1. SISSEJUHATUS

Direktiiviga (EL) 2018/2001 taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta (II taastuvenergia direktiiv), mis jõustus 24. detsembril 2018, on kehtestatud tulevikuks hästi ette valmistatud raamistik, et oleks võimalik saavutada 2030. aastaks liidule võetud siduv eesmärk suurendada taastuvenergia osa summaarses energia lõpptarbimises vähemalt 32%-ni. Raamistik tugineb edusammudele kehtiva direktiivi rakendamisel, sh seoses liikmesriikide kohustusega lähtuda oma järgmise kümnendi arengukõverat kavandades 2020. aasta sihttasemetest. Seda täiendavad veelgi paketi „Puhas energia kõikidele eurooplastele“ teised osad.

Taastuvenergia on energialiidu prioriteetide keskmes. Direktiiv 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta (I taastuvenergia direktiiv) on energialiidu poliitika keskne element ja taastuvenergia kasutamise 2020. aasta sihtarvude täitmise peamine hoob.

Euroopa Liidu poliitilist prioriteeti tõusta taastuvate energiaallikate kasutamise ülemaailmseks eestvedajaks toetab taastuvate energiaallikate figureerimine energialiidu kõigis viies valdkonnas. Energia varustuskindluse seisukohast vähendavad taastuvad energiaallikad sõltuvust imporditavatest fossiilkütustest. Hinnanguliselt on taastuvenergia kasutamise kasv võrreldes 2005. aasta tarbimistasemega võimaldanud EL-il 2016. aastal vähendada fossiilkütuste tarbimist 143 miljonit naftaekvivalenttonni (ligikaudu 12% kogu fossiilkütustest pärineva primaarenergia tarbimisest). Samuti peaks 2050. aastaks vähenema Euroopa sõltuvus energia impordist, eelkõige nafta- ja gaasiimpordist, praeguselt 55%-lt 20%-le tänu suure osa primaarenergia tootmisele taastuvatest energiaallikatest. Energia siseturul kasvab taastuvate energiaallikate osa eelkõige elektrienergia turul, kus 2017. aastal andsid taastuvad energiaallikad ligi kolmandiku (30,8%) EL 28 elektrienergia kogutoodangust.

Taastuvatest energiaallikatest toodetud gaasi osa suureneb samuti. Heaks näiteks on Taani, kus oli biogaasi osa kogu gaasitarbimisest 2018. aasta juulis 18,6%, mis on 50% rohkem kui aasta varem. Energiatõhususest rääkides on energiatarbimise vähenemine tihedalt seotud taastuvate energiaallikate osatähtsuse kasvu ja väikesemahuliste taastuvate energiaallikate suurema kasutuselevõtuga hoonetes, suurendades kulutõhusalt hoonete energiatõhusust. Lisaks on taastuvenergia väga oluline CO2 heite vähendamisel: 2016. aastal aitas taastuvate energiaallikate kasutamine vältida kokku 460 miljoni tonni CO2 õhkupaiskamist (rohkem kui kogu Itaalia 2016. aasta kasvuhoonegaaside heide) ning 2017. aastal ulatub see arv hinnangute kohaselt 499 miljoni tonnini. Peale selle on taastuvad energiaallikad oluline innovatsiooni tõukejõud. Taastuvenergia valdkonnas patenteeritakse väljaspool Euroopat 53% ELi ettevõtjate leiutistest. See näitab innovatsiooni suurt väärtust, sest kaitset taotletakse eeldusel, et sellel on potentsiaali jõuda välisturgudele ja seal edu saavutada. See teeb EList ülemaailmse innovatsiooni liidri, sest ELi osa on suurem kui ühelgi teisel arenenud majandusega piirkonnal. Nagu on märkinud Rahvusvaheline Taastuvenergia Agentuur (IRENA), on energeetikasektori innovatsiooni alal esirinnas olevast Euroopast saanud taastuvatel energiaallikatel põhineva tulevikuenergeetika edukate lahenduste teenäitaja.

