ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel 23.12.2005 
KOM(2005) 700 lõplik 
  
KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE 
nõukogu määruse (EÜ) nr 1185/2003 (haiuime de eemaldamise kohta laevade pardal) 
toimimise kohta 
 
ET 2   ET SISUKORD 
Sissejuhatus ................................................................................................................... ............. 3 
1. Taust: määruse nr 1185/2003 peamised sätted............................................................. 3 2. Huvipakkuvad ajavahemikud ja vastavus riiklike aruannete es itamise nõuetele......... 4 
3. Üldine olukord pardal haiuimede eemal damise eripüügilubade andmise võimaluse 
kasutamisel või mittekasuta misel liikmesriikides........................................................ 5 
4. teave pardal haiuimede eraldamise eri püügilubade ja nendega seonduvate tingimuste 
kohta.......................................................................................................................... ... 5 
4.1. Eripüügilubade arv ja ne nde andmise põhjendatus...................................................... 6 
4.2. Haiuimede ja haikerede kaalude vaheline vastavus..................................................... 6 4.3. Dokumendid, mida liikmesriigid käsitavad uimede ja haikerede eraldi lossimise 
kontrollimiseks kehtivana – lossimine  väljaspool ühenduse sadamaid. ...................... 7 
5. Eripüügiloaga laevade kontrol limised ja järelevalve. .................................................. 8 
6. Haide uimepüügi keelustamise alased rahvusvahelised arengud................................. 8 7. Järeldused.................................................................................................................. ... 9 
Lisa Riiklike arua nnete vastuvõtt............................................................................................. 1 1 
 
ET 3   ET KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE 
nõukogu määruse (EÜ) nr 1185/2003 (hai uimede eemaldamise kohta laevade 
pardal) toimimise kohta 
Sissejuhatus  
Tugeva rahvusvahelise haiuimede turu olemasolu, kuid hailiha sageli üsna madala 
väärtuse ja pardal säilitamisega seotud te gelike piirangute tõttu on tavaks saanud, et 
kõikidelt kalalaeva püütud haidelt eemaldata kse uimed, mis jäetakse pardale, ning 
ülejäänud haikere heidetakse merre tagasi.  
Kõnealune „uimepüügi” nimetuse all tuntud tava tekitab üha suurenevat muret nii 
rahvusvahelisel kui ka ühenduse tasandil, sest  tapetakse suur hul k haisid, mis mõjub 
haipopulatsioonile laastavalt ja  jätkusuutlikkust ohustavalt. 
Komisjoni ettepaneku1 põhjal võttis nõukogu vastu määruse (EÜ) nr 1185/2003,2 et 
keelata uimepüük kõikides ühenduse vetes ja kõikidel ühenduse kalalaevadel terves 
maailmas, võimaldades samas seaduslikku haipü üki, kui saak kasutata kse ära tervikuna. 
Komisjon esitab käesoleva üldise aruande määruse 1185/2003 toimimise kohta vastavalt 
kõnealuse määruse artiklile 6. 
1. T AUST : MÄÄRUSE NR 1185/2003  PEAMISED SÄTTED  
Haiuimede pardal eemaldamise keelamine on kõige mõjusam ja praktilisem vahend 
uimepüügi keelustamiseks ja haide kaaspüügi atraktiivsuse vähendamiseks kalanduses. 
Loogilise järjena tuleb ühtlasi keelustada ka haikerest eemaldatud uimede pardale jätmine, ümberlaadimine või lossimine. Kõ nealused üldised keelud on kehtestatud 
määruse artiklis 3. 
Hoolimata võimalikust haide rookimisest ja peade eemaldamisest võib teatavate 
kalalaevade puhul esineda prak tiline vajadus eemaldada haiuimed pardal ning töödelda 
haiuimi ja haikeret pardal eraldi isegi juhul, kui kalarümp jäetakse pardale (nt külmutuslaevade puhul, mis jäävad merele pika ks ajaks). Sellistel asjaoludel lubatakse 
määruses (artiklis 4) liikmesriigi pädevatel ametiasutustel eespool  nimetatud üldistest 
sätetest kõrvale kalduda, andes välja er ipüügilube, mille puhul on lubatud haiuimede 
eemaldamine pardal. Eriloa andmine sõltub si iski sellest, kas on täidetud järgmised 
tingimused: kõnealune töötlemine on nõueteko haselt põhjendatud ja kasutatakse kõiki 
haide osi. 
Eespool kirjeldatud olukorras ei tohi püügist pardale jäetud uimede kaal ületada uimede 
tuletatud massi, mis vastab pardale jäetud ha ikere osadele. Uimede ja püügist pardale 
                                                
 
1 KOM (2002)449 lõplik, 5.8.2002 
2 Nõukogu 26. juuni 2003. aasta määrus (EÜ) nr  1185/2003 haiuimede ee maldamise kohta laevade 
pardal, ELT L 167, 4.7.2003, lk 1. 
 
