[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 7.12.2010

KOM(2010) 723 lõplik

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

ühenduse elavhõbedaalase strateegia läbivaatamise kohta

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

ühenduse elavhõbedaalase strateegia läbivaatamise kohta

1. SISSEJUHATUS

28. jaanuaril 2005 võttis komisjon vastu ühenduse elavhõbedaalast strateegiat käsitleva teatise nõukogule ja Euroopa Parlamendile[1]. Strateegias vaadeldakse enamikku elavhõbeda olelusringi tahke. Selle põhieesmärk on vähendada elavhõbeda taset keskkonnas ja inimeste kokkupuudet elavhõbedaga. Strateegias määratletakse 20 esmatähtsat meedet, mis tuleb võtta ELis ja rahvusvahelisel tasandil.

Kõnealune strateegia kiideti heaks nii nõukogu 24. juuni 2005. aasta järeldustes kui ka Euroopa Parlamendi 14. märtsi 2006. aasta resolutsioonis.

Komisjon teatas kavatsusest „2010. aasta lõpuks elavhõbedastrateegia tervikuna üle vaadata”, nagu osutatakse kõnealuse teatise 11. jaos. Ülevaatamise hõlbustamiseks palus komisjon väliskonsultandil teha igakülgne uuring strateegia rakendamise kohta[2]. Brüsselis peeti 18. juunil 2010 huvirühmade nõustamiskoosolek, kus osalesid liikmesriikide, ettevõtjate ja keskkonnaalaste vabaühenduste esindajad. Koosoleku lõpparuandes kajastatakse nii koosoleku ajal saadud arvamusi kui ka 2010. aasta juulist augustini esitatud kirjalikke arvamusi.

Kõnealune ülevaatamine põhineb uurimise tulemustel ja muudel komisjoni käsutuses olevatel andmetel. See on kooskõlas ka komisjoni kohustusega esitada aruanne elavhõbedaga seotud mitmepoolsete tegevuste ja läbirääkimiste kohta vastavalt määruse (EÜ) nr 1102/2008 (metallilise elavhõbeda ning teatavate elavhõbedaühendite ja -segude ekspordi keelustamise ja metallilise elavhõbeda ohutu ladustamise kohta)[3] artikli 8 lõikele 5. Määruse artikli 8 lõikes 2 sätestatud kohustust esitada aruanne käimasolevate metallilise elavhõbeda ohutu kõrvaldamise võimalustega seotud uuringute kohta järgitakse uuringuaruandes „Metallilise elavhõbeda kõrvaldamise rajatistele kehtestatud nõuded ja metallilise elavhõbeda vastuvõtukriteeriumid”, mis on kättesaadav komisjoni veebilehel (vt ka meede 9).

2. RAHVUSVAHELINE ARENG

Elavhõbeda kaugkandeomaduste tõttu on võimatu vähendada vastuvõetava tasemeni ELis elavate inimeste ja ELi keskkonna kokkupuudet elavhõbedaga üksnes riiklikke meetmeid kasutades. Seepärast on elavhõbedaprobleemi lahendamiseks kogu maailmas vaja tegutseda kooskõlastatult rahvusvahelisel tasandil. Elavhõbedastrateegias on seda arvesse võetud seitsme meetme (meetmed 14–20) keskendamisel rahvusvaheliste meetmete toetamisele ja edendamisele. EL on korduvalt nõudnud, et ÜRO Keskkonnaprogrammi (UNEP) nõukogu võtaks vastu otsuse avada läbirääkimised ülemaailmse elavhõbedat käsitleva õiguslikult siduva dokumendi üle. 2009. aasta veebruaris otsustas UNEPi nõukogu lõpuks asutada valitsustevahelise läbirääkimiskomitee (INC), kellel on volitused elavhõbeda olelusringi kõiki aspekte käsitleva ülemaailmse õiguslikult siduva dokumendi koostamiseks. Valitsustevahelise läbirääkimiskomitee esimene istungjärk toimus 7.–11. juunini 2010 Stockholmis ja läbirääkimised loodetakse lõpetada 2013. aasta alguses. Euroopa elavhõbedastrateegia ja selle rakendamise eesmärk on anda märkimisväärne panus kõnealusesse protsessi.

Kui ülemaailmne õiguslikult siduv dokument on vastu võetud, hindab komisjon, kas ELi elavhõbedastrateegia on vaja uuesti läbi vaadata, et see kajastaks täielikult uusi rahvusvahelisi kohustusi.

3. STRATEEGIA ELLUVIIMINE

Üldiselt on 2005. aastal vastuvõetud meetmete rakendamisel tehtud märkimisväärseid edusamme. Järgmisega antakse ülevaade kõigi 20 meetme puhul saavutatud edust. Selguse huvides on kõnealuste meetmete täistekst esitatud lisas.

3.1. Heitkoguste vähendamine

Meede 1: saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli (IPPC) rakendamine

Direktiiv 2008/1/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta[4] (IPPC, algselt vastu võetud 1996. aastal) on elavhõbeda heitkoguste vähendamise peamine õiguslik vahend. Kuid viis, kuidas seda kohaldasid liikmesriikide lube andvad asutused ja parima võimaliku tehnika (PVT) nõrk arvestamine lubade andmisel ei ole andnud võimalust täielikult ära kasutada elavhõbedaheite vähendamise võimalusi. Sellepärast on komisjon pööranud erilist tähelepanu kõnealuse olukorra parandamisele IPPC direktiivi üksikasjaliku läbivaatamisega, mis on juba tehtud ja viinud uue tööstusheidete direktiivi vastuvõtmiseni.

