KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE 2013. aasta kalapüügivõimalusi käsitlevate konsultatsioonide kohta /* COM/2012/0278 final */





KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE 2013. aasta kalapüügivõimalusi käsitlevate konsultatsioonide kohta 1. SISSEJUHATUS Käesolevas konsultatsioonidokumendis esitatakse Euroopa Komisjoni mõtted selle kohta, millisel viisil tuleks määrata kindlaks lubatud kogupüük (TAC) ja püügikoormuse tasemed Euroopa vetes ja Euroopa kaluritele 2013. aastal ning teatavate kalavarude puhul 2013.–2014. aastal. Liikmesriikidel, piirkondlikel nõuandekomisjonidel ning kalanduse ja vesiviljeluse nõuandekomiteel palutakse edastada komisjonile oma ettepanekud, et neid saaks arutada, enne kui tehakse lõplik otsus komisjoni ettepaneku kohta. Sellistele kalavarudele lubatud kogupüügi kehtestamiseks, mille kohta täielik kvantitatiivne nõuanne ei ole kättesaadav, hakkavad teadusasutused kasutama uut, kvalitatiivsel nõuandel põhinevat lähenemisviisi ning vähem andmeid nõudvaid hindamismenetlusi (punkt 4.1). Viimane teave ühise kalanduspoliitika arengu kohta viimaste aastate jooksul on kokku võetud Euroopa ja ümberkaudsetest vetest püütavate kalavarude seisukorda käsitlevate teaduslike nõuannete ning liikmesriikide esitatud majandusandmete põhjal. Ülepüügile lõpu tegemine peaks jääma lubatud kogupüügi, kvootide ja püügikoormuse tasemete kehtestamise eesmärgiks. Ülepüük kätkeb endas kaubandusliku hävingu ohtu. Ülepüügile lõpu tegemine võimaldab vähema püügi, väiksema kütusekulu ja väiksemate püügivahenditega püüda sama palju või rohkem kala. See tähendab, et igal aastal püütakse merest välja selline kogus kala, mis jätab kaladele võimaluse kasvada ja paljuneda oma kõige produktiivsemal tasemel, valitsevate ökoloogiliste tingimuste raames. Sellistel tingimustel saavutab kalavarude püük pikemas perspektiivis maksimaalse jätkusuutliku saagikuse taseme. Euroopa Komisjon ja ELi liikmesriigid võtsid 2002. aastal kohustuse saavutada maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärk 2015. aastaks. Maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamise kava ettepaneku tegi komisjon 2006. aastal[1]. 2007. aastal kutsusid liikmesriigid nõukogus komisjoni üles töötama maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamise nimel ning tuletasid meelde, et on vaja koguda teaduslikke nõuandeid, rakendada pikaajalised kavad koos mõjuhinnanguga ning konsulteerida huvirühmadega. Maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamine ja säilitamine toob märkimisväärset kasu ning aitab piiratud kalavarude intensiivselt püügilt üle minna suuremate varude vähem intensiivsele püügile. Niiviisi püütakse sama või suurem kogus kala, kuid keskkonnamõju väheneb. Kalapüügi üldise intensiivsuse vähenemise tulemusena mõjutatakse vähem merepõhja, samuti väheneb ohualdiste organismide, sh pringlite, delfiinide ja muude mereimetajate kaaspüük. Kõrgeid kütusehindu arvesse võttes peaks kütusekulu märgatavalt vähenema, kuna tonni kala püüdmine rikkalikust varust võtab vähem aega kui napist varust püüdmine. See vähendab CO2-heidet ja ka kalalaevade omanike kütusekulusid. Veel üks oluline kasulik aspekt on see, et väheneb surve saagi vette tagasi heitmiseks. Suure püügikoormusega kalavarud koosnevad peamiselt väiksematest ja vähemväärtuslikest kaladest, mis heidetakse vette tagasi kas madala turuväärtuse pärast või seetõttu, et nad on alamõõdulised ja kehtivate eeskirjade järgi on nende lossimine keelatud. Kui vähendada kalapüügi intensiivsust, on rohkematel kaladel võimalus kasvada väärtusliku suuruseni ning kaluritel palju kergem püüda heas suuruses kalu ja jätta väikesed püüdmata. 