiski registreeritud märkimisväärsed erinevused, nagu on näidatud tabelis 1 ja joonisel 1. Tabel 1. Pettustena teatatud eeskirjade eiramised aastal 2012[3] Kõikide 2012. aastal teatatud pettusejuhtumite jaotumine liikmesriikide ja eelarvesektorite (tulud ja kulud) kaupa on esitatud 1. lisas. Joonis 1. Pettustena teatatud eeskirjade eiramised ja asjaomased summad – 2008–2012 2.2.1. Tulud 2012. aastal oli tulude poolel teatatud pettusejuhtumite arv (682) 20 % väiksem kui 2008.–2012. aasta keskmine (851). Mõjutatud traditsiooniliste omavahendite kogusumma (77,6 miljonit eurot) oli 2012. aastal 22 % väiksem kui 2008.–2012. aasta keskmine (100 miljonit eurot)[4]. Kaupade tollivormistuse tegemisel korraldatavate tollikontrollide tulemusel liigitatakse juhtumeid pettuseks sagedamini kui nende kontrollide ajal, mis viiakse läbi pärast tollivormistuse tegemist. 2012. aastal avastati märkimisväärne osa pettusejuhtumitest (32 %) tollivormistuse tegemise ajal läbi viidud tollikontrollide käigus. 51 % kõikidest pettusejuhtumitega seotud traditsiooniliste omavahendite summadest tegid oma kontrollide käigus kindlaks pettustevastase võitlusega tegelevad teenistused. Analüüs näitab, et pettusejuhtumite arv on ajavahemikus 2008–2012 vähenenud, nagu on näha allpool esitatud joonisel. Kõige rohkem teateid pettusejuhtumite kohta tuli Hispaaniast, Itaaliast, Saksamaalt ja Kreekast (324 ja 32 vahel), Hispaania oli esirinnas ka pettustega seotud summade puhul (mis jäid vahemikku 38–10 miljonit eurot),[5] talle järgnesid Belgia ja Itaalia. Joonis 2. Traditsioonilised omavahendid – pettusejuhtumid ja nendega seotud kindlaks tehtud summad (2008–2012) 2.2.2. Kulud Kulueelarve puhul on pettustena teatatud eeskirjade eiramiste arv suurenenud võrdlemisi vähe. Ka nendega seotud summade kõikumine ei ole märkimisväärne, kuna mõned suuremad juurdlused võivad muuta tulemusi märgatavalt (nt seoses ühinemiseelse rahastamisega – vt jaotis 2.2.5). Teatatud eeskirjade eiramised on sageli seotud tehingutega, mis toimusid mõnel muul majandusaastal kui see, millal eiramised avastati või millal neist teatati. Olukorras, kus pettuse aset leidmise ja sellest komisjonile teatamise vahele jääb umbes 3,5 aastat,[6] on keeruline neid muudatusi selgitada (võttes arvesse näiteks majanduskriisi võimalikku mõju). Joonistel 3 ja 4 on näidatud kulusektorites teatatud pettusejuhtumite arv ja vastavad summad. Nagu varasematelgi aastatel, avastati enamik pettusejuhtumitest ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas: 50 % koguarvust ja 63 % asjaomastest summadest. Joonised 3 ja 4. Pettustena teatatud eeskirjade eiramised eelarvesektorite kaupa (kulud) – arv ja asjaomased summad Avastatud tegutsemisviisid ei erinenud märkimisväärselt varasematel aastatel ilmnenud viisidest. Kõige sagedasemad skeemid olid valede või võltsitud dokumentide või deklaratsioonide kasutamine ja vahendite väärkasutamine (kasutamine muuks otstarbeks kui see, milleks need olid ette nähtud). Pettustena teatatud eeskirjade eiramistest olid vaid mõned üksikud seotud korruptsiooniga (kokku 9), kuid nende arv suureneb. Selliste juhtumite avastamisest teatasid neli liikmesriiki: Itaalia (6), Küpros, Eesti ja Hispaania (1). Kõik tuvastatud juhtumid olid seotud ühtekuuluvuspoliitika valdkonnaga. Pooled 2012. aastal pettustena teatatud eeskirjade eiramistest avastasid pettustevastase võitlusega tegelevad asutused kriminaaljuurdluste või muude väliskontrollide käigus, ülejäänud avastati valdkondlike eeskirjadega ette nähtud halduskontrollisüsteemide abil. See rõhutab väliskontrollide tähtsust pettustevastases võitluses ning vajadust kooskõlastada tegevus rohkem korraldus- ja auditeerimisasutustega. See näitab ka seda, et nimetatud kooskõlastamine on märgatavalt paranenud, kuna varem oli avastamine üksnes politsei- ja kohtuorganite tegevus. Pettustevastaste juurdluste või kriminaaljuurdluste käigus avastatakse võimaliku pettuse juhtumeid, millega on seotud märksa suuremad rahasummad, mis kajastab asjaomaste asutuste suutlikkust oma tegevust suunata, ent samuti nende suuremaid uurimisvolitusi. Liikmesriikide poolt pettustena teatatud eeskirjade eiramised saab rühmitada vastavalt keerukuse astmele. 2012. aasta puhul võib 2 % teatatud juhtumitest pidada keerulisteks,[7] 40 % lihtsateks[8] ja 58 % mõõdukalt keerulisteks[9]. Kui keeruliste juhtumite osakaal jääb võrreldes varasemate aastatega samaks, siis lihtsaid juhtumeid on liikmesriikide ametiasutused avastanud rohkem ja mõõdukaid vähem. See nihe lihtsamate pettuste poole võib kajastada pettusekatsetusi, mille tegid majanduskriisi ajal need abisaajad, kes tavaoludes ei oleks rikkumist sooritanud. Seda suundumust tuleb tulevikus jälgida, võttes arvesse pettuse aset leidmisest selle avastamiseni kuluvat aega. Joonis 5. Pettustena teatatud eeskirjade eiramised – keerukus Pettuste avastamise määr on liikmesriigiti endiselt erinev (vt 1 lisa). Liikmesriigid, mille avastatud ja teatatud pettusejuhtumite arv on suurim, on Itaalia, Poola, Rumeenia, Taani ja Saksamaa (109–51). Kõige suurematest summadest teatasid Itaalia, Rumeenia ja Tšehhi Vabariik (54–119 miljonit eurot). Ühtki pettusejuhtumit ei avastanud ja ühestki juhtumist ei teatanud Kreeka, Luksemburg, Malta ja Soome. Väga vähestest juhtumitest (kõikide kulusektorite puhul alla kolme) teatasid Belgia, Prantsusmaa, Küpros, Madalmaad ja Austria. Need erinevused tulenevad mitmest tegurist ja kajastavad mitmesuguseid lähenemisviise mitte üksnes liikmesriikide, vaid isegi sama riigi erinevate ametiasutuste seas. Mõned liikmesriigid rakendavad võitluseks pettustega märkimisväärseid vahendeid, teised eelistavad kohaldada finantskorrektsioone võimalikku kuritegu täiendavalt uurimata. Viimasel viiel aastal pettustena teatatud eeskirjade eiramiste puhul on tuvastatud pettus 5 % juhtudest (tuvastatud pettuse suhe)[10]. 2.2.2.1. Loodusressursid (põllumajandus ja maaelu areng ning kalandus) Selles sektoris on pettustena teatatud eeskirjade eiramisi lisandunud 2012. aastal võrreldes 2011. aastaga ligi 50 % (vt tabel 1). Selle põhjuseks on Taani teatatud 56 juhtumit, mille kõigi puhul kasutati sama tegutsemisviisi ja mis kõik on seotud sama juurdlusega. Taani teatatud tulemused on seotud üksnes Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondiga (EAGF) ning sellest tulenevalt suurenesid võrreldes 2011. aastaga pettusejuhtumite arv ja summad, samal ajal kui Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) puhul on olukord stabiilne. Ligi pooled pettustena teatatud eeskirjade eiramistest on seotud piirmäärade, kvootide või künniste ületamisega ning enamdeklareerimise või fiktiivse deklareerimisega. Avastatud keeruliste pettusejuhtumite osakaal on väiksem kui teistes sektorites (umbes 1 %), samal ajal kui lihtsate juhtumite osakaal on suurem (44 %). Vastupidiselt teistele sektoritele vähenes lihtsamate juhtumite osakaal 2012. aastal (59 %-lt 44 %-le). Põllumajanduses tuvastatud pettuste suhe on üldisest keskmisest pisut suurem: umbes 6 % kõikidest ajavahemikul 2008–2012 teatatud juhtumitest. 2.2.2.2. Ühtekuuluvuspoliitika (programmitöö perioodid 2007–2013 ja 2000–2006) Ühtekuuluvuspoliitika on endiselt eelarvekulude valdkond, kus pettustena teatatud eeskirjade eiramiste arv on suurim, ent see arv on püsinud viimasel kolmel aastal stabiilsena. 2012. aastal teatatud pettusejuhtumitest oli suurem osa seotud Euroopa Regionaalarengufondiga (ERF), samal ajal kui viimasel viiel aastal on olnud ülekaalus Euroopa Sotsiaalfondiga (ESF) seotud juhtumid. Seoses summadega on suurim osakaal alati olnud ERFil, kuna sellest fondist toetatavate projektide väärtus on suurem. Suurim osa (59 %) pettusejuhtumitest avastati esmakordselt mitte kriminaaljuurdluste käigus või pettusevastase võitlusega tegelevate asutuste tegevuse tulemusel, vaid ELi õigusaktidega ettenähtud kontrollisüsteemide abil. Võrreldes eelmise programmitöö perioodiga (2000–2006), mil pettusejuhtumid avastati peaaegu üksnes pettustevastaste juurdluste või kriminaaljuurdluste tulemusel, on see rabav erinevus. Tundub, et komisjoni viimaste aastate püüdlused suurendada selles sektoris teadlikkust pettustest on liikmesriikide ametiasutuste seas vilja kandnud, ehkki lähiaastail tuleks seda suundumust veel kindlamaks muuta[11]. Rahasummade puhul on kõige märkimisväärsemad endiselt kriminaaljuurdluste ja pettustevastaste juurdluste tulemusel avastatud summad, mis moodustavad kogusummast 64 %. Veel üks märkimisväärne muutus on see, et lühenenud on aeg, mis kulub pärast pettusejuhtumi avastamist sellest teatamiseni. Nüüd kulub selleks keskmiselt kaheksa ja pool kuud. Eeskirjade eiramised avastati samas keskmiselt kaks aastat ja seitse kuud pärast nende toimumise algust. Kinnitust leidnud pettuste suhe on ühtekuuluvuspoliitika puhul keskmisest väiksem: umbes 4 % ajavahemikul 2008–2012 pettustena teatatud eeskirjade eiramistest. 