Seepärast on praegu õige hetk kaaluda, mida saab EL teha üleilmastumise mõjutamiseks, nii et see kulgeks kooskõlas meie ühiste huvide ja väärtustega. Küsigem, mida saab liit teha oma kodanike, eriti kõige haavatavamate rühmade hoidmiseks ja kaitsmiseks ja nende mõjuvõimu suurendamiseks. Leppigem kokku, kuidas EL, selle institutsioonid, liikmesriigid, piirkonnad, kohalikud omavalitsused, sotsiaalpartnerid, laiem kodanikuühiskond, ettevõtjad, ülikoolid ja rahvusvahelised partnerid, peaksid ühiselt tegutsema, et üleilmastumist ohjata.

Paljud eurooplased – eriti nooremad – leiavad, et sidemed muude riikide ja maailmajagudega rikastavad nende elu. See on mõistetav seisukoht. Ligikaudu kolmandik meie kogurahvatulust sünnib kaubavahetusest ülejäänud maailmaga.

Kaubandus tähendab töökohti – iga 1 miljardi euro kohta, mis me saame ekspordist, luuakse üle Euroopa Liidu 14 000 uut töökohta. Ja enam kui 30 miljonit töökohta ELis, s.o üks töökoht seitsmest, sõltub praegu ekspordist ülejäänud maailma.“

„Olla eurooplane tähendab olla avatud ja kaubelda meie naabritega, selle asemel, et nendega sõdida. See tähendab olla maailma suurim kaubandusblokk, kellel on sõlmitud või sõlmimisel kaubanduslepingud rohkem kui 140 partneriga üle maailma.

„Euroopa Liit seisab praegu silmitsi enneolematute väljakutsetega nii üleilmsel kui ka liidu tasandil: piirkondlikud konfliktid, terrorism, suurenev rändesurve, protektsionism ning sotsiaalne ja majanduslik ebavõrdsus. Me oleme täis otsustavust üheskoos käsitleda kiiresti muutuva maailmaga seonduvaid väljakutseid ning pakkuda oma kodanikele nii turvalisust kui ka uusi võimalusi. Me muudame Euroopa Liidu tugevamaks ja vastupidavamaks, olles omavahel veelgi ühtsemad ja solidaarsemad ning austades ühiseid reegleid. Ühtsus on nii vabadus kui ka meie vaba valik. Eraldi seistes ei suudaks me ülemaailmse arenguga kaasas käia. Koos saame kõige paremini seda arengut mõjutada ning kaitsta meie ühiseid huve ja väärtusi..“

Suhted maailma eri paikade vahel tekkisid juba sajandeid tagasi, sest uute võimaluste otsimine ning soov õppida tundma teisi maid ja rahvaid ning nendega suhelda ja kaubelda on inimloomuses. Varem põhines üleilmastumine peamiselt kaubavahetusel ja kapitalivoogudel. Praegu muutub see tehnoloogia kiirest arengust tingituna üha teadmistepõhisemaks.

Euroopa eksport on kasvanud, sest üle kogu maailma valitseb nõudlus meie kvaliteetsete toodete ja teenuste järele. Meie lennukid, luksusautod, tööstusseadmed, jumestus- ja tervisetooted, kvaliteetrõivad ja kvaliteetsed toiduained on kõrges hinnas. Tänu sellele ulatus ELi eksport koos nõustamis-, inseneri- ja transporditeenustega 2016. aastal 1746 miljardi euroni, mis toetas paremini tasustatud töökohti. Iga ekspordist teenitud miljard eurot tagab 14 000 töökohta. Sellest ei saa kasu ainult suurettevõtted, sest 80% Euroopa eksportijatest on VKEd.

Radikaalsed uuendused nagu Internet ja tärkava turumajandusega riikide esiletõus on üleilmastumist kiirendanud ja põhjalikult muutnud selle olemust. Suurele osale toodetest ei saa enam riputada külge silti „MADE IN“, sest nendesse on panustanud kogu maailm. Teisisõnu, nende valmistamisel on kasutatud eri riikidest ja maailmajagudest pärit tooraineid, komponente, tehnoloogiat ja teenuseid. Näiteks võidakse nutitelefonid või meditsiiniseadmed välja töötada Euroopas või USAs, kuid kokku panna Aasias või Ida-Euroopas, kusjuures komponendid hangitakse veel kolmandast kohast. Tarneahelad on muutunud üleilmseteks.

