SELETUSKIRI

Vastavalt nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (edaspidi „käibemaksudirektiiv“) artikli 395 lõikele 1 võib nõukogu ühehäälselt komisjoni ettepaneku põhjal anda igale liikmesriigile loa võtta erimeetmeid kõnealuse direktiivi sätetest erandite tegemiseks eesmärgiga lihtsustada käibemaksu kogumist või hoida ära teatavat liiki maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist.

Kirjas, mille komisjon registreeris 12. aprillil 2019, taotles Itaalia käibemaksudirektiivi artiklist 168 ja artikli 26 lõike 1 punktist a tehtud erandi pikendamist. Eelkõige palub Itaalia luba teha jätkuvalt erand artiklist 168, piirates 40 % määraga õigust arvata maha sisendkäibemaks selliste mootorsõidukitega seotud kuludelt, mida ei kasutata üksnes ettevõtluse eesmärgil. Lisaks taotleb Itaalia luba kasutada jätkuvalt erandit artikli 26 lõike 1 punktist a, vabastades käibemaksust maksukohustuslase ettevõtte varade hulka kuuluvate sõidukite isiklikuks tarbeks kasutamine, kui selliste sõidukite suhtes kohaldatakse mahaarvamise õiguse piirangut.

Käibemaksudirektiivi artikli 395 lõike 2 kohaselt teavitas komisjon 13. mai 2019. aasta kirjas Itaalia taotlusest teisi liikmesriike. Komisjon teatas 14. mai 2019. aasta kirjaga Itaaliale, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik teave.

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Käibemaksudirektiivi artiklis 168 on sätestatud, et maksukohustuslasel on õigus arvata maha selliste kaupade või teenuste ostmisel tasutav käibemaks, mida kasutatakse maksustatavate tehingute tarbeks selles liikmesriigis, kus selliseid tehinguid tehakse. Sama direktiivi artikli 26 lõike 1 punktiga a on ette nähtud, et ettevõtte vara hulka kuuluvate kaupade kasutamist isiklikuks tarbeks tuleb käsitada tasu eest teenuste osutamisena, kui nendelt kaupadelt oli käibemaks mahaarvatav.

Ettevõtte vara hulka kuuluvate mootorsõidukite puhul on eespool nimetatud sätete kohaldamisel mitmeid praktilisi raskusi, eelkõige seetõttu, et ei ole lihtne eristada mootorsõidukite era- ja äriotstarbelist kasutamist. Kui selliste mootorsõidukite kasutamise üle peetakse arvet, kaasneb sellega nii ettevõtetele kui ka haldusasutustele täiendav koormus, mis on seotud andmete säilitamise ja kontrollimisega. Lisaks võib nende sätete kohaldamine suurendada käibemaksualase kuritarvitamise või pettuse katsete ohtu, eelkõige kuna selliste sõidukite isiklikuks tarbeks kasutamisest teatamine võib olla puudulik.

Itaalial on praegu õigus teha erand käibemaksudirektiivi artiklist 168, piirates 40 % määraga õigust arvata maha käibemaks sõiduki ostmisel, sealhulgas koostelepingute jms, tootmise, ühendusesisese omandamise, impordi, liisimise või üürimise, ümberehitamise, remondi või hoolduse korral ning seoses kuludega tarnetele või teenustele, mida osutatakse seoses sõidukite ja nende kasutamisega, sealhulgas määrdeainete ja kütusega, tingimusel et kõnealust sõidukit ei kasutata üksnes ettevõtluse tarbeks. Erand hõlmab kõiki mootorsõidukeid (välja arvatud põllumajandus- või metsatraktoreid), mida tavaliselt kasutatakse inimeste või kaupade veoks maanteel ning mille maksimaalne mass on alla 3,5 tonni ja milles on vähem kui üheksa istekohta, kaasa arvatud juhiiste. Seevastu ei hõlma see kulusid, mis on seotud üksnes maksukohustuslase majandustegevusega. See kehtib sõidukite puhul, mis kuuluvad maksukohustuslase kaubavarude hulka tema äritegevuse käigus, ning taksodena kasutatavate sõidukite puhul, samuti autokoolides õppesõiduks kasutatavate sõidukite, üürimiseks või liisimiseks kasutatavate sõidukite või müügiesindajate poolt kasutatavate sõidukite puhul.

Samuti on Itaalial õigus teha erand käibemaksudirektiivi artikli 26 lõike 1 punktist a, vabastades käibemaksust selliste sõidukite isiklikuks tarbeks kasutamine, mis moodustavad osa maksukohustuslase ettevõtte varast, kui kõnealused sõidukid on hõlmatud eespool nimetatud erandiga.

Eespool nimetatud erandeid tegevateks meetmeteks andis nõukogu loa esmalt 18. juuni 2007. aasta otsusega 2007/441/EÜ kuni 31. detsembrini 2010. Pärast seda on erandeid tegevaid meetmeid Itaalia taotluse alusel kolm korda pikendatud: nõukogu 29. novembri 2010. aasta rakendusotsusega 2010/748/EL pikendati neid ajavahemikuks 1. jaanuar 2011 kuni 31. detsember 2013; nõukogu 15. novembri 2013. aasta rakendusotsusega 2013/679/EL pikendati neid ajavahemikuks 1. jaanuar 2014 kuni 31. detsember 2016; ning nõukogu 8. novembri 2016. aasta rakendusotsusega 2016/1982/EL pikendati neid ajavahemikuks 1. jaanuar 2017 kuni 31. detsember 2019.

Itaalia praegune taotlus pikendada erandi kehtivust kuni 31. detsembrini 2022 põhineb samadel alustel, mis esitati eelmistes taotlustes. Taotlusele on lisatud aruanne, mis sisaldab käibemaksu mahaarvamise õiguse piirangu protsendimäära läbivaatamist, nagu on nõutud otsuse 2007/441/EÜ artiklis 6.

Itaalia esitatud teave näitab, et praegune 40 % määr on endiselt asjakohane, sest see vastab Itaalia majanduse praegustele tingimustele seoses asjaomaste mootorsõidukite äri- ja eratarbeks kasutamise suhtega. Itaalia aruande kohaselt on Itaalia majanduses ülekaalus mikroettevõtjad, kes moodustavad 99 % Itaalia ettevõtetest ja tähendavad ligikaudu 5,2 miljonit maksukohustuslast. See näitab, et ametiasutustel on keeruline kontrollida selliste mikroettevõtjate omanduses olevate mootorsõidukite era- ja äriotstarbelist kasutust. Mikroettevõtjate ülekaal õigustab ka lihtsustamismeetmete võtmist, et tagada maksukohustuste täitmine.