Vahemerel kasutati 2017. aastal 40st hinnatud kalavarust 35 üle jätkusuutliku taseme, kusjuures keskmiselt oli püük umbes 2,2 korda suurem kui nende varude vastav Fmsy. Hiljutiste andmete kohaselt on keskmine F/Fmsy määr alates 2011. aastast vähenenud. See võib tähendada, et varude kasutamine on veidi paranenud. Mustas meres toimub kaheksast hinnatud ühisest kalavarust kuue puhul endiselt ülepüük, erandiks on kilu ja meritigu.

Süvamere kalavarude püügi võimalused 2019. ja 2020. aastaks kehtestati 2018. aasta novembris. Nende püügivõimaluste arvele langeb vähem kui 1 % ELis lossitud üldkogustest. Kõigi süvamere kalavarude kohta on hinnanguid vähe. Asjakohased nõukogu otsused süvamere kalavarude püügi võimaluste kohta on teaduslike nõuannetega suuremas kooskõlas kui eelmistel aastatel.

Eeldatavast lossitud kogusest Läänemeres on 95 % pärit lubatud kogupüügist, mis on kehtestatud kooskõlas Fmsy tasemega, ja 4 % lubatud kogupüügist, mis vastab ettevaatusprintsiibil põhinevale nõuandele. Eeldatavast lossitud kogusest (Fmsy seisukohast hinnatud selliste kalavarude puhul, mida EL ise majandab) Põhjameres, Skagerrakis ja Kattegatis on 99,7 % pärit kooskõlas Fmsy tasemega kehtestatud lubatud kogupüügist; loode- ja edelapiirkonna vetes on see näitaja vastavalt 94 % ja 90 %.

Lubatud kogupüük on üks peamisi kalavarude majandamise vahendeid. Komisjon tegi ettepaneku kehtestada Atlandi ookeani põhjaosas ja sellega piirnevatel aladel 2019. aastaks lubatud kogupüügid Fmsy tasemel või alla selle kõigi sellise 76 kalavaru lubatud kogupüügi puhul, mille kohta olid saadaval Fmsy-alased nõuanded. Seda ei olnud võimalik teha viie kalavaru puhul, mille lubatud kogupüügiks soovitas Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES) kehtestada null, sest see oleks põhjustanud püüki piiravaid raskete sotsiaal-majanduslike tagajärgedega olukordi. Nende puhul otsustati säilitada madalatasemelised kaaspüügi lubatud kogupüügid. Nõukogu kehtestas 59 lubatud kogupüüki kooskõlas Fmsy tasemega, mis tähendab kolme täiendavat lubatud kogupüüki võrreldes 2018. aastaga.

Atlandi ookeani põhjaosas ja sellega piirnevatel aladel on surve kalavarudele (F/Fmsy) ajavahemikus 2003–2017 üldiselt vähenenud ning kalastussuremuse aritmeetiline keskmine on stabiliseerunud ja on nüüd 1,0. Vahemere ja Musta mere F/Fmsy näitaja on endiselt 2,2 – see tähendab, et varusid kasutatakse ikka veel tunduvalt üle Fmsy eesmärgi.

ÜKP raames on kalavarude majandamise põhieesmärk tagada hiljemalt 2020. aastaks kõigi kalavarude pikaajaline suur saagikus (Fmsy). Kui selle eesmärgini jõutakse, aitab see ühtlasi saavutada 2020. aastaks Euroopa merede hea keskkonnaseisundi ning minimeerida püügitegevuse halba mõju mere ökosüsteemidele.

Lossimiskohustus jõustus täielikult 1. jaanuaril 2019. Komisjon sai 18 liikmesriigilt ja Euroopa Kalanduskontrolli Ametilt aruande ning viielt nõuandekomisjonilt kirja lossimiskohustuse rakendamise kohta 2018. aastal. On näha, et sidusrühmad on teadlikud sellest, kui tähtis on lossimiskohustuse korralikuks rakendamiseks tagada, et kõik järgivad eeskirju. Aruandlus tagasiheite kohta ei ole aga piisav, mis põhjustab lahknevusi tagasiheidet käsitlevate hinnangute vahel. Komisjon jätkab täie pühendumusega tööd nende puuduste kõrvaldamiseks koostöös liikmesriikide ja nõuandekomisjonidega.

