[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 10.11.2005

KOM(2005) 549 lõplik

KOMISJONI TEATIS

Hariduse ja koolituse kaasajastamine: oluline panus majandusliku õitsengu ja sotsiaalse ühtekuuluvuse kindlustamisse Euroopas Nõukogu ja komisjoni ühise arenguaruande kavand töökava "Haridus ja koolitus 2010“ rakendamise kohta {SEC(2005) 1415}

SISUKORD

1. Sissejuhatus 3

2. Töökava "Haridus ja koolitus 2010“ rakendamise edusammud 4

2.1. Riigi tasandil: reformid edenevad õiges suunas 4

2.2. Euroopa tasandil: töökava „Haridus ja koolitus 2010“ valitsemistava parandamine 9

3. Järeldus: reformide kiirendamisega tagatakse tõhusam panus Lissaboni strateegiasse ja Euroopa sotasiaalmudeli tugevdamisse 10

3.1. Erilist tähelepanu tuleb reformides pöörata võrdse ligipääsu ja valitsemistavaga seotud probleemidele 10

3.2. Töökava „Haridus ja koolitus 2010“ rakendamise tõhustamine 11

Statistical annex…………………………………………………………………………….. 13

1. SISSEJUHATUS

2004. aasta ühises vahearuandes[1] kutsusid nõukogu (haridus) ja Euroopa Komisjon üles reformima kiiresti Euroopa haridus- ja koolitussüsteeme, et Euroopa Liit suudaks saavutada oma sotsiaalsed ja majanduslikud eesmärgid. Iga kahe aasta tagant kohustuti uuesti läbi vaatama töökava "Haridus ja koolitus 2010" rakendamise edusammud, sealhulgas Kopenhaageni kutsehariduse ja koolituse protsess ja kõrgharidusega seotud meetmed. Käesolev aruanne on nimetatud tsüklist esimene. „Haridus ja koolitus 2010“ aitab oluliselt kaasa ka töökohtade ja kasvu uute ühtsete suuniste,[2] sealhulgas Euroopa noortepakti rakendamisele.

Hiljutine Lissaboni strateegia vaheülevaade kinnitas hariduse ja koolituse keskset kohta Euroopa Liidu töökohtade ja kasvu tegevuskavas. Ühtsed suunised kutsuvad liikmesriike üles laiendama ja suurendama investeeringuid inimkapitali ja kohandama haridus- ja koolitussüsteeme uutele pädevusnõuetele. Sellega seoses on Euroopa Nõukogu nõudnud, et 2010. aasta haridus- ja koolitusprogrammi tuleb rakendada täies mahus.

Nõukogu on korduvalt rõhutanud haridus- ja koolitussüsteemide kahesugust rolli s.o sotsiaalset ja majanduslikku. Haridus ja koolitus on iga riigi tulemuslikkuse, innovatsiooni ja konkurentsivõime potentsiaali määrav tegur. Samal ajal on need Euroopa sotsiaalse mõõtme lahutamatu osa , kuna nad kannavad solidaarsuse, võrdsete võimaluste ja sotsiaalelus osalemise väärtusi, avaldades positiivset toimet ka tervishoiule, kuritegude ärahoidmisele, keskkonnale, demokratiseerimisele ja üldisele elukvaliteedile. Kõikidel kodanikel on vaja omandada ja pidevalt täiendada oma teadmisi, oskusi ja pädevusi elukestva õppe kaudu ja sotsiaalse tõrjutuse riskirühma kuuluvate inimeste erivajadusi tuleb arvestada. See aitab suurendada tööhõives osalemist ja majanduskasvu, tagades samas sotsiaalse ühtekuuluvuse.

Haridusse ja koolitusse investeerimisel on oma hind, kuid keskmises ja pikemas perspektiivis kaalub majanduslik ja sotsiaalne kasu need kulutused üles. Reformid peaksid seega jätkama sünergia otsimist sotsiaalsete ja poliitiliste eesmärkide vahel, mis tegelikult teineteist vastastikku tugevdavad.

Need kaalutlused on ülimalt olulised nüüd, kui liidus mõeldakse Euroopa sotsiaalmudeli tulevasele arengule. Euroopa on silmitsi suurte sotsiaal-majanduslike ja demograafiliste probleemidega, mis on seotud vananeva elanikkonna, suure arvu madala kvalifikatsiooniga täiskasvanute, noorte tööpuuduse kõrge määra ja muu sellisega. Samal ajal suureneb tööturul vajadus parandada pädevuse ja kvalifikatsiooni taset. Nimetatud probleemid on vaja lahendada, et parandada Euroopa sotsiaalsüsteemide jätkusuutlikkust pikemas perspektiivis. Nende probleemide lahendamisel on oma osa haridusel ja koolitusel.

2. Töökava "Haridus ja koolitus 2010“ rakendamise edusammud

Järgnevalt antakse esimest korda ülevaade edusammudest hariduse ja koolituse kaasajastamisel Euroopas, millele kutsuti üles Lissaboni tegevuskavas. Analüüs põhineb peamiselt liikmesriikide, Euroopa Vabakaubandusühenduse ning Euroopa Majanduspiirkonna riikide, ühinevate ja kandidaatriikide 2005. aasta aruannetel.[3] Sellest ilmneb, et reformid soodustavad 2004. aasta ühises vahearuandes[4] määratletud prioriteetseid valdkondi.

