NÕUKOGU ÜHINE SEISUKOHT (EÜ) nr 3/2007,

11. detsember 2006,

eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu … määrus (EÜ) nr …/2007, mis käsitleb tsiviillennundusjulgestuse ühiseeskirju ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 2320/2002

(EMPs kohaldatav tekst)

(2007/C 70 E/02)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 80 lõiget 2,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),

olles konsulteerinud Regioonide Komiteega,

toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (2)

ning arvestades järgmist:

Ilma et see piiraks konventsiooni kuritegude ja mõningate teiste tegude kohta õhusõiduki pardal (Tokio, 1963), õhusõiduki ebaseadusliku hõivamise vastu võitlemise konventsiooni (Haag, 1970) ja tsiviillennunduse ohutuse vastu suunatud ebaseaduslike tegude tõkestamise konventsiooni (Montreal, 1971) kohaldamist, peaks käesolev määrus samuti hõlmama julgestusmeetmeid, mida kohaldatakse ühenduse lennuettevõtjate õhusõiduki pardal või lennu ajal.

Kolmandad riigid võivad nõuda käesolevas määruses sätestatud meetmetest erinevate meetmete kohaldamist liikmesriigi lennujaamast väljuvate lendude või kolmandast riigist ülelendude suhtes. Ilma et see siiski piiraks mis tahes kahepoolsete kokkulepete, milles üks osaline on ühendus, kohaldamist, peaks komisjonil olema võimalik kontrollida kolmanda riigi nõutavaid meetmeid.

Eelkõige peaksid komisjonil olema volitused kehtestada tingimused, mille puhul artikli 4 lõikes 3 ja artikli 9 lõikes 2 osutatud menetlused vastu võetakse. Kuivõrd need meetmed on üldise iseloomuga ja on kavandatud muutma käesoleva määruse vähem olulisi sätteid või lisama uusi vähem olulisi sätteid, tuleks need meetmed vastu võtta vastavalt nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a ette nähtud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

Kuna käesoleva määruse eesmärke, milleks on tsiviillennunduse kaitsmine ebaseaduslike sekkumiste eest ja aluse loomine Chicago konventsiooni 17. lisa ühiseks tõlgendamiseks, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ja need eesmärgid on määruse ulatuse ja mõju tõttu paremini saavutatavad ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Eesmärgid

1. Käesolevas määruses kehtestatakse ühiseeskirjad tsiviillennunduse kaitsmiseks ebaseaduslike sekkumiste eest.

Samuti kehtestatakse kõnealuses määruses Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni 17. lisa ühise tõlgendamise alused.

2. Lõikes 1 sätestatud eesmärkide saavutamise vahendid on järgmised:

Artikkel 2

Kohaldamisala

1. Käesolevat määrust kohaldatakse:

2. Käesoleva määruse kohaldamisest Gibraltari lennujaama suhtes ei järeldu, et see mõjutaks Hispaania Kuningriigi ja Ühendkuningriigi õiguslikke positsioone nende vaidluses selle territooriumi suveräänsuse üle, kus lennujaam paikneb.

Artikkel 3

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

“ühenduse lennuettevõtja” — lennuettevõtja, kellel on kehtiv lennutegevusluba, mille liikmesriik on väljastanud nõukogu 23. juuli 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2407/92 lennuettevõtjatele lennutegevuslubade väljaandmise kohta (6) kohaselt;

“transfeerreisijad, -pagas, -last või -post” — reisijad, pagas, last või post, mis väljub lennujaamast muu õhusõiduki pardal, kui see, millega nad lennujaama saabusid;

“transiitreisijad, -pagas, -last või -post” — reisijad, pagas, last või post, mis väljuvad lennujaamast sama õhusõiduki pardal, millega nad lennujaama saabusid;

“võimalikku ohtu kujutav reisija” — reisija, kes on kas deporteeritu, on sisserände seisukohalt vastuvõetamatu isik või on seaduslikult kinnipeetav;

Artikkel 4

Ühised põhistandardid

1. Ühised põhistandardid tsiviillennunduse kaitsmiseks ebaseaduslike sekkumiste eest on sätestatud lisas.

2. Lõikes 1 osutatud ühiste standardite rakendamise üksikasjalikud meetmed sätestatakse artikli 15 lõikes 2 osutatud korras.

