[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 3.3.2008

SEK(2008) 275

KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT

Saatedokument EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUSELE sööda kasutamise ja turuleviimise kohta MÕJU HINDAMISE KOKKUVÕTE {KOM(2008) 124 (lõplik)} {SEK(2008) 276}

MÕJU HINDAMISE KOKKUVÕTE

ettepanekule sööda ringlusse lubamist ja kasutamist käsitlevate õigusaktide uuendamise ja lihtsustamise kohta

1. Menetlusküsimused ja konsulteerimine huvitatud isikutega

Esimene samm söödaõigusaktide läbivaatamise projekti käigus tehti 2003. aastal, kui komisjon tellis välisuuringu. 2005. aastal järgnes sellele interaktiivne poliitika kujundamise konsultatsioon Interneti teel. 2007. aasta veebruaris saadeti liikmesriikidele ja sidusrühmadele küsimustik, et koguda teavet halduskoormuse ja muude mõjude kohta.

Samal ajal küsitleti eksperte, et saada vajalikku lisateavet, eelkõige rahalise mõju kohta. Lisaks korraldati jätkuvalt sidusrühmade paneelarutelusid liikmesriikide ja toiduohutusametiga. Mõju hindamiseks moodustati komisjoni talitustevaheline juhtrühm. Komisjoni mõjuhindamiskomitee vaatas 13. juunil 2007. aastal toimunud koosolekul läbi mõjuhinnangu aruande projekti. Võeti vastu ettepanekud projekti parandamiseks.

2. ÜLESANDE MÄÄRATLUS:

2.1. Euroopa Liidu söödasektor

2005. aastal pidas 5 miljonit talunikku kariloomi koguväärtuses 129 miljardit eurot. Kõige tähtsam kulutegur on sööt,[1] mis moodustab 47 % Euroopa Liidu loomsete toodete väärtusest. Segasööta osteti 37 miljardi euro eest. Euroopa söödatööstuse (välja arvatud lemmikloomatoit) 4000 ettevõtet annavad otseselt tööd ligikaudu 100 000 inimesele.

Tehnoloogia arenemine, põllumajandusettevõtete juhtimise paranemine ja uuendused on viinud suhtelise söödakulu pidevale vähenemisele. Kui näiteks 1968. aastal kulus 1 kg munade tootmiseks 3,1 kg sööta, siis 2001. aastal oli selleks vaja vaid 1,9 kg sööta. Lisaks majanduslikule kasule väheneb heitmete (süsihappegaasi, nitraatide, ammoniaagi) teke toodanguühiku kohta.

Lemmikloomi on Euroopa Liidus umbes 62 miljonis majapidamises (kõige arvukamalt on kasse – 60 miljonit, koeri 59 miljonit). Euroopa Liidu turu mahuks on hinnanguliselt 6 miljonit tonni lemmikloomatoitu aastas (väärtusega kokku ligikaudu 9 miljardit eurot), mille tootmisega tegeleb ligikaudu 450 äriühingut. Otseselt annab see tööd 21 000 inimesele ja kaudselt 30 000.

2.2. Probleemid

Praegu reguleerib söödatoorainete ja segasööda ringlusse lubamist viis nõukogu välja antud vana direktiivi ja ligikaudu 50 nende muutmis- või rakendusakti. Õigusaktid on nüüdseks juba äärmiselt killustatud ja arvukate vastastikuste viidete tõttu on neid raske ühteviisi mõista ja rakendada. Peale selle läheb ainult 2,6 % Euroopa Liidu segasöödast Euroopa Liidu sisekaubandusse, mis viitab kaubandustakistuste olemasolule.

Söödatoorainete loetelu

On tähtis, et söödatoorainetel, mida kasutatakse segasööda valmistamiseks või otse loomadele söötmiseks, oleksid selged nimetused ja üheselt mõistetavad kirjeldused. Nende toorainete omadused on olulised lõppsaaduse tõhususe tagamiseks. Kuigi paljude söödatoorainete kohta on nimetused ja kirjeldused olemas, ei ole loetelud kaugeltki mitte täielikud. Kõige murettekitavam olukord valitseb uute söödatoorainete, nagu näiteks toiduainetööstuse või biokütusetööstuse kaassaaduste osas. Kaassaaduste lisamine söödaratsiooni suureneb jätkuvalt, kuna põhilistele teraviljadele konkureerivad üha enam nii toidu-, sööda- kui ka kütusetootjad. Selge tooteteabe puudumise tõttu ei kasutata neid tooraineid parimal võimalikul viisil.