2010. aastal töötas Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES) välja lubatud kogupüügi tasemete kohta nõuandmise uue vormi, mis aitab maksimaalset jätkusuutlikku saagikust tagava püügi saavutada 2015. aastaks. Komisjon võttis selle uue lähenemisviisi aluseks 2011. aasta lubatud kogupüügi kohta ettepanekute tegemisel. 2013. aastaks kavatseb ICES maksimaalse jätkusuutliku saagikuse raamistikku edasi arendada, et anda kvantitatiivset nõu nende kalavarude kohta, mille kohta tal seni ei ole olnud võimalik nõu anda. Kõnealune areng põhineb selliste hindamismeetodite laiemal kasutamisel, mida puuduv teave ei mõjuta, ning rohkemal ja süstemaatilisemal kvalitatiivsete hinnangute kasutamisel kvantitatiivses raamistikus. Komisjon tervitab seda lähenemisviisi, mis märkimisväärselt parandab lubatud kogupüügi ettepanekute tegemise aluseks olevat teabebaasi. 2. Kalavarude seisukord Muret teeb asjaolu, et 65 % Euroopa vete kalavarudest ei ole täielikult hinnatud ning et ainult 22 % kalavarudest, millele on kehtestatud lubatud kogupüük, ei ole teabe kohaselt ülepüütud (I lisa). Lisaks on viimastel aastatel levinud tendents, et üha vähenevat osa kalavarudest (2003. aastal 47 %, 2012. aastal 35 %) võib lugeda ohututes bioloogilistes piirides olevaks. On selgusetu, kui palju see võib mõjutada andmeid (st kas kõige ohualtimaid kalavarusid enam ei hinnata?). Siiski näib hinnatud varude seisukord paranevat, ehkki aeglaselt: ülepüütud[2] kalavarude osakaal Atlandi ookeanis ja lähimeredes on langenud – kui 2004. aastal oli 34 varust 32 ülepüütud, siis 2011. aastal oli 38 varust ülepüütud 18, seega 94 %-lt 47 %-le (vt üksikasjad I lisas). Maksimaalne jätkusuutlik saagikus on reaalne ja saavutatav eesmärk. Uued kalavarud, mida enam ei hinnata ülepüütuks, hõlmavad Ibeeria poolsaare Atlandi-poolsete vete euroopa merikuradit ja põhjaputassuud, Keldi mere merikeelt, Šotimaa lääneranniku kiltturska, Põhjamere merilesta ja Botnia lahe räime. Mitme kalavaru lubatud kogupüüki oli võimalik 2012. aastaks suurendada ning see annab kaluritele rohkem kui 135 miljonit eurot lisasissetulekut. Maksimaalsel jätkusuutlikul saagikusel põhinev kalanduspoliitika on juba võimaldanud anda tarbijatele rohkem kala, võimaluse luua uusi potentsiaalseid töökohti ning suurendada püügi- ja töötlemissektoris töötavate inimeste sissetulekuid. Praegused teadmised kalavarude seisukorra kohta on kokkuvõtvalt esitatud I lisas ning lühidalt kirjeldatud alljärgnevalt piirkondade kaupa[3]. Kirde-Atlandi pelaagilised kalavarud Kõiki peamisi pelaagilisi kalavarusid, välja arvatud makrell, püütakse praegu maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel ning 2012. aastaks on kehtestatud vastavad lubatud kogupüügid. EL on teinud mitmeid katseid jõuda Islandi ja Fääri saartega kokkuleppele makrellivaru säästvas majandamises koos Norra ja ELiga. ELi, Norra, Fääri saarte ja Islandi kehtestatud makrelli lubatud kogupüük kokku ületas teaduslikus nõuandes 2012. aastaks soovitatu 36 % võrra (v.a Venemaa püük). Makrellipüügi tase ületab tunduvalt jätkusuutliku püügi piire ning järgnevatel aastatel hakkab varu vähenema, kui ei suudeta jõuda Islandi ja Fääri saartega kokkuleppele selle varu jätkusuutlikus majandamises. Kuna ei ole jõutud kokkuleppele ega suudeta kõnealust varu asjakohaselt majandada, jäädi ilma Merehoolduse Nõukogu säästvalt majandatud kalavaru sertifikaadist. Põhjamere, Skagerraki ja Kattegati merilesta, kilttursa, heeringa, norra salehomaari ja merikeele (ainult Skagerrakis ja Kattegatis) püügil järgitakse sellist kalastussuremuse taset, mis tagab maksimaalse jätkusuutliku saagikuse. Muude kalavarude seisukord on teadmata või nad on ülepüütud. Lubatud kogupüük ületas teadusliku nõuande kohase püügi 2012. aastal 5 % võrra, võrreldes 11 %-ga 2011. aastal, 17 %-ga 2010. aastal ning 37 %-ga 2009. aastal. Paljud kalavarud Šotimaa lääneranniku vetes, Iiri meres ja Keldi meres