ET 4   ET jäetud haikere ülejäänud osad e vahelise vastavuse väärtuse  määrab kindlaks liikmesriik, 
võttes arvesse püügi, töötlemise ja ladustamise liiki ning saagi liigikoosseisu. Võimaliku kuritarvitamise ärahoidmiseks ei tohi aga te oreetiline vastavus uimede kaalu ja püütud 
haisaagi eluskaalu vahel o lla kunagi suurem kui 5%. 
Lisaks nähakse määruse artikliga 5 jõusta mise lihtsustamiseks ette mitmeid püügi, 
lossimise, ümberlaadimise ja müügi jälg itavust käsitlevaid ni ng registreerimist 
tugevdavaid sätteid, eelkõige juhuks, kui kogu haisaaki ei lo ssita ühe korraga. Sellisel 
juhul määrab liikmesriik lisaks kindlaks dok umentide liigid, mida sellel otstarbel 
kehtivana käsitatakse. Lisaks tugevdatakse eelneva teavitamise süsteemi (vähemalt 72 tundi enne lossimist) abil kontrolli väljaspool  ühenduse sadamat toimuva lossimise üle. 
Lõpuks nõutakse määruse artikliga 6, et liikmesriigid peavad igal aastal saatma 
komisjonile hiljemalt 1. maiks põhjaliku aastaaruande määruse rakendamise kohta 
eelmisel aastal. Nimetatud aruandes peab kirjeldama, kuidas kont rolliti ka lalaevade 
vastavust määruse sätetele, ja esitama üksikasjalikud andmed, eelkõige väljaantud 
erilubade arvu, uimede ja kerede kaalude va helise teoreetilise vast avuse kehtestamise 
tehniliste aluste ning uimede ja kerede eraldi lossimise kontrollimisel kehtivana 
käsitatavate dokumentide kohta. Pärast seda , kui liikmesriigid on esitanud teise 
aastaaruande, peab komisjon hi ljemalt 1. jaanuaril 2006 esitama  Euroopa Parlamendile ja 
nõukogule aruande käesoleva määruse toimim ise ja rahvusvaheliste arengute kohta 
kõnealuses valdkonnas. 
2. H
UVIPAKKUVAD AJAVAHEMIKUD JA VASTAVUS RIIKLIKE ARUANNETE 
ESITAMISE NÕUETELE  
Määrus 1185/2003 jõustus 2. septembril 2003. Liikmesriigid pidid esimese aruande 
2003. aasta rakendusperioodi (mis hõlmas üksnes 2003. aasta viimast osa) kohta esitama 1. maiks 2004. Kogu 2004. aastat (uute liikmesrii kide jaoks ajavahemikku alates 1. maist 
2004) käsitlev teine aastaaruanne  tuli esitada 1. maiks 2005. 
Üldiselt ei järginud liikmesr iigid aruandlustäht aegu ja komisjoni talitused saatsid 
enamikule nn kalastusliikmesriikidele meelde tuletuskirju. Enamgi veel, kuigi kõnealuse 
määruse reguleerimisala on väga täpselt määr atletud ja komisjonile  selle rakendamise 
kohta esitatav teave võib olla üsna kokkuvõ tlik, tuli mitme liikmesriigiga lisateabe 
küsimiseks täiendavat kirjavahetus t pidada (vt lisa, et näha täiendavaid üksikasju riiklike 
aruannete vastuvõtu ja liikmesriikidega kõnealus el teemal peetud kirjavahetuse kohta).  
Arvestades, et määruse 1185/2003 artiklis 6 nõutakse, et komisjon esitab aruande 
hiljemalt 1. jaanuaril 2006, on käesolev arua nne koostatud liikmesriikidelt hiljemalt 30. 
septembriks saadud teabe põhjal. 
Nimetatud kuupäeval puudusid veel viie liik mesriigi (Iirimaa, Itaalia, Malta, 
Madalmaade ja Sloveenia) aruanded 2004. aasta kohta. Seitsmelt liikmesriigilt oodati teatud küsimuste osas veel lisateavet. 
 
