EUROOPA KOMISJON Brüssel,11.5.2022 COM(2022) 209 final 2022/0155(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse eeskirjad laste seksuaalse väärkohtlemise ennetamiseks ja tõkestamiseks (EMPs kohaldatav tekst) {SEC(2022) 209 final} - {SWD(2022) 209 final} - {SWD(2022) 210 final}



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid ÜRO lapse õiguste konventsioonis ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 24 lõikes 2 on sätestatud lapse õigus tema huvide kaitseks ja heaoluks vajalikule kaitsele ja hoolitsusele. 2021. aastal rõhutas Lapse Õiguste Komitee, et need õigused peavad olema samamoodi kaitstud digikeskkonnas. Laste kaitse nii internetis kui ka väljaspool seda on üks liidu prioriteete. Vähemalt iga viies laps kogeb lapsepõlves seksuaalvägivalda. 2021. aasta ülemaailmses uuringus leiti, et enam kui kolmandikul vastanutest oli lapsepõlves palutud teha internetis midagi ühemõtteliselt seksuaalset ja üle poole vastanutest oli kogenud mingis vormis laste seksuaalset väärkohtlemist internetis. Puuetega lastel on veelgi suurem oht seksuaalvägivalla ohvriks langeda: kuni 68 % intellektipuude või arenguhäirega tüdrukutest ja 30 % sellistest poistest kogeb enne oma 18. sünnipäeva seksuaalset väärkohtlemist. Laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal on saadud laste füüsilise seksuaalse väärkohtlemise tulemusel. Selle materjali tuvastamine ja sellest teatamine on vajalik, et hoida ära selle tootmine ja levitamine, ning see on hädavajalik ohvrite tuvastamiseks ja aitamiseks. Pandeemia tõttu on lapsed kogenud internetis palju rohkem soovimatuid lähenemiskatseid, sealhulgas ahvatlemist seksuaalse väärkohtlemise eesmärgil. Vaatamata asjaolule, et laste seksuaalne väärkohtlemine ja ärakasutamine ning laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal on kogu ELis 2011. aastal vastu võetud laste seksuaalset kuritarvitamist käsitleva direktiiviga kriminaliseeritud, on selge, et EL ei suuda praegu endiselt kaitsta lapsi seksuaalse väärkohtlemise ohvriks langemise eest ja et seda on eriti keeruline teha veebikeskkonnas. Seepärast võttis Euroopa Komisjon 24. juulil 2020 vastu ELi strateegia, mis käsitleb tulemuslikumat võitlust laste seksuaalse väärkohtlemise vastu ja millega reageeritakse terviklikult kasvavale laste seksuaalse väärkohtlemise ohule nii internetis kui ka väljaspool seda, parandades süütegude ennetamist, uurimist ja ohvrite abistamist. See hõlmab kaheksat algatust, mille eesmärk on luua tugev õigusraamistik laste kaitsmiseks ning hõlbustada laste kaitses ja toetamises osalevate mitmesuguste osaliste kooskõlastatud tegutsemist. Nende algatuste eesmärk on teha kindlaks õiguslüngad ning tagada, et ELi õigusaktid võimaldavad reageerida tulemuslikult, tugevdada õiguskaitsemeetmeid riiklikul ja ELi tasandil, aidata ELi riikidel lapsi ennetustegevuse kaudu paremini kaitsta, suurendada ettevõtjate jõupingutusi, et tagada laste kaitse nende pakutavate toodete kasutamisel, ning parandada laste kaitset kõikjal maailmas mitut sidusrühma hõlmava koostöö kaudu. Seda sihtotstarbelist strateegiat täiendavad muud jõupingutused. 24. märtsil 2021 võttis Euroopa Komisjon vastu tervikliku Euroopa Liidu lapse õiguste strateegia, milles tehakse ettepanek kehtestada tugevdatud meetmed laste kaitsmiseks igasuguse vägivalla, sealhulgas internetis toimuva väärkohtlemise eest. Samuti kutsutakse strateegias ettevõtjaid üles jätkama tööd ebaseadusliku veebisisu (sealhulgas laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali) tuvastamiseks, sellest teatamiseks ja selle eemaldamiseks oma platvormidelt ja teenustest. Kavandatud Euroopa deklaratsioon digiõiguste ja -põhimõtete kohta digikümnendiks sisaldab ka lubadust kaitsta internetis kõiki lapsi ebaseadusliku sisu, ärakasutamise, manipuleerimise ja väärkohtlemise eest ning hoida ära digitaalse ruumi kasutamine kuritegude sooritamiseks või sellele kaasa aitamiseks. Veebimajutusteenuse pakkujatel või isikutevahelise side teenuste osutajatel (edaspidi „teenuseosutajad“) on siin eriti oluline roll. Nende vastutustundlik ja hoolas käitumine on äärmiselt vajalik turvalise, prognoositava ja usaldusväärse internetikeskkonna tagamiseks ning hartaga tagatud põhiõiguste teostamiseks. Laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavate kujutiste ja videote levik, mis on koos digimaailma arenguga hüppeliselt suurenenud, pikendab ohvrite kannatusi, ning samal ajal on õigusrikkujad leidnud nimetatud teenuste abil uusi viise lastele lähenemiseks ja laste ärakasutamiseks. Teatavad teenuseosutajad kasutavad juba vabatahtlikult tehnoloogiat internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise tuvastamiseks, sellest teatamiseks ja selle eemaldamiseks oma teenustest. Teenuseosutajate võetavad meetmed on aga väga erinevad ning suurema osa teadetest esitavad üksikud teenuseosutajad, samal ajal kui märkimisväärne osa teenuseosutajatest ei võta mingeid meetmeid. Nende teadete kvaliteet ja asjakohasus, mida ELi õiguskaitseasutused teenuseosutajatelt saavad, on samuti väga erinev. Siiski said organisatsioonid, nagu kadunud ja