on väikesed ning hinnangud nende kohta on ebakindlad. ICES on mitme kalavaru puhul teatanud probleemidest saagi ja muude andmete, sealhulgas tagasiheite, registreerimisega. Viis kalavaru on niivõrd palju kahanenud, et teadusliku nõuande kohaselt tuleks püüki piirata võimalikult madala tasemeni. Neist 18 kalavarust, mille maksimaalse jätkusuutliku saagikuse kohta oli võimalik anda hinnang, oli kolmandik ülepüütud ja 12 varu püüti maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärgile vastaval tasemel või vähem. Keldi mere heeringa- ja Šotimaa lääneranniku kilttursa varude hiljutine paranemine on tervitatav, kuid tursa, kilttursa ja merlangi niigi suur tagasiheide suureneb veelgi, kui jätkub norra salehomaari intensiivne püük väikese silmasuurusega võrkudega ega kasutata rohkem selektiivseid püügivahendeid, kust väikesed kalad välja pääsevad. Saagi koostise eeskirjad, mis kehtestati kõnealuse kalavaru kaitseks siis, kui see oli madalseisus, on nüüd peatatud[4]. Liikmesriigid on kohustunud võtma kasutusele selektiivsemad püügivahendid, et vähendada tagasiheidet. Biskaia lahe ja Ibeeria poolsaare Atlandi poolsete vete kalavarude kohta on kättesaadavad ainult mõned hinnangud. Euroopa merluusi lõunapoolse varu seisukord on parem tänu noorisendite heale juurdekasvule, kuid 2011. aastal ületas püük jälle tunduvalt kvooti, nii et kõnealuse kalavaru pikaajaline jätkusuutlikkus on ohus ning turuhind all. Komisjon ja Hispaania töötavad tegevuskava kallal, et kohandada riiklik saagi ja püügikoormuse registreerimise süsteem vajadustele vastavaks. Teiste Atlandi ookeani äärsete liikmesriikide saagi ja püügikoormuse registreerimise süsteemide auditid lõpetatakse 2012. aasta suvel. Kantaabria mere norra salehomaari kohta kehtib jätkuvalt soovitus püük lõpetada. Läänemeres on 7 teatud varust 5 jätkuvalt ülepüütud. Ainult Läänemere idaosa tursavaru ja Botnia mere räimevaru püütakse maksimaalse jätkusuutliku saagikuse määra tasemel. Vahemere uuritud kalavarudest on 80 % ülepüütud ning mõned on madalal tasemel (Ib lisa). Hinnangute arv ja kvaliteet, ehkki ikka veel geograafiliselt tasakaalustamata ja ajaliselt ebaregulaarne, on jätkuvalt kasvanud ning hõlmab nüüd üle 100 kalavaru 27 liigist. Siiski on ainult 63 % hinnatud kalavarudest liigitatud vastavalt maksimaalse jätkusuutliku saagikuse kriteeriumidele. 37 % kalavarude seisukord on ikka veel teadmata. Kuna hindamine on alles hiljuti alanud ja igal aastal kõiki varusid ei hinnata, ei ole neid andmeid võimalik kasutada selleks, et vaadelda kalavarude seisukorra arengut pikema aja jooksul. Musta mere kalavarude seisukord ei ole märkimisväärselt muutunud. Kilu on heas seisukorras tänu hiljutisele tugevale juurdekasvule ning seda püütakse jätkusuutlikul tasemel, samas harilik kammeljas on ikka veel ülepüütud. 3. Majanduslik analüüs Euroopa kalapüügisektori prognoositavad majandustulemused on viletsad, eriti põhjalähedaste liikide sektoris. Sellel on kaks põhjust. Esiteks tähendab paljude kalavarude jätkuvalt halb seisukord seda, et püügitasemed on väiksemad ja püügiga seotud kulud, eriti kütusekulu, on olnud suuremad kui vaja. Siiski oli võimalik suurenda lubatud kogupüüki juba 2012. aastaks vähemalt 135 miljoni euro väärtuses, mis näitab, et maksimaalse jätkusuutliku saagikuse põhisele majandamisele üleminekust tulenev lühiajaline negatiivne majanduslik ja sotsiaalne mõju võib olla kardetust väiksem. Maksimaalsest jätkusuutlikust saagikusest loodetud pikaajaline kasu võib saabuda oodatust varemgi. Sektori rahaline taastumisvõime on praegu siiski veel üsna väike. Teiseks on kütusehinnad jälle tõusnud peaaegu 2008. aasta tipptasemele ning kalahinnad peamistel tarbijaturgudel veidi langenud. Mingil määral võiks neid pingeid leevendada üleminek kütusesäästlikumatele jõuallikatele ning