Suurettevõtetel on lisaks võimalik kasutada ära rahvusvahelistes normides esinevaid lünki ja deklareerida kasum madalate maksudega riikides, mitte seal, kus nad oma tooteid valmistavad ja müüvad. Selline tegevus vähendab liikmesriikide maksutulu ning süvendab ebaõiglust ja ettekujutust, et üleilmastumine teenib ainult suurettevõtete ja rikaste huve.

Osa välismaiseid ettevõtteid ja välisriike kasutab ebaausaid kaubandustavasid. Mõne välisriigi ületootmine ja riiklikud toetused põhjustavad dumpinguhinnaga importi, mis on näiteks kahjustanud Euroopa terase- ja laevaehitustööstust. Samuti on riike, kes küll ise ekspordivad hoogsalt, kuid ei vasta teiste riikide avatusele samaga, hoides nende ettevõtted oma turust eemal.

Üleilmastumisel on aga samuti oma varjuküljed. Kõik inimesed ja piirkonnad ei saa sellest võrdselt kasu, sest nad ei ole nii kohanemis- ja konkurentsivõimelised. Viimastel aastakümnetel on ELil tulnud väheseid oskusi nõudvates ja madala lisaväärtusega tööstussektorites üha enam konkureerida teiste riikidega, kus palgad, keskkonnanõuded või maksud on mõnel juhul madalamad. Ettevõtted võivad asjaolu, et kõikjal ei ole elatustase sama kõrge ning sotsiaal-, keskkonna-, maksu- ja muud normid sama ranged kui Euroopas, konkurentsieelise saamiseks ära kasutada. See on toonud kaasa tootmisüksuste sulgemise ja töökohtade kadumise ning mõjunud negatiivselt töötajate palkadele ja töötingimustele. Kui ettevõte ei suuda tootlikumate või odavamate välismaiste konkurentidega sammu pidada ja läheb seetõttu hingusele, annab see pikaks ajaks hoobi koondatutele, nende peredele ja ümbritsevale piirkonnale.

Loodusvarade hinna tõus ja nappus, rahvastiku kasv ja reostus on sundinud tärkava turumajandusega riike kiiresti vähendama fossiilkütuste kasutamist ning arendama edasi puhtaid energia- ja ressursitõhusamaid tehnoloogiaid. Selle tulemusena on nad ühtlasi hakanud järgima rangemaid keskkonnanõuded.

Välismaised otseinvesteeringud kujutavad endast olulist kapitaliallikat ja soodustavad tehnosiiret. Paljud välismaalased on edukalt lõimunud meie ühiskonda. Nad on leevendanud tööjõu puudust olulistes valdkondades, alates vanurite hooldusest ja põllumajandusest kuni eriuuringute ja tootearenduseni.

Lisaks mitmekesistab import Euroopa tarbijale pakutavat tootevalikut ja alandab hindu. See aitab parandada elatustaset ja suurendada ostujõudu, eriti madalama sissetulekuga leibkondades, kes kulutavad suurema osa oma sissetulekust kaupadele ja teenustele. Asjad, mida varasemad põlvkonnad ei saanud endale lubada, on tänapäeval enamikule eurooplastele taskukohased (nutitelefonid, arvutid, rõivad, toit, arstiabi ja transport).

Paljud inimesed leiavad, et üleilmastumine toob kaasa kultuurilise mitmekesisuse ja teistsugused eluviisid ning ohustab otseselt nende identiteeti ja traditsioone. Muretsetakse, et kaob võimalus mõjutada oma tulevikku ja et järeltulevate põlvede väljavaated saavad olema kehvemad. See on tingitud arvamusest, et riigid ei kontrolli enam olukorda ning ei suuda ega taha suunata üleilmastumise kulgu ega ohjata selle tagajärgi viisil, mis oleks kõigile kasulik. Sellest poliitilisest probleemist tuleb meil üle saada.

On oht, et kui sellise olukorra vältimiseks ei võeta aktiivselt meetmeid, võimendab üleilmastumine tehnoloogia arengu ja hiljutise majanduskriisi mõju ning süvendab veelgi ebavõrdsust ja ühiskonna polariseeritust. Viimasel aastakümnel on keskmise sissetulekuga leibkondade reaalpalgad jäänud ELis ja muudes arenenud majandusega riikides enamasti samale tasemele, ehkki majandus on üldiselt kasvanud. Kuigi Euroopas on ebavõrdsus tunduvalt väiksem kui mujal maailmas, on 27% koguvarast siiski elanikkonnast kõige rikkama ühe protsendi käes.