ET 5   ET 3. Ü LDINE OLUKORD PARDAL HAIUIMEDE EEMALDAMISE ERIPÜÜGILUBADE 
ANDMISE VÕIMALUSE KASUTAMISEL VÕI MITTEKASUTAMISEL LIIKMESRIIKIDES
 
Vaatlusalusel perioodil 2003. aastal jagasid ka ks liikmesriiki (asjaomase 13 liikmesriigi 
hulgast) – nimelt Saksamaa ja Hispaania - eripüügilubasid haiuimede eemaldamiseks 
pardal. Hispaania teatas lisaks, et asjaom astele kalandusvaldkonna esindajatele saadeti 
2003. aasta septembris teatis, et teavitada  neid määruse 1185/2003 nõuetest. Sarnaselt 
teavitasid ka Portugali ametivõimud kohe pärast määruse avaldamist asjaomaseid 
kalandusringkondi vajadusest taotleda eriluba sid. Ühtlasi valmistas Portugal ette ja 
kehtestas haldusmeetmed kõne aluste lubade väljaandm iseks vajaliku raamistiku 
loomiseks, kuid riiklikud ametivõimud ei s aanud tegelikult ühtegi lu ba välja anda enne 
2003. aasta lõppu. Portugal andis oma aruandes s iiski juba teada oma kavatsusest hakata 
erilube välja andma 2004. aastal. 
Teised liikmesriigid ei andnud välja ühteg i eripüügiluba haiuimede eemaldamiseks 
laevade pardal.3 Enamik kõnealustest liikmesriikidest an dis lisaks teada, et selliste lubade 
järgi kas puudus vajadus, nende haipüügip iirkonnad olid piirat ud või lossisid nende 
kalastajad haisid tervikuna. Ükski kõnealuste st liikmesriikidest ei andnud mõista, et ta 
võiks hakata tulevikus  erilube välja andma.  
ELi 15 varasema liikmesriigi 2004. aasta arua nnetes kajastatud olukord oli võrreldav 
2003. aasta kohta teatatuga, välj a arvatud üks märgatav m uutus kõnealusel aastal 
eripüügilube jaganud Ühendkuningriigi üldises olukorras. 
Uutest liikmesriikidest ei olnud Malta ja Sloveenia oma 2004. aasta aruannet 30. 
septembriks 2005 esitanud. Poola ametivõimud teatasid, et nad ei andnud välja erilube 
haiuimede eemaldamiseks pardal. Küprose, Eesti ja Läti esitatud teabes  anti mõista, et ka 
need liikmesriigid ei olnud kõnealuseid lube väljastanud, ent komisjoni talitused ootasid 
veel kõnealust teavet kinnitavaid vastusei d. Peamised näitajad, millele kõik kõnealused 
liikmesriigid viitasid, olid kas püügi puudum ine või asjaolu, et haid on tavaliselt 
kaaspüük ning et neid lossitakse tervena. L eedu mainis, et aasta 2004 oli liitumisele 
järgnenud üleminekuaasta ja selleks aastaks erilube välja ei antud. Leedu 2004. aasta aruandest võis aga juba välja lugeda, et ains ale laevale, mille eesmärk on püüda haisid ja 
mis tavaliselt lossib Vigo s, anti eriluba 2005. aastal. 
4. 
TEAVE PARDAL HAIUIMEDE ERALDAMISE ERIPÜÜGILUBADE JA NENDEGA 
SEONDUVATE TINGIMUSTE KOHTA  
Käesolevas peatükis esitatakse rohkem üks ikasju teabe kohta, mida liikmesriigid on 
edastanud, kirjeldades, kuidas kõnealused liikmesriigid on aastatel 2003–2004 kasutanud 
võimalust anda vastavalt määrusele 1885/ 2003 mõnele oma l aevale eripüügilube 
haiuimede eraldamiseks pardal. 
                                                 
3 Itaalia esitatud teabe põhjal 2003. aasta kohta võib väita, et kõnealused load ei olnud vajalikud. 
Komisjoni palvele kinnitada erilubade andmisest loobumist ei ole aga veel vastust saabunud. 
 