muutused püügikäitumises ja –vahendites. Siiski on ülepüügi lõpetamine see, mis võib kõige enam kaasa aidata majandusliku tõhususe ja stabiilsuse saavutamisele praeguses keerulises olukorras, kus kulud on suurenenud ja tootehinnad langenud. Kõige viimased kättesaadavad tööhõivenäitajad (2009. aasta kohta) osutavad, et ELi kalalaevastikus töötavate kalurite koguarv (välja arvatud Kreeka, kes ei esitanud andmeid) oli 134 700 – see tähendab umbes 8 % langust võrreldes 2005. aastaga. Seega tööhõive vähenemine kalandussektoris jätkub. Sellise langustendentsi peatamiseks on ülimalt tähtis parandada sektori aluseks olevat kalavarude seisukorda. 4. Poliitikasuunised 4.1. Teadusliku nõuande areng selliste kalavarude puhul, mille kohta ei ole täielikku teavet 2011. aastal suudeti anda kvantitatiivset teaduslikku nõu Fmsy[5] kohta (välja arvatud süvamereliigid) 92st Kirde-Atlandi kalavarust 38 kohta, st 41 % kalavarudest, kuid see nõuanne hõlmab enamikku suuri ja kaubandusliku tähtsusega varusid. Kokku on selle nõuandega hõlmatud 2 miljoni tonni ulatuses kalapüügivõimalusi kokku 2,5 miljonist tonnist vastavatest püügivõimalustest (st 80 % saagi mahust on nõuandega kaetud). Vahemere ja Musta mere 103 kalavaru kohta, mida uuriti 2011. aastal, anti ülepüügiga seoses nõu 65 juhul (63 %). Atlandi ookeanis, Põhjameres ja Läänemeres on kasvanud nende kalavarude arv, mille kohta teadlastel oli võimalik anda nõu maksimaalse jätkusuutliku saagikusega seoses; 2005. aastal oli selliseid kalavarusid 34, 2010. aastal 39 ning 2012. aastal 38. Veidi kahanevat suundumust täheldatakse nende kalavarude osas, mille kohta on tehtud arvuline analüüs ja prognoos. Nende kalavarude osakaal, mille puhul teaduslikud nõuanded ei ole kättesaadavad, kasvas 2003. aasta 45 %st 2006. aastaks 52 %le ning siis langes 36 %le 2012. aastaks. Nõuande puudumisel on mitmesugused põhjused: puuduv või ebausaldusväärne teave saagi kohta, lõpuleviimata uuringud või puudulik proovivõtt või ebakindlus seoses kalavaru bioloogiliste näitajatega, samuti teadusliku nõu andmiseks ebapiisav inimressurss. Püügi ja -piirkondade kohta teadusandmete esitamine vastavalt ELi andmekogumise raamistikule[6] on liikmesriikide ülesanne, kuid paljudel juhtudel ei täideta neid kohustusi täiel määral, ehkki ELi rahastamisvahendid on kättesaadavad. Komisjon kutsus 2011.aastal liikmesriike üles parandama tabelis 1 esitatud kalavarusid käsitlevate andmete kättesaadavust. Selle tulemuslikkus selgub ICESi peatses nõuandes, mis peaks valmima 2012. aasta juunis. Tabel 1 – Kirde-Atlandi ja Läänemere Euroopa vete kalavarud, mille kohta nõukogu ja komisjon esitasid ühisavalduse andmete kättesaadavuse parandamise kohta Varud || Piirkonnad Euroopa merikurat || [Põhjameri ja] Šotimaa lääneranniku veed Euroopa merikurat || Keldi meri Euroopa merikurat || Biskaia laht Kilttursk || Keldi meri Harilik stauriid || Põhjameri Megrimid || Keldi meri Megrimid || Biskaia laht Atlandi merilest || Iiri meri Atlandi merilest || Keldi meri (VIIfg piirkond) Atlandi merilest || Läänemeri Pollak || Šotimaa läänerannik Pollak || Keldi meri Railised || Šotimaa läänerannik Kilu || La Manche’i kanal Kilu || Põhjameri Merlang || Keldi meri Eeldatavasti laieneb pärast 2012. aasta täiendavaid teaduslikke uuringuid teaduslike nõuannete ulatus ja nõu antakse enamate kui mitte enamiku kalavarude kohta. Kui 2011. aastal oli 44 kalavaru, mille kohta ei olnud võimalik anda täielikku teaduslikku hinnangut, siis ilmselt see arv langeb 2012. aastal umbes 10–12ni. Selleks on vaja kasutada hindamismeetodeid ja nõuandemenetlusi, mis on Euroopas uued, kuid hästi läbiproovitud ja katsetatud mujal. See võimaldab arvesse võtta juhtumipõhiseid kaalutlusi, nagu soovitati 2011. aastal peetud avaliku arutelu käigus. Komisjon loodab seda uut nõuannet kasutada