KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

EURODACi kesküksuse 2011. aasta tegevuse aruanne Euroopa Parlamendile ja nõukogule

1. Sissejuhatus

1.1. Reguleerimisala

Nõukogu 11. detsembri 2000. aasta määruses (EÜ) nr 2725/2000, mis käsitleb sõrmejälgede võrdlemise EURODAC-süsteemi kehtestamist Dublini konventsiooni tõhusa kohaldamise eesmärgil (edaspidi „EURODACi määrus”),[1] on sätestatud, et komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule kesküksuse tegevuse aastaaruande[2]. Käesolevas üheksandas aastaaruandes esitatakse teave süsteemi haldamise ja tõhususe kohta 2011. aastal. Samuti esitatakse hinnang EURODACi tulemuslikkuse ja kulutõhususe ning kesküksuse teenuse kvaliteedi kohta.

1.2. Õigusraamistiku ja poliitika täiendamine

Komisjon võttis EURODACi määruse uuestisõnastatud kujul vastu 2008.[3] ja 2009.[4] aastal. Neile järgnes 11. oktoobril 2010 muudetud ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse kohta, mis käsitleb sõrmejälgede võrdlemise EURODAC-süsteemi kehtestamist määruse (EÜ) nr […/…], (millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest)[5] tõhusa kohaldamise eesmärgil. Kaasseadusandjad arutasid muudetud ettepanekud 2011. aasta alguses. 3. veebruaril 2011 toimus Euroopa Parlamendi kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjonis (LIBE) suunav hääletus, kus võeti vastu raportööri aruandeprojekt[6]. Ettepaneku arutamiseks toimus kaks nõukogu ettevalmistava organi koosolekut.

Eesistujariik Poola märkis 21. oktoobril 2011 nõukogule, et „Töö EURODACi määrusega on hetkel peatatud. Valdav enamus delegatsioone säilitab oma toetuse EURODACi määrusesse sellise sätte lisamisele, mis võimaldab liikmesriikidel lubada oma õiguskaitseasutustel juurdepääsu EURODAC-süsteemi keskandmebaasile rangete tingimuste alusel terrorismi ja organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse eesmärgil.”[7] Komisjon oli eelnevalt esitanud ettepaneku, mis võimaldab õiguskaitseasutustele juurdepääsu EURODACile,[8] kuid see aegus seoses Lissaboni lepingu jõustumisega. Seetõttu ei jätkunud 2011. aastal läbirääkimised 2010. aasta ettepaneku (mis ei sisaldanud õiguskaitseasutuste juurdepääsu) üle. Et aga seda taotleb valdav osa liikmesriikidest, on saanud selgeks, et õiguskaitseasutuste EURODACile juurdepääsu kaasamine on vajalik tasakaalustatud kokkuleppe saavutamiseks läbirääkimistel Euroopa ühise varjupaigasüsteemi üle, kui soovitakse, et meetmepake valmiks 2012. aasta lõpuks. Seepärast otsustas komisjon 30. mail 2012 esitada uuesti ettepanek, mis võimaldab õiguskaitseasutustele juurdepääsu EURODACile.

EURODACI KESKÜKSUS[9]

1.3. Süsteemi haldamine

Arvestades hallatavate andmete mahu pidevat suurenemist (teatavate toimingute andmeid tuleb säilitada 10 aastat), 2001. aastast pärit tehnilise platvormi loomulikku vananemist ja seda, et EURODACi lisatavate andmete mahu muutumist ei ole võimalik prognoosida, ajakohastas komisjon EURODAC-süsteemi. IT projekti EURODAC PLUS eesmärk oli a) asendada aegunud IT infrastruktuur, b) suurendada süsteemi koguvõimsust ja tulemusi, c) tagada kiirem, turvalisem ja usaldusväärsem andmete sünkroniseerimine põhisüsteemi ja varuserveri vahel. 2011. aastal viidi edukalt lõpule lõplik vastuvõtmistest.

