Et liit saaks täita oma ICCATi konventsiooni kohaseid rahvusvahelisi kohustusi, nähakse delegeeritud määrusega (EL) 2015/98 ette erandid hariliku tuuni lossimiskohustusest, mis on sätestatud alusmääruse artiklis 15. Sellest tulenevalt kehtestatakse käesoleva määrusega hariliku tuuni majandamiskava, mis ei hõlma tagasiheitmise ja vabakslaskmise kohustust, kuna kehtivad delegeeritud määruse (EL) 2015/98 sätted.

Käesoleva ettepaneku eesmärk on võtta ICCATi soovitus 18-02 üle ELi õigusesse, et võimaldada liidul täita oma rahvusvahelisi kohustusi ning tagada ettevõtjatele õiguskindlus seoses eeskirjade ja kohustustega.

ICCAT võttis 2018. aastal oma 21. erikoosolekul vastu soovituse 18-02 kehtestada hariliku tuuni mitmeaastane majandamiskava Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres, edaspidi „majandamiskava“. Majandamiskava põhineb alalise uuringute ja statistikakomitee („SCRS“) nõuandel, milles öeldakse, et ICCAT peaks koostama varude mitmeaastase majandamiskava 2018. aastaks, kuna näib, et kalavaru praegune seisund ei nõua enam hariliku tuuni varude taastamise kavas kehtestatud erakorralisi meetmeid vastavalt soovitusele 17-17, millega muudetakse soovitust 14-04.

ICCAT on volitatud tema pädevusvaldkonda kuuluvate varude kaitse ja majandamise küsimustes vastu võtma otsuseid (soovitusi), mis on konventsiooniosalistele siduvad. Need soovitused on üldjuhul adresseeritud konventsiooni lepinguosalistele, kuid võivad sisaldada ka käitajatele (näiteks laevakaptenid) kehtestatavaid kohustusi. ICCATi soovitused jõustuvad kuus kuud pärast nende vastuvõtmist ja liidu puhul tuleb need liidu õigusesse nii kiiresti kui võimalik üle võtta.

Ettepanekuga tagatakse, et seoses hariliku tuuni varude majandamisega ning eelkõige seoses ICCATi poolt heaks kiidetud majandamiskava kõigi eeskirjade ja kohustustega on liidu õigus kooskõlas liidu rahvusvaheliste kohustustega ning et liit järgib otsuseid, mille on vastu võtnud piirkondlikud kalandusorganisatsioonid, mille lepinguosaline liit on. Ettepanek võetakse üle nii, et eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale ei minda.

Selle määrusega üle võetavas ICCATi soovituses 18-02 nähakse ette majandamiskava, mis on paindlikum kui olemasolevad kalavarude taastamise eeskirjad, kusjuures mõned meetmed on täpsemad ja rangemad, näiteks kasvandustes tehtav kontroll. Peamised erinevused saab kokku võtta järgmiselt:

–Atlandi ookeani idaosa hariliku tuuni varude taastamist käsitlevas määruses (EL) 2016/1627 ei nähta ette delegeeritud volitusi kava muutmiseks vastavalt ICCATi iga-aastastele otsustele. See põhjustas 2018. aastal kriitilise olukorra, kui soovitust 18-02 ei saanud delegeeritud volituste abil üle võtta, ning mõned liikmesriigid palusid komisjonil rakendada see püügihooajaks 2019. aasta juunis kaasseadusandlikus korras vastu võetava aktiga. Käesoleva määrusega nähakse ette delegeeritud volitused, et rakendada aegsasti edaspidised muudatused hariliku tuuni varude taastamise kavas ja seada ELi laevastik kolmandate riikide laevastikega võrdsesse olukorda.