2.1. Riigi tasandil: reformid edenevad õiges suunas

Riikide aruanded näitavad, et töökavast „Haridus ja koolitus 2010“ on saanud kindel osa riigi poliitikamaastikul. Nüüd arvavad kõik liikmesriigid, kuigi erineval määral, et Lissaboni strateegia on riikliku hariduse ja koolituse põhimõtete arendamisel oluline tegur . Järjest enam tehakse nüüd riikide ministeeriumide (eriti haridus- ja tööhõive ministeeriumide) vahel koostööd konkreetse korra alusel, kes vastutavad töökava „Haridus ja koolitus 2010“ rakendamise ja huvigruppide, nt sotsiaalpartneritega konsulteerimise eest. Paljudes riikides on seatud või seatakse eesmärke, mis on, kuigi erineval määral, seotud Euroopa hariduse ja koolituse keskmise tulemuslikkuse võrdlusnäitajatega. See on eriliselt tähtis ka Euroopa tööhõive strateegia rakendamise seisukohast.[5]

2.1.1 Prioriteetide ja investeeringutega püütakse parandada tõhusust ja kvaliteeti

Peamiste teadmuspõhiste majandussektorite koguinvesteeringute puhul ei ole lõhe Euroopa ja konkureerivate riikide nagu Ameerika vahel pärast 2000. aastat vähenenud. Mõned Aasia riigid nagu Hiina ja India jõuavad kiiresti järele.

Riiklikud kulutused haridusele (protsent SKPst) siiski suurenevad peaaegu kõikides ELi riikides (ELi keskmine: 4,9% 2000. aastal, 5,2% 2002. aastal.)

Täheldatud tõus aastatel 2000-2002 on paljutõotav märk, et valitsused peavad riiklikke kulutusi haridusele prioriteediks. Siiski on riikide vahel suured erinevused, ulatudes neljast kuni kaheksa protsendini SKPst. Enamus valitsusi tunnistavad, et olemasolevate investeeringute taseme ja struktuuri piires ei saa vajalikke reforme läbi viia.

Paljud riigid stimuleerivad üksikisikute ja majapidamiste erainvesteeringuid, eriti valdkondades, kus isiklik tulumäär on kõrge, näiteks selliste stiimulite kaudu nagu erastamistšekid või isiklikud õppekontod (näiteks AT, BE, NL, UK[6]), maksusoodustused (näiteks FI, HU, LT, PT, SI) või õppemaksud (näiteks AT, BE fr, PL, RO, UK). Tööandjate julgustamine suuremate investeeringute tegemise nimel ei ole olnud nii ulatuslik ja nende tõhusus ei ole nii ilmne. Tööandjate koolituse jätkamisse tehtud investeeringute üldine kasv on vähetõenäoline.

Efektiivsuse kasv kvaliteedi parandamise kaudu on peamine reformimise eesmärk enamikes riikides, rõhutatakse ka detsentraliseerimist ja institutsioonide juhtimise parandamist. Kuigi paljudes riikides kasutatakse oma süsteemi tulemuslikkuse hindamisel rahvusvahelisi võrdlusandmeid, ei ole paljudes riikides vajalike andmete kogumiseks piisavaid tulemuslikkuse näitajaid või ei ole korda veel välja töötatud. Seega on meetmete mõju raske mõõta.

Kõik riigid rõhutavad majanduslikuks konkurentsiks ja teadmuspõhisele majandusele ja ühiskonnale vajalike oskuste arendamise olulist tähtsust. Peamised prioriteedid enamike riikide jaoks on ka kõrge kvaliteedi saavutamine ja standardite parandamine, selleks koolitatakse õpetajaid, laiendatakse kõrghariduse omandamist ja rakendatakse Bologna protsessi reforme,[7] suurendatakse kutsehariduse ja koolituse atraktiivsust ja tagatakse juurdepääs info- ja kommunikatsioonitehnoloogiale.

Seoses sotsiaalse kaasatusega on kõikide riikide puhul näha, et sihtgruppide juurdepääs tööturule ja tööalane konkurentsivõime on nende strateegia määravad osad. Paljud riigid (näiteks CY, CZ, EL, ES, LV, MT, PT, RO) ja eriti need, kus hariduse ja koolituse kulutuste tase on võrdlemisi madal, toonitavad, et rahalised kitsendused piiravad kõikide vajalike põhimõtete rakendamist.

Mitmetes riikides rõhutatakse, et hariduse ja koolituse põhimõtete majanduslikud ja sotsiaalsed eesmärgid on üksteist vastastikku toetavad. Teised riigid väidavad, et kui majanduse ja tööhõive tegevuskava on edukas, siis on eesmärkide (võrdne ligipääs ja sotsiaalne ühtekuuluvus) saavutamine hõlpsam. Nimetatud teemad on Euroopa sotsiaalmudeli arutelus eriti olulised.

2.1.2. Elukestva õppe strateegiate määratlemine teeb edusamme, kuid rakendamine jääb veel problemaatiliseks

2003. aastast alates on jõutud lähemale Euroopa Nõukoguga kokkulepitud eesmärgile, mille kohaselt tuleks luua elukestva õppe strateegiad[8] liikmesriikides 2006. aastaks.[9] See on uute Lissaboni ühtsete suuniste peamine mõõde. Paljudes riikides, kuid mitte kõikides, on nüüd välja töötatud elukestva õppe põhimõtete sihid , näiteks strateegiad või riiklikud tegevuskavad. Teistes riikides on välja töötatud raamõigusaktid (näiteks EL, ES, FR, RO).

Nagu ilmnes 2003. aastal, on strateegiates veel tasakaalustamatust. Suund on tööalasele konkurentsivõimele või isikute taas tööga hõivamisele. Mõnedes riikides nagu Rootsi, Soome ja Norra luuakse oma riiklikku lähenemisviisi, mis on ühtne ja laiaulatuslik, ja selle rakendamisel tehakse edusamme.

