ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 neljanda taandega on ette nähtud, et liikmesriik, mille suhtes on kehtestatud erand, peab saavutama vastastikuse lähenemise ja vahetuskursimehhanismis osalemise püsikindluse, mis peegeldub tema pikaajaliste intressimäärade tasemes. Lisaks on lähenemiskriteeriumide protokolli artiklis 4 sätestatud, et „intressimäärade lähenemiskriteerium tähendab, et vaadelduna ühe aasta kestel enne kontrollimist on liikmesriigil olnud keskmine nominaalne pikaajaline intressimäär, mis ei ületa rohkem kui kahe protsendipunkti võrra kolme [hindade stabiilsuse seisukohast] kõige paremaid tulemusi saavutava liikmesriigi määra. Intressimäärasid mõõdetakse pikatähtajaliste riigi võlakirjade või nendega võrreldavate väärtpaberite alusel, võttes arvesse riiklike määratluste erinevust“.

Käesolevas aruandes on asjaomane kaheaastane periood vahetuskursi stabiilsuse hindamiseks ajavahemik 2018. aasta 24. aprillist kuni 2020. aasta 23. aprillini. Vahetuskursi stabiilsuse hindamisel võtab komisjon arvesse lisanäitajate muutusi, nt välisvaluutareservide areng ja lühiajalised intressimäärad, samuti vahetuskursi stabiilsuse säilitamiseks võetud poliitikameetmete (sh sekkumised valuutaturul, vajaduse korral rahvusvaheline finantsabi) mõju. Praegu ei osale vahetuskursimehhanismis ükski selles lähenemisaruandes hinnatud liikmesriik, mille suhtes on kehtestatud erand. Vahetuskursimehhanismiga liitumise üle otsustatakse liikmesriigi taotluse korral kõikide vahetuskursimehhanismis osalejate vastastikusel kokkuleppel. See aruanne ei ole seotud vahetuskursimehhanismiga liitumise protsessiga ja selles ei anta hinnangut liikmesriigi vahetuskursimehhanismiga liitumise võimele.

Lähenemiskriteeriumide protokolli artiklis 3 on sätestatud: „Euroopa Rahasüsteemi vahetuskursimehhanismis osalemise kriteerium tähendab, et liikmesriik on järginud Euroopa Rahasüsteemi vahetuskursimehhanismis ettenähtud normaalseid kõikumispiire ilma tõsiste pingeteta vähemalt kahe aasta jooksul enne kontrollimist. Eelkõige ei tohi liikmesriik olla sama aja jooksul omal algatusel devalveerinud oma raha kahepoolset keskmist kurssi euro suhtes“.

Lisaks on lähenemiskriteeriumide protokolli artiklis 2 sätestatud, et kõnealune kriteerium tähendab, et „kontrollimise ajal ei kehti liikmesriigi suhtes nimetatud lepingu artikli 126 lõikes 6 nimetatud nõukogu otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta“.

Riigi rahanduse seisundiga seotud lähenemiskriteerium on määratletud ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 teises taandes järgmiselt: „riigi rahanduse stabiilsus; see nähtub niisuguse eelarveseisundi saavutamisest, kus puudub eelarvepuudujääk, mis artikli 126 lõike 6 kohaselt on ülemäärane“.

Püsivuse nõue tähendab, et rahuldav inflatsioonitase tuleb saavutada pigem tänu sisendikulude ja muude hindu struktuurselt mõjutavate tegurite dünaamikale, mitte ajutiste tegurite mõjul. Seepärast hinnatakse lähenemise hindamise käigus inflatsiooniväljavaateid mõjutavaid tegureid ning viidatakse ka komisjoni talituste hiljutisele inflatsiooniprognoosile. Samuti hinnatakse aruandes, kas on tõenäoline, et riik saavutab järgnevate kuude jooksul kontrollväärtuse.

Lähenemiskriteeriumide protokolli artiklis 1 on sätestatud, et „hindade stabiilsuse kriteerium tähendab, et liikmesriigil on püsiva stabiilsustasemega hinnanäitajad ning keskmine inflatsioonimäär vaadelduna ühe aasta kestel enne kontrollimist ei ületa rohkem kui 1,5 protsendipunkti võrra kolme kõige paremaid tulemusi saavutava liikmesriigi määra. Inflatsiooni mõõdetakse võrreldaval alusel tarbijahinnaindeksi abil, võttes arvesse riiklike määratluste erinevust“.

