EUROOPA KOMISJON Brüssel,14.6.2018 COM(2018) 460 final 2018/0243(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega luuakse naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahend

{SEC(2018) 310 final}

{SWD(2018) 337 final}



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Põhjused ja eesmärgid Käesolev ettepanek esitatakse seoses 2021.–2027. aasta mitmeaastase finantsraamistikuga, mida on kirjeldatud komisjoni teatises Euroopa Parlamendile, Euroopa Ülemkogule, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Tänapäevane eelarve liidu jaoks, mis hoiab, kaitseb ja avardab võimalusi. Uus mitmeaastane finantsraamistik aastateks 2021–2027“. Teatises esitatakse eelarverubriiki „Naabrus ja maailm“ kuuluvate ELi välistegevuse programmide peamised prioriteedid ja üldine eelarveraamistik; muu hulgas tehakse ettepanek luua naabruspoliitika, arengu ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahend. Naabruspoliitika, arengu ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahendi eesmärk on kaitsta ja edendada liidu väärtusi ja huve kogu maailmas, et viia ellu liidu välistegevuse eesmärke ja põhimõtteid, nagu on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artikli 3 lõikes 5, artiklis 8 ja artiklis 21. Probleemid, mida välistegevuse raames tuleb lahendada, on viimastel aastatel kasvanud. Maailma on hakanud iseloomustama suurenev ebakindlus, mis on tingitud mitmetest kriisidest ELi naabruses ja mujal. Selle uue reaalsuse osaks on piirkondlikud konfliktid, terrorism, majanduslik ebavõrdsus ja kasvav rändesurve, millele lisanduvad rahvastiku kasv, kliimamuutused ja keskkonnaseisundi halvenemine. Kuigi vaesuse tase on kogu maailmas vähenenud, on vaesuses elavate inimeste arv endiselt suur probleem, sealhulgas areneva majandusega riikides. Ehkki mõned partnerid on teinud märkimisväärseid edusamme, on teised endiselt ebakindlas olukorras. 2014–2020. aasta mitmeaastane finantsraamistik sisaldab rubriigis „Globaalne Euroopa“ mitut rahastamisvahendit, millest enamik lõpeb 31. detsembril 2020. Nende eesmärgid on ELi välistegevuse laiemate sihtide piires varieeruvad, sealhulgas: –vaesuse vähendamine ja säästev areng (määrus (EL) nr 233/2014, millega luuakse arengukoostöö rahastamisvahend); –liidu strateegiliste huvide edendamine (määrus (EL) nr 234/2014, millega luuakse partnerluse rahastamisvahend); –abi andmine liidu naabruses (määrus (EL) nr 232/2014, millega luuakse Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend); –inimõiguste kaitse (määrus (EL) nr 235/2014, millega luuakse rahastamisvahend demokraatia ja inimõiguste jaoks kogu maailmas); –kriisidele reageerimine, konfliktide ennetamine ja rahu tagamine partnerriikides (määrus (EL) nr 230/2014, millega luuakse stabiilsuse ja rahu edendamise rahastamisvahend); –tuumaohutuse kõrge taseme edendamine (määrus (EURATOM) nr 237/2014, millega luuakse tuumaohutusalase koostöö rahastamisvahend); –toetus jätkusuutliku finantsolukorra taastamiseks, soodustades majanduse kohandamise reforme (makromajanduslik finantsabi); –väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate toetamine teatavates kolmandates riikides, sotsiaalse ja majandusliku infrastruktuuri arendamine ning kliimamuutustega seotud projektide toetamine (otsus (EL) 2018/412, millega muudetakse otsust nr 466/2014/EL EIP välislaenude andmise volituse kohta); –välistegevuse tagatisfond (määrus (EÜ/EURATOM) nr 480/2009); ja –Euroopa Kestliku Arengu Fond, selle tagatis ja selle tagatisfond (määrus (EL) nr 2017/1601). Kehtivuse kaotab ka ühine rakendusmäärus (määrus (EL) nr 236/2014), milles sätestatakse liidu välistegevuse rahastamisvahendite rakendamise ühised eeskirjad ja menetlused. 11. Euroopa Arengufond, mida praegu rahastatakse väljaspool ELi eelarvet ja mis on üks peamisi välistegevuse rahastamisvahendeid, lõpetab tegevuse 2020. aasta lõpus. Selle eesmärk on tagada koostöö Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikidega, Cotonou lepingu osalistega ning ülemeremaade ja -territooriumidega.

Vastavalt teatisele „Uus tänapäevane mitmeaastane finantsraamistik Euroopa Liidu jaoks, mis võimaldab tõhusalt saavutada tema prioriteete ka pärast 2020. aastat“ ja nagu järeldati käesoleva määruse mõjuhinnangus, tuleks kõik eespool nimetatud vahendid koondada ühte laiaulatuslikku rahastamisvahendisse, välja arvatud makromajanduslik finantsabi ja osa tuumaohutusalase koostöö rahastamisvahendist. Välistegevuse rahastamisvahendite hiljutise läbivaatamise ja hindamise käigus veenduti nende lisaväärtuses ja asjakohasuses. Samas toodi välja ka parendamisvõimalusi, eelkõige vajadus lihtsustada tööviise ja võimaldada ELil paindlikumalt reageerida ettenägematutele asjaoludele. Saadud õppetunnid ja kasvavad probleemid on ajendanud komisjoni muutma välistegevuse rahastamisvahendite struktuuri ja lülitama eelarvesse tegevuse, mida praegu rahastatakse Euroopa Arengufondist. Käesolev ettepanek võimaldab ELil jätkuvalt aktiivselt edendada muu hulgas inimõigusi, stabiilsust, arengut, julgeolekut, ebaseadusliku rände algpõhjustega võitlemist, kaubandust, kliimamuutustega võitlemist ja keskkonnakaitset. Samas on tal võimalik seda teha terviklikumalt ja liigutada rahvusvahelise olukorra muutudes ressursse paindlikumalt sinna, kus neid vajatakse. Käesolevas õigusakti ettepanekus on kohaldamise alguskuupäevaks määratud 1. jaanuar 2021. Ettepanek esitatakse 27 liikmesriigile, sest 29. märtsil 2017. aastal sai Euroopa Ülemkogu Ühendkuningriigilt teate tema kavatsuse kohta astuda välja Euroopa Liidust ja Euratomist Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 50 kohaselt. •Kooskõla kehtivate õigusnormidega Käesolev ettepanek loob tugiraamistiku välistegevuse poliitika elluviimiseks ja rahvusvaheliste kohustuste täitmiseks. Rahvusvahelised kohustused hõlmavad kestliku arengu tegevuskava aastani 2030, Pariisi kliimakokkulepet, Addis Abeba tegevuskava, Sendai katastroofiohu vähendamise raamistikku 2015–2030 ja ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 2282 (2016) rahu säilitamise kohta. ELi tasandil hõlmab poliitikaraamistik aluslepingu sätteid välistegevuse kohta, mida on täpsustatud Euroopa Liidu üldises välis- ja julgeolekupoliitika strateegias, uues Euroopa arengukonsensuses, ELi ja Aafrika uuendatud partnerlusleppes ja läbivaadatud Euroopa naabruspoliitikas, lisaks muudele poliitikadokumentidele. Määrus kujutab endast ka raamistikku praegusele Cotonou lepingule järgneva partnerluse rakendamiseks; nimetatud lepinguga luuakse assotsiatsioon ja partnerlus Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma liikmete ning Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahel. •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega Käesoleva määruse rakendamisel tagatakse kooskõla muude välistegevuse valdkondadega ja teiste asjakohaste ELi poliitikavaldkondadega ning peetakse silmas poliitikavaldkondade arengusidusust. Kestliku arengu tegevuskava 2030 kohaselt tähendab see seda, et kõigil tasanditel – s.t riiklikul, ELi, muude riikide ja ülemaailmsel tasandil – tuleb arvesse võtta iga poliitika mõju kestlikule arengule. Lisaks tuleks püüda saavutada sünergia teiste ELi programmide alusel võetavate meetmetega, et maksimeerida kombineeritud sekkumiste mõju. Koostoime ja vastastikune täiendavus nende programmidega peaks tagama liidu suurema mõju. Käesoleva ettepaneku alusel rahastatavad meetmed peaksid olema kooskõlas meetmetega, mida rakendatakse III ühinemiseelse rahastamisvahendi, ülemeremaid ja -territooriume käsitleva otsuse, Euratomi asutamislepingu alusel naabruspoliitika, arengu ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahendit täiendava tuumaohutuse Euroopa rahastamisvahendi, ühise välis- ja julgeolekupoliitika ning hiljuti välja pakutud ja väljaspool ELi eelarvet rahastatava Euroopa rahutagamisrahastu raames. Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 214 osutatud humanitaarabi ei hakata rahastama käesoleva ettepaneku alusel; humanitaarabi andmisega seotud tegevus jätkub humanitaarabi määruse alusel. Välistegevuse tagatis, mida rahastatakse käesoleva määruse ja IPA III määruse alusel, hõlmab ka makromajandusliku finantsabi andmist asjaomastele riikidele maksebilansikriiside lahendamiseks. Välistegevuse tagatise rahastamine seoses makromajandusliku finantsabi andmisega peaks olema vastavuses nende riikide poliitiliste väljakutsete ja majandusliku ebastabiilsusega, kusjuures võrdlusaluseks võetakse 2014.–2020. aasta mitmeaastase finantsraamistiku läbivaatamisel kokku lepitud aastane laenumaht. See programmiväline toetus peaks täiendama käesolevas määruses sätestatud muid abi andmise viise. Käesoleva määrusega ette nähtud rahastamispaketti tuleks hariduse ja kultuuri valdkonnas kasutada Erasmuse määrusega ja programmi „Loov Euroopa“ määrusega kooskõlas oleval viisil ka Erasmuse programmi raames rakendatavate õpiliikuvusega seotud meetmete rahastamiseks, kui liigutakse kolmandatesse riikidesse, kolmandatest riikidest või kolmandate riikide vahel, samuti selleks, et toetada koostööd ja valdkonnapoliitika dialoogi nende riikidega. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS •Õiguslik alus Käesolev ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitel 209, 212 ja 322. Komisjon esitab selle vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 294 sätestatud korrale. Partnerriikide ja -piirkondadega tehtava koostöö õigusraamistik on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu viienda osa III jaotise 1. ja 2. peatükis. •Subsidiaarsus ELil on välisabi pakkumiseks mitmel põhjusel ainulaadsed võimalused. Tema staatus riigiülese üksusena tagab poliitilise mõju ja sellest tuleneva mõjuvõimu. Oma delegatsioonide kaudu tegutseb EL kogu maailmas, omades seetõttu tohutul hulgal teavet maailma riike mõjutavate sündmuste kohta. EL on ka osaline enamikes mitmepoolsetes protsessides, mille eesmärk on lahendada üleilmseid sõlmküsimusi. See võimaldab ELil olla pidevalt teadlik uutest vajadustest ja probleemidest ning ressursse asjakohaselt ümber jaotada. ELi meetmete ja liikmesriikide rakendatavate meetmete vastastikune täiendavus kasvab. See elavdab partnerriikidega peetavat dialoogi ja nendega tehtavat koostööd, mida üha enam suunatakse liikmesriikidega ühiselt kavandatud programmide kaudu. Samuti on ELil võimalik täiendada liikmesriikide tegevust potentsiaalselt ohtlike olukordade lahendamisel või eriti kulukate sekkumiste korral. Mõningates valdkondades, kus liikmesriigid ei tegutse, on EL endiselt peamine või mõnikord ainus osaleja, kes saab sekkuda. See kehtib näiteks tundlikes kontekstides, nagu inimõiguste kaitse ja valimisvaatlusmissioonid. ELil on võimalus seada sisse dialoog ja koostöö rahvusvaheliste ja piirkondlike organisatsioonidega, näiteks AKV riikide rühma ja Aafrika Liiduga. EL saab anda lisaväärtust, mis põhineb tema õigusaktide alusel suunatavate vahendite mahul, suhteliselt paindlikel eelarve täitmise viisidel ja mitmeaastase finantsraamistiku perioodil eraldatavate vahendite prognoositavusel.