Siiski on innustav, et elukestva õppe aluspõhimõtted on võitmas Euroopas poolehoidu. Vähestes riikides (näiteks FI, FR, PT) on hästi välja töötatud mitteformaalse ja informaalse hariduse hindamise süsteemid, kuna samal ajal mitmetes teistes riikides on meetmed võetud kasutusele alles äsja või seda ollakse tegemas (näiteks BE nl, DK, ES, NL, NO, SE, SI). Üha suurem osa riike (näiteks BE, DK, FR, IE, IS, LI) on võtnud käsile ka elukestva õppe suunised, nagu ühtsete riiklike kvalifikatsioonide raamistike väljaarendamine (näiteks IE). Viimati nimetatud teema on esmatähtis ka uutele liikmesriikidele ja kandidaatriikidele (näiteks CY, EE, HR, LV, PL, RO, SI, TK).

Umbes 10% ELi täiskasvanutest vanuses 25–64 osalevad elukestvas õppes, mis väljendab 2000. aastast alates mõningase edu saavutamist, kuid maade vahel on olulised erinevused.

Täiendõppes osalemise määra tõstmine jääb Euroopas veel suureks probleemiks, eriti Euroopa lõunapoolsetes riikides ja uutes liikmesriikides. Madalad määrad on takistuseks tööturul osalemise suurendamisele ja on seetõttu kulukad majandusele ja kogu ühiskonnale tervikuna. See nõrgendab Euroopa sotsiaalmudeli jätkusuutlikkust .

Täiskasvanute õppimisvõimaluste parandamisele kogu Euroopas ei pöörata veel piisavalt tähelepanu ja seda ei rahastata piisavalt, eriti arvestades vanaemaealisi töötajaid, kelle arv aastaks 2030 arvatakse kasvavat umbes 14 miljonini, ja madala kvalifikatsiooniga töötajaid. Enamiku kõige kõrgema osalustasemega riikides on täiskasvanuõppe strateegiad ülimalt tähtsad ja moodustavad ühe osa ühtsest ja laiaulatuslikust elukestva õppe strateegiast.

Peaaegu 16% Euroopa noortest jätab veel kooli varakult pooleli, mis peegeldab ELi 2010. aasta 10%-lise võrdlusnäitaja suhtes üsna vähest edu.

Ligi 20%-l viieteistkümneaastastest on jätkuvalt tõsiseid raskusi lugemisoskusega, mis alates 2000.aastast ei peegelda ELi võrdlusnäitaja — osakaalu vähendamine ühe viiendiku võrra — suhtes mingeid edusamme.

77% 18–24aastastest lõpetab gümnaasiumi, mis on veel kaugel ELi 85%-lisest võrdlusnäitajast, hoolimata mõnede riikide suurtest edusammudest.

Püsivalt kõrge noorte arv, kes jätab kooli pooleli kvalifikatsiooni ja pädevuse põhitaset saavutamata, on murettekitav märk sellest, et algharidussüsteemid ei anna elukestvale õppele vajalikku alust. Nimetatud mure peegeldub ka uutes Lissaboni ühtsetes suunistes ja Euroopa noortepaktis. Mitmetes riikides reageeritakse sellele õppekavade ja -programmide uuendamisega, mille eesmärgiks on tagada, et kõik omandavad põhilised võtmepädevused (näiteks AT, DE, FR, IT, NO, UK), ja et noored, eriti ebasoodsast keskkonnast pärinevad, „ei pudene läbi võrgu“ (vaata samuti jagu 2.1.4).

2.1.3. Kõrghariduse reformidega toetatakse Lissaboni tegevuskava üha rohkem

Bologna protsess hoogustab jätkuvalt k õrghariduse struktuurireforme, eriti seoses kolmeastmelise teaduskraadistruktuuri kasutuselevõtmisega ja kvaliteedi tagamise tõhustamisega. Hariduse riiklike põhimõtete arendamisel nimetatud valdkonnas on esiplaanil pigem Bologna protsess kui Lissaboni strateegia. Hoolimata sellest on märke, et riikides hakatakse tegelema valitsemistava, rahastamise ja atraktiivsuse probleemidega, mis peaks aitama tagada ülikoolide panust konkurentsivõimelisuse, töökohtade ja kasvu[10] suhtes.

Valitsemistava alal on paljudes riikides näiteks võetud kasutusele mitmesugused lepingute sõlmimise vormid, et reguleerida kõrgharidusasutuste ja riigi vahelisi suhteid, mis on sisemiste ressursside assigneerimise aluseks (näiteks AT, CZ, DE, DK, FR, IS, LI, SK). Mitmetes Kesk- ja Ida-Euroopa riikides püütakse lahendada kõrgharidussüsteemide killustatuse probleemi, võttes kasutusele uusi valitsemistavasid, sageli haridussüsteemiväliseid huvigruppe kaasates.

Koguinvesteering avalikku ja erakõrgharidusse ELis 2001. aastal moodustab 1,28 % SKTst, võrrelduna 2,5%-ga Kanadas ja 3,25%-ga USAs. Kõige rohkem kulutusi teevad kolm riiki — Taani (2,8%), Rootsi (2,3%) ja Soome (2,1%). USAga suure lõhe ületamiseks peab EL panustama lisaks 150 miljardit eurot aastas, tagades eelkõige, et oluliselt kasvavad erasektori investeeringud.[11]

Kaasajastamise tegevuskava rakendamisel jääb paljudele riikidele põhiliseks raskuseks ja takistuseks rahastamine .

Sissepoole suunduva liikuvuse hõlbustamine näib olevat laialtlevinud vahend kõrghariduse atraktiivsuse suurendamisel Euroopas. Ainult vähestes riikides minnakse kaugemale ja võetakse enda peale aktiivse turustuse või eesmärgipärase rahvusvahelise värbamise tegevus (näiteks DE, FI, FR, IE, NL, UK). Mitmetes uutes riikides püütakse seda probleemi lahendada, luues välismaa ülikoolidega partnerlusi ühiste teaduskraadide andmiseks.