Üleilmastumise ja tehnoloogia arengu koosmõjul on kasvanud vajadus kvalifitseeritud tööjõu järele, kuid vähenenud madalamat kvalifikatsiooni nõudvate töökohtade arv, eelkõige töötlevas tööstuses. Koondatud töötajatel on raskusi uue töö leidmisega, eriti kui see nõuab uute oskuste omandamist.

Linnade võrgustiku liikmed õpivad üksteiselt, kuidas võidelda kliimamuutustega ja lõimida äsja saabunud pagulasi. Piirkonnad astuvad partnerlusse erasektoriga, et töötada välja tulevikku suunatud arengukavasid. Üksikisikud organiseeruvad Interneti kaudu, et väljendada solidaarsust üleilmsete liikumistega, nagu näiteks 21. jaanuaril 2017 maailma eri linnades toimunud naiste marss.

Tihedamini seotud maailmas kasvavad võimalused, kuid samuti ohud. Kurjategijad ja terroristid üritavad ka edaspidi suuremat avatust ja uusi tehnoloogiaid ära kasutada, et tegeleda salakaubandusega ja õhutada vihkamist. Teisalt on üha enamatel sidusrühmadel, olgu tegu üksikisikute, kodanikuühiskonna esindajate, ettevõtete või kohalike omavalitsustega, võimalik omavahel suhelda üle kogu maailma ja lahendada koos ühiseid probleeme.

Kindlasti suureneb liikuvus. Praegu elab kogu maailmas alla 4% inimestest väljaspool oma sünniriiki ja eurooplaste puhul on see näitaja veelgi väiksem . 2025. aastaks ränne hoogustub. Kui ei eraldata summasid selleks, et igaüks saaks tulevikus rahulikult ja jõukalt elada oma kodumaal, sunnib noorte osakaalu järsk suurenemine Aafrika rahvastikus, ebastabiilsus liidu naaberriikides ja mujal ning kliimamuutuste teravnev mõju inimesi üksi või koos perega ka edaspidi otsima turvalisemat ja paremat elukohta.

2025. aastaks paisub maailma rahvastik 8 miljardini, kellest 61% elavad Aasias, eelkõige Hiinas ja Indias. Eurooplaste osakaal maailma rahvastikus väheneb ja EL 27 näitaja langeb 5,5%-le. See võib tuua kaasa multipolaarse maailmakorralduse, kus poliitiline, tehnoloogiline, majanduslik ja sõjaline võim jaguneb eri jõukeskuste vahel. Samal ajal tähendab see suuri uusi turge Euroopa ettevõtete jaoks.

Samal ajal võtavad masinad üle lihtsad ja korduvad tööd . Uued töökohad, mis tootmise tagasitoomine Euroopasse võimaldab luua, ei sarnane enam nendega, mis omal ajal kadusid. Euroopa ees seisev väljakutse on teha uuendusi strateegilistes tehnoloogiates ja aidata töötajatel omandada vajalikud oskused, et tööturu lõhe ei suureneks.

2017. aasta juunis võtab EL vastu uue Euroopa arengukonsensuse ja viib selle abil oma arengupoliitika kooskõlla tegevuskavaga aastani 2030. Globaliseerunud maailma probleemide tulemuslikuks lahendamiseks peavad ELi arengualased jõupingutused ulatuma arenguabist kaugemale. Need peavad suutma hõlmata investeeringuid ja kaubandust, erasektori panust, riigisiseste ressursside kaasamist, hea valitsemistava edendamist ning õigusriiki ja inimõigusi, kusjuures erilise tähelepanu all on noored, sooline võrdõiguslikkus ja naiste mõjuvõimu suurendamine. Euroopa Liidu kavandatud välisinvesteeringute kava peaks tooma kasu kõigile asjaosalistele, soodustades jätkusuutlikku majanduskasvu ja töökohtade loomist arenguriikides. See aitab leevendada rändesurvet ja luua investeerimisvõimalusi Euroopa ettevõtjatele.

