Teate avaldamine veinisektoris kasutatava nimetuse tootespetsifikaadi standardmuudatuse heakskiitmise kohta vastavalt komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 artikli 17 lõigetele 2 ja 3

(2022/C 246/07)

Käesolev teade avaldatakse komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 (1) artikli 17 lõike 5 kohaselt.

TEADE KOONDDOKUMENDI STANDARDMUUDATUSE KOHTA

„Coteaux du Loir“

PDO-FR-A0299-AM01

Teate kuupäev: 1.4.2022

HEAKSKIIDETUD MUUDATUSE KIRJELDUS JA PÕHJUSED

1. Ametlik geograafiline kood

Geograafilise piirkonna ja vahetus läheduses asuva piirkonna kommuunid on viidud kooskõlla ametliku geograafilise koodiga.

Piirkonna ulatus jääb samaks.

Muudetud on koonddokumendi punkte 6 ja 9.

2. Piiritletud maatüki kogupindala

Kirjaliku konsulteerimise lõpuleviimise kuupäev 15. detsember 2021 kanti selle pädeva riikliku komitee koosolekute loetellu, kes kiitis heaks piiritletud kasvatusalade piirid.

Selle muudatuse eesmärk on lisada kuupäev, millal pädev riiklik asutus kiitis heaks geograafilise tootmispiirkonna piiritletud kasvatusala muudatuse. Kasvatusala piiritlemise eesmärk on määrata geograafilises tootmispiirkonnas kindlaks maatükid, mis sobivad selle kaitstud päritolunimetusega toote tootmiseks.

Need muudatused ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

3. Veini liikumine tunnustatud ladustajate vahel

1. peatüki IX osa punkti 5 alapunkt b, mis käsitleb veinide tunnustatud ladustajate vahel ringlusse laskmise kuupäeva, on välja jäetud.

Selle muudatusega ei kaasne muudatusi koonddokumendis.

4. Viide kontrolliasutusele

Kontrolliasutuse viite sõnastus on läbi vaadatud, et ühtlustada see teiste nimetuste tootespetsifikaatide sõnastusega. Tegemist on üksnes redaktsioonilise muudatusega.

Selle muudatusega ei kaasne muudatusi koonddokumendis.

KOONDDOKUMENT

1. Nimetus(ed)

Coteaux du Loir

2. Geograafilise tähise tüüp

KPN – kaitstud päritolunimetus

3. Viinamarjasaaduste kategooriad

1. Vein

4. Veini(de) kirjeldus

1. Roosad veinid

LÜHIKIRJELDUS

Roosade veinide minimaalne naturaalne alkoholisisaldus on 9,5 mahuprotsenti.

Roosadel veinidel, mille fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus on üle 12 g/l, on minimaalne naturaalne alkoholisisaldus 12,5 mahuprotsenti.

Pärast pakendamist vastavad veinid järgmistele analüütilistele standarditele. Kuivade roosade veinide fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus on kuni 8 grammi liitri kohta.

— Üldhappesus, väljendatuna viinhappe grammides liitri kohta, ei ole liitri kohta üle 2 grammi vähem kui suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus.

— Lenduvate hapete sisaldus on väiksem kui: – 12,2 milliekvivalenti liitri kohta kuni saagikoristusele järgneva aasta 31. detsembrini; – 15,3 milliekvivalenti liitri kohta kuni järgmise aasta 31. detsembrini.

Pärast rikastamist ei tohi veinide üldalkoholisisaldus ületada 12,5 mahuprotsenti.

Valgete ja roosade veinide anhüdriidi kogusisaldus on sätestatud liidu õigusaktides.

Roosad veinid on kerged, peene ja värske lõhna- ja maitsebuketiga. Nende värvus on kahvatu, sageli on selles lõheroosasid helke. Lõhnabukett on külluslik ja selles domineerib tihti pipralõhn. Maitse on kerge ja peen.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

2. Punased veinid

LÜHIKIRJELDUS

Punaste veinide minimaalne naturaalne alkoholisisaldus on 9,5 mahuprotsenti. Pärast pakendamist vastavad veinid järgmistele analüütilistele standarditele.

— Punaste veinide fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus on kuni 2 grammi liitri kohta.

— Üldhappesus, väljendatuna viinhappe grammides liitri kohta, ei ole liitri kohta üle 2 grammi vähem kui suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus.

— Lenduvate hapete sisaldus on väiksem kui: – 12,2 milliekvivalenti liitri kohta kuni saagikoristusele järgneva aasta 31. detsembrini; – 15,3 milliekvivalenti liitri kohta kuni järgmise aasta 31. detsembrini.

