ET

Brüssel, xxx

KOM(2008) 164

KOMISJONI TEATIS PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Euroopa naabruspoliitika rakendamine 2007. aastal

{SEK(2008) xx01}

{SEK(2008) xx02}

{SEK(2008) xx03}

{SEK(2008) xx04}

{SEK(2008) xx05}

{SEK(2008) xx06}

{SEK(2008) xx07}

{SEK(2008) xx08}

{SEK(2008) xx09}

{SEK(2008) xx10}

{SEK(2008) xx11}

{SEK(2008) xx12}

{SEK(2008) xx13}

1. Taust

Paaril viimasel aastal on Euroopa naabruspoliitika võimaldanud ELil ja tema partneritel saavutada ilmset edu omavahelise koostöö süvendamises ning selle paremas suunamises partnerite vajadustele ja püüdlustele. Euroopa naabruspoliitika on muutumas vastastikku kasulikuks partnerluseks reformide ja arengu tagamisel, mis aitab naabritel läheneda ELile, luues uusi eeliseid nii nende kui ka Euroopa Liidu kodanikele ning edendades piirkondlikku integratsiooni väljaspool liidu piire. Käesolev teatis annab ülevaate suhete arengust ELi ja tema naabrite vahel, keda naabruspoliitika hõlmab [1]. Teatises käsitletakse ajavahemikku alates 2006. aasta novembrist [2]. Komisjoni 2007. aasta detsembri teatises [3] on toodud esile valdkonnad, kus EL peab omalt poolt tegema rohkem: kaubandus ja majandusintegratsioon, liikuvus ja piirkondlike konfliktide lahendamine.

Struktuurid ja vahendid, mille raames dialoog ja koostöö toimuvad, on nüüdseks hästi välja arendatud. Neid käsitletakse punktis 2. Veelgi olulisem on, et ELi ja tema partnerite suhted muutuvad aina intensiivsemateks, toetades laia tegevuskava ELile suunatud reformide vastuvõtmiseks ja rakendamiseks paljudes riikides ja mitmete valdkondade lõikes. Punktis 3 esitatakse kokkuvõte partnerriikide olulistest edusammudest ning valdkondadest, kus on vaja täiendavaid jõupingutusi. Üksikasjalikumat teavet võib leida konkreetseid riike käsitlevatest arenguaruannetest ja valdkondlikust arenguaruandest, mis on lisatud komisjoni talituste töödokumentidena. Arvestades Euroopa naabruspoliitika partnerite poliitilist, sotsiaalset ja kultuurilist mitmekesisust ning erinevusi nende reformide järjestuses ja prioriteetides, ei ole nimetatud aruanded otseselt võrreldavad. Käesolevas teatises ja selle lisades sisalduva valitsemistava arengu analüüsi alusel tehakse otsus vahendite eraldamise kohta valitsemistava rahastust 2008. aastal. Punktis 4 käsitletakse ELi ja tema partnerite vaheliste mitmepoolsete suhete arengut. Punktis 5 on esitatud järeldused ELi ja tema partnerriikide kahepoolsete suhete edasise arengu kohta.

2. Institutsiooniline raamistik

Lepingulised suhted: Euroopa naabruspoliitikaga hõlmatud riikidega, v.a Liibüa, Süüria ja Valgevene, on sõlmitud partnerlus- ja koostöölepingud (idas) ja assotsieerimislepingud (lõunas).

Toetudes varasemale edule, algasid 2007. aasta märtsis ELi ja Ukraina läbirääkimised uue laiendatud lepingu üle, mille eesmärk on lähendada Ukrainat märkimisväärselt ELile, jätkates sisereformide toetamist, integreerides Ukraina majandust järkjärgult siseturuga ning hõlmates võimalusel enamat kui partnerlus- ja koostööleping ning ELi-Ukraina tegevuskava. Sellest ajast alates on toimunud seitse läbirääkimiste vooru ning mõlemad pooled on tugevasti kaasatud omavaheliste arenevate suhete uue edumeelse raamistiku väljatöötamisse. Pärast Ukraina WTOga ühinemise protsessi lõpuleviimist 2008. aasta veebruaris alustati samal kuul läbirääkimisi põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubandusala loomiseks, mis on uue laiendatud lepingu üks põhipunkte.