Need meetmed puudutavad eelkõige järgmist:

3. Muutes käesolevat määrust otsusega vastavalt artikli 15 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele, sätestab komisjon kriteeriumid, mille kohaselt liikmesriikidel on võimalik erandina lõikes 1 osutatud ühistest põhistandarditest võtta vastu alternatiivsed julgestusmeetmed, millega tagatakse piisav kaitse kohaliku riskianalüüsi põhjal. Selliste alternatiivsete meetmete kasutamine on põhjendatud õhusõiduki suuruse, lennutegevuse või muude asjasse puutuvate tegevuste olemuse, ulatuse, või sagedusega seotud asjaoludega.

Eriti kiireloomulistel juhtudel võib komisjon kasutada artikli 15 lõikes 4 osutatud kiirmenetlust.

Liikmesriigid teatavad nendest meetmetest komisjonile.

4. Liikmesriigid tagavad oma territooriumil lõikes 1 osutatud ühiste põhistandardite kohaldamise. Kui liikmesriigil on alust arvata, et julgestusalase rikkumisega on turvalisust ohustatud, tagab ta asjakohaste ja koheste meetmete kohaldamise rikkumise kõrvaldamiseks ning tsiviillennunduse jätkuva turvalisuse tagamiseks.

Artikkel 5

Liikmesriikide kohaldatavad rangemad meetmed

1. Liikmesriigid võivad kohaldada artiklis 4 osutatud ühistest põhistandarditest rangemaid meetmeid. Seda tehes peavad nad tegutsema riskianalüüsi põhjal ja ühenduse õigust järgides. Meetmed peavad käsitletava riski suhtes olema asjakohased, objektiivsed, mittediskrimineerivad ja proportsionaalsed.

2. Pärast nende meetmete kohaldamist teatavad liikmesriigid neist võimalikult kiiresti komisjonile. Kõnealuse teabe saamisel edastab komisjon selle teabe teistele liikmesriikidele.

3. Liikmesriigid ei ole kohustatud komisjoni teavitama, kui asjaomased meetmed piirduvad teatava lennuga konkreetsel kuupäeval.

Artikkel 6

Kolmandate riikide nõutavad julgestusmeetmed

1. Ilma et see piiraks mis tahes kahepoolsete kokkulepete, milles üks osaline on ühendus, kohaldamist, teavitab liikmesriik komisjoni kolmanda riigi nõutavatest julgestusmeetmetest, kui need erinevad artiklis 4 osutatud ühistest põhistandarditest liikmesriigi lennujaamast kolmandasse riiki väljuvate lendude või kolmandast riigist ülelendude suhtes.

2. Asjaomase liikmesriigi taotlusel või omal algatusel kontrollib komisjon lõikes 1 osutatud mis tahes meetmete kohaldamist ning võib vastavalt artikli 15 lõikes 2 osutatud menetlusele koostada nõuetekohase vastuse asjaomasele kolmandale riigile.

3. Lõikeid 1 ja 2 ei kohaldata, kui

Artikkel 7

Pädev asutus

Kui ühe liikmesriigi piires on tsiviillennundusjulgestusse kaasatud kaks või rohkem asutust, määrab liikmesriik ühe asutuse (edaspidi “pädev asutus”), kes vastutab artiklis 4 osutatud ühiste põhistandardite rakendamise koordineerimise ja järelevalve eest.

Artikkel 8

Siseriiklik tsiviillennunduse julgestusprogramm

1. Iga liikmesriik koostab siseriikliku tsiviillennunduse julgestusprogrammi ning kohaldab ja haldab seda.

Kõnealuses programmis määratletakse artiklis 4 osutatud ühiste põhistandardite rakendamisega seotud kohustused ja kirjeldatakse majandustegevuses osalejate ja üksuste poolt sel eesmärgil nõutavaid meetmeid.

2. Pädev asutus teeb tsiviillennunduse julgestusprogrammi asjakohased osad teadmisvajaduse põhimõttel kirjalikult kättesaadavaks vaid neile majandustegevuses osalejatele ja üksustele, kellel on tema arvates nende vastu õigustatud huvi.

Artikkel 9

Siseriiklik lennundusjulgestuse järelevalve programm

1. Iga liikmesriik koostab siseriikliku lennundusjulgestuse järelevalve programmi ning kohaldab ja haldab seda.

Nimetatud programm võimaldab liikmesriigil kontrollida tsiviillennundusjulgestuse kvaliteeti ning jälgida käesoleva määruse ja siseriikliku tsiviillennunduse julgestusprogrammi täitmist.

