Lisaks eraldasid EL ja selle liikmesriigid 2014. aastal ühiselt 14,5 miljardit eurot eesmärgiga aidata arenguriike võitluses kliimamuutustega. See summa saadi riikide eelarvetest kliimameetmeteks ette nähtud summadest ja teistelt arengule kaasaaitavatelt finantseerimisasutustelt. Alates 2014. aastast hõlmab see summa kliimavaldkonna rahastamiseks ette nähtud EIP vahendeid summas 2,1 miljardit eurot. Eelmiste aastatega võrreldes võeti neis arvutustes arvesse terviklikumaid andmeid, tuginedes OECD andmetele mitmepoolsete arvestuslike panuste kohta.

See 100 miljardi USA dollari suurune lubatud panus on aidanud olulisel määral suurendada kliimavaldkonna rahastamist arengukoostöö raames ning mitmepoolsete pankade ja arengupankade kaudu. EL ja selle liikmesriigid on suurimad ametliku arenguabi pakkujad arenguriikidele, kusjuures nende arenguabi moodustab üle 70 miljardi USA dollari aastas (umbes 58 miljardit eurot 2014. aastal). Aastatel 2010–2012 eraldasid nad kiireks rahastamiseks 7,34 miljardit eurot.

Arenguriikidele antaval toetusel on võtmeroll järgmiste kokkulepitud eesmärkide saavutamisel: maailma keskmise õhutemperatuuri tõus ei tohiks ületada 2 °C võrreldes industriaalajastule eelnenud ajajärgu tasemega, tuleb üle minna vähese kasvuhoonegaaside heitega majandusele ning tuleb toetada kliimamuutustele vastupanuvõimelist jätkusuutlikku arengut. 2009. aastal seadsid arenenud riigid Kopenhaageni kliimakonverentsil lühiajalise eesmärgi eraldada ühiselt täiendavaid kliimavaldkonnale suunatud riiklikke vahendeid summas 30 miljardit USA dollarit aastateks 2010–2012 (kiire rahastamine). Lisaks võtsid nad pikaajalise eesmärgi eraldada ühiselt igal aastal kuni 2020. aastani 100 miljardit USA dollarit (pikaajaline rahastamine) sisukate kliimameetmete jaoks läbipaistva rakendamise tingimusel. Need rahalised vahendid saadakse väga erinevatest allikatest, nii avalikust kui ka erasektorist, samuti kahe- kui mitmepoolsete kokkulepete alusel, sealhulgas alternatiivsetest rahastamisallikatest.

Vähemalt 35 % programmi „Horisont 2020” 79 miljardi euro suurusest eelarvest peaks investeeritama kliimaga seotud projektidesse. Käesoleva aruande koostamise ajal on 80 % 2014. aasta eelarvest kontrollitud ja 22 % kliimaga seotud kulutustest on tuvastatud. Teemavaldkondade programmitöö puhul on kliimameetmete rahastamisega seotud 35 % eesmärk peaaegu saavutatud. Samas alt ülespoole suunatud meetmed ei hõlma hulgaliselt kliimavaldkonnaga seotud projekte ning ainuüksi need meetmed moodustavad juba 25 % programmi „Horisont 2020” kogueelarvest. Sellepärast on vaja kiiresti võtta parandusmeetmed, et saavutada eelarves kliimameetmetega arvestamisega seotud 35 % eesmärk ning vältida tulevasi vajakajäämisi 2015. aastal ja sellele järgnevatel aastatel. Peale selle on integreeritud energiatehnoloogia strateegiline kava (SET-kava) kõige esimene energialiidu raames koostatud teadusuuringute ja innovatsiooni valdkonna dokument, mille abil antakse uut hoogu vähese CO2-heitega tehnoloogia arendamisele ja kasutuselevõtule, aidates paremini kooskõlastada ja prioriseerida jõupingutusi. Kavas keskendutakse kümnele peamisele tegevussuunale, mille eesmärk on saavutada energialiidu teadusuuringute ja innovatsiooni alased prioriteedid. Lisaks nähakse sellega ette uus finantstoode, nimelt EIP välja töötatud energia tutvustusprojektide rahastamisvahend („Energy Demo Projects facility”), mis on suunatud uudsetele ja ainulaadsetele suuremahulistele ärilistele tutvustusprojektidele.

Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondid moodustavad üle 43 % mitmeaastasest finantsraamistikust. Kliimameetmeid võetakse arvesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfonde käsitlevates määrustes, 28 partnerluslepingus ja enam kui 530 fondispetsiifilises programmis. Kehtestatud on ühine metoodika selleks, et määrata kindlaks kliimamuutustega seotud eesmärkide jaoks antava toetuse tase. Kliimameetmete eesmärke toetatakse enam kui 110 miljardi euroga, kusjuures see summa moodustab umbes 23–25 % kõikidest rahalistest vahenditest. Täpne summa selgub käimasoleva planeerimise lõpus, kui kõik programmid on vastu võetud. Seejärel kasutavad liikmesriigid seda summat kavandatud kliimaga seotud projektide rahastamiseks.

Praeguses mitmeaastases finantsraamistikus on seatud eesmärk eraldada vähemalt 20 % ELi eelarvest kliimaga seotud eesmärkidele. See moodustab umbes 180 miljardit eurot ning kujutab endast osakaalu kolmekordset suurenemist võrreldes aastatel 2007–2013 ELi eelarves ette nähtud osakaaluga, mis oli 6–8 %. Neid kliimaga seotud kulutusi jälgitakse igal aastal vastavalt komisjoni väljatöötatud metoodikale.

2015. aasta juulis esitas komisjon ka ettepaneku uue moderniseerimisfondi loomiseks. Nimetatud fond on ette nähtud kümne liikmesriigi jaoks, kelle SKP elaniku kohta on alla 60 % ELi keskmisest, ning fondi eesmärk on ajakohastada nende riikide energiasüsteemid ja parandada energiatõhusust ning lõppkokkuvõttes pakkuda kodanikele puhtamat, turvalisemat ja taskukohast energiat. Aastatel 2021–2030 kasutatakse fondi loomiseks 2 % LHÜdest, s.t kokku umbes 310 miljonit LHÜd.

Toetatud meetmete liigiga seoses tuleb märkida, et Taani ja Ühendkuningriik kasutavad märkimisväärse osa oma enampakkumistel saadud tulust või selle tulu rahalise väärtusega samaväärsest summast selleks, et rahastada heite vähendamist, sealhulgas süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise tehnoloogiat käsitlevaid teadusuuringute projekte. Prantsusmaa investeerib kogu tulu sotsiaaleluruumidena kasutatavate riigi hoonete energiatõhususe parandamisse. 2014. ja 2015. aastal andis Rootsi oma enampakkumistel saadud tuluga samaväärse summa, s.t 32 miljonit eurot ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni Rohelisse Kliimafondi.

Üle poole liikmesriikidest on eraldanud rahalisi vahendeid kliimamuutustega kohanemiseks, kuid vähem kui pooltel liikmesriikidel on eraldi eelarve kohanemismeetmete rakendamiseks haavatavates sektorites.

Paljud liikmesriigid käsitlevad kohanemiskavade küsimust ning tegelevad kliimamuutustega seotud riskide ja kindlustamata aspektide kindlaksmääramisega. Riiklikud kohanemiskavad on vastu võtnud 20 liikmesriiki ja enamikus ülejäänud liikmesriikides on need kavad koostamisel.

Kliimamuutustega kohanemist käsitleva 2013. aasta ELi strateegia eesmärk on suurendada ELi vastupanuvõimet kliimamuutustele. Strateegiaga edendatakse ELi hõlmavaid kohanemismeetmeid, tagades, et kohanemisega seotud kaalutlusi võetaks arvesse kõigi asjaomaste ELi poliitikate puhul (arvestamine), ning edendades suuremat kooskõlastamist, sidusust ja teabevahetust. 2017. aastal annab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aru kohanemisstrateegia rakendamise kohta. Üldised suundumused on muu hulgas järgmised.

2014. aasta F-gaaside määrust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015. Selle abil tugevdatakse seniseid meetmeid (näiteks gaaside heite piiramine lekete tuvastamise kaudu, seadmete paigaldamine koolitatud professionaalide poolt, kasutatud gaaside kokkukogumine jne) ja nähakse ette F-gaaside kasutamise järkjärguline vähendamine, mille abil vähendatakse ELi fluoritud kasvuhoonegaaside heidet 2030. aastaks kaks kolmandikku võrreldes 2014. aasta tasemega. Samuti keelatakse selle määrusega Fgaaside turulelaskmine teatavatel juhtudel, kui on olemas alternatiivid (näiteks kodumajapidamistes kasutatavad külmikud ja sügavkülmikud, mis sisaldavad fluorosüsivesinikke, mille globaalse soojendamise potentsiaal on üle 150).

2015. aasta aprillis leppisid Euroopa Parlament ja nõukogu kokku kütusekvaliteedi ja taastuvenergia direktiividesse tehtavates muudatustes, et võtta arvesse mõju, mida kuni 2020. aastani avaldab maakasutuse kaudne muutus, mille on põhjustanud teatavate põllumajanduskultuuride kasvatamine biokütuse tootmiseks. Uues õigusaktis:

2014. aasta mais vastu võetud raskeveokeid käsitlev strateegia on ELi esimene algatus, mille eesmärk on tegeleda veoautode ja busside kütusekulu ja CO2-heite küsimusega. Strateegias on öeldud, et komisjoni esimene samm selles valdkonnas on mõõta sõiduki kütusekulu ja CO2-heidet, kasutades arvutipõhist modelleerimisvahendit (VECTO). Seda lähenemisviisi kinnitati 2015. aasta energialiidu paketis.

Kergeveokite valdkonnas on ELi õigusaktides sätestatud siduvad heitesihid uutele sõiduautodele ja kaubikutele. Sihid, mis olid seatud seoses sõiduautodega (130 gCO2/km 2015. aastal) ja kaubikutega (175 gCO2/km 2017. aastal), saavutati juba 2013. aastal. 2014. aastat käsitlevad esialgsed registreerimisandmed näitavad, et autopargi keskmine näitaja oli uute sõiduautode puhul 123,4 gCO2/km ja kaubikute puhul 169,2 gCO2/km. Kui selline tempo suudetakse säilitada, peaksid tootjad suutma saavutada sõiduautodele 2021. aastaks seatud sihi 95 gCO2/km ja kaubikutele 2020. aastaks seatud sihi 147 gCO2/km.

Laevanduse heite ELi seire-, aruandlus- ja kontrollisüsteem on välja töötatud eesmärgiga aidata kaasa rahvusvahelise süsteemi loomisele laevandussektoris. Arutelud selles küsimuses on Rahvusvahelises Mereorganisatsioonis pooleli. ELi laevanduse seire-, aruandlus- ja kontrollisüsteem aitab samuti luua uusi võimalusi, et kokku leppida olemasolevate laevade tõhususnõuetes.

EL on toetanud rahvusvahelisest laevandusest tuleneva heite vähendamise suhtes võetud ülemaailmset lähenemisviisi, sest laevandus on suur ja aina kasvav heiteallikas. 2015. aasta aprillis võeti vastu ELi määrus, millega loodi ELi hõlmav laevanduse seire-, aruandlus- ja kontrollisüsteem, mis on esimene etapp ELi strateegias selle sektori heite vähendamiseks. Kõnealuse määruse kohaselt peavad suured laevad, mille kogumahutavus on üle 5 000 tonni ja mis kasutavad ELi sadamaid pärast 1. jaanuari 2018, jälgima oma iga-aastaseid kontrollitud CO2 heitkoguseid ja muid energiaga seotud andmeid ning neist hiljem teada andma.

Komisjon on viinud läbi süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise direktiivi hindamise ning jõudnud järeldusele, et direktiiv on eesmärgi täitmiseks sobiv ning sellega nähakse ette vajalik õigusraamistik, et tagada süsinikdioksiidi kogumine, transport ja säilitamine, kuid samas jäetakse liikmesriikidele siiski piisav paindlikkus.

Euroopa Ülemkogu leppis 2014. aastal kokku, et ELi tasandil peaks 2030. aastaks energiatõhusus soovituslikult paranema vähemalt 27 % võrreldes baasstsenaariumiga. Eesmärk vaadatakse läbi enne 2020. aastat, pidades silmas ELi tasandi eesmärgi tõstmist komisjoni ettepaneku alusel 30 %ni. Nagu energialiidu tegevuskavas lubatud, vaatab komisjon energiatõhususe direktiivi ja hoonete energiatõhususe direktiivi läbi 2016. aastal. Peale selle kavatsetakse 2016. aasta alguses vastu võtta kütte ja jahutuse eristrateegia. Energiamärgistust käsitleva läbivaadatud õigusakti ettepanek on juba esitatud ning kaasseadusandjad arutavad seda praegu. ELi tegevus hõlmab ka meetmeid, millega innustatakse kasutama finantsinstrumente.

Alates 2013. aastast on LULUCFi käsitleva otsusega tagatud, et ELi arvestuseeskirjad on standarditud selles osas, kuidas kajastatakse sektori heitkoguseid ja seotud koguseid ELi kasvuhoonegaaside inventuurides, mis parandab üldist läbipaistvust. Kuigi ELi õigusaktides ei ole sätestatud sõnaselget LULUCFi sektori eesmärki, on liikmesriigid Kyoto protokolli kohaselt kohustatud tagama, et LULUCFi sektori arvestuse puhastulemus ei ole negatiivne.