Enamikus riikides nõustutakse, et uuenduslikkuse ja suureneva konkurentsivõimelisuse peamiseks eelduseks on tõhusam koostöö kõrghariduse ja tööstuse vahel, kuid väga vähestel riikidel on laiahaardeline lähenemisviis sellele probleemile. Osaliselt on probleem selles, et väga tihti ei kuulu kõrgharidusreformid riiklike uuendusstrateegiate hulka.

Paljudes riikides innustatakse ülikoole edendama oma osa ja muutma elukestvat õpet reaalseks, laiendades juurdepääsu ebatraditsioonilistele õppijatele, neile, kelle sotsiaal-majanduslik taust on ebasoodne, sealhulgas mitteformaalse ja informaalse õppe hindamise süsteemide loomise kaudu. See on osa üldisest püüdest tõsta kõrghariduses osalejate hulka kogu Euroopas. Paljud ülikoolid pakuvad jätkuvat ametialast täiendõpet. Samuti on üha enam populaarsed avatud ülikoolid, kus kasutatakse kaugõppel, kombineeritud õppel ning info- ja sidetehnoloogial põhinevaid õppeviise.

2.1.4. Kutsehariduse ja koolituse olukord järk-järgult paraneb, kuid teha on veel palju

Kutsehariduse ja koolituse riiklikud prioriteedid peegeldavad laias laastus Kopenhaageni protsessi omi. Euroopa tasandil kokkulepitud ühiste põhimõtete ja soovituste rakendamine (näiteks mitteformaalse õppe kehtestamine, kvaliteedi tagamine, suunised) on alanud, kuid riigid rõhutavad, et konkreetseid tulemusi esitada on veel liiga vara.

Mõnedes riikides on kutseharidusel ja koolitusel positiivne maine (näiteks AT, CZ, DE, FI), võlgnedes tänu sellistele teguritele nagu „kaksiksüsteem“ (näiteks vahelduvõpe), topeltkvalifikatsioon (ühendab üld- ja kutsehariduse) ja uuemad kõrgharidusele juurdepääsu soodustamise meetmed. Siiski juhtub liiga sageli, et kutsehariduse tee on akadeemilise omast vähem atraktiivne. Tulevikus jääb kutsehariduse ja koolituse kvaliteedi ja atraktiivsuse suurendamine veel peamiseks väljakutseks .

Kutsehariduse ja koolituse atraktiivsuse suurendamiseks keskendutakse enamikus riikides keskharidusele, sealhulgas õppekavade väljatöötamine, paindlik kasv ja ülemineku viisid, seosed tööjõuturuga ja suunised. Mõnedes riikides eelistatakse areneva elukestva õppe strateegiate arendamise kontekstis suurendada edasiliikumist üld- ja kõrgharidusse (näiteks. AT, CZ, DE, ES, SK).

Kutsehariduse ja koolituse tähtsuse edendamine tööjõuturul ning suhete parandamine tööandjatega ja sotsiaalpartneritega on tähtsad tegurid enamikus riikides, kus püütakse lahendada kvaliteedi ja atraktiivsuse probleeme. Kutsehariduse ja koolituse struktuuri täiustamine, juurdepääs õppepraktikale ning kutsehariduse ja koolituse standardite reform on selles kontekstis olulised. Peamiseks probleemiks jääb oskuste ja kvalifikatsioonivajaduste prognoosimine, mis nõuab huvigruppide suuremat kaasahaaramist ja andmete kogumise parandamist.

Suuremas osas riikides väljendatakse muret väheste kutseoskustega inimeste vajaduste üle, keda on praegu ELis peaaegu 80 miljonit, tõstes sotsiaalse kaasatuse tagamise peamiste vahenditena esile tööjõuturul osalemise ning kutsehariduse ja koolituse süsteemide tähtsuse.

Enamikus riikides keskendutakse sellega seoses elanike sihtrühmadele ja eelkõige noortele, kelle puhul on kutsehariduse ja koolituse programmidel kooli varajase poolelijätmise määra vähendamisel positiivne tagajärg. Teisest küljest ei pöörata täiskasvanutele ja vanemaealistele töötajatele piisavalt tähelepanu.

Enamikule riikidele jääb kutsehariduse õpetajate ja koolitajate ametialane arendamine veel probleemiks.

2.1.5. Euroopa mõõde riiklikes süsteemides suureneb, kui mitte piisavalt

Kõik riigid peavad tähtsaks suurendada hariduses ja koolituses liikuvust algtasemelt kõrgtasemele, ka õpetajate ja koolitajate liikuvust kui osa nende ametialasest arengust. Vaatamata mõningatele paljutõotavatele algatustele nt seoses liikuvuse kvaliteediga (näiteks AT, BG, CZ, EL, IE, LV.), ei ole siiski riiklikke strateegiaid piisavalt. Peamine toetus tuleb jätkuvalt ELi programmidest. Üldiselt püüavad riigid edendada rohkem saabuvate kui lahkuvate üliõpilaste liikuvust. Europass, liikuvuse toetamise peamine vahend, on võetud kasutusele üle kogu Euroopa.[12]

Samuti on pööratud suuremat tähelepanu Euroopa ja rahvusvahelise mõõtme sisseviimisele riiklikesse hariduse ja kutsehariduse süsteemidesse, mis edendab noorte arusaamist Euroopa Liidust. Vähestes riikides (näiteks DE, EE, FI, LU, NL) on õppekavades Euroopa mõõde selle lahutamatu osa ja vastavalt sellele viiakse mõnedes riikides läbi õigusreforme. Paljudes riikides rõhutatakse keeleõppe tähtsust. Põhimõtted ja meetmed on siiski hajutatud ja siiani on näha vähe tulemusi selle kohta, et kõik õpilased omandavad keskhariduse selliste teadmiste ja pädevusega, mida nad vajavad Euroopa kodanikena, sellekohast eesmärki rõhutati 2004. aasta ühises vahearuandes.