ELil on teatavates valdkondades märkimisväärne oskusteave tulenevalt Euroopa enda ajaloost (näiteks piirkondlik integratsioon ja demokraatiale üleminek) ning edukatest poliitikavaldkondadest (näiteks ühise põllumajanduspoliitika ja ühise kalanduspoliitika raames saadud oskusteave toiduga kindlustatuse kohta ning ühtse turu tehniliste standarditega seotud oskusteave). Tal on ka rahvusvaheliselt tunnustatud maine rahu edendajana ja konfliktide ennetajana ning vabade valimiste ja inimõiguste aktiivse toetajana. •Proportsionaalsus Kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega ei minda kavandatud määruses selle eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. •Vahendi valik Kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 209 ja 212, milles sätestatakse seadusandlik tavamenetlus kolmandate riikidega koostöö tegemiseks võetavate meetmete vastuvõtmiseks, esitatakse ettepanek määruse vormis, mis tagab õigusakti ühetaolise kohaldamise, tervikuna siduvuse ja otsekohaldatavuse. 3.TAGASIVAATELISE HINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED •Praegu kehtivate õigusaktide tagasivaateline hindamine või toimivuse kontroll Komisjoni poolt vastu võetud vahearuandes 10 välistegevuse rahastamisvahendi kohta, makromajandusliku finantsabi järelhindamise aruannetes ja Euroopa Investeerimispanga välislaenude andmise volituse vahehindamisel tõdeti, et välistegevuse rahastamisvahendid on üldiselt eesmärgipärased ja et eesmärkide saavutamisega seoses võib täheldada positiivseid suundumusi. Aruannetest nähtub, et välistegevuse rahastamisvahendite jaoks on vaja rohkem vahendeid, kuna need on jõudnud oma rahalise piirini. Vastavates õigusaktides on määratletud poliitika rakendamise ulatus, eesmärgid ja menetlused. Vahearuandest ilmneb, et tänu oma toetavale laadile hõlmavad õigusaktid enamikku ELi välistegevuse vajadustest ja eesmärkidest. Kasulik oleks paremini kajastada mitut uut nähtust, nagu uus poliitikaraamistik, sealhulgas kestliku arengu tegevuskava 2030 üldine hõlmavus, rände- ja pagulaskriis ning sisepoliitika välismõõde. Lisaks tuleb rohkem arvesse võtta seoseid arengu ja julgeoleku vahel ning rahu ja julgeoleku tagamise üldist ambitsioonitaset välistegevuses. Kliendistaatusest väljumise põhimõtte juurutamine teatavate rahastamisvahendite (nt arengukoostöö rahastamisvahendi) puhul piiras ELi võimalusi teha kahepoolse koostöö raames koostööd kõrgema keskmise sissetulekuga riikidega. Kuna neis riikides võib niisugune toetus olla mõningates olukordades vajalik (nt kriisijärgsetes olukordades), leiti, et EL peaks leidma uuenduslikke võimalusi teha koostööd rohkem arenenud arenguriikide ja strateegiliste partneritega, nagu on sätestatud uues Euroopa arengukonsensuses ja kooskõlas kestliku arengu tegevuskava 2030 üldise hõlmavuse põhimõttega. Rahastamisvahendite keskmes on põhiväärtuste ja inimõiguste edendamine. Samas on mõningates riikides esinenud raskusi selle eesmärgi poole püüdlemisel ja sellega seoses edusammude tegemisel ning paljudes riikides on kodanikuühiskonna organisatsioonide tegutsemisvõimalused vähenemas. See muudab nende küsimustega töötamise ELi jaoks keeruliseks ning rõhutab vastuolu inimõiguste edendamise eesmärgi ja partnerite endi prioriteetsete huvide vahel. Praeguses paljude kriiside ja konfliktide kontekstis peab EL olema võimeline muutuvatele oludele kiiresti reageerima. Teatavate rahastamisvahendite puhul on aga reageerimissuutlikust pärssinud rahaline paindumatus. Uute prioriteetide, näiteks rände- ja pagulaskriisi ilmnedes tekkisid probleemid eelarvevahendite ümberjaotamisel rahastamisvahendite piires, kuna suured summad olid seotud pikaajaliste programmidega ja varu ei olnud piisav. Nagu tõdeti vahearuandes, tuleb paindlikkust suurendada. Rahastamisvahendi komponentide vahel, eri rahastamisvahendite vahel ja rahastajate vahel tuleb tagada kooskõla. Vahearuandes tehti sidususe kohta erinevaid järeldusi. Rahastamisvahendite sisest sidusust peeti rahuldavaks. Rahastamisvahendite vahel oli teatav kooskõla, kuid programmide mitmekesisus põhjustas kohati kattuvaid meetmeid, eelkõige keerukas koostöös rohkem arenenud arenguriikidega. Lisaks on geograafilise ja temaatilise lähenemisviisi rakendamise tõttu riikide tasandil mõnikord võetud halvasti seostatud meetmeid. ELi delegatsioonidelt saadud tagasiside kohaselt on neil keeruline hallata ja ära kasutada vastastikust täiendavust ning luua rahastamisvahendite vahel sünergiat. Üldiselt leiti, et ELil puudub võimalus viia konkreetse riigi või piirkonna puhul ellu kooskõlastatud strateegiaid. Mis puudutab kooskõla liikmesriikide tegevusega, siis leiti läbivaatamisel, et ühist programmitööd saaks veelgi tugevdada. See aga nõuaks teatavatel juhtudel suuremat pühendumist nii partnerriikide valitsustelt kui ka liikmesriikidelt. Vahearuandes osutati tulemuste saavutamise osas positiivsetele suundumustele. Teisalt märgiti, et saavutusi on raske mõõta. Teave rahastamisvahendeid käsitlevates õigusaktides viidatud järelevalvesüsteemide kohta oli sageli piiratud. Puudusid andmed (sh lähteandmed), mis võimaldaksid hinnata, kas rahastamisvahendid on mõningate oma eesmärkide (eriti kõrgetasemeliste eesmärkide) saavutamise seisukohast toimivad; lisaks jõuti arusaamisele, et eesmärkide saavutamist mõjutavad paljud välised tegurid (nt partnerriikide poliitika ja teised rahastajad). ELi prioriteetide peavoolustamisega seoses täheldati olemasolevate rahastamisvahendite puhul olulisi edusamme kliimamuutuste valdkonnas, kuid rohkem oleks vaja teha selleks, et tulla toime muude ulatuslike keskkonnaprobleemidega, nagu elurikkuse kadumine ja loodusvarade vähenemine. Inimõiguste, sealhulgas soolise võrdõiguslikkuse ja naiste mõjuvõimu suurendamise peavoolustamist peeti enamikul juhtudel „pooleliolevaks tööks“, kusjuures partnerriikide valitsuste suhtumisest ilmneb mõnikord, et neil kas ei ole selle teema vastu huvi või siis on nad selle teema edendamise vastu. Kuigi üldist organisatsioonilist toimimist peeti tõhusaks, olid mõned osalejad seisukohal, et mõningate rahastamisvahendite rakendamine on halduslikult koormav. Finantsvõimenduse osas leiti, et välisinvesteeringute kava abil on õnnestunud kaasata märkimisväärseid erainvesteeringuid teostatavate äriettepanekute jaoks, mille eesmärk on vastata säästva arengu vajadustele olukorras, kus riiklikke vahendeid napib. Euroopa Kestliku Arengu Fondi tagatis aitab suurendada partnerriikides vajalikke investeeringuid, sealhulgas suure riskiga valdkondades ja sektorites, ning tagatise kasutamise algus on olnud paljutõotav. Euroopa Kestliku Arengu Fondi+ (EFSD+) ja välistegevuse tagatise puhul tuleks edaspidigi tugineda sellele positiivsele kogemusele. •Konsulteerimine sidusrühmadega

Vahearuande aluseks olevate hindamisdokumentide koostamisel korraldati sidusrühmadega kolme liiki konsultatsioonid. Hindajad viisid läbi ligikaudu tuhat struktureeritud või poolstruktureeritud intervjuud ELi ametnikega ning ELi institutsioonide, liikmesriikide ja partnerriikide esindajatega. Hindamisprojektide esitamiseks ja arutamiseks korraldati mitu tehnilist seminari, millel osalesid Euroopa Parlamendi, nõukogu töörühmade, liikmesriikide komiteede, kodanikuühiskonna organisatsioonide ja kohalike omavalitsuste esindajad. 2017. aastal toimus avatud avalik konsultatsioon. Selle eesmärk oli koguda sidusrühmadelt tagasisidet rahastamisvahendite hindamise järelduste ja pärast 2020. aastat rakendavate välistegevuse rahastamisvahendite kohta. Alljärgnevalt esitatakse kokkuvõtlikult sidusrühmade peamised sõnumid. Paindlikkus. Sidusrühmad olid ühel meelel, et ettenägematutele probleemidele ja kriisidele reageerimiseks peaksid uued rahastamisvahendid olema paindlikumad. Eelkõige rõhutasid nad vajadust lihtsustada rahaliste vahendite ümbersuunamist piirkondade ja abi andmise viiside vahel. Samas toonitati, et paindlikkust ei tohiks suurendada prognoositavuse, riikide omaluse ja pikaajaliste arengueesmärkide saavutamisele keskendumise nõrgenemise arvelt. Mõned vastajad osutasid paindlikkuse ja prognoositavuse tagamisega seoses piisavate reservide vajadusele. Sidusus. Sidusrühmad pidasid vajalikuks tagada parem kooskõla ELi sise- ja välispoliitika vahel ning välistegevuse rahastamisvahendite endi vahel. Mõned rõhutasid vajadust tugevdada geograafiliste ja temaatiliste vahendite vastastikust täiendavust ja sünergiat. Teised väitsid, et säästva arengu eesmärgid on sise- ja välispoliitika kooskõla suurendamise kõige asjakohasem alus. Enamik soovitas ELil võtta juhtroll nii liidusiseste kui ka -väliste sidusrühmade vastastikuse täiendavuse parandamisel. Mõned vastajad rõhutasid kattuvuse ohtu, mis esineb juhul, kui samu poliitilisi eesmärke rahastatakse mitmest rahastamisvahendist. Samuti soovisid vastajad rahastamisvahendite selget piiritlemist, rõhutades samas vajadust, et geograafiliste ja teemaprogrammide puhul kasutataks ära sektoritevahelisi seoseid ja sünergiat. Vastastikune täiendavus. Seoses tulevaste rahastamisvahendite struktuuriga olid sidusrühmad ühel meelel selles, et geograafiliste ja teemaprogrammide kombineerimine annab häid tulemusi. Nad toonitasid, et geograafiliselt struktureeritud rahastamisvahendite väärtus seisneb suutlikkuses vastata partnerriikide konkreetsetele vajadustele kohandatud viisil. See on nende riikide probleeme ja vajadusi arvestades väga oluline. Sidusrühmad pidasid väärtuslikuks ka ülemaailmset sihipärast sekkumist, mida võimaldavad sellised vahendid nagu partnerluse rahastamisvahend ning stabiilsuse ja rahu edendamise rahastamisvahend. Lihtsustamine. ELil soovitati tungivalt veelgi lihtsustada rahastamisvahendite üldist struktuuri. Samuti peaks EL jätkama jõupingutusi koormavate haldus- ja finantsmenetluste lihtsustamiseks. Kodanikuühiskonna organisatsioonid ja kohalikud omavalitsused rõhutasid, et praegused menetlused ja eeskirjad mõjutavad märkimisväärselt nende suutlikkust arengukoostöös aktiivsemalt osaleda. Finantsvõimendus. Sidusrühmad olid ühel meelel selles, et uuenduslikel rahastamisvahenditel võib olla oluline roll ELi välisabi kasutamisega seoses avaliku ja erasektori rahastuse suurendamisel. Segarahastamise hiljutisel hindamisel tehtud positiivseid järeldusi selliste rahastamisvahendite finantsvõimenduse ja rahalise täiendavuse kohta peetakse lootustandvaks. Samas väljendasid kodanikuühiskonna esindajatest vastajad muret selle üle, et erasektori prioriteedid kaaluvad partnerriikides vaesuse vähendamise eesmärgid üles. Käesolev ettepanek lahendab enamiku muredest, mille sidusrühmad tõstatasid. •Väliseksperdid Vahearuanne ja sellega seotud komisjoni talituste töödokumendid põhinesid suuresti aastatel 2016–2017 läbi viidud sõltumatute hindamiste aruannetel (iga rahastamisvahendiga seoses viidi läbi üks hindamine). Samal ajal koostati ka sõltumatu aruanne, milles käsitletakse vahearuandega hõlmatud välistegevuse rahastamisvahendite kogumit ning esitatakse kokkuvõte peamistest kogemustest ja järeldustest. Lisaks nendele hiljutistele aruannetele esitati 2012. aastal OECD arenguabikomitee vastastikuses eksperdihinnangus ELi arengukoostööle soovitused, mis puudutavad ELi välistegevuse rahastamisvahendite struktuuri, eeskirju ja menetlusi. Näiteks kutsus OECD ELi üles koostööd veelgi lihtsustama ja ajakohastama, vähendades eelarveridade arvu, ühtlustades arengukoostöö rahastamisvahendi ja Euroopa Arengufondi eeskirju ja heakskiitmismenetlusi ning suurendades kooskõla piirkondlike ja teemaprogrammide vahel. ELil soovitati muuta tegevus tulemuslikumaks, õigeaegsemaks ja paindlikumaks nii programmide tasandil kui ka kõigi rahastamisvahendite tasandil. Viimane on eriti oluline ebakindlates ja kriisiolukordades, millega seoses OECD nägi märkimisväärset arenguruumi. •Mõjuhinnang Komisjon viis 2018. aastal läbi mõju hindamise, mis hõlmas 2014.–2020. aasta mitmeaastase finantsraamistiku välistegevuse rubriiki „Globaalne Euroopa“. Mõju hindamisel keskenduti olulistele muudatustele, mida välistegevusega seoses kavandatakse, sealhulgas mitme rahastamisvahendi koondamisele ühte laiaulatuslikku rahastamisvahendisse ja praegusel ajal Euroopa Arengufondist rahastatava tegevuse lülitamisele ELi eelarvesse. Analüüsi tulemusena jõuti järeldusele, et eelised, mis kaasnevad sellega, kui mitte jätkata arengutegevuse rahastamist Euroopa Arengufondi kaudu väljaspool ELi eelarvet, ületavad puudusi, kui on täidetud teatavad eeltingimused. Need on järgmised: –välistegevuseks eraldatav summa ei tohiks olla väiksem kui EAFi ja teiste välistegevuse rahastamisvahendite summa kokku; –EAFi paindlikkus tuleks võimalikult suurel määral kanda üle ELi eelarvele; ning –Euroopa Arengufondi Aafrika rahutagamisrahastust rahastatavad sõjalised operatsioonid peaksid jätkuma muu eelarvevälise mehhanismi – Euroopa rahutagamisrahastu – kaudu, mida käsitletakse eraldi ettepanekus. Samuti tehti mõjuhinnangus järeldus, et ühendada on võimalik enamikku rahastamisvahendeid peale nende, mis on laadilt väga spetsiifilised, nagu humanitaarabi, mida iseloomustab neutraalsuse põhimõte. Ühendada saab ühise rakendusmääruse, arengukoostöö rahastamisvahendi, Euroopa Arengufondi, Euroopa Kestliku Arengu Fondi, EIP välislaenude andmise volituse, Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendi, demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahendi, tagatisfondi, stabiilsuse ja rahu edendamise rahastamisvahendi ning partnerluse rahastamisvahendi. Eraldi peaksid jääma ühinemiseelse abi rahastamisvahend; humanitaarabi; ühise välis- ja julgeolekupoliitika eelarve; ülemeremaad ja -territooriumid, sh Gröönimaa; ELi kodanikukaitse mehhanism; ELi humanitaarabi vabatahtlike kava; toetus Küprose türgi kogukonnale; hädaabireserv; ja uus Euroopa rahutagamisrahastu.