Ettepaneku eesmärk on vähendada ELi HKSi kuuluvate sektorite heitkoguseid 43 % võrreldes 2005. aasta tasemega. Selleks hakatakse LHÜde koguarvu alates 2021. aastast vähendama 2,2 % aastas. Võrreldes praeguse vähendamiskoefitsiendiga 1,74 %, kaasneb sellega märkimisväärne täiendav heitkoguste vähendamine, mis peaks aastatel 2021–2030 moodustama hinnanguliselt ligikaudu 550 miljonit tonni. Komisjon tegi ettepaneku, et LHÜde tasuta eraldamise sihipärasemaks ja dünaamilisemaks muutmiseks tuleks muu hulgas ajakohastada võrdlusaluseid, et võtta arvesse tehnoloogia arengut, pöörata suuremat tähelepanu kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga rohkem kokkupuutuvatele rühmadele ning tagada heitkoguste tasuta eraldamise parem vastavus tootmistasemetele. Võimalus, mille kohaselt eraldatakse kümnele väiksema sissetulekuga liikmesriigile LHÜsid jätkuvalt tasuta, et aidata neil ajakohastada oma elektrienergia tootmist, peaks ettepaneku kohaselt suurendama läbipaistvust.

Alates 2013. aastast on ELi HKS toiminud parandatud ja rohkem ühtlustatud 3. etapi eeskirjade alusel. ELi HKSi direktiivi artikli 10 lõike 5 kohaselt peab komisjon jälgima Euroopa CO2-turu toimimist ning esitama igal aastal Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande CO2-turu toimimise, sealhulgas enampakkumiste, likviidsuse ja kaubeldavate mahtude kohta. Samas artikli 21 lõike 2 kohaselt peab komisjon avaldama liikmesriikide esitatud aruannete põhjal aruande ELi HKSi direktiivi kohaldamise kohta. Käesoleva aruande lisas on esitatud 3. etapi kahte esimest aastat, s.t aastaid 2013 ja 2014 hõlmav aruanne Euroopa CO2-turu toimimise kohta. Selles leiab kinnitust asjaolu, et süsteem on töökindel ning et selle abil on loodud toimiv turuinfrastruktuur ja likviidne turg.

Samuti käivitab komisjon algatused, mis on kavandatud vastavalt paindliku energialiidu ja tulevikku suunatud kliimapoliitika raamstrateegiale. Plaanis on esitada ettepanekud meetmete kohta, mis on seotud selliste valdkondadega nagu taastuvenergia, energiatõhusus, transport ning teadus- ja arendustegevus. Lisaks teeb komisjon tööd energialiidu rakendamiseks, nagu on rõhutatud 2015. aasta aruandes energialiidu olukorra kohta.

seati eesmärk, et taastuvenergia osakaal peab 2030. aastaks olema vähemalt 27 %, kusjuures eesmärk on ELi tasandil siduv;

Seega ilmneb tulemustest, et tehnoloogia muutused aitasid kõige enam kaasa heite vähenemisele ja kaalusid kindlalt üles majandussektorite tähtsuses toimunud muutuse mõju. Kliima- ja energiavaldkonnas rakendatud poliitikameetmed on aidanud märkimisväärselt kaasa keskkonnahoidlike tehnoloogiate kasutuselevõtule.

Jooniselt 4 ilmneb, et ajavahemikul 2005–2012 vähenes CO2-heide 11,5 %. Tehnoloogia muutustel on olnud heitele kõige suurem mõju, need põhjustasid heite vähenemise 18,5 %. Majandustegevuse (SKP) kasvu tõttu suurenes heide 6,8 %. Struktuurimuutused majanduses põhjustasid heite väikese suurenemise 1,7 %. Selline mõju on selgitatav kahe teguriga. Esiteks, olenemata teenuste osakaalu jätkuvast kasvust teatavates liikmesriikides, näiteks Prantsusmaal ja Ühendkuningriigis, on tootmissektor mõnes teises liikmesriigis, eelkõige Saksamaal, laienenud. Teiseks on samuti suurenenud suhteliselt enam industrialiseeritud Ida-Euroopa liikmesriikide osakaal ELi majanduses.

Viidi läbi konkreetne tegurite suhteliste osakaalude analüüs, et hinnata, millist mõju on aja jooksul avaldanud heitele Euroopa majanduse areng. Kasutatud metoodika üksikasjad on esitatud lisatud komisjoni talituste töödokumendis.

Liikmesriikide viimaste prognooside kohaselt on EL täitmas Kyoto protokolli kohase teise kohustusperioodi eesmärki, milleks on keskmiselt 20 % vähendamine ajavahemikul 2013–2020 võrdlusaasta tasemega võrreldes.

EL 15 ja 11 muud liikmesriiki, kellel on individuaalsed eesmärgid Kyoto protokolli esimese kohustusperioodi raames, on oma eesmärgid täitnud. Hinnangute kohaselt on EL ületanud oma eesmärgi 3,2 miljardi CO2-ekvivalenttonni võrra, kusjuures arvesse ei ole võetud maakasutuse, maakasutuse muutuse ja metsanduse (LULUCF) sektori CO2 sidujaid ning Kyoto mehhanismidest saadud rahvusvahelisi ühikuid. Selle paindlikkuse arvessevõtmise korral peaks EL eeldatavalt ületama oma eesmärgid kokku 4,2 miljardi CO2-ekvivalenttonni võrra.

Iirimaal ilmneb viimastest 2015. aastal esitatud riiklikest prognoosidest, et HKSi mittekuuluvate sektorite heitkogused kasvavad 2020. aastani, sest ajavahemikul 2013–2020 on oodata transpordisektori heitkoguste 19 % kasvu. Iirimaal, eelkõige Dublinis, jääb puudu ühistranspordist ja elektritranspordi taristust. Põllumajandussektori heide kasvab sel ajavahemikul prognooside kohaselt 2 %. Selle tulemusel peaks Iirimaa koguheide jääma 2020. aasta eesmärgile alla 10 protsendipunktiga.

Luksemburgil jääb prognooside kohaselt oma siseriikliku eesmärgi täitmisest puudu 21 protsendipunkti. Maanteetranspordist tulenev heide moodustab üle kahe kolmandiku HKSi mittekuuluvate sektorite heitest, sest mootorikütuse aktsiis on madal ja piiriülese pendelrände osakaal on suur. Nende prognooside puhul ei ole siiski arvesse võetud uusi meetmeid, näiteks tavapärase käibemaksumäära tõusu, mis vähendab kütusehinna erinevust naaberriikidega, ja trammitee ehitamist Luxembourgi. Nende meetmete mõju heitkoguste prognoosidele on veel välja arvutamata.

Kliima- ja energiapaketis on esitatud ELi eesmärk vähendada kasvuhoonegaaside heidet 2020. aastaks 20 % võrreldes 1990. aasta tasemega, mis tähendab heite vähendamist 14 % võrreldes 2005. aastaga. See eesmärk tuleb saavutada kahes osas: ELi heitkogustega kauplemise süsteemi (HKS) kuuluvates sektorites ja jõupingutuste jagamist käsitleva otsusega hõlmatud sektorites. Kui ELi heitkogustega kauplemise süsteemiga nähakse ette kogu ELi hõlmav piirmäär, siis jõupingutuste jagamist käsitleva otsusega määratakse kindlaks igas liikmesriigis HKSi mittekuuluvatele sektoritele aastaks eraldatud heitkogused.

Struktuuripoliitika rakendamine kliima- ja energiavaldkonnas on aidanud olulisel määral kaasa sellele edukale lahtisidumisele. Eelkõige on 2020. aasta kliima- ja energiapaketi rakendamine aidanud märkimisväärselt suurendada taastuvenergia kasutamist ja parandada energiatõhusust. Need kaks tegurit on heitkoguste täheldatud vähenemise peamised põhjused, kusjuures CO2-hind on stiimul, mille mõju tulevikus eeldatavalt aina suureneb.

EUROOPA KOMISJON Brüssel,18.11.2015 COM(2015) 576 final LISA

Aruanne Euroopa CO2-turu toimimise kohta Lisatud dokumendile: KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Aruanne kliimameetmete rakendamise kohta, sealhulgas aruanne Euroopa süsinikdioksiidituru toimimise kohta ning aruanne direktiivi 2009/31/EÜ (milles käsitletakse süsinikdioksiidi geoloogilist säilitamist) läbivaatamise kohta {SWD(2015) 246 final}



Sisukord 1. SISSEJUHATUS 2. ELi HKS KOLMANDAL KAUPLEMISPERIOODIL 3. ELi HKSi TARISTU 3.1. ELi HKSiga hõlmatud tegevused, käitised ja õhusõidukikäitajad 3.2. Liidu register 4. CO2-TURU TOIMIMINE 2013. JA 2014. AASTAL 4.1. Pakkumine – ringlusse lastud LHÜd 4.1.1. Piirmäär 4.1.2. Välja antud LHÜd 4.1.2.1. Tasuta eraldamine 4.1.2.2. Programm „NER300” 4.1.2.3. LHÜde müümine enampakkumisel 4.1.2.4. Elektrienergiasektorile ette nähtud erand täieliku enampakkumise põhimõttest 4.1.3. Rahvusvahelised CO2-arvestusühikud 4.2. Nõudlus – ringlusest kõrvaldatud LHÜd 4.3. Pakkumise ja nõudluse tasakaalustamine

5. LENNUNDUSSEKTOR 6. TURUÜLEVAADE 6.1. LHÜde õiguslik laad ja maksualane kohtlemine 7. SEIRE, ARUANDLUS JA HEITE TÕENDAMINE 7.1. Nõuded 3. etapil 7.2. Kasutatavad seiremeetodid 7.3. Akrediteeritud tõendamine 8. LIIKMESRIIKIDES TEHTUD HALDUSKORRALDUSTE ÜLEVAADE 9. NÕUETE JÄRGIMINE JA JÕUSTAMINE 10. ELi HKSi STRUKTUURIREFORM 10.1. Enampakkumisel müügi edasilükkamine perioodi lõppu ja turustabiilsusreserv 10.2. ELi HKSi reform 11. JÄRELDUSED JA VÄLJAVAATED LISA

1.SISSEJUHATUS Ambitsioonikas kliimapoliitika on energialiidu algatuse lahutamatu osa, nagu on näha ka 2030. aasta kliima- ja energiapoliitika raamistikust, mille Euroopa juhid kiitsid heaks 2014. aasta oktoobris. 2015. aastal sai kümneaastaseks ELi heitkogustega kauplemise süsteem (ELi HKS), mis võeti kasutusele 2005. aastal ja mis on kasvuhoonegaaside heite vähendamise ELi strateegia nurgakivi. 2030. aasta raamistiku kohaste suuremate eesmärkide saavutamiseks vajalike ja kavandatud meetmete ning turustabiilsusreservi tulemusena võimaldab ELi HKS määrata CO2-heitele realistliku hinna ja soodustada kasvuhoonegaaside heite vähendamist ning täidab oma osa, milleks on edendada CO2-heidet vähendavaid investeeringuid tehnoloogia suhtes neutraalselt, kulutõhusalt ja kogu ELi piires. Süsteem mitte ainult ei tõhusta energia siseturu toimimist ELi tasandi hinnakujunduse kaudu, vaid soodustab ka taastuvate energiaallikate ja muude vähese süsinikdioksiidiheitega ja energiatõhusate tehnoloogiate kasutuselevõttu. Euroopa CO2-turu olukorda käsitlev esimene aruanne avaldati 2012. aasta novembris (edaspidi „CO2-turgu käsitlev 2012. aasta aruanne”). Selle aruande eesmärk oli analüüsida CO2-turu toimimist ja kaaluda, kas lubatud heitkoguse ühikute (LHÜde) ülejäägi pidevat suurenemist silmas pidades on vajalikud regulatiivmeetmed. Käesolev aruanne Euroopa CO2-turu toimimise kohta on koostatud direktiivi 2003/87/EÜ (ELi HKSi direktiiv) artikli 10 lõike 5 ja artikli 21 lõike 2 alusel ning hõlmab kahte aastat: 2013. aastat, mis on kolmanda kauplemisperioodi esimene aasta ja mil ELi HKSi palju muudeti, ning 2014. aastat. Lisaks tutvustatakse siin ka teatavaid algatusi, millega seoses esitati ettepanekud või jõuti kokkuleppele 2015. aastal. Kui ei ole märgitud teisiti, kasutati käesoleva aruande koostamisel avalikke ja 2015. aasta juuniks komisjoni käsutuses olevaid andmeid. Euroopa Kontrollikoda avaldas 2015. aasta juulis eriaruande ELi HKSi terviklikkuse ja rakendamise kohta. Kui see on asjakohane, viidatakse käesolevas aruandes kontrollikoja käsitletud teemadele.

Lennundusega seotud küsimusi on peamiselt kirjeldatud käesoleva aruande 5. osas.



