Aluslepingu kontrollväärtuse kavandatav ületamine 2020. aastal on erandlik, kuna selle põhjuseks on tõsine majandussurutis. Võttes arvesse COVID-19 pandeemia mõju, väheneb reaalne SKP komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi kohaselt 2020. aastal 7 %.

20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud klausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majandussurutise ajal. Komisjon jagas oma teatises nõukoguga seisukohta, et arvestades COVID-19 puhangust tingitud eeldatavat tõsist majandussurutist, võimaldab praegune olukord klausli aktiveerida. 23. märtsil 2020 nõustusid liikmesriikide rahandusministrid komisjoni hinnanguga. Üldise vabastusklausli aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse jätkusuutlikkust keskpikas perspektiivis. Parandusliku osa puhul võib nõukogu teha komisjoni soovituse alusel ka otsuse võtta vastu muudetud eelarvekurss. Üldine vabastusklausel ei peata stabiilsuse ja kasvu pakti kohaseid menetlusi. See võimaldab liikmesriikidel kalduda kõrvale tavapäraselt kohaldatavatest eelarvenõuetest ning komisjonil ja nõukogul võtta pakti raames vajalikke poliitika koordineerimise meetmeid.

Valitsemissektori võla suhe SKPsse oli 2018. aastal 70,2 % ja langes 2019. aastal 66,3 %-le. SKP reaalkasvust ja kõrgest SKP deflaatorist mõlemal juhul nimetaja muutuse mõjust tulenev võlakoormust vähendav mõju rohkem kui kompenseeris võlakoormuse muutuse ja eelarvepositsiooni vahelise erinevuse mõnevõrra võlga suurendavat mõju.

Esitatud andmed näitavad, et Ungari saavutas 2019. aastal võla vähendamise sihttaseme, sest erinevus sihttasemest on -5,2 % SKPst.

2019. aasta eelarve täitmise andmete põhjal osutab seega analüüs, et võlakriteerium on täidetud.

4. Asjakohased tegurid

Aluslepingu artikli 126 lõikes 3 on sätestatud, et juhul kui liikmesriik ei vasta ühele või mõlemale kriteeriumile, peab komisjon koostama aruande. Aruandes tuleb võtta „arvesse ka seda, kas eelarvepuudujääk ületab riigi investeerimiskulutused, samuti kõiki muid asjassepuutuvaid tegureid, kaasa arvatud liikmesriigi keskmise pikkusega perioodi majandus- ja eelarveseisund“.

Neid tegureid on lisaks selgitatud määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõikes 3, milles on sätestatud, et asjakohast tähelepanu tuleb pöörata „kõikidele teistele teguritele, mis on asjaomase liikmesriigi arvates olulised, et põhjalikult hinnata puudujäägi- ja võlakriteeriumide järgimist, ning millest liikmesriik on nõukogule ja komisjonile teada andnud“.

Mis puudutab võlakriteeriumi järgimist, siis määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõike 4 kohaselt ei saa menetluses, mille tulemusel tehakse Ungari võlakriteeriumi põhjal otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta, asjakohaseid tegureid arvesse võtta, sest valitsemissektori võla suhe SKPsse 2020. aastal ületab kontrollväärtust 60 % SKPst ja topelttingimus (valitsemissektori eelarvepuudujääk on kontrollväärtuselähedane ja kontrollväärtuse ületamine on ajutine) ei ole täidetud.

Praeguses olukorras on peamine lisategur, mida tuleb 2020. aasta puhul arvesse võtta, COVID-19 pandeemia majanduslik mõju. Pandeemial on väga arvestatav mõju eelarveseisundile ja see toob kaasa väga ebakindlad väljavaated. Pandeemia on viinud ka üldise vabastusklausli aktiveerimiseni.

4.1. COVID-19 pandeemia

COVID-19 pandeemia on põhjustanud suure majandusšoki, millel on märkimisväärne negatiivne mõju kogu Euroopa Liidus. Mõju SKP kasvule sõltub nii pandeemia kestusest kui ka meetmetest, mida võetakse riiklike ametiasutuste poolt ning Euroopa ja ülemaailmsel tasandil selle leviku aeglustamiseks, tootmisvõimsuse kaitsmiseks ja kogunõudluse toetamiseks. Liikmesriigid on juba võtnud või võtmas eelarvemeetmeid, et suurendada tervishoiusüsteemide suutlikkust ning aidata eriti palju kannatanud üksikisikuid ja majandussektoreid. Vastu on võetud ka märkimisväärsed likviidsustoetuse meetmed ja muud garantiid. Kui üksikasjalikumast teabest ei tulene teisiti, peavad pädevad statistikaasutused uurima, kas neil meetmetel on vahetu mõju valitsemissektori eelarvepositsioonile või mitte. Koos majandustegevuse aeglustumisega suurendavad need meetmed märkimisväärselt valitsemissektori eelarvepuudujääki ja võlapositsiooni.