2.2. Euroopa tasandil: töökava „Haridus ja koolitus 2010“ valitsemistava parandamine

2004. ja 2005.aasta jooksul võttis nõukogu (haridus) vastu rida vahendeid, põhimõtteid ja raamistikke, nt seoses liikuvuse, kvaliteedi tagamise, mitteformaalse õppe ja suunistega. Nagu märgiti ära 2004. aasta ühises vahearuandes, saavad sellised kokkulepped tavaliselt toetada riiklikke põhimõtteid ja reforme ja aidata kaasa vastastikuse usalduse loomisele. Kutsehariduse ja koolituse valdkonnas on Maastrichti kommünikees (2004. aasta detsembris) [13] kehtestatud riiklikul ja ELi tasandil uued prioriteedid. Samuti on komisjon võtnud vastu rida teatisi, näiteks kõrghariduse kohta Lissaboni strateegias ja Euroopa keeleoskusnäitaja[14] kohta ja nõokogu ja parlamendi soovituste eelnõusid, näiteks elukestva õppe põhipädevuste kohta.

Protsessi üldise suundumuse osana ühtsuse ja valitsemistava tugevdamiseks on loodud töökava „Haridus ja koolitus 2010“ koordineerimisrühm, kuhu kuuluvad nii hariduse ja koolituse esindajad ministeeriumidest kui ka Euroopa sotsiaalpartnerid. Regulaarne näitajate ja võrdlusnäitajate aruanne toetab ka edusammude jälgimist.

Samuti on kaasajastatud töömeetodeid nende paremaks rakendamiseks riiklikul tasandil. Töörühmad,[15] kes rakendasid töökava esimest faasi, on asendatud riikide rühmadega, kes keskenduvad põhiprobleemidele vastavalt oma riiklikele prioriteetidele ja huvidele. Rühmad organiseerivad konkreetset "vastastikust õppimist“ 2005. ja 2006. aastal, kusjuures riigid pakuvad reformide rakendamisel vastastikust abi edukuse tegurite määratlemise ja heade tavade jagamise kaudu.

Euroopa haridus- ja koolitusruumi tuleb jätkuvalt tugevdada eriti Euroopa kvalifikatsioonide raamistiku arendamisega. On algatatud Euroopa kvalifikatsioonide raamistiku arendamise arutelu ja komisjon teeb ettepaneku nõukogu ja Euroopa Parlamendi soovituse eelnõu kohta 2006. aastal. Samuti esitab komisjon 2006. aasta algul nii nõukogu ja Euroopa Parlamendi soovituse eelnõu õpetajahariduse kohta kui ka teatise täiskasvanuõppe kohta 2006. aasta lõpus.

3. Järeldus: reformide kiirendamisega tagatakse tõhusam panus Lissaboni strateegiasse ja Euroopa sotasiaalmudeli tugevdamisse

Riiklikud programmid arenevad õiges suunas. On tundemärke, et riigi tasandil tehakse pidevaid jõupingutusi üle kogu Euroopa Liidu ja mõnes valdkonnas on juba esimesi saavutusi. Selline areng on julgustav, eriti kui võtta arvesse, et haridusreformide edusammud on aeglased ja laienevas Euroopa Liidus on riikide tasemed ja lähtejooned oluliselt erinevad.

Euroopa sotsiaalmudeli jätkusuutlikkus pikas perspektiivis sõltub olulisel määral laiaulatuslike süvareformide tõhususest, tagades kõikide kodanike aktiivse osalemise majandusliku ja sotsiaalse elu igal tasandil, sõltumata võimetest ja sotsiaalsest taustast.

Seega teeb eriti muret, et olenemata matemaatika, teaduse ja tehnoloogia teaduskraadiomanike kasvavast arvust kui ELi võrdlusnäitaja kiirest saavutamist, on tehtud liiga vähe edusamme nende võrdlusnäitajate saavutamisel, mis on tihedalt seotud sotsiaalse kaasatusega oluliselt suuremaid jõupingutusi on tehtud sellistes valdkondades nagu varajane koolist väljalangemine, gümnaasiumihariduse omandamine ja põhipädevused, kuid suurt osa tulevasest põlvkonnast ähvardab sotsiaalne tõrjutus, mis läheb kalliks maksma neile endile, majandusele ja ühiskonnale. Euroopa noortepakti vastuvõtmisel 2005. aasta märtsis tõstis Euroopa Nõukogu töökavas „Haridus ja koolitus 2010“ esile nimetatud valdkondade erilise tähtsuse noortele.

Nii tegevuse prioriteedid, nagu on seatud 2004. aasta ühises vahearuandes, kui ka sõnum reformide kiirendamise kohta jäävad täielikult kehtima. Edusammude järelkontroll avaldatakse järgmises ühises aruandes 2008. aastal.

3.1. Erilist tähelepanu tuleb reformides pöörata võrdse ligipääsu ja valitsemistavaga seotud probleemidele

Riikide aruanded näitavad, et valitsused on teadlikud hariduse ja koolituse kaasajastamisega kaasnevatest probleemidest. Eelkõige viidatakse neis vajalike avalike erainvesteeringute tagamise ning süsteemide, struktuuride ja juhtimise reformimise raskustele. Sellega seoses tuleb erilist tähelepanu pöörata võrdsele ligipääsule ja valitsemistavale , sealhulgas asjakohaste stiimulite kaudu, juhul kui käimasolevad reformid on edukad. Komisjon toetab riikide jõupingutusi esmatähtsustada osutatud valdkondi tulevastes „vastastikuse õppimise" kavades ELi tasandil.