Süsteem EURODAC PLUS kiideti ametlikult heaks 2011. aasta aprillis pärast seda, kui viidi lõpule lõplik vastuvõtmistest, mille nõudeks oli süsteemi tõrgeteta toimimine kolmel järjestikusel kuul.

Vana EURODACi IT-infrastruktuuri kasutamine lõpetati 2011. aastal.

1.4. Teenuse kvaliteet ja kulutõhusus

Komisjon on teinud kõik võimaliku, et pakkuda EURODACi kesküksuse lõppkasutajaks olevatele liikmesriikidele kvaliteetset teenust . Liikmesriike teavitati täielikult kõigist probleemidest teenuse kättesaadavusel, mis iga kord olid seotud EURODACi (EURODAC PLUS) ajakohastamisega. Ehkki EURODACi kesküksus ise ei registreerinud 2011. aastal ühtki seiskumist, nõudis kavakohane üleminek EURODACilt EURODAC PLUSile ja asjaomane andmete sünkroniseerimine süsteemide vahel sissetuleva andmevoo ja seega saabuvate toimingute töötlemise katkestamist 16 tunniks. Kokku oli EURODACi kesküksus 2011. aastal kättesaadav 99,82 % ajast.

Kesküksuse hooldus- ja käitamiskulud moodustasid 2011. aastal 1 040 703,82 eurot, mis oli eelmiste aastatega võrreldes vähem (2010. aastal 2 115 056,51 eurot ja 2009. aastal 1 221 183,83 eurot), peamiselt tänu EURODAC süsteemi uuendamisele (EURODAC PLUS). EURODAC PLUSi kasutuselevõtmise fikseeritud hind on 3 055 695,49 eurot: sellest 20 % (611 139,10 eurot) tasuti 2009. aastal ja 60 % (1 833 417,29 eurot) 2010. aastal. Ülejäänud 20 % (611 139,10 eurot) tasuti 2011. aastal ja see moodustas 58,72 % aasta kogukuludest.

Kulusid hoiti teataval määral kokku tänu komisjoni vahendite ja infrastruktuuri (näiteks S-TESTA võrgu[10]) tõhusamale kasutamisele. Komisjon osutas ISA programmi[11] raames ka kesküksuse ja liikmesriikides asuvate üksuste vahelise andmeside ja andmeturbe teenuseid. Kulud, mida esialgse kava kohaselt (määruse artikli 21 lõiked 2 ja 3) oleksid pidanud kandma liikmesriigid, kaeti lõpuks komisjoni vahenditest, kuna kasutati üldkasutatavat infrastruktuuri.

1.5. Andmekaitse ja andmete turvalisus

EURODACi määruse artikli 18 lõikes 2 on sätestatud seda liiki toimingud, mille puhul on võimalus teha eripäring (9. kategooria) selle isiku taotlusel, kelle andmeid keskandmebaasis säilitatakse, et kaitsta andmesubjektide õigust tutvuda oma andmetega.

Eelmistes aastaaruannetes märgitakse, et EURODACi süsteemi kasutamise esimestel aastatel tekitas eripäringute suur hulk kartuse, et liikmesriikide ametiasutused võivad kõnealust toimingut väärkasutada.

2011. aastal tehti 226 sellist päringut, mis tähendab olulist suurenemist võrreldes aastatega 2010 (66) ja 2009 (42). Enamik neist päringutest tegi aga Hispaania 2011. aasta mais, juunis ja augustis (vastavalt 10, 22 ja 132 juhtu), s.o Hispaania tegi 79 % kõigist eripäringutest.

Eripäringute jälgimise parandamiseks sisaldab EURODACi määruse muutmiseks tehtud komisjoni ettepanek nõuet, et liikmesriigid esitaksid koopia andmesubjekti taotlusest oma andmetega tutvumiseks liikmesriigi asjaomasele järelevalveasutusele.

