(5)korrastaksid järk-järgult ruumiandmeid ja avaldaksid need kooskõlas ühiste andmemudelitega, et tagada suurem koostalitlusvõime ja tootlikkus.

(3)dokumenteeriksid ruumiandmed nii, et neile on võimalik juurde pääseda interneti kaudu koos sellise teabega nagu andmete allikas, geograafiline hõlmavus, kvaliteet ja kasutustingimused kooskõlas metaandmete kirjeldustega;

Enne 2007. aastat oli ruumiandmeid riigi ja ELi tasandil veebis keeruline leida ja sageli olid need halvasti dokumenteeritud. Neid säilitati sageli omavahel mitteühilduvates vormingutes, mis muutis eri ruumiandmekogumite kombineerimise keeruliseks. Mitmed avaliku sektori asutused ei kasutanud veebiteenuseid, mis võimaldaksid inimestel leida ruumiandmeid, neile juurde pääseda, neid kasutada ja jagada (riikides ning piiriüleselt). Seega puudus ELi ruumiandmete taristu, mis tähendab, et näiteks andmeid piiriüleste jõgede kohta ei olnud võimalik seostada.

Komisjon lisas INSPIRE direktiivi 2013. aastal oma õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi (REFIT), et hinnata, kas kõnealune vahend on jätkuvalt otstarbekas, kui selle rakendamine on jõudnud poole peale. Kõnealuses aruandes esitatakse teave rakendamise edusammude kohta ja hindamistulemuste kokkuvõte.

Keskkonnaprobleemid ei tunne piire. Nende lahendamiseks on sageli vaja riikidevahelist koostööd, mis on edukam siis, kui piiriüleselt ja organisatsioonide vahel on lihtne andmeid jagada. Konkreetse asukoha andmete (ruumiandmed) tulemuslik ja tõhus kogumine ning jagamine annab eeliseid. Lisaks paremale keskkonnajuhtimisele tagab see koostoime ELi digitaalse ühtse turu strateegiaga, näiteks selliste uuenduslike uute toodete ja teenuste väljatöötamisega, tänu millele luuakse kvaliteetseid töökohti ning mis suurendavad Euroopa konkurentsivõimet.

Selle etapi puhul on saavutatud rohkem edu, arvestades et tähtajaks osutavad 15 liikmesriiki leidmisteenuseid dokumenteeritud ruumiandmekogumitest 80–100 % puhul (joonis 5).

Liikmesriigid tegid kooskõlas eespool kirjeldatud tähtaegade ja etappidega edusamme selliste keskkonnaandmeteemade nagu heiteallikate asukoht ja sellekohaste andmete tagamisel. Samas ei ole sageli veel kättesaadavad keskkonna seisukohast kõige asjakohasemad (peamiselt III lisaga hõlmatud) andmed (2., 3. ja 4. etapp, tähtaeg 2013. aasta). See muudab keerulisemaks ka nende andmete koostalitluse tagamise järgmise etapi (5. etapp, mille tähtaeg on 2020. aastal).

Kuigi edu on keeruline võrrelda, arvestades 2014. aastaks kohaldamisalasse kuuluvate andmekogumite ülempiiri või koguarvu kindlaksmääramisel tekkinud raskusi, oli andmekogumite koguarv suurem kui 56 220 (joonis 2). Ligikaudu 90 % neist on siiski seotud ainult kaheksa liikmesriigi andmekogumitega. Pärast esialgset kiiret kasvu jäi teiste (20) liikmesriigi teatatud ruumiandmekogumite kogus suhteliselt stabiilseks või isegi vähenes teatavates riikides alates 2010. aastast 2014. aastani (joonis 2) ning nende arv oli üldjuhul suhteliselt väike – alla 120 andmekogumi riigi kohta.

Riiklikud andmepoliitikameetmed andmete jagamiseks on väga muutlikud ja heterogeensed ning enamik liikmesriike teatab senini probleemidest kõnealuses valdkonnas. Direktiivis esitatud lähenemisviiside suurt paindlikkust (vt artikli 17 lõige 2) väljendab asjaolu, et poliitikameetmed ulatuvad alates täielikult avatud vaba juurdepääsu ja kasutusega poliitikameetmetest kuni täieliku kulude sissenõudmisega, tulu teenimisega ning eri tüüpi avaliku ja erasektori partnerlusega poliitikameetmeteni. Komisjon ei ole riikide poliitika vastavust direktiivile üksikasjalikult hinnanud.

Kuigi direktiivi rakendamisel tehti 2014. aastaks edusamme, ei ole kõik liikmesriigid järginud ühtegi joonisel 1 loetletud tähtaega. Seosed eri etappide vahel tähendavad, et sellel on kumulatiivne mõju, kuna hilisema etapi edusammudest hoolimata mõjutavad need eeldatust väiksemat ruumiandmekogumite arvu. Eri etappe on kirjeldatud allpool.

