ET    ET  
 EUROOPA  
KOMISJON 
Brüssel, 20.5.2015  
COM(2015) 219 final 
  
KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE 
Looduse seisund Euroopa Liidus 
Elupaikade direktiivi artikli 17 ja linnudirektiivi artikli 12 kohane aruanne nimetatud 
direktiividega hõlmatud elupaigatüüpide ja li ikide kaitsestaatuse ja suundumuste kohta 
ajavahemikul 2007-2012  
 
2 1. S ISSEJUHATUS  
1.1.  TAUST  
Eurooplased elavad ühes maailma kõige tiheda malt asustatud piirkonnas, kus maakasutusel 
on pikk ajalugu. See on väga tugevasti mõjutanud loodust ja tulemuseks andnud 
mitmekesised kultuurmaastikud, mis on koduks ri kkalikule loomastikule ja taimestikule. 
Kuid eriti 20. sajandi arengusuunad on tek itanud loodusele ulatus likku kahju. Alates 
1900. aastast 1980ndate keskpaigani oli Eur oopas maakasutuse muutumise, taristu 
arendamise, saaste ja linnade laienemise tõttu kadunud juba kaks kolmandikku märgaladest1 
ja peaaegu kolmveerand liivaluidetest ja nõmmedest. 
See looduskapitali kadu on suur probleem. Me va jame loodust, et meil oleks toitu, energiat, 
toorainet, õhku ja vett, ilma milleta ei oleks elu võimalik. Lisaks on loodus keskne majanduse 
hoob, mis toetab meie majandust viisil, millest alles hakkame täielikult aru saama, ning 
pakub hüvesid, mis on töökohtade ja majanduskasvu säilitamiseks ja loomiseks ülitähtsad. 
Loodus annab ka inspiratsiooni, teadmisi ja vabaaja veetmise võimalusi ning on meie 
kultuuripärandi lahutamatu osa. 
Linnudirektiiv2 ja loodusdirektiiv3 on peamised õigusvahendid, millega tagatakse ELis 
looduse kaitse ja säästev kasutus, eelkõige  tänu Natura 2000 võr gustikule, kuhu kuuluvad 
suure elurikkusega alad. Need direktiivid on kesksel kohal ELi bioloogilise mitmekesisuse 
strateegias, mille eesmärk on saavutada ELi üldsiht „ peatada 2020. aastaks ELis bioloogilise 
mitmekesisuse vähenemine ja ökosüsteemi teenuste  kahjustumine ning need võimaluste piires 
taastada ”. Ühtlasi on need direktiivid peamised  vahendid, mis aitavad ELil täita Nagoyas 
2010. aasta oktoobris sõlmitud bioloogilise m itmekesisuse konventsioonist tulenevaid 
üleilmseid kohustusi. 
1.2.  KÄESOLEVA ARUANDE KOOSTAMISE PÕHJUSED  
Direktiivide tulemuslikuks rakendamiseks on vaja häid teadmisi nende direktiividega kaitstud 
elupaikade ja liikide ka itsestaatuse ja arengu suundade kohta. Käesolev a aruandega täidetakse 
komisjoni õiguslik kohustus hinnata liikmesrii kide seire ja aruanne te põhjal korrapäraselt 
kõnealuste direktiivide rakendamisel tehtud edusamme. 
Aruandes on kirjeldatud 2007.–2012. aasta ar uandeperioodi põhitulemusi ning selle 
koostamisel on liikmesriigid ja Euroopa Liidu institutsioonid teinud suuremat koostööd kui 
kunagi varem. Aruanne põhineb ainulaadsel ELi looduse andmebaasil,4 mis sisaldab rohkem 
kui 17 000 andmekogumit ja hinnang ut üksikute liikide ja elupai kade kohta. Andmebaasis on 
teave umbes 450 metslinnuliigi, 231 elupaigatüübi ja üle 1200 muu ühenduse tähtsusega liigi 
kaitsestaatuse kohta. Kuigi n eed liigid ja elupaigad moodustavad vaid osa ELi kogu 
elurikkusest, on see osa oluline, et saada ülev aade eri liikmesriikides elurikkust ähvardavatest 
ohtudest ja surveteguritest. 
                                                            
1 Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlam endile „Märgalade mõistlik kasutus ja kaitse”,  
KOM(1995) 189 (lõplik), 29.5.1995.  
2 Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/147/EÜ , 30. november 2009, loodusliku linnustiku kaitse kohta. 
3 Nõukogu direktiiv 92/43/EMÜ, 21. mai 1992,  looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta. 
4 Andmed saab alla laadida Euroopa Keskkonnaameti bi oloogilist mitmekesisust käsitlevast andmekeskusest 
(http://www.eea.europa.eu/th emes/biodiversity/dc). 
 
3 Tänu paremini ühtlustatud aruandlusele on esim est korda võimalik esitada ja hinnata mõlema 
direktiivi rakendamise tulemusi koos ning v aadelda lähemalt Natura 2000 võrgustiku mõju 
looduse seisundile ja arengusuundadele. S ee aruanne on lühikokkuvõte põhjalikust ja 
üksikasjalikust teabest ning põhineb ulatuslik el analüüsidel, mille on teinud Euroopa 
Keskkonnaamet (EEA),5 kes on esitanud ka täiendavad  metodoloogilised üksikasjad.  
Hindamise tulemused annavad väga vajalikke teadmisi, mille toel võtta lisameetmeid 
linnudirektiivi ja loodusdirektiivi eesmärkide täitmiseks ning suurendada võimalikult palju 
nende mõju ELi bioloogilise mitmekesisuse 2020 . aasta strateegia eesmärkide täitmisel. 
Teatavate elupaikade ja liikide kaitsestaatuse m uutumise kohta on tähtis märkida, et enamik 
neist olid juba direktiivides loetlemise ajal kriitilises seisus, mis tähendas, et nende taastumise 
tagamine nõuab palju aega ja tööd. Piirav asjaolu on ka see, et elupaika de direktiivi alusel 
hõlmab aegrida vaid kahte aruandeperioodi. 
 