2.ELi HKS KOLMANDAL KAUPLEMISPERIOODIL ELi HKS võeti kasutusele 2005. aastal ning see on süsinikdioksiidi (CO2) ja muude kasvuhoonegaaside heite kulutõhusa vähendamise strateegia nurgakivi. Süsteem ei ole mitte ainult maailma esimene oluline CO2-turg, vaid jätkuvalt ka suurim, sest see hõlmab rohkem kui kolme neljandikku rahvusvahelisel CO2-turul kaubeldavatest ühikutest. ELi HKS hõlmab nüüd umbes 11 000 elektrijaama ja tootmiskäitist ELi 28 liikmesriigis, Islandil, Norras ja Liechtensteinis ning samuti üle 600 sellise lennuettevõtja heidet, kes lendavad Euroopa lennuväljade vahel. ELi HKS lähtub piiramise ja kauplemise põhimõttest. Piirmäär on kehtestatud teatavate selliste kasvuhoonegaaside koguhulgale, mida tehased, elektrijaamad ja muud süsteemiga hõlmatud käitised tohivad õhku paisata. Piirmäära vähendatakse aja jooksul nii, et koguheide väheneb. 2020. aastal peab ELi HKSi kuuluvate sektorite heide olema 21 % väiksem võrreldes 2005. aasta tasemega. 2030. aastaks peaks see kava kohaselt olema 43 % väiksem. 2013. aastal algas ELi HKSi kolmas mitmeaastane kauplemisperiood, mis kestab kuni 2020. aastani. Pärast seda, kui 2009. aastal jõuti kokkuleppele süsteemi ulatuslikus muutmises, toimib süsteem nüüd rohkem ühtlustatud eeskirjade alusel. 3. etapp tõi süsteemi ülesehitusse palju täiendusi, millest peamised on järgmised:  ühtne kogu ELi hõlmav LHÜde piirmäär väheneb aastas 1,74 %; see asendas varasema riiklike piirmäärade süsteemi ning pakub paremat prognoositavust ja stabiilsust;  enampakkumine – mitte aga tasuta eraldamine – muutub LHÜde eraldamisel peamiseks meetodiks ning see on reguleeritud ELi HKSi enampakkumisi käsitleva määrusega, millega tagatakse avatud, läbipaistev, ühtlustatud ja mittediskrimineeriv protsess LHÜde müümiseks enampakkumisel; LHÜde tasuta eraldamist käsitlevad ühtlustatud eeskirjad, mis põhinevad ambitsioonikatel kogu ELi hõlmavatel ex ante heite võrdlusnäitajatel; määrus seire ja aruandluse kohta ning määrus heitearuannete tõendamise ning tõendajate akrediteerimise ja kontrollimise kohta; rangemad eeskirjad ja tingimused rahvusvaheliste CO2 arvestusühikute kasutamiseks ELi HKSis ning ühtlustatud piirmäärad nende kasutamiseks käitajate poolt; keskne elektrooniline liidu register, millega asendatakse riiklikud registrid ja mis on reguleeritud registrit käsitleva määrusega; LHÜde, tuletisinstrumentide või neil põhinevate enampakkumisel müüdavate toodete suhtes kohaldatakse finantsinstrumentide turgude direktiivi ja määrust paketi MiFID II finantsinstrumentide turgude kohta (alates 2017. aasta jaanuarist) ning turukuritarvituse määrust (alates 2017. aasta jaanuarist). Kuigi selle reformiga käsitleti suures osas ELi HKSi algseid n-ö kasvuraskusi, oli 2008. aastal alanud majanduskriisi mõju ennenägematu. Selle tulemusel tekkis LHÜde ülejääk, mis kasvas aastate jooksul ning küündis 2012. aastal 2 miljardini. 2012. aastal avaldatud esimese CO2-turgu käsitleva aruande kohaselt oodati 2013. aastaks umbes 2 miljardi suurust LHÜde ülejääki ja kuhjumise aeglustumist 2014. aastaks ning arvati, et 2020. aastaks ülejäägi kogumaht enam ei vähene. See kasvav turu tasakaaluhälve koos nõrga hinnasignaaliga käivitas emotsionaalse avaliku arutelu poliitikavalikute üle, mida tutvustati CO2-turgu käsitlevas 2012. aasta aruandes ja millega sooviti käsitleda ELi HKSiga seotud probleeme. Süsteem ei hoogustanud piisavalt investeerimist vähese CO2-heitega tehnoloogiatesse ning suurendas samuti uute siseriiklike poliitikameetmete kehtestamise tõenäosust. Sellest tulenevalt tegi komisjon 2012. aasta novembris ettepaneku võtta lühiajaline meede, millega lükata 900 miljoni LHÜ enampakkumine edasi 2019. ja 2020. aastani. Euroopa Parlament ja nõukogu jõudsid ettepaneku suhtes kokkuleppele 2013. aasta detsembris ning edasilükkamise rakendamine algas 2014. aasta märtsis. CO2-turgu käsitlev 2012. aasta aruanne sisaldas mitmeid struktuurimeetmete valikuid, mille abil käsitleda LHÜde pakkumise ja nõudluse vahelises tasakaalus tekkinud hälvet. Hiljem, 2014. aasta jaanuaris esitati paralleelselt 2030. aasta kliima- ja energiapoliitika raamistikku käsitleva teatisega seadusandlik ettepanek võtta vastu õigusakt turustabiilsusreservi loomise kohta (vt punkt 10.1). Euroopa Parlament ja nõukogu jõudsid ettepaneku suhtes kokkuleppele 2015. aasta oktoobris. 2014. aasta oktoobris leppisid ELi riigipead ja valitsusjuhid kokku peamised eesmärgid ning ELi 2030. aasta kliima- ja energiapoliitika raamistiku ülesehituse. Kokkulepitud eesmärgid hõlmavad kasvuhoonegaaside heite vähendamist 2030. aastaks vähemalt 40 % võrreldes 1990. aasta tasemega. See liidusisene eesmärk vähendada heidet vähemalt 40 % saavutatakse ELis ühiselt kulutõhusal viisil heite vähendamisega nii HKSi kuuluvates kui ka HKSi mittekuuluvates sektorites. Hästi toimiv ja reformitud ELi HKS koos komisjoni poolt turu stabiilsuse tagamiseks kavandatud vahendiga moodustavad peamise mehhanismi, mille abil see eesmärk saavutada, s.t vähendada heidet ELi HKSi kuuluvates sektorites 43 % võrreldes 2005. aastaga. 15. juulil 2015 esitas komisjon seadusandliku ettepaneku, mille eesmärk on vaadata läbi ELi heitkogustega kauplemise süsteem 2030. aasta raamistikust lähtuvalt (vt punkt 10.2). 3.ELi HKSi TARISTU Käesolevas osas tutvustatakse ELi HKSi alustaristut, sealhulgas selle ulatust (s.t millist liiki käitised ja gaasid on süsteemiga hõlmatud) ning liidu registrit, mis sisaldab teavet hoitavate LHÜde ja LHÜdega tehtud tehingute kohta.

3.1.ELi HKSiga hõlmatud tegevused, käitised ja õhusõidukikäitajad ELi HKSi kuuluvad 3. etapil sellised paikseid käitisi kasutavad sektorid nagu energiamahukad tööstusharud, sealhulgas elektrijaamad ja muud põletuskäitised, mille nimisoojusvõimsus on ≥ 20 megavatti (välja arvatud ohtlike jäätmete või olmejäätmete käitised), naftarafineerimistehased, koksiahjud ning raua ja terase, tsemendiklinkri, klaasi, lubja, telliste, keraamika, tselluloosi, paberi ja papi, alumiiniumi, naftakeemiasaaduste, ammoniaagi, lämmastik- ja adipiinhappe, glüoksaali ja glüoksüülhappe tootmine, CO2 kogumine, torutransport ja geoloogiline säilitamine. Lennundussektori puhul on ELi HKSiga kuni 2016. aastani hõlmatud vaid EMP piires toimuvad lennud. Kasvuhoonegaasidest hõlmab ELi HKS nüüd süsinikdioksiidi (CO2) heidet, lämmastik- ja adipiinhappe, glüoksaali ja glüoksüülhappe tootmisel tekkiva dilämmastikoksiidi (N2O) heidet ning alumiiniumi tootmisel tekkivat perfluorosüsivesinike heidet. 3. etapi algusest alates hõlmab süsteem umbes poolt kogu kasvuhoonegaaside heitest ELis. ELi liikmesriigid võivad kaasata ELi HKSi rohkem sektoreid ja kasvuhoonegaaside heiteid (vabatahtlik liitumine). Liikmesriigid andsid oma 2015. aastal esitatud ja 2014. aastat käsitlevates aruannetes teada, et ELi HKSi lisati kokku umbes 11 200 käitist, kusjuures eelmisel s.t 2013. aruandlusaastal lisati 11 400 käitist. Need käitised on oma laadilt väga erinevad ning sellepärast on seiret ja aruandlust käsitlevas määruses määratletud käitiste keskmise aastase heite alusel neli käitiste kategooriat. Artikli 21 alusel esitatud aruannete kohaselt olid 2014. aastal – sarnaselt 2013. aastale – 72 % käitistest A-kategooria käitised, 21 % B-kategooria käitised ning vaid 7 % (868 käitist) C-kategooria käitised. 2014. aastal olid üle 5 700 käitise (51 % kõigist käitistest) vähese heitega käitised, kusjuures 2013. aruandlusaastal oli neid 5 600, s.t 49 % kõigist käitistest. Vähese heitega käitiste ja A-kategooria käitiste suur suhtarv kinnitab proportsionaalsuse põhimõtet silmas pidades välja töötatud seire-, aruandlus- ja kontrollisüsteemi astmelise ülesehituse asjakohasust. Kui käitiste kategooriaid silmas pidades on olukord liikmesriikide lõikes üsna ühtlane, siis hõlmatud tööstussektorite või tegevuste puhul on olukord erinev. ELi HKSi kuuluvaid käitisi, mis tegelevad põletamisega, leidub kõigis liikmesriikides. Muud tegevused, millest enamik liikmesriike teada andis, on nafta rafineerimine, terasetootmine, tsemendi-, lubja-, klaasi-, keraamika-, tselluloosi- ja paberitootmine. Vaid kaks riiki (FR ja NO) andsid 2014. aastal teada, et on väljastatud load CO2 kogumise ja säilitamise tegevustele. Seoses uute gaasidega (gaasid, mis on lisatud ELi HKSi direktiivi I lisasse nende kaasamiseks süsteemi alates 3. etapist) on 13 riigis antud load tegevustele, mille käigus paisatakse õhku perfluorosüsivesinikke, ning lämmastikhappe tootmisega seotud tegevusele on väljastatud load 20 liikmesriigis. Muud N2O-heidet tekitavad sektorid on olemas vaid kolmes liikmesriigis (DE, FR, IT). Vaid väike arv liikmesriike on kasutanud võimalust arvata väikeheitetekitajad ELi HKSist välja kooskõlas ELi HKSi direktiivi artikliga 27. Direktiiviga on selline võimalus ette nähtud selleks, et vähendada väikeheitetekitajate halduskulusid, ning seda võimalust on lubatud kasutada juhul, kui on kehtestatud samaväärsed meetmed kasvuhoonegaaside heite vähendamiseks. 2015. aastal esitatud aruannete kohaselt kasutab seda võimalust kaheksa riiki (DE, ES, FR, HR, IS, IT, SI, UK) eelkõige põletustegevuse ja keraamikatootmisega seotud käitiste puhul. Süsteemist välja arvatud heite hulk on umbes 3,9 miljonit tonni CO2 või 0,2 % kogu tõendatud heitest 2014. aastal, kusjuures 2013. aastal oli see näitaja 4,7 miljonit tonni CO2. Õhusõidukikäitajatest oli 2014. aastal ELi HKSiga tegelikult hõlmatud umbes 600 käitajat. 3.2.Liidu register Liidu registris registreeritakse hoitavad LHÜd ja nende LHÜdega tehtud tehingud ning see register on neid andmeid koondanud alates 2012. aastast. Seda ühtset registrit käitab ja haldab komisjon ning kõigis ELi HKSis osalevas 31 riigis on olemas riiklikud haldajad, kes toimivad kontaktisikutena üle 20 000 konto (äriühingud või füüsilised isikud) esindajate jaoks. 2013. aastal vaadati registrit käsitlev määrus üle eesmärgiga lõplikult viimistleda ELi HKSi 3. etapi jaoks vajalikud funktsioonid ning kaasata jõupingutuste jagamist käsitleva otsuse kohaste tehingute üle peetav arvestus. ELi HKSiga seoses nähakse registrit käsitleva läbivaadatud määrusega ette mehhanism, mille abil rakendada ELi HKSi direktiivi artikli 11a sätted, mille kohaselt võivad käitajad vahetada rahvusvahelisi CO2-arvestusühikuid (vt ka punkt 4.1.3). Kooskõlas ELi HKSi direktiiviga ja registrit käsitleva määrusega toimub LHÜde eraldamine ELi HKSi 3. etapil tsentraalselt liidu registris nii siis, kui LHÜsid eraldatakse tasuta paiksetele käitistele ja õhusõidukikäitajatele (vt ka punktid 4.1.2.1 ja 4.1.2.4), kui ka siis, kui LHÜsid müüakse enampakkumisel ühiste platvormide ja kahe ühismeetme välise enampakkumisplatvormi kaudu (vt ka punkt 4.1.2.3). Liidu registri põhihaldajana püüab komisjon samuti pidevalt parandada registri toimimist, turvalisust ja kasutajasõbralikkust ning peab selleks konsultatsioone riiklike haldajatega. 4.CO2-TURU TOIMIMINE 2013. JA 2014. AASTAL

Käesolevas osas käsitletakse ELi HKSi peamisi funktsioone nii pakkumise kui ka nõudluse poolelt. Selles esitatakse teave piirmäära, tasuta eraldamise ja enampakkumisel müümise kohta ning teatavates liikmesriikides elektrienergiasektoriga seoses täieliku enampakkumise põhimõttest tehtavate erandite kohta. Samuti käsitletakse rahvusvaheliste ühikute kasutamist. Nõudluse poole pealt antakse teavet tõendatud heitkoguste ning pakkumise ja nõudluse tasakaalustamise kohta. 4.1.Pakkumine – ringlusse lastud LHÜd 4.1.1.Piirmäär ELi HKS lähtub piiramise ja kauplemise põhimõttest. Piirmäär tähistab nende kasvuhoonegaaside absoluutkogust, mida on võimalik süsteemi raames õhku paisata heite vähendamise eesmärgi saavutamise tagamiseks, ning vastab kauplemisperioodil ringlusse lastud LHÜde hulgale. 3. etapi jaoks on kogu ELi hõlmav piirmäär kindlaks määratud ELi HKSi direktiivis. Piirmäär väheneb igal aastal koguse võrra, mis on võrdne 1,74 %-ga 2010. aasta saastekvootidest. Seda vähenemise määra nimetatakse lineaarse vähendamise teguriks. Absoluutnäitajates tähendab see, et LHÜde arvu vähendatakse igal aastal kindlaksmääratud arvu ühikute ehk umbes 38 miljoni võrra. See lineaarse vähendamise tegur lepiti kokku üldise eesmärgi raames, milleks on vähendada heidet 20 %, ning selle abil vähendatakse heidet 21 % võrreldes ELi HKSi kuuluvate sektorite heitega 2005. aastal.

