Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 140 lõikes 1 on kirjas, et vähemalt kord kahe aasta järel või kui seda taotleb mõni liikmesriik, mille suhtes on kehtestatud erand, esitavad komisjon ja Euroopa Keskpank nõukogule aruande edusammude kohta, mida liikmesriigid, mille suhtes on kehtestatud erand, on teinud majandus- ja rahaliiduga seotud kohustuste täitmisel.

23. juulil 2014. aastal otsustas nõukogu, et Leedu on täitnud tingimused, mis on vajalikud euro kasutuselevõtuks alates 1. jaanuarist 2015.

9. juulil 2013. aastal otsustas nõukogu, et Läti on täitnud tingimused, mis on vajalikud euro kasutuselevõtuks alates 1. jaanuarist 2014.

13. juulil 2010. aastal otsustas nõukogu, et Eesti on täitnud tingimused, mis on vajalikud euro kasutuselevõtuks alates 1. jaanuarist 2011.

8. juulil 2008. aastal otsustas nõukogu, et Slovakkia on täitnud tingimused, mis on vajalikud euro kasutuselevõtuks alates 1. jaanuarist 2009.

10. juulil 2007. aastal otsustas nõukogu, et Küpros ja Malta on täitnud tingimused, mis on vajalikud euro kasutuselevõtuks alates 1. jaanuarist 2008.

11. juulil 2006. aastal otsustas nõukogu, et Sloveenia on täitnud tingimused, mis on vajalikud euro kasutuselevõtuks alates 1. jaanuarist 2007.

19. juunil 2000. aastal otsustas nõukogu, et Kreeka on täitnud tingimused, mis on vajalikud euro kasutuselevõtuks alates 1. jaanuarist 2001. Euroopa Liiduga 1. mail 2004. aastal ühinenud riikide (Tšehhi Vabariik, Eesti, Küpros, Läti, Leedu, Ungari, Malta, Poola, Sloveenia ja Slovakkia) suhtes kehtestati nende ühinemisakti artikli 4 kohaselt erand.

3. mail 1998. aastal otsustas nõukogu, et Belgia, Saksamaa, Hispaania, Prantsusmaa, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg, Madalmaad, Portugal, Austria ja Soome on täitnud tingimused, mis on vajalikud euro kasutuselevõtuks alates 1. jaanuarist 1999. Taani ja Ühendkuningriik kasutasid loobumisklauslit, mistõttu nõukogu nende kohta hinnangut ei andnud. Kreekat ja Rootsit käsitas nõukogu liikmesriikidena, kelle suhtes on kehtestatud erand.

võttes arvesse Euroopa Komisjoni aruannet,()

võttes arvesse Euroopa Keskpanga aruannet,()

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,

võttes arvesse arutelu Euroopa Ülemkogus,

võttes arvesse neid liikmesriike esindavate nõukogu liikmete soovitust, mille rahaühik on euro,

ning arvestades järgmist:

(1)Majandus- ja rahaliidu kolmas etapp algas 1. jaanuaril 1999. 3. mail 1998. aastal Brüsselis riigipeade ja valitsusjuhtide osalusel toimunud kohtumisel otsustas nõukogu, et Belgia, Saksamaa, Hispaania, Prantsusmaa, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg, Madalmaad, Austria, Portugal ja Soome on täitnud tingimused, mis on vajalikud euro kasutuselevõtuks alates 1. jaanuarist 1999().

(2)Otsusega 2000/427/EÜ() otsustas nõukogu, et Kreeka on täitnud tingimused, mis on vajalikud euro kasutuselevõtuks alates 1. jaanuarist 2001. Otsusega 2006/495/EÜ() otsustas nõukogu, et Sloveenia on täitnud tingimused, mis on vajalikud euro kasutuselevõtuks alates 1. jaanuarist 2007. Otsustega 2007/503/EÜ() ja 2007/504/EÜ() otsustas nõukogu, et Küpros ja Malta on täitnud tingimused, mis on vajalikud euro kasutuselevõtuks alates 1. jaanuarist 2008. Otsusega 2008/608/EÜ() otsustas nõukogu, et Slovakkia on täitnud euro kasutuselevõtuks vajalikud tingimused. Otsusega 2010/416/EL() otsustas nõukogu, et Eesti on täitnud euro kasutuselevõtuks vajalikud tingimused. Otsusega 2013/387/EL() otsustas nõukogu, et Läti on täitnud euro kasutuselevõtuks vajalikud tingimused. Otsusega 2014/509/EL() otsustas nõukogu, et Leedu on täitnud euro kasutuselevõtuks vajalikud tingimused.