2. K UIDAS STAATUST HINNATAKSE ? 
2.1. Elupaikade ja liikide kaitsestaatuse hindamine (elupaikade direktiiv) 
Elupaikade direktiivi kohased meetmed on kavandatud „ ühenduse tähtsusega looduslike 
elupaikade ning looduslike looma- ja taimeliikide soodsa kaits estaatuse säilitamiseks või 
taastamiseks ”. Direktiivis on kaitsestaatuse mõiste määratlemisel arvestatud mitut 
parameetrit: levila, populatsioon, el upaiga ala, liigile sobiv elupa ik, elupaikade struktuur ja 
funktsioonid ning tulevikuväljavaated. Nende pa rameetrite alusel kogutakse andmeid. Iga 
elupaiga ja liigi puhul hinnatakse iga nimeta tud parameetrit kokkulepitud hindamismaatriksi 
põhjal kas soodsaks,6 puudulikuks7 või halvaks8 (või teadmata olevaks), mille tulemusel 
hinnatakse üldine kaitsestaatus nelja klassi. Ebasoodsa kaitsestaatusega elupaikade ja liikide 
puhul on kindlaks tehtud neli kaitsest aatuse suundumust (tabel 1).  
 
Kaitsestaatuse klass Värv  Kaitsestaatuse suundumus  
(ajavahemikul 2007–2012)   Värv 
Soodne   Paranev  
Ebasoodne – puudulik   Stabiilne  
Ebasoodne – halb   Halvenev  
Teadmata   Teadmata  
Tabel 1. Elupaikade ja liikide kaitsestaat use klasside ja suundumuste värvikoodid  
 
Et liikmesriikide tulemusi oleks võimalik pa remini võrrelda, on Euroopa jaotatud üheksaks 
biogeograafiliseks maismaa- ja viieks merepiirkonnaks, millel on sarnased ökoloogilised 
tingimused (kaart 1). Liikmesriigid, kelle terr itooriumil on mitu bi ogeograafilist piirkonda, 
                                                            
5 EEA aruanne nr 2/2015 — State of nature in the EU: Re sults from reporting under the nature directives 2007–2012. 
6 Elupaigatüübi või liigi seisund on hea (nii kvaliteedi kui ka kvantit eedi poolest) ja sama olukorra jätkumiseks on head väljav aated. 
7 Elupaigatüübi või liigi soodsa kaitsestaatuse taastamiseks on vaja  muuta majandamist, kuid hävimi sohtu lähitulevikus ei ole. 
8 Elupaigatüübi või liigi kaitsestaatus ei ole kaugeltki hea või on lausa tõsine oht, et see elupaigatüüp või liik võib hävida ( vähemalt 
piirkondlikult).  
 
4 esitasid iga nende territooriumil leiduva liigi ja elupaigatüübi käsitlemiseks iga 
biogeograafilise piirkonna kohta eraldi hinnangu. 
 
 
Kaart 1. EL 27 liikmesriikide biogeograafilis ed ja merepiirko nnad 2007.–2012. aasta 
aruandeperioodil9 
 
Lisaks liikmesriikide tehtud hindamistele on EEA ja selle juures tegutsev bioloogilise 
mitmekesisuse Euroopa teemakeskus (ETC-B D) andmeid koondanud ja neid hinnanud ELi 
biogeograafilisel tasandil. 
 
2.2. Linnuliikide populatsiooni staatuse ja suund umuste hindamine (linnudirektiiv) 
Linnudirektiivi eesmärk on kaitsta ELis kõiki looduses esinevate metslindude liike ning 
liikmesriigid on nüüd esimest korda esitanud nende territooriumi käsitlevad andmed 
populatsioonide suuruse ja s uundumuste kohta. Populatsiooni staatust hinnati vaid ELi 
tasandil. Lindude populatsiooni staatuse klassi d põhinevad teaduslikel kriteeriumidel, mis on 
välja töötatud hävimisohu kindlakstegemiseks ja mille alusel koostas Rahvusvaheline 
Looduse ja Loodusvarade Kaitse Ühing (IUCN) li ikide punased nimeki rjad. Mitteturvalise 
kaitsestaatusega liikide populatsio oni jaoks on ajavahemikuks 2001–201210 kindlaks 
määratud neli populatsioonisuundumust (tabel 2). 
                                                            
9 Aruandes on käsitletud EL 27 liikmesriike, sest  see hõlmab Horvaatia liitumise eelset aega.  
10 Liikmesriikidega lepiti kokku, et suundumuste periood on 12 aastat,  sest kuuest aastast ei piisaks asjakohaste populatsioonisu undumuste 
kindlakstegemiseks. 
 
5  
ELi populatsiooni staatuse kla ss Värv  Populatsiooni suundumus11 Värv 
Turvaline   Suurenev  
Peaaegu ohustatud,  vähenev või 
ammendunud   Stabiilne  
 Kõikuv  Ohustatud (st ohualdis, eriti ohustatud, äärmiselt ohustatud, piirkondlikult 
hävinud)   Vähenev  
Teadmata või hindamata   Teadmata  
Tabel 2. Linnuliikide ELi populatsiooni staatuse klasside ja populatsiooni suundumuste 
värvikoodid 
 
2.3.  SUUNDUMUSTE KASUTAMINE  
ELi tasandi analüüsis on koondatud liikmesriikid e esitatud andmed. See tähendab, et paljud 
kohaliku, piirkonna või isegi riigi tasandi positiivsed arengusuuna d ei pruugi selles laiemas 
pildis enam välja paista. Samuti nõuab ühest kaitse- / populatsioonist aatuse klassist teise 
üleminek märkimisväärset muutust ühes või mitm es üksikus parameetris / kriteeriumis, mida 
on vaid kuueaastase perioodi jooksul raske saavutada. Seetõttu võib juhtuda, et aja jooksul 
toimunud muutused (kas paremuse või halvemuse poole), mis ei ole piisavalt suured, et kaasa 
tuua ühest staatuseklassist teise üleminekut, jä ävad märkamata, kui esitatud on vaid tegelik 
staatuseteave. Sel põhjusel on käesolevas arua ndes lisaks staatuseteab ele esitatud ka teave 
elupaikade direktiiviga hõlmatud elupaikade ja liikide kaitsestaatuse suundumuste kohta 
ajavahemikus 2007–2012 ning lindude populatsi ooni suundumuste kohta ajavahemikus 
2001–2012. Natura 2000 võrgustikku käsitlevas punktis 6 on esitatud ka lindude 
pupulatsiooni pikaajalised  (1980–2012) suundumused.  
3. K AITSESTAATUS JA SUUNDUMUSED  
3.1.  ANDMETE TÄIELIKKUS JA KVALITEET  
Võrreldes viimase aruandeperioodiga on elupaik ade direktiivi kohane teave muutunud palju 
kättesaadavamaks, kvaliteetsemaks ja standardsemaks. „ Teadmata ” staatuseklassiga ELi 
tasandi hinnangute arv on vähe nenud poole võrra (elupaikade puhul  18 %-lt 7 %-le ja muude 
kui linnuliikide puhul 31 %-lt 17 %-le). Ka linnupopulatsioonide ja nende suundumustega 
seotud teadmised on viimase kümne aastaga märkimisväärselt paranenud, mis võimaldab 
võtta hoopis paremaid ja sihipärasemaid kaitsemeetmeid. 
Riikide aruannete andmete nõuetele  vastavus ja kvaliteet vari eerub ning seda saaks parandada 
sihipäraste seireprogrammide abil. Kõige vähe m teadmisi on mereelupaikade ja -liikide kohta 
ja nende seireks tuleb teha olulisi lisapi ngutusi. Seda olukorda peaks parandama selles 
valdkonnas suurema kooskõla tagamine merestrateegia raamdirektiiviga. 
                                                            