Söötadele lubade andmise menetlus

Biovalkude (valgurikkad tooted, mida valmistatakse teatavate tehnoloogiliste menetluste abil) kategooriasse liigitatavate materjalide hulk on muutunud seoses söödalisandite määruse jõustumisega. Selle muutuse tõttu on biovalkude kategooriasse jäänud toodete turule lubamisele eelnev lubade andmise menetlus muutunud murettekitavalt keerukaks, mis ei ole vastavuses võimalike ohutusprobleemidega. Lisaks sellele on väljendatud muret, et praegused õigusaktid ei näe ette mingit lubade taotlemist uutele söödatoorainetele (nagu näiteks eksootilised taimed). Kuigi a priori ei ole tõendatud, et sellised tooted võiksid ohutuse seisukohast põhjustada probleeme, on neid sageli ringluses ilma selge tootemääratluseta.

Põllumajandusloomade segasööda märgistamine

Kehtivate õigusaktide kohaselt loetletakse segasöödas (välja arvatud lemmikloomatoitudes) kasutatavad söödatoorained koos märkega vastava sisalduse kohta protsendina kaalust kahanevas järjekorras lubatud hälbega ± 15 %. Segasööda täpne koostis on tootmisharu seisukohalt lähtudes intellektuaalomand ning kui see tuleks avaldada, saaksid konkurendid eelise, kui pidada silmas toote väljatöötamiseks tehtud investeeringuid. Seega peavad paljud koostise avaldamist uute söötade väljatöötamist ja vastavat uurimistööd takistavaks asjaoluks. Nõue lisada segasööda märgistusele teave söödalisandite kohta on vananenud, kuna seda reguleerib artikkel muus osas kehtivuse kaotanud söödalisandite direktiivis, mis vajab lihtsustamist ja tõhustamist.

Lemmikloomatoidu märgistamine

On väljendatud muret, et praegused lemmikloomatoidu märgistamist reguleerivad õigusaktid ei vasta tarbijate vajadustele lõpptoote koostisosasid täpsustava teabe osas. See võib tekitada tarbijal ebaselgust lemmikloomadele antava toidu koostise osas või, mis veelgi hullem, tarbijat selles küsimuses eksitada.

3. EESMÄRGID

Käesolev projekt on osa komisjoni käimasolevast lihtsustamise programmist. Konkreetsed tegevusega seotud eesmärgid on järgmised:

( tagada juriidiline selgus ja rakendamise ühtlus,

( aidata kaasa siseturu tõrgeteta toimimisele,

( lihtsustada tehnilisi nõudeid ja kõrvaldada tarbetu halduskoormus,

( tugevdada Euroopa Liidu sööda- ja põllumajandussektori konkurentsivõimet ja

( anda sööda kasutajatele võimalus teha teadlikke valikuid, ilma et neid eksitaks kaasaegne märgistus.

Rakenduslikud eesmärgid on:

( söödatoorainete loetelud: tagada siseturu tõrgeteta toimimine selgete nimetuste ja õige teabe andmisega tarbijatele;

( lubade menetlemine: tagada menetluste vastavus võimaliku riski tasemega, et tagada uute söödatoorainete kohta täpse teabe andmine;

( põllumajandusloomade segasööda märgistamine: soodustada innovatsiooni ja tugevdada konkurentsivõimet mittevajalike märgistusnõuete vähendamise ja söödalisandite märgistamise ajakohastamise teel;

( lemmikloomatoidu märgistamine: muuta lemmikloomatoidu märgistamine asjakohasemaks ja viia vastavad nõuded kaasaja tasemele.

4. HINNANG TÄHTSAMATELE POLIITILISTELE KÜSIMUSTELE

On vaieldamatult selge, et uus laiahaardeline määrus tooks kogu Euroopa Liidu söödasektorisse selguse ja järjepidevuse.

4.1. Söödatoorainete loetelu

Variant 1: tühistada peamiste söödatoorainete avatud loetelu;

Variant 2: jätkata samal viisil;

Variant 3: laiendada peamiste söödatoorainete avatud loetelu;

Variant 4: sidusrühmad töötavad välja Euroopa Liidu söödatoorainete loetelu (tegevusjuhend).