Hindade stabiilsuse kriteerium on ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 esimeses taandes määratletud järgmiselt: „hindade stabiilsuse kõrge taseme saavutamine; see nähtub inflatsioonimäärast, mis on hindade stabiilsuse mõttes lähedane kolme kõige paremaid tulemusi saavutava liikmesriigi omale“.

Need kriisid paljastasid ka problemaatilised seosed riikide pangandus- ja valitsemissektorite vahel ning põhjustasid finantsturgude tugeva killustatuse. Nende seoste murdmiseks ja killustatuse vähendamiseks, samuti riskide paremaks hajutamiseks liikmesriikide vahel ja liidu majanduse piisavaks rahastamiseks loodi pangandusliit. Mitmed pangandusliidu olulised elemendid, nagu ühtne reeglistik, ühtne järelevalvemehhanism ja ühtne kriisilahendusfond, on juba loodud. Pangandusliidus hakkavad osalema ka need liikmesriigid, kes võtavad kasutusele euro. Pangandusliiduga liitumise kord ei ole seotud selles aruandes käsitletud lähenemiskriteeriumide hindamisega.

2008.–2009. aasta finants- ja majanduskriis ja euroala võlakriis tõid esile teatavad lüngad majandus- ja rahaliidu majanduse juhtimise süsteemis ning osutasid vajadusele vahendeid tugevdada ja ulatuslikumalt kasutada. Selleks et tagada rahandus- ja majandusliidu jätkusuutlik toimimine, tugevdati liidus üldiselt majanduse juhtimist. Lähenemise hindamine on seega kooskõlas Euroopa poolaasta laiema lähenemisviisiga, mille puhul käsitletakse terviklikult majandus- ja rahaliidu majandus- ja tööhõivepoliitilisi probleeme riigi rahanduse jätkusuutlikkuse, konkurentsivõime, finantsturgude stabiilsuse, majanduskasvu ja suure tööhõive tagamisel. Peamised juhtimisreformid, millega parandati liikmesriikide lähenemisprotsessi ja selle jätkusuutlikkuse hindamist, hõlmasid muu hulgas ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse tugevdamist stabiilsuse ja kasvu pakti 2011. aasta reformiga ja uusi vahendeid makromajandusliku tasakaalustamatuse järelevalve valdkonnas. Käesolevas aruandes võetakse eelkõige arvesse makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse järeldusi.

ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 kohaselt tuleb aruannetes vaadelda liikmesriigi õigusaktide, sealhulgas liikmesriigi keskpanga põhikirja kooskõla ELi toimimise lepingu artiklitega 130 ja 131 ning Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPS) ja EKP põhikirjaga (edaspidi „EKPSi/EKP põhikiri“). Samuti tuleb aruannetes käsitleda seda, kas asjaomane liikmesriik on saavutanud püsiva lähenemise kõrge taseme, lähtudes sellest, kuidas asjaomane liikmesriik on täitnud lähenemiskriteeriume (hindade stabiilsus, riigi rahanduse seisund, vahetuskursi stabiilsus, pikaajalised intressimäärad), ning võttes arvesse teisi ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 viimases lõigus nimetatud tegureid. Nelja nimetatud lähenemiskriteeriumi on üksikasjalikumalt käsitletud aluslepingutele lisatud protokollis (protokoll nr 13 lähenemiskriteeriumide kohta).

2020. aasta lähenemisaruandes käsitletakse seitset liikmesriiki, mille suhtes on kehtestatud erand: Bulgaaria, Horvaatia, Poola, Rootsi, Rumeenia, Tšehhi ja Ungari. Üksikasjalikum hinnang nende liikmesriikide lähenemise tasemele on esitatud käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendis.

Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 140 lõikes 1 on sätestatud, et vähemalt kord kahe aasta järel, või kui seda taotleb mõni liikmesriik, mille suhtes on kehtestatud erand, annavad komisjon ja Euroopa Keskpank (EKP) nõukogule aru edusammudest, mida kõnealused liikmesriigid on teinud majandus- ja rahaliiduga seotud kohustuste täitmisel. Komisjoni ja Euroopa Keskpanga viimased lähenemisaruanded võeti vastu 2018. aasta mais.

Euro on mõeldud kogu Euroopa Liidu ühisrahaks. Ligikaudu 342 miljonit inimest 19 euroala liikmesriigis kasutab seda praegu iga päev. Euro praktiliste eeliste hulka kuuluvad stabiilsed hinnad, madalamad tehingukulud kodanikele ja ettevõtetele, läbipaistvamad ja konkurentsivõimelisemad turud ning suurenenud ELi-sisene ja rahvusvaheline kaubandus. Euro on maailmas teine enim kasutatud vääring.

Intressimäära kontrollväärtuseks 2020. aasta märtsis saadi 2,9 %.

ELi toimimise lepingu artikli 140 lõike 1 kohaselt tuleb aruandes uurida ka teisi majandusliku lõimumise ja lähenemise seisukohalt olulisi tegureid. Nende lisategurite hulka kuuluvad turgude lõimumine, maksebilansi jooksevkonto, tööjõu ühikukulude ning muude hinnaindeksite areng. Viimaseid käsitletakse hindade stabiilsuse hindamise käigus. Arvesse võetavad lisategurid on olulised näitajad, mille alusel hinnatakse, kas liikmesriigi lõimumine euroalaga kulgeks raskusteta, ja mis aitavad hinnata lähenemise püsivust.

COVID-19 pandeemia on tõsine vapustus, mis häirib fundamentaalselt ELi ja selle liikmesriikide majandust. Seetõttu võib see oluliselt mõjutada majandusliku lähenemise näitajaid, raskendades lähenemise püsivuse hindamist. COVID-19 pandeemia mõju 2020. aasta lähenemisaruandes kasutatud ajaloolistele andmetele on aga piiratud. Selle peamine põhjus on andmete seisu kuupäevast (23. aprill) tulenevad piirangud, mis tähendavad koos aluslepingus määratletud hindade stabiilsuse ja pikaajaliste intressimäärade kriteeriumide arvutamise meetoditega (st kasutada tuleb ühe aasta keskmisi), et asjaomased andmed kajastavad jätkuvalt suurel määral COVID-19 pandeemiale eelnenud olukorda. Lisaks toimus komisjoni viimane makromajandusliku tasakaalustamatuse hindamine samuti enne pandeemiat (vt allmärkus 3).

COVID-19 pandeemia mõjuga selle aruande tulevikku suunatud osadele arvestatakse komisjoni talituste 2020. aasta kevadprognoosi sisendite kaudu, st kasutades komisjoni viimast kättesaadavat prognoosi. See prognoos on komisjoni esimene põhjalik 2020. ja 2021. aasta COVID-19 kriisi tõenäolise majandusliku mõju hindamine ning seetõttu ümbritseb seda tavalisest suurem ebakindlus. Lisaks esitas komisjon 20. mail 2020 igale liikmesriigile Euroopa poolaasta raames poliitikasuunised riigipõhiste soovituste kujul. Need kajastavad muu hulgas seda, et komisjon esitas 19. märtsil 2020 oma arvamuse, mille kohaselt olid tingimused, mis võimaldavad liidu institutsioonidel aktiveerida ELi eelarveraamistiku üldise vabastusklausli, täidetud, ning millele liikmesriikide rahandusministrid reageerisid 23. märtsil 2020 positiivselt, mis hõlbustab vajalike eelarvemeetmete võtmist seoses COVID-19 kriisi majanduslike tagajärgedega. Üldise vabastusklausli aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutud kohandamiskavast, eeldusel et kõrvalekaldumine ei ohusta riigi rahanduse jätkusuutlikkust keskpikas perspektiivis.

1.BULGAARIA

Õigusaktide kooskõla ja lähenemiskriteeriumide täitmise kohta antud hinnangu põhjal ning asjakohaseid lisategureid arvesse võttes leiab komisjon, et Bulgaaria ei täida euro kasutuselevõtu tingimusi.