2. Siseriikliku lennundusjulgestuse järelevalve programmi käsitlevad erinõuded võetakse vastu, muutes käesolevat määrust lisa lisamise kaudu artikli 15 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetluses.

Eriti kiireloomulistel juhtudel võib komisjon kasutada artikli 15 lõikes 4 osutatud kiirmenetlust.

Programm võimaldab puudusi kiiresti avastada ja kõrvaldada. Samuti sätestatakse selles programmis, et pädev asutus kontrollib otseselt (või kontrollimine toimub tema järelevalve all) ja regulaarselt kõiki lennundusjulgestusstandardite rakendamise eest vastutavaid lennujaamu, majandustegevuses osalejaid ja üksusi, kes asuvad asjaomase liikmesriigi territooriumil.

Artikkel 10

Lennujaama julgestusprogramm

1. Iga lennujaama käitaja koostab, kohaldab ja haldab lennujaama julgestusprogrammi.

Kõnealuses programmis kirjeldatakse meetodeid ja menetlusi, mida lennujaama käitaja peab järgima, et täita nii käesolevat määrust kui ka lennujaama asukohaliikmesriigi siseriiklikku tsiviillennunduse julgestuseprogrammi.

Programm sisaldab sisemise kvaliteedikontrolli sätteid, milles kirjeldatakse, kuidas lennujaama käitaja kontrollib nende meetodite ja menetluste täitmist.

2. Lennujaama julgestusprogramm esitatakse pädevale asutusele, kes võib vajaduse korral võtta edasisi meetmeid.

Artikkel 11

Lennuettevõtja julgestusprogramm

1. Iga lennuettevõtja koostab, kohaldab ja haldab lennuettevõtja julgestusprogrammi.

Kõnealuses programmis kirjeldatakse meetodeid ja menetlusi, mida lennuettevõtja peab järgima, et täita nii käesolevat määrust kui ka teenuste osutamise lennujaama liikmesriigi siseriiklikku tsiviillennunduse julgestusprogrammi.

Programm sisaldab sisemise kvaliteedikontrolli sätteid, milles kirjeldatakse, kuidas lennuettevõtja kontrollib nende meetodite ja menetluste täitmist.

2. Taotluse korral esitatakse lennuettevõtja julgestusprogramm pädevale asutusele, kes võib vajaduse korral võtta edasisi meetmeid.

3. Kui ühenduse lennuettevõtja julgestusprogramm on selle liikmesriigi, kes annab lennuettevõtjale lennutegevusloa, pädeva asutuse kinnitatud, tunnustavad teda kõik liikmesriigid kui lennuettevõtjat, kelle puhul on täidetud lõikes 1 sätestatud nõuded. See ei piira liikmesriigi õigust nõuda mis tahes lennuettevõtjalt täpsustusi:

Artikkel 12

Üksuse julgestusprogramm

1. Iga üksus, kes artiklis 8 osutatud siseriikliku tsiviillennunduse julgestusprogrammi alusel peab kohaldama lennundusjulgestusstandardeid, koostab üksuse julgestusprogrammi ning kohaldab ja haldab seda.

Kõnealuses programmis kirjeldatakse meetodeid ja menetlusi, mida üksus peab järgima, et täita liikmesriigi siseriiklikku tsiviillennunduse julgestusprogramm seoses oma tegevusega asjaomases liikmesriigis.

Programm sisaldab sisemise kvaliteedikontrolli sätteid, milles kirjeldatakse, kuidas üksus kontrollib nende meetodite ja menetluste täitmist.

2. Taotluse korral esitatakse programm asjaomase liikmesriigi pädevale asutusele, kes vajaduse korral võib võtta edasisi meetmeid.

Artikkel 13

Komisjoni inspekteerimised

1. Komisjon koostöös asjaomase liikmesriigi pädeva asutusega korraldab inspekteerimisi, sealhulgas lennundusjulgestusstandardeid rakendavate lennujaamade, majandustegevuses osalejate ja üksuste inspekteerimisi, et kontrollida käesoleva määruse kohaldamist liikmesriikides ning vajaduse korral teha soovitusi lennundusjulgestuse tõhustamiseks. Sel eesmärgil teavitab pädev asutus komisjoni kirjalikult kõikidest tema territooriumil asuvatest tsiviillennundust teenindavates muudest tsiviillennujaamadest, mis ei ole hõlmatud artikli 4 lõikega 3.