Ootamatute raskuste ees seistes ei ole meie ülesandeks mitte ainult kehtiva eeskirjadepõhise rahvusvahelise korra säilitamine, vaid ka selle edasiarendamine. Eesseisvad raskused, eelkõige multipolaarses maailmas, nõuavad, et jätkame ja tugevdame majanduspoliitika kooskõlastamist eesmärgiga tagada korralik, jätkusuutlik, tasakaalustatud ja kaasav majanduskasv. Meie eelistatud lähenemisviisiks jääb mitmepoolne koostöö meie rahvusvaheliste partneritega. Selleks peaksime panustama mitmepoolsete institutsioonide tugevdamisse ja reformimisse, et muuta need õiglasemaks ja toimivamaks, nii et nad suudaksid pakkuda lahendusi. Ent üha sagedamini vaidlustatud maailmakorra tingimustes peame edasiliikumise nimel olema valmis ka koostööks väiksemates rühmades, jättes ukse avatuks, et teised saaksid liituda neile sobival ajal. Samuti tuleks asjakohasel viisil kaasata valitsusväliseid osalejaid, näiteks rahvusvahelisi organisatsioone või vabaühendusi.

Need näited tõendavad, et üleilmastumise ühiseks ohjamiseks tehakse kogu maailmas uusi jõupingutusi. ELil ja selle liikmesriikidel on nendes jõupingutustes keskne koht. ELi roll mitmepoolse poliitika ja reeglitel põhineva korra eestvedajana tuleneb asjaolust, et ta on ise edukas näide reeglitel põhinevast lõimumisest.

Selleks et rajada õiglane ja reeglitel põhinev rahvusvaheline kord, mis toetuks rangetele nõuetele, on vaja paljude riikide koostööd, sõltumata nende erinevatest huvidest, kultuurist ja arengutasemest. Sellise korra eesmärk on seada üleilmastumise puhul abinõud (turgude avamine ja tehnilised edusammud) eesmärkide (inimeste õiguste ja heaolu leviku suurendamine) teenistusse.

Selle langusspiraali ärahoidmiseks on vaja mitmepoolseid institutsioone ja reegleid, mis lubaksid riikidel üleilmastunud maailmas toetada ühiseid lahendusi. Sellised institutsioonid ja reeglid on ülimalt olulised, et tegeleda koostööd nõudvate küsimustega, nagu üleilmne majandus, kliimamuutused ja maksustamise vältimine. Vastasel juhul võib juhtuda, et suuremad ja vastutustundetumad riigid ja ettevõtted allutavad nõrgemad oma reeglitele ja huvidele. See oleks vastuolus selliste väärtustega nagu koostöö, õigusriigi põhimõtte järgimine, võrdõiguslikkus ja solidaarsus, millele EL on rajatud.

Kui me sulgeme piirid, teevad teised sama. Selle tulemusena kaotavad kõik. Eriti kehtib see Euroopa riikide kohta, kes on tihedalt lõimunud üleilmsetesse väärtusahelatesse. Protektsionism tekitaks häireid tootmises ja suurendaks kulusid ja tarbijahindu. Euroopa ekspordi konkurentsivõime langeks ja see seaks ohtu veel suurema hulga töökohti. Kui kaubandustõkked suureneksid 10%, väheneks rahvatulu hinnanguliselt 4%. Uued tooted, teenused, tehnoloogiad ja ideed ei jõuaks enam meieni. Protektsionismi mõju oleks soovitule vastupidine, sest sellest tingitud hinnatõus tabaks eriti valusalt just kõige vaesemaid.

Enamik liidu elanikke tõdevad siiski, et protektsionism ei toimi. See võib tuua lühiajalist kergendust, kuid ajalugu näitab, et see ei taga kokkuvõttes edu, vaid lõppeb tihti katastroofiga. Hoiatava näitena võib tuua 1930. aastate suure majanduslanguse, mille mõju süvendas vastastikune protektsionism ja mis soodustas lõpuks sõja puhkemist.

Majanduskriisi ja üleilmastumise vastaste meeleolude tulemusena on juba astutud samme eraldatusjoonte tugevdamiseks. Kaubandustõkete kaotamiseks peetavad mitmepoolsed läbirääkimised on viimasel aastakümnel toppama jäänud ja protektsionism tõstab taas pead. Isegi riigid, kes on tavaliselt olnud avatud üleilmse majanduse eestvedajaks, kaaluvad nüüd meetmeid impordi pidurdamiseks, sisserände piiramiseks ja kodumaise tootmise eelistamiseks. Nimetatud suundumuste koosmõjul on üleilmse kaubavahetuse kasv hiljuti silmnähtavalt aeglustunud.