Malolaktiline käärimine on punaste veinide puhul lõpule jõudnud, nende õunhappesisaldus on kuni 0,3 grammi liitri kohta pakendamisetapis.

Pärast rikastamist ei tohi veinide üldalkoholisisaldus ületada 12,5 mahuprotsenti.

Üldhappesus ja vääveldioksiidi kogusisaldus vastavad punaste veinide puhul liidu õigusaktidega kindlaksmääratud väärtustele.

Rubiinpunase värvusega punaste veinide lõhna- ja maitsebukett on keerukas, selles on tavaliselt ülekaalus vürtsikad aroomid, mis on seotud väga küpsete punaste marjade lõhnaga.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

3. Valged veinid

LÜHIKIRJELDUS

Valge veini minimaalne naturaalne alkoholisisaldus on 10 mahuprotsenti. Valgetel ja roosadel veinidel, mille fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus on üle 12 g/l, on minimaalne naturaalne alkoholisisaldus 12,5 mahuprotsenti.

Pärast pakendamist vastavad veinid järgmistele analüütilistele standarditele.

Kuivade valgete veinide fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus on kuni 8 grammi liitri kohta.

— Üldhappesus, väljendatuna viinhappe grammides liitri kohta, ei ole liitri kohta üle 2 grammi vähem kui suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus.

— Lenduvate hapete sisaldus on väiksem kui: – 12,2 milliekvivalenti liitri kohta kuni saagikoristusele järgneva aasta 31. detsembrini; – 15,3 milliekvivalenti liitri kohta kuni järgmise aasta 31. detsembrini.

Pärast rikastamist ei tohi veinide üldalkoholisisaldus ületada 12,5 mahuprotsenti.

Valgete veinide anhüdriidi kogusisaldus on sätestatud liidu õigusaktides.

Valged veinid on üldiselt kuivad ja sellisel juhul peab märgistusel kindlasti olema sõna „sec“. Noorena on neil sageli puuvilja- ja lillearoom. Neil on potentsiaal, mis väljendub vananemises. Kui veinid sisaldavad fermenteeritavaid suhkruid, on nende komplekssus üldiselt suurem ja säilimisvõime parem, ulatudes isegi mitmekümne aastani. Siis ei ole harvad eksootiliste puuviljade intensiivsemad või pähklite mahedamad noodid, mis avalduvad tihti ajapikku.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

5. Veinivalmistustavad

5.1. Konkreetsed veinivalmistustavad

1. Konkreetne veinivalmistustava

Roosade veinide puhul on aktiivsöe kasutamine veini valmistamisel nii puhtal kujul kui ka seguna keelatud.

Punaste veinide puhul on lubatud kasutada subtraktiivseid rikastamismeetodeid ja maksimaalne osalise kontsentratsiooni määr kasutatud koguste suhtes on 10 protsenti. Pärast rikastamist ei tohi veinide üldalkoholisisaldus ületada 12,5 mahuprotsenti. Igasugune rikastamine on keelatud veinide puhul, mille fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus on üle 12 grammi liitri kohta. Peale eespool esitatud sätete tuleb veinivalmistustavade puhul järgida kohustusi, mis on kehtestatud liidu tasandil ning maa- ja merekalapüügi seadustikuga (code rural et de la pêche maritime).

2. Viljelustava — Viljelustavad a) Istutustihedus Puude minimaalne istutustihedus on 5 000 puud hektari kohta ning ridadevaheline kaugus peab olema kuni 2 meetrit. Sama rea viinapuude vaheline kaugus on kuni 1 meeter. b) Viinapuude lõikamise nõuded — Üldsätted: viinapuid lõigatakse nii, et jäetakse kuni 11 punga puu kohta. Veiniviinamarjasortide ’Cot N’ (tume), ’Gamay N’ (tume), ’Grolleau N’ (tume) ja ’Pineau d’Aunis N’ (tume) puhul (üle 40-aastased või vanemad viinapuud) lõigatakse puid nii, et jäetakse lühikesed võrsed; igal lühivõrsel on kuni kolm punga. Sort ’Cabernet franc N’: – viinapuid lõigatakse üheõlalise Guyot’ meetodil, jättes ühe pika võrse kuni seitsme pungaga ja kaks lühikest võrset kuni kahe pungaga. — Erisätted: sort ’Pineau d’Aunis N’ (üle 40-aastased viinapuud): – viinapuid lõigatakse üheõlalise Guyot’ meetodil, jättes ühe pika võrse kuni seitsme pungaga ja kaks lühivõrset kuni kahe pungaga; valge sort ’Chenin B’ – viinapuud lõigatakse lühikeseks, võrseid kärbitakse nii, et igal viinapuul oleks kuni 13 punga; igal lühivõrsel on kuni kolm punga.