Sööda/toidu ohutuse seisukohalt tundub kõikide variantide mõju[2] olevat neutraalne. Söödatoorainete loetelu, kus on loetletud nimetused, kirjeldused ja analüütilised koostisosad, mis tuleb esitada märgistusel, on pigem vahend toote tuvastamiseks kui sööda ohutuse tagamiseks. Kasutajaõiguste seisukohalt lähtudes halvendaks praeguse loetelu tühistamine toodete tuvastamist, seevastu loendi täiendamine annaks kasutajatele rohkem teavet. Laiendatud loetelu hõlmaks suuremat hulka söödatooraineid ja esitaks andmeid täpsemalt, mistõttu see aitaks sööda kasutajatel optimeerida tootmisprotsesse. Samal viisil lisaks ka tegevusjuhend teavet ja aitaks täpsustada söödatoorainete andmeid.

Kuna toit, sööt ja kütus konkureerivad üha kiivamalt toorainele, kasvab toiduainete ja biokütuse tootmise kaassaaduste kasutamine söödana jätkuvalt. Seetõttu avaldavad 3. ja 4. variant positiivset mõju turu teavitamisele, kui arvestada seda, et nende toodete kohta puuduvad täpsed määratlused. Kui eeldada, et sidusrühmad saavad selle lünga ettevõtete vahel täita paremini kui seadusandja, peaks 4. variant andma paremaid tulemusi kui 3. variant. Väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele oleks täielik loetelu kasulik, sest seal oleks söödatoorainete kohta rohkem teavet, mida nad saaksid vabalt kasutada.

Praeguse loetelu tühistamine vähendaks halduskoormust. Kui aga seadusandja loetelu laiendaks, suurendaks see märgatavalt halduskoormust. 4. variandiga kaasneksid märkimisväärsed, kuid siiski oluliselt väiksemad kulutused.

Järeldus: analüüs näitab, et ühisreguleerimise teel tuleks koostada laiaulatuslik söödatoorainete loetelu, kuna lisaväärtus on seotud eelkõige sööda turustamise kvalitatiivsete elementidega.

4.2. Söötadele lubade andmise menetlus[3]

Variant 1-1: biovalgud – kaotada nõue turustamiseks luba hankida;

Variant 1-2: biovalgud – jätkata samal viisil;

Variant 1-3: biovalgud – lihtsustada lubade andmise menetlust;

Variant 2-1: uued söödatoorained – jätkata samal viisil;

Variant 2-2: uued söödatoorained – nõuda loa hankimist enne turustamist.

Variantide 1-2 ja 2-2 korral on biovalkudele ja uutele söödatoorainetele vaja enne turustamist hankida luba, mis tähendaks sööda ja toidu ohutuse seisukohalt veidi paremat lahendust. Variant 1-3 on parem kui variant 1-1, sest ka lihtsustatud loa hankimise menetlus hõlmab ohutust.

Kui silmas pidada kasutajate õigusi ja turu läbipaistvust, siis annavad variandid 1-2 ja 2-2 (lihtsustatud 1-3) riskihindamise tõttu veidi parema tulemuse.

Võttes arvesse variantide 1-1 ja 2-1 positiivset majanduslikku mõju, peaks see avaldama soodsat toimet töökohtadele. Kolmandate riikidega peetava kaubavahetuse osas peaksid variandid 1-1 ja 2-1 importi hõlbustama, kui arvestada võimalikku erinevust nendele toodetele lubade andmises Euroopa Liidus ja väljaspool. Samuti peaksid variandid 1-1 ja 2-1 ning mingil määral ka 1-3 mõjutama soodsalt nii äriühinguid, kes toovad kaupu ringlusesse, kui ka nende kaupade võimalikke ostjaid. Lisaks sellele, et variandid 1-1 ja 2-1 mõjuvad soodsalt konkurentsivõimele, peaks tänu neile vabanema vahendeid uuringuteks ja tootearenduseks, et tuua turule uusi söödatooraineid. Väikestel ja keskmise suurusega ettevõtetel ei ole tavaliselt vahendeid, et esitada loa hankimiseks taotlusi ja jälgida taotluste kulgu. Seetõttu peaksid variandid 1-1 ja 2-1 avardama nende ärivõimalusi.

Tuleb hinnata, milline on halduskoormuse mõju võimalikule tootvale äriühingule, riskihindamist tegevale institutsioonile (toiduohutusamet) ja pädevatele ametiasutustele, pidades silmas nii lubade menetlemist kui ka turujärelevalvet. Variandid 1-2 (lihtsustatud variant 1-3) ja 2-2 toovad endaga kaasa märkimisväärseid kulutusi igas valdkonnas.