2.2.2.3. Ühinemiseelne poliitika (ühinemiseelne abi ja ühinemiseelse abi rahastamisvahend) Ühinemiseelse abi valdkonnas jätkus 2012. aastal pettustena teatatud eeskirjade eiramise arvu vähenemine, mis kinnitas 2009. aastast valitsenud langustrendi. Abi andmine EL 12 riikidele on vähenenud ja on peaaegu lõppenud, kui kõrvale jätta mõned projektid ning allesjäänud maksed ühenduse rekonstruktsiooni-, arengu- ja stabilisatsiooniabi programmi (CARDS) jaoks. Pettustena teatatud eeskirjade eiramiste arvu vähenemisega kaasnes asjaomaste summade märkimisväärne suurenemine, mille põhjuseks olid kaks Rumeenia teatatud juhtumit kogusummas 38,5 miljonit eurot. Ilma nende kahe erakorralise juhtumita oleks langustrend leidnud kinnitust ka asjaomaste summade puhul. Maaelu arengu toetamine on endiselt valdkond, kus pettustena teatatud eeskirjade eiramiste arv on kõige suurem. Praeguse programmitöö perioodiga seoses registreeriti 2012. aastal ühinemiseelse abi rahastamisvahendiga seotud teatatud pettusejuhtumite arvu mõningane vähenemine. See võib tuleneda rakendamise viibimisest. 2.2.2.4. Otseselt komisjoni hallatavad kulud Otseselt komisjoni hallatavaid kulusid analüüsitakse andmete põhjal, mis käsitlevad sissenõudekorraldusi, mille komisjoni talitused on väljastanud seoses tsentraliseeritud halduse raames hallatavate kuludega. Komisjoni tekkepõhise raamatupidamisarvestuse süsteemi (ABAC) kohaselt liigitasid komisjoni talitused 2012. aastal 26 sissenõuet pettusekahtluse juhtumitena ja teatasid neist OLAFile. Veel 1 648 sissenõuet liigitati eeskirjade eiramisena. Nende juhtumite finantsmõju on umbes 2,7 miljonit eurot. 2.2.3. Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) tulemused OLAF algatas 2012. aastal 431 uurimis- ja 287 koordineerimismenetlust ning lõpetas 465 menetlust (neist 100 koos soovitustega). Liikmesriikide ametiasutustele saadeti 54 soovitust kohtumeetmete võtmiseks ja tagasi soovitati nõuda umbes 284 miljonit eurot, millest 165,8 miljonit eurot oli seotud tuludega ja 118,2 miljonit eurot kuludega (vt tabel 2). Tabel 2. Summad, mida soovitati pärast OLAFi juurdlusi 2012. aastal tagasi nõuda 2.3. Muud kui pettustena teatatud eeskirjade eiramised 2012. aastal teatati komisjonile 12 137 pettusega mitteseotud eeskirjade eiramisest (muu kui pettustena teatatud eeskirjade eiramine), mida on umbes 6 % rohkem kui 2011. aastal ja mille finantsmõju on ligikaudu 2,9 miljardit eurot, mis on kaks korda suurem 2011. aasta vastavast näitajast. Kõige märgatavam suurenemine registreeriti ühtekuuluvuspoliitika ja otseste kulude valdkonnas (vt jaotis 2.3.2), nagu on näidatud tabelis 3. Tabel 3. Muud kui pettustena teatatud eeskirjade eiramised aastal 2012[12] 2. lisas esitatakse kõikide 2012. aastal teatatud pettusega mitteseotud eeskirjade eiramise juhtumite jaotumine liikmesriikide lõikes ning tulude ja kulude kaupa. 2.3.1. Tulud Traditsiooniliste omavahendite puhul püsis teatatud pettusega mitteseotud eeskirjade eiramise juhtumite arv 2012. aastal stabiilsena, ent kogu tuvastatud summa oli 20 % suurem kui 2008.–2012. aasta keskmine. Joonis 6. Traditsioonilised omavahendid – muud kui pettustena teatatud eeskirjade eiramise juhtumid ja asjaomased summad (2008–2012) 2012. aastal oli kõige olulisem eeskirjade eiramiste avastamise meetod nii avastatud juhtumite arvu kui ka kindlaks tehtud traditsiooniliste omavahendite summade puhul tollivormistusjärgsed kontrollid. Viimastel aastatel on komisjon keskendunud traditsioonilisi omavahendeid kontrollides liikmesriikide tollikontrollistrateegiatele ja vaadelnud tähelepanelikult meetmeid, mille liikmesriigid on võtnud kõnealuste kontrollide käigus tehtud tähelepanekute põhjal. Komisjon on märganud liikmesriikide strateegiates nihet tollivormistusaegsetelt tollikontrollidelt tollivormistusjärgsetele kontrollidele. Seda kinnitavad liikmesriikidelt saadud andmed. Ehkki tollivormistusjärgsed tollikontrollid on eeskirjade eiramiste avastamiseks tõhus meetod, jäävad pettusejuhtumite avastamisel oluliseks ka tollivormistuse tegemise ajal korraldatavad tollikontrollid (vt jaotis 2.2.1). 2.3.2. Kulud Kulueelarve valdkondades on pettusega mitteseotud eeskirjade eiramiste arv suurenenud peamiselt otseste kulude sektoris, mida saab põhjendada peaaegu täielikult sellega, et komisjoni peadirektoraadid on kasutanud paremini tekkepõhise raamatupidamisarvestuse süsteemi, mis on andnud täpsemat teavet. Tuleb märkida, et erinevalt kõikidest teistest sektoritest registreeritakse otseste kulude sektoris kõik eeskirjade eiramised, ilma et kohaldataks mis tahes künnist. Seoses summade suurenemisega on olulised kaks järgmist valdkonda: i) otsesed kulud, kus ühekordne eeskirjade eiramine suurusjärgus umbes 40 miljonit eurot (mille puhul on tehtud nüüd korrektsioonid ja võetud asjakohaseid meetmeid) selgitab erinevust 2011. aastaga, ning ii) ühtekuuluvuspoliitika, kus märkimisväärset summat saab põhjendada osaliselt programmitöö perioodi 2007–2013 suurema rakendamisega, ent peamiselt mõne eeskirjade eiramise juhtumiga, mille komisjoni audititalitused on leidnud viimastel aastatel ja millest liikmesriikide pädevad talitused on teatanud alles 2012. aastal. Umbes 1,5 miljardit eurot on seotud Tšehhi Vabariigi ja Hispaania teatatud pettusega mitteseotud eeskirjade eiramistega (taas on kohaldatud kokkulepitud finantskorrektsioone ja parandusmeetmeid). Tšehhi Vabariigi puhul tulenevad nendest summadest ligi pooled pärast komisjoni talituste tehtud auditeid rakendatud finantskorrektsioonidest. Hispaania puhul on pooltel summadest seos teatistega programmitöö perioodiga 2000–2006 seotud eeskirjade eiramiste kohta, mida nõudis komisjon seoses lõpetamismenetlusega[13]. 3. Tagasinõudmine ning muud ennetus- ja parandusmeetmed ELi finantshuvide kaitsmise oluline aspekt on pettuse ja muude eeskirjade eiramiste ärahoidmise ja kõrvaldamise mehhanismide kasutamine, et tagada eelarve täitmine vastavalt usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõttele[14]. Eelarve ühisel haldamisel võib komisjon võtta järgmised meetmed: · ennetusmeetmed: maksete katkestamine (maksetähtaja edasilükkamine kuni kuue kuu võrra),[15] liikmesriigile tehtavate kõigi või osa vahemaksete seiskamine[16]; · parandusmeetmed: kui asjaomane liikmesriik ei võta nõutud meetmeid, võib komisjon otsustada määrata finantskorrektsiooni[17]. Kulude puhul, mis ei ole kooskõlas kohaldatavate eeskirjadega, väljastatakse kas sissenõudekorraldus või arvestatakse need maha järgnevast maksetaotlusest. Andmed summade kohta, mille liikmesriigid on abisaajatelt otseselt sisse nõudnud, on kättesaadavad vaid osaliselt[18]. Need leiab komisjoni talituste töödokumendist „Statistical evaluation of irregularities” („Eiramisjuhtumite statistiline hindamine”). Andmed muud liiki haldamise kui ühise haldamise kohta (eeskätt otseste kulude puhul) võivad käsitleda komisjoni talituste väljastatud sissenõudekorraldusi või väljamaksetaotlustest tehtavaid mahaarvamisi. 3.1. Kulud: ennetusmehhanismid 3.1.1. Maksete katkestamine 2012. aastal Komisjon tegi 2012. aastal 187 otsust maksete (mis hõlmasid üle 5 miljardi euro) katkestamise kohta ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas. Neist 70 (mis hõlmasid umbes 1,7 miljardit eurot) osas oli 2012. aasta lõpus veel otsus veel vastu võtmata. Tabelis 4 on esitatud maksete katkestamise juhtumid, millega 2012. aastal tegeleti,[19] ning sellest on näha märkimisväärne ennetustegevus, eelkõige seoses ERFi/Ühtekuuluvusfondiga, millega on seotud üle 60 % juhtumitest ja umbes 80 % kõikidest asjaomastest summadest. Tabel 4. Maksete katkestamise juhtumid, millega komisjoni talitused 2012. aastal tegelesid 3.1.2. Maksete peatamine 2012. aasta lõpus oli endiselt jõus maksete peatamise otsus, mis oli tehtud kahe ERFi/Ühtekuuluvusfondi programmi puhul Saksamaal ja Itaalias. 2012. aastal võeti vastu kaks maksete peatamise otsust seoses ESFi maksetega Tšehhi Vabariigile (aasta lõpu seisuga kehtib endiselt) ja Slovakkiale. 3.2. Kulud: finantskorrektsioonid ja tagasinõuded 2012. aastal 2012. aastal suurenesid komisjonipoolsed liikmesriikide suhtes võetud parandusmeetmed märkimisväärselt (+30 % kinnitamis- ja otsustamisetapis ja +137 % rakendamisetapis), seda peamiselt ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas (vt tabel 5). Tabel 5. Finantskorrektsioonid ja tagasinõudmine eelarvesektorite lõikes 2011–2012 3. lisas on näidatud liikmesriikide lõikes 2012. aastal koostöös liikmesriikidega rakendatud finantskorrektsioonid: 3,7 miljardist eurost umbes 58 % on Hispaania suhtes rakendatavad finantskorrektsioonid[20]. 3.3. Omavahenditest pärit tuluga seotud sissenõudmine ELi eelarvevahendite peamiseks allikaks oleva omavahenditest saadava tulu puhul on sissenõudmine seotud järelmeetmetega, mis võetakse seoses komisjoni kontrolliaruannete, Euroopa Kontrollikoja auditite, liikmesriikides tagasinõudmisel tehtud haldusvigadest või esinenud hooletusest tulenevate finantsvastutuse juhtumitega, rikkumismenetlustega, Euroopa Kohtu otsustega ning summadega, mis tulenevad liikmesriikide ebaregulaarsetest maksetest ja omavahenditega seotud intressidest või maksete hilinemisest. Need summad on esitatud tabelis 6. Tabel 6. Omavahenditega seotud sissenõudmised[21] 3.3.1. Traditsioonilised omavahendid Traditsioonilised omavahendid koosnevad peamiselt tollimaksudest, mis kogutakse toodete importimisel ELi mittekuuluvatest riikidest, ja väiksemal määral suhkrumaksudest. 