Nagu märkis komisjon (ja seda seisukohta toetab partneritelt avatud ja avaliku konsultatsiooni käigus saadud tagasiside), on välistegevuse rahastamisvahendite praegune struktuur liiga keeruline. Mitme rahastamisvahendi koondamine ühte laiaulatuslikku vahendisse annab võimaluse ratsionaliseerida rahastamisvahendite juhtimis- ja järelevalvesüsteeme ning seeläbi vähendada kõigi sidusrühmade halduskoormust. Lihtsustatud järelevalvesüsteem annab asjaomastele institutsioonidele parema ja terviklikuma ülevaate ELi välistegevuse kuludest. Laiaulatuslik rahastamisvahend tagaks geograafiliselt ja temaatiliselt terviklikuma lähenemisviisi, hõlbustades poliitika rakendamist piirkonna- ja sektoriüleselt ning ülemaailmselt. EL muudaks sidusate meetmete rakendamise ja sünergia loomise lihtsamaks, lammutades temaatilised ja geograafilised „suletud tornid“. Likvideeritakse kattuvused, eelkõige need, mis esinevad praeguse partnerluse rahastamisvahendi ja arengukoostöö rahastamisvahendi vahel ning mis on seotud uuendusliku koostööga rohkem arenenud arenguriikidega, ning geograafiliste ja teemaprogrammide (s.t Euroopa Arengufondi geograafiliste programmide ja arengukoostöö rahastamisvahendi teemaprogrammide) vahel. 25. aprillil 2018 kontrollis mõjuhinnangut õiguskontrollikomitee, kellelt saadi märkustega positiivne arvamus eeldusel, et hinnangut kohandatakse eesmärgiga võtta arvesse õiguskontrollikomitee soovitusi teatavate aspektide kohta. Seetõttu muudeti hinnangut, et: –anda rohkem teavet uue rahastamisvahendi juhtimisstruktuuri, sealhulgas otsustamismenetluste kohta; –selgitada täiendavalt mitut rahastamisküsimust, sealhulgas rahastamise baasstsenaariumi, piirkondade ja teemavaldkondade eraldamist ning liikmesriikide poolt Euroopa Arengufondi sissemaksete tegemise põhimõtet; ning –täpsustada, kuidas hakkavad toimima tulevased järelevalve- ja hindamissüsteemid. Õiguskontrollikomitee arvamust ja sellega seoses mõjuhinnangus tehtud muudatusi kirjeldatakse täpsemalt mõjuhinnangu 1. lisas. •Lihtsustamine Komisjoni üks prioriteete seoses mitmeaastase finantsraamistikuga on regulatiivse keskkonna lihtsustamine. Mitme rahastamisvahendi koondamine ühte laiaulatuslikku vahendisse annab võimaluse ratsionaliseerida rahastamisvahendite juhtimis- ja järelevalvesüsteeme ning seeläbi vähendada ELi institutsioonide ja liikmesriikide halduskoormust. Mitmele programmitööprotsessile keskendumise asemel oleksid arutelud rohkem suunatud poliitilistele eesmärkidele ja välispartnerite kaasamisele. Lisaks auditeeritakse liidu eri programmidest kumulatiivse rahastuse saanud meetmeid ainult ühe auditi raames, mis hõlmab kõiki asjaomaseid programme ja nende puhul kohaldatavaid eeskirju. Lihtsustamine ei tähenda kontrolli või aruandekohusluse vähenemist. Institutsioonidevaheline tasakaal säilib täielikult. Euroopa Parlamendi eelarve- ja kontrollivolitused laienevad, kui praegu Euroopa Arengufondist rahastatav tegevus lülitatakse ELi eelarvesse. Mis puudutab eeskirjade ühtlustamist, siis ühise rakendusmääruse sätete kasutamine tagab uue rahastamisvahendi jaoks sidusa põhimõtete kogumi, mis hõlmab rahastamisvahendi kõiki komponente ning hõlbustab sellest arusaamist partnerite ja rakendajate jaoks. •Põhiõigused EL rajaneb kindlale eesmärgile edendada ja kaitsta põhiõigusi, inimõigusi, demokraatiat ja õigusriigi põhimõtet. Ta toetab aktiivselt neid õigusi ja põhimõtteid oma piirides, ent ka suhetes kolmandate riikidega. Käesoleva määrusega asendatakse olemasolev demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahend ning toetatakse sekkumismeetmeid kolmandates riikides inimõiguste, põhivabaduste ja demokraatia valdkonnas. Ettepaneku eesmärk on ka toetada kodanikuühiskonda kui poliitiliste reformide ja inimõiguste kaitse tõhusat edendajat. 4.MÕJU EELARVELE Oma 2. mai 2018. aasta teatises tegi komisjon ettepaneku eraldada naabruspoliitika, arengu ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahendi jaoks aastateks 2021–2027 89 200 000 000 eurot (jooksevhindades). 5.MUU TEAVE •Kavandatava määruse panus liidu eesmärki võidelda kliimamuutustega

Pariisi kliimakokkuleppes võetud kohustuste ja ÜRO säästva arengu eesmärkide raames peaks käesolev määrus aitama kaasa kliimameetmete arvessevõtmisele liidu poliitikavaldkondades. Kliimamuutustega võitlemine on maailma üks suurimaid väljakutseid, mille lahendamiseks on kiireloomuliselt vaja nii riiklikke kui ka rahvusvahelisi sekkumismeetmeid. Sellega seoses on liit seadnud endale eesmärgi eraldada vähemalt 25 % oma eelarvest kliimamuutustega võitlemiseks. Selle eesmärgi täitmisele kaasaaitamiseks suunatakse käesoleva määruse kohaste meetmetega eeldatavalt 25 % kogu rahastamispaketist kliimakaitse eesmärkide saavutamisele. •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord Komisjon teostab oma meetmete üle regulaarselt järelevalvet ja vaatab läbi tulemuste saavutamisel tehtud edusammud. Komisjon viib läbi vahe- ja lõpliku hindamise vastavalt 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe punktidele 22 ja 23, milles kolm institutsiooni on kinnitanud, et olemasolevate õigusaktide ja poliitika hindamine peaks moodustama aluse võimalike edasiste meetmete mõju hindamiseks. Hinnatakse rahastamisvahendi mõju kohapeal, võttes aluseks asjakohased näitajad ja analüüsi selle kohta, mil määral saab vahendit pidada asjakohaseks, tõhusaks ja tulemuslikuks, piisavat Euroopa lisaväärtust pakkuvaks ja sidusaks muude ELi poliitikavaldkondadega. Hindamisel võetakse arvesse saadud õppetunde, et selgitada välja võimalikud probleemid või siis võimalused meetmete või nende tulemuste parandamiseks ning nende mõju maksimeerimiseks. Hindamiste järeldused koos tähelepanekutega edastatakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Edusamme jälgitakse näitajate alusel, mis on kooskõlas ettepaneku eesmärkidega. Alates 2022. aastast esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aastaaruande määruse eesmärkide saavutamise kohta. Hindamised toimuvad piisavalt aegsasti, et nende tulemusi saaks kasutada otsustamisprotsessis. Naabruspoliitika, arengu ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahendit tuleks hinnata niipea, kui selle toimimise kohta on olemas piisavalt teavet. •Geograafiline kohaldamisala ja kolmandate riikide osalemine Kavandatava määruse geograafiline kohaldamisala hõlmab kogu maailma. Seega võivad mitmesugused osalejad liikmesriikidest ja väljastpoolt liitu saada juurdepääsu määruse kohastele rahalistele vahenditele ja/või partneriteks rahaliste vahendite rakendamisel. Mis puudutab väljaspool liitu asuvaid rahaliste vahendite saajaid, siis on liidu rahastamiseks abikõlblikud arenguriikide ja -territooriumide üksused kui käesoleva määruse peamised kasusaajad. Muud kolmandad riigid võivad samuti olla abikõlblikud, kui nad vastavad ettepaneku artiklis 24 sätestatud tingimustele, mis on kooskõlas abi tõhusust puudutavate liidu rahvusvaheliste kohustustega, eelkõige OECD soovitusega abi lahtisidumise kohta ja 2016. aastal Nairobi kõrgetasemelisel foorumil võetud kohustustega. Artiklis 24 on sätestatud, et üldreegli kohaselt võivad arenenud kolmandate riikide üksused saada käesoleva määruse alusel rahalisi vahendeid üksnes vastavate riikide arenguabile vastastikuse juurdepääsu alusel, mis on kinnitatud komisjoni otsusega. Stabiilsuse ja rahu ning inimõiguste ja demokraatia programmides ning kiirreageerimismeetmetes võivad osaleda kõikide riikide üksused, kuna liit on huvitatud võimalikult laialdasest osalusest, arvestades meetmete ülemaailmset ulatust, keerulist olukorda, milles abi antakse, ja vajadust kiiresti tegutseda. Osaleda võivad ka rahvusvahelised organisatsioonid. Mis puudutab väljaspool liitu asuvate partnerite valikut, siis võib komisjon otsustada teha rahvusvaheliste organisatsioonidega, partnerriikidega või muude kolmandate riikide üksustega eelarve kaudse täitmise korras koostööd konkreetse meetme rakendamiseks, kui see on liidu ja meetme eesmärkide saavutamise huvides ning järgides finantsmääruses sätestatud eeskirju ja tingimusi. Selline valik eeldab komisjoni otsust. Lisaks sellele võivad liikmesriigid ja kolmandad riigid osaleda välistegevuse tagatise rahastamisel, mistõttu võivad nende riikide üksused saada tagatise rakendamisel potentsiaalselt abikõlblikeks osapoolteks. Kolmandate riikide puhul, kes ei ole Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalised, vajab nimetatud rahastamine komisjoni eelnevat heakskiitu. Rahastamise tingimused tuleks sätestada komisjoni ja kolmanda riigi vahelises lepingus. •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus I JAOTIS. ÜLDSÄTTED Reguleerimisese — artiklis 1 määratletakse määrusega loodav rahastamisvahend, mis on üks ELi välistegevuse programmidest. Mõisted — artikkel 2 sisaldab määruses kasutatavate põhimõistete määratlusi. Eesmärgid — artiklis 3 esitatakse üldeesmärk, mida kohaldatakse rahastamisvahendi kõikide sammaste suhtes, ja erieesmärgid. Kohaldamisala ja ülesehitus — artiklis 4 kirjeldatakse rahastamisvahendi erinevaid komponente, milleks on geograafiline komponent, temaatiline komponent ja kiirreageerimiskomponent. Selles artiklis sätestatakse ka iga komponendi geograafiline ja sisuline ulatus ning selgitatakse komponentide vahelist seost.

Geograafiline komponent hõlmab Euroopa naabruse, Sahara-taguse Aafrika, Aasia ja Vaikse ookeani piirkonna ning Ameerika ja Kariibi piirkonna geograafilisi programme. Naabruspiirkonna riigid on loetletud I lisas; see loetelu on aluseks piirnevate alade riikide määratlemisel. Teised riigid kuuluvad standardsetesse geograafilistesse piirkondadesse. Geograafiliste programmide sisuline ulatus, s.t koostöövaldkonnad, on esitatud II lisas. Temaatiline komponent keskendub ülemaailmsetele väljakutsetele, eelkõige teemaprogrammide kaudu, mis on pühendatud inimõigustele ja demokraatiale, kodanikuühiskonna organisatsioonidele, stabiilsusele ja rahule ning ülemaailmsetele väljakutsetele ning hõlmavad selliseid küsimusi nagu tervishoid, haridus ja koolitus, naised ja lapsed, inimväärne töö ja sotsiaalkaitse, kultuur, ränne, keskkond ja kliimamuutused, säästev energia, säästev ja kaasav majanduskasv, erasektor ja kohalikud omavalitsused. Need programmid täiendavad geograafilisi programme ja on ülemaailmse ulatusega. Teemaprogrammide sisuline ulatus, s.t sekkumisvaldkonnad, on esitatud III lisas. Kiirreageerimiskomponent on pühendatud kiire reageerimise suutlikkusele kriisiohjamisel, konfliktide ennetamisel ja rahu tagamisel; vastupanuvõime tugevdamisele ning humanitaar- ja arengumeetmete sidumisele ning välispoliitiliste meetmete vajadustele ja prioriteetidele. Ka see komponent on ülemaailmse ulatusega. Sekkumisvaldkonnad on määratletud IV lisas. See komponent ei eelda programmitööd; rakendamine toimub erakorraliste abimeetmete, tegevuskavade ja üksikmeetmete otsese vastuvõtmise vormis. Sidusus, kooskõla ja vastastikune täiendavus — artiklis 5 selgitatakse kõnealuse rahastamisvahendi ja muude välistegevuse rahastamisvahendite vahelist seost ning kõnealuse rahastamisvahendi seoseid ja kooskõla ELi-siseste programmidega. Eelarve — artiklis 6 esitatakse rahastamisvahendi kogu rahastamispakett ning selle üksikasjalik jaotus geograafiliste programmide, teemaprogrammide ja kiirreageerimismeetmete lõikes. Samuti viidatakse „tekkivate probleemide ja prioriteetide puhvrile“, mis võib artiklis osutatud summasid suurendada. Poliitikaraamistik — artiklis 7 esitatakse rahastamisvahendi rakendamise üldine poliitikaraamistik. Rahastamisvahendi rakendamise poliitika aluseks on olemasolevad lepingud, strateegiad, järeldused, resolutsioonid ja muud samalaadsed dokumendid. Üldpõhimõtted — artiklis 8 loetletakse kogu rahastamisvahendi suhtes kohaldatavad põhimõtted, nagu demokraatia, õigusriigi põhimõte ning inimõiguste ja põhivabaduste austamine, õigustepõhine lähenemisviis, koostöö, dialoog, partnerlus, arengu tulemuslikkus, kliimamuutuste, keskkonnakaitse ja soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamine. Artiklis rõhutatakse ka vajadust teha liikmesriikidega koostööd. Lisatud on kohustus vahetada regulaarselt teavet Euroopa Parlamendiga, mis võimaldab komisjonil ja Euroopa Parlamendil pidada korrapäraselt arutelusid poliitika ja rahastamisvahendi rakendamise üle. Sõjaliste osalejate suutlikkuse suurendamine arengu ning arenguks vajaliku julgeoleku toetamisel — artikli 9 eesmärk on eristada julgeolekuga seotud tegevust, mida võib kõnealusest rahastamisvahendist toetada, tegevusest, mida ei saa ELi eelarvest rahastada. II JAOTIS – RAHASTAMISVAHENDI RAKENDAMINE II jaotis koosneb peatükkidest, mis käsitlevad rahastamisvahendi rakendamist, sealhulgas mitmeaastast programmitööd.

