ET Euroopa Liidu Teataja C 287/1

EUROOPA ÜHENDUSTE RAAMATUPIDAMISE AASTAARUANNE

2007. EELARVEAASTA

I köide

KONSOLIDEERITUD RAAMATUPIDAMISARUANNE JA KONSOLIDEERITUD EELARVE TÄITMISE ARUANNE

(2008/C 287/01)

SISUKORD

Konsolideeritud raamatupidamisaruandele lisatud deklaratsioon

Olulised sündmused ja asjaolud

ELi eelarve täitmine ja selle kohta raamatupidamisarvestuse pidamine

I OSA: Euroopa ühenduste konsolideeritud raamatupidamisaruanne ja selle lisad

A. Bilanss

B. Tulude ja kulude aruanne

C. Rahavoogude aruanne

D. Netovara muutuste aruanne

E. Raamatupidamisaruande lisad

II OSA: Euroopa ühenduste konsolideeritud eelarve täitmise aruanne ja selle lisad

A. Konsolideeritud eelarve täitmise aruanne

B. Konsolideeritud eelarve täitmise aruande lisad

KONSOLIDEERITUD RAAMATUPIDAMISARUANDELE LISATUD DEKLARATSIOON

Euroopa ühenduste 2007. aasta konsolideeritud raamatupidamise aastaaruanne on koostatud teiste institutsioonide ja finantsmääruse artikli 129 lõikes 2 osutatud asutuste esitatud teabe alusel. Deklareerin, et see on koostatud kooskõlas EÜ finantsmääruse VII jaotisega ning raamatupidamise aastaaruande lisas toodud raamatupidamispõhimõtete, eeskirjade ja meetoditega.

Olen saanud nimetatud institutsioonide ja asutuste peaarvepidajatelt kogu teabe, mis on vajalik Euroopa ühenduste varasid ja kohustusi ning eelarve täitmist kajastava raamatupidamise aastaaruande koostamiseks, ning nimetatud institutsioonide ja asutuste peaarvepidajad on tõendanud selle teabe usaldusväärsust.

Deklareerin, et kõnealuse teabe ja kontrolli põhjal, mida pidasin vajalikuks teha Euroopa Komisjoni raamatupidamise aastaaruande kinnitamiseks, võin olla piisavalt kindel, et käesolev raamatupidamise aastaaruanne annab Euroopa ühenduste finantsolukorra kõigist olulistest tahkudest tõese ja erapooletu ülevaate.

Brian GRAY Euroopa Komisjoni peaarvepidaja

OLULISED SÜNDMUSED JA ASJAOLUD

Euroopa ühenduste 2007. aasta raamatupidamise aastaaruanne on kolmas aruanne, mis koostatakse tekkepõhise raamatupidamisarvestuse põhimõtte kohaselt, mille rakendamist alustasid Euroopa ühendused 2005. aastal. 2007. aastal ajakohastati ka Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust, mille uus versioon jõustus 1. mail 2007.

Nagu iga raamatupidamisaruande puhul, nii on komisjon ka käesoleval juhul teinud tööd selle nimel, et käesolev aruanne oleks varem avaldatutest täiuslikum, seades eelkõige eesmärgiks lugejale mõistetavama ja asjakohasema teabe esitamise.

2007. aasta raamatupidamisaruande esitusviisiga võrreldes tuleks välja tuua järgmised muutused:

— Lisatud on uus lisa, milles selgitatakse ELi eelarve täitmist ja selle kohta raamatupidamisarvestuse pidamist. Kõnealuses lisas selgitatakse, kuidas toimub ühenduste rahastamine ja väljamaksete tegemine, kontroll ja raamatupidamisarvestus.

— Lisatud on ka lisa, mille eesmärk on paremini selgitada alusetult tehtud maksete sissenõudmist, koos üksikasjadega asjaomaste summade kohta (vt lisa E.6).

— Eelarve täitmise tabelid on nüüd esitatud miljonites eurodes. Lisatud on kokkuvõtlik tabel, mis annab eelarve tuludest ja kuludest parema ülevaate.

— Esmakordselt on lisades esitatud ka eelarveaasta tulemi ja eelarve täitmise tulemuse võrdlus.

Lõpetuseks tuleks märkida, et konsolideerimise ulatust on alates 2006. aastast suurendatud — võrreldes 2006. aastaga on nüüd ühe ühisettevõtte asemel kolm ja 24 ameti asemel on konsolideeritud 26.

PEAMISED ASJAOLUD, MILLELE 2007. EELARVEAASTA RAAMATUPIDAMISE AASTAARUANDES TULEKS TÄHELEPANU PÖÖRATA

— Eelarve ülejääk on veelgi vähenenud 1 848 miljonilt eurolt 1 529 miljonile eurole.

— Eelarveaasta tulem on kasvanud 197 miljoni euro suurusest ülejäägist 2006. aastal 7 462 miljoni euro suuruseks ülejäägiks 2007. aastal.

— Aktiva kogumaht suurenes 67 332 miljonilt eurolt 2006. aastal 75 386 miljoni euroni 2007. aastal ja passiva kogumaht 131 550 miljonilt eurolt 2006. aastal 134 006 miljoni euroni 2007. aastal. Varade ja kohustuste vahelist erinevust rahastatakse lühemas perspektiivis eelarvelistest vahenditest, mis on hääletusel juba vastu võetud, või pikemas perspektiivis liikmesriikide poolt tagatud vahenditest.

ELi EELARVE TÄITMINE JA SELLE KOHTA RAAMATUPIDAMISARVESTUSE PIDAMINE

1. IGA-AASTASE EELARVE KOOSTAMINE

ELi eelarvest rahastatakse erinevaid poliitikavaldkondi ja programme kogu Euroopa Liidus. Komisjon viib kooskõlas liikmesriikide poolt seatud prioriteetidega igas valdkonnas läbi spetsiaalseid programme, tegevust ja projekte. Need võivad ulatuda alates haridusprojektidest, millega toetatakse õpilaste ja õpetajate liikumist, kuni projektideni, millega toetatakse ELi töötajatele parema töökeskkonna loomist ja välispiiride kontrolli tõhusust.

Ligi 95 % ELi eelarvest läheb selliste ELi poliitika- ja tegevusvaldkondade rahastamiseks, milles on kõigi liimesriikide vahel kokku lepitud. Otsene seos iga-aastase eelarve ja ELi poliitikavaldkondade vahel on tagatud tegevuspõhise eelarvestamise abil. 2004. aastal kasutusele võetud tegevuspõhine eelarve liigendus võimaldab selgelt eristada Euroopa Liidu poliitikavaldkondi ja neist igaühele eraldatud vahendite kogusummat.

32 poliitikavaldkonda on omakorda jaotatud ligikaudu 200 tegevusvaldkonnaks, millest üle 110 sisaldavad tegevusassigneeringute ridu ning mida seepärast eelarve liigenduses kajastatakse eelarve peatükkidena. Need poliitikavaldkonnad on eelkõige tegevuslikud, sest nende põhieesmärk on tuua oma tegevusvaldkonna raames kasu kolmandatest isikutest abisaajatele. Muud poliitikavaldkonnad, nagu „Koordineerimine ja õigusnõustamine” ja „Eelarve”, on horisontaalsed ja tagavad komisjoni nõuetekohase toimimise. Tegevusvaldkondade struktuur moodustab ühise kontseptuaalse raamistiku prioriteetide seadmiseks, planeerimiseks, eelarvestamiseks, järelevalveks ja aruandluseks ning selle peamine eesmärk on edendada vahendite tõhusat, mõjusat ja kokkuhoidlikku kasutamist.

Eelarveprojekti vastuvõtmise sisemenetlus algab sellega, et komisjon koostab eelarveprojekti, mis seejärel saadetakse nõukogule, kes võib selles teha muudatusi, kui ta seda vajalikuks peab. Edasi saadetakse ajakohastatud eelarve Euroopa Parlamendile, kes võib samuti kas sellesse muudatusettepanekuid teha või olemasoleva projekti heaks kiita või selle tagasi lükata. Kõikides muudatustes ja ajakohastustes kokkuleppimise järel (mis võib vajaduse korral hõlmata ka täiesti uue projekti esitamist komisjoni poolt) võtab parlament detsembri keskel eelarve vastu. Parlamendi president kuulutab eelarve vastuvõetuks ja seejärel võib asuda seda täitma.

2. KUIDAS TOIMUB EÜ RAHASTAMINE?

Kaks peamist EÜ rahastamise allikat on omavahendid ja mitmesugused tulud.

2.1. Tulu omavahenditest ja nõuded

Tulu omavahenditest koguneb ELile eelarve rahastamiseks automaatselt, ilma et selleks oleks vaja täiendavat riiklike ametiasutuste otsust (2007. aastal 93 % kogutulust). Eelarve rahastamiseks vajamineva omavahendite kogusumma määrab kogukulu, millest on lahutatud muud tulud. Omavahendite kogusumma ei tohi ületada 1,24 % ELi rahvamajanduse kogutulust. Omavahendid võib jagada järgmistesse kategooriatesse:

1. Traditsioonilised omavahendid koosnevad tollimaksudest, põllumajandusmaksudest ja suhkrumaksudest. Traditsioonilisi omavahendeid koguvad liikmesriigid ELi nimel ettevõtjailt. Neist 25 % jätavad liikmesriigid endale sissenõudmiskulude katteks. Tollimakse ja põllumajandusmakse kogutakse kolmandatest riikidest pärinevate toodete impordilt ühises tollitariifistikus sätestatud maksumäära alusel. Suhkrumakse tasuvad suhkrutootjad suhkru eksporditoetuste rahastamiseks. Traditsioonilised omavahendid moodustavad tavaliselt umbes 15 % omavahenditest saadavast kogutulust.

2. Käibemaksupõhiseid omavahendeid kogutakse liikmesriikide käibemaksu arvestusbaaside alusel, mis on selleks otstarbeks vastavalt ühenduse eeskirjadele ühtlustatud. Igalt liikmesriigilt kogutakse ühtlustatud arvestusbaasist sama protsendimäär. Siiski on arvesse võetav käibemaksu arvestusbaas piiratud 50 %-ga liikmesriigi rahvamajanduse kogutulust. Käibemaksupõhised omavahendid moodustavad tavaliselt umbes 15 % omavahenditest saadavast tulust.

3. Rahvamajanduse kogutulul põhinevaid omavahendeid kasutatakse eelarve tulude ja kulude tasakaalustamiseks, st eelarve selle osa rahastamiseks, mis ei ole kaetud muude tuluallikatega. Igalt liikmesriigilt nõutakse sisse sama, ühenduse eeskirjadega kehtestatud protsendimäär rahvamajanduse kogutulust. Rahvamajanduse kogutulul põhinevad omavahendid moodustavad tavaliselt umbes 70 % omavahenditest saadavast tulust.

Kõnealuste summade tasumise kohta peetakse eraldi raamatupidamisarvestust, mis hõlmab traditsioonilisi omavahendeid, mille liikmesriigid on määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 artikli 6 lõike 3 punkti b kohaselt kindlaks määranud, kuid mida ei ole ühendustele kättesaadavaks tehtud, sest neid ei ole veel sisse nõutud, neile ei ole veel antud tagatist või need on vaidlustatud. Iga liikmesriik saadab komisjonile kõnealuse raamatupidamisarvestuse kohta kvartaliaruande, milles on iga vahendi liigi kohta esitatud järgmised andmed:

— eelneva kvartali võlgnevuse saldo;

— kõnealuse kvartali jooksul sissenõutud summad;

— arvestusbaasi korrigeerimine (parandused/tühistamised) kõnealuse kvartali jooksul;

— mahakantud summad;

— kõnealuse kvartali lõpus sissenõutav saldo.

Eraldi raamatupidamisarvestusse kantud traditsiooniliste omavahendite sissenõudmisel peavad need olema tehtud komisjonile kättesaadavaks hiljemalt esimesel tööpäeval pärast nõude sissenõudmise kuule järgneva teise kuu 19. kuupäeva.

Eraldi raamatupidamisarvestuses kajastatud nõuete suhtes tuleb kohaldada allahindlust, et kajastada olukordi, mil tegelik sissenõudmine on ebatõenäoline. Kõnealune allahindlus põhineb liikmesriikide endi hinnangutel kooskõlas nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 artikli 6 lõike 4 punktiga b, mille kohaselt „liikmesriigid edastavad koos konkreetse aasta viimase kvartaliaruandega hinnangu kõnealuse aasta 31. detsembril eraldi raamatupidamisarvestuses olevate nende maksude [nõuete] kogusummast, mille sissenõudmine on muutunud ebatõenäoliseks.”

Liikmesriikide saadetud hinnangute põhjal on bilansi aktiva poolel punktist „Nõuded liikmesriikidele” maha arvatud allahindlus. See aga ei tähenda, et komisjon loobub nende summade sissenõudmisest, mille väärtust on kõnealusel viisil korrigeeritud. Isegi juhul, kui sissenõudmine näib väga ebatõenäoline, kui mitte võimatu, ei tähenda see veel tingimata, et kõnealused summad oleksid ühenduste eelarve jaoks traditsiooniliste omavahenditena kadunud. Seda seetõttu, et sissenõudmata nõuded lähevad kaduma vaid juhul, kui liikmesriik on ammendanud kõik võimalused, mille kasutamist temalt nõutakse sissenõudmise kindlustamiseks. Kui liikmesriik ei ole seda teinud, jääb ta rahaliselt vastutavaks ja temalt nõutakse summa maksmist ühenduse eelarvesse määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 artikli 17 lõike 2 kohaselt.

2.2. Mitmesugused tulud

Mitmesugused tulud, mis tulenevad Euroopa ühenduste tegevusest, moodustavad umbes 7 % kogutulust. Nende hulka kuuluvad näiteks konkurentsitrahvid ja sissenõudekorraldused era- ja avaliku sektori võlgnikele seoses ühenduse projektide haldamisega (nagu eespool toodud näites kirjeldatud). Sellesse kategooriasse kuuluvad ka trahvid, mille Euroopa Kohus on määranud liikmesriikidele, kes ei täida teatavat kohtuotsust. Komisjon haldab igal aastal sadu tuhandeid projekte ja peab aastas koostama umbes 12 000 sissenõudekorraldust. Kõigi tähtajaks tasumata võlgnevuste pealt arvestatakse viivist. Kui kolmandad isikud (välja arvatud liikmesriigid) jätavad oma võlad ühendustele tasumata, on komisjoni (ja nõukogu) otsused, millega nähakse ette maksekohustus, otseselt jõustatavad vastavalt selle riigi territooriumi tsiviilkohtumenetluse normidele, kus jõustamine aset leiab. Ülejäänud võlgnikega tegeleb õigustalitus, kasutades väliste õigusbüroode abi.

3. KUIDAS TOIMUB ÜHENDUSE EELARVE HALDAMINE JA EELARVEST VÄLJAMAKSETE TEGEMINE

3.1. Peamised põhitegevuskulud

Euroopa ühenduste põhitegevuskulud katavad finantsperspektiivi erinevaid rubriike ja esinevad erinevas vormis olenevalt sellest, kuidas raha välja makstakse ja mis meetodil eelarvet täidetakse. Finantsmääruse kohaselt täidavad ühendused üldeelarvet järgmiste meetodite kohaselt:

Otsene tsentraliseeritud eelarve täitmine: juhud, mil eelarvet täidab selle eest vastutav ühenduste institutsioon või asutus otseselt.