Üleilmastumisega seostatavad muutused võivad viia üleskutseteni, et riigid peaksid endasse sulguma ja kaitsma end maailmas toimuva eest. See kiusatus on eriti suur piirkondades, mis on teistest maha jäänud. Ühed tahavad tõkkeid ja suletud piire. Teised langevad teise äärmusesse ja leiavad, et üleilmastumisel peaks laskma vabalt kulgeda, sest turgude iseregulatsioon tagab kokkuvõttes parima tulemuse.

EL peaks võtma jätkuvalt meetmeid rahvusvahelise õiglase maksustamise ja läbipaistvuse tagamiseks. 2017. aasta lõpuks on Euroopa Liidul ühine loetelu koostööd mittetegevatest jurisdiktsioonidest. See annab tõhusamad vahendid välise maksudest kõrvalehoidmisega võitlemiseks ja ausast mängust keelduvate kolmandate riikidega tegelemiseks. Komisjon jätkab ka läbirääkimisi rahvusvaheliste eeskirjade üle, mis takistavad kolmandates riikides asuvatel ettevõtjatel otseste ja kaudsete maksukohustuste vältimist, et kaitsta sellega liikmesriikide maksubaasi.

Euroopa ettevõtjad on peamised partnerid üleilmastumise kujundamises ja igaühele positiivsete tulemuste pakkumises. On palju häid näiteid selle kohta, kuidas tagada jätkusuutlik majanduskasv aktsionäridele, töötajatele ja kogukondadele, mille keskel ettevõtjad tegutsevad. Kui aga ettevõtjad ei võta oma sotsiaalseid ja keskkonnaalaseid kohustusi tõsiselt, tuleks neilt selle kohta aru pärida.

Avatus välisinvesteeringutele jääb ELi aluspõhimõtteks ja üheks peamiseks majanduskasvu allikaks. Viimasel ajal on aga väljendatud muret selliste välisinvestorite, eelkõige riigiettevõtete aadressil, kes võtavad strateegilistel põhjustel üle peamiste progressi võimaldavate tehnoloogiatega Euroopa ettevõtteid. ELi investoritel puudub sageli samasugune õigus investeerida riiki, kust selline investeering pärineb. Need küsimused vajavad hoolikat analüüsimist ja asjakohaseid meetmeid.

Peale selle vajame tulemuslikke kaubanduse kaitsevahendeid. Need tuleks põhjalikult läbi vaadata ning teha nende kohaldamine kiiremaks, vastupidavamaks ja tulemuslikumaks dumpingu ja ebaausa subsideerimistegevusega võitlemisel. EL on samal ajal maailma kõige avatum riigihanketurg, kuid meie ettevõtjate juurdepääs kolmandates riikides ei ole alati vastastikune. Selle probleemi lahendaks ettepanek rahvusvaheliste hangete instrumendi kohta. Neis küsimustes on vaja kiiret tegutsemist.

Kõik algab olemasolevate kokkulepete ja eeskirjade paremast täitmisest sellistes valdkondades nagu kaubandus, tööjõustandardid, kliima ja keskkonnakaitse. Maailma Kaubandusorganisatsioonil on siduv vaidluste lahendamise süsteem, mille kasutamist EL peaks vajaduse korral jätkama. Samuti peaksime tagama, et meie kahepoolsete kaubandus- ja investeerimiskokkulepete partnerid täidavad oma kohustusi. Meie enda liidusiseste eeskirjade range täitmine võimaldab samuti tagada, et kõik ELis paiknevad või tegutsevad ettevõtjad, kes eeskirju ei täida, saavad kindlalt karistada. Seda tuleks teha koostöös liikmesriikide ametiasutustega. Täiendavalt võiks investeerida ka ELi tollivaldkonna riskijuhtimisse, et lihtsustada ja kiirendada ELi seaduslikku kaubandust ning tagada kodanike turvalisus võltsitud või ohtlike kaupade peatamisega Euroopa Liidu piiridel.