2007. aasta oktoobris võttis nõukogu vastu uued järeldused Liibüa suhtes, paludes komisjonil esitada läbirääkimissuuniste eelnõu tulevase ELi-Liibüa raamkokkuleppe jaoks. Komisjon esitas eelnõu 2008. aasta veebruaris. EL pakub Valgevenele täispartnerlust tingimusel, et Valgevene astub konkreetseid ja veenvaid samme demokratiseerimise, inimõiguste austamise ja õigusriigi suunas. Valgevene võimude sammud riigi demokraatliku valitsemistava puudujääkide kõrvaldamiseks on olnud piiratud ning seni ei ole olnud võimalik saavutada edu sellise partnerluse loomisel. Samal ajal soodustatakse kontakte tehnilisel tasandil vastastikust huvi pakkuvates küsimustes. Kuni ei ole alla kirjutatud assotsieerimislepingu eelnõule, põhinevad ELi-Süüria suhted 1977. aasta koostöölepingul.

Tegevuskavad: Pärast tegevuskavade vastuvõtmist Armeenia (november 2006), Aserbaidžaani (november 2006), Gruusia (november 2006), Liibanoni (jaanuar 2007) ja Egiptusega (märts 2007) on nüüdseks juba kokku kaksteist riiki otsustanud arendada suhteid ELiga, kasutades seda täiendava vahendina siseriiklike reformide läbiviimisel ning kahepoolse ja piirkondliku koostöö tugevdamisel. Alžeeriaga sõlmitud assotsieerimislepingu alusel on poliitiliseks dialoogiks selle riigiga moodustatud mitmeid töörühmi ja allkomiteesid. 2008. aasta märtsis toimunud assotsieerimisnõukogu istungil otsustati asutada ühine tööprogramm prioriteetide kindlaksmääramiseks assotsieerimislepingu täitmisel.

Esimesed tegevuskavad jõustusid 2005. aasta alguses. Neist kolme (Ukraina, Moldova Vabariik ja Iisrael) esialgne kestus oli kolm aastat. Arvestades, et nimetatud riigid on teinud märkimisväärseid edusamme ja nende suhted ELiga on praegu läbivaatamisel eesmärgiga neid oluliselt süvendada, jätkub koostöö praegu pragmaatilistel põhjustel nimetatud tegevuskavade alusel.

3. Partnerriikide riiklikud reformikavad

Poliitiline dialoog ja reformid

Poliitilised reformiprotsessid, ehkki need jagavad samu põhimõtteid, on eri Euroopa naabruspoliitika riikides erinevad vastavalt kohustustele, mille need riigid on selles valdkonnas võtnud. Kõik idapoolsed naabruspoliitika partnerid, kellel on kokkulepitud tegevuskavad, on OSCE ja Euroopa Nõukogu liikmed ning aitab ellu viia konkreetseid reformikavasid, mille abil soovitakse läheneda ELis valitsevatele põhinormidele. Reformide rakendamine on toimunud enamikus piirkonna riikides ka majanduskasvu ja suhtelise stabiilsuse taustal. Lõuna pool põhineb reformikava Barcelona deklaratsioonis väljendatud kokkulepitud väärtustel ning need koos ÜRO kohustustega on ka reformi eesmärgiks. Paljudes riikides, kus neid eesmärke veel saavutatud ei ole, edenevad poliitilised reformid aeglaselt. Liibanoni ja okupeeritud Palestiina territooriumi puhul ei ole poliitiline taust, vaatamata märgatavatele jõupingutustele, lasknud tegevuskava eesmärkidega saavutamisega sisuliselt tegeleda. Üldisemas plaanis on poliitiline dialoog Euroopa naabruspoliitika partnerriikidega ja nende reformikavad väga erinevad ning järgnevaid märkusi tuleks vaadelda koos konkreetse tegevuskava ja arenguaruandega.

Mitmed riigid, eriti Moldova Vabariik ja Armeenia, viivad läbi demokraatlikke institutsioone tugevdavaid reforme. Moldova Vabariigi puhul hõlmavad need parlamentaarse reformi ja kohalike omavalitsustega seotud seadusandlikke meetmeid, ning Armeenia puhul võimude lahusust, sealhulgas rahvuskogu võimu suurendamist ja kohalike omavalitsuste täiustamist. Maroko on saanud Euroopa Nõukogu Veneetsia komisjoni liikmeks. Riik on teinud edusamme valitsusliikmete kohtuliku vastutuse ja kohalike omavalitsuste reformi alal. Egiptus võttis vastu põhiseaduse muudatuste paketi eesmärgiga muuhulgas lõpetada erakorraline seisukord 2008. aasta juuliks. Jordaania võttis vastu uue omavalitsuste seaduse, milles nähakse ette omavalitsusnõukogu liikmete ja meeride otsevalimine (v.a Ammanis) ning edendas sellega demokraatiat kohaliku tasandil. Parlamentidevahelised suhted võivad mängida olulist rolli parlamentaarkultuuri edasises arendamises. Tähtis tegur selles vallas on Euroopa Parlamendi kavatsus tugevdada koostööd partnerriikide parlamentidega, mida ta väljendas oma 2007. aasta novembris avaldatud Euroopa naabruspoliitika aruandes.