ja võtta aluseks kõnealuste kalavarude püügivõimaluste kohta ettepanekute tegemisel 2013. ja võimaluse korral ka 2014. aastaks. Kui teaduslik nõuanne ei ole kättesaadav ja ebakindlus on suurem, on siiski endiselt sobiv kasutada kalapüügivõimaluste määramiseks ettevaatlikumat lähenemisviisi, teha seda kooskõlas ettevaatusprintsiibiga[7]. Seni aga peaksid liikmesriigid tagama piisavad vahendid, et esitada kiiresti vajalik teave, mis võimaldab hinnata kalavarude seisukorda. Komisjon jätkab Vahemere ja Musta mere kalavarude (sealhulgas ELi mittekuuluvate riikidega ühiste kalavarude) seireks ja hindamiseks vajalike ühiste standardite ja programmide arendamise edendamist. Kutsutakse kokku ekspertide töörühmad, et keskenduda nendele varudele ja piirkondadele, millele on praeguseks pööratud vähem teaduslikku tähelepanu. 4.2. Püügikoormus Püügikoormust (piirangud kalalaevade merel viibitud ajale) on hallatud koos lubatud kogupüügiga, et vähendada tagasiheidet ning ebaseaduslikku püüki. Püügikoormuse haldamine on kaitsemeede, mida kasutatakse mitmes pikaajalises majandamiskavas, nt Põhja- ja Läänemere tursa, Põhjamere lesta ja hariliku merikeele, La Manche’i lääneosa hariliku merikeele ja uusmeremaa merluusi ning norra salehomaari varude puhul (II lisa). II lisas näidatakse üldist, ehkki ebaregulaarset suundumust püügikoormuse vähenemisele alates 2003. või 2004. aastast kuni 2010. aastani. Kõige rohkem on kogu püügikoormus vähenenud Läänemeres, Põhjameres, Kattegatis, Iiri meres ja Šotimaa lääneranniku vetes, kuid veidi vähem La Manche’i lääneosas. Ibeeria poolsaare Atlandi-poolsetes vetes täheldati kuni 2009. aastani ainult kerget vähenemist. Siiski suurenes üldine püügikoormus veidi Läänemeres, samuti suurenes aastatel 2010–2011 piimtraalide püügikoormus La Manche’i lääneosas. Selge on see, et püügikoormuse piiramise meetmed ei ole selles piirkonnas veel olnud tõhusad. Komisjon vaatab ELis seni rakendatud püügikoormuse haldamise süsteemid läbi 2012. aastal. See hõlmab 2012. aasta 5. juulil peetavat avalikku arutelu, samuti uuritakse laia küsimusteringi, mille teemad on teadlased, liikmesriigid, huvirühmad ja tööstus tõstatanud, et teha reformitud ühises kalanduspoliitikas suur samm edasi kalavarude majandamise lihtsustamiseks. 5. Mitmeaastaste kavade abil majandamine Komisjon on alustanud ettevalmistustööga, et vahetada praegused üht kalavaru käsitlevad majandamiskavad välja mitme liigi majandamisel põhinevate kavadega. Esimesena esitatakse mitme liigi majandamise kava ettepanek Läänemere jaoks, see hõlmab niisuguseid bioloogilisi mõjusid nagu röövtoitumine ja konkurents. Töö käib ka Põhjamere jaoks mitme liigiga püügipiirkonna kava koostamisel, mis hõlmab tehnilisi mõjusid, st viise, kuidas erinevad laevastikud ja püügivahendid püüavad eri liikidest koosnevat segakala. Kui teaduslikud andmed on kokku kogutud, järgnevad mitme liigiga püügipiirkondade kavad Keldi mere, Iiri mere ja Šotimaa lääneranniku vete jaoks. Kavas on töötada välja ettepanekud selleks, et parandada Biskaia lahe merikeele ning merluusi lõunapoolse varu ja norra salehomaari varu majandamise praegusi kavasid, kuid see sõltub asjaomaste püügipiirkondade andmete kättesaadavusest. Ajavahemikul 2009–2011 võttis komisjon vastu kavade ettepanekud Biskaia lahe anšoovise, Läänemere lõhe ja läänepoolse hariliku stauriidi varude majandamiseks ning need on parlamendis ja nõukogus arutusel. Jätkatakse jõupingutusi üha suureneva arvu Vahemere liikide ja kalavarude kohta teadusliku nõuande koondamiseks, et välja töötada püügipiirkonna majandamise pikaajalised rahvusvahelised kavad. Vahemere kalavarusid käsitleva määruse[8] kohaselt peaksid ELi liikmesriigid kehtestama mitmeaastased kavad riiklikul tasandil. Suurtele viivitustele vaatamata on hiljuti tehtud edusamme selle kohustuse täitmisel, mida tähelepanelikult jälgitakse ja toetatakse. Selle protsessi kiirendamiseks on komisjon juba algatanud kohtueelse menetluse mitme liikmesriigi vastu ning kavatseb seda teha 2012. aastal veelgi. Vahemere üldises kalanduskomisjonis on kavandatud teha ka ühiste kalavarude majandamise järelkontroll. Loodetakse, et kõnealused meetmed parandavad mitmeaastaste rahvusvaheliste kavade kehtestamiseks vajalike otsuste vastuvõtmist. 