4.2 Keskpika perioodi majandusseisund

Enne COVID-19 pandeemiat hakkas Ungari mitmeaastane märkimisväärne majanduskasv järk-järgult aeglustuma. Komisjoni 2020. aasta talveprognoosis eeldati, et SKP reaalkasv väheneb: see oli 2019. aastal 4,9 % ning eeldati, et see on 2020. aastal 3,4 % ja 2021. aastal 2,8 %. COVID-19 pandeemia muutis seda olukorda drastiliselt. Pandeemia leviku tõkestamise meetmed piiravad majandustegevust lühiajalises perspektiivis märkimisväärselt. Majanduslanguse pikkust ja ulatust on praegu keerukas hinnata, aga varajased näitajad osutavad majandustegevuse ja tööhõive kiirele langusele. Komisjoni 2020. aasta kevadprognoos põhineb eeldusel, et sanitaarmeetmed tühistatakse suures osas 2020. aasta kolmandaks kvartaliks, mis võimaldab tootmise taastumist. Ungari reaalne SKP väheneb prognooside kohaselt 2020. aastal 7 %. Prognooside kohaselt on töötuse määr 2020. aastal keskmiselt 7 % (2019. aastal oli vastav näitaja 3,4 %). See on leevendav tegur Ungari eelarvepuudujäägi kriteeriumi täitmise hindamisel 2020. aastal.

See prognoos on siiski erakordselt ebakindel. Ebakindluse peamine allikas on pandeemia ja selle leviku tõkestamise meetmete kestus.

4.3 Keskpika perioodi eelarvepositsioon

Ungari suhtes on alates 2018. aasta juunist kohaldatud järjestikuseid märkimisväärse kõrvalekalde menetlusi. Pärast seda on nõukogu esitanud kaks korda aastas soovitused, millele Ungari ei ole tõhusate meetmetega reageerinud, kaldudes soovitatud kohandamiskavast korduvalt märkimisväärselt kõrvale.

Ungaril soovitati 14. juunil 2019 tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2019. aastal 3,3 % (kulude kasvu eesmärk), mis vastab struktuursele kohandusele 1,0 % SKPst. Komisjoni üldhinnang osutab 2019. eelarveaastal ning 2018.–2019. aasta kokkuvõttes märkimisväärsele kõrvalekaldele keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast.

Lähenemisprogrammis antakse teavet uute pandeemia leviku tõkestamise ja majanduse toetamise meetmete kohta. Lähenemisprogrammi alusel avaldavad siiani COVID-19 pandeemia majandusliku ja sotsiaalse mõju leevendamiseks võetud poliitikameetmed 2020. aastal eelarvemõju 2,8 % SKPst. Kuid neid meetmeid rahastatakse täielikult eelarvekulude ümberpaigutamisest, reservidest ja uutest maksudest. Mõju leevendamise meetmed hõlmavad tööturu toetamise, ettevõtete maksusoodustuste ja meditsiinilisest eriolukorrast tekkinud kuludega seotud meetmeid. On teatatud täiendavatest meetmetest majanduse taastumise (1,4 % SKPst) ja tööturu (0,4 % SKPst) toetamiseks, kuid neid ei ole veel vastu võetud. Kuigi kogutulud jäävad 2019. aastaga võrreldes muutumatuks, suurenevad jooksvad kulud eeldatavasti märkimisväärselt, mida kompenseerib ainult osaliselt kapitalimahutuse vähendamine.

2021. aastal väheneb eelarvepuudujääk lähenemisprogrammi kohaselt eeldatavasti 2,7 %-le SKPst. Eeldatakse maksutulu mõõdukat taastumist ja jooksvate kulude vähenemist ning prognoositakse avaliku sektori investeeringute järsku suurendamist, mida toetavad ka liidu vahendid. Keskpikas perspektiivis on lähenemisprogrammi alusel kavas vähendada eelarvepuudujääki 2022. aastal 2,2 %-le SKPst, 2023. aastal 1,6 %-le SKPst ja 2024. aastal 1,0 %-le SKPst. Need kavad põhinevad makromajanduslikel eeldustel, mille kohaselt on SKP keskmine reaalkasv ajavahemikus 2022–2024 ligikaudu 4,4 %.

4.4. Keskpika perioodi valitsemissektori võlapositsioon

Komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi kohaselt suureneb valitsemissektori koguvõlg eeldatavasti ja jõuab 2019. aasta 66,3 %-lt SKPst 2020. aastaks 75,0 %ni.