[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel, 7.1.2009

KOM(2008) 896 lõplik

2006/0006 (COD)

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE EÜ asutamislepingu artikli 251 lõike 2 teise lõigu alusel

nõukogu ühise seisukoha kohta, mis käsitleb ettepanekut võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta) rakendamise kord

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE EÜ asutamislepingu artikli 251 lõike 2 teise lõigu alusel

nõukogu ühise seisukoha kohta, mis käsitleb ettepanekut võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta) rakendamise kord

TAUST

Ettepaneku Euroopa Parlamendile ja nõukogule edastamise kuupäev (dokument KOM(2006) 16 lõplik – 2006/0006(COD)): | 31. jaanuar 2006 |

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamuse kuupäev: | 26. oktoober 2006 |

Euroopa Parlamendi arvamuse kuupäev, esimene lugemine: | 9. juuli 2008 |

Muudetud ettepaneku edastamise kuupäev: | 15. oktoober 2008 |

Ühise seisukoha vastuvõtmise kuupäev: | 17. detsember 2008 |

KOMISJONI ETTEPANEKU EESMÄRK

Rakendusmääruse ettepaneku eesmärk on lõpetada kõnealuses valdkonnas kehtivate eeskirjade ajakohastamise protsess ja asendada praegune rakendusmäärus[1]. Eeskätt on selle eesmärk määratleda kõikide seotud osapoolte (kindlustatud isikute, nende tööandjate, sotsiaalkindlustusasutuste ja liikmesriikide pädevate asutuste) jaoks algmääruses (EÜ) nr 883/2004[2] sätestatud eeskirjade rakendamise kord. Ettepanek põhineb EÜ asutamislepingu artiklitel 42 ja 308 ning selle jõustumine eeldab ühehäälset otsust.

Ettepanekuga lõpetatakse algmääruse kaudu rakendatav ajakohastamine ning püütakse parandada kehtivat korda, muutes seda lihtsamaks ja selgemaks. Samuti selgitatakse ettepanekus eri osapoolte õigusi ja kohustusi. Uued struktureeritud menetlused ja protsessid määruse kõikides osades loovad platvormi tihedamaks koostööks asutuste vahel ning edendavad läbipaistvust ja vastastikust usaldust. Mainitud tihedamat koostööd toetab uus liikmesriikidevahelise elektroonilise andmevahetuse süsteem, mis parandab tõhusust ja täpsust.

ÜHISE SEISUKOHA ANALÜÜS

3.1 Üldine seisukoht seoses nõukogu ühise seisukohaga

Nõukogu ühises seisukohas võetakse arvesse märkimisväärset arvu parlamendi väljapakutud ning komisjoni muudetud ettepanekusse hõlmatud muudatusettepanekutest. Komisjon nõustus kõikide Euroopa Parlamendi muudatusettepanekutega, välja arvatud muudatusettepanekud 26 ja 55.

Komisjoni positiivne hinnang nõukogu ühisele seisukohale põhineb sätete põhjalikul uurimisel, lähtudes komisjoni ettepaneku neljast aluspõhimõttest:

- tõhusama ja tihedama koostöö korraldamine sotsiaalkindlustusasutuste vahel, et võimaldada kõikidel sidusrühmadel määruse nr 883/2004 ajakohastamisest kasu saada;

- rakendusmääruse lihtsustamine;

- asutustevaheliste ning määrusega hõlmatud isikutega seotud finantsmenetluste läbipaistvuse parandamine;

- paindlikkus ja tõhusus eeskirjade kehtestamisel.

Komisjon tervitab nõukogu jõupingutusi võtta võimalikult terviklikult arvesse Euroopa Parlamendi muudatusettepanekuid. Enamik neist kiideti sisuliselt heaks. Erinevused on seotud sõnastamise ja terminoloogiaga ning on tingitud vajadusest tagada kogu määruse sidusus. Läbirääkimiste protsessi pikaajalisuse (kuus eesistumisperioodi) ning sätete keerukuse ja arvukuse tõttu sõeluti tekst viimase eesistumisperioodi ajal põhjalikult läbi. Komisjon toetab sellist filtreerimist täielikult, kuna selle eesmärk on tagada kogu teksti sidusus ning parandada õiguskindlust.

Muud erinevused on seotud tehniliste tahkudega, eeskätt elektroonilise andmevahetuse tehnoloogiliste nõuetega. Enamik muudatusettepanekuid põhineb ekspertide tööl selles valdkonnas, näiteks elektroonilise kontaktpunkti määratlus artikli 1 lõike 2 punktis a, IV lisa ning elektroonilise andmevahetuse üleminekuperioodi käsitlev säte artiklis 96. Komisjon toetab neid tehnilisi muudatusi.