Kaudne tsentraliseeritud eelarve täitmine: juhud, mil ühendused on usaldanud eelarve teatava osa täitmise ühenduste või liikmesriigi asutusele.

Detsentraliseeritud eelarve täitmine: juhud, mil ühendused on delegeerinud teatavad eelarve täitmise ülesanded kolmandatele riikidele.

Eelarve täitmine koostöös liikmesriikidega: selle eelarve täitmise meetodi korral on ühendused delegeerinud teatavad eelarve täitmise ülesanded liikmesriikidele.

Eelarve täitmine ühiselt rahvusvaheliste organisatsioonidega: selle meetodi korral on ühendused usaldanud teatavad eelarve täitmise ülesanded rahvusvahelisele organisatsioonile.

Enamiku kulude (90 miljardit eurot; 2006. aastal 91 miljardit eurot) puhul rakendatakse eelarve täitmist koostöös liikmesriikidega, millega kaasneb ülesannete delegeerimine liikmesriikidele; siia kuuluvad näiteks sellised valdkonnad nagu põllumajanduskulud ja struktuurimeetmed.

3.2. Finantsjuhtimises osalejad

Komisjoni volinike kolleegiumil lasub kollektiivne poliitiline vastutus, kuid eelarve täitmise volitused neil praktiliselt puuduvad. Need ülesanded delegeerib volinike kolleegium igal aastal konkreetsetele avalikele teenistujatele, kes on tema ees aruandekohustuslikud ja kelle suhtes kohaldatakse personalieeskirju. Asjaomaseid töötajaid, kelleks üldiselt on peadirektorid ja talituste juhid, nimetatakse volitatud eelarvevahendite käsutajateks. Nemad omakorda võivad eelarve täitmise ülesandeid delegeerida edasivolitatud eelarvevahendite käsutajatele.

Eelarvevahendite käsutajad vastutavad kogu haldusprotsessi eest, alates selle kindlaksmääramisest, mida tuleb institutsiooni poolt seatud poliitikavaldkondade eesmärkide saavutamiseks teha, kuni algatatud tegevuse haldamiseni nii tegevuslikust kui ka eelarve seisukohast; muu hulgas annavad nad oma allkirja juriidilistele kohustustele, jälgivad täitmist, teevad makseid ja vajadusel isegi nõuavad vahendeid sisse. Eelarvevahendite käsutajad peavad ka korraldama hindamiste läbiviimise, et analüüsida oma ettepanekute elujõulisust (eelhindamine) ja mõõta juba käimasolevate programmide edukust ja kulutasuvust (vahe- ja lõpphindamine). Nimetatud hindamiste tulemusi kasutatakse otsustusprotsessi parandamiseks ning ühenduse sekkumismeetmete läbipaistvuse, usaldusväärsuse ja kulutasuvuse suurendamiseks.

Usaldusväärne finantsjuhtimine ja nõuetekohane usaldusväärsus tagatakse igas peadirektoraadis juhtkonna poolt teostatava kontrolli (mida teostavad eelarvevahendite käsutajad) ja siseauditi lahushoidmisega (rahvusvahelistest COSO standarditest lähtuvatele) selgetele sisekontrollistandarditele vastavuse kontrolliga, eel- ja järelkontrolliga, riskianalüüsil põhineva sõltumatu siseauditiga ning korrapäraste tegevusaruannete esitamisega vastavale volinikule.

Peaarvepidaja teeb makseid ja täidab eelarvevahendite käsutajate koostatud sissenõudekorraldusi ning vastutab rahaliste vahendite haldamise eest. Samuti vastutab ta raamatupidamiseeskirjade ja -meetodite kehtestamise, raamatupidamissüsteemide kinnitamise, raamatupidamisarvestuse pidamise ning institutsiooni raamatupidamise aastaaruande koostamise ja selle konsolideerimise eest teiste konsolideeritud üksuste aruannetega. Lisaks sellele peab peaarvepidaja raamatupidamise aastaaruande allkirjastama, deklareerides, et see annab finantsolukorrast tõese ja erapooletu ülevaate.

Siseaudiitor, kes ei ole rangelt võttes finantsjuhtimises osaleja, nimetatakse institutsiooni poolt selleks, et ta kontrolliks eelarve täitmise süsteemide ja menetluste nõuetekohast täitmist ning nõustaks institutsiooni riskijuhtimise küsimustes. Siseaudiitor koostab sõltumatuid arvamusi haldus- ja kontrollisüsteemide kvaliteedi kohta ning annab soovitusi töökorra parandamiseks ja usaldusväärse finantsjuhtimise edendamiseks.

3.3. Kulukohustuste võtmine ELi eelarvest väljamaksete tegemiseks

Eelarve vastuvõtmise järel teeb eelarve peadirektoraat vahendid komisjoni raamatupidamissüsteemi kaudu kättesaadavaks komisjoni osakondadele ning institutsioonidele ja teistele asutustele vastavalt nende vastutusalasse kuuluvatele poliitikavaldkondadele. See toimub süsteemi raames, mida nimetatakse tegevuspõhiseks eelarvestamiseks. Näiteks vastutuse keskkonnaga seonduvate eelarveridade haldamise eest delegeerib komisjon keskkonna peadirektoraadi juhile ehk peadirektorile (kellest kõnealusel juhul saab asjaomaste eelarveridade volitatud eelarvevahendajate käsutaja).

Enne kolmanda isiku ees juriidilise kohustuse võtmist (näiteks temaga lepingu või toetuslepingu sõlmimist) peab olemas olema eelarverida, mis võimaldab asjaomast tegevust aastaeelarvest rahastada. Asjaomasel eelarvereal peab olema ka piisavalt vahendeid kulude katmiseks. Kui need tingimused on täidetud, tuleb vajalikud vahendid eelarves reserveerida raamatupidamissüsteemis võetavate eelarveliste kulukohustuste abil.

Pärast seda, kui projekti eest vastutav isik (ehk kulukohustuse algataja) on eelarvelise kulukohustuse võtmise algatanud, peab sellele järgnema ettenähtud finantsmenetlus, mis jäädvustatakse paberkandjal ja elektrooniliselt ning millesse on kaasatud vähemalt kaks inimest (nn „nelja silma” põhimõte) — algataja ja kontrollija. Kehtestatud finantsmenetlustega on enne kulukohustuse heakskiitmist vastutava eelarvevahendite käsutaja poolt ette nähtud finants- ja tegevuslikud kontrollid.

Ühenduse eelarvest ei saa ühtegi summat välja maksta enne, kui komisjon või mõni teine EÜ asutus ja võimalik ühenduse vahendite saaja on eelnevalt võtnud juriidilise kohustuse. Otsese tsentraliseeritud eelarve täitmise korral võetakse selline juriidiline kohustus kas töövõtjaga sõlmitud lepingu või abisaajaga sõlmitud toetuslepingu vormis.

Eelarvelise kulukohustuse heakskiitmise järel registreeritakse see eelarve raamatupidamissüsteemis, millest lähtuvalt kasutatakse assigneeringuid. See aga ei mõjuta üldist raamatupidamisarvestust (ehk pearaamatut), kuna kulusid ei ole veel kantud. See on tingitud asjaolust, et Euroopa ühenduste raamatupidamissüsteem koosneb kahest eraldiseisvast, kuid omavahel seotud osast:

a) eelarve raamatupidamisarvestus, mis annab üksikasjaliku ülevaate eelarve täitmisest ja

b) üldine raamatupidamisarvestus, mida kasutatakse bilansi ning tulude ja kulude aruande koostamiseks.

Eelarve raamatupidamisarvestus annab ülevaate umbes 1 150 eelarvereal igapäevaselt võetud kulukohustustest ja tehtud maksetest. Eelarve raamatupidamisarvestus tugineb modifitseeritud kassapõhise raamatupidamisarvestuse põhimõttele, mille kohaselt kulu- või tuluartikkel kirjendatakse raamatupidamisarvestuses alles siis, kui asjaomase summa suhtes võetakse kulukohustus, kui see makstakse välja või laekub. Sellist liiki raamatupidamisarvestus on tüüpiline avaliku sektori puhul, mis on ajalooliselt kaldunud pöörama põhitähelepanu eelarvele ja selle täitmisele. Euroopa Parlament kui institutsioon, mille ees komisjon täidesaatvat võimu kandva institutsioonina on aruandekohustuslik, kontrollib loomulikult hoolikalt, kas täidesaatev organ täidab parlamendi poolt eelarve vastuvõtmisel avaldatud soove. Komisjon avaldab üksikasjalikud andmed eelarve täitmise (väljamaksete tegemise) jooksva seisu kohta igakuiselt Europa veebisaidil. Andmed on esitatud finantsperspektiivi rubriikide ja poliitikavaldkondade lõikes.

Üldises raamatupidamisarvestuses (ehk pearaamatus) kasutatakse kahekordse kirjendamise raamatupidamismeetodit, et näidata kogu eelarveaasta jooksul kantud kulusid ja laekunud tulusid (ja seega eelarveaasta tulemit) ning teha kindlaks EÜ finantsseisund bilansi vormis, milles kajastatakse varasid ja kohustusi asjaomase aasta 31. detsembri seisuga.

3.4. Makse tegemine

3.4.1. Üldeeskirjad

Makseid saab teha üksnes pärast seda, kui asjaomase tehinguga tegelev eelarvevahendite käsutaja on eelarvelise kulukohustuse heaks kiitnud. Makse tegemisel tuleb järgida kohustuslikku tööprotsessi kulgu, mis sarnaneb eelarvelise kulukohustuse puhul kohaldatavale. Makse tehakse raamatupidamissüsteemis ning see jäädvustatakse nii paberkandjal kui ka elektrooniliselt. Menetluse algatab makse algataja ja lõpuks kiidab selle heaks edasivolitatud eelarvevahendite käsutaja. Makse heakskiitmisel ajakohastatakse nii eelarve kui ka üldist raamatupidamisarvestust automaatselt.

Makse raamatupidamissüsteemis heakskiitmise järel on järgmine samm ülekande tegemine abisaaja kontole. Näiteks komisjon teeb peaaegu kõik maksed eelarve peadirektoraadi sularahahalduse osakonna kaudu pangaülekannetena. Komisjonil on pangakontod liikmesriikide riigikassades, keskpankades ja kommertspankades.

Komisjon teeb aastas üle ühe miljoni makse. Komisjon osaleb SWIFTis (Ülemaailmne Pankadevahelise Finantstelekommunikatsiooni Ühing). Iga päev tehakse vähemalt üks maksete seeria, mis algatatakse eelarve peadirektoraadi sularahahalduse osakonna kontrolli all ja millega heakskiidetud maksekorraldused saadetakse automaatselt komisjoni pankadele, et nad teeksid maksed ettenähtud abisaajatele.

3.4.2. Eelmaksed

Eelmakse on makse, mille eesmärk on pakkuda abisaajale sularaha ettemakset, st käibevahendeid. See võib olla jagatud mitmeks makseks, mis tehakse asjaomases eelmaksete lepingus kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul. Käibevahendeid ehk ettemakseid kasutatakse lepingus määratletud perioodi jooksul eesmärgil, milleks see anti, või makstakse tagasi. Kui abisaaja ei kanna abikõlblikke kulusid, on ta kohustatud eelmakseks oleva ettemakse Euroopa ühendustele tagastama. Seega väljamakstud eelmaksed ei muutu lõplikuks kuluks enne, kui on täidetud lepinguga ettenähtud kohustused. Seepärast kirjendatakse see esimese väljamakse tegemisel bilansis varana. Eelmaksete kui vara summat vähendatakse (kas täielikult või osaliselt) abikõlblike kulude ja tagastatud summade kinnitamisega. Kui ühendused on pärast kulutaotluse (vt allpool) abikõlblikkuse analüüsimist eelmaksete summa osaliselt või tervikuna heaks kiitnud, arvatakse heakskiidetud abikõlblikele kuludele vastav summa bilansist välja ja kajastatakse see tulude ja kulude aruandes kuluna. Sellega võidakse eelmaksete summa tasaarvestada kas tervenisti või osaliselt.

Eelmakseid hinnatakse vastavalt arvestuslikule kaetavale väärtusele, võttes arvesse, kas eelmaksetel on tagatis. Eelmaksed, mida ilmselt ei maksta tagasi, kajastatakse tulude ja kulude aruandes kuluna ja bilansis eelmaksete bilansilise jääkväärtuse vähenemisena. Üldiselt teenitakse intressi kõigilt väljamakstud eelmaksetelt (märkimist väärivateks eranditeks on liikmesriikidele ja ühinemiseelse abina makstud summad). See intress kuulub kas Euroopa ühendustele või kolmandale isikule olenevalt sellest, kumma eelmaksete liigiga on tegu. Nende kahe liigi erinevus seisneb selles, et Euroopa ühenduste eelmaksetelt teenitud intress jääb ühenduste omandiks ja tuleb ühendustele tagastada, kuid kolmandate isikute eelmaksetelt teenitud intressid on abisaaja omand.

3.4.3. Kulutaotlused ja kulude abikõlblikkus

Pärast ettemakse ehk eelmakse tegemist saab asjaomane EÜ asutus kulutaotluse, milles esitatakse põhjendused selle kohta, kuidas abisaaja asjaomast eelmakse summat lepingu kohaselt kasutas. Aasta jooksul laekuvate kulutaotluste esitamise sagedus sõltub rahastatava meetme liigist ja lepingu tingimustest ning mitte kõiki kulutaotlusi ei esitata eelarveaasta lõpul.

Esitatud kuluaruanded kirjendatakse raamatupidamissüsteemis kohe lühiajalise võlgnevusena ja selle vastaskanne on „Võlad, mille abikõlblikkus vajab kontrollimist” (debiteeritav summa). Seda nimetatakse „1. etapi arveks”. Kulu kirjendatakse üldises raamatupidamisarvestuses alles pärast selle aluseks oleva sündmuse toimumist, see tähendab pärast kulutaotluse kinnitamist. Seega „1. etapis” kulusid veel ei kajastata. Vastutavatel töötajatel tuleb saadud kulutaotlused kontrollida ning enne, kui nad kinnitavad süsteemis ja paberil, et kulutaotlus on kehtiv ja makse võib teostada, võivad nad vajaduse korral nõuda selle täiendavat põhjendamist. Pärast taotluse kehtivuse kontrollimist tehakse raamatupidamiskanne, millega abikõlblikud summad kantakse kuluna tulude ja kulude aruandesse („2. etapi arve”). Kinnitatud summa võrra vähendatakse ka tasaarvestamata eelmaksete ja kreediti saldosid. Eelarve raamatupidamisarvestusele see mõju ei avalda, sest algne makse on selles juba kirjendatud.

3.4.4. Järgnevate summade maksmine

Kui kulutaotlusega taotletakse algsest maksest suurema makse tegemist ja see kulutaotlus kinnitatakse või kui lepingu kohaselt on nõutav teise makse või lõppmakse tegemine, algatatakse uus maksenõue samade eeskirjade kohaselt. Enne makse tegemist peab sellele lõpliku heakskiidu andma edasivolitatud eelarvevahendite käsutaja. Abikõlblikkuse kriteeriumid on määratletud põhimääruses, pakkumiskutses, mõnes muus toetusesaajatele suunatud teabedokumendis ja/või toetuslepingu tingimustes. Pärast analüüsi kantakse abikõlblikud kulud kuludesse ja teavitatakse abisaajat võimalikest mitteabikõlblikest summadest. Summad, mis on kirjendatud kui „võlad, mille abikõlblikkus vajab kontrollimist”, kujutavad endast seega esitatud kulutaotlusi, mille abikõlblikkus on veel kontrollimata ja mille puhul ei ole seetõttu veel toimunud sündmust, mis oleks aluseks kulude tekkimisele.

