Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS Euroopa Prokuratuuri asutamise kohta /* COM/2013/0534 final - 2013/0255 (APP) */





SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST Süüdistuse esitamine ELi eelarve vastaste kuritegude eest on praegu liikmesriikide ainupädevuses ja liidul selles valdkonnas volitused puuduvad. Kuna õiguskaitse ressursid on piiratud, ei uuri asjaomased riigiasutused alati selliseid kuritegusid ega esita nende eest süüdistust, kuigi nendega kaasnev võimalik kahju on märkimisväärne. Seepärast on riikide õiguskaitsealased jõupingutused selles valdkonnas sageli killustunud ja nende kuritegude piiriülene mõõde jääb tavaliselt riigiasutuste tähelepanuta. Piiriülese pettuse vastane võitlus nõuab rangelt kooskõlastatud ja tõhusat uurimistegevust ning süüdistuste esitamist Euroopa tasandil, kuid praegune teabevahetuse ja kooskõlastamise tase ei ole selliste liidu asutuste nagu Eurojust, Europol ja Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF) intensiivsetest jõupingutustest hoolimata selle saavutamiseks piisav. Kooskõlastamises, koostöös ja teabevahetuses esineb arvukalt probleeme ja piiranguid, mis tulenevad vastutuse jagamisest riigiasutuste vahel, mis kuuluvad eri territoriaalsete ja funktsionaalsete jurisdiktsioonide alla. Pettusevastase võitluse eesmärgil eri tasandeil ja eri riigiasutuste poolt rakendatavates kohtulikes meetmetes esineb pidevalt lünki – see on peamine takistus liidu finantshuve kahjustavate kuritegude tõhusal uurimisel ja nende eest süüdistuse esitamisel. Eurojustil ja Europolil on üldised volitused hõlbustada teabevahetust ning koordineerida kriminaaluurimist ja süüdistuste esitamist eri riikides, kuid neil endil puudub õigus uurimist teostada või süüdistust esitada. Euroopa Pettustevastasel Ametil (OLAF) on volitus uurida ELi kahjustavaid pettusi ja ebaseaduslikku tegevust, kuid tema pädevusse kuuluvad üksnes haldusuurimised. Riiklikud õigusasutused tegutsevad sageli aeglaselt, süüdistuste esitamise määr on üldiselt madal ning eri liikmesriikides saavutatud tulemused ei ole liidu kui terviku tasandil võrdväärsed. Seda arvesse võttes ei saa liikmesriikide pettusevastaseid kohtulikke meetmeid pidada praegu tõhusaks, võrdväärseks ja tõkestavaks, nagu nõutakse ELi toimimise lepingus. Kuna kriminaaluurimiseks ja süüdistuste esitamiseks pädevad asutused liikmesriikides ei suuda praegu võrdväärset kaitse- ja täitmise tagamise taset saavutada, on liidul nii pädevus kui ka kohustus tegutseda. Õiguslikult on see ette nähtud ELi toimimise lepingu artikliga 325, kuid ka selles valdkonnas kohaldatavaid liidu erieeskirju arvesse võttes on liidul kõige paremad võimalused kaitsta oma finantshuve (sh neid huve kahjustavate kuritegude eest süüdistuse esitamise kaudu). ELi toimimise lepingu artiklis 86 on sätestatud õiguslik alus sellise uue liidu tasandil rakendatava süüdistuste esitamise süsteemi jaoks; süsteemi eesmärk on kõrvaldada praeguse üksnes liikmesriikide jõupingutustel põhineva täitmise tagamise korra puudused ning suurendada nende jõupingutuste järjepidevust ja kooskõla. Käesoleva ettepaneku eesmärk on asutada Euroopa Prokuratuur ning määrata kindlaks selle pädevus ja menetlused. Ettepanek täiendab varasemat seadusandlikku ettepanekut,[1] milles on kindlaks määratud nii kuriteod kui ka kohaldatavad karistused. Käesolev ettepanek on seadusandlike aktide pakme osa, sest sellele lisatakse ettepanek Eurojusti reformi kohta. 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED Komisjon konsulteeris käesoleva määruse ettevalmistamiseks korduvalt paljude sidusrühmadega ning tugines seejuures ka Euroopa Prokuratuuri asutamise üle peetud varasematele, enam kui kümme aastat kestnud aruteludele[2]. Käesoleva ettepaneku ettevalmistamise käigus toimunud konsultatsioonid hõlmasid peamisi selles määruses käsitletavaid teemasid, sealhulgas asjaomaste kuritegude uurimise ja nende eest süüdistuse esitamise Euroopa süsteemi institutsioonilise, õigusliku, organisatsioonilise ja korraldusliku ülesehituse eri võimalusi. 2012. aasta alguses avaldati kaks küsimustikku, mida levitati interneti teel ning millest üks oli ette nähtud juristidele ja teine üldsusele. Vastajad suhtusid üldiselt positiivselt uute meetmete võtmisse, et tugevdada ELi finantshuve kahjustavate kuritegude vastase võitluse sisulist ja menetluslikku raamistikku, ning enamik toetas ka Euroopa Prokuratuuri asutamise ideed. Samuti esitati hulgaliselt üksikasjalikke ettepanekuid ning tõstatati probleeme ja küsimusi eelkõige sellistel teemadel nagu Euroopa Prokuratuuri ja liikmesriikide prokuratuuride vahelised suhted, Euroopa Prokuratuuri pädevus juhtida ja koordineerida uurimistegevust riiklikul tasandil ning ühtlustatud Euroopa menetluseeskirjade kasutamisel Euroopa Prokuratuuri menetlustes tekkida võivad probleemid. Samal ajal tehti mitmes liikmesriigis käesolevat aruannet toetava välisuuringu osana valdkonnauuring. Peale selle peeti 2012. aastal ja 2013. aasta alguses Euroopa tasandil mitu arutelu ja kohtumist: · liikmesriikide prokuröride või nende samaväärsete ülemkohtu institutsioonide võrgustik, Budapest, 25.–26. mai 2012; · konverents „Euroopa Prokuratuuri projekt?”, Luxembourg, 13.–15. juuni 2012. Konverentsil osalesid teadusringkondade, ELi institutsioonide ja liikmesriikide eksperdid ja kõrgetasemelised esindajad; · asepresident Viviane Redingi konsulteerimiskohtumine liikmesriikide peaprokuröride ja prokuratuuride juhtidega, Brüssel, 26. juuni 2012. Kohtumisel toimus avalik arutelu liidu finantshuvide kaitse konkreetsete küsimuste üle; · komisjon korraldas 18. oktoobril 2012 konsulteerimiskohtumise Eurojusti võimaliku reformiga seonduvatel teemadel, mille käigus arutati liikmesriikide esindajatega ka Euroopa Prokuratuuri asutamisega seotud küsimusi. Kohtumisel toetati üldiselt tiheda seose loomist Eurojusti ja Euroopa Prokuratuuri vahel; · OLAFi kümnes pettusi uurivate ametnike konverents, Berliin, 8.–9. november 2012 – see andis võimaluse analüüsida liikmesriikide prokuröride ja Euroopa Prokuratuuri (kui see on asutatud) vahelise suhtluse viise; · 26. novembril 2012 peetud mitteametlikul konsulteerimisel kaitseadvokaatidega (Euroopa Advokatuuride ja Õigusliitude Nõukogu (CCBE) ja Euroopa Kriminaalõiguse Advokatuuride Ühing (ECBA)) analüüsiti kahtlustatavatele ettenähtud menetluslikke tagatisi ja tehti kasulikke ettepanekuid nende kohta; · Euroopa Õigusakadeemia (ERA) seminar „Euroopa Prokuratuuri loomine”, 17.–18. jaanuar 2013; · komisjoni ELi kriminaalpoliitika eksperdirühma kohtumine, Brüssel, 23. jaanuar 2013; · täiendav konsulteerimiskohtumine ECBA ja CCBEga, Brüssel, 9. aprill 2013. 2012. aasta teises pooles ja 2013. aasta alguses toimus ka arvukalt kahepoolseid konsulteerimiskohtumisi liikmesriikide ametiasutustega. Komisjon koostas eri poliitikavõimaluste mõjuhinnangu ja võttis seejuures muu hulgas arvesse välisuuringut (erileping nr JUST/2011/JPEN/FW/0030.A4), mille käigus kaaluti eri valikuvõimalusi Euroopa Prokuratuuri asutamisel. Mõjuhinnangu põhjal toob kõige suuremat kasu ja tekitab kõige vähem kulusid Euroopa Prokuratuuri asutamine liidu detsentraliseeritud integreeritud asutusena, mis tugineb liikmesriikide kohtusüsteemidele. 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG 3.1. Õiguslik alus Ettepaneku õiguslik alus on ELi toimimise lepingu artikkel 86. Kõnealuse artikli lõikes 1 on sätestatud, et „[l]iidu finantshuve kahjustavate kuritegude vastu võitlemiseks võib nõukogu seadusandliku erimenetluse kohaselt määruste abil asutada Eurojusti põhjal Euroopa Prokuratuuri. Nõukogu teeb otsuse ühehäälselt pärast Euroopa Parlamendilt nõusoleku saamist.” Artikli lõikes 2 on Euroopa Prokuratuuri pädevus kindlaks määratud järgmiselt: „Euroopa Prokuratuuril on, vajaduse korral koostöös Europoliga, pädevus lõikes 1 osutatud määruses kindlaks määratud liidu finantshuve kahjustavate kuritegude uurimiseks ning nende kuritegude täideviijate ja osavõtjate vastutusele võtmise tagamiseks. Euroopa Prokuratuur täidab liikmesriikide pädevates kohtutes nende kuritegude puhul prokuröri ülesandeid.” Kõnealuse lepingu artikli 86 lõikes 3 on selle sätte kohaselt vastuvõetavate määruste esemeline reguleerimisala sätestatud järgmiselt: „[l]õikes 1 osutatud määrustega kinnitatakse Euroopa Prokuratuuri põhikiri, tema ülesannete täitmise tingimused, menetlusreeglid tema tegevuse ja tõendite lubatavuse kohta, samuti tema ülesannete täitmisel tehtud menetlustoimingute kohtuliku kontrolli suhtes kohaldatavad eeskirjad.” 3.2. Subsidiaarsus ja proportsionaalsus Liidu meede on vajalik kavandatud meetmele omase üleliidulise mõõtme tõttu. See tähendab, et liidu enda finantshuve kahjustavate kuritegude uurimist ja nende eest süüdistuse esitamist juhitakse ja koordineeritakse liidu tasandil; selliste finantshuvide kaitset nõutakse ELi toimimise lepingu artikli 310 lõike 6 ja artikli 325 kohaselt nii liidult kui ka liikmesriikidelt. Vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele saab kõnealuse eesmärgi selle ulatuse ja mõju tõttu saavutada üksnes liidu tasandil. Nagu eespool märgitud, ei ole praegune olukord, kus süüdistuse esitamine liidu finantshuve kahjustavate kuritegude eest on üksnes liikmesriikide ametiasutuste pädevuses, rahuldav ega aita piisavalt saavutada eesmärki võidelda tõhusalt liidu eelarvet kahjustavate kuritegude vastu. Vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele ei lähe käesolev määrus selle eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale. Kavandatud ettepanekus väljapakutud võimalusi rakendades sekkutakse kõige vähem liikmesriikide õiguskorda ja institutsioonilisse struktuuri. Ettepaneku põhipunktid (näiteks uurimismeetmete suhtes kohaldatava õiguse valik, delegaatprokuröride arv, Euroopa Prokuratuuri detsentraliseeritus ja kohtuliku kontrolli süsteem) kavandati selliselt, et need ei lähe ettepaneku põhieesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. Liidu pädevus võidelda pettuse ja muude tema finantshuve kahjustavate kuritegude vastu on ühemõtteliselt sätestatud ELi toimimise lepingu artiklites 86 ja 325. Kuna kõnealune liidu pädevus ei täienda liikmesriikide pädevust ja selle teostamine on vajalik liidu finantshuvide tõhusama kaitse saavutamiseks, on kavandatud pake kooskõlas subsidiaarsuse nõudega. 3.3. Ettepaneku selgitus peatükkide kaupa Ettepaneku põhieesmärgid on järgmised: · tugevdada liidu finantshuvide kaitset, arendada edasi õigusvaldkonda ja suurendada ELi ettevõtjate ja kodanike usaldust liidu institutsioonide vastu ning austada samal ajal kõiki Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud põhiõigusi; · luua sidus liidu finantshuve kahjustavate kuritegude uurimise ja nende eest süüdistuse esitamise Euroopa süsteem; · tagada ELi finantshuve kahjustavate kuritegude tõhusam ja tulemuslikum uurimine ning nende eest süüdistuse esitamine; · esitada rohkem süüdistusi, mille tulemusel võetakse süüdlasi rohkem vastutusele ja saadakse rohkem tagasi pettuse teel saadud liidu rahalisi vahendeid; · tagada tihe koostöö ja tõhus teabevahetus Euroopa ja liikmesriikide pädevate ametiasutuste vahel; · tugevdada liidu finantshuve kahjustavate kuritegude toimepaneku tõkestamist. 3.3.1. I peatükk. Reguleerimisese ja mõisted Selles peatükis sätestatakse määruse reguleerimisese, milleks on Euroopa Prokuratuuri asutamine. Lisaks määratletakse selles teatavad määruses kasutatavad mõisted, nagu „liidu finantshuvid”. 3.3.2. II peatükk. Üldeeskirjad Selles peatükis määratakse kindlaks Euroopa Prokuratuuri põhitunnused ning tema staatus ja struktuur liidu uue asutusena, mille ülesanne on teostada uurimisi ja esitada süüdistusi. Peatükis sätestatakse Euroopa prokuröri, aseprokuröride ja delegaatprokuröride ametisse nimetamise ja ametist vabastamise erieeskirjad. Selles sätestatakse ka Euroopa Prokuratuuri peamised tööpõhimõtted. 1. jaos („Euroopa Prokuratuuri staatus, töökorraldus ja struktuur”) selgitatakse Euroopa Prokuratuuri ülesehitust ja talle usaldatud ülesandeid. Selles sätestatakse tema asutamine liidu uue juriidilise isiku staatusega organina ja määratakse kindlaks tema suhe Eurojustiga. Euroopa Prokuratuurile iseloomulike põhijoontena märgitakse ettepanekus selle sõltumatust ja vastutust, mis peaksid tagama, et ta suudab täita oma ülesandeid ja kasutada oma volitusi viisil, mis kaitseb teda soovimatu mõju eest. Ettepanekus kirjeldatakse ka Euroopa Prokuratuuri struktuuri põhijooni. 