Üldiselt leiab komisjon, et suurem osa nõukogu tehtud muudatustest aitab täiustada protsesse ja menetlusi, et hüvitiste andmine toimuks kiiremini ja tõhusamalt (vt eelkõige artikli 2 lõige 1, artikli 3 lõige 2, artiklid 3–7 ning artiklid 16, 17, 28, 35 ja 44 ning teavet käsitlev artikkel 90). Muudatused on kasulikud ka eri osapoolte rollide ja kohustuste täiendavaks selgitamiseks (vt näiteks artikkel 14 töötajate lähetamise kohta, artikkel 26 plaanilise ravi kohta, artikkel 56 töötushüvitiste kohta ning artikkel 88, mis käsitleb arstlikku läbivaatust ja ametlikku kontrolli). Samuti leiab komisjon, et nõukogu ühise seisukoha tekstis on säilitatud delikaatne tasakaal üksikisikute õiguste ja kohustuste ning sotsiaalkindlustusasutuste ja pädevate asutuste eesõiguste vahel.

3.2 Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud, mis tervikuna, osaliselt või põhimõtteliselt sisalduvad muudetud ettepanekus ning ühises seisukohas

Nõukogu nõustus 162st komisjoni muudetud ettepanekus tervikuna või osaliselt sisalduvast muudatusettepanekust 145ga, nimelt muudatusettepanekutega 2, 4, 5, 7, 8, 12, 14, 17–25, 27–34, 36–47, 49–54, 56–71, 73–78, 80–88, 90–107, 109–132, 134–146, 147 (esimene osa), 148 (esimene osa), 149 ja 152–162.

Samuti nõustus nõukogu järgmiste muudatusettepanekute aluseks olevate põhimõtetega, tingimusel, et need sõnastatakse ümber: muudatusettepanek 3 (uus põhjendus 8a), 6 ja 9 (juurdepääsupunkti ja standardiseeritud elektroonilise sõnumi mõisted), 10 (viidata peale eakate ka puuetega inimestele), 11 (asutustevahelise andmevahetuse tingimused), 15 (isikuandmete vahetamine riigiasutuste vahel ja selliste andmete kaitse), 16 (kindlustatud isikute ja asutuste vahelise andmevahetuse tingimused), 26 (õigusaktide ajutine kohaldamine ja hüvitiste ajutine andmine), 28 (halduskokkulepped kahe või enama liikmesriigi vahel), 48 (algmääruse artikli 13 kohaldamise kord), 72 (teises liikmesriigis arstiabi lubamise taotlusele vastamise tähtaeg) ning 97 ja 98 (hüvitiste arvutamise lisasätted).

3.3 Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud, mis ei sisaldu muudetud ettepanekus ega nõukogu ühises seisukohas

- Muudatusettepanek 15 (artikli 3 lõige 2) – isikuandmete vahetamine riigiasutuste vahel ja selliste andmete kaitse – isikuandmete töötlemist käsitlevale direktiivile 95/46/EÜ viitamise ja määruse nr 883/2004 IV lisa sisu osas.

- Muudatusettepanek 26 (artikli 6 lõige 4) – nõustudes küll artikliga, leidsid nõukogu ja komisjon, et selle teksti tuleks veelgi selgemaks muuta, nagu on ette nähtud ühise seisukoha artikli 6 lõikes 5.

- Muudatusettepanek 55 (artikli 19 lõige 2) – selle muudatusettepanekuga nähakse ette, et kohaldatava õigusakti määramise tõendis märgitakse tööandja esitatud palgaandmed. Nõukogu jagas komisjoni arvamust, et sellega nõutakse rohkem teavet, kui on vaja sotsiaalkindlustuseks ja määruse eesmärkide täitmiseks.

3.4 Komisjoni muudetud ettepaneku ja nõukogu ühise seisukoha põhierinevused

- Elektrooniline andmevahetus. Koostoimes artikli 4 lõikega 2 selgitas nõukogu uues sättes (artikkel 96) liikmesriikide asutuste vahelise elektroonilise andmevahetuse üleminekuperioodi võimalust ning kehtestas selle piirangud. Komisjon toetab seda punkti, kuna see vastab teatavate liikmesriikide vajadusele ette valmistuda, tagades samas, et elektroonilise andmevahetuse eeliste kasutamist ei lükata kõigi liikmesriikide kokkulepitud kuupäevast kaugemale.

- Kindlustusperioodide kestuse teisendamine. Artikkel 13 sisaldab üksikasjalikku sätet, mis lubab liikmesriikidel eri ühikutes väljendatud kindlustusperioode perioodide liitmiseks teisendada. Komisjoni ettepaneku eesmärk oli seda määrusest nr 574/72 tuletatud sätet lihtsustada. See tugines eeldusele, et kasutatakse üksnes viiepäevaseid nädalaid. Nõukogus toimunud arutelu näitas, et see ei vasta tõele, kuna mõne liikmesriigi õigusaktides nõutakse, et arvutustes (vähemalt teatavate kindlustusskeemide puhul) tuleb lähtuda kuue- või seitsmepäevasest nädalast (nt füüsilisest isikust ettevõtjate puhul). Seepärast nõustub komisjon praegu kõnealuse sätte teksti lisamisega. Teisendamistabeliga tagatakse, et kindlustusperioodide teisendamisega ei kaasneks mingit kindlustusperioodide vähenemist. Peale selle kasutatakse seda ühise vahendina automaatses arvutusprotsessis, vähendades seeläbi vigade tekkimise ohtu.