11 Lühike suundumuste periood: 2001–2012; pikk periood: 1980–2012. 
 
6 3.2.  KÕIK LINNULIIGID  
Enam kui poolte kõigi hinnatud metslinnuliikid e populatsioon on turvalise staatusega. Umbes 
15 % liike on peaaegu ohustatud, vähenevad või ammendunud ning 17 % ohustatud (joonis 
1). Linnuliikide lühiajalised  populatsioonisuundumused on sell ised, et vaid 4 % liike on 
mitteturvalise, kuid kasvava, 6 % mitteturval ise ja stabiilse ning 20 % mitteturvalise ja 
väheneva populatsi ooniga (joonis 2). 
 
52%
15%17%16%
Turvaline
Peaaegu ohustatud,
vähenev või ammendunud
Ohustatud
Teadmata
 52%
4%6%20%2%16%
Turvaline
Mitteturv. - kasvav
Mitteturv. - stabiilne
Mitteturv. - vähenev
Mitteturv. - ebamäärane/teadmata
Teadmata
Joonis 1. Lindude populatsiooni staatus  Joonis 2. Lindude populatsiooni staatus, kus 
mitteturvalise staatusega lindude puhul on 
esitatud ka lühiajalised 
populatsioonisuundumused  
 
Mõne linnuliigi puhul paistab olevat kasu sihipärastest kaitsemeetmetest, mille eemärk on 
kohandada maakasutustavasid, seda eriti Na tura 2000 aladel. Näiteks on Hispaanias, 
Portugalis, Austrias, Ungaris ja Sa ksamaal edukalt rakendatud põllumajanduse 
keskkonnaprogrammid ja maamajandamispr ogrammid aidanud taastada suurtrapi ( Otis tarda ) 
populatsiooni. See liik vajab eluks avatud maasti kke (rohumaad, stepid ja häirimata haritud 
alad), mis mujal Euroopas kahanevad.  Vaatamata valgeselg-kirjurähni ( Dendrocopos 
leucotos ) populatsiooni märgatavale vähenemisele mõnes ELi riigis on see Soomes 
suurenenud. Liigile on väga vajalikud vanad ja surnud heitlehised puud ning sellele on head 
mõju avaldanud Soome Natura 2000 aladel muudetud metsamajandamistavad. Mitme röövlinnuliigi, sh kääpakotka ( Aquila heliaca ) Pannoonia madaliku populatsioonid on 
suurenenud tänu sellistele meetmetele na gu pesitsuskohtade kaitse ja elupaikade 
majandamine. 
 
 
7 3.3. ÜHENDUSE TÄHTSUSEGA LIIGID (ELUPAIKADE DIREKTIIV ) 
Umbes 23 % liigi staatus on ELi tasandil hinn atud soodsaks ja 60 % staatus ebasoodsaks, 
millest 18 % staatus on hinnatud ebasoodsaks- halvaks. Ebasoodsa staatusega 60 % liikide 
hulgas on 4 % liike paraneva, 20 % stabiilse, 22 % halveneva ja 14 % teadmata 
staatusesuundumusega (joonised 3 ja 4). 
 
23%
42%18%17%
Soodne
Ebasoodne-puudulik
Ebasoodne-halb
Teadmata
 23%
4%
20%
22%14%17%
Soodne
Ebasood.-paranev
Ebasood.-stabiilne
Ebasood.-halvenev
Ebasood.-suundumus teadmata
Teadmata
Joonis 3. Liikide kaitsestaatus Joonis 4. Liikide kaitsestaatus ja ebasoodsa 
staatusega liikide suundumused  
 
Soodsa staatusega biogeograafil iste maismaapiirkondade osa oli kõige suurem Musta mere ja 
Alpide piirkonnas (vastavalt 32 % ja 31 %), ebasoodsa-halva staatusega piirkondade osa oli 
aga kõige suurem boreaalses ja Atlandi piirkonnas (vastavalt 29 % ja 32 %). Kuigi 
merepiirkondades on hinnatud liik ide arv väiksem, on teadmata  staatusega hinnangute osa 
nende hulgas suurem (Makaroneesia piirkonnas kuni 88 %). Kaitsestaatus on kõige halvem 
Läänemere piirkonnas (60 % hi nnangutest ebasoodsad-halvad), sellele järgneb Musta mere 
piirkond (33 %). 
Kõige rohkem on soodsaks hinnatud soontaimede ja  kahepaiksete staatust (vastavalt 29 % ja 
28 %, vt joonis 5). Paljud halva staatuse / halveneva suundumusega liigid on seotud 
veekeskkonnaga, nt jõgede, järvede ja märgal adega. See on kooskõlas tähelepanekuga, et 
magevee elupaigad on enamasti ebasoodsa-p uuduliku kaitsestaatusega. Neid ohustavad 
inimtekkelised muutused hüdroloogilises tal itluses, ühendatuse halvenemine, kanalite 
rajamine, setete kõrvaldamine ning eutrofeerumine ja saaste. 
 
8 Paljud magevee elupaikadega seotud liigid, nt rändega kalad, hä äbuvad murettekitava 
kiirusega. Siiski on tänu rändega kaladega tege levatele suurtele part nerlusprojektidele, nagu 
tõugjaga ( Aspius aspius ) seotud projekt Rootsis ja euroopa aloosaga ( Alosa alosa ) seotud 
projekt Saksamaal, õnnestunud populatsioone t ugevdada, taastades vooluveekogusid ja 
kõrvaldades kalapääsud e rajamise abil rände tõkkeid. Austrias on Ülem-Doonau jões 
eemaldatud kalade rände tõkkeid ning seega parandatud doonau taimeni ( Hucho hucho ) ja 
teiste teriti ohustatud kalaliikide rändevõimalusi. 
 