I peatükk —programmitöö (artiklid 10–15) — hõlmab mitmesuguseid mitmeaastast programmitööd käsitlevaid sätteid, eelkõige üldist lähenemisviisi, geograafiliste programmide eripõhimõtteid, nii geograafiliste programmide kui ka teemaprogrammide programmdokumentide sisu ja nende vastuvõtmise korda. Artiklis 15 sätestatakse tekkivate probleemide ja prioriteetide puhvri kasutamine. II peatükk — naabruspiirkonda käsitlevad erisätted (artiklid 16–18) sisaldavad erieeskirju naabruspiirkonna kohta, mis puudutavad eelkõige jaotuskriteeriume, tulemuspõhist lähenemisviisi ja piiriülest koostööd. III peatükk — tegevuskavad, meetmed ja rakendusmeetodid (artiklid 19–25) — sisaldab sätteid, mis täiendavad finantsmäärust, arvestades välistegevuse eripära. Artikkel 25 sisaldab EAFi paindlikkuse ülekandmiseks vajalikke sätteid. IV peatükk — EFSD+ eelarvelised tagatised ja finantsabi kolmandatele riikidele (artiklid 26–30) — ühendab ja asendab kehtivad sätted Euroopa Kestliku Arengu Fondi, EIP välislaenude andmise volituse ja välistegevuse tagatisfondi kohta. V peatükk — järelevalve, aruandlus ja hindamine (artiklid 31–32) — sisaldab sätteid välistegevuse järelevalves ja hindamisel kasutatavate näitajate ja tulemuste raamistike kohta ning aastaaruande, vahe- ja lõpphindamisaruannete kohta. III JAOTIS — LÕPPSÄTTED III jaotis (artiklid 33–41) järgib suures osas sisepoliitikaprogrammide sätteid institutsionaalsete küsimuste, teavitamise, teabevahetuse ja avalikustamise, kehtetuks tunnistamise ja jõustumise kohta. Lisatud on nähtavusega seotud erand, Euroopa Liidu välisteenistust puudutav klausel ja määrusega hõlmamata riigi või territooriumi osalemist käsitlevad sätted. Selle jaotise artikkel 34 käsitleb volituste delegeerimist seoses eraldiste määraga (artikli 26 lõikes 3 sätestatud volituste delegeerimine), II, III ja IV lisas sätestatud koostöö- ja sekkumisvaldkondadega (artikli 4 lõikes 6 sätestatud volituste delegeerimine), V ja VI lisas sätestatud Euroopa Kestliku Arengu Fondi+ tegevuse prioriteetsete valdkondade ja fondi juhtimisega (artikli 27 lõikes 9 sätestatud volituste delegeerimine), VII lisas sätestatud näitajatega ning järelevalve- ja hindamisraamistiku loomisega (artikli 31 lõikes 9 sätestatud volituste delegeerimine). Veel üks sisuline küsimus puudutab komiteemenetlust: artikliga 35 luuakse määruse (EL) nr 182/2011 kohane naabruspoliitika, arengu ja rahvusvahelise koostöö komitee. See komitee vastutab arvamuse avaldamise eest mitmeaastaste programmdokumentide ja iga-aastaste tööprogrammide kohta (tegevuskavad ja meetmed). Ettepanekul on järgmised seitse lisa: - I lisa. Naabruspiirkonna riikide ja territooriumide loetelu - II lisa. Geograafiliste programmide koostöövaldkonnad - III lisa. Teemaprogrammide sekkumisvaldkonnad - IV lisa. Kiirreageerimismeetmete sekkumisvaldkonnad

- V lisa. Euroopa Kestliku Arengu Fondi+ tegevuse prioriteetsed valdkonnad - VI lisa. Euroopa Kestliku Arengu Fondi+ juhtimine - VII lisa. Võtmetähtsusega tulemuslikkuse põhinäitajate loetelu 2018/0243 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega luuakse naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahend

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 209 ja 212 ning artikli 322 lõiget 1, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, võttes arvesse kontrollikoja arvamust, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1)Programmi „Naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahend“ (edaspidi „rahastamisvahend“) üldeesmärk peaks olema kaitsta ja edendada kogu maailmas liidu väärtusi ja huve, et ellu viia liidu välistegevuse eesmärke ja põhimõtteid, nagu on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artikli 3 lõikes 5 ning artiklites 8 ja 21. (2)Euroopa Liidu lepingu artikli 21 kohaselt taotleb liit kooskõla oma välistegevuse eri valdkondade vahel, samuti nende ja muude poliitikavaldkondade vahel ning taotleb koostöö kõrget astet kõikides rahvusvaheliste suhete valdkondades. Käesoleva määrusega tekib võimalus võtta mitmesuguseid meetmeid, millest peaks olema abi selles aluslepingu artiklis nimetatud eesmärkide saavutamisel. (3)Euroopa Liidu lepingu artikli 8 kohaselt arendab liit naabruses asuvate riikidega privilegeeritud suhteid, mille eesmärk on luua heaolu ja heanaaberlikkuse ala, mis rajaneb liidu väärtustel ja mida iseloomustavad koostööl põhinevad tihedad rahumeelsed suhted. Käesolev määrus peaks selle eesmärgi saavutamisele kaasa aitama. (4)Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 208 on sätestatud, et liidu arengukoostöö poliitika põhieesmärk on vaesuse vähendamine ja pikemas perspektiivis selle kaotamine. Liidu arengukoostöö poliitika aitab kaasa ka liidu välistegevuse, eriti Euroopa Liidu lepingu artikli 21 lõike 2 punktis d sätestatud eesmärkidele – toetada arengumaade säästvat majanduslikku, sotsiaalset ja keskkonnaalast arengut, seades esmaseks eesmärgiks vaesuse kaotamise.

(5)Liit tagab poliitikavaldkondade arengukoostöö sidususe kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 208. Liit peaks arengukoostöö eesmärke arvestama tõenäoliselt arengumaid mõjutavates poliitikavaldkondades, mis on otsustava tähtsusega 2015. aasta septembris ÜROs vastu võetud kestliku arengu tegevuskavas aastani 2030 (edaspidi „tegevuskava 2030“) kindlaks määratud kestliku arengu eesmärkide saavutamise strateegia jaoks. Tegevuskavas 2030 sisalduva poliitikavaldkondade kestliku arengu sidususe tagamine eeldab, et kõigil tasanditel – s.t riiklikul, liidu, muude riikide ja ülemaailmsel tasandil – tuleb arvesse võtta kõigi poliitikavaldkondade mõju kestlikule arengule. (6)Rahastamisvahendiga toetatakse nende eesmärkide ja välistegevuste meetmete elluviimist ning tuginetakse varasemale tegevusele, mida toetati määrusega (EL) 233/2014, 11. Euroopa Arengufondi sisekokkuleppega ja rakendusmäärusega, määrusega (EL) nr 232/2014, määrusega (EL) nr 230/2014, määrusega (EL) nr 235/2014, määrusega (EL) nr 234/2014, määrusega (Euratom) nr 237/2014, määrusega (EL) nr 236/2014, otsusega nr 466/2014/EL; määrusega (EÜ, Euratom ) nr 480/2009 ja määrusega (EL) 2017/1601. (7)Meetmete üleilme eesmärk on toetada reeglitel põhinevat maailmakorda, mille juhtpõhimõtteks on mitmepoolsus ja mille keskmes on Ühendatud Rahvaste Organisatsioon. Tegevuskava 2030 on ühes Pariisi kliimakokkuleppe ja Addis Abeba tegevuskavaga rahvusvahelise kogukonna vastus kestliku arengu suhtes üleilmses plaanis esinevatele probleemidele ja suundumustele. Tegevuskava 2030, mille tuuma moodustavad kestliku arengu eesmärgid, on pöördeline raamistik, millega kaotada kogu maailmas vaesus ja saavutada kestlik areng. See on universaalse haardega, võimaldades liidul, liikmesriikidel ja partneritel kohaldada meetmete elluviimisel põhjalikku ühist raamistikku. Selles leitakse tasakaal kestliku arengu majandusliku, sotsiaalse ja keskkonnaalase mõõtme vahel, kasutades ära eesmärkide ja sihtide olulisi omavahelisi seoseid. Tegevuskavaga 2030 ei jäeta kedagi kõrvale. Tegevuskava 2030 rakendamist koordineeritakse kooskõlas liidu võetud muude rahvusvaheliste kohustustega. Käesoleva määruse alusel rakendatavate meetmete puhul tuleks pöörata eritähelepanu kestliku arengu eesmärkide seostele ja integreeritud meetmetele, millega saab hüvesid võimendada ja täita sidusalt mitut eesmärki. (8)Käesoleva määruse rakendamisel tuleks juhinduda 19. juunil 2016 tutvustatud Euroopa Liidu üldises välis- ja julgeolekupoliitika strateegias („üldine strateegia“) nimetatud viiest prioriteedist, mis väljendavad liidu visiooni, ning raamistikust, mille alusel viia teistega partnerluses ellu ühtset ja vastutustundlikku välistegevust, et edendada liidu väärtusi ja huve. Liit peaks tugevdama partnerlusi, edendama poliitikadialoogi ja üleilmsete probleemide lahendamiseks ühiselt tegutsemist. Võetavate meetmetega tuleks igakülgselt toetada liidu väärtusi ja huve, sealhulgas rahu säilitamist, konfliktide ennetamist, rahvusvahelise julgeoleku tugevdamist, võitlust ebaseadusliku rände algpõhjustega ning nende rahvaste, riikide ja piirkondade abistamist, mida tabavad loodusõnnetused või inimtegevusest tingitud õnnetused, kaubanduspoliitika toetamist, majandusdiplomaatiat ja majanduskoostööd, digilahenduste ja -tehnoloogia edendamist ning liidu poliitika rahvusvahelise mõõtme soodustamist. Oma huvide edendamisel peaks liit ise järgima ja üldisemalt edendama kõrgeid sotsiaal- ja keskkonnastandardeid, õigusriigi põhimõtet, rahvusvahelist õigust ja inimõigusi. (9)7. juuni 2017 allakirjutatud uue Euroopa arengukonsensusega loodi liidule ja liikmesriikidele arengukoostöö ühise lähenemisviisi raamistik, mida järgida tegevuskava 2030 ja Addis Abeba tegevuskava elluviimisel. Arengukoostöö poliitika tähtsaimad eesmärgid on vaesuse kaotamine, diskrimineerimise ja ebavõrdsuse vähendamine, mitte kellegi kõrvalejätmine ning vastupanuvõime tugevdamine. (10)Selleks et rakendada tegevuskavaga 2030, üldise strateegiaga ja arengukonsensusega kehtestatud uut rahvusvahelist raamistikku, tuleks käesoleva määrusega püüelda liidu välistegevuses sidususe suurendamise ja tulemuslikkuse tagamise poole, koondades lihtsustatud rahastamisvahendi kaudu jõupingutusi erinevate välistegevuse meetmete rakendamise parandamiseks. (11)Kooskõlas üldise strateegia ja Sendai katastroofiohu vähendamise raamistikuga (2015–2030), mis võeti vastu 18. märtsil 2015, tuleks arvesse võtta vajadust rakendada kriisidele reageerimise ja kriiside ohjeldamise asemel struktuursemat pikaajalist lähenemisviisi, mis oleks tulemuslikum ebakindlates oludes, loodusõnnetuste ja inimtegevusest põhjustatud õnnetuste ning pikka aega kestnud kriiside korral. Riskide vähendamine, ennetamine ja leevendamine ning riskideks valmisolek eeldab suuremat konkreetsust ja kollektiivseid lahendusi; lisaks on vaja veel enam panustada kiirele reageerimisele ja püsivale taastumisele. Seepärast peaks käesolev määrus aitama kiirreageerimistegevuse abil tugevdada vastupanuvõimet ning ühendada humanitaarabi ja arengumeetmed. (12)Kooskõlas arengu tõhususe vallas 2011. aastal Busanis vastu võetud rahvusvaheliste kohustustega, mida kinnitati Nairobis 2016. aastal toimunud kõrgetasemelisel kohtumisel ja hiljem ka arengukokkuleppes, tuleks liidu arengukoostöös kohaldada arengu tõhususe põhimõtteid, nimelt arengumaade isevastutust arenguprioriteetide suhtes, tulemustele orienteeritust, kaasavaid arengupartnerlusi, samuti läbipaistvust ja aruandluskohustust. (13)Kestliku arengu eesmärkide kohaselt tuleks käesoleva määrusega aidata kaasa tugevamale järelevalvele ja aruandlusele, mis tulemustele orienteeritult hõlmaks väljundid, tagajärjed ja mõju liidu välistegevusega seotud rahalist abi saavates partnerriikides. Konkreetselt tuleks, nagu arengukokkuleppes kokku lepitud, käesoleva määruse alusel võetavate meetmetega panustada 20 % käesoleva määruse alusel rahastatavast ametlikust arenguabist sotsiaalsele kaasatusele ja inimarengule, sealhulgas soolisele võrdõiguslikkusele ja naiste mõjuvõimu suurendamisele. (14)Kui see on võimalik ja asjakohane, tuleks liidu välistegevuse tulemuste jälgimiseks ja hindamiseks kasutada eelnevalt kindlaks määratud läbipaistvaid, riigipõhiseid ja mõõdetavaid näitajaid, mida on kohandatud asjaomase rahastamisvahendi eripäradele ja eesmärkidele ning eelistatult partnerriigi tulemusraamistiku alusel. (15)Määrus peaks toetama liidu ühist eesmärki – saavutada tegevuskava 2030 kestuse jooksul, et ametlik arenguabi moodustaks 0,7 % kogurahvatulust. Seda silmas pidades peaks vähemalt 92 % käesoleva määruse alusel antavast rahastusest minema meetmetele, mis on kavandatud selliselt, et need vastavad Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni arenguabi komitee kehtestatud ametliku arenguabi kriteeriumidele. (16)Selleks et tagada ressursid seal, kus neid kõige enam vajatakse, eelkõige vähim arenenud riikides ja ebakindlates või konfliktiolukorras riikides, peaks käesolev määrus toetama ühist eesmärki saavutada vähim arenenud riikide suhtes tegevuskava 2030 kestuse jooksul ametlik arenguabi, mis moodustab 0,20 % liidu kogurahvatulust. (17)Käesolev määrus peaks kajastama vajadust keskenduda strateegilistele prioriteetidele nii geograafiliselt – Euroopa naabruses ja Aafrikas, samuti haavatavates ja enim abi vajavates riikides – kui ka temaatiliselt – julgeoleku, rände, kliimamuutuste ja inimõiguste valdkonnas. (18)Käesoleva määrusega tuleks toetada 2015. aastal läbivaadatud Euroopa naabruspoliitika ja piirkondliku koostöö raamistike rakendamist, sealhulgas piiriülese koostöö ning makropiirkondlike ja vesistute strateegiate ja poliitika välisaspektide rakendamist. Kõnealused algatused loovad poliitilise raamistiku suhete tugevdamisel partnerriikidega ja partnerriikide endi vahel, tuginedes vastastikuse aruandluskohustuse, jagatud isevastutuse ja ühise vastutustunde põhimõtetele. (19)2015. aastal läbivaadatud Euroopa naabruspoliitika eesmärk on liidu peamiste poliitiliste prioriteetide raames stabiliseerida naaberriike ja tugevdada vastupanuvõimet, hoogustades selleks eelkõige majanduse arengut. Selle eesmärgi saavutamiseks on läbivaadatud Euroopa naabruspoliitikas kindlaks määratud neli prioriteetset valdkonda: hea valitsemistava, demokraatia, õigusriik ja inimõigused, sealhulgas eriti olulisena kodanikuühiskonna suurem kaasamine; majanduse areng; julgeolek; ränne ja liikuvus, sealhulgas võitlus ebaseadusliku rände ja sundrände algpõhjustega. Euroopa naabruspoliitikat iseloomustab eristamine ja ühise isevastutuse suurendamine, sest arvestatakse erinevaid kaasamistasemeid ja iga riigi huvisid seoses tema ja liidu partnerluse laadi ja põhivaldkondadega. (20)Käesoleva määrusega tuleks toetada Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna (edaspidi „AKV“) riikide rühma kuuluvate riikidega ajakohastatud assotsieerimislepingu rakendamist ning võimaldada ELil ja tema AKV riikide rühma partneritel partnerlussuhteid üleilmsete probleemide lahendamiseks veelgi süvendada. Eelkõige tuleks käesoleva määrusega toetada Aafrika ja ELi ühisstrateegia raames ELi ja Aafrika Liidu vahel alustatud koostöö jätkamist ning panustada AKV–ELi 2020. aasta järgsele lepingule, sealhulgas Aafrika suhtes mandriviisilise lähenemise rakendamisega. (21)Liit peaks otsima võimalusi olemasolevate vahendite kõige tõhusamaks kasutamiseks, et saavutada välistegevuses optimaalne mõju. See tuleks saavutada liidu välistegevuse rahastamisvahendite, sealhulgas eelkõige ühinemiseelse abi rahastamisvahendi (IPA III), humanitaarabi rahastamisvahendi, ülemeremaade ja -territooriumide otsuse, Euratomi asutamislepingu alusel naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahendit täiendava Euroopa tuumaohutuse rahastamisvahendi, ühise välis- ja julgeolekupoliitika ning hiljuti välja pakutud ja väljaspool ELi eelarvet rahastatava Euroopa rahutagamisrahastu sidususe ja täiendavusega, samuti liidu muude poliitikameetmete ja programmide suhtes koostoime tagamisega. See hõlmab vajaduse korral ka sidusust ja täiendavust makromajandusliku finantsabiga. Ühise eesmärgi saavutamiseks rakendatavate kombineeritud sekkumiste võimalikult suure mõju huvides peaks käesolev määrus võimaldama kombineerida rahastamist liidu muude programmidega, tingimusel et need ei kata samu kulusid. (22)Käesoleva määruse rahastamispaketti tuleks kasutada programmi „Erasmus“ rahvusvahelisest mõõtmest tulenevate ja Erasmuse määruse kohaselt rakendatavate meetmete rahastamiseks. (23)Käesoleva määruse alusel rahastatavate meetmete jaoks tuleks peamiselt kasutada geograafilisi programme, et maksimeerida liidu abi ning liidu tegevust partnerriikidele ja nende elanikele lähemale tuua. Lisaks sellisele üldisele lähenemisviisile tuleks vajaduse korral kasutada teemaprogramme ja kiirreageerimistegevust. (24)Kooskõlas arengukokkuleppega peaks liit ühes liikmesriikidega parandama ühist programmitööd, et suurendada ressursside ja võimekuste koondamisega ühist mõju. Ühises programmitöös tuleks lähtuda partnerriikide kaasatusest, assigneeringutest ja isevastustusest. Liit ja selle liikmesriigid peaksid samuti aitama partnerriike vajaduse korral ühise rakendamisega.