6. Töömeetod lubatud kogupüügi kohta ettepanekute tegemisel Tuleks kohaldada järgmisi põhimõtteid. Kui kohaldatakse lubatud kogupüüki või püügikoormuse taset reguleerivaid pikaajalisi kavasid, tuleb neid järgida. Komisjon teeb samuti ettepanekuid lubatud kogupüügi või püügikoormuse kehtestamiseks tasemel, mis on kooskõlas komisjoni ettepanekutega pikaajaliste majandamiskavade puhul. Kui lubatud kogupüük ja muud meetmed on kolmandate riikidega kokku lepitud, tuleb neid rakendada. Lubatud kogupüük tuleks kindlaks määrata ülevaatlikul teabel, kvantitatiivsetel analüüsidel ja prognoosidel põhinevate teaduslike nõuannete kohaselt, kooskõlas ICESi maksimaalse jätkusuutliku saagikuse raamistikuga. Selliste nõuannete olemasolu korral tuleks neid otseselt kasutada kvootide või püügikoormuse tasemete kehtestamiseks, ehkki kõnealuse raamistiku järk-järguline rakendamine 2015. aastaks võib olla vastuvõetav, kui see on nõuannetega kooskõlas. Kui osutav teaduslik nõuanne põhineb kättesaadava teabe (isegi kui see ei ole täielik või hõlmab eksperdi arvamust) kvalitatiivsel analüüsil, tuleks see võtta aluseks lubatud kogupüügi otsuste tegemisel. Kui teaduslik nõuanne üldse puudub, tuleb rakendada ettevaatusprintsiipi. Selliste liikide lubatud kogupüügi kohta, millele ei ole veel lubatud kogupüüki ja kvoote kehtestatud, võib teha ettepanekuid, pidades silmas teaduslikku nõuannet, mis annab märku lossimise pidevast kasvust. Sellisteks liikideks võivad saada huntahven ja vahemere meripoisur. Uute ja arenevate püügipiirkondade majandamise suunised töötatakse välja kooskõlas 2010. ja 2011. aasta detsembris toimunud nõukogu istungi protokolli kantud avaldusega. Sellised suunised järgivad vastutustundliku kalapüügi põhimõtteid ja parimaid tavasid. Kõnealuste kalavarude jaoks on vaja püügiregistrite põhjal välja töötada jaotamispõhimõtted, tingimusel et sellised registrid seati sisse siis, kui püük toimus täies vastavuses kohaldatavate (nt tehniliste) kaitsemeetmetega. On vaja tagada kõige sobivam vahekord lubatud kogupüügi reguleerimisalade ja kalavaru iseloomulike tunnuste vahel, et püügivõimalused vastaksid eri kalavarude kaitse- ja majandamisstaatusele. Norra salehomaari varude majandamisel funktsionaalsete üksuste poolt ning La Manche’i kahe merikeelevaru majandamisel tuleb eespool öeldut arvesse võtta ning komisjon näeks heameelega, et sellistel juhtudel liikmesriigid toetaksid lubatud kogupüügi ümberkorraldamiseks vajalikku tööd. Komisjon jätab endale õiguse lisada selliseid korraldusi oma ettepanekutesse ja tervitab tagasisidet liikmesriikidelt ja huvirühmadelt selles küsimuses. Selleks et luua alus Põhjamere väikesuulesta, hariliku soomuslesta, hariliku lesta ja pikklesta kalavarupõhisele majandamisele, tehakse ettepanek märkida lossimisaruandes need liigid eraldi. 7. Kirde-Atlandi süvamereliigid Paljude süvamere kalavarude seisukord on murettekitav. Atlandi karekala, teatavate süvamerehaide, Biskaia lahe besuugo ja kalju-tömppeakala varud on kahanenud. Enamiku kalavarude puhul soovitatakse püüki vähendada või mitte lubada seda suurendada, enne kui on teada, et varud on jätkusuutlikud. Kiiremini kasvavate liikide puhul nagu meriluts, harilik molva, sinine molva, besuugo ja süsisaba võib osutuda võimalikuks teha kindlaks võrdluspunktid, et võimaldada majandada neid kalavarusid pikaajaliselt jätkusuutlikul alusel, kuid need ei ole veel kättesaadavad. Süvamereliikide lubatud kogupüük määratakse kindlaks iga kahe aasta järel, viimati määrati see kindlaks 2011. ja 2012. aastaks. Komisjon esitab süvamereliikide püügivõimaluste kohta aastateks 2013–2014 eraldi ettepaneku, mis tugineb eespool kirjeldatud töömeetodile. 