3.1.1. Tuleb rakendada reforme, mis tagavad süsteemide tõhususe ja võrdse ligipääsu

Suuremat rõhku on pandud hariduse ja koolituse riiklike investeeringute tõhususele, mis on positiivne suund. Sellest hoolimata tuleb pöörata vajalikku tähelepanu elukestvale õppele tervikuna ja võrdselt tuleb võtta arvesse süsteemide tõhususe, kvaliteedi ja võrdse ligipääsu eesmärke. Euroopa sotsiaalmudeli tugevdamisel on see Lissaboni eesmärkide saavutamise eelduseks.

Süsteemidele võrdse ligipääsu tagamine annab mõista, et hariduse ja koolituse tulemused ning kasutegurid ei peaks sõltuma sotsiaal-majanduslikust taustast ja muudest teguritest, mis on haridusele ebasoodsad. Juurdepääs peaks olema avatud kõigile ja vastavalt inimeste konkreetsetele õppimisvajadustele peaks lähenemine olema diferentseeritud.

Uurimused näitavad, et võrdse ligipääsu ja tõhususe vahel ei ole kompromissi, kuna nad sõltuvad teineteisest ja tugevdavad teineteist vastastikku. Kõikide parem juurdepääs haridusele ja koolitusele, sealhulgas ebasoodsas olukorras olevad grupid ja vanemaealised töötajad, aitab kaasa aktiivse elanikkonna suurendamisele, mis samaaegselt edendab kasvu ja vähendab ebavõrdsust. Komisjon arutab võrdse ligipääsu ja tõhususe probleemi teatises, mis on kavandatud vastu võtta 2006. aastal, ja erilist tähelepanu tuleks pöörata nimetatud valdkonnale 2008. aasta ühises aruandes.

Investeeringud tuleks suunata valdkondadesse, kus sotsiaalne ja majanduslik kasu on kõige suurem, seega tõhusust ja võrdset ligipääsu omavahel paremini sidudes. Selles suhtes tuleb järgnevatel aastatel liikmesriikidel suurendada jõupingutusi nende ELi võrdlusnäitajate saavutamisel, mis on seotud varajase koolist väljalangemise, gümnaasiumi lõpetamise ja põhipädevustega. Investeeringud koolieelsesse haridusse on olulise tähtsusega eelkõige kooli poolelijätmise ja sotsiaalse tõrjutuse ennetamisel ja õppimise jätkamisele aluse loomisel.

3.1.2. Osaliste ja ressursside mobiliseerimine mitmekesiste õppepartnerluste abil

Reforme hõlbustavad soodne majanduslik ja sotsiaalne keskkond, teadmistesse, oskustesse ja pädevustesse tehtavate riigi- ja erainvesteeringute kõrge tase, kuid ka süsteemide valitsemistavade ühtsus ja kooskõla . Tõhus ministeeriumidevaheline „teadmuspõhimõtete“ (haridus, koolitus, tööhõive/sotsiaalasjad, teadusuuringud, jne) sünergia, tugev sotsiaalne dialoog ja teadlikkus ning muude tegurite aktiivne osalus, nagu lapsevanemad ja õpetajad/koolitajad, vabatahtlike osavõtt ja kohalikud osalejad, edendavad üksmeelt, mis on seotud põhimõtete saavutamise eesmärkide ja vajalike reformidega. Sellised valitsemistavad ei ole siiski laialt levinud.

Tuleks eelistada juhtimise parandamist õppepartnerluse kaudu, eriti regionaalsel ja kohalikul tasandil, mis on oluliste tegurite vahel (asutused, riigiasutused, sotsiaalsed partnerid, ettevõtted, kommunaalettevõtted, jne) jagatud vastutuse ja kulutuste teeks. Nimetatud partnerlused peaksid kaasama õpetajaid ja koolitajaid kui süsteemide muutuste põhitegijaid. Samuti peaksid nad elukestva õppe olulisuse tagamiseks soodustama suuremat töötajate osalust.

3.2. Töökava „Haridus ja koolitus 2010“ rakendamise tõhustamine

3.2.1. Riigi tasandil

Isegi kui on tehtud edusamme, tuleb riikidel oma põhimõtetes võtta rohkem arvesse töökava „Haridus ja koolitus 2010“ prioriteete. Liikmesriigid tagavad eelkõige, et:

- haridusel ja koolitusel on keskne koht Lissaboni reformi riigi töökavades, struktuurifondide strateegia riigi raamistikus ja sotsiaalse kaitse ja sotsiaalse kaasatuse riigi strateegiates.

- tööprogrammi rakendamise koordineerimise mehhanismid riigi tasandil hakkavad toimima kõikides riikides 2008. aastaks, sealhulgas ka erinevad asjaomased ministeeriumid ja peamised huvigrupid, eriti sotsiaalpartnerid.

- riiklikud põhimõtted aitavad aktiivselt kaasa töökava „Haridus ja koolitus 2010“ võrdlusnäitajate ja eesmärkide saavutamisele. Valitsused peaksid jätkama riiklike eesmärkide ja näitajate seadmist, kasutades ära Euroopa omi.

- põhimõtete hindamine on paranenud, et võimaldada paremini kontrollida edusamme ja teadussaavutuste paremal kasutamisel luua hindamise kultuur. Kõrgekvaliteediliste statistiliste vahendite ja infrastruktuuri arendamine on seega hädavajalik.

- riiklike reformide kavandamisel kasutatakse nõukogu resolutsioone või järeldusi, mis on võetud vastu soovituste ja põhimõtete kohta töökava kontekstis 2008. aastaks.

3.2.2. Euroopa tasandil

Komisjon tagab, et töökava „Haridus ja koolitus 2010“ tulemusi kasutatakse Lissaboni ühiste suuniste ja ELi ühtekuuluvuse suuniste rakendamisel, käimasolevas arutelus ja jätkuvas tegevuses, mis on seotud tulevase Euroopa sotsiaalmudeliga. Nimetatud kontekstis tuleks struktuurifondidele eelistada investeeringuid inimkapitali.