Selleks et ühine tegevus rahvusvahelisel areenil oleks tõhus, on vaja õigeaegseid, läbipaistvaid ja kaasavaid otsustamismenetlusi. Lisaks ulatuslike kokkulepete sõlmimisele mitmesuguste globaalsete küsimuste lahendamiseks peab EL suutma tagada ka nende kokkulepete ratifitseerimise ja rakendamise. Ei ole aga teada, kas ELi institutsiooniline ülesehitus on sellega toimetulekuks sobiv. See küsimus tuleb lahendada pärast Euroopa Kohtus koostatavat arvamust pädevuse kohta kaubanduslepingutes.

Kultuuridiplomaatia on meie ühise välis- ja majanduspoliitika lahutamatu osa. Euroopa kultuur on töökohtade ja majanduskasvu üks peamisi allikaid. Kultuuri- ja inimsuhted võivad kujundada üleilmastumist ning tugevdada meie väärtusi ja identiteeti.

Pariisi kliimakokkulepe aitab võidelda kliimamuutuste vastu, soodustab üleminekut puhtale energiale ning annab ühtlasi uusi ärivõimalusi ELi ettevõtjatele, eelkõige puhta energia tehnoloogia valdkonnas. See annab konkurentsieelise neile tööstusharudele, mis on oma CO2-jalajälge juba vähendanud. Praegu on kõige tähtsam töötada välja ja rakendada eeskirjad, nii et kõik riigid annaksid oma panuse CO2-heite vähendamisse.

Üleilmastumine peab muutuma tõhusaks. Kaubandus aitab riikidel spetsialiseerumise kaudu tootlikkust suurendada, kuid tõeline tõhusus tähendab ka, et väliskulud viiakse miinimumini ja majanduskasv lahutatakse ressursikasutusest. Transpordi või pakendamise ja liiklusummikute tulemusel tekkiv saaste ning väärtuslike loodusvarade ammendamine on selle välismõju peamised näited.

Rahvusvahelised majandus- ja finantseeskirjad peaksid jääma tähelepanu keskmesse. Eelkõige peaksime panustama toimivamatesse makromajanduspoliitika jälgimise ja kohandamise mehhanismidesse globaalsel tasandil, tõhustama võitlust maksudest kõrvalehoidmisega, tagama finantssektori stabiilsuse, kõrvaldama ülevõimsuse ja sellega seotud riiklikud toetused, lihtsustama e-kaubandust, kaitstes samal ajal eraelu puutumatust, ning edendama tehniliste standardite ühtlustamist, et need ei oleks enam takistuseks.

EL peaks jätkama tasakaalustatud ja järkjärgulise kaubandus- ja investeerimiskava väljatöötamist, mis mitte ainult ei avaks vastastikku turgusid, vaid tõhustaks ka ülemaailmset juhtimist näiteks inimõiguste, töötingimuste, toiduohutuse, rahvatervise, keskkonnakaitse ja loomade heaolu valdkonnas. Nende kokkulepete abil tuleb säilitada ELi ja liikmesriikide suutlikkus saavutada õiguspäraseid avaliku poliitika eesmärke ja hoida neis valdkondades kõrgeid standardeid, et kaitsta oma kodanikke ja hoida ELi tööstust ebaausa konkurentsi eest. Ühtlasi peaksid need aitama saavutada kestliku arengu eesmärke.

Majandusdiplomaatia vajab senisest paremat kooskõlastamist ELi, liikmesriikide ja finantsasutuste, näiteks Euroopa Investeerimispanga vahel. Euroopa ettevõtjatel, eriti VKEdel, peaks rahvusvahelistel turgudel aitama edu saavutada ka liidu delegatsioonide ülemaailmne võrgustik. See abi võiks seisneda kaubandus- ja investeerimiskokkulepete loodud võimaluste parema ärakasutamise, püsivate turulepääsutõkete ületamise või strateegiliste üleeuroopaliste äriprojektide arendamise toetamises. Samuti võiks see hõlmata osalemist uute tehnoloogiate rahvusvaheliste standardite väljatöötamisel või Euroopa ettevõtlusorganisatsioonide tugevdamist välismaal.