2. Arvnäitajad ja järeldused

Käesoleva aastaaruande lisas on esitatud tabelid andmetega, mille kesküksus on esitanud ajavahemiku 1. jaanuar – 31. detsember 2011 kohta. EURODACi statistika hõlmab 1) kõigi nende vähemalt 14-aastaste isikute sõrmejäljekirjeid, kes on esitanud taotluse saada varjupaik mõnes liikmesriigis (1. kategooria), 2) nende isikute sõrmejäljekirjeid, kes on kinni peetud liikmesriigi välispiiri ebaseaduslikul ületamisel (2. kategooria), 3) nende isikute sõrmejäljekirjeid, kes on ebaseaduslikult viibinud mõne liikmesriigi territooriumil (kui pädev asutus peab vajalikuks kontrollida, kas isik on minevikus taotlenud varjupaika) (3. kategooria).

EURODACi andmed varjupaigataotluste kohta ei ole võrreldavad Eurostati andmetega, mis põhinevad justiits- ja siseministeeriumidelt igal kuul saadud statistilistel andmetel. Erinevused tulenevad eri meetoditest. Esiteks kogub Eurostat andmeid kõigi varjupaigataotlejate kohta, olenemata nende vanusest. Teiseks eristatakse Eurostati andmetes isikuid, kes taotlevad varjupaika vaatluskuul (mis võib hõlmata ka korduvaid taotlusi), ja isikuid, kes taotlevad varjupaika esmakordselt.

2.1. Edukad toimingud

Edukas toiming on selline andmete töötlemise juhtum kesküksuses, mille puhul ei esine probleeme andmete valideerimisega ega vigastest sõrmejälgedest või halvast kvaliteedist tulenevaid tõrkeid[12].

2011. aastal oli kesküksusel 412 303 edukat toimingut, mida on võrreldes 2010. aasta 299 459 eduka toiminguga 37,7 % rohkem. See trend on vastupidine eelmisele aastale, mil edukate toimingute arv vähenes. Suurimad suurenemised olid Maltal (582,4 %) ja Itaalias (559,1 %), mida saab seostada Araabia kevadega.

Toimingute arv varjupaigataotlejate andmetega (1. kategooria) suurenes 2011. aastal 275 857 päringuni (28 %) võrreldes 2010. aasta (215 463) ja 2009. aastaga (236 936).

Muutus ka välispiiri ebaseadusliku ületamise pärast kinni peetud isikute (2. kategooria) arv. Pärast vähenemist 31 071 toiminguni 2009. aastal ja 11 156 toiminguni 2010. aastal, suurenes toimingute arv 2011. aastal märgatavalt – 57 693 toiminguni (417,1 %). Rõhuva enamiku neist sisestas Itaalia (50 555 ehk 88 %), kellele järgnes suure vahemaaga Hispaania (4 204 ehk 7 %). Kreeka, kes oli sisestanud suurima arvu selle kategooria toiminguid 2009. aastal (18 714) ja 2010. aastal (4 486), sisestas 2011. aastal kõigest 530 toimingut (-88 %).

2011. aastal ei saatnud 8 riiki (Šveits, Tšehhi, Eesti, Iirimaa, Luksemburg, Läti, Norra, Portugal) ühtki 2. kategooria toimingut (5 neist riikidest ei olnud saatnud ühtki ka 2010. aastal). Nagu selgitatud 2009. aasta aruandes, on lahknevus EURODACile saadetud liikmesriikide ebaseaduslike piiriületuste arvu kajastavate 2. kategooria andmete ja muude statistiliste allikate vahel (mida rõhutab EURODACi statistika) põhjustatud EURODACi määruse artikli 8 lõike 1 sõnastusest[13]. Seda küsimust selgitatakse EURODACi määruse läbivaatamise käigus.

3. kategooria toimingute (liikmesriigis ebaseaduslikult elamise pärast kinnipeetud isikud) koguarv suurenes 2011. aastal (78 753) 8,1 % võrreldes 2010. aastaga (72 840). Iirimaa on jätkuvalt ainuke liikmesriik, kes ei esitanud üldse andmeid 3. kategooria toimingute kohta.