- Liikmesriikide vaheliste nõuete esitamise ja täitmise tähtajad (muudatusettepanekud 164–167). Nõukogu pidas vajalikuks pikendada parlamendi ja komisjoni väljapakutud nõuete esitamise ja täitmise ning vaidluste lahendamise tähtaegu (12 kuud nõuete esitamisel, 18 kuud nõuete täitmisel ning 36 kuud vaidluste lahendamisel). Mõni liikmesriik oli arvamusel, et kõnealuseid tähtaegu saaks lühendada üksnes kogemusi ja tehnoloogilist arengut arvestades. Komisjon nõustub sellise lähenemisviisiga teataval määral. Menetlust on täiustatud ning see on jagatud etappideks. Komisjon tunnistab, et selle uue menetluse osas puuduvad kogemused. Peale selle nõustub komisjon artiklis 87 kehtestatud läbivaatamisklausliga, sest sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise halduskomisjoni abistava kontrollnõukogu praegune töö on juba andnud positiivseid tulemusi. Eespool öeldu põhjal võib komisjon nõukogu ühise seisukoha tekstiga nõustuda.

- Artikli 26 lõige 6 – muudatusettepanek 79. Komisjon toetas Euroopa Parlamendi muudatusettepanekut puudega inimest saatva isiku reisi- ja majutuskulude hüvitamise kohta. Ent lähtudes Euroopa Kohtu praktikast ning võttes arvesse sotsiaalkindlustusalaste õigusaktide kooskõlastamisele ja mitte ühtlustamisele suunatud määruse piiranguid, tunnistab komisjon, et see küsimus tuleb lahendada riiklike õigusaktidega. Nõukogu seisukoht on kooskõlas kehtiva õigusega, mis käsitleb kindlustatud isiku arstiabist lahutamatuid reisikulusid. Seepärast nõustub komisjon selles küsimuses nõukogu ühise seisukohaga. Puuetega patsiente ja nende saatjaid (ning reisi- ja majutuskulude puhul ka lapsi saatvaid isikuid) võib käsitleda mõnes muus õigusaktis, mille õigusliku aluse eesmärk on riiklike õigusaktide ühtlustamine.

KOKKUVÕTE

Komisjon on püüdnud hoolikalt tagada üksikute õiguste säilimist, näiteks kutsehaiguste, tööõnnetuste ja perehüvitiste valdkonnas. Komisjon tunnistab selle ülesande keerukust, arvestades 27 liikmesriigi riiklike sotsiaalkindlustusalaste õigusaktide mitmekesisust ja eripärasid. Komisjon nõustub, et menetlused vajavad teatavat paindlikkust, näiteks seoses ajaliste piirangutega.

Komisjon rõhutab, et kokkulepe parandada liikmesriikide asutuste vahelist koostööd ühise ja turvalise sotsiaalkindlustusalase teabe elektroonilise vahetamise (EESSI) võrgustiku kaudu on määruse nr 883/2004 alusel toimuva ajakohastatud kooskõlastamise oluline osa. Sotsiaalkindlustusasutuste vahelist koostööd finantsküsimustes on selgitatud ja see on paremini struktureeritud.

Komisjon leiab, et nõukogu ühises seisukohas täiustatakse mõnda komisjoni ettepanekus sisalduvat meedet. Eeskätt selgitatakse selles teatavaid kriteeriume, mille tulemusel rakendatakse ühtlasemalt mõnd algmääruses sätestatud põhimõtet, näiteks kohaldatava õiguse kindlaksmääramine või töötajate lähetamine. See tähendab edasiminekut kõikide seotud osapoolte jaoks. Samuti nendib komisjon, et nõukogu ühises seisukohas võetakse suurel määral arvesse Euroopa Parlamendi seisukohta.

Komisjon leiab, et nõukogus kõige tundlikumatel teemadel saavutatud kompromiss on lähtepunktiks dünaamilisele protsessile, mis võimaldab kõikidel liikmesriikidel oma tegevus Euroopa Parlamendi seisukohaga vastavusse viia. Komisjon tunnistab selle protsessi väärtust ning püüab seda jätkata ja sellele kaasa aidata.

Lõpuks – kõnealuse määruse vastuvõtmine on eeltingimus, mis võimaldab määrust nr 883/2004 alates 2010. aastast kohaldama hakata. Määrusega nr 883/2004 parandatakse oma vaba liikumise õigust kasutavate kodanike sotsiaalkindlustusõigusi. Jõustumisel hakkab määrus nr 883/2004 otseselt mõjutama miljonite ELi kodanike igapäevaelu.

Eespool öeldut arvesse võttes toetab komisjon üldiselt nõukogu ühist seisukohta.

[1] Nõukogu määrus (EMÜ) nr 574/72, 21. märts 1972, millega määratakse kindlaks määruse (EMÜ) nr 1408/71 (sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes) rakendamise kord, EÜT L 74, 27.3.1972, lk 1.

[2] ELT L 166, 30.4.2004, parandatud versioon ELT L 200, 7.6.2004, lk 1.