2012. aastal moodustasid need ELi kogutulust 13 %. Umbes 98 % kõikidest traditsiooniliste omavahendite kindlaksmääratud summadest kogutakse ilma eriliste probleemideta. Ülejäänud 2 % on seotud pettuse ja muude eeskirjade eiramise juhtumitega. Liikmesriigid on kohustatud need summad sisse nõudma ja registreerima need OWNRESi andmebaasis. 2012. aasta puhul tuleb sisse nõuda 444 miljonit eurot,[22] millest 208 miljonit eurot on liikmesriigid juba sisse nõudnud (aastane tagastamismäär on 47 %). Peale selle jätkasid liikmesriigid oma tagasinõudmistegevust seoses varasematest aastatest pärit juhtumitega ning nõudsid ajavahemikul 1989–2011 avastatud pettuste ja eeskirjade eiramise juhtumite puhul tagasi ühtekokku umbes 83 miljonit eurot. Varasemate aastatega (1989–2009) seotud tagastamismäär on 77 %[23]. Pettusega seotud summade tagasinõudmine on üldjuhul vähem edukas kui tagasinõudmine eeskirjade eiramise juhtumite puhul. Seepärast annab juhtumi liigitamine pettuseks aimu tulevastest tagastamistulemustest. Liikmesriikide tagasinõudmismeetmete üle teostatakse traditsiooniliste omavahendite valdkonnas järelevalvet traditsiooniliste omavahendite kontrollide ja menetluse kaudu, mille kohaselt tuleb komisjonile teatada igast üle 50 000 euro suurusest summast, mille kohta liikmesriik on väitnud, et seda ei õnnestu tagasi nõuda. Liikmesriigid vastutavad rahaliselt traditsiooniliste omavahendite tagastamata jätmise eest, kui see on tingitud vajakajäämistest nende tagasinõudmismeetmetes. 4. Pettustevastane poliitika ELi tasandil 4.1. 2012. aastal komisjoni algatatud pettustevastased poliitilised meetmed 4.1.1. OLAFi reformimise ettepanek (määrus (EÜ) nr 1073/1999) Komisjoni muudetud ettepanekus muuta määrust (EÜ) nr 1073/1999 Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdluste kohta ja tunnistada kehtetuks määrus (Euratom) nr 1074/1999[24] keskendutakse OLAFi juurdluse all olevate isikute menetlusõiguste selgitamisele, OLAFi juurdluste tõhususe suurendamisele ja partneritega (teiste ELi institutsioonide ja asutuste, liikmesriikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega) tehtava koostöö parandamisele. Samuti püütakse ettepanekuga selgitada OLAFi järelevalvekomitee rolli ja vahetada korrapäraselt arvamusi ELi institutsioonidega, et arutada OLAFi poliitika prioriteete. 2011. aasta oktoobrist kuni 2012. aasta juunini toimunud Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni mitteametlike aruteludega pandi alus laiaulatuslikule kokkuleppele, mis kajastub nõukogu esimese lugemise seisukohas, mis võeti ametlikult vastu 25. veebruaril 2013[25] ja mille Euroopa Parlament kiitis heaks sama aasta 3. juulil[26]. Uus määrus jõustub tõenäoliselt 1. oktoobril 2013. 4.1.2. Ettepanek võtta vastu direktiiv, milles käsitletakse liidu finantshuve kahjustava pettuse vastast võitlust kriminaalõiguse abil 2012. aastal esitas komisjon ettepaneku võtta vastu direktiiv, milles käsitletakse ELi finantshuvide kaitset kriminaalõiguse abil[27]. Selle eesmärk on tugevdada õigusraamistikku, et kaitsta ELi eelarvet kriminaalse väärkasutamise eest. Direktiivi eelnõus seatakse sihiks selgitada, ühtlustada ja tugevdada liikmesriikides ELi eelarvega seotud rikkumiste valdkonnas kriminaalõigust. ELi eelarve (kriminaalõigusega) kaitsmise tase on liikmesriigiti väga erinev. Selle üks põhjuseid on asjaolu, et olemasolevad õigusaktid[28] ei ole taganud liikmesriikides piisavat ühtlustamist ja jõustamist. Ettepanekus toetatakse pettuste ennetamist algatuste abil, millega ühtlustatakse ELi finantshuvide kaitseks veelgi materiaalse kriminaalõiguse kohaseid rikkumisi ja karistuse tasemeid. Nende algatuste raames – määratletakse rikkumised – pettus, korruptsioon, rahapesu – üldjoontes Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni ja sellele lisatud protokollide põhjal; – ühtlustatakse täiendavate rikkumiste (pakkujate ebaaus käitumine riigihankemenetlustes, vahendite kasutamine vastupidiselt nende lubatud kasutusotstarvetele) määratlused; – nähakse ette eeskirjad, mis käsitlevad vangistuse miinimumkestust eriti tõsiste rikkumiste korral ja mis tuginevad künnistele, et tagada meetme proportsionaalsus; – ühtlustatakse tähtaega, mille jooksul peab toimuma rikkumiste uurimine, nende eest süüdistuse esitamine, nende kohtulik menetlemine ja kohtuotsuse tegemine; – sätestatakse kaasnevad meetmed, et kaitsta ELi finantshuve kriminaalõiguse abil, sealhulgas eeskirjad jurisdiktsiooni ja juriidiliste isikute vastutuse kohta. Ettepanek on edastatud Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Nõukogu võttis vastu üldise lähenemisviisi 2013. aasta juunis. Euroopa Parlamendi vastutavate komisjonide arvamuste vastuvõtmist on oodata 2013. aasta teises pooles. 4.1.3. Ettevalmistustööd Euroopa Prokuratuuri loomiseks OLAF ja komisjoni õigusküsimuste peadirektoraat pidasid 2012. aasta jooksul liikmesriikide, ekspertide ja sidusrühmadega ulatuslikke konsultatsioone seoses Euroopa Prokuratuuri võimaliku loomisega, et kaitsta ELi finantshuve[29]. Seadusandlik ettepanek esitati 17. juulil 2013[30] koos ettepanekuga reformida Eurojusti[31]. Kogemused, mis OLAF on oma juhtumite puhul saanud, näitavad vajadust Euroopa süüdistusasutuse järele, et täiustada ELi pettusejuhtumitega seotud juurdlusi ja kiirendada süüdistuse esitamist. Tsentraalne asutus suudab paremini tagada uurimis- ja süüdistuse esitamise menetluse järjepidevuse ning tõhususe. Euroopa Prokuratuurist saab tõeline uurimis- ja süüdistuse esitamise asutus, mis suurendab ELi tasandil ELi eelarvet mõjutavate kuritegude vastase võitluse tulemuslikkust. See parandab praegust olukorda, kus uurimise ja süüdimõistmise madalad tasemed takistavad ELi finantshuvide tõhusat kaitsmist. 4.1.4. Algatused, milles keskendutakse korruptsioonivastasele võitlusele ELis Komisjon esitles 2011. aastal ELi üldist korruptsioonivastast poliitikat[32] ning kutsus üles pöörama enam tähelepanu korruptsioonile eri poliitikavaldkondades, tuues esile tihedama koostöö, ajakohastatud eeskirjad kuritegeliku vara konfiskeerimiseks, riigihankeid käsitlevad läbivaadatud õigusaktid, põhjalikuma kuritegude statistika ning tingimuslikkuse jõulisema kasutamise koostöö- ja arengustrateegiates. Komisjon on kohustunud avaldama iga kahe aasta järel ELi korruptsioonivastase võitluse aruande. Aruandega püütakse tugevdada ELis korruptsioonivastaseid meetmeid ja suurendada liikmesriikide vastastikust usaldust. Sellega tehakse ka kindlaks kogu ELi hõlmavad suundumused, soodustatakse parimate tavade vahetamist ja valmistatakse ette alus tulevaste ELi poliitikameetmete jaoks. Esimese, 2013. aasta teise poolde kavandatud aruande läbiv teema on riigihangetega seotud korruptsioon. 4.1.5. Tollipettuste vastane poliitika 4.1.5.1. Vastastikune haldusabi Vastastikune haldusabi võitluseks tollipettustega põhineb nõukogu määrusel (EÜ) nr 515/97[33]. Komisjon koostas 2012. aastal selle õigusraamistiku ajakohastamiseks mõjuhinnangu, et parandada ELis veelgi tollipettuste avastamist ja nende vastu võitlemist. Komisjonilt on oodata 2013. aasta jooksul ettepaneku vastuvõtmist. 4.1.5.2. Ühised tollioperatsioonid Ühised tollioperatsioonid on kooskõlastatud ja sihtotstarbelised operatiivmeetmed, mida liikmesriikide ja kolmandate riikide tolliasutused rakendavad piiratud aja jooksul, et võidelda ebaseadusliku piiriülese kaubanduse vastu. ELi tolliasutuste ja komisjoni vastastikuse abistamise kontekstis tagab OLAF liikmesriikidele ühiste tollioperatsioonide läbiviimiseks IT-platvormi, IT-rakendused ja operatiivruumi. 2012. aastal toetas OLAF nelja[34] liikmesriikide korraldatud ühist tollioperatsiooni. 4.1.5.3. Pettustevastane infosüsteem OLAFi hallatava pettustevastase infosüsteemi peamine eesmärk on parandada ELi tolliseaduste nõuetekohaseks kohaldamiseks koostööd partneritega, sealhulgas teiste institutsioonide, liikmesriikide, rahvusvaheliste organisatsioonide ja kolmandate riikidega. Liikmesriigid kasutavad pettustevastast infosüsteemi selleks, et teatada pettuse ja eeskirjade eiramise juhtumitest, ning nad kiitsid süsteemi heaks ka 2012. aasta mais Lissabonis toimunud pettustevastase infosüsteemi alasel konverentsil, kus arutati süsteemi edasiarendamist. Selleks et parandada teabevahetust ja hõlbustada andmete süsteemist väljavõtmist, viidi ellu IT-projekte. 