ET 6   ET 4.1. Eripüügilubade arv ja nende andmise põhjendatus 
2003. aastal andsid Saksamaa ametivõimud eriload kolmele laevale, toetudes 
laevaomanike kinnitusele, et töötlemine pardal  on vajalik ja et kasutatakse kõiki haikere 
osi. Vastavalt Saksamaa ametivõimude edasta tud teabele tegutsesid kõnealused laevad 
peamiselt Iirimaa vetes ja lossisid üldjuhul  Hispaanias. 2004. aasta aruandes märkis 
Saksamaa, et 2004. aastal kasutasid nad samale kolmele laevale eripüügilubade andmisel samasugust menetlust. Vastuses hilisemale nõudele anda lisateavet märkis Saksamaa, et 2004. aastal anti eripüügiluba v eel kahele laevale. See su urendas asjaomaste laevade 
koguarvu viiele.  
Hispaania andis 2003. aastal välja 182 eriluba, nendest kõik triivõngejadaga 
kalapüügilaevadele. 90 luba anti kalapüügiks Hispaania vetes ja 86 luba kalastamiseks 
rahvusvahelistes vetes. 6 luba anti laev adele, mis tegelevad katsekalandusega 
(valdkondades VIII a, b, c ja d). 2004. aastal anti kokku 198 eril uba triivõngejadaga 
kalapüügilaevadele Hispaania vetes (9 9), triivõngejadaga kalapüügilaevadele 
rahvusvahelistes vetes (91), põhjaõngejadaga kalapüügilaevadele Hisp aania vetes (1) ja 
katsekalanduseks (7). Eriloa andmise põhjendatuse kohta aruannetes teave puudus.  
Portugal ei andnud enne 2003. aasta lõppu välja  mitte ühtegi luba, ent jagas 2004. aastal 
11 luba õngejada kasutavatele (ning m õõkkalu ja pelaagilisi hailiike püüdvatele) 
laevadele. Kõnealused load anti välja üksne s järgmistel tingimustel: laeva kohta oli 
tehtud avaldus, et laeval on võimalik kasutada kõiki haiker e osi, vajadus haid pardal 
töödelda oli põhjendatud (kauplemise ja ladus tamise põhjustel) ning kontrollitud oli 
pardal töötlemiseks vajaliku nõue tekohase sanitaarloa olemasolu. 
Ühendkuningriigi ametivõimud jagasid 2004. aasta l 20 eripüügiluba erandina üldisest 
keelust eemaldada haiuimesid laevade pard al. Ühendkuningriigi arua nne ei sisaldanud 
aga kõnealuses küsimuses mingit lisateavet,  eriti nimetatud vajaduste põhjendatuse 
kohta.  
4.2. Haiuimede ja haikerede kaalude vaheline vastavus 
Neljas liikmesriigis, kes jagasid erilube 2003. ja/või 2004. aastal, kohaldati teoreetilise 
maksimaalse suhtena 5% (uimede kaal vs haide eluskaal). 
Nii Hispaania kui Portugal leidsid aga, et uimede kaalu ja eluskaalu vaheline 
maksimaalselt 5%-line suhe ei vasta kuigi  täpselt selle riig i kalanduse reaalsele 
olukorrale. Hispaania ametivõimud viitasid  oma aruandes Rahvusvahelise Mereuurimise 
Nõukogu (ICES) töörühmas
4 esitatud teatavatele tulemustele ja märkisid, et sõltuvalt 
kalanduse iseloomust tuleks pigem kindlaks määrata erinevad vastavustasemed. Portugal tõi välja mõned tulemused, mis esitati ka Rahvusvahelise Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjoni (ICCAT) kohtumisel  2004. aastal Ida-Atlandi kes kosas (Assooride vetes) 
õngepüügilaevadel püütud sinihaide uimede ja eluskaalu suhte kohta . Portugali aruandes 
väideti, et eespool kirjeldatu põhjal p eaks Portugalile kohandatud uimede kaalu ja 
eluskaalu vaheline suhe olema 6,6 %.  
                                                
 
4 Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) varilõpuseste kalanduse 2003. aasta töörühm 
 