Komisjoni inspekteerimiste korraldamise menetlused võetakse vastu artikli 15 lõikes 2 osutatud korras.

2. Komisjon ei teata ette lennundusjulgestusstandardeid kohaldavate lennujaamade, majandustegevuses osalejate ja üksuste inspekteerimisest. Aegsasti enne inspekteerimist teavitab komisjon sellest asjaomast liikmesriiki.

3. Iga komisjoni inspekteerimisaruanne edastatakse asjaomase liikmesriigi pädevale asutusele, kes oma vastuses sätestab meetmed mis tahes tuvastatud puuduste kõrvaldamiseks.

Aruanne ja pädeva asutuse vastus edastatakse seejärel teiste liikmesriikide pädevatele asutustele.

Artikkel 14

Teabelevi

Otsuse 2001/844/EÜ, ESTÜ, Euratom kohaldamisel käsitatakse “ELi salastatud dokumentidena” ega tehta avalikkusele kättesaadavaks järgmiseid dokumente:

meetmed ja menetlused, millele on osutatud artikli 4 lõigetes 2 ja 3, artikli 5 lõikes 1 ja artikli 6 lõikes 1, kui need sisaldavad julgestuse seisukohalt tundlikku teavet;

Artikkel 15

Komitee

1. Komisjoni abistab komitee.

2. Kui osutatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7, võttes arvesse nimetatud otsuse artikli 8 sätteid.

Tähtajaks otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõike 6 tähenduses kehtestatakse üks kuu.

3. Kui osutatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1–4 ning artiklit 7, võttes arvesse nimetatud otsuse artikli 8 sätteid.

4. Kui osutatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1, 2 ja 6 ning artiklit 7, võttes arvesse nimetatud otsuse artikli 8 sätteid.

Artikkel 16

Karistused

Liikmesriigid kehtestavad käesoleva määruse sätete rikkumise korral kohaldatavaid karistusi käsitlevad eeskirjad ja võtavad kõik vajalikud meetmed nende eeskirjade rakendamise tagamiseks. Kehtestatud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.

Artikkel 17

Kehtetuks tunnistamine

Määrus (EÜ) nr 2320/2002 tunnistatakse kehtetuks.

Artikkel 18

Jõustumine

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolevat määrust kohaldatakse alates … (7), välja arvatud artikli 4 lõiked 2 ja 3, artikli 9 lõige 2, artikli 13 lõige 1 ja artikkel 15, mida kohaldatakse alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast.

(1) ELT C 185, 8.8.2006, lk 17.

(2) Euroopa Parlamendi 15. juuni 2006. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata), nõukogu 11. detsembri 2006. aasta ja Euroopa Parlamendi … seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

(3) EÜT L 355, 30.12.2002, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 849/2004 (ELT L 158, 30.4.2004, lk 1).

(4) EÜT L 317, 3.12.2001, lk 1. Otsust on muudetud otsusega 2006/548/EÜ, Euratom (ELT L 215, 5.8.2006, lk 38).

(5) EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23. Otsust on muudetud otsusega 2006/512/EÜ (ELT L 200, 22.7.2006, lk 11).

(6) EÜT L 240, 24.8.1992, lk 1.

(7) Kaks aastat pärast käesoleva määruse jõustumise kuupäeva.

Isikud, kes teostavad läbivaatust, juurdepääsukontrolli või rakendavad muid julgestuskontrolli meetmeid või kes vastutavad selle eest, võetakse tööle, koolitatakse ja vajaduse korral sertifitseeritakse tagamaks, et nad on selleks tööks sobivad ja pädevad täitma kohustusi, mis neile määratakse.

Ilma et see piiraks lennuohutuseeskirjade kohaldamist,

Pardavarude, sealhulgas veoks või õhusõiduki pardal kasutamiseks ette nähtud toitlustusvahendite ja varude suhtes kohaldatakse julgestuskontrolli meetmeid ja need on kaitstud kuni õhusõidukisse laadimiseni, et ennetada keelatud esemete viimist õhusõiduki pardale.

Lennuettevõtja posti ja saadetiste suhtes kohaldatakse julgestuskontrolli meetmeid ning need on kaitstud kuni õhusõidukile laadimiseni, et ennetada keelatud esemete viimist õhusõiduki pardale.