Käesoleva määruse artiklis 65 on esitatud üksikasjalik loetelu juhtudest, mille puhul on vaja volitusi delegeerida, et tegeleda ICCATi vastuvõetud soovituste sagedaste muudatustega. Peamised tegurid, mis võivad selgitada olukordi, kus volituste delegeerimine on vajalik, võib kokku võtta järgmiselt:

ICCATi eeskirjad, millega reguleeritakse elusa hariliku tuuni püüki (püüdmise, üleviimise, transportimise, sumpadesse paigutamise, kasvanduses kasvatamise, väljapüügi ja ülekandmisega seotud tegevus), on väga dünaamilised. Kalanduse kontrollimise ja majandamise tehnoloogiad (st stereoskoopiliste kaamerate või alternatiivsete meetodite kasutamine), mida liikmesriigid peavad ühetaoliselt kohaldama, arenevad ja uuenevad pidevalt. Samamoodi tuleb vajaduse korral välja töötada vastavad menetlused, et aidata liikmesriikidel järgida käesoleva määrusega hõlmatud ICCATi eeskirju.

ICCATi 25. korralisel koosolekul lepiti kokku hariliku tuuni püügivõimaluste jaotamine 2018., 2019. ja 2020. aastaks. Seda teavet koondav tabel lisati ICCATi soovitusse 17-07 punktina 5. Mitu konventsiooniosalist väljendasid aga rahulolematust oma kvoodiga ning taotlesid juurdepääsu ICCATi jaotamata reservidele (st jaotamata kvootidele) ja võimalust neid kasutada. Sel eesmärgil arutati ICCATi töörühma nr 2 istungitevahelisel koosolekul, mis toimus Madridis märtsis 2018, hariliku tuuni 2019. ja 2020. aasta kvootide võimalikku kohandamist jaotamata reservide arvelt. Konventsiooniosalised üldjoontes nõustusid, et eelkõige tuleks kvootide kohandamisel käsitleda väikesemahuliste laevastike vajadusi teatavate Kreeka (Joonia saared), Hispaania (Kanaari saared) ja Portugali (Assoorid ja Madeira) saarestike puhul Selle koosoleku peamise tulemusena suurendati ELi 2019. aasta osa, milleks esialgu oli määratud 17 536 tonni, reservi arvelt 87 tonni võrra, mida hakatakse kasutama väikesemahulises kalapüügis ning mille tulemusel on ELi kvoot 2019. aastal kokku 17 623 tonni. Seda kvooti tunnistati soovituses 18-02 ning rakendati vastavalt liidu õigusele nõukogu määrusega (EL) 2019/124, millega määratakse kindlaks liikmesriikide püügivõimalused.

(1)Ühise kalanduspoliitika eesmärk on vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 1380/2013 tagada mere bioloogiliste ressursside kasutamine säästvates majandus-, keskkonna- ja sotsiaalsetes tingimustes.

(2)Liit kiitis nõukogu otsusega 98/392/EÜ heaks Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooni ja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1982. aasta 10. detsembri mereõiguste konventsiooni piirialade kalavarude ja pika rändega kalavarude kaitset ja majandamist käsitlevate sätete rakenduskokkuleppe, milles on esitatud mere elusressursside kaitse ja majandamise põhimõtted ja eeskirjad. Liit osaleb oma üldisemate rahvusvaheliste kohustuste raames ka jõupingutustes, mida tehakse rahvusvaheliste vete kalavarude kaitseks.

(3)Liit on rahvusvahelise Atlandi tuunikala kaitse konventsiooni (edaspidi „konventsioon“) osaline.

(4)Konventsiooniga loodud Rahvusvaheline Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjon (ICCAT) võttis 2018. aastal oma 21. erikoosolekul vastu soovituse 18-02 kehtestada Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres hariliku tuuni varude mitmeaastane majandamiskava (edaspidi „majandamiskava“). Majandamiskavas järgitakse ICCATi alalise uuringute ja statistikakomitee nõuannet, mille kohaselt peaks ICCAT 2018. aastal kehtestama kalavaru mitmeaastase majandamiskava, kuna näib, et kalavaru praegune seisund ei nõua enam hariliku tuuni varude taastamise kavas kehtestatud erakorralisi meetmeid (need kehtestati vastavalt soovitusele 17-17, millega muudeti soovitust 14-04).