(25)Demokraatia ja inimõiguste eesmärke, sealhulgas soolist võrdõiguslikkust ja naiste mõjuvõimu suurendamist tuleks käesoleva määruse rakendamisel muidugi läbivalt kohaldada, kuid arvestades selle ülemaailmset olemust ja meetmete sõltumatust asjaomaste kolmandate riikide valitsuste ja ametivõimude nõusolekust, peaks inimõiguste ja kodanikuühiskonna organisatsioonide edendamise teemaprogrammide kaudu antaval liidu abil olema konkreetsed täiendavad lisaeesmärgid. (26)Kodanikuühiskond peaks hõlmama erinevate rollide ja volitustega osalejaid, sealhulgas kõiki mitteriiklikke, mittetulunduslikke, erapooletuid ja rahumeelseid struktuure, millesse inimesed koonduvad, et töötada ühiste poliitiliste, kultuuriliste, sotsiaalsete või majanduslike eesmärkide ja ideaalide edendamise nimel. Nad võivad tegutseda kohalikul, riiklikul, piirkondlikul ja rahvusvahelisel tasandil, nende hulgas on linna- ja maapiirkonna ning ametlikke ja mitteametlikke organisatsioone. (27)Käesoleva määrusega kehtestatakse käesoleva rahastamisvahendi rahastamispakett, mis on iga-aastase eelarvemenetluse käigus Euroopa Parlamendi ja nõukogu peamine juhis Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel 2. detsembril 2013. aastal eelarvedistsipliini, eelarvealase koostöö ning usaldusväärse finantsjuhtimise kohta sõlmitud institutsioonidevahelise kokkuleppe punkti 17 tähenduses. (28)Kajastades kliimamuutusega toimetuleku olulisust kooskõlas liidu kohustustega Pariisi kliimaleppe rakendamise osas ning selleks et saavutada ÜRO kestliku arengu eesmärke, peaks käesolev määrus toetama liidu poliitikas kliimameetmete arvesse võtmist ja panustama üldeesmärki, et liidu eelarvekulutustest eraldataks 25 % kliimaeesmärkide saavutamise toetamiseks. Käesoleva määruse alusel rakendatavate meetmetega suunatakse eeldatavalt 25 % määruse kogu rahastamispaketist kliimakaitse eesmärkide saavutamisele. Asjakohased meetmed määratakse kindlaks käesoleva määruse rakendamise käigus ning käesoleva määruse koondtulemusi tuleks arvestada asjakohastes hindamis- ja läbivaatamismenetlustes. (29)Oluline on süvendada rändealast koostööd partnerriikidega, et võtta maksimumi hästi hallatud ja regulaarsest rändest ning tulemuslikult võidelda ebaseaduslikku rändega. Selline koostöö peaks aitama kaasa rahvusvahelisele kaitsele juurdepääsu tagamisele, ebaseadusliku rände algpõhjustega tegelemisele, piirihalduse parandamisele, samuti ebaseadusliku rände, rändajate ebaseadusliku üle piiri toimetamise ja inimkaubanduse vastu võitlemise süvendamisele ning vajaduse korral tagasisaatmiste, tagasivõtmiste ja taasintegreerimise korraldamisele vastastikuse aruandluskohustuse alusel ning täites kõiki humanitaar- ja inimõigustega seotud kohustusi. Seega peaks selles valdkonnas kolmandate riikide tulemuslik koostöö liiduga olema käesoleva määruse üldpõhimõtete lahutamatu osa. Rände- ja arengukoostööpoliitika vaheline suurem sidusus on oluline tagamaks, et arenguabiga toetatakse partnerriikide poolt rände tulemuslikumat haldamist. Käesolev määrus peaks aitama kaasa rände suhtes koordineeritud, tervikliku ja struktuurse lähenemise saavutamisele, milleks maksimeeritakse sünergiaid ja kohaldatakse vajalike hoobi. (30)Käesolev määrus peaks võimaldama liidul rändepoliitika täiendusena võtta veel meetmeid, et reageerida rändega seotud probleemidele, vajadustele ja võimalustele. Seda silmas pidades ja ettenägematute asjaolude puudumisel eeldatakse, et 10 % selle rahastamispaketist kasutatakse viisil, mis aitaks võidelda ebaseadusliku rände ja sundrände algpõhjustega ning toetada rände haldamist ja valitsemist, sealhulgas pagulaste kaitset ja rändajate õigusi, kui see kuulub käesoleva määruse eesmärkide hulka. (31)Käesoleva määruse suhtes tuleks kohaldada horisontaalseid finantseeskirju, mille Euroopa Parlament ja nõukogu on vastu võtnud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 322 kohaselt. Need eeskirjad on sätestatud finantsmääruses ja nendega määratakse eelkõige kindlaks toetuste, hangete, auhindade, eelarve kaudse täitmise, finantsabi, eelarvetoetuste, usaldusfondide, rahastamisvahendite ja eelarveliste tagatiste kaudu eelarve koostamise ja täitmise kord, ning nähakse ette finantshalduses osalejate vastutuse kontroll. ELi toimimise lepingu artikli 322 kohaselt vastu võetud eeskirjades on käsitletud ka liidu eelarve kaitsmist juhul, kui liikmesriikides ja kolmandates riikides esineb üldisi puudusi õigusriigi toimimises, sest õigusriigi põhimõtte austamine on usaldusväärse finantsjuhtimise ja tulemusliku ELi-poolse rahastamise alus. (32)Käesoleva määrusega ette nähtud rahastamisliikide ja eelarve täitmise viiside valikul tuleks lähtuda nende võimest saavutada meetmete erieesmärke ja tulemusi, võttes eelkõige arvesse kontrollidega seotud kulusid, halduskoormust ja eeldatavat nõuete täitmata jätmisega seotud riski. Muu hulgas tuleks kaaluda kindlasummalisi makseid, kindlamääralisi makseid ja ühikuhindu, samuti kuludega sidumata rahalisi vahendeid, millele on osutatud finantsmääruse artikli 125 lõikes 1. (33)Uus Euroopa Kestliku Arengu Fond+ (edaspidi „EFSD+“) peaks eelmise fondi (EFSD) edukal eeskujul toimima ühtse rahastamispaketina, millega üleilmselt pakkuda toetuste, eelarveliste tagatiste ja rahastamisvahendite kaudu rahastamissuutlikkust. EFSD+ peaks olema välisinvesteeringute kavale toeks ja ühendama välistegevuse tagatiste alla kuuluvad segarahastamis- ja eelarveliste tagatiste toimingud, sealhulgas need, mis hõlmavad riigiriske seoses laenutehingutega, mida varem tehti välislaenude andmiseks Euroopa Investeerimispangale antud volituse raames. Talle aluslepingutega usaldatud rolli ja viimastel aastakümnetel liidu poliitika toetamisel saadud kogemusi arvestades peaks Euroopa Investeerimispank olema ka edaspidi komisjoni jaoks välistegevuse tagatise raames meetmete elluviimisel parim partner. (34)EFSD+ eesmärk peaks olema toetada investeerimist kui kestliku arengu eesmärkide saavutamise vahendit, millega soodustada kestlikku ja kaasavat majanduslikku ja sotsiaalset arengut ning edendada partnerriikide sotsiaal-majanduslikku vastupanuvõimet, keskendudes eelkõige vaesuse kaotamisele, jätkusuutlikule ja kaasavale majanduskasvule, inimväärsete töökohtade loomisele, majanduslikele võimalustele, oskustele ja ettevõtlusele, sotsiaalmajanduslikele sektoritele, mikro-, väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele ning ebaseadusliku rände konkreetsete sotsiaal-majanduslike algpõhjustega tegelemisele, kooskõlas asjakohaste ettenähtud programmdokumentidega. Eritähelepanu tuleks pöörata riikidele, kus on ebastabiilne olukord või konflikt, vähim arenenud riikidele või suure võlakoormusega vaestele riikidele. (35)EFSD+ peaks maksimeerima rahastuse täiendavust, tegelema turutõrgete ja investeerimisolukordadega, mis ei ole optimaalsed, pakkuma uuenduslikke tooteid ja kaasama erasektori vahendeid. Erasektori kaasamisel EFSD+ kaudu toimuvasse liidu koostöösse partnerriikidega peaks olema arengule täiendav ja mõõdetav mõju, ilma et see moonutaks turgu, ning see peaks olema kulutõhus, tuginema vastastikusele aruandekohustusele ning riskide ja kulude jagamisele. EFSD+ peaks toimima ühtse kontaktpunktina, kuhu saavad rahastamisettepanekuid esitada finantseerimisasutused ja muud avaliku ja erasektori investorid, ning pakkuma erinevat laadi rahalist toetust rahastamiskõlblikele investeeringutele. (36)Välistegevuse tagatist luues tuleks aluseks võtta olemasolev EFSD tagatis ja välistegevuse tagatisfond. Välistegevuse tagatisega tuleks toetada EFSD+ meetmeid, mis on seotud eelarveliste tagatiste, makromajandusliku finantsabi ja nõukogu otsuse 77/270/Euratom alusel kolmandatele riikidele antud laenudega. Kõnealuseid meetmeid tuleks toetada käesoleva määruse ja lisaks määruse (EL) nr.../... (IPA III) ja määruse (EL) nr …/… (Euroopa tuumaohutuse rahastamisvahend) kohaste assigneeringutega, millest tuleks katta ka vastavalt makromajandusliku finantsabi laenudest tulenevad eraldised ja kohustused ning Euroopa tuumaohutuse rahastamisvahendi määruse artikli 10 lõikes 2 osutatud kolmandatele riikidele antavad laenud. EFSD+ meetmete rahastamisel tuleks eelistada rahastamisprojekte, millel on suur mõju töökohtade loomisele ning mille kulude ja tulude suhe suurendab investeeringute kestlikkust. Välistegevuse tagatisega toetavate meetmetega peaks vajaduse kohaselt ja kooskõlas parema õigusloome nõuetega kaasnema põhjalik keskkonna-, finants- ja sotsiaalsete aspektide eelhindamine. Välistegevuse tagatist ei tohiks kasutada oluliste avalike teenuste osutamiseks, sest sellised teenused peavad jääma valitsuse vastutada. (37)Selleks et võimaldada paindlikkust, suurendada atraktiivsust erasektori jaoks ja maksimeerida investeeringute mõju, tuleks rahastamiskõlblike lepingupartnerite suhtes teha erand eelarve täitmise viiside kohta finantsmääruses sätestatud normidest. Sellisteks rahastamiskõlblikeks lepingupartneriteks võivad olla asutused, kellele ei ole delegeeritud avaliku ja erasektori partnerluse rakendamist, samuti partnerriigi eraõigusega reguleeritud asutused. (38)Välistegevuse tagatise mõju suurendamiseks peaks liikmesriikidel ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu pooltel olema võimalus anda toetusi sularaha või tagatisena. Tagatisena antav toetus ei tohiks ületada 50 % liidu tagatavate meetmete maksumusest. Sellest tagatisest tulenevate finantskohustuste jaoks ei tuleks ette näha eraldisi ja likviidsuspuhver tuleks saada ühisest eraldisfondist. (39)Välistegevusi viiakse tihti ellu väga ebastabiilses keskkonnas, kus on vaja pidevalt ja kiirelt reageerida liidu partnerite vajaduste muutumisele ning üleilmsetele probleemidele, mis on seotud inimõiguste, demokraatia ja hea valitsemistava, julgeoleku ja stabiilsuse, kliimamuutuste ja keskkonna ning ookeanidega, samuti rändekriisi ja selle algpõhjustega. Prognoositavuse põhimõtte ühitamiseks vajadusega kiirelt reageerida uute vajaduste tekkimisele tuleb kohandada programmide rahalist rakendamist. Selleks et suurendada ELi suutlikkust reageerida ettenägematutele vajadustele, tuleks Euroopa Arengufondiga saadud headele kogemustele tuginedes ette näha mittesihtotstarbelised summad, mida kasutada uute probleemide ja prioriteetide jaoks ette nähtud reservina. Nende kasutuselevõtt peaks lähtuma käesolevas määruses sätestatud korrast. (40)Seega tuleks käesolevas määruses küll järgida põhimõtet, et liidu eelarve kinnitatakse iga-aastaselt, kuid säilitada võimalus kohaldada finantsmääruses muude poliitikameetmete puhul juba lubatud paindlikkust, nimelt ülekandmist ühest perioodist teise ja lubatud vahendite ümberpaigutamist, et tagada liidu vahendite tõhus kasutamine nii liidu kodanike kui ka partnerriikide seisukohast ja maksimeerida seega liidu välistegevuses sekkumisteks kättesaadavaid liidu vahendeid. (41)Vastavalt nõukogu otsuse .../... (ÜMTd) artiklile 83 peaksid ülemeremaadel ja -territooriumidel asuvad isikud ja üksused olema käesoleva määruse alusel rahastamiskõlblikud, kui programmi eeskirjadest ja eesmärkidest või võimalikest kokkulepetest liikmesriigiga, millega vastav ülemeremaa või -territoorium on seotud, ei tulene teisiti. Lisaks tuleks ühist huvi pakkuvates valdkondades soodustada partnerriikide ja ülemeremaade ja -territooriumide, samuti Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 349 kohaste liidu äärepoolseimate piirkondade vahelist koostööd. (42)Partnerriikide arenguprotsessides isevastutuse ja välisabi jätkusuutlikkuse suurendamiseks peaks liit koostöö tegemisel projekti elutsükli kõikides aspektides võimaluse korral eelistama partnerriikide endi institutsioonide, süsteemide ja menetluste kasutamist. (43)Artiklis 19 osutatud iga-aastased või mitmeaastased tegevuskavad või meetmed on tegevusprogrammid finantsmääruse tähenduses. Iga-aastaste või mitmeaastaste tegevuskavadega on mitmesugused meetmed koondatud ühte dokumenti. (44)Vastavalt finantsmäärusele, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL, Euratom) nr 883/2013, nõukogu määrusele (EÜ, Euratom) nr 2988/95, nõukogu määrusele (Euratom, EÜ) nr 2185/96 ja nõukogu määrusele (EL) 2017/1939 tuleb liidu finantshuve kaitsta tulemuslike ja proportsionaalsete meetmetega, mis hõlmavad õigusnormide rikkumise, sh pettuste ärahoidmist, avastamist, korrigeerimist ja uurimist, kaotatud, alusetult väljamakstud või ebaõigesti kasutatud summade tagasinõudmist ja vajaduse korral halduskaristuste kehtestamist. Eelkõige võib Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF) korraldada haldusjuurdlusi, sealhulgas kohapealseid kontrolle ja inspekteerimisi vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 883/2013 ning nõukogu määruse (Euratom, EÜ) nr 2185/96 sätetele ja neis määrustes sätestatud korras, et teha kindlaks, kas on esinenud pettust, korruptsiooni või muud liidu finantshuve kahjustavat ebaseaduslikku tegevust. Vastavalt määrusele (EL) 2017/1939 võib Euroopa Prokuratuur uurida pettusi ja muid õiguserikkumisi, mis mõjutavad liidu finantshuve, ja esitada nende kohta süüdistusi, nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga (EL) 2017/1371. Finantsmääruse kohaselt peab iga isik või üksus, kes saab liidu rahalisi vahendeid, tegema liidu finantshuvide kaitsel täielikult koostööd ja andma komisjonile, OLAFile ja Euroopa Kontrollikojale vajalikud õigused ja juurdepääsu ning tagama, et kolmandad isikud, kes on kaasatud liidu vahendite haldamisse, annaksid samaväärsed õigused. Seetõttu peaksid kolmandate riikide ja territooriumidega ja rahvusvaheliste organisatsioonidega sõlmitud kokkulepped, samuti kõik käesoleva määruse rakendamise tulemusel sõlmitavad lepingud või kokkulepped sisaldama sätteid, millega antakse komisjonile, kontrollikojale ja OLAFile sõnaselge õigus oma pädevusest lähtudes korraldada selliseid auditeid, kohapealseid kontrolle ja inspektsioone ning tagatakse, et liidupoolse rahastamise rakendamisega seotud kolmandad isikud annavad samaväärsed õigused.