8. novembril 2010 vastu võetud uues tööstusheidete direktiivis, millega asendatakse IPPC direktiiv, on parima võimaliku tehnika ja sellega seotud heitetasemete osa tõepoolest oluliselt tugevdatud. Nüüd võtab komisjon need vastu kui järeldused parima võimaliku tehnika kohta ning need saavad õigusliku jõu. Piiratakse lube andvate asutuste võimalust kalduda kõrvale parima võimaliku tehnikaga seotud heitetasemetest ning sellist kõrvalekaldumist tuleb põhjendada kõnealuses direktiivis sätestatud rangete kriteeriumide kohaselt. Eeldatakse, et see kiirendab elavhõbedal põhineva tehnoloogia asendamist ja elavhõbedaheite vähendamist paljudes tööstussektorites, eriti tsemenditootmises, värviliste metallide tööstuses, suurtes põletusseadmetes, jäätmepõletusettevõtetes ja kloorleelisetööstuses.

Meede 2: PVT-viitedokumentide (BREF-dokumendid) koostamine

See tegevus praegu käib. Praegu on tihedas koostöös huvirühmadega läbivaatamisel kloorleelisetööstuse, suurte põletusseadmete ja värviliste metallide tööstuse BREF-dokumendid. Selle raames pööratakse erilist tähelepanu elavhõbedaheitele, eelkõige seoses elektrokeemilist elavhõbeelementi kasutavate kloorleelisetööstuse ettevõtete tegevuse lõpetamisega.

Meede 3: väikesemahulistest söepõletusprotsessidest tulenevad heited

Uurimus „Väiksemahulistest põletusrajatistest õhku paisatava elavhõbedaheite vähendamise võimaluste maksumus ja keskkonnatõhusus” valmis 2005. aasta detsembris[5]. Uurimuse tulemuste kohaselt tekitab kõnealune allikas 16 % ELi elavhõbedaheitest. Nende tulemuste põhjal soovitas Euroopa Komisjon tööstusheidete direktiivi eelnõus vähendada suuri põletusseadmeid käsitlevate eeskirjade kohandamise lävendit summaarselt nimisoojusvõimsuselt 50 MW 20 MW-le. Siiski jättis ELi seadusandja jõusse 50 MW lävendi ja lisas direktiivi sätte, milles nõutakse, et komisjon vaataks 2012. aasta lõpuks üle, kas on vaja kontrollida alla nimetatud lävendit jäävaid heitkoguseid, ja vajaduse korral esitaks seadusandliku ettepaneku. Komisjon hakkab sellega tegelema ettenähtud ajal.

Meede 4: hambaamalgaami jääkide käitlemine

Elavhõbeda suuruselt teine kasutusvaldkond ELis on selle kasutamine hambaamalgaamis. Komisjoni otsuses 2000/532/EÜ[6] iseloomustatakse hambaravil tekkinud amalgaamijäätmeid kui ohtlikke jäätmeid, mis seetõttu kuuluvad äsja vastu võetud jäätmete raamdirektiivi reguleerimisalasse[7]. Komisjon vaatas liikmesriikide hambakliinikute tegevuse üle 2005. aastal läbiviidud küsitlusuuringuga. Selgus, et kuigi paljudes liikmesriikides on amalgaami separaatorite paigaldamine kohustuslik ja on välja töötatud asjakohane kogumissüsteem, ei ole see siiski niimoodi veel kogu ühenduses.

Hambaravikabinettide elavhõbedaheite suhtes kehtivad ka ELi veealaseid õigusaktid. Veepoliitika raamdirektiivi[8] X lisa kohaselt on elavhõbe klassifitseeritud eritähelepanu vajavaks ohtlikuks aineks, seepärast on liikmesriigid kohustatud võtma meetmeid, et lõpetada või järk-järgult lõpetada selle aine heide, keskkonda laskmine ja kaod. Lisaks, ning kajastades vee raamdirektiivi kombineeritud lähenemisviisi, kehtestatakse direktiiviga 2008/105/EÜ[9] keskkonnakvaliteedi nõuded veepoliitika valdkonnas teatavate eritähelepanu vajavate ainete, nagu elavhõbeda ja selle ühendite suhtes. Kui neid nõudeid ei järgita, peavad liikmesriigid nende järgimiseks võtma meetmed, nagu on ette nähtud vee raamdirektiivi artikliga 11.

3.2. Pakkumise vähendamine

Meede 5: elavhõbeda ekspordi keeld

ELi seadusandja võttis 22. oktoobril 2008 vastu määruse (EÜ) nr 1102/2008 metallilise elavhõbeda ning teatavate elavhõbedaühendite ja -segude ekspordi keelustamise ja metallilise elavhõbeda ohutu ladustamise kohta[10]. Ekspordikeeld jõustub 15. märtsil 2011. Määrusega kehtestatud aruandekohustused ja teabevahetus võimaldavad hinnata keelu tõhusust ja selle mõju ülemaailmsele elavhõbedaturule.

3.3. Nõudluse vähendamine

Hambaamalgaam ja mõõteseadmete rakendused on määratletud kui eriti tähtsad, kuna suurem osa toodetes ikka veel leiduvast elavhõbedast sisaldub just neis.

Meede 6: hambaamalgaami kasutamine

Komisjoni talitused konsulteerisid hambaamalgaami kasutuse osas kahe teaduskomiteega: tervise- ja keskkonnariskide teaduskomiteega (SCHER) ning tekkivate ja hiljuti avastatud terviseriskide teaduskomiteega (SCENIHR). Kummagi komitee arvamus[11], [12] selle kohta, kas hambaamalgaami kasutamise piiramiseks täiendavate reguleerivate meetmete võtmine on asjakohane, ei olnud üheselt selge.