Mitmes partnerriigis toimusid presidendi, seadusandliku kogu või kohalike omavalitsuste valimised. Need on andnud olulisi signaale demokraatia arengu kohta. 2007. aasta juunis toimunud kohalikud valimised Moldova Vabariigis olid üldiselt hästi korraldatud ning tagasid hääletajatele tõelise valiku, kuid täheldati ka mõningaid puudujääke, näiteks ei võimaldatud kõigile kandidaatidele võrdset meediakajastust. Pärast Egiptuse ülemkoja valimisi avaldas Euroopa Liidu eesistujariik teatavat muret valimiste korraldamise suhtes. 2007. aasta septembris toimunud Maroko seadusandliku kogu valimised olid edukad valimisprotsessi läbipaistvuse ning poliitilistele vastastele võimaldatud meediakajastuse mõttes. Ukrainas saavutati 2007. aastal edu demokraatliku protsessi konsolideerimisel, vaatamata vastuoludele ennetähtaegsete parlamendivalimiste väljakuulutamise ümber. Hinnangute kohaselt olid valimised enamjaolt kooskõlas demokraatlikele valimistele esitatavate rahvusvaheliste nõuetega. 2007. aasta novembris toimunud Jordaania parlamendivalimised toimusid vastavalt õigusaktidele, mis ei vasta täielikult teatavatele rahvusvahelistele nõuetele. Jordaania keeldus rahvusvahelistes valimisvaatlejatest. Gruusias põhjustas presidendivalimiste 2008. aasta sügisesse edasi lükkamise ettepanek rahvarahutusi, mis viis erakorralise seisukorra kehtestamiseni. Vastusena avaldatud murele nimetatud sündmuste üle toimusid presidendivalimised 2008. aasta jaanuaris. Valimistel ilmnes mitmesuguseid valimisprotsessi puudujääke, nagu kandidaatidele võimaldatud ebavõrdne meediakajastus, riigi vahendite kasutamine valimiskampaanias, valijate hirmutamise juhtumid ning rikkumised häälte lugemisel ja tulemustabelite koostamisel. Kui Gruusia soovib saavutada tegevuskava eesmärke poliitilise reformi valdkonnas, peab ta nende probleemidega tegelema. 2008. aasta veebruaris toimunud Armeenia presidendivalimised viidi enamjaolt läbi kooskõlas rahvusvaheliste standarditega. Siiski nimetati lahendamist nõudvate probleemidena vajadust selgelt eristada riigi- ja parteiametikohad ning tagada kõigile kandidaatidele võrdne meediakajastus. Muret tekitas ka valimiste järel kehtestatud erakorraline seisukord.

Valimisaktiivsust võib mõningatel juhtudel vaadelda kui kodanike usku, et nende häältel on mingi mõju. Eespool nimetatud valimiste osalusnäitajad olid järgmised: Moldova Vabariik – 52 %, Egiptus – 31 %, Ukraina – 63 %, Maroko – 37 %, Jordaania – 54 %, Gruusia – 56 % ja Armeenia – 69 %.

Mitu riiki (eriti Armeenia, Gruusia, Moldova Vabariik ja Maroko) võtsid meetmeid kohtute sõltumatuse ja läbipaistvuse suurendamiseks, mis on poliitilise reformi üks võtmeelement. Üldine korruptsioonitase on enamikus partnerriikides senini murettekitavalt kõrge. Gruusia, Moldova Vabariik, Maroko ja Ukraina võtsid vastumeetmeid, nagu õigusaktide läbivaatamine korruptsiooniga võitlemise seisukohast enne nende vastuvõtmist, kõrgete ametnike kohustus deklareerida oma vara ning teadlikkuse tõstmine. Piiratud samme läbipaistva, aruandekohustusliku ja tõhusa riigihalduse ülesehitamiseks astuti Armeenias, Aserbaidžaanis, Gruusias, Jordaanias, Liibanonis, okupeeritud Palestiina territooriumil ja Ukrainas.