8. Liikmesriikide poolt kindlaks määratud lubatud kogupüük Alates 2011. aastast on 6 kalavaru lubatud kogupüügi kindlaksmääramine delegeeritud ainult neile liikmesriikidele, kes asjaomaseid varusid püüavad (nõukogu määruse (EL) nr 57/2011 ja nõukogu määruse (EL) nr 43/2012 artikkel 6). Seda on tehtud – tingimusel et on tagatud hea majandamine – juhtudel, kui ainult üks liikmesriik on sellest püügist huvitatud. Asjaomaste liikmesriikide artikli 6 kohane aruandlus on paranenud, ehkki aruannete kvaliteet on erinev. Mõnel juhul puuduvad andmed, mille põhjal saaks koostada nõuande kalavarude majandamiseks sobivate meetmete kohta ning selliste kalavarude puhul on vaja veelgi rohkem ettevaatlikkust. Komisjon kavatseb teha ettepaneku jätkuvalt delegeerida kõnealuste lubatud kogupüükide määramine. Koos asjaomaste liikmesriikidega võetakse konkreetsed järelmeetmed seoses nende kalavarudega, mille puhul on vaja täiendavaid jõupingutusi. 9. Ettepanekute ajakava Tööks ettenähtud esialgne ajakava on järgmine. Püügivõimalusi käsitlev määrus || Nõuanne on kättesaadav || Komisjoni ettepanek || Võimalik vastuvõtmine nõukogus Süvamere varud 2013–2014 || juuni || septembri keskpaik || oktoober ELi varud Atlandil ja Põhjameres (ei ole rahvusvahelisi läbirääkimisi ega kokkuleppeid) || juuni || september || november Rahvusvahelised ja ühisvarud Atlandi ookeanis, Põhjameres, Antarktikas ja muudes piirkondades || oktoober – detsember || november || detsember Läänemeri || mai || septembri algus || oktoober Must meri || oktoober || november || detsember 10. Kokkuvõte Komisjon palub liikmesriikidel, piirkondlikel nõuandekomisjonidel ning kalanduse ja vesiviljeluse nõuandekomiteel esitada arvamus käesolevas teatises esitatud lähenemisviisi kohta. Ia LISA – Kirde-Atland ja sellega külgnevad veed Tabel 1. Teaduslik nõuanne kalavaru seisukorra kohta || Kalavarude arv || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Keskmine Ohututest bioloogilistest piiridest väljaspool || 30 || 29 || 26 || 26 || 26 || 28 || 27 || 22 || 19 || 14 || 25 Ohututes bioloogilistes piirides || 12 || 10 || 14 || 11 || 12 || 13 || 12 || 15 || 15 || 18 || 13 % varudest, mis on ohututes bioloogilistes piirides || 29% || 26% || 35% || 30% || 32% || 32% || 31% || 41% || 44% || 56% || 35% Puudulike andmete tõttu on kalavarude seisukord teadmata || 48 || 53 || 53 || 57 || 58 || 55 || 57 || 60 || 61 || 60 || 56 % kalavarudest, mille seisukord on teada || 47% || 42% || 43% || 39% || 40% || 43% || 41% || 38% || 36% || 35% || 40% Tabel 2. Teaduslik nõuanne seoses ülepüügiga || Kalavarude arv || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Keskmine Kalavaru püügimäära ja maksimaalse jätkusuutliku saagikuse määra suhe on teada || || || 34 || 23 || 32 || 33 || 35 || 39 || 35 || 38 || 34 Kalavaru on ülepüütud || || || 32 || 21 || 30 || 29 || 30 || 28 || 22 || 18 || 26 Kalavaru püütakse maksimaalse jätkusuutliku saagikuse määra tasemel || || || 2 || 2 || 2 || 4 || 5 || 11 || 13 || 20 || 7 Ülepüütud varude % || || || 94% || 91% || 94% || 88% || 86% || 72% || 63% || 47% || 79% Tabel 3. „Alarmeerivad” teaduslikud nõuanded || Kalavarude arv || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Keskmine Teaduslik soovitus püük lõpetada || 24 || 13 || 12 || 14 || 20 || 18 || 17 || 14 || 11 || 8 || 15 Tabel 4. Lubatud kogupüügi ja jätkusuutliku püügi vaheline erinevus || Kalavarude arv || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Keskmine Lubatud kogupüügi