ARUANNE määruse (EL) nr 575/2013 artikli 503 alusel

KAPITALINÕUDED PANDIKIRJADE PUHUL

TAUST

Pandikirjad on võlakohustused, mille on emiteerinud krediidiasutused ja mis on tagatud eraldatud varakogumiga („tagatiste kogum“ või „tagatisvara”), mille vastu on pandikirjaomanikel kui eelisõigusega võlausaldajatel nõudeõigus. Pandikirjaomanikel on samas õigus esitada tavapärase võlausaldajana nõue emitendi või selle seotud üksuse vastu seoses mis tahes jääksummaga, mida ei ole tagatisvara likvideerimise raames täielikult tagasi makstud. Topeltnõudeõigust tagatiste kogumi ja emitendi vastu nimetatakse topeltnõudeõiguse mehhanismiks. Tagatiste kogumisse kuuluvad kõrge krediidikvaliteediga varad, tavaliselt (kuid mitte ainult) hüpoteeklaenud ja avaliku sektori võlakohustused. Emitendil on tavaliselt kohustus tagada, et tagatiste kogumisse kuuluvate varade väärtus on kogu aeg vähemalt võrdne pandikirjade väärtusega, ja asendada varad, mille väärtus on langenud või mis muul viisil ei vasta asjakohastele kõlblikkuskriteeriumidele.

Eespool kirjeldatud omaduste tõttu võib pandikirju pidada madala riskiga võlainstrumentideks ja seega on põhjendatud kohaldada nende puhul määruse 575/2013 (edaspidi „kapitalinõuete määrus”) artiklis 129 sätestatud soodsamaid regulatiivseid kapitalinõudeid. Artikli 129 nõuetele vastavatesse pandikirjadesse investeerivad krediidiasutused võivad seoses kõnealuste instrumentidega hoida väiksemat regulatiivset kapitali, kui on muul juhul ette nähtud kõrgema nõudeõigusega tagamata pangalaenude puhul (nt 10 % riskikaal pandikirjade puhul, millel on krediidikvaliteedi aste 1, võrreldes 20 % riskikaaluga krediidiasutuse suhtes oleva muud liiki otsese riskipositsiooniga, millel on sama krediidikvaliteedi aste). Kõnealustele suhteliselt madalamatele kapitalinõuetele osutatakse kapitalinõuete määruses kui soodusriskikaaludele.

Kõnealuseid soodusriskikaalusid võib kohaldada siiski ainult kvalifitseeruvate pandikirjade puhul, st pandikirjade puhul, mis on tagatud kapitalinõuete määruse artikli 129 kohaste kõrge krediidikvaliteediga varadega. Tagatiste kogumid võivad muu hulgas hõlmata prantsuse Fonds Communs de Créances'i emiteeritud kõrgema nõudeõiguse järguga osakuid või samaväärseid väärtpaberistamisinstrumente kuni 10 % ulatuses pandikirjade lunastamata kogusummast ning kõnealusest ülempiirist võivad pädevad asutused kuni 31. detsembrini 2017 teha erandi vastavalt kapitalinõuete määruse artiklile 496.

Kapitalinõuete määruse artikliga 503 on ette nähtud, et komisjon esitab kaasseadusandjatele aruande mitme küsimuse kohta, mis on seotud kapitalinõuete määruse kohase pandikirjade regulatiivse kapitali käsitlusega, võttes arvesse Euroopa Pangandusjärelevalve (edaspidi „EBA”) vastavaid soovitusi, mis on esitatud ELi pandikirjade raamistikku ja kapitalikäsitlust hõlmava EBA aruande 10. peatükis (edaspidi „EBA aruanne”).

PUNKT 1: KAS SOODUSRISKIKAALUD ON ASJAKOHASED PANDIKIRJADE PUHUL?

Kapitalinõuete määruse artikli 503 lõikega 1 on ette nähtud, et komisjon esitab aruande selle kohta, kas kõnealuse määruse artikli 129 kohased soodusriskikaalud ja artikli 336 lõike 3 kohased spetsiifilise riski omavahendite nõuded on kvalifitseeruvate pandikirjade puhul asjakohased, võttes arvesse eri liiki tagatisvara, tagatiste kogumi läbipaistvuse taset, pandikirjade emiteerimise mõju emitendi tagatiseta võlausaldajatele (vara koormatis).