Kuigi 3. kategooria andmete päringud ei ole EURODACi määruse järgi kohustuslikud, julgustab komisjon liikmesriike seda võimalust kasutama enne tagasisaatmismenetluste algatamist vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivile 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel[14]. EURODACi määruses nimetatud juhtudel[15] on kõnealuse päringu abil võimalik välja selgitada seda, kas kolmanda riigi kodanik on varjupaika taotlenud teises liikmesriigis, kuhu ta tuleb Dublini määruse kohaldamisel tagasi saata. Suurim 3. kategooria toimingute arv pärines 2011. aastal Saksamaalt (22 851 ehk 29 %), Ühendkuningriigist (12 859 ehk 16 %) ja Madalmaadelt (11 154 ehk 14 %). See on kooskõlas 2010. aasta trendiga.

2.2. Kokkulangevuse tuvastamine

2.2.1. Korduvtaotlused (1. kategooria andmete kokkulangevus 1. kategooria andmetega)

2011. aastal EURODACis registreeritud 275 857 varjupaigataotlusest olid 22,4 % „korduvtaotlused” (st esitatud teist või enamat korda), mis tähendab, et sama või mõni teine liikmesriik juba oli 61 819 juhul 1. kategooria toiminguna süsteemi kandnud taotluse esitaja sõrmejäljed. 2010. aastal oli sama arvnäitaja 52 064 (24,2 %). Siiski moonutab korduvtaotluste statistikat teatavate liikmesriikide tava võtta Dublini määruse alusel üleantavatelt isikutelt uuesti sõrmejäljed. See tähendab, et kui pärast Dublini määruse kohast üleandmist võetakse ja edastatakse taotleja sõrmejäljed uuesti, jääb ekslik mulje, et isik on esitanud uue varjupaigataotluse. Komisjon kavatseb selle probleemi lahendada ja on EURODACi määruse muudatusettepanekute hulka lisanud nõude, et üleandmise puhul ei registreeritaks uut varjupaigataotlust.

Lisa tabelis 3 on liikmesriikide kaupa esitatud nende isikute taotluste arv, kes on varem juba esitanud varjupaigataotluse teises liikmesriigis (kokkulangevus välisriikide andmetega) või samas liikmesriigis (kokkulangevus oma riigi andmetega)[16].

2011. aastal tuvastati 38,6 %-l korduvtaotlustest kokkulangevus oma riigi andmetega. Mitmes liikmesriigis (Belgia, Bulgaaria, Küpros, Tšehhi, Hispaania, Iirimaa, Itaalia, Madalmaad, Poola ja Ühendkuningriik) ületab see arvnäitaja isegi 50 %. 2010. aastal moodustas kokkulangevus oma riigi andmetega 35 %. Kui isik, kes on esitanud liikmesriigis varjupaigataotluse, esitab samas liikmesriigis uue taotluse, käsitletakse kokkulangevust oma riigi andmetega korduvtaotlusena vastavalt nõukogu 1. detsembri 2005. aasta direktiivi 2005/85/EÜ (liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluse miinimumnõudeid)[17] artiklile 32.

Kokkulangevus välisriikide andmetega annab ülevaate varjupaigataotlejate edasiliikumisest ELis. Nagu varasematel aastatelgi, kinnitab statistika, et täheldatud järelliikumine ei toimu tingimata naaberriikidest liikmesriikidesse, nagu võiks oletada. Näiteks oli Prantsusmaal jätkuvalt suurim arv kokkulangevusi välisriikide andmetega nende varjupaigataotlejate puhul, kes olid eelnevalt esitanud taotluse Poolas (1 746). Sama reeglipära võib panna tähele ka Saksamaal, kus suurim arv kokkulangevusi välisriikide andmetega oli tuvastatav Rootsist pärit andmete puhul (1 314). Statistika põhjal, mis käsitleb kokkulangevusi välisriikide andmetega, ei toimu liikumine ainult välise maismaapiiriga riikidest või Vahemerega piirnevatest riikidest põhjapoolsematesse liikmesriikidesse. Siiski tuleb välise maismaapiiriga riikidesse või Vahemerega piirnevatesse riikidesse toimuvat järelrännet tõendav statistika suurel määral omistada teatavate liikmesriikide tavale võtta Dublini määruse alusel üleantavatelt isikutelt uuesti sõrmejäljed.

