ET    ET ET 
ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel, xxx [versioon 16.5.2008] 
SEK(2008) yyy 
  
KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT 
Lisatud dokumendile:  
 
KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAM ENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA 
MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMI TEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE 
 
„Uuendatud pühendumine sotsiaalsele Euroop ale: sotsiaalkaitse ja sotsiaalse 
ühtekuuluvuse avatud kooskõlast usmeetodi tugevdamine” 
  
Mõjuhinnangu kokkuvõte 
 
{KOM (2008) xxx (lõplik)} 
{SEK (2008) xxx} 
ET 2   ET Mõjuhinnang on seotud komisjoni teatisega „U uendatud pühendumine sots iaalsele Euroopale: 
sotsiaalkaitse ja so tsiaalse ühtekuuluvuse avatud kooskõlastusmeetodi tugevdamine”. 
Kõnealune teatis, mis kuulub komisjoni 2008. aasta  tööprogrammi priori teetsete algatuste 
hulka, on nüüd uuendatud sotsiaalmeetme te kavaga kaasneva paketi osa. 
Alates 2000. aastast on avatud kooskõlastu smeetodit edukalt rakendatud sotsiaalse 
ühtekuuluvuse, pensioni ning tervishoiu ja pikaajalise hoolduse poliitikas. 2006. aastal 
koondati need kolm eraldiseisvat haru üheks in tegreeritud sotsiaalka itse ja sotsiaalse 
ühtekuuluvuse avatud kooskõlastusmeetodi ks (edaspidi „sotsiaalne avatud 
kooskõlastusmeetod”).  
Selline kooskõlastusmeetod hõlmab kokkulepet ELi ühiste eesmärkide kohta, 
kõrgetasemeliste jagatud eesmärkide sätestamis t kogu protsessi juhtimiseks, ühiste näitajate 
kogumi määratlemist, mis võimaldavad jälgida ühiste eesmärkide poole liikumise edu, riiklike 
strateegiliste aruannete ettevalmistamist liik mesriikides, milles need kokkulepitud eesmärgid 
on muundatud konkreetseteks meetmeteks, ning Eur oopa Komisjoni ja l iikmesriikide ühist 
edu ja poliitiliste jõupingutuste hinda mist sotsiaalkaitsekomitee töö raames. 
Protsessis osalejate üldine hinnang sotsiaal se avatud kooskõlastusmeetodi tulemuste kohta on 
olnud suuresti positiivne. Kooskõlastusmeetodi  kaudu on toetatud vastastikust õppimist, 
aidatud kaasa sidusrühmade laiemale osalemis ele, suurendatud teadlikkust tõrjutuse ja 
vaesuse mitmemõõtmelise olemuse kohta, antud tõuge sotsiaalkaitse süsteemide 
kaasajastamiseks, rajatud ühine lähenemisv iis ühiste väljakutset e jaoks ning toodud 
esiplaanile nähtavale il muvad ühised probleemid.  
Siiski on ühiste eesmärkide täitmine olnud liiga aeglane või ebapiisav. Kuigi oleks ebareaalne 
oodata, et liikmesriikide vabatahtlikul koostö öl põhineva avatud koos kõlastusprotsessiga 
võiks lühikese ajavahemiku jooksul  ulatuslikke tulemusi saavutad a, ollakse siiski laialdaselt 
üksmeelsed selles suhtes, et kooskõlastusmeetodi  võimalused on suures ulatuses kasutamata, 
et mitmed puudujäägid tuleks parandada ning et meetodi strateegilise tugevdamisega võidakse 
ühiste eesmärkide täitmisele lähemale jõuda.  
Analüüsis osutatakse poliitilise tahte ja nä htavuse puudumisele ning vajadusele paremini 
kooskõlastada horisontaalset poliitikat ning sotsia alkaitse ja sotsiaalse kaasatuse küsimuste 
esiletõstmist kõigis asjakohast es poliitikavaldkondades. Lisa ks vajab poliitika tugevamat 
analüütilist toetust ning suuremat osalemist so tsiaalse avatud kooskõlas tusmeetodi protsessis 
piirkondlikul ja kohalikul tasandil. Sa muti peaksid suuremat rolli mängima 
kodanikuühiskonna esindajad ning täiustada tu leks vastastikust õppimisprotsessi.  
Sotsiaalse avatud kooskõlastusm eetodi tugevdamist pooldavad mitmed institutsionaalsed ja 
poliitilised arengud. Lisaks uuele  sotsiaalmeetmete kavale on olemas väljavaade Lissaboni 