Bulgaaria õigusaktid, eelkõige Bulgaaria keskpanga seadus, ei ole täielikult kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 131 kohase nõude täitmise kohustusega. Ebakõlad ja puudused on seotud keskpanga sõltumatusega, rahastamiskeeluga ja keskpanga liitumisega EKPSiga euro kasutuselevõtu ajal seoses ELi toimimise lepingu artikli 127 lõike 2 ja EKPSi/EKP põhikirja artikli 3 kohaste EKPSi ülesannetega.

Bulgaaria ei täida hindade stabiilsuse kriteeriumi. 2020. aasta märtsile eelnenud 12 kuu jooksul oli keskmine inflatsioonimäär Bulgaarias 2,6 %, mis on kõrgem kui kontrollväärtus 1,8 %. Prognooside kohaselt peaks see aga järgmistel kuudel kontrollväärtusele lähenema.

Aastane THHI inflatsioon kiirenes 1,7 %-lt 2018. aasta aprillis 3,7 %-ni augustis ning aeglustus 2018. aasta lõpus taas 2,3 %-ni. Seejärel hoogustus see 2019. aasta aprilliks 3,1 %-ni ja aeglustus septembriks 1,6 %-ni. Peale seda hakkas inflatsioon taas suurenema, küündides 2020. aasta jaanuaris 3,4 %-ni. Inflatsioon kõikus ennekõike energia- ja töötlemata toiduainete hindade tõttu. Teenuste inflatsioon oli tugev, osaliselt tööjõu ühikukulu kiire kasvu tõttu. Töödeldud toiduainete hinnad panustasid üha rohkem koguinflatsiooni, samas kui tööstuskaupadel (v.a energiakaubad) oli pärssiv mõju. 2020. aasta jaanuaris hakkas aastainflatsioon vähenema ja oli 2020. aasta märtsis 2,4 %.

Komisjoni talituste 2020. aasta kevadprognoosi kohaselt väheneb inflatsioon 2020. aastal 1,1 %-ni ja jääb 2021. aastal samale tasemele. Prognoosi kohaselt väheneb koguinflatsioon 2020. aastal märkimisväärselt tingituna langevatest energiahindadest ja teenuste hindade inflatsiooni järsust aeglustumisest vähenenud nõudluse tõttu COVID-19 pandeemiast mõjutatud teenindussektorites. Bulgaaria suhteliselt madal hinnatase (2018. aastal umbes 49 % euroala keskmisest) osutab sellele, et pikema aja jooksul võib toimuda hinnataseme oluline lähenemine.

Bulgaaria täidab riigi rahanduse seisundiga seotud kriteeriumi. Bulgaaria kohta ei ole tehtud nõukogu otsust ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta. Valitsemissektori eelarveülejääk suurenes 1,1 %-lt SKPst 2017. aastal 2,0 %-le SKPst 2018. aastal ja 2,1 %-le SKPst 2019. aastal. Vastavalt komisjoni talituste 2020. aasta kevadprognoosile, mis põhineb eeldusel, et poliitika ei muutu, peaks valitsemissektori eelarvepositsioon muutuma 2020. aastal COVID-19 pandeemia negatiivse mõju tõttu negatiivseks (–2,8 % SKPst) ja olema 2021. aastal –1,8 % SKPst. Bulgaaria valitsus prognoosib aga pisut üle 3 % valitsemissektori eelarvepuudujääki. 20. mail 2020 võttis komisjon aluslepingus sätestatud kontrollväärtuse (3 % SKPst) kavandatud ületamise tõttu ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 3 alusel vastu aruande. Aruandes jõuti järeldusele, et stabiilsuse ja kasvu pakti kohane eelarvepuudujäägi kriteerium on täidetud ja Bulgaaria on ainus ELi riik, kus see 2020. aastal nii on. Valitsemissektori koguvõla suhe SKPsse vähenes umbes 25 %-lt 2017. aastal 20,4 %-le 2019. aastal, kuid peaks 2020. aastal suurenema 25,5 %-le ja 2021. aastal 25,4 %-le. Bulgaaria eelarveraamistikku on viimaste aastate jooksul tugevdatud ning Bulgaaria on kohustatud järgima majandus- ja rahaliidu valitsustevahelise stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingu fiskaalkokkuleppe sätteid.