(3)Vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud protokolli (teatavate Taanit käsitlevate sätete kohta) lõikele 1 ning Edinburghis 1992. aasta detsembris riigipeade ja valitsusjuhtide poolt vastu võetud otsusele on Taani nõukogule teatanud, et ta ei osale majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis. Taani ei ole taotlenud Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 140 lõikes 2 osutatud menetluse algatamist.

(4)Otsusega 98/317/EÜ on Rootsi suhtes kehtestatud ELi toimimise lepingu artikli 139 lõikes 1 määratletud erand. Vastavalt 2003. aasta ühinemisakti() artiklile 4 on Tšehhi Vabariigi, Ungari ja Poola suhtes kehtestatud ELi toimimise lepingu artikli 139 lõikes 1 määratletud erand. Vastavalt 2005. aasta ühinemisakti() artiklile 5 on Bulgaaria ja Rumeenia suhtes kehtestatud ELi toimimise lepingu artikli 139 lõikes 1 määratletud erand. Vastavalt 2012. aasta ühinemisakti() artiklile 5 on Horvaatia suhtes kehtestatud ELi toimimise lepingu artikli 139 lõikes 1 määratletud erand.

(5)Euroopa Keskpank (EKP) asutati 1. juulil 1998. aastal. Euroopa rahasüsteem asendati vahetuskursimehhanismiga, mille käivitamises lepiti kokku Euroopa Ülemkogu 16. juuni 1997. aasta resolutsiooniga vahetuskursimehhanismi loomise kohta majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis(). Vahetuskursimehhanismi menetlus majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis (ERM II) kehtestati Euroopa Keskpanga ja euroalaväliste liikmesriikide keskpankade vahel 16. märtsil 2006. aastal sõlmitud lepinguga, millega kehtestatakse vahetuskursimehhanismi töökord majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis().

(6)ELi toimimise lepingu artikli 140 lõikes 2 on sätestatud asjaomaste liikmesriikide suhtes kehtiva erandi kehtetuks tunnistamise kord. Vähemalt kord kahe aasta järel või selle liikmesriigi taotlusel, kelle suhtes on kehtestatud erand, annavad komisjon ja EKP nõukogule aru ELi toimimise lepingu artikli 140 lõikes 1 sätestatud korras.

(7)Liikmesriikide õigusaktidesse, sealhulgas keskpanga põhikirja, tehakse vajalikud muudatused, et tagada nende kooskõla ELi toimimise lepingu artiklitega 130 ja 131 ning Euroopa Keskpankade Süsteemi ja EKP põhikirjaga (edaspidi „EKPSi ja EKP põhikiri“). Komisjoni ja EKP aruannetes antakse üksikasjalik hinnang Horvaatia õigusaktide kooskõlale ELi toimimise lepingu artiklitega 130 ja 131 ning EKPSi ja EKP põhikirjaga.

(8)Vastavalt ELi toimimise lepingu artiklis 140 osutatud protokolli nr 13 (lähenemiskriteeriumide kohta) artiklile 1 tähendab ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 esimeses taandes ette nähtud hindade stabiilsuse kriteerium, et liikmesriigil on püsiva stabiilsustasemega hinnanäitajad ning keskmine inflatsioonimäär vaadelduna ühe aasta kestel enne kontrollimist ei ületa rohkem kui 1,5 protsendipunkti võrra kolme kõige paremaid tulemusi saavutanud liikmesriigi määra. Hindade stabiilsuse kriteeriumi täitmise hindamisel mõõdetakse inflatsiooni Euroopa parlamendi ja nõukogu määruses (EL) 2016/792 määratletud tarbijahindade harmoneeritud indeksite alusel(). Hindade stabiilsuse kriteeriumi täitmise hindamisel mõõdetakse liikmesriikide inflatsiooni muutust protsentides, võrreldes viimase 12 kuu näitajate aritmeetilist keskmist eelnenud 12 kuu näitajate aritmeetilise keskmisega. Komisjoni ja EKP aruannetes on kasutatud kontrollväärtust, mille arvutamiseks liideti kolme hindade stabiilsuse osas parimaid tulemusi saavutanud liikmesriigi inflatsioonimäärade kaalumata aritmeetilisele keskmisele 1,5 protsendipunkti. 2022. aasta aprillis lõppenud üheaastase ajavahemiku kontrollväärtus oli 4,9 protsenti, kusjuures Prantsusmaa, Soome ja Kreeka olid hindade stabiilsuse seisukohast kolm kõige paremaid tulemusi saavutanud liikmesriiki ning nende riikide inflatsioonimäärad olid vastavalt 3,2 protsenti, 3,3 protsenti ja 3,6 protsenti. Põhjendatud on jätta parimaid tulemusi saavutanud liikmesriikide määramisel välja riigid, kelle inflatsioonimäära ei saa teiste liikmesriikide puhul käsitada asjakohase võrdlusalusena. Sellised kõrvalekaldega riigid on varem kindlaks määratud 2004., 2010., 2013., 2014. ja 2016. aasta lähenemisaruannetes. Praeguses olukorras on põhjendatud jätta parimate tulemustega riikide hulgast välja Malta ja Portugal(). Kontrollväärtuse arvutamiseks asendatakse need madalaima keskmise inflatsioonimääraga riikide pingereas järgmisel kohal asuvate liikmesriikidega, kelleks on Soome ja Kreeka.