Nõuandekomisjonidel kui peamistel ÜKP raames loodud sidusrühmade organisatsioonidel on piirkondadeks jaotamisel tähtsam roll. 2018. aastal esitas kümme olemasolevat nõuandekomisjoni komisjonile 73 soovitust (2017. aastal esitati neid 64). Näited nende komisjonide soovituste panuse kohta on käesolevale teatisele lisatud komisjoni talituste töödokumendis.

Delegeeritud õigusaktid, millega võetakse üle Natura 2000 alade ja muude kaitstud alade kaitse meetmeid käsitlevad ühised soovitused vastavalt määruse (EL) nr 1380/2013 artiklile 11, on võtnud rohkem aega ning need hõlmavad vaid Põhja- ja Läänemere teatavaid piirkondi. Käesoleval aastal on oodata veel ühiseid soovitusi, kuid vaja on rohkem edusamme.

Läänepiirkonna vete põhjalähedaste kalavarude mitmeaastase kava kui kalavarude majandamise keskse vahendi hiljutine vastuvõtmine on ÜKP rakendamisel tähtis samm. Kava aitab tagada pikas perspektiivis jätkusuutliku kalanduse ja ühtlasi on nüüd vastu võetud kõik Põhja- ja Läänemere mitmeaastased kavad. Sel aastal esitab komisjon aruande Läänemere mitmeaastase kava rakendamise kohta.

Mitmeaastased kavad on kaasotsustamismenetluse teel vastu võetud aktid, milles on muude aspektide hulgas ette nähtud maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärgi täitmise ajakava ja mõned kalavarude majandamisel paindlikkust võimaldavad vahendid.

ELi laevastiku kogutööhõive (täistööaja ekvivalentides) on alates 2008. aastast vähenenud keskmiselt 1,3 % aastas, seda osaliselt laevastiku võimsuse vähenemise tõttu. Täistööajale taandatud töötaja keskmine palk on siiski aastas 2,7 % kasvanud. Täistööajale taandatud töötaja keskmine aastapalk on 24 800 eurot. Tööhõive suurenemine mitmes Põhjameres ja Atlandi ookeanil tegutsevas laevastikus erinevalt muude piirkondade laevastikest on suundumus, mis nüüdseks paistab stabiliseeruvat.

Atlandi ookeani põhjaosas ja sellega piirnevatel aladel on ohututes bioloogilistes piirides olevate kalavarude arv peaaegu kahekordistunud. Kui 2003. aastal oli see 15, siis 2017. aastal 29 (alates 2016. aastast suurenenud 2 %). Kõige rohkem suurenes see arv Biskaia lahes ja Pürenee poolsaare ümbruse vetes, kus on ohututes bioloogilistes piirides nüüd kahe kalavaru asemel kaheksa. Biomassi üldmaht on jätkuvalt paranenud ja suurenenud umbes 36 %.

2018. aastal uurisid kõik piirkondlikud rühmad võimalusi, kuidas lahendada võimalikke püüki piiravaid olukordi. Liikmesriigid, komisjon ja muud sidusrühmad on koostöös leidnud võimalikke lahendusi, mida katsetatakse 2019. aastal. Näide sellest on teatavate liikmesriikide võetud kohustused vahetada omavahel teatavaid kvoote või kokkulepped üksnes kaaspüügi lubatud kogupüügi kohta koos kaaspüügi vähendamise meetmetega. Komisjon palub kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomiteel (STECF) hinnata liikmesriikide väljapakutud meetmeid tagasiheite vähendamiseks ning jälgib ja kontrollib neid juhtumeid.