2. jaos („Euroopa Prokuratuuri liikmete ametisse nimetamine ja ametist vabastamine”) sätestatakse Euroopa prokuröri, aseprokuröride ja Euroopa Prokuratuuri töötajate ametisse nimetamise ja ametist vabastamise eeskirjad. Euroopa prokuröri ametisse nimetamine on kavandatud viisil, mis tagab tema sõltumatuse ja vastutuse liidu institutsioonide ees, samal ajal kui tema ametist vabastamise üle otsustab Euroopa Liidu Kohus. Euroopa delegaatprokuröride puhul, kelle nimetab ametisse ja vabastab ametist Euroopa prokurör, tagab menetlus integreerituse liikmesriigi prokuratuurisüsteemi. 3. jaos („Peamised põhimõtted”) kirjeldatakse Euroopa Prokuratuuri tegevust reguleerivaid peamisi õiguspõhimõtteid, sealhulgas kooskõla Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga, proportsionaalsust, määruse rakendamiseks vastuvõetud siseriiklikku õigust, menetluste neutraalsust, uurimistegevuse õiguspärasust ja kiirust, liikmesriikide kohustust abistada Euroopa Prokuratuuri uurimistegevuses ja süüdistuste esitamisel. 4. jaos („Euroopa Prokuratuuri pädevus”) täpsustatakse Euroopa Prokuratuuri sisulisse pädevusse kuuluvaid kuritegusid. Need tuleb kindlaks määrata liidu õiguse (direktiiv 2013/xx/EL) rakendamiseks vastuvõetud siseriikliku õiguse kaudu. Ettepanekus eristatakse kahte liiki kuritegusid: esimest liiki kuriteod kuuluvad automaatselt Euroopa Prokuratuuri pädevusse (artikkel 12), kuid teise liigi puhul tuleb Euroopa Prokuratuuri pädevust tõendada, kui on teatavaid ühendavaid seoseid esimest liiki kuritegudega (artikkel 13). Selles jaos kirjeldatakse ka seda, kuidas Euroopa Prokuratuur teostab oma pädevust nende kuritegudega seoses. 3.3.3. III peatükk. Uurimise, süüdistuse esitamise ja kohtumenetluse kord Selles peatükis käsitletakse Euroopa Prokuratuuri uurimistegevuse ja süüdistuste esitamise põhijooni, sealhulgas seda, kuidas riiklikud kohtud peaksid sellist tegevust kontrollima, milliseid otsuseid võib Euroopa Prokuratuur pärast uurimise lõpetamist teha, kuidas ta täidab oma süüdistuse esitamise ülesannet ja kuidas kasutatakse kogutud tõendeid asja menetlevas kohtus. 1. jaos („Uurimistegevus”) sätestatakse Euroopa Prokuratuuri uurimistegevuse suhtes kohaldatavad üldeeskirjad, sealhulgas kasutatavad teabeallikad, uurimise algatamise ja teostamise viis ning see, kuidas Euroopa Prokuratuur võib hankida andmebaasidest või tema palvel kogutud andmetest lisateavet. 2. jaos („Teabe töötlemine”) selgitatakse kohtuasjade haldamise süsteemi toimimist. 3. jaos („Uurimismeetmed”) sätestatakse Euroopa Prokuratuuri käsutuses olevate üksikute uurimismeetmete liigid ja tingimused. Ettepanekuga ei reguleerita üksikasjalikult kõiki neid meetmeid, vaid selles nõutakse liikmesriigi õiguse kohaldamist. 4. jaos („Uurimise lõpetamine ja süüdistuse esitamise pädevus”) sätestatakse eri liiki otsused, mida Euroopa Kohus võib pärast uurimise lõpetamist teha, sealhulgas süüdimõistvad otsused ja kaebuste rahuldamata jätmine. 5. jaoga („Tõendite vastuvõetavus”) reguleeritakse Euroopa Prokuratuuri poolt kogutud ja asja menetlevale kohtule esitatud tõendite vastuvõetavust. 6. jaoga („Konfiskeerimine”) reguleeritakse sellise vara käsutamist, mille riiklikud kohtud konfiskeerivad Euroopa Prokuratuuri poolse süüdistuse esitamise tagajärjel. 3.3.4. IV peatükk. Menetluslikud tagatised Selles peatükis sätestatud eeskirjadega nähakse kahtlustatavatele ja teistele Euroopa Prokuratuuri menetlustes osalevatele isikutele ette tagatised, mis peavad olema kooskõlas asjaomaste standarditega, eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga. Eeskirjades viidatakse teatavate õigustega seoses liidu õigusaktidele (direktiivid, mis käsitlevad mitmesuguseid menetluslikke õigusi kriminaalmenetluses), kuid neis määratakse iseseisvalt kindlaks ka muud õigused, mida liidu õigusaktidega veel ei reguleerita. Kõnealused eeskirjad tugevdavad kaitset, võrreldes liikmesriigi õigusega, nii et kahtlustatavad ja muud isikud võivad otseselt tugineda liidu tasandi kaitsele. 3.3.5. V peatükk. Kohtulik kontroll ELi toimimise lepingu artikli 86 lõikega 3 nähakse ette, et liidu seadusandja peab kinnitama Euroopa Prokuratuuri poolt oma ülesannete täitmisel tehtud menetlustoimingute kohtuliku kontrolli suhtes kohaldatavad eeskirjad. See võimalus tuleneb Euroopa Prokuratuuri erilisest laadist, mis erineb kõigi teiste liidu organite ja asutuste laadist ning nõuab kohtuliku kontrolli reguleerivaid erieeskirju. ELi toimimise lepingu artikli 86 lõike 2 kohaselt peab Euroopa Prokuratuur täitma liikmesriikide pädevates kohtutes prokuröri ülesandeid. Euroopa Prokuratuuri uurimistoimingud on tihedalt seotud ka hilisema süüdistuse esitamisega ja nende mõju avaldub peamiselt liikmesriigi õiguskorras. Uurimistoiminguid teostavad enamasti siseriiklikud õiguskaitseasutused, kes tegutsevad Euroopa Prokuratuuri juhtnööride järgi ja vahel ka pärast siseriiklikult kohtult loa saamist. Euroopa Prokuratuur on seega liidu organ, kelle tegevus on asjakohane peamiselt liikmesriigi õiguskorras. Seepärast on asjakohane käsitada Euroopa Prokuratuuri tema uurimis- ja süüdistuse esitamise toimingute kohtuliku kontrolli eesmärgil riigi ametiasutusena. Siseriiklike kohtute ülesanne peaks seega olema kohtuliku kontrolli teostamine kõigi Euroopa Prokuratuuri vaidlustatavate uurimis- ja süüdistuse esitamise toimingute üle ning liidu kohtutel ei tohiks olla nende toimingutega seoses otsest pädevust vastavalt ELi toimimise lepingu artiklitele 263, 265 ja 268, sest selliseid toiminguid ei tohiks kohtuliku kontrolli eesmärgil käsitada liidu asutuse toimingutena. Vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 267 võivad siseriiklikud kohtud esitada – ja teatavatel juhtudel peavad esitama – Euroopa Kohtule taotlusi eelotsuste tegemiseks selliste liidu õigusnormide tõlgendamise või kehtivuse kohta, mis on Euroopa Prokuratuuri uurimis- ja süüdistuse esitamise toimingute kohtuliku kontrolli seisukohast asjakohased. Need taotlused võivad hõlmata käesoleva määruse tõlgendamise küsimusi. Kuna Euroopa Prokuratuuri käsitatakse kohtuliku kontrolli eesmärgil riigi ametiasutusena, saavad siseriiklikud kohtud esitada oma toimingutega seonduvaid tõlgendamisküsimusi üksnes Euroopa Kohtule. Eelotsuse menetlus tagab seega käesoleva määruse ühetaolise kohaldamise kogu liidus, kuid Euroopa Prokuratuuri toimingute põhjendatust võib liikmesriigi õigusnormide kohaselt vaidlustada siseriiklikes kohtutes. 3.3.6. VI peatükk. Andmekaitse Selles peatükis sätestatakse andmekaitset reguleerivad eeskirjad, mis Euroopa Prokuratuuri kontekstis täpsustavad ja täiendavad ELi organite poolt isikuandmete töötlemise suhtes kohaldatavaid liidu õigusakte (eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta). Järelevalvet Euroopa Prokuratuuri tegevuse käigus toimuva isikuandmete töötlemise üle teostab Euroopa andmekaitseinspektor. 3.3.7. VII peatükk. Finantsküsimusi ja personali käsitlevad sätted Selles peatükis sätestatud eeskirjadega reguleeritakse seda, kuidas Euroopa Prokuratuur peab haldama oma eelarvet ja personali. Eeskirjad põhinevad kohaldatavatel liidu õigusaktidel: eelarveküsimustes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määrusel (EL, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, ja personaliküsimustes määrusel nr 31/2005 (EMÜ) selle muudetud redaktsioonis. 3.3.8. VIII peatükk. Euroopa Prokuratuuri suhteid käsitlevad sätted Selle peatükiga reguleeritakse Euroopa Prokuratuuri suhteid liidu institutsioonide ja muude organitega ning liiduväliste organitega. Euroopa Prokuratuuri ja Eurojusti vahelistele suhetele kohaldatakse erieeskirju, võttes arvesse eriseoseid, mis ühendavad neid kahte organit jooksva tegevuse, halduse ja juhtimise valdkonnas. 3.3.9. IX peatükk. Üldsätted Neis sätetes käsitletakse iga uue liidu asutuse asutamisega kaasnevaid institutsioonilisi küsimusi. Need tuginevad suurel määral detsentraliseeritud ameteid käsitlevale ühisele lähenemisviisile, kuid nende puhul võetakse arvesse ka Euroopa Prokuratuuri erilist (kohtulikku) iseloomu. Kõnealustes sätetes käsitletakse sellised küsimusi nagu õiguslik staatus, tegutsemistingimused, kasutatavad keeled, läbipaistvusnõuded, pettuste vältimise eeskirjad, salastatud teabe käsitlemine, haldusuurimised ja vastutust käsitlevad eeskirjad. 3.3.10. X peatükk. Lõppsätted Neis sätetes käsitletakse määruse rakendamist ning nendega nähakse ette rakendussätete, üleminekusätete ja halduseeskirjade vastuvõtmine ning jõustumine. 4. MÕJU EELARVELE Käesoleva ettepaneku puhul püütakse tagada kulutõhusus ELi eelarve seisukohast: Euroopa Prokuratuuri peakontori asutamiseks kasutatakse osa OLAFi praegustest ressurssidest ja peakontor ise tugineb Eurojusti haldustoele. Piiratud lisakulud tekivad seoses Euroopa delegaatprokuröridega, kes asuvad liikmesriikides ja moodustavad Euroopa Prokuratuuri lahutamatu osa. Võttes arvesse nende staatust nii liidu kui ka liikmesriigi prokurörina, tasustatakse neid ELi eelarvest ja nende suhtes kohaldatakse personalieeskirju. Kuna Euroopa Prokuratuuri asutamisetapp kestab tõenäoliselt mitu aastat, viiakse personal OLAFist järk-järgult üle Euroopa Prokuratuuri. Üleviidud töötajatega võrdne arv töötajaid ja nende töötajate rahastamiseks vajalikud vahendid arvatakse OLAFi ametikohtade loetelust ja eelarvest maha. Euroopa Prokuratuur hakkab täiskoormusel tööle pärast personali täiskoosseisu saavutamist. See saavutatakse 2023. aastaks, mil Euroopa Prokuratuuris on 235 töötajat (neist 180 ametikohtade loetelus nimetatud ametikohtadel ja 55 välistöötajat). 2023. aastal on hinnanguline personalikulu ligikaudu 35 miljonit eurot. 2013/0255 (APP) Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS Euroopa Prokuratuuri asutamise kohta EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 86, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu riikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut, olles konsulteerinud Euroopa andmekaitseinspektoriga, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1) Nii liit kui ka liikmesriigid on kohustatud kaitsma liidu finantshuve kuritegude eest, mis tekitavad igal aastal märkimisväärset rahalist kahju. Asjaomased riikide ametiasutused ei uuri siiski praegu piisavalt neid kuritegusid ega esita nende eest süüdistusi. (2) Euroopa Prokuratuuri asutamine on ette nähtud Euroopa Liidu toimimise lepinguga vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala raames. (3) ELi toimimise lepingus nõutakse sõnaselgelt Euroopa Prokuratuuri asutamist Eurojusti põhjal, mis viitab sellele, et käesoleva määrusega tuleks nende tegevus omavahel siduda. (4) ELi toimimise lepingus on sätestatud, et Euroopa Prokuratuuri ülesanne on võidelda liidu finantshuve kahjustavate kuritegude vastu. (5) Vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele ning võttes arvesse liidu finantshuve kahjustavate kuritegude vastase võitluse ulatust ja mõju, saab selliste kuritegude vastu paremini võidelda liidu tasandil. Praegune olukord, kus süüdistuse esitamine liidu finantshuve kahjustavate kuritegude eest on üksnes liikmesriikide ametiasutuste pädevuses, ei aita piisavalt seda eesmärki saavutada. Kuna käesoleva määruse eesmärki, nimelt Euroopa Prokuratuuri asutamist, ei saa liikmesriigid liidu finantshuve kahjustavate kuritegude eest eri liikmesriikides esitatavate süüdistuste killustatust arvesse võttes ise saavutada ja et Euroopa Prokuratuuril peab olema ainupädevus selliste kuritegude eest süüdistusi esitada, saab seda paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. (6) Vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttele ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale ning tagab võimalikult vähese sekkumise liikmesriikide õiguskorda ja institutsioonilisse struktuuri. (7) Euroopa Prokuratuur peaks olema volitatud uurima liidu finantshuve kahjustavaid kuritegusid, esitama nende toimepanijatele süüdistusi ja tegema otsuseid. See eeldab iseseisvaid uurimis- ja süüdistuste esitamise volitusi, sealhulgas suutlikkust uurida piiriüleseid või keerukaid juhtumeid. (8) Euroopa Prokuratuuri organisatsiooniline struktuur peaks samuti võimaldama teha kriminaaluurimise ja süüdistuse esitamise käigus kiirelt ja tõhusalt otsuseid olenemata sellest, kas juhtumiga on hõlmatud üks või mitu liikmesriiki. (9) Euroopa Prokuratuuri uurimistegevust peaksid üldiselt teostama liikmesriikides asuvad Euroopa delegaatprokurörid. Mitut liikmesriiki hõlmavate või eriti keerukate juhtumite korral võib tõhus uurimistegevus ja süüdistuste esitamine eeldada, et Euroopa prokurör teostab oma volitusi ka selliselt, et annab liikmesriikide