lepingu jõustumiseks (milles on sotsiaalsete küsimuste esiletõstmise nõue), lähenemas on 
vaesuse ja sotsiaalse tõrjut use vastu võitlemise Euroopa aasta 2010 ning lähemal ajal on 
tulemas ka komisjoni algatus aktiivse kaasatuse kohta. 
ET 3   ET Selleks, et hinnata tugevdatud sotsiaalse av atud kooskõlastusmeetodi vä ärtust ning selgitada 
välja kõige tõhusam viis selle tugevdamise ks, on sügavama analüüsi jaoks jäetud kolm 
poliitikavalikut1
. 
Esimest valikut kirjeldatakse kui „status quo”. Siin võetakse arvesse asjaolu, et sotsiaalne 
avatud kooskõlastusmeetod on oma olemuselt arengul ine protsess ning et isegi suuremate 
muutuste puudusel jätkab ta oma arengut kasvav ate muutuste ja töömeetodite järk-järguliste 
parandamiste kaudu.  
Teist valikut kirjeldatakse kui protsessi kapitaalremonti, millega laiendatakse sotsiaalse 
avatud kooskõlastusmeetodi ulatust ning protse ss kujundatakse ümber nii, et see hõlmaks 
kõiki ELi sotsiaalpoliitikate dimensioone, et ta gada protsessi tõhus süvalaiendamine ja et 
protsessist saaks omamoodi so tsiaalne „Lissaboni leping”.  
Kolmandat valikut määratletakse kui laiahaar delist ja edasipüüdlikku protsessi tugevdamist 
olemasoleva struktuuri raames. See valik on rajatud üksmeelse ja kasvava edu lähenemisviisile, mida sotsiaalse avatud kooskõ lastusmeetodi puhul siiani kasutati, kuid mis 
on samal ajal strateegiline ja tulevikku vaat av, kuna see toob süsteemi uut dünaamikat. See 
valik annab haarde, et uurida uusi töövahendeid ja -meetodeid, mida katsetataks ja viidaks 
töösse tihedas koostöös liikmesriikidega, eesmärgiga taaselustada protsess ja optimeerida selle rakendamist.  
Valikute võrdlemisel tuleks eris tada kavandatavate muutuste me netluslikku ja sisulist mõju.  
Mõjuhinnang käsitleb peamiselt menetluslikke ja halduslikke külgi. Eeldatakse, et tõhusam 
kooskõlastamine ja vastastikune õppimine mõjuva d soodsalt ühiste eesmärkide saavutamisele, 
milleks on: vaesuse vähendamine, jätkusuutliku m ja kohasem pensionisüsteem, erapooletud ja 
tõhusad tervishoiu ja pikaaja lise hoolduse süsteemid. Samuti eeldatakse – kooskõlas ühiste 
sotsiaalsete eesmärkide olemusega –, et parem sotsiaalne kaitse ja  sotsiaalne kaasatus aitavad 
kaasa majanduskasvu ja tööhõive strateegiale  ning, veelgi üldisemalt, jätkusuutlikule 
majandusarengule. Näiteks võib aktiivne sotsiaal se kaasamise poliitika mitte ainult vähendada 
vaesust, vaid võib ka suurendada tööjõupakku mist. Pensionireformid võivad mitte ainult 
kaasa aidata põlvkondadevahelisele võrdsusele, va id võivad ka tõsta pensionäride aktiivsuse 
taset ja tagada riikliku fi nantseerimise jätkusuutlikku st. Sarnaselt võivad head 
tervishoiusüsteemid mitte ainult edendada in imeste heaolu, vaid mõjuvad ka positiivselt 
tööjõu pakkumisele ja  tööviljakusele.  
Siiski on selge, et sotsiaalne avatud koos kõlastusmeetod võib ainult lihtsustada nende 
eesmärkide saavutamist olukorras, kus peamine vast utus sotsiaalse kaasatuse ja sotsiaalkaitse 
eest jääb liikmesriikidele. Seetõttu tuleb vast ata järgmistele küsimustele: „Kas kavandatavad 
meetmed aitavad muuta sotsiaalse avatud ko oskõlastusmeetodi kohaseks ja elujõuliseks 
kooskõlastusmehhanismiks riiklike ja Euroop a tasandi vahel? Kas nad teevad sellest 
sobivama vahendi, mille abil ühiste sotsiaalsete eesmärkide poole püüelda?”  
Teiste sõnadega, erinevate valikute puhul kaalutletud meetmete hindamine on rohkem 
kvalitatiivne hinnang nende võimalikust mõjust sotsiaalsele avatud kooskõlastusmeetodile kui 
                                                