3.4.5. Eelarveaasta lõpu raamatupidamismenetlus (saldode järgmisse eelarveaastasse ülekandmine)

Tasaarvestamata eelmaksete summade väärtus eelarveaasta lõpu seisuga leitakse, lahutades makstud esialgse(te)st summa(de)st tagasimakstud summad, tasaarvestatud abikõlblikud summad, eelarveaasta lõpu seisuga veel tasaarvestamata prognoositavad abikõlblikud summad ja väärtuse vähendamised. Eelmaksetega seoses saadud tagatised kajastatakse tingimuslike varadena bilansiväliste kirjete aruandes.

Saldode järgmisse eelarveaastasse ülekandmise menetluses võetakse arvesse eelarveaasta lõpu seisuga veel laekumata kulutaotlusi. Eelkõige tuleb anda hinnang sellele, millised on ühenduse vahenditest abi saajate kantud abikõlblikud kulud, mille kohta nad ei ole EÜ-le veel aruandeid esitanud. Nimetatud summade võimalikult täpseks hindamiseks kasutatakse erinevaid meetodeid, mis olenevad tegevuse liigist ja saadaolevast teabest. Pärast kõnealuste ülekandmiskirjete tegemist kirjendatakse prognoositud abikõlblikud summad kumuleerunud kuludena, prognoositud mitteabikõlblikud summad jäävad aga lahtiseks kontodel „Võlad, mille abikõlblikkus vajab kontrollimist”. Et varasid ja kohustusi mitte üle hinnata, on need summad esitatud lühiajaliste kohustuste all.

3.5. Alusetult makstud summade tagasinõudmine

Eelarvest kantavate kulude abikõlblikkust kontrollivad tõendavate dokumentide alusel asjaomased EÜ talitused või kui eelarvet täidetakse koostöös liikmesriikidega, siis liikmesriikide ametiasutused. Tõendavad dokumendid on sätestatud kohaldatavates eeskirjades või iga toetuse tingimustes. Kontrollisüsteemide kulutasuvuse optimeerimise eesmärgil kontrollitakse lõppmakse taotluste puhul tõendavaid dokumente üldiselt põhjalikumalt kui vahemakse taotluste puhul ning seetõttu võidakse sealjuures avastada vahemaksetes vigu, mis parandatakse lõppmakse korrigeerimisega. Lisaks sellele on EÜ-l ja/või liikmesriigil õigus kontrollida tõendavate dokumentide ausust, tehes kontrollkäike taotluse esitaja ruumidesse rahastatava meetme rakendamise ajal ja/või (järelkontrolli puhul) hiljem. Rakendusperioodi ajal leitud vigu võib parandada järgnevate maksetaotluste korrigeerimise teel. Järelkontrolli käigus leitud vigade puhul esitatakse sissenõudekorraldus. Täiendava teabe saamiseks selle valdkonna kohta vt ka lisa E.6.

4. EELARVEAASTA LÕPU ARUANDLUS

4.1. Raamatupidamise aastaaruanne

Peaarvepidaja ülesanne on koostada raamatupidamise aastaaruanne ja tagada, et see annab ELi finantsolukorrast tõese ja erapooletu ülevaate. Raamatupidamise aastaaruanne koosneb raamatupidamisaruandest ja eelarve täitmise aruandest. Komisjon võtab selle vastu ja esitab selle seejärel auditeerimiseks kontrollikojale ning lõpuks eelarve täitmisele heakskiidu saamiseks nõukogule ja parlamendile.

4.2. Iga-aastased tegevusaruanded

Igalt eelarvevahendite käsutajalt nõutakse iga-aastase tegevusaruande koostamist tema vastutusalasse kuuluva tegevuse kohta. Nimetatud aruandes annab ta aru poliitika elluviimise tulemustest ja sellest, kas ta saab piisava kindlusega kinnitada, et tema aruandes kirjeldatud tegevuse jaoks eraldatud vahendeid on kasutatud sihtotstarbeliselt ja usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtete kohaselt ning et kehtestatud kontrollimenetlused pakuvad vajalikke tagatisi aruande aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrektsuse kohta.

5. AUDITEERIMINE JA EELARVE TÄITMISELE HEAKSKIIDU ANDMINE

5.1. Auditeerimine

ELi raamatupidamise aastaaruannet ja vahendite haldamist kontrollib tema välisaudiitorina tegutsev Euroopa Kontrollikoda, kes koostab nõukogule ja Euroopa Parlamendile aastaaruande. Kontrollikoja põhiülesanne on teostada Euroopa ühenduste raamatupidamise aastaaruande sõltumatut välisauditit. Oma tegevuse osana koostab kontrollikoda järgmised dokumendid:

1. aastaaruanne üldeelarvest rahastatava tegevuse kohta, milles on esitatud kontrollikoja tähelepanekud raamatupidamise aastaaruande ja selle aluseks olevate tehingute kohta;

2. kontrollikoja audititele tuginev ja aastaaruandes kinnitava avalduse vormis esitatud arvamus, millega kinnitatakse i) raamatupidamisaruande usaldusväärsust ja ii) maksustatavatelt isikutelt kogutud tulude ja lõplikele abisaajatele tehtud maksetega seotud, raamatupidamisaruande aluseks olevate tehingute seaduslikkust ja korrektsust;

3. eriaruanded, milles esitatakse konkreetsete haldusvaldkondade auditite käigus tehtud tähelepanekud.

Kontrollikojal on auditeerimise käigus juurdepääsuõigus kõigile vajalikele dokumentidele. Kontrollikoda auditeerib kõiki EÜ tegevusvaldkondasid, kuni üksikute tehingute ja maksete seaduslikkuse ja korrektsuse uurimiseni välja. Kontrollikoda auditeerib ka raamatupidamise aastaaruannet ennast, kontrollides lisaks raamatupidamisaruande üldisele esitusviisile vajaduse korral ka erinevate üksuste bilansse ning tulude ja kulude aruandeid. Seetõttu saab kontrollikoda anda oma arvamuse mitte üksnes esitatud andmete, vaid ka kohaldatava süsteemi ja kontrollide kohta.

5.2. Eelarve täitmisele heakskiidu andmine

Viimaseks kontrolliks on asjaomase eelarveaasta eelarve täitmisele heakskiidu andmine. Euroopa Parlament on eelarve täitmise aruande kinnitamise eest vastutav institutsioon. See tähendab, et pärast raamatupidamise aastaaruande auditeerimist ja lõplikku viimistlemist tuleb nõukogul soovitada ja seejärel parlamendil otsustada, kas anda heakskiit eelarve täitmisele komisjoni ja teiste, ühenduste eelarvet täitvate EÜ asutuste poolt eelneval eelarveaastal. Kõnealune otsus põhineb raamatupidamise aastaaruande läbivaatamisel ja kontrollikoja aastaaruandel (mis sisaldab ametlikku kinnitavat avaldust) ning komisjoni vastustel, aga ka nende tulemusena komisjonile esitatud küsimustel ja täiendava teabe taotlustel.

Eelarve täitmisele heakskiidu andmine kujutab endast eelarve täitmise väliskontrolli poliitilist aspekti. See on otsus, millega Euroopa Parlament vabastab nõukogu soovituse põhjal komisjoni tema vastutusest asjaomase eelarve haldamisel ning mis tähistab asjaomase eelarve käsitlemise lõppu. Eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetlus võib viia üheni järgmisest kolmest tulemusest: heakskiidu andmine, selle edasilükkamine või heakskiidu andmisest keeldumine. Eelarve täitmisele heakskiidu andmisel võib parlament teha tähelepanekuid, mida ta peab oluliseks; sealjuures soovitab parlament sageli meetmeid, mida komisjon peaks neis küsimustes võtma. Komisjon esitab võetud meetmed järelmeetmete aruandes ja tegevuskavas, mille ta saadab nii parlamendile kui ka nõukogule.

I OSA

EUROOPA ÜHENDUSTE KONSOLIDEERITUD RAAMATUPIDAMISARUANNE JA SELLE LISAD

SISUKORD

A. Bilanss

B. Tulude ja kulude aruanne

C. Rahavoogude aruanne

D. Netovara muutuste aruanne

E. Raamatupidamisaruande lisad:

1. Peamised arvestuspõhimõtted

2. Bilansi lisad

3. Tulude ja kulude aruande lisad

4. Rahavoogude aruande lisad

5. Bilansiväliste kirjete aruanne

6. Alusetult makstud summade tagasinõudmine

7. Finantsriskide juhtimine

8. Seotud osapooli käsitlevad andmed

9. Bilansipäevajärgsed sündmused

10. Konsolideeritud üksused

11. Konsolideerimata üksused

A. BILANSS

miljonites eurodes Lisa 31.12.2007 31.12.2006 PÕHIVARA Immateriaalne vara 2.1 44 37 Kinnisvara ja seadmed 2.2 4 523 4 586 Pikaajalised investeeringud 2.3 1 973 2 157 Laenud 2.4 1 806 2 023 Pikaajalised eelmaksed 2.5 14 015 22 425 Pikaajalised nõuded 2.6 127 328 22 488 31 556 KÄIBEVARA Varud 2.7 88 115 Lühiajalised investeeringud 2.8 1 420 1 426 Lühiajalised eelmaksed 2.9 20 583 8 055 Lühiajalised nõuded 2.10 12 051 9 796 Raha ja raha ekvivalendid 2.11 18 756 16 384 52 898 35 776 Aktiva kokku 75 386 67 332 PIKAAJALISED KOHUSTUSED Töötajate hüvitised 2.12 (33 480) (32 200) Riskide ja kulude katteks eraldatud pikaajalised vahendid 2.13 (1 079) (989) Pikaajalised finantskohustused 2.14 (1 574) (1 862) Muud pikaajalised kohustused 2.15 (1 989) (2 020) (38 122) (37 071) LÜHIAJALISED KOHUSTUSED Riskide ja kulude katteks eraldatud lühiajalised vahendid 2.16 (369) (379) Lühiajalised finantskohustused 2.17 (135) (20) Kreditoorne võlgnevus 2.18 (95 380) (94 080) (95 884) (94 479) Passiva kokku (134 006) (131 550) NETOVARA (58 620) (64 218) Reservid 2.19 2 806 2 855 Liikmesriikidelt sissenõutavad summad: 2.20 Töötajate hüvitised (1) (33 480) (32 200) Muud summad (2) (27 946) (34 873) NETOVARA (58 620) (64 218)

B. TULUDE JA KULUDE ARUANNE

miljonites eurodes Lisa 2007 2006 PÕHITEGEVUSTULU Tulu omavahenditest ja osamaksudest 3.1 112 084 105 118 Muu põhitegevustulu 3.2 9 080 8 368 121 164 113 486 PÕHITEGEVUSKULUD Halduskulud 3.3 (7 120) (6 619) Põhitegevuskulud 3.4 (104 682) (106 803) (111 802) (113 422) PÕHITEGEVUSE ÜLEJÄÄK 9 362 64 Finantstulu 3.5 674 621 Finantskulud 3.6 (354) (331) Muudatused töötajate hüvitiste kohustustes 2.12 (2 207) 108 Osa sidus- ja ühisettevõtete netokasumis (kahjumis) 3.7 (13) (265) EELARVEAASTA TULEM 7 462 197

C. RAHAVOOGUDE ARUANNE

miljonites eurodes Lisa 2007 2006 Eelarveaasta tulem 7 462 197 Rahavood põhitegevusest 4.2 Amortisatsioon (finantsvara) 11 11 Amortisatsioon (materiaalne põhivara) 329 306 Investeeringute väärtuse langusest tingitud kahjum (/kahjumi vähenemine) (3) (3) Antud laenude (suurenemine)/vähenemine 217 374 Pikaajaliste eelmaksete (suurenemine)/vähenemine 8 410 307 Pikaajaliste nõuete (suurenemine)/vähenemine 201 (84) Varude (suurenemine)/vähenemine 27 11 Lühiajaliste eelmaksete (suurenemine)/vähenemine (12 528) (1 422) Lühiajaliste nõuete (suurenemine)/vähenemine (2 255) (2 558) Riskide ja kulude katteks eraldatud pikaajaliste vahendite suurenemine/(vähenemine) 90 (108) Pikaajaliste finantskohustuste suurenemine/(vähenemine) (288) (58) Muude pikaajaliste kohustuste suurenemine/(vähenemine) (31) 167 Riskide ja kulude katteks eraldatud lühiajaliste vahendite suurenemine/(vähenemine) (10) 104 Lühiajaliste finantskohustuste suurenemine/(vähenemine) 115 (2) Kreditoorse võlgnevuse suurenemine/(vähenemine) 1 300 11 552 Mitterahalise tuluna kirjendatud eelneva aasta eelarve ülejääk (1 848) (2 410) Muud mitterahalised liikumised (15) 140 Töötajate hüvitiste kohustuste suurenemine/(vähenemine) 1 280 (956) Rahavood investeerimistegevusest 4.3 Immateriaalse vara ning kinnisvara ja seadmete (suurenemine)/vähenemine (284) (772) Pikaajaliste investeeringute (suurenemine)/vähenemine (5) (156) Lühiajaliste investeeringute (suurenemine)/vähenemine 6 14 NETORAHAVOOD 2 181 4 654 RAHA JA RAHA EKVIVALENTIDE SUURENEMINE (NETO) (3) 2 181 4 654 RAHA JA RAHA EKVIVALENDID EELARVEAASTA ALGUSE SEISUGA (3) 2.11 16 824 12 170 RAHA JA RAHA EKVIVALENDID EELARVEAASTA LÕPU SEISUGA (3) 2.11 19 005 16 824

D. NETOVARA MUUTUSTE ARUANNE

miljonites eurodes Reservid (A) Liikmesriikidelt sissenõutavad summad (B) Netovara = (A) + (B) Õiglase väärtuse reserv Muud reservid Kumuleerunud ülejääk/(puudujääk) Eelarveaasta tulem SALDO 31. DETSEMBRI 2005. AASTA SEISUGA 81 2 727 (57 141) (7 812) (62 145) Muutused tagatisfondi reservis 22 (22) 0 Õiglase väärtuse muutused (77) (77) Muud 72 145 217 2005. eelarveaasta eraldatud tulem 30 (7 842) 7 812 0 Liikmesriikidele tagasimakstud 2005. aasta eelarve ülejääk (2 410) (2 410) Eelarveaasta tulem 197 197 SALDO 31. DETSEMBRI 2006. AASTA SEISUGA 4 2 851 (67 270) 197 (64 218) Muutused tagatisfondi reservis (135) 135 0 Õiglase väärtuse muutused 3 (26) (23) Muud 60 (53) 7 2006. eelarveaasta eraldatud tulem 23 174 (197) 0 Liikmesriikidele tagasimakstud 2006. aasta eelarve ülejääk (1 848) (1 848) Eelarveaasta tulem 7 462 7 462 SALDO 31. DETSEMBRI 2007. AASTA SEISUGA 7 2 799 (68 888) 7 462 (58 620)

E. RAAMATUPIDAMISARUANDE LISAD

1. Peamised arvestuspõhimõtted

2. Bilansi lisad

3. Tulude ja kulude aruande lisad

4. Rahavoogude aruande lisad

5. Bilansiväliste kirjete aruanne

6. Alusetult makstud summade tagasinõudmine

7. Finantsriskide juhtimine

8. Seotud osapooli käsitlevad andmed

9. Bilansipäevajärgsed sündmused

10. Konsolideeritud üksused

11. Konsolideerimata üksused

1. PEAMISED ARVESTUSPÕHIMÕTTED

1.1. ÕIGUSAKTID JA FINANTSMÄÄRUS

Raamatupidamisarvestust peetakse vastavalt nõukogu 25. juuni 2002. aasta määrusele (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust (EÜT L 248, 16.9.2002, lk 1, viimati muudetud nõukogu 13. detsembri 2006. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 1995/2006, ELT L 390, 30.12.2006), ja komisjoni 23. detsembri 2002. aasta määrusele (EÜ, Euratom) nr 2342/2002, millega kehtestatakse finantsmääruse üksikasjalikud rakenduseeskirjad (viimati muudetud 28. märtsil 2007).