Võttes aga arvesse, et mõned liikmesriigid on juba oluliselt piiranud hambaamalgaami kasutamist oma tervishoiusüsteemides, ning et hambaamalgaam on suuruselt teine elavhõbeda kasutusvaldkond ELis, on komisjon otsustanud koostada hinnangu elavhõbeda sellise kasutamismooduse kogu olelusringi kohta. Hinnangu tulemused peaksid selguma 2011. aasta lõpuks.

Meede 7: Elavhõbedat sisaldavad mõõteriistad ja juhtseadmed

ELi seadusandja võttis 25. septembril 2007 vastu direktiivi 2007/51/EÜ,[13] millega muudetakse nõukogu direktiivi 76/769/EMÜ seoses teatavate elavhõbedat sisaldavate mõõteseadmete turustamise piirangutega. Enam ei tohi turustada meditsiinilisi termomeetreid ega muid elavhõbedat sisaldavaid mõõteriistu (nt manomeetrid, baromeetrid, sfügmomanomeetrid, muud kui meditsiinilised termomeetrid), mis on ette nähtud müügiks elanikkonnale. Direktiiv sisaldab läbivaatamisklauslit, et oleks võimalik kehtivaid piiranguid laiendada ka muudele mõõteriistadele, mis sisaldavad elavhõbedat.

Praegu on kaalumisel kõnealuse turustamispiirangu laiendamine muudele tervishoiuvahenditele ja mõõteriistadele, mis on ette nähtud erialaseks ja tööstuslikuks kasutamiseks. Õiguslik raamistik on siiski muutunud, kuna direktiiv 76/769/EMÜ on tunnistatud kehtetuks ja edaspidised turupiirangud peavad vastama REACH-määruses (EÜ) nr 1907/2006[14] sätestatud korrale. Eespool osutatud direktiiv 2007/51/EÜ on lisatud REACH-määruse (EÜ) nr 1907/2006 (mida on muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 552/2009[15]) XVII lisasse „Teatavate ohtlike ainete, segude ja toodete tootmise, turule viimise ja kasutamise piirangud”. Euroopa komisjoni palvel, mis põhines läbivaatamisklauslis leiduval kohustusel piirata elavhõbedat sisaldavate mõõteseadmete levikut, hindas Euroopa Kemikaaliamet (ECHA) uusi teaduslikke tõendeid ja valmistas ette aruande, milles tegi ettepaneku veelgi enam piirata elavhõbeda kasutamist tervishoiuga seotud ning erialaseks ja tööstuslikuks kasutamiseks ettenähtud mõõteriistades. Piiranguid käsitleva ECHA aruande põhjal alanud arvamuste kujundamise protsess algas 24. septembril 2010 avaliku aruteluga. REACH-määruse kohaste asjaomaste komiteede arvamused esitatakse komisjonile eeldatavasti 2011. aasta septembris. Seejärel otsustab komisjon, kas ja millal need piirangud ELis jõustuvad. Sellega seoses avaldas SCENIHR hiljuti arvamuse,[16] milles kinnitas, et meditsiinis kasutatavatele elavhõbedat sisaldavatele sfügmomanomeetritele on olemas usaldusväärsed asendustooted.

Meede 8: muud tooted ja rakendused

Uuringuaruandes „Võimalused elavhõbeda toodetes ja rakendustes kasutamise vähendamiseks ning ühiskonnas juba käibeloleva elavhõbeda tulevik”[17] on käsitletud enamikku elavhõbeda praegusi rakendusalasid ning hinnatud võimalusi vähendada elavhõbeda ringlusse sattumist ühiskonnas. Kõnealune uurimus hõlmab ka meedet 10.

Pärast hõõglambi järkjärgulist keelustamist ELi turul ökodisaini 2005. aasta direktiiviga, mida on muudetud 2009. aastal,[18] hakkas komisjon tegelema üha enam kasutatavate energiatõhusate lampide elavhõbedasisaldusega. 24. septembril 2010. aastal võttis komisjon vastu otsuse, millega muudeti direktiivi 2002/95/EÜ (nn ohtlike ainete kasutamise piiramise direktiiv), millega tunduvalt vähendati selliste lampide elavhõbedasisalduse piirväärtusi[19]. Nende lampide suhtes kehtivad ka direktiivi 2002/96/EÜ (elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete kohta)[20] kohased kohustuslikud lahuskogumise ja -käitlemise nõuded. Lisaks palus komisjon tervise- ja keskkonnariskide teaduskomiteelt arvamust elavhõbeda kohta teatavates energiasäästlikes lampides. Tervise- ja keskkonnariskide teaduskomitee jõudis järeldusele,[21] et kompaktluminofoorlampidest ja valgustamiseks kasutatavat elektrit tootvatest kivisöeküttel töötavatest elektrijaamadest lähtuvad elavhõbeda heitkogused vähenevad teiste vaadeldud lampidega võrreldes veidi, ehkki piiratud ulatuses. Tervise- ja keskkonnariskide teaduskomitee arvas ka, et täiskasvanud inimeste tervise ohtu sattumine selliste lampide purunemisel on ebatõenäoline. Laste suhtes teaduskomitee ohu kohta järeldust ei teinud, kuna puudusid andmed elavhõbedaga kokkupuutumise kohta.