Inimõiguste ja põhivabaduste valdkonnas ühines Jordaania detsembris 2006 ÜRO lapse õiguste konventsiooni laste müüki, lasteprostitutsiooni ja lastepornograafiat käsitleva fakultatiivse protokolliga. Egiptus (veebruar 2007) ja Jordaania (mai 2007) ühinesid sama konventsiooni fakultatiivse protokolliga, mis käsitleb lapsi relvastatud konfliktides. Ka Gruusia, Moldova Vabariik, Maroko ja Ukraina tegid edusamme mitme rahvusvahelise konventsiooni ratifitseerimise suunas. Mitmes riigis võeti meetmeid inimõiguste järelevalve ja kaitsmise eest vastutavate institutsioonide tugevdamiseks: Armeenias ja Aserbaidžaanis tugevdati ombudsmani rolli; Moldova Vabariigis on kehtestamisel piinamisvastase konventsiooni fakultatiivse protokolli kohane riiklik ennetusmehhanism; Egiptuses võttis riiklik inimõiguste nõukogu vastu inimõiguste edendamise ja kaitse riikliku tegevuskava.

Ukraina ühines juulis 2007 kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti teise fakultatiivse protokolliga (surmanuhtluse kaotamise kohta). Mitu riiki jätkab surmanuhtluse tegelikke moratooriume ning Jordaania vähendas surmaga karistatavate kuritegude hulka. Enamikust partnerriikidest teatatakse endiselt piinamistest ja väärkohtlemistest, ehkki nende sagedus ja raskusaste erinevad suurel määral. Nimetatud intsidendid leiavad sageli aset kohtueelse kinnipidamise asutustes ja vanglates. Mõningat edu saavutati piinamise ja väärkohtlemise ennetamisel näiteks Gruusias, Moldova Vabariigis ja Ukrainas. Tuneesia ja Maroko saavutasid teatavat edu piinajate ja väärkohtlejate karistamisel. Paljudes Euroopa naabruspoliitika partnerriikides on probleeme meedia sõltumatuse ja sõnavabadusega. Armeenia saavutas edu meediavabaduse suurendamisel. Mitu riiki on teinud edusamme soolise võrdõiguslikkuse alal: Egiptuses keelati ametlikult naiste suguelundite moonutamine; Marokos lubab kodakondsusseaduse parandus kodakondsuse edasiandmist ema kaudu ja Tuneesias on algatatud naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimist käsitlevas konventsiooni fakultatiivse protokolli ratifitseerimismenetlus. Naiste osalemine poliitilises elus on suurenenud Jordaanias, Moldova Vabariigis ja Marokos. Rahvusvähemuste olukorra parandamiseks on astutud järgmisi samme: Gruusia rakendas kodanike integreerimiskava, Moldova Vabariik võttis vastu tegevuskava romide toetamiseks ja Ukraina ratifitseeris kodakondsuse Euroopa konventsiooni. Põhiliste tööõiguste valdkonnas on mitmes partnerriigis endiselt probleemne Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) konventsioonide ratifitseerimine ja rakendamine.

EL peab kõigi partnerriikidega avatud dialoogi piirkondlike konfliktide lahendamise valdkonnas. Moldova Vabariik ja Ukraina on teinud ELiga tihedat koostööd Transnistria probleemi lahendamiseks. ELi piiriabimissiooni Moldovas ja Ukrainas (EUBAM) pikendati 2009. aasta novembri lõpuni. Okupeeritud Palestiina territooriumil taaskäivitati politsei koolitusmissioon EU POL COPPS ja ELi ministrid väljendasid valmisolekut taasalustada piiriabimissiooni EU BAM Rafah niipea kui tingimused seda võimaldavad. Gruusia alustas 2007. aasta sügisel usaldust suurendavate meetmete paketi rakendamist Abhaasias ja Lõuna-Osseetias; kahjuks on tulemused nende konfliktide lahendamisel väga kesised. Vaatamata Armeenia ja Aserbaidžaani presidentide mitteametlikule kohtumisele 2007. aasta juunis, on ka Mägi-Karabahhia konflikti lahendamisel saavutatud edusammud piiratud. Egiptus ja Jordaania on mänginud olulist osa Araabia rahualgatuse taaskäivitamises, muu hulgas osaledes Araabia Liiga järelevalvekomitees ja 2007. aasta novembris Annapolises toimunud kohtumisel. Hiljuti taaskäivitati läbirääkimised Lääne-Sahara staatuse üle, kuid seni on need vähe vilja kandnud.

Lisaks pööravad Euroopa naabruspoliitika partnerriigid suuremat tähelepanu rändevoogude haldamise täiustamisele ning süvendavad koostööd ELiga selles olulises poliitikavaldkonnas.