1. ja 2. etapil määrati kogu ELi hõlmav piirmäär kindlaks alt ülespoole suunatud viisil, tuginedes liikmesriikide poolt nende siseriiklikes LHÜde eraldamise kavades sätestatud LHÜde agregeeritud koguarvule. 2013. aastal välja antud LHÜde kogumaht oli 2 084 301 856 ühikut. Tabelis 1 on esitatud piirmäär kõigil aastatel ajavahemikul 2013–2020. Tabel 1. ELi HKSi piirmäär aastatel 2013–2020

Aasta

Aastane piirmäär (välja arvatud lennundussektor)

2013

2 084 301 856

2014

2 046 037 610



2015



2 007 773 364

2016

1 969 509 118

2017

1 931 244 873

2018

1 892 980 627

2019

1 854 716 381

2020

1 816 452 135 4.1.2.Välja antud LHÜd 4.1.2.1.Tasuta eraldamine ELi HKSi 3. etapiga kaasnesid märkimisväärsed muudatused seoses LHÜde tasuta eraldamisega: põhimõtteliselt ei saa elektrienergia tootmise sektor enam ühtegi tasuta LHÜd (vt punkt 4.1.2.4) ning enampakkumine on muutunud reegliks. ELi HKSi kuuluvatele sektoritele LHÜde tasuta eraldamise aluseks olevad põhimõtted on eelneva kahe etapiga võrreldes täielikult muutunud. Esiteks jagatakse LHÜsid tasuta vastavalt kogu ELi hõlmavatele ühtlustatud eeskirjadele, mis tähendab, et kõigi sama liiki käitiste suhtes kohaldatakse kõigis liikmesriikides samu eeskirju. Teiseks põhineb LHÜde tasuta eraldamine heite võrdlusnäitajatel, et suurendada stiimuleid kasvuhoonegaaside heite vähendamiseks ja premeerida kõige tõhusamaid käitisi. Kolmandaks on ette nähtud kogu ELi hõlmav uute osalejate reserv (New Entrants Reserve, NER), mis on võrdne 5 %-ga 3. etapi LHÜde koguarvust. Programmi „NER300” raames tehti sellest reservist kättesaadavaks 300 miljonit LHÜd eesmärgiga stimuleerida suurte süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise tutvustamisprojektide ehitamist ja käitamist ning samuti innovatiivsete taastuvenergial põhinevate tehnoloogiate kasutuselevõttu. On tehtud ettepanek (vt punkt 10.2), et uute osalejate reservis olevaid ülejäänud LHÜsid kasutataks alates 2021. aastast LHÜde tasuta eraldamiseks uutele ja kasvavatele käitistele ELi HKSi kuuluvates sektorites. LHÜsid eraldatakse tasuta suure energiamahukusega tootmiskäitistele, et vähendada kasvuhoonegaaside heite ülekandumisega seotud võimalikku riski (tööstusharud viivad oma tootmise kolmandatesse riikidesse, kus kasvuhoonegaaside heite piirangud on leebemad, kuid sellega kaasneb heite ülemaailmne suurenemine). LHÜde tasuta eraldamine piirab oluliselt rahvusvahelises konkurentsis olevate ELi tööstussektorite kulusid. Nende sektorite ja allsektorite puhul, kes peavad konkureerima väljaspool ELi asuvate tööstussektoritega, valitseb suurem kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht ning neile eraldatakse seega rohkem tasuta LHÜsid võrreldes selliste tööstussektoritega, kelle puhul see risk puudub. Esimese loetelu sektoritest ja allsektoritest, mille puhul peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu oluliseks (kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektorite loetelu), võttis komisjon vastu 2009. aastal ning kasutas seda LHÜde tasuta eraldamisel 2013. ja 2014. aastal. 2011., 2012. ja 2013. aastal lisati sellesse loetellu uusi sektoreid ja allsektoreid. Kuna esimene kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektorite loetelu kaotas kehtivuse 2014. aastal, võttis komisjon pärast sidusrühmadega, sealhulgas liikmesriikide, ettevõtjate, valitsusväliste organisatsioonide ja teadusringkondadega peetud põhjalikke konsultatsioone vastu otsuse pikendada olemasoleva loetelu kehtivust aastateks 2015–2019. Hinnanguliselt peaks 3. etapil umbes 43 % kogu 3. etapi piirmäärast (s.t 6,6 miljardit LHÜd) eraldatama tööstuskäitistele tasuta. Lisaks on võimalik eraldada tasuta LHÜsid uutele osalejatele neile ette nähtud reservi kaudu. 2013 2014 2015

Tasuta eraldatud

(EL 28 + EMP ja EFTA riigid) 903,0 874,8 847,6

Eraldatud uute osalejate reservist (greenfield-investeeringud ja võimsuse suurendamine) 10,7 12,4 12,3

Tasuta LHÜd, mis on jäänud eraldamata tootmise lõpetamise või tootmises või tootmisvõimsuses tehtud muudatuste tõttu 40,7 59,4 65,3 3. etapil on ELi HKSi kuuluvatel käitistel ja võimsust suurendavatel käitistel võimalik saada täiendavalt tasuta LHÜsid uute osalejate reservist. Algses uute osalejate reservis oli pärast 300 miljoni LHÜ eraldamist programmile „NER300” alles 480,2 miljonit LHÜd. Kuni 2015. aasta juulini on kogu 3. etapiks reserveeritud 369 käitisele 91,3 miljonit LHÜd. Uute osalejate reservi ülejäänud LHÜd on võimalik tulevikus välja jagada, kui on olemas uusi käitisi või kui olemasolevad käitised suurendavad oma tootmisvõimsust. Eeldatakse, et suur osa neist LHÜdest jääb siiski eraldamata. Kuni 2015. aasta juulini on algselt 3. etapi jaoks tehtud arvutustega võrreldes eraldamist vähendatud umbes 165,4 miljoni LHÜ võrra nende käitiste tõttu, mis on tegevuse lõpetanud või vähendanud oma toodangut või tootmisvõimsust. 4.1.2.2.Programm „NER300” Programm „NER300” on üks maailma suurimaid rahastamisprogramme, mis on ette nähtud innovatiivsetele vähese süsinikdioksiidiheitega energiatootmise tutvustamisprojektidele. Seda rahastatakse ELi HKSi 3. etapi jaoks loodud uute osalejate reservist võetud 300 miljoni LHÜ müümisest saadud tulust. See tulu eraldatakse projektidele, mille valimiseks korraldatakse kahest voorust koosnev projektikonkurss. Esimese projektikonkursi alusel anti näitajatel põhinevad toetused välja 2012. aasta detsembris, kui 1,1 miljardit eurot eraldati 20 taastuvenergia projektile. 2014. aasta juulis andis komisjon teise projektikonkursi raames 1 miljard eurot ühele süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise projektile ning 18 taastuvenergia projektile. Programmi eesmärk on edukalt ja ärimahus tutvustada keskkonnasõbralikke süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise ning innovatiivseid taastuvenergia tehnoloogiaid, et suurendada ELis vähese CO2-heitega tehnoloogiate kasutamist.

Programmil on head tulemused ning nende kolme projekti raames, mida rahastati programmi „NER300” esimese projektikonkursi alusel, toodetakse juba puhast energiat. Itaalia bioenergiaprojekti BEST raames toodetakse Torino lähedal Crescentino näidisjaamas valitud energiakultuuridest teise põlvkonna biokütuseid. Äärmiselt innovatiivses integreeritud biokütuste tehases kasutatakse hiidroogu (kiiresti kasvav ja põuakindel energiakultuur) ja ka nisupõhku etanooli tootmiseks. Tehase tootmisvõimsus on 51 miljonit liitrit aastas. Projekt BEST, mida juhib Itaalia äriühing Bio Product S.p.A., käivitati 1. juunil 2013 ning seda kaasrahastati programmi „NER300” raames 28,4 miljoni euroga. Verbiostraw on Saksamaa bioenergiaprojekt, mille raames toodetakse põllumajandusjäätmetest biogaasi esimeses omataolises tehases. Tehase võimsus on 16,5 megavatti ning tehas suudab toota 136 gigavatt-tundi biogaasi aastas, kasutades selleks umbes 40 000 tonni põhku aastas. Lähteaineks on üksnes põllumajandusjäätmed ning seepärast ei vaja tehas põllumajandusmaad energiakultuuride kasvatamiseks. Puhastatud biogaas lastakse kas maagaasivõrku või siis kasutatakse seda täiustatud biokütusena transpordisektoris. Projekti Verbiostraw juhib äriühing VERBIO Ethanol Schwedt GmbH & Co ning tehas paikneb Saksamaal Schwedt/Oderis. Projekt käivitati 3. jaanuaril 2014 ning seda kaasrahastati programmi „NER300” raames 22,3 miljoni euroga. Rootsi tuuleenergiaprojekt Windpark Blaiken on seotud Põhja-Rootsis arktilises kliimas paikneva 225megavatise tuulepargi arendamisega. Projekti lõppedes peaks tuulepargis olema 90 tuulegeneraatorit, mis on varustatud innovatiivse jäätumisvastase süsteemiga – tuuliku labade esiservadesse on paigutatud kütteelemendid. Tuulepargi ehitus toimub kolmes etapis 30 generaatori kaupa kolme aasta jooksul ning park on ühendatud riikliku elektrivõrguga. Kahe esimese etapi generaatorid juba töötavad ning kolmanda etapi tööd tellitakse 2015. aastal. Projekti juhib äriühing Blaiken Vind AB, see käivitati 1. jaanuaril 2015 ning seda kaasrahastati programmi „NER300” raames 15 miljoni euroga. 4.1.2.3.LHÜde müümine enampakkumisel 3. etapil muutus enampakkumine esmasturul LHÜde eraldamisel reegliks. ELi HKSi direktiivi kohaselt pidi komisjon vastu võtma määruse enampakkumise ajastamise, haldamise ja muude aspektide kohta eesmärgiga tagada, et enampakkumised viiakse läbi avatud, läbipaistval, ühtlustatud ja mittediskrimineerival viisil. Sellest tulenevalt võeti 2010. aasta novembris vastu enampakkumisi käsitlev määrus. Sellega nähakse ette, et osalevad liikmesriigid ja komisjon tellivad ühiselt liikmesriikide nimel ühise enampakkumisplatvormi LHÜdega kauplemiseks, kuid samuti nähakse liikmesriikidele ette võimalus loobuda ühises enampakkumisplatvormis osalemisest. Saksamaa, Poola ja Ühendkuningriik on otsustanud kasutada seda võimalust ning määrata oma enampakkumisplatvormi. Selliselt määratud platvormid tuleb loetleda enampakkumisi käsitleva määruse III lisas. Enampakkumisi käsitleva määrusega nähakse ette, et enampakkumisplatvormide määramine peab toimuma võistlevate pakkumismenetluste raames ning ühise enampakkumisplatvormi määramiseks peab olema ühismeetmes osalevate liikmesriikide ja komisjoni vahel allkirjastatud ja jõustunud ühine hankeleping. 2012. aasta augustis määrati Euroopa energiabörs (European Energy Exchange; EEX) esimeseks ühiseks enampakkumisplatvormiks. Enampakkumisi käsitleva määrusega nähakse lisaks ette ka enampakkumise seire teostaja määramine liikmesriikide ja komisjoni vahelise ühise hankelepingu alusel ning selle määramisega seotud valikuid praegu hinnatakse. Iga enampakkumisplatvorm peab kindlaks määrama ja avaldama iga konkreetse enampakkumise mahud ja kuupäevad (nö enampakkumiskalender) enne iga kalendriaasta algust. 30. juuniks 2015. aastaks oli 3. etapi raames läbi viidud üle 650 enampakkumise. Allpool esitatud tabelis antakse ülevaade 3. etapi LHÜde mahtudest, mis on EEXi ja ICE poolt enampakkumisel müüdud 2012. aastal (nö varajased enampakkumised) ning 2013., 2014. ja 2015. aastal. EEX, kes korraldab enampakkumisi 27 liikmesriigi (ühise enampakkumisplatvormi raames koostööd tegevad 25 liikmesriiki ning Saksamaa ja Poola) nimel, müüs enampakkumisel 88 % kõigist ajavahemikul 2012–2014 enampakkumistel müüdud LHÜdest ning ICE müüs enampakkumistel Ühendkuningriigi nimel 12 % kogumahust. Enampakkumised viidi üldjuhul läbi ladusalt ning enampakkumishinnad olid üldiselt kooskõlas järelturu hindadega ja märkimisväärseid probleeme või vahejuhtumeid ei esinenud. Enampakkumisi käsitleva määruse artikli 7 lõike 6 alusel tühistati platvormil EEX 2013. aastal enampakkumised kolmel korral varsti pärast oksjoni algust. LHÜde mahud, mis plaaniti müüa 2014. aastal, on läbi vaadatud 12. märtsi 2014. aasta (ICE) ja 17. märtsi 2014. aasta (EEX) seisuga kooskõlas otsusega lükata 900 miljoni LHÜ enampakkumine aastatelt 2014, 2015 ja 2016 aastatele 2019 ja 2020, nagu on ette nähtud komisjoni määruses (EL) nr 176/2014. Lennundusvaldkonna LHÜde enampakkumine peatati 2012. aastal pärast ajutist erandit käsitleva otsuse tegemist ning jätkus 2014. aastal. Horvaatia alustas oma LHÜde osa enampakkumisega 2015. aasta jaanuaris. Island, Liechtenstein ja Norra ei ole LHÜde enampakkumist veel alustanud. Aasta

