ET Euroopa Liidu Teataja C 104/11

Nõukogu määruse (EÜ) nr 509/2006 (põllumajandustoodete ja toidu garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kohta) artikli 8 lõike 2 kohase registreerimistaotluse avaldamine

2009/C 104/07

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 509/2006 artiklile 9. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

GARANTEERITUD TRADITSIOONILISE ERITUNNUSE REGISTREERIMISTAOTLUS

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) NR 509/2006

„IDRIJSKI ŽLIKROFI”

EÜ nr: SI-TSG-007-0026-29.10.2004

1. Taotlejate rühma nimi ja aadress

Nimi : Društvo za promocijo in zaščito idrijskih jedi Aadress : Mestni trg 1 SI - 5280 Idrija SLOVENIJA Tel. : +386 53720180 Faks : — E-kiri : info@icra.si

2 Liikmesriik või kolmas riik

Sloveenia Vabariik

3. Spetsifikaat

3.1. Registreeritav nimetus

„Idrijski žlikrofi”

Tekst, mis tuleb tõlkida võõrkeeltesse, on „toodetakse traditsioonilisel sloveeni viisil”.

3.2. Märkige, kas nimetus:

on iseenesest eripärane  väljendab põllumajandustoote või toidu eripära

Nimetus „Idrijski žlikrofi” ei väljenda toote eripära, kuid seda kasutatakse traditsiooniliselt kõnealuse toote kirjeldamisel, nagu näitavad mitmed punktis 3.8 märgitud suulised ja kirjalikud allikad.

3.3. Kas taotletakse nimetuse reserveerimist määruse (EÜ) nr 509/2006 artikli 13 lõike 2 alusel?

registreerimine koos nimetuse reserveerimisega  registreerimine ilma nimetuse reserveerimiseta

3.4. Toote liik

2.4. Pastatooted, keedetud või täidisega

3.5. Punktis 3.1. esitatud nimetusega tähistatava põllumajandustoote või toidu kirjeldus

Idrijski žlikrofi on traditsiooniline taignast valmistatud roog kartulitäidisega. Toodetele on iseloomulik kaabukuju. Taigna valmistamiseks vajalikud ained on jahu, munad, õli ja vesi või vajaduse korral piim. Täidis võib olla tehtud üksnes kartulist, millele on lisatud sibulat, rasvainet (hakitud pekk või hakitud suitsupeekon) ja punet, murulauku, musta pipart ja soola.

Pärast keetmist peab idrijski žlikrofil olema ettenähtud iseloomulik kuju, tekstuur ja lõhn.

Žlikrofi tüüpiline kuju: taigen kinni surutud mõlemalt poolt, peal väike süvend, ühesuguse suuruse ja kujuga, ilma ebakorrapärasusteta, sobiva kõva tekstuuriga, ilma nähtava ülekeetmiseta või pehmeks jäänud taignata, välispind ühtlase kollaka värvusega, ilma nähtava tärkliseta.

Lõhn: tugev ja iseloomulik lõhn. Täidisel ei ole ülemäärast maitsetaimede ja lisandite lõhna ega rääsumislõhna.

Aroom: iseloomulik ja tugev žlikrofi (pasta ja täidis) aroom, milles on tunda kartulit, pekki (mis ei domineeri), lisandeid ja maitseaineid, mis täiendavad aroomi harmooniliselt.

Tekstuur: tekstuur, mis tundub suus mõnus, iseloomulik mitmetele üsna kõvadele tärkliserikastele toodetele. Taigen ega täidise ei kleepu, need on kerged ja pehmed. Maitsetaimed peavad olema väga peeneks hakitud ning rasvakõrned ja praetud peki tükid väga väikesed.

Üldmulje: žlikrofi välimus, lõhn ja tekstuur koos määravad selle üldise vastuvõetavuse.

3.6. Punktis 3.1. esitatud nimetusega tähistatava põllumajandustoote või toidu tootmismeetodi kirjeldus

Idrijski žlikrofi valmistamise eri etapid on järgmised:

Traditsioonilised koostisained umbes 150 idrijski žlikrofi valmistamiseks:

Taigen: kuni 300 g valget jahu, 1–2 muna, õli ja vett või piima, kui on vaja teha pehmem taigen.

Täidis: 500 g kartuleid, kuni 50 g hakitud pekki või hakitud suitsupeekonit, kuni 50 g sibulaid, maitsetaimi ja maitseaineid (sool, must pipar, pune ja murulauk), et saada harmoonilist lõhna.

Žlikrofi tegemiseks kasutatav rasvaine on pekk või hakitud suitsupekk. Rasvaine peab olema kõrge kvaliteediga ja värske. Lubamatu on kasutada rääsunud pekki või peekonit.