Sotsiaal-majanduslik reform

Makromajandusliku arengu seisukohast täheldati enamikus Euroopa naabruspoliitika partnerriikides 2007. aastal suurt majanduskasvu. Moldova Vabariigi areng aeglustus veidi raske põua tõttu. Põud mõjutas ka Maroko põllumajandustoodangut. Liibanoni majandust kahjustas poliitiline tasakaalutus. Suurim kasv toimus suurte energiasektori tuludega riikides, eriti Aserbaidžaanis. Valitsemissektori eelarvepuudujääk ja üldine võlatase püsisid üldjuhul kontrolli all. Inflatsioon suurenes enamikus riikides, seda suurel määral ülemaailmse kaubahindade tõusu tõttu, kuid mõningatel juhtudel tekitab muret käibeloleva rahamassi suurenemise kiirus. ELi ja Euroopa naabruspoliitika partnerriikide vaheline kahepoolne kaubandus suurenes oluliselt, tugevdades omavahelisi suhteid, kuid enamiku partnerriikide kaubandusbilanss halvenes ja jooksevkonto puudujääk suurenes. Mitmel juhul kaetakse puudujääke suurenenud välismaistest otseinvesteeringutest. Iisraeli ja Jordaania kaubandusbilanss paranes. Jordaania puhul vajab suur kaubanduse puudujääk ELiga siiski jätkuvat tähelepanu. Aserbaidžaanis ja Alžeerias registreeriti eelarve ja kaubandusbilansi ülejääk. Iisrael säilitas märkimisväärse majanduskasvu, vähendas oluliselt oma riigivõlga ning lähendas valitsemissektori eelarvepuudujääki nullile. ELi roll naabruspoliitika partnerriikide peamise kaubanduspartnerina kindlustus 2007. aastal veelgi, eriti seoses Bulgaaria ja Rumeenia ühinemisega.

Armeenia, Egiptus, Gruusia, Jordaania ja Tuneesia tegid edusamme oma ärikeskkonna parandamisel selliste meetmetega nagu äriühingute registreerimise lihtsustamine, litsentsitasude vähendamine ja tervikteenuste pakkumine. Seda protsessi on toetanud Euroopa-Vahemere piirkonna ettevõtluse harta, millega on ühinenud enamik lõunapoolseid partnerriike. Siiski ei ole see veel kõikidel juhtudel suurendanud välismaiseid otseinvesteeringuid, eriti mõnes vahemereäärses naabruspoliitika partnerriigis. Egiptuses, Gruusias ja Moldova Vabariigis saavutasid välismaised otseinvesteeringud 2007. aastal rekordtaseme.

Enamikus Euroopa naabruspoliitika riikides toimib oluline varimajandus ning majandusjuhtimine üldiselt vajab parandamist. Vaatamata suhteliselt kõrgele majanduskasvu määrale on enamikus naabruspoliitika partnerriikides kõrge töötuse tase, seda eriti vahemereäärsete riikide noorte hulgas. Iisraeli ja Ukraina tööpuudus vähenes järkjärgult. Põhiline probleem on inimväärsete töötingimuste edendamine. Vaatamata mõnede riikide jõupingutustele ei ole naiste osa ühiskondlikus ja majanduselus märkimisväärselt paranenud.

Komisjon avaldab oma ELi naaberriikide majandusülevaate juunis 2008.

Valdkondlikud reformid

Ülevaate edust Euroopa naabruspoliitika tegevuskavade muudes poliitikavaldkondades ning mõningad juhtimis- ja majandusnäitajad võib leida lisas esitatud valdkondlikust arenguaruandest. Üldiselt tegid naabruspoliitika partnerriigid edusamme oma valdkondliku poliitika ümberkujundamisel, võttes vastu uusi strateegiaid, astudes samme reformide ja moderniseerimise ning ELi majanduse ja turuga integreerumise alal. Nad võtsid vastu uusi õigusakte ja tugevdasid oma institutsioonilist suutlikkust. Peamiseks ülesandeks on endiselt teisesed õigusaktid ja reformide rakendamiseks vajalik haldussuutlikkus. Areng erines nii kiiruse kui ka põhjalikkuse poolest nii riikide kui ka valdkondade vahel. Mitmes Euroopa naabruspoliitika partnerriigis võib erineval määral, sõltuvalt riigist ja majandussektorist, märgata süvenevat püüdu riikliku õiguse kohandamiseks ELi õigusega. Lisaks sõltub ühenduse finantstoetus järjest enam poliitikavaldkondadest ning keskendub Euroopa naabruspoliitika tegevuskavades kokkulepitud reformiprioriteetidele.

Mitmes poliitikavaldkonnas on edu võimalik saavutada vaid pikema aja jooksul; seetõttu viidatakse arenguaruandes läbitud moderniseerimisetappide kõrval pidevalt ka käimasolevatele meetmetele. Poliitiline dialoog EÜ ja naabruspoliitika partnerriikide vahel intensiivistus kõigis valdkondades.