Enampakkumistel müüdud üldiste LHÜde hulk

Enampakkumistel müüdud lennundusvaldkonna LHÜde hulk 2012 89 701 500 2 500 000 2013 808 146 500 0 2014 528 399 500 9 278 000 2015 632 725 500 16 390 500 2012. aastast 2015. aasta juunini enampakkumistel teenitud kogutulu oli üle 8,9 miljardi euro. ELi HKSi direktiiviga on ette nähtud, et vähemalt 50 % enampakkumistel saadud tulust – sealhulgas kogu tulu, mis on saadud solidaarsuse ja majanduskasvu edendamise eesmärgil jaotatud LHÜdest – või selle tuluga samaväärse summa – peaksid liikmesriigid kasutama kliima ja energiaga seotud eesmärkidel. Liikmesriigid on kasutanud või plaanivad kasutada 2014. aastal keskmiselt 87% sellest tulust või selle rahalise väärtusega samaväärse summa kliima ja energiaga seotud eesmärkidel, peamiselt kliima ja energiaga seotud siseriiklike investeeringute toetamiseks (vt kliimameetmete eduaruande punkt 6.1.1). Enampakkumisplatvormid avaldavad iga enampakkumise üksikasjalikud tulemused asjakohastel veebisaitidel. Peale selle avaldavad Saksamaa, Poola ja Ühendkuningriik ning ühist enampakkumisplatvormi kasutavate liikmesriikide nimel komisjon igakuiseid aruandeid enampakkumiste kohta. 4.1.2.4.Elektrienergiasektorile ette nähtud erand täieliku enampakkumise põhimõttest ELi HKSi direktiivi artikliga 10c on ette nähtud erand üldisest enampakkumisreeglist, et soodustada teatavates liikmesriikides investeeringuid elektrienergiasektori moderniseerimisse. Kümnest erandi kasutamise õigusega liikmesriigist kaheksa kasutavad seda erandit ning eraldavad elektritootjatele tasuta teatava arvu LHÜsid, tingimusel et tehakse vastavad investeeringud. Artikli 10c alusel tasuta eraldatud LHÜd arvatakse maha sellest LHÜde hulgast, mille asjaomane liikmesriik müüks muidu enampakkumisel. Erandi rakendamist käsitlevatest siseriiklikest eeskirjadest olenevalt võivad elektritootjad saada tasuta LHÜsid võrdväärselt investeeringutega, mida nad teevad või on teinud ja mis on kantud riiklikku investeerimisplaani, või maksetega, mille nad on teinud riiklikku fondi, mille kaudu on võimalik selliseid investeeringuid rahastada. Elektritootjatele 2013. ja 2014. aastal selliste tasuta eraldatud LHÜde arv on esitatud tabelis 4. Kui jaotatud LHÜde arv on väiksem lubatud maksimumist, võib need nö kasutamata LHÜd eraldada tasuta järgmisel aastal või järgmistel aastatel, olenevalt liikmesriigi asjakohastest siseriiklikest eeskirjadest. Need LHÜd, mida erandi kohaldamise raames tasuta ei ole eraldatud, müüakse lõpuks enampakkumisel. Esimesel aastal võis teatada investeeringutest, mis olid tehtud alates 2009. aasta juunist vastavalt riiklikule investeerimisplaanile. 2013. ja 2014. aastaga seoses teatati 500 investeeringu kulud, kusjuures 135 neist investeeringutest olid lõpule viidud ja 22 investeeringut tühistatud ning ülejäänud investeeringud olid pooleli.

Ajavahemikku 2009–2013 hõlmavate teatatud investeeringukulude koguväärtus oli 5,9 miljardit eurot ning 2014. aastal oli see 1,9 miljardit eurot. Umbes 80 % sellest oli suunatud taristu täiustamisele ja moderniseerimisele ning ülejäänud investeeringud olid seotud keskkonnahoidlike tehnoloogiatega või tarnete mitmekesistamisega. Investeeringute näited on uus soojus- ja elektrienergia koostootmise auruturbiin (kondensatsioonturbiin) Eestis (taristu täiustamine), kaugküttevõrgustike renoveerimine Bulgaarias (taristu moderniseerimine), söe asendamine taastuvate energiaallikatega jäätmete kasutamise kaudu Tšehhi Vabariigis (keskkonnahoidlikud tehnoloogiad) ning maagaasivõrkude vahelise torujuhtme ehitamine Ungaris (tarneallikate mitmekesistamine). Liikmesriigi taotletud tasuta jaotatavate LHÜde arv Maksimaalne LHÜde arv aastas Liikmesriik 2013 2014 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 Kokku BG 11 009 416 9 779 243 13 542 000 11 607 428 9 672 857 7 738 286 5 803 714 3 869 143 1 934 571 54 167 999 CY 2 519 077 2 195 195 2 519 077 2 195 195 1 907 302 1 583 420 1 259 538 935 657 575 789 10 975 978 CZ 25 285 353 22 383 398 26 916 667 23 071 429 19 226 191 15 380 953 11 535 714 7 690 476 3 845 238 107 666 668 EE 5 135 166 4 401 568 5 288 827 4 533 280 3 777 733 3 022 187 2 266 640 1 511 093 755 547 21 155 307 HU 7 047 255 0 7 047 255 0 0 0 0 0 0 7 047 255 LT 322 449 297 113 582 373 536 615 486 698 428 460 361 903 287 027 170 552 2 853 628 PL 65 992 703 52 920 889 77 816 756 72 258 416 66 700 076 60 030 069 52 248 393 43 355 049 32 238 370 404 647 129 RO 15 748 011 8 591 461 17 852 479 15 302 125 12 751 771 10 201 417 7 651 063 5 100 708 2 550 354 71 409 917 Kokku 133 059 430 100 568 867 151 565 434 129 504 488 114 522 628 98 384 792 81 126 965 62 749 153 42 070 421 679 923 881



ELi HKSi direktiivi kohaselt peavad erandit kasutavad liikmesriigid avaldama iga-aastased aruanded nende riiklikus investeerimisplaanis sisalduvate investeeringute rakendamise kohta. Samuti tuleks avaldada taotlused. Praktika on näidanud, et olemasolevad avaldatud aruanded on oma vormilt ja sisult väga erinevad. Mõnel juhul liikmesriigid piiravad investeerimiskuludega seoses esitatud andmete avaldamist või esitavad need andmed koondandmetena, viidates ärisaladusele. Tavaliselt on need aruanded avaldatud vastutava ministeeriumi veebisaidil, näiteks energeetikaministeeriumi (Bulgaaria, Rumeenia, Leedu) või keskkonnaministeeriumi (Tšehhi Vabariik, Küpros, Eesti, Ungari, Poola) veebisaidil. 4.1.3.Rahvusvahelised CO2-arvestusühikud Kuni 2020. aastani lubab ELi HKS osalejatel kasutada puhta arengu mehhanismi ja ühisrakenduse – kahe ÜRO poolt läbiviidud ühikute omandamise programmi – projektidest saadud ühikuid, et täita osa oma ELi HKSi kohaseid kohustusi, välja arvatud tuumaprojektide ning metsastamise ja taasmetsastamise projektide puhul. Komisjoni määruse (EL) nr 550/2011 kohaselt ei ole alates 3. etapi algusest enam lubatud selliste ühikute kasutamine, mis on saadud tööstusgaaside (HFC23 ja adipiinhappe tootmisest tekkiv N2O) hävitamisega seotud projektidest. Lisaks jõustusid 3. etapil täiendavad piirangud seoses ühikutega, mis saadakse projektidest, mis on pärast 2013. aastat registreeritud mujal kui vähim arenenud riikides. Peale selle ei ole alates 31. märtsist 2015 ja kooskõlas ELi HKSi direktiivi artikli 11a lõigetega 3 ja 4 enam lubatud vahetada ELi HKSi LHÜde vastu ühikuid, mis jaotati seoses heite vähendamisega Kyoto protokolli esimese kohustusteperioodi raames (2008–2012). ELi HKSi direktiivi artikli 11a lõikes 8 on sätestatud ka rahvusvaheliste ühikute kasutamise tasemed käitajate ja õhusõidukikäitajate lõikes ning asjakohased minimaalsed kasutusõigused. Komisjoni määruses (EL) nr 1123/2013 on sätestatud eeskirjad konkreetsete käitajate ja õhusõidukikäitajate kasutusõiguste kindlaksmääramiseks kuni aastani 2020. Kuigi ühikute kasutusõiguste täpne suurus 2. ja 3. etapil sõltub osaliselt tulevasest tõendatud heite hulgast, peaks see turuanalüütikute prognooside kohaselt moodustama umbes 1,6 miljardit ühikut. 3. etapil ei saa ühikuid enam vahetult tagastada, vaid neid on võimalik igal ajal kalendriaasta jooksul vahetada LHÜde vastu. 30. aprilli 2015. aasta seisuga ulatus kasutatud või vahetatud rahvusvaheliste ühikute koguarv 1,445 miljardit.



Megatonni % Puhta arengu mehhanism 195,62 50,59 % Hiina 150,21 76,79 % India 12,61 6,45 % Brasiilia 4,52 2,31 % Usbekistan 3,72 1,90 % Tšiili 3,12 1,59 % Korea 2,93 1,50 % Mehhiko 2,63 1,34 % Muud riigid 15,88 8,12 % 1. rada 2. rada Ühisrakendus 191,05 49,41 % miljonites protsentides miljonites protsentides Ukraina 146,66 76,77 % 144,92 75,85 % 1,74 0,91 % Venemaa 32,06 16,78 % 32,06 16,78 % 0 0,00 % Leedu 3,54 1,85 % 0 0,00 % 3,54 1,85 % Poola 2,82 1,48 % 2,82 1,48 % 0 0,00 % Saksamaa 1,65 0,86 % 1,65 0,86 % 0 0,00 % Prantsusmaa 1,24 0,65 % 1,24 0,65 % 0 0,00 % Muud riigid 3,08 1,61 % 2,26 1,18 % 0,81 0,42 % Kokku 386,67 100,00 % 184,95 96,81 % 6,09 3,19 % 4.2.Nõudlus – ringlusest kõrvaldatud LHÜd Liidu registrisse kantud teabe kohaselt on 2014. aastal ELi HKSis osalevate paiksete käitiste kasvuhoonegaaside heide hinnanguliselt vähenenud umbes 4,5 % võrreldes 2013. aasta tasemega, s.t vähenemine on olnud kiirem kui eelmistel aastatel. 2013. aastal vähenes kasvuhoonegaaside tõendatud heide hinnanguliselt vähemalt 3 % võrreldes 2012. aasta tasemega. Tuleb märkida, et tulenevalt ELi HKSi ulatuse laiendamisest seoses üleminekuga 2. etapilt 3. etapile on ilmnenud mõned metoodikaprobleemid seoses selles, kuidas tõsikindlalt määrata heites toimunud muutust võrreldes 2012. aasta tasemega. Kuid hinnanguliselt oli heide 2013. aastal samadel alustel vähemalt 3 % alla 2012. aasta taseme käitiste puhul sektorites, mis on hõlmatud nii 2. kui ka 3. etapiga. Kui tõendatud kasvuhoonegaaside heide paiksetest käitistest oli 1,895 miljardit CO2-ekvivalenttonni 2013. aastal, siis ELi HKSi ulatuse laiendamise tõttu täiendavalt süsteemiga hõlmatud heide on hinnanguliselt 79–100 miljonit tonni. Kokkuvõttes oli 2008. aastal alanud majandussurutisel tugev mõju heitele, kuid isegi 2. etapilt ja 3. etapile üleminekuga seoses toimunud ulatuse laiendamisega kaasnenud korrigeerimise tulemusena jääb heide 2014. aastal allapoole kriisieelset taset. Iga-aastase heite volatiilsust ei saa selgitada ainult majandustegurite abil, vaid seda mõjutab ka energiatõhususe parandamine ja puhtamate energiaallikate kasutamine.