Komisjon tegi 2008. aasta detsembris ettepaneku uuesti sõnastada elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete direktiiv ja ohtlike ainete kasutamise piiramise direktiiv, et muu hulgas veelgi vähendada ohtlike ainete (sh elavhõbeda) sisaldust jäätmetes ning suurendada kogumise ja ringlussevõtu eesmärke. Novembris 2010 saavutati kaasotsustamisprotsessis esimesel lugemisel kokkulepe ohtlike ainete kasutamise piiramise suhtes, kuid elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete piiramise ettepanek on praegu alles läbivaatamisel Euroopa Parlamendis ja nõukogus. Direktiiviga 2000/53/EÜ (kasutuselt kõrvaldatud sõidukite kohta)[22] (viimati muudetud 2010) keelatakse elavhõbeda kasutamine sõidukite materjalides ja osades. Erand on tehtud esilaternate lahenduslampidele ja armatuurlaual paiknevates ekraanides kasutatavatele luminestsentslampidele, kuid see erand on ajaliselt piiratud ja kehtib 1. juulini 2012 (sõiduki tüübikinnituse kuupäev).

Direktiivi 2006/66/EÜ (mis käsitleb patareisid ja akusid ning patarei- ja akujäätmeid)[23] kohaselt vähendati tunduvalt patareide ja akude suurimat lubatud elavhõbedasisaldust, võrreldes eelmise (kehtetuks tunnistatud) patareisid ja akusid käsitleva direktiiviga 91/157/EMÜ.

3.4. Ülejäägid ja tagavarad

Meede 9: ladustamine

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1102/2008 (metallilise elavhõbeda ning teatavate elavhõbedaühendite ja -segude ekspordi keelustamise ja metallilise elavhõbeda ohutu ladustamise kohta) on sätestatud, et valitud suuremahulistest allikatest, eelkõige kloorleelisetööstusest pärit elavhõbedat käsitatakse jäätmena ning see kuulub kõrvaldamisele. Metallilise elavhõbeda ohutu ladustamise konkreetsed kriteeriumid on praegu koostamisel ja komisjon võtab need vastu 2011. aasta algul. Lisaks kirjutas Euroopa kloorleelisetööstus alla vabatahtlikule kokkuleppele, millega kohustus saatma elavhõbeda ülejäägi üksnes sellistesse ladustamiskohtadesse, kus on tagatud ranged ohutusnormid. Määruse (EÜ) nr 1102/2008 kohased aruandmiskohustused võimaldavad komisjonil selle kohustuse täitmist tähelepanelikult jälgida.

Seoses kohustusega jälgida ohutu kõrvaldamise võimaluste, sh metallilise elavhõbeda tahkestamise alast uurimistegevust (vt kõnealuse määruse artikli 8 lõige 2), tellis komisjon 2010. aasta sügiseks eksperdi aruande[24]. Uued tahkestamismeetodid, mis peagi turule tulevad, mõjutavad tõenäoliselt metallilise elavhõbeda ladustamise kriteeriumide ja nõuete väljatöötamist vastavalt artikli 4 lõikele 3. Käesoleva teatise vastuvõtmise ajal see töö alles käib.

Meede 10: elavhõbe ühiskonnas juba käibelolevates toodetes

Selle meetme raames tehtavast tööst on räägitud meetme 8 all.

3.5. Kokkupuutumise eest kaitsmine

Meede 11: elavhõbe kalades ja mereandides

Euroopa Toiduohutusamet on välja arendanud täiustatud vahendid, et üksikasjalikult välja arvutada elavhõbedaga kokkupuutumine toidu kaudu ja mõnes konkreetses rahvastikurühmas. Uus ulatuslik toidu tarbimise andmebaas[25] sisaldab andmeid laste ja täiskasvanute toidutarbimise kohta üksikisiku tasandil, võttes arvesse iga osaleja vanust, sugu ja kaalu. Kui uued andmed elavhõbeda kohta muutuvad kättesaadavaks, on võimalik anda täpsemaid kokkupuute hinnanguid, kasutades uut toidu tarbimise andmebaasi.

Riiklikud asutused on andnud üksikasjalikumat tarbimisnõu seoses elavhõbedaga toidus, kasutades alusena komisjoni teatist/teabelehte (vt ka meede 12).

Et veelgi parandada nende tööliste tervise kaitset, kes võivad kokku puutuda elavhõbedaga, võttis komisjon vastu direktiivi 2009/161/EL,[26] millega kehtestatakse töökeskkonnas esinevate ohtlike ainete soovituslike piirnormide kolmas loetelu. Selles on ohtlike ainete soovituslikud piirnormid ka elavhõbeda ja kahevalentset elavhõbedat sisaldavate anorgaaniliste ühendite kohta.

Meede 12: teave elavhõbeda kohta toidus

Meetme 11 raames omandatud teadmiste põhjal avaldas komisjon 21. aprillil 2008 teatise[27] liikmesriikidele metüülelavhõbeda sisalduse kohta kalas ja kalandustoodetes. Kõnealuses teatises antakse nõu, kui palju teatavat kala võivad tarbida eriti tundlikud rühmad (rasedad ja rinnaga toitvad naised ning väikesed lapsed) ning liikmesriigid peaksid tarbijate nõustamisel sellest juhinduma.

3.6. Teadmiste täiendamine

Meede 13: elavhõbeda alaste teadusuuringute prioriteedid

EL on alates 2005. aastast rahastanud uurimisprojekte elavhõbedaalastes prioriteetsetes suundades. Andmed projektide kohta, mida rahastatakse seitsmenda raamprogrammi (FP7) ja muude mehhanismide kaudu, on kättesaadavad ühenduse teadus- ja arendustegevuse teabeteenistuse[28] kaudu. Hiljuti kirjutati seitsmenda raamprogrammi keskkonnaprogrammi raames alla toetusleping viieaastase uurimisprojekti kohta, milles käsitletakse elavhõbeda ülemaailmset seiresüsteemi (GMOS) ja mille maksumus on 8,8 miljonit eurot; selles osaleb 24 partnerit 24 riigist. Selle ametlikult 1. novembril 2010 alanud projekti üldmaksumusest tasub komisjon 6,8 miljonit eurot. Elavhõbeda ülemaailmse seiresüsteemi eesmärk on anda elavhõbeda atmosfääris levimise kohta ülemaailmsel tasandil kõige olulisemat teavet, mida saaks kasutada elavhõbeda heitkoguste vähendamise strateegia tõhususe hindamise alusena. Sellest on suur abi asjaomaste poliitikasuundade pikaajalise edu hindamisel Euroopa ja maailma tasandil.