Kodanikud peavad olema veendunud, et nende valitsused kaitsevad neid ja suurendavad nende mõjuvõimu usaldusväärse sotsiaalpoliitika abil, mis moodustab keskse osa meie vastusest üleilmastumisele. Komisjon esitas 27. aprillil aruteludokumendi Euroopa sotsiaalse mõõtme kohta. Isegi kui Euroopas juba leidub maailma kõige võrdsemaid ja kaasavamaid ühiskondi, peame oma poliitikat jätkuvalt tugevdama ja tulevikuga kohandama ning kõrvaldama ebavõrdsuse õiglase ja tänapäevase maksupoliitika abil. Üleilmastumisest saadava kasu parem jaotamine koos tulemusliku sotsiaalkaitsega aitab inimestel leida inimväärseid töökohti ja kohaneda muutustega. Üldisemas plaanis aitavad jõukuse õiglane ja erapooletu ümberjaotamine ning haavatavate inimrühmade, sh rändajate sotsiaalset kaasatust soodustavad sihtinvesteeringud suurendada sotsiaalset sidusust. Just neid küsimusi kavatseb komisjon lahendada Euroopa sotsiaalõiguste samba kaudu. Komisjon kavandab suunanäitajat ELi ja liikmesriikide tööhõive ja sotsiaalpoliitika täiustamiseks, et need oleksid digitaalajastuks ja üleilmastumiseks valmis.

Mõjuvõimu suurendamise saladus on elukestvas õppes. Võrdne juurdepääs kvaliteetsele haridusele ja koolitusele on parim viis jõukuse ümberjaotamiseks ühiskonnas. See peaks algama heatasemelise alusharidusega ning igas vanuses inimeste juurdepääsuga koolitusele ja oskuste arendamisele. Samuti tuleb meil leida uusi õppimisvõimalusi üha mobiilsemaks ja digitaalsemaks muutuvale ühiskonnale ning pakkuda piisavalt nii „pehmeid“ oskusi, eriti ettevõtlust, kui ka usaldusväärseid digioskusi. Juba 90% kõigist töökohtadest eeldab teatavat digioskuste taset. Euroopa digioskused on paranemas, kuid arenguruumi veel on. Ühendatuna tööotsijate abistamisega aitab see kodanikel kohaneda pidevalt muutuva töökoha ja paindlikumate karjäärivõimalustega.

Tänapäevane ja tulemuslik tööturupoliitika peaks lihtsustama kõigi juurdepääsu tööturule. Poliitika peaks ühtlasi pakkuma piisavat tööhõivekindlust, asendussissetulekut ja sobivaid turvavõrke neile, kes läbivad keerukat üleminekuetappi. Juurdepääs kvaliteetsetele teenustele peaks tagama võrdsed võimalused ja sotsiaalse kaasatuse. Viimased võivad hõlmata tervishoidu, lapsehoidu, naiste suuremat osalemist tööturul, kaugtööd, töö- ja eraelu vahelise tasakaalu parandamist ning paremaid töövõimalusi piiratud liikumisvõimega inimestele.

Eri liikmesriigid lahendavad neid sotsiaalseid probleeme väga erinevalt. Ühe riigi, piirkonna või linna väljatöötatud lähenemisviis ei pruugi töötada mujal. EL ja liikmesriigid peaksid praegu jätkama oma sotsiaalpoliitika tihedat kooskõlastamist; samuti võiks Euroopa Liit toetada riikide ja kohalike omavalitsuste jõupingutusi hariduse valdkonnas. Parimaid tavasid jagatakse ja sotsiaalpartneritel on seejuures tähtis roll.

Saksamaa duaalne kutseharidussüsteem tagab selle, et õpilased õpivad oskusi, mida ettevõtjad tõepoolest vajavad, ning soodustab koostööd koolide, ettevõtjate ja õpilaste vahel. Skandinaavia turvalise paindlikkusega heaoluriigi mudel loob tasakaalu paindliku tööturu ja turvalise ühelt töökohalt teisele ülemineku vahel, mis aitab luua rohkem ja paremaid töökohti. Eesti e-kooli süsteem valmistab ette suutlikumat ja tehnikateadlikumat tulevast põlvkonda. Digitehnoloogia kasutamine on aidanud Eestil tõusta OECD rahvusvahelises õpilaste hindamise programmis (PISA) ELi riikide pingerea tippu.