2013. aastaks oli tulemuslikkus suurenenud kõigis liikmesriikides olenevalt nende rakendamisalastest jõupingutustest (ja investeeringutest), mida iseloomustab 2013. aastal teatatud üle 56 000 andmekogumi. Direktiivi nõuded ja ajakava ei põhjustanud fundamentaalseid probleeme kaheksale liikmesriigile, kes tegid kindlaks üle 90 % andmekogumite koguarvust. Mitme liikmesriigi edusammud etappide ja ajakavade kaupa ei vastanud siiski ootustele. Keerukad ja heterogeensed riiklikud andmepoliitikameetmed ning kogu Euroopat hõlmava andmepoliitika puudumine takistab andmete vaba liikumist ning selle probleemi olemasolu on kinnitatud ka laiema digitaalse ühtse turu raames. Rakendamisprotsessi kõige vähem tõhus osa on seotud andmepoliitikameetmetega. Mitu andmekogumit ja teenust ei ole seni kergesti (s.o ilma õiguslike või rahaliste tõketeta) juurdepääsetavad, mis on kõnealustest andmetest siseturul lisandväärtuse tekitamise eeltingimus. Kõnealused keerukad ja mitmekülgsed andmepoliitikameetmed tekitavad samuti täiendava ebavajaliku halduskoormuse üldisema avatud andmepoliitikaga võrreldes.

Üldine juurdepääs ruumiandmekogumitele vaatamis- ja allalaadimisteenuste kaudu on isegi väiksem, arvestades asjaolu, et ainult ligikaudu pool liikmesriikidest avaldab 60–100 % oma teatatud ruumiandmekogumitest vaatamisteenuste kaudu (joonis 6).

Mõned vähem arenenud liikmesriigid teatasid ka konkurentsist ning halduslikel põhjustel samaaegselt võetavatest avatud andmeid ja e-valitsust käsitlevatest riiklikest poliitikameetmetest (erinevad pädevad asutused) ning keskkonnaküsimuste vähesest asjakohasusest üldisemas poliitilises kontekstis. Teised (sh mõned arenenumad) liikmesriigid näitasid, et konkurents ei ole vajalik – on piisavalt võimalusi kõigile eeliseid andvate selliste lähenemisviiside loomiseks, mille puhul saab INSPIREst e-valitsuse tegevuse alustala.

Liikmesriigid seadsid samuti kahtluse alla tulevase andmete ühtlustamise (5. etapp) tulemuslikkuse tulenevalt märkimisväärsetest jõupingutustest ja kuludest, mis kaasnevad olemasolevate andmekogumite uutele nõuetele vastavaks muutmisega (tähtajad 2017. ja 2020. aasta). Paljud kinnitasid, et tegevuse tõhustamiseks oleks vaja suuremat koostalitlusvõimet. Nad väljendasid ka muret 2017. (I lisa) või 2020. aastaks (II ja III lisa) kõigi ruumiandmete ühiste andmemudelitega kohandamise keerukuse ja otstarbekuse pärast. Nad kutsusid kasutama olemasolevaid andmekirjeldusi paindlikult, pragmaatiliselt ja kasutajapõhiselt.

Tõhusus

Kulude ja tulude kvantitatiivne hindamine oli keeruline terviklike ja võrreldavate andmete puudumise tõttu. Rakendamisetappi arvesse võttes põhineb enamik praegu saadaval olevatest uuringutest hinnangutel või prognoosidel ja kvantifitseeritud andmeid eeliste kohta on vähe.

Teatatud rakendamiskulud jäid vahemikku 0,5–13,5 miljonit eurot aastas ja enamik liikmesriike teatas kuludest vahemikus 2–3 miljonit eurot aastas. See jääb enamikul juhtudel allapoole algseid hinnanguid, mis algses mõjuhinnangus olid vahemikus 4–8 miljonit eurot aastas ning tõenäoliselt on see seotud eeldatust väiksema edasiminekuga.

Saadava kasu kohta esitatud teave, mis oli peamiselt kvalitatiivne ja põhines hinnangutel, hõlmas järgmisi punkte.

Tõhusam juurdepääs teabele, mis tagab kodanikele ja ettevõtjatele paremad ja odavamad e-valitsuse teenused, parandades sedasi läbipaistvust ja luues ärivõimalusi keskkonnaandmete kasutamise kaudu. See suurendab teadusuuringute ja uuendustegevuse võimalusi.

Rohkem tõendeid poliitika koostamiseks, otsuste tegemiseks ja rakendamiseks, kulude vähendamiseks ja hindamiskvaliteedi parandamiseks (näiteks keskkonna(mõju) hindamise ja (riski)juhtimise valdkonnas).

Parem koostöö avaliku sektori asutuste ja eri sektorite (näiteks ruumiplaneerimine, transport, põllumajandus ja keskkond) vahel ning halduskulude kokkuhoid (vähema töö dubleerimise kaudu), parandades samal ajal juurdepääsetavust ja andmekvaliteeti.