ET 7   ET Lisaks Portugalile, kes esitas teavet ka  2003. aastal tegelikult kontrollieesmärkidel 
kasutatud suhte kohta (1 2% tapakaalust), ei andnud ükski teine liikmesriik teavet uimede 
ja haikerede kaalude vahelis e suhte kohta (eriti nende kontro lliasutuste käsutuses oleva 
ümberarvestuskoefitsiendi kohta, et oleks võimalik tegelikult hinnata, kas uimede ja 
pardale jäetud rümpade töödeldud osade suhe va stab teoreetilisele 5%-lisele suhtele, mis 
põhineb haide eluskaalul).  
Ühendkuningriik leidis, et määruses 1185/2003 sätestatud maksimumsuhte muutmiseks 
ei ole piisavalt andmeid. Võttes arvesse haip üügi tähtsust Saksamaale ja viisi, kuidas 
selle riigi laevad tegutseva d, viitas Saksamaa proportsionaal susele ja kulude piiramise 
vajadusele, põhjendades asjaolu, et teoreetilise uimede ja  haikerede kaalude vahelise 
suhte kindlaksmääramiseks vajaliku tehnilis e baasi loomiseks ei ole läbi viidud 
asjakohaseid teadusuuringuid. 
4.3. Dokumendid, mida liikmesriigid kä sitavad uimede ja haikerede eraldi 
lossimise kontrolli miseks kehtivana – lossimi ne väljaspool ühenduse 
sadamaid. 
Hispaania (või ühenduse) laev adelt, mis on Hispaania piir es saaki eraldi lossinud, 
kontrollimiseks nõutavate dokumen tide hulka kuuluvad logiraamatud, 
lossimise/ümberlaadimise deklaratsioonid, müügidokumendid ja eriluba. Kolmandate 
riikide laevade puhul nõuavad Hispaania kontrollia sutused lastimanifesti ning kõiki 
püügi- ja müügidokumente. 2004. aasta aruandes teatasid Hispaania ametivõimud, et 
valmistatakse ette ministrite dekreeti, millega luuakse spetsiaalne püügiregister alla kümne meetri pikkustele laevadele, millele erip üügiluba võib kasu tuua (ja mille puhul ei 
pea järgima üldisi logiraamatu pidamise nõude id). Kõnealuses uues dekreedis sisalduksid 
ka üksikasjad nimetatud kontrollide kohta. Aa staaruanded ei sisa ldanud teavet selle 
kohta, millises ulatuses toimub uimede ja haikerede eraldi lossimine eri sadamates, kui seda võrrelda kogu saagi korraga lossimisega. 
Portugal teatas, et 2003. aastal ei peetud vajalikuks nõ uda täiendavat 
eridokumentatsiooni, sest asjaomane laevastik  ei teostanud eraldi lossimisi. Portugal 
kinnitas, et ka 2004. aastal ei  toimunud haiuimede ja -kerede eraldi lossimist või eraldi 
ümberlaadimist. 
Ühendkuningriigi ametivõimud ei lubanud uime de ja rümpadest järelejäävate osade 
eraldi lossimist (sest 2004. aastal välja ant ud eripüügilubades haiuimede eemaldamiseks 
laevade pardal nähti ette, et haiuimed ja -kered lossitakse samal ajal).  
Saksamaa ei esitanud konkreetset teavet sell e kohta, kas haiuimede ja -kerede eraldi 
lossimine toimus või mitte. Kuna peaaegu kogu Saksamaa lipu all sõitvate laevade haisaak lossiti teistes liikmesriikides, rõhutasid Saksa ametivõimud oma aruannetes vajadust toetuda teiste liikmesriikide teostatud kontrollimistele. 
Portugal teatas seoses väljaspool ühe ndust toimunud haide võimaliku lossimisega 
eripüügiloaga laevadelt,  et väike osa haisaagist lossiti Cape Townis, kuid aruandes ei 
kommenteeritud seda teemat (eelkõige vastavust määruses 1185/2003 kehtestatud 
eelteatamise süsteemile või selle toimimist kõnealuses olukorras) lähemalt. Saksamaa esitatud lisateabe kohaselt ei lossi Saksamaa laevad, millel on eripüügiluba haiuimede 
 