Reisijast eraldi liikuvat pagasit ei transpordita, välja arvatud juhul, kui see pagas on kas eraldatud reisijast mitteolenevatel põhjustel või selle suhtes kohaldatakse täiendavaid julgestuskontrolli meetmeid.

see saabub kolmandast riigist, kus kohaldatavad julgestusstandardid on tunnistatud samaväärseks ühiste põhistandarditega artikli 15 lõikes 2 osutatud menetluse kohaselt.

see saabub liikmesriigist, välja arvatud juhul, kui komisjon või asjaomane liikmesriik on edastanud teabe, et kõnealust registreeritud transfeerpagasit ei saa käsitada ühiste põhistandardite kohase läbivaatuse läbinuna, või

reisijad saabuvad liikmesriigist, tingimusel et komisjon või see liikmesriik ei ole edastanud teavet, et kõnealuseid reisijaid ja nende käsipagasit ei saa käsitada ühiste põhistandardite kohase läbivaatuse läbinutena, või

nad saabuvad liikmesriigist, välja arvatud juhul, kui komisjon või see liikmesriik on edastanud teabe, et neid reisijaid ja nende käsipagasit ei saa käsitada ühiste põhistandardite kohase läbivaatuse läbinutena, või

nad saabuvad liikmesriigist, välja arvatud juhul, kui komisjon või see liikmesriik on edastanud teabe, et neid reisijaid ja nende käsipagasit ei saa käsitada ühiste põhistandardite kohase läbivaatuse läbinutena, või

Õhusõidukid, mis on pargitud lennujaamade piiritletud aladele, mille suhtes kohaldatakse artikli 4 lõikes 3 osutatud alternatiivseid meetmeid, eraldatakse õhusõidukitest, mille suhtes kohaldatakse täielikult ühiseid põhistandardeid tagamaks, et õhusõidukite, reisijate, pagasi, lasti ja posti suhtes kohaldatavaid julgestusstandardeid ei rikutaks.

NÕUKOGU PÕHJENDUSED

I. SISSEJUHATUS

Komisjon esitas 2005. aasta septembris ettepaneku nõukogu määruse vastuvõtmiseks, mis asendab Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2320/2002, millega kehtestatakse tsiviillennundusjulgestuse valdkonna ühiseeskirjad (1). Viimati nimetatud määrus, mis koostati ja võeti vastu vastusena 11. septembril 2001. aastal Ameerika Ühendriikides toimunud terrorirünnakutele, on olnud jõus alates 2003. aasta jaanuarist. Määruse (EÜ) nr 2320/2002 asendamist uue tekstiga peetakse vajalikuks sellepärast, et selle kohaldamise käigus on tekkinud mitmeid rakendamisega seotud probleeme.

Euroopa Parlament võttis oma arvamuse vastu esimesel lugemisel 15. juunil 2006 ning see sisaldas 85 muudatusettepanekut.

Nõukogu kaalus tõsiselt võimalust jõuda määruse eelnõu teksti suhtes Euroopa Parlamendiga kokkuleppele esimesel lugemisel. Mitteametlike kontaktide käigus Euroopa Parlamendi esindajatega selgus siiski, et julgestusmeetmete rahastamise küsimust peab põhjalikumalt uurima, et jõuda mõlemale poolele vastuvõetava tekstini. Seetõttu otsustas nõukogu vastu võtta ühise seisukoha, milles võetaks arvesse võimalikult palju Euroopa Parlamendi esimesel lugemisel tehtud muudatusettepanekuid, ning püüda Euroopa Parlamendiga hiljem kokkuleppele jõuda.

Pärast kogu teksti viimistlemist õiguskeele ekspertide poolt võttis nõukogu 11. detsembril 2006 vastu oma ühise seisukoha. Nimetatud seisukoha vastuvõtmisel võttis nõukogu arvesse Euroopa Parlamendi esimesel lugemisel esitatud arvamust ja võttis vastu 46 muudatusettepanekut.

Nõukogu võttis samuti arvesse Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust.

II. ÜHISE SEISUKOHA ANALÜÜS

Nõukogu pidas võimalikuks nõustuda komisjoni ettepaneku põhisuundadega. Mõnedes punktides otsustas nõukogu siiski teksti muuta, eelkõige selleks, et teha see selgemaks, lihtsamaks ja arusaadavamaks.

Kõige olulisemad muudatused, mille nõukogu komisjoni ettepanekusse tegi, kuuluvad kahte allpoolnimetatud valdkonda.