Aasta

2008

2009

2010

2011

2012

2013

2014



Tõendatud heide (miljonit CO2-ekvivalenttonni)

2 100

1 860

1 919

1 886

1 867

1 895

1 812



Muutus võrreldes aastaga x–1

-11,4 %

3,2 %

-1,8 %

-2 %

-3 %

-4,5 %



SKP (reaalse majanduskasvu määr EL 27s või EL 28s)

0,4 %

-4,5 %

2,0 %

1,7 %

-0,4 %

0,1 %

1,3 % Allikas: Euroopa Liidu tehingulogi avalik veebisait (http://ec.europa.eu/environment/ets/).

SKP andmed veebisaidil http://epp.eurostat.ec.europa.eu/tgm/table.do?tab=table&init=1&plugin=1&language=en&pcode=tec00115 esitatud kujul. Vabatahtlikult kehtetuks tunnistatud LHÜde (mida ei kasutatud nõuete täitmiseks) arv ulatub 13 219ni 2013. aastal ning 47 278ni 2014. aastal. 4.3.Pakkumise ja nõudluse tasakaalustamine Nagu CO2-turgu käsitlevas 2012. aasta aruandes märgitud, iseloomustas ELi HKSi 3. etapi alguses suur tasakaaluhälve LHÜde pakkumise ja nõudluse vahel ning selle tulemusel tekkis umbes 2 miljardi LHÜ suurune ülejääk. 2013. aastal see ülejääk kasvas veelgi, jõudes 2,1 miljardi ühikuni. 2014. aastal hakkas see tasapisi kahanema, jõudes umbes 2,07 miljardi LHÜni. 2014. aastal vähenesid enampakkumise mahud 400 miljoni LHÜ võrra, sest alustati edasilükkamismeetme rakendamist, millega lükatakse edasi nende LHÜde müük enampakkumisel. Edasilükkamismeetmeta oleks 2014. aastal olnud ülejääk peaaegu 2,5 miljardit LHÜd. Sellise tasakaaluhälbe põhjused esitati CO2-turgu käsitlevas 2012. aasta aruandes. Peamiselt on tegemist erinevusega enampakkumisele pandavate LHÜde pakkumise ja nõudluse vahel, kusjuures pakkumine on kindlaks määratud heite piirmäära alusel ning nõudlus on paindlik, olles mõjutatud majandustsüklitest, fossiilkütuste hindadest ja ka muudest teguritest, näiteks täiendavatest poliitikameetmetest ja tehnoloogia arengust. Rahvusvaheliste ühikute sissevool on samuti mõjutanud LHÜde pakkumist, nimelt suurendanud nende hulka märkimisväärselt. Olukorra parandamiseks on komisjon esitanud seadusandliku ettepaneku luua turustabiilsusreserv ja muuta enampakkumisel müüdavate LHÜde pakkumist paindlikumaks. Turustabiilsusreservi eesmärk on turu stabiliseerimine pakkumise ja nõudluse vahelise tasakaaluhälbe kõrvaldamisega (vt punkt 10.1). Turustabiilsusreservi toimimise peamine lähtepunkt on ringluses olevate LHÜde koguarv. LHÜd lisatakse reservi, kui ringluses olevate LHÜde koguarv on suurem eelnevalt kindlaks määratud künnisest (833 miljonit LHÜd) ning LHÜd vabastatakse reservist, kui see koguarv on eelnevalt kindlaks määratud künnisest väiksem (alla 400 miljoni LHÜ või meetmete võtmisel ELi HKSi direktiivi artikli 29a alusel). Seega, kui ringluses olevate ühikute koguarv jääb väljapoole eelnevalt kindlaks määratud piire, siis turustabiilsusreserv kas talletab LHÜd või laseb need ringlusse. Reservi täiendatakse ka edasilükkamismeetmetega hõlmatud ja eraldamata LHÜdega. LHÜde pakkumine moodustub 2. etapilt üle kantud LHÜdest, enampakkumisel müüdud LHÜdest, tasuta jaotatud LHÜdest ning uute osalejate reservi LHÜdest. Samas nõudluse määravad kindlaks käitiste heide ja kehtetuks tunnistatud LHÜd. Üksikasjad on esitatud lisas tabelis. Ringluses olevate LHÜde koguarvu kindlaksmääramise aluseks on nende ELi HKSi 2. etapi (2008–2012) lõpus alles jäänud LHÜde koguarv, mida ei tagastatud ega tunnistatud kehtetuks. Need LHÜd asendati teise kauplemisperioodi lõpus 3. etapi LHÜdega. Ringluses olevate LHÜde koguarvu hulka ei arvata mingeid muid LHÜsid, mis pärinevad kolmandale kauplemisperioodile eelnevast ajast. Selline ülekantud LHÜde koguarv kujutab endast seega ringluses olevate HKSi ühikute täpset arvu ELi HKSi kolmanda kauplemisperioodi alguses. Kokku on selliseid LHÜsid 1 749 540 826 (see arv ei hõlma 2012. aastal varajastel enampakkumistel müüdud 3. etapi LHÜsid, kuid peegeldab rahvusvaheliste ühikute kasutamist enne 3. etapi algust; alates 2008. aastast kasutatud rahvusvaheliste ühikute koguarv on esitatud punktis 4.1.3). Turustabiilsusreservi talletatavate ja sealt ringlusse lastavate LHÜde seisukohast oluline ringluses olevate LHÜde koguarv arvutatakse järgmise valemi alusel: ringluses olevate LHÜde koguarv = pakkumine – (nõudlus + turustabiilsusreservis olevad LHÜd). Iga-aastane CO2-turgu käsitlev aruanne võimaldab konsolideerida pakkumise ja nõudlusega seotud näitajad, mis avaldatakse vastavalt ELi HKSi direktiivist ja selle rakendussätetest tulenevate aruandluskohustustega seotud ajagraafikule. See ajagraafik, asjakohased andmed ja ulatus on esitatud tabelis 7.



Aeg Andmed Kehtivusala 1. jaanuar – 30. aprill aastal x Elektritootmisele tasuta LHÜde eraldamist käsitlevad ajakohastatud andmed (artikkel 10c) Aasta x–1 1. aprill aastal x Tõendatud heide Tasuta eraldamine (artikli 10a lõige 5) – riiklikud rakendusmeetmed Aasta x–1 1. mai aastal x Tingimuste täitmise tähtaeg: tõendatud heide ja tagastatud LHÜd Aasta x–1 Mai/oktoober aastal x Rahvusvaheliste ühikute vahetamine Kuni aasta x 1. maini / 1. oktoobrini Oktoober/november aastal x CO2-turgu käsitlev aruanne Aasta x–1 Jaanuar/juuli aastal x Uute osalejate reservi olukord – tabel ELi tasandil avaldamata Tasuta eraldamine lennundussektorile, mida käsitlevad andmed on avaldatud liikmesriigi tasandil Kuna turustabiilsusreserv võetakse kasutusele 2019. aastal, avaldab komisjon alates 2017. aastast mai keskel korrapäraselt eelmise aasta andmed ringluses olevate LHÜde koguarvu kohta. Joonisel 1 on esitatud vastavalt pakkumist ja nõudlust käsitlevad koondandmed kuni 2014. aasta lõpuni. 2013. aastal oli kogupakkumine ligikaudu 2,18 miljardit LHÜd ning kogunõudlus oli umbes 1,96 miljardit LHÜd. 2014. aastal vähenesid nii kogupakkumine kui ka kogunõudlus umbes 1,87 miljardi LHÜni. Seega suurenes ülejääk 2013. aastal umbes 220 miljoni LHÜ võrra ja ulatus rohkem kui 2 miljardi LHÜni, kuid 2014. aastal püsis ülejääk stabiilsena. Väiksem pakkumine ja nõudlus 2014. aastal peegeldas LHÜde väiksemat enampakkumisele panemist, mis tulenes LHÜde suhtes edasilükkamismeetmete kohaldamisest ja heite jätkuvast vähenemisest. Kui vaadelda neid 2013. ja 2014. aastat käsitlevaid näitajaid, tuleb märkida, et need põhinevad kõige värskematel neid aastaid käsitlevatel andmetel, mida on Euroopa Liidu tehingulogist võimalik saada. See tähendab, et need võivad hõlmata viimaseid andmeid aastate 2013. ja 2014. kohta. Pakkumine (koondandmed, miljonites) Nõudlus (koondandmed, miljonites) Tasuta eraldamine Kehtetuks tunnistamine Rahvusvaheliste ühikute vahetamine Tõendatud heide Tasuta eraldamine (uute osalejate reserv) Tasuta eraldamine (artikkel 10c) Programmi „NER300” LHÜde müük EIP poolt Enampakkumised Varajased enampakkumised Ülekandmine

5.LENNUNDUSSEKTOR Lennundustegevus lisati ELi HKSi direktiiviga 2008/101/EÜ. Direktiivis on sätestatud, et alates 2012. aasta algusest on ELi HKSiga hõlmatud kogu heide, mis pärineb Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lennuväljade vahel toimuvatelt lendudelt, EMPs asuvatelt lennuväljadelt kolmandatesse riikidesse suunduvatelt lendudelt ning kolmandatest riikidest EMP lennuväljadele saabuvatelt lendudelt (kui need viimased ei ole välja arvatud delegeeritud õigusaktidega). 2013. aasta septembris nõustus ICAO assamblee 2016. aastaks välja töötama ülemaailmse turupõhise mehhanismi, mida hakataks rakendama alates 2020. aastast eesmärgiga võidelda rahvusvahelisest lennundusest tuleneva heitega. EL tervitas seda assamblee otsust ning vastusena sellele muudeti ELi õigusnorme. Sellega seoses piiratakse määrusega (EL) nr 421/2014 ajutiselt ELi HKSi ulatust aastatel 2013–2016 nii, et hõlmatud on ainult EMP-siseste lendude heide. Artikli 21 alusel 2015. aastal esitatud aruannete kohaselt on seirekava 611 õhusõidukikäitajal. Neist 50 % (305) olid ärilised õhusõidukikäitajad ja teine 50 % (306) olid mitteärilised õhusõidukikäitajad. Väikeheitetekitajatena kvalifitseerus kokku 329 õhusõidukikäitajat (53,8 % koguarvust). Euroopa Liidu tehingulogi avaliku veebisaidi kohaselt oli EMPs asuvate lennuväljade vahel toimunud lennundustegevuse tulemusel õhku paisatud tõendatud CO2-heidet 2013. aastal 53,4 miljonit tonni ja 2014. aastal 54,9 miljonit tonni, mis tähendab 2,8 % kasvu 2014. aastal võrreldes 2013. aastaga. Õhusõidukikäitajatele algselt eraldatud LHÜsid kohandati samuti vastavalt EMP-sisese liiklusega piiratud kehtivusalale. Tasuta eraldatud LHÜde kohandatud arv oli 2013. aastal 32,4 miljonit ja 2014. aastal 32,3 miljonit ühikut. 2013. ja 2014. aastal enampakkumistel müüdavate LHÜde hulk määrati kindlaks aastase oodatava mahu põhjal – milleks oli 5,7 miljonit ühikut – ning pärast seda tehti enampakkumise mahtudesse kohandused vastavalt määrusele (EL) nr 421/2014. Need LHÜd müüdi enampakkumisel 1. jaanuarist kuni 30. aprillini 2015. Need arvud näitavad heite vähenemist umbes 32 miljonit tonni aastatel 2013 ja 2014. 6.TURUÜLEVAADE Lõviosa LHÜdega tehtud tehingutest on toimunud tuletisinstrumentide kujul (futuurilepingud, forvardlepingud, optsioonid, vahetustehingud), mille suhtes juba kohaldatakse ELi finantsturgusid käsitlevaid eeskirju (sealhulgas praegu kohaldatavat finantsinstrumentide turgude direktiivi (MiFID)). Need eeskirjad asendatakse finantsinstrumentide turgude direktiivi II paketiga (MiFID II pakett), mida hakatakse kohaldama 2017. aasta jaanuarist; selleks on vaja võtta vastu mitmeid rakendusmeetmeid. MiFID II paketi kohaselt liigitatakse ka LHÜd finantsinstrumentideks. See tähendab, et tavapäraste finantsturgude (mis hõlmavad CO2-tuletisinstrumentidega kauplemist juhtivatel platvormidel) suhtes kohaldatavaid MiFID II paketi eeskirju hakatakse kohaldama ka CO2 järelturul tehtavate hetketehingute suhtes (järelturul LHÜdega tehtavad reaalajas tehingud; praegu ELi tasandil reguleerimata) ning seatakse need läbipaistvuse, investorite kaitse ja usaldusväärsuse seisukohast võrdsele kohale tuletisinstrumentide turuga. Lisaks hakatakse kohaldama ka muid finantsturgude suhtes kohaldatavaid õigusnorme, sest need õigusnormid sisaldavad viiteid MiFID II paketis esitatud finantsinstrumentide määratlustele. Seda eelkõige turu kuritarvitamist käsitleva direktiivi puhul, mis hakkab hõlmama LHÜdega seotud tehinguid ja käitumist nii järelturul kui ka ELi HKSi enampakkumistel esmasturul. Samamoodi peavad MiFIDi kohaselt litsentseeritud LHÜdega kauplejad hakkama rahapesuvastases direktiivis MiFID II paketile viitamise tõttu kohustuslikus korras rakendama oma klientide suhtes hoolsusmeetmeid LHÜde järelhetketurul. MiFID II paketiga ja turu kuritarvitamist käsitleva direktiiviga – mõlemad võeti vastu 2014. aastal – nähti ette üldisesse korda tehtavad teatavad CO2-turu eripäradega seotud kohandused, muu hulgas järgmised: CO2-turul osalejatele nähakse ette konkreetsed erandid MiFID II paketi nõuetest (sealhulgas lähtudes asjaolust, et asjaomase tegevuse näol on tegemist kõrvaltegevusega; suunatud eelkõige ostjatele, kes ostavad nõuete täitmise eesmärgil, ja üksustele, kes kauplevad piiratud kogustega teiste isikute nimel); siseteabe avaldamise kohustus kehtestatakse vaid suurimate heitetekitajate jaoks; kauplemiskohtadele pannakse kohustus anda üksikasjalikumalt aru positsioonide kohta (kuid positsioonipiirangud puuduvad); LHÜsid käsitletakse eraldiseisva kategooriana vastavalt kauplemiseelsele ja -järgsele läbipaistvuskohustusele (eesmärgiga hõlbustada kohandatud rakenduseeskirjade väljatöötamist);