(45)Selleks et tagada käesoleva määruse asjaomaste sätete ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011. (46)Käesoleva määruse vähem oluliste osade muutmiseks või täiendamiseks peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte artikli 26 lõikes 3 sätestatud eraldiste määrade, II, III ja IV lisas loetletud koostöö- ja sekkumisvaldkondade, V lisas loetletud prioriteetsete EFSD+ meetmete valdkondade, VI lisa kohase EFSD+ valitsemise kohta, et vajaduse korral vaadata läbi või täiendada VII lisas nimetatud tulemusnäitajaid ning täiendada käesolevat määrust järelevalve- ja hindamisraamistikku loomist käsitlevate sätetega. (47)Vastavalt 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelise parema õigusloome kokkuleppe punktidele 22 ja 23 on vaja käesolevat programmi hinnata konkreetsete seirenõuete kohaselt kogutud teabe alusel, vältides samal ajal ülereguleerimist ja halduskoormust, eelkõige liikmesriikides. Kui see on asjakohane, võivad need nõuded sisaldada mõõdetavaid näitajaid, mille põhjal hinnata programmi mõju kohapeal. On eriti oluline, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil, ja et kõnealused konsultatsioonid viidaks läbi kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelise parema õigusloome kokkuleppes sätestatud põhimõtetega. Eelkõige selleks, et tagada delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises võrdne osalemine, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende ekspertidel on pidev juurdepääs komisjoni eksperdirühmade koosolekutele, kus arutatakse delegeeritud õigusaktide ettevalmistamist. (48)Viiteid nõukogu otsuse 2010/427/EL artiklis 9 nimetatud ja käesoleva määrusega asendatavatele liidu rahastamisvahenditele tuleks lugeda viideteks käesolevale määrusele ning komisjon peaks tagama, et käesolevat määrust rakendatakse kooskõlas kõnealuses otsuses Euroopa välisteenistusele omistatud rolliga. (49)Allpool ette nähtud tegevuses tuleks rangelt jälgida liidu piiravate meetmete puhul sätestatud tingimusi ja korda, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I JAOTIS

ÜLDSÄTTED Artikkel 1

Reguleerimisese Käesoleva määrusega luuakse programm „Naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahend“ (edaspidi „rahastamisvahend“). Selles sätestatakse programmi eesmärgid, eelarve aastateks 2021–2027, liidupoolse rahastamise vormid ja sellise rahastamise eeskirjad. Samuti luuakse määrusega Euroopa Kestliku Arengu Fond+ („EFSD+“) ja välistegevuse tagatis. Artikkel 2

Mõisted Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: (1)„riigiprogramm“ – üht riiki hõlmav sihtprogramm; (2)„mitme riigi programm“ – mitut riiki hõlmav sihtprogramm; (3)„piiriülene koostöö“ – ühe või mitme liikmesriigi koostöö liidu välispiiril ühe või mitme kolmanda riigi või territooriumiga; (4)„piirkonnaprogramm“ – mitme riigi sihtprogramm, mis hõlmab mitut kolmandat riiki samas artikli 4 lõike 2 kohases geograafilises piirkonnas; (5)„piirkonnaülene programm“ – mitme riigi sihtprogramm, mis hõlmab mitut kolmandat riiki käesoleva määruse artikli 4 lõike 2 kohastes eri piirkondades;

(6)„õigussubjekt“ – füüsiline või juriidiline isik, kes on asutatud ja sellisena tunnustatud siseriikliku õiguse, liidu õiguse või rahvusvahelise õiguse alusel, kellel on iseseisev õigusvõime ning õigus enda nimel toimides teostada õigusi ja kanda kohustusi, või üksus, mis ei ole juriidiline isik vastavalt finantsmääruse artikli 197 lõike 2 punktile c; (7)„investeerimissuund“ – sihtvaldkond, milles EFSD+ tagatisest toetatakse investeerimisportfelle konkreetsetes piirkondades, riikides või sektorites; (8)„rahastaja“ – liikmesriik, rahvusvaheline finantseerimisasutus, liikmesriigi avalik-õiguslik asutus, avaliku sektori asutus või muu üksus, kes osaleb ühises eraldisfondis sularaha või tagatisega. Artikkel 3

Eesmärgid 1.Käesoleva määruse üldeesmärk on kaitsta ja edendada kogu maailmas liidu väärtusi ja huve, et ellu viia liidu välistegevuse eesmärke ja põhimõtteid, nagu on sätestatud Euroopa Liidu lepingu artikli 3 lõikes 5 ning artiklites 8 ja 21. 2.Kooskõlas lõikega 1 on käesoleval määrusel järgmised erieesmärgid: (a)toetada ja edendada dialoogi ning koostööd kolmandate riikidega ja piirkondadega naabruses, Sahara-taguses Aafrikas, Aasias ja Vaikse ookeani riikides, Põhja- ja Lõuna-Ameerikas ning Kariibi mere piirkonnas; (b)üleilmsel tasandil konsolideerida ja toetada demokraatiat, õigusriigi põhimõtet ja inimõigusi, toetada kodanikuühiskonna organisatsioone, edendada stabiilsust ja rahu ning tegeleda muude üleilmsete probleemidega, sealhulgas rände ja liikuvusega; (c)kiirelt reageerida kriisidele, destabiliseerumisele ja konfliktidele; vastupanuvõime puudujääkidele ning humanitaar- ja arengumeetmete seostamise vajadusele ning välispoliitika vajadustele ja prioriteetidele. Nimetatud eesmärkide täitmist mõõdetakse artiklis 31 nimetatud asjakohaste näitajatega. 3.Käesoleva määruse alusel tehtud kulutustest vastavad vähemalt 92 % Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni arenguabi komitee kehtestatud ametliku arenguabi kriteeriumidele. Artikkel 4

Kohaldamisala ja struktuur 1.Käesoleva määruse alusel rakendatakse liidupoolset rahastamist järgmiste programmide ja meetmete kaudu: (a)geograafilised programmid; (a)teemaprogrammid; (b)kiirreageerimistegevus. 2.Geograafilised programmid hõlmavad koostööd ühe või mitme riigiga järgmistes piirkondades: (a)naabruspoliitika riigid;

(b)Sahara-tagune Aafrika; (c)Aasia ja Vaikse ookeani piirkond; (d)Põhja- ja Lõuna-Ameerika ning Kariibi mere piirkond. Geograafilised programmid võivad hõlmata kõiki kolmandaid riike, v.a määruses (EL) nr …/… kindlaks määratud kandidaate ja potentsiaalseid kandidaate. (IPA) ja ülemeremaad ja -territooriumid, nagu on määratletud nõukogu otsuses …/… (EL). Naabruspoliitika riikide piirkonna geograafilised programmid võivad hõlmata I lisas nimetatud riike. Artiklis 3 sätestatud eesmärkide saavutamiseks peavad geograafilised programmid põhinema II lisas loetletud koostöövaldkondadel. 3.Teemaprogrammid hõlmavad kestliku arengu eesmärkide saavutamiseks üleilmsel tasandil tegutsemist järgmistes valdkondades: (a)inimõigused ja demokraatia; (b)kodanikuühiskonna organisatsioonid; (c)stabiilsus ja rahu; (d)üleilmsed probleemid. Teemaprogrammid võivad hõlmata kõiki kolmandaid riike, samuti ülemeremaid ja -territooriume, nagu on määratletud nõukogu otsuses …/… (EL). Artiklis 3 sätestatud eesmärkide saavutamiseks peavad teemaprogrammid põhinema III lisas loetletud koostöövaldkondadel. 4.Kiirreageerimistegevusega võimaldatakse varajast reageerimist, et (a)aidata kaasa stabiilsusele ja konfliktide ennetamisele kiireloomulistes olukordades, kriisi tekkimisel, kriisi ajal ja järel; (b)aidata kaasa riikide, ühiskondade, kogukondade ja üksikisikute vastupanuvõime parandamisele ning humanitaar- ja arengumeetmete seostamisele; (c)tegeleda välispoliitika vajaduste ja prioriteetidega. Kiirreageerimistegevus võib hõlmata kõiki kolmandaid riike, samuti ülemeremaid ja -territooriume, nagu on määratletud nõukogu otsuses …/… (EL). Artiklis 3 sätestatud eesmärkide saavutamiseks peab kiirreageerimistegevus põhinema IV lisas loetletud koostöövaldkondadel. 5.Käesoleva määruse alusel rakendatakse meetmeid peamiselt geograafiliste programmide kaudu.