Töökava rakendamise tõhustamiseks tuleks pöörata erilist tähelepanu järgmisele:

- ühtse elukestva õppe tegevuskava raames ja 2005. aastal saadud kogemuste alusel „vastastikuse õppimise“ oluliste ja läbimõeldud tegevuskavade väljatöötamine. „Vastatikuse õppimise“ tegevus keskendub valdkondadele, kus reforme on kõige rohkem vaja (ELi võrdlusnäitajate valdkonnad); lukestva õppe strateegiad; tõhusus ja võrdne ligipääs; valitsemistava ja õppepartnerlused; kõrgharidus; kutseharidus ja koolitus;

- elukestva õppe strateegiate rakendamise süsteemsem kontrollimine. Nimetatud teema on kõige eelistatum 2008. aasta ühises aruandes, eriti seoses elukestva õppe osaga Euroopa sotsiaalmudeli tugevdamisel.

- kokkuleppe saavutamine nii Euroopa kutsekvalifikatsioonide raamistiku kohta kui ka nõukogu ja Euroopa Parlamendi soovitused elukestva õppe ja õpetajate hariduse kvaliteedi põhipädevuste kohta.

- parem teave ja kogemuste vahetamine struktuurifondide ja Euroopa Investeerimispanga kasutamisel, et toetada hariduse ja koolituse arengut, pidades silmas nimetatud ressursside paremat ärakasutamist tulevikus.

STATISTICAL ANNEX

PROGRESS AGAINST THE FIVE REFERENCE LEVELS OF AVERAGE EUROPEAN PERFORMANCE ( BENCHMARKS ) IN EDUCATION AND TRAINING

Country Codes

EU European Union BE Belgium CZ Czech Republic DK Denmark DE Germany EE Estonia EL Greece ES Spain FR France IE Ireland IT Italy CY Cyprus LV Latvia LT Lithuania LU Luxembourg HU Hungary MT Malta NL Netherlands AT Austria PL Poland PT Portugal SI Slovenia | SK Slovakia FI Finland SE Sweden UK United Kingdom EEA European Economic Area IS Iceland LI Liechtenstein NO Norway Acceding Countries BG Bulgaria RO Romania Candidate Countries HR Croatia TR Turkey Others JP Japan US/USA United States of America |

OVERVIEW ON PROGRESS IN THE FIVE BENCHMARK AREAS

[pic]

Methodological remarks : The starting point in the year 2000 is set in the graph as zero and the 2010 benchmark as 100. The results achieved in each year are thus measured against the 2010 benchmark. A diagonal line shows the progress required, i.e. each year an additional 10% of progress would have to be achieved to reach the benchmark. If a line stays below this diagonal line, progress is not sufficient.

As regards lifelong learning participation, there have been many breaks in time series: some countries have revised their data collection methods between 2002 and 2003. The application of the new methods led to higher results from 2003, and thus progress is overstated between 2002 and 2003. The line 2002-2003 on lifelong learning participation is therefore dotted. For low achievers in reading (data from PISA survey) there are only results for 16 EU countries and for two years.

Key results:

* As regards the number of maths, science and technology (MST) graduates the benchmark will be over-achieved; the progress required has already been made in 2000-2003.

* There is some progress in lifelong learning participation. However, much of it is a result of changes in surveys in several Member States, which led to higher nominal participation rates and thus overstate overall progress.

* There is constant improvement as regards early school leavers, but faster progress is needed in order to achieve the benchmark.

* As regards upper secondary completion there has been almost no progress.

* Results for low achievers in reading have also not improved (but this is based only on two reference years).

KEY COMPETENCES

Percentage of pupils with reading literacy proficiency level one and lower (on the PISA reading literacy scale), 2000-2003

[pic] |

European Union * |

Japan |

USA |

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 |

Source: DG Education and Culture. Data source: OECD, PISA 2003 database.

* In 2000, in the 16 EU countries for which comparable data is now available both for 2000 and 2003, the percentage of 15-year olds at level one or below was 19.4. The benchmark of reducing the share by 20% thus implies a target figure of 15.5%.

[pic]

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 |

European Union (EU25) |

Japan |

USA |

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 | [pic] | 2004 |

Source: DG Education and Culture. Data source: Eurostat (Labour Force Survey)

* 2003: change in series

[pic]

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 | [pic] | 2004 |

European Union (EU25) |

Japan |

USA |

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 | [pic] | 2004 |

Source: DG Education and Culture; Data Source: Eurostat (Labour Force Survey).

[pic]

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 | [pic] | 2004 |

European Union (EU25) |

Japan |

USA |

[pic] | 2000 | [pic] | 2001 | [pic] | 2002 | [pic] | 2003 |

Source: DG Education and Culture. Data source: Eurostat (UOE)

Additional notes :

- EU total does not include Greece. EU total 2000 includes national UK data.