Finantsmääruse artiklis 133 on öeldud, et komisjoni peaarvepidaja võtab vastu raamatupidamiskorra, mida kohaldatakse kõikides institutsioonides ja asutustes. Sellele tuginedes võttis ta 28. detsembril 2004. aastal vastu ühenduste praegused raamatupidamiseeskirjad. Need tekkepõhise raamatupidamisarvestuse põhimõtted tulenevad rahvusvahelistest avaliku sektori raamatupidamisstandarditest (IPSAS) või nende puudumisel rahvusvahelistest finantsaruandlusstandarditest (IFRS), mida annavad välja vastavalt rahvusvaheliste avaliku sektori raamatupidamise standardite nõukogu (IPSASB) ja rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite nõukogu (IASB). Komisjoni peaarvepidaja kiitis need eeskirjad heaks, olles eelnevalt tutvunud raamatupidamisstandardite nõuandva eksperdirühma arvamusega, kes pakkus erialast nõu. Raamatupidamiseeskirjasid vaadatakse korrapäraselt läbi ja vajadusel neid ajakohastatakse.

Komisjoni peaarvepidaja heakskiidetud hindamis- ja raamatupidamiseeskirju kohaldatakse kõigis konsolideeritud Euroopa Liidu institutsioonides ja asutustes, et kehtiksid ühtsed raamatupidamisarvestuse, hindamise ja raamatupidamisaruannete esitamise eeskirjad, mille eesmärk on ühtlustada raamatupidamisaruannete koostamise ja konsolideerimise protsessi.

Komisjoni peaarvepidaja peab esitama esialgse konsolideeritud raamatupidamisaruande kontrollikojale auditeerimiseks järgneva aasta 31. märtsiks. Komisjon peab 31. juuliks vastu võtma lõpliku konsolideeritud raamatupidamisaruande, mis seejärel avaldatakse 15. novembriks Euroopa Liidu Teatajas koos kontrollikoja kinnitava avaldusega. Nii esialgne kui ka lõplik raamatupidamise aastaaruanne on struktureeritud järgmiselt: I köites on esitatud konsolideeritud raamatupidamisaruanne ja II köites komisjoni raamatupidamisaruanne.

1.2. RAAMATUPIDAMISPÕHIMÕTTED

Raamatupidamisaruannete eesmärk on anda üksuse finantsseisundi, tegevustulemuste ja rahavoogude kohta teavet, millest on abi laiale kasutajaskonnale. Avaliku sektori üksuste puhul, nagu seda on Euroopa ühendused, on eesmärk konkreetsemalt anda teavet, millest on abi otsuste tegemisel, ja näidata, et üksus kasutab talle usaldatud vahendeid vastutustundlikult.

Tõese ja erapooletu ülevaate andmiseks peavad raamatupidamisaruanded mitte ainult andma institutsioonide ja ametite tegevuse iseloomu ja ulatust kirjeldavat asjakohast teavet, selgitama, kuidas neid rahastatakse, ja andma igakülgset teavet nende tegevuse kohta, vaid ühtlasi tegema seda kõike selgel ja arusaadaval viisil, mis võimaldab eelarveaastaid omavahel võrrelda. Käesoleva dokumendi koostamisel on silmas peetud just neid eesmärke.

Euroopa Liidu institutsioonide ja ametite raamatupidamissüsteem koosneb üldisest raamatupidamisarvestusest ja eelarve raamatupidamisarvestusest. Raamatupidamisarvestus toimub eurodes ja kalendriaasta põhjal. Eelarve raamatupidamisarvestus annab üksikasjaliku pildi eelarve täitmisest ja põhineb modifitseeritud kassapõhise raamatupidamisarvestuse põhimõttel. Üldine raamatupidamisarvestus võimaldab raamatupidamisaruannete koostamist, sest selles on kajastatud kõik eelarveaasta kulud ja tulud tekkepõhise raamatupidamisarvestuse põhimõtete kohaselt ning selle eesmärk on finantsseisundi kajastamine 31. detsembri seisuga bilansi vormis.

Finantsmääruse artiklis 124 on sätestatud raamatupidamisaruannete koostamisel kohaldatavad raamatupidamispõhimõtted:

— tegevuse jätkuvuse põhimõte;

— konservatiivsuse põhimõte;

— raamatupidamismeetodite järjepidevuse põhimõte;

— teabe võrreldavuse põhimõte;

— olulisuse põhimõte;

— brutopõhimõte;

— sisu ülimuslikkuse põhimõte;

— tekkepõhise raamatupidamisarvestuse põhimõte.

1.3. KONSOLIDEERIMINE

Euroopa ühenduste konsolideerimine hõlmab 36 kontrollitavat üksust, ühte sidusettevõtet ja kolme ühisettevõtet. Konsolideeritud üksuste täielik loetelu on esitatud lisas E.10. 2006. aastaga võrreldes on konsolideerimise ulatust laiendatud kahe ameti ja kahe ühisettevõtte võrra. Nende lisandumine ei avaldanud konsolideeritud raamatupidamisaruandele märkimisväärset mõju.

Kontrollitavad üksused

Kontrollitavad üksused on kõik üksused, mille finants- ja tegevusstrateegiat on Euroopa ühendustel õigus juhtida, et saada kasu kõnealuste üksuste tegevusest. Nimetatud õigus peab olema käesoleval hetkel rakendatav. Kõige tavalisem kontrolli näitaja — häälteenamus — ei ole Euroopa ühenduste puhul enamikul juhtudel kohaldatav, sest kapitalistlikud suhted üksuste vahel üldjuhul puuduvad.

Konsolideeritavad Euroopa Liidu institutsioonid on loodud asutamislepingutega. Institutsioonid on Euroopa ühenduste organisatsioonilise ülesehituse aluseks ja annavad oma vaieldamatu panuse Euroopa ühenduste eesmärkide saavutamisse. Seetõttu võib neid lugeda Euroopa ühenduste ainukontrolli alla kuuluvaks.

Sama lähenemisviisi kohaselt loetakse kõiki teisese õigusakti alusel loodud ühenduste asutusi ja rakendusameteid Euroopa ühenduste ainukontrolli alla kuuluvateks ning seepärast konsolideeritakse ka need. Tuleb märkida, et Siseturu Ühtlustamise Amet (Alicante) ja Ühenduse Sordiamet (Angers) ei saa ühenduste üldeelarvest toetusi. Konsolideeritud on ka kaks Euroopa Liidu kolmanda samba ametit, mis on saanud toetuse Euroopa ühenduste üldeelarvest (vt ka lisa E.10). Lisaks sellele loetakse kontrollitavaks üksuseks ka likvideeritavat Euroopa Söe- ja Teraseühendust (ESTÜ).

Kontrollitavad üksused on konsolideeritud täieliku konsolideerimise meetodi kohaselt. Kõik Euroopa ühenduste kontrollitavate üksuste vahelised tehingud ja saldod on elimineeritud. Üksustevaheliste tehingutega seotud realiseerimata kasum ja kahjum ei ole märkimisväärsed ja seetõttu ei ole neid elimineeritud.

Sidusettevõtted

Sidusettevõtted on kõik üksused, mille üle Euroopa ühendustel on oluline mõju, kuid mida nad ei kontrolli; üldjuhul kaasneb sellega osalus, mis annab 20 % kuni 50 % hääleõiguse. Sidusettevõtetesse tehtud investeeringute üle peetakse arvestust kapitaliosaluse meetodil ja need võetakse arvele soetusmaksumuses.

Euroopa ühenduste osa sidusettevõtete omandamisjärgses kasumis või kahjumis kajastatakse tulude ja kulude aruandes ning nende osa reservides toimunud omandamisjärgsetes liikumistes kajastatakse reservides. Kumulatiivseid omandamisjärgseid liikumisi korrigeeritakse investeeringu bilansilise maksumusega. Sidusettevõttelt saadud jaotatud kasum vähendab investeeringu bilansilist maksumust.

Euroopa ühenduste ja nende sidusettevõtte vahelistest tehingutest tulenev realiseerimata kasum ja kahjum ei ole märkimisväärsed ning seetõttu ei ole neid elimineeritud.

Sidusettevõtete arvestuspõhimõtted võivad erineda arvestuspõhimõtetest, mida Euroopa ühendused kasutavad sarnastel asjaoludel aset leidvate sarnaste tehingute ja sündmuste puhul. Sidusettevõtete raamatupidamisaruandeid kasutati kapitaliosaluse meetodi kohaldamisel, kuid praktilistel kaalutlustel korrigeerimisi nendesse ei tehtud.

Juhtudel, mil Euroopa ühendustele kuulub vähemalt 20 % riskikapitalifondist, ei sea ühendused eesmärgiks avaldada olulist mõju. Selliseid fonde käsitletakse seetõttu likviidsete finantsvaradena ja kapitaliosaluse meetodit ei kohaldata.

Ühisettevõtted

Ühisettevõte on lepinguline suhe, mille alusel Euroopa ühendused ning üks või enam poolt (ühisettevõtjad) kohustuvad läbi viima majandustegevust, mille üle teostatakse ühiskontrolli. Ühiskontroll on lepingus kokkulepitu kohaselt jaotatud kontroll majandustegevuse üle. Ühiskontrolli alla kuuluvate üksuste osaluste üle peetakse arvestust kapitaliosaluse meetodil ja need võetakse arvele soetusmaksumuses.

Euroopa ühenduste osa ühisettevõtete kasumis või kahjumis kajastatakse tulude ja kulude aruandes ning nende osa reservides toimunud liikumistes kajastatakse reservides. Kumulatiivseid liikumisi korrigeeritakse osaluse bilansilise maksumusega.

Euroopa ühenduste ja ühiskontrolli aluse üksuse vahelistest tehingutest tulenev realiseerimata kasum ja kahjum ei ole märkimisväärsed ning seetõttu ei ole neid elimineeritud.

Ühisettevõtete arvestuspõhimõtted võivad erineda arvestuspõhimõtetest, mida Euroopa ühendused kasutavad sarnastel asjaoludel aset leidvate sarnaste tehingute ja sündmuste puhul. Ühisettevõtete raamatupidamisaruandeid kasutati kapitaliosaluse meetodi kohaldamisel, kuid praktilistel kaalutlustel korrigeerimisi nendesse ei tehtud.

Konsolideerimata üksused

Euroopa ühenduste kontrolli alla ei kuulu vahendid, mida ühendused haldavad Euroopa ühenduste personali ravikindlustusskeemi ja Euroopa Arengufondi nimel, ja seega ei ole neid vahendeid ka Euroopa ühenduste raamatupidamisaruandes konsolideeritud. 31. detsembri 2007. aasta seisuga oli nende koguvara väärtuseks vastavalt 287 miljonit eurot ja 1 350 miljonit eurot (vt lisa E.11).

1.4. ARUANDE KOOSTAMISE ALUS

1.4.1. Valuuta ja ümberarvestamise alused

Arveldus- ja aruandlusvaluuta

Raamatupidamise aastaaruanne on koostatud miljonites eurodes, mis on Euroopa ühenduste arveldus- ja aruandlusvaluuta.

Tehingud ja saldod

Välisvaluutatehingud arvestatakse eurodesse ümber tehingupäeval kehtinud vahetuskursi alusel.

Kasum või kahjum vahetuskursi muutustest, mis tuleneb välisvaluutas arveldatud tehingutest ning välisvaluutas nomineeritud rahaliste varade ja kohustuste vahetuskursside ümberarvestamisest eelarveaasta lõpus, kajastatakse tulude ja kulude aruandes.

Välisvaluutas nomineeritud rahaliste varade ja kohustuse eelarveaasta lõppsaldod arvestatakse eurodesse ümber 31. detsembril kehtinud vahetuskursside alusel.

Euro vahetuskursid

Valuuta 31.12.2007 31.12.2006 BGN 1,9558 1,9558 CYP 0,5853 0,5782 CZK 26,6280 27,4850 DKK 7,4583 7,4560 EEK 15,6466 15,6466 GBP 0,73335 0,6715 HUF 253,7300 251,7700 LVL 0,6964 0,6972 LTL 3,4528 3,4528 MTL 0,4293 0,4293 PLN 3,5935 3,8310 RON 3,6077 3,3835 SKK 33,5830 34,4350 SEK 9,4415 9,0404 JPY 164,9300 156,9300 USD 1,4721 1,3170

Teistsuguseid ümberarvestamise meetodeid kasutatakse järgmiste rubriikide korral:

— kinnisvara ja seadmed ning immateriaalne vara, mille väärtus eurodes säilib selle soetamise kuupäeval kehtinud vahetuskursi juures, ja

— Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi raames makstud eelmaksed, mis arvestatakse ümber nende maksmise kuule järgneva kuu 10. kuupäeval kehtinud vahetuskursi alusel.

Välisvaluutas nomineeritud ja likviidseks loetavate rahaliste väärtpaberite õiglase väärtuse muutusi, mis seonduvad ümberarvestamise erinevusega, kajastatakse tulude ja kulude aruandes. Õiglases väärtuses hoitavate, muutustega läbi tulude ja kulude aruande kajastatavate mitterahaliste finantsvarade ja -kohustuste ümberarvestamise erinevusi kajastatakse tulude ja kulude aruandes. Likviidseks loetavate mitterahaliste finantsvarade ja -kohustuste ümberarvestamise erinevused on esitatud õiglase väärtuse reservis.

1.4.2. Prognooside kasutamine

IPSASe ja üldtunnustatud raamatupidamispõhimõtete kohaselt on raamatupidamisaruandes tingimata esitatud summad, mis põhinevad kõige usaldusväärsemale kättesaadavale teabele tuginevatel juhtkonna prognoosidel ja hinnangutel. Oluliste hinnangute hulka kuuluvad muu hulgas töötajate hüvitiste kohustuste, riskide ja kulude katteks eraldatud vahendite, varudest ja nõuetest tuleneva finantsriski, viitlaekumiste ja kumuleerunud kulude ning tingimuslike varade ja kohustuste summad ja immateriaalse vara ning kinnisvara ja seadmete väärtuse languse määra summad. Tegelikud tulemused võivad kõnealustest prognoosidest erineda. Muutusi prognoosides kajastatakse selles perioodis, mil need teatavaks on saanud.