Metallilise elavhõbeda ohutu kõrvaldamise katseprojekti[29] rahastamiseks kasutati ELi keskkonna rahastamisvahendit (LIFE). Lisaks algatas Euroopa Komisjon 2009. aastal uuringu „ELi elavhõbeda-poliitika teaduslik toetamine”. Uuringu eesmärk on varustada komisjoni usaldusväärsete teadmistega elavhõbeda kohta, millega võetakse kokku olemasolevad poliitika väljatöötamiseks olulised uurimistulemused ja analüüsitakse neid. Sellega luuakse ühendatud andmekogu elavhõbedaga seotud järeldustest, mis on saadud viimaste aastate erinevate uurimisprojektide abil. Uuringu tulemused peaksid selguma 2011. aasta suvel.

3.7. Rahvusvahelise tegevuse toetamine ja soodustamine

EL toetas aktiivselt Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Keskkonnaprogrammi ülemaailmse elavhõbedakava raames tehtud jõupingutusi, eelkõige neid, mille tulemusel võeti 2009. aasta veebruaris vastu UNEPi nõukogu otsus 25/5[30]. Otsus 25/5 oli esimene samm kolm kuni neli aastat vältavatel läbirääkimistel, mis peaksid viima ülemaailmse elavhõbedat käsitleva õiguslikult siduva dokumendi vastuvõtmiseni (vt ka 2. peatükk ja meetmed 17 ja 18). Ülemaailmsel tasandil on Euroopa komisjon toetanud Maa Jälgimise Gruppi, kes algatas hiljuti uue ülesande (ülemaailmne elavhõbeda seire kava), mille eesmärk on luua ülemaailmne elavhõbeda seire süsteem.

Meede 14: panus rahvusvahelistesse nõupidamistesse ja meetmetesse

Lisaks eespool öeldule on Euroopa Komisjon ja liikmesriigid tegelnud mitme rahvusvahelise meetmega, et tõsta teadlikkust ja otsida lahendusi elavhõbedaga seotud probleemidele. Selle raames korraldas Euroopa Komisjon Brüsselis 2006. aasta oktoobris rahvusvahelise konverentsi. EL ja liikmesriigid on mitme elavhõbedaga seotud küsimusi arutava rahvusvahelise foorumi liikmed või osalevad neis[31]. Samuti on käivitatud mitmed algatused üksikute liikmesriikide tasandil, nagu IKIMP[32] (teadmiste ühendamine, et teavitada elavhõbedapoliitikast) – Ühendkuningriigi kolme aasta pikkune teabevahetusalgatus, mis on pühendatud elavhõbedaga seotud küsimustele.

Meede 15: kolmandates riikides söe põletamisel tekkiva elavhõbedaheite vähendamise rahastamine

Euroopa Komisjon on rahastanud UNEPi programmi „Söe põletamisel tekkiva elavhõbedaheite vähendamine energiasektoris” läbiviimist ühe miljoni euroga. Seda praegu käimasolevat programmi juhib Rahvusvahelise Energiaagentuuri kahjulike gaaside vaba söepõletustehnoloogia keskus[33] ning see keskendub riikidele, kes sõltuvad suurel määral tahkekütustest, eelkõige Hiina, India, Venemaa ja Lõuna-Aafrika Vabariik. Lisaks kuulutas Euroopa Komisjon 2010. aastal välja avaliku projektikonkursi kahjulike gaaside vaba söepõletustehnoloogia teemal toetuste taotlemiseks; konkurss on suunatud söest sõltuvatele riikidele, tärkava majandusega ja arenguriikidele[34]. Nende toetuste peamine eesmärk on rahastada suutlikkuse suurendamise meetmeid ja uuringuid ning kogueelarve on kolm miljonit eurot. Kuna projekt ei keskendu üksnes elavhõbedale, aitab see kindlaks teha söel põhineva energiasektori heite kontrollimise meetodite täiendavat kasu.

Meede 16: eelnevalt teatatud nõusolek elavhõbeda ekspordiks

Eelnevalt teatatud nõusolek elavhõbedaühendite ekspordiks ja impordiks on tehtud kohustuslikuks juba alates 2003. aastast määrusega (EÜ) nr 304/2003 (nüüd asendatud määrusega (EÜ) nr 689/2008 ohtlike kemikaalide ekspordi ja impordi kohta),[35] rakendades sellega eelnevalt teatatud nõusoleku protseduuri käsitlevat Rotterdami konventsiooni teatavate ohtlike kemikaalide ja pestitsiidide rahvusvahelise kaubanduse suhtes. Eelnevalt teatatud nõusoleku protseduuri kohaldati ka pestitsiididena kasutatavate elavhõbedaühendite impordi suhtes.