õiguskaitseasutustele juhtnööre. (10) Kuna Euroopa Prokuratuurile tuleb anda uurimis- ja süüdistuse esitamise volitused, tuleks kehtestada institutsioonilised kaitsemeetmed, mis kindlustavad nii tema sõltumatuse kui ka vastutuse liidu institutsioonide ees. (11) Range vastutus täiendab Euroopa Prokuratuuri sõltumatust ja talle käesoleva määrusega antavaid volitusi. Euroopa prokurör on täielikult vastutav enda kui Euroopa Prokuratuuri juhi ülesannete täitmise eest ja tal on liidu institutsioonide ees üldine institutsiooniline vastutus Euroopa Prokuratuuri üldise tegevuse eest. Seepärast võib mis tahes liidu institutsioon taotleda Euroopa Liidu Kohtult teatavatel asjaoludel, sealhulgas Euroopa prokuröri tõsise üleastumise korral, viimase ametist tagandamist. Selle vastutusega peaks kaasnema range kohtulik kontroll, mille puhul Euroopa Prokuratuur võib kasutada sunnimeetmete rakendamise õigust uurimisel üksnes kohtu eelneval loal ja asja menetlev kohus peaks kontrollima talle esitatud tõendite kooskõla Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga. (12) Euroopa Prokuratuuri organisatsiooniline struktuur peaks võimaldama uurimistegevuse ja süüdistuste esitamise keskset koordineerimist ja juhtimist tema pädevuse piires, et tagada tegevuse järjepidevus ning seega liidu finantshuvide võrdväärne kaitse. Seepärast peaks Euroopa Prokuratuuril olema keskne struktuur, mille puhul teeb otsuseid Euroopa prokurör. (13) Euroopa Prokuratuur peaks tõhususe suurendamiseks ja kulude vähendamiseks järgima detsentraliseerimise põhimõtet ning rakendama uurimistegevusse ja süüdistuste esitamisse põhimõtteliselt liikmesriikides asuvaid Euroopa delegaatprokuröre. Euroopa Prokuratuur peaks eelkõige sunnimeetmete rakendamisel tuginema riikide ametiasutustele, sealhulgas politseile. Lojaalse koostöö põhimõtte kohaselt on kõik riigi ametiasutused ja asjaomased liidu organid, sealhulgas Europol, Eurojust ja OLAF, kohustatud aktiivselt toetama Euroopa Prokuratuuri uurimistegevust ja süüdistuste esitamist ning tegema temaga võimalikult suures ulatuses koostööd. (14) Euroopa Prokuratuuri jooksvat tegevust peaksid Euroopa prokuröri juhtnööride kohaselt ja tema nimel teostama Euroopa delegaatprokurörid või nende alluvad liikmesriikides. Euroopa prokuröril ja aseprokuröridel peavad olema käesoleva määruse kohaste ülesannete täitmiseks vajalikud töötajad. Euroopa Prokuratuuri tuleks käsitada jagamatuna. (15) Euroopa prokuröri ametisse nimetamise menetlus peaks tagama tema sõltumatuse ja tema õiguspärasus peaks tulenema liidu institutsioonidest. Euroopa aseprokuröride ametisse nimetamisel tuleks kasutada sama menetlust. (16) Euroopa delegaatprokuröride ametisse nimetamise menetlus peaks tagama, et nad on Euroopa Prokuratuurist lahutamatud ning nii juhtimise kui ka tegutsemise tasandil integreeritud liikmesriikide õigus- ja prokuratuurisüsteemi. (17) Euroopa Liidu põhiõiguste harta on kahtlustatavate õiguste kaitse üldine alus nii kriminaalmenetluse kohtueelses etapis kui ka kohtumenetluse etapis. Euroopa Prokuratuur peaks oma töös neid õigusi igal juhul täiel määral arvestama. (18) Euroopa Prokuratuuri uurimistegevuses ja süüdistuste esitamisel tuleks kahtlustatavatega seoses järgida proportsionaalsuse, erapooletuse ja õigluse põhimõtet. See hõlmab kohustust otsida igat liiki tõendeid, nii süüstavaid kui ka süüst vabastavaid tõendeid. (19) Tuleb kehtestada Euroopa Prokuratuuri tegevuse suhtes kohaldatav kodukord. Kuna üksikasjalike sätete ettenägemine tema uurimistegevuse ja süüdistuste esitamise reguleerimiseks oleks ebaproportsionaalne, tuleks käesolevas määruses üksnes loetleda Euroopa Prokuratuuri käsutuses olevad uurimismeetmed ja jätta muud aspektid, eelkõige meetmete rakendamise konkreetsed eeskirjad, liikmesriigi seadusandja sätestada. (20) Selleks et tagada õiguskindlus ja nulltolerants liidu finantshuve kahjustavate kuritegude suhtes, peaksid Euroopa Prokuratuuri uurimistegevus ja süüdistuste esitamine põhinema kohustusliku kohtu alla andmise põhimõttel, mille kohaselt ta peaks algatama iga tema pädevusse kuuluva kuriteo puhul uurimise ja esitama – juhul kui teatavad tingimused on täidetud – selle eest süüdistuse. (21) Euroopa Prokuratuuri pädevusse peaksid kuuluma üksnes liidu finantshuve kahjustavad kuriteod. Tema pädevuse laiendamiseks piiriülese mõõtmega tõsistele kuritegudele peaks Euroopa Ülemkogu tegema ühehäälse otsuse. (22) Liidu finantshuve kahjustavad kuriteod on sageli tihedalt seotud muude kuritegudega. Menetluse tõhususe huvides ja vältimaks ne bis in idem põhimõtte võimalikku rikkumist peaksid Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluma ka kuriteod, mis liikmesriigi õiguses ei ole tehniliselt määratletud liidu finantshuve kahjustavate kuritegudena, kui nende asjaolud on identsed ja lahutamatult seotud liidu finantshuve kahjustavate kuritegude asjaoludega. Selliste mitut kuritegu hõlmavate juhtumite puhul, kus liidu finantshuve kahjustav kuritegu on kaalukam, peaks Euroopa Prokuratuur teostama oma pädevust pärast konsulteerimist asjaomase liikmesriigi pädevate ametiasutustega. Kaalukus tuleks kindlaks teha selliste kriteeriumide alusel nagu kuriteo finantsmõju liidule ja liikmesriikide eelarvetele, ohvrite arv või muud kuriteo raskusega seotud asjaolud või kohaldatavad karistused. (23) Et tagada uurimistegevuse ja süüdistuste esitamise järjepidevus ja juhtimine liidu tasandil, peaks Euroopa Prokuratuuri pädevus seoses liidu finantshuve kahjustavate kuritegudega olema liikmesriigi pädevuse suhtes ülimuslik. Liikmesriikide asutused peaksid nende kuritegude puhul tegutsema üksnes Euroopa Prokuratuuri ülesandel, välja arvatud juhul, kui tuleb võtta kiireloomulisi meetmeid. (24) Kuna Euroopa Prokuratuur peaks esitama süüdistused siseriiklikes kohtutes, tuleks tema pädevus määratleda, osutades liikmesriikide kriminaalõigusele, milles käsitatakse kriminaalkuriteona liidu finantshuve kahjustavat tegevust või tegevusetust ning kehtestatakse kohaldatavad karistused, rakendades liikmesriigi õigussüsteemis asjaomaseid liidu õigusakte, eelkõige [direktiivi 2013/xx/EL[3]]. (25) Euroopa Prokuratuur peaks teostama oma pädevust võimalikult laialdaselt, nii et tema uurimistegevus ja süüdistuste esitamine hõlmaksid väljaspool liikmesriikide territooriumi toimepandud kuritegusid. Seepärast peaks tema pädevuse teostamine olema kooskõlas [direktiivis 2013/xx/EL] sätestatud eeskirjadega. (26) Kuna Euroopa Prokuratuuril on ainupädevus käsitleda liidu finantshuve kahjustavaid kuritegusid, peaksid liikmesriikide pädevad ametiasutused ja asjaomased liidu organid, sealhulgas Eurojust, Europol ja OLAF, toetama tema poolt liikmesriikide territooriumil teostatavat uurimistegevust alates hetkest, mil kahtlustatavast kuriteost teatatakse Euroopa Prokuratuurile, kuni ajani, mil Euroopa Prokuratuur otsustab, kas esitada selle juhtumi puhul süüdistus või lahendada see muul viisil. (27) Euroopa Prokuratuuri teavitamise kohustuse täielikuks täitmiseks peaksid liikmesriikide ametiasutused ning liidu institutsioonid, organid ja asutused Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluva kuriteo kahtluse korral järgima kehtivat teavitamiskorda ning rakendama tõhusaid mehhanisme neile esitatud väidete esialgseks hindamiseks. Liidu institutsioonid, organid ja asutused võivad kasutada selleks OLAFit. (28) Liidu finantshuve kahjustavate kuritegude tõhusa uurimise ja nende eest süüdistuse esitamise huvides on oluline, et Euroopa Prokuratuur saab terviklikku uurimismeetmete kogumit kasutades koguda tõendeid kogu liidus, võttes samal ajal arvesse proportsionaalsuse põhimõtet ja vajadust saada teatavate uurimismeetmete rakendamiseks kohtult luba. Need meetmed peaksid olema Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluvate kuritegude puhul uurimise ja süüdistuse esitamise eesmärgil kättesaadavad. Neid tuleks rakendada vastavalt liikmesriigi õigusele pärast Euroopa Prokuratuurilt või – viimase taotlusel – pädevalt õigusasutuselt asjakohase korralduse saamist. Lisaks peaks Euroopa Prokuratuuril olema juurdepääs kõigile asjaomastele andmeallikatele, sealhulgas avalikele ja eraregistritele. (29) Käesoleva määrusega ettenähtud uurimismeetmete kasutamisel tuleks järgida määruses sätestatud tingimusi, sealhulgas vajadust saada teatava sunnimeetmetel põhineva uurimistegevuse teostamiseks kohtult luba. Muude uurimismeetmete puhul võib kohtu luba olla vajalik juhul, kui seda nõutakse selle liikmesriigi õigusega, kus asjaomast uurimismeedet rakendatakse. Kui Euroopa Prokuratuur annab korralduse või pädev siseriiklik õigusasutus annab loa rakendada meetmeid vastavalt käesolevale määrusele, tuleks kohaldada proportsionaalsuse ja vajalikkuse üldpõhimõtet. (30) ELi toimimise lepingu artiklis 86 on sätestatud, et Euroopa Prokuratuur peab täitma prokuröri ülesandeid, mis hõlmavad otsuse tegemist kahtlustatava süüdimõistmise ja kohtu valiku kohta. Kahtlustatava süüdimõistmise otsuse peaks tegema Euroopa prokurör, et tagada ühtne süüdistuspoliitika. Euroopa prokurör peaks valima asja menetleva kohtu mitme läbipaistva kriteeriumi alusel. (31) Võttes arvesse kohustusliku kohtu alla andmise põhimõtet, peaks Euroopa Prokuratuuri uurimistegevuse tulemusel üldiselt esitatama pädevates siseriiklikes kohtutes süüdistus, kui selleks on olemas usaldusväärne tõendusmaterjal ja süüdistuse esitamise keelamiseks puudub õiguslik alus. Sellise tõendusmaterjali puudumisel ja kui on vähe tõenäoline, et kohtuistungil on võimalik nõutavaid tõendeid esitada, võib juhtumi menetlemise lõpetada. Lisaks peaks Euroopa Prokuratuuril olema võimalik juhtumi menetlemine lõpetada, kui tegemist on väiksema kuriteoga. Juhul kui juhtumi menetlemist sel alusel ei lõpetata, aga ka süüdistuse esitamine ei ole põhjendatud, peaks Euroopa Prokuratuuril olema võimalik teha kahtlustatavale ettepanek sõlmida kokkulepe, kui see oleks nõuetekohase õigusemõistmise huvides. Kokkulepete ja määratavate trahvide arvutamise suhtes kohaldatavaid eeskirju tuleks täpsustada Euroopa Prokuratuuri halduseeskirjades. Juhtumi menetlemise lõpetamine kokkuleppe teel vastavalt käesolevale määrusele ei tohiks takistada pädevatel asutustel haldusmeetmeid kohaldada, niivõrd kui nende meetmetega ei kaasne sellised karistused, mida võiks võrdsustada kriminaalkaristustega. (32) Juhul kui asja menetlev kohus leiab, et Euroopa Prokuratuuri poolt talle esitatud tõendid järgivad õiglase menetluse põhimõtet ja tagavad Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud kahtlustatava kaitseõiguse, tuleks need tõendid tunnistada vastuvõetavaks ja seega eeldada, et need vastavad kõnealuse kohtu asukohaliikmesriigi õigusnormide kohaselt tõenditele esitatavatele asjakohastele nõuetele. Asja menetlev kohus ei saa tunnistada talle Euroopa Prokuratuuri poolt esitatud tõendeid vastuvõetamatuks üksnes põhjusel, et seda liiki tõendite kogumise tingimused ja eeskirjad on tema suhtes kohaldatava siseriikliku õiguse alusel erinevad. (33) Käesoleva määrusega austatakse põhiõigusi ja järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid. Euroopa Prokuratuur peab vastavalt määrusele eelkõige tagama õiguse õiglasele kohtulikule arutamisele, kaitseõiguse ja süütuse presumptsiooni, nagu on sätestatud harta artiklites 47 ja 48. Harta artiklis 50 sätestatud mitmekordse kohtumõistmise ja karistamise keeluga (ne bis in idem) tagatakse, et kellegi üle ei mõisteta Euroopa Prokuratuuri esitatud süüdistuse tagajärjel mitu korda kohut ega karistata sama kuriteo eest. Euroopa Prokuratuuri tegevus peab seega olema nende õigustega täielikult kooskõlas ning käesolevat määrust tuleb vastavalt kohaldada ja tõlgendada. (34) ELi toimimise lepingu artikli 82 lõikega 2 lubatakse liidul kehtestada kaitseõiguse ja õiglase menetluse tagamiseks miinimumeeskirjad isikute õiguste kohta kriminaalmenetluses. Kuigi liit on juba kehtestanud olulise acquis’, ei ole teatavaid õigusi veel liidu õiguse alusel ühtlustatud. Käesolevas määruses tuleks sätestada neid õigusi käsitlevad eeskirjad, mida kohaldatakse üksnes selle määruse eesmärgil. (35) Euroopa Prokuratuuri tegevuse suhtes tuleks kohaldada kaitseõigust, mis on juba sätestatud asjaomastes liidu õigusaktides, nagu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta direktiivis 2010/64/EL õiguse kohta suulisele ja kirjalikule tõlkele kriminaalmenetluses,[4] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta direktiivis 2012/13/EL, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet,[5] ja [Euroopa Parlamendi ja nõukogu xx. xxx 