1.5. BILANSS

1.5.1. Immateriaalne vara

Omandatud arvutitarkvara litsentsid on kajastatud soetusmaksumuses, millest on lahutatud kumulatiivne amortisatsioon ja väärtuse langusest tulenev kahjum. Vara amortiseeritakse lineaarselt eeldatava kasuliku kasutusea alusel (4 aastat). Asutusesiseselt loodud immateriaalset vara kajastatakse praegu kuluna tulude ja kulude aruandes.

Arvutitarkvara programmide arenduse ja hooldusega seotud kulusid ning teadusliku uurimis- ja arendustegevuse kulusid kajastatakse kuluna kulu kandmise hetkel.

1.5.2. Kinnisvara ja seadmed

Kogu kinnisvara ja seadmed on näidatud soetusmaksumuses, millest on lahutatud kumulatiivne amortisatsioon ja väärtuse langusest tulenev kahjum. Soetusmaksumus hõlmab kulusid, mis on asjaomase vara soetamisega otseselt seotud.

Hilisemad kulud on vastavalt vajadusele kas arvatud vara bilansilise maksumuse hulka või kajastatud eraldi varana — viimast vaid juhul, kui on tõenäoline, et varaga seotud tulevane majanduslik kasu läheb Euroopa ühendustele ja vara maksumust saab usaldusväärselt mõõta. Parandus- ja hooldustööd kajastatakse kuluna tulude ja kulude aruandes selle arvestusperioodi all, mil vastavad kulud kanti. Kuna Euroopa ühendused ei võta laene kinnisvara ega seadmete soetamiseks, siis laenukulusid sellise soetamisega ei kaasne.

Maad ja kunstiteoseid ei amortiseerita, kuna nende kasutusiga loetakse igaveseks. Ehitamisel olevat vara ei amortiseerita, kuna selline vara ei ole veel kasutamiseks valmis. Muude varade amortisatsioon arvutatakse lineaarsel meetodil, mille kohaselt nende maksumus jaotatakse jääkmaksumusteks nende eeldatava kasuliku kasutusea peale järgmiselt:

Amortisatsiooninormid

Vara liik Lineaarne amortisatsiooninorm Hooned 4 % Masinad ja seadmed 10 % — 25 % Mööbel 10 % — 25 % Inventar ja sisseseade 10 % — 33 % Sõidukid 25 % Arvutiriistvara 25 % Muu materiaalne vara 10 % — 33 %

Amortisatsiooninormid. Võõrandamisest saadud kasum või kahjum leitakse tulu ja müügikulude vahe võrdlemisel võõrandatava vara bilansilise maksumusega ning seda kajastatakse tulude ja kulude aruandes.

Rendimaksed

Materiaalse vara rendimaksed, mille puhul Euroopa ühendused kannavad põhimõtteliselt kõiki omandiõigusega kaasnevaid riske ja hüvesid, liigitatakse kapitalirendi makseteks. Kapitalirendi maksed kapitaliseeritakse rendi alustamisel väärtuse juures, mis vastab kas renditava vara õiglasele väärtusele või minimaalsete rendimaksete nüüdisväärtusele, olenevalt sellest, kumb neist on madalam. Iga rendimakse jaotatakse kohustuseks ja finantskuludeks selliselt, et tasumata finantssaldo määr püsiks ühtlane. Rendikohustusi, millest on finantskulud maha arvatud, kajastatakse muude (lühi- ja pikaajaliste) kohustuste all. Finantskulude hulka kuuluvaid intresse kajastatakse kuluna tulude ja kulude aruandes rendiperioodi jooksul, et saada pidev perioodiline intressimäär, mida kohaldatakse igal perioodil kohustuse tasumata saldo suhtes. Kapitalirendi tulemusel soetatud vara amortiseeritakse kas vara kasuliku kasutusea või rendiperioodi jooksul, olenevalt sellest, kumb neist on lühem.

Rendimaksed, mille puhul oluline osa omandiõigusega kaasnevatest riskidest ja hüvedest jääb rendileandja kanda, liigitatakse kasutusrendiks. Kasutusrendi korras tehtavad maksed kajastatakse kuluna tulude ja kulude aruandes rendiperioodi jooksul lineaarsel meetodil.

1.5.3. Muude kui finantsvarade väärtuse langus

Tähtajatu kasuliku kasutuseaga varasid ei amortiseerita; selle asemel kontrollitakse igal aastal, ega nende väärtus ei ole langenud. Amortiseeritavate varade puhul kontrollitakse alati, ega nende väärtus ei ole langenud, kui sündmused või asjaolude muutumine viitavad sellele, et bilansiline maksumus ei pruugi olla kaetav. Väärtuse langusest tulenev kahjum kajastatakse summas, mille võrra vara bilansiline maksumus ületab kaetava väärtuse. Kaetav väärtus on kas vara õiglane väärtus, millest on lahutatud müügikulud, või vara tarbimisväärtus, olenevalt sellest, kumb neist on kõrgem.

Immateriaalse vara ning kinnisvara ja seadmete jääkmaksumus ja kasulik kasutusiga vaadatakse läbi ja vajadusel korrigeeritakse neid igal bilansipäeval. Kui vara bilansiline maksumus ületab hinnangulise kaetava väärtuse, hinnatakse vara bilansiline maksumus kohe alla kuni tema kaetava väärtuseni.

1.5.4. Investeeringud

Investeeringud sidusettevõtetesse ja osalused ühisettevõtetes

Sidusettevõtetesse tehtud investeeringute üle ja osaluste üle ühisettevõtetes peetakse arvestust kapitaliosaluse meetodil.

Investeeringud riskikapitali fondidesse

Liigitus ja väärtuse hindamine

Investeeringud riskikapitali fondidesse liigitatakse likviidseteks varadeks ja sellest tulenevalt võetakse need arvele õiglases väärtuses; õiglase väärtuse muutustest tulenev kasum või kahjum (sealhulgas ümberarvestamise erinevused) kajastatakse õiglase väärtuse reservis.

Õiglase väärtuse määramine

Kuna investeeringutel riskikapitali fondidesse ei ole aktiivsel turul noteeritud turuhinda, hinnatakse nende väärtust muu usaldusväärse väärtuse hindamise meetodi puudumisel iga investeeringu puhul eraldi kas soetusmaksumuse või omistatava puhasväärtuse (NAV) alusel, mille fondivalitseja on kuni bilansipäevani teatavaks teinud, olenevalt sellest, kumb neist on madalam, jättes seega välja igasuguse kohaldatava realiseerimata kasumi, mis võib aluseks olevas investeerimisportfellis esineda. Investeeringuid riskikapitali fondidesse, mis bilansipäeva seisuga on loodud vähem kui kaks aastat tagasi, hinnatakse samade põhimõtete alusel. Erandina ei võeta nende puhul arvesse üksnes halduskuludest tulenevat realiseerimata kahjumit, pidades silmas, et tegemist on aluseks oleva investeerimisportfelli algetapiga.

Selle meetodi kohaselt leitakse riskikapitali fondidesse tehtud investeeringute õiglane väärtus, kohaldades summaarse puhasväärtuse (NAV) põhimõtet, mis eeldab, et kui fondide puhasväärtusi võib lugeda standardile IAS 39 vastavaks, siis vastab sellele ka kõigi fondide puhasväärtuste summa.

Nimetatud meetodi kohaselt liigitatakse fondid kolme kategooriasse:

— I kategooria — fondid, mille puhul rakendatakse IAS 39 õiglase väärtuse nõudeid;

— II kategooria — fondid, mille puhul rakendatakse muid hindamisjuhiseid (nt AFIC, BVCA ja EVCA hindamisjuhised) või standardeid, mida võib lugeda standardile IAS 39 vastavaks;

— III kategooria — fondid, mille puhul ei rakendata IAS 39 õiglase väärtuse nõudeid ega muid standardile IAS 39 vastavaid hindamisjuhiseid.

I ja II kategooria puhul kajastatakse õiglase väärtuse hindamisest tulenevat realiseerimata kasumit reservides ja realiseerimata kahjumi puhul hinnatakse, kas selle väärtus on vähenenud, et otsustada, kas kajastada seda väärtuse langusest tingitud kahjumina tulude ja kulude aruandes või muutusena õiglase väärtuse reservis.

Omistatav puhasväärtus, mille õiglane väärtus on kindlaks tehtud, määratakse, kohaldades kas Euroopa ühenduste osaluse protsenti fondis viimases aruandes kajastatud omistatava puhasväärtuse suhtes või asjaomase fondivalitseja esitatud aktsia sama kuupäeva täpset väärtust juhul, kui viimane on kättesaadav.

III kategooriasse kuuluvaid investeeringuid hinnatakse soetusmaksumuses, millest on lahutatud väärtuse langusest tingitud kahjum (kuigi sellist liiki investeeringud praegu puuduvad).

Finantsinstrumendid

Liigitus

Euroopa ühendused liigitavad oma investeeringud järgmistesse kategooriatesse: finantsvarad, mida kajastatakse õiglases väärtuses muutustega läbi tulude ja kulude aruande; laenud ja nõuded; tähtajani hoitavad investeeringud; likviidsed finantsvarad. Investeeringute liigitus määratletakse nende arvele võtmisel ja see hinnatakse ümber iga bilansipäeva seisuga.

i) Finantsvarad, mida kajastatakse õiglases väärtuses muutustega läbi tulude ja kulude aruande

Sellel kategoorial on kaks alakategooriat: kauplemiseks hoitavad finantsvarad ja finantsvarad, mida kajastatakse nende soetamisel õiglases väärtuses muutustega läbi tulude ja kulude aruande. Finantsvara liigitatakse sellesse kategooriasse, kui see soetatakse peamiselt müügi eesmärgil lühiajaliselt või kui Euroopa ühendused on nimetatud finantsvara sellesse kategooriasse kuuluvana määratlenud. Ka tuletisinstrumendid liigitatakse kauplemise eesmärgil hoitavaks, kui neid ei saa lugeda riskiarvestuse eesmärgil hoitavaks. Sellesse kategooriasse kuuluvad varad liigitatakse käibevaraks, kui nende oodatav realiseerimisaeg on 12 kuu jooksul bilansipäevast arvates.

ii) Laenud ja nõuded

Laenud ja nõuded on aktiivsel turul noteerimata finantsvarad, mille maksed on püsivad või kindlaksmääratavad, ning nende hulka ei kuulu tuletisinstrumendid. Need tekivad, kui ühendused annavad raha või kaupu või osutavad teenuseid otse võlgnikule, ilma et nad kavatseksid nõudega kaubelda. Need kuuluvad põhivara hulka, välja arvatud juhul, kui nende tähtaeg on lühem kui 12 kuud bilansipäevast arvates.

iii) Tähtajani hoitavad investeeringud

Tähtajani hoitavad investeeringud on kindlaksmääratud tähtajaga finantsvarad, mille maksed on püsivad või kindlaksmääratavad ning mida Euroopa ühendused kavatsevad ja suudavad hoida kuni tähtajani, ning nende hulka ei kuulu tuletisinstrumendid. Aruandeaasta jooksul ei olnud Euroopa ühendustel ühtegi sellesse kategooriasse kuuluvat investeeringut.

iv) Likviidsed finantsvarad

Likviidsed finantsvarad on finantsvarad, mis on määratletud sellesse kategooriasse kuuluvana või mis ei ole liigitatud ühtegi teise kategooriasse, ning nende hulka ei kuulu tuletisinstrumendid. Need kuuluvad põhivara hulka, välja arvatud juhul, kui ühendused kavatsevad investeeringu müüa 12 kuu jooksul bilansipäevast arvates.

Arvelevõtmine ja väärtuse hindamine arvelevõtmisel

Õiglases väärtuses muutustega läbi tulude ja kulude aruande kajastatud, tähtajani hoitavate ja likviidsete finantsvarade ostu ja müüki kajastatakse kauplemispäeval, st päeval, mil Euroopa ühendused võtavad kohustuse vara ostuks või müügiks. Laene kajastatakse sularaha laenuvõtjale ülekandmise hetkel. Investeeringud võetakse arvele õiglases väärtuses, millele on liidetud kõigi nende finantsvarade tehingukulud, mis ei ole kajastatud õiglases väärtuses muutustega läbi tulude ja kulude aruande. Finantsvarad, mis on kajastatud õiglases väärtuses muutustega läbi tulude ja kulude aruande, võetakse arvele õiglases väärtuses ning tehingukulud kajastatakse kuluna tulude ja kulude aruandes.

Finantsvara õiglane väärtus arvelevõtmisel on tavaliselt tehinguhind (st saadud tasu õiglane väärtus). Pikaajalise intressivaba või turutingimustest madalama intressimääraga laenu andmisel saab selle õiglaseks väärtuseks lugeda kõigi tulevaste laekumiste nüüdisväärtuse, mis on diskonteeritud turuintressimäära alusel, mis kehtib sarnase krediidireitinguga sarnase instrumendi puhul.

Praktilistel kaalutlustel ja asjaomaste summade ebaolulisuse tõttu kasutatakse nende laenude arvelevõtmisel, mille likvideeritav ESTÜ on andnud ametnikele, õiglase väärtusena tehinguhinda, olenemata võimalikust soodustingimustel võimaldatud intressimäärast.

Finantsinstrumentide kajastamine lõpetatakse, kui investeeringust rahavoogude saamise õigus on aegunud või üle antud ja Euroopa ühendused on põhimõtteliselt kõik omandiõigusega kaasnevad riskid ja hüved üle andnud.

Järgnev väärtuse hindamine

Likviidseid finantsvarasid ja finantsvarasid, mida kajastatakse õiglases väärtuses muutustega läbi tulude ja kulude aruande, kajastatakse järgnevalt õiglases väärtuses. Õiglases väärtuses muutustega läbi tulude ja kulude aruande kajastatud finantsvarade kategooriasse kuuluvate finantsvarade õiglase väärtuse muutustest tekkiv kasum või kahjum kajastatakse tulude ja kulude aruandes selle perioodi all, mil see on tekkinud.

Välisvaluutas nomineeritud ja likviidseks loetavate rahaliste finantsvarade õiglase väärtuse muutusi, mis seonduvad ümberarvestamise erinevusega, kajastatakse tulude ja kulude aruandes. Likviidseks loetavate mitterahaliste finantsvarade õiglase väärtuse muutusi kajastatakse õiglase väärtuse reservis. Likviidseks loetava finantsvara müümisel või väärtuse vähendamisel kajastatakse eelnevalt õiglase väärtuse reservis kajastatud õiglase väärtuse kumulatiivset korrigeerimist tulude ja kulude aruandes.

Likviidsete finantsvarade intressi, mis on arvutatud tegeliku intressimäära meetodi kohaselt, kajastatakse tulude ja kulude aruandes. Likviidsetelt omakapitaliinstrumentidelt saadud dividende kajastatakse hetkel, mil Euroopa ühenduste jaoks tekib makse saamise õigus.

Aktiivsetel turgudel noteeritud investeeringute õiglane väärtus põhineb jooksval pakkumishinnal. Kui finantsvara turg ei ole aktiivne (või kui tegemist on noteerimata väärtpaberitega) määravad Euroopa ühendused õiglase väärtuse hindamismeetodeid kasutades. Kõnealuste meetodite hulka kuuluvad hiljutiste mitteseotud poolte vaheliste tehingute kasutamine, viitamine teistele põhimõtteliselt samasugustele instrumentidele, diskonteeritud rahavoogude analüüs, optsioonihinna mudelid ja muud turuosaliste üldkasutatavad hindamismeetodid.