5.2. Maksimaalne saagikus

1. 65 hektoliitrit hektari kohta

6. Määratletud geograafiline piirkond

Viinamarjade korjamine ja töötlemine ning valmistamine ja laagerdamine toimub järgmiste kommuunide territooriumil (loetelu on koostatud 2021. aasta ametliku geograafiaseadustiku (code officiel géographique) põhjal.

— Indre-et-Loire’i departemang: Bueil-en-Touraine, Saint-Aubin-le-Dépeint, Saint-Christophe-sur-le-Nais, Saint-Paterne-Racan, Villebourg;

— Sarthe’i departemang: Beaumont-sur-Dême, Chahaignes, La Chartre-sur-le-Loir, Chenu, Dissay, Flée, Lhomme, Loir en Vallée (Poncé-sur-le-Loiri ja Ruillé-sur-Loiri delegeeritud kommuuni territooriumi puhul), Marçon, Montval-sur-Loir, Nogent-sur-Loir, Saint-Germain-d’Arcé, Saint-Pierre-de-Chevillé.

7. Veiniviinamarjasordid

’Cabernet franc N’ (tume)

’Chenin B’ (hele)

’Cot N’ (tume) – ’Malbec’

’Gamay N’ (tume)

’Grolleau N’ (tume)

’Pineau d’Aunis N’ (tume)

8. Seos(t)e kirjeldus

Seost väljendavate loodustegurite kirjeldus

Geograafiline piirkond laiub kolme provintsi, Touraine’i, Maine’i ja Anjou piiril, Tours’i linnast umbes 40 km põhja pool, umbes 30 km ulatuses mõlemal pool Loiri ja selle lisajõgede orge. Selles kohas tekitavad Loir ja selle lisajõed platoo, mis asetseb umbes 100 meetri kõrgusel, ning 50 meetri sügavusi orge. Neid orge ääristavad kaljud, mis on orienteeritud peamiselt idast läände ja teiseks põhjast lõunasse. Nendesse kaljudesse kaevatud keldrid ulatuvad 15–20 meetri sügavusele maa alla ning on mõnikord üle 150 meetri pikad.

Lai Loiri org loob avatud maastiku, samas kui sekundaarsed orud on kitsamad ja suletumad. Geograafiline piirkond hõlmab 21 kommuuni territooriumi, millest 16 paiknevad Sarthe’i departemangu kaguosas ja viis Indre-et-Loire’i departemangu loodeosas.

Viinamarjade tootmiseks spetsiaalselt piiritletud maatükid asuvad peamiselt mäenõlvade kallakutel ja platoo äärtes, seal on kivised ja tervislikud mullad, mis koosnevad Turoni ajastu tufist ning Senoni ajastu savist ja ränist. Kohati võivad need pärineda eotseeni purdkivimiladestustest või sisaldada midagi, mis pärineb Loiri lammiterrassidest.

Geograafilise piirkonna kliima on ookeaniliste ja kontinentaalsete mõjude ristumiskohas nõrgalt ookeaniline. Loire reguleerib temperatuuri ja sama rolli täidavad ka orud, mis kuivatavad nõlvade külma õhku. Sademete hulk on ligikaudu 680 millimeetrit aastas.

Seost väljendavate inimtegurite kirjeldus

Pärimuste järgi istutas 6. sajandil Saint Lézin, kes oli tookord Angers’i piiskop, viinapuid Sarthe’i lõunaossa Marçoni kommuuni ümbruses. Selles kommuunis asutasid mungad Saint-Lézini prioraadi, mis kuulus Tours’i Saint-Julieni kloostri juurde, millele prioraat tarnis teatava hulga veine. Nad istutavad oma maadele Chahaignes’is sorti ’Pineau d’Aunis’, mida sagedamini kutsuti nimedega „plant de Mayet“, „Gros Véronais“, „Mançais noir“ või „Plant d’Aunis“. Loir oli juba sel ajal eelistatud veotee mitmesuguste toiduainete puhul, mis olid mõeldud Põhja-Euroopale ja liikusid mööda Loire’i kuni Nantes’ini.

Mõnusat elu Loiri orus ja selle veine ülistavad plejaadi poeedid, kes olid koondunud Pierre de Ronsard’i ümber, alates 16. sajandist ning tookordsetes kirjutistes ja mälestustes on neid veine sageli mainitud.

Rabelais juhib oma teoses „Pantagruel“ tähelepanu sellele, et La Chartre kommuun on ummistatud veinikaupmeestest, Ronsard ülistab Loiri veine, samas kui Henri IV, kes küttis Bercé metsas (Château-du-Loir), soovis oma laual näha ainult selle paiga veini.