 
1 Kaht poliitikavalikut – koostöömeetodi täielik kõrvale jätmine ning koostöömeetodi täielik 
integreerimine tööhõive- ja majanduskasvu strateegiaga – on kaalutud, kuid neid ei jäetud sügavamaks 
analüüsiks. Põhjused on selgitatud mõjuhinnangus. 
ET 4   ET hinnang nende meetmete tagajärg edest lõplike poliitiliste tule mustena. Seetõttu ei tehtud 
nimetatud valikute puhul eraldi hinnangut üldise sotsiaalse, majandusliku ja keskkonnamõju 
kohta. Siiski võeti mõjuanalüüsis  erinevate valikute teostatavu se hindamisel täiel määral 
arvesse mikromajanduslikke aspekt e (halduskulud, ressursimõjud).  
Kavandatavad meetmed on mõjuhinnangus grupeer itud komisjoni teatises esitatud nelja 
eesmärgi alusel: suurendada prot sessi poliitilist tahet ja nähtavust, tugevdada positiivset 
koostoimet ELi muude poliitikaval dkondadega, kindlustada protse ssi analüütilist toestamist 
ning suurendada omaksvõtmist liikmesriikide poolt. Seejärel hinnatakse neid meetmeid 
vastavalt nende mõju suurusele nende problee mide suhtes, millele nad suunatud on, ning 
vastavalt nende teostatavusele. Teostatavuse all peetakse silmas poliitilist heakskiitu, inim- ja 
rahaliste ressursside olemasolu, halduskoormust  ning peamiste töövahendite olemasolu. 
Analüüsis osutatakse järgmistele tulemustele: 
1. valik: „status quo”:   
Kasvavatel muutustel, mis toimuvad mi tmete eelnevalt kokkulepitud paranduste 
rakendamisel, on tõenäoliselt positiivne, kuid üldi selt aeglane ja piiratud mõju määratletud 
probleemidele. Lisaks kaasneb selle valikuga oht, et sotsiaalne avatud kooskõlastusmeetod 
langeb „protsessi väsimise” ohvr iks ning kaotab järk-järgult us aldusväärsuse ning protsessis 
osalejate ja selle toetajate usal duse. Igal juhul tundub ülimalt eb atõenäoline, et need piiratud 
parandused oleksid piisavad, et anda sotsiaal sele avatud kooskõlastusmeetodile see tugevus ja 
tõhusus, mis on vajalik ühiste sotsiaalsete ee smärkide paremaks täitmiseks ning Euroopa 
integratsiooni sotsiaalse  mõõtme tugevdamiseks.  
Teostatavus, teisest külje st, tundub olevat kõrge.  Tegelikult on enamus neist meetmetest juba 
komisjoni ja liikmesriikide poolt vastu võetud (vt ühisaruanne 2008). Va jalikku inim- ja 
rahaliste ressursside (piiratud) suurenemist (suurenenud jälgimine, parem tulemuste levitamine, analüütilise raamistiku tugevdamine, jne) saab kompenseerida efektiivsuse tõstmise ja suurema toetumisega välisekspertidele. Ilmset halduskoormust liikmesriikide jaoks ei ole. 
2. valik:  „kapitaalremont”:
 