Soodusriskikaalude asjakohasust käsitlevas üldises küsimuses märkis EBA, et „võttes arvesse pandikirjade varasemaid häid makseviivituse/kahjuga seotud tulemusi ELis, pandikirjade raamistiku topeltnõudeõiguse põhimõtet [..], avalikku erijärelevalvet [..] ja kapitalinõuete määruse artikli 129 kohaseid kvalifitseerumistingimusi, on EBA seisukohal, et kapitalinõuete määruse artikli 129 kohane soodusriskikaalude käsitlus on põhimõtteliselt asjakohane usaldatavuskäsitlus”.

Eespool esitatut silmas pidades märgib komisjon vastavalt kapitalinõuete määruse artikli 503 lõikele 1 järgmist:

kuigi liikmesriikide valitsuste otsus toetada või isegi päästa teatavad pandikirjade emitendid oleks võinud täielikult ära hoida ametlikud lepinguliste kohustuste täitmatajätmised, tunnistab komisjon, et Euroopa pandikirjade üldine krediidikvaliteet oli aastate 2008–2012 halvenenud turutingimustes väga kindel, eelkõige võrreldes muude finantsinstrumentidega (nt varaga tagatud väärtpaberid). ka Eurosüsteemi pandikirjade ostu kolmel kaval oli oluline roll likviidsuse tagamisel Euroopa pandikirjaturgudel;

EBA aruandes märgitakse, et topeltnõudeõiguse põhimõte on tulemuslikult kajastatud liikmesriikide pandikirjaalastes õigusaktides kooskõlas direktiivi 2009/65/EÜ artikli 52 lõikes 4 sätestatud nõuetega ja kõnealustes õigusaktides üldiselt järgitakse kapitalinõuete määruse artiklis 129 sätestatud krediidikvaliteedi-, emiteerimis- ja läbipaistvusnõudeid. Kuigi pandikirju käsitlevate õigusaktide ühtlustamine kõnealuste sätete kohaselt on olnud üksnes kaudne ja kõrgetasemeline, tunnistab komisjon, et see on sellest hoolimata aidanud edendada finantsstabiilsust kogu turul ja loonud kvaliteedi võrdlusaluse, millele investorid üritavad toetuda.

Seega nõustub komisjon EBA soovitusega, et kapitalinõuete määruse artikli 129 kohased soodusriskikaalud ja artikli 336 lõike 3 kohased spetsiifilise riski omavahendite nõuded on kvalifitseeruvate pandikirjade puhul jätkuvalt asjakohane usaldatavuskäsitlus.

Ilma et see piiraks eespool esitatut, märgitakse EBA aruandes, et liikmesriikide pandikirjaalased õigusaktid erinevad märkimisväärselt mõnes olulises tehnilises aspektis, eelkõige seoses kõnealuste instrumentide turvalisuse ja läbipaistvusega. Soodsa usaldatavuskäsitluse jätkuva kohaldamise põhjendamiseks soovitab EBA lähendada liikmesriikide pandikirjaalased õigusakte, tuginedes aruandes esitatud parimate tavade põhimõtetele. Sellist lähenemist ei ole võimalik saavutada üksnes kapitalinõuete määruse artikli 129 kohaste kvalifitseerumistingimuste muutmisega, kuna kõnealuse artikli kohaldamisala on piiratud kõnealuste instrumentide alaliigi usaldatavuskäsitlusega. Seepärast kavatseb komisjon paluda sidusrühmadelt tagasisidet pandikirjade ELi integreeritud raamistiku sobivuse ja ülesehituse kohta asjaomase pandikirju käsitleva konsultatsioonidokumendi raames, nagu tehti teatavaks 18. veebruaril kapitaliturgude liidu rohelises raamatus.

Seoses kapitalinõuete määruse artikli 503 lõikes 2 sätestatud konkreetsete küsimustega märgib komisjon järgmist:

tuleks jätkata soodusriskikaalude ühtset kohaldamist kõigi kvalifitseeruvate pandikirjade puhul, tegemata vahet varaklassidel ega liikmesriikidel, kus pandikirjad emiteeriti. Komisjon soovib siiski sidusrühmadega arutada, kas oleks asjakohane: i) asendada kapitalinõuete määruse artiklis 129 sätestatud kõrgetasemelised tingimused laiaulatuslikemate kvalifitseerumiskriteeriumidega ja ii) tunnustada hüpoteetilises Euroopa õigus-/reguleerivas raamistikus tagatud instrumente, mis kasutavad pandikirjalaadset struktuuri, mis on tagatud finantssektorivälist tegevust rahastavate laenudega (vt käesoleva aruande punkt 2);