Rochecotte’i krahv (1769–1797) märkis, et Loiri orus annab lõunasuunalise asetusega mäenõlv Chahaignes’i ja Chartre-sur-le-Loiri kommuunides veine, millest mitu on mainekad. Jules Guyot kirjutas oma Prantsusmaa viinamarjaistanduste uurimuses (1876), et „Sarthe’i kliima kuulub parasvöötmelise kliimaga piirkonna sellesse osasse, kus magusad puuviljad omandavad maksimaalse hõrkuse, viinamarjad on suurepärased ja valmistatud veinid tähelepanuväärsed. Sarthe’i kaks peamist sorti on punase veini puhul „pineau“ [’Pineau d’Aunis N’] ja valge veini puhul „pineau de la Loire“ [’Chenin B’]“.

Viinapuutäikriisi ajal sai ampelograaf ja viinapuude haiguste spetsialist Pierre Viala viinamarjakasvatust käsitleva ülesande ja tegi Sarthe’i viinamarjakasvatusalade väga üksikasjaliku uuringu. Ta soovitas „kasutada vanu Sarthe’i sorte, mis on ennast tõestanud ja mis on toonud teie veinidele nende maine“. Ta esitas Château du Loiri prefektile ja linnapeale järgmise järelduse: „Teie käes on rikkus, mida ei tohi lasta hääbuda. Teie auasi peab olema lasta särada eredamalt kui kunagi varem päris põhjaosas Prantsusmaa veinivalmistamise ühte kaunimat kroonijuveeli.“

Tol ajal mainiti peamiselt valgeid veine sordist „Pineau de la Loire“ (sort ’Chenin B’) ning aastakäikudest 1837, 1870 ja 1893, mis olid eriti kõrgelt hinnatud. Punased veinid omandasid täie tuntuse 20. sajandi algul ning meelde jäid aastakäigud 1911, 1921, 1934 ja 1937. 1948. aastal tunnustati eri veinikategooriate puhul kontrollitud päritolunimetust „Coteaux du loir“, millel on sama geograafiline piirkond, nagu määratleti 2010. aastal.

2009. aastal oli viinamarjaistanduste pindala üle 80 hektari, sellel tegutses umbes 25 tootjat ja toodangu maht oli umbes 4 000 hektoliitrit. Punased ja valged veinid moodustavad kumbki umbes 40 % mahust ning roosad veinid 20 %. Valged veinid on üldiselt kuivad ja sellisel juhul peab märgistusel kindlasti olema sõna „sec“. Noorena on neil sageli puuvilja- ja lillearoom. Neil on potentsiaal, mis väljendub vananemises. Kui veinid sisaldavad fermenteeritavaid suhkruid, on nende komplekssus üldiselt suurem ja säilimisvõime parem, ulatudes isegi mitmekümne aastani. Siis ei ole harvad eksootiliste puuviljade intensiivsemad või pähklite mahedamad noodid, mis avalduvad tihti ajapikku.

Roosad veinid on kerged, peene ja värske lõhna- ja maitsebuketiga. Nende värvus on kahvatu, sageli on selles lõheroosasid helke. Lõhnabukett on külluslik ja selles domineerib tihti pipralõhn. Maitse on kerge ja peen.

Rubiinpunase värvusega punaste veinide lõhna- ja maitsebukett on keerukas, selles on tavaliselt ülekaalus vürtsikad aroomid, mis on seotud väga küpsete punaste marjade lõhnaga. Loir on veinide „Coteaux du Loir“ turustamises ja maines üks määrava tähtsusega tegureid. See jõgi võimaldas paadimeestel eksportida lamedapõhjalistes paatides, mida nimetatakse lihtrilaevadeks, niisuguseid toidukaupu nagu vein kuni Nantes’ini, ühinedes Angers’is Loire’iga. Loiril oli seega sama roll nagu Loire’i jõel umbes 30 km lõuna pool ning seda nii veinide veos kui ka viinamarjaistanduste rajamise poolest, sest see paiknes veoteede läheduses ja oli soodsa asukohaga.

Tootjate traditsiooniliselt valitud maatükid asuvad mäenõlvadel ja platoo äärtes ning seal on palju suuri kive. Need mullad on seega väga hästi kuivendatud ning teevad võimalikuks viinapuu nõuetekohase niiskus- ja füsioloogilise režiimi.