ELi tasandil aitab samba rakendamine Euroopa poolaasta raames paremini ära kasutada struktuuripoliitika jaotusmõju, et majanduskasv oleks kaasavam. Tähtis roll on ka liikmesriikide asjakohasel eelarve- ja struktuuripoliitikal. ELi struktuuri- ja investeerimisfondid saavad samuti soodustada põhiinvesteeringuid taristu uuendamisse, innovatsiooni või inimkapitali ja tööhõive arendamisse. ELi jaoks on tähtis säilitada tänapäevane ja aktiivne heaoluriikide liit. Solidaarsus pole mitte üksnes ELi põhiväärtus, vaid on esmatähtis sotsiaalse ühtekuuluvuse tagamisel avatud majanduses.

Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondid (ESF, ERDF ja EAFRD) investeerivad haridusse ja koolitusse 34,5 miljardit eurot (koos riiklike panustega 49,2 miljardit eurot). Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fond (EGF) aitab töökoha kaotanutel leida uut töökohta või alustada oma äri ning kaasrahastab näiteks tööotsingute toetamist, karjäärinõustamist, ümberõpet, mentorlust ja juhendamist, ettevõtluse edendamist ja sissetulekutoetusi. Alates loomisest 2007. aastal on EGF andnud abi 140 000 vallandatud töötajale. See on selge näide Euroopa Liidu solidaarsusest üleilmastumise tööhõiveliste ja sotsiaalsete tagajärgedega tegelemisel. Seejuures tuleks vahend muuta toimivamaks, et tagada kiire kasutuselevõtt tehase sulgemise korral, ja paindlikumaks, et see suudaks pakkuda tuge mitmekesisematele majandust arendavatele meetmetele kui seda on praegune asjaomaste töötajate kaitse. Nii toimides on tähtis täita lünk lühiajaliste meetmete ning ühtekuuluvuspoliitika toel püsivate pikaajaliste ümberkujundamisstrateegiate vahel.

4.2 … kuid Euroopa majanduse konkurentsivõimeliseks ja innovatiivseks muutmisel on vaja teha suuri jõupingutusi…

Igaühele kasu toov ümberjaotamispoliitika nõuab märkimisväärset investeerimist riikide poolt, mida omakorda suudab rahastada vaid edukas ja konkurentsivõimeline majandus. Poliitika peab aitama ettevõtjatel jätkuvalt innovatsiooniga tegeleda. Nende edu ülemaailmsetel turgudel ning jõukuse ja töökohtade loomine sõltub sellest, kas nad suudavad luua tooteid ja teenuseid, mis vastaksid tarbijate muutuvatele vajadustele.

See nõuab majandust ajakohastavat tulevikuvisiooni, mis hõlmaks digiteerimist, tehnoloogilisi ja sotsiaalseid uuendusi, dekarboniseerimist ja ringmajandust. Isegi kui meie majandus muutub üha rohkem teenusepõhiseks, jääb tööstus oluliseks tugisambaks. Tööstus on ka tähtis töökohtade allikas, täites tööturu keskmise segmendi ja aidates vältida sotsiaalset kihistumist. Seega tuleb meil majandust moderniseerida, võttes konkreetseid meetmeid ELi, liikmesriigi, piirkonna ja kohaliku omavalitsuse tasandil (vt joonis 8). Küsimus ei ole kahanevate tööstusharude kunstlikus elushoidmises; selle asemel peaksime senisest enam investeerima tööstusesse ja töölistesse, keskendudes uutele tootmistehnoloogiatele ja nendega seotud tööstusteenustele (andmeteenustele). Euroopa digitaalne ühtne turg ja innovatsioonistrateegiad peaksid aitama Euroopa ettevõtjatel üleilmastuda ja võtta kiiresti üle uusi tehnoloogilisi suundumusi.

Selle põhielemendid on järgmised.

·Innovatsioon ELi liikmesriigid ja nende piirkonnad peavad väärtusahelas ülespoole liikuma ja kasutama ära oma suhtelisi eeliseid. ELi eri piirkondade idufirmadele ja novaatoritele tuleks võimaldada koostööd tipptegijatega, et aidata neil siseneda ülemaailmsetesse väärtusahelatesse. Innovaatilise tehnika tootlikkuseeliseid tuleks levitada majanduse laiemates valdkondades. Tehnoloogialiidrid on viis korda tootlikumad kui muud ettevõtjad, kuid tootvatest VKEdest kasutab tipptehnoloogiat vaid 20%, mis tähendab, et selle levikut tuleb kiirendada.