ületamine võrreldes jätkusuutliku püügiga (%) || 46% || 49% || 59% || 47% || 45% || 51% || 48% || 34% || 23% || 11% || 41% Tabel 5. Kokkuvõte püügivõimaluste kohta teaduslike nõuannete põhjal || Kalavarude arv || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Keskmine Kalavarud, mille puhul varu suurust ja kalastussuremust on võimalik prognoosida || 40 || 34 || 40 || 31 || 29 || 30 || 34 || 36 || 36 || 40 || 35 Kalavarud, mille puhul püügivõimalusi käsitlevad teaduslikud nõuanded on kättesaadavad || 59 || 52 || 54 || 65 || 61 || 62 || 63 || 55 || 55 || 47 || 57 Kalavarud, mille puhul teaduslikud nõuanded ei ole kättesaadavad || 31 || 40 || 39 || 29 || 35 || 34 || 33 || 42 || 40 || 44 || 37 || || || || || || || || || || || (*) Kui üks nõuanne hõlmab kaht lubatud kogupüüki, siis seda ei loendata || || || || || || || || kaks korda. || || || || || || || || || || || Ib LISA – Vahemeri ja Must meri || || || Teaduslik nõuanne seoses Vahemere ja Musta mere põhjalähedaste ja väikeste pelaagiliste kalavarude ülepüügiga || Arv || % || || || || Kriteeriumide kohaselt liigitatud varud (võrdluspunktis on kokku lepitud) || 65 || 63,0 || Muud varud, mis ei ole hõlmatud puudulike andmete tõttu (võrdluspunktis ei ole veel kokku lepitud) || 38 || 37,0 || Arvesse võetud varud (kokku 27 liigist) || 103 || 100 || Liigitatud varud: || || || Varu on ülepüütud (ületab Fmsy või selle asendusväärtuse) || 52 || 80,0 || Varu püütakse Fmsy või selle asendusväärtuse tasemel või allpool seda taset || 13 || 20,0 || Varusid kokku || 65 || 100 || || || || II LISA – Püügikoormus, mida reguleeritakse mitmeaastaste kavade raames, liikmesriikidelt STECFile esitatud andmete põhjal (teave pärineb Teadusuuringute Ühiskeskuselt) Joonis 1. Reguleeritud püügikoormus Läänemere lääneosas. Joonis 2. Reguleeritud püügikoormus Läänemere keskosas. Joonis 3. Reguleeritud püügikoormus Kattegatis. Joonis 4. Reguleeritud püügikoormus Põhjameres, Skagerrakis ja La Manche’i idaosas. Joonis 5. Reguleeritud püügikoormus Iiri meres. Joonis 6. Reguleeritud püügikoormus Šotimaa lääneranniku vetes. Joonis 7. Reguleeritud püügikoormus La Manche’i lääneosas. Joonis 8. Reguleeritud püügikoormus Ibeeria poolsaare Atlandi-poolsetes vetes. Märkus Erinev suundumus võrreldes eelneva aastaga tuleneb peamiselt Portugali esitatud kvaliteetsematest andmetest. Hispaania ei esitanud andmeid 2010. aasta kohta, seepärast on andmekõver esitatud kuni 2009. aastani. [1] Säästva lähenemisviisi rakendamine ELi kalanduses maksimaalse jätkusuutliku saagikuse kaudu. Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile. KOM(2006) 360 (lõplik). [2] „Ülepüütud” tähendab, et viimase hindamise kohaselt on kalastussuremuse määr kõrgem kui see kalastussuremuse määr, mis võimaldab saavutada maksimaalse jätkusuutliku saagikuse pikemas perspektiivis. [3] Tabel Euroopa kvootide ning nn valgusfoorisüsteemis esitatud varude seisukorra kohta on esitatud järgmisel veebilehel: http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/publications/poster_tac2012_en.pdf. Kalavarude seisukorra põhjalik analüüs on esitatud veebisaitidel www.ices.dk ja https://stecf.jrc.ec.europa.eu. [4] Komisjoni määrus (EL) nr 161/2012, 23. veebruar 2012, Šotimaa lääneranniku kilttursavarude kaitsmise erakorraliste meetmete kohta. ELT L 52, 24.2.2012, lk 6–7. [5] See on püügitase, mille puhul saavutatakse pika aja vältel keskmiselt suurim saagikus. [6] Nõukogu määrus (EÜ) nr 199/2008, 25. veebruar 2008, kalandussektori andmete kogumist, haldamist ja kasutamist käsitleva ühenduse raamistiku loomise ning ühise kalanduspoliitikaga seotud teadusliku nõustamise toetamise kohta. ELT L 60, 5.3.2008, lk 1–12. [7] Komisjoni teatis ettevaatusprintsiibi kohta.. KOM(2000) 1 (lõplik). [8] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1967/2006.