ET 8   ET eemaldamiseks pardal, väljaspool ühenduse sa damaid. Kõnealusel teemal oodati 30. 
septembriks 2005 lisateavet veel ka  Hispaanialt ja Ühendkuningriigilt. 
5. E RIPÜÜGILOAGA LAEVADE KONTROLLIMISED JA JÄRELEVALVE .  
Suurem osa liikmesriikidest andis oma esialg setes aastaaruannetes vähe teavet või ei 
esitanud üldse teavet selle kohta, kuidas on kontrollitud laevade vastavust kõnealusele 
määrusele ning missugused on olnud kontrollid e tulemused. Seetõttu  tekkis komisjoni 
talitustel vajadus küsida lisateavet. 
Kontrollid viidi üldjuhul lä bi tavaülevaatuste osana ni ng vastavalt kalandussektori 
tavalistele kontrollimenetlustele ja -tavad ele (st lossimiste käigus, pardal või nõutud 
dokumentide põhjal, sõltuvalt ka  tegelikest võimalustest).  
Välja arvatud ühe laeva kontroll merel, teavitasid Saksa ametivõimud, et pardal 
haiuimede eemaldamise eripüügilubadega l aevad teostasid püüki väljaspool Saksamaa 
jurisdiktsiooni (peamiselt Iiri maa vetes, kuhu Saksa inspekto ritel ei ole ligipääsu) ning 
lossisid otse Hispaanias. Saksamaa inspektori d said seetõttu kontrolle läbi viia vaid 
dokumentide põhjal. Saksamaa rõhutas, et sellisel juhul to etuvad kontrollid 
(kalastamistegevuse või lossimi se käigus) teiste liikmesriikide pädevate ametiasutuste 
tegevusele. 
Kontrollide tulemuste osas ei tuvasta nud eripüügilubasid väljastavad liikmesriigid 
ajavahemikul 2003–2004 mitte ühtegi määruse 1185/2003 rikkumist. Ei tuvastatud ühtegi selget „uimepüügi” juhtumit (nt haiuimede kastid e avastamine, ilma et pardal oleks mõni 
vastav rümba osa). 2004. aasta osas teat ati mõnest rikkumisest, mis olid seotud 
eripüügiloaga laevadega. Kõnealused rikkumised olid seotud  suutmatusega täita kirjaliku 
ülesmärkimise või uimede ja pardale jäet ud rümpade kaalude maksimaalse suhte kohta 
kehtestatud nõudeid. 
Saksamaa viitas täpsustavalt sellele, et alustas ühe haldusrikkumise menetluse, sest 
eemaldatud haiuimede kaal oli jäetud regist reerimata. Portugal teatas, et haiuimede 
eristatud registreerimise korra täitmisel täheldati eriti külmutu slaevade omanike puhul 
teatavaid probleeme ja neile esitati hoiatavad  teatised, milles nõuti kõnealuse olukorra 
parandamist. Lossimisel kontrollitud ka lalaevade dokumentides ei avastatud 
seaduserikkumisi. Hispaania teatas, et 2004. aastal avastati haisaag iga õngepüügilaevadel 
ja külmutuslaevadel 119 kontrolli tulemusena  3 rikkumist (33 rikkumise hulgast), mille 
puhul tegelik olukord ei olnud kooskõlas m ääruses 1185/2003 sätestatud maksimaalse 
uimede kaalu ja haikere eluska alu vahelise 5%-lise suhtega. 
6. H
AIDE UIMEPÜÜGI KEELUSTAMISE AL ASED RAHVUSVAHE LISED ARENGUD  
Määrusega 1185/2003 kehtestatud haide uimepüügi keeld kehtib kõikidele 
kalastustüüpidele ühenduse ve tes ja kõikidele ühenduse l aevadele, mis kalastavad 
väljaspool ühendust. Kuna ühenduse poliitik a eesmärk on näidata võrdset pühendumist 
kalavarude kaitsele kõikides vetes, kus ühenduse laevad tegutsevad, otsustas ühendus 
astuda ka ennetavaid samme, et lihtsustada  uimepüüki keelavate meetmete vastuvõtmist 
toimivates rahvusvahelistes foorumites, nime lt piirkondlikes kalandusor ganisatsioonides.  
 
