Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS Euroopa Liidu seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Majandusühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahel 22. juulil 1972. aastal sõlmitud lepinguga asutatud ühiskomitees seoses sellega, et kõnealuse lepingu protokoll nr 3 (päritolustaatusega toodete mõiste määratluse ja halduskoostöö meetodite kohta) asendatakse uue protokolliga, milles päritolureeglitega seonduvalt viidatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikule konventsioonile /* COM/2014/0268 final - 2014/0141 (NLE) */





SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikus konventsioonis[1] (edaspidi „konventsioon”) kehtestatakse sätted nende kaupade päritolu kohta, millega kaubeldakse konventsiooniosaliste vahel sõlmitud asjaomaste lepingute alusel. EL ja Šveits kirjutasid konventsioonile alla 15. juunil 2011. EL ja Šveits andsid konventsiooni heakskiitmiskirjad konventsiooni hoiulevõtjale üle vastavalt 26. märtsil 2012 ja 28. novembril 2011. Konventsiooni artikli 10 lõike 3 kohaselt jõustus seega konventsioon ELi ja Šveitsi suhtes vastavalt 1. mail 2012 ja 1. jaanuaril 2012. Konventsiooni artiklis 6 on sätestatud, et kõik konventsiooniosalised võtavad vajalikke meetmeid, et tagada konventsiooni tulemuslik kohaldamine. Selleks tuleks Euroopa Majandusühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga[2] asutatud ühiskomitees võtta vastu otsus selle kohta, et protokoll nr 3 (päritolustaatusega toodete mõiste määratluse ja halduskoostöö meetodite kohta) asendatakse uue protokolliga, milles päritolureeglitega seonduvalt viidatakse konventsioonile. Ühiskomitees võetava ELi seisukoha kehtestab nõukogu. 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED ELi liikmesriikidega konsulteeriti nõukogu otsuse eelnõu üle 13. mail 2013 tolliseadustiku komitee päritolusektsiooni kohtumisel. Kõnealuste konventsiooniosalistega konsulteeriti Euroopa – Vahemere piirkonna töörühma 14. ja 15. mail 2013 toimunud kohtumisel. Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada. Mõju hindamist ei ole vaja, kuna kavandatud muudatused on tehnilist laadi ega muuda praegu kehtiva päritolureeglite protokolli sisu. 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG Nõukogu otsuse õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 207 lõike 4 esimene lõik koostoimes artikli 218 lõikega 9. Ettepanek tehakse liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata. Kavandatav vahend: nõukogu otsus. 2014/0141 (NLE) Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS Euroopa Liidu seisukoha kohta, mis võetakse Euroopa Majandusühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahel 22. juulil 1972. aastal sõlmitud lepinguga asutatud ühiskomitees seoses sellega, et kõnealuse lepingu protokoll nr 3 (päritolustaatusega toodete mõiste määratluse ja halduskoostöö meetodite kohta) asendatakse uue protokolliga, milles päritolureeglitega seonduvalt viidatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikule konventsioonile EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõike 4 esimest lõiku koostoimes artikli 218 lõikega 9, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut ning arvestades järgmist: (1) Euroopa Majandusühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahel sõlmitud lepingu[3] (edaspidi „leping”) protokollis nr 3 on käsitletud mõiste „päritolustaatusega tooted” määratlust ja halduskoostöö meetodeid. (2) Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikus konventsioonis[4] (edaspidi „konventsioon”) on kehtestatud sätted