Tootjad, kes müüvad oma klientidele külmutatud žlikrofi, peavad kasutama vähem maitseaineid ja kõvemat taignat, et säilitada žlikrofi organoleptilisi omadusi kogu nende säilivusaja kestel; seega peavad nad sama täidisehulga puhul kasutama taigna valmistamiseks järgmisi koguseid: 400–500 g valget jahu, kuni neli muna, õli ja vett või vajaduse korral piima.

Taigna valmistamine ja rullimine

Jahu, munad ja vesi või piim segatakse kokku, et saada taigen, mis peaks olema pehmem kui nuudlitaigen. Taignat sõtkutakse, kuni see muutub elastseks ega jää enam käte ja laua külge kinni. Lõikamisel peab see olema tihke, ilma aukudeta. Seejärel vormitakse taigen väikeseks pätsiks, mis kuivamise vältimiseks kaetakse õliga ja jäetakse vähemalt pooleks tunniks seisma.

Täidise valmistamine ja selle vormimine pallikesteks

Žlikrofi täidis valmistatakse keedetud kartulitest, mis tambitakse katki, kui need on veel soojad. Rasvainega (hakitud pekk või hakitud suitsupeekon) praetud sibul lisatakse soojadele kartulitele, seejärel lisatakse maitseained (sool ja must pipar) ja -taimed (pune ja murulauk). Kõik koostisained segatakse hoolikalt ühtlaseks massiks. Täidis ei tohi olla liiga teraline ega liiga pehme, vajadusel võib lisada täiendavalt rasvainet. Täidisest vormitakse käte vahel ühesuguse suurusega väikesed pallid, mille läbimõõt on umbes 1–1,5 cm. Masintootmise juures võivad üksikud etapid erineda käsitsivalmistamise etappidest (nt täidis pritsitakse sisse selle asemel, et vormida see pallikesteks), kuid lõpptoode, idrijski žlikrofi, peab säilitama kõik talle iseloomulikud omadused.

Žlikrofi valmistamine

Varem valmistatud ja seisma jäetud taigen rullitakse umbes 2 mm paksuseks leheks. Täidisepallid asetatakse lahtirullitud taignalehe peale üksteisest sobivale kaugusele (sõrmelaiuse vahega). Taigen keeratakse kahekorra ja pressitakse pallikeste vahele, nii et see jääb kokku ja moodustab väikesed „kõrvad”. Iga žlikrofi peale vajutatakse ettevaatlikult väike lohuke, taignasse auku tekitamata. Niiviisi saavad žlikrofid oma iseloomuliku kaabukuju. Tavalise keetmata idrijski žlikrofi maksimaalne pikkus on 3 cm ja kõrgus 2 cm (kõrgust mõõdetakse žlikrofi keskelt, külgedelt on see veidi kõrgem).

Žlikrofi pakendamine ja külmutamine

Ettevalmistatud idrijski žlikrofi, mis on mõeldud ladustamiseks, külmutatakse ja pakendatakse vastavalt sanitaar- ja tehnilistele eeskirjadele ning kinnispakis olevate toiduainete üldist märgistamist käsitlevatele määrustele.

Žlikrofi keetmine

Žlikrofid visatakse keevasse vette, millesse on lisatud soola, segatakse ja kaetakse keedupott kaanega. Kui need tõusevad pinnale ja hakkavad uuesti keema, on need valmis. Serveeritakse kohe.

3.7. Põllumajandustoote või toidu eripära

Idrijski žlikrofi erineb muud liiki täidetud pastast oma vormi, erilise täidise, traditsioonilise retsepti ja valmistamisviisi poolest. Neil on iseloomulik kuju, mis sarnaneb vana prantsuse kaabuga (Napoleoni kaabu).

Retsept ei ole idrijski žlikrofi esmakordsest mainimisest saadik oluliselt muutunud (samad koostisained ja nende suhe). Eriline on kartulist valmistatud täidis, millesse on segatud hakitud pekki või hakitud suitsupeekonit, sibulat ning maitsetaimi ja maitseaineid. Idrijski žlikrofi valmistamisviis on eriline, kuna neid vajutatakse mõlemalt poolt ja peale muljutakse väike süvend.

3.8. Põllumajandustoote või toidu traditsiooniline iseloom

Idrija on juba ammusest ajast olnud kuulus oma kulinaarsete toodete poolest, mida tõendavad mitmed kirjalikud allikad, samuti leidub hulgaliselt suulisi allikaid. Idrijski žlikrofi valmistatakse traditsioonilistest koostisainetest, kasutades ammu välja kujunenud traditsioonilist valmistusviisi.