2013. aasta direktiivis 2013/xx/EL, mis käsitleb õigust kaitsjale kriminaalmenetluses ja õigust teatada kinnipidamisest], nagu neid on rakendatud siseriiklikus õiguses. Nimetatud direktiividele peaksid saama tugineda kõik kahtlustatavad, kelle suhtes Euroopa Prokuratuur uurimise algatab. (36) ELi toimimise lepingu artikli 86 lõikega 3 võimaldatakse liidu seadusandjal määrata kindlaks Euroopa Prokuratuuri poolt oma ülesannete täitmisel tehtud menetlustoimingute kohtuliku kontrolli suhtes kohaldatavad eeskirjad. See seadusandjale antud pädevus kajastab Euroopa Prokuratuuri eripära mille poolest ta erineb kõigist teistest liidu organitest ja asutustest ning eeldab kohtuliku kontrolli vallas erieeskirju. (37) ELi toimimise lepingu artikli 86 lõike 2 kohaselt peab Euroopa Prokuratuur täitma liikmesriikide pädevates kohtutes prokuröri ülesandeid. Euroopa Prokuratuuri poolt uurimise raames tehtavad toimingud on tihedalt seotud nende tulemusel esitatavate süüdistustega ja nende toime avaldub liikmesriikide õiguskorras. Uurimistoiminguid teostavad enamasti siseriiklikud õiguskaitseasutused, kes tegutsevad Euroopa Prokuratuuri juhtnööride järgi ja vahel ka pärast siseriiklikult kohtult loa saamist. Seepärast on asjakohane käsitada Euroopa Prokuratuuri tema uurimis- ja süüdistuse esitamise toimingute kohtuliku kontrolli eesmärgil siseriikliku ametiasutusena. Siseriiklike kohtute ülesandeks peaks seega olema teha kohtulikku kontrolli kõigi Euroopa Prokuratuuri uurimis- ja süüdistuse esitamise toimingute üle, mida võib vaidlustada, ning need toimingud ei tohiks otseselt kuuluda Euroopa Liidu Kohtu pädevusse vastavalt ELi toimimise lepingu artiklitele 263, 265 ja 268, sest selliseid toiminguid ei tohiks kohtuliku kontrolli eesmärgil käsitada liidu organi toimingutena. (38) Vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 267 võivad siseriiklikud kohtud esitada – ja teatavatel juhtudel peavad esitama – Euroopa Kohtule taotlusi teha eelotsuseid selliste liidu õigusnormide tõlgendamise või kehtivuse kohta, mis on Euroopa Prokuratuuri uurimis- ja süüdistuse esitamise toimingute kohtuliku kontrolli seisukohast asjakohased, sealhulgas käesoleva määruse tõlgendamise või kehtivuse kohta. Siseriiklikud kohtud ei tohiks esitada Euroopa Kohtule küsimusi Euroopa Prokuratuuri toimingute kehtivuse kohta, sest selliseid toiminguid ei tohiks kohtuliku kontrolli eesmärgil käsitada liidu organi toimingutena. (39) Samuti tuleks täpsustada, et käesoleva määruse kohaselt kohaldatava siseriikliku õiguse tõlgendamisega seotud küsimusi tuleks käsitleda üksnes siseriiklikes kohtutes. Seetõttu ei saa need kohtud esitada Euroopa Kohtule küsimusi käesolevas määruses viidatud siseriikliku õiguse tõlgendamise kohta. (40) Kuna ELi toimimise lepingus on sätestatud, et Euroopa Prokuratuur tuleb asutada Eurojusti põhjal, peaksid nad teineteisega loomupäraselt, korralduslikult ja halduslikult koos eksisteerima ja koostööd tegema ning teineteist täiendama. (41) Euroopa Prokuratuur peaks käesoleva määruse kohaste ülesannete täitmise hõlbustamiseks tegema aktiivset koostööd ka muude liidu institutsioonide ja asutustega ning kehtestama vajaduse korral ametliku korra, mis hõlmab teabevahetust ja koostööd käsitlevaid üksikasjalikke eeskirju. Koostöö Europoli ja OLAFiga peaks olema eriti tähtis, sest see aitab vältida tegevuse dubleerimist ning võimaldab Euroopa Prokuratuuril saada nende käsutuses olevat asjakohast teavet ja kasutada konkreetsete uurimiste korral nende analüüsi. (42) Euroopa Prokuratuuri poolse isikuandmete töötlemise suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta[6]. Selles käsitletakse isikuandmete töötlemist Euroopa Prokuratuuri eesmärkide ja ülesannete raames ning Euroopa Prokuratuuri käsutuses olevate töötajate isikuandmete ja halduslikku laadi isikuandmete töötlemist. Euroopa Prokuratuuri poolse isikuandmete töötlemise üle peaks teostama järelevalvet Euroopa andmekaitseinspektor. Määruses (EÜ) nr 45/2001 sätestatud põhimõtteid tuleks Euroopa Prokuratuuri poolse operatiivsete isikuandmete töötlemisega seoses vajaduse korral täpsustada ja täiendada. Kui Euroopa Prokuratuur edastab operatiivseid isikuandmeid ELi toimimise lepingu artikli 218 kohaselt sõlmitud rahvusvahelise lepingu alusel kolmanda riigi ametiasutusele või rahvusvahelisele organisatsioonile või Interpolile, peaksid üksikisikute eraelu puutumatuse ning nende põhiõiguste ja ‑vabaduste kaitseks lisatud asjakohased kaitsemeetmed tagama kooskõla käesoleva määruse andmekaitsesätetega. (43) [Direktiivi 2013/xx/EL üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ning selliste andmete vaba liikumise kohta] kohaldatakse sellise isikuandmete töötlemise suhtes liikmesriikide pädevates ametiasutustes, mille eesmärk on kuritegusid vältida, uurida, lahendada või nende eest süüdistus esitada või kriminaalkaristusi täitmisele pöörata. (44) Euroopa Prokuratuuri andmetöötlussüsteem peaks põhinema Eurojusti kohtuasjade haldamise süsteemil, kuid selle ajutisi tööfaile tuleks uurimise algatamise hetkest alates käsitada kohtuasjade toimikutena. (45) Euroopa Prokuratuuri finants-, eelarve- ja personalikorralduse puhul tuleks järgida asjakohaseid liidu standardeid, mida kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 966/2012[7] artiklis 208 viidatud organite suhtes, võttes siiski nõuetekohaselt arvesse asjaolu, et Euroopa Prokuratuuri pädevus teostada uurimisi ja esitada süüdistusi liidu tasandil on ainulaadne. Euroopa Prokuratuuril peaks olema iga-aastase aruandluse kohustus. (46) Liidu asutuste suhtes kohaldatavaid üldisi läbipaistvusnõudeid tuleks kohaldada ka Euroopa Prokuratuuri suhtes, kuid üksnes seoses tema haldusülesannetega, et mitte kahjustada ühelgi viisil konfidentsiaalsusnõude järgimist tema jooksvas tegevuses. Samamoodi tuleks Euroopa Ombudsmani haldusuurimiste puhul austada Euroopa Prokuratuuri suhtes kohaldatavat konfidentsiaalsusnõuet. (47) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artikli 3 kohaselt on kõnealused liikmesriigid teatanud oma soovist [mitte osaleda] [osaleda] käesoleva määruse vastuvõtmisel ja kohaldamisel. (48) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. (49) 13. detsembril 2003. aastal Brüsselis riigipeade ja valitsusjuhtide tasandil kokku tulnud liikmesriikide esindajad on kindlaks määranud Euroopa Prokuratuuri asukoha, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I PEATÜKK REGULEERIMISESE JA MÕISTED Artikkel 1 Reguleerimisese Käesoleva määrusega asutatakse Euroopa Prokuratuur ja kehtestatakse selle tegevust reguleerivad eeskirjad. Artikkel 2 Mõisted Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: a) „isik” – füüsiline või juriidiline isik; b) „liidu finantshuve kahjustavad kuriteod” – kuriteod, mis on sätestatud direktiivis 2013/xx/EL, nagu seda rakendatakse siseriiklikus õiguses; c) „liidu finantshuvid” – kõik tulud, kulud ja varad, mis on hõlmatud liidu eelarvega ja aluslepingute alusel asutatud institutsioonide, organite ja asutuste eelarvetega või nende hallatavate ja kontrollitavate eelarvetega; d) „halduslikku laadi isikuandmed” – kõik isikuandmed, mida Euroopa Prokuratuur töötleb, välja arvatud operatiivsed isikuandmed; e) „operatiivsed isikuandmed” – kõik isikuandmed, mida Euroopa Prokuratuur töötleb artiklis 37 sätestatud eesmärkidel. II PEATÜKK ÜLDEESKIRJAD 1. jagu Euroopa Prokuratuuri staatus, töökorraldus ja struktuur Artikkel 3 Asutamine 1. Euroopa Prokuratuur asutatakse liidu organina, millel on detsentraliseeritud struktuur. 2. Euroopa Prokuratuur on juriidiline isik. 3. Euroopa Prokuratuur teeb koostööd Eurojustiga ja tugineb tema haldustoele vastavalt artiklile 57. Artikkel 4 Ülesanded 1. Euroopa Prokuratuuri ülesanne on võidelda liidu finantshuve kahjustavate kuritegude vastu. 2. Euroopa Prokuratuur vastutab lõikes 1 osutatud kuritegude uurimise ning nende kuritegude toimepanijatele ja neis osalejatele süüdistuse esitamise ning nende vastutusele võtmise eest. Euroopa Prokuratuur juhib ja kontrollib sellega seoses uurimisi ja esitab süüdistusi, sealhulgas lõpetab juhtumi menetlemise. 3. Euroopa Prokuratuur täidab liikmesriikide pädevates kohtutes lõikes 1 osutatud kuritegude puhul prokuröri ülesandeid, sealhulgas esitab süüdistusakti ja edasikaebused, kuni juhtum on lõplikult lahendatud. Artikkel 5 Sõltumatus ja vastutus 1. Euroopa Prokuratuur on sõltumatu. 2. Euroopa Prokuratuur, sealhulgas Euroopa prokurör, aseprokurörid ja Euroopa Prokuratuuri töötajad ning Euroopa delegaatprokurörid ja nende alluvad liikmesriikides ei taotle ega võta oma ülesannete täitmisel vastu juhiseid üheltki isikult, liikmesriigilt või liidu institutsioonilt, organilt või asutuselt. Liidu institutsioonid, organid ja asutused austavad Euroopa Prokuratuuri sõltumatust ega püüa teda tema ülesannete täitmisel mõjutada. 3. Euroopa prokurör annab Euroopa Prokuratuuri üldise tegevuse kohta aru Euroopa Parlamendile, nõukogule ja Euroopa Komisjonile, esitades eelkõige iga-aastase aruande vastavalt artiklile 70. Artikkel 6 Euroopa Prokuratuuri struktuur ja töökorraldus 1. Euroopa Prokuratuuri struktuur hõlmab Euroopa prokuröri, aseprokuröre, neid nende käesoleva määruse kohaste ülesannete täitmisel abistavaid töötajaid ning liikmesriikides asuvaid Euroopa delegaatprokuröre. 2. Euroopa Prokuratuuri juhib Euroopa prokurör, kes suunab Euroopa Prokuratuuri tegevust ja korraldab selle tööd. Euroopa prokuröri abistavad neli aseprokuröri. 3. Aseprokurörid abistavad Euroopa prokuröri tema kohustuste täitmisel ning asendavad teda vastavalt artikli 72 lõike d kohaselt vastuvõetud eeskirjadele tema äraoleku korral või juhul kui ta ei saa oma kohustusi täita. Üks aseprokurör vastutab eelarve täitmise eest. 4. Euroopa Prokuratuuri uurimistegevust teostavad ja süüdistusi esitavad Euroopa delegaatprokurörid Euroopa prokuröri juhtimisel ja järelevalve all. Euroopa prokurör võib teostada oma pädevust ka otse vastavalt artikli 18 lõikele 5, kui seda peetakse uurimiseks või süüdistuse esitamiseks vajalikuks. 5. Igas liikmesriigis on vähemalt üks Euroopa delegaatprokurör, kes on Euroopa Prokuratuuri lahutamatu osa. Euroopa delegaatprokurörid tegutsevad Euroopa prokuröri ainujuhtimisel ning järgivad neile määratud uurimistegevuse teostamisel ja süüdistuste esitamisel üksnes tema korraldusi, juhiseid ja otsuseid. Nad on käesoleva määrusega neile antud volituste piires tegutsedes liikmesriigi prokuratuurist täiesti sõltumatud ja neil ei ole liikmesriigi prokuratuuri vastu mingeid kohustusi. 6. Euroopa delegaatprokurörid võivad tegutseda ka riiklike prokuröridena. Vastuoluliste ülesannete korral teavitab Euroopa delegaatprokurör Euroopa prokuröri, kes võib pärast liikmesriigi pädeva prokuratuuriga konsulteerimist anda talle Euroopa Prokuratuuri uurimistegevuse ja süüdistuste esitamise huvides korralduse pidada esmatähtsaks talle käesolevast määrusest tulenevaid ülesandeid. Sellisel juhul teatab Euroopa prokurör sellest viivitamata liikmesriigi pädevale prokuratuurile. 7. Euroopa prokuröri, Euroopa delegaatprokuröride, Euroopa Prokuratuuri töötajate ja tema nimel oma ülesandeid täitvate muude isikute tehtavaid toiminguid käsitatakse Euroopa Prokuratuuri toimingutena. Euroopa prokurör esindab Euroopa Prokuratuuri liidu institutsioonide, liikmesriikide ja kolmandate isikute ees. 8. Euroopa prokurör võib ajutiselt eraldada Euroopa delegaatprokuröridele vahendeid ja töötajaid, kui see on uurimiseks või süüdistuse esitamiseks vajalik. Artikkel 7 Euroopa Prokuratuuri kodukord 1. Euroopa Prokuratuuri kodukord võetakse vastu Euroopa prokuröri, nelja aseprokuröri ja viie Euroopa delegaatprokuröri otsusega; Euroopa prokurör valib kõnealused viis Euroopa delegaatprokuröri rangelt võrdse rotatsiooni põhimõttel, mis kajastab kõigi liikmesriikide demograafilist ja geograafilist spektrit. Otsus tehakse lihthäälteenamusega, kusjuures kõigil liikmetel on üks hääl. Häälte võrdse jaotuse korral on otsustav Euroopa prokuröri hääl. 2. Kodukorraga reguleeritakse Euroopa Prokuratuuri tööd ja see sisaldab juhtumite määramise üldeeskirju. 2. jagu Euroopa Prokuratuuri liikmete ametisse nimetamine ja ametist vabastamine Artikkel 8 Euroopa prokuröri ametisse nimetamine ja ametist vabastamine 1. Euroopa prokuröri nimetab ametisse nõukogu Euroopa Parlamendi nõusolekul kaheksaks aastaks ja tema ametiaega ei pikendata. Nõukogu teeb otsuse lihthäälteenamusega. 2. Euroopa prokurör valitakse isikute hulgast, kelle sõltumatus on väljaspool kahtlust ning kellel on kõrgesse kohtunikuametisse nimetamiseks nõutav kvalifikatsioon ja prokuröritöö kogemused. 3. Valiku tegemiseks korraldatakse avalik kandideerimismenetlus, millest teatatakse Euroopa Liidu Teatajas ning mille järel komisjon koostab ja esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule kandidaatide lõpliku nimekirja. Komisjon konsulteerib enne lõpliku nimekirja esitamist tema enda moodustatud komiteega, mis koosneb seitsmest liikmest, kes valitakse Euroopa Kohtu endiste liikmete, liikmesriikide kõrgemate kohtute ja prokuratuuride liikmete ja/või tunnustatud ja pädevate juristide hulgast, kusjuures ühe liikme kandidatuuri esitab Euroopa Parlament, ja vaatlejana tegutsevast Eurojusti presidendist. 4. Juhul kui Euroopa prokurör ei vasta enam oma kohustuste täitmiseks vajalikele tingimustele või kui ta on süüdi raskes üleastumises, võib Euroopa Liidu Kohus ta Euroopa Parlamendi, nõukogu või komisjoni taotlusel ametist vabastada. Artikkel 9 Euroopa aseprokuröride ametisse nimetamine ja ametist vabastamine 1. Euroopa aseprokurörid nimetatakse ametisse vastavalt artikli 8 lõikes 1 sätestatud eeskirjadele. 2. Euroopa aseprokurörid valitakse isikute hulgast, kelle sõltumatus on väljaspool kahtlust ning kellel on kõrgesse kohtunikuametisse nimetamiseks nõutav kvalifikatsioon ja prokuröritöö kogemused. 3. Valiku tegemiseks korraldatakse avalik kandideerimismenetlus, millest teatatakse Euroopa Liidu Teatajas ning mille järel Euroopa Komisjon koostab ja esitab Euroopa prokuröri heakskiidul Euroopa Parlamendile ja nõukogule kandidaatide lõpliku nimekirja, mis kajastab liikmesriikide demograafilist ja geograafilist spektrit. 4. Aseprokuröri võib ametist vabastada Euroopa prokuröri algatusel vastavalt artikli 8 lõikes 4 sätestatud eeskirjadele. Artikkel 10 Euroopa delegaatprokuröride ametisse nimetamine ja ametist vabastamine 1. Euroopa delegaatprokurörid nimetab ametisse Euroopa prokurör asjaomase liikmesriigi või asjaomaste liikmesriikide esitatud nimekirjast, mis sisaldab vähemalt kolme lõikes 2 sätestatud nõuetele vastavat kandidaati. Nad nimetatakse ametisse viieaastaseks ametiajaks, mida on võimalik pikendada. 2. Euroopa delegaatprokuröridel on kõrgesse kohtunikuametisse nimetamiseks nõutav kvalifikatsioon ja prokuröritöö kogemused. Nende sõltumatus peaks olema väljaspool kahtlust. Liikmesriik nimetab Euroopa delegaatprokuröri liikmesriigi õiguse alusel prokuröri ametikohale, kui tal Euroopa delegaatprokuröriks nimetamise ajal ei olnud juba seda staatust. 3. Juhul kui Euroopa delegaatprokurör ei vasta enam lõikes 2 sätestatud nõuetele või oma kohustuste täitmiseks vajalikele tingimustele või kui ta leitakse olevat süüdi raskes üleastumises, võib Euroopa prokurör ta ametist vabastada. Kui Euroopa delegaatprokurörid täidavad oma ülesandeid Euroopa Prokuratuuri nimel, ei tohi liikmesriigi pädevad ametiasutused neid Euroopa prokuröri nõusolekuta siseriikliku prokuröri ametist vabastada. 3. jagu Peamised põhimõtted Artikkel 11 Euroopa Prokuratuuri tegevuse põhimõtted 1. Euroopa Prokuratuur järgib oma tegevuses Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud õigusi. 2. Euroopa Prokuratuur juhindub oma tegevuses artikli 26 lõikes 3 osutatud proportsionaalsuse põhimõttest. 3. Euroopa Prokuratuuri uurimistegevust ja süüdistuste esitamist reguleeritakse käesoleva määrusega. Liikmesriigi õigust kohaldatakse üksnes selliste küsimuste suhtes, mida käesoleva määrusega ei reguleerita. Kohaldatakse selle liikmesriigi õigust, kus toimub uurimine või esitatakse süüdistus. Kui teatavat küsimust reguleeritakse nii liikmesriigi õiguse kui ka käesoleva määrusega, on käesolev määrus ülimuslik. 4. Euroopa Prokuratuuril on ainupädevus uurida liidu finantshuve kahjustavaid kuritegusid ja esitada nende eest süüdistus. 5. Euroopa Prokuratuur teostab oma uurimistegevust erapooletult ja püüab leida kõik asjakohased tõendid olenemata sellest, kas need on süüstavad või süüst vabastavad. 6. Euroopa Prokuratuur algatab uurimise põhjendamatu viivituseta ning tagab kiire uurimise ja süüdistuse esitamise. 7. Liikmesriigi pädevad asutused abistavad ja toetavad Euroopa Prokuratuuri taotlusel aktiivselt tema uurimistegevust ja süüdistuste esitamist ning hoiduvad rakendamast meedet, poliitikat või menetlust, mis võib uurimist või süüdistuse esitamist edasi lükata või takistada. 4. jagu Euroopa Prokuratuuri pädevus Artikkel 12 Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluvad kuriteod Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluvad liidu finantshuve kahjustavad kuriteod, mis on sätestatud direktiivis 2013/xx/EL ja mida rakendatakse liikmesriigi õiguses. Artikkel 13 Kaaspädevus 1. Kui artiklis 12 osutatud kuriteod on lahutamatult seotud muude kuritegudega, millele artiklis 12 ei osutata, ja nende ühine uurimine ja nende eest ühiselt süüdistuse esitamine on kvaliteetse õigusemõistmise huvides, kuuluvad Euroopa Prokuratuuri pädevusse ka kõnealused muud kuriteod tingimusel, et artiklis 12 osutatud kuriteod on kaalukamad ja muud kuriteod põhinevad identsetel asjaoludel. Juhul kui need tingimused ei ole täidetud, kuuluvad artiklis 12 osutatud kuriteod selle liikmesriigi pädevusse, kelle pädevusse kuuluvad kõnealused muud kuriteod. 2. Euroopa Prokuratuur ja liikmesriikide prokuratuurid konsulteerivad omavahel, et määrata kindlaks lõike 1 kohast pädevust omav asutus. Kui see on pädevuse kindlaksmääramise hõlbustamiseks vajalik, võib kaasata Eurojusti vastavalt artiklile 57. 3. Kui Euroopa Prokuratuur ja liikmesriigi prokuratuur on lõike 1 kohase pädevuse suhtes eriarvamusel, teeb kaaspädevuse otsuse liikmesriigi õigusasutus, kes on pädev tegema otsust liikmesriigi tasandil süüdistuse esitamise pädevuse andmise kohta. 4. Käesoleva artikli kohane pädevuse kindlaksmääramine ei kuulu läbivaatamisele. Artikkel 14 Euroopa Prokuratuuri pädevuse teostamine Euroopa Prokuratuur teostab oma ainupädevust uurida artiklites 12 ja 13 osutatud kuritegusid ja esitada nende eest süüdistus, kui a) selline kuritegu on tervikuna või osaliselt toime pandud ühe või mitme liikmesriigi territooriumil või b) kuriteo toimepanija on ühe liikmesriigi kodanik või liidu teenistuja või institutsiooni liige. III PEATÜKK UURIMISE, SÜÜDISTUSE ESITAMISE JA KOHTUMENETLUSE KORD 1. jagu Uurimistegevus Artikkel 15 Uurimise allikad 1. Kõik liikmesriikide ametiasutused ning kõik liidu institutsioonid, organid ja asutused teatavad Euroopa Prokuratuurile viivitamata tegevusest, mis võib olla viimase pädevusse kuuluv kuritegu. 2. Kui Euroopa delegaatprokurörid saavad teada tegevusest, mis võib olla Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluv kuritegu, teavitavad nad sellest viivitamata Euroopa prokuröri. 3. Euroopa Prokuratuur võib igalt isikult koguda või saada teavet tegevuse kohta, mis võib olla tema pädevusse kuuluv kuritegu. 4. Euroopa prokurör või Euroopa delegaatprokurörid registreerivad Euroopa Prokuratuurile esitatud teabe ja kontrollivad selle õigsust. Kui nad otsustavad kontrolli tulemusel uurimist mitte algatada, lõpetavad nad juhtumi menetlemise ja märgivad selle põhjused kohtuasjade haldamise süsteemi. Nad teavitavad sellest teabe esitanud riigi ametiasutust või liidu institutsiooni, organit või asutust ning viimaste palvel vajaduse korral teabe esitanud isikuid. Artikkel 16 Uurimise algatamine 1. Euroopa prokurör algatab või Euroopa delegaatprokurörid algatavad tema nimel kirjaliku otsusega uurimise, kui on piisavalt alust arvata, et pannakse toime või on pandud toime Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluv kuritegu. 2. Kui uurimise algatab Euroopa prokurör, määrab ta juhtumi Euroopa delegaatprokurörile, välja arvatud juhul, kui ta soovib ise uurimist teostada vastavalt artikli 18 lõikes 5 sätestatud tingimustele. Kui uurimise algatab Euroopa delegaatprokurör, teavitab ta sellest viivitamata Euroopa prokuröri. Euroopa prokurör kontrollib sellise teate saamisel, ega tema või mõni muu Euroopa delegaatprokurör ole juba uurimist algatanud. Euroopa prokurör võib uurimise tõhususe huvides määrata juhtumi teisele Euroopa delegaatprokurörile või otsustada hakata seda ise uurima vastavalt artikli 18 lõikes 5 sätestatud tingimustele. Artikkel 17 Kiireloomulised meetmed ja juhtumi edastamine 1. Kui Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluva kuriteoga seoses tuleb viivitamata tegutseda, rakendab riigi ametiasutus kiireloomulisi meetmeid, mis on tõhusa uurimise ja süüdistuse esitamise tagamiseks vajalikud. Seejärel edastab riigi ametiasutus juhtumi viivitamata Euroopa Prokuratuurile menetlemiseks. Sellisel juhul kinnitab Euroopa Prokuratuur riigi ametiasutuse rakendatud meetmed võimaluse korral 48 tunni jooksul pärast uurimise algatamist, isegi kui selliseid meetmeid rakendati muude eeskirjade kui käesoleva määruse alusel. 2. Kui Euroopa Prokuratuuril tekib mis tahes uurimisetapis kahtlus, kas juhtum kuulub tema pädevusse, võib ta konsulteerida riigi prokuratuuriga, et teha kindlaks, millise asutuse pädevusse juhtum kuulub. Euroopa Prokuratuur rakendab enne pädevuse üle otsuse tegemist kiireloomulisi meetmeid, mis on juhtumi tõhusa uurimise ja süüdistuse esitamise tagamiseks vajalikud. Kui riigi ametiasutuse pädevus on kindlaks tehtud, kinnitab riigi ametiasutus Euroopa Prokuratuuri rakendatud kiireloomulised meetmed 48 tunni jooksul pärast riikliku uurimise algatamist. 3. Kui Euroopa Prokuratuuri algatatud uurimisel ilmneb, et uurimisalune tegevus on kuritegu, mis ei kuulu tema pädevusse, edastab Euroopa Prokuratuur juhtumi viivitamata riigi pädevatele õiguskaitse- ja õigusasutustele. 4. Kui riigi ametiasutuse algatatud uurimisel ilmneb edaspidi, et asjaomane tegevus on Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluv kuritegu, edastab riigi ametiasutus juhtumi viivitamata Euroopa Prokuratuurile. Sellisel juhul kinnitab Euroopa Prokuratuur riigi ametiasutuse rakendatud meetmed võimaluse korral 48 tunni jooksul pärast uurimise algatamist, isegi kui selliseid meetmeid rakendati muude eeskirjade kui käesoleva määruse alusel. Artikkel 18 Uurimise teostamine 1. Määratud Euroopa delegaatprokurör juhib uurimist Euroopa prokuröri nimel ja tema juhiseid järgides. Määratud Euroopa delegaatprokurör võib rakendada uurimismeetmeid ise või anda asjakohaseid juhiseid oma asukohaliikmesriigi pädevatele õiguskaitseasutustele. Need asutused järgivad Euroopa delegaatprokuröri juhiseid ja rakendavad neile määratud uurimismeetmeid. 2. Kui tegemist on piiriülese juhtumiga ja uurimismeetmeid tuleb rakendada muus liikmesriigis kui selles, kus uurimine algatati, teeb Euroopa delegaatprokurör, kes uurimise algatas või kellele Euroopa prokurör juhtumi määras, tihedat koostööd selle riigi Euroopa delegaatprokuröriga, kus uurimismeetmeid tuleb rakendada. Kõnealune Euroopa delegaatprokurör rakendab meetmeid ise või annab riigi pädevale asutusele nende rakendamiseks juhiseid. 3. Euroopa prokurör võib piiriüleste juhtumite korral kaasata uurimisse mitu Euroopa delegaatprokuröri ja moodustada ühised uurimisrühmad. Ta võib anda igale Euroopa delegaatprokurörile korralduse koguda tema nimel asjakohast teavet või rakendada konkreetseid uurimismeetmeid. 4. Euroopa prokurör jälgib ja koordineerib Euroopa delegaatprokuröride teostatavaid uurimisi. Ta annab neile vajaduse korral juhiseid. 5. Euroopa prokurör võib määrata juhtumi teisele Euroopa delegaatprokurörile või juhtida uurimist ise, kui see tundub olevat tõhusaks uurimiseks või süüdistuse esitamiseks vajalik ühe või mitme järgmise kriteeriumi alusel: a) kuriteo raskusaste; b) väidetava õigusrikkuja staatusega seotud konkreetsed asjaolud; c) uurimise piiriülese mõõtmega seotud konkreetsed asjaolud; d) riigi uurimisasutuste kättesaamatus või e) asjaomase liikmesriigi pädeva asutuse taotlus. 6. Kui uurimist teostab vahetult Euroopa prokurör, teavitab ta selle liikmesriigi Euroopa delegaatprokuröri, kus uurimismeetmeid tuleb rakendada. Euroopa prokuröri võetavaid uurimismeetmeid rakendatakse koostöös selle liikmesriigi ametiasutustega, mille territooriumil kuritegu toime pandi. Sunnimeetmeid rakendavad riigi pädevad asutused. 7. Euroopa Prokuratuuri järelevalve all teostatavate uurimiste suhtes kehtivad kohaldatavates liidu õigusaktides sätestatud ametisaladuse eeskirjad. Euroopa Prokuratuuri uurimistegevuses osalevad ametiasutused peavad samuti hoidma ametisaladust, nagu on sätestatud kohaldatavas liikmesriigi õiguses. Artikkel 19 Privileegide või immuniteedi tühistamine 1. Kui Euroopa Prokuratuuri uurimine hõlmab isikuid, kes on liikmesriigi õiguse alusel kaitstud privileegide või immuniteediga, ja kui selline privileeg või immuniteet takistab konkreetset uurimist, esitab Euroopa Prokuratuur kirjaliku põhjendatud taotluse selle tühistamiseks vastavalt asjaomases siseriiklikus õiguses sätestatud korrale. 2. Kui Euroopa Prokuratuuri uurimine hõlmab isikuid, kes on liidu õigusnormide ja eelkõige Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokolli alusel kaitstud privileegide või immuniteediga, ja kui selline privileeg või immuniteet takistab konkreetset uurimist, esitab Euroopa Prokuratuur kirjaliku põhjendatud taotluse selle tühistamiseks vastavalt liidu õigusnormides sätestatud korrale. 2. jagu Teabe töötlemine Artikkel 20 Euroopa Prokuratuuri juurdepääs teabele Euroopa Prokuratuur võib juhtumi registreerimisest alates hankida liikmesriikide kriminaaluurimis- ja õiguskaitseasutuste andmebaasides ja muudes asjakohastes riigiasutuste registrites salvestatud mis tahes teavet või tutvuda sellise teabega Euroopa delegaatprokuröride kaudu. Artikkel 21 Teabe kogumine 1. Kui see on uurimise eesmärgil vajalik, võib Euroopa Prokuratuur taotluse alusel Eurojustilt ja Europolilt tema pädevusse kuuluva kuriteo kohta mis tahes teavet hankida ja ta võib ka paluda Europolil toetada Euroopa Prokuratuuri teostatavat konkreetset uurimist teabe analüüsimisega. 2. Liidu institutsioonid, organid ja asutused ning liikmesriikide ametiasutused annavad Euroopa Prokuratuurile viimase taotlusel vajalikku abi ja teavet. Artikkel 22 Kohtuasjade haldamise süsteem, register ja ajutised tööfailid 1. Euroopa Prokuratuur loob kohtuasjade haldamise süsteemi, mis koosneb käesoleva määruse lisas osutatud isikuandmeid ja isikustamata andmeid sisaldavatest ajutistest tööfailidest ja registrist. 2. Kohtuasjade haldamise süsteemi eesmärgid on: a) toetada Euroopa Prokuratuuri uurimistegevuse ja süüdistuste esitamise juhtimist, eelkõige teabe võrdlemise ja sidumise teel; b) hõlbustada juurdepääsu teabele pooleliolevate uurimiste ja esitatavate süüdistuste kohta; c) hõlbustada järelevalvet seaduslikkuse ja käesoleva määruse sätete järgimise üle seoses isikuandmete töötlemisega. 3. Kohtuasjade haldamise süsteemi võib ühendada otsuse 2008/976/JSK[8] artiklis 9 osutatud turvatud sideühendusega. 4. Register sisaldab viiteid Euroopa Prokuratuuri töö käigus töödeldavatele tööfailidele ja võib sisaldada üksnes selliseid isikuandmeid, millele on osutatud lisa punkti 1 alapunktides a–i ning k ja m ja punktis 2. 5. Euroopa Prokuratuur võib oma käesoleva määruse kohaste kohustuste täitmisel töödelda andmeid üksikjuhtumite kohta, mida ta ajutises tööfailis käsitleb. Euroopa Prokuratuur võimaldab artiklis 41 osutatud andmekaitseametnikule juurdepääsu ajutistele tööfailidele. Euroopa Prokuratuur teavitab andmekaitseametnikku iga uue isikuandmeid sisaldava ajutise tööfaili loomisest. 6. Euroopa Prokuratuur ei või juhtumiga seotud isikuandmete töötlemiseks luua muid automaatseid andmefaile peale kohtuasjade haldamise süsteemi ja ajutise tööfaili. Artikkel 23 Ajutiste tööfailide ja registri toimimine 1. Euroopa Prokuratuur loob ajutise tööfaili iga juhtumi kohta, millega seoses talle teavet edastatakse, kui selline teabe edastamine on kooskõlas käesoleva määruse või muude kohaldatavate õigusaktidega. Euroopa Prokuratuur vastutab enda loodud ajutiste tööfailide haldamise eest. 2. Euroopa Prokuratuur otsustab iga juhtumi puhul eraldi, kas piirata juurdepääsu ajutisele tööfailile või võimaldada oma töötajatele juurdepääs tervele failile või selle osadele, kui see on neile töötajatele nende ülesannete täitmiseks vajalik. 3. Euroopa Prokuratuur otsustab, millised ajutise tööfailiga seotud andmed tuleb lisada registrisse. Kui Euroopa prokurör ei otsusta teisiti, ei lisata registrisse artikli 15 lõike 4 kohaselt registreeritud ja kontrollitud teavet. Artikkel 24 Juurdepääs kohtuasjade haldamise süsteemile Euroopa delegaatprokuröridel ja nende töötajatel, niivõrd kui nad on seotud kohtuasjade haldamise süsteemiga, võib olla juurdepääs üksnes: a) registrile, kui selline juurdepääs ei ole sõnaselgelt keelatud; b) Euroopa Prokuratuuri loodud ajutistele tööfailidele, mis on seotud nende liikmesriigis toimuva uurimistegevuse ja süüdistuste esitamisega; c) Euroopa Prokuratuuri loodud ajutistele tööfailidele, mis on seotud muus liikmesriigis toimuva uurimistegevuse ja süüdistuste esitamisega, niivõrd kui need on seotud nende liikmesriigis toimuva uurimistegevuse ja süüdistuste esitamisega. 3. jagu Uurimismeetmed Artikkel 25 Euroopa Prokuratuuri uurimisvolitused 1. Liidu liikmesriikide territooriume käsitatakse Euroopa Prokuratuuri teostatava uurimistegevuse ja süüdistuste esitamise eesmärgil ühtse õigusruumina, mille piires Euroopa Prokuratuur võib teostada oma pädevust. 2. Kui Euroopa Prokuratuur otsustab teostada oma pädevust seoses kuriteoga, mille pani osaliselt või tervikuna väljaspool liikmesriikide territooriumi toime mõni liikmesriigi kodanik, liidu teenistuja või institutsiooni liige, taotleb ta artiklis 59 osutatud vahendite abil ja korra kohaselt abi asjaomase kolmanda riigiga koostöö tegemiseks. Artikkel 26 Uurimismeetmed 1. Euroopa Prokuratuuril on oma pädevuse teostamisel õigus taotleda või nõuda järgmiste uurimismeetmete rakendamist: a) ruumide, maavalduste, transpordivahendite, eraisiku kodu, riiete ja muu isikliku vara või arvutisüsteemide läbiotsimine; b) asjaomaste objektide või dokumentide hankimine või salvestatud arvutiandmete, sealhulgas andmeliiklusandmete ja pangakontoandmete hankimine kas krüpteerituna või mitte ja kas originaal- või muul kindlaksmääratud kujul; c) ruumide ja transpordivahendite pitseerimine ja andmete arestimine, et tagada nende puutumatus, vältida tõendite kadumist või saastumist või tagada konfiskeerimisvõimalus; d) kuriteovahendite või kriminaaltulu, sealhulgas vara arestimine, kui asja menetlev kohus need tõenäoliselt konfiskeerib ja on alust arvata, et omanik, valdaja või kontrollija püüab konfiskeerimisotsuse täitmist nurjata; e) kahtlustatava kasutatavate sidevahendite kaudu tema poolt vastuvõetava ja edastatava teabe pealtkuulamine ja läbivaatamine, sealhulgas e-kirjade läbivaatamine; f) sidepidamise jälgimine reaalajas, andes korralduse edastada kohe sidevõrkude andmeliiklusandmed, et teha kindlaks kahtlustatava asukoht ja temaga konkreetsel ajahetkel ühenduses olnud isikud; g) finantstehingute jälgimine, andes finantseerimis- või krediidiasutusele korralduse teavitada Euroopa Prokuratuuri reaalajas kõigist finantstehingutest, mida tehakse kahtlustatava valduses või kontrolli all oleva konkreetse konto kaudu või muude kontode kaudu, mille puhul on alust arvata, et neid kasutatakse kuriteoga seoses; h) tulevaste finantstehingute külmutamine, andes finantseerimis- või krediidiasutusele korralduse hoiduda tegemast finantstehinguid, mis on seotud kahtlustatava valduses või kontrolli oleva(te) konkreetse(te) konto(de)ga; i) jälitusmeetmete võtmine mitteavalikes kohtades, andes korralduse vaadata ja kuulata mitteavalikes kohtades toimuvat salaja pealt (v.a eraisiku kodu jälgimine) ja salvestada selle tulemused; j) varjatud uurimistoimingute teostamine, andes ametnikule korralduse tegutseda salaja või valeidentiteedi all; k) kahtlustatavate ja tunnistajate kohalekutsumine, kui on alust arvata, et nad võivad anda uurimise seisukohast kasulikku teavet; l) identifitseerimismeetmete rakendamine, andes korralduse teha isikutest fotosid, visuaalsalvestisi ja salvestada isiku biomeetrilised tunnused; m) tõendusmaterjalina vajalike objektide arestimine; n) ruumidesse sisenemine ja kaubaproovide võtmine; o) transpordivahendi inspekteerimine, kui on alust arvata, et transporditakse uurimisega seotud kaupa; p) isikute jälgimine ja kontrollimine, et teha kindlaks isiku asukoht; q) objektide jälgimine tehniliste vahendite abil, sealhulgas kauba kontrollitud kättetoimetamine ja kontrollitud finantstehingud; r) sihipäraste jälitustoimingute teostamine kahtlustatavate ja kolmandate isikute suhtes avalikes kohtades; s) juurdepääsu hankimine liikmesriikide või Euroopa avalikele registritele ja eraisikute poolt avalikes huvides peetavatele registritele; t) kahtlustatava ja tunnistajate küsitlemine; u) ekspertide määramine ametiülesande korras või kahtlustatava palvel, kui uurimistoimingute teostamiseks on vaja eriteadmisi. 2. Liikmesriigid tagavad, et Euroopa Prokuratuur võib kasutada lõikes 1 osutatud meetmeid uurimistegevuses ja süüdistuste esitamisel. Selliste meetmete suhtes kohaldatakse käesolevas artiklis ja liikmesriigi õiguses sätestatud tingimusi. Euroopa Prokuratuur võib nõuda või taotleda muude uurimismeetmete rakendamist peale lõikes 1 osutatud meetmete üksnes juhul, kui need on selle liikmesriigi õiguse kohaselt kättesaadavad, kus meedet tuleb rakendada. 3. Lõikes 1 osutatud üksikute uurimismeetmete rakendamist ei tohi nõuda ilma põhjuseta ja juhul, kui sama eesmärki saab saavutada vähem sekkuvate vahendite abil. 4. Liikmesriigid tagavad, et lõike 1 punktides a–j osutatud uurimismeetmete rakendamiseks tuleb saada selle liikmesriigi pädeva õigusasutuse luba, kus asjaomast meedet tuleb rakendada. 5. Lõike 1 punktides k–u osutatud uurimismeetmete rakendamiseks tuleb saada kohtu luba juhul, kui seda nõutakse selle liikmesriigi õigusega, kus asjaomast uurimismeedet tuleb rakendada. 6. Kui käesolevas artiklis sätestatud tingimused ja taotluse alusel meetme rakendamiseks loa andmise suhtes liikmesriigi õiguse kohaselt kohaldatavad tingimused on täidetud, antakse luba pädeva õigusasutuse kirjaliku põhjendatud otsusega 48 tunni jooksul. 7. Euroopa Prokuratuur võib taotleda pädevalt õigusasutuselt kahtlustatava vahistamist või eelvangistust vastavalt liikmesriigi õigusele. 4. jagu Uurimise lõpetamine ja süüdistuse esitamise pädevus Artikkel 27 Süüdistuse esitamine siseriiklikus kohtus 1. Euroopa prokuröril ja Euroopa delegaatprokuröridel on samasugused volitused nagu riigi prokuröridel seoses süüdistuste esitamise ja süüdlaste vastutusele võtmisega, eelkõige õigus esitada kohtus väiteid, osaleda tõendite kogumises ja rakendada kättesaadavaid õiguskaitsevahendeid. 2. Kui pädev Euroopa delegaatprokurör leiab, et uurimine tuleb lõpetada, esitab ta Euroopa prokurörile läbivaatamiseks juhtumi kokkuvõtte, süüdistusakti kavandi ja tõendite loetelu. Kui ta ei anna korraldust lõpetada juhtumi menetlemine vastavalt artiklile 28, annab Euroopa prokurör Euroopa delegaat prokurörile korralduse anda juhtum koos süüdistusaktiga liikmesriigi pädevasse kohtusse või saadab selle tagasi täiendavaks uurimiseks. Euroopa prokurör võib ka ise anda juhtumi liikmesriigi pädevasse kohtusse. 3. Liikmesriigi pädevale kohtule esitatav süüdistusakt peab sisaldama kohtumenetluses esitatavate tõendite loetelu. 4. Konsulteerides juhtumit kohtusse andva Euroopa delegaatprokuröriga ja pidades silmas nõuetekohast õigusemõistmist, valib Euroopa prokurör asjakohase kohtualluvuse ja määrab liikmesriigi pädeva kohtu järgmiste tingimuste alusel: a) kuriteo toimepaneku koht või mitme kuriteo korral enamiku kuritegude toimepaneku koht; b) süüdistatava alaline elukoht; c) tõendite asukoht; d) otseste ohvrite alaline elukoht. 5. Kui see on sissenõudmise, halduslike järelmeetmete või järelevalve eesmärgil vajalik, teavitab Euroopa prokurör süüdistusaktist riigi pädevaid ametiasutusi, huvitatud isikuid ja asjaomaseid liidu institutsioone, organeid ja asutusi. Artikkel 28 Juhtumi menetlemise lõpetamine 1. Euroopa prokurör lõpetab juhtumi menetlemise, kui süüdistuse esitamine on võimatu järgmistel põhjustel: a) kahtlustatava surm; b) uurimisalune tegevus ei ole kuritegu; c) kahtlustatavale antakse amnestia või immuniteet; d) süüdistus on vastavalt liikmesriigi õigusele aegunud; e) kahtlustatav on juba samade asjaolude põhjal liidus lõplikult õigeks või süüdi mõistetud või juhtumit on käsitletud artikli 29 kohaselt. 2. Euroopa prokurör võib juhtumi menetlemise lõpetada järgmistel põhjustel: a) asjaomane kuritegu on väike õigusrikkumine vastavalt direktiivi 2013/XX/EL (milles käsitletakse liidu finantshuve kahjustava pettuse vastast võitlust kriminaalõiguse abil) rakendamiseks vastuvõetud liikmesriigi õigusele; b) asjakohaste tõendite puudumine. 3. Euroopa Prokuratuur võib juhtumid, mille menetlemise ta on lõpetanud, saata edasi OLAFile või riigi pädevatele haldus- või õigusasutustele sissenõudmiseks, muude halduslike järelmeetmete rakendamiseks või järelevalve teostamiseks. 4. Kui uurimine algatati kannatanu esitatud teabe alusel, teavitab Euroopa Prokuratuur kannatanut juhtumi menetlemise lõpetamisest. Artikkel 29 Kokkulepe 1. Kui juhtumi menetlemist ei lõpetata ja kui see on nõuetekohase õigusemõistmise huvides, võib Euroopa Prokuratuur teha pärast seda, kui kahju on hüvitatud, kahtlustatavale ettepaneku maksta ühekordne trahv, mille tasumise järel lõpetatakse juhtumi menetlemine lõplikult (kokkulepe). Kui kahtlustatav ettepanekuga nõustub, maksab ta liidule ühekordse trahvi. 2. Euroopa Prokuratuur kontrollib kokkuleppega hõlmatud rahalise makse tasumist. 3. Kui kahtlustatav on kokkuleppega nõustunud ja trahvi ära maksnud, lõpetab Euroopa prokurör juhtumi menetlemise lõplikult ning teatab sellest ametlikult riigi pädevatele õiguskaitse- ja õigusasutustele ja asjaomastele liidu institutsioonidele, organitele ja asutustele. 4. Juhtumi menetlemise lõpetamine, millele on osutatud lõikes 3, ei kuulu kohtuliku kontrolli alla. 5. jagu Tõendite vastuvõetavus Artikkel 30 Tõendite vastuvõetavus 1. Euroopa Prokuratuuri poolt juhtumit menetlevale kohtule esitatud tõendid tunnistatakse kohtumenetluses vastuvõetavaks ilma hindamise või muu sarnase õigusliku toiminguta, kui kohus leiab, et nende vastuvõetavaks tunnistamine ei kahjusta Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklites 47 ja 48 sätestatud õiglase menetluse või kaitseõiguse põhimõtet, isegi kui kohtu asukohaliikmesriigi õiguses on selliste tõendite kogumise või esitamise kohta sätestatud teistsugused eeskirjad. 2. Juhul kui tõendid on tunnistatud vastuvõetavaks, ei tohi mõjutada liikmesriigi kohtu pädevust hinnata vabalt Euroopa Prokuratuuri poolt asjaomases menetluses esitatud tõendeid. 6. jagu Konfiskeerimine Artikkel 31 Konfiskeeritud vara käsutamine Kui liikmesriigi pädev kohus on Euroopa Prokuratuuri taotluse alusel teinud lõpliku otsuse konfiskeerida Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluva kuriteoga seotud vara või sellega saadud tulu, kantakse sellise vara või tulu rahaline väärtus liidu eelarvesse sellises ulatuses, mis on vajalik liidule tekitatud kahju korvamiseks. IV PEATÜKK MENETLUSLIKUD TAGATISED Artikkel 32 Kahtlustatavate, süüdistatavate ja muude menetluses osalevate isikute õigused 1. Euroopa Prokuratuuri tegevus toimub täielikus kooskõlas kahtlustatavate õigustega, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas, sealhulgas õigus õiglasele kohtulikule arutamisele ja kaitseõigus. 2. Euroopa Prokuratuuri menetlustes osalevatel kahtlustatavatel ja süüdistatavatel isikutel on vähemalt järgmised menetlusõigused, nagu need on sätestatud liidu õigusaktides ja liikmesriigi õiguses: (a) õigus suulisele ja kirjalikule tõlkele, nagu on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2010/64/EL; (b) õigus teabele ja õigus tutvuda kohtuasja materjalidega, nagu on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2012/13/EL; (c) õigus kaitsjale ning õigus suhelda kolmandate isikutega ja neile kinnipidamisest teatada, nagu on sätestatud [Euroopa Parlamendi ja nõukogu xx. xxxx 2013. aasta direktiivis 2013/xx/EL, mis käsitleb õigust kaitsjale kriminaalmenetluses ja õigust teatada kinnipidamisest]; (d) vaikimisõigus ja süütuse presumptsioon; (e) õigus saada õigusabi; (f) õigus esitada tõendeid, määrata eksperte ja kuulata ära tunnistajaid. 3. Kahtlustatavatel ja süüdistatavatel on lõikes 2 loetletud õigused alates hetkest, mil neid kahtlustatakse kuriteo toimepanemises. Kui riigi pädev ametiasutus on kinnitanud süüdistusakti kättesaamise, põhinevad kahtlustatava ja süüdistatava menetlusõigused asjaomase juhtumi suhtes kohaldataval siseriiklikul korral. 4. Lõikes 2 loetletud õigusi kohaldatakse peale kahtlustatava või süüdistatava ka muude isikute suhtes, keda Euroopa Prokuratuur ära kuulab, kui küsitlemise, ülekuulamise või ärakuulamise käigus hakatakse neid kahtlustama kuriteo toimepanemises. 5. Nii kahtlustatavad ja süüdistatavad kui ka muud Euroopa Prokuratuuri menetlustes osalevad isikud saavad kasutada kõiki kohaldatavast liikmesriigi õigusest neile tulenevaid menetlusõigusi, ilma et see piiraks käesolevas peatükis sätestatud õigusi. Artikkel 33 Vaikimisõigus ja süütuse presumptsioon 1. Euroopa Prokuratuuri menetluses osaleval kahtlustataval ja süüdistataval isikul on vastavalt liikmesriigi õigusele vaikimisõigus, kui tema käest küsitakse teo kohta, mille toimepanekus teda kahtlustatakse, ja teda tuleb teavitada, et ta ei ole kohustatud iseenda vastu tunnistama. 2. Kahtlustatavat ja süüdistatavat peetakse süütuks seni, kuni tema süü ei ole liikmesriigi õiguse kohaselt tõendatud. Artikkel 34 Õigus saada õigusabi Igal isikul, keda kahtlustatakse või süüdistatakse Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluva kuriteo toimepanekus, on vastavalt liikmesriigi õigusele õigus saada riigi ametiasutustelt täielikult või osaliselt tasuta õigusabi, kui tal ei ole piisavalt rahalisi vahendeid selle eest tasumiseks. Artikkel 35 Tõenditega seotud õigused 1. Kahtlustataval ja süüdistataval isikul on vastavalt liikmesriigi õigusele õigus esitada Euroopa Prokuratuurile kaalumiseks tõendeid. 2. Kahtlustataval ja süüdistataval isikul on vastavalt liikmesriigi õigusele õigus paluda Euroopa Prokuratuuril koguda uurimise seisukohast asjakohaseid tõendeid, sealhulgas määrata eksperte ja kuulata ära tunnistajaid. V PEATÜKK KOHTULIK KONTROLL Artikkel 36 Kohtulik kontroll 1. Euroopa Prokuratuuri käsitatakse oma ülesannete täitmise raames menetlustoimingute tegemisel kohtuliku kontrolli eesmärgil riigi ametiasutusena. 2. Kui käesoleva määrusega nähakse ette liikmesriigi õigusnormide kohaldamine, ei käsitata selliseid õigusnorme ELi toimimise lepingu artikli 267 kohaldamisel liidu õigusnormidena. VI PEATÜKK ANDMEKAITSE Artikkel 37 Isikuandmete töötlemine 1. Euroopa Prokuratuur võib isikute puhul, keda asjaomaste liikmesriikide õigusnormide alusel kahtlustatakse Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluva kuriteo toimepanemises või sellises kuriteos osalemises või kes on sellise kuriteo eest süüdi mõistetud, töödelda automaatselt või korrastatud automatiseerimata kataloogides vastavalt käesolevale määrusele üksnes lisa punktis 1 loetletud isikuandmeid järgmistel eesmärkidel: – kriminaaluurimine ja süüdistuse esitamine vastavalt käesolevale määrusele; – teabevahetus liikmesriikide pädevate asutuste ja muude liidu organitega vastavalt käesolevale määrusele; – koostöö kolmandate riikidega vastavalt käesolevale määrusele. 2. Euroopa Prokuratuur võib isikute puhul, keda asjaomaste liikmesriikide õigusnormide alusel käsitatakse Euroopa Prokuratuuri pädevusse kuuluva üht või mitut liiki kuriteoga seotud kriminaaluurimises või süüdistuse esitamisel tunnistaja või ohvrina, või alla 18aastaste isikute puhul töödelda üksnes lisa punktis 2 loetletud isikuandmeid. Selliseid isikuandmeid võib töödelda üksnes juhul, kui see on lõikes 1 sätestatud eesmärkidel rangelt vajalik. 3. Euroopa Prokuratuur võib erandjuhul ja piiratud aja jooksul, mis ei ületa selle juhtumi lõpetamiseks vajalikku aega, millega seoses andmeid töödeldakse, töödelda peale lõigetes 1 ja 2 osutatud andmete muid kuriteo asjaoludega seotud andmeid, kui need on otseselt asjassepuutuvad ja seotud Euroopa Prokuratuuri käimasoleva uurimisega ning kui nende töötlemine on lõikes 1 sätestatud eesmärkidel rangelt vajalik, tingimusel et neid andmeid töödeldakse kooskõlas käesoleva määrusega. Selle lõike kohaldamisest teavitatakse viivitamata artiklis 41 osutatud andmekaitseametnikku. 4. Euroopa Prokuratuur võib töödelda automaatselt või muul viisil isikuandmeid, mis avalikustavad rassilise või etnilise päritolu, poliitilised vaated, religioossed või filosoofilised veendumused, ametiühingusse kuulumise, tervisliku seisundi või seksuaalse sättumuse, üksnes juhul, kui sellised andmed on uurimise jaoks rangelt vajalikud ja kui need täiendavad muid, juba töödeldud isikuandmeid. Käesoleva lõike kohaldamisest teavitatakse viivitamata andmekaitseametnikku. Artikli 22 lõikes 4 osutatud registris ei või selliseid andmeid töödelda. Kui sellised muud andmed käsitlevad tunnistajaid või ohvreid lõike 2 tähenduses, teeb nende töötlemise kohta otsuse Euroopa prokurör. 5. Euroopa Prokuratuuri tegevuse raames toimuva isikuandmete töötlemise suhtes kohaldatakse määrust (EÜ) nr 45/2001. Käesoleva määrusega täpsustatakse ja täiendatakse määrust (EÜ) nr 45/2001 seoses operatiivsete isikuandmetega. Artikkel 38 Isikuandmete säilitamise tähtajad 1. Euroopa Prokuratuuri töödeldavaid isikuandmeid ei või säilitada kauem kui esimese järgmise kuupäevani: a) kuupäev, mil süüdistuse esitamine on takistatud kõigi uurimise ja süüdistuse esitamisega seotud liikmesriikide aegumistähtaegade tõttu; b) kuupäev, mil isik õigeks mõisteti ja kohtuotsus lõplikult jõustus; c) kolm aastat pärast kuupäeva, millal uurimise ja süüdistamisega seotud viimase liikmesriigi kohtuotsus lõplikult jõustus; d) kuupäev, mil Euroopa Prokuratuur otsustas, et uurimise või süüdistuse esitamise jätkamine ei ole enam vajalik. 2. Lõikes 1 osutatud andmete säilitamise tähtaegu kontrollitakse pidevalt asjakohase automatiseeritud töötlemissüsteemiga. Olenemata sellest vaadatakse iga kolme aasta järel pärast sisestamist üle, kas andmeid on vaja säilitada. Kui lisas osutatud isikuid käsitlevaid andmeid säilitatakse üle viie aasta, teavitatakse sellest vastavalt Euroopa andmekaitseinspektorit. 3. Kui üks lõikes 1 osutatud tähtaegadest on möödunud, kontrollib Euroopa Prokuratuur, kas andmeid on vaja tema ülesannete täitmiseks veel säilitada, ning võib erandina otsustada neid andmeid säilitada kuni järgmise kontrollimiseni. Andmete edasisist säilitamist tuleb põhjendada ja põhjused üles märkida. Kui otsust isikuandmete jätkuva säilitamise kohta ei tehta, kustutatakse need andmed automaatselt kolme aasta pärast. 4. Kui andmeid on vastavalt lõikele 3 säilitatud lõikes 1 osutatud kuupäevadest kauem, kontrollib Euroopa andmekaitseinspektor nende andmete säilitamise vajadust iga kolme aasta järel. 5. Juhul kui on olemas fail, mis sisaldab automatiseerimata ja korrastamata andmeid, kustutatakse kõik failis sisalduvad dokumendid ja nende koopiad, kui faili viimase automatiseeritud andmedokumendi säilitamise tähtaeg on möödunud. Artikkel 39 Logisse registreerimine ja dokumenteerimine 1. Euroopa Prokuratuur peab andmetöötluse seaduslikkuse kontrolli, enesekontrolli ning andmete nõuetekohase terviklikkuse ja turvalisuse eesmärgil arvestust oma tegevuses kasutatud isikuandmete kogumise, muutmise, neile juurdepääsu ning nende avalikustamise, kombineerimise ja kustutamise kohta. Sellised logid ja dokumendid kustutatakse pärast 18 kuu möödumist, kui andmeid kontrolli eesmärgil enam ei vajata. 2. Lõike 1 kohaselt koostatud logid ja dokumendid esitatakse taotluse korral Euroopa andmekaitseinspektorile. Euroopa andmekaitseinspektor kasutab seda teavet üksnes andmekaitse järelevalve, nõuetekohase andmetöötluse ning andmete terviklikkuse ja turvalisuse tagamiseks. Artikkel 40 Juurdepääsuluba isikuandmetele Euroopa Prokuratuuri poolt oma põhiülesannete täitmise eesmärgil töödeldavatele isikuandmetele on käesoleva määrusega ettenähtud ulatuses juurdepääs üksnes Euroopa prokuröril, Euroopa delegaatprokuröridel ja nende asjakohast luba omavatel töötajatel oma ülesannete täitmiseks. Artikkel 41 Andmekaitseametnik 1. Euroopa Prokurör nimetab ametisse andmekaitseametniku vastavalt määruse (EÜ) nr 45/2001 artiklile 24. 2. Määruse (EÜ) nr 45/2001 artiklis 24 sätestatud kohustuste täitmisel peab andmekaitseametnik: a) tagama isikuandmete edastamise kohta kirjaliku arvestuse pidamise; b) tegema koostööd Euroopa Prokuratuuri töötajatega, kes vastutavad andmetöötlusmenetluste ning sellealase koolituse ja nõustamise eest; c) koostama aastaaruande ning edastama selle Euroopa prokurörile ja Euroopa andmekaitseinspektorile. 3. Andmekaitseametnikul on oma ülesannete täitmisel juurdepääs kõigile Euroopa Prokuratuuris töödeldavatele andmetele ja kõigile Euroopa Prokuratuuri ruumidele. 4. Andmekaitseametnikku tema ülesannete täitmisel abistavatel Euroopa Prokuratuuri töötajatel on juurdepääs Euroopa Prokuratuuris töödeldavatele isikuandmetele ja Euroopa Prokuratuuri ruumidele, niivõrd kui see on nende ülesannete täitmiseks vajalik. 5. Kui andmekaitseametnik leiab, et määruse (EÜ) nr 45/2001 või käesoleva määruse isikuandmete töötlemist käsitlevaid sätteid ei järgita, teavitab ta sellest Euroopa prokuröri ja palub viimasel mittevastavus kindlaksmääratud aja jooksul kõrvaldada. Kui Euroopa prokurör ei kõrvalda töötlemise mittevastavust kindlaksmääratud aja jooksul, saadab andmekaitseametnik küsimuse arutamiseks edasi Euroopa andmekaitseinspektorile. 6. Euroopa prokurör võtab vastu määruse (EÜ) nr 45/2001 artikli 24 lõikes 8 osutatud rakenduseeskirjad. Artikkel 42 Juurdepääsuõiguse kasutamise üksikasjad 1. Iga andmesubjekt võib kasutada isikuandmetele juurdepääsu õigust vastavalt määrusele (EÜ) nr 45/2001 ja eelkõige selle artiklile 13. 2. Kui juurdepääs on piiratud vastavalt määruse (EÜ) nr 45/2001 artikli 20 lõikele 1, teavitab Euroopa Prokuratuur kirjalikult andmesubjekti vastavalt artikli 20 lõikele 3. Piirangu kohaldamise peamised põhjused võib jätta esitamata, kui sellise teabe esitamisel kaotaks piirang oma kehtivuse. Andmesubjekti teavitatakse vähemalt sellest, et Euroopa andmekaitseinspektor on teostanud kogu vajaliku kontrolli. 3. Euroopa Prokuratuur dokumenteerib lõikes 2 osutatud piirangu kohaldamise peamiste põhjuste teatamatajätmise põhjused. 4. Kui Euroopa andmekaitseinspektor kontrollib määruse (EÜ) nr 45/2001 artikleid 46 ja 47 kohaldades Euroopa Prokuratuuris toimuva töötlemise seaduslikkust, teavitab ta andmesubjekti vähemalt sellest, et Euroopa andmekaitseinspektor on teostanud kogu vajaliku kontrolli. Artikkel 43 Andmete parandamise ja kustutamise õigus ning andmete töötlemise piirangud 1. Juhul kui Euroopa Prokuratuuris töödeldavad isikuandmed tuleb ära parandada või kustutada või nende töötlemist tuleb piirata vastavalt määruse (EÜ) nr 45/2001 artiklitele 14, 15 või 16, parandab või kustutab Euroopa Prokuratuur sellised andmed või piirab nende töötlemist. 2. Määruse (EÜ) nr 45/2001 artiklites 14, 15 ja 16 osutatud juhtudel teavitatakse viivitamata kõiki sellised andmed saanud isikuid vastavalt määruse (EÜ) nr 45/2001 artiklile 17. Need isikud parandavad või kustutavad seejärel sellised andmed või piiravad nende töötlemist oma süsteemides vastavalt neile kohaldatavatele eeskirjadele. 3. Euroopa Prokuratuur teavitab andmesubjekti viivitamata ja vähemalt kolme kuu jooksul pärast asjakohase taotluse saamist kirjalikult, et teda käsitlevad andmed on ära parandatud või kustutatud või nende töötlemist on piiratud. 4. Euroopa Prokuratuur teavitab andmesubjekti kirjalikult andmete parandamise või kustutamise või nende töötlemise piiramise keelamisest ning võimalusest esitada Euroopa andmekaitseinspektorile kaebus ja kasutada õiguskaitsevahendeid. Artikkel 44 Andmekaitsega seotud vastutus 1. Euroopa Prokuratuur töötleb isikuandmeid selliselt, et on võimalik kindlaks teha, milline ametiasutus andmed esitas või kust on isikuandmed saadud. 2. Euroopa prokurör vastutab määruse (EÜ) nr 45/2001 ja käesoleva määruse järgimise eest. Euroopa Prokuratuurile esitatud isikuandmete edastamise õiguspärasuse eest vastutab isikuandmete esitaja ning liikmesriikidele, liidu organitele ja kolmandatele riikidele või organisatsioonidele esitatud isikuandmete eest vastutab Euroopa Prokuratuur. 3. Euroopa Prokuratuur vastutab kõigi tema töödeldavate andmete eest vastavalt muudele käesoleva määruse sätetele. Artikkel 45 Euroopa andmekaitseinspektori ja riiklike andmekaitseasutuste koostöö 1. Euroopa andmekaitseinspektor teeb andmekaitse järelevalve valdkonnas pädevate riigi ametiasutustega tihedat koostööd riigi osalust vajavates konkreetsetes küsimustes, eelkõige juhul kui andmekaitseinspektor või andmekaitse järelevalve valdkonnas pädev riigi ametiasutus tuvastab suured lahknevused liikmesriikide tavades või võimaliku ebaseadusliku andmete edastamise Euroopa Prokuratuuri teabeedastuskanalite kaudu, või seoses ühe või mitme riikliku järelevalveasutuse poolt käesoleva määruse rakendamise ja tõlgendamise kohta tõstatatud küsimustega. 2. Euroopa andmekaitseinspektor ja andmekaitse järelevalve valdkonnas pädevad riigi ametiasutused võivad lõikes 1 osutatud juhtudel, tegutsedes oma pädevuse piires, vajaduse korral vahetada asjakohast teavet, abistada üksteist auditite ja kontrollide tegemisel, analüüsida käesoleva määruse tõlgendamisel või kohaldamisel tekkinud küsimusi, uurida sõltumatu järelevalve või andmesubjektide õiguste teostamisega seotud probleeme, koostada ühtlustatud ettepanekuid probleemide ühiseks lahendamiseks ja suurendada teadlikkust andmekaitsealastest õigustest. 3. Siseriiklikud järelevalveasutused ja Euroopa andmekaitseinspektor kohtuvad käesolevas artiklis sätestatud eesmärkidel vajadust mööda. Nende kohtumiste kulud kannab ja nende korraldamise eest vastutab Euroopa andmekaitseinspektor. Esimesel kohtumisel võetakse vastu töökord. Vajaduse korral töötatakse ühiselt välja edasised töömeetodid. Artikkel 46 Euroopa andmekaitseinspektorile kaebuse esitamise õigus 1. Kui andmesubjekti poolt määruse (EÜ) nr 45/2001 artikli 32 lõike 2 kohaselt esitatud kaebus käsitleb artiklis 43 osutatud otsust, konsulteerib Euroopa andmekaitseinspektor selle liikmesriigi järelevalveasutuse või pädeva kohtuasutusega, kust andmed pärinevad, või juhtumiga otseselt seotud liikmesriigiga. Euroopa andmekaitseinspektor võtab tihedas koostöös siseriikliku järelevalveasutuse või pädeva kohtuasutusega vastu otsuse, mis võib hõlmata teabe edastamisest keeldumist. 2. Kui kaebus on seotud selliste andmete töötlemisega, mille Euroopa Prokuratuurile esitasid liidu organid, kolmandad riigid või organisatsioonid või eraisikud, tagab Euroopa andmekaitseinspektor, et Euroopa Prokuratuur on teostanud vajaliku kontrolli. Artikkel 47 Vastutus omavolilise või ebaõige andmetöötluse eest 1. Euroopa Prokuratuur vastutab omavolilise või ebaõige andmetöötlusega üksikisikutele tekitatud kahju eest vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 340. 2. Euroopa Prokuratuuri vastu lõikes 1 osutatud vastutuse alusel esitatud kaebusi lahendab Euroopa Kohus vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 268. VII PEATÜKK FINANTSKÜSIMUSI JA PERSONALI KÄSITLEVAD SÄTTED 1. jagu Finantssätted Artikkel 48 Finantsjuhtimises osalejad 1. Euroopa prokurör vastutab otsuste tegemise eest finants- ja eelarveküsimustes. 2. Euroopa prokuröri poolt vastavalt artikli 6 lõikele 3 määratud aseprokurör vastutab eelarvevahendite käsutajana Euroopa Prokuratuuri eelarve täitmise eest. Artikkel 49 Eelarve 1. Euroopa Prokuratuuri tulude ja kulude eelarvestus koostatakse igaks eelarveaastaks, mis vastab kalendriaastale, ja see esitatakse tema eelarves. 2. Euroopa Prokuratuuri eelarves esitatud tulud ja kulud on tasakaalus. 3. Ilma et see piiraks muude rahaliste vahendite kasutamist, koosnevad Euroopa Prokuratuuri tulud järgmisest: a) liidu osamaks, mis on kirjendatud liidu üldeelarvesse; b) tasud väljaannete ja muude Euroopa Prokuratuuri osutatavate teenuste eest. 4. Euroopa Prokuratuuri kulud hõlmavad personali-, haldus-, taristu- ja tegevuskulusid. 5. Kui Euroopa delegaatprokurörid tegutsevad Euroopa Prokuratuuri ülesannete raames, käsitatakse sellise tegevusega seotud asjakohaseid kulusid tegevuskuludena. Artikkel 50 Eelarve koostamine 1. Artiklis 48 osutatud Euroopa aseprokurör koostab igal aastal Euroopa Prokuratuuri järgmise eelarveaasta tulude ja kulude eelarvestuse projekti. Euroopa prokurör võtab selle projekti põhjal vastu Euroopa Prokuratuuri järgmise eelarveaasta tulude ja kulude eelarvestuse projekti. 2. Euroopa Prokuratuuri tulude ja kulude eelarvestuse projekt esitatakse komisjonile hiljemalt iga aasta 31. jaanuariks. Euroopa prokurör esitab ametikohtade loetelu kavandit sisaldava lõpliku eelarvestuse projekti komisjonile 31. märtsiks. 3. Komisjon esitab eelarvestuse projekti koos Euroopa Liidu üldeelarve projektiga Euroopa Parlamendile ja nõukogule (edaspidi „eelarvepädevad institutsioonid”). 4. Selle eelarvestuse projekti põhjal kannab komisjon Euroopa Liidu üldeelarve projekti kalkulatsioonid, mida ta peab ametikohtade loetelu põhjal vajalikuks, ning üldeelarvest eraldatava toetuse summa, ning esitab selle kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 313 ja 314 eelarvepädevatele institutsioonidele. 5. Eelarvepädevad institutsioonid kinnitavad Euroopa Prokuratuuri toetuseks kasutatavad assigneeringud. 6. Eelarvepädevad institutsioonid võtavad vastu Euroopa Prokuratuuri ametikohtade loetelu. 7. Euroopa prokurör võtab vastu Euroopa Prokuratuuri eelarve. See on lõplik pärast Euroopa Liidu üldeelarve vastuvõtmist. Vajaduse korral kohandatakse seda vastavalt. 8. Euroopa Prokuratuur teavitab Euroopa Parlamenti ja nõukogu võimalikult aegsasti igast kinnisvaraprojektist, millel on tõenäoliselt oluline rahaline mõju eelarvele, vastavalt määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artiklile 203. 9. Euroopa Parlament ja nõukogu teevad otsuse kinnisvaraprojekti kohta nelja nädala jooksul pärast seda, mil mõlemad institutsioonid selle kätte said, välja arvatud määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artiklis 203 osutatud vääramatu jõu korral. Kinnisvaraprojekti peetakse heakskiidetuks pärast nimetatud neljanädalase ajavahemiku möödumist, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu teevad selle ajavahemiku jooksul ettepaneku suhtes keelduva otsuse. Kui Euroopa Parlament ja/või nõukogu esitab nimetatud neljanädalase ajavahemiku jooksul nõuetekohaselt põhjendatud argumente, pikendatakse seda ajavahemikku üks kord kahe nädala võrra. Kui Euroopa Parlament või nõukogu teeb kinnisvaraprojekti suhtes keelduva otsuse, võtab Euroopa Prokuratuur oma ettepaneku tagasi ning võib esitada uue ettepaneku. 10. Euroopa Prokuratuur võib rahastada kinnisvara soetamise projekti laenuga, kui eelarvepädevad institutsioonid on selle kooskõlas määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 203 lõikega 8 eelnevalt heaks kiitnud. Artikkel 51 Eelarve täitmine 1. Artiklis 48 osutatud Euroopa aseprokurör, kes tegutseb Euroopa Prokuratuuri eelarvevahendite käsutajana, täidab Euroopa Prokuratuuri eelarvet omal vastutusel ja eelarves heakskiidetud piires. 2. Artiklis 48 osutatud Euroopa aseprokurör edastab igal aastal eelarvepädevatele institutsioonidele asjakohase teabe hindamismenetluse tulemuste kohta. Artikkel 52 Raamatupidamisaruanded ja eelarve täitmisele heakskiidu andmine 1. Eurojusti peaarvepidaja tegutseb Euroopa Prokuratuuri eelarve täitmisel tema peaarvepidajana. Huvide konflikti vältimiseks astutakse vajalikke samme. 2. Euroopa Prokuratuuri peaarvepidaja edastab igale lõppenud eelarveaastale järgneva aasta 1. märtsiks komisjoni peaarvepidajale ja kontrollikojale esialgse raamatupidamisaruande. 3. Euroopa Prokuratuur saadab eelarvehalduse ja finantsjuhtimise aruande Euroopa Parlamendile, nõukogule ja kontrollikojale lõppenud eelarveaastale järgneva aasta 31. märtsiks. 4. Komisjoni peaarvepidaja edastab igale lõppenud eelarveaastale järgneva aasta 31. märtsiks kontrollikojale Euroopa Prokuratuuri esialgse raamatupidamisaruande, mis on konsolideeritud komisjoni raamatupidamisaruandega. 5. Vastavalt määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 148 lõikele 1 esitab kontrollikoda oma tähelepanekud Euroopa Prokuratuuri esialgse raamatupidamisaruande kohta hiljemalt lõppenud eelarveaastale järgneva aasta 1. juuniks. 6. Kui kontrollikoda on määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 148 kohaselt esitanud oma tähelepanekud Euroopa Prokuratuuri esialgse raamatupidamisaruande kohta, koostab Euroopa Prokuratuuri eelarvevahendite käsutaja omal vastutusel Euroopa Prokuratuuri lõpliku raamatupidamisaruande. 7. Euroopa Prokuratuuri eelarvevahendite käsutaja edastab lõpliku raamatupidamisaruande Euroopa Parlamendile, nõukogule, komisjonile ja kontrollikojale hiljemalt lõppenud eelarveaastale järgneva aasta 1. juuliks. 8. Euroopa Prokuratuuri lõplik raamatupidamisaruanne avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas hiljemalt lõppenud eelarveaastale järgneva aasta 15. novembriks. 9 Artiklis 48 osutatud Euroopa aseprokurör saadab kontrollikojale vastuse kontrollikoja tähelepanekute kohta hiljemalt lõppenud eelarveaastale järgneva aasta 30. septembriks. Euroopa Prokuratuuri vastus saadetakse samal ajal ka komisjonile. 10. Euroopa Parlamendi taotluse korral esitab artiklis 48 osutatud Euroopa aseprokurör parlamendile määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 165 lõike 3 kohaselt kogu teabe, mida on vaja kõnealust eelarveaastat käsitleva eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetluse tõrgeteta sujumiseks. 11. Kvalifitseeritud häälteenamusega otsustava nõukogu soovituse põhjal annab Euroopa Parlament enne 15. maid aastal n + 2 heakskiidu artiklis 48 osutatud Euroopa aseprokuröri tegevusele aasta n eelarve täitmisel. Artikkel 53 Finantseeskirjad Euroopa prokurör võtab vastu prokuratuuri suhtes ko