nende kaupade päritolu kohta, millega kaubeldakse konventsiooniosaliste vahel sõlmitud asjaomaste lepingute alusel. (3) EL ja Šveits kirjutasid konventsioonile alla 15. juunil 2011. (4) EL ja Šveits andsid konventsiooni heakskiitmiskirjad konventsiooni hoiulevõtjale üle vastavalt 26. märtsil 2012 ja 28. novembril 2011. Konventsiooni artikli 10 lõike 3 kohaselt jõustus seega konventsioon ELi ja Šveitsi suhtes vastavalt 1. mail 2012 ja 1. jaanuaril 2012. (5) Konventsiooni artiklis 6 on sätestatud, et kõik konventsiooniosalised võtavad vajalikke meetmeid, et tagada konventsiooni tulemuslik kohaldamine. Selleks tuleb lepinguga asutatud ühiskomitees võtta vastu otsus protokolli nr 3 asendamise kohta uue protokolliga, milles päritolureeglitega seonduvalt viidatakse konventsioonile. (6) Seetõttu peaks Euroopa Liit võtma ühiskomitees seisukoha, mis on sätestatud käesolevale otsusele lisatud otsuse eelnõus, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE: Artikkel 1 Euroopa Liidu seisukoht, mis võetakse Euroopa Majandusühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahel sõlmitud lepinguga asutatud ühiskomitees seoses sellega, et kõnealuse lepingu protokoll nr 3 (päritolustaatusega toodete mõiste määratluse ja halduskoostöö meetodite kohta) asendatakse uue protokolliga, milles päritolureeglitega seonduvalt viidatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondlikule konventsioonile, on sätestatud lisas esitatud ühiskomitee otsuse eelnõus. Väiksemaid muudatusi nimetatud otsuse eelnõus võivad liidu esindajad ühiskomitees teha ilma nõukogu täiendava otsuseta. Artikkel 2 Ühiskomitee otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas. Artikkel 3 Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval. Brüssel, Nõukogu nimel eesistuja [1] ELT L 54, 26.2.2013, lk 4. [2] EÜT L 300, 31.12.1972, lk 189. [3] EÜT L 300, 31.12.1972, lk 189. [4] ELT L 54, 26.2.2013, lk 4. LISA Eelnõu: ELi ja ŠVEITSI ÜHISKOMITEE OTSUS nr […], [kuupäev], millega muudetakse Euroopa Majandusühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepingu protokolli nr 3 päritolustaatusega toodete mõiste määratluse ja halduskoostöö meetodite kohta Ühiskomitee, võttes arvesse Euroopa Majandusühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahel 22. juulil 1972 Brüsselis allkirjastatud lepingut[1] (edaspidi „leping”), eriti selle artiklit 11, võttes arvesse lepingu protokolli nr 3 päritolustaatusega toodete mõiste määratluse ja halduskoostöö meetodite kohta, ning arvestades järgmist: (1) Lepingu artiklis 11 on osutatud protokollile nr 3, milles on sätestatud päritolureeglid ning ette nähtud ELi, Šveitsi (k.a Liechtenstein), Islandi, Norra, Türgi, Fääri saarte ja Barcelona protsessis osalevate riikide[2] vahel päritolu kumulatsioon. (2) Protokolli nr 3 artiklis 39 on sätestatud, et lepingu artikliga 29 asutatud ühiskomitee võib otsustada muuta kõnealuse protokolli sätteid. (3) Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooni[3] (edaspidi „konventsioon”) eesmärk on asendada Euroopa – Vahemere piirkonna riikide hulgas praegu kehtivate päritolureeglite protokollid ühe õigusaktiga. (4) EL ja Šveits kirjutasid konventsioonile alla 15. juunil 2011. (5) EL ja Šveits andsid konventsiooni heakskiitmiskirjad konventsiooni hoiulevõtjale üle vastavalt 26. märtsil 2012 ja 28. novembril 2011. Konventsiooni artikli 10 lõike 3 kohaselt jõustus seega konventsioon ELi ja Šveitsi suhtes vastavalt 1. mail 2012 ja 1. jaanuaril 2012. (6) Konventsiooni kaudu kuuluvad stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessis osalevad riigid