Avaliku sektori asutuste tehnoloogiaalaste oskuste ja sellekohase pädevuse ning suutlikkuse suurendamine.

Mitu riiki, sh Madalmaad, tunduvad olevat järginud suhteliselt ennustatavat tegutsemisviisi, mille iga-aastased kulud ületavad alguses saadava kasu, aga kasu suureneb teises rakendamisetapis (pärast 2013. aastat). Kuigi eeldati varajast investeerimist (IT-taristusse, andmete muutmisse ja oskuste arendamisse), teatasid ainult üksikud liikmesriigid, et nad sellise investeeringu ka tegid. Mitu liikmesriiki teatasid koostoimest avatud andmeid käsitlevate ELi ja riiklike strateegiate vahel (sh läbivaadatud direktiiv avaliku sektori käsutuses oleva teabe korduskasutamise kohta), mis aitas suurendada kasu rakendamiskulude jagamise teel, kuna investeeringud olid nagunii vajalikud üldisemate avatud andmeid käsitlevate poliitikameetmete jaoks. Ühendkuningriigi eeliste realiseerumise 2012. aasta strateegias hinnati, et iga aasta arvuliselt kindlaks määratav kasu Ühendkuningriigi valitsuse ministeeriumides olid 470–510 miljonit naelsterlingit aastas.

Nagu 5. etapis mainiti, on andmete ühtlustamine kõige kulukam ja keerulisem etapp. Kuigi liikmesriigid peavad täitma need nõuded alles 2017. või 2020. aastaks (olenevalt asjaomastest andmetest), prognoosisid nad hiljutiste eksperdirühma arutelude raames, et samal ajal sedavõrd suure hulga andmete ühtlustamine oleks väga kulukas ja tekitaks praktilisi probleeme. Soovitati, et üks selle tulevase probleemi lahendamise võimalus on seada selged prioriteedid, s.o teha andmeteemades, eelkõige III lisas, kindlaks kõige olulisemad andmekogumid lõppkasutaja rakenduste jaoks.

ELi rahastamine on suutnud mõnda neist probleemidest leevendada ning mitu projekti on saanud toetust ELi programmide (näiteks ISA, Horisont 2020, LIFE+) raames. Sellised projektid võimaldavad välja töötada lahendusi ja vahendeid, mida saavad kasutada kõik liikmesriigid (korduskasutatavad osad) ja sedasi on võimalik tegevust tõhustada mitmes poliitikasektoris. Liikmesriigid ei kasuta aga neid võimalusi süstemaatiliselt.

Asjakohasus

Avalikkusega konsulteerides saadi tunnistust direktiivi eesmärkide märkimisväärsest toetamisest, kuna jätkuvalt peetakse neid asjakohaseks keskkonnapoliitika tulemuslikku ja tõhusat rakendamist takistavate andmete jagamise tõkete kõrvaldamiseks. Lisaks näitab ELi poliitika areng, et INSPIRE direktiivi eesmärgid on muutunud aja jooksul aina asjakohasemaks ning need lisati komisjoni prioriteetidesse seoses 2015. aasta ELi digitaalse ühtse turu strateegiaga. Selles määrati kindlaks vajadus suurendada sektoriülest koostalitlust avalikus sektoris (läbi vaadati Euroopa koostalitlusvõime raamistik), kus INSPIRE on väga asjakohane. INSPIRE direktiiv hõlmab nii e-valitsuse edendamist kui ka vajadust vaikimisi kohaldada digitaalsuse ja ühekordse kasutuse põhimõtteid.

Seitsmendas keskkonnaalases tegevusprogrammis korrati keskkonnapoliitika tõendusbaasi parandamise vajadust. Lisaks võib INSPIRE direktiivi kohaldamine olla oluline selleks, et saavutada käimasoleva toimivuskontrolli eesmärgid seoses keskkonnaseire ja -aruandlusega, mis on osa parema õigusloome tegevuskavast.

Sidusus

Direktiivi sisemine sidusus on osutunud heaks, kuna liikmesriigid järgivad üldjoontes selle etappe.

Seoses teiste keskkonnaalaste õigusaktidega on direktiivi eesmärk panustada piiriülesesse ning ELi õiguslikku ja tehnilisse koostalitlusvõimesse. Samas on keskkonnavaldkonna andmehalduse kohandamisel tehtud üksnes osaliselt edusamme. Kuigi INSPIRE direktiivile osutamine muutus pärast 2007. aastat tavapäraseks, on selle praktiline kohaldamine alles algamas, nt aruandlusvaldkonnas.

INSPIRE eeskirjade järjepidev kohaldamine koostoimes keskkonnateabele avaliku juurdepääsu direktiiviga, eelkõige aktiivse levitamise nõuetega (vt artikkel 7), annab võimaluse lihtsustada andmete jagamist ning teavitada paremini kodanikke ja suurendada nende mõjuvõimu.