Direktiivi 2014/45/EL, milles käsitletakse korralist tehnoülevaatust (edaspidi „direktiiv“), on kohaldatud alates 20. maist 2018 ja võrreldes direktiiviga 2009/40/EÜ on sellesse lisatud olulisi uuendusi.

Tehnoülevaatuspaketi ettepanek 2012. aastal tulenes komisjoni 2010. aasta poliitikasuunistest liiklusohutuse valdkonnas. Poliitikasuuniste 4. eesmärgi (turvalisemate sõidukite kohta) all määras komisjon kindlaks meetmed, et „ [teha] ettepanekuid sõidukite tehnoülevaatuse ja tehnokontrolli edasiseks ühtlustamiseks ja karmistamiseks“.

Sõidukite ülevaatus on liiklusohutuse ja sõidukite keskkonnatoime tagamise seisukohast väga oluline. ELi õigusnormid, millega kehtestatakse sõidukite kontrollimise miinimumnõuded, pärinevad 1977. aastast ja neid on ajakohastatud vaid vähesel määral. Sõidukid, sõidukijuhtide käitumine ja tehnoloogia on vahepeal aga palju muutunud. Esimene oluline muudatus tehnoülevaatuse raamistikku tehti tehnoülevaatuspaketi vastuvõtmisega 2014. aastal. Sellel oli kolm osa: korraline tehnoülevaatus, liiklevate tarbesõidukite tehnokontroll ja sõidukite registreerimisdokumendid.

Lõpetuseks tuleb märkida, et vastupidiselt komisjoni esialgsele ettepanekule ei lisatud kerghaagiseid lõpuks direktiivi kohaldamisalasse. Siiski on enamik liikmesriike lisanud selle täiendava sõidukikategooria korralise tehnoülevaatuse korda. Kuid nagu eespool märgitud, on põhjendatud järelduste tegemiseks vaja keskmiselt kolmeaastast katkematut kohaldamisperioodi.

Kahe- või kolmerattaliste sõidukite lisamise kohta tuleb siiski märkida, et nende korraline tehnoülevaatus algab alles 1. jaanuaril 2022, mis võimaldab teha põhjendatud järeldusi kõige varem 2025. aastal. Kerghaagiste lisamise tulemuslikkuse kohta tuleb märkida, et praegu veel ei kuulu kerghaagised direktiivi kohaldamisalasse, mistõttu ei saa nende lisamise mõju analüüsida.

Vastavalt soovitusele kehtestati direktiiviga ühtlustatud meetmena puuduste hindamine. Sõltuvalt puuduse raskusastmest võivad puudused olla väheolulised, olulised või ohtlikud ning viidata sõiduki ohutusele või keskkonnatoimele. Kui tehnoülevaatuse käigus avastatakse mitu eri raskusastmega puudust, peab sõiduki liigitama vastavalt raskemale puudusele. Kui sõidukil on mitu puudust samas ülevaatuse valdkonnas (nt piduri- või roolisüsteem), võib sõiduki ka liigitada raskusastmelt järgmisesse rühma, kui on võimalik tõendada, et kõnealuste puuduste koosmõjul võib sõiduk olla liiklusohtlikum.

Direktiivis kehtestati lahendus juhuks, kui sõiduk vajab ülevaatust enne järgmise korralise ülevaatuse tähtaega. Liikmesriigid võivad nõuda, et sõiduk peab läbima ülevaatuse näiteks pärast õnnetust, kui sõiduki teatavaid süsteeme on muudetud, või võivad kontrollida sõidukit sagedamini, kui sõiduk on läbinud 160 000 km.

Kahe- või kolmerattaliste sõidukite ülevaatuse sagedust ei ole direktiivis kindlaks määratud, vaid see on jäetud liikmesriikide otsustada, nagu ka ülevaatuse valdkonnad, sisu ja meetodid.

Lisatud kahe- või kolmerattaliste sõidukite puhul võimaldab direktiiv liikmesriikidel need tehnoülevaatusest välja jätta, kui liikmesriik on kehtestanud alternatiivsed liiklusohutusmeetmed, võttes arvesse vähemalt asjakohast viie aasta liiklusohutusstatistikat.

Üks direktiivi olulisemaid uuendusi oli järelmeetmete ühtlustamine vastavalt korralise tehnoülevaatuse käigus avastatud puudus(t)e raskusastmele.

Üksnes väheoluliste puuduste korral tuleb need puudused kõrvaldada, kuid ülevaatust peetakse läbituks ja sõiduk ei pea läbima uut ülevaatust.

Olulis(t)e või ohtliku (ohtlike) puudus(t)e korral ei peeta ülevaatust läbituks ning sõiduk peab läbima uue ülevaatuse, kui puudus(ed) on kõrvaldatud. Oluliste puuduste korral peab sõiduki järgmise ülevaatuse tegema hiljemalt kahe kuu pärast ning sõidukit võib sellel ajavahemikul kasutada. Ohtlike puuduste korral võivad ametiasutused peatada sõiduki registreerimise ning sellega keelata sõiduki kasutamise liikluses, kuni puudused on kõrvaldatud ja antakse välja uus tehnoülevaatuse kontrollkaart.