Meede 17: ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni raskmetallide protokoll

EL ja 20 liikmesriiki on UN/ECE piiriülese õhusaaste kauglevi (LRTAP) konventsiooni raskmetallide protokolli osalised. Euroopa Komisjon soovitab tungivalt liikmesriikidele, kes ei ole seda protokolli veel ratifitseerinud, et nad teeksid seda nii kiiresti kui võimalik. 2008. aasta septembris tegi EL ettepaneku lisada protokolli VI lisasse mitu elavhõbedat sisaldavat toodet. Konventsiooni täitevorgan otsustab 2010. aasta detsembris läbirääkimiste võimaliku avamise ja läbirääkimisvolituste ulatuse. Oluline on tagada, et raskmetallide protokolli raames toimuvad läbirääkimised oleksid kooskõlas UNEPi tulevase õiguslikult siduva dokumendiga elavhõbeda kohta.

Meede 18: UNEPi ülemaailmse elavhõbedakava toetamine

Euroopa Komisjon osaleb ülemaailmse elavhõbedaalase partnerluse konsultatiivrühmas ja on ametlikult liitunud söepõletamisest pärit elavhõbedaheite partnerlusvaldkonnaga, Saksamaa ja Itaalia on vastavalt elavhõbedajäätmete käitlemise ja elavhõbeda õhutranspordi ja tuleviku uurimise valdkondade liikmed. ÜRO Keskkonnaprogrammi nõukogu otsuses 25/5 on ülemaailmne elavhõbedaalane partnerlus määratletud ühe peamise mehhanismina, mille abil võtta viivitamatuid meetmeid seoses elavhõbedaga sel ajal, kui käivad läbirääkimised ülemaailmse elavhõbedat käsitleva õiguslikult siduva dokumendi üle.

Meede 19: elavhõbe kullakaevandamise sektoris

2010. aastal eraldab Euroopa Komisjon 1,5 miljonit eurot ÜRO arenguprogrammi rahastamisvahendi Guajaana kilp[36] rajamiseks. See vahend on mitme rahastajaga rahastamismehhanism, mis keskendub Guajaana kilbi ökoloogilise piirkonna[37] ökoloogilise terviklikkuse tagamiseks vajalikele meetmetele. Sellest rahastatakse väliprojekte, mille eesmärk on (muu hulgas) tegelda ohtudega, mida põhjustab väikekaevandajate ( garimpeiros ) ebaseaduslik ja reguleerimata kullakaevandamine, mis levib Prantsuse Guajaanas, Surinames, Guyanas, Venezuelas ja Colombias.

Meede 20: elavhõbeda pakkumise vähendamine rahvusvahelisel tasandil

Volitus, mille ÜRO Keskkonnaprogrammi nõukogu andis INC-ile otsusena 25/5, hõlmab muu hulgas elavhõbeda pakkumise vähendamist, selle keskkonnasõbraliku ladustamise suutlikkuse suurendamist ja rahvusvahelise elavhõbedakaubanduse vähendamist. EL on juba andnud oma panuse üldise eesmärgi saavutamisse, võttes vastu elavhõbeda ekspordikeelu määruse (vt meede 5). Läbirääkimiste käigus toetab EL oma poliitilist lähenemisviisi ja uurib võimalusi, kuidas seda asjakohaselt kajastada tulevases õiguslikult siduvas dokumendis.

4. KOKKUVÕTE

Elavhõbedastrateegia rakendamine on kulgenud hästi, peaaegu kõigi meetmete alal on midagi tehtud.

Suurtest saasteallikatest pärit elavhõbedaheite vähendamiseks on nüüd uus õiguslik raamistik. Uue tööstusheidete direktiivi rakendamine võimaldab ELil parima võimaliku tehnoloogia abil ära kasutada elavhõbedaheite vähendamise suuri võimalusi. See nõuab liikmesriikides siiski laiaulatuslikku ülevõtmis- ja rakendamistegevust, mida komisjon tähelepanelikult jälgib ja toetab.

Toodetes kasutatava elavhõbeda osas jätkatakse tööd, et laiendada teatavatele elavhõbedat sisaldavatele mõõteriistadele kehtivaid turupiiranguid ka tervishoiusektoris kasutatavatele seadmetele, eelkõige sfügmomanomeetritele ja muudele erialaseks ja tööstuslikuks kasutamiseks ette nähtud seadmetele.

Komisjon peab vajalikuks veelgi enam uurida hambaamalgaami küsimust. Seepärast kavatseb komisjon 2011. aastal algatada uuringu, et hinnata seda küsimust üksikasjalikumalt, võttes arvesse hambaamalgaami olelusringi kõiki aspekte.

Järgmiste aastate prioriteet on rahvusvaheline tegevus. Võttes arvesse elavhõbedaprobleemi rahvusvahelist aspekti, ei saa Euroopa kodanike tõhusat kaitset tagada üksnes ELi-siseste õigusaktidega. Seepärast kavatseb komisjon keskendada oma jõupingutused läbirääkimistele ülemaailmse elavhõbedat käsitleva õiguslikult siduva dokumendi üle UNEPi egiidi all. ELil on selles valdkonnas palju pakkuda, sest ELi tasandil on juba olemas tõhusad vahendid. Kui kõnealune rahvusvaheline vahend on välja töötatud, hindab Euroopa Komisjon, millised elavhõbeda olelusringi aspektid vajaksid täiendavaid ELi meetmeid, sh kas on vaja täiendavaid seadusandlikke ettepanekuid, võttes arvesse ekspordikeelu määruse läbivaatamist 2013. aastal ja edasiliikumist elavhõbedastrateegia raames. See kehtib eriti täiendavate impordi- ja ekspordipiirangute kohta, milleks tehti ettepanek eksperdi ülevaateuurimuses ja mida tuleb hinnata rahvusvaheliselt võetud kohustuste taustal.