Valdkondlik poliitiline dialoog on oluline alus Euroopa naabruspoliitikas sisalduvale „partnerlusele reformi nimel”. Kodanike vajadustele ja õigustele vastava riigihalduse loomine, mis pakuks näiteks äriühingu registreerimist tervikteenusena, kodanikele suunatud ja korruptsioonivaba politsei- ja tolliteenistust, kaubandust ja transporti hõlbustavat tulemuslikku sadamahaldust või juurdepääsu keskkonnateabele, on järjepidevuse korral tugev poliitiline panus hea valitsemistava ja õigusriigi põhimõtete järgimisse.

4. Mitmepoolsete suhete areng

2005. aasta novembris toimunud Barcelona tippkohtumisel võeti vastu viie aasta tööprogramm ja 2006. aasta novembris Tamperes toimunud ministrite kohtumisel võtsid Euroopa – Vahemere piirkonna partnerid vastu 2007. aasta tööprogrammi. 2007. aasta jooksul tehti nelja koostööd käsitleva peatüki raames ära märkimisväärne töö ning Euroopa naabruspoliitika raames peetud poliitiline dialoog aitas jätkuvalt kaasa mitme valdkonna piirkondliku koostöö arengule. Enamik 21 Tamperes kokku lepitud algatusest rakendati 2007. aasta lõpuks. 2007. aasta novembris Lissabonis toimunud Euroopa ja Vahemere piirkonna ministrite kohtumisel lepiti kokku uutes algatustes aastaks 2008. Poliitiline ja julgeolekudialoog keskendus Lähis-Ida poliitilise olukorra regulaarsele ülevaatamisele, terrorismivastase võitluse tegevusjuhendi rakendamisele, dialoogi süvendamisele Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika ning julgeolekuprobleemide üle, piirkondliku dialoogi käivitamisele koostöö alal valimiste ja kodanikuühiskonna, inimõiguste ja demokraatiaga seotud algatuste valdkonnas. Majanduskoostöö valdkonnas saavutati edu finantskoostöös Euroopa – Vahemere piirkonna investeerimis- ja partnerlusrahastu (FEMIP) raames, Euroopa – Vahemere piirkonna riikliku rahanduse asjatundjate võrgustiku loomises, läbirääkimistes teenuste ja asutamisõiguste üle ning kõrgete ametnike rühma loomises tööks vabakaubandusala eesmärgi nimel aastaks 2010 ja pärast seda. Dialoogi peeti mitmes valdkonnas, mille hulgas olid ka Vahemere piirkonna partnerite keskkonnaprobleemid. Energeetikavaldkonnas kinnitati Euroopa – Vahemere piirkonna ministrite kohtumisel 2007. aasta detsembris prioriteetne tegevuskava perioodiks 2008–2013. Kultuuri ja inimarengu valdkonnas püüeldi kodanikuühiskonna suurema kaasamise poole. Dialoog keskendus sellistele teemadele nagu naiste roll ühiskonnas, kõrgem haridus, teadusuuringud ja infoühiskond. Poliitiline dialoog Euroopa naabruspoliitika partneritega on tugevnenud ka pärast 2007. aasta detsembris Lissabonis toimunud Aafrika riikide ja ELi tippkohtumist, mis võttis vastu Aafrika–ELi ühisstrateegia ja esimese tegevuskava, ning mis loob uut sünergiat ELi ja Aafrika riikide vahelistes suhetes.

Euroopa Ülemkogu kiitis 2008. aasta märtsis heaks Euroopa Liidu liikmesriike ja Euroopa Liidu väliseid Vahemere rannikuriike ühendava Vahemere Liidu põhimõtte. Ülemkogu kutsus komisjoni üles esitama nõukogule 13. juulil 2008 Pariisis toimuvaks tippkohtumiseks vajalikud ettepanekud Barcelona protsessi raames loodava Vahemere Liidu tegutsemisviiside määratlemiseks. Komisjon peab ettepanekute koostamise käigus nõu lõunapoolsete naaberriikidega ning esitab need aegsasti.

