2.

Nõukogu leiab sarnaselt komisjonile, et ettepaneku peamine eesmärk on tagada siseturu tõrgeteta toimimine, võimaldades samal ajal liikmesriikidel teha ise otsuseid seoses lubatud GMOde kasvatamisega. Kui hõlmatud on ka muud kaalutlused, näiteks keskkonnakaalutlused, siis on need põhieesmärgiga võrreldes teisese tähtsusega. Seepärast põhineb nõukogu seisukoht ELi toimimise lepingu artiklil 114, mitte ELi toimimise lepingu artiklil 192. Kuigi ettepanek koostati esialgu määruse vormis, osutus lähemal analüüsimisel asjakohasemaks muuta selle õiguslik vorm direktiiviks, kuigi ilma ülevõtmisperioodita, võttes arvesse kõnealuste sätete vabatahtlikku iseloomu. Määruse õiguslik vorm oleks olnud asjakohane, kui eesmärk oleks olnud luua õigused ja kehtestada kohustused otse ettevõtjatele, kuid ettepaneku loogika (nii selle esialgses kui ka Euroopa Parlamendi muudetud vormis) seisneb selles, et liikmesriikidele antakse õigus otsustada GMOde kasvatamise üle, nõudmata neilt tegelikult üldse GMOde kasvatamist piiravate otsuste tegemist. Eesmärgiga häirida võimalikult vähe siseturu toimimist, hõlbustades samal ajal GMOdele lubade andmise protsessi, leidis nõukogu, et asjakohane on näha ette mehhanism, mille abil liikmesriigid võiksid ettevõtjatega (komisjoni vahendusel) piirangutes kokku leppida. Selline mehhanism tagab tõenäoliselt võimalikult suure õiguskindluse nii ettevõtjatele kui liikmesriikidele. Suur osa nõukogu lisatud uuest tekstist on tehnilist laadi ja käsitleb selle mehhanismi praktikas toimimise tagamist. Juhul kui ettevõtjaga ei ole võimalik kokkuleppele jõuda, on liikmesriikidel õigus võtta meetmeid GMOde kasvatamise piiramiseks või keelamiseks, kui on täidetud teatavad olulised tingimused. Nõukogu on sarnaselt Euroopa Parlamendile pidanud asjakohaseks ka lisada teksti mittetäielik aluste loetelu. Nõukogu ja Euroopa Parlamendi teksti vahelised peamised erinevused puudutavad rõhuasetust ja üksikasjalikkuse taset. Nõukogu peab oluliseks tagada, et alused, millele kasvatamise piiramisel tuginetakse, ei ole vastuolus Euroopa Toiduohutusameti poolt läbi viidud teadusliku riskihindamisega. Nõukogu järgis parlamendi lähenemisviisi, kehtestades asjakohased sätted, et täita nende põllumajandustootjate õiguspärased ootused, kes on istutanud geneetiliselt muundatud põllukultuurid enne riiklike meetmete vastuvõtmist. Nõukogu leidis siiski, et kuna ettepanekus käsitletakse üksnes kasvatamist ja mitte turule laskmist kui sellist, ei ole vaja muuta direktiivi 2001/18 artiklit 22, nagu soovitas parlament. Vastupidi, nõukogu arvates on oluline tagada, et kasvatamist käsitlevad piiravad meetmed ei muudaks lubatud GMOdega, sealhulgas paljundusmaterjaliga kauplemist tahtmatult ebaseaduslikuks. Lisaks on lisatud samaaegset viljelemist käsitlev uus põhjendus, milles viidatakse viimasele komisjoni soovitusele selles valdkonnas. Kõnealuses soovituses antakse liikmesriikidele suunised, et vältida nende territooriumidel ja piirialadel GMOde tahtmatut sattumist teistesse toodetesse. Kuna on põhjust arvata, et ettepaneku lõpliku vastuvõtmise ajal on lubade andmise menetlused käimas, näis vajalik kehtestada asjakohased üleminekusätted. Lisaks ei pidanud nõukogu asjakohaseks sätestada kohustust kehtestada finantsvastutuse süsteem, eelkõige tingituna puudulikust teabest kulude kohta, halduskoormusest ja muudest tagajärgedest, mis sellisel süsteemil võivad olla, sealhulgas seoses liikmesriikide eraõiguse süsteemidega.