LISA

Ühenduse elavhõbedaalase strateegia meetmed (täielik tekst)

1. HEITKOGUSTE VÄHENDAMINE

Meede 1: Komisjon hindab IPPC direktiivi kohaldamise mõju elavhõbeda heitele ja kaalub pärast IPPC ja EPERi[38] aruandlusnõuete kohaselt koostatud andmete laekumist, kas on vaja võtta täiendavaid ühenduse meetmeid, näiteks kehtestada heitkoguste piirväärtused, ning koostab 2010. aasta lõpuks ulatuslikuma strateegiaülevaate. See sisaldab hinnangut 2008. aasta 1. jaanuariks direktiivi 2001/80/EÜ alusel rakendatavate suurtest põletusseadmetest lähtuva vääveldioksiidiheite vähendamise kontrollimeetodite kasuliku kaastoime kohta.

Meede 2: Komisjon julgustab liikmesriike ja tööstusettevõtteid edastama rohkem teavet elavhõbedaheite, selle vältimise ja kontrolli meetodite kohta, et selle alusel saaks teha BREFides järeldusi, mis aitaks heidet veelgi vähendada. Teine kloorleelisetööstuse BREFi väljaanne sisaldab teavet, mis käsitleb elavhõbe-elektrolüüsi dekomisioneerimisega seotud heite riski.

Meede 3: Komisjon hakkab 2005. aastal uurima võimalusi, kuidas vähendada elavhõbedaheidet väiksematest söepõletusahjudest, ning vaatleb neid koos CAFE laiema hindamise tulemustega.

Meede 4: 2005. aastal vaatab komisjon üle ühenduse nõuete täitmise hambaamalgaami jääkide käitlemise osas liikmesriikides ja võtab seejärel asjakohaseid meetmeid õige rakendamise tagamiseks.

2. PAKKUMISE VÄHENDAMINE

Meede 5: Ennetava sammuna seoses punktis 10 kavandatud elavhõbeda esmatootmise järk-järgulise lõpetamise ja ülejääkide uuesti käibelelaskmise pidurdamisega kogu maailmas kavatseb komisjon teha ettepaneku muuta määrust (EÜ) nr 304/2003 ühenduse elavhõbedaekspordi järk-järguliseks lõpetamiseks hiljemalt 2011. aastaks.

3. NÕUDLUSE VÄHENDAMINE

Meede 6: Komisjon pöördub lähemal ajal meditsiiniseadmete eksperdirühma poole palvega kaaluda elavhõbeda hambaamalgaamis kasutamisega seonduvat ning küsib tervise ja keskkonnariskide teaduskomitee arvamust selle kohta, kas täiendavad regulatiivsed meetmed oleksid asjakohased.

Meede 7: Komisjon kavatseb 2005. aastal esitada direktiivi 76/769/EMÜ[39] muudatusettepaneku, et piirata elavhõbedat sisaldavate mitteelektriliste ja elektriliste mõõte- ja juhtseadmete turustamist tarbijatele ja tervishoiusüsteemile.

Meede 8: Komisjon uurib täiendavalt ja lähemal ajal neid väheseid ülejäänud tooteid ja rakendusi ELis, milles kasutatakse elavhõbedat väiksemas koguses. Kui kavandatud REACH-määrus[40] vastu võetakse, tuleks keskmise ja pikema tähtaja jooksul elavhõbeda mis tahes allesjäänud kasutusala allutada loanõudele, samas kaaludes elavhõbeda kasutuse asendamisvõimalusi.

4. ÜLEJÄÄGID JA TAGAVARAD

Meede 9: Komisjon võtab meetmed kloorleelisetööstusest pärit elavhõbeda ladustamiseks vastavalt ajagraafikule, mis on kooskõlas elavhõbeda eksportimise kavatsetava järk-järgulise lõpetamisega aastaks 2011. Kõigepealt uurib komisjon võimalusi kokkuleppeks selle tööstusharuga.

Meede 10: Komisjon võtab lühema või keskmise tähtajaga edasise vaatluse alla ühiskonnas juba käibelolevate elavhõbedat sisaldavate toodete tuleviku.

5. KOKKUPUUTUMISE EEST KAITSMINE

Meede 11: EFSA uurib lähemal ajal veel eri kalaliikide ja mereandide konkreetset toiduks tarvitamist ohustatud elanikkonna kihtide hulgas (nt rasedad naised, lapsed).

Meede 12: Uute andmete selgumisel jagab komisjon toidus sisalduva elavhõbeda kohta täiendavat teavet. Riigiasutusi kutsutakse üles jagama nõuandeid, arvestades kohalike eripäradega.

6. TEADMISTE TÄIENDAMINE

Meede 13: Elavhõbedauuringute prioriteete käsitletakse 7. teaduse ja tehnoloogilise arendustegevuse raamkavas ja teistes asjakohastes rahastamismehhanismides.

7. RAHVUSVAHELISE TEGEVUSE TOETAMINE JA SOODUSTAMINE

Meede 14: Ühendus, liikmesriigid ja muud huvirühmad peaksid elavhõbedaprobleemi käsitlemisel panustama rahvusvahelistesse nõupidamistesse ja meetmetesse, kahepoolsetesse kokkulepetesse ja ettevõtmistesse kolmandate riikidega, sealhulgas tehnoloogiasiirdesse.

Meede 15: Komisjon arutab erilise rahastamisskeemi loomist uurimistöö ja pilootprojektide tarbeks, et vähendada söe põletamise tagajärjel tekkivat elavhõbedaheidet riikides, mis on tahketest kütustest äärmiselt sõltuvad, nt Hiina, India, Venemaa jne – sarnaselt tahkete kütuste puhast ja tõhusat kasutamist edendavale CARNOT’ kavale.

Meede 16: Ühendus peaks edendama elavhõbeda allutamise Rotterdami konventsiooni PIC-protseduurile.