0% 25% 50% 75% 100%Soonteta taimed (99)Soontaimed (842)Molluskid (99)Lülijalgsed (415)Kalad (304)Kahepaiksed (182)Roomajad (215)Imetajad (495)Muud selgrootud (14)
Soodne Ebasoodne-paranev Ebasoodne-suundumus teadmata Teadmata Ebasoodne-stabiilne Ebasoodne-halvenev
 
Joonis 5. Liikide kaitsestaatus ja su undumused taksonoomiliste rühmade kaupa  
 
 
3.4.  ELUPAIGATÜÜBID  
Elupaikade kaitsestaatused ja suundumused on liikide omadest halvemad. Tõenäoliselt 
tuleneb see sellest, et liikid e puhul on juba välja kujunenud kaitsemeetmete tava, ning et 
liikide populatsiooni taastumine on vähem keerukas ja võtab vähem aega. Kogu ELis hinnati 
16 % elupaikade staatus soodsaks, ebasoodsaks aga üle kahe kolmandiku, millest 30 % 
staatus on ebasoodne-halb. Ebasoodsa staatus ega 77 % elupaikade hulgas on 4 % elupaiku 
paraneva, 33 % stabiilse, 30 % halveneva ja 10 % teadmata staatusesuundumusega 
(joonised 6 ja 7). 
 
 
9 16%
47%30%7%
Soodne
Ebasoodne-puudulik
Ebasoodne-halb
Teadmata
 16%
4%
33%30%10%7%
Soodne
Ebasood.-paranev
Ebasood.-stabiilne
Ebasood.-halvenev
Ebasood.-suundumus teadmata
Teadmata
 
Joonis 6. Elupaikade kaitsestaatus  Joonis 7. Elupaikade kaitsestaatus ja 
ebasoodsa kaitsestaatusega elupaikade suundumused
 
 
Atlandi ja boreaalses biogeograafilises piirkonnas on küll kõige suurem osa elupaiku, mille 
staatus on hinnatud ebasoodsaks-halvaks (mõl emas 51 %), kuid neis piirkondades on ka 
kõige suurem osa paraneva staatusega elupaiku (vastavalt 11 % ja 10 %). Näiteks on Taani 
Atlandi piirkonna rannikulaguuni de kaitsestaatus endiselt ebasoodne-halb, kuid programmi 
LIFE projektide raames võetud sihtmeetme d ja põllumajanduse keskkonnakavad on aidanud 
taastada mõningad rannikulaguunid ja ümbritsevad rannaniidud. Lätis, mis kuulub 
boreaalsesse piirkonda, on kuivad liivanõmmed laienenud ja näidanud üldist positiivset 
suundumust. Need elupaigad on enamasti Natura  2000 alade kaitse all ning neile on head 
mõju avaldanud programmi LIFE projektid ja uuenduslik partnerlus sõjalise väljaõppe 
kohtade haldajatega. Sloveenias on edukalt taastatud vahemerelised sooldunud niidud tänu 
traditsioonilise tegevuse tagamisele soolatiikides ja muudele majandamismeetmetele ning 
seega parandatud selle elupaigatüübi kaitsestaatust. 
 3.5.
 BIOLOOGILISE MITMEKESISUSE STRATEEGIA 1. EESMÄRGI SAAVUTAMISEL TEHTU  
ELi bioloogilise mitmekesisuse strateeg ia peaeesmärk on peatada 2020. aastaks ELis 
bioloogilise mitmekesisuse vähenemine ja ökos üsteemi teenuste kahjustumine ning need 
võimaluste piires taastada. St rateegia 1. eesmärgi raames on seatud mõõdetavad eesmärgid 
loodusdirektiividega kaitstud elupaikade ja liikide kaitsestaatuse parandamiseks. Võttes 
võrdlusaluseks elupaikade direkt iivi alusel koostatud 2009. aasta aruande ja 2004. aastal 
koostatud staatusehinnangu „Linnud ELis”,12 on seatud järgmised eesmärgid: 
                                                            
12 BirdLife International (2004) Birds in the European Union: a st atus assessment. Wageningen, The Netherlands: BirdLife Internati onal. 
 
10 • elupaikade direktiivi alusel tehtavatest elup aikade hindamistest 100 % (34%) ja liikide 
hindamisest 50 % (25,5 %) rohkem näitavad sood sat või paranenud kaitsestaatust ning  
• linnudirektiivi alusel tehtavat est hindamistest 50 % (78 %) rohkem näitavad turvalist 
või paranenud kaitsestaatust.  
Need eesmärgid põhinesid optimaalsel, kuid saavutataval stsenaariumil, et liikmesriigid 
rakendavad kaitsestaatuse parandamiseks kõi ki direktiividega ettenähtud meetmeid. 
Joonisel 8 on näidatud nende eesmärkide saav utamisel tehtud edusammud. Eri ajavahemike 
hindamistulemusi võrreldes on tähtis võimaluse  piires tagada, et täheldatud muutused on 
tegelikud ega tulene paremast andmete saadavusest või erinevast metoodikast13. Põhipunktid 
on järgmised. 
• Elupaigatüüpide kaitsestaatus ei ole seni  märkimisväärselt muutunud. Varem soodsaks 
hinnatud kaitsestaatusega elupa igad on seda ka edasi, r ohkem soodsa kaitsestaatusega 
elupaiku ei ole (16 %). 4 % elupaiga staatus on nüüd hinnatud ebasoodsaks, kuid 
paranevaks, 30 % staatus endiselt halveneb ja 42 % staatus ei ole alates 2006. aastast 
muutunud14. 
• Liikide hulgas aruandeperioodide vahel to imunud muutusi on raskem hinnata. Lisaks 
tegelikele kaitsestaatuse muut ustele on hindamistulemusi oluliselt mõjutanud andmete ja 
metoodika täiustumine. Seda arvesse võttes on tõenäoline, et 2007.  aastal oli soodsa 
kaitsestaatusega 22 %, mitte 17 % liike. Seda silmas pidades võib järeldada, et tegelikult 
on soodsa kaitsestaatusega l iikide arv suurenenud väga vähe (1–2 % rohkem kui 
2007. aastal). Seepärast on joonise l 8 esitatud ka ümberarves tatud eesmärk – et näha, 
milline oleks olnud tegelik eesmärk, kui nende liikide kaitsestaatus oleks 2007. aastal 
hinnatud soodsaks. Kõigist liikide hindami stest 5 % on andnud tulemuseks ebasoodsa, 
kuid paraneva ja 22 % endiselt halveneva kaitsestaatuse ning 33 % liikide staatus ei ole 
alates 2006. aastast muutunud. 
• „Turvalise” staatusega linnuliike on endise lt 52 % (nagu 2004. aastal). Kõigist hinnatud 
linnuliikidest on 8,5 % mitteturvalise, kuid kasv ava, 2 % mitteturvalise ja stabiilse ning 
20 % väheneva populatsiooniga. 
Elupaikade ja liikide üldised suundumused on üldjoontes samad. Varem soodsa / turvalise 
kaitsestaatusega elupaikade ja liikide kaitse staatus püsib sama või paraneb. Väikese osa 
ebasoodsa / mitteturvalise hinnangu saanud elupaikade ja liikide kaitsestaatus paraneb, kuid 
suurema osa varem ebasoodsaks hinnatud elupa ikade ja liikide st aatus halveneb. Kui 
suundumused märkimisväärselt ei parane, ei ole 1. eesmärki võimalik 2020. aastaks 
saavutada.  
                                                            
13 Täiendavad andmed on EEA aruandes nr 2/2015 — State of nature in the EU: Results from reporting under the nature directives 200 7–
2012. 
14 Sh jätkuvalt „teadmata” staatusega elupaigad.  
 