Juhul kui sellistesse omakapitaliinstrumentidesse tehtud investeeringute õiglast väärtust, millel ei ole aktiivsel turul noteeritud turuhinda, ei saa usaldusväärselt mõõta, hinnatakse neid soetusmaksumuses, millest on lahutatud väärtuse langusest tekkinud kahjum.

Laene ja nõudeid ning tähtajani hoitavaid investeeringuid kajastatakse amortiseeritud väärtuses tegeliku intressimäära meetodi kohaselt. Laenatud vahendite arvelt antud laenude puhul ei saa asjaomaste summade ebaolulisuse tõttu tegeliku intressimäära meetodit antud ja võetud laenude suhtes eraldi kohaldada. Euroopa ühenduste kantud tehingukulud, mille hüvitamist seejärel laenusaajalt nõutakse, kajastatakse otse tulude ja kulude aruandes.

Finantsvara väärtuse langus

Euroopa ühendused hindavad igal bilansipäeval, kas on objektiivseid tõendeid selle kohta, et finantsvara väärtus on langenud. Finantsvara väärtus langeb ja väärtuse langusest tekib kahjum üksnes juhul, kui on objektiivseid tõendeid selle kohta, et vara arvele võtmise järel on selle väärtus langenud ühe või enama sündmuse tagajärjel, mis mõjutab või mõjutavad finantsvara prognoositud tulevasi rahavooge, mida saab usaldusväärselt hinnata.

i) Amortiseeritud väärtuses kajastatud varad

Kui on objektiivseid tõendeid selle kohta, et amortiseeritud väärtuses kajastatud laenude ja nõuete või tähtajani hoitavate investeeringute väärtuse languse tõttu on kantud kahjumit, leitakse kahjumi suurus vara bilansilise maksumuse ja prognoositud tulevaste rahavoogude (v.a kandmata tulevane krediidikahju) nüüdisväärtuse vahena, diskonteerituna finantsvara algse tegeliku intressimääraga. Vara bilansilist maksumust vähendatakse ja kahjumi summa kajastatakse tulude ja kulude aruandes. Kui laen või tähtajani hoitav investeering on muutuva intressimääraga, võetakse väärtuse langusest tekkinud kahjumi leidmisel diskontomääraks lepingu kohaselt kindlaks määratud jooksev tegelik intressimäär.

Tagatisega finantsvara prognoositud tulevaste rahavoogude nüüdisväärtuse arvutus peegeldab rahavooge, mis võivad tuleneda tagatise sundmüügist, millest on maha arvatud tagatise saamise ja müügi kulud, olenemata sellest, kas sundmüük on tõenäoline või mitte.

Kui järgneval perioodil väärtuse langusest tekkinud kahjumi summa väheneb ja vähenemist saab objektiivselt seostada sündmusega, mis on toimunud pärast väärtuse languse kajastamist, vähendatakse eelnevalt kajastatud väärtuse langusest tekkinud kahjumit tulude ja kulude aruandes.

ii) Õiglases väärtuses kajastatud varad

Likviidseks loetavate omakapitaliväärtpaberite väärtuse languse kindlakstegemisel võetakse arvesse seda, kas väärtpaberi õiglane väärtus on langenud oluliselt või pikaks ajaks allapoole tema soetusmaksumust. Kui likviidsete finantsvarade puhul on mis tahes selliseid tõendeid, arvatakse kumulatiivne kahjum (arvutatuna soetusmaksumuse ja jooksva õiglase väärtuse vahena, millest on lahutatud mis tahes varem tulude ja kulude aruandes kajastatud asjaomase finantsvara väärtuse langusest tekkinud kahjum) reservist välja ja kajastatakse tulude ja kulude aruandes. Tulude ja kulude aruandes kajastatud omakapitaliväärtpaberite väärtuse langusest tekkinud kahjumi vähenemise korral ei kajastata seda vähenemist tulude ja kulude aruandes. Kui järgneval perioodil likviidseks loetava võlainstrumendi õiglane väärtus suureneb ja suurenemist saab objektiivselt seostada sündmusega, mis on toimunud pärast väärtuse languse kajastamist, vähendatakse eelnevalt kajastatud väärtuse langusest tekkinud kahjumit tulude ja kulude aruandes.

1.5.5. Varud

Varusid kajastatakse kas nende soetusmaksumuses või neto realiseerimisväärtuses olenevalt sellest, kumb neist on madalam. Soetusmaksumus määratakse lihtjärjekorra (FIFO) meetodi alusel. Valmistoodete ja lõpetamata toodangu soetusmaksumus koosneb toorainest, otsestest tööjõukuludest ja muudest otsestest kuludest ning nendega seotud tootmislikest üldkuludest (võttes aluseks normaalse kasutatava tootmisvõimsuse). Neto realiseerimisväärtus on tavalise äritegevuse käigus rakendatav hinnanguline müügihind, millest on lahutatud valmistus- ja müügikulud.

Kui turustamiseks mõeldud varusid hoitakse tasuta või sümboolse tasu eest, hinnatakse nende väärtust kas soetusmaksumuse või jooksva asendusmaksumuse alusel olenevalt sellest, kumb neist on madalam. Jooksev asendusmaksumus on kulu, mida Euroopa ühendused kannaksid vara soetamisel aruandepäeval.

1.5.6. Eelmaksed

Eelmakse on makse, mille eesmärk on pakkuda abisaajale sularaha ettemakset, st käibevahendeid. See võib olla jagatud mitmeks makseks, mis tehakse asjaomases eelmaksete lepingus kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul. Käibevahendeid või ettemakseid kasutatakse sel eesmärgil, milleks need anti, lepingus määratletud perioodi jooksul. Vastasel korral makstakse need tagasi. Kui abisaaja ei kanna abikõlblikke kulusid, on tal kohustus eelmakseks olev ettemakse Euroopa ühendustele tagastada. Eelmakse summat vähendatakse (kas täielikult või osaliselt) abikõlblike kulude ja tagasi makstud summade kinnitamisega.

Eelarveaasta lõpus leitakse veel tasaarvestamata eelmakse summade väärtus, lahutades makstud esialgse(te)st summa(de)st tagastatud summad, tasaarvestatud abikõlblikud summad, eelarveaasta lõpu seisuga veel tasaarvestamata prognoositavad abikõlblikud summad ja väärtuse vähendamised.

Eelmaksetelt arvutatud intressi kajastatakse selle teenimise hetkel asjaomase lepingu sätete kohaselt. Eelarveaasta lõpu seisuga koostatakse kõige usaldusväärsema teabe põhjal kogunenud intressitulu prognoos ja kajastatakse see bilansis. Eelmaksetega seotud tagatised esitatakse tingimuslike varadena bilansiväliste kirjete aruandes.

1.5.7. Nõuded

Nõudeid kajastatakse esialgses summas, millest on lahutatud nende väärtuse langusest tulenev allahindlus. Nõuete väärtuse langusest tulenev allahindlus kirjendatakse, kui on objektiivseid tõendeid selle kohta, et Euroopa ühendustel ei ole võimalik kõiki summasid nõuete esialgsete tingimuste kohaselt sisse nõuda. Allahindluse summa saadakse, lahutades vara bilansilisest maksumusest kaetava väärtuse; kaetav väärtus on oodatavate tulevaste rahavoogude nüüdisväärtus, diskonteerituna sarnaste laenuvõtjate suhtes kohaldatava turuintressimääraga. Allahindluse summa kajastatakse tulude ja kulude aruandes. Samuti kajastatakse 20 % väärtuse üldine aastane allahindlus nende tasumata sissenõudekorralduste puhul, mille suhtes ei ole konkreetset allahindlust veel kohaldatud.

Eelarveaasta lõpus kajastatavate viitlaekumiste käsitlemise kohta vt ka lisa 1.5.13.

1.5.8. Raha ja raha ekvivalendid

Raha ja raha ekvivalendid on määratletud lühiajaliste varadena. Nende hulka kuulub kassas olev sularaha, nõudmiseni hoiused pankades, muud lühiajalised investeeringud, mis on kuni kolmekuulise algse tähtaja ja suure likviidsusega, ning panga arvelduskrediidid. Panga arvelduskrediidid on näidatud bilansis lühiajaliste kohustuste all finantskohustuste hulgas.

1.5.9. Töötajate hüvitised

Pensionikohustused

Euroopa ühendused haldavad kindlaksmääratud hüvitisega pensioniplaane. Kindlaksmääratud hüvitisega plaan on pensioniplaan, milles on üldjuhul määratud pensionihüvitise summa, mida töötaja pensionile minnes saama hakkab ja mis tavaliselt sõltub ühest või enamast sellisest tegurist nagu vanus, teenistusaastad ja töötasu. Kuna üks kolmandik kõnealuste hüvitiste oodatavast kulust kaetakse osamaksudega töötajate palkadest, siis seda kohustust ei rahastata.

Kindlaksmääratud hüvitistega pensioniplaanidega seoses bilansis kajastatud kohustus võrdub kindlaksmääratud hüvitise kohustuse nüüdisväärtusega bilansipäeval, millest on lahutatud pensioniplaani mis tahes varade õiglane väärtus. Kindlaksmääratud hüvitise kohustuse arvutavad sõltumatud kindlustusstatistikud proportsionaalse osa krediteerimise meetodi (projected unit credit method) kohaselt. Kindlaksmääratud hüvitise kohustuse nüüdisväärtus leitakse, diskonteerides prognoositud tulevased rahavood selles valuutas nomineeritud kõrgekvaliteetsete ettevõtte võlakirjade intressimääradega, milles hüvitisi tulevikus makstakse, kusjuures nimetatud võlakirjade järelejäänud tähtaeg peab ligilähedaselt vastama asjaomase pensionikohustuse tingimustele.

Kogemuspõhisest korrigeerimisest ja kindlustusmatemaatiliste prognooside muutustest tulenev kindlustusmatemaatiline kasum või kahjum kajastatakse viivitamata tulude ja kulude aruandes. Varem töötatud ajast tulenevad kulud kajastatakse viivitamatult tulude ja kulude aruandes, välja arvatud juhul, kui pensioniplaani muudatused sõltuvad sellest, kas töötaja jääb teenistusse kindlaksmääratud perioodiks (pensioniõiguse omandamise eelperiood). Sel juhul amortiseeritakse varem töötatud ajast tulenevad kulud lineaarsel meetodil pensioniõiguse omandamise eelperioodi jooksul.

Töösuhte lõppemise järgsed haigushüvitised

Euroopa ühendused pakuvad oma töötajatele tervisekindlustushüvitist ravikulude hüvitamise kaudu. Selle igapäevaseks haldamiseks on moodustatud eraldi fond (RCAM). Süsteemist saavad kasu nii töötajad, pensionärid, lesed kui ka nende ülalpeetavad.

Aktiivses teenistuses mitteolevatele isikutele (pensionärid, orvud jt) antavad hüvitised liigitatakse töösuhte lõppemise järgseteks töötajate hüvitisteks. Kõnealuste hüvitiste laadist tulenevalt on nõutav kindlustusmatemaatiline arvutus. Bilansis kajastatav kohustus määratakse kindlaks pensionikohustustega sarnastel alustel (vt eespool).

1.5.10. Riskide ja kulude katteks eraldatud vahendid

Riskide ja kulude katteks eraldatud vahendeid kajastatakse, kui Euroopa ühendustel on minevikus toimunud sündmustest tulenev juriidiline või faktiline kohustus, ressursside vähenemine kohustuse tasumisel on tõenäolisem kui nende mittevähenemine ja vähenemise summat on võimalik usaldusväärselt hinnata. Riskide ja kulude katteks eraldatud vahendeid ei kajastata tulevase tegevuskahjumi puhul. Riskide ja kulude katteks eraldatud vahendite summa vastab kõige tõenäolisemaks peetavale hinnangule selle kohta, kui suured on oodatavad kulud, mis oleksid vajalikud olemasoleva kohustuse täitmiseks aruandepäeval. Kui riskide ja kulude katteks eraldatud vahendid koosnevad suurest hulgast summadest, hinnatakse kohustuse väärtust, kaaludes kõiki võimalikke tulemusi nende esinemise tõenäosusega (keskväärtuse meetod).

Kui raha ajaväärtusel on oluline mõju, võrdub riskide ja kulude katteks eraldatud vahendite summa nende kulude nüüdisväärtusega, mida hinnatakse kohustuse täitmiseks vajalikuks. Kasutatav diskontomäär on määr, mis peegeldab raha ajaväärtuse jooksvaid turuhinnanguid ja kohustusele iseloomulikke riske (v.a riskid, mille suhtes tulevaste rahavoogude prognoose on juba korrigeeritud).

1.5.11. Finantskohustused

Finantskohustuste hulka kuuluvad võetud laenud ja kauplemiseks hoitavad kohustused. Võetud laenud jagunevad krediidiasutustelt võetud laenudeks ja võlgadeks, mida tõendavad sertifikaadid. Võetud laenud võetakse arvele õiglases väärtuses, milleks on nende emiteerimistulu (saadud tasu õiglane väärtus), millest on maha arvatud kantud tehingukulud, ja järgnevalt kajastatakse neid amortiseeritud väärtuses tegeliku intressimäära meetodi kohaselt; mis tahes erinevust tulu (millest on maha arvatud tehingukulud) ja laenu tagastusväärtuse vahel kajastatakse tulude ja kulude aruandes laenuperioodi jooksul tegeliku intressimäära meetodi kohaselt. Need liigitatakse pikaajalisteks kohustusteks, välja arvatud juhul, kui nende tähtaeg on lühem kui 12 kuud bilansipäevast arvates. Laenatud vahendite arvelt antud laenude puhul ei saa asjaomaste summade ebaolulisuse tõttu tegeliku intressimäära meetodit antud ja võetud laenude suhtes eraldi kohaldada. Euroopa ühenduste kantud tehingukulud, mille hüvitamist seejärel laenusaajalt nõutakse, kajastatakse otse tulude ja kulude aruandes.

Kauplemiseks hoitavate kohustuste hulka kuuluvad tuletisinstrumendid, mida ei saa lugeda riskiarvestuse eesmärgil hoitavaks, kui nende õiglane väärtus on negatiivne. Nende üle peetakse samasugust raamatupidamisarvestust nagu kauplemiseks hoitavate varade üle (vt lisa 1.5.4).

1.5.12. Kreditoorne võlgnevus

Märkimisväärne osa ühenduste kreditoorsest võlgnevustest ei ole seotud kaupade ega teenuste ostmisega, vaid kujutab endast toetusesaajate või ühenduste muu rahastamise saajate esitatud tasumata kulutaotlusi. Need kirjendatakse kreditoorse võlgnevusena taotletava summa ulatuses kulutaotluse saamisel ning kontrollimise järel kinnitavad asjaomased finantsametnikud nende abikõlblikkust. Selles etapis hinnatakse nende väärtuseks kinnitatud ja abikõlblik summa.

Kaupade ja teenuste ostmisest tekkivat kreditoorset võlgnevust kajastatakse arve saamisel esialgse summa ulatuses ning sellele vastavad kulud kirjendatakse raamatupidamisarvestuses siis, kui tarne või teenus on Euroopa ühendustele üle antud või osutatud ja nad on selle vastu võtnud.