(5)Soovitusega 18-02 tunnistatakse kehtetuks soovitus 17-07, millega muudeti soovitust 14-04, millega kehtestati hariliku tuuni varude taastamise kava, mida rakendati liidu õiguses määrusega (EL) 2016/1627.

(6)Määrusega tuleks asjakohasel juhul osaliselt või täielikult rakendada järgmisi ICCATi soovitusi: 06-07, 18-10, 96-14, 13-13 ja 16-15.

(7)Liidu seisukohad peavad piirkondlikes kalandusorganisatsioonides tuginema parimatele kättesaadavatele teaduslikele nõuannetele, et tagada kalavarude majandamine kooskõlas ühise kalanduspoliitika eesmärkidega, eelkõige eesmärgiga järk-järgult taastada ja hoida kalavarude populatsioonide biomass maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saamiseks vajalikust kõrgemal tasemel ning eesmärgiga luua tingimused majanduslikult elujõulisele ja konkurentsivõimelisele kalapüügi- ja kalatöötlemissektorile ning maismaal toimuvale kalapüügiga seotud tegevusele. Alalise uuringute ja statistikakomitee 2018. aasta aruande kohaselt vastab hariliku tuuni püük kalastussuremuse määraga F0,1 sellele kalastussuremuse määrale, mis on kooskõlas maksimaalse jätkusuutliku saagikuse (Fmsy) saavutamisega. Leitakse, et kalavaru biomass on tasemel, millega tagatakse maksimaalne jätkusuutlik saagikus. B0.1, mis keskmise ja väikese järelkasvu tasemel kõigub seda ületava taseme ümber, kõrge taseme puhul jääb aga allapoole seda taset.

(8)Majandamiskavas võetakse arvesse eri tüüpi püügivahendite ja -tehnika eripära. Majandamiskava rakendamisel peaksid liit ja liikmesriigid püüdma edendada rannapüüki ning selliste püügivahendite ja -tehnikate kasutamist, mis on selektiivsed ja mõjutavad keskkonda vähem, ning traditsioonilises ja väikesemahulises kalapüügis kasutatavaid püügivahendeid ja -tehnikaid, toetades seeläbi rahuldava elatustaseme saavutamist kohalikus majanduses.

(9)Ühise kalanduspoliitika järgimise tagamiseks on vastu võetud liidu õigusaktid, millega kehtestatakse kontrolli-, inspekteerimis- ja rakendamissüsteem, mis hõlmab võitlust ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vastu. Nõukogu määrusega (EÜ) nr 1224/2009 on kehtestatud liidu kontrolli-, inspekteerimis- ja rakendamissüsteem, kasutades globaalset ja integreeritud lähenemisviisi, et tagada ühise kalanduspoliitika kõikide eeskirjade järgimine. Komisjoni rakendusmäärusega (EL) nr 404/2011 on kehtestatud määruse (EÜ) nr 1224/2009 üksikasjalikud rakenduseeskirjad. Nõukogu määrusega (EÜ) nr 1005/2008 on loodud ühenduse süsteem ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks. Need määrused juba sisaldavad selliseid sätteid nagu kalalaevatunnistused ning kalapüügiload ning laevaseiresüsteeme käsitlevad teatavad eeskirjad, mis hõlmavad mitut ICCATi soovituses 18-02 sätestatud meedet. Seetõttu ei ole asjakohane neid sätteid käesolevasse määrusesse võtta.

(10)Määrusega (EL) nr 1380/2013 kehtestati kalavarude kaitseks alammõõdu mõiste. Järjepidevuse tagamiseks tuleks ICCATi alammõõdu mõistet rakendada liidu õiguses kalavarude kaitseks kehtestatud alammõõduna.