Lisaks nõuavad Loiri oru kliimatingimused ja viinamarjaistanduste viinamarjasordid, milleks on peamiselt sordid ’Pineau d’Auris N’ ja ’Chenin B’, millel on vastavalt hiline teine periood ja kiire kolmas periood, et võimsust ja tootmispotentsiaali hallatakse optimaalselt, mis avaldub ranges võimsuse kontrollis ja sordi ’Chenin B’ puhul lühikeseks lõikamises. Geograafilises piirkonnas eriti silmatorkava aastakäigumõju tõttu on ettevõtjad põlvest põlve hakanud viinamarjade erinevaid küpsustingimusi kontrollima. Nii sisaldavad korjatud heledad viinamarjad kas rohkem või vähem suhkrut olenevalt konkreetsel aastal valitsenud olukorrast ja ilmastikutingimustest. Selle loodusliku rikkuse austamine on toonud kaasa eri liiki veinide tootmise. Kui kliimatingimused saagikoristuse ajal on eriti soodsad, toodetakse fermenteeritava suhkruga veine kõige rikkalikumatest viinamarjadest. Mäenõlvad, mida tugevdab tufikriit ja millesse on kaevatud hulk keldreid, mida veinide valmistamiseks ja säilitamiseks kasutatakse, soodustavad veinide hoidmise potentsiaali ärakasutamist, mis tootespetsifikaadis avaldub vastavas laagerdumise kestuses.

Jules Guyot mainib oma Prantsusmaa viinamarjaistanduste uuringu (1876) Sarthe’i käsitlevas peatükis „Loiri orgu, mis sobib nii hästi headele viinamarjasortidele ja heade veinide valmistamiseks“, ning märgib, et selle paiga veinid on tuntud: „Jullien nimetab ka Jasnières’i, Château-du-Loir’i […] veinide, millel on hea ja iidne maine; võin vähemalt öelda, et Chartre’i kantonis asuvast Marçonist pärit Jasnières’i veinid ja Vouvray [-sur-Loiri], Malicorne’i, Montaboni, Château-du-Loiri on palju enam väärt, kui võiks arvata nende maine põhjal, mis on juba hea.“

Juba 16. sajandil kiitsid Henri IV, Rabelais ja Ronsard, igaüks oma tundlikkuse tasemelt ja oma kirega, „Loiri nõlvade“ veine.“ Seda kirge on ettevõtjad põlvkondade jooksul suutnud säilitada, hallates sortidesse ’Pineau d’Aunis N’ ja ’Chenin B’ kuuluvate viinamarjade küpsemistingimusi, soodustades nii nende veinide algupära selles geograafilises piirkonnas.

9. Muud olulised tingimused (pakendamine, märgistamine, muud nõuded)

Õigusraamistik:

liikmesriigi õigusaktid

Lisatingimuse liik:

märgistamisega seotud lisasätted

Tingimuse kirjeldus a) Kõik vabatahtlikud märked, mille kasutamist võivad liidu sätete alusel reguleerida liikmesriigid, kantakse märgistusele tähtedega, mille mõõtmed ei ole (kõrguselt ega laiuselt) üle kahe korra suuremad kui kontrollitud päritolunimetuse tähed. b) Tähed, mida kasutatakse geograafilise nimetuse „Val de Loire“ märkimiseks, ei tohi olla suuremad (kõrguselt ega laiuselt) kui kaks kolmandikku nende tähtede suurusest, mis moodustavad kaitstud päritolunimetuse. c) Selliste valgete veinide märgistusel, mille fermenteeritavate suhkrute sisaldus (glükoos ja fruktoos) ei ületa 8 grammi liitri kohta, peab kindlasti olema märge „kuiv“. d) Kontrollitud päritolunimetusega veinide märgistusel võib esitada väiksema geograafilise piirkonna nimetuse, kui kõnealune piirkond on: – kantud katastrisse; – märgitud saagideklaratsioonile.

Õigusraamistik:

liikmesriigi õigusaktid

Lisatingimuse liik:

määratletud geograafilises piirkonnas tootmisega seonduv erand

Tingimuse kirjeldus

Vahetus läheduses asuv piirkond, mille suhtes kohaldatakse viinamarjade pressimist, veini valmistamist ja laagerdamist käsitlevat erandit, hõlmab järgmiste kommuunide territooriume (2021. aasta ametliku geograafilise koodi alusel koostatud nimekiri):

— Indre-et-Loire’i departemang: Epeigné-sur-Dir;

— Loir-et-Cheri departemeng: Montoire-sur-le-Loir;

— Sarthe’i departemang: Vancé.

Link tootespetsifikaadile

http://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-d69c4f1e-c73e-4b04-8d00-6964f653d72a

(1) ELT L 9, 11.1.2019, lk 2.