Esiteks, nõukogu võttis seoses komiteemenetlusega arvesse nõukogu poolt 2006. aasta juulis vastu võetud uusi eeskirju (2). Määruse eelnõu artikli 4 lõikes 3 ja artikli 9 lõikes 2 nähakse ette uue kontrolliga regulatiivmenetluse kasutamine, mis kehtestati kõnealuste uute eeskirjadega ja mis annab Euroopa Parlamendile suurema võimu. Artikli 4 lõikes 3 sätestatakse kriteeriumid, mille alusel liikmesriigid võivad väikeste lennujaamade või õhusõidukite puhul erandeid teha. Artikli 9 lõikes 2 esitatakse standardid, mida kohaldatakse liikmesriikide siseriiklike kvaliteedikontrolli programmide suhtes.

Teiseks, artikli 5 lõige 2 lubab liikmesriikidel kohaldada kõnealuses määruses sätestatud meetmetest rangemaid riiklikke meetmeid. Võttes arvesse arutlusel olevate küsimuste tähtsust, mitmete julgeolekuriskide tõsidust ja nende riskidega seotud kiiresti muutuvaid asjaolusid, asus nõukogu seisukohale, et liikmesriikidel peaks olema piisavalt tegutsemisruumi mis tahes täiendavate või erimeetmete kehtestamiseks, mida nad peavad vajalikuks. Selliste meetmete kehtestamist ei oleks nõukogu arvates vaja ühenduse tasandil eraldi põhjendada.

Euroopa Parlamendi esitatud muudatusettepanekutest pidas nõukogu võimalikuks kiita osaliselt või täielikult heaks järgmised 46 muudatusettepanekut:

2, 4, 5, 7, 8, 11, 12, 15, 17, 18, 20, 21, 23–30, 33, 34, 37, 40, 45–49, 51, 53-58, 65–68, 73, 77–79, 82 ja 84.

Nõukogu ei pidanud siiski võimalikuks kiita heaks mitmeid teisi muudatusettepanekuid. Neist tähtsaimad on muudatusettepanekud 3, 35, 43 ja 44, mis käsitlevad julgeolekukorralduste rahastamist kõnealuse määruse alusel. Nõukogu leiab, et ei ole asjakohane, et selline tehniline määrus sisaldab rahastamisnõudeid või -kohustusi. Subsidiaarsuse põhimõtte kohaselt tuleks sellised küsimused lahendada siseriiklikul tasandil.

Paljusid teisi muudatusettepanekuid vastu ei võetud või neid ei võetud osaliselt vastu, kuna need jäid määruse reguleerimisalast väljapoole ega käsitlenud julgeolekueesmärke, milleks kõnealune määrus on kavandatud. Eelkõige puudutab see muudatusettepanekuid 6, 9, 19, 36, 45, 57, 80 ja 85. Muudatusettepanekuid 1, 10, 13, 14, 16, 18, 22, 31, 32, 33, 50, 52, 60, 63, 72 ja 74 ei võetud täielikult või osaliselt vastu põhjusel, et nad olid vastuolus määruse eelnõu teiste osadega, ei lisanud sisulist tähendust selle tekstile või ei olnud kooskõlas lennundusjulgestuse valdkonnas kokkulepitud terminoloogiaga. Lisaks sellele ei võetud täielikult või osaliselt vastu muudatusettepanekuid 20, 21, 38, 39, 41, 42, 59, 61, 62, 64, 69, 70, 71, 75, 76 ja 83, kuna nõukogu on seisukohal, et nad on kas liiga detailsed sellist tüüpi määruse jaoks või ei sobi kokku ühenduse institutsioonilise korraga või sisaldavad sätteid, mille rakendamine kas liikmesriikide või asjaomaste ettevõtjate poolt oleks ebapraktiline.

III. KOKKUVÕTE

Nõukogu on arvamusel, et ühise seisukoha tekst on asjakohane ja tasakaalustatud. Nõukogu on arvamusel, et ühine seisukoht väljendab eesmärke, mis olid enamiku parlamendi muudatusettepanekute ajendiks.

Nõukogu soovib esile tuua neid suuri jõupingutusi, mida on tehtud kõnealuse määruse suhtes kiire kokkuleppe saavutamiseks, ning usub, et ühine seisukoht võimaldab õigusakti varakult ja õigeaegselt vastu võtta.

(1) EÜT L 355, 30.12.2002, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 849/2004 (ELT L 158, 30.4.2004, lk 1).

(2) ELT L 200, 22.7.2006, lk 11.