1.5.13. Viitlaekumised ja kumuleerunud kulud ning edasilükkunud tulud ja kulud

Tekkepõhise raamatupidamisarvestuse põhielemendiks on menetlus, millega tagatakse, et tehinguid kajastatakse sellel eelarveaastal, millega need seonduvad. Seda menetlust nimetatakse järgmisse eelarveaastasse ülekandmiseks. Eelkõige tuleb anda hinnang abikõlblikele kuludele, mis ühenduste vahenditest abi saajad on kandnud, kuid mille kohta nad ei ole ühendustele veel aruandeid esitanud (kumuleerunud kulud). Nimetatud summade võimalikult täpseks hindamiseks kasutatakse erinevaid meetodeid, mis olenevad tegevuse liigist ja saadaolevast teabest. Samal ajal seonduvad mõned aruandeaastal tehtud maksed järgnevate perioodidega (edasilükkunud kulud), mistõttu need tuleb kindlaks määrata ja neid kajastada järgneva(te)s perioodi(de)s.

Euroopa ühenduste raamatupidamiseeskirjade kohaselt kajastatakse tehinguid ja sündmusi raamatupidamisaruandes sellel perioodil, millega need seonduvad. Arvestusperioodi lõpus kajastatakse kumuleerunud kulusid perioodi ülekandekohustuse prognoositud summa alusel. Kumuleerunud kulud arvutatakse komisjoni välja antud üksikasjalike praktiliste tegevusjuhiste kohaselt, mille eesmärk on tagada, et raamatupidamisaruanne annaks tõese ja erapooletu ülevaate.

Ka tulu kajastatakse selles perioodis, millega see on seotud. Kui eelarveaasta lõpu seisuga ei ole arvet veel välja saadetud, kuid teenus on osutatud või tarne on komisjonile üle antud või kui eksisteerib lepinguline kohustus (nt asutamislepingus sätestatu tulemusena), kajastatakse raamatupidamisaruandes viitlaekumine.

Lisaks sellele, kui eelarveaasta lõpu seisuga on arve välja saadetud, kuid teenust ei ole veel osutatud või tarnitud kaupasid üle antud, loetakse tulu edasilükkunuks ja see kajastatakse järgnevas arvestusperioodis.

1.6. TULUDE JA KULUDE ARUANNE

1.6.1. Tulud

Mittekaubanduslik tulu

Siia hulka kuulub suur enamik ühenduste tulu, milleks peamiselt on otsesed ja kaudsed maksud ja omavahendite summad. Lisaks maksudele võivad Euroopa ühendused saada ka selliseid makseid kolmandatelt isikutelt nagu tollimaksud, trahvid ja annetused.

Rahvamajanduse kogutulu põhised ja käibemaksupõhised omavahendid

Nõuded ja nendega seotud tulu kajastatakse siis, kui Euroopa ühendused saadavad liikmesriikidele rahastamistaotluse, milles nõuavad neilt osamaksu tegemist. Rahastamistaotlusi hinnatakse nende „taotletud summas”. Kuna käibemaksu ja rahvamajanduse kogutulu põhised omavahendid tuginevad asjaomase eelarveaasta andmete prognoosidele, võib neid muutuste korral korrigeerida kuni ajani, mil liikmesriigid esitavad lõplikud andmed. Prognoosis tehtud muutuse mõju kajastatakse muutuse toimumise perioodi netoülejäägi või -puudujäägi kindlaksmääramisel.

Traditsioonilised omavahendid

Nõuded ja nendega seotud tulu kajastatakse asjakohaste igakuiste A-raamatupidamisaruannete (mis käsitlevad kogutud tollimaksu ning tasumisele kuuluvaid summasid, mille kohta on antud tagatis ja mida ei ole vaidlustatud) saamisel liikmesriikidelt. Aruandepäeva seisuga hinnatakse, milline on liikmesriikide kogutud aruandeperioodi tulu, mida ei ole veel Euroopa ühendustele makstud, ning kajastatakse seda viitlaekumisena. Liikmesriikidelt saadud kvartali B-raamatupidamisaruanded (mis käsitlevad tollimaksu, mida ei ole kogutud ja mille kohta ei ole tagatist antud, ning nõudeid, mille kohta on tagatis antud, kuid mis võlglane on vaidlustanud) kajastatakse tuluna, millest on maha arvatud sissenõudmiskulud, mis liikmesriikidel on õigus endale jätta (25 %). Lisaks sellele kajastatakse tulude ja kulude aruandes väärtuse vähenemist nende summade võrra, mida prognoosi kohaselt ei õnnestu sisse nõuda.

Trahvid

Nõuded ja nendega seotud tulu kajastatakse pärast seda, kui Euroopa ühenduste trahvi määramise otsus on vastu võetud ja adressaati on sellest ametlikult teavitatud. Kui on kahtlusi ettevõtja maksejõulisuse suhtes, siis kajastatakse nõude väärtuse vähendamine. Pärast trahvi määramise otsust peavad võlglased kahe kuu jooksul alates teavitamise kuupäevast:

— kas otsusega nõustuma, misjuhul nad peavad trahvi määratud tähtajaks ära maksma ning ühendused nõuavad summa lõplikult sisse;

— või otsusega mitte nõustuma, misjuhul nad esitavad kaebuse ühenduste õiguse kohaselt.

Sellele vaatamata peab trahvi põhisumma siiski kolmekuulise tähtaja jooksul ära maksma, sest kaebusel ei ole menetlust peatavat toimet (EÜ asutamislepingu artikkel 242). Võlglastel on kaks võimalust — kas maksta trahv ära ajutiselt või esitada summa kohta pangatagatis.

Kui ettevõtja esitab otsuse vastu kaebuse ja on trahvi ajutiselt juba ära maksnud, kajastatakse seda summat tingimusliku kohustusena. Kuna aga ühenduste otsuse vastu esitatud adressaadi kaebusel ei ole menetlust peatavat toimet, kasutatakse laekunud summat nõude kustutamiseks. Kui makse asemel saadakse tagatis, siis jääb trahv nõudena üles ja tagatis kajastatakse tingimusliku varana.

Kui on tõenäoline, et Esimese Astme Kohus võib teha otsuse ühenduste kahjuks, kajastatakse selle riski katteks eraldatud vahendid. Kui selle asemel on antud tagatis, hinnatakse tasumata nõue vajadusel alla. Kogunenud intresse, mille Euroopa ühendused on saanud pangakontodelt, kus hoiustatakse laekunud maksed, kajastatakse tuluna ja võimalikke tingimuslikke kohustusi suurendatakse sellele vastavalt.

Kulude sissenõudmine

Toimingute jaoks, millest tuleneb Euroopa ühenduste eelarvest lõplikule abisaajale, kolmandale riigile või liikmesriigile juba tehtud maksete tagasinõudmine, koostatakse sissenõudekorraldused ja nende üle peetakse raamatupidamisarvestust järgmiselt:

— kulude sissenõudmine: sellist liiki sissenõudmiste korral on raamatupidamiseeskirjade kohaselt nõutav, et kui sissenõudekorraldused saadetakse välja samal eelarveaastal, mil tehti algne väljamakse, tuleb seda kajastada nõudena sissenõudekorralduse saajale ning kõnealuse aasta kulusid tuleb vastava summa võrra vähendada. Kui aga sissenõudekorraldus antakse välja mõnel muul eelarveaastal, siis tuleneb sellest nõue, mis kajastatakse tuluna kõnealuse eelarveaasta tulude ja kulude aruandes (rubriigis „kulude sissenõudmine”), või

— eelmakse summade sissenõudmine: sel juhul kajastatakse asjaomast summat eelmaksete rubriigi all.

Kaubanduslik tulu

Kaupade müügist saadud tulu kajastatakse siis, kui olulised kaupade omandiõigusega kaasnevad riskid ja hüved ostjale üle lähevad.

Teenuste osutamisega seotud tehingutest saadud tulu kajastamisel võetakse arvesse seda, millises täitmisetapis on tehing aruandekuupäeva seisuga.

Intressitulu ja -kulud

Intressitulu- ja kulusid kajastatakse tulude ja kulude aruandes tegeliku intressimäära meetodi kohaselt. Selle meetodi alusel arvutatakse finantsvara või -kohustuse amortiseeritud väärtus ning jaotatakse intressitulu või -kulud asjaomase perioodi peale. Tegelik intressimäär on määr, millega finantsinstrumendi oodatava kasutusea (või vajadusel lühema perioodi) jooksul toimuvaid prognoositud tulevasi sularaha makseid ja laekumisi diskonteerides saadakse täpselt finantsvara või -kohustuse bilansiline netomaksumus. Tegeliku intressimäära arvutamisel hindavad Euroopa ühendused rahavoogusid, võttes arvesse finantsinstrumendi kõiki lepingutingimusi (nt ettemakse võimalusi), kuid ei võta arvesse tulevast krediidikahju. Arvutus hõlmab kõiki lepingupoolte vahelisi makstud ja laekunud tasusid ja makseid, mis on tegeliku intressimäära lahutamatu osa, tehingukulusid ja kõiki muid hinnalisandeid ja allahindlusi.

Laenatud vahendite arvelt antud laenude puhul ei saa asjaomaste summade ebaolulisuse tõttu tegeliku intressimäära meetodit antud ja võetud laenude suhtes eraldi kohaldada. Euroopa ühenduste kantud tehingukulud, mille hüvitamist seejärel laenusaajalt nõutakse, kajastatakse otse tulude ja kulude aruandes.

Kui finantsvara või sarnaste finantsvarade rühm on väärtuse langusest tekkinud kahjumi tõttu alla hinnatud, kasutatakse intressitulu kajastamisel intressimäära, mida rakendatakse tulevaste rahavoogude diskonteerimisel väärtuse langusest tekkinud kahjumi hindamiseks.

Dividenditulu

Dividenditulu kajastatakse makse saamise õiguse kindakstegemisel.

1.6.2. Kulud

Kaupade ostu ja teenuste osutamisega seoses kantud kaubanduslikud kulud kajastatakse siis, kui tarne on Euroopa ühendustele üle antud ja nad on selle vastu võtnud. Neid hinnatakse algses arvel esitatud maksumuses.

Mittekaubanduslikud kulud on Euroopa ühendustele iseloomulikud ning moodustavad suurema osa nende kuludest. Need seonduvad abisaajatele tehtud ülekannetega ja neid võib olla kolme liiki: nõuded, lepingu kohased ülekanded ning oma äranägemisel makstavad toetused, osamaksud ja annetused.

Kui asjaomast liiki ülekanne on lubatud määrusega (finantsmäärus, personalieeskirjad või muu määrus) või kui on sõlmitud leping, mille alusel ülekanne on lubatud, kajastatakse ülekanne selle perioodi kuluna, mille jooksul toimusid ülekande aluseks olevad sündmused, tingimusel et abisaaja on täitnud kõik abikõlblikkuse kriteeriumid ja summat saab realistlikult hinnata.

Kajastamiskriteeriumidele vastava maksenõude või kulutaotluse saamisel kajastatakse see kuluna abikõlbliku summa ulatuses. Eelarveaasta lõpu seisuga hinnatakse kantud abikõlblikke kulusid, mis juba kuuluvad abisaajatele tasumisele, kuid millest ei ole veel teatatud, ning kajastatakse need kumuleerunud kuludena.

1.7. TINGIMUSLIKUD VARAD JA KOHUSTUSED

Tingimuslikud varad

Tingimuslik vara on võimalik vara, mis tuleneb minevikus toimunud sündmustest ja mille olemasolu kinnitab ainult üks või mitu tulevikus toimuvat või mittetoimuvat sündmust, mis on ebakindlad ega allu täielikult Euroopa ühenduste kontrollile. Tingimuslik vara kajastatakse, kui majanduslik kasu või teenusepotentsiaal on tõenäoline.

Tingimuslikke varasid hinnatakse igal bilansipäeval, et tagada muutuste asjakohane kajastamine raamatupidamisaruandes. Kui majandusliku kasu või teenusepotentsiaali tekkimine on muutunud praktiliselt kindlaks ja vara väärtus on usaldusväärselt mõõdetav, kajastatakse vara ja sellega seotud tulu selle perioodi raamatupidamisaruandes, mil muutus aset leidis.

Tingimuslikud kohustused

Tingimuslik kohustus on võimalik kohustus, mis tuleneb minevikus toimunud sündmustest ja mille olemasolu kinnitab ainult üks või mitu tulevikus toimuvat või mittetoimuvat sündmust, mis on ebakindlad ega ei allu täielikult Euroopa ühenduste kontrollile, või olemasolev kohustus, mis tuleneb minevikus toimunud sündmustest, kuid mida ei kajastata kas seetõttu, et ei ole tõenäoline, et kohustuse täitmiseks on vajalik vähendada vahendeid majandusliku kasu või teenusepotentsiaali näol, või harvaesinevatel juhtudel, kui kohustuse summat ei saa piisava usaldusväärsusega mõõta.

Tingimuslik kohustus kajastatakse, välja arvatud juhul, kui vahendite vähenemise tõenäosus majandusliku kasu või teenusepotentsiaali näol on väike. Kuigi EÜ-d mõjutavad tema igapäevase tegevuse laadi (nt ELi õigusaktide ja standardite rakendamine ja jõustamine) tõttu teatavad riskid ja ta tegeleb, nagu paljud avalik-õiguslikud üksused, mõnel juhul ise nende riskide kindlustamisega, ei kajastata tingimuslikke kohustusi enne konkreetse sündmuse toimumist, sest enne seda on vahendite vähenemine vähetõenäoline.

Tingimuslikke kohustusi hinnatakse igal bilansipäeval, et teha kindlaks, kas vahendite vähenemine majandusliku kasu või teenusepotentsiaali näol on muutunud tõenäoliseks. Kui on muutunud tõenäoliseks, et tingimusliku kohustusena käsitletud kirje nõuab vahendite vähendamist majandusliku kasu või teenusepotentsiaali näol, kajastatakse selle katteks eraldatud vahendid selle perioodi raamatupidamisaruandes, mil tõenäosuse tekkis.

Edaspidiseks rahastamiseks võetud kulukohustused

Edaspidiseks rahastamiseks võetud kulukohustus on Euroopa ühenduste juriidiline või faktiline kohustus, mis on tavaliselt võetud lepinguga ja mis võib nõuda vahendite vähendamist tulevikus.

Tagatised

Tagatised on võimalikud varad või kohustused, mis tulenevad minevikus toimunud sündmustest ja mille olemasolu kinnitab tagatist nõudva sündmuse toimumine või mittetoimumine. Tagatisi loetakse seega tingimuslikeks varadeks või kohustusteks. Tagatis vabastatakse, kui tagatist nõudev sündmus lakkab olemast. Tagatis realiseeritakse, kui on täidetud tingimused tagatise andjalt makse sissenõudmiseks.

2. BILANSI LISAD

PÕHIVARA

2.1. IMMATERIAALNE VARA

miljonites eurodes Summa Bilansiline brutomaksumus 31. detsembri 2006. aasta seisuga 82 Soetamine 22 Võõrandamine (2) Vara liikide vahelised ümberpaigutused 13 Muud muutused (10) Bilansiline brutomaksumus 31. detsembri 2007. aasta seisuga 105 Kogunenud amortisatsioon 31. detsembri 2006. aasta seisuga 45 Aasta amortisatsioonikulud 11 Võõrandamine (2) Vara liikide vahelised ümberpaigutused 8 Muud muutused (1) Kogunenud amortisatsioon 31. detsembri 2007. aasta seisuga 61 BILANSILINE NETOMAKSUMUS 31. DETSEMBRI 2007. AASTA SEISUGA 44 Bilansiline netomaksumus 31. detsembri 2006. aasta seisuga 37

Immateriaalne vara on kindlaksmääratav mitterahaline vara, millel puudub füüsiline vorm. Et sellist vara saaks varana kajastada, peab see olema üksuse valduses ja andma Euroopa ühendustele tulevikus majanduslikku kasu. Asjaomased summad seonduvad peamiselt arvutitarkvaraga.