2.2.2. 1. kategooria andmete kokkulangevus 2. kategooria andmetega

Nende andmete kokkulangevus annab ülevaate liikmesriikidesse ebaseaduslikult saabunud isikute rändest enne taotluse esitamist. 2011. aastal ilmnes enim kokkulangevusi Itaalia (4 268), Kreeka (1 805), Hispaania (555), Ungari (446) ja Bulgaaria (76) edastatud andmete puhul. Siiski oli üllatav, et Itaalia (85,9%) puhul oli enamik kokkulangevusi oma riigi andmetega.

Kui võrrelda 2011. aastat 2010. aastaga, siis võib täheldada nende juhtumite arvu järsku vähenemist (73,4 %-lt 21 %-le), mil ebaseadusliku piiriületamise eest kinnipeetud isikud on hiljem otsustanud esitada varjupaigataotluse. Ka kokkulangevuste koguarvu puhul võib märgata vähenemist – 2010. aasta 11 939 kokkulangevusest sai 2011. aastal 7 384.

Enamik isikuid, kes sisenesid ELi ebaseaduslikult läbi Itaalia ja liikusid edasi, rändasid Šveitsi (2 288), Saksamaale (688) või Rootsi (363). Neist isikutest, kes sisenesid ebaseaduslikult läbi Kreeka ja liikusid edasi, rändas enamik Saksamaale (323), Ühendkuningriiki (195) või Prantsusmaale (193). Neist isikutest, kes sisenesid Hispaania (555) kaudu, liikus enamik edasi kas Šveitsi (161), Prantsusmaale (139) või Belgiasse (130), samas kui isikud, kes liikusid edasi pärast sõrmejälgede võtmist Ungaris, rändasid peamiselt naaberriikidesse Austriasse (163) või Saksamaale (66).

2.2.3. 3. kategooria andmete kokkulangevus 1. kategooria andmetega

3. kategooria andmete kokkulangevuse alusel 1. kategooria andmetega saab teha järeldusi selle kohta, millises riigis esitasid ebaseaduslikud sisserändajad esimese varjupaigataotluse enne teise liikmesriiki edasiliikumist. Silmas tuleb pidada aga seda, et 3. kategooria toiminguid käsitlevate andmete esitamine ei ole kohustuslik ning kõik liikmesriigid ei kontrolli korrapäraselt nende toimingute kohta esitatud andmeid.

Olemasolevate andmete põhjal võib täheldada, et nende isikute rändevoogude sihtkohaks, kes peeti kinni ebaseadusliku liikmesriigis elamise tõttu pärast seda, kui nad olid teises riigis esitanud varjupaigataotluse, on enamasti üksnes teatavad liikmesriigid, eelkõige Saksamaa (7 749), Šveits (2 225), Madalmaad (3 418), Prantsusmaa (2 255), Austria (1 739) ja Norra (1 612).

2.3. Andmete hiline edastamine

EURODACi määruses on sõrmejälgede edastamiseks praegu ette nähtud väga ebamäärane tähtaeg, mis võib praktikas põhjustada märkimisväärset hilinemist. Tegemist on äärmiselt olulise küsimusega, kuna viivitused sõrmejälgede edastamisel võivad viia tulemusteni, mis ei vasta Dublini määruses sätestatud vastutuse põhimõtetele. Sellele, et võetud sõrmejäljed saadetakse EURODACi kesküksusele liiga hilja, osutati juba eelmistes aastaaruannetes ning see tõsteti probleemina esile hindamisaruandes.