11 0%10%20%30%40%50%60%70%80%
Elupaigad
(kaitsestaatus)Liigid
(kaitsestaatus)Kõik linnud
(populatsiooni staatus)Soodne Turvaline
Ebasoodne - paranev Mitteturvaline - suurenev
Ebasoodne - muutumata Mitteturvaline - stabiilne
Ebasoodne - halvenev Vähenev
eesmärk eesmärk
ümberarvestatud eesmärk
 
Joonis 8. Bioloogilise mitmekesisuse stra teegia 1. eesmärgi saavutamisel tehtud 
edusammud  („teadmata” kaitsestaatusi ei ole märgitud) 
 
4.  S URVETEGURID JA OHUD  
Kaitsestaatust ja suundumusi mõjutavate tegurite paremaks mõistmiseks es itasid liikmesriigid 
struktureeritud teabe surv etegurite ja ohtude kohta,15 sh liike ja elupaiku mõjutavad 
algpõhjused. Maismaasüsteemide puhul (joonis 9) on kõigi kolme rühmaga (linnud, muud 
liigid ja elupaigad) seotud suurima probleemina kindlaks tehtud „ põllumajandus ” ja 
inimtekkelised „ loodustingimuste muutused ”. Kõige sagedamini on „ põllumajandus ega” 
seotud survetegurite ja ohtude na nimetatud maaharimistavade muutmist, kariloomade 
karjatamist (sh karjatamissüsteemide hülgami ne / karjatamise puudumine), väetamist ja 
pestitsiide. „ Loodustingimuste muutustega ” seotud teguritena on kõige sagedamini märgitud 
hüdroloogiliste ja veekogutingimuste inimtekke lisi muutusi, hüdrograafilise talitluse 
muutumist, elupaikade halvenevat ühendatust ja veevõttu põhjaveest. See hindamistulemus 
on kooskõlas vee raamdirektiivi kohase hi nnanguga, mille järgi on põllumajandus ja 
hüdromorfoloogia peamised veekogusid mõjutavad survetegurid16.  
                                                            
15  Liikmesriikidel paluti märkida iga nimetatud oht / survet egur tähtsuselt „suureks”, „keskmiseks” või „väikseks”. 
16  Vt teatis „Euroopa veevarude kaitsmise ka va” (COM(2012) 673 final) ning komisjoni teat is „Veepoliitika raamdirektiiv ja üleujut uste 
direktiiv: meetmed ELi vee hea seisundi saavutamiseks ja üleujutusriski vähendami seks” (COM(2015) 120 final). 
 
12 0% 5% 10% 15% 20% 25% 30%XO - Liikmesriigi välised ohud ja surveteguridXE - ELi välised ohud ja surveteguridM - KliimamuutusedL - Geoloogilised nähtused, loodusõnnetusedK - Looduslikud protsessid (v.a õnnetused)J - Loodustingimuste muutmineI - Invasiivsed ja sissetoodud liigidH - SaasteG - Inimtegevuse põhjustatud häiringudF - Elusressursside kasutusE - Linnastumine ja muu sarnaneD - Transport ja teenustetaristuC - Kaevandamine ja energiatootmineB - MetsandusA - Põllumajandus
Linnud Elupaigad Muud kui linnuliigid
 
Joonis 9. Suure tähtsusega 1. tasandi survetegur ite ja ohtude (kokku) sagedus protsentides – 
maismaasüsteemid 
 
Meresüsteemide puhul on peamiste survetegurite ja ohtudena märgitud „ elusressursside 
kasutus ” (eeskätt vee-elusressursside  püük ja korjamine, kuid vähema l määral ka vesiviljelus) 
ning „ saaste ” (joonis 10). 
Olulistena on nimetatud veel „ loodustingimuste muutmist ” (süvendamine, hüdroloogilise 
režiimi muutmine ja rannikualade majandamine), „ inimtegevusest põhj ustatud häiringuid ” 
ning kliimamuutuste mõju merelindudele. 
 
 
13 0% 5% 10% 15% 20% 25% 30% 35%XO - Liikmesriigi välised ohud ja surveteguridXE - ELi välised ohud ja surveteguridM - KliimamuutusedL - Geoloogilised nähtused, loodusõnnetusedK - Looduslikud protsessid (v.a õnnetused)J - Loodustingimuste muutmineI - Invasiivsed ja sissetoodud liigidH - SaasteG - Inimtegevuse põhjustatud häiringudF - Elusressursside kasutusE - Linnastumine ja muu sarnaneD - Transport ja teenustetaristuC - Kaevandamine ja energiatootmineB - MetsandusA - Põllumajandus
Linnud Elupaigad Muud kui linnuliigid
 
 
Joonis 10. Suure tähtsusega 1. tasandi survetegur ite ja ohtude (kokku) sagedus protsentides – 
meresüsteemid  
 
5. K AITSESTAATUS JA SUUNDUMUSED ÖKOSÜSTEEMIDE KAUPA  
Elupaikade ja liikide kaitsestaatust ja suundumusi analüüsiti vastavalt nende seotusele 
ökosüsteemidega, mis on loetletud ELi alga tuse „Ökosüsteemide ja nende teenuste 
kindlakstegemine ja hindamine” (Mapping & Assessment of Ecosystems and their Services, 
MAES)17 raames väljatöötatud tüpoloogias. Joonisel  11 on näidatud elupaikade ja liikide 
kaitsestaatus ja suundumus ed ökosüsteemide kaupa. 
 
5.1. M AISMAAÖKOSÜSTEEMID  
Elupaikade ja liikide kaitsestaatus ja suundumused erinevad eri maismaaökosüsteemide vahel 
märkimisväärselt. Rohumaadel ja märgalad el on kõige suurem osa ebasoodsa-halva või 
halveneva kaitsestaatusega elupai ku. Seda asjaolu toetavad ka  survetegurite ja ohtude kohta 
tehtud järeldused, mille kohaselt avaldava d neile ökosüsteemidele eriti suurt mõju 
põllumajandus ja hüdroloogilised muutused. 
 