2.5Tehnoülevaatuse kontrollkaart ja tehnoülevaatuse tõend ning liikmesriikidevaheline halduskoostöö

Ühtlustatud minimaalse sisuga tehnoülevaatuse kontrollkaardi nõue kehtestati komisjoni 31. detsembri 2013. aasta direktiiviga 2010/48/EL.

Üks direktiiviga lisatud uuendusi on see, et kõigile kohustuslikele elementidele peab nüüd eelnema ühtlustatud liidu kood, mis hõlbustab muidu ühtlustamata dokumendis esitatud kõige asjakohasema teabe kindlakstegemist ja mõistmist.

Direktiivi üks olulisemaid uuendusi, mis tugineb tehnoülevaatuse kontrollkaardi ühtlustatud elementidele, on tehnoülevaatuse kontrollkaartide vastastikune tunnustamine ümberregistreerimisel. Direktiiviga lõpetati sõidukite süstemaatiline ülevaatus enne nende ümberregistreerimist, sõltumata sellest, kas neil on kehtiv tehnoülevaatuse kontrollkaart. Vastastikuse tunnustamise ainus piirang on see, et ümberregistreerimise ajal peab tehnoülevaatuse kontrollkaart kehtima vastavalt sagedusvahemikele, mille ümberregistreerimise liikmesriik on kehtestanud korralise tehnoülevaatuse jaoks. Nii võib see olla näiteks juhul, kui sõiduauto on imporditud liikmesriigist, kus ülevaatuse sagedus on 4–2–2, ja see registreeritakse ümber liikmesriigis, kus ülevaatuse sagedus on 3–1–1.

Teine direktiivi oluline meede on see, et kui ümberregistreerimise liikmesriigil on kahtlusi tehnoülevaatuse kontrollkaardi kehtivuse suhtes, võib ta enne selle tunnustamist kontrollkaardi kehtivust kontrollida. Selleks võivad liikmesriikide ametiasutused kasutada määratud riiklikke kontaktpunkte, millest komisjoni on teavitatud. Komisjon on koostanud nimekirja riiklikest kontaktpunktidest, millest komisjoni on teavitatud, ning asjaomast nimekirja hilisemate teadete alusel ajakohastanud ja korrapäraselt liikmesriikidele edastanud.

Liikmesriigid olid kohustatud esitama komisjonile tehnoülevaatuse kontrollkaardi kirjelduse hiljemalt 20. maiks 2018.

Direktiiviga kehtestati olulised meetmed ülevaatuspunktide ja pädevate asutuste vahelise teabevahetuse kohta. Ülevaatuspunktid peavad tehnoülevaatuse kontrollkaardil esitatud teabe edastama elektrooniliselt ja mõistliku aja jooksul pärast tehnoülevaatuse kontrollkaardi väljaandmist. Et liikmesriikidel oleks piisavalt aega vajalike arendustööde tegemiseks, on neil elektroonilise side toimimise tagamiseks aega kuni 20. maini 2021. Selleks et ühendada korraline tehnoülevaatus direktiivis 2014/46/EL kehtestatud elektroonilise sõidukiregistriga, peavad liikmesriigid teatama tehnoülevaatuse tulemused registreerimisasutusele.

2.6Läbisõidumõõdikuga seotud pettused

Direktiiv on esimene Euroopa õigusakt, millega kehtestati ühtlustatud meetmed läbisõidumõõdikuga seotud pettuste tõkestamiseks. Selles käsitletakse läbisõidumõõdikuga seotud pettusi korralise tehnoülevaatuse seisukohast, kohustades liikmesriike tagama, et eelmise tehnoülevaatuse käigus registreeritud läbisõidumõõdiku andmed tehakse kättesaadavaks järgmist ülevaatust tegevale inspektorile. Teave tuleb teha elektrooniliselt kättesaadavaks nii kiiresti kui võimalik.

Lisaks peavad liikmesriigid kehtestama tõhusad, proportsionaalsed, hoiatavad ja mittediskrimineerivad karistused juhuks, kui läbisõidumõõdikuga on manipuleeritud.

2.7Tehnoülevaatuspunktid, tehnoülevaatusrajatised ja -vahendid, ülevaatuspunktide järelevalve ja inspektorid

Direktiiviga kehtestati ülevaatuspunktidele mitmed ühtlustatud nõuded.

·Ülevaatuspunktidele peab andma tegevusloa liikmesriik või selle pädev asutus.

·III lisas on sätestatud tehnoülevaatusrajatiste ja -vahendite tehnilised miinimumnõuded ning liikmesriigid on kohustatud tagama nõuetele vastavuse.

·Liikmesriikidel on aega kuni 20. maini 2023, et tagada kõikide ülevaatuspunktide vastavus tehnilistele miinimumnõuetele.

Et tagada ülevaatuspunktide järjepidev nõuetele vastavus, peavad liikmesriigid tagama nende punktide järelevalve. 1. jaanuariks 2023 peavad järelevalveasutused täitma direktiivi V lisas sätestatud nõuded ja ülesanded, näiteks:

·järelevalveasutusele esitatavad nõuded;