Vastupidiselt eelmiste aastatega vähenes 2011. aastal üldiselt hilinemine andmete esitamisel, st aeg, mis jääb sõrmejälgede võtmise ja nende EURODACi kesküksusele saatmise vahele. Enamik liikmes- ja assotsieerunud riikide puhul jääb viivitus sõrmejälgede edastamisel EURODACi kesküksusele 0 ja 4 päeva vahele. Selles keskmisest hälbimist on täheldatud peamiselt 2. kategooria sõrmejälgede saabumisel Saksamaalt (4,67), Kreekast (12,03), Madalmaadelt (8,83), Slovakkiast (6,4) ja Ühendkuningriigist (5,75). Pidades silmas eelmistes aastaaruannetes esitatud kahte võimalikku sündmuste käiku (vale kokkulangevus[18] ja kokkulangevuse puudumine[19]), rõhutab komisjon, et hilise edastamise tulemusel võib vastutus langeda valele liikmesriigile.

Tänu sellele keskmise viivituse vähenemisele vähenes sõrmejälgede edastamisel tekkinud viivitustest tingitud kokkulangevuse puudumiste koguarv 2011. aastal 9-le võrreldes 2010. aasta 362.

Nagu eelmiselgi aastal, on märkimisväärne, et suur enamik puuduvaid kokkulangevusi, nimelt 6 (66,6 %), esineb Kreeka andmete hilinemise tõttu. Valede kokkulangevuste jaotumise suundumus jäi samaks mis aastal 2010 ning Taani andmete edastamise hilinemine põhjustas 89 valest kokkulangevusest koguarvust 28, kellele järgnes Soome 23-ga. Eespool esitatud tulemuste põhjal meenutab komisjon liikmesriikidele veel kord, et neil tuleb võtta kõik meetmed andmete viivitamatuks esitamiseks vastavalt EURODACi määruse artiklitele 4 ja 8.

2.4. Toimingute kvaliteet

2011. aastal vähenes ebaõnnestunud toimingute[20] keskmine hulk kõigis liikmes- ja assotsieerunud riikides 5,87 %-ni (2010. aastal 8,92 %). Järgmiste liikmesriikide ebaõnnestunud toimingute määr oli 10 % või rohkem: Eesti (21,65 %), Prantsusmaa (13,41 %), Malta (13,31 %), Portugal (15,42 %), ja Ühendkuningriik (11,08 %). Keskmisest kõrgem oli see näitaja kokku 10 liikmesriigil.

Ebaõnnestunud toimingute hulk ei sõltunud tehnoloogiast või süsteemi puudujääkidest. See tuleneb eelkõige liikmesriikide esitatavate sõrmejäljekujutiste halvast kvaliteedist, inimlikust eksimusest ja sõrmejälgede esitajate seadmete valest seadistusest. Teisest küljest kajastavad kõnealused arvud teatavatel juhtudel süsteemi tagasilükatud halva kvaliteediga sõrmejäljekujutiste uuesti esitamist. Mõistes, et teatav viivitus võib olla põhjustatud sõrmejälgede võtmise ajutisest võimatusest (kahjustatud sõrmeotsad või muud terviseprobleemid, mis takistavad sõrmejälgede kiiret võtmist), juhib komisjon siiski veelkord tähelepanu asjaolule, et ebaõnnestumiste kõrget määra on rõhutatud ka eelmistes aastaaruannetes, ja palub liikmesriikidel anda vajalikku koolitust oma EURODACi personalile ning seadistada oma seadmed nii, et vigade arv oleks väiksem.

3. Järeldused

EURODACi kesküksuse töö kiiruse, tõhususe, turvalisuse ja kulutõhususega 2011. aastal võib rahule jääda.

2011. aastal suurenes toimingute koguarv 37,7 % (412 303 toiminguni). Suurenemine toimus kõigis kolmes toimingukategoorias. 1. kategooria toimingute hulk suurenes 28 % (275 857 toiminguni), 2. kategooria toimingute hulk suurenes 17,1 % (57 693 toiminguni) ja 3. kategooria toimingute hulk suurenes tagasihoidlikumalt – 8,1 % (78 753 toiminguni).