Euroopa täidab juhirolli ka eri taastuvenergia tehnoloogiate tarneahelate poolel. Mõnes tehnoloogiavaldkonnas, nagu tuulegeneraatorid, tootsid ELi ettevõtjad 2016. aastal vähemalt 41% kogu maailma uuest installeeritud võimsusest. Fotogalvaanika valdkonnas juhivad ELi päikeseenergiaseadmete tootjad ülemaailmset turgu 50% turuosaga, ELi tuulikuinverterite tootjate ülemaailmne turuosa on üle 18%. Selleks et säilitada ja tugevdada oma ülemaailmset juhtpositsiooni arenevate taastuva mereenergia rakendamise tehnoloogiate valdkonnas, on komisjon võtnud kohustuse koos liikmesriikidega ühendada jõupingutused kõnealuste tehnoloogiate kasutuselevõtu suurendamiseks ja energiatehnoloogia strateegilises kavas esitatud kulude vähendamise eesmärkide saavutamiseks. Komisjon on loonud puhta energeetika taastuvenergia valdkonna foorumi, et tugevdada Euroopas taastuvate energiaallikate tööstuslikku baasi. Foorum teeb tihedas koostöös sektori peamiste osalistega ettepanekud Euroopa taastuvenergia tarneahela konkurentsivõime parandamiseks.

Taastuvatest energiaallikatest saadav kasu on palju laiem kui mõju viiele eespool nimetatud poliitikavaldkonnale. Taastuvenergia on majanduskasvu allikas ja pakub eurooplastele töökohti, eelkõige kohalikke töökohti – sektoris on praegu hõivatud üle 1,4 miljoni inimese ja selle käivet hinnatakse 154,7 miljardile eurole. Hiljuti avaldatud aruanne „Energiahinnad ja -kulud Euroopas“ tõdeb positiivset mõju tööstuse konkurentsivõimele, kuna taastuvatest energiaallikatest toodetud energia koguste suurenemine on peamine tegur, mis on viimastel aastatel elektrienergia hulgihindu ELis märkimisväärselt langetanud. IRENA rõhutab, et taastuvate energiaallikate üha suurem kasutamine on käivitanud kogu maailma energeetika ümberkujunemise, millel on märkimisväärne geopoliitiline mõju ja milles EL on selgelt liidripositsioonil.

Samuti aitab see vähendada õhusaastet ja pakkuda arenguriikidele juurdepääsu taskukohasele ja puhtale energiale. Ajavahemikus 2011–2016 kasvas taastuvatest energiaallikatest toodetav võimsus peaaegu 10 GW ning võrguväliseid taastuvenergial põhinevaid lahendusi kasutavate inimeste arv kasvas kuus korda, ületades 133 miljoni piiri. 2030. aastaks varustavad taastuvad energiaallikad üle 60% uutest elektrienergiale juurdepääsu saajatest ning peaaegu pool uutest juurdepääsu saajatest kasutab võrguväliseid ja väikesüsteeme. Viimane ja väga tähtis punkt: tehnoloogia madalam hind koosmõjus digitehnoloogia levikuga on muutmas taastuvad energiaallikad oluliseks edasiviivaks jõuks, et suurendada tarbijate mõjuvõimu ja rolli energiasüsteemi ümberkujundamises.

Käesolev aruanne on koostatud vastavalt Euroopa Komisjoni aruandekohustusele, mis tuleneb I taastuvenergia direktiivist ning maakasutuse kaudset muutust käsitlevast direktiivist ning selles on esitatud kõige värskemad tulemused, mis on saavutatud 2017. aastaks 2020. aasta taastuvenergia 20% eesmärgi poole liikudes. 2020. aasta eesmärgi poole liikumise hindamiseks kasutatakse eelkõige energiastatistikat, mille liikmesriigid on esitanud Eurostatile kuni 2019. aasta jaanuarini. Aruande aluseks on liikmesriikide 4. kaheaastane taastuvenergia arenguaruanne aastate 2015–16 kohta, ning 2018. aastal tehtud täiendav tehniline analüüs. See sisaldab ka ülevaadet koostöömehhanismidega ning haldusraamistike ja biokütuste jätkusuutlikkuse hindamisega seotud võimalustest.