Euroopa Merendus- ja Kalandusfondist (EMKF) rahastatavate projektide arv on üldiselt kasvanud. Liikmesriigid on kulutanud 40 miljonit eurot EMKFi toetusest (89 miljoni euro suurusest kulukohustuste kogusummast, mis on suurem kui kavandatud võimalik kulukohustuste summa 49 miljonit eurot) lossimiskohustuse rakendamisele. Üldine toetus on siiski endiselt väike – kulukohustusi on summas 89 miljonit eurot võrreldes liidu prioriteedi nr 1 raames kasutada oleva 1,5 miljardi euroga.

Kui vaadelda kontrolli ja nõuete täitmise tagamist, siis on lossimiskohustuse täitmine endiselt nõrk. Liikmesriigid peavad tagama kõikide ÜKPga seotud tegevuste (sh lossimiskohustuse) puhul kontrolli, nõuete täitmise tagamise ja inspekteerimise. Komisjoni tehtud audititest ja muudest EFCA algatustest on ilmnenud, et nõuete täitmine on üldiselt puudulik. Siia lisanduvad raskused nõuete täitmise tulemuslikul kontrollimisel tavapäraste vahenditega. Abiks võivad olla uuenduslikud elektroonilistel kaugseiresüsteemidel põhinevad kontrollivahendid, nagu on ette nähtud komisjoni ettepanekus uue kalanduskontrolli süsteemi kohta. Peale selle jõustusid 2019. aasta jaanuaris uued kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammid, mida rakendatakse kõigi lossimiskohustusega hõlmatud kalavarude suhtes. Komisjon jälgib ka edaspidi tähelepanelikult lossimiskohustuse nõuetekohast rakendamist ja selle kohustuse täitmise nõuetekohast tagamist liikmesriikide poolt ning edendab elektrooniliste kaugseiresüsteemide kasutamist.

2.6.Konkreetsed jõupingutused Vahemeres ja Mustas meres valitseva olukorra parandamiseks

EL on teinud nii eraldi kui ka koos rahvusvaheliste partneritega palju tööd, et parandada Vahemere ja Musta mere kalavarude olukorda.

ELi tasandil on 2019. aastal oodata olulisi edusamme ÜKP eesmärkide täitmise tagamisel tänu Vahemere lääneosa põhjalähedaste kalavarude mitmeaastase kava rakendamisele ning olemasolevate riiklike majandamiskavade läbivaatamisele kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee poolt.

Rahvusvahelisel tasandil, võttes arvesse, et enamik kalavarusid on ühised varud, on EL teinud palju selleks, et edendada mitmepoolset koostööd pädevates piirkondlikes kalandusorganisatsioonides, Vahemere üldises kalanduskomisjonis ning Rahvusvahelises Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjonis (ICCAT). MedFish4Ever deklaratsiooni vastuvõtmisega 2017. aasta märtsis ja Sofia deklaratsiooni vastuvõtmisega 2018. aasta juunis on loodud üksikasjalik töökava, mille alusel taastada Vahemere kalavarusid suures kooskõlas Barcelona konventsiooniga ja Musta mere kalavarusid, et kaitsta piirkonna ökoloogilist ja majanduslikku rikkust ning soodustada seal vesiviljeluse jätkusuutlikku arengut järgmisel kümnel aastal. Seda täiendab jätkusuutliku väikesemahulise kalapüügi piirkondlik tegevuskava (september 2018).

Vahemere üldine kalanduskomisjon võttis 2018. aastal vastu 11 ELi esitatud soovitust. 2019. aastal on vaja teha veelgi tööd nende meetmete tugevdamiseks. Sellele annab tõuke juunis Marokos toimuv kõrgetasemeline konverents, millel hinnatakse MedFish4Ever deklaratsiooni rakendamisel tehtud edusamme.

ICCAT kiitis heaks ELi juhtimisel koostatud kava hariliku tuuni majandamiseks nüüd, mil see varu on pärast kümne aasta pikkust taastamismeetmete võtmist taastunud. Kavaga hõlbustatakse rannikulaevade juurdepääsu kõnealusele kalavarule (neil laevadel oli rohkem kui kümme aastat keelatud seda kalavaru püüda) ja tugevdatakse kontrollimeetmeid, et veelgi parandada kalade (eelkõige kasvanduses kasvatatud elusa hariliku tuuni) jälgitavust. Vahemeres esineva mõõkkala murettekitava olukorra tõttu ja ELi algatusel võttis ICCAT vastu selle varu taastamise kava, mida rakendatakse kuni 2031. aastani.