Ebaõnnestunud toimingute keskmine hulk vähenes kõigis liikmesriikides: 2010. aastal oli see 8,92 % ja 2011. aastal 5,87 %.

Andmete edastamise kiirus EURODACi kesküksusele üldiselt paranes, ehkki paranemisruumi on veelgi.

LISA

Tabel 1: EURODACi kesküksus, andmed andmebaasi sisu kohta 31. detsembri 2011. aasta seisuga

Tabel 2: EURODACi kesküksuse edukad toimingud 2011. aastal

Tabel 3: Vastavuse tuvastamine 2011. aastal: 1. kategooria andmete kokkulangevus 1. kategooria andmetega

Tabel 4: Vastavuse tuvastamine 2011. aastal: 1. kategooria andmete kokkulangevus 2. kategooria andmetega

Tabel 5: Vastavuse tuvastamine 2011. aastal: 3. kategooria andmete kokkulangevus 1. kategooria andmetega

Tabel 6: Ebaõnnestunud toimingute osakaal (%) 2011. aastal

Tabel 7: Keskmine aeg, mis kulus sõrmejälgede võtmisest nende saatmiseni EURODACi kesküksusele 2011. aastal

Tabel 8: 1. kategooria andmete vale kokkulangevus 1. kategooria andmetega 2011. aastal

Tabel 9: 2. kategooria andmete hilisest saatmisest tingitud 1. kategooria andmete ja 2. kategooria andmete kokkulangevuse puudumine 2011. aastal

Tabel 10: Kokkulangevus blokeeritud andmetega (määrus (EÜ) nr 2725/2000 artikkel 12) 2011. aastal

Tabel 11: 9. kategooria eripäringud liikmesriigiti 2011. aastal

[1] EÜT L 316, 15.12.2000, lk 1.

[2] EURODACi määruse artikli 24 lõige 1.

[3] KOM(2008) 825 (lõplik).

[4] KOM(2009) 342 lõplik ja KOM(2009) 344 lõplik.

[5] KOM(2010) 555 (lõplik).

[6] Vt Euroopa Parlamendi dokument LIBE_PV(2011)0203_1.

[7] „Euroopa ühine varjupaigapoliitika – ülevaade olukorrast”. Vt nõukogu dokument 15843/11.

[8] KOM(2009) 344 (lõplik).

[9] EURODACi määruses on sätestatud Euroopa Komisjoni hallatava kesküksuse rakendamine. See hõlmab automaatset sõrmejälgede tuvastamise süsteemi, mis võtab andmeid vastu ja edastab igas liikmesriigis asuvatele riiklikele üksustele (riikide juurdepääsupunktid) vastused kokkulangevuste või nende puudumise kohta. EURODACi määruse ja selle rakenduseeskirjadega on määratud kindlaks sõrmejälgede kogumise, edastamise ja võrdlemise kohustus, vahendid, mille abil andmeid edastada, kesküksuse statistilised ülesanded ja andmeedastusstandardid.

[10] S-TESTA (turvaline üleeuroopaline valitsusasutuste telemaatiliste teenuste süsteem) võrk pakub üldist infrastruktuuri Euroopa ja riiklikele haldusasutustele ning vastab nende teabe vahetamise nõuetele.

[11] ISA (Euroopa haldusasutuste koostalitusvõime) on uus programm, mille abil parandatakse elektroonilist koostööd ELi liikmesriikide haldusasutuste vahel. Programmiga jätkatakse tööd, mida alustati eelnevate programmidega IDA II (haldusasutuste vaheline andmevahetus) ja IDABC (üleeuroopaliste koostalitusvõimeliste e-valitsusteenuste pakkumine riiklikele haldusorganitele, ettevõtetele ja kodanikele).

[12] Lisa 2. tabelis on ajavahemiku 1. jaanuar – 31. detsember 2011 kohta kategooriate kaupa esitatud liikmesriikide edukate toimingute andmed.