2012. aasta lõpuks oli pettustevastasel infosüsteemil 1 750 liikmesriigi talituse, kolmandate riikide, rahvusvaheliste organisatsioonide, komisjoni ja teiste ELi institutsioonide nimel 10 180 registreeritud lõppkasutajat ning kasutajad olid vahetanud 10 120 MAB-posti (pettustevastase infosüsteemi turvaline sõnumiteenistus) sõnumit. Pettustevastase infosüsteemi vastastikuse abi andmebaasides ja moodulites[35] oli avaldatud kokku 8 370 juhtumit. Transiiditeabe andmebaas oli saanud teavet seitsme miljoni uue transiidisaadetise kohta, mis teeb kokku 35 miljonit kaupade liikumist. Eiramiste teatamissüsteem sai 2012. aastal liikmesriikidelt ja kandidaatriikidelt 19 800 uut teadet eeskirjade eiramise kohta ja süsteemis on koos varasemate teadetega 152 000 teadet. 4.1.6. Võitlus käibemaksupettuste vastu Vastusena Euroopa Ülemkogu 2. märtsi 2012. aasta taotlusele ja Euroopa Parlamendi 19. aprilli 2012. aasta resolutsioonile võttis komisjon 6. detsembril 2012 vastu teatise maksupettuste ja maksudest kõrvalehoidumise kohta[36]. Teatises esitati tegevuskava võitluseks maksupettuste ja maksudest kõrvalehoidumisega, sealhulgas kolmandate riikide puhul. Selle tegevuskava alusel kutsutakse nõukogu ja liikmesriike üles tegema täiendavaid edusamme seoses olemasolevate algatustega, sealhulgas kiirreageerimismehhanismi ning teatud liiki kaupade ja teenuste puhul pöördmaksustamise kohaldamisega. Nõukogu jõudis hiljuti neid algatusi käsitlevale poliitilisele kokkuleppele. Peale selle tõi tegevuskava kaasa ELi käibemaksufoorumi loomise, et edendada maksumaksjate vabatahtlikku nõuete täitmist, ning liikmesriikidele tehnilise ja suutlikkust suurendava abi andmise jätkumise ning selle eesmärk on võtta Eurofisci (võrgustik sihtotstarbelise teabe kiireks vahetamiseks, et võidelda käibemaksupettustega) raames kasutusele ühine riskianalüüs ja pidada kolmandate riikidega läbirääkimisi kahepoolsete halduskoostöölepingute teemal. 4.1.7. Pettustevastased sätted rahvusvahelistes kokkulepetes Selleks et kaitsta ELi finantshuve, võidelda rikkumiste vastu ja tagada tollialaste õigusaktide nõuetekohane kohaldamine, sisaldavad ELi rahvusvahelised kokkulepped – sooduskaubanduslepingud, koostöölepingud, mittesooduslepingud ja tolliküsimustes sõlmitud iseseisvad lepingud – sätteid vastastikuse haldusabi kohta ja meetmeid sooduskohtlemise jõustamise kohta. 2012. aasta lõpus oli 62 kolmanda riigi puhul jõus 44 vastastikuse haldusabi sätteid sisaldavat kokkulepet ning kahepoolsed või piirkondlikud läbirääkimised olid käimas veel 88 riigiga (nende seas mõne ELi suurima kaubanduspartneriga)[37]. 2012. aastal sõlmis EL Kesk-Ameerika[38] ja Andide piirkonna riikidega kolm vabakaubanduslepingut[39]. Vabakaubanduslepingu alased läbirääkimised Singapuriga lõppesid 2012. aasta detsembris. Majanduspartnerluslepinguid hakati kohaldama veel nelja AKV riigi suhtes[40]. Kõik eespool nimetatud kokkulepped sisaldavad vastastikust tollialast haldusabi käsitlevaid sätteid ja meetmeid sooduskohtlemise jõustamise kohta. 4.1.8. Võitlus ebaseadusliku tubakatoodetega kauplemise vastu 4.1.8.1. Komisjoni tegevuskava sigarettide ja alkoholi salakaubaveo vastu võitlemiseks ELi idapiiril Sigarettide salakaubaveo tõttu vähenevad märkimisväärselt ELi ja selle liikmesriikide tulud – hinnangute kohaselt kaotatakse tolli ja maksutulude osas enam kui 10 miljardit eurot aastas. Kõrgelt maksustatavate kaupade, eelkõige sigarettide ja alkoholi salakaubavedu on idapiiril üks levinumaid kuritegevuse liike. 2011. aasta juunis esitles komisjon tegevuskava, et võidelda kõnealuses piirkonnas sigarettide ja alkoholi salakaubaveo vastu[41]. Komisjon tõstatas selle küsimuse koos idapiiril asuvate naaberriikidega, kooskõlastas kõnealuses piirkonnas paiknevate liikmesriikide tegevust ja andis programmi Herakles III[42] vahendusel tehnilist abi. Analüüsid aga näitavad, et sigarettide salakaubavedu on probleem kogu liidus. Seepärast esitles komisjon 6. juunil 2013 sigarettide salakaubaveo vastase võitluse hoogustamist käsitlevas teatises[43] üldist ELi strateegiat. Teatisele on lisatud tegevuskava, kus seotakse omavahel idapiiri tegevuskava alusel praegu võetavad meetmed. 4.1.8.2. Tubaka tarbimise leviku vähendamise raamkonventsiooni protokoll ebaseadusliku tubakatoodetega kauplemise tõkestamise kohta Komisjon toetab kindlalt Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) tubaka tarbimise leviku vähendamise raamkonventsioonile lisatud protokolli ebaseadusliku tubakatoodetega kauplemise tõkestamise kohta, mis on kooskõlas komisjoni kohustusega kaitsta ELi finantshuve, võideldes muu hulgas sigarettide salakaubaveo ja võltsimise vastu. Komisjon on kooskõlastanud ELi seisukohta ja esindanud ELi koos nõukogu eesistujariigiga läbirääkimistel kõnealuse protokolli üle, mis võeti vastu 2012. aasta novembris. Protokoll on konventsiooniosalistele allakirjutamiseks avatud kuni 2014. aasta jaanuarini. Jõustudes aitab see loodetavasti oluliselt kaasa võitlusele ebaseadusliku tubakakaubanduse vastu. EL koos oma liikmesriikidega peaks allkirjastama ja ratifitseerima protokolli nii ruttu kui võimalik. 4.1.8.3. Kokkulepped sigaretitootjatega Komisjonil ja liikmesriikide esindajatel olid 2012. aastal eraldi kokkusaamised nelja sigaretitootjaga,[44] et arutada koostöökokkulepete rakendamist. Ettevõttega Philip Morris International saavutati kokkulepe, mille alusel maksab tootja kõikidele liikmesriikidele täiendavad (toodete arestimise korral) makstavad tasud kohe, kui kõikide liikmesriikide, ELi ja ettevõtte esindajad on allkirjastanud sel teemal muutmiskokkuleppe. Kõik liikmesriigid ei ole sellele veel alla kirjutanud. 4.1.9. Riigihanke-eeskirjad Pettused on sageli seotud hangetega. Seepärast lisas komisjon oma 20. detsembril 2011. aastal vastu võetud ettepanekutesse riigihankedirektiivide vastuvõtmise kohta[45] uued sätted, milles käsitletakse – mõiste „huvide konflikt” kasutuselevõttu; – nende pakkujate kõrvalejätmist, kelle juhtkonna liikmed on mõistetud süüdi korruptsioonis või mõnes muus tõsises pettuses, ning – üldist juhtimisraamistikku, mis hõlmab järelevalve- ja aruandluskohustusi, et vähendada hangetega seotud pettusi, eriti ELi rahaliste vahendite puhul. Euroopa Parlament ja nõukogu on komisjoni ettepanekuid põhjalikult arutanud. Varasem ettepanek[46] luua riigihangete jaoks siseriiklik järelevalveasutus ei leidnud nõukogus heakskiitu, vaid asendati ettepanekuga määrata komisjonile teatud järelevalve- ja aruandluskohustused, eriti seoses korruptsiooniga. Vastuvõtmise korral hõlbustaksid need ettepanekud märkimisväärselt juhtimist, vähendaksid riigihanke-eeskirjade rikkumisi ja aitaksid võtta nende eeskirjade rikkumise korral meetmeid, eriti juhul, kui rikkumised on seotud huvide konfliktiga. 4.1.10. Komisjoni pettustevastase võitluse strateegia 2011. aasta juunis vastu võetud komisjoni pettustevastase võitluse strateegia[47] on suunatud peamiselt komisjoni talitustele. Selle eesmärk on tasakaalustada kulutasuvus ja lihtsustamine võimalusega kohandada olemasolevaid pettustevastaseid meetmeid, et võidelda uute pettuseskeemidega. Komisjon tugineb OLAFi kogemustele, mis on saadud väidetava pettuse uurimisel. Komisjoni pettustevastase võitluse strateegia elluviimine edeneb kavakohaselt, eriti kolme järgmise 2013. aasta lõpuks saavutatava esmatähtsa eesmärgi puhul: – lisada komisjoni ettepanekutesse rahastamisprogrammide kohta uue mitmeaastase finantsraamistiku alusel asjakohased pettustevastast võitlust käsitlevad sätted; – arendada pettustevastase võitluse strateegiat komisjoni talituste tasandil; – vaadata läbi riigihankedirektiivid[48]. OLAF tagab nende prioriteetsete meetmete rakendamise täiendamiseks teistele talitustele siseveebisaidi ning suunised, koolituse ja koordineerimistegevuse. 4.1.11. Programmid Herakles ja Perikles 4.1.11.1. Programmide Herakles II ja Perikles rakendamine 2012. aastal toetati programmiga Herakles II meetmeid, mille eesmärk on tugevdada õiguskaitseasutuste tehnilist suutlikkust ja tegevussuutlikkust, et võidelda ELis pettustega. Selleks pakuti tehnilist abi (7,35 miljonit eurot), koolitustegevust, sealhulgas digitaalset kohtuekspertiisialast koolitust (3,25 miljonit eurot), õigusalast koolitust ja õpet (0,7 miljonit eurot), ning IT-tuge liikmesriikide ametiasutustele kättesaadavaks tehtud andmete ja teabe ostmiseks (2,95 miljonit eurot). Nimetatud summad kajastavad 2012. aastal kasutada olnud eelarvevahendeid. Periklese programmi raames, milles keskendutakse euro rahatähtede ja müntide kaitsmisele pettuste ja võltsimiste eest, osales komisjon (OLAF) 2012. aastal 16 tegevuses, sealhulgas liikmesriikide ja/või komisjoni (OLAFi) korraldatud konverentsidel, seminaridel ja töötajate vahetustes. Nende ettevõtmiste puhul keskenduti eeskätt sellele, et tugevdada koostööd vastutavate asutustega, ning nende raames arutati programme liikmesriikide taotlejate ja ekspertidega, Euroopa Keskpanga ja Europoliga. 2012. aastal kaeti Periklese programmi ühe miljoni euro suurustest eelarvelistest vahenditest kohustustega 94,75 %. 4.1.11.2. Mitmeaastane finantsraamistik 2014–2020 Selleks et tõhustada pettuste ennetamist ja pettustevastast võitlust, võttis komisjon 2011. aasta detsembris mitmeaastase finantsraamistiku kontekstis vastu ettepanekud kahe programmi – Herakles III[49] ja Perikles 2020[50] – elluviimise jätkamiseks. 