Bulgaaria ei täida vahetuskursi kriteeriumi. Bulgaaria leev ei osale vahetuskursimehhanismis. 2018. aasta juulis teatas Bulgaaria kavatsusest kehtestada vahetuskursimehhanismiga edukaks liitumiseks vajalikud elemendid. Et tagada sujuv üleminek ja osalemine vahetuskursimehhanismis, võttis Bulgaaria kohustuse võtta enne vahetuskursimehhanismiga liitumist mitmeid meetmeid (st eelnevaid kohustusi) järgmises kuues poliitikavaldkonnas: pangandusjärelevalve, makrotasandi usaldatavusraamistik, pangandusvälise finantssektori järelevalve, maksejõuetusraamistik, rahapesuvastane raamistik ning riigi omanduses olevate ettevõtete juhtimine. Bulgaaria töötab praegu nende eelnevate kohustuste täitmise nimel, tehes tihedat koostööd komisjoni ja EKPga, kes jälgivad tema edusamme. Bulgaaria keskpanga eesmärk on tagada hindade stabiilsus vahetuskursi seotuse kaudu valuutakomitee süsteemi raames. Bulgaaria kehtestas valuutakomitee süsteemi 1997. aastal, sidudes Bulgaaria leevi Saksa margaga ja hiljem euroga. Kaheaastase hindamisperioodi jooksul on Bulgaaria leevi ja euro vahetuskurss olnud stabiilne, mis on kooskõlas valuutakomitee süsteemiga.

Bulgaaria täidab pikaajaliste intressimäärade lähenemise kriteeriumi. 2020. aasta märtsile eelnenud aasta jooksul oli keskmine pikaajaline intressimäär Bulgaarias 0,3 %, mis on oluliselt madalam kui kontrollväärtus 2,9 %. Pikaajalised intressimäärad vähenesid Bulgaarias 1,1 %-lt 2018. aasta mais 2020. aasta veebruariks 0,1 %-le. Intressimäärade vahe Saksamaa võrdlusvõlakirjadega püsis enamasti 60 baaspunkti ligidal, sealjuures olid vahed 2018. aasta oktoobri paiku märkimisväärselt väiksemad ja 2019. aasta augusti paiku suuremad. 2020. aasta märtsis oli vahe ligikaudu 70 baaspunkti.

Uuriti ka lisategureid, sh maksebilansi muutust ning turgude lõimumist. Bulgaarias on viimastel aastatel registreeritud märkimisväärsed väliskaubanduse ülejäägid. Bulgaaria majandus on euroalaga tugevalt lõimunud kaubandussuhete ja investeeringute kaudu. Ärikeskkonda kajastavate valitud näitajate alusel on Bulgaaria tulemused kehvemad kui paljude euroala liikmesriikide omad. Probleemid on seotud ka institutsioonilise raamistikuga, sh korruptsiooni ja valitsemissektori tõhususega. Ärikeskkonna parandamiseks võetakse aga meetmeid, ennekõike seoses maksejõuetuse raamistiku ja riigi omanduses olevate ettevõtete juhtimisega. Lisaks on tehtud edusamme finantssektori juhtimise tugevdamisel ja reguleerimisega seotud lahendamata küsimustega tegelemisel. Bulgaaria finantssektor on ELi finantssektoriga tugevalt lõimunud, peamiselt tänu suurele välisomandusele pangandussektoris. Makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse raames tuvastati, et Bulgaaria vajab põhjalikku analüüsi. Viimase käigus jõuti järeldusele, et Bulgaarias ei ole makromajanduslikku tasakaalustamatust (millega muudeti eelnevat järeldust makromajandusliku tasakaalustamatuse kohta).

2.TŠEHHI

Õigusaktide kooskõla ja lähenemiskriteeriumide täitmise kohta antud hinnangu põhjal ning asjakohaseid lisategureid arvesse võttes leiab komisjon, et Tšehhi ei täida euro kasutuselevõtu tingimusi.