2. EL 28 EDUSAMMUD TAASTUVENERGIA KASUTUSELEVÕTUS

2017. aastal moodustas ELis taastuvatest energiaallikatest toodetud energia 17,52% summaarsest energia lõpptarbimisest, mis ületab 2020. aasta 20% eesmärgi saavutamiseks 2017. ja 2018. aastaks ettenähtud soovituslikku 16%. Lisaks on EL tervikuna ees pisut ambitsioonikamast arengukõverast, mille on kavandanud liikmesriigid oma riiklikes taastuvenergia tegevuskavades (NREAP). EL püsib 2020. aasta sihttaseme saavutamiseks graafikus. Viimastel aastatel on ELi tasandil summaarne taastuvate energiaallikate osa pidevalt suurenenud, niisamuti on taastuvenergia osa suurenenud elektrienergia tootmises ning kütte- ja jahutussektoris, vähemal määral ka transpordis.

Taastuvenergia osatähtsuse kasvu tempo on alates 2014. aastast siiski vähenenud. Võrreldes 16,19%-ga 2014. aastal kasvas osatähtsus perioodil 2014–2017 ainult 0,44% võrra aastas ning seda on vähem, kui peab olema keskmine juurdekasv 0,83 protsendi võrra aastas, et saavutada 2020. aastaks nõutav 20% eesmärk. Kuna I taastuvenergia direktiivi kohane soovituslik tõus on viimaste aastate kohta suurem, on sihttaseme saavutamiseks vaja püsivalt pingutada.

Sektorite lõikes on taastuvenergia osa elektrienergia tootmises ning kütte- ja jahutussektoris püsinud süstemaatiliselt kõrgemal kui liikmesriikide taastuvenergia tegevuskavades ette nähtud tase, transpordisektoris aga järgib taastuvate energiaallikate osa üldjoontes kavandatud graafikut.

Joonis 1. Tegelik ja kavandatud taastuvenergia osa EL 28-s (2005–2020, %). Allikas: Eurostat ja riiklikud taastuvenergia tegevuskavad

Absoluutarvudes on taastuvenergia tarbimine suurim kütte- ja jahutussektoris, kokku 102 miljonit naftaekvivalenttonni 2017. aastal, sellele on lähedal taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia tarbimine 86,7 miljonit naftaekvivalenttonni ning transpordisektoris on tarbimine 23,65 miljonit naftaekvivalenttonni .

Peamised energiatarbimises kasutatavad taastuvad allikad olid biomass kütte- ja jahutussektoris, vee- ja tuuleenergia elektrienergia tootmises ning biokütused transpordisektoris. Elektrienergiasektoris on toimumas selge paradigma muutus taastuvate energiaallikate suunas. Üks peamisi tegureid on olnud päikese- ja tuuleenergiast toodetud elektri hinna langus, mis ajavahemikus 2009–2018 oli ligi 75% päikese- ja 50% tuuleenergia puhul (olenevalt turust) kapitalikulu vähenemise, efektiivsuse tõusu ja tarneahelate täiustumise ning toetuskavade võistlevate pakkumismenetluste mõjul. 2018. aastal oli Ourika projekt Portugalis Euroopa esimene päikeseenergia projekt, mida arendati täielikult ilma avaliku sektori toetuseta. Saksamaal maksti 2018. aasta suvel 1,4 MW päikesekiirgusest elektrienergia tootmise projektis turutoetust vähem, kui oli päikesekiirguse abil toodetud elektrienergia turuväärtus, ja Taanis arendati uusi tuuleenergia projekte fikseeritud sisendtariifiga 2,5 eurot/MWh. Nii Saksamaal kui ka Madalmaades tehti pakkumismenetlustes 1610 ja 700 MW meretuulepargi arendamiseks pakkumusi ilma toetuseta.