Järeldus: turustamiseelse lubade andmise menetluse tõttu sööda ohutusest tulenev lisaväärtus ei õigusta biovalkude või uute söödatoorainete puhul nõuet, et nad kõik peaksid läbima sellise menetluse. Seega käsitletaks biovalke ja uusi söödatooraineid kui tavalisi söödatooraineid, mille ringlus toimub söödakäitlejate vastutusel ja pädevate ametiasutuste järelevalve all.

4.3. Põllumajandusloomade segasööda märgistamine

Variant 1-1: söödatoorained – jätkata samal viisil;

Variant 1-2: söödatoorained – andmed esitatakse kahanevas järjekorras kaalu järgi;

Variant 2-1: söödalisandid – jätkata samal viisil;

Variant 2-2: söödalisandid – kohustuslik nimetuste avaldamine.

Kuigi söödatoorainete protsendiline esitus (variant 1-1) on kasutusele võetud inimeste tervise ja söödaohutuse põhimõtetest lähtudes, eeldab järgnevalt väljatöötatud üldiste toidualaste õigusnormide rakendamise raamistik, et söödaohutuse osas on protsendilise koostise avaldamisest tulenev lisandväärtus väga väike. Arvestades ühest küljest üldpõhimõtet, et kõik söödalisandid peavad olema ohutud ja neil peab olema luba, ning teisest küljest seda, et jälgitavus tagatakse nii tootja kui ka konkreetse partii tuvastamise süsteemide kaudu, jääb variandi 2-2 korral võimalik negatiivne mõju väga väheseks.

Variandid 1-2 ja 2-1 võivad keskpikas perspektiivis suurendada söödatööstuses tööhõivet seoses majandusele avaldatava positiivse mõjuga.

Varianti 1-1 (lihtsustatud varianti 2-2) peetakse väga halvaks Euroopa Liidu söödatööstuse konkrentsivõime seisukohalt, sest see võib avaldada mõju Euroopa Liidu loomapidajate konkurentsivõimele. Turu läbipaistvuse seisukohalt tundub erinevus ühelt poolt protsendi avaldamise kohustuse ja sellega kaasneva märkimisväärse lubatava hälbe ning teisalt kahaneva järjekorra vahel väga väike. Tarbija seisukohalt parandab söödalisandite loetlemise nõue läbipaistvust, asjakohasuse seisukohalt aga on väidetud, et etiketid on andmetega üle koormatud.

Kuna ei ole teada, et väljaspool Euroopa Liitu kehtiks sarnast kohustusliku protsendilise esituse süsteemi, lihtsustaks selle nõude ärajätmine kaubavahetust kolmandate riikidega.

Variandi 1-2 mõju teadusuuringutele ja tootearendusele peetakse väga positiivseks, sest see innustab uuenduslikkust ja investeeringuid söödatööstusesse. Seevastu nenditakse, et variandil 1-1 ja kõigi segasööta kuuluvate söödalisandite kohustuslikul loetlemisel (variant 2-2) on negatiivne mõju oskusteabe kaitsele. Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted, mis turustavad edukalt erisöötasid, mida töötatakse välja erakorraliste investeeringutega tootearendusse, võiksid variantidest 1-1 ja 2-2 kahju saada.

Variantide 1-1 ja 2-2 halduskoormusest tulenev kahjulik mõju tootmisharule tundub olevat väiksem, kui võtta arvesse tootmisharu pakkimissüsteemide taset. On tuvastatud, et variant 1-1 (lihtsustatud variant 2-2) lisab liikmesriikidele halduskoormust seoses märgistatud koostise keeruka analüütilise kontrolliga.

Järeldus: mõjuhinnangu tulemused toetavad seisukohta, et segasöötade märgistusel tuleks kaotada kohustuslik söödatoorainete koguste esitamine massiprotsentides, kombineerides seda ühelt poolt võimalusega esitada protsendilist koostist vabatahtlikult ja teiselt poolt tingimusega, et tarbijale antakse nõudmisel lisateavet.

Segasöödas sisalduvate söödalisandite märgistamine tuleks teha kohustuslikuks ainult olulistel erijuhtudel. Tavaliste söödalisandite märgistamine peaks olema vabatahtlik ja kooskõlas sidusrühmade koostatud tegevusjuhendiga, mis on heaks kiidetud komiteemenetlusega.

4.4. Lemmikloomatoidu märgistamine

Variant 1: jätkata samal viisil ja ajakohastada lisandite märgistust;

Variant 2: märgistusel esitada kõik söödatoorained kahanevas järjekorras kaalu järgi ja loetleda kõik söödalisandid;

Variant 3: tegevusjuhendi vahendusel esitada lisateavet.