Tertiary MST graduates per 1000 population (20-29) females / males, 2003

[pic]

[pic] | females | [pic] | males |

Number of MST graduates (1000)

European Union (EU25) |

Japan |

USA |

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 | [pic] | 2004 |

Source: DG Education and Culture. Data source: Eurostat (Labour Force Survey)

* 2003: change in series

[pic]

[pic] | 2000 | [pic] | 2003 | [pic] | 2004 |

| EU25 | |BE |CZ |DK |DE |EE |EL |ES |FR |IE |IT |CY |LV |LT |LU |HU |MT | |2000 | 4.94 | |: |4.04 |8.39 |4.53 |5.59 |3.79 |4.42 |5.83 |4.36 |4.57 |5.60 |5.43 |5.67 |: |4.54 |4.55 | | 2001 | 5.10 | |6.11 |4.16 |8.50 |4.57 |5.48 |3.90 |4.41 |5.76 |4.35 |4.98 |6.28 |5.70 |5.92 |3.84 |5.15 |4.47 | | 2002 | 5.22 | |6.26 |4.41 |8.51 |4.78 |5.69 |3.96 |4.44 |5.81 |4.32 |4.75 |6.83 |5.82 |5.89 |3.99 |5.51 |4.54 | | | NL |AT |PL |PT |SI |SK |FI |SE |UK |IS |LI |NO |BG |RO |HR |TR |JP |US | |2000 | 4.87 |5.66 |5.01 |5.74 |: |4.15 |6.12 |7.39 |4.58 |6.00 |: |6.82 |4.41 |2.89 |: |3.49 |3.59 |4.93 | | 2001 | 4.99 |5.70 |5.56 |5.91 |6.13 |4.03 |6.24 |7.31 |4.69 |6.47 |: |7.00 |3.53 |3.28 |: |3.65 |3.57 |5.08 | | 2002 | 5.08 |5.67 |5.60 |5.83 |6.02 |4.35 |6.39 |7.66 |5.25 |7.12 |2.95 |7.63 |3.57 |3.53 |4.32 |3.56 |3.60 |5.35 | | Source: DG Education and Culture. Data source: Eurostat (UOE data collection)

Additional notes

- DK: Expenditure at post secondary non-tertiary levels of education is not available.

- FR: Without French Overseas Departments, GR, LU, PT: Imputed retirement expenditure is not available.

- CY: Including financial aid to students studying abroad.- LU: expenditure at tertiary level of education not included. PT: expenditure at local level of government not included.- UK, JP, US: adjustment of GDP to the financial year, which differs from the calendar year.- TR, IS: expenditure at pre-primary level not included, TR: expenditure at regional and local levels of government not included.

- HR, US: Expenditure on educational institutions from public sources.

Between 1995 and 2000 public expenditure on education as a percentage of GDP fell slightly in the EU[17]. Since 2000, however, there has been an upward trend at EU level and in most Member States. The available data show, however, strong differences in spending levels between countries. Denmark and Sweden spend over 7.5% of GDP on education, while some Member States spend less than 4% of GDP (however spending is increasing in these countries).

[1] Haridus ja koolitus 2010: Lissaboni strateegia edu sõltub kiiretest reformidest, 3. märts 2004 (nõukogu dokument 6905/04EDUC 43).

[2] Ühtses paketis on majanduspoliitika üldsuunised ja tööhõivesuunised (nõukogu 12. juuli 2005. aasta otsus liikmesriikide tööhõive poliitika suuniste kohta (2005/600/EÜ), ELT L 205, 6.8.2005, ja nõukogu 12. juuli 2005. aasta soovitus liikmesriikide ja ühenduse majanduspoliitika üldsuuniste kohta (2005-2008 (2005/601/EÜ).

[3] Analüüside aluseks oli samuti 2005. aasta aruanne edusammudest võrdlusnäitajate saavutamisel. Riikide aruanded on töökava „Haridus ja koolitus 2010“ veebileheküljel alates 1. novembrist 2005.(http://www.europa.eu.int/comm/education/policies/2010/et_2010_en.html)

[4] Üksikasjad on antud statistikalisas. Riikide aruannete ja ELi tasandi arengute kohta on täielik analüüs käesoleva teatisega kaasnevas personali töödokumendis.

[5] Kolm võrdlusnäitajat viiest on ka ELi tööhõivesuuniste eesmärgid.

[6] vt riikide nimetuste lühendeid statistikalisast.

[7] Bologna protsess on valitsustevaheline protsess eesmärgiga luua Euroopa kõrghariduse ruum, et tõhustada tööalast konkurentsivõimet ja kodanike liikuvust ning suurendada Euroopa kõrghariduse rahvusvahelist konkurentsivõimet. Lisainformatsioon veebilehel: http://europa.eu.int/comm/education/policies/educ/bologna/bologna_en.html.

[8] Elukestvat õpet on määratletud kui „kogu eluaja jooksul õpitegevust kestev eesmärgiga parandada teadmisi, oskusi ja pädevust isiklikke, kodaniku, ühiskondliku ja/või töösuhetega seotud väljavaateid silmas pidades“. (Komisjoni teatis „Euroopa elukestva õppe piirkonna rajamine“, KOM (2001) 678 lõplik).

[9] 2004. aasta ühine vahearuanne, op cit.; Euroopa Ülemkogu järeldused 2004, 2005.

[10] Komisjoni teatis" Ühendame Euroopa mõttejõu: suurendame ülikoolide suutlikkust Lissaboni strateegia eluviimisel“. KOM (2005) 152 lõplik.

[11] vt „2005. aasta põhinäitajad teaduse, tehnoloogia ja uuenduste kohta: teadmuspõhise Euroopa suunas“, Euroopa Komisjon

[12] http://www.europa.eu.int/comm/education/programmes/europass/index_en.html

[13] http://www.europa.eu.int/comm/education/policies/2010/vocational_en.html

[14] KOM (2005) 556 (lõplik)

[15] 2004. aasta töörühmade tulemused on antud töökava „Haridus ja koolitis 2010“ veebilehel: http://www.europa.eu.int/comm/education/policies/2010/objectives_en.html

[16] Data used for assessing the benchmark refer to a 4-week period of participation (LFS 2004). If a longer period were used, rates would be higher. Eurostat data from the LFS ad hoc module on lifelong learning carried out in 2003 (referring to a 12-month period) show a participation rate of 42% (4.4% in formal education; 16.5% in non-formal learning and nearly one European out of three declared having taken some form of informal learning).

[17] However, in real terms, public expenditure on education and training increased on average by 1.9% per year from 1995 to 2000 and even by 3.8% since 2000.