Teemaprogrammide kaudu rakendatavate meetmetega täiendatakse geograafiliste programmidega rahastatavaid meetmeid ning nendega toetatakse üleilmseid ja piirkonnaüleseid algatusi, et saavutada rahvusvaheliselt kokkulepitud eesmärke, eelkõige kestliku arengu eesmärke, kaitsta üleilmseid avalikke hüvesid või lahendada üleilmseid probleeme. Siiski võib teemaprogrammide kaudu võtta meetmeid ka juhul, kui geograafilist programmi ei ole või see on peatatud või kui asjaomase partnerriigiga ei ole meetme suhtes kokkulepet saavutatud või kui meetme elluviimiseks jaoks ei piisa geograafilistest programmidest. Kiirreageerimistegevus täiendab geograafilisi programme ja teemaprogramme. Nende meetmete kavandamisel ja rakendamisel järgitakse vajaduse korral nende jätkusuutlikkust geograafiliste või teemaprogrammide raames. 6.Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 34 vastu delegeeritud õigusakte II, III ja IV lisa täiendamiseks või muutmiseks. Artikkel 5

Ühtsus, kooskõla ja vastastikune täiendavus 1.Käesoleva määruse rakendamisel tuleb tagada kooskõla, sünergiad ja vastastikune täiendavus muude liidu välistegevuse valdkondade ning asjakohaste liidu poliitikameetmete ja programmidega, samuti poliitikavaldkondade arengusidusus. 2.Nõukogu määruse (EÜ) nr 1257/96 kohaldamisalasse kuuluvaid meetmeid käesoleva määruse alusel ei rahastata. 3.Vajaduse korral võib käesoleva määruse alusel kehtestatud meetmete jaoks toetust saada muude liidu programmide kaudu, tingimusel et neist toetustest ei kaeta samu kulusid. Käesoleva määruse kaudu võib toetada ka muude liidu programmide alusel kehtestatud meetmeid, tingimusel et neist toetustest ei kaeta samu kulusid. Sellisel juhul tehakse kohaldatavate eeskirjade valik kõnealuseid meetmeid käsitlevas tööprogrammis. Artikkel 6

Eelarve 1.Ajavahemikul 2021–2027 on käesoleva määruse rakendamise rahastamispakett 89 200 miljonit eurot jooksevhindades. 2.Lõikes 1 osutatud rahastamispakett moodustub järgmiselt: (a)68 000 miljonit eurot geograafiliste programmide jaoks: –naabruspoliitika vähemalt 22 000 miljonit eurot, –Sahara-tagune Aafrika vähemalt 32 000 miljonit eurot, –Aasia ja Vaikse ookeani piirkond 10 000 miljonit eurot, –Põhja- ja Lõuna-Ameerika ning Kariibi mere piirkond 4 000 miljonit eurot, (b)7 000 miljonit eurot teemaprogrammide jaoks: –inimõigused ja demokraatia 1 500 miljonit eurot, –kodanikuühiskonna organisatsioonid 1 500 miljonit eurot,

–stabiilsus ja rahu 1 000 miljonit eurot, –üleilmsed probleemid 3 000 miljonit eurot, (c)4 000 miljonit eurot kiirreageerimistegevuseks. 3.Uute probleemide ja prioriteetide jaoks ette nähtud reserviga suuruses 10 200 miljonit eurot suurendatakse lõikes 2 nimetatud summasid kooskõlas artikliga 15. 4.Lõike 2 punktis a osutatud rahastamispakett vastama vähemalt 75 %-le lõikes 1 osutatud rahastamispaketist. Artikkel 7

Poliitikaraamistik Assotsieerimislepingud, partnerlus- ja koostöölepingud, mitmepoolsed kokkulepped ja muud kokkulepped, millega luuakse õiguslikult siduvad suhted partnerriikidega, samuti Euroopa Ülemkogu järeldused ja nõukogu järeldused, tippkohtumise deklaratsioonid või kõrgetasemelistel kohtumistel partnerriikidega vastu võetud järeldused, asjakohased Euroopa Parlamendi resolutsioonid, komisjoni teatised või komisjoni ja liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ühisteatised moodustavad käesoleva määruse rakendamise üldise poliitikaraamistiku. Artikkel 8

Üldpõhimõtted 1.Euroopa Liit püüab partnerriikide ja -piirkondadega dialoogi pidades ja koostööd tehes edendada, arendada ja toetada demokraatiat ning õigusriigi, inimõiguste ja põhivabaduste põhimõtete austamist, millele liit on rajatud. 2.Kohaldatakse õigustel põhinevat lähenemisviisi, mis hõlmab kõiki inimõigusi, st nii kodaniku- ja poliitilisi kui ka majanduslikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi õigusi, et integreerida inimõiguste põhimõtted, toetada õiguste omajate suutlikkust oma õigusi nõuda, pöörates seejuures erilist tähelepanu vaestele ja haavatavatele rühmadele, ning aidata partnerriike oma rahvusvaheliste inimõigustealaste kohustuste täitmisel. Käesoleva määrusega edendatakse soolist võrdõiguslikkust ja naiste mõjuvõimu suurendamist. 3.Liit toetab vastavalt vajadusele kahepoolse, piirkondliku ja mitmepoolse koostöö ja dialoogi, partnerluslepingute ning kolmepoolse koostöö elluviimist. Liit edendab üleilmse tähtsusega hüvede ja probleemide suhtes mitmepoolset ja reeglitepõhist lähenemisviisi ning teeb seejuures koostööd liikmesriikide, partnerriikide, rahvusvaheliste organisatsioonide ja teiste rahastajatega. Liit edendab koostööd rahvusvaheliste organisatsioonide ja teiste rahastajatega. Suhetes partnerriikidega võetakse arvesse nende eelnevaid tulemusi rahvusvaheliste kohustuste rakendamisel, rahvusvahelisi kokkuleppeid ja nende lepingulisi suhteid liiduga. 4.Ühelt poolt liidu ja liikmesriikide ja teiselt poolt partnerriikide vaheline koostöö põhineb arengu tõhususe põhimõtetel ning vajaduse korral edendatakse nende põhimõtete arendamist, täpsemalt: partnerriikide isevastutus arenguprioriteetide suhtes, tulemustele orienteeritus, kaasavad arengupartnerlused, läbipaistvus ja vastastikune aruandluskohustus. Liit edendab tulemuslikku ja tõhusat vahendite kasutuselevõttu ja kasutamist. Kooskõlas kaasava partnerluse põhimõttega tagab komisjon vajaduse korral nõuetekohase konsulteerimise partnerriikide asjaomaste sidusrühmadega, sealhulgas kodanikuühiskonna organisatsioonide ja kohalike ametiasutustega, samuti nende piisavalt varase juurdepääsu asjakohasele teabele, et nad saaksid programmide koostamisel, rakendamisel ja seotud seireprotsessides kaasa rääkida. Kooskõlas isevastutuse põhimõttega, ja kui see on asjakohane, soosib komisjon programmide rakendamisel partnerriikide süsteemide kasutamist. 5.Meetmete vastastikuse täiendavuse ja tõhususe edendamiseks kooskõlastavad liit ja liikmesriigid oma poliitikat ning konsulteerivad üksteisega abiprogrammide suhtes, seda ka rahvusvahelistes organisatsioonides ning rahvusvahelistel konverentsidel.

6.Käesoleva määruse kohaste programmide ja meetmetega integreeritakse kliimamuutuste, keskkonnakaitse ja soolise võrdõiguslikkuse küsimused ning kasutatakse kestliku arengu eesmärkide vahelisi seoseid, et edendada integreeritud meetmeid, millega saab hüvesid võimendada ja täita sidusalt mitut eesmärki. Need programmid ja meetmed põhinevad riskide ja haavatavuste analüüsil, sisaldavad vastupanuvõime elementi ja on konfliktitundlikud. Nendes juhindutakse põhimõttest, et mitte kedagi ei tohi kõrvale jätta. 7.Partneritega järgitakse rände valdkonnas lähenemist, mis oleks koordineeritum, terviklik ja struktuurne, ning selle tulemuslikkust hinnatakse regulaarselt. 8.Komisjon teavitab Euroopa Parlamenti ja vahetab temaga regulaarselt seisukohti. Artikkel 9

Sõjaliste osalejate suutlikkuse suurendamine arengu ning arenguks vajaliku julgeoleku toetamisel 1.Kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikli 41 lõikega 2 ei kasutata käesoleva määruse alusel liidupoolset rahastamist relvade või laskemoona hankimise ega sõjalist või kaitsevõimekust mõjutavate operatsioonide rahastamiseks. 2.Et aidata kaasa kestlikule arengule, milleks on vaja tagada stabiilne, rahumeelne ja kaasav ühiskond, võib käesoleva määruse kohast liidu abi lõikes 4 sätestatud erandlikel asjaoludel kasutada julgeolekusektori ulatuslikuma reformi elluviimiseks või selleks, et suurendada partnerriikide sõjaliste osalejate suutlikkust arengutegevuse ja arengutegevuseks vajaliku julgeoleku toetuseks. 3.Käesoleva artikli alusel antav abi võib hõlmata eeskätt suutlikkuse suurendamise programme, millega toetatakse arengut ja arenguks vajalikku julgeolekut, sealhulgas koolitamist, juhendamist ja nõustamist ning varustuse tarnimist, taristu parandamist ja kõnealuse abiga vahetult seotud muude teenuste osutamist. 4.Käesoleva artikli kohast abi antakse üksnes juhul, kui (a)nõudeid, mis on vajalikud käesoleva määruse kohaste liidu eesmärkide piisavaks saavutamiseks, ei ole võimalik täita mittesõjaliste osalejate abil, ning toimivate riiklike institutsioonide olemasolu või inimõiguste ja põhivabaduste kaitse on ohus ning kui riiklikud institutsioonid ei suuda selle ohuga toime tulla, ning (b)asjaomane partnerriik ja liit on ühel meelel selles, et sõjalised osalejad on keskse tähtsusega kestliku arengu jaoks vajalike tingimuste säilitamiseks, loomiseks või taasloomiseks, muu hulgas kriisi ja ebakindluse või ebastabiilsuse olukorras. 5.Käesoleva artikli alusel antavat liidu abi ei kasutata sõjaliste osalejate suutlikkuse suurendamiseks muul eesmärgil kui arengutegevuse või arengutegevuseks vajaliku julgeoleku toetamiseks. Eelkõige ei kasutata liidu abi selleks, et rahastada (a)korduvaid sõjalisi kulutusi; (b)relvade ja laskemoona või muu surmava jõu kasutamiseks mõeldud varustuse tarnimist; (c)koolitust, mis on spetsiaalselt mõeldud relvajõudude võitlusvõime suurendamiseks. 6.Komisjon edendab käesoleva artikli kohaste meetmete kavandamisel ja rakendamisel partnerriigi isevastutust. Samuti loob komisjon vajalikud tingimused ja töötab välja head tavad, mis on vajalikud kestlikkuse tagamiseks keskmises ja pikas perspektiivis, ning edendab õigusriiki ja rahvusvahelise õiguse üldtunnustatud põhimõtteid. 7.Komisjon kehtestab käesoleva artikli kohaste meetmete jaoks asjakohased riskihindamis-, järelevalve- ja hindamismenetlused. II JAOTIS

KÄESOLEVA MÄÄRUSE RAKENDAMINE I peatükk

Programmitöö

Artikkel 10

Programmitöö üldine lähenemisviis 1.Käesoleva määruse kohane koostöö ja sekkumine kavandatakse programmides, välja arvatud artikli 4 lõikes 4 osutatud kiirreageerimistegevuse puhul. 2.Artikli 7 kohaselt põhineb käesoleva määruse raames programmitöö järgmisel: (a)programmdokumentidest tuleneb liidu ja partnerriikide või -piirkondade vahelise koostöö ühtne raamistik, mis on kooskõlas käesolevas määruses sätestatud üldeesmärgi ja kohaldamisala, eesmärkide ja põhimõtetega; (b)liit ja selle liikmesriigid konsulteerivad üksteisega programmide koostamise protsessi varases etapis ja kogu selle protsessi vältel, et edendada oma koostöömeetmete sidusust, vastastikust täiendavust ja kooskõla. Riigi programmide koostamisel eelistatakse ühist programmitööd. Ühine programmitöö on vajaduse korral avatud ka teistele asjakohastele rahastajatele; (c)samuti konsulteerib liit vajaduse korral teiste rahastajate ja osalejatega, sealhulgas vajaduse korral kodanikuühiskonna ja kohalike ametiasutuste esindajatega; (d)artikli 4 lõike 3 punktides a ja b osutatud inimõiguste ja demokraatia ning kodanikuühiskonna teemaprogrammidega antava abi jaoks ei ole vaja asjaomaste kolmandate riikide valitsuste ja teiste avaliku sektori asutuste nõusolekut. Nende teemaprogrammidega toetatakse peamiselt kodanikuühiskonna organisatsioone. Artikkel 11

Geograafiliste programmide programmipõhimõtted 1.Geograafiliste programmide puhul lähtutakse programmitöö etapis järgmistest põhimõtetest: (a)ilma et see piiraks lõike 4 kohaldamist, tuginevad meetmed niivõrd kui võimalik dialoogile liidu, liikmesriikide ja asjaomaste partnerriikide, sealhulgas riiklike ja kohalike ametiasutuste vahel, kaasates kodanikuühiskonna, riiklikud ja kohalikud parlamendid ja muud sidusrühmad, et suurendada protsessides isevastutust ja soodustada riiklike ja piirkondlike strateegiate toetamist; (b)vajaduse korral sünkroniseeritakse programmitöö periood partnerriikide strateegiatsüklitega; (c)programmitöös võidakse ette näha koostöömeetmed, mida rahastatakse artikli 6 lõikes 2 loetletud erinevatest eraldistest ja nende alusaktide kohastest muudest liidu programmidest. 2.Geograafiliste programmide jaoks pannakse programmitööga paika konkreetne ja kohandatud koostööraamistik, mis põhineb järgmisel: (a)partnerite vajadused, mis määratakse kindlaks konkreetsete kriteeriumide alusel, võttes arvesse rahvaarvu, vaesust, ebavõrdsust, inimarengut, majanduslikku ja keskkonnaalast haavatavust ning riigi ja ühiskonna vastupanuvõimet; (b)partnerite suutlikkus luua rahalisi vahendeid ja tagada neile juurdepääs ning suutlikkus abi vastu võtta; (c)partnerite kohustused ja tulemuslikkus, mis määratakse kindlaks selliste kriteeriumide alusel nagu poliitiline reform ning majanduslik ja sotsiaalne areng; (d)liidupoolse rahastamise võimalik mõju partnerriikides ja -piirkondades; (e) partneri suutlikkus ja tahe edendada ühiseid huve ja väärtusi ning toetada ühiseid eesmärke ja mitmepoolseid partnerlusi, samuti liidu prioriteetide saavutamisele kaasa aitamine. 3.Toetuste jaotamisel eelistatakse riike, kes seda enim vajavad, eelkõige vähim arenenud riigid, väikese sissetulekuga riigid ning kriisi-, kriisijärgses, ebakindlas või haavatavas olukorras olevad riigid, sealhulgas väikesed arenevad saareriigid.