2012. aastal arutasid Euroopa Parlamendi eelarvekontrollikomisjon ja pettustevastase võitlusega tegelev nõukogu töörühm mõlemat ettepanekut. Taani eesistumise ajal õnnestus pettustevastase võitlusega tegeleval nõukogu töörühmal valmistada ette komisjoni ettepanekuid (välja arvatud kaasrahastamise protsente ja programmi kogueelarvet) käsitlev kokkulepe. Eelarvekontrollikomisjon võttis oma raporti ettepanekute kohta vastu 2012. aasta novembris. Parlament ja nõukogu alustasid kokkuleppe saavutamiseks läbirääkimisi Iirimaa eesistumise ajal 2013. aastal. 4.2. Pettuste tõkestamise kooskõlastamise nõuandekomitee Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 325 kohaselt korraldavad liikmesriigid koos komisjoniga tiheda ja regulaarse koostöö pädevate asutuste vahel. Peamine foorum tegevuse kooskõlastamiseks on pettuste tõkestamise kooskõlastamise nõuandekomitee[51]. 2012. aastal konsulteeriti kõnealuse nõuandekomiteega pettustevastase võitluse alaste seadusandlike ja poliitiliste algatuste peamiste muudatuste teemal kahel korral. Nõuandekomitee jagas oma seisukohti seoses ELi püüdlustega tugevdada ELi finantshuvide kaitset ja oli praeguste algatustega, eelkõige ELi pettustevastase võitluse õigusliku aluse ühtlustamisega, üldjoontes nõus. 2013. aastaks on kavandatud pettuste tõkestamise kooskõlastamise nõuandekomitee struktuuri ja olemasolevate erinevate eksperdirühmade läbivaatamine, et parandada rühmade üldist toimimist ning anda selgem ülevaade tegevustest, millesse on kaasatud komisjon (OLAF) ja liikmesriigid. 4.3. Euroopa Parlamendi 10. mai 2012. aasta resolutsioon ühenduste finantshuvide kaitse kohta – pettustevastane võitlus – 2010. aasta aruanne Euroopa Parlament võttis komisjoni 2010. aasta aruannet käsitleva resolutsiooni vastu 10. mail 2012[52]. Resolutsioon sisaldab konkreetseid nõudeid, märkusi ja ettepanekuid, mis hõlmavad kõiki eelarvesektoreid. See on adresseeritud komisjonile ja liikmesriikidele ning hõlmab palju erinevaid teemasid, näiteks saamata jäänud tollimaksud ja käibemaks, liikmesriikide ülesanne teatada kõikides sektorites toimunud eeskirjade eiramistest ja riigihanked. Selles väljendatakse kahetsust, et komisjoni aruandes ei analüüsita pettuseid üksikasjalikult, vaid käsitletakse neid väga üldiselt, ning kritiseeritakse liikmesriike, kes on teatanud konkreetsetes sektorites väga väikesest arvust eeskirjade eiramise juhtudest. Euroopa Parlament tundis heameelt ühtekuuluvuspoliitika vahendite paranenud tagastamismäära üle ja seoses Bulgaaria suurte edusammudega ühinemiseelsete vahendite suhtes kohaldatava riikliku kontrollisüsteemi tugevdamisel. Samuti tunti heameelt ühist tollioperatsiooni Sirocco saatnud edu ja OLAFi koordineeritava programmi Herakles II tõhususe üle. Komisjon on esitanud järelaruande, kus on visandatud meetmed, mis võetakse vastusena parlamendi väljendatud muredele. Komisjon juhtis tähelepanu eelkõige sellele, et artikli 325 kohases aruandes hakatakse keskenduma rohkem pettusejuhtumite põhjalikule analüüsile, kuid rõhutas, et kõikidest eeskirjade eiramistest (ka pettusega mitteseotud juhtumitest) teatamine on vajalik selleks, et aruanne saaks täita oma ülesannet ning et mõista pettusejuhtumeid paremini. Kooskõlas parlamendi soovitusega on komisjon 2011. aasta aruandes ja veelgi enam käesolevas aruandes juba pannud rohkem rõhku pettusejuhtumite analüüsimisele. Seoses parlamendi murega, et mõned liikmesriigid teatavad mõningate rahaliste vahendite puhul väga vähestest pettusejuhtumitest või ei teata neist üldse, on komisjon võtnud asjaomaste liikmesriikidega täiendavalt ühendust, et tegeleda puuduliku teatamise probleemidega. Osaliselt on küsimus siiski selles, et mõnes liikmesriigis tuleks pettuste avastamist veelgi parandada. On võetud mitmeid meetmeid, et juhendada ja toetada liikmesriike pettuste avastamise ja pettustest teatamise tõhustamisel. Komisjon teeb liikmesriikide tagasinõudmismenetluste auditeid ja peatab märkimisväärsete vajakajäämiste avastamise korral maksed. Tagasinõudmine paranes põllumajanduse valdkonnas osaliselt seepärast, et liikmesriigid kannavad nüüd juhul, kui nad ei suuda summasid õigel ajal tagasi saada, poole tagasi saamata jäänud summadest (50 % reegel), või juhul, kui nad teevad väljamakseid hooletult, kõik kulud ise. Ajavahemiku 2014–2020 mitmeaastase finantsraamistiku puhul on komisjon teinud ka ettepaneku tugevdada veelgi õigusraamistikku. Peale selle visandas komisjon ühtekuuluvuspoliitika vahendeid käsitlevad meetmed, mida tal on kavas võtta oma ühise pettuste tõkestamise strateegia osana. Strateegia sisaldab meetmeid pettuseriski hindamiseks ja pettuste avastamiseks ning sissepoole ja väljapoole suunatud meetmeid, et suurendada teadlikkust pettustest (ühtekuuluvuspoliitika rakendamise eest vastutavates komisjoni talitustes ja liikmesriikides). 5. Liikmesriikide võetud meetmed pettuste ja muu ELi finantshuve mõjutava ebaseadusliku tegevuse vastu võitlemiseks Liikmesriigid teatavad komisjonile igal aastal peamistest meetmetest, mis on võetud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 325 alusel võitlemiseks ELi finantshuve mõjutavate pettuste ja muu ebaseadusliku tegevuse vastu. 2012. aastal rakendasid liikmesriigid erinevaid üldisi ja konkreetseid meetmeid, et tõhustada ELi finantshuve mõjutavate pettuste tõkestamist ja ohjamist. Ent peaaegu poolte liikmesriikide esitatud teabest nähtub, et liikmesriikide võime avastada pettusi ja nendega seoses süüdistusi esitada ning jõustada tagasinõudmisi on piiratud. Pealegi on pettustest ja eeskirjade eiramisest teatamise tavad liikmesriigiti ja ka liikmesriikide sees erinevad. 5.1. Meetmed võitluseks pettuste ja muude ELi finantshuve mõjutavate eeskirjade eiramiste vastu Liikmesriikide teatatud haldusmeetmed käsitlevad peamiselt korraldusasutuste, -ametite või -organite teostatavat suuremat järelevalvet, jõulisemat finantsauditit ja ajakohastatud suuniseid või metoodikakäsiraamatuid[53]. Muud meetmed on kavandatud selleks, et parandada pädevate asutuste koostööd, tugevdada kontrolle,[54] edendada pettuste ja korruptsiooni tõkestamise alast strateegilist koostööd komisjoniga,[55] pakkuda koolitust[56] ja suurendada lepingute turvalisust[57]. Üldisemates meetmetes käsitletakse riigihankeid käsitlevate õigusaktide täiustamist[58] ja alusetult tehtud maksete tagasinõudmist[59]. 5.2. Meetmed võitluseks pettuste ja muude ELi finantshuve mõjutavate eeskirjade eiramiste vastu põllumajanduse valdkonnas 2012. aastal keskenduti eeskätt põllumajandusele. Aruandlus hõlmas teavet pettustevastaste juurdluste kohta, seadusandlikke ja haldusmeetmeid ning -strateegiaid, pettusi kajastavaid näitajaid, pettustevastaste juurdluste käigus tagasi nõutud summasid ning pettustevastaseks uurimistööks määratud ja sellesse kaasatud töötajate andmeid. 5.2.1. Seadusandlikud ja haldusmeetmed Paljud liikmesriigid[60] teatasid 2011.–2012. aastal uutest seadusandlikest ja haldusmeetmetest, mis tõhustasid märkimisväärselt pettuste tõkestamist ja riskijuhtimist põllumajandusfondides. Mõned liikmesriigid[61] teatasid meetmetest, mis käsitlesid põllumajandusabi haldamist tervikuna. Need meetmed käsitlevad peamiselt Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondiga (EAFRD) seotud kulude rahastamiskõlblikkust, kohapealseid kontrolle ja auditeid, paremini suunatud järelevalvet, mida võimaldab noorte põllumajandustootjate ja vähem soodsate piirkondade suhtes kohaldatavate kavadega seotud riskihindamine, ning sertifitseerimismenetluse täiustamist tänu rangematele kontrollidele. Mitu liikmesriiki[62] teatasid meetmetest, et parandada pärast riiklike õigusaktide läbivaatamist ja toetavate kavade (maaelu arengu poliitika, otsetoetuskavade) täiendavat ajakohastamist oma finantskontrolli. Mõned liikmesriigid[63] teatasid täiustustest siseriiklikes õigusaktides või ühtlustamisest ELi õigusega, mis on seotud eeskirjade eiramise juhtumite käsitlemise menetlusega, sealhulgas eeskirjade eiramise määratluse, teatamismenetluse, finantskorrektsioonide või rahaliste vahendite tagasinõudmisega, ning pettuse ja uurimismenetluse selgema määratlemisega. Neli liikmesriiki[64] teatasid oma riiklike registrite ja andmete haldamise täiustamisest, et võimaldada lihtsamat ristkontrolli. Teised[65] andsid teada oma riskijuhtimissüsteemide täiustamisest, mille tarvis võeti kasutusele paremad organisatsioonilised struktuurid, sisekontrollisüsteemid ja kontrolle käsitlevad suunised või uued riskianalüüsid, et tõkestada tõsist ja organiseeritud maksupettust. Seoses tõhususe ja tulemuslikkusega teatas enamik liikmesriike,[66] et uued seadusandlikud või haldusmeetmed olid kaasa toonud paremad tulemused, sealhulgas varasema avastamise, vähem alusetult tehtud makseid, rohkem eeskirjade eiramise avastamisi enne maksete tegemist ja rohkem heakskiidetud rahastamiskõlblikke kulutusi. Mõned riigid osutasid kohapealsete kontrollide vähenemisele, sealhulgas vahendite paremale kasutamisele tänu uuele riskianalüüsile. Enamik liikmesriike teatas, et nad olid astunud samme finantsaruandluse usaldusväärsuse ja järjepidevuse parandamiseks. 