(11)ICCATi soovituse 18-02 kohaselt tuleb püütud harilikud tuunid, kes on kalavarude kaitseks kehtestatud alammõõdust väiksemad, tagasi heita, ning sama kehtib hariliku tuuni püügi kohta, mis ületab iga-aastastes püügikavades kehtestatud kaaspüügi piirnorme. Et liit saaks täita ICCATi kohaseid rahvusvahelisi kohustusi, nähakse komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2015/98 artikliga 4 ette erandid hariliku tuuni lossimiskohustusest kooskõlas määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõikega 2. Delegeeritud määrusega (EL) 2015/98 rakendatakse teatavaid ICCATi soovituse 18-02 sätteid, millega on kehtestatud laevadele kohustus harilik tuun tagasi heita, kui ületatakse laevale määratud kvooti või lubatud kaaspüügi maksimaalset taset. Nimetatud delegeeritud määruse kohaldamisalasse kuuluvad laevad, mida kasutatakse harrastuskalapüügiks. Seega ei ole käesolevas määruses vaja käsitleda selliseid tagasiheitmise ja vabakslaskmise kohustusi ning see ei piira delegeeritud määruse (EL) 2015/98 vastavate sätete kohaldamist.

(12)2018. aasta koosolekul möönsid konventsiooni lepinguosalised vajadust tugevdada kontrolli hariliku tuuniga seotud teatava tegevuse üle. Selle eesmärgiga lepiti 2018. aasta koosolekul kokku, et kalakasvanduste eest vastutavad konventsiooni lepinguosalised peaksid tagama sumpadesse paigutamise täieliku jälgitavuse ja tegema riskianalüüsipõhiseid juhuslikke kontrolle.

(13)Määrusega (EL) nr 640/2010 nähakse hariliku tuuni puhul ette elektrooniline püügidokument (elektrooniline hariliku tuuni püügi dokumenteerimise programm), millega rakendatakse ICCATi soovitust 09-11, millega muudetakse soovitust 08-12. Hiljuti tunnistati soovitustega 18-12 ja 18-13 kehtetuks hariliku tuuni püügi dokumenteerimise elektroonilise programmi kohaldamist käsitlevad soovitused 17-09 ja 11-20. Seega on määrus (EL) nr 640/2010 iganenud ning komisjon kavatseb võtta vastu uue määruse, millega rakendatakse uusimad hariliku tuuni püügi dokumenteerimise elektroonilist programmi käsitlevad ICCATi eeskirjad. Selle tulemusel ei tuleks selle määrusega viidata määrusele (EL) nr 640/2010, vaid üldisemalt ICCATi soovitatud püügi dokumenteerimise programmile.

(14)Võttes arvesse, et ICCATi konventsiooni osalised muudavad sageli teatavaid ICCATi soovitusi ja tõenäoliselt muudetakse neid ka edaspidi ning selleks et võtta liidu õigusesse kiiresti üle edaspidised ICCATi soovitused, millega muudetakse või täiendatakse ICCATi majandamiskava, tuleks komisjonile anda volitus võtta vastu õigusakte vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 290, ja seda järgmistes aspektides: tähtajad kalastussuremuse sihttaseme jaoks, mis on nõutav maksimaalse jätkusuutliku saagikusega kooskõlas oleva kalavaru biomassi säilitamiseks; teabe esitamise tähtajad, püügihooaegade perioodid; kalavarude kaitseks kehtestatavad alammõõdud; protsendid ja parameetrid, komisjonile esitatav teave; riiklike ja piirkondlike vaatlejate ülesanded, põhjused keelduda loa andmisest kalade üleviimiseks; saagi konfiskeerimise põhjused ning korralduse andmine kalad vabaks lasta. On eriti oluline, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil, ja et need konsultatsioonid toimuksid kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelises parema õigusloome kokkuleppes sätestatud põhimõtetega. Eelkõige selleks, et tagada delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises võrdne osalemine, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende ekspertidel on pidev juurdepääs komisjoni eksperdirühmade koosolekutele, millel arutatakse delegeeritud õigusaktide ettevalmistamist.