Euroopa – Vahemere piirkonna päritolureeglite kumulatsioonisüsteemi. (7) Kuna üleminek konventsioonile ei toimu kõigi kumulatsioonipiirkonnas paiknevate konventsiooniosaliste jaoks üheaegselt, ei tohiks üleminekuga kaasneda olukorda, mis on ebasoodsam varem kõnealuse protokolli kohaselt kehtinud olukorrast. (8) Lepingu protokolli nr 3 tuleks seega konventsiooni arvesse võtmiseks muuta, ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE: Artikkel 1 Lepingu protokoll nr 3 (päritolustaatusega toodete mõiste määratluse ja halduskoostöö meetodite kohta) asendatakse käesoleva otsuse lisas esitatud tekstiga. Artikkel 2 Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval. Seda kohaldatakse alates [1. xx 2014]. ... Ühiskomitee nimel eesistuja Lisa Protokoll nr 3, milles käsitletakse mõiste „päritolustaatusega tooted” määratlust ja halduskoostöö viise Artikkel 1 Kohaldatavad päritolureeglid Käesoleva lepingu rakendamisel kohaldatakse Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooni[4] (edaspidi „konventsioon”) I liidet ja II liite asjakohaseid sätteid. Euroopa – Vahemere piirkonna sooduspäritolureeglite piirkondliku konventsiooni I liites ja II liite asjakohastes sätetes esitatud viiteid asjaomasele lepingule tuleb käsitada viidetena käesolevale lepingule. Artikkel 2 Vaidluste lahendamine Kui seoses konventsiooni I liite artiklis 32 osutatud kontrollimenetlusega tekivad vaidlused, mida kontrolli taotlenud tolliasutus ja kontrollimise eest vastutav tolliasutus ei suuda lahendada, esitatakse need lahendamiseks ühiskomiteele. Importija ja importiva riigi tolliasutuse vahelised vaidlused lahendatakse alati importiva riigi õigusnormide kohaselt. Artikkel 3 Protokolli muudatused Ühiskomitee võib otsustada muuta käesoleva protokolli sätteid. Artikkel 4 Konventsioonist välja astumine 1. Kui EL või Šveits teatavad konventsiooni hoiulevõtjale kirjalikult oma soovist konventsioonist selle artikli 9 kohaselt välja astuda, peavad EL ja Šveits alustama koheselt läbirääkimisi käesoleva lepingu rakendamisel kehtivate päritolureeglite üle. 2. Kuni jõustuvad päritolureeglid, milles lepitakse kokku pärast neid uusi läbirääkimisi, kohaldatakse käesoleva lepingu puhul konventsiooni I liites esitatud päritolureegleid ja vajaduse korral konventsiooni II liites esitatud asjakohaseid sätteid, mis kehtisid konventsioonist välja astumise hetkel. Väljaastumise hetkest alates käsitatakse konventsiooni I liites esitatud päritolureegleid ja vajaduse korral konventsiooni II liites esitatud asjakohaseid sätteid selliselt, et saaks arvesse võtta üksnes ELi ja Šveitsi vahelist kahepoolset kumulatsiooni. Artikkel 5 Üleminekusätted – kumulatsioon 1. Olenemata konventsiooni I liite artiklist 3 kohaldatakse ELi ja Šveitsi vahel ajani, mil konventsioon jõustub kõigi konventsiooni artiklites 3 ja 4 loetletud konventsiooniosaliste suhtes, käesoleva lepingu protokolli nr 3 (mida on muudetud ELi ja Šveitsi ühiskomitee 15. detsembri 2005. aasta otsusega nr 3/2005[5]) artiklites 3 ja 4 esitatud eeskirju kumulatsiooni kohta. 2. Olenemata konventsiooni I liite artikli 16 lõikest 5 ja artikli 21 lõikest 3 võib juhul, kui kumulatsioon hõlmab üksnes EFTA riike, Fääri saari, ELi, Türgit ja stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessis osalejaid, olla päritolutõendiks kas liikumissertifikaat EUR.1 või originaaldeklaratsioon. [1] EÜT L 300, 31.12.1972, lk 189. [2] Alžeeria, Egiptus, Iisrael, Jordaania, Liibanon, Maroko, Palestiina, Süüria ja Tuneesia. [3] ELT L 54, 26.2.2013, lk 4. [4] ELT L 54, 26.2.2013, lk 4. [5] ELT L 45, 15.2.2006, lk 2.