Meede 17: Ühendus ja liikmesriigid peaksid jätkama UN/ECE piiriülese õhusaaste kauglevi konventsiooni raskmetallide protokolli alusel toimuva töö toetamist.

Meede 18: Ühendus, liikmesriigid ja huvirühmad peaksid toetama ka UNEPi ülemaailmset elavhõbedakava, nt vaadates üle materjale ning pakkudes tehnilisi teadmisi, rahalisi vahendeid ja inimressursse.

Meede 19: Ühendus ja liikmesriigid peaksid toetama jõupingutusi elavhõbeda kasutamise vähendamiseks kogu maailma kullakaevandamissektoris, nt UNDP/GEF/UNIDO ülemaailmne elavhõbedaprojekt. Samuti peaksid nad kaaluma võimalusi üksikute arengumaade toetamiseks arengukoostöö soodustamisega seotud eri meetmete abil, arvestades riiklike arengustrateegiatega.

Meede 20: Rahvusvahelise elavhõbedapakkumise vähendamiseks peaks ühendus propageerima elavhõbeda esmatootmise järk-järgulist lõpetamist kogu maailmas ja kutsuma teisi riike üles elavhõbeda ülejääkide taas käibele laskmist pidurdama, kasutades selleks samalaadset algatust kui osoonikihti kahandavate ainete Montreali protokoll. Selle eesmärgi saavutamiseks nähakse määruse (EÜ) nr 304/2003 kavandatud muudatusega ette ühenduse elavhõbedaekspordi järkjärguline lõpetamine aastaks 2011.

[1] KOM(2005) 20 (lõplik).

[2] http://ec.europa.eu/environment/chemicals/mercury/pdf/review_mercury_strategy2010.pdf

[3] ELT L 304, 14.11.2008, lk 75.

[4] ELT L 24/8, 29.1.2008.

[5] .http://ec.europa.eu/environment/chemicals/mercury/

[6] ELT L 226/3, 6.9.2000.

[7] Direktiiv 2008/98/EÜ, ELT L 312/3, 22.11.2008.

[8] Direktiiv 2000/60/EÜ, EÜT L 327, 22.12.2000.

[9] ELT L 348/89, 24.12.2008.

[10] ELT L 304/75, 14.11.2008.

[11] http://ec.europa.eu/health/archive/ph_risk/committees/04_scher/docs/scher_o_089.pdf

[12] .http://ec.europa.eu/health/archive/ph_risk/committees/04_scenihr/docs/scenihr_o_016.pdf

[13] ELT L 257, 3.10.2007.

[14] ELT L 396/1, 30.12.2006.

[15] ELT L 164/7, 26.6.2009.

[16] http://ec.europa.eu/health/archive/ph_risk/committees/04_scenihr/docs/scenihr_o_025.pdf

[17] http://ec.europa.eu/environment/chemicals/mercury/pdf/study_report2008.pdf

[18] Direktiiv 2009/125/EÜ, ELT L 285, 31.10.2009, lk 10.

[19] ELT L 251/28, 25.9.2010.

[20] ELT L 37/24, 13.2.2003.

[21] http://ec.europa.eu/health/scientific_committees/environmental_risks/docs/scher_o_124.pdf

[22] EÜT L 269, 21.10.2000, lk 34.

[23] ELT L 266, 26.9.2006, lk 1.

[24] http://ec.europa.eu/environment/chemicals/mercury/

[25] http://www.efsa.europa.eu/en/datex/datexfooddb.htm

[26] ELT L 338, 19.12.2009.

[27] Euroopa Komisjoni 21. aprilli 2008. aasta teatis metüülelavhõbeda sisalduse kohta kalas ja kalandustoodetes. ec.europa.eu/food/food/chemicalsafety/contaminants/information_note_mercury-fish_21-04-2008.pdf

[28] http://cordis.europa.eu/search

[29] MERSADE projekt (http://www.mayasa.es/ing/mersade.asp); MERSADE LIFE06 ENV/ES/PREP/03.

[30] http://www.chem.unep.ch/mercury/GC25/GC25Report_English_25_5.pdf

[31] Sh UNEPi elavhõbedakava, UN/ECE LRTAP konventsiooni raskmetallide protokoll, Kirde-Atlandi merekeskkonna kaitse konventsioon (OSPAR), Baseli konventsioon jne.

[32] http://www.mercurynetwork.org.uk/

[33] http://www.iea-coal.org.uk

[34] https://webgate.ec.europa.eu/europeaid/online-services/index.cfm?ADSSChck=1281432803820&do=publi.detPUB&searchtype=AS&Pgm=7573841&debpub=&orderby=upd&orderbyad=Desc&nbPubliList=15&page=1&aoref=129199

[35] ELT L 204/14, 31.7.2008.

[36] http://ec.europa.eu/europeaid/documents/aap/2010/af_aap_2010_dci-env.pdf

[37] http://www.guianashield.org

[38] Komisjoni 17. juuli 2000. aasta otsus 2000/479/EÜ Euroopa saasteainete heitkoguste registri (EPER) rakendamise kohta saastuse kompleksset vältimist ja kontrolli käsitleva nõukogu direktiivi 96/61/EÜ artikli 15 kohaselt, EÜT L 192, 28.7.2000.

[39] Direktiiv 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega, EÜT L 262, 27.9.1976.

[40] 2003. aasta 29. oktoobri ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse kohta, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, kasutusse lubamist ja piiramist, Euroopa Kemikaaliameti asutamist ning millega muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja määrust (EÜ) {püsivate orgaaniliste saasteainete kohta}, KOM(2003) 644 (lõplik), 29.10.2003.