SISSEJUHATUS

Endokriinfunktsiooni kahjustavad kemikaalid on endokriinsüsteemi toimimist mõjutavad keemilised ained, mis avaldavad negatiivset mõju inimeste ja loomade tervisele. Need ained võivad olla sünteetilised või looduslikud. Kokkupuude endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalidega võib tuleneda erinevatest allikatest, nagu pestitsiidijäägid või tarbekaubad, mida kasutatakse või mis esinevad meie igapäevaelus.

Mis on endokriinsüsteem? Endokriinsüsteem on keha sõnumitooja. Selles kasutatakse hormoone, mis on vereringes liikuvad signaalmolekulid, teabevahendina ja selleks, et avaldada mõju kaugemal asuvatele rakkudele, kudedele ja elunditele. Hormoonid on eluliselt vajalikud paljude keha protsesside juhtimiseks alates varajasest east, nagu embrüonaalne areng ja elundite teke, kuni kudede ja elundite funktsioonide kontrollimiseni täiskasvanueas.

Endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide pärast on hakatud üha enam muret tundma alates 1990. aastatest. Pärast seda, kui Euroopa Parlament võttis 1998. aastal vastu resolutsiooni endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide kohta, võttis komisjon 1999. aasta detsembris vastu ühenduse strateegia endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide kohta, mida on pärast seda teadusuuringute, regulatsiooni ja rahvusvahelise koostöö valdkonnas võetud meetmete abil edasi arendatud.

Endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide mõistmisel ja reguleerimisel on tehtud olulisi edusamme. Samal ajal on ühiskondlikud probleemid endiselt vägagi päevakorral.

Komisjon on alati seadnud oma eesmärgiks kaitsta ELi kodanikke ja keskkonda kõigi ohtlike kemikaalide eest ning järgib seda eesmärki ka edaspidi. Sellega seoses on nüüd, kus ühenduse 1999. aasta strateegia vastuvõtmisest on möödunud peaaegu kakskümmend aastat, vaja ajakohastada endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide suhtes kohaldatavat ELi lähenemisviisi, nii et see oleks päevakohane ja käsitleks neid aineid sidusalt eri valdkondades, tuginedes lisandunud teadmistele, saavutatud tulemustele ja saadud kogemustele. Sel eesmärgil esitab komisjon täna oma strateegilise lähenemisviisi, mida ta kohaldab lähiaastatel endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide suhtes ja mille lõplik üldeesmärk on tagada ELi kodanike ja keskkonna kõrgetasemeline kaitse ning säilitada samal ajal tarbijate vajadusi rahuldav siseturg, kus kõik ELi ettevõtjad saavad jõudsalt areneda.

See teatis on vastuseks Euroopa Parlamendi ja nõukogu taotlustele, lähtub seitsmendast keskkonnaalasest tegevusprogrammist ning selle raamistiku moodustavad ohtlike kemikaalide valdkonnas võetud rahvusvahelised tegutsemiskohustused.

1. jaos kirjeldatakse endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide valdkonnas viimase kahekümne aasta jooksul tehtud teaduslikke edusamme. 2. jaos antakse ülevaade ELi poolt seni võetud meetmetest ja 3. jaos esitatakse komisjoni kavandatud lähenemisviis endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide alase ELi poliitika tõhusaks edendamiseks tulevikus.

1. ENDOKRIINFUNKTSIOONI KAHJUSTAVAID KEMIKAALE KÄSITLEV TEADUS

Viimastel aastakümnetel on teadus teinud endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide valdkonnas märkimisväärseid edusamme. Alates ühenduse 1999. aasta strateegia vastuvõtmisest on välja antud tuhandeid eelretsenseeritud teadusväljaandeid, milles uuritakse endokriinfunktsiooni häireid, nende põhjusi ning tagajärgi inimeste tervisele ja keskkonnale. Edusammudest on oma väljaannetes teavitanud ka Euroopa Komisjon ja ELi ametid, samuti on neist teada antud komisjoni kooskõlastatud tegevuste raames.

Alates 1999. aastast on leitud üha rohkem teaduslikke tõendeid, mis osutavad seosele endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalidega kokkupuutumise ning inimeste haiguste või elusloodusele tekkiva kahjuliku mõju vahel. Lisaks on teaduse areng toonud kaasa sarnase arusaama mitmes küsimuses, mis on olulised endokriinfunktsiooni häirete mõistmiseks. Nüüd valitseb laialdane üksmeel ÜRO eri ametite, sealhulgas Maailma Terviseorganisatsiooni ühise rahvusvahelise kemikaaliohutusprogrammi 2002. aastal esitatud määratluse osas, mille kohaselt on endokriinfunktsiooni kahjustav kemikaal „eksogeenne aine või segu, mis kahjustab endokriinsüsteemi talitlust ning millel on seetõttu kahjulik tervisemõju tervele organismile või selle järglaskonnale või (sub)populatsioonidele“.

Samuti valitseb üksmeel, et endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalidega kokkupuute kõige tundlikum periood on oluliste arenguperioodide, näiteks loote arengu ja puberteedi ajal. Kõnealustel perioodidel toimuv kokkupuude endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalidega võib avaldada püsivat mõju ja selle tagajärjeks võib olla suurem vastuvõtlikkus haigustele hilisemas elus. Samuti on üldiselt teada, et endokriinfunktsiooni kahjustavad kemikaalid võivad mõjutada endokriinsüsteemi eri viisidel. Seni on teadus keskendunud peamiselt piiratud arvule endokriinsetele toimetele. Viimastel aastatel on aga ilmnenud, et endokriinsüsteemi muud osad võivad samuti olla endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide suhtes tundlikud. Üha rohkem on tõendeid ka selle kohta, et endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide vastastikusel koostoimel võib olla täiendav mõju (nn segu- ehk kokteiliefekt), nii et kokkupuutel mitme endokriinfunktsiooni kahjustava kemikaaliga võib olla kahjulik mõju kontsentratsioonides, millel eraldi vaadelduna ei ole mõju täheldatud (isegi kui see mõju ei ole endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalidele omane).

Siiski esineb endiselt teadmislünki. Need on seotud eelkõige järgmiste küsimustega:

·mõju, mida endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalidega kokkupuutumine avaldab haiguste kulule ja elusloodusele. Selle puhul ei teata veel eriti, millist konkreetset rolli mängib kokkupuude kemikaalidega ja kuidas seda saaks eristada muudest uuritavatest võimaliku negatiivse mõju põhjustajatest. Muidugi mängivad rolli ka muud tegurid – inimeste endokriinsüsteemi haiguste tekkel näiteks geneetika, toitumine, elustiil või muud keskkonnategurid ning elusloodusele avalduva mõju puhul näiteks liigkasutus või kliimamuutused;

·praegune poleemika küsimuses, kas ja kuidas kohaldada teatavaid toksikoloogilisi põhimõtteid, nagu ohutuskünnist (st doosi, millest allpool ei eeldata kahjuliku mõju avaldumist), et hinnata endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide ohutust. Osa teadlasi on seisukohal, et endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide puhul ei ole võimalik ohutuskünnist kindlaks määrata;

·täielik arusaamine kombineeritud kokkupuutest (nn segu- või kokteiliefekt);

·ohutumate alternatiivide väljatöötamine (sealhulgas kemikaalivabad lähenemisviisid) endokriinfunktsiooni kahjustavate kemikaalide asendamiseks;

·endokriinsüsteemi häirete toimemehhanism.