2016. aasta oktoobris võttis Euroopa Parlament vastu resolutsiooni ELi demokraatia, õigusriigi põhimõtte ja põhiõiguste mehhanismi loomise kohta . Komisjon kiitis heaks resolutsiooni üldeesmärgi tagada ELi ühiste väärtuste austamine ja nende järgimise tagamine . Samas leiab komisjon, et võimalikult hästi tuleks ära kasutada olemasolevad vahendid, hoidudes samal ajal dubleerimisest. Mitmesugused olemasolevad vahendid ja osalejad juba pakuvad ühiste väärtuste edendamiseks ja kaitsmiseks tõhusaid võimalusi. Komisjon jätkab nende vahendite väärtustamist ja neile tuginemist. Üks parlamendi alusideedest oli muuta kõikvõimalikud olemasolevad andmed ja aruanded, mis käsitlevad põhiõiguste olukorda liikmesriikides, kättesaadavamaks ja nähtavamaks, sealhulgas liikmesriigi tasandil. Komisjon pooldas sellist lähenemist, sest õigusriigi ja demokraatia põhimõtte ning põhiõiguste kohaldamise kohta liikmesriikides koguvad teavet ka arvukad muud osalejad, sealhulgas Euroopa Nõukogu ja selle Veneetsia komisjon, Euroopa Liidu Põhiõiguste Amet ja vabaühendused.

3.2. Euroopa Kohtu suunised liikmesriikidele

Euroopa Liidu Kohus jätkas eelotsusetaotluste süsteemi raames liikmesriikide kohtunikele harta kohaldatavuse ja tõlgendamise kohta suuniste andmist.

Liidetud kohtuasjades Tele2 Sverige AB ja Watson jt analüüsis Euroopa Kohus kahe liikmesriigi õigusnorme, millega nähti ette kohustus säilitada üldiselt ja vahet tegemata kõikide abonentide ja registreeritud kasutajate liiklusandmed ja asukohaandmed, olenemata kasutatud elektroonilise sidevahendi liigist. Euroopa Kohus leidis, et sellised õigusnormid piiravad põhiõigust era- ja perekonnaelu austamisele ning isikuandmete kaitsele (harta artiklid 7 ja 8). Suurt ulatust ja piiratud tagatisi arvesse võttes ei loetud ühtki neist piirangutest põhjendatuks, isegi kui eesmärk oli võidelda raske kuritegevuse vastu. Küll aga võib sellisel eesmärgil olla põhjendatud liiklusandmete ja asukohaandmete eesmärgipärane säilitamine, tingimusel et andmete säilitamine on säilitatavate andmete liigi, asjassepuutuvate sidevahendite ja isikute ning säilitamise kestuse osas piiratud rangelt vajalikuga.

Kohtuasjas GS Media BV tegi Euroopa Kohus otsuse hüperlinkide lisamise kohta lähtuvalt sõnavabaduses seisnevast põhivabadusest (harta artikkel 11). Meediaettevõtja oli lisanud oma veebisaidile hüperlingi, mille kaudu veebisaidi vaatajad suunati veebisaitidele, kuhu olid üles pandud ajakirja Playboy fotod ühest kuulsast isikust. Kuna autoriõiguse omaja ei olnud andnud luba fotode avaldamiseks kõnealustel veebisaitidel, väitis ajakirja toimetaja, et hüperlingi lisamisega oli rikutud autoriõigust. Meediaettevõtja jätkas sarnaste hüperlinkide pakkumist, kõrvaldades samal ajal mõned varasemad hüperlingid. Kohaldatavat ELi autoriõiguste direktiivi arvesse võttes tegi Euroopa Kohus otsuse, et iga teose üldsusele edastamiseks peab olema autoriõiguse omaja luba. Euroopa Kohus asus seisukohale, et teosteni viivate hüperlinkide ülespanemine kõnealustele veebisaitidele ilma autoriõiguse omaja loata oli „üldsusele edastamine“. Euroopa Kohus siiski möönis, et üksikutel juhtudel võib linke üles paneval isikul olla keeruline hinnata loa olemasolu. Sellises olukorras tuleb autoriõiguse omaja õiguse ja lingi üles pannud isiku sõnavabaduses seisneva õiguse vahel leida sobiv tasakaal. Samas kui viimati nimetatu teadis või pidi teadma autoriõiguse rikkumisest, nagu vaatlusaluse juhtumi puhul, on tema tegevus „üldsusele edastamine“ ilma autoriõiguse omaja loata.