ET 9   ET Seepärast on ühenduse ettepanekul (ja teiste poolte ühisel toetusel) viimase kahe aasta 
jooksul mitmes piirkondlikus kalandusor ganisatsioonis lepitud kokku uimepüügi 
keelustamises. 2005. aasta 30. septembri seisug a kuulusid eespool nimetatud piirkondlike 
kalandusorganisatsioonide hulka järgmised organisatsioonid: 
- Rahvusvaheline Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjon (ICCAT),5 
- Ameerika Troopikatuunide Komisjon (IATTC),6 
- India Ookeani Tuunikomisjon (IOTC) 7 ja  
- Loode-Atlandi kalastusorganisatsioon (NAFO).8 
7. J ÄRELDUSED  
Kõnealuse määruse toimimise kohta liikmesriiki delt komisjonile edastatud teave, kuigi 
see ei olnud alati täielik, näib kinnitavat, et määrusega saavutatakse sellele seatud üldised 
eesmärgid.  
Tundub, et uimepüük, st tegevus, mille käigus  jäetakse pardale vaid haiuimed ja 
visatakse ülejäänud rümp tagasi merre, ei olnud ühenduse kalanduses enne kõnealuse 
määruse jõustumist märkimisväärselt kasutusel (mõned liikmesriigid olid sellise praktika juba keelanud) ja kõnealuse määruse peamine eesmärk oli sellise tegevuse 
väljaarenemise tõkestamine. 
Ettearvatult on kõnealuse määruse tegelikud tagajärjed Euroopa laevastikele üpris 
piiratud ja peamiselt halduslikku laadi (pädev ate ametiasutuste antavad eripüügiload ja 
lisadokumendid, mida teatavatelt kaluritelt nõutakse, et suurendada jälgitavust). 
Kõnealused tagajärjed mõjutavad peamis elt teatavate liikmesriikide triivõngejadaga 
kalapüügilaevu, omades piiratud mõ ju kalandustegevusele endale. 
Kuigi mõned liikmesriigid leiavad, et praegun e kuni 5%-line suhe uimede kaalu ja kogu 
haisaagi eluskaalu vahel ei kajasta tegelikku  olukorda erijuhtude korral, mille kohta on 
olemas teaduslikud andmed, ei esitanud liikme sriigid teavet, mis viitaks sellele, et 
kõnealusel sektoril on olulisi raskusi praeguste  õigusaktide täitmisega, seda kinnitas ka 
kontrollide tulemus. Samuti ei näi kõnealune  määrus – kui seda rakendatakse ja 
jõustatakse nõuetekohaselt – tekitavat seaduses t möödahiilimise võimalusi tänu sellele, et 
kõnealuse 5%-lise määra piires  võib toimuda märkimisväär set „seaduslikku” uimepüüki. 
Arvestades vajadust proportsion aalsete ja jõustatavate re eglite järele, ei tundu, et 
kõnealune määrus vajaks praeguses etapis muutmist. Kindlasti peaksid mõned riigid 
                                                
 
5 Soovitus 04/10 Rahvusvaheline Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjoni hallatava kalanduse raames 
püütavate haide säästmise kohta (kättesaadav aadressil http://www.iccat.es ) 
6 Resolutsioon C-50-03 Vaikse ookeani idaosa kalanduse raames püütavate haide säästmise kohta 
(kättesaadav aadressil http://www.iattc.org ) 
7 Resolutsioon 05-05 India Ookeani Tuunikomisjoni hallatava kalanduse raames püütavate haide 
säästmise kohta (kättesaadav aadressil http://www.iotc.org ) 
8 Loode-Atlandi kalastusorganisatsiooni (NAFO) kala varude kaitsmise ja jõustamise meetmed, mis 
lepiti kokku NAFO iga-aastasel kohtumisel 20 05. aastal (19.-23. septembril 2005) – vt 
http://www.nafo.int  
 
ET 10   ET rakendama paremini teatavaid as pekte, eelkõige eripüügilubade  jagamise kriteeriumeid ja 
aruandlust. 
Komisjon jätkab kõnealuse määruse täitmise ko ntrollimist liikmesriikide aastaaruannete 
või mis tahes muu asjaomase teabe alusel.  
 