5.2.2. Uued tõkestamis- ja avastamisstrateegiad Enamik liikmesriike[67] andis teada, et nad kasutavad nüüd vähemalt üht riiklikku strateegiat või piirkondlikku strateegiat või riski leevendamiseks mõeldud konkreetset liiki toimingul põhinevat strateegiat või põllumajandusfondide kulutustega seotud pettuste parema tõkestamise ja avastamise strateegiat. 5.2.3. Pettusi kajastavate näitajate kasutamine Peaaegu kõik liikmesriigid[68] nimetasid seda, et nad kasutasid selliseid üldisi pettusi kajastavaid näitajaid nagu eeskirjade eiramise kategooriad, toimingud, tegutsemisviisid, mõjutatud majandussektorid ja geograafilised piirkonnad. Peale selle teatas enamik liikmesriike,[69] et nad kasutasid ka oma konkreetseid näitajaid, milleks olid näiteks abisaajate identiteet, menetluste läbipaistvus, muudatused abi suuruses võrrelduna eelmise turustusaastaga, valeandmete või kahtlaste andmete esitamine või katsed varjata teavet. 5.2.4. Teatamist käsitlevate sätete rakendamine Paljud liikmesriigid[70] teatasid, et nad olid vastu võtnud suunised pettuste ja muude eeskirjade eiramiste eristamise kohta ning korraldanud töötajatele selle erinevuse selgitamiseks koolitusi. Kolm liikmesriiki[71] väitsid, et nemad ei ole selliseid suuniseid vastu võtnud, kuna olemasolevad eeskirjad ja menetlused on piisavad. Vastustest, mis saadi seoses määruse (EÜ) nr 1848/2006 kohaste teatamistavadega, on näha, et tavad ei erine mitte üksnes liikmesriigiti, vaid on erinevad ka sama liikmesriigi eri asutustes. Viimati nimetatu ei pea paika mitte üksnes föderaalriikides ega üksnes selliste poliitikavaldkondade üleselt nagu põllumajandus, kalandus või ühtekuuluvus[72]. 5.2.5. Ebapiisav statistika pettuste avastamise ja nende eest süüdi mõistmise ning nendega seotud tagasinõudmiste kohta Ligi pooled liikmesriigid[73] esitavad pettusejuhtumite kindlakstegemiseks läbi viidud halduskontrollide ja menetluste arvu kohta ikka veel piiratud teavet. Bulgaaria, Taani, Itaalia, Poola ja Rumeenia algatasid kõige rohkem pettustevastaseid juurdlusi. Samuti ei esitanud enamik liikmesriike piisavalt andmeid nende kriminaalmenetluste arvu kohta, mis viisid kohtuotsuseni. Peale selle esitasid peaaegu pooled[74] puudulikke andmeid pärast pettustevastaste halduskontrollide tegemist tagasi nõutud summade kohta. Olukorraga saab veelgi vähem rahul olla andmete puhul, mis käsitlevad tagasi saadud summasid[75] ja kriminaaljuurdlustega seotud rahalisi karistusi. See viib järelduseni, et eelmise aasta soovitust jälgida ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas läbiviidavate kriminaaljuurdluste tulemusi on võetud arvesse vaid osaliselt. 5.3. Operatsioon „Magna Graecia” 2011. ja 2012. aastal viis Itaalia finantspolitsei Guardia di Finanza Lõuna-Itaalias Calabria piirkonnas läbi 23 juurdlust seoses abisaajatega, kelle projekte rahastati perioodi 2000–2006 struktuurifondidest. Iga juurdlus hõlmas enam kui üht projekti. Eeskirjade eiramisi avastati 18 juhul. Juurdluste käigus uuritud projektide väärus oli üle 23,5 miljoni euro, millest ligi 16 miljoni euro puhul avastati eeskirjade eiramisi. Pettuses, avaliku ja erasektori dokumentide võltsimises, avaliku sektori vahendite väärkasutamises, võltsarvete kasutamises, raamatupidamisdokumentide varjamises või hävitamises ja rahapesus mõisteti süüdi kolmkümmend isikut, teiste seas neli riigiametnikku. Finantspolitsei nõudis kaupade kinnipidamist kokku 4,5 miljoni euro ulatuses. Juurdlusteni viis põhjalik analüüs, millega OLAF tegi algust 2010. aastal ja millega jätkati ühiselt 2011. aastal, et täpsustada riskinäitajaid ning ühendada täiendavad andmed ja finantspolitsei kohalikud teadmised. Operatsioon näitas, et see uuenduslik käsitlusviis, mis võimaldas keskenduda kindlakstehtud riskinäitajatega kokku sobivatele konkreetsele abisaajatele, on tõhus. 5.4. 2011. aasta soovituste rakendamine Liidu finantshuvide kaitse 2011. aasta aruandes andis komisjon liikmesriikidele mitmeid soovitusi eelkõige seoses teatatud pettuste ja muude eiramisjuhtumitega, eeskirjadevastaselt makstud summade tagasinõudmisega, kriminaaljuurdluste tulemuste jälgimisega ja pettuseid käsitleva statistika täiustamisega. Nende soovituste elluviimine, millest anti teada 2012. aasta aruandluse käigus, oli üldjoontes piisav, ehkki mõne probleemiga ei tegeletud täielikult. Ühise haldamise valdkonnas teatas enamik liikmesriike, et nad võtavad oma pettuste tõkestamise ja avastamise püüdluste aluseks riskianalüüsi. Liikmesriigid, kellel paluti selgitada avastatud pettuste väikest arvu kas põllumajanduse[76] või ühtekuuluvuspoliitika[77] valdkonnas, seostavad seda endiselt oma pettuste tõkestamise süsteemide kvaliteediga ja tegelike pettuste väikese arvuga. Mitmed liikmesriigid parandasid oma kontrollisüsteeme, keskendudes, nagu soovitati, suure riskiga valdkondadele. Bulgaaria muutis õigusakte eeskätt ühtekuuluvuspoliitika puhul, et võimaldada teha uusi finantskontrolle, mille raames võetakse vaatluse alla suure riskiga riigihankelepingud. Rumeenia katsetab praegu järelkontrollide süsteemi, et teha kindlaks pettused ja huvide konfliktid. Slovakkia püüdis kaasata oma riskianalüüsi avalikud kaebused ja meediakajastused. Prantsusmaa on jõudnud ühtekuuluvuspoliitikas lõpule eiramisjuhtumite haldamise süsteemi kasutuselevõtuga. Võttes arvesse seda, et ühinemiseks ettevalmistusi tehes on alates 2012. aasta oktoobrist eiramisjuhtumite haldamise süsteemi rakendanud täielikult ka Horvaatia, toimib süsteem nüüd tervikuna kõikides liikmesriikides. Seoses tuludega reageerisid paljud liikmesriigid[78] positiivselt komisjoni soovitusele keskenduda suure riskiga impordi tollikontrollidele, arendades selleks sageli välja uusi IT-vahendeid[79]. Ühtekuuluvuspoliitika puhul teatas 74 % liikmesriikidest meetmetest, mida võetakse selleks, et täiustada vastavalt soovitusele oma haldus- ja kontrollisüsteeme[80]. Liikmesriigid on pööranud üldjuhul erilist tähelepanu riigihangetele ja rahastamiskõlblikkusele, tuginedes komisjoni tähelepanekutele, et nendes valdkondades on eksimuste esinemine eriti sage[81]. Läti ja Leedu muutsid asjakohaseid õigusakte, milles käsitletakse hankeid ning eeskirjade eiramiste ja tagasi nõutavate summade kindlakstegemist ja liigitamist. Soome võttis meetmeid, et lihtsustada rahastamiskõlblikkuse kontrollimist. Viimases soovituses kutsuti liikmesriike üles jälgima kriminaaljuurdluste tulemusi ja täiustama oma pettusi käsitlevat statistikat. Mõned järelandmed, mis on tänavu edastatud (või mida ei ole edastatud), kinnitavad komisjoni põhjendatud muret, et see probleem ootab alles rahuldavat lahendust. Kreeka, Ungari, Itaalia, Läti, Leedu, Slovakkia, ja Ühendkuningriik on kehtestanud oma pettusi käsitleva statistika parandamiseks IT- või muud süsteemid või on seda parasjagu tegemas. Teiste puhul tundus, et nad on rahul enda olemasolevate süsteemidega. 6. Järeldused ja soovitused 6.1. Kaks poliitilise ja tegevuse arenguga seotud suundumust Käesolevas aruandes tuuakse seoses liikmesriikide ja komisjoni pettustevastase võitlusega esile kaks peamist suundumust – üks neist on seotud uute pettustevastaste meetmete vastuvõtmisega ja teine tegevuse käigus saavutatud tulemustega. Poliitika valdkonnas käivitasid komisjon ja liikmesriigid 2012. aastal nii seadusandlikul kui ka halduslikul tasandil hulga märkimisväärseid algatusi. See rõõmustav areng tõstab esile pädevate asutuste üha suurema tähelepanu pettustele ja muule ELi (ja kaasrahastamise korral riiklikke) finantshuve kahjustavale ebaseaduslikule tegevusele. Kui liikmesriikide tasandil võetavad meetmed on juba kehtestatud, siis ELi tasandil edendatavad algatused, eelkõige ettepanek võtta vastu direktiiv ELi finantshuvide kaitse kohta ja uute riigihanke-eeskirjade pakett, ootavad endiselt seadusandja heakskiitu, samal ajal kui teised meetmed, näiteks uus pakett finantsperspektiivi 2014–2020 jaoks, on jõudnud läbirääkimiste lõppjärku. Tegevuse seisukohast tundub, et olukord seoses 2012. aastal pettustena teatatud eeskirjade eiramistega on võrreldes 2011. aastaga üldjoontes stabiilne – juhtumite arv on oluliselt suurenenud vaid põllumajanduse valdkonnas. Selle suurenemise põhjuseks olid üksnes ühe liikmesriigi (Taani) jõupingutused ja seda tasakaalustas ühinemiseelsete vahenditega seotud pettusejuhtumite arvu märgatav vähenemine. 2012. aastal vastu võetud meetmete kasulikkus selgub lähiaastatel. 