2.2. KINNISVARA JA SEADMED

2.2.1. Maa ja hooned

Mõnedes riikides ei saa maa väärtust hoone väärtusest eristada, sest need on ostetud ühe tervikuna. Maa väärtuse suhtes amortisatsiooni ei kohaldata ja selle väärtust hinnatakse eraldi vaid juhul, kui see vajalikuks osutub, st kui tuleb kanda täiendavaid kulusid näiteks uue hoone ehitamiseks või kui kavandatakse osalist müüki.

2.2.2. Ehitamisel olev vara

1. veebruaril 2007 allkirjastas nõukogu LEX-hoone soetamise lepingu lõpliku hinnaga 260 miljonit eurot. Sellega seoses 31. detsembri 2006. aasta seisuga selle rubriigi all kajastatud 224 miljoni euro suurune summa paigutati 2007. aastal ümber rubriiki „Maa ja ehitised”. 2004. aasta oktoobris sõlmis parlament väljaostuvõimalusega kapitalirendi lepingu hoonetekompleksi kohta Brüsselis, mille ehitustööd algasid 2004. aastal. 2004. aasta novembris tehti esimene, 40 miljoni euro suurune ettemakse. Kuni ajutise heakskiitva aruande allakirjutamiseni on parlamendil õigus teha täiendavaid ettemakseid; 31. detsembri 2007. aasta seisuga oli makstud 318 miljonit eurot, mis peegeldab kuni selle kuupäevani tehtud töid (31. detsembri 2006. aasta seisuga oli makstud 253 miljonit eurot).

KINNISVARA JA SEADMED

miljonites eurodes Maa ja hooned Seadmed Sisustus ja sõidukid Arvutiriistvara Muu materiaalne vara Kapitalirent Ehitamisel olev vara Kokku Bilansiline brutomaksumus 31. detsembri 2006. aasta seisuga 3 580 331 181 427 110 1 926 483 7 038 Soetamine 54 34 10 64 15 16 76 269 Võõrandamine (2) (8) (6) (38) (10) 0 (1) (65) Vara liikide vahelised ümberpaigutused 227 (10) 3 (9) 3 0 (227) (13) Muud muutused 1 3 6 2 (3) 1 1 11 Bilansiline brutomaksumus 31. detsembri 2007. aasta seisuga 3 860 350 194 446 115 1 943 332 7 240 Kogunenud amortisatsioon 31. detsembri 2006. aasta seisuga 1 354 265 130 314 77 312 2 452 Aasta amortisatsioonikulud 154 28 14 61 9 63 329 Võõrandamine (2) (8) (5) (36) (9) 0 (60) Vara liikide vahelised ümberpaigutused (7) 2 (7) 4 0 (8) Muud muutused 3 1 1 0 (1) 4 Kogunenud amortisatsioon 31. detsembri 2007. aasta seisuga 1 506 281 142 333 81 374 2 717 BILANSILINE NETOMAKSUMUS 31. DETSEMBRI 2007. AASTA SEISUGA 2 354 69 52 113 34 1 569 332 4 523 Bilansiline netomaksumus 31. detsembri 2006. aasta seisuga 2 226 66 51 113 33 1 614 483 4 586

Veel tasumata kapitalirendi ja muude sarnaste nõuete maksed on kajastatud bilansis pikaajaliste ja lühiajaliste kohustuste all (vt ka lisad E.2.15 ja E.2.18.1). Need jaotuvad järgmiselt:

KAPITALIRENT

miljonites eurodes Kirjeldus Kumulatiivsed kulud (A) Tulevikus tasumisele kuuluvad summad Koguväärtus Varaga seoses kantud täiendavad kulud Vara väärtus Amortisatsioon Bilansiline netomaksumus Alla 1 aasta Üle 1 aasta Üle 5 aasta Kohustused kokku (B) A + B (C) A + B + C (E) = A + B + C + E Maa ja hooned 328 28 159 1 349 1 536 1 864 61 1 925 (372) 1 553 Muu materiaalne vara 3 4 11 0 15 18 0 18 (2) 16 Kokku 31. detsembri 2007. aasta seisuga 331 32 170 1 349 1 551 1 882 61 1 943 (374) 1 569 Kokku 31. detsembri 2006. aasta seisuga 304 28 143 1 391 1 562 1 866 60 1 926 (312) 1 614

2.3. PIKAAJALISED INVESTEERINGUD

miljonites eurodes Lisa Saldo 31.12.2007 seisuga Saldo 31.12.2006 seisuga Investeeringud sidusettevõtetesse 2.3.1 246 208 Osalus ühisettevõtetes 2.3.2 32 62 Tagatisfond 2.3.3 1 149 1 371 Likviidsed varad 2.3.4 533 495 Kauplemiseks hoitavad varad 2.3.4 13 21 Investeeringud kokku 1 973 2 157

Selle rubriigi alla kuuluvad investeeringud, mis tehtud püsivate sidemete loomise ja Euroopa ühenduste tegevuse toetamise eesmärgil. Siia kuulub ka tagatisfondi netovara.

2.3.1. Investeeringud sidusettevõtetesse: EIF

miljonites eurodes Summa Summa 31.detsembri 2006. aasta seisuga 208 Soetamine 31 Osalus netokasumis/(-kahjumis) 13 Muud kapitaliosaluse muutused (dividendid) (6) Summa 31. detsembri 2007. aasta seisuga 246

Euroopa Investeerimisfond (EIF) on Euroopa Liidu finantsinstitutsioon, mis on spetsialiseerunud riskikapitali ja tagatiste andmisele väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele (VKEd). Nõukogu 6. juuni 1994. aasta otsuse alusel märkisid Euroopa ühendused, keda esindas komisjon, EIFi kapitali kokku 600 miljoni eküü väärtuses, mis andis 600 aktsiat ehk 30 % EIFi kapitalist. 31. detsembri 2006. aasta seisuga oli komisjon sisse maksnud kogu sissenõutud kapitali, mis moodustas 20 % selleaegsest kogukapitalist, samal ajal kui tema osalus veel sissenõudmata kapitalis moodustas 480 miljonit eurot (80 %).

Nõukogu 19. aprilli 2007. aasta otsusega 2007/247/EÜ otsustati, et ühendused osalevad EIFi kapitali suurendamises. Seega märkis komisjon 2007. aastal pärast nimetatud otsuse vastuvõtmist kokku emiteeritud 770 aktsiast 91 aktsiat. EÜ märkis aktsiaid nominaalväärtuses kokku 91 miljoni euro eest, sealhulgas maksti sisse 20 % nominaalväärtusest (18 miljonit eurot) ja aktsiate hinnalisandina kokku 12 miljonit eurot. Aktsiate hinnalisand arvutati uue aktsiahinna kindlaksmääramise teel, mis põhines puhasväärtusel (NAV) aktsia kohta 31. detsembri 2006. aasta seisuga. 31. detsembri 2007. aasta seisuga oli komisjon märkinud EIFi aktsiakapitali kokku 691 miljoni euro suuruses summas (2 770 miljonist eurost). See moodustab 24,95 % EIFi kogu aktsiakapitalist. Komisjon on sisse maksnud 20 %; veel sissenõudmata kapitali saldo moodustas seega 31. detsembri 2007. aasta seisuga 553 miljonit eurot.

2005. aastal komisjoni ja Euroopa Investeerimispanga (EIP) vahel sõlmitud lepingu kohaselt on komisjonil õigus igal ajal müüa oma aktsiad EIP-le hinnaga, mis vastab EIFi hinnangulisele väärtusele, mis on jagatud emiteeritud aktsiate koguarvuga. Müügioptsiooni väärtus on nullilähedane, kuna aktsiate müügihinna kindlaksmääramise valem sarnaneb valemiga, mida kasutatakse EIFi netokapitali kindlaksmääramiseks.

Vastavalt EÜ raamatupidamiseeeskirjadele kasutatakse ühendustele EIFis kuuluva osa hindamiseks kapitaliosaluse meetodit. Kapitaliosaluse väärtuseks on selle kohaselt hinnatud 24,95 % EIFi netovaradest, mis 31. detsembri 2007. aasta seisuga moodustas 246 miljonit eurot (2006. aastal 208 miljonit eurot), millest 13 miljonit eurot seondub 2007. aasta majandustulemusega. 2007. aastal saadi 2006. eelarveaasta eest dividendidena 6 miljonit eurot.

2.3.2. Osalus ühisettevõtetes

miljonites eurodes Galileo SESAR ITER Kokku Summa 31. detsembri 2006. aasta seisuga 62 0 0 62 Soetamine 0 10 39 49 Võõrandamine ja kasutusest kõrvaldamine (53) 0 0 (53) Osalus netokasumis/(-kahjumis) (9) 0 (17) (26) Summa 31. detsembri 2007. aasta seisuga 0 10 22 32

Galileo

Galileo programmi arendusetapi elluviimiseks loodi nõukogu määrusega (EÜ) nr 876/2002 neljaks aastaks (2002–2006) ühisettevõte asutamislepingu artikli 171 tähenduses. Selle juriidilise isiku eesmärk on tagada Galileo programmi ühtne juhtimine ja finantskontroll arendusetapil ning nimetatud programmile eraldatud vahendite kasutamine sel eesmärgil. Ühisettevõtte asutajaliikmed olid Euroopa ühendused, keda esindas komisjon, ja Euroopa Kosmoseagentuur (ESA). Komisjon tegi üleeuroopaliste võrkude eelarve raames antavate toetuste kaudu ühisettevõtte Galileo jaoks kättesaadavaks vahendid, mida taotleti arendusetapiga seotud tegevuse kaasrahastamiseks.

1. jaanuaril 2007 võttis ühisettevõttelt Galileo tema kohustused ametlikult üle Euroopa GNSS Järelevalveamet (GSA) (s.o 2004. aastal loodud ühenduse amet), sest alustati ühisettevõtte likvideerimist. Kuigi see uus organ oli algselt loodud avaliku ja erasektori partnerluse haldamiseks, otsustati nõukogu 2007. aasta novembri otsusega hakata Galileo programmi edaspidi rahastama ELi eelarvest. Ent vaatamata sellele, et 2007. aasta lõpuks olid lepingud huvitatud poolte (ühisettevõte Galileo, Euroopa Kosmoseagentuur, GSA) vahel sõlmitud, ei olnud projektide varade omandiõigus selleks ajaks veel täielikult ESA-lt EÜ-le üle läinud. Kuna varade üleandmisega seonduvad viivitused ja teatav ebamäärasus, siis ei ole EÜ konservatiivsuse kaalutlustel programmi varasid oma bilansis kajastanud. Neid varasid plaanitakse hakata kajastama pärast kõnealuste üleandmisega seonduvate küsimuste lahendamist.

Likvideeritava ühisettevõtte Galileo netovarad moodustasid eelarveaasta lõpu seisuga 0 miljonit eurot. Galileo raamatupidamisarvestust peetakse kapitaliosaluse meetodil. 2007. eelarveaastal oli komisjoni osalus ühisettevõtte kahjumis 9 miljonit eurot. Investeeringu väärtus 31. detsembri 2007. aasta seisuga oli 0 miljonit eurot, mis koosneb 585 miljoni euro suurusest investeeringust, millest on lahutatud kumulatiivne 585 miljoni euro suurune osalus kahjumis. Sissemakstud kapitalist 53 miljonit eurot maksti Euroopa ühendustele 2007. aastal tagasi.

SESAR

Selle ühisettevõtte eesmärk on tagada Euroopa lennuliikluse juhtimissüsteemi moderniseerimine, koordineerides ning koondades selleks kogu asjakohase teadus- ja arendustegevuse kogu ELi ulatuses. Ühisettevõte SESAR on asutatud alates asjaomase määruse avaldamisest Euroopa Liidu Teatajas ja lõpetab tegevuse kaheksa aastat pärast seda, kui nõukogu on kinnitanud Euroopa lennuliikluse korraldamise üldkava.

Ühisettevõtte SESAR asutajaliikmed on:

— Euroopa Ühendus, keda esindab komisjon;

— Euroopa Lennuliikluse Ohutuse Organisatsioon (Eurocontrol), keda esindab tema amet.

Liikmete häälte arv on võrdeline neist igaühe osamaksuga. Mõlema asutajaliikme eelarvelised osamaksud on võrdsed ja seega on eesmärgiks seatud võrdne häälte arv, mis välistab ühe poole teostatava kontrolli.

Programm käivitati 2007. aasta lõpus ja 31. detsembri 2007. aasta seisuga oli komisjon teinud algse 10 miljoni euro suuruse investeeringu. Kättesaadavate 2007. aasta raamatupidamisaruannete puudumisel on investeeringu suurust mõõdetud soetusmaksumuses.

ITER

ITERi Rahvusvahelisse Termotuumaenergeetika Organisatsiooni (ITER) on kaasatud Euroopa ühendused ja teised investorid Hiinast, Indiast, Venemaalt, Koreast, Jaapanist ja Ameerika Ühendriikidest. ITER loodi järgmistel eesmärkidel:

a) ehitada ITERi rajatised, käitada ja kasutada neid ning deaktiveerida need kooskõlas ITERi tehnilise projekteerimise lõpparuandes esitatud tehniliste eesmärkide ja üldplaneeringuga;

b) soodustada ITERi rajatiste kasutamist organisatsiooni liikmete termotuumasünteesialastes teadus- ja arendusprogrammides osalevate laborite, muude institutsioonide ja isikute poolt;

c) edendada termotuumaenergeetika mõistmist ja vastuvõttu üldsuse poolt, ning

d) korraldada vastavalt ühisettevõtte asutamislepingule muud tegevust, mis on ITERi organisatsiooni eesmärgi saavutamiseks vajalik.

ITERi kõrgeim organ on nõukogu, mis koosneb organisatsiooni liikmete esindajatest. Iga organisatsiooni liige määrab nõukogusse kuni neli esindajat. Peamised strateegilised otsused teeb nõukogu ühehäälselt. Organisatsiooni liikmete häälte kaal kajastab nende sissemakseid ITERisse. Ühendused olid 31. detsembri 2007. aasta seisuga ITERisse otse investeerinud 39 miljonit eurot.

2.3.3. Tagatisfond

TAGATISFONDI NETOVARA (4)

miljonites eurodes Saldo 31.12.2007 seisuga Saldo 31.12.2006 seisuga Lühiajalised investeeringud: likviidsed varad 901 932 Raha ja raha ekvivalendid 249 440 Käibevara 1 150 1 372 Lühiajalised kohustused (1) (1) Netovara 1 149 1 371

Välistegevuse tagatisfond hõlmab laene, mille ühendused on taganud nõukogu otsuse alusel, eelkõige Euroopa Investeerimispanga (EIP) Euroopa Liidu väliseid laenutehinguid, makromajandusliku finantsabi raames antud laene ja Euratomi Euroopa Liidu väliseid laene. Tagatisfondi rahastatakse ühenduste üldeelarvest summa ulatuses, mis vastab 9 %-le toimingute põhisummast, tagatisfondi varadest tehtud investeeringutelt saadud intressitulust ja summadest, mis on sisse nõutud laenukohustusi mittetäitvatelt võlgnikelt, kelle puhul tagatisfon