Liidetud kohtuasjades Aranyosi ja Caldararu tehtud otsuses käsitletakse liikmesriikide kohustust austada hartaga tagatud põhiõigusi, eelkõige kohustust järgida Euroopa vahistamismääruse täitmisel piinamise ning ebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise keeldu. Euroopa Kohus otsustas, et lähtudes harta artiklist 4 (milles on sätestatud absoluutne õigus), peab vahistamismäärust täitev asutus, kui tal on teavet, mis viitab sellele, et vahistamismääruse teinud riigis on kinnipidamistingimuste tõttu tegelik oht ebainimlikuks või alandavaks kohtlemiseks, hindama vahistamismääruse täitmisel asjaomase isikuga seoses kõnealust ohtu. Kui tehakse kindlaks, et asjaomase isiku puhul on selline oht olemas, tuleb vahistamismääruse täitmine edasi lükata ja selle täitmisest võidakse loobuda, kui kõnealust ohtu ei ole võimalik mõistliku aja jooksul kõrvaldada. Ohu hindamisel võtab vahistamismääruse täitmise eest vastutav asutus nõuetekohaselt arvesse isiku põhiõigust, mis seisneb õiguses vabadusele, ning süütuse presumptsiooni põhimõtet (harta artiklid 6 ja 48).

3.3. Liikmesriikide kohtute praktika, kus viidatakse hartale

Liikmesriikide kohtunikel on endiselt keskne roll põhiõiguste ja õigusriigi kaitsmisel. Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti järgi kasutasid liikmesriikide kohtud 2016. aastal jätkuvalt hartat suuniste ja inspiratsiooni saamiseks, isegi suure arvu selliste kohtuasjade puhul, mis jäid väljapoole ELi õiguse kohaldamisala.

Eriti pöörati tähelepanu lapse õigustele (harta artikkel 24). Ühendkuningriigi apellatsioonikohtus menetletud kohtuasjas käsitleti ühe 25 aastat Ühendkuningriigis elanud Nigeeria kodaniku juhtumit. Tema tütred (13aastane ja 11aastane) olid Briti kodanikud. Viimane vaidlustas avaliku korra huvides välja antud väljasaatmiskorralduse. Apellatsioonikohus tühistas esimese astme kohtu otsuse leides, et kohus ei olnud võtnud arvesse laste õigust säilitada regulaarsed isiklikud suhted ja otsekontakt oma mõlema vanemaga, kui see ei ole laste huvidega vastuolus (artikkel 24). Seda harta sätet tõlgendati rändeõiguse kontekstis eraldiseisva õigusena.

Ühes teises kohtuasjas kasutas Rootsi kohus riigisisese kriminaalõiguse lapsesõbralikul tõlgendamisel ainsa õigusallikana harta artiklit 24 . Isikuid, kes tasu eest aitavad välismaalasel siseneda Rootsi riiki, karistatakse tavaliselt kolme kuni nelja kuu pikkuse vangistusega. Kõnealuse juhtumi puhul tunnistas kohus, et asjaomast isikut ajendas soov aidata lapsi. Võttes arvesse harta artiklit 24 ja riigiasutuste kohustust arvestada lapse parimate huvidega, määras kohus vaid tingimisi karistuse, millele lisandus üldkasulik töö.

4. Fookuses: 2016. aasta põhiõiguste kollokvium teemal „Meedia mitmekesisus ja demokraatia“