6.2. Erinevad lähenemisviisid pettustele Liikmesriikide lähenemised on endiselt väga erinevad: kuuest riigist (Tšehhi Vabariik, Taani, Saksamaa, Itaalia, Poola ja Rumeenia[82]) koosnev rühm paistab silma pettuste avastamise suutlikkusega kulude valdkonnas ja viis riiki (Belgia, Saksamaa, Kreeka, Itaalia ja Hispaania[83]) tõusevad selles küsimuses esile tulude (traditsioonilised omavahendid) poolel. Ülejäänud liikmesriikide tulemused on rohkem ühtlased nii tulude kui ka kulude valdkonnas, kus selliste ELi vahendite oluliste saajate nagu Kreeka, Prantsusmaa ja Hispaania suutlikkus avastada pettusi on väga piiratud. Liikmesriigid lähenevad pettuste avastamisele ja käsitlevad seda erinevalt. Neid erinevaid suhtumisi saab selgitada peamiselt õiguslike ja organisatsiooniliste lahknevustega, mis ei esine mitte üksnes liikmesriikide vahel, vaid ka sama riigi erinevate ametiasutuste vahel. 1. soovitus Pettustevastase võitluse jaoks riiklike koordineerimisüksuste kindlaksmääramine suurendaks liikmesriikidevahelise ja liikmesriigisisese lähenemisviisi järjepidevust. Liikmesriike kutsutakse üles määrama või looma kiiresti oma pettustevastane koordineerimisüksus, kui nad pole seda juba teinud. 6.3. Pettuseid käsitlevate ühiste eeskirjade vastuvõtmine Mõnes liikmesriigis on karistused pettuste eest praegu nii väikesed, et nende puhul ei saa rääkida mingist heidutavast toimest. Paljud ELi finantshuve mõjutavad pettusejuhtumid jäävad karistamata, sest aeg, mis on seadusega ette nähtud pettuse uurimiseks ja selle eest süüdi mõistmiseks, saab läbi. Ettepanekus võtta vastu direktiiv, milles käsitletakse ELi finantshuvide kaitset kriminaalõiguse abil, tegeletakse nende probleemidega, nähes ette minimaalne aegumistähtaeg. Tõsiste pettusejuhtumite puhul tuleks määrata karistuseks vähemalt kuus kuud ja maksimaalselt viis aastat. 2. soovitus Liikmesriigid peaksid tagama, et pettuste eest määratavatel karistustel on heidutav toime ning et juurdluste läbiviimiseks ja süüdistuse esitamiseks on piisavalt aega. Liikmesriigid peaksid võtma kiiresti vastu direktiivi, milles käsitletakse ELi finantshuvide kaitset kriminaalõiguse abil, ja hakkama seda rakendama. 6.4. Kõige märkimisväärsemad riskid on leidnud kinnitust Nagu varasematelgi aastatel, on üks peamisi probleeme, mille ametiasutused on avastatud pettusejuhtumite puhul leidnud, riigihanke-eeskirjade rikkumine. Piiratud arvu seda liiki rikkumisjuhtumite puhul on leitud ka korruptsioon. 3. soovitus Seadusandja peaks heaks kiitma riigihankedirektiivide reformi käsitleva paketi ja liikmesriigid peaksid seda kiiresti rakendama, et reageerida selles valdkonnas leitud suurenenud riskile. Kooskõlas varasemate aastate analüüsidega on ühtekuuluvuspoliitika (eelkõige lähenemiseesmärgiga seotud rakenduskavad) endiselt valdkond, kus on avastatud suurim arv pettusejuhtumeid. 4. soovitus Võttes arvesse seda, et mõnede liikmesriikide teatatud pettusejuhtumite arv on ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas väga väike, soovitab komisjon eriti Kreekal, Prantsusmaal ja Hispaanial suurendada oma pettuste avastamiseks tehtavaid jõupingutusi. Kui vaadelda ajavahemikku 2008–2012, siis kuni 2010. aastani oli ühtekuuluvuspoliitikaga seotud avastatud pettusejuhtumite arv ESFi puhul suurem kui ERFi puhul. Alates 2011. aastast on olukord olnud vastupidine. Nende juhtumite finantsmõju on olnud suurim esmatähtsates valdkondades, kus tehakse suurimad investeeringud: transport, keskkond ja sotsiaalne infrastruktuur. 5. soovitus Pädevad asutused peaksid võtma oma kontrollide kavandamisel arvesse aruandes ja aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumentides esitatud analüüsi tulemusi. Pettuste avastamise määr on jäänud maaelu arengu valdkonnas võrreldes 2011. aastaga suhteliselt stabiilseks, ent on madalam kui eelmisel programmitöö perioodil (struktuurifondide ja ühinemiseelse abi raames) rakendatud sarnaste vahendite puhul. Tundub, et ametiasutused pööravad endiselt kõige rohkem tähelepanu Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondile (EAGF). 6. soovitus Liikmesriigid peaksid suurendama maaelu arengusse investeerimise projektide puhul oma jõupingutusi seoses eelmise programmitöö perioodi sarnastes järeldustes esile tõstetud riske käsitlevate aspektidega. 6.5. Pettustevastase võitlusega tegelevad asutused ja õiguskaitseasutused avastavad pettusejuhtumeid endiselt kõige tõhusamalt ... Tulude poole pealt osutusid pettusejuhtumite avastamisel oluliseks tollivormistuse tegemise ajal toimuvad tollikontrollid. 7. soovitus Arendades edasi tollikontrollistrateegiaid, peaksid liikmesriigid paralleelselt oma tollivormistusjärgsete tollikontrollide tegemisega tagama, et neil on olemas tõhusad riskihindamissüsteemid, mis võimaldavad neil teha ka selliseid kontrolle, mille puhul keskendutakse tollivormistuse tegemise ajal suure riskiga impordile. Kulude poole pealt on pettuste edukas avastamine (eriti kui neil on suur finantsmõju) olulisel määral endiselt pettustevastase võitlusega tegelevate asutuste või õiguskaitseasutuste läbi viidud juurdluste tulemus. Nimetatud asutuste positiivne mõju on eriti ilmne liikmesriikides, kes on püüdnud struktureerida ELi rahaliste vahendite haldamise ja kontrolli eest vastutavate asutuste ja õiguskaitseasutuste koostööd. ... kuid korraldus- ja auditeerimisasutuste roll suureneb ... Liikmesriikide haldusasutuste poolne pettuste avastamine paraneb, eriti vähem keeruliste juhtumite puhul. Mõned liikmesriigid teatasid riskianalüüsipõhiste kontrollide kasutuselevõtust ja IT-vahendite kasutamisest, et edendada pettuste avastamist. Selleks et kontrollid oleksid võimalikult tõhusad, on sellist liiki kontrollidega kaasnevaid kulusid arvesse võttes eriti tähtis keskenduda konkreetselt pettustele. 8. soovitus Komisjon soovitab kõikidel liikmesriikidel võtta vastu kontrollid ja neid edasi arendada, eeskätt struktureerides ja edendades koostööd korraldusasutuste ja pettustevastase võitlusega tegelevate asutuste vahel ning täiustades riskianalüüsi ja IT-vahendeid. ... eelkõige seoses pettuste tõkestamisega. Praeguste eelarvepiirangute ajal ei tohiks alahinnata pettuste tõkestamise meetmete tähtsust. 2014.–2020. aasta mitmeaastase finantsraamistiku kohta esitatavate õigusakti ettepanekute konkreetsete sätetega tuleks tugevdada korraldusasutuste, -ametite ja -organite rolli. 9. soovitus Komisjon soovitab seadusandjal võtta pettuste tõkestamist käsitlevad mitmeaastase finantsraamistiku sätted vastu praegusel kujul ning rakendada neid kiiresti ja nõuetekohaselt liikmesriigi tasandil. 6.6. Alusetute ELi maksete tegemise ärahoidmine, mille tagavad ELi eeskirjades sätestatud olemasolevad ennetus- ja parandusmehhanismid, on piisav Tagasinõudmiste ja finantskorrektsioonide analüüs kinnitab, et kõik kehtestatud ennetus- ja parandusmeetmed tagavad ELi finantshuvide tõhusa kaitse. Nende mehhanismidega kantakse hoolt selle eest, et ELi vahendeid kulutatakse heakskiidetud projektidele, eelkõige sektorites, mille tegevust kaasrahastatakse ja kus summade tagasi saamata jäämisega seotud risk on kandunud üle liikmesriikide eelarvele. 6.7. Üldised järeldused Kõige ilmsem ja olulisem probleem on endiselt erinevused liikmesriikide lähenemisviisis pettustele, mis tõuseb esile ka vastusena eriküsimustikule kogutud statistikast. Kohtumenetluste tulemuste jälgimise puhul on olukord endiselt ebarahuldav, hoolimata saavutatud märkimisväärsest üldisest edasiminekust. See viib komisjoni järelduseni, et eelmise aasta soovitust jälgida seoses ühtekuuluvuspoliitikaga läbiviidavate kriminaaljuurdluste tulemusi on võetud arvesse vaid osaliselt. Pettustevastast võitlust parandab märkimisväärselt Euroopa Prokuratuuri loomine. Euroopa Prokuratuuri abil korvatakse riigiasutuste piiratud suutlikkust tegeleda pettustega pärast nende avastamist ning tagatakse järjepidevus ja sidusus. Euroopa Prokuratuur jälgib süstemaatiliselt enda pädevusse kuuluvaid juhtumeid kuni nende kohtusse jõudmiseni. Selle tulemusena suureneb süüdimõistmiste arv ja tagasi saadava raha kogus. Süüdimõistmise suurem tõenäosus heidutab potentsiaalseid kuritegude toimepanijaid ning vähendab aastate jooksul pettuste arvu ja nendega seotud summasid. 1. LISA – Pettustena teatatud eeskirjade eiramised (Pettustena teatatud eeskirjade eiramiste arvuga mõõdetakse, millised tulemused on olnud liikmesriikide jõupingutustel võidelda pettuste ja muu ELi finantshuve kahjustava tegevuse vastu. Seda ei tuleks tõlgendada liikmesriikide territooriumil esinevate pettuste tasemena.)[84] 2. LISA – Muud kui pettustena teatatud eeskirjade eiramised 3. LISA – 2012. aastal koostöös liikmesriikidega rakendatud finantskorrektsioonid (miljonites eurodes)[85] [1] i) Artikli 325 rakendamine liikmesriikides 2012. aastal; ii) 2012. aasta omavahendite, loodusressursside, ühtekuuluvuspoliitika ja ühinemiseelse abiga seoses teatatud eiramisjuhtumite statistiline hinnang; iii) komisjoni aruande põhjal esitatud soovitused ELi finantshuvide kaitse kohta – pettustevastane võitlus 2011; iv) 2012. aastal teatatud eiramisjuhtumite statistilise hindamise metoodika; v) programmi Herakles II aastaülevaade koos teabega 2012. aasta tulemuste kohta. [2] Määratlused leiab IV lisast (Metoodika). [3] Asjaolu, et pettustena teatatud eeskirjade eiramiste summade puhul on suur osakaal ühinemiseelse abi kogumaksetel (tabeli 1 viimane veerg), on tingitud täielikult sellest, et 2012. aastal olid selle sektori maksed väga piiratud (0,5 miljonit eurot), kuna abiprogrammide rakendamine on peaaegu lõppenud. 