[13] Iga liikmesriik võtab vastavalt Euroopa inimõiguste konventsioonis ja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni lapse õiguste konventsioonis sätestatud kaitsemeetmetele viivitamata kõikidelt vähemalt 14aastastelt kolmandatest riikidest pärit välismaalastelt, kelle pädevad kontrolliasutused on kinni pidanud seoses kõnealuse liikmesriigi maismaa-, mere- või õhupiiri ebaseadusliku ületamisega ja keda ei ole tagasi saadetud, kõikide sõrmede sõrmejäljed.

[14] ELT L 348, 24.12.2008.

[15] Artikkel 11 „(…) Üldjuhul on põhjust kontrollida, kas välismaalane on esitanud varem teises liikmesriigis varjupaigataotluse, kui: a) välismaalane väidab, et ta on esitanud varjupaigataotluse, kuid ei nimeta, millises liikmesriigis ta selle esitas; b) välismaalane ei taotle varjupaika, kuid on päritoluriiki tagasisaatmise vastu, väites et on seal hädaohus, või; c) välismaalane püüab muul viisil takistada enda maalt väljasaatmist, keeldudes abist oma isiku tuvastamisel, eelkõige nii, et ei esita isikut tõendavaid dokumente või esitab võltsdokumendid.”

[16] Riikide andmete kokkulangevuse statistika ei tarvitse olla kooskõlas kesküksusele esitatud ja liikmesriikides registreeritud kokkulangevuste arvuga, kuna osa liikmesriike ei kasuta artikli 4 lõikes 4 sätestatud võimalust, mille kohaselt kesküksus võrdleb sõrmejälgi keskandmebaasis juba talletatud sõrmejälgedega. Kesküksuse teostatav võrdlus hõlmab siiski ka juhul, kui liikmesriik ei kasuta nimetatud võimalust, tehnilistel põhjustel andmebaasi kõiki (nii sama riigi kui ka teiste riikide esitatud) andmeid, kuid kesküksus annab vastuseks „kokkulangevus puudub”, kuna liikmesriik ei ole oma päringus taotlenud võrdlust tema enda esitatud andmetega.

[17] ELT L 326, 13.12.2005.

[18] Vale kokkulangevuse puhul esitab kolmanda riigi kodanik varjupaigataotluse liikmesriigis A, kus võetakse selle isiku sõrmejäljed. Ajal, kui sõrmejäljed on veel kesküksusele edastamata (1. kategooria toiming), võib isik edasi liikuda liikmesriiki B ja esitada seal uue varjupaigataotluse. Kui liikmesriik A esitab sõrmejäljed hiljem kui liikmesriik B, talletatakse tema esitatud sõrmejäljed keskandmebaasis hiljem kui liikmesriigi B esitatud sõrmejäljed ja nende esitamisel tuvastataks vastavus liikmesriigi B esitatud sõrmejälgedega. Seega langeks vastutus varjupaigataotluse töötlemise eest liikmesriigile B, mitte aga liikmesriigile A, kus taotlus esitati varem.

[19] Kokkulangevuse puudumine on juhtum, mille puhul kolmanda riigi kodanik peetakse kinni ebaseadusliku piiriületuse eest ja liikmesriigis A, kuhu ta saabus, võetakse tema sõrmejäljed. Ajal, kui sõrmejäljed on veel kesküksusele edastamata (2. kategooria toiming), võib isik edasi liikuda liikmesriiki B ja esitada varjupaigataotluse. Sellega seoses võetakse tema sõrmejäljed ka liikmesriigis B. Kui liikmesriik B esitab sõrmejäljed (1. kategooria toiming) varem, registreeritakse kesküksuses esimesena 1. kategooria toiming, ning taotluse peab läbi vaatama liikmesriik B, mitte liikmesriik A. Kui 2. kategooria toimingu andmed esitatakse hiljem, jääb kokkulangevus tuvastamata, sest 2. kategooria toimingu andmed süsteemis puuduvad.

[20] Ebaõnnestunud toiming hõlmab probleeme andmete valideerimisega ning vigastest sõrmejälgedest või halvast kvaliteedist tulenevaid tõrkeid (vt ka osa 2.1. samas).