Komisjon esitas vastusena Musta mere piirkondliku koostöö laiendamist tingivatele probleemidele ja võimalustele oma 2007. aasta aprilli teatises Musta mere sünergia algatuse. See algatus toetub Bulgaaria ja Rumeenia ELiga ühinemisele ja Türgi ühinemisprotsessile ning täiendab peamiselt kahepoolseid jõupingutusi Euroopa naabruspoliitika ja muu selles piirkonnas rakendatava poliitika raames. Algatus pakub välja uue piirkondliku koostööplatvormi, mis hõlmab ELi, Türgit, kõiki kokkulepitud tegevuskavaga idapoolseid naabruspoliitika partnereid ja Vene Föderatsiooni. Kui nõukogu oli Musta mere sünergia kinnitanud, alustas komisjon konkreetsete meetmete rakendamist peamiselt energeetika, transpordi, keskkonna, kalanduse, rände ja kodanikuühiskonna arengu valdkonnas. Komisjon sai Musta mere majanduskoostöö organisatsioonis vaatleja staatuse ning arendas organisatsiooniga töösuhteid. 14. veebruaril 2008 toimus Kiievis ELi ja Musta mere sünergia partnerriikide välisministrite kohtumine. Kohtumisel võeti vastu ühisavaldus, millega käivitati Musta mere sünergia kui pikaajaline ühisüritus. 2008. aasta juunis esitab komisjon nõukogule Musta mere sünergia esimese aastaülevaate.

5. ELi ja partnerriikide suhete edasine areng

Tegevuskavade edasine areng

Nõukogu rõhutas oma 2008. aasta veebruari järeldustes tegevuskavade keskset rolli liikumisel Euroopa naabruspoliitika eesmärkide suunas. Käesolevas teatises kirjeldatav areng kinnitab nimetatud hinnangut igati. Tegevuskavad on mänginud keskset rolli ELi ja tema partnerite vaheliste lepingute tegelikul rakendamisel; samuti on nad muutumas oluliseks taustmaterjaliks teistele abiandjatele. Et nimetatud suhted süvenevad ja mõningad eesmärgid saavutatakse samal ajal, kui lepitakse kokku uusi, on vaja nimetatud vahendeid vastavalt kohandada. Selline kohandamine on sätestatud ka tegevuskavades endis ning see võimaldab kajastada partnerite suurenenud püüdlusi nende ühist tööd reguleerivas dokumendis. Komisjon on seisukohal, et selliseid vahendeid, sõltumata sellest, kuidas neid nimetatakse, saab ka edaspidi kasutada Euroopa naabruspoliitika partneritega sõlmitavate uute lepingute raames.

Esimese põlvkonna tegevuskavade rakendamise käigus seni kogutud kogemused näitavad, et tulevased kohandused peaksid viima selliste dokumentide koostamiseni, mis oleksid paremini suunatud partnerriikide konkreetsetele ambitsioonidele ja võimalustele, peegeldaksid ELi diferentseeritud suhteid eri partnerriikidega ja aitaksid kaasa konkreetsetele sammudele õigussüsteemide ühtlustamiseks suunas ELi õigusaktide ja standarditega. Niisugune eristamine suurendaks ka partnerriikide vastutust tegevuskavade täitmisel.

Tegevuskavade põhijooni, nimelt nende suhtelist konkreetsust, ajalist kindlaksmääratust ja tegevusele suunatust, tuleb säilitada ja tugevdada. Kasu oleks ka tegevuskava eesmärkide saavutamiseks võetavate meetmete selgemast järjestamisest. Üldiselt tuleks säilitada tegevuskavade kohaldamisala (s.o hõlmatud sektorite arv), sest see esindab ELi ja tema partnerite vaheliste suhete mitmekesisust. Läbi tuleks viia tegevuskavade rakendamise tõepärane hindamine.

ELi ja partnerite suhete edasine areng

Euroopa naabruspoliitika on niisiis muutumas järkjärgult tihedamate ja viljakamate suhete arendamise tööriistaks ELi ja tema partnerite vahel. EL peab säilitama oma lähenemisviisi, mis kätkeb 1) poliitika ja selle rakendamise intensiivistamist selgemate tulemuste saavutamiseks, 2) etapiviisilise, tulemustel põhineva ja diferentseeritud kursi järgimist ning 3) soovi avaldamist süvendada suhteid teatavate partneritega, kui ka asjaomased riigid seda soovivad.