Kõigi variantide mõju sööda/toidu ohutusele on neutraalne. Esiteks ei kuulu lemmikloomad toiduahelasse. Teiseks tagab tootmise ja ringluse ohutuse läbivaadatud toiduseadus.

Eri variantide mõju kasutajaõigustele on kahesugune: ühelt poolt muudab variant 2 kõigil juhtudel turu läbipaistvamaks ja tooteteave annab esmapilgul positiivse tulemuse. Teisest küljest aga soovib keskmine lemmikloomatoidu ostja, et etikett oleks lihtne ja kergesti mõistetav. Kui kasutajaõigustes sisalduks eesmärk, et etiketid peaksid olema lihtsad ja arusaadavad, siis avaldaks variant 3 arvatavasti positiivset mõju.

Konsultatsiooni käigus märgiti, et variant 2 avaldab negatiivset mõju konkurentsivõimele, oskusteabe kaitsele ning halduskuludele. Variant 2 on otseselt seotud keskkonnakaitsega, sest suureneb mitte eriti köitvate nimetustega kõrvalsaaduste hulk, mis tuleb kasutuselt kõrvaldada, selle asemel, et need lemmikloomadele sööta. Kui vähendada tootmisharu paindlikkust tooraine hankimisel, suureneks variandi 2 puhul keskkonnakoormus ka suuremate veokauguste tõttu.

Variant 2 avaldaks negatiivset mõju teadusuuringutele ja tootearendusele ning ELi söödatööstuse konkurentsivõimele koostise avaldamise ning kulutuste kasvamise tõttu, kuna eriti jaekaubandusse saabuks hulgaliselt ilma kaubamärgita tooteid. Variant 3 võiks konkurentsivõimet parandada, kuna see annab ettevõtlusele rohkem vabadust. Variandi 2 mõju ühenduse sise- ja väliskaubandusele põhjustaks eelkõige suuri häireid tavapärastes kaubavoogudes, mis mõjutaks oluliselt kolmandaid riike.

Väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele, kes teevad hankeid tavaliselt võimalikult soodsa hinnaga, valmistab variant 2 eriti suurt muret, kuna nad ei suuda suurte rahvusvaheliste äriühingutega samaväärselt kompenseerida tooraine hinna kõikumisi. Variant 3 oleks väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele toeks, sest tegevusjuhis pakuks neile eeliseid, ilma et neil peaks nende eeliste kasutamiseks olema vastav osakond.

Variandi 2 mõju tootmisharule peetakse väga negatiivseks, kuna see toob lisakulutusi seoses toorme hankimise, laoruumide ja personaliga. Pädevate ametiasutuste halduskoormuse osas tunduvad variandi 2 head ja halvad küljed olevat tasakaalus. Kui võtta arvesse, et tootmisharu on juba oma algatusel alustanud tegevusjuhendi väljatöötamist, peaksid variandi 3 lisakulud jääma väga väikeseks.

Järeldus: mõjuhinnangu tulemused toetavad endise olukorra säilitamist, kuid toormekategooriate ja söödalisandite eeskirjade osas ajakohastatud kujul, eesmärgiga anda keskmisele lemmikloomapidajale piisavat teavet. Sidusrühmad peaksid välja töötama lemmikloomatoidu märgistamise juhendi, mis tuleb heaks kiita komiteementlusega.

5. JÄRELEVALVE JA HINDAMINE

Järelevalve ja hindamise jaoks on välja pakutud järgmised näitajad: loetletud söödatoorainete arv ja analüütilised omadused, ohud ja ebasoovitavad kõrvaltoimed inimeste tervisele, üksikasjalikkuse tase lemmikloomatoidu märgistamise juhendis ja sööda tarbijate rahulolu.

[1] Sööda võib jagada söödatooraineteks, söödalisanditeks, segasöödaks ja ravimsöödaks.

[2] Mõju tööhõivele, kasutajaõigustele, keskkonnale ning väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele mainitakse üksnes siis, kui see on kindlaks tehtud.

[3] Turul valdavate imporditud õlikookide ja jahvatatud õliseemnete ning maisitoodete kohta, mida on üha enam hakatud valmistama geneetiliselt muundatud organismidest, peab olema luba, nagu ette nähtud asjaomaste Euroopa Liidu õigusaktidega, kuid see küsimus ei ole käesoleva dokumendi vaatlusväljas.