Selle valiku raames kavandatavad meetmetega s aab tõenäoliselt palju ära teha tuvastatud 
puudujääkide osas ning saab oluliselt tugevd ada protsessi. Enamusel juhtudel on need 
meetmed kavandatud sellisena, et nad taga ksid peaaegu ideaalse süsteemi toimimise, 
kombineerides märkimisväärselt rangemaid meetmeid ja ulatuslikku investeerimist 
ressurssidesse. Kuid sellel valikul on ka negati ivsed küljed. Esiteks toimib sotsiaalne avatud 
kooskõlastusmeetod üksmeele ja subsidiaarsuse põhimõttel. Liikmesriig id võivad tagasi 
lükata komisjoni kavandatavate protsesside märkimisväärsed rangemaks muutmised ning see 
ei tooks kaasa liikmesriikide poolt omaksvõtmise oodatavat suurenemist. Need, kes toetasid sotsiaalset avatud kooskõlastusmeetodit ja aitasi d kaasa selle kujundamise le praegusel kujul, 
võivad mitte mõista meetodi põhjaliku refo rmi vajadust vaid mõned aastad pärast 
ümberstruktureerimist ja esmatähtsustamist ning see võib nad protsessist eemale viia.  
Selle valiku teostatavus lühikese kuni kesk mise ajavahemiku jooksul tundub üsna madal 
olevat. Nagu eelpool mainitud, ei ole liikme sriikide poliitiline h eakskiit tagatud. Kuigi 
tunnustatakse tugevalt, et Eur oopal on osa liikmesriikide ol uliste sotsiaalprobleemide 
lahendamises, hoiavad liikmesriigid väga kinni oma eelisõigustest ja volitustest 
ET 5   ET sotsiaalvaldkonnas ning ol eksid tõenäoliselt vastu mõnede ( või enamuse) selle stsenaariumi 
meetmete vastuvõtmisele. Praegu ei ole ühtegi as utamislepingu sätet, mill e alusel saaks teha 
individuaalseid soovitusi. Lisa ks eeldab see poliitiline valik suuri investeeringuid inim- ja 
rahalistesse ressurssidesse. Samuti toob see kaasa suurene nud halduskoormuse valitsuste 
jaoks, kuna nõutakse täiendavat aruandlust, on vaja sisemist kooskõlastamist ning 
sidusrühmade osalemisega seotud nõuete tõttu. 
3. valik:  „laiahaardeline ja edasipüüdlik protse ssi tugevdamine olemasoleva struktuuri 
raames”:   
Kuigi see valik jääb olemasoleva struktuu ri raamidesse, on selle valiku puhul tänu 
käimasolevate paranduste ühendamisele ja  järk-järgulisele uuenduslike elementide 
sisseviimisele võimalus määratletud eesmärke märkimisväärselt mõjutada. Järk-järguline ELi või riiklike eesmärkide määratlemine, kui se e on põhjendatud ühise analüütilise raamistiku 
arengu alusel, viib kindlasti pr otsessi suurenenud poliitilise nä htavuseni. Nende riikide näite 
põhjal, kes on vastu võtnud kvantit atiivsed eesmärgid, on näha, et selliste eesmärkide 
vastuvõtmine võib tõsta valitsuse vastutust ja aidata kaasa prio riteetide väljaselgitamisele 
kõigis asjakohastes poliitikavaldkondades ja kõig il valitsustasanditel, tingimusel et nad on 
rajatud tugevale analüütilisele aluspõhjal e. Tugevdatud analüütiline võimsus ning 
vastastikune õppimine parandaksid poliitikaloo met sotsiaalvaldkonnas. Ühise analüütilise 
raamistiku arendamine aitaks liikmesriikidel määratleda nende ees seisvad peamised ühised 
väljakutsed ning võimaldaks neil õppida üksteiselt neis valdkonda des, mis neile kõige rohkem 
muret teevad. Samuti annaks see materjali ühenduse muude poliitikavaldkondade jaoks ning 
selle kanali kaudu oleks rohkem võimalusi tõe nditele rajatud poliitik aloomeks ka muudes 
valdkondades. Sellisel viisil tugevda taks positiivset koostoimet muude 
poliitikavaldkondadega, kaasa ar vatud majanduspoliitikaga.  
Enamus selle valiku all kavandatavaid meet meid tunduvad teostatavad. Jällegi sõltub 
koostoime muude poliitikavaldkondadega teguritest , mis jäävad väljapool e sotsiaalse t avatud 
kooskõlastusmeetodit. Kuigi enamus olulisi m uudatusi viidaks sisse järk-järguliselt, on 
mõningased investeeringud inimressurssidesse siiski vajalikud. Mis puutub rahanduslikesse 
ressurssidesse, siis peaks programmi PROGRE SS raames eraldatud vahenditest küllaldaselt 
jätkuma. Üldiselt on mitmete kavandatud meetmete puhul (eesmärkide seadmine, suurendatud jälgimine, jne…) vajalik liikmesriikide poliitiline toetus ja tahe. Riikli kul tasandil toob parem 
kooskõlastamine poliitikavaldkondade vahel (horisontaalne kooskõlastamine ja esmatähtsustamine) ning parem kooskõlastami ne valitsuse erinevate tasandite vahel 
(vertikaalne kooskõlastamine) kaasa mõningase täiendava halduskoormuse, mis siiski peaks 
tekitama järjepideva tulu jõudluse ja tõhususe näol. 
Mõjuhinnangus järeldatakse, et kolmas võima lus on parim. See on lähim võimalus, millega 
käsitleda määratletud probleeme ilma komisjoni  ja liikmesriikide praegusi töömeetodeid 
liigselt lõhkumata. Tegelikkuses tuleks selline valik rakendada järk-järguliselt, mitte ainult 
selle mõju tõttu ressurssidele, vaid ka va jaduse tõttu põhjalikult arutada ja juurutada 
kavandatud muudatusi liikmesr iikide ja sidusrühmadega.