2012. aastal avastatud ja teatatud pettusejuhtumid viitavad varasematel eelarveaastatel rahastatud tegevusele. [4] Võrreldavuse eesmärgil põhinevad 2008.–2011. aasta näitajad nende aastate aruannete jaoks kasutatud andmetel. [5] Vt 1. lisa. [6] Pettuse algusest kulub selle avastamise hetkeni tavaliselt kaks aastat ja seitse kuud. Seejärel möödub keskmiselt seitse või kaheksa kuud, enne kui eeskirjade eiramisest teatatakse komisjonile. [7] Pikema aja vältel aset leidev rikkumine, mille sooritavad vähemalt kolm isikut. [8] Ühekordne rikkumine, mille sooritab üks isik. [9] Ühekordne rikkumine, mille sooritab rohkem kui üks isik, või rikkumine, mis leiab aset pikema aja vältel, ent mille sooritajaks on üks isik. [10] Kinnitust leidnud pettuste suhe on kinnitust leidnud pettusejuhtumite koguarvu ja pettustena teatatud eeskirjade eiramiste koguarvu (pettusekahtluste ja kinnitust leidnud pettusejuhtumite) suhe viieaastase perioodi jooksul. [11] Ühtekuuluvuspoliitika eest vastutavad komisjoni talitused on rakendanud koos OLAFiga alates 2008. aastast ühist pettustevastase võitluse strateegiat. Selle peamine eesmärk on suurendada liikmesriikide võimet ära hoida ja avastada pettusi. [12] Vt joonealune märkus 3. [13] Need on peamiselt eeskirjadevastaselt makstud summad, mis tõendavas deklaratsioonis ei kajastu ja seega ei kujuta endast võimalikku kahju ELi eelarvele. [14] Selles jaotises esitatud andmed kajastavad enne Euroopa Kontrollikoja auditit komisjoni raamatupidamise aastaaruandes avaldatud, st liidu aastaaruande selgitavas märkuses nr 6 leiduvaid andmeid. [15] Programmitöö perioodi 2007–2013 juhtumid, kus liikmesriigi haldus- ja kontrollisüsteemides on esinenud märkimisväärne vajakajäämine, või tõendatud kulutused, mis on seotud tõsiste eeskirjade eiramistega. [16] Kohaldatakse kolmel järgmisel juhul: a) esineb tõendeid tõsise vajakajäämise kohta haldus- ja kontrollisüsteemis ning ühtki parandusmeedet ei võeta; b) on olemas tõendatud kulutused, mis on seotud tõsise eeskirjade eiramisega, või c) liikmesriik on rikkunud tõsiselt oma haldus- ja kontrollikohustusi. [17] Finantskorrektsiooni tegemisel on kolm järgmist põhietappi: a) kujunemine: tehtud otsust saab veel muuta, liikmesriik ei ole seda veel ametlikult heaks kiitnud; b) kinnitamine/otsustamine: finantskorrektsiooni tegemiseks saadakse liikmesriigi nõusolek või selle tegemine sätestatakse komisjoni otsusega; c) rakendamine: seoses alusetult tehtud kulutustega tehakse finantskorrektsioon. [18] Õigusraamistiku hilisemate muudatustega on praeguse programmitöö perioodi aruandluseeskirju märkimisväärselt muudetud. [19] ERFi puhul hõlmavad 116 juhtumit, millega 2012. aastal tegeleti, 69 uut maksete katkestamist, mis otsustati aasta jooksul. [20] 2 172 miljoni euro väärtuses Hispaania suhtes rakendatud finantskorrektsioonist on 90 % seotud ERFist rahastatavate programmidega. [21] Omavahendite põhisumma on netosumma. [22] Vaid juhtumid, millega seotud traditsiooniliste omavahendite summa ületab 10 000 eurot. [23] Arvutuses võetakse arvesse üksnes lõpetatud juhtumid, mille puhul liikmesriigid on oma tagasinõudmisega seotud jõupingutused lõpetanud. [24] KOM(2011) 135 lõplik. [25] 2013/C 89 E/01, ISSN 1977-091X. [26] P7_TA(2013)0308. [27] COM(2012) 363 final. [28] 1995. aasta finantshuvide kaitse konventsioon ning selle 1996. ja 1997. aasta protokollid. [29] Tuginedes Lissaboni lepingu artiklile 86. [30] COM(2013) 532. [31] ELi asutus õigusalaseks koostööks piiriülestes kriminaalasjades. [32] Komisjoni 6. juuni 2011. aasta teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele „Võitlus korruptsiooniga Euroopa Liidus”, KOM(2011) 308 lõplik. [33] http://ec.europa.eu/anti_fraud/documents/eu-revenue/consolidated_r515_97_en.pdf. [34] Kolm neist olid seotud uimastitega ja üks sularaha kontrollimisega. [35] CIS, FIDE, CIGINFO, MARINFO, YACHTINFO. [36] Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile ja nõukogule „Tegevuskava maksupettuste ja maksudest kõrvalehoidumise vastase võitluse tõhustamiseks”, COM(2012) 722 final, 6. detsember 2012. [37] Nt Kanada, India, Malaisia, Mercosuri piirkond. [38] Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua ja Panama. [39] Peruu ja Colombia. [40] Madagaskar, Mauritius, Seišellid ja Zimbabwe. [41] SEK(2011) 791. [42] Vt jaotis 4.1.11. [43] COM(2013) 324 final. [44] Philip Morris International, Inc. (PMI), Japan Tobacco (JTI), British American Tobacco (BAT) ja Imperial Tobacco Limited (ITL). [45] Ettepanek võtta vastu direktiiv riigihangete kohta, KOM(2011) 896 lõplik – 2011/438 (COD), ning ettepanek võtta vastu direktiiv, milles käsitletakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate üksuste hankeid, KOM(2011) 895 lõplik – 2011/439 (COD). http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/modernising_rules/reform_proposals_en.htm. [46] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv kontsessioonilepingute sõlmimise kohta, KOM(2011) 897 lõplik – 2011/0437 (COD). [47] KOM(2011) 376 lõplik. [48] Vt jaotis 4.1.9. [49] KOM(2011) 914 lõplik. [50] KOM(2011) 913 lõplik. [51] Loodud vastavalt komisjoni 23. veebruari 1994. aasta otsusele 94/140/EÜ, mida on muudetud 25. veebruaril 2005. [52] http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2012-0196+0+DOC+XML+V0//ET. [53] Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Saksamaa, Eesti, Kreeka, Hispaania, Leedu, Luksemburg, Rumeenia, Slovakkia ja Rootsi. [54] Saksamaa, Iirimaa, Ühendkuningriik (Inglismaa ja Šotimaa). [55] Itaalia. [56] Bulgaaria. [57] Taani võimaldab kõikidel kodanikel ja ettevõtetel kasutada suhtluses riigiasutustega digitaalallkirja. [58] Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Läti ja Poola. [59] Belgia, Tšehhi Vabariik, Sloveenia ja Rootsi. [60] Belgia, Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Taani, Iirimaa, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Küpros, Läti, Leedu, Ungari, Poola, Rumeenia, Slovakkia ja Sloveenia. [61] Belgia (Valloonia), Tšehhi Vabariik ja Slovakkia. [62] Iirimaa, Kreeka, Hispaania, Itaalia ja Läti. [63] Iirimaa, Kreeka, Hispaania, Itaalia ja Läti. [64] Saksamaa, Läti, Ungari ja Poola. [65] Belgia (Valloonia), Iirimaa, Hispaania ja Leedu. [66] Belgia, Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Kreeka, Hispaania, Itaalia, Küpros, Läti, Leedu, Ungari, Austria, Poola, Rumeenia, Slovakkia, Sloveenia ja Ühendkuningriik. [67] Belgia, Bulgaaria, Taani, Saksamaa, Eesti, Iirimaa, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Küpros, Ungari, Madalmaad, Austria, Portugal, Rumeenia ja Slovakkia. [68] Kõik, v.a Luksemburg. [69] Välja arvatud viis riiki (Belgia, Taani, Madalmaad, Sloveenia ja Rootsi). [70] Bulgaaria, Eesti, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Küpros, Läti, Ungari, Madalmaad, Portugal, Rumeenia, Sloveenia, Slovakkia, Rootsi ja Ühendkuningriik. [71] Belgia (ALV), Austria ja Poola. [72] Vt käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendi „Implementation of Article 325 by the Member States in 2012” jaotis 2.2.9, lk 11–12, kus võetakse kokku liikmesriikide edastatud teave. [73] Belgia, Iirimaa, Kreeka, Prantsusmaa, Küpros, Läti, Luksemburg, Malta, Portugal, Soome ja Ühendkuningriik. [74] Saksamaa, Kreeka, Itaalia, Leedu, Luksemburg, Ungari, Poola, Portugal, Rumeenia, Sloveenia ja Slovakkia. [75] Andmed esitas vaid kaheksa liikmesriiki (Bulgaaria, Taani, Saksamaa, Itaalia, Poola, Portugal, Rumeenia, Slovakkia ja Ühendkuningriik). [76] Saksamaa, Prantsusmaa, Hispaania ja Ühendkuningriik. [77] Prantsusmaa, Küpros, Malta ja Madalamaad. [78] Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Saksamaa, Iirimaa, Prantsusmaa, Ungari, Itaalia, Küpros, Läti, Malta, Madalmaad, Poola, Rumeenia, Sloveenia, Slovakkia, Soome, Rootsi ja Ühendkuningriik. [79] Belgia, Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Prantsusmaa, Ungari, Iirimaa, Itaalia, Küpros, Läti, Malta, Madalmaad ja Rootsi. [80] Belgia, Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Saksamaa, Eesti, Kreeka, Ungari, Küpros, Itaalia, Läti, Leedu, Luksemburg, Malta, Madalmaad, Poola, Portugal, Rumeenia, Slovakkia, Soome ja Rootsi. [81] Bulgaaria, Eesti, Küpros, Läti, Leedu, Luksemburg, Ungari, Madalmaad, Portugal, Poola, Rumeenia, Slovakkia ja Soome. [82] Nende tulemused moodustavad pettustena teatatud eeskirjade eiramiste koguarvust 75 %. [83] Nende tulemused moodustavad pettustena teatatud eeskirjade eiramiste koguarvust 79 %. [84] Madalmaade põllumajandusega seotud summad leiab komisjoni talituste töödokumendi „Statistical evaluation of irregularities” jaotisest 3.4.1. [85] Ridade ja veergude koondsummad ei pruugi ümardamise tõttu vastata esitatud väärtuste summale.