Vanim kirjalik allikas (Božič Lado: Naš idrijski kot) pärineb aastast 1936. Selles jutustatakse, kuidas žlikrofi pakuti ainult erilistel päevadel ja et žlikrofi on mitut liiki: kartuli, liha, marineeritud naeriga, žlikrofi koos „bakalca” (lambaliha) kastmega või pekikõrnetega või erilise võikastmega, mille nimi on „masovnik”. Peatükis „Rudarjeva družina (kaevuri perekond)” väidetakse, et „…žlikrofi tehti ainult tähtsatel päevadel: kartuližlikrofi, lihažlikrofi või žlikrofi marineeritud naeristega, lambalihakastme või pekikõrnetega või erilise võikastmega, mille nimi on masovnik.”

Teine allikas (Karl Bezek: Fond Doprinos k zgodovini Idrije) pärineb aastast 1956. Selle autor Karl Bezek on kirjeldanud traditsioonilisi roogi ja jooke. Ta kirjutab, et idrijski žlikrofi oli kõige populaarsem roog, mida teati lähedal ja kaugel. Ta märgib oma raamatus: „… kõige populaarsem roog, mida teati lähedal ja kaugel ning mida kusagil mujal ei valmistata samamoodi, on kuulus žlikrofi. Žlikrofi sarnaneb Viini „Schlickkrapferliga”, mis on väikesed täidetud taignapakikesed, kuid teistmoodi täidisega.” Autor jätkab, kirjeldades, kuidas idrijski žlikrofi mainitakse eri artiklites mitmel puhul, ja et isegi nende retsept on avaldatud, kuid keegi ei ole uurinud selle roa päritolu. Žlikrofi ajaloost rääkides tsiteerib ta inimeste ülestähendusi aastatest 1840–1850, milles räägitakse, et žlikrofi müüdi tol ajal inimestele toorel kujul. Trahteripidaja proua Harmel jutustas autorile, et žlikrofi arvatakse olevat Idrijasse toodud Transilvaaniast. Keegi eakas Idrija elanik kinnitas, et selle roa tõi Idrijasse perekond Wernberger umbes aastal 1814, mida kinnitas ka perekonna järeltulija. Veel üks tsitaat kõnealusest raamatust: „Kuna perekonna pärimus ja muud allikad ühtivad, siis ei ole kahtlust, et esimene žlikrofi ilmus Idrijasse pärast Ivani ja tema perekonna tagasipöördumist Idrijasse. Tõenäoliselt läks mitu aastat aega, kuni see roog Idrijas lõpuks kinnistus, kuna olevat proovitud ka teisi retsepte, sealhulgas ka Tšehhi ja Viini retsepte samasuguste toodete valmistamiseks. Niimoodi tekkiski kohaliku edasiarendamise tulemusena 1814. aasta ja möödunud sajandi keskpaiga vahel meie idrijski žlikrofi, omandades erilise maitse ja kuju, mis on tänapäevani säilinud.”

Kolmas allikas, Mohorjev koledar (1989), paigutab idrijski žlikrofi Idrianile omaste söökide ja jookide loetelu tippu. Selles on esitatud idrijski žlikrofi valmistamise traditsiooniline retsept, mida kasutatakse veel tänapäevalgi.

3.9. Eripära kontrollimise miinimumnõuded ja kord

— Idrijski žlikrofil peavad olema kõik spetsifikaadis sätestatud eriomadused (tuleb kasutada retseptiga ettenähtud koostisaineid, toode peab olema valmistatud kirjeldatud viisil ja lõpptootel peab olema ettenähtud kuju, välimus, lõhn ja tekstuur).

— Idrijski žlikrofi tootjad peavad pidama arvestust saadud ja kasutatud toorainete üle, valmistatud ja müüdud idrijski žlikrofi koguste üle.

— Spetsifikatsioonile vastavust ettenähtud koostisainete kasutamise, tootmisprotsessi, lõpptoote väljanägemise ja organoleptiliste omaduste osas peavad kontrollima üksiktootjad ja/või tootjate ühendused ning vähemalt üks kord aastas ka sertifitseerimisasutus, mis kontrollib vastavust Euroopa standardile EN 45011.

4. Spetsifikaadile vastavust kontrollivad ametiasutused või sertifitseerimisasutused

4.1. Nimi ja aadress

Nimi : Bureau Veritas d.o.o. Aadress : Linhartova cesta 49a SI-1000 Ljubljana SLOVENIJA Tel. : +386 14757600 Faks : — E-kiri : info@bureauveritas.com

 Avalik sektor Erasektor

4.2. Ametiasutuse või sertifitseerimisasutuse konkreetsed ülesanded

Bureau Veritas vastutab idrijski žlikrofi kõigi etappide spetsifikaadile vastavuse eest.