(9)Vastavalt protokolli nr 13 artiklile 2 nõuab ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 teise taande kohane riigi rahanduse stabiilsuse kriteerium seda, et kontrollimise ajal ei kehtiks liikmesriigi suhtes ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 6 kohane nõukogu otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta.

(10)Vastavalt protokolli nr 13 artiklile 3 nõuab ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 kolmanda taande kohane Euroopa rahasüsteemi vahetuskursimehhanismis osalemise kriteerium seda, et liikmesriik oleks järginud Euroopa rahasüsteemi vahetuskursimehhanismiga ette nähtud normaalseid kõikumispiire ilma tõsiste pingeteta vähemalt kahe aasta jooksul enne kontrollimist. Eelkõige ei tohi liikmesriik olla sama aja jooksul omal algatusel devalveerinud oma vääringu kahepoolset keskmist vahetuskurssi euro suhtes. Alates 1. jaanuarist 1999 on ERM II vahetuskursi kriteeriumi täitmise hindamise raamistik. Selle kriteeriumi täitmise hindamisel analüüsisid komisjon ja EKP oma aruannetes 2022. aasta 18. mail lõppenud kaheaastast ajavahemikku.

(11)Vastavalt protokolli nr 13 artiklile 4 nõuab ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 neljanda taande kohane intressimäärade lähenemise kriteerium seda, et ühe aasta jooksul enne kontrollimist ei ületaks keskmine nominaalne pikaajaline intressimäär liikmesriigis rohkem kui kahe protsendipunkti võrra kolme hindade stabiilsuse osas kõige paremaid tulemusi saavutanud liikmesriigi määra. Intressimäärade lähenemise kriteeriumina kasutati kümneaastase tähtajaga riigivõlakirjade võrreldavaid intressimäärasid. Intressimäära kriteeriumi täitmise hindamisel võtsid komisjon ja EKP oma aruannetes arvesse kontrollväärtust, mille arvutamiseks liidetakse kolme hindade stabiilsuses parimaid tulemusi saavutanud liikmesriigi nominaalsete pikaajaliste intressimäärade aritmeetilisele keskmisele kaks protsendipunkti. Võttes aluseks pikaajalised intressimäärad Prantsusmaal (0,3 protsenti), Soomes (0,2 protsenti) ja Kreekas (1,4 protsenti), oli 2022. aasta aprillis lõppenud üheaastasel ajavahemikul kontrollväärtus 2,6 protsenti.

(12)Vastavalt protokolli nr 13 artiklile 5 esitab lähenemiskriteeriumide täitmise hindamisel kasutatavad andmed komisjon. Komisjon on nimetatud andmed esitanud. Komisjon esitas eelarvet käsitlevad andmed pärast seda, kui liikmesriigid olid 2022. aasta 1. aprilliks esitanud nõukogu määruse (EÜ) nr 479/2009 kohased aruanded().

(13)Komisjoni ja EKP koostatud aruannete põhjal, milles hinnatakse, kuidas Horvaatia on täitnud majandus- ja rahaliidu saavutamisega seotud kohustusi, tehakse järgmised järeldused:

(a)Horvaatia siseriiklikud õigusaktid, sealhulgas keskpanga põhikiri, on kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 130 ja 131 ning EKPSi ja EKP põhikirjaga;