ET 11   ET Lisa 
Riiklike aruannete vastuvõtt  
2003. aasta aruanded 
Tähtpäevaks kuulutatud 1. maiks 2004 ei olnud komisjon saanud ühtegi riiklikku 
aruannet kõnealuse määruse 2003. aasta rakendamisperioodi kohta. Esimene 
meeldetuletuskiri saadeti 19. mail 2005 kõi gile kolmeteistkümnele asjaomasele 
liikmesriigile (st viieteistkümnele ELi liikmesriigile, välja arvatud Austria ja Luksemburg). Teine meeldetuletus saad eti 6. oktoobril 2004 viiele liikmesriigile 
(Prantsusmaa, Hispaania, Madalmaad, Rootsi  ja Soome). Viimane 2003. aasta aruanne 
esitati komisjonile 15. märtsil 2005 (seda tegi Rootsi, kes kasutas võimalust, et teavitada komisjoni nii 2003. kui 2004. aasta olukorrast). Samas kui teatavaid riiklikke aruandeid, 
isegi mitte eriti põhjalikult koostatud aruandeid, võib pidada piisavaks (eriti, kui ei antud 
välja ühtegi eripüügiluba ), ei olnud mõnes riiklikus arua ndes isegi miinimumteavet, mida 
vajati tulenevalt määruse 1185/2003 asjaomastest sätetest. 
2004. aasta aruanded 
1. maiks 2005 ei olnud komisjon saanud üht egi riiklikku aruannet 2004. aasta kohta, 
välja arvatud Rootsi oma. 19. mail 2005 saadeti 19-le liikmesriigile kirjad,
9 milles 
meenutati kohustust anda põhjalikku teavet, ja /või küsiti vajadusel lisateavet, mida ei 
olnud saadud 2003. aasta kohta. Teine meeldetu letus saadeti 2005. aasta augusti alguses 
kuuele liikmesriigile (Soome, Iirimaa, Itaalia , Malta, Madalmaad ja Sloveenia), kes ei 
olnud komisjonile selleks ajaks 2004. aasta koh ta esitanud mingit teavet. Komisjon pidi 
pidama kaheteistkümne liikmesriigiga edasist kirjavahetust, et saada neilt algselt 2004. 
aasta aruannetes es itatud teabele veel vajalikku lisateavet. 
Olukord 30. septembriks 2005  
Iirimaalt, Itaalialt, Maltalt, Madalmaadelt ja Sloveenialt ei saa dud 2004. aasta riiklikke 
aruandeid.  
Lisateabe päringutele oodati vastust Küproselt, Eestilt, Kreekalt, Hispaanialt, Lätilt, 
Portugalilt ja Ühendkuningriigilt. 
Allpool esitatud tabelis on üksikasjalikult es itatud iga liikme sriigi olukord.  
                                                 
9 ELi 25 liikmesriiki, välja arvatud sisemaariigid (st Austria, Luksemburg, Slovakkia, Tšehhi 
Vabariik, Ungari) ja Rootsi ning Hispaania, kelle aruanne saabus vahepeal. 
 
ET 12   ET  
Liikmesriik 2003. aasta aruande 
esitamise kuupäev*  2004. aasta aruande 
esitamise kuupäev*  Märkused (30. septembri 2005 seisuga) 
BE 7.6.2004 9.6.2005 
(29.8.2005 : lisateave) Teave on olemas, peamisi küsimusi on käsitletud 
CY / 28.6.2005 Lisateavet küsiti 16.8.2005 
DK 3.9.2004 4.7.2005 Teave on olemas, peamisi küsimusi on käsitletud 
DE 22.7.2004 13.6.2005 
(29.9.2005: lisateave)  Teave on üldiselt olemas – vaja on täpsustada 
teatavaid punkte.  
EE / 8.6.2005 Lisateavet küsiti 16.8.2005 
EL 14.6.2004 22.7.2005 Lisateavet küsiti 8.9.2005 
ES 16.11.2004 18.5.2005 Lisateavet küsiti 16.8.2005 
FI 4.11.20047 20.9.2005 Teave on olemas, peamisi küsimusi on käsitletud  
FR 2.2.2005 1.7.2005 Teave on olemas, peamisi küsimusi on käsitletud 
IE 6.8.2004  Teine meeldetuletus saadeti 4.8.2005 
IT 28.7.2004  Teine meeldetuletus saadeti 4.8.2005 
LT / 16.6.2005 
(2.9.2005: lisateave)  Teave on olemas, peamisi küsimusi on käsitletud 
LV / 6.6.2005 Lisateavet küsiti 16.8.2005 
MT /  Teine meeldetuletus saadeti 4.8.2005 
NL 22.10.2004  Teine meeldetuletus saadeti 4.8.2005 
PL / 6.6.2005 
(29.8.2005: lisateave) Teave on olemas, peamisi küsimusi on käsitletud  
PT 19.7.2004 18.7.2005 Lisateavet küsiti 8.9.2005  
SE 15.3.2005 15.3.2005 
(21.7.2005: lisateave) Teave on olemas, peamisi küsimusi on käsitletud 
SI /  Teine meeldetuletus saadeti 4.8.2005 
UK 30.7.2004 26.5.2005 Lisateavet küsiti 16.8.2005 
* Nimetatud kuupäevad võivad vähesel määral erineda aruannete kättesaamise kuupäevadest, 
sõltudes eelkõige kõnealuste aruannete edasitoimetamiseks kasutatud menetlustest ja nende 
vastuvõtmisest komisjoni talitustes. 
Meeldetuletuseks: määrusega 1185/2003 ei hõlmata järgmisi liikmesriike: Austria, Tšehhi 
Vabariik, Ungari, Luksemburg ja Slovakkia.