 
                                                            
17 http://biodiversity.europa.eu/maes   
 
14 0% 20% 40% 60% 80% 100%suundumusHõreda taimestikukuga alad (105)       KSsuundumusNõmmed ja võserikud (106)       KSsuundumusJõed ja järved (94)       KSsuundumusMetsamaad ja metsad (229)       KSsuundumusRannikualad (28)       KSsuundumusMandrilava ja ookean (14)       KSsuundumusMärgalad (61)       KSsuundumusRohumaad (158)       KSsuundumusAbajad ja and üleminekuveed (51)      KS
Soodne Ebasoodne-paranev Ebasoodne-suundumus teadmata
Teadmata Ebasoodne-stabiilne Ebasoodne-halvenev
Ebasoodne-puudulik Ebasoodne-halb 
 
 
Joonis 11. Elupaikade kaitsestaatus (KS) ja s uundumused ökosüsteemi tüüpide kaupa (MAESi 
tüpoloogia järgi) 
(hindamiste arv sulgudes)  
 
Nende kahe ökosüsteemi olukord on ebasoodne kõi gis biogeograafilistes piirkondades, kuid 
juhtumiuuringud on näidanud, et olukord võib paraneda, kui võtta asjakohaseid 
sihtmeetmeid. 
• Rohumaad 
Looduslikud ja poollooduslikud rohumaad on EL is ühed liigirikkamad ökosüsteemid. Neil on 
varem kasutatud ulatuslikke majandamissüst eeme, ent viimastel kümnenditel on nende 
pindala oluliselt vähenenud. ELi hindamise tulemusel on umbes 49 % 45st ühenduse 
tähtsusega rohumaade elupaigatüübist ebas oodsa-halva kaitsestaatusega. Peaaegu 50 % 
rohumaadega seotud lindude populatsioon väheneb ja  muude liikide kaitsestaatus on enamasti 
ebasoodne. 
Rohumaid ohustavad praegu sellised surv etegurid nagu intensiivsem kasutus, 
keskkonnavaenulikud maaharimistavad, muude le maakasutusviisidele üleminek ja 
maakasutuse lõpetamine. Leedus on kahe kolmandiku hinnatud rohumaade elupaigatüüpide 
kaitsestaatus halvenemas ning kõik Ühendkuni ngriigis hinnatud rohu maade elupaigatüübid 
 
15 on ebasoodsa-halva kaitsestaatus ega. Rohumaadest sõltuvate  laialtlevinud lindude, nagu 
rukkiräägu ( Crex crex ) ja kiivitaja ( Vanellus vanellus ) populatsioon väheneb ELis oluliselt. 
Samas on negatiivseid suundumusi olnud või malik ümber pöörata, kui võetud on 
asjakohaseid ELi ja riigi tasandi meetmeid. Näiteks on Eestis Eu roopa Maaelu Arengu 
Põllumajandusfondist, Euroopa Regionaal arengu Fondist ja programmi LIFE 
rahastamisvahendist saadud ELi toetuse abil taastatud suured pooll ooduslike rohumaade alad. 
Tänu sellele on olnud võimalik kohandada olem asolevate niitude niitmise tavasid ja 
mahajäetud niitudel uuesti kasutusele võtta ul atuslikud majandamismeetmed. Seda katsetati 
algul Natura 2000 aladel, seejärel on seda aga niitude säästvaks majandamiseks laialdasemalt 
kasutatud. 
• Märgalad 
Märgalad, sh rabad, kõrgrabad ja madalsood  on Euroopa kõige ohus tatumate ökosüsteemide 
hulgas ja nende alad on viimastel aastakümne tel oluliselt vähenenud. Ehkki nad moodustavad 
vaid umbes 2 % ELi territooriumist ja 4,3 % Natura 2000 aladest, on nad väga paljudele 
liikidele äärmiselt tähtsad. Enamik märgalade elupaigatüüpe on ELis kaitse all.  
Märgaladega seotud elupaikadest 51 % kaitsest aatus on hinnatud ebasoodsaks-halvaks. Kõige 
suurem survetegur on kahtlemata hüdroloogi liste tingimuste inimtekkelised muutused 
(nt kuivendamine). Näiteks Iirimaal on kõi k kõrgrabad, rabad ja madalsood ebasoodsa 
kaitsestaatusega ning kõrgrabade seisund halveneb turbakaevandamise ja kuivendamise tõttu. 
Märgalade seisundi ulatusliku halvenemise tõ ttu kogu ELis väheneb teatavate märgaladest 
väga sõltuvate liikide,  nagu suurkoovitaja ( Numenius arquata ) ja punakõht-unga ( Bombina 
bombina ) populatsioon.  Neid suundumusi saab aga ümber pöörata. Näiteks Belgias on 
peaaegu kõik hinnatud märgalade elupaigatüüpide  kaitsestaatus stabiilne või paranev tänu 
arvukatele suurprojektidele ja pidevate le jõupingutustele Natura 2000 aladel. 
Märgaladest sõltuvate liikide, nt hüübi ( Botaurus stellaris ) populatsioon on märkimisväärselt 
taastunud, kui nende elupaikades on võet ud kaitsemeetmeid. Just niisugune on olukord 
Ühendkuningriigis, kus kasutatud on  programmi LIFE toetust. 
 
5.2. M ERE ÖKOSÜSTEEMID  
Ka mere ökosüsteemide puhul varieeruvad kait sestaatus ja suundumused märkimisväärselt 
(joonis 11). Ent arvestades elup aikade direktiiviga hõlmatud elupaikade suhteliselt väikest 
arvu ja suurt „teadmata” kaitsestaatuste hulka ei saa tulemustest teha üheseid järeldusi. 
61 % mere ökosüsteemidega seotud linnuliike on turvalise kaitsestaatus ega. Umbes veerand 
liike on ohustatud, mis kinnitab, et mõju avaldavad sellised ohud nagu röövtoitumine, 
häiringud kolooniates, kaaspüük ja merereostus. 
Merekeskkonnas töötamise keer ukuse ja suhtelise andme puuduse tõttu on mereelupaikade 
kaitsmisel ja Natura 2000 võrgustiku (eriti av amerel) rajamisel tehtud vähem edusamme. 
Meetmetega, mille eesmärk on alasid paremi ni ja vastutustundlikumalt majandada ning 
kahjustavat tegevust keelata, on aga võimalik oluk orda kiiresti parandada. Näiteks on Iirimaal 
vetika Lithothamnium coralloides  kaitsestaatuse hiljutine positiivne suundumus seotud 
elupaikade direktiivi kohase kaitsekorraga. Ka  mõningatele ohustatud merelindudele on head 
 
16 mõju avaldanud Natura võrgustikus võetud kaitsemeetmed: roosatiiru ( Sterna dougalli ) 
populatsioon on ELis tänu sigimisalade kaitsele ja majandamisele, sh röövliikide kontrollile 
tunduvalt suurenenud. 
 