nähakse ette heitega seotud tuletisinstrumentide täielik hõlmatus (sarnaselt finantstuletisinstrumentidele ja erinevalt kauba tuletisinstrumentidest). 2014. ja 2015. aastal on välja töötatud mitmed MiFID II paketi ja turu kuritarvitamist käsitleva direktiivi kohaseid sätteid hõlmavad 2. taseme meetmed, mis kavatsetakse nüüd vastu võtta. Meetmed hõlmavad muu hulgas selliseid küsimusi nagu künnised, mille alusel määratakse tegevus kõrvaltegevuseks MiFID II paketi tähenduses, künnised, mille alusel kohaldada siseteabe avaldamise kohustust CO2-turu osaliste suhtes turu kuritarvitamist käsitleva direktiivi alusel, ning järelturu läbipaistvusnõuded seoses heite ja selle tuletisinstrumentidega, sealhulgas künnised, mille alusel võiks neid turge määratleda likviidsete turgudena MiFID II paketi alusel. 6.1.LHÜde õiguslik laad ja maksualane kohtlemine Nagu ka paljudel muudel juhtudel, ei ole LHÜde õiguslik laad ja nende maksualane kohtlemine ELi tasandil kindlaks määratud. Kuid vaatamata asjaolule, et need küsimused ei ole ühtlustatud, on viimase aastakümne jooksul välja kujunenud arenenud ja väga likviidne turg. Kehtiva õigusraamistikuga on ette nähtud vajalikud õigusalased põhimõtted läbipaistva ja likviidse CO2-turu jaoks, tagades samas turu stabiilsuse ja terviklikkuse. Kuigi sidusrühmad ei ole väljendanud vajadust suurema selguse järele seoses LHÜde õigusliku määratlusega, kavatseb komisjon pärast Euroopa Kontrollikojalt saadud soovitust analüüsida nende õigusliku staatuse selgitamisega kaasneda võivat kasu. Artikli 21 alusel esitatud aruannetes andsid 23 liikmesriiki aru LHÜde õigusliku laadi kohta nende õigussüsteemis ning kirjeldasid LHÜde õiguslikku laadi. LHÜsid käsitletakse mitmeti – finantsinstrumentide, immateriaalse vara, asjaõiguste ja ka kaubana. Üks riik (DE) tunnistas vajadust õigusnormid läbi vaadata. Teised liikmesriigid käsitavad LHÜsid finantsinstrumentidena, määratlevad neid omandiõigustena või peavad neid riigi varaks. LHÜde maksualase kohtlemisega seoses andis väike osa liikmesriike artikli 21 alusel esitatud aruannetes teada sellest, et LHÜde väljaandmise suhtes kohaldatakse käibemaksu, kuid järelturul kuulub käibemaks LHÜdega seotud tehingutelt tasumisele 24 liikmesriigis. Enamik liikmesriike andis teada pöördmaksustamise kohaldamisest LHÜsid hõlmavate tehingute puhul. Äriühingute LHÜsid võib täiendavalt maksustada. 16 liikmesriiki teatasid, et LHÜsid või äriühingute LHÜsid ei maksustata. 7.SEIRE, ARUANDLUS JA HEITE TÕENDAMINE 7.1.Nõuded 3. etapil Nõuetekohane seire, aruandlus ja tõendamine on ELi HKSi alustalad. Seda täiendab usaldusväärne akrediteerimissüsteem, et tagada kolmandast isikust tõendajate piisav kvaliteet. Seire, aruandluse ja tõendamisega seotud nõuete parandamiseks ja ühtlustamiseks 3. etapil võeti vastu seiret ja aruandlust käsitlev määrus ning akrediteerimist ja tõendamist käsitlev määrus (vt punkt 2). Samuti on komisjon koostanud põhjalikud suunised ja elektroonilised aruandlusvormid, mida liikmesriigid kasutavad laialdaselt. Nõuetele vastavuse tagamise süsteemi tõhusus on samuti paranenud, sest seiret ja aruandlust käsitleva määruse kohaselt on liikmesriikidel lubatud muuta elektrooniline aruandlus kohustuslikuks. Kümme liikmesriiki andsid 2015. aastal teada, et neil on ELi HKSiga seotud aruandluseks olemas asjakohane IT-süsteem. ELi HKSi seiresüsteem hõlmab mitut erinevat valikuvõimalust, mis annab käitajatele suure paindlikkuse kulutõhususe saavutamiseks, tagades samas heidet käsitlevate seireandmete suure usaldusväärsuse. Selleks on lubatud kasutada mitut seiremeetodit (arvutuspõhist meetodit või mõõtmistel põhinevat meetodit ning erandkorras ka varumeetodit (fall-back approaches)). Meetodeid võib käitiste osade puhul kombineerida. Seiret ja aruandlust käsitleva määrusega käitiste ja õhusõidukikäitajate jaoks kehtestatud nõue omada pädeva asutuse kinnitatud seireplaani aitab ära hoida seiremeetodite meelevaldse valimise. 7.2.Kasutatavad seiremeetodid Liikmesriikide poolt komisjonile artikli 21 alusel esitatud ja HKSi direktiivi kohaldamist 2014. aastal käsitlevate aruannete kohaselt kasutab enamik käitisi arvutuspõhist meetodit. Ainult umbes 140 käitist (22 liikmesriigis) kasutavad heite pideva mõõtmise süsteeme. Vaid 13 liikmesriiki andsid teada, et kokku kasutab varumeetodit 32 käitist, millega on hõlmatud 6,1 miljonit tonni CO2. Paindlikkus seiremeetodite valikul võimaldab seire, aruandluse ja tõendamise raamistikus tagada kulutõhususe. Teine sel eesmärgil välja töötatud oluline element on määramistasanditel põhinev lähenemisviis. Heiteandmete kindlaksmääramiseks vajalike näitajate jaoks on määratletud nö määramistasandid, et jõupingutused või mõõtemääramatusega seotud nõuded oleksid proportsionaalsed käitise suurusega. Seiret ja aruandlust käsitleva määruse kohaselt peavad kõik käitajad vastama teatavatele minimaalsetele määramistasanditele, s.t suuremad heiteallikad peavad vastama kõrgematele määramistasanditele (s.t nende andmekvaliteet peab olema usaldusväärsem) ning väiksemate heiteallikate suhtes kohaldatakse kulutõhususest lähtuvalt leebemaid nõudeid. Tavaliselt vastavad käitised minimaalsetele määramistasanditele. Vaid 118 C-kategooria käitist (14 % koguarvust) kaldusid väidetavalt vähemalt ühe näitaja puhul kõrvale nõudest kohaldada kõrgeimaid määramistasandeid peamiste lähtevoogude puhul (2013. aastal oli neid käitisi 137, s.t 16 % koguarvust). Kuid tegelik arv võib olla suurem, sest selle kohta ei esitanud üksikasjalikke andmeid kõik liikmesriigid. Selline kõrvalekaldumine on lubatud ainult juhul, kui käitaja tõendab, et kõrgeima määramistasandi kasutamine ei ole tehniliselt võimalik või et sellega kaasneksid ebaotstarbekad kulud. Kui leitakse, et need tingimused enam ei kehti, peavad käitajad oma seiresüsteeme täiustama. Samamoodi on liikmesriigid pidanud teatama nende B-kategooria käitiste arvu, mis ei vasta oluliste lähtevoogude või heiteallikate puhul kõrgeima määramistasandi nõuetele. Vaid 22 liikmesriiki andis selles küsimuses aru, väites, et keskmiselt 28 % B-kategooria käitistest kalduvad nõuetest mõnevõrra kõrvale (2013. aastal andis selle kohta aru 24 liikmesriiki, märkides, et keskmiselt 28 % B-kategooria rajatistest kaldus nõuetest kõrvale). Eespool esitatud teave kinnitab, et sellist kõrvalekaldumist käsitlevad seiret ja aruandlust käsitleva määruse sätted (pidades silmas asjaolu, et käitaja peab neid kõrvalekaldeid nõuetekohaselt põhjendama ja pädev asutus peab need heaks kiitma) on praktikas kohaldatavad ning käitajad järgivad neid nõudeid üldiselt korralikult. Õhusõidukikäitajate puhul on heite seireks vähem võimalusi. Võimalik on kasutada vaid arvutustel põhinevat meetodit, kusjuures peamine näitaja on kütusetarbimine, mis määratakse kindlaks ELi HKSiga hõlmatud lendude puhul. 7.3.Akrediteeritud tõendamine Akrediteerimist ja tõendamist käsitleva määrusega on 3. etapi jaoks ja hilisemaks ajaks kehtestatud kogu ELi hõlmav ühtlustatud lähenemisviis tõendajate akrediteerimiseks. Juriidilisest isikust tõendajad peab akrediteerima riiklik akrediteerimisasutus, et need isikud saaksid teha tõendamistoiminguid vastavalt akrediteerimist ja tõendamist käsitlevale määrusele. Vaid füüsiliste isikute puhul võib liikmesriik võimaldada akrediteerimise alternatiivina sertifitseerimist. Uue ühtse akrediteerimissüsteemi eeliseks on, et see võimaldab tõendajatel tegutseda vastastikuse tunnustamise alusel kõigis liikmesriikides. Seega kasutatakse täiel määral ära siseturu pakutav eelis ja aidatakse tagada teenuse üldine piisav kättesaadavus.

