KOMISJONI ARUANNE

KOMITEEDE TEGEVUSE KOHTA 2015. AASTAL

Määruse (EL) nr 182/2011 (millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes, edaspidi „komiteemenetluse määrus“) artikli 10 lõike 2 kohaselt esitab komisjon aruande komiteede tegevuse kohta 2015. aastal.

Käesolevas aruandes esitatakse ülevaade komiteemenetluse arengust 2015. aastal ja kokkuvõte komiteede tegevusest. Aruandega koos esitatakse komisjoni talituste töödokument eri komiteede töö üksikasjaliku statistikaga.

1. Ülevaade komiteemenetluse arengust 2015. aastal

1.1 Üldine areng

Komisjon tegi kokkuvõtte määruse nr 182/2011 esimesest 5 toimimisaastast 26. veebruaril 2016 vastu võetud aruandes. Selles tehti järeldus, et määrus on viimase viie aasta jooksul võimaldanud komisjonil tõhusalt kasutada rakendamisvolitusi liikmesriikide kontrolli all. Peale selle tehti järeldus, et olemasolev raamistik võimaldab tõhusat ja konstruktiivset koostööd komisjoni ja liikmesriikide vahel.

Nagu on kirjeldatud 2013. aasta aruandes, on kõik vana komiteemenetluse otsusega ettenähtud komiteemenetlused automaatselt kohandatud komiteemenetluse määrusega (määrus (EL) nr 182/2011) ette nähtud uute komiteemenetlustega, välja arvatud kontrolliga regulatiivmenetlus.

Seepärast tegutsesid komiteemenetluse komiteed 2015. aastal komiteemenetluse määruses sätestatud menetluste, s.t nõuandemenetluse (artikkel 4) ja kontrollimenetluse (artikkel 5), samuti komiteemenetluse otsuse artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetluse kohaselt.

Kooskõlas komiteemenetluse määruse vastuvõtmise ajal tehtud avaldusega, et kõik kehtivates põhiõigusaktides sisalduvad kontrolliga regulatiivmenetluse sätted viiakse vastavusse Euroopa Liidu toimimise lepingus sätestatud kriteeriumidega, võttis komisjon 2013. aastal pärast 2012. aastal toimunud esialgset õigustiku sõelumist vastu kolm ettepanekut, et viia 200 põhiõigusakti kooskõlla Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291. Oma uue ametiaja alguses novembris 2014 otsustas komisjon seadusandlike ettepanekute läbivaatamise raames need ettepanekud tagasi võtta, kuni selguvad tulevaste institutsioonidevaheliste arutelude tulemused paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe raames. Selle tulemusena kirjutati 13. aprillil 2016 ametlikult alla uus leping, milles tuletatakse meelde „vajadust seada esikohale kõigi selliste alusaktide kiire vastavusse viimise, mis osutavad endiselt kontrolliga regulatiivmenetlusele.“

Vastavalt kuulutab komisjon oma 2017. aasta tööprogrammis, et „esitab seadusandlikud ettepanekud, et viia kehtivad õigusaktid kooskõlla delegeeritud õigusakte ja rakendusakte käsitlevate asutamislepingu sätetega, kaotades nii järk-järgult kontrolliga regulatiivmenetluse“, ning väljendab kavatsust hinnata delegeeritud õigusaktide ja rakendusaktide vastuvõtmise kehtivate menetluste demokraatlikku legitiimsust ja kaaluda võimalusi muuta kehtivaid teatavate teiseste õigusaktide vastuvõtmise menetlusi“.

1.2 Kohtupraktika areng

16. juuli 2015. aasta otsusega kohtuasjas C-88/14, Euroopa Komisjon vs. Euroopa Parlament ja Euroopa Liidu Nõukogu (edaspidi „vastastikuse viisadest loobumise mehhanismi kohtuasi“), pöördus Euroopa Kohus tagasi delegeeritud õigusaktide ja rakendusaktide eristamise küsimuse juurde. Komisjon taotles selle hagiga läbivaadatud vastastikuse viisadest loobumise mehhanismi tühistamist, kuna selle tingimustega antakse komisjonile delegeeritud volitused vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 290 lõikele 1, aga mitte rakendamisvolitused vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 291 lõikele 2. Komisjon leidis, et võttes arvesse praegusi ülesandeid (lisa muutmine pärast kolmanda poole kehtestatud viisanõuet), on viimatinimetatu käesoleva juhtumi puhul asjakohasem. Kohus jättis komisjoni hagi rahuldamata ja väitis, et ei õigusaktidega komisjonile antud kaalutlusõiguse olemasolu ega selle ulatus ei ole oluline selle kindlaksmääramiseks, kas õigusakt, mille komisjon vastu võtab, peaks olema delegeeritud või rakendusakt.

Oma 23. septembri 2015. aasta otsuses ühendatud kohtuasjades T-261/13 ja T-86/14, Madalmaad vs. komisjon (Eurostat), tühistas kohus kontrolliga regulatiivmenetluse järel vastu võetud komisjoni rakendusmeetmete sätted. Kohus tuletas meelde, et ELi institutsioonide otsustamiseeskirjad on sätestatud aluslepingus ning ei ole ei liikmesriikide ega institutsioonide endi määrata. Madalmaade Kuningriik väitis selle juhtumi puhul, et rakendusmeetmete vastuvõtmine vastavalt määrusele (EÜ) nr 2494/95 ja meetmete võtmine nimetatud meetmete rakendamiseks nõuab kontrolliga regulatiivmenetluse kohaldamist, kuid kõnealuste komisjoni rakendusmeetmete puhul, mis on ette nähtud Eurostatile metoodiliste raamistike loomiseks ja uuendamiseks, ei nõuta aga kontrolliga regulatiivmenetluse järgimist. Komisjon väitis, et metoodilised raamistikud ei olnud mõeldud liikmesriikidele siduvatena, ja et need ei olnud iseenesest määruses (EÜ) nr 2494/95 osutatud rakendusmeetmed. Kohus otsustas, et sellised raamistikud on rakendusmeetmed, mida tuleb järgida, et tagada kohaldatavate määruste praktiline mõju ja jaehindade harmoniseeritud indeksite võrreldavus. Nii pidanuks vaidlustatud sätted võimaldama kontrolliga regulatiivmenetluse kohaldamist vajalike rakendusmeetmete vastuvõtmiseks, nagu nähakse ette määruses nr 2494/95.



2. Ülevaade tegevusest

2.1 Komiteede ja koosolekute arv

Oluline on teha vahet komiteemenetluse komiteede ja muude üksuste, eelkõige komisjoni enda moodustatud eksperdirühmade vahel. Viimati nimetatud annavad komisjonile eksperdinõu poliitika ja delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja rakendamisel, samal ajal kui komiteemenetluse komiteed abistavad komisjoni põhiõigusaktidega antud rakendamisvolituste kasutamisel. Käesolevas aruandes keskendutakse üksnes komiteemenetluse komiteedele. Ajavahemikul 1. jaanuarist kuni 31. detsembrini 2015 tegutsenud komiteemenetluse komiteede arv on esitatud tegevusvaldkondade kaupa (vt I tabel). Võrdluseks on toodud ka eelmise aasta arvnäitajad (31. detsembri 2014. aasta seisuga). Osakondi ja koosseise ei ole eraldi arvestatud, kuna need kuuluvad põhikomitee alla.