2.7.Rahvusvaheline ookeanide majandamine

Alates ookeanide majandamise kava vastuvõtmisest 2016. aastal on käinud selles oleva 50 meetme rakendamine ja mõni neist ka juba lõpule viidud.

Põhisaavutus rahvusvahelise ookeanide majandamise raamistiku parandamisel on see, et 2018. aasta juulis kiideti heaks ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) vabatahtlik juhend püügivahendite märgistamise kohta ning 2018. aasta oktoobris allkirjastati Põhja-Jäämere keskosas reguleerimata kalapüügi vältimist käsitlev kokkulepe. Neis protsessides võttis EL juhtrolli.

EL propageerib ÜKP põhimõtteid partnerriikidega ja piirkondlike kalandusorganisatsioonidega tehtavas koostöös. Ta on allkirjastanud/saavutanud ookeanipartnerlust käsitleva kokkuleppe Hiinaga 2018. aasta juunis ja Kanadaga . Säästva kalapüügi partnerluslepingute alusel on ELi laevastikel juurdepääs liiduvälistele püügipiirkondadele 11 partnerriigis kontrollitud ja jätkusuutlikel tingimustel. Nende lepingute põhjal pakutava struktuurse toetuse abil tugevdatakse neis partnerriikides kalanduse juhtimist, sh toetades teadus- ja kontrollisuutlikkust ning väikesemahulise kalapüügi sektorit. ELil on jätkuvalt kandev roll piirkondlikes kalandusorganisatsioonides. Need on olulised juhtimisvahendid, mille kaudu edendatakse kalavarude jätkusuutlikkust ja ökosüsteemipõhist lähenemisviisi, luuakse aluseid usaldusväärsetele teaduslikele nõuannetele, jätkatakse asjakohaste seire-, kontrolli- ja järelevalvemeetmete vastuvõtmist, toetatakse korrapäraseid tulemuslikkuse hindamisi ning võideldakse ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi (ETR-kalapüügi) vastu. Komisjon esitab ja kaitseb ELi seisukohti tagamaks, et asjaomaseid kalavarusid majandatakse vastavalt Fmsy eesmärgile.

Komisjon tühistas 2019. aasta jaanuaris Tai nn kollase kaardi ETR-kalapüügi alal, sest riik ajakohastas oma kalanduse juhtimist kooskõlas rahvusvaheliste kohustustega. 2019. aasta mais võeti kasutusele IT-süsteem (CATCH), et aidata tulemuslikult rakendada ETR-püügi vastast ELi püügisertifitseerimissüsteemi.

Et võidelda mereprügi vastu, võttis EL vastu ühekordselt kasutatavate plasttoodete direktiivi ning uue sadama vastuvõtuseadmete ja -rajatiste direktiivi. Sellega seoses sisaldab komisjoni ettepanek läbivaadatud kalanduskontrolli süsteemi kohta kava luua kogu ELi hõlmav kohustuslik digiaruandlussüsteem, mis aitaks tagasi tuua kaotatud püügivahendeid.

3.Ettepanekud 2020. aasta kalapüügivõimaluste kohta

2020. aasta on esimene aasta, mil kõiki kalavarusid tuleb majandada kooskõlas maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärgiga vastavalt alusmäärusele. See on ka esimene kord, kui enamikule kalapüügivõimaluste määruse kohaldamisalasse kuuluvatele varudele kehtib mitmeaastane kava. Kui Ühendkuningriik astub EList ilma leppeta välja 31. oktoobril 2019 või enne seda, nagu on Euroopa Ülemkogus kokku lepitud, peavad EL ja Ühendkuningriik teineteisega konsulteerima oma ühiste kalavarude ühise majandamise üle.

3.1.Kalapüügivõimalusi käsitlevate ettepanekute üldised eesmärgid 2020. aastal