ELi HKSi direktiivi artikli 21 alusel on liikmesriigid teada andnud mitmetest akrediteeritud tõendajatest eri akrediteerimisulatuste lõikes. Kokku on kõigi tegevusalade puhul akrediteeritud 1 044 tõendajat (ühel tõendajal võib olla mitu akrediteerimisulatust, seega ei näita see arv tõendajate koguarvu). Tõendajate vastastikune tunnustamine liikmesriikide vahel toimub edukalt: enamik liikmesriike (28) andis teada, et nende territooriumil tegutseb vähemalt üks välisriigi tõendaja. Tõendajate kättesaadavus ei kujutanud endast süsteemis kitsaskohta ei esimesel ega ka teisel akrediteerimist ja tõendamist käsitleva määruse rakendamise aastal. Tõendajate vastavus akrediteerimist ja tõendamist käsitleva määruse nõuetele on kõrge, sest liikmesriigid on teada andnud vähestest kehtestatud haldusmeetmetest. Erandiks on ühe tõendaja tegevuse peatamine, ühe tõendaja akrediteeringu tühistamine ning kuus akrediteerimisulatuse vähendamist. Seitse liikmesriiki andsid teada tõendaja vastu esitatud kaebustest, kuid 99 % juhtudest on need kaebused lahendatud. Kaheksa liikmesriiki andsid teada mõningasest nõuetele mittevastavusest seoses teabevahetusega, mis peab toimuma riikliku akrediteerimisasutuse ja pädevate asutuste vahel. 8.LIIKMESRIIKIDES TEHTUD HALDUSKORRALDUSTE ÜLEVAADE ELi HKSi rakendamisel liikmesriikides kasutatakse erinevaid lähenemisviise seoses vastutavate pädevate asutuste määramisega. Enamik liikmesriike on kasutanud olemasolevaid struktuure, samas mõned on loonud uued organid, mille ülesanne on spetsiaalselt ELi HKSi rakendamine. Seega on mõnes liikmesriigis rakendamisse kaasatud mitmed kohalikud asutused ja teistes on otsustatud tsentraliseeritud lähenemisviisi kasuks. Artikli 21 alusel esitatud aruannetest saab mõningase ülevaate iga liikmesriigi valitud organisatsioonilisest ülesehitusest. Keskmiselt on ELi HKSi rakendamisse kaasatud neli erinevat pädevat asutust. 15 liikmesriiki on teada andnud, et kaasatud on kohalikud ametiasutused – tavaliselt lubade väljastamiseks ning seoses seire, aruandluse ja tõendamisega. Ametiasutuste tegevuse koordineerimine on üks oluline aspekt, mille abil tagada igas liikmesriigis õigusnõuete ühetaoline ja korrektne kohaldamine. See on tagatud seiret ja aruandlust käsitleva määruse asjakohaste sätetega. Pädevate asutuste tegevuse koordineerimisega seoses andsid liikmesriigid teada, et nad kasutavad vastavalt vajadusele eri vahendeid. 2014. aastaga seoses andsid kümme liikmesriiki teada, et nad on võtnud vastu õigusaktid seirekavade või heitearuannete keskseks haldamiseks, ning kaheksa liikmesriigi puhul annab keskasutus siduvaid juhiseid ja suuniseid. 12 liikmesriiki andsid teada, et nad korraldavad ametiasutustele korrapäraselt seminare, kuid vaid kaheksa andsid teada pädevatele asutustele ette nähtud ühiskoolitustest. Ühise IT-platvormi kui koordineerimisvahendi kasutamisest andsid teada kaheksa liikmesriiki. Seoses liikmesriikide võetava haldustasuga (lubade väljastamise ja heakskiidetud seirekavadega seotud tasu) andsid 14 liikmesriiki teada, et nad ei küsi käitajatelt mingeid tasusid. Õhusõidukikäitajad ei maksa tasu 16 riigis. Kuus liikmesriiki andsid teada, et nad koguvad käitistelt või õhusõidukikäitajatelt aastatasu. Need aastatasud jäävad vahemikku 671 – 5 250 eurot käitaja kohta. Kahe riigi puhul on see tasu väljendatud summana (0,02–0,07 eurot) LHÜ kohta. 17 liikmesriiki andsid teada, et nad koguvad tasu erinevate konkreetsete teenuste eest, näiteks seirekavade heakskiitmise või seirekavade või lubade muutmise eest. Need tasud on väga erineva suurusega, ulatudes alla 100 eurost kuni rohkem kui 3 000 euroni uue seirekava heakskiitmise eest. Üldiselt võib teha järelduse, et liikmesriikide süsteemid on enamasti tõhusad, sest need on ühendatud riigi haldusvõrgustikuga. Kohaldatakse subsidiaarsuse põhimõtet. Teabevahetust liikmesriikide kohalike ametiasutuste vahel ja parimate tavade vahetamist pädevate asutuste vahel tuleks jätkuvalt parandada. 9.NÕUETE JÄRGIMINE JA JÕUSTAMINE Liikmesriikide pädevad asutused aitavad olulisel määral tagada nõuete hoolikat järgimist käitajate poolt, viies selleks läbi iga-aastaste heitearuannetega seotud erinevaid nõuetele vastavuse kontrolle. 2015. aastal artikli 21 alusel esitatud aruannetes sisalduva teabe kohaselt kontrollisid kõik liikmesriigid (välja arvatud SE) 95–100 % iga-aastaste heitearuannete puhul nende täielikkust ja sisemist terviklikkust. Peale selle kontrolliti umbes 80 % aruannete puhul nende kooskõla seirekavadega ning keskmiselt 72 % aruannetest võrreldi eraldamisandmetega. 24 liikmesriiki andsid teada, et nad teevad ristkontrolle eesmärgiga võrrelda aruandeid muude andmete/üksikasjadega. Kõigi eespool nimetatud kontrollide eesmärk on täiendada tõendaja tööd ning tagada seire-, aruandlus- ja tõendamissüsteemi väga hea kvaliteet. Pärast tõendamist tuvastasid pädevad asutused 2014. aastal (ja 2013. aastal) vigu ainult 0,2 % aruannetes. Liikmesriikide poolt teatatud selliste juhtumite arv, kus pädev asutus pidi andma konservatiivse hinnangu käitise heitele, on veel üks näitaja, mis kinnitab, et ELi HKSi nõuetele vastavuse süsteem toimib hästi. 14 liikmesriiki andsid teada kokku 37 sellisest juhtumist (0,3 % käitistest), millega oli seotud 9,1 miljonit tonni CO2 (0,5 % 2014. aastal teatatud tõendatud koguheitest). Võrdluseks võib öelda, et 2013. aastal andsid 12 liikmesriiki teada kokku 70 sellisest juhtumist (0,6 % käitistest), millega oli seotud 2,7 miljonit tonni CO2 (0,14 % 2013. aastal teatatud tõendatud koguheitest). Eespool esitatud arvud näitavad, et pädevate asutuste tehtavad kontrollid on olulised, olenemata kolmandate isikute poolsest tõendamisest. Samas nähtub tulemustest, et 99,5 % käitistest siiski järgivad ELi HKSi aruandlusnõudeid. ELi HKSi direktiivis on ülemäärase heite eest ette nähtud rahatrahv 100 eurot iga sellise õhku paisatud CO2 tonni kohta, mille eest käitaja ei ole LHÜsid tähtajaks tagastanud. Nagu märkis Euroopa Kontrollikoda, on ELi HKSi nõuete järgimise määr väga kõrge: igal aastal on umbes 99 % heitest tegelikult kaetud vajaliku arvu LHÜdega. ELi HKSi eeskirjade järgimise määr oli väga kõrge ka lennundussektoris: nõuetele vastasid õhusõidukikäitajad, kes paiskasid õhku üle 99,5 % ELi HKSiga hõlmatud lennundusvaldkonna heitest. See hõlmab ka üle 100 väljaspool ELi asuva ärilise lennutranspordiga tegeleva lennundusettevõtja, kes teostasid lende EMPs. 2014. aastal olid ülemäärase heite trahvi määranud vähesel arvul juhtudel (umbes 0,1 % käitiste puhul) kuus liikmesriiki (DE, ES, PL, PT, RO, UK). Nagu direktiiviga on ette nähtud, peaksid liikmesriigid suurendama trahvi vastavalt Euroopa tarbijahinnaindeksile. Muud liikmesriikides kohaldatavad karistused on rikkumise liigi ja karistuse suuruse poolest väga erinevad. Paljud liikmesriigid andsid teada, et karistuse määrab kohus konkreetsest juhtumist lähtuvalt. Enamik liikmesriike andis teada trahvi alam- ja/või ülemmäära (vastavalt sellele, kumba kohaldatakse), kusjuures alammäär jäi vahemikku mõnesajast eurost kuni 75 000 euroni ning ülemmäär ulatus 5 000 eurost 15 miljoni euroni. Seitse liikmesriiki andsid teada, et üks võimalik karistus on vabadusekaotus. Nii 2014. kui ka 2013. aastal järgis üle 99 % käitistest nõuet esitada tõendatud iga-aastased heitearuanded õigeaegselt. Oluline on ka see, et käitajad järgiksid oma kasvuhoonegaaside heiteluba ja heakskiidetud seirekava. Artikli 21 alusel on liikmesriigid teada andnud meetmetest, mida nad kohaldavad nõuete võimalikult täpse järgimise tagamiseks. 2014. aruandlusaastaga seoses märkisid 31st aruandvast riigist 25, et nad korraldasid korrapäraseid kohtumisi sektori esindajate ja/või tõendajatega. Pädevate asutuste läbiviidud kohapealsetest ja pistelistest kontrollidest andsid teada 23 liikmesriiki. 24 liikmesriiki väitsid, et nad keelavad LHÜde müügi seniks, kuni käitised ei täida nõudeid. Vaid 11 liikmesriiki andsid teada, et nad avaldavad nende käitajate nimed, kes ei täida seiret ja aruandlust käsitlevas määruses või akrediteerimist ja tõendamist käsitlevas määruses sätestatud nõudeid. Need meetmed paistavad olevat mõistlikkuse piires tõhusad. Vaid kümme liikmesriiki andsid teada trahvide määramisest 2014. aastal. Vabadusekaotuse kohaldamisest teada ei antud. Kõige sagedasem põhjus trahvi määramiseks oli tõendatud heidet käsitleva aruande tähtajaks esitamata jätmine (seitsmes liikmesriigis – ES, HU, PL, PT, RO, SK, UK) ning loatingimuste mittejärgimine (viies liikmesriigis – ES, GR, HU, NL, UK).

ELi HKSi nõuete järgimise foorum kujutab endast jätkuvalt tõhusat mehhanismi seire-, aruandlus- ja tõendamisalase teabe jagamiseks liikmesriikide ja pädevate asutuste vahel ning parimate tavade kindlaksmääramiseks, et tagada süsteemi tõhus rakendamine. Iga-aastane nõuete järgimise konverents korraldatakse tavaliselt selleks, et tagada võimalikult suur teadlikkus nõuete järgimise foorumi tegevusest, eelkõige seoses tööga, mida tehakse foorumi viies rakkerühmas sellistes valdkondades nagu seire ja aruandlus, akrediteerimine ja tõendamine, lennundus, elektrooniline aruandlus ning CO2 kogumine ja säilitamine. Kõigile ELi HKSi pädevatele asutustele on kättesaadavad rakkerühmade kohtumisi ja käimasolevat tööd käsitlevad üksikasjad. Registrihaldajate töörühm kujutab endast liikmesriikide ja komisjoni kui põhihaldaja vahelist koostööfoorumit sellistes küsimustes ja menetlustes, mis on seotud liidu registri toimimisega ja registrit käsitleva määruse rakendamisega. 10.ELi HKSi STRUKTUURIREFORM 10.1.Enampakkumisel müügi edasilükkamine perioodi lõppu ja turustabiilsusreserv Euroopa CO2-turgu iseloomustab praegu üha kasvav tasakaaluhälve LHÜde pakkumise ja nõudluse vahel (vt punkt 4.3). Selleks et leevendada ülejäägi mõju, otsustati lühiajalise meetmena 3. etapi alguses edasi lükata 900 miljoni LHÜ enampakkumisel müümine. Samal ajal – võttes arvesse ülejäägi struktuurilist ja pikaajalist laadi – jätkas komisjon avalikke konsultatsioone CO2-turgu käsitlevas 2012. aasta aruandes välja pakutud ELi HKSi struktuurireformi võimaluste üle. Eelistatud valikuna kerkis neist aruteludest esile sellise turustabiilsusreservi kontseptsioon, mis muudaks LHÜde enampakkumistel müümise paindlikumaks ja suurendaks vastupidavust šokkidele. Komisjon esitas turustabiilsusreservi loomist käsitleva vastava seadusandliku ettepaneku 2014. aasta jaanuaris. Selline turustabiilsusreserv loodi Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. oktoobri 2015. aasta otsusega (EL) 2015/1814. Turustabiilsusreservil on kaks eesmärki: esiteks, käsitleda seda olemasolevat tasakaaluhälvet LHÜde pakkumise ja nõudluse vahel ELi HKSis ning, teiseks, suurendada ELi HKSi vastupanuvõimet tulevastele suurtele nõudlus- või pakkumisšokkidele. Reserv hakkab toimima alates 2019. aasta jaanuarist. LHÜsid lisatakse reservi siis, kui ringluses olevate LHÜde koguarv on üle 833 miljoni. Reservi kantakse ka 900 miljonit edasilükkamismeetmega hõlmatud LHÜd ja praegu teadmata kogus eraldamata LHÜsid. LHÜd vabastatakse turustabiilsusreservist siis, kui ringluses olevate LHÜde koguarv on alla 400 miljoni või kui võetakse vastu meetmed ELi HKSi direktiivi artikli 29a alusel. Reserv on täiel määral integreeritud ELi HKSi kehtivasse raamistikku. Reservi toimimist käsitlevad täiendavad tehnilised selgitused on esitatud punktis 4.3. 10.2.ELi HKSi reform ELi riigipead ja valitsusjuhid otsustasid 2014. aasta oktoobris – 2030. aasta kliima- ja energiapoliitika raamistiku raames –, et hästi toimiv ja reformitud ELi HKS koos turustabiilsusreserviga saab olema peamine mehhanism, mille abil saavutada ELi HKSi raames heite vähendamine 43 % võrreldes 2005. aastaga. 2015. aasta juulis esitas komisjon seadusandliku ettepaneku ELi HKSi läbivaatamiseks 4. etapi jaoks (2021–2030). Peamised muudatused on järgmised. LHÜde koguarv peab alates 2021. aastast vähenema praeguse 1,74 % asemel 2,2 % aastas. Ettepanekuga arendatakse veelgi edasi prognoositavaid, kindlaid ja õiglasi eeskirju, mille abil tegeleda kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga. Tasuta eraldamise süsteem vaadatakse läbi eesmärgiga jaotada olemasolevad LHÜd kõige tõhusamal ja tulemuslikumal viisil neile sektoritele, kus valitseb kõige suurem oht, et tootmine viiakse EList välja (kokku umbes 50 sektorit). Luuakse innovatsioonifond, mille eesmärk on laiendada praegu innovatiivsete tehnoloogiate tutvustamise projektidele antavat toetust ka läbimurdetehnoloogiate arendamisele tööstuses. Tasuta LHÜd on jätkuvalt kättesaadavad selleks, et moderniseerida elektrienergiasektorit väiksema sissetulekuga liikmesriikides. Lisaks moodustatakse asjakohane moderniseerimisfond, et hõlbustada investeerimist elektrienergiasektori ja suuremate energiasüsteemide moderniseerimisse ning suurendada energiatõhusust neis liikmesriikides. Ettepanek on esitatud vastuvõtmiseks Euroopa Parlamendile ja nõukogule ning arvamuse esitamiseks Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele.



11.JÄRELDUSED JA VÄLJAVAATED