6.  NATURA 2000  VÕRGUSTIKU TÄHTSUS  
Natura 2000 võrgustik, mis koosneb linnudirek tiivi kohastest linnualadest ja elupaikade 
direktiivi kohastest loodusaladest,18 hõlmab suure elurikkusega alasid. Võrgustikku kuulub 
nüüd enam kui 18 % ELi maapinnast ja 4 % Euroopa meredest. See on loodusdirektiivide 
põhivahend, millega tagada liikide ja elupaika de hea / soodne kaitsestaatus. Käsitletaval 
aruandeperioodil suurenes loodusalade arv 9,3 % ja linnualade arv 12,1 % ning loodusalade 
pindala 41,2 % ja linnualade pindala 28,9 %. Valdav osa sellest suurenemisest on seotud 
Bulgaaria ja Rumeenia ELi astumisega  2007. aastal ning võrgustiku mereosaga. 
Liikmesriigid on küll teinud suuri edusamme  loodusalade määramisel ja edasist tööd 
majandamiskavadega, kuid kõiki võrgustiku võimalusi ei ole veel ära kasutatud. Seda põhjusel, et kõiki vajalikke võrgus tiku alade kaitsemeetmeid ei  ole veel rakendatud, näiteks 
kasutati teatatud andmete kohaselt vaid pooltel al adel põhjalikke majandamiskavasid. Samuti 
on ilmnenud, et teatavates liikme sriikides on selle eesmärgi täitmiseks tehtud liiga vähe 
investeeringuid
19 ning et kõiki võimalusi, mida pakuvad näiteks ühine 
põllumajanduspoliitika, ühine kala nduspoliitika ja ELi regionaalpol iitika, ei ole ära kasutatud. 
 
6.1.  VÕRGUSTIKU MÕJU KAITSESTAATUSELE (ELUPAIKADE DIREKTIIV ) 
Natura 2000 võrgustik hõlmab erineval määral direktiivi I lisas loet letud elupaigatüüpe ja 
II lisas loetletud liike, mill e jaoks on loodusalad kindlak s määratud. Natura 2000 võrgustikku 
kuulumise ning kaitsestaatuse ja suundumuste  vastastikkuse seose väljatoomiseks on 
hinnatud elupaigad ja liigid jaot atud kolme rühma vastavalt sellel e, kui suures ulatuses need 
võrgustikku kuuluvad, st hõlmatus on kas üle 75 % (suur), 35–75 % (keskmine) või alla 35 % 
(väike) (vt joonis 12). 
 
                                                            
18  Elupaikade direktiivi kohased alad pakuvad välja liikmesriigid ja neid nimetatakse kõigepealt ühe nduse tähtsusega aladeks enne nende 
ametlikku kindlaksmääramist loodusaladena. K äesolevas aruandes käsitletakse mõlemaid. 
19  Financing Natura 2000 — Investing in Natu ra 2000: Delivering benefits for nature and people, SEC(2011)1573 final, 12.12.2011. 
 
17 0% 20% 40% 60% 80% 100%0-35% (485)35-75% (606)75-100% (799)
Ebasoodne - paranev Ebasoodne - stabiilne
Ebasoodne - teadmata Ebasoodne - halvenev
 
 
 
Joonis 12. Kaitsestaatuse suundumused sellistes I lis a kohastes elupaikades, mille staatuse on 
liikmesriigid hinnanud ebasoodsaks (Natura 2000 võrgustikku kuulub üle 75 %, 35–75 % ja 
alla 35 % nende elupaikade alast) 
 
Elupaikade ja liikide üldise kaitsestaatuse põh juseks ei saa lugeda Natura 2000 võrgustikuga 
hõlmatust. Ent ebasoodsa kait sestaatusega elupaikade ja liikide staatuse suundumus20 on 
Natura 2000 võrgustikku kuulumise ulatusega tih edalt seotud. Halveneva kaitsestaatuse 
osakaal on suurem väiksema võrgustikku kuulumise korral (0–35 %) ja väiksem suurema 
võrgustikku kuulumise korral (75–100 %). Samas on stabiilse kaitsestaatuse tõenäosus 
suurem elupaikade ja liikide puhul, millest su hteliselt suur osa on Natura 2000 võrgustikuga 
hõlmatud. See annab tunnistust võrgustiku suurest tähtsusest kaitsestaa tuse stabiilsemaks 
muutmisel. 
Huvitav näide on Poola, kus 80–90 % lubjar ikka rohumaa ohustatud elupaigatüübist 6210 
kuulub Natura 2000 võrgustikku. See elupaigat üüp oli varem tihtipeale maha jäetud või 
halvasti majandatud. Viimasel ajal on selle ka itsestaatus paranenud tänu  sellele, et Natura 
2000 aladel on rakendatud kaitsemeetmeid, nagu võserike mahavõtmine, niitmine ja mõnel 
juhul ka ulatuslik karjatamine. Tänu neil e suuresti Euroopa Regionaalarengu Fondist 
rahastatud meetmetele on selle rohumaa elupa iga pindala järk-järgult suurenenud ja 
killustatus vähenenud. See omakorda on ai danud taastada neis elupaikades esineva 
tähniksusliku ( Spermophilus suslicus)  populatsiooni, mis asub peaaegu eranditult Natura 
2000 aladel. See on selge näide, kuidas ka maja nduslikult ajendatud, ent säästev inimtegevus 
võib aidata elupaiku ja liike kaitsta.  
 