4.Tööstusriikidega tehtavas koostöös keskendutakse liidu ja vastastikuste huvide edendamisele. 5.Geograafiliste programmide programmdokumendid põhinevad tulemustel ja neis võetakse vajaduse korral arvesse rahvusvaheliselt kokkulepitud eesmärke ja näitajaid, eelkõige neid, mis on esitatud kestliku arengu eesmärkides, samuti riigi tasandi tulemusraamistikke, et hinnata ja avalikkusele teada anda, milline on olnud liidu panus tulemustesse nii väljundite, lõpplahenduse kui ka mõju tasandil. 6.Kriisiolukorras või kriisijärgses, haavatavas ja ebakindlas olukorras olevate riikide ja piirkondade programmdokumentide koostamisel tuleb nõuetekohaselt arvesse võtta nende erivajadusi ning asjaomaste riikide või piirkondade tingimusi. Juhul kui partnerriigid või -piirkonnad on vahetult kaasatud kriisi-, kriisijärgsesse või ebakindlasse olukorda või neid mõjutab selline olukord, pannakse erilist rõhku koordineerimise parandamisele kõigi asjaomaste osalejate seas, et aidata sellistel riikidel hädaolukorrast arenguetappi üle minna. 7.Käesoleva määrusega toetatakse määruse (EL) nr.../... (Erasmus) alusel kehtestatud meetmeid. Käesoleva määruse alusel koostatakse seitsmeks aastaks ühtne programmdokument, kaasates mh määruse (EL) nr …/… (IPA III) kohased vahendid. Kõnealuste rahaliste vahendite kasutamise suhtes kohaldatakse määrust (EL) nr …/… (Erasmus). Artikkel 12

Geograafiliste programmide programmdokumendid 1.Käesoleva määruse rakendamine toimub geograafiliste programmide puhul mitmeaastaste ühe ja mitme riigi sihtprogrammidega. 2.Mitmeaastaste sihtprogrammidega määratakse kindlaks liidupoolse rahastamise prioriteetsed valdkonnad, erieesmärgid, oodatavad tulemused, selged ja konkreetsed tulemusnäitajad ning rahaeraldiste soovituslik jaotus nii üldiselt kui ka prioriteetsete valdkondade kaupa. 3.Mitmeaastased sihtprogrammid põhinevad järgmisel: (a) riiklik või piirkondlik strateegia, mis on vormistatud arengukava või sarnase dokumendina, mille komisjon on vastava mitmeaastase sihtprogrammi vastuvõtmisel viimatinimetatud dokumendi alusena heaks kiitnud; (b) raamdokument, milles sätestatakse liidu poliitika asjaomase partneri või partnerite suhtes, sealhulgas liidu ja liikmesriikide ühisdokument; (c) liidu ja asjaomase partneri või asjaomaste partnerite ühisdokument, milles sätestatakse ühised prioriteedid. 4.Selleks et igal võimalusel suurendada liidu kollektiivse koostöö mõju, kasutatakse liidu ja liikmesriikide programmdokumentide asemel ühist programmdokumenti. Liidu mitmeaastase sihtprogrammi asemel võib kasutada ühist programmdokumenti, kui see on kooskõlas artiklitega 10 ja 11, sisaldab käesoleva artikli lõikes 2 loetletud elemente ning liidu ja liikmesriikide vahelist tööjaotust. Artikkel 13

Teemaprogrammide programmdokumendid 1.Käesoleva määruse rakendamine toimub teemaprogrammide puhul mitmeaastaste sihtprogrammidega. 2.Temaatiliste programmide mitmeaastaste sihtprogrammidega määratakse iga teema all kindlaks liidu strateegia, liidu valitud rahastamisprioriteedid, erieesmärgid, oodatavad tulemused, selged ja konkreetsed tulemusnäitajad, rahvusvaheline olukord ja asjakohase teema peamiste partnerite meetmed. Vajaduse korral sätestatakse üleilmsetes algatustes osaluse vahendid ja sekkumisprioriteedid. Teemaprogrammide mitmeaastastes sihtprogrammides määratakse kindlaks rahaeraldiste soovituslik jaotus nii üldiselt kui ka koostöövaldkondade ja prioriteetide kaupa. Rahaliste vahendite soovitusliku jaotuse võib esitada summade vahemikuna.

Artikkel 14

Mitmeaastaste sihtprogrammide vastuvõtmine ja muutmine 1.Komisjon võtab artiklites 12 ja 13 osutatud mitmeaastased sihtprogrammid vastu rakendusaktidega. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 35 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega. Sama menetlust kohaldatakse ka siis, kui on tegemist käesoleva artikli lõigetes 3, 4 ja 5 osutatud läbivaatamistega, mille tulemusel mitmeaastase sihtprogrammi sisu oluliselt muudetakse. 2.Artiklis 12 osutatud ühiste mitmeaastaste programmdokumentide vastuvõtmisel kohaldatakse komisjoni otsust üksnes ühisele mitmeaastasele programmdokumendile liidu antava panuse suhtes. 3.Geograafiliste programmide mitmeaastaseid sihtprogramme võib tulemusliku elluviimise tagamiseks läbi vaadata, seda eelkõige juhul, kui artiklis 7 osutatud poliitikaraamistikus on olulisi muutusi või kriisi ajal või kriisijärgses olukorras. 4.Teemaprogrammide mitmeaastaseid sihtprogramme võib tulemusliku elluviimise tagamiseks läbi vaadata, seda eelkõige juhul, kui artiklis 7 osutatud poliitikaraamistikus on olulisi muutusi. 5.Nõuetekohaselt põhjendatud tungiva kiireloomulisuse tõttu, nt kriisiolukorras või demokraatiat, õigusriiki, inimõigusi või põhivabadusi ähvardava vahetu ohu korral, võib komisjon muuta käesoleva määruse artiklites 12 ja 13 osutatud mitmeaastaseid sihtprogramme rakendusaktidega, mis võetakse vastu kooskõlas artikli 35 lõikes 4 osutatud kiirmenetlusega. Artikkel 15

Uute probleemide ja prioriteetide jaoks ette nähtud reserv 1.Artikli 6 lõikes 3 osutatud summat kasutatakse muu hulgas (a)ettenägematutes olukordades liidu asjakohase reageerimise tagamiseks; (b)selliste uute vajaduste või probleemidega tegelemiseks, mis on ilmnenud liidu või selle naabrite piiril seoses kriisi- ja kriisijärgsete olukordadega või rändesurvega; (c)selleks et edendada uusi liidu juhitavaid või rahvusvahelisi algatusi või prioriteete. 2.Nende rahaliste vahendite kasutamine otsustatakse artiklites 14 ja 21 kehtestatud korras. II peatükk

Naabruspiirkonna erisätted Artikkel 16

Programmdokumendid ja eraldamiskriteeriumid 1.I lisas loetletud partnerriikide puhul valitakse liidupoolse rahastamise jaoks prioriteetsed valdkonnad peamiselt artikli 12 lõike 3 punktis c osutatud dokumentides nimetatute seast, kooskõlas II lisas sätestatud naabruskonna piirkonna koostöövaldkondadega. 2.Erandina artikli 11 lõikest 2 võib naabruspiirkonna geograafiliste programmide alusel liidu toetus olla vormilt ja summalt diferentseeritud, võttes arvesse järgmisi elemente, mis kajastavad partnerriigi (a)vajadusi, kasutades selliseid näitajaid nagu rahvaarv ja arengutase;

(b)pühendumist ühiselt kokkulepitud poliitiliste, majanduslike ja sotsiaalsete reformidega seatud eesmärkidele ning elluviimisel saavutatud edusamme; (c)pühendumist tõelise ja jätkusuutliku demokraatia ülesehitamisele ning seotud edusamme; (d)partnerlust liiduga, sealhulgas partnerluse ambitsioonikuse taset; (e)käesoleva määruse kohase liidu toetuse vastuvõtuvõimet ja võimalikku mõju. 3.Lõikes 2 osutatud toetust kajastatakse artiklis 12 osutatud programmdokumentides. Artikkel 17

Tulemuspõhine lähenemisviis 1.Soovituslikult 10 % artikli 4 lõike 2 punktis a sätestatud rahastamispaketist eraldatakse artikli 12 kohaselt riigile eraldatavate rahaliste vahendite täienduseks I lisas loetletud partnerriikidele, et rakendada tulemuspõhist lähenemisviisi. Tulemuspõhised eraldised määratakse kindlaks selle alusel, millised on olnud edusammud demokraatia, inimõiguste, õigusriigi, rändealase koostöö, majandusjuhtimise ja reformide vallas. Partnerriikide edusamme hinnatakse kord aastas. 2.Tulemuspõhist lähenemisviisi ei rakendata kodanikuühiskonna, inimestevaheliste kontaktide, sealhulgas kohalike omavalitsuste vahel tehtava koostöö, inimõiguste tagamise parandamise ega kriisiga seotud kõrvalmeetmete toetamisele. Nende meetmete toetamist võib suurendada demokraatia, inimõiguste või õigusriigi olukorra tõsise või püsiva halvenemise korral. Artikkel 18

Piiriülene koostöö 1.Artikli 2 lõikes 3 määratletud piiriülene koostöö hõlmab koostööd külgneval maismaapiiril, riikideülest koostööd suuremate rahvusvaheliste territooriumide piires, merekoostööd vesistute territooriumil, samuti piirkondadevahelist koostööd. 2.Naabruspoliitika valdkonnaga toetatakse lõikes 1 osutatud piiriülese koostöö programme, mida kaasrahastatakse ETC määruse raames Euroopa Regionaalarengu Fondist. Soovituslikult eraldatakse kuni 4 % naabruskonna rahastamispaketist nende programmide toetamiseks. 3.Piiriüleste koostööprogrammide toetused määratakse kindlaks ja neid kasutatakse ETC määruse artikli 10 lõike 3 kohaselt. 4.Liidu kaasrahastamise määr ei või olla suurem kui 90 % piiriülese koostöö programmi rahastamiskõlblikest kuludest. Tehnilise abi kaasrahastamise määr on 100 %. 5.Piiriülese koostöö programmide eelmaksed määratakse kindlaks osalevate kolmandate riikide ja territooriumide vajadusi arvestades tööprogrammis ning need võivad ületada ETC määruse artiklis 49 osutatud protsendimäära. 6.ETC määruse artikli 10 lõike 1 kohaselt võetakse vastu piiriülese koostöö mitmeaastane soovituslik strateegiadokument, milles sätestatakse käesoleva määruse artikli 12 lõikes 2 osutatud elemendid. 7.Juhul kui piiriülese koostöö programmid ETC määruse artikli 12 kohaselt lõpetatakse, võib naabruspiirkonna lõpetatud programmile eraldatud, kuid kasutamata jäänud abist rahastada mõnda muud naabruskonna meedet. III peatükk

Tegevuskavad, meetmed ja eelarve täitmise viisid

Artikkel 19

Tegevuskavad ja meetmed 1.Komisjon võtab vastu iga-aastased või mitmeaastased tegevuskavad või meetmed. Meetmed võivad vormilt olla üksikmeetmed, erimeetmed, kõrvalmeetmed või eriabimeetmed. Tegevuskavades ja meetmetes määratakse kindlaks iga tegevusega taotletavad eesmärgid, oodatavad tulemused ja peamised tegevused, rakendusmeetodid, eelarve ja mis tahes seonduvad toetuskulud. 2.Tegevuskavad põhinevad programmdokumentidel, v.a lõigetes 3 ja 4 osutatud juhtudel. Vajaduse korral võidakse meede vastu võtta üksikmeetmena enne või pärast tegevuskavade vastuvõtmist. Üksikmeetmed põhinevad programmdokumentidel, v.a lõikes 3 osutatud juhtudel ja muudel nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel. Ettenägematute vajaduste või asjaolude korral ja juhul, kui rahalisi vahendeid ei ole võimalik saada asjakohasematest allikatest, võib komisjon võtta vastu programmdokumentides nimetamata erimeetmeid. 3.Ühe- või mitmeaastaseid tegevuskavu ja üksikmeetmeid võib kasutada artikli 4 lõike 4 punktides b ja c osutatud kiirreageerimistegevuse rakendamiseks. 4.Komisjon võib artikli 4 lõike 4 punktis a osutatud kiirreageerimistegevuse jaoks võtta vastu eriabimeetmeid. Eriabimeede võib kesta kuni 18 kuud ning seda võib rakendamisel objektiivsete ja ettenägematute takistuste esinemise korral pikendada kaks korda kuni kuue kuu võrra (mis teeb kogukestuseks maksimaalselt 30 kuud), eeldusel et meetmele ette nähtud rahalised vahendid ei kasva. Pikaajaliste kriiside ja konfliktide korral võib komisjon võtta vastu täiendava eriabimeetme, mille kestus on kuni 18 kuud. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib võtta täiendavaid meetmeid juhul, kui liidu tegevuse järjepidevus on oluline ja seda ei ole võimalik tagada muude vahenditega. Artikkel 20

Kõrvalmeetmed 1.Liidupoolne rahastamine võib hõlmata rahastamisvahendi rakendamise ja selle eesmärkide saavutamisega seotud toetuskulusid, sealhulgas selliseks rakendamiseks vajaliku ettevalmistus-, jätku-, järelevalve-, kontrolli-, auditi- ja hindamistegevusega seotud haldustuge, samuti peakorteri ja liidu delegatsioonide kulusid programmi jaoks vajaliku haldustoe tagamisel ning käesoleva määruse alusel rahastatava tegevuse haldamisel, sealhulgas teavitus- ja teabevahetusmeetmed ning ettevõtte infotehnoloogiasüsteemid. 2.Kui artiklis 21 osutatud tegevuskavades või meetmetes toetuskulusid ei sisaldu, võtab komisjon vajaduse korral kõrvalmeetmeid. Kõrvalmeetmete liidupoolne rahastamine võib katta järgmist: (a)uuringud, koosolekud, teavitamine, teadlikkuse suurendamine, koolitus, saadud kogemuste ja parimate tavade ettevalmistamine ja vahetamine, teabe avaldamine ning muud programmitööks ja meetmete haldamiseks vajaliku haldus- või tehnilise toega seotud kulud, sealhulgas tasustatud väliseksperdid; (b)teadus- ja innovatsioonitegevus ja uurimused asjakohastel teemadel ning nende tulemuste levitamine; (c)teavitamis- ja teabevahetusmeetmete, sealhulgas kommunikatsioonistrateegiate väljatöötamise ja liidu poliitilistest prioriteetidest teavitamise ja nende nähtavusega seotud kulud. Artikkel 21

Tegevuskavade ja meetmete vastuvõtmine 1.Tegevuskavad ja meetmed võetakse vastu rakendusaktidega, mis võetakse vastu kooskõlas artikli 35 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega. 2.Lõikes 1 osutatud menetluse järgimine ei ole nõutav järgmistel juhtudel:

(a)tegevuskavad, üksikmeetmed ja kõrvalmeetmed, mille liidupoolne rahastamine ei ületa 10 miljonit eurot; (b)erimeetmed, samuti kiirreageerimistegevuse rakendamiseks vastu võetud tegevuskavad ja meetmed, mille liidupoolne rahastamine ei ületa 20 miljonit eurot; (c)tehnilised muudatused, eeldusel et need ei mõjuta märkimisväärselt asjaomase tegevuskava või meetme eesmärke, nt järgmist: i) rakendusmeetodi muutmine