Nelja riigiga on töö tegevuskava rakendamiseks intensiivistunud sedavõrd, et on täielikult õigustatud suhete oluline süvendamine ELiga. Seda tehakse iga juhtumi puhul konkreetseid asjaolusid arvesse võttes ja kooskõlas Euroopa naabruspoliitika üldiste aluste, sealhulgas kokkulepitud sihttasemete põhimõttega. Ukrainaga on nimetatud partnerluse jaoks pandud alus uuele suurejoonelisele raamistikule. Seda on tehtud kiiresti arenevate läbirääkimiste kaudu uue laiendatud lepingu üle, mis sisaldab sätteid põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubandusala kohta. Moldova Vabariik on saavutanud edu Euroopa naabruspoliitika tegevuskava elluviimisel ning näidanud üles tugevat poliitilist tahet edasiseks arenguks. Nagu Euroopa Ülemkogu 2008. aasta veebruaris järeldas, on EL Moldova jätkuvate edusammude korral valmis mõtlema uuele Moldova Vabariigi huvidele kohandatud lepingule, mis hõlmab rohkemat kui partnerlus- ja koostööleping. Käimas on ka arutelu Marokoga konkreetsete meetodite üle „edasijõudnu staatuse” saavutamiseks, milleks võiks olla laiapõhjaline pakett, mis sisaldaks paralleelselt edusammudega tagasivõtmise alal ka inimeste liikuvuse tagamisele suunatud meetmeid. Iisraeli puhul arutab analüüsirühm valdkondi, milles saaks suhteid ELiga laiendada eristaatuseni, mis peaks hõlmama nii poliitilise dialoogi süvendamist kui ka Iisraeli tihedamat kaasamist ELi majandusse ja turgu ning mitmesse ELi peamisesse poliitikavaldkonda.

Koostöö Jordaania ja Tuneesiaga jätkub mitmes sektoripõhises poliitikavaldkonnas nende riikide reformikavade toetamiseks.

Muude riikide puhul algas Euroopa naabruspoliitika tegevuskavade rakendamine suhteliselt hiljuti. Armeenia, Egiptuse ja Gruusiaga tehtav koostöö tugineb paljulubaval algusel, kusjuures iga riigi puhul võetakse arvesse konkreetset olukorda ja riigi eesmärke. Aserbaidžaaniga edeneb töö mitmes valdkonnas, sealhulgas energeetikaalase koostöö alal.

Liibanoni ja okupeeritud Palestiina territooriumi puhul on Euroopa naabruspoliitika tegevuskavad tugevaks ankruks reformidele, kui tingimused ükskord suuremaid edusamme võimaldavad. Seni jätkuvad paljude tasandite kontaktid usalduse ja suutlikkuse suurendamiseks. 2008. aasta teiseks kvartaliks kavandatud ühiskomitee ja Palestiina omavalitsuse kohtumisel on kavas tegevuskava ühine rakendamine taas käivitada.

Nelja Euroopa naabruspoliitika riigiga ei ole tegevuskavu kokku lepitud, kuid mitmel juhul on suhteid edasi viivad edusammud olnud siiski võimalikud. Hästi edeneb assotsieerimislepingu rakendamine Alžeeriaga; suhted süvenevad kiiresti eri valdkondades energeetikast rände küsimusteni. Märgatavalt on paranenud suhted Liibüaga; komisjon on teinud ettepaneku sõlmida selle olulise riigiga edasipürgiv ja laiaulatuslik leping. Süüriaga saaks suhteid laiendada assotsieerimislepingu eelnõu baasil, kui poliitiline olukord seda võimaldab. Suhted Valgevenega ministrite tasandil jäävad selle riigi siseolukorra tõttu piiratuks, samal ajal arendatakse kontakte tehnilisel tasandil. EÜ delegatsiooni avamine Minskis võimaldab tugevdada nimetatud kontakte ja sidemeid Valgevene kodanikuühiskonnaga.

Nähtavam poliitika

Komisjoni 2006. aasta detsembri teatises märgiti vajadust muuta Euroopa naabruspoliitika nähtavamaks, et suurendada kohalikku vastutust reformiprotsessis ning tugevdada toetust tugevdamiseks, mida EL pakub oma naabritele vastavalt sellele, kuidas nad Euroopa Liidule lähenevad. Lisaks 2007. aasta septembris Brüsselis peetud konverentsile, millel osalesid ELi ja partnerriikide ministrid ja kodanikuühiskonna esindajad, tõusis kõnealusel aastal paljudes partnerriikides märgatavalt üldsuse teadlikkus tegevuskavades sisalduvatest kohustustest ning kodanikuühiskonna organisatsioonide tähelepanu keskendus senisest enam Euroopa naabruspoliitikale. ELis on naabrussuhete tihendamise tähtsus saanud poliitilises debatis kesksema koha. Komisjon toetub nimetatud saavutustele oma koostöös teiste institutsioonide, liikmesriikide ja partnerriikidega.

[1] Alžeeria, Armeenia, Aserbaidžaan, Egiptus, Gruusia, Iisrael, Jordaania, Liibanon, Liibüa, Maroko, Moldova Vabariik, okupeeritud Palestiina territoorium, Süüria, Tuneesia, Ukraina ja Valgevene. Lühiduse huvides hõlmab termin „partnerriigid” edaspidi ka okupeeritud Palestiina territooriumi.

[2] KOM(2006) 726.

[3] KOM(2007) 774.

--------------------------------------------------