6.2.  LINNUALADE VÕRGUSTIKUST SÕLTUVATE L IIKIDE KAITSESTAATUSE SUUNDUMUSED 
(LINNUDIREKTIIV ) 
Suurem osa I lisasse kuuluvaid linnuliike, mille jaoks tuleb ühe põhimeetmena kindlaks 
määrata linnualad, on suureneva sigiva populatsi ooniga (joonis 13) võrreldes liikidega, mis 
                                                            
20 Aga ka liikide populatsiooni lühiajaline suundumus. 
 
18 nimetatud lisasse ei kuulu. Sellest võib järeldad a, et neile liikidele suunatud sihipärastel 
kaitsemeetmel, eriti linnualade  majandamisel, on nende populatsioonidele hea mõju. Selliste 
I lisasse kuuluvate liikide ja alaliikide hulgas, mille kohta on koostatud ELi liigipõhised 
tegevuskavad ja mille jaoks antakse programmi LI FE alusel eelisjärjekorras rahalist toetust, 
on suureneva populatsiooni suundumus veelgi levinum. 
Ligikaudu 35 % I lisasse kuuluvaid linnuliike,  mille populatsioon on pikka aega vähenenud, 
on lühikeses perspektiivis suureneva või stab iilse populatsiooniga. See on ilmne märk nende 
kaitsestaatuse stabil iseerumisest või mõnel juhul ka pa ranemisest. 45 % pikas perspektiivis 
vähenenud populatsiooniga liike väheneb samas arvukuselt ka lühikeses perspektiivis, mis 
viitab sellele, et selle vähenemissuundumuse  ümberpööramine nõuab veel küllaltki palju 
tähelepanu ja tööd. 
 
0%5%10%15%20%25%30%35%40%45%
Kuuluvad I lisasse Ei kuulu I lisasse% liikidestSuurenev
Ebamäärane/teadmata
Stabiilne
Kõikuv
Vähenev
 
 
Joonis 13. Lisasse kuuluvate ja mittekuuluvate liikide sigiva populatsiooni pikaajaline (alates 
1980. aastast) suundumus protsentides 
 
Sookurg ( Grus grus)  on I lisasse kuuluv sümboolse tä hendusega lind, kelle sigimis-, puhke- 
ja talvitumiskohad on Natura 2000 aladel erilis e kaitse all ning kelle suhtes on võetud palju 
sihipäraseid kaitsemeetmeid. Selle liigi arvu kus ja leviala on alates linnudirektiivi 
jõustumisest 1980ndatel tä helepanuväärselt kasvanud. 
 
 
19 7. J ÄRELDUSED  
Selles aruandes on esitatud teine elupaikade direktiivi kohane kaitses taatuse hinnang, mis 
võimaldab teha esimese võrdleva ELi tasandi hindamise. Teine pluss on ka see, et võrreldes 
eelmise aruandeperioodiga on teadmised kaitsealuste liikide ja elupaikade kaitsestaatuse ja 
suundumuste kohta tunduvalt paranenud. Samasugune aruandlus on toimunud ka 
linnudirektiivi alusel, mis võimaldab esimest kor da põhjalikult hinnata kõ igi ELi loodusalaste 
õigusaktidega hõlmatud liikide ka itsestaatust ja suundumusi. 
Mõned nende õigusaktidega hõlmatud liigid ja elupaigad näitavad taastumise märke, mida 
ilmestavad edulood Euroopa eri paigus. On selgelt näha, et Natura 2000 võrgustikul on 
ebasoodsa kaitsestaatusega elupaikade ja liikide stab iliseerimisel tähtis roll, eriti kui vajalikke 
kaitsemeetmeid on rakendatud piisavas ulatuses. 
Liikide ja elupaikade üldine kaitsestaatus ei ole ELis aga ajavahemikul 2007–2012 oluliselt 
muutunud – paljude liikide ja elupaikade kaitse staatus on ebasoodne ja neist märkimisväärse 
osa seisukord halveneb veelgi. Seetõttu on ELi 2020. aasta bioloogilise mitmekesisuse 
1. eesmärgi saavutamiseks vaja teha palju suur emat kaitsetööd. Eriti suurt muret valmistavad 
teatavad liigirühmad, nagu mageveekalad, ni ng elupaigad, nagu rohu maad ja märgalad. 
Nende suundumuste ümberpööramiseks tuleb kõrval dada olulised survet egurid ja ohud, mida 
kujutab põllumajandustavade muutmine, hüdrol oogiliste tingimuste pidev muutumine ning 
mereressursside ülekasutamin e ja merekeskkonna saastus. 
Direktiivide eesmärkide saavutamiseks on eeskä tt vaja Natura 2000 alasid tulemuslikult 
majandada ja taastada. Ehkki selle võrgustiku lo omisel on edu saavutatu d, ei ole piisavalt ära 
tehtud selliste kaitse-eesmärkide ja -meetmete  kasutuselevõtmisel, mis vastaksid täielikult 
kaitsealuste elupaikade ja liikide vajadustele. Teatatud andmete kohaselt kasutati vaid pooltel 
Natura 2000 aladel 2012. aasta lõpuks  põhjalikke majandamiskavasid. ELi 
rahastamisvahendeid, mille abil on võimalik Na tura 2000 alade majandamist ja taastamist 
rahaliselt toetada, ei ole piisavalt kasutatud21. 
Liikide ja elupaikade kaitsestaatust on võimalik parandada sihtmeetmetega, millest on 
tunnistust andnud näiteks programmi LIFE looduse osa ning Euroopa Maaelu Arengu 
Põllumajandusfondist kaasrahastatud vaja duspõhised põllumajanduse keskkonnameetmed. 
Komisjon teeb liikmesriikide ja huvirühmadega ELi biogeogr aafilisel tasandil koostööd, et 
soodustada majandamise ja taastamisega se otud kogemuste ja heade tavade vahetamist. 
Sellised täiustusmeetmed aitavad ka edaspi di saada Natura 2000 võrgustiku ulatuslikest 
ökosüsteemiteenustest märkimisväärset majanduslikku kasu. Hüved, mille väärtust ainuüksi 
Natura 2000 maismaa-aladel hinnataks e 200–300 miljardile eurole, hõlmavad CO 2 sidumist, 
looduslike ohtude leevendamist, vee puhastust ning tervist ja turismi22. Need peaksid 
ajendama ka edaspidi Natura  2000 võrgustikku investeerima.  
Komisjoni õigusloome kvaliteedi ja tulemusl ikkuse programmi (REFIT) raames algatas 
komisjon hiljuti loodusdirektiivide otstarbeku se hindamiseks toimivuskontrolli. Selle 
kontrolli käigus vaadeldakse mitmesuguseid küsimusi, mis on seotud nende õigusaktide 
tulemuslikkuse, tõhususe, sidususe, asjakohasu se ja ELi lisandväärtusega. Käesolev looduse 
                                                            
21 Financing Natura 2000 — Investing in Natu ra 2000: Delivering benefits for nature and people, SEC(2011)1573 final, 12.12.2011. 
22 Estimating the Overall Economic Value of  the Benefits provided by the Natura  2000 Network, IEEP (detsember 2011).  
 
20 olukorda käsitlev aruanne aita b sellele kontrollile olulis elt kaasa, eriti õigusaktide 
tulemuslikkuse hindamisel. Esitatud tulemusi kasutatakse ka bioloogilise mitmekesisuse 
strateegia vahekokkuvõtte tegemisel.