(15)Komisjon, kes esindab ICCATi koosolekutel liitu, nõustub igal aastal mitme ICCATi puhtalt tehnilise soovitusega, eeskätt mis puudutab võimsuse piiranguid, püügipäevikule esitatavaid nõudeid, püügiaruannete vorme, ümberlaadimis- ja lossimisdeklaratsioone, kalapüügiloale märgitavat minimaalset teavet, ICCATi rahvusvahelise ühisinspekteerimise kavaga seotud kalalaevade minimaalset arvu; inspekteerimis- ja vaatluskava, videosalvestuse standardeid, kalade vabakslaskmise protokolle, surnud kalade käitlemise standardeid, sumpa paigutamise deklaratsioone või laevade seiresüsteemide miinimumstandardeid, mida rakendatakse käesoleva määruse I–XV lisaga. Komisjonil peaksid olema volitused võtta vastu delegeeritud õigusakt, millega I–XV lisa muuta või täiendada kooskõlas muudetud või täiendatud ICCATi soovitustega. On eriti oluline, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil, ja et kõnealused konsultatsioonid toimuksid kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelises parema õigusloome kokkuleppes sätestatud põhimõtetega. Eelkõige selleks, et tagada delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises võrdne osalemine, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende ekspertidel on pidev juurdepääs komisjoni eksperdirühmade koosolekutele, millel arutatakse delegeeritud õigusaktide ettevalmistamist.

(16)ICCATi soovitused, millega reguleeritakse hariliku tuuni püüki (püüdmise, üleviimise, transportimise, sumpadesse paigutamise, kasvanduses kasvatamise, väljapüügi ja ülekandmisega seotud tegevus), on väga dünaamilised. Kalanduse kontrollimise ja majandamise tehnoloogiad (nt stereoskoopiliste kaamerate ja alternatiivsete meetodite kasutamine), mida liikmesriigid peavad ühetaoliselt kohaldama, arenevad ja uuenevad pidevalt. Samamoodi tuleb vajaduse korral välja töötada vastavad menetlused, et aidata liikmesriikidel järgida käesoleva määrusega hõlmatud ICCATi eeskirju. Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused seoses üksikasjalike eeskirjadega elusa hariliku tuuni ülekandmise, üleviimistoimingute ja sumpadesse paigutamise kohta. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011.

(17)Käesolevas määruses ette nähtud delegeeritud õigusaktid ja rakendusaktid ei takista ICCATi tulevaste soovituste rakendamist liidu õiguses seadusandliku tavamenetluse kaudu.

(18)Kuna käesoleva määrusega nähakse hariliku tuuni varude kohta ette uus ja ulatuslik majandamiskava, tuleks välja jätta määruste (EL) 2017/2107 ja (EL) 2019/833 harilikku tuuni käsitlevad sätted. Mis puudutab määruse (EL) 2017/2107 artiklit 43, siis on määrusesse (EL) 2019/1154 lisatud Vahemere mõõkkala käsitlevale osale vastav osa. Samuti tuleks välja jätta määruse (EÜ) nr 1936/2001 teatavad sätted. Seetõttu tuleks vastavalt muuta määrusi (EL) 2017/2107, (EÜ) nr 1936/2001 ja (EL) 2019/833.

(19)ICCATi soovitusega 18-02 tunnistati kehtetuks soovitus 17-07, sest kalavaru praegune seisund ei nõua enam selle soovituse kohaselt kehtestatud hariliku tuuni varude taastamise kavaga ettenähtud erakorralisi meetmeid. Seetõttu tuleks määrus (EL) 2016/1627, millega kõnealust taastamiskava rakendati, kehtetuks tunnistada,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: