[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel, 15.6.2006

SEK(2006)761 lõplik

KOMISJONI ARUANNE

2005. aasta konkurentsipoliitika aruanne

SISUKORD

Sissejuhatus 7

I – Monopolivastane võitlus – Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklid 81, 82 ja 86 11

A – Seadusandlikud, tõlgendavad ja menetluseeskirjad 11

1. Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine 11

2. Kokkulepped ja kooskõlastatud tegevused 12

2.1. Transpordi grupierandi määrused 12

2.1.1. Meretransport 12

2.1.2. Õhutransport 13

2.2. Mootorsõidukite turustamist käsitleva grupierandi määrus 14

3. Menetluseeskirjad 15

3.1. Toimikule juurdepääs 15

3.2. Turuteabe ja kaebuste käsitlemine 16

1. raam. Asutamislepingu artiklid 81 ja 82: ühenduse huvi väidetavate rikkumiste uurimisel ja prioriteetide seadmisel 17

4. ELi õigusaktide konkurentsianalüüs 19

5. Roheline raamat, mis käsitleb EÜ konkurentsieeskirjade rikkumisega tekitatud kahju hüvitamist 19

B – Artiklite 81, 82 ja 86 kohaldamine 22

1. Energeetika, põhitööstused, kemikaalid ja farmaatsiatooted 22

1.1. Energeetika 22

1.2. Põhitööstused 27

1.3. Kemikaalid 28

1.4. Farmaatsiatööstus 29

2. raam. AstraZeneca: valitsuse kehtestatud korra rikkumine farmaatsiasektoris 30

2. Informatsioon, side ja meedia 31

2.1. Elektrooniline side ja postiteenused 31

2.2. Meedia 36

2.3. Infotööstus, Internet ja tarbeelektroonika 39

3. Teenused 40

3.1. Finantsteenused 40

3.2. Transport 42

3.2.1. Õhutransport 42

3.2.2. Sisemaatransport 44

3.3. Jae- ja hulgikaubandus ning muud teenused 44

3.3.1. Kutsealad 44

3.3.2. Jäätmehooldus 46

4. Tööstus, tarbekaubad ja tootmine 47

4.1. Tarbekaubad ja toiduained 47

4.2. Mehhaanika- ja muu töötlev tööstus, sealhulgas transpordivahendite tootjad 48

5. Kartellid 52

5.1. Ülevaade kartellipoliitika arengust 52

5.1.1. Uus direktoraat 52

5.1.2. Komisjoni leebema kohtlemise programm 53

5.2. Juhtumid 55

C – Euroopa konkurentsivõrgustik: koostööülevaade 59

1. Üldine ülevaade 59

1.1. Poliitiline koostöö 59

1.2. Siseriiklike õigusaktide kohandamine, et tagada konkurentsieeskirjade tõhus täitmine riikide konkurentsiasutuste poolt 60

1.3. Üksikute juhtumitega seotud koostöö 60

2. Euroopa Liidu konkurentsieeskirjade kohaldamine ELi liikmesriikide kohtutes: aruanne määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 15 rakendamise kohta 63

2.1. Abi teabe või arvamuse vormis 63

2.2. Liikmesriikide kohtute otsused 63

2.3. Amicus curiae sekkumine 63

2.4. Siseriiklike kohtute kohtunike ELi konkurentsiõiguse alase täiendõppe rahastamine 64

2.5. Komisjoni esitatud määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 15 lõike 1 kohaste arvamuste kokkuvõte 64

3. Euroopa konkurentsivõrgustiku koostöö erinevates valdkondades 66

D – Valitud kohtuasjad 69

E – Statistika 75

II – Ühinemiste kontroll 78

A – Seadusandlikud ja tõlgendavad eeskirjad 79

1. Parandusmeetmete uuring 79

2. Ühinemisest loobumise uued suunised 81

3. Juhtumite sujuvam üleandmine – 2005. aasta kogemus 82

3.1. Statistiline ülevaade 82

3.2. Teatise-eelse üleandmise asjaolud 82

B – Komisjoni otsused 84

1. artikli 8 alusel vastuvõetud otsused 84

2. artikli 6 lõike 1 punkti b ja artikli 6 lõike 2 alusel vastuvõetud otsused 89

3. Üleandmised 92

4. Tagasivõetud teated/ärajäetud tehingud 96

C – Valitud kohtuasjad 99

D – Statistika 104

III – Riigiabi kontroll 106

A – Seadusandlikud ja tõlgendavad eeskirjad 106

1. Määrused, suunised ja teatised 106

1.1. Riigiabi tegevuskava 106

3. raam. Riigiabi tegevuskava 106

1.2. Piirkondliku riigiabi suunised aastateks 2007–2013 107

1.3. Uurimis-, arendus- ja uuendustegevusele riigiabi andmise uus raamistik 108

1.4. Teatis ekspordikrediidikindlustusele riigiabi andmise kohta 110

1.5. Keskkonnaabi suuniste muutmine 110

1.6. Üldist majandushuvi esindavad teenused 111

4. raam. Üldist majandushuvi esindavad teenused 111

2. Põllumajandus 112

2.1. Uus riigiabi käsitlev aastaaruandlussüsteem 112

2.2. Läbipaistvus 112

3. Süsi 113

4. Transport 113

5. Läbipaistvus 115

6. Laienemine 115

6.1. Olemasolev riigiabi uutes liikmesriikides 115

6.2. Bulgaaria ja Rumeenia ühinemine 116

B – Juhtumid 117

1. Äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antav abi 117

1.1. Äriühingute päästmiseks antav abi 117

1.2. Äriühingute ümberkorraldamiseks antav abi 118

2. Laevaehitus 123

3. Teras 125

4. Avalik-õiguslik ringhääling, lairibateenus ja filmitööstus 127

5. Pangandus 131

6. Piirkondlik abi 132

7. Uurimis- ja arendustegevuseks antav abi, uuendusabi 135

8. abi keskkonna kaitsmiseks ja energia säästmiseks 139

9. Koolitusabi, tööhõiveabi ning abi väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele 141

10. Maksualane abi 143

11. Abi loodusõnnetuste tekitatud kahju korvamiseks 148

12. Muu: tervishoid, postiteenused, riigikaitse 149

13. Põllumajandus 150

14. Kalandus 154

15. Süsi 155

16. Transport 155

16.1. Raudteetransport 155

16.2. Kombineeritud transport 156

16.3. Maanteetransport 156

16.4. Õhutransport 157

C – Riigiabi käsitlevate otsuste täitmine 159

1. Sissejuhatus 159

2. Üksikud juhtumid 160

D – Valitud kohtuasjad 162

E – Statistika 168

IV – Rahvusvaheline tegevus 170

A – Laienemine ja Lääne-Balkan 170

B – Kahepoolne koostöö 171

1. Sissejuhatus 171

2. Kokkulepped USA, Kanada ja Jaapaniga 171

3. Koostöö muude riikide ja piirkondadega 174

C – Mitmepoolne koostöö 177

1. Rahvusvaheline Konkurentsivõrgustik 177

2. OECD 179

V – 2006. aasta perspektiivid 183

1. Monopolivastane võitlus 183

2. Ühinemised 184

3. Riigiabi 184

4. Rahvusvaheline tegevus 185

Lisa – aruandes käsitletud juhtumid ja kohtuasjad 186

1. Asutamislepingu artiklid 81, 82 ja 86 186

2. Ühinemiste kontroll 188

3. Riigiabi 189

Sissejuhatus

KONKURENTSI PEADIREKTORI SISSEJUHATUS

2005. aastal tegi konkurentsi peadirektoraat suuri edusamme konkurentsieeskirjade tulemuslikumal ja paremini keskendatud kohaldamisel kõikides oma tegevusvaldkondades.

Kasutusele võeti riigiabi tegevuskava – laiaulatuslike reformide kogum, mille eesmärk on riigiabi eeskirjade täpsustamine, et soodustada paremini eesmärgistatud abi, näiteks uuenduste, riskikapitali, uurimis- ja arendustegevuse toetuseks ette nähtud abi. Riigiabi tegevuskava lõppeesmärk on muuta riigiabi kontrollimine prognoositavamaks, parandada majandustulemusi ja hallatavust. Riigiabi kontrollijate töökoormus kasvas oluliselt seoses juhtumite menetlemisega – 2005. aastal registreeriti 676 uut juhtumit (kasv võrreldes eelmise aastaga 8%).

Monopolivastases võitluses pööras konkurentsi peadirektoraat kõige rohkem tähelepanu kartellide kui konkurentsi kahjustava tegevuse kõige raskekujulisema vormi avastamisele, likvideerimisele ja karistamisele. Kartellid tõstavad kunstlikult kaupade ja teenuste hindu, vähendavad pakkumist ja takistavad uuendusi (mistõttu tarbijad maksavad madalama kvaliteedi eest kõrgemat hinda) ja võivad oluliselt suurendada Euroopa ettevõtete tootmiskulusid. Komisjoni leebema kohtlemise programmi edu, mille tulemusel on uuritavate kartellide arv kasvanud, on lootustandev märk selle poliitika tulemuslikkusest. 2005. aastal võttis komisjon vastu viis kartellidevastast otsust; trahve määrati kokku 683,029 miljoni euro ulatuses. Et suurendada jõudlust kartellidevastases võitluses, loodi 2005. aastal konkurentsi peadirektoraadi juurde spetsiaalne kartellide direktoraat.

Konkurentsi peadirektoraadi muu monopolivastane tegevus keskendus üha enam tarbijaid kõige rohkem kahjustavate tegevustega seotud juhtumite lahendamisele. Näiteks karistas komisjon reguleeriva süsteemi kuritarvitamise eest AstraZenecat, kes püüdis nii edasi lükata oma menutoote Loseciga konkureerivate geneeriliste ravimite turuletulekut. Ametlike rikkumismenetluste kõrval kasutati ka määrusega (EÜ) nr 1/2003 pakutud uut võimalust, millega ettevõtjad võtavad endale siduvaid kohustusi, et lahendada konkurentsiküsimusi. Seda tehti näiteks seoses Coca-Cola kaubanduspoliitikat käsitleva juhtumiga.

Määruse (EÜ) nr 1/2003 rakendamisel on oluliseks tähiseks kahe esimese sektorisisese uurimise alustamine artikli 17 kohaselt: üks finantsteenuste sektoris ja teine energeetikasektoris (gaas ja elekter), mõlemal on tähtis roll komisjoni majanduskasvu- ja tööhõivepoliitika laiemate eesmärkide saavutamisel. Nende sektorisiseste uurimistega täitis komisjon endale võetud kohustuse muuta täitetegevus ennetavamaks ja majanduspõhisemaks. Komisjon kasutab nimetatud uurimiste tulemusi, et selgitada, millised täite- ja seadusandlikud meetmed on neis sektorites siseturu nõuetekohase toimimise tagamiseks vajalikud. Konkurentsi peadirektoraadi peamised ülesanded 2006. aastal ja edaspidi on analüüsida ja nõuetekohaselt järgida sektorisiseste uurimiste tulemusi.

2005. aastal kasvas täitetegevus ühinemiste valdkonnas, seda ettevõtete ühinemiste ja omandamiste arvu üldise kasvu tõttu. Teatati 313 ühinemisest, mida on 25% rohkem kui 2004. aastal. Konkurentsi peadirektoraadi uurimised põhinevad üha enam põhjalikul asjaolude väljaselgitamisel. Keskendutakse usaldusväärset majandusanalüüsi vajavate ja kindlatel faktidel põhinevate konkurentsiprobleemide kindlakstegemisele. Eriti suurt tähelepanu pöörati ühinemistele, mis võivad takistada ELi liberaliseerimiseesmärkide saavutamist.

ELi konkurentsieeskirjade tõhusamaks muutmine oli nende ajakohastamise peamine eesmärk, mida on võimalik saavutada tagades komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutusi ühendava Euroopa konkurentsivõrgustiku nõuetekohane toimimine. Võrgustiku eesmärk on tagada ühtne ja järjepidev ELi konkurentsieeskirjade kohaldamine laienenud Euroopa Liidus. Seda arvesse võttes teatati konkurentsi peadirektoraadile määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 11 lõike 4 kohaselt ligikaudu 80 juhtumist, kui riigi konkurentsiasutus kavatses vastu võtta otsuse vastavalt asutamislepingu artiklile 81 ja/või 82.

Konkurentsi peadirektoraadil on koos infoühiskonna peadirektoraadiga oluline roll 2002. aastal komisjoni poolt vastu võetud elektroonilisi sidevahendeid käsitleva ja ELi konkurentsiõiguse põhimõtetele tugineva reguleeriva raamistiku rakendamisel. Nimetatud raamistiku kohaselt vastutab konkurentsi peadirektoraat koos infoühiskonna peadirektoraadiga riikide reguleerivate asutuste esitatud elektroonilise side turge reguleerivaid meetmeid käsitlevate teadete läbivaatamise eest. 2005. aastal vaadati läbi 201 sellist teadet (seda on kaks korda rohkem kui 2004. aastal, mil vaadati läbi 89 teadet). Võrreldes 2004. aastaga kahekordistus 2005. aastal ka nimetatud teateid käsitlevate komisjoni otsuste arv: 64-lt 117-le.

2005. aastal astuti olulisi samme, et tagada konkurentsi valdkonnas vastuvõetud komisjoni otsuste tulemuslikku rakendamist, mida näitab ametliku rikkumismenetluse alustamine (detsembris) Microsofti juhtumis. Ka riigiabi valdkonnas on alates 2000. aastast kuni 2005. aasta keskpaigani vähenenud vastuvõetud otsuste alusel tagasinõutava ebaseadusliku või ühisturuga kokkusobimatu riigiabi maht: 9,4 miljardi euro suurusest kogusummast oli 2005. aasta juuni lõpuks tagastatud umbes 7,9 miljardit eurot.

Lisaks riigiabi tegevuskavale tegi konkurentsi peadirektoraat olulisi edusamme ka ambitsioonikas konkurentsipoliitika läbivaatamise protsessis, mille eesmärk on süvendada konkurentsieeskirjade järgimist, et muuta ELi konkurentsieeskirjad tõhusamaks ja soodustada konkurentsi. Konkurentsi peadirektoraadi aruteludokument, mis käsitleb asutamislepingu artikli 82 rakendamist turuseisundi kuritarvitamise puhul, mis seisneb konkurentide turult väljatõrjumises, ning kahjunõudeid käsitleva rohelise raamatu vastuvõtmine aitab kaasa konkurentsikultuuri tõusule Euroopa Liidus. Näiteks võib tuua komisjoni ettepaneku tunnistada kehtetuks liinilaevanduskonverentside grupierand ELi konkurentsieeskirjadega keelatud piiravate kaubandustavade suhtes. Erandi kehtetuks tunnistamine on kasulik ELi eksportijatele, sest veokulu väheneb, samas säilivad usaldusväärsed teenused ja seega suureneb ELi asjaomase majandusharu konkurentsivõime.

Konkurentsi peadirektoraat investeeris 2005. aastal märkimisväärse summa õigusloome kvaliteedi parandamisega seotud algatuste toetamiseks. See hõlmas eelkõige uute algatuste väljavalimist komisjoni poolt, et hinnata nende mõju konkurentsile ning konkurentsi kaitsele suhetes liikmesriikidega. Lisaks poliitika väljatöötamisele aitasid nimetatud meetmed tõhustada konkurentsieeskirju ning muuta need äriringkondadele ja tarbijatele arusaadavamaks ja paremini prognoositavaks.

Üldiselt oli 2005. aasta edukas nii monopolidevastast võitlust ja ühinemisi käsitleva muudetud süsteemi kindlustamise kui ka riigiabi valdkonna laiaulatusliku reformimise poolest. 2005. aastal tehti olulisi edusamme ka rohkem tagajärgedele orienteeritud ja majanduslikul mõtlemisel põhineva konkurentsiküsimuste käsitluse rakendamisel kõikide olemasolevate juriidiliste dokumentide puhul. 2005. aastal alustas konkurentsi peadirektoraat mitmeid uusi ja tähtsaid projekte, eriti sektorisiseseid uuringuid, mille tulemused on tulevikus aluseks uutele algatustele ja/või täitemeetmetele. Need toovad kasu ELi tarbijatele, olgu need siis üksikisikud või ettevõtted, ja soodustavad konkurentsi Euroopa Liidus.

ÄRAKUULAMISE EEST VASTUTAVA AMETNIKU TEADE

Komisjon lõi ärakuulamise eest vastutava ametniku ametikoha, et usaldada monopolivastaste ja ühinemisjuhtumitega seotud haldusmenetlus sõltumatule isikule, kellel on kogemusi konkurentsi valdkonnas, võimaldades muuta menetluse objektiivsemaks, läbipaistvamaks ja tõhusamaks. Ärakuulamise eest vastutav ametnik tegutseb vastavalt talle antud volitusele.

Konfidentsiaalsus vs. toimikuga tutvumise tagamine vastavalt toimikule juurdepääsu reegleid käsitlevale teatisele

2005. aastal tekkis mitme juhtumi puhul keerukaid toimikuga tutvumisega seotud probleeme. Mitmes juhtumis, mille toimik sisaldas tuhandeid dokumente, mis olid põhjendatult kuulutatud konfidentsiaalseks, põhjustasid toimikuga tutvumise taotlused menetluses viivitusi. Kuna iga dokumendi puhul tuleb kontrollida, kas kaitseõiguse teostamise eesmärgil taotletav juurdepääs on konfidentsiaalsusest olulisem, on õigeaegse menetluse tagamisel esmatähtis toimikule juurdepääsu põhjalik ettevalmistus.

Kõikide osapoolte huvides on, et menetlus toimuks sujuvalt ja kiirelt. Seega peaksid teabe andjad ja konfidentsiaalsele teabele juurdepääsu taotlejad järgima konfidentsiaalsuse põhimõtteid. Need on:

- Teabe esitaja peaks esitama konfidentsiaalsustaotluse, mis on piisavalt põhjendatud ja piirdub teatud lõikudega, mille puhul saab põhjendatult eeldada tõsise kahju ohtu. Tuleb esitada teabe mittekonfidentsiaalne versioon, mis sisaldab iga väljajäetud osa lühikirjeldust. On oluline, et mittekonfidentsiaalne versioon ja väljajäetud teabe kirjeldus esitatakse viisil, mis võimaldab kõikidel toimikuga tutvuda võivatel pooltel otsustada, kas väljajäetud teave on nende kaitse seisukohalt oluline ja kas on piisavalt alust taotleda komisjonilt juurdepääsu kõnealusele teabele.

- Konfidentsiaalse teabega tutvumist taotlevad pooled peaksid esitama üksikasjaliku ja põhjendatud taotluse, milles on selgelt väljendatud nende kaitseõigusel põhinevat huvi teatud dokumentide vastu..

Ärakuulamise eest vastutavate ametnike otsused

2005. aastal võtsid ärakuulamise eest vastutavad ametnikud toimikuga tutvumisega seotud üksikute taotluste lahendamisel volituse artikli 8 alusel seitsmes asjas vastu 13 otsust. Vastavalt artiklile 8 võivad pooled taotleda tutvumist dokumentidega, mis nende arvates on vajalikud ärakuulamisõiguse nõuetekohaseks kasutamiseks ja mida ei ole neile võimaldatud konfidentsiaalsuse tõttu. Ärakuulamise eest vastutav ametnik võib keelduda loa andmisest selliste dokumentidega tutvumiseks või võimaldada neile täieliku või osalise juurdepääsu.

2005. aastal ei pidanud ärakuulamise eest vastutavad ametnikud tegema ühtegi otsust artikli 9 alusel. Volituse nimetatud artikli alusel otsustab ärakuulamise eest vastutav ametnik, et komisjon võib andmeid avaldada isegi ettevõtja vastuseisu korral, kui ta leiab, et andmed ei ole kaitstud või kui andmete avaldamise huvi ja avaldamisest tuleneva võimaliku kahju kaalumisel osutub avaldamine olulisemaks. Sellise otsuse võib edasi kaevata Euroopa kohtutesse ja üldiselt nimetatakse seda protsessi Akzo menetluseks.

Koormava menetluse vältimiseks on ärakuulamise eest vastutavad ametnikud kasutusele võtnud nn artikli 9 kasutamisele eelnevad kirjad. Nendega teatatakse ettevõtjatele ärakuulamise eest vastutava ametniku esialgne seisukoht enne lõpliku ja õiguslikult siduva otsuse tegemist artikli 9 kohaselt. 2005. aastal saadeti ettevõtjatele mitu sellist kirja.

Juhtumi toimiku reguleerimisala

2005. aasta jooksul tunnistasid ärakuulamise eest vastutavad ametnikud, et kooskõlas kohtupraktikaga peaks pooltel olema õigus taotluse esitamisel tutvuda kõikide väidetava rikkumisega objektiivselt seotud dokumentidega tingimusel, et nimetatud dokumentide konfidentsiaalsuse või ettevõttesisese iseloomu tõttu kohaldatakse tavapäraseid erandeid. Komisjoni vastavatel talitustel on siiski teatud vabadus otsustada, kas ühendada uuritavad juhtumid, mis nende arvates on piisavalt üksteisega seotud või mitte. Komisjoni talitused võivad objektiivsetel põhjustel otsustada, kas eri kauba- või geograafiliste turgude samaaegne uurimine on uuritava konkurentsivastase tegevuse terviklikuks ja põhjalikuks analüüsiks vajalik või mitte.

Ärakuulamise eest vastutavate ametnike aruanded ja suulised ärakuulamised

2005. aastal koostasid ärakuulamise eest vastutavad ametnikud vahe- ja/või lõpparuanded kolme ühinemisjuhtumi ja kaheteistkümne monopolivastase juhtumi kohta, millest mõne puhul toimus suuline ärakuulamine 2004. aastal. 2005. aastal taotleti suulist ärakuulamist kaheksa monopolivastase juhtumi puhul. Ühinemisjuhtumite menetluse käigus ärakuulamisi ei toimunud. Vähenev huvi suulise ärakuulamise vastu ühinemisjuhtumitel võib tuleneda poolte soovist kasutada nende käsutuses olevat piiratud aega võetavate kohustuste üle läbirääkimiste pidamiseks, selle asemel, et seada komisjoni hinnang kahtluse alla suurema kuulajaskonna ees, kuhu võivad kuuluda ka koondumise suhtes vaenulikult meelestatud ettevõtjad.

Suuliste teatiste esitamise kord

2005. aastal võeti kasutusele uus menetlus tagamaks, et ettevõtjaid, kes soovivad teha komisjoniga koostööd vastavalt leebema kohtlemise teatisele , ei segaks seda tegemast väljaspool ELi jurisdiktsiooni toimuva tsiviilõigusliku kahju menetluses avalduvad asjaolud. See tähendab, et kahtlustatava kartelli teistel liikmetel puudub tavajuurdepääs ettevõtte aruannetele (st CD-ROM-il/DVD-l või paberil). Selle asemel on nimetatud pooltel lubatud teha märkmeid leebemat kohtlemist taotleva poole ütluste salvestuse põhjal.

I – Monopolivastane võitlus – Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklid 81, 82 ja 86

A – SEADUSANDLIKUD, TÕLGENDAVAD JA MENETLUSEESKIRJAD

1. TURGU VALITSEVA SEISUNDI KURITARVITAMINE

1. 19. detsembril avaldas konkurentsi peadirektoraat aruteludokumendi turgu valitseva seisundi kuritarvitamist käsitlevate ELi konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (asutamislepingu artikkel 82).[1] Aruteludokumendi eesmärk on soodustada arutelu selle üle, kuidas kõige paremini kaitsta ELi turge turgu valitsevate ettevõtete poolse konkurente tõrjuva tegevuse eest, mille tulemusel väheneb tõenäoliselt ka turgudel säilinud konkurentsi piirav mõju. Dokumendis on asutamislepingu artikli 82 range kohaldamise jaoks esitatud raamistik, mis põhineb viimaste juhtumite majandusanalüüsil ning mis kehtestab ühe võimaliku metoodika kõige levinumate kuritarvituste, näiteks turuvallutusliku hinnapoliitika, ühe kaubamärgi pealesurumise, toote ostmise sidumise teise toote ostmise kohustusega ja tarnimisest keeldumise hindamiseks. Muude kuritarvitusvormidega, näiteks diskrimineeriva või kurnava tegevusega, tegeleb komisjon edasi 2006. aastal. Konkurentsi peadirektoraat on palunud esitada märkused praeguse aruteludokumendi kohta 31. märtsiks 2006.

2. Asutamislepingu artikkel 82 keelab turgu valitseva seisundi kuritarvitamise. Tavapärased kuritarvitusliigid on konkurentide turult väljatõrjumine ja kurnamine, kus turgu valitsev ettevõtte kasutab oma turujõudu näiteks kehtestades liiga kõrgeid hindu. Aruteludokument käsitleb ainult turult väljatõrjumist.

3. Dokumendis kirjeldatakse turgu valitseva ettevõtte konkurente tõrjuva tegevuse analüüsimise üldist raamistikku. Juba ainuüksi turgu valitseva ettevõtte olemasolu nõrgestab konkurentsi sellel turul. Seetõttu on konkurentsieeskirjade eesmärk takistada sellise ettevõtte tegevust, mis nõrgestaks turgu veelgi ja kahjustaks tarbijaid, sõltumata sellest, kas see kestaks lühikest, pikemat või pikka aega. Hindadega seotud tegevusega, näiteks mahahindlusega seoses arutatakse dokumendis, kas tegevust, mis võib tõrjuda ainult võrdseid konkurente, saab pidada konkurentsivastaseks. Dokumendis diskuteeritakse ka selle üle, kas tõhusust tuleks arvesse võtta asutamislepingu artikli 82 alusel, ja kui tuleb, siis kuidas. Kui seda tuleks teha, peaks väidetav tõhusus üles kaaluma kõnealuse tegevuse piirava mõju.

4. Konkurentsi peadirektoraat korraldab aruteludokumendi üle laiaulatuslikke konsultatsioone. Dokumenti on juba arutatud Euroopa konkurentsivõrgustikus ja nüüd on alanud selle avalik arutelu. Konsultatsioonide käigus korraldab komisjon 2006. aasta kevadel turgu valitseva seisundi kuritarvitamist ja eriti aruteludokumendis esitatud raamistikku käsitleva avaliku arutelu.

2. KOKKULEPPED JA KOOSKÕLASTATUD TEGEVUSED

2.1. TRANSPOR di grupierandi määrused

2.1.1. M eretransport

Nõukogu määruse (EMÜ) nr 4056/86 kehtetuks tunnistamine – liinilaevanduskonverentside grupierand

5. 14. detsembril võttis komisjon vastu nõukogu määruse ettepaneku,[2] millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 4056/86, millega nähakse ette üksikasjalikud eeskirjad asutamislepingu artiklite 85 ja 86 rakendamiseks meretranspordis.[3] Nõukogu teeb ettepanekut käsitleva otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga.

6. Eesmärk on kaotada liinilaevanduskonverentside grupierand, mis võimaldab konverentsidel osalevatel laevandusettevõtjatel kehtestada lastihindu ja reguleerida veomahte. Pärast kolm aastat kestnud analüüsi näitas mõju hindamine, et liinilaevanduse konverentsid ei vasta artikli 81 lõikes 3 esitatud neljale kumulatiivsele tingimusele ja et grupierandi tühistamine alandab tõenäoliselt veohindu, samas kui usaldusväärsed teenused säilivad ja Euroopa asjaomase majandusharu, eriti ELi eksportijate konkurentsivõime tugevneb. Ettepanekus on liinilaevanduskonverentside grupierandit käsitlevate sätete rakendamiseks kavandatud kaheaastane üleminekuaeg, mis algab määruse vastuvõtmisest nõukogu poolt.

7. Ettepaneku eesmärk on ka muuta nõukogu määrust (EÜ) nr 1/2003,[4] laiendades selle reguleerimisala kabotaažile ja trampteenustele ja seega kohaldades samu üldiseid konkurentsieeskirju kõikides majandustegevuse valdkondades.

8. Et hõlbustada üleminekut täiesti vabale konkurentsile kavatseb komisjon 2007. aastal välja anda asjakohased suunised konkurentsi kohta meretranspordi valdkonnas.

Komisjoni määruse (EÜ) nr 823/2000 kehtivusaja pikendamine ja muutmine – konsortsiumide grupierand

9. 20. aprillil võttis komisjon vastu määruse (EÜ) nr 611/2005, millega muudetakse olemasolevat liinilaevandusettevõtjate konsortsiumide grupierandi määrust.[5] Sellega pikendatakse komisjoni määruse (EÜ) nr 823/2000 kehtivusaega kuni 25. aprillini 2010 ja tehakse sellesse kaks väiksemat muudatust. Muudatused võimaldavad konsortsiumi liikmel trahvi maksmata konsortsiumi kokkuleppest taganeda esimese 24 kuu jooksul, mis on varem lubatust 6 kuud pikem aeg. Algset perioodi kohaldatakse juhul, kui kehtiva kokkuleppe pooled nõustuvad tegema uusi ja olulisi investeeringuid konsortsiumi osutatavatesse meretransporditeenustesse. Nimetatud investeeringud peavad moodustama vähemalt poole konsortsiumi liikmete koguinvesteeringust. Peale selle on muudetud ühte erandi põhitingimust, nimelt tegeliku hinnakonkurentsi olemasolu nõuet konsortsiumis: nüüd võib konkurentsi olemasolu tõestamisel arvesse võtta ka „konfidentsiaalseid üksiklepinguid”.

10. Konsortsiumide grupierand on tihedalt seotud liinilaevanduskonverentside grupierandiga (nõukogu määrus (EÜ) nr 4056/86). Kahe grupierandi tiheda seotuse tõttu leidis komisjon, et enne nõukogu määruse (EÜ) nr 4056/86 läbivaatamise lõpetamist pole vajalik ega õige teha konsortsiumide grupierandisse olulisi muudatusi.

2.1.2. Õhutransport

Komisjoni grupierandimääruse (EMÜ) nr 1617/93 asendamine

11. Komisjon jätkas komisjoni määruse (EMÜ) nr 1617/93[6] 2004. aastal alanud läbivaatamisega seotud konsultatsioone, avaldades 2. märtsil konsultatsioonide käigus esitatud ettepanekuid sisaldava aruteludokumendi.

12. 15. novembril võttis komisjon vastu komisjoni määrust (EMÜ) nr 1617/93 asendava grupierandi määruse esialgse eelnõu. Eelnõu tuleb arutusele konkurentsi piiravat tegevust ja turgu valitsevat seisundit käsitlevas nõuandekomitees. Grupierandi määruse esialgses eelnõus on sätestatud, et:

13. ELi sisestel lennuliinidel võib reisijateveo tariifide suhtes grupierandit kasutada kuni 31. detsembrini 2006; pärast nimetatud kuupäeva grupierandi kasutusaega ei pikendata;

14. teenindusaegade jaotamise ja lennujaamade sõiduplaanide koostamise suhtes kasutatakse grupierandit kuni 31. detsembrini 2006; pärast nimetatud kuupäeva grupierandit ei pikendata;

15. ELi ja kolmandate riikide vahelistel lennuliinidel võib reisijateveo tariifide suhtes grupierandit kasutada kuni 31. detsembrini 2008 tingimusel, et on täidetud andmete esitamise kohustus.

16. Samaaegselt uue grupierandimääruse ettevalmistamisega arutavad komisjoni talitused IATA ja mitme üksiku lennuettevõtjaga lennuettevõtjate ühistegevuse tulevikku.

2.2. Mootorsõidukite turustamist käsitleva grupierandi määrus

Grupierand ei hõlma enam asukohta käsitlevaid sätteid sõidukite turustuslepingutes

17. 1. oktoobril jõustus viimane osa mootorsõidukite turustamisel kohaldatavate konkurentsieeskirjade reformist: komisjoni mootorsõidukite grupierandi määrus (EÜ) nr 1400/2002 ei sisalda enam autotootjate ja edasimüüjate vahel sõlmitud turustuslepingutes sisalduvaid asukohta käsitlevaid klausleid. Asukohta käsitlevad klauslid on sõidukite turustuslepingute klauslid, millega määratakse kindlaks edasimüüja peamine asukoht ja keelatakse tal omada autode müügi- või turustuskohti mujal.

18. Uus eeskiri käsitleb sõiduautosid ja väikseid tarbesõidukeid. Seda ei kohaldata ainuturustussüsteemide ja kokkulepete suhtes, mille turumõju on minimaalne.[7] Valikturustuse kokkulepete puhul tähendab uus eeskiri, et asukohta käsitlevatele klauslitele, mis keelavad edasimüüjatel täiendavate müügi- või turustuskohtade avamise, ei laiene grupierandi määrusega antud õiguskaitse.

19. Uue eeskirja aluseks olev poliitiline eesmärk on kahesugune:[8]

20. vähendada territoriaalseid piiranguid, et tarbijad saaksid kasu edasimüüjatevahelisest konkurentsist, eriti hindadest ja eelkõige piirkondades, kus neil ei ole tegelikku võimalust valida sama kaubamärgi edasimüüjate vahel; ja

21. soodustada uuenduslike turustusvormide arengut, näiteks mitut kaubamärki müüvad müügikohad.

22. Käsitledes asukohta käsitlevaid klausleid vastavalt määruse artiklile 5, tunnistas komisjon, et iga juhtumi puhul tuleb eraldi hinnata, kas klausel vastab kõikidele tingimustele, mis on nõutavad erandi põhjendamiseks artikli 81 lõike 3 alusel. Asukohta käsitlevate klauslite kõige tõenäolisem positiivne mõju valikturustussüsteemide puhul on see, et nad võivad takistada juba tegutsevate edasimüüjate investeeringutest ja müügiedendustegevuse ärakasutamist.

23. Seoses määruses nimetatud esimest tüüpi asukohta käsitlevate klauslitega, st täiendavate müügi kohtade rajamist keelavate klauslitega, ei ole selge, kuidas autotootjad saavad nõuda lisamüügikohtade piiramist, et vältida ühtede edasimüüjate ärakasutamist teiste poolt. Määruse kohaselt võivad autotootjad nõuda, et lisamüügikohad vastaksid kõikidele sama piirkonna esinduste suhtes kohaldatavatele kvaliteedistandarditele ja kontrollida vastavust enne müügikoha avamist. Sellega välditakse tavaliselt juba tegutsevate edasimüüjate investeeringute ja müügiedendustegevuse ärakasutamise ohtu. Peale selle ei ole tõenäoline, et lisamüügikohad suurendaksid autotootjate tehingu- ja logistilisi kulusid, sest kehtiv edasimüüjaga sõlmitud leping määrab jätkuvalt koha, kuhu autotootja peab tellitud sõidukid toimetama. See tähendab, et kui edasimüüja avab lisamüügikoha teises liikmesriigis, ei ole kohaliku importijaga vaja sõlmida lisalepingut, kuigi autotootja võib kohalikule importijale delegeerida teatud ülesandeid, näiteks kvaliteedinõuetele vastavuse kontrollimise. Ostutingimused ja müügieesmärgid on jätkuvalt kindlaks määratud kehtivas edasimüügilepingus.

24. Seoses määruses nimetatud teist tüüpi asukohta käsitlevate klauslitega, st täiendavate tarne kohtade olemasolu keelavate klauslitega, võib asutamislepingu artikli 81 alusel teostatud individuaalne analüüs anda teistsuguse tulemuse. Oht, et selliseid tarnekohti kasutatakse (ära), et rakendada oma kasuks sihtterritooriumil tuntud edasimüüja investeeringuid, müügiedendustegevust ja maineväärtust, on suurem. Kui tarnekohta kasutatakse müügikohana de facto (mitte ainult sõidukite üleandmiseks), võib tootja edukalt toetuda artikli 81 lõikes 3 ettenähtud erandile tingimusel, et tarnekohtade avamise piiramine on ainus viis vältida nimetatud ärakasutamisohtu, mis tooks kaasa tootja turustusvõrgu destabiliseerumise.

3. MENETLUSEESKIRJAD

3.1 . Toimikule juurdepääs

25. 13. detsembril võttis komisjon vastu teatise komisjoni toimikutele juurdepääsureeglite kohta konkurentsi- ja ühinemisasjades.[9] Teatises on esitatud toimikuga tutvumise õiguse kasutamise õiguslik raamistik kooskõlas teatises sõnaselgelt nimetatud sätetega. See ei hõlma dokumentide esitamise võimalust muude menetluste puhul. Teatises kirjeldatud toimikuga tutvumise õigus, mis erineb määruses (EÜ) nr 1049/2001[10] sätestatud üldisest dokumentidele juurdepääsu õigusest, võimaldab isikutel, kellele komisjon on adresseerinud vastuväiteteatise, kasutada tulemuslikult oma kaitseõigusi.

26. Teatise, millega asendatakse 1997. aastal vastu võetud teatis toimikutele juurdepääsu kohta, eesmärk on muuta konkurentsi ja ühinemisasjades esitatud toimikuga tutvumise taotluste komisjonis läbivaatamise menetlus läbipaistvamaks ja selgemaks. Seetõttu on teatises märgitud, et komisjoni vastuväiteteatise adressaatidel on õigus tutvuda nii elektroonilises vormis kui ka trükitud toimikuga. Teatises on nimetatud need juhud, millal pooltel lubatakse toimikuga tutvuda. Teatises on märgitud, et „komisjoni toimik” hõlmab kõiki komisjoni vastuväiteteatise aluseks oleva asjaomase menetlusega seotud dokumente (sealhulgas liikmesriikidega vahetatud dokumente), ärisaladusi ja muud konfidentsiaalset teavet pooltele siiski ei avaldata. Komisjoni mõistes on sisedokumendid põhimõtteliselt kogu komisjoni ja välisekspertide vaheline kirjavahetus. Menetlusega seoses tellitud uuringu tulemused ja dokumendid, mis on vajalikud uuringus kasutatud metoodika mõistmiseks või selle õigsuse kontrollimiseks, on siiski avalikud.

27. Teatises on põhjalikult kirjeldatud konfidentsiaalse teabe käsitlemise ja toimikuga tutvumise õiguse kasutamise korda. Samuti kirjeldatakse konfidentsiaalsusvaidluste lahendamise korda, sealhulgas ärakuulamise eest vastutavate ametnike rolli.

28. Teatises käsitletakse ka monopolivastastes menetlustes kaebuse esitajate ja ühinemismenetlusega seotud muude isikute teatavatele dokumentidele juurdepääsu õigust. Nimetatud õigus on siiski piiratum, kui toimikuga tutvumise õigus.

3.2. Turuteabe ja kaebuste käsitlemine

29. Komisjon väärtustab ettevõtjate ja tarbijate antud teavet, sest see aitab tagada konkurentsieeskirjade tulemusliku täitmise. Komisjon on tänulik, kui talle teatatakse halvasti toimivatest turuvaldkondadest ja konkurentsieeskirjade rikkumise kahtlustest.

30. Kõnealust teavet saab komisjonile esitada mitmel viisil:

31. Rikkumistest teatamisele ja leebema kohtlemise taotlustele[11] pööratakse kõige rohkem tähelepanu. Kartellid on kõige halvem konkurentsivastase tegevuse vorm ja komisjon teeb suuri jõupingutusi nende vastu võitlemisel.

32. Turuteave[12] on alati teretulnud, sõltumata sellest, kas teave annab põhjust üksikjuhtumi uurimiseks või mitte. Ainult eri allikatest eri andmeid kogudes saab komisjon turgu õigesti mõista.

33. Ametlikud kaebused,[13] mis tõstatavad ühenduse huvidega seotud probleeme ja sisaldavad sobivat taustteavet, on samuti teretulnud. Mitmed olulised komisjoni otsused oleks kaebuse esitaja antud teabeta ja aktiivse toetuseta jäänud vastu võtmata. Enne ametliku kaebuse esitamist tuleks ühendust võtta konkurentsi peadirektoraadiga. Kaebuse esitamise eel võetud mitteametlikud kontaktid võimaldavad juba varakult arutada kaebuse esitaja käsutuses olevat teavet ja selgitada, kas juhtum võiks olla komisjoni jaoks tähtis.

34. Kõik nimetatud teabe esitamise viisid on olulised ja võivad põhjustada sunnimeetmete võtmise. Komisjon kaalub hoolikalt kõiki saadud teateid ja vastab neile.

1. RAAM. ASUTAMISLEPINGU ARTIKLID 81 JA 82: ÜHENDUSE HUVI VÄIDETAVATE RIKKUMISTE UURIMISEL JA PRIORITEETIDE SEADMISEL Potentsiaalsetel kaebuste esitajatel palutakse enne komisjonile ametliku kaebuse esitamist arvesse võtta järgmisi asjaolusid. Liikmesriikide konkurentsiasutused ja kohtud Kaaludes ametliku kaebuse esitamist komisjonile, peaksid tarbijad ja ettevõtjad arvestama sellega, et ka liikmesriikide konkurentsiasutused kohaldavad ELi konkurentsieeskirju ja teevad koostööd komisjoniga Euroopa konkurentsivõrgustiku raames. Seetõttu peaksid potentsiaalsed kaebuste esitajad kaaluma, kas sellega ei võiks tegeleda liikmesriigi konkurentsiasutus. Näiteks kui kahtlustatav rikkumine mõjutab konkurentsi peamiselt ühe liikmesriigi territooriumil, võib juhtumiga tahta tegeleda selle riigi konkurentsiasutus. Isegi kui juhtum mõjutab konkurentsi mitmes liikmesriigis, võivad riikide konkurentsiasutused teha koostööd tõendite kogumisel ja juhtumi uurimisega hakkavad tegelema kahe-kolme liikmesriigi konkurentsiasutused üheskoos. Üksikasjalikumad suunised Euroopa konkurentsivõrgustiku tööjaotuse kohta on avaldatud komisjoni veebilehel.[14] Potentsiaalsed kaebuse esitajad peaksid kaaluma ka hagi esitamist oma riigi kohtusse. Paljusid juhtumeid, sealhulgas lepinguliste kohustuste täitmise nõuded, artikli 81 lõikes 2 ettenähtud lepingu tühistuse kui tsiviilõigusliku sanktsiooni kohaldamine või hagi tagamise abinõude rakendamine[15], saab nõuetekohaselt lahendada siseriiklikus kohtus. Komisjon toetab konkurentsivastase tegevuse tõttu kannatanute õigust nõuda tekitatud kahju hüvitamist[16] siseriiklikus kohtus ja on välja andnud rohelise raamatu,[17] milles selgitatakse, kuidas lihtsustada kahju hüvitamise nõudmist. Prioriteedid Igaüks, kes kaalub komisjonile ametliku kaebuse esitamist, peaks arvestama ka, et kuigi komisjon suhtub igasugusesse talle esitatud teabesse väga tõsiselt, ei ole tal ressursse kõikide probleemide uurimiseks, millele tema tähelepanu on juhitud. Komisjon peab seadma prioriteedid ja keskendama oma piiratud ressursid kõige raskemate rikkumiste uurimisele ja karistamisele nende toimepaneku eest ning ELi konkurentsipoliitika väljatöötamise ning asutamislepingu artiklite 81 ja 82 ühetaolise kohaldamise seisukohalt oluliste juhtumite käsitlemisele.[18] Olemasolevale teabele tuginedes kasutab komisjon ühte või mitut järgmist kriteeriumi, olenevalt sellest, mis on vastava juhtumi puhul asjakohane, et otsustada, kas ühendusel on piisavalt huvi selle vastu, et kaebust põhjalikult uurida:[19] mõju olulisus konkurentsi toimimisele siseturul, mida näitab eelkõige: kaebuses kirjeldatud tegevuse geograafiline ulatus või majanduslik olulisus või turu suurus või asjaomase toote või tegevuse olulisus lõpptarbijatele; või ettevõtjate, kelle peale on kaebus esitatud, turupositsioon või kõnealuse turu üldine toimimine; vajaliku uurimise ulatus või keerukus, rikkumise tuvastamise tõenäolisus ja kas nimetatud asjaolusid arvestades on otstarbekas teostada põhjalik uurimine; kaebuse esitaja võimalus lahendada asi liikmesriigi siseriiklikus kohtus, võttes eelkõige arvesse seda, kas juhtumi suhtes on juba rakendatud eraõiguslikke õiguskaitsevahendeid või kas on tegemist juhtumiga, mida saab nõuetekohaselt lahendada eraõiguse kaudu; teatud õigusprobleemi(probleeme), mida komisjon juba uurib seoses ühe või mitme muu juhtumiga või mida on juba uuritud ja/või mille suhtes on ühenduse kohtutes alustatud menetlust, käsitleva üksiku kaebusega tegelemise asjakohasus; kaebuses nimetatud tegevuse lõpetamine või muutmine, eriti juhul, kui vastavalt määrusele (EÜ) nr 1/2003 vastu võetud komisjoni otsusega on kohustused muudetud siduvaks või kui ettevõtjad, kelle peale kaebus on esitatud, on muutnud oma tegevust muudel põhjustel, tingimusel, et väidetava rikkumise konkurentsivastane mõju ja tõsidus ei muuda kaebust ühenduse jaoks olulisemaks hoolimata tegevuse lõpetamisest või muutmisest; kaebuses nimetatud tegevusest mõjutatud ühenduse või siseriikliku õiguse muude valdkondade olulisus võrreldes kaebuses nimetatud konkurentsiprobleemide olulisusega. Nimetatud kriteeriume rakendatakse siiski paindlikult. Pole võimalik määratleda abstraktseid reegleid selle kohta, millal on komisjoni sekkumine õige ja millal mitte. Alati võib ette tulla eeltoodud punktides nimetamata jäänud asjaolusid, mis võivad teatud juhtumi olulisust suurendada või vähendada. Samuti ei ole komisjon kohustatud loobuma juhtumi uurimisest, kui ühendusel ei ole selle vastu huvi. Kuid kui komisjoni arvates ei ole ühenduse huvi põhjaliku uurimise teostamiseks piisav, lükkab ta tavaliselt kaebuse tagasi, viidates ühele või mitmele eelnimetatud kriteeriumile. Komisjon püüab kaebuse esitajatele teatada nelja kuu jooksul alates kaebuse saamisest, kas ta kavatseb juhtumit uurida või mitte. |

- 4. ELI ÕIGUSAKTIDE KONKURENTSIANALÜÜS

35. Üks 22.–23. märtsil uuesti käivitatud Lissaboni strateegias nimetatud keskseid meetmeid oli õiguskeskkonna täiustamine nii ELi kui ka siseriiklikul tasandil, et soodustada konkurentsi. Töö parema õigusliku reguleerituse saavutamiseks algas 2002. aastal vastavalt komisjoni tegevuskavale, mida muudeti 16. märtsil. Tegevuskava hõlmab kõiki veel vastu võtmata ELi õigusaktide ettepanekuid, olemasolevaid eeskirju (lihtsustamine), uusi õigusakte ning poliitilisi ettepanekuid. Kooskõlas tegevuskavaga võttis komisjon juunis vastu läbivaadatud mõju hindamise suunised,[20] milles käsitletakse kõiki komisjoni aasta tööprogrammi kuuluvaid seadusandlikke ja poliitilisi algatusi. Nimetatud hindamiste käigus uuritakse tuvastatud probleemi lahendamise võimalusi ja hinnatakse nende majanduslikku, keskkonna- ja sotsiaalset mõju.

36. Mõju hindamise suunistes kinnitatakse, et „tugev konkurents seda toetavas ärikeskkonnas on tootlikkuse kasvu ja konkurentsi peamisi tõukejõude”.[21] Seetõttu on konkurentsianalüüs mõju hindamise lahutamatu osa. Mõju hindamise suunised sisaldavad selliste ettepanekute tüüpide, mida tuleb analüüsida nende võimaliku konkurentsi kahjustava mõju seisukohalt, mittetäielikku loetelu (näiteks liberaliseeritud võrgutööstust reguleerivad õigusaktid, meetmed, mis mõjutavad turuletuleku ja turult lahkumise tõkkeid, erandid konkurentsieeskirjadest jne).[22]

37. Peamine konkurentsianalüüsis kasutatav konkurentsimõju hindamise kriteerium hõlmab kahte küsimust, millele tuleb leida vastus analüüsi alguses. Esiteks: milliseid konkurentsipiiranguid võib ettepanek otseselt või kaudselt kaasa tuua (kas sellega piiratakse turulepääsu või kas mõjutatakse äritegevust jne)? Teiseks: kas kõnealust poliitilist eesmärki saab saavutada vähem piiravate vahenditega ? Konkurentsianalüüsi tulemusena võidakse teatud poliitiliste eesmärkide saavutamiseks valida vähem piirav seadusandlik või turul põhinev meetod, vältides seega põhjendamatuid või liigseid konkurentsipiiranguid. See on nii tarbijate kui ka majandusharu huvides.

5. ROHELINE RAAMAT, MIS KÄSITLEB EÜ KONKURENTSIEESKIRJADE RIKKUMISEGA TEKITATUD KAHJU HÜVITAMIST

38. Asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade täitmist saavad kindlustada nii konkurentsiasutused (täitmise tagamine avaliku õiguse kaudu) kui ka eraõiguslikud isikud menetluse algatamisega siseriiklikes kohtutes (täitmise tagamine eraõiguse kaudu). Üks ELi konkurentsieeskirjade ajakohastamise eesmärke oli siseriiklike kohtute ja konkurentsiasutuste rolli taastamine nimetatud eeskirjade täitmise tagamisel. Määruses (EÜ) nr 1/2003 rõhutatakse komisjoni, siseriiklike kohtute ja konkurentsiasutuste ühist vastutust ja antakse ELi konkurentsieeskirjade parema ja järjekindlama täitmise tagamiseks vajalikud vahendid. Seoses avaliku õiguse kaudu täitmise tagamisega teevad komisjon ja riikide konkurentsiasutused Euroopa konkurentsivõrgustiku raames tihedat koostööd, et järgida ELi konkurentsieeskirju. Seoses eraõiguse kaudu täitmise tagamisega kaotati määrusega (EÜ) 1/2003 komisjonile kuuluv artikli 81 lõike 3 kohaldamise ainuõigus, andes sellega siseriiklikele kohtutele volituse kohaldada asutamislepingu artikleid 81 ja 82 täies ulatuses. Konkurentsiõiguse rikkumise tõttu kannatanutele kahjuhüvitise määramine kuulub siseriiklike kohtute ainupädevusse.

39. Komisjoni poolt 19. detsembril vastu võetud roheline raamat[23] keskendub konkurentsieeskirjade rikkumisega tekitatud kahju hüvitamise nõuete esitamisele. Komisjon julgustab kahjunõudeid esitama, mida seni on väga vähe tehtud[24], sest need teenivad mitut eesmärki. Kahjunõude esitamine mitte ainult ei võimalda kannatanutel ELi konkurentsieeskirjade rikkumise tõttu saada hüvitist, vaid on ka ettevõtjatele lisastiimuliks ELi konkurentsieeskirju paremini järgida. Kahjunõuded mitte ainult ei tugevda mõju, mida avaldab rikkumiste tuvastamine konkurentsiasutuse poolt, vaid võivad olla ka iseseisvaks täitmise tagamise vahendiks. ELi konkurentsieeskirjade täitmise tagamisest eraõiguse kaudu saab seega asutamislepingu artiklite 81 ja 82 reguleerimisala laiendamise vahend. Lisaks tõhusamale kahjunõude esitamise võimalusele kaasatakse Euroopa ettevõtjad ja tarbijad otseselt konkurentsieeskirjade täitmise tagamisse. Selline otsene kogemus suurendab konkurentsieeskirjade tähtsust ettevõtjate ja tarbijate jaoks. ELi konkurentsieeskirjade täitmise tagamisele kaasa aidates toetab kahjunõuete esitamine nimetatud eeskirjade järgimist ja seega ka tõhusat konkurentsi Euroopas. Seega on kahjunõue oluline Euroopa Liidu majanduse kasvule ja Euroopa kodanike tööhõive suurendamisele suunatud Lissaboni strateegia keskse eesmärgi – konkurentsivõimelise majanduse loomise ja säilitamise vahend.

40. 2001. aastal kohtuasjas Courage v. Crehan tehtud otsuses kinnitas Euroopa Kohus, et ELi konkurentsieeskirjade rikkumise tõttu kannatanutel on kahjunõude esitamise õigus ja liikmesriigid peavad tagama tõhusad tekitatud kahju hüvitamist võimaldavad menetluseeskirjad.[25] Rohelise raamatu peamine eesmärk on teha kindlaks tõhusama kahjunõuete esitamise korra peamised takistused ja määrata kindlaks tulevaste arupidamiste võimalused ja meetmed, mis soodustaksid kahjunõuete esitamist ELi konkurentsieeskirjade rikkumise korral.

41. Rohelises raamatus käsitletakse mitmeid põhiprobleeme, näiteks tõenditega tutvumise, rikkumise tõestamise vajadus, kahjusumma arvutamine, võimalus kasutada kaitseargumendina kahjude edasisuunamist, kaudse ostja õigust esitada nõue, esindava ja ühishagi esitamise võimalust, kohtukulusid, eeskirjade täitmise kooskõlastatud tagamist avaliku ja eraõiguse kaudu ning kohtualluvust ja kohaldatavat õigust.

42. Rohelise raamatu eesmärk on ergutada arutelu selle üle, kuidas suurendada ELi konkurentsieeskirjade rikkumise tõttu esitatud edukate kahjunõuete arvu. Rohelise raamatu kohta tehtud märkuste põhjal hindab komisjon, milliseid meetmeid on vaja võtta, kui üldse, et soodustada kahjunõuete esitamist.

B – ARTIKLITE 81, 82 JA 86 KOHALDAMINE

1. ENERGEETIKA, PÕHITÖÖSTUSED, KEMIKAALID JA FARMAATSIATOOTED

1.1. Energeetika

Sektorisisesed uurimised gaasi- ja elektrienergiasektoris

43. Seoses ELi konkurentsieeskirjade kohaldamisega energeetikasektoris oli 2005. aasta ainsaks kõige olulisemaks tegevuseks sektorisisese uurimise alustamine gaasi- ja elektrienergiasektoris. 13. juunil võttis komisjon vastu otsuse,[26] millega alustati sektorisiseseid uurimisi gaasi- ja elektrienergiasektoris vastavalt komisjonile nõukogu määrusega (EÜ) nr 1/2003 antud volitustele. Sektorisiseseid uurimisi põhjendatakse konkurentsivoliniku teatises, mis on koostatud kokkuleppel energeetikavolinikuga.[27]

44. Sektorisisesed uurimised on osa komisjoni jõupingutustest Lissaboni strateegia rakendamise taasalustamiseks koos selle eesmärgiga kiirendada majanduskasvu, suurendada tööhõivet ja muuta Euroopa Liit „kõige dünaamilisemaks ja konkurentsivõimelisemaks teadmistepõhiseks majandusjõuks”. Lissaboni strateegia taasrakendamiseks otsustas komisjon kohaldada konkurentsieeskirju ennetavamalt, nimelt sektorianalüüsi kaudu, et tagada Euroopa turgude avatus ja konkurentsivõimelisus, seda eriti energeetikasektoris.[28]

45. Uuritakse põhiliselt hiljuti liberaliseeritud elektri- ja gaasitööstust. Turu integreerimine on olnud pettumusttekitavalt aeglane ja siiani ei ole õnnestunud vähendada mõlemat sektorit iseloomustavat sageli väga suurt koondumist. 2004. ja 2005. aastal tõusid hinnad märkimisväärselt ja tarbijad kurdavad üha enam, et nad ei saa tarnijatelt konkureerivaid pakkumisi. Need asjaolud näitavad, et turud ei toimi optimaalselt ja õigustavad uurimise alustamist määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 17 alusel ning komisjoni käsutuses olevate uurimisvahendite kasutamist.

46. Elektrisektoris uuritakse põhiliselt elektri hulgimüügiturgude hinnakujundusmehhanisme, elektri tootmist ja sellega varustamist ning tootjate tarne- ja pakkumisstrateegiaid määravaid tegureid. Erilist tähelepanu pööratakse sellele, kas elektritootjal on oluline turujõud ja kas ta võib mõjutada elektri hulgimüügihindu. Selle väljaselgitamiseks kasutatakse tõenäoliselt ökonomeetrilist analüüsi. Lisaks uuritakse lähemalt turulepääsu ja piiriüleste tarnete tõkkeid, näiteks neid, mis võivad tuleneda mõnes liikmesriigis kasutatavatest pikaajalistest tarnelepingutest ja riikide elektrivõrkudes kasutatavate võrkudevaheliste ühenduste õiguslikust ja tegevusrežiimist.

47. Gaasisektori puhul on uurimise keskmes pikaajalised impordilepingud, vahetuslepingud ja gaasi piiriülese tarnimise tõkked. Samuti uuritakse tähelepanelikult tasakaalustusnõudeid gaasivõrgu kasutajate tarvis ja gaasi hoiustamist ning järgmise etapi pikaajalisi lepinguid ja nende võimalikku mõju üleminekukuludele ja turulepääsule.

48. Gaasi- ja elektrisektorisiseste uurimiste käigus käsitletakse mitmesuguseid küsimusi, sest konkurents on nimetatud sektorites eri arengujärgus ja nende tootmisstruktuurid on üpris erinevad. Sellest hoolimata võetakse arvesse sektoritevahelisi seoseid. Gaas on tõepoolest muutumas üha olulisemaks põhikütuseks elektrienergia tootmises ja konkurentsivõimelisemad gaasiturud võivad avaldada elektriturgudele otsest soodsat mõju.

49. Konkurentsi peadirektoraadi ülesanne on teha kindlaks, kas elektri- ja gaasiturgude praeguse halva toimimise põhjuseks on asutamislepingu artiklite 81, 82 ja 86 rikkumised, mispuhul komisjon võiks rakendada ennetavaid parandusmeetmeid. Lähtudes uurimise käigus kogutud faktidest ja rakendusprioriteetidest alustab konkurentsi peadirektoraat juhtumite menetlemist vastavalt asutamislepingu artiklitele 81, 82 ja 86 kohe nende rikkumiste ilmnemisel. Uurimiste tulemused hakkavad mängima olulist rolli kehtiva gaasi- ja elektriturgude liberaliseerimise õigusraamistiku tõhususe hindamisel.

50. Uurimiseks valmistudes konsulteeris konkurentsi peadirektoraat uurimise täpsustamiseks ja selle tulemuslikkuse tagamiseks ametiliitude, tarbijate rühmade, teiste komisjoni talituste (sealhulgas transpordi ja energeetika peadirektoraadi) ja riikide konkurentsiametitega ning reguleerivate asutustega ja nende Euroopa esindajatega. Konkurentsi peadirektoraadi eesmärgiks on tagada kogu protsessi läbipaistvus. 1. detsembril esitas komisjon vastuste esialgsel analüüsimisel ilmnenud probleemide ülevaate mitmele foorumile, sh energeetikanõukogule, kelle ees komisjon andis ka aru energiasektori liberaliseerimist käsitlevate õigusaktide rakendamisest. Peamised probleemid, mis konkurentsi peadirektoraat oma töödokumendis[29] esitas, on seotud turu suure kontsentreerituse, turulepääsu vertikaalse piiramise, turu vähese integreerituse, läbipaistvuse puudumise ja hinnakujundusmehhanismiga. Eelaruanne esitatakse 2006. aasta alguses, millele järgneb selle intensiivne avalik arutelu. Energiasektori uurimise lõpparuanne valmib 2006. aasta lõpus.

51. Sektorisisesed uurimised suurendavad oluliselt komisjoni suutlikkust ennetavalt tugevdada konkurentsi hiljuti avanenud gaasi- ja elektrisektoris, kuid 2005. aastal tegeleti aktiivselt ka konkurentsieeskirjade täitmise tagamisega konkreetsete juhtumite puhul, et toetada turgude konkurentsile avamist.

Järgnevate turgude pikaajalised gaasitarnelepingud

52. Omaette probleem, mis tekkis pärast gaasisektori konkurentsile avamist 2005. aastal, on järgnevale turule juurdepääsu võimalik piiramine ühelt poolt traditsiooniliste tarnijate ning teiselt poolt jaotusettevõtjate ja tööstus- ning äritarbijate vahel sõlmitud pikaajaliste gaasitarnelepingutega.

53. Pikaajalised lepingud takistavad tarbijate üleminekut alternatiivsete tarnijate juurde, kes on valmis pakkuma sama raha eest kvaliteetsemat toodet. Mõned praegused lepingud kehtivad veel aastaid ja seetõttu ei saa tarbijad kasu sektoris kasvavast konkurentsist. Samuti iseloomustab gaasitarneturgu ulatuslik mastaabisääst, näiteks tasakaalustamise ja paindlikkuse kulukuse tõttu, mis gaasi tarnekoguste suurenemisel omakorda väheneb. Seega võivad järgneva gaasituru pikaajalised lepingud takistada alternatiivsetel tarnijatel tulemuslikuks konkureerimiseks piisava turuosa omandamist. Järelikult võivad need pikaajalised lepingud piirata turulepääsu ja põhjustada konkurentsiprobleeme, kui nad ei ole tarbijatele tasakaalustavate hüvede loomiseks hädavajalikud.

54. Konkurentsi peadirektoraat, riikide konkurentsiasutused ning reguleerivad asutused on arutanud järgnevate turgude pikaajaliste lepingute küsimust Euroopa konkurentsivõrgustiku energeetika alarühmas kaks korda. Bundeskartellamt avaldas aruande Saksamaa kohalike kommunaalettevõtetega („Stadtwerke“) neile gaasi tarnimiseks sõlmitud pikaajaliste lepingute kohta. Seejärel alustati läbirääkimisi sellel turul tegutseva 15 suurema tarnijaga, et määrata nendele tarnelepingutele kindlad kehtivusajad. Septembris läbirääkimised katkesid ja Bundeskartellamt teatas ametliku keelustamismenetluse alustamisest.[30] Konkurentsi peadirektoraat uurib ka pikaajaliste gaasitarnelepingutega seotud juhtumit Belgia turul.

Territoriaalsete piirangutega seotud juhtumid

55. 2005. aastal jätkas konkurentsi peadirektoraat jõupingutuste tegemist tagamaks, et energiaturgude avanemiseelsed kaubandustavad ei kahjustaks turgude avanemise protsessi. Jõupingutuste tulemusel kaotati Gazpromi ja mitme ELi olulise pikka aega tegutsenud hulgimüüja vahel sõlmitud gaasitarnelepingutes sisalduvad territoriaalsete piirangute klauslid. Territoriaalsed piirangud takistavad gaasi importijatel gaasi eksportimist muudesse riikidesse ja/või piiravad nende huvi seda teha, kahjustades seega turu integreerumist ja turul edukalt tegutsevate operaatorite vahelist konkurentsi.

56. 2003. aastal sundis konkurentsi peadirektoraat Gazpromi ning Itaalia nafta- ja gaasiettevõtet Eni Spa [31] sellisest tegevusest loobuma. Veebruaris[32] astus konkurentsi peadirektoraat samme, et parandataks Austria turul edukalt tegutseva gaasi hulgimüüja OMV ja Vene gaasitootja Gazpromi vahelisi gaasitarnelepinguid. Tuleb märkida, et OMVle ei tehta enam takistusi Gazpromilt ostetud gaasi edasimüümisel väljapoole Austriat ja Gazprom võib gaasi müüa teistele Austria klientidele ilma kohustuseta pakkuda seda esmalt OMVle (nn ostueesõigus). OMV nõustus Vene gaasi Austria kaudu Itaaliasse transportimiseks kasutatava TAG gaasimagistraali võimsuse suurendamisele kaasa aitama. Samalaadse tulemuseni jõuti 2003. aastal seoses ENIga. Kohustused on olemuselt samad, mis teine TAG gaasimagistraali osanik ENI endale komisjoni ees 2003. aasta oktoobris võttis. Sündmuste sellist käiku arvesse võttes otsustati uurimine lõpetada.

57. Juunis[33] lõpetas konkurentsi peadirektoraat Gazpromi ja suurima Saksa hulgimüügifirma, E.ON kontserni liikme E.on Ruhrgas AG vahel sõlmitud gaasitarnelepingute uurimise, olles saavutanud territoriaalsete piirangute klauslite kõrvaldamise nimetatud lepingutest. Lisaks ei ole Gazprom enam seotud varem lepingutes sisaldunud „enim eelistatud kliendi” sättega. Nimetatud sätted kohustasid Gazpromi pakkuma Ruhrgasile sarnaseid tingimusi Saksamaa hulgimüügiturul konkurentidele pakutavate tingimustega.

58. Nimetatud kahe juhtumi lõpetamine tähendab, et kõik 2001. aastal komisjoni algatatud juhtumite uurimised, mis käsitlesid Vene gaasi (Austriasse, Prantsusmaale, Saksamaale, Itaaliasse ja Madalmaadesse) eksportimise piiranguid, on nüüd lõpetatud. Jätkub 2001. aastal alustatud juhtumite uurimine, mis käsitlevad Alžeeria gaasi importimist Itaalia ja Hispaania operaatorite poolt.

Õiguslik raamistik

59. 2005. aastal jätkati elektri ja gaasi siseturgu reguleeriva õigusliku raamistiku välja töötamist. 28. septembril võtsid nõukogu ja parlament vastu määruse kolmandate isikute maagaasiedastusvõrkudele juurdepääsu tingimuste kohta, mis peaks parandama uute ettevõtjate võimalusi tegeleda piiriülese kaubandusega.[34] 2006. aasta algul võetakse vastu direktiiv elektrienergia varustuskindluse ja infrastruktuuriinvesteeringute kohta.[35] See peaks andma usaldusväärse õigusliku raamistiku uutele investeeringutele elektritootmisse ja infrastruktuuri.

60. 2005. aastal jätkas komisjon jõupingutuste tegemist, et tagada energiaturu liberaliseerimise aluseid sisaldavate teise gaasidirektiivi[36] ja elektridirektiivi[37] rakendamine liikmesriikides. Sel puhul on saavutatud märgatavat edu. Teise gaasidirektiivi ja elektridirektiivi kohaselt peab komisjon 2005. aasta lõpuks esitama aruande gaasi ja elektri siseturgude loomisel tehtud edusammudest. Komisjon esitas aruande energianõukogule 1. detsembril. See langeb kokku konkurentsi peadirektoraadi sektorisiseste uurimiste raames tehtud analüüsiga ja selles tehakse ettepanek koostada ülevaated olukorrast riikides, enne kui 2006. aasta lõpul otsustatakse, kas on vaja vastu võtta kolmas liberaliseerimist käsitlevate õigusaktide pake.

61. Euroopa Kohus selgitas mõningaid õigusliku raamistiku olulisi aspekte, kui tegi 7. juunil otsuse VEMW kohtuasjas.[38] Kuigi kohtuasi käsitles ainult Madalmaade võrkudevaheliste ühenduste võimsuste pikaajalist reserveerimist, on see oluline paljude pikaajaliste võrkudevaheliste ühenduste, mis säilisid pärast esimese elektridirektiivi[39] jõustumist, võimsuste reserveerimise seisukohalt.

62. Euroopa Kohus leidis, et eelisjuurdepääs, mis Hollandi õigusaktide kohaselt anti pikaajalistele tarnelepingutele (kõnealusel juhul 23% kogu võrkudevaheliste ühenduste võimsusest), kujutas endast 1996. aasta elektridirektiivis keelatud diskrimineerimist, sest nimetatud direktiivi artiklite 7 ja 16 kohaselt tuleb kõiki uusi ja vanu võrgukasutajaid kohelda võrdselt. Euroopa Kohus asus sellisele seisukohale põhjendusega, et teistsugune tõlgendus ohustaks üleminekut monopolistlikult ja killustatud turult avatud ja konkurentsivõimelisele turule. Kohus leidis samuti, et Madalmaad oleks pidanud taotlema olemasolevatele lepingutele kõnealuse direktiivi alusel erandi tegemist, kuid nad ei teinud seda õigel ajal.

63. Nimetatud kohtuotsusele võivad järgneda uued, riikide reguleerivate asutuste algatatud kohtuasjad siseriiklikes kohtutes. Seoses konkurentsieeskirjade täitmise tagamisega sillutab kohtuotsus teed võimalikele konkurentsi peadirektoraadi algatatud kohtuasjadele, kuigi Euroopa Kohtu otsuses ei käsitletud sõnaselgelt konkurentsiprobleeme.

64. Valdkondlik uurimine annab konkurentsi peadirektoraadile ilmselt hea ülevaate pikaajaliste võimsuste reserveerimistega seotud asjaoludest ja täiendava uurimise vajadusest.

65. 2005. aastal hakati ka kauplema CO2 saastekvootidega.[40] Kuigi see ei puuduta ainult energeetikasektorit, on selle mõju ilmselt kõige selgemini tunda elektriturgudel. Näib, et saastekvootidega kauplemise süsteem on mõjutanud elektrihindu, sest elektritootjad arvestavad saastekvootide hinna osaliselt lõpptarbijatele kehtestatud hinna sisse. Mõned elektritarbijad on väitnud, et hinda ei oleks tohtinud tõsta, sest enamik saastekvoote eraldati tasuta.

REPSOL

66. Kuigi 2005. aastal oli komisjoni prioriteediks hiljuti liberaliseeritud gaasi- ja elektrisektor, jätkus rikkumistega võitlemine ka teistes energiasektorites, näiteks mootorikütuse turustamise sektoris.

67. 20. oktoobril 2004. aastal avaldas komisjon määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 27 lõike 4 alusel teatise,[41] et analüüsida kohustusi, mis REPSOL C.P.P. (REPSOL) võttis endale vastavalt määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 9 lõikele 1. Asutamislepingu artikli 81 kohaselt algatatud komisjoni uurimise aluseks on REPSOLi sõlmitud mootorikütuse turustuslepingute ainumüügiõiguse sätted, mille tulemusel piirati juurdepääsu Hispaania mootorikütuste hulgi- ja jaemüügiturgudele. Lepingutest oli algselt komisjonile teatatud, kuid see teade aegus 1. mail 2004. aastal.

68. 17. juunil 2004. aastal saadeti REPSOLile esialgne hinnang määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 9 lõike 1 tähenduses.

69. Nimetatud esialgses hinnangus väidetakse, et turulepääs on raskendatud ning et REPSOLi lepingud aitavad turulepääsu võimalikule takistamisele märkimisväärselt kaasa, sest need seovad suure osa turust REPSOLiga ja on pikaajalised (eriti hoonestusõiguse ja kasutusvalduse lepingud, mille kohaselt REPSOLil on ajaliselt piiratud omandiõigus ja mille kestus on 25–40 aastat).

70. REPSOLi pakutud parandusmeetmena antakse paljudele hoonestusõiguse ja kasutusvalduse lepingu sõlminud turustajatele lepingu ennetähtaegse lõpetamise õigus tingimusel, et REPSOLile makstakse selle eest hüvitist. Samuti kohustus REPSOL mitte sõlmima DODO-tüüpi[42] teenindusjaamadega uusi lepinguid kauemaks kui viieks aastaks; ja enne 2006. aasta lõppu mitte ostma uusi DODO-tüüpi teenindusjaamu. Kavandatud kohustuste täitmist jälgib REPSOLi määratud usaldusisik.

71. Pärast kavandatud parandusmeetmete turuteste esitas REPSOL läbivaadatud parandusmeetmete ettepaneku ja komisjon kavandab menetluse algatamist, et võtta määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 9 lõike 1 alusel vastu otsus, mis muudaks nimetatud muudetud kohustused siduvaks.

1.2. Põhitööstused

ALROSA – De Beers’i kaubanduskokkulepe

72. 3. juunil avaldas komisjon määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 27 lõike 4 alusel teatise,[43] et testida ettevõtete ALROSA ja De Beers poolt määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 9 lõike 1 kohaselt esitatud parandusmeetmeid turul.[44] Komisjoni poolt asutamislepingu artiklite 81 ja 82 ning EMP lepingu artiklite 53 ja 54 alusel algatatud uurimine käsitleb kahe nimetatud töötlemata teemantide kaevandamise ja tarnimisega tegeleva äriühingu vahel sõlmitud kaubanduskokkulepet. Kokkuleppest oli algselt komisjonile teatatud, kuid see teade aegus 1. mail 2004.

73. 2003. aasta jaanuaris ja juulis äriühingutele esitatud vastuväiteteatised sisaldasid komisjoni esialgset hinnangut määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 9 lõike 1 tähenduses.

74. Esialgses hinnangus väidetakse, et De Beers on töötlemata teemantide maailmaturgu valitsevas seisundis. Oma suurima konkurendi ALROSAga kaubanduskokkulepet sõlmides saavutaks De Beers kontrolli olulise osa töötlemata teemantide turu tarneallikate üle ning juurdepääsu laiemale teemandivalikule, mis muidu ei oleks talle avatud. Ühest küljest kõrvaldaks see ALROSA kui väljaspool Venemaad asuvate turgude tarneallika ning suurendaks De Beers’i juba olemasolevat turuvõimu, mis mõjuks takistavalt konkurentsi kasvule või säilitamisele töötlemata teemantide turul.

75. Esialgses hinnangus märgiti ka, et nimetatud kaubanduskokkuleppe kohaselt tegutseks De Beers, maailma suurim teemanditootja, umbes poole oma suurima konkurendi toodangu turustajana. Pidades silmas, et kaubeldavad kogused oleksid märkimisväärsed ja et kokkulepe on sõlmitud kahe töötlemata teemantide turul tegutseva suurima ettevõtja vahel, nõrgeneks kaubanduskokkuleppe tagajärjel konkurents sellel turul oluliselt.

76. Pakutud parandusmeetmena kohustusid ALROSA ja De Beers järk-järgult vähendama töötlemata teemantide omavahelise müügi väärtust 700 miljoni USA dollarini 2005. aastal, 625 miljoni USA dollarini 2006. aastal, 550 miljoni USA dollarini 2007. aastal, 475 miljoni USA dollarini 2008. aastal, 400 miljoni USA dollarini 2009. aastal ja 275 miljoni USA dollarini 2010. aastal ja nii edasi. Seoses hinnakujunduse, sorteerimise ja hindamisega sõlmivad ALROSA ja De Beers kaubanduskokkuleppega sarnase kokkuleppe. Kavandatud kohustuste täitmist jälgivad vastavad ALROSA ja De Beers’i määratud usaldusisikud.

77. Pärast kavandatud parandusmeetmete turuteste kaalub komisjon, kas võtta määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 9 lõike 1 alusel vastu otsus, mis muudaks läbivaadatud kohustused siduvaks.

1.3. Kemikaalid

78. 2005. aastal analüüsis konkurentsi peadirektoraat konkurentsi seisukohalt mitmeid keemiasektori seaduseelnõusid, näiteks taimekaitsevahendite turuleviimist käsitleva taimekaitsedirektiivi 91/414/EEC[45] kavandatud muudatusi ja komisjoni ettepanekut määruse kohta, mis kehtestab kemikaalide registreerimise, hindamise, kasutusse lubamise ja piiramise korra[46] ( REACH ) ja mille kohaselt tuleb registreerida umbes 30 000 olemasolevat kemikaali ja ka kõik uued kemikaalid.

79. Konkurentsianalüüsi tehakse pidevalt, sest õigusaktide ettevalmistamise käigus võidakse nende ettepanekute tekstidesse teha muudatusi. Selle eesmärk on tagada, et nimetatud õigusaktid ja eriti tööstusele tekitatavad kulud ei moonutaks konkurentsi.

1.4. Farmaatsiatööstus

Geneeriliste ravimite pakutav konkurents

80. Konkurentsivõimeline Euroopa farmaatsiatööstus on üks komisjoni prioriteete, eriti pidades silmas Lissaboni strateegiat. Tuleb tagada, et uuenduslikud tooted oleks intellektuaalse omandi kaitse all, et ettevõtjad teeksid tasa uurimis- ja arenduskulud ja saaksid tasu jõupingutuste eest uuenduste tegemisel. Ent kui ettevõtjad püüavad nimetatud kaitset õigusvastaselt pikendada, mõjub see uuendustele pärssivalt ja nii võidakse ELi konkurentsieeskirju tõsiselt rikkuda. Kolmandate isikute poolt pärast patendi aegumist toodetud geneeriliste ravimite pakutav konkurents soodustab tavaliselt edasist uuenduste tegemist farmaatsiatööstuses.

81. AstraZeneca kohtuasja (vt 2. raam) raames ja samaaegselt sellega on konkurentsi peadirektoraat saanud teada võimalikust konkurentsivastasest käitumisest, mille eesmärk on geneeriliste ravimite pakutava konkurentsi kaotamine või takistamine. Nimetatud asjaolu tõttu hakati intensiivsemalt jälgima konkurentsi geneeriliste ravimite sektoris.

Farmaatsiatoodete paralleelkaubandus

82. Komisjoni arvates on farmaatsiatoodete paralleelimport üheks kõrgete ja madalate hindadega liikmesriikide vaheliste vastuolude lahendamise vahendiks, aidates kaasa farmaatsiatoodete ühisturu loomisele. Euroopa kohtud kohaldavad asutamislepingu artiklit 81 kitsalt tarnekvootide süsteemidele, mis piiravad liikmesriikidevahelist kaubandust või teevad selle võimatuks, põhjendades seda sellega, et nimetatud süsteemid kujutavad endast ettevõtjate ühepoolset tegutsemist.

83. Sellest hoolimata võivad ühepoolseid tarnekvootide süsteemid kuuluda asutamislepingu artikli 82 kohaldamisalasse. Siiski tuleks arvesse võtta selliste süsteemide rakendamise võimalikke objektiivseid põhjuseid.

2. RAAM. ASTRAZENECA: VALITSUSE KEHTESTATUD KORRA RIKKUMINE FARMAATSIASEKTORIS 15. juunil võttis komisjon vastu otsuse, millega määrati äriühingutele AstraZeneca AB ja AstraZeneca Plc (AZ) 60 miljoni euro suurune trahv asutamislepingu artikli 82 ja EMP lepingu artikli 54 rikkumise eest, mis seisnes valitsuse kehtestatud korra ja õigusaktide rikkumises mitmetes EMP riikides, et takistada geneeriliste ja paralleelselt imporditud ravimitega kauplejaid konkureerimast AZ’i maohaavandiravimi Loseciga.[47] Trahvi määramisel võeti arvesse, et mõnda rikkumise asjaolu, st valitsuse kehtestatud korra rikkumine, võib pidada uudseks. 1. Asjaomane turg Asjaomase turu moodustavad mao ja soolestiku happelisusega seotud haiguste (nagu maohaavandi) ravis kasutatavate ja retsepti alusel müüdavate nn prootonpumba inhibiitorite siseriiklikud turud. AZ’i Losec oli esimene prootonpumba inhibiitor. 2. AZ’i valitsev seisund asjaomastel prootonpumba inhibiitorite siseriiklikel turgudel Komisjoni otsus asjaomaste riikide turul valitseva seisundi kohta vastavatel aastatel põhineb muu hulgas AZ’i suurtel turuosadel ja positsioonil prootonpumba inhibiitori turul edukalt tegutseva ettevõtjana. Esimene farmaatsiatoodete turule tulija saab tavaliselt kehtestada ja hoida kõrgemaid hindu kui hilisemad tulijad. Komisjoni otsuses käsitletakse ka monopsone (näiteks riiklikud tervishoiusüsteemid) ja hindade reguleerimist. Leitakse, et monopsoni võimalused pidada läbirääkimisi äriühingutega, kes pakuvad tõeliselt uuenduslikke tooteid (näiteks Losecit), vähenevad märkimisväärselt. Lisaks ei oma monopsonid kontrolli turuletuleku üle. 3. Õigussüsteemi rikkumine AZ’i esimene rikkumine seisnes 1992. aastal vastu võetud nõukogu määruse[48] (ravimite täiendava kaitse tunnistuse kohta) rikkumises, mille kohaselt saab pikendada aega, mil farmaatsiatoode on kaitstud aluspatendiga. Rikkumine seisnes peamiselt selles, et AZ esitas 1993. aasta keskel mitmete EMP riikide patendiametitele valeandmeid seoses omeprazole’le (AZ’i toote Losec toimeaine) täiendava kaitse tunnistuse taotlemisega. Tänu valeandmete esitamisele sai AZ mitmes riigis täiendava kaitse. Seega lükkus edasi Loseci odavamate geneeriliste versioonide turuletulek ja see tõi tervishoiusüsteemidele ning tarbijatele kaasa kulusid. Komisjon leidis, et nimetatud korrale ja õigusaktidele tuginemine võib olla kuritarvituslik teatud olukorras, eriti kui sellist korda kohaldavate asutuste või organite kaalutlusõigus on väike või puudub. Parandusmeetmete olemasolu muudes õigusaktides ei saa iseenesest välistada asutamislepingu artikli 82 kohaldamist, isegi kui need hõlmavad tõrjuva tegevuse aspekte. Komisjon leidis, et pole põhjust piirduda konkurentsiõiguse kohaldamisega olukordades, kus selline tegevus ei riku muid seadusi ja kus puuduvad muud parandusmeetmed. 4. Ravimile müügiloa andmise korra rikkumine Teine rikkumine toimus 1990ndate aastate lõpus ja seisnes selles, et AZ taotles Loseci kapslite müügiloa ümberregistreerimist Taanis, Norras ja Rootsis pärast Loseci kapslite turult eemaldamist ja Losec MUPS tablettide müügiletulekut nimetatud kolmes riigis. Valikulise ümberregistreerimisega kadus võrdlusmüügiluba, mida geneeriliste ja paralleelselt imporditud ravimitega kauplejad väidetavalt sel ajal vajasid turule tulemiseks ja/või seal püsimajäämiseks. Komisjon leidis, et sellise käitumisega püüdis AZ tegelikult kaitsta ravimit kauem, kui seda lubasid kehtivad eeskirjad ja osaliselt see tal ka õnnestus. Nimetatud teine rikkumine seisneb ka kavatsuses konkurendid turult tõrjuda sellises õiguslikus raamistikus, kus asjaomaste asutuste kaalutlusõigus oli piiratud või puudus. Turgu valitsevatel ettevõtetel on eriline kohustus kasutada neile avaliku või eraõigusega antud õigusi mõistlikult seoses teistele ettevõtetele turulepääsu võimaldamisega. Komisjon märkis oma otsuses, et üksikud toote turule toomise, sealt eemaldamise või ümberregistreerimise taotlustega seotud toimingud ei kujuta endast tavaliselt rikkumist. |

2. Informat SIOON, SIDE JA MEEDIA

2.1. ELE ktrooniline side ja postiteenused

Mobiilside rändlustasud

84. Seoses rändlusega (st mobiilside kasutamise tasudega välismaal reisides) saatis komisjon 10. veebruaril vastuväiteteatise Saksa mobiilioperaatoritele T-Mobile International AG & Co. KG (edaspidi „T-Mobile”) ja Vodafone D2 GmbH (edaspidi „Vodafone”). Vastuväiteteatis käsitleb hulgihindasid, mida nii T-Mobile kui ka Vodafone on kehtestanud välismaistele mobiilioperaatoritele rahvusvahelise rändluse eest (nn operaatoritevahelised kõneminuti hinnad ehk sidumistasud). T-Mobile’i kohta tehtud komisjoni uurimise esialgne järeldus oli, et T-Mobile kuritarvitas oma turgu valitsevat seisundit Saksamaal, pakkudes oma võrgus 1997. aastast kuni vähemalt 2003. aasta lõpuni rahvusvahelise rändluse hulgiteenust ebaõiglase ja liiga kõrge hinna eest. Komisjon jõudis samasugusele esialgsele järeldusele seoses tasudega, mida Vodafon võttis ajavahemikul alates 2000. aastast kuni vähemalt 2003. aasta lõpuni.

Lairibateenused

85. Lairibateenuste valdkonnas aktsepteeris komisjon 2004. aastal Deutsche Telekom AG kohustust kõrvaldada liiga väike erinevus kliendiliiniga liitumise hulgi- ja jaehindade vahel, mida esialgse hinnangu järgi peeti turgu valitseva seisundi kuritarvitamiseks.[49] Selle tulemusel sõlmitud kokkulepe põhines Deutsche Telekom ’i otsuses sätestatud hulgi- ja jaehindade erinevuse arvutamise metoodikal.[50] Pärast Saksamaa turgu reguleeriva asutusega Bundesnetzagentur konsulteerimist kiitis komisjon kokkuleppe heaks, mille tulemusel liitumistasud alanesid märgatavalt. Seejärel alustas mitu ettevõtet võrgustike loomist jagatud liinidel põhineva lairibateenuse osutamiseks. Kuid 24. mail Bundesnetzagenturile esitatud taotluses teatas Deutsche Telekom AG oma kavatsusest liitumistasusid jälle tõsta. Pärast kontrollimist ja veendumist, et see oleks uuesti kaasa toonud kokkuleppe-eelse liiga väikese hulgi- ja jaehindade erinevuse, sekkusid komisjoni talitused ja nõudsid Deutsche Telekom AG-lt võetud kohustuse täitmist. Et vältida komisjoni ametliku menetluse algatamist, esitas Deutsche Telekom AG Bundesnetzagenturile uue taotluse samade hindadega, mis kehtisid 2004. aastal. Bundesnetzagentur, kellega komisjoni talitused tegid kõnealuse juhtumi uurimisel tihedat koostööd, kinnitas lõpuks hulgihinnad, mis olid madalamad taotletud hindadest ja Deutsche Telekom AG kohustuse täitmiseks vajalikest hindadest.[51] Komisjon loodab, et jagatud liinide kaudu lairibateenuse osutamise paremad tingimused mõjuvad konkurentsile positiivselt ja suurendavad lairibateenuse pakkujate arvu Saksamaal, mis lõppkokkuvõttes suurendab tarbijate jaoks valikut ja alandab jaehindu.

Uurimine 3G sektoris

86. Septembris lõpetas komisjon konkurentsiolukorra sektorisisese uurimise uute, audiovisuaalse sisu edastamist võimaldavate mobiilsidesüsteemide (3G) turul. Sektorisisese uurimise tulemused avaldati 27. mail ja turuosalised on esitanud nende kohta oma märkused.

87. 2004. aastal ja 2005. aasta alguses teostas komisjon koos EFTA järelevalveametiga sektorisisese uurimise, mis algatati seetõttu, et komisjon soovis olla kindel, et konkurentsivastase käitumisega ei takistataks spordiülekannete edastamist, mis on uute mobiilsideteenuste kasutusele võtmisel otsustav. Uurimise käigus kontrolliti kõikide spordiülekannete mobiilside kaudu edastamise õiguste omandamise, edasimüügi ja kasutamisega seotud asjaosaliste käitumist.

88. 2004. aastal laiali saadetud küsimustikule vastas umbes 230 organisatsiooni. Lisaks kogutud teabe läbivaatamisele analüüsis konkurentsi peadirektoraat 50 konkurentsiprobleeme tekitanud 3G õiguste müügi juhtumit.

89. Sektorisisese uurimise tulemused andsid komisjonile selge ülevaate turul toimuvast ja valdavatest turundus- ja kasutusmeetoditest kogu mobiilside kaudu spordiülekannete edastamise väärtusahelas. Sektorisisese uurimise ja järelmeetmete tulemusi on kirjeldatud sektorisisese uurimise järeldusi kokkuvõtvas aruandes.[52]

90. Selles aruandes juhitakse tähelepanu mitmele sektorisisese uurimise käigus avastatud võimalikule konkurentsivastasele kaubandustavale, mis võivad piirata uuendusliku, mobiilside kaudu spordiülekannete edastamise teenuse kättesaadavust tarbijatele. Aruandes keskendutakse uurimise käigus avastatud neljale peamisele konkurentsiprobleemide valdkonnale:

91. Pake: olukord, kus suured meediaettevõtted on ostnud kõik peamiste spordivõistluste audiovisuaalsete ülekannete õigused pakmena, et tagada ülekannete ainuõigused kõikides meediakanalites, kavatsemata kasutada 3G õigusi või anda all-litsentse.

92. Embargo: olukord, kus mobiilsideõigused antakse liialt piiravatel tingimustel (suured ajalised piirangud või klippide pikkuse põhjendamatu piiramine), mis piiravad 3G sisu tegelikku kättesaadavust.

93. Ühismüük: olukord, kus 3G õigusi ei kasutata, sest ühismüügi organisatsioonid ei suuda müüa üksikute spordiklubide 3G õigusi.

94. Ainuõigused: 3G ainuõiguste andmine, mille tagajärjel suured operaatorid monopoliseerivad kvaliteetsisu.

95. Aruandes kutsuti turuosalisi oma kaubandustavasid üle vaatama ja neist tulenevaid võimalikke konkurentsivastaseid mõjusid õigel ajal heastama. Samuti tehti aruandes teatavaks, et konkurentsi peadirektoraat vaatab koos asjaomaste siseriiklike konkurentsiasutustega läbi valdkondliku uurimise käigus riigis avastatud konkurentsi potentsiaalselt kahjustavad juhtumid.

Raamdirektiivi (2002/21/EÜ) artiklis 7 sätestatud konsulteerimiskord

96. Elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid käsitleva ELi õigusraamistiku[53] kohaselt on riigi reguleerivad asutused kohustatud kindlaks määrama riigi oludele vastavad asjaomased elektroonilise side turud kooskõlas konkurentsiõiguse põhimõtetega.

97. Pärast turu analüüsimist peab riigi reguleeriv asutus komisjonile kättesaadavaks tegema asjaomaste turgude määramist reguleerivate meetmete eelnõu, teatama olulise turujõuga ettevõtete olemasolust või nende puudumisest ja ka kavandatavatest õiguslikest abinõudest, kui neid on. Komisjon võib esitada märkusi, mida riigi reguleeriv asutus peab kindlasti arvesse võtma, või nõuda, et riigi reguleeriv asutus võtaks kavandatud meetme tagasi, kui olulise turujõuga ettevõtte turu piiritlus ja/või määratlus ei ole vastavuses ühenduse õigusega. 2005. aastal sai komisjon riikide reguleerivatelt asutustelt 201 teadet (netokasv võrreldes 2004. aastal saadud 89 teatega).

98. 2005. aastal võttis komisjon vastu ühe teatatud meetme tagasivõtmist nõudva otsuse.[54] Nimetatud juhtumi puhul, mis käsitles kõnede püsiliini kaudu ühendamise hulgimüüki Saksamaal, tegi riigi reguleeriv asutus ettepaneku määrata Deutsche Telekom olulist turujõudu omava ettevõttena kõnede hulgiühendusteenuse osutamise tõttu oma võrgus. Riigi reguleeriv asutus jõudis järeldusele, et 53 alternatiivsel Saksa püsivõrguoperaatoril ei olnud Deutsche Telekomi tasakaalustava ostujõu tõttu olulist turujõudu, hoolimata nende monopoolsest seisundist hulgiühendusteenuse osutamisel oma võrkudes. Komisjon leidis siiski, et riigi reguleeriv asutus ei esitanud piisavalt tõendeid, mis oleksid toetanud tasakaalustava ostujõu väidet.

99. Lisaks analüüsis komisjon kolme teadet, milles riigi reguleeriv asutus leidis, et veel kaks või enam operaatorit on asjaomasel turul ühiselt valitsevas seisundis. Kahe juhtumi puhul võttis riigi reguleeriv asutus komisjoni talituste esialgse hinnangu põhjal teate enne komisjoni otsust tagasi.[55] Kolmanda juhtumi puhul, mis käsitles mobiilsidele juurdepääsu ja kõnede alustamist Iirimaal, ei esitanud komisjon vastuväiteid riigi reguleeriva asutuse otsusele turgu ühiselt valitseva seisundi kohta.

100. Lõpetuseks tuleb veel märkida, et komisjon võttis vastu Prantsusmaa reguleeriva asutuse ettepaneku lisada asjaomaste kõneteenuste hulka nn Voice over Internet Protocol (VoIP) ehk Interneti-kõne protokoll, mis võimaldab tarbijatel kõnesid võtta ja neile vastata samamoodi kui tavatelefoniga.[56] Prantsusmaa reguleeriv asutus eristas puhtalt Interneti-põhised VoIP-teenused, mis sarnanevad sõnumivahetusele ja partnervõrgu ( peer-to-peer) kaudu toimuva Interneti-põhise side, nagu näiteks Skype, ja VoIP-teenused, mida osutavad alternatiivsed lairibaoperaatorid, kes on investeerinud eraldi juurdepääsuga kliendiliinidesse ja muudesse lairibateenusele juurdepääsu võimaldavatesse toodetesse ja saavad seetõttu osutada oma klientidele kvaliteetsemaid kõneteenuseid, mis toimivad samamoodi kui tavatelefoniga helistamine.

Konkurentsidirektiiviga (2002/77/EÜ) seotud rikkumismenetlus vastavalt asutamislepingu artiklile 226

101. Lisaks ELi konkurentsieeskirjadele ja raamdirektiivi artiklis 7 sätestatud konsulteerimismenetlusele ning koos eelnimetatutega kasutas komisjon asutamislepingu artiklis 226 ettenähtud rikkumismenetlust tagamaks, et liikmesriigid i) võtavad ELi direktiivid üle siseriiklikku õigusesse ja ii) teevad seda õigesti. Konkurentsi peadirektoraadi kohuseks on kontrollida liikmesriikide vastavust ühele direktiivi elektroonilisi sidevõrke reguleeriva ELi raamistiku, nimelt niinimetatud konkurentsidirektiivile.[57] Konkurentsidirektiivi peamiseks eesmärgiks on tagada, et liikmesriigid ei annaks ega hoiaks asutamislepingu artikliga 86 vastuolus olevaid eriõigusi elektrooniliste sidevõrkudele juurdepääsu lubamiseks ja elektrooniliste sideteenuste osutamiseks ja tagada nii konkurentsi soodustavate turutingimuste olemasolu kogu Euroopa Liidus.

102. Komisjon jätkas rikkumismenetlusi nende liikmesriikide suhtes, kes hilinesid konkurentsidirektiivi nõuetega vastavuse saavutamiseks vajalike siseriiklike meetmete vastuvõtmisega. 2005. aastal lõpetas komisjon Belgia, Eesti ja Tšehhi Vabariigi suhtes algatatud menetlused pärast seda, kui nimetatud liikmesriigid olid teatanud komisjonile siseriiklike meetmete vastuvõtmisest. Teisalt leiti Euroopa Kohtu 14. aprilli otsuses, et Kreeka ei ole veel konkurentsidirektiiviga vastavuse saavutamiseks vajalikke meetmeid vastu võtnud.[58] Samuti jõuti Euroopa Kohtu 16. juuni otsuses järeldusele, et ka Luksemburg ei ole vastu võtnud nimetatud direktiiviga vastavuse saavutamiseks vajalikke meetmeid.[59] 23. juunil teatas Luksemburg siiski komisjonile meetmetest, mis viivad riigi õigusaktid kooskõlla konkurentsidirektiiviga.

103. 2004. aastal juhiti komisjoni tähelepanu asjaolule, et Rootsis kehtis edasi õiguslik regulatsioon, mis kohustavad raadio- ja televisiooniorganisatsioone ostma maapealseid televisiooni-, raadio- ja sideteenuseid ainult riigiettevõttelt Teracom AB. Seetõttu algatas komisjon Rootsi suhtes rikkumismenetluse.[60] Rootsi valitsuse vastus komisjoni ametlikule märgukirjale, mis käsitles analoogtelevisiooni ja -raadio teenuseid, ei sisaldanud selget lubadust lõpetada rikkumine mõistliku aja jooksul. Seetõttu võttis komisjon 16. märtsil asutamislepingu artikli 226 alusel Rootsi suhtes vastu põhjendatud arvamuse. Komisjon leidis, et nõue, et raadio- ja televisiooniorganisatsioonid peavad ostma analoogtelevisiooni- ja raadioteenuseid ainult Teracomilt on vastuolus konkurentsidirektiiviga. 2005. aastal teostatud lisauurimine näitas, et Rootsi digitaaltelevisiooni- ja raadioteenuseid reguleerival aktil on samasugune mõju. Raadio- ja televisiooniorganisatsioonid, kes soovivad Rootsis edastada saateid maapealse digitaalvõrgustiku kaudu, peavad digitaalleviahela teatud lülides (näiteks multipleksimise puhul) tegema koostööd Teracomiga. Komisjon jõudis järeldusele, et Teracomile on antud de facto ka digitaaltelevisiooni- ja raadioteenuste osutamise eri- või ainuõigus, millega on rikutud konkurentsidirektiivi. Seetõttu saatis komisjon 12. oktoobril Rootsi valitsusele ametliku lisakirja.

104. Samal päeval saatis komisjon Ungarile ametliku kirja, milles teatas oma seisukohast, et Ungari meediaseadus ei ole kooskõlas konkurentsidirektiiviga. Piirates kaabeltelevisiooni operaatorite tele- või raadiosaate edastusteenuste osutamise õigust territooriumiga, kus ei tohi elada rohkem kui üks kolmandik elanikkonnast, piirab Ungari meediaseadus õigust luua elektroonilisi sidevõrke või osutada elektroonilisi sideteenuseid ja takistab kaabeltelevisioonituru edasist konsolideerumist. Piirangu kõrvaldamine suurendaks kaabeltelevisiooni operaatorite vahelist ja ka kaabeltelevisiooni operaatorite ning muud tüüpi infrastruktuuri kasutavate operaatorite vahelist konkurentsi.

Postiteenused

105. Postisektori suhtes rakendatakse ELi konkurentsipoliitikat olukorras, kus postiturgude avanemine ei ole lõpule viidud. Postidirektiivis[61] on sätestatud, et liikmesriigid võivad reserveerida teatavad postiteenused ikka veel suure osa turust haaravatele universaalsete postiteenuste osutajatele niivõrd, kuivõrd seda on vaja, et tagada universaalteenuse toimimine majanduslikult tasakaalustatud tingimustes. Postidirektiivi kohaselt peab komisjon hiljemalt 2006. aasta 31. detsembril esitama ettepaneku (kui see on kohane) avada konkurentsile ELi postiturg 2009. aastaks täielikult. Mõned liikmesriigid on kõrvaldanud monopolid või teatanud kavatsusest seda teha enne nimetatud kuupäeva.

106. Seda arvesse võttes uuris komisjon 2005. aastal mitme liikmesriigi postiteenuseid käsitlevate õigusaktide eelnõusid. Komisjon jõudis seisukohale, et Tšehhi Vabariigi postiseaduse eelnõu sisaldas sätteid, mis oleksid laiendanud turgu valitseva ettevõtja monopoli rohkem, kui postidirektiivis lubatud ja oleks seega taasmonopoliseerinud konkurentsile avatud turu kõnealuses liikmesriigis. Komisjon on seisukohal, et kui ainuõigused ei hõlma enamat kui postidirektiivis määratletud reserveeritavad postiteenused, on need prima facie õigustatud vastavalt artikli 86 lõikele 2.[62] Pärast komisjoni ja Tšehhi Vabariigi valitsuse vahelisi mitteametlikke kontakte muudeti seadust nii, et see ei laiendanud monopoli ja võimaldas asjaomasel turul konkurentsi edasi arendada.

107. Lisaks uurib konkurentsi peadirektoraat praegu tegevusi, mis võivad takistada konkurentsi ühendusesisese rahvusvahelise postiteenuse turul, mis on põhimõtteliselt konkurentsile avatud ELi eeskirjade kohaselt. Enamikul juhtudel on väidetavad rikkumised seotud tegevustega, mis laiendavad turgu valitsevat seisundit monopoolsete teenuste turult lähiturgudele, mis on konkurentsile avatud. Sellised tegevused muutuvad liberaliseerimise edenedes tõenäoliselt üha tavalisemaks. Seetõttu peavad komisjon ja liikmesriigi konkurentsiasutused olema valvsad ja tagama, et konkurentsivastane käitumine ei nulliks nõukogu ja parlamendi algatatud turgude järkjärgulise avamise kasutegureid.

2.2. Meedia

Saksa Bundesliga

108. 19. jaanuaril võttis komisjon vastu Saksa Bundesliga [63] otsuse – esimese määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 9 alusel vastu võetud kohustava otsuse. Otsusega kuulutati Saksa jalgpalliliiga kohustused seoses jalgpallivõistluste meediaõiguste ühis- ja ainumüügiga õiguslikult siduvaks ja lõpetati menetlus.

109. Bundesliga otsusega tugevdas komisjon oma monopolivastase võitluse poliitikat meedia valdkonnas seoses väärtuslike audiovisuaalsete spordiülekannete õiguste müügi ja omandamisega. Meediasektoris, kus ettevõtja kaupleb piiratud arvu väärtuslike audiovisuaalsete spordiülekannete ainuõigustega, on selle ülesehituse tõttu konkurentsiprobleemid kerged tekkima. Sageli on peamiste spordiülekannete õiguste pakkujaid väga vähe. Pakkujate koondumine on suurendanud ühismüüki, st olukorda, kus üks ettevõtja koondab enda kätte klubiõigused ja müüb neid.[64] Ka ostjate seas on olulisel määral märgata koondumist, mis võib tekitada probleeme, võttes arvesse selle võimalikku mõju teiste turul tegutsevate ettevõtjate juurdepääsule sisule.[65]

110. 18. juunil 2004. aastal koostas komisjon vastavalt määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 9 lõikele 1 esialgse hinnangu, mis edastati liigade liidule ja DFBle. Esialgse hinnangu kohaselt tekitas meedia kasutusõiguste ühis- ja ainumüük Liga-Fußballverbandi poolt mitmesuguseid konkurentsiprobleeme. See võis takistada Bundesliga klubidel sõltumatult sõlmida raadio- ja televisiooniorganisatsioonidega ja/või spordiülekandeõiguste agentuuridega tehinguid ning eelkõige otsustada sõltumatult õiguste hinna ja sisu üle, välistades seega klubidevahelise vaba konkurentsi õiguste müümisel. Kuna jalgpalliülekanded on reklaamitulu ja tellijate pärast konkureerivatele raadio- ja televisiooniorganisatsioonidele ja uutele meediaettevõtetele olulised, oleks Ligaverbandi-poolne õiguste ühismüük mõjunud negatiivselt järgnevatele televisiooni- ja uutele meediaturgudele, piirates tootmist ja takistades turulepääsu.

111. Nende konkurentsiprobleemide lahendamiseks oli Ligaverband nõus võtma kohustused, mis muutsid märkimisväärselt ühismüügi poliitikat.[66] Kavandatud kohustused testiti turul vastavalt määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 27 lõikele 4.[67] Et vältida turulepääsu piiramist järgnevatel turgudel, müüakse meediaõigusi võistupakkumisel mittediskrimineerivate ja selgete tingimuste alusel. Kuigi ainuõiguste andmine on teatud määral vajalik, et kaitsta spordiülekandeõiguste väärtust, kõrvaldab kohustus piirata vertikaalsete ainulitsentsilepingute kestvust kuni kolmele hooajale pika-ajalise turulepääsu takistamise ohu. Komisjoni esialgse hinnangu kohaselt on oht, et pikemaajalised lepingud loovad olukorra, kus edukas ostja saavutab turgu valitseva seisundi, vähendades seetõttu tulevaste pakkumisvoorude eelset tõhusat konkurentsi.

112. Selleks, et potentsiaalselt huvitatud ostjad saaksid osaleda audiovisuaalõiguste võistupakkumises, kohustus Ligaverband piirama ainuõiguste andmist jagades audiovisuaalõigused mõistlikuks hulgaks pakmeteks, mida tehakse nii, et ettevõtja saab iga paket kasutada teistest sõltumatult. Mitme mõistlikult koostatud pakme müük võimaldab nõrgematel ettevõtjatel, kellel on vähem rahalisi vahendeid, osaleda nende vajadustele vastavate õiguste võistupakkumistes. Mõned pakmed eraldatakse teatud turgudele: õiguste ebaühtlase väärtuse tõttu erinevate turustuskanalite seisukohalt võib teatud arenevaid turustuskanaleid kasutavate ettevõtjate juurdepääs spordiülekandeõigustele olla takistatud; pakmete eraldamine teatud turustuskanalitele võimaldab omandada õigusi piirideta televisiooni ja tasulise televisiooni operaatoritel, mobiilsideoperaatoritel ja Interneti-teenuse pakkujatel.

113. Et vähendada ainuõiguste ühismüügiga põhjustatud tootmise piiramise ohtu, jääb klubidele õigus müüa teatud õigusi üksikult. Tagastamistingimuse eesmärk on tagada õiguste maksimaalne kasutamine ja kasutamata õiguste, st õiguste, mida Ligaverband ei suuda müüa või mida nende ostjad täielikult ei kasuta, olemasolu vältimine. Kasutamata õigused antakse klubidele tagasi eraldi kasutamiseks mitteainuõiguslikel alustel.

114. Komisjon nõustus, et korralduse konkurentsieeskirjadega vastavusse viimiseks võetud kohustuste jõustamiseks kohaldatakse üleminekuetappi[68], ilma et see ohustaks Saksa jalgpalliliiga tegevust.

115. Otsuses on sätestatud, et see käsitleb ainult Saksamaa Ligaverbandi meeste jalgpalli esi- ja teise liigaga seotud õiguste ühis- ja ainumüügi poliitikat ja ei hõlma eraldi sõlmitud litsentsilepingutest tulenevaid konkurentsiprobleeme. Seetõttu rõhutatakse otsuses, et ei ole välistatud, et komisjon algatab uue uurimise, eriti juhul, kui üksikostja ostab rohkem kui ühe õiguste pakme.

116. Ligaverbandi kavandatud kohustused muudavad spordiülekanded oluliselt kättesaadavamaks televisioonile, raadiole ja eelkõige uutel meediaturgudel tegutsevatele ettevõtjatele. Seetõttu on need kooskõlas komisjoni poliitikaga, millega tagatakse sisu maksimaalne edastamine, et soodustada uuendusi ja vähendada koondumiste tendentsi meediaturgudel ning võtta täielikult arvesse vaatajate huvisid.

Inglismaa kõrgliiga[69]

117. Novembris teatas komisjon, et Inglismaa kõrgliiga (FAPL) on teatanud võetavatest kohustustest seoses kõrgliiga jalgpallimatšide meediaõiguste ühismüügiga Ühendkuningriigis. Võetavate kohustuste ettepanek tehti pärast vastuväiteteatise esitamist 2002. aastal ja 2004. aasta aprillis toimunud esimesi võetavate kohustuste avalikke arutelusid. Õiguste müügi suhtes kohaldatakse võetavaid kohustusi alates 2007. aasta jalgpallihooaja algusest. Võetavate kohustuste peamine eesmärk on koostada väiksemad ja ühtlasemad teleülekannete õiguste pakmed tagamaks, et üks ostja ei saa omandada kõiki pakmeid ja et nimetatud õigusi müüakse õiglaselt. Seetõttu kohustus Inglismaa kõrgliiga müüma õiguste pakme ostjale, kes pakub selle eest kõrgeimat hinda ja tagama, et protsessi jälgib sõltumatu seirehaldur. Võetavad kohustused hõlmavad mitmeid muid elemente, mis kõrvaldavad erinevate meediaõigustega kehtestatud piirangud. Nimetatud võetavate kohustuste põhjal võib komisjon vastu võtta määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 9 kohase otsuse.

2.3. Infotööstus, Internet ja tarbeelektroonika

Microsoft

118. 28. juulil võttis komisjon vastu otsuse, mis käsitles seirehalduri määramist Microsofti juhtumis.[70] Microsofti juhtumis tehtud komisjoni 24. märtsi 2004. aasta otsuses (edaspidi „otsus”) nähakse ette sobiva seiremehhanismi loomine, sealhulgas Microsoftist sõltumatu seirehalduri määramine, et jälgida otsuse täitmist Microsofti poolt. See on üks harvadest juhtudest, mil komisjon on määranud asutamislepingu artikli 82 kohaselt keelustamiskorralduse täitmist jälgiva halduri. Haldureid kasutatakse sagedamini otsuste täitmise kontrollimiseks ühinemisjuhtumite puhul.

119. Halduri põhikohustus on nõustada komisjoni seoses otsuse täitmisega. Haldur teatab komisjonile, kas i) Microsoft teeb koostalitlusvõimet käsitleva teabe kättesaadavaks täielikult, õigesti ja õigel ajal ega sea sellisele teabele juurdepääsule või sellise teabe kasutamisele põhjendamatuid või diskrimineerivaid piiranguid ning ii) kas Windowsi operatsioonisüsteemi mitteseotud versioon, mille Microsoft peab otsuse kohaselt tegema tarbijatele kättesaadavaks, toimib täielikult ega sisalda Windows Media Playerit ja kas konkureerivate meediumipleierite pakkujatel on piisavalt teavet tagamaks, et nende meediumipleierid ei ole võrreldes Windows Media Playeriga ebasoodsamas olukorras, kui neid kasutatakse koos Microsofti operatsioonisüsteemiga. Selleks peab halduril olema juurdepääs Microsofti operatsioonisüsteemiga personaalarvutite ja serverite operatsioonisüsteemide lähtekoodile. Kõik halduri määramise ja tasustamisega seotud kulud kannab Microsoft. Haldur määrati 4. oktoobril Microsofti esitatud kandidaatide hulgast.

120. Pärast Microsofti ajutiste meetmete taotluse tagasilükkamist 22. detsembril 2004. aastal alustas komisjon Microsoftiga otsuse täitmise arutelu. Seoses koostalitlusvõime meetmega (otsuse artikkel 5) keskendus komisjon Microsofti kohustusele anda täielikku ja õiget teavet, mis võimaldaks Microsofti konkurentidel välja töötada töörühma serveri operatsioonisüsteemi tooteid, mis oleksid võimelised talitlema koos Windowsi personaalarvutite ja serveritega samamoodi kui Microsofti serveri operatsioonisüsteemi tooted. Kohustuse täitmiseks tegi Microsoft kättesaadavaks personaalarvutite ja töörühma serverite vahel sidepidamiseks kasutatava tarkvara („protokolli”) tehnilise kirjelduse („tehniline dokumentatsioon”).

121. Haldur, komisjoni tehnilised eksperdid ja ka mitmed kolmandad isikud vaatasid nimetatud tehnilise dokumentatsiooni läbi. Nad jõudsid järeldusele, et dokumentatsioonis ei antud piisavalt teavet konkureerivate koostalitlusvõimeliste töörühma serveri operatsioonisüsteemi toodete väljatöötamiseks.

122. Teine küsimus, mida komisjon 2005. aastal Microsoftiga arutas seoses koostalitlusvõime parandusmeetme rakendamisega, käsitleb Microsofti poolt parandusmeetme suhtes määratud soodustatud isikutele seatud tehnilisele dokumentatsioonile juurdepääsu ja selle kasutamise tingimuste põhjendatust. Algul tegi Microsoft ettepaneku sõlmida tehnilise dokumentatsiooni kasutamisest huvitatud ettevõtjatega lepingud, mis sisaldasid teatud tingimusi. Pärast konkurentsi peadirektoraadiga peetud arutelusid muutis Microsoft neid lepinguid mitmel korral. Konkurentsi peadirektoraat teostas turutesti, konsulteerides Microsofti ettepaneku küsimuses huvitatud ettevõtjatega.

123. Turutesti tulemusi arvesse võttes ja tehnilist dokumentatsiooni hinnanud ekspertide arvamuse põhjal otsustas komisjon alustada Microsofti suhtes menetluse, et sundida Microsofti täitma otsusest tulenevaid kohustusi. 10. novembril võttis komisjon määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 24 lõike 1 alusel vastu otsuse („artikli 24 lõike 1 otsus”). Nimetatud otsus on esimene samm määruse artikli 24 alusel alustatud menetluses. Otsusega kohustati Microsofti maksma alates 15. detsembrist perioodilisi trahvimakseid 2 miljonit eurot päevas, kui ta ei täida otsuse artikli 5 punkte a ja c, st oma kohustust (i) anda täielikku ja täpset teavet koostalitlusvõime kohta; ja (ii) teha nimetatud teave kättesaadavaks mõistlikel tingimustel.

124. 21. detsembril esitas komisjon artikli 24 alusel alustatud menetluse raames vastuväiteteatise seoses Microsofti kohustusega anda täielikku ja täpset teavet koostalitlusvõime kohta. Komisjoni vastuväiteteatist toetavad halduri aruanded, milles tõdetakse, et tehniline dokumentatsioon, mille Microsoft esitas otsuse artikli 24 lõike 1 kohaselt on ikkagi ebatäielik ja ebatäpne.

3. TEENUSED

3.1. Finantsteenused

125. Tõhusalt toimivad finantsteenuste turud on Euroopa majanduse paindlikkuse ja dünaamilisuse tagamisel esmatähtsad, tõstes tootlikkust, suurendades majanduskasvu ja luues töökohti. Konkurentsi- ja siseturupoliitika täiendavad teineteist ja aitavad välja arendada integreeritud ja konkurentsivõimelist finantsteenuste turgu. Komisjoni eesmärk on tugevdada konkurentsi finantsteenuste valdkondlike uurimiste ja üksikute juhtumite uurimise kaudu ning laiemas tähenduses konkurentsipoliitika arendamise teel.

Uurimised Finantsteenuste sektoris

126. 13. juunil alustas komisjon talle määruse (EÜ) nr 1/2003 artiklis 17 antud volituse alusel finantsteenuste sektorisiseseid uurimisi. Sektorisiseste uurimiste algatamist põhjendati kokkuleppel siseturu ja teenuste volinikuga välja antud konkurentsivoliniku teatises.[71]

127. Uuritakse kaht olulist finantsteenuste sektorit: jaepangandus- ja ärikindlustussektorit. Uurimised teostati ühel ja samal ajal. Jaepangandussektoris uurib komisjon maksekaartide valdkonda ja jaepanganduse põhiteenuseid, näiteks jooksevkontosid ja väikeste ning keskmise suurusega ettevõtete rahastamist.[72] Maksekaartide valdkonna puhul toetub uurimine turuandmetele, mis komisjon on juba juhtumite uurimise käigus kogunud. Jaepanganduse põhiteenuste valdkonnas uuritakse muu hulgas turu vähese integratsiooni, tarbijate puhul tegeliku valiku puudumise ja turuletuleku takistuste põhjusi.

128. Ärikindlustuse valdkonnas uuritakse eriti kindlustusandjate ja kindlustusühistute vahelist koostööd näiteks poliiside tüüptingimuste kehtestamisel.[73] Kuigi paljudel juhtudel muudab selline koostöö tegevuse tulemuslikumaks, võivad moonutatud koostöövormid piirata tarbijate võimalusi saada paremaid kindlustustingimusi ning seega piirata konkurentsi ja uuendusi turul.

129. Valdkondlike uurimiste analüüs põhineb suuresti turuosalejate esitatud teabel. Näiteks teostas komisjon juulis nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 18 lõike 1 alusel maksekaartide uuringu, mis põhines umbes 200 ELi ettevõtjat esindaval valimil.

MasterCard Europe/International (mitmepoolsed vahendustasud)

130. 2005. aastal jätkas komisjon 24. septembril 2003. aastal alustatud MasterCardi mitmepoolse vahendustasu uurimist. Pärast seda, kui kaubandusettevõtjad olid teatanud komisjonile, et pangad ei soovi mitmepoolse vahendustasu suurust avalikustada, nõustusid Visa ja MasterCard läbipaistvuse huvides avaldama mitmepoolsed vahendustasud ja nende määramisel arvesse võetavate kulude liigid oma veebilehtedel.[74] Kuigi MasterCard tühistas mõned võrgueeskirjad[75] ja nõustus kasutusele võtma uue Maestro deebetkaardi piiriülese taotlemise litsentsi, ei jõutud kokkuleppele peamises komisjonile murettegevas küsimuses – nimelt MasterCardi mitmepoolse vahendustasu koostisosade probleemis.

Väärtpaberitega kauplemine, kliiring ja arveldamine

131. Tõhusalt toimivatel kapitaliturgudel on oluline roll Lissaboni strateegia majanduskasvu ja tööhõive eesmärkide saavutamises. Kuna konkurents saab suurendada kapitaliturgude tõhusust, on konkurentsieeskirjade kohaldamine kõnealuses tehniliselt keerukas, kuid majanduslikult väga tähtsas sektoris ülioluline.

132. Komisjon uuris võimalikku asutamislepingu artikli 82 rikkumist seoses Euronexti tegevusega konkurentsis Londoni börsiga Hollandi väärtpaberitega kauplemisel. Uuriti võimalikke tagasimakseid ja tõrjuvat käitumist. Oktoobris otsustas konkurentsi peadirektoraat uurimist mitte jätkata, sest esialgu ei leidnud kuritarvitused kinnitust. Kasutajad said Euronexti hindade alandamisest tõepoolest kasu ja Londoni börsi jätkuva kohaloleku tõttu Hollandi aktsiaturgudel ei saanud Euronext oma esialgse hinnataseme juurde tagasi pöörduda.

133. Samal ajal andis konkurentsi peadirektoraat pärast laialdasi konsultatsioone turuga välja nõustamisega tegelevalt ettevõttelt, London Economics’ilt, tellitud aruande väärtpaberitega kauplemise, kliiringu ja arveldamise kohta 25 liikmesriigi reguleeritud börsidel.[76] Aruandes kirjeldatakse kõike siseturge teenindavaid infrastruktuure ja uuritakse üle-euroopalisi arengutendentse. Aruandes tehtud järelduse tõttu, et kasutajate võimalused valida kliiringu või arveldamise kohta on väikesed või puuduvad, keskendub konkurentsi peadirektoraat edasisel asjaolude väljaselgitamisel teenuseosutajate ja -kasutajate vahelistele majanduslikele ja õigussuhetele. Edasise töö eesmärk on teha kindlaks, kas suurem konkurents neil turgudel tuleks kasutajatele kasuks, eriti väiksemate kulude tõttu.

Lennukindlustus

134. Pärast komisjoni uurimist, mille eesmärk oli teha kindlaks, kas lennukindlustussektori mõne tegevuse puhul pärast 2001. aasta 11. septembrit on tegu asutamislepingu artikli 81 rikkumisega, kohustusid Euroopa juhtivad lennukindlustusandjad oma tegevust muutma, et soodustada konkurentsi ja suurendada läbipaistvust.[77]

135. Uurimise käigus selgus, et olemasolev lennukindlustusandjate vahelise koostöö struktuur takistab turu nõuetekohast toimimist ja kindlustusandjate tegevuse ülemäärase kooskõlastamise vastased abinõud suurendaksid konkurentsi. Uurimine lõpetati võetavate kohustuste tõttu.

136. Londonis asuvate sektori põhikomisjonide, sealhulgas lennukindlustuse standardpoliiside ja -tingimuste sõnastusega tegeleva komisjoni tegevuse läbipaistvamaks muutmise kohustuse pooled on The International Underwriting Association of London ja Lloyd’s Market Association. Lisaks on kohustustes sätestatud, et kui sõja või terrorismi tõttu saabub ettenägematu kriis, piiravad kindlustusandjad oma kooskõlastatud tegevust nii, et säiliks teenuse maht ning et selle mõju konkurentsile oleks rangelt minimaalne.

3.2. Transport

3.2.1. Õhutransport

Austrian Airlines / SAS

137. 1999. aastal teatasid SAS ja Austrian Airlines komisjonile koostöökokkuleppest, et saada üksikerand. Kokkuleppe kohaselt tegid pooled koostööd kõikidel maailma lennuliinidel, kusjuures kõige tihedamat koostööd tehti Austria ja Põhjamaade vahelistel lennuliinidel. Pärast arupidamist konkurentsi peadirektoraadiga sõlmisid pooled 2002. aastal „muudetud koostöökokkuleppe”, mis siiski tõstatas konkurentsiprobleeme seoses Viini ja Kopenhaageni ning Viini ja Stockholmi vaheliste lennuliinidega. Seetõttu pakkusid pooled välja kohustuste pakme, mis hõlmab teenindusaegade saamist, lennuettevõtjate ühistegevuse kokkuleppeid, püsikliendiprogramme ja lennusageduse piiramist. 22. septembril avaldas komisjon nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 27 lõike 4 alusel teatise,[78] milles avaldati koostöökokkuleppe ja kohustuste sisu lühikokkuvõte.

Rahvusvaheline lennunduspoliitika – määruse (EÜ) nr 847/2004 [79] kohaldamine

138. 15. juulil ja 23. detsembril võttis komisjon vastu viis esimest otsust[80] vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 847/2004 lennuliikluse lepingute läbirääkimise ja rakendamise kohta liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel. Nimetatud otsustes kehtestas komisjon kriteeriumid, mille alusel ta hindab liikmesriikide lepinguid, et lubada või keelata nende ajutist kohaldamist või sõlmimist. Kooskõlas väljakujunenud kohtupraktikaga[81] teatas komisjon neis