2012/0179 (COD)

KOMISJONI TEATIS

EUROOPA PARLAMENDILE,



mis on esitatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 294 lõike 6 alusel



ning milles käsitletakse

nõukogu seisukohta järgmise õigusakti vastuvõtmise kohta: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse eritingimused süvamere kalavarude püügiks Kirde-Atlandil ja sätted kalapüügiks Kirde-Atlandi rahvusvahelistes vetes ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 2347/2002

1.Taust

Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepaneku edastamise kuupäev:

(dokument COM(2012) 371 (final) – 2012/0179 (COD)): 19. juuli 2012 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamuse kuupäev: 13. veebruar 2013 Euroopa Parlamendi seisukoha kuupäev, esimene lugemine: 10. detsember 2013 Muudetud ettepaneku edastamise kuupäev: 24. oktoober 2016 Nõukogu seisukoha vastuvõtmise kuupäev: 18. oktoober 2016

2.Komisjoni ettepaneku eesmärk

Kirde-Atlandi süvamerepüügis on väga suur osa rannapüügilaevastikel (Portugal) ja suurtel kaugpüügitraaleritel (Prantsusmaa, Hispaania). Nende arvele langeb kokku umbes 1 % Kirde-Atlandi lossitavast saagist. Teataval määral sõltub süvamerepüügist paljude kalapüügiga tegelevate kogukondade majanduslik elujõulisus. Kala püütakse liidu ja rahvusvahelistes vetes, mida reguleeritakse Kirde-Atlandi Kalanduskomisjonis (NEAFC) sõlmitud kokkulepetega.

Süvamere kalavarud on varud, mida püütakse väljaspool mandrilavade peamisi püügipiirkondi. Need paiknevad mandrinõlvadel või veealuste mägede piirkonnas. Süvamerepüüki hakati üksikasjalikult majandama püügivõimaluste kaudu (lubatud kogupüük, suurim püügikoormus) alles alates 2003. aastast. Enne seda arenes see püük enamasti reguleerimatult ja osaliselt olid sellel nn üksteise-võidu-kalastamise-probleemi tüüpilised tunnused, mille tagajärjeks oli kalavarude vähenemine.

Nõukogu määrusega (EÜ) nr 2347/2002 kehtestati süvamere kalavarude püügi suhtes kohaldatavad konkreetsed juurdepääsunõuded ja nendega seotud tingimused. Aja jooksul ilmnes aga, et need meetmed ei olnud küllaldaselt piiravad ega suutnud enam tagada kõnealuse kalavaru säästvat majandamist. Samuti ei aidanud need ära hoida märkimisväärset kahjulikku mõju ohualdistele mereökosüsteemidele.

ÜRO Peaassamblee võttis 2007. ja 2010. aastal vastu resolutsioonid 61/105 ja 64/72, millega kutsuti riike ja piirkondlikke kalandusorganisatsioone üles tagama ohualdiste süvamereökosüsteemide kaitse põhjapüügivahendite mõju eest ning süvamere kalavarude säästev kasutamine.

NEAFC poolt süvamerepüügi valdkonnas võetud meetmed, mis on vastu võetud ja liidu õigusesse üle võetud, hõlmavad nakkevõrkude kasutamise keeldu, püügipiirkondade sulgemist selliste merepõhja elupaikade kaitsmiseks, mis esindavad bioloogilise mitmekesisuse peamisi allikaid (ohualtid mereökosüsteemid), igal aastal kasutatavale kogupüügikoormusele ülemmäära kehtestamist ja olemasoleva püügitegevuse kaardistamist eesmärgiga seada uute püügipiirkondade kasutuselevõtmise tingimuseks eelnev keskkonnamõju hindamine.

Ettepaneku üldeesmärk on tagada süvamere kalavarude võimalikult säästev kasutamine, vähendades selle püügiviisi keskkonnamõju, ning täiustada teaduslikuks hindamiseks vajalikku andmebaasi. Seni kuni andmed ja meetod ei ole saavutanud nõutavat taset, mis võimaldaks maksimaalsel jätkusuutlikul saagikusel põhinevat majandamist, tuleb asjaomaste püügipiirkondade kalavarude majandamisel järgida ettevaatusprintsiibil põhinevat lähenemisviisi.

Et vähendada põhjatraalide hävitavat mõju mereökosüsteemile, on ettepanekuga nähtud ette nende vahendite kasutamine kõnealuses püügis järk-järgult lõpetada, kuna need on ohualti mereökosüsteemi jaoks kõige kahjulikumad ja on näidanud ka süvamereliikide soovimatu püügi kõrget taset. Üleminekupiirangutega, mis hõlmavad põhjanakkevõrkudega kalapüüki alla 600 meetri sügavuses ja sügavusvahemikus 200–600 meetrit, peaks kaasnema süvamereliikide sihtpüügi keeld.

Kuigi ettepanekuga nähti ette põhjapüügivahendite kasutamise järkjärguline lõpetamine, ei sätestatud selles erimeetmeid, millega vältida olulist mõju ohualdistele mereökosüsteemidele, ega selliste ökosüsteemidega aladel püügipiirkonna sulgemist.

Ettepanekus kaaluti ka võimalust lihtsustada kõnealuste kalavarude majandamise süsteemi, mis praegu toimib topeltvahendi kaudu: püügipiirangud ja püügivõimsuse või -koormuse piirang.

Väärib märkimist, et pärast komisjoni ettepaneku esitamist on õigusraamistik muutunud: ühine kalanduspoliitika (ÜKP) on ümber korraldatud ja 1. jaanuaril 2014 jõustus uus alusmäärus.

3.Märkused nõukogu seisukoha kohta

3.1. Üldised märkused nõukogu seisukoha kohta

Nõukogu seisukoht kajastab Euroopa Parlamendi ja nõukogu vahel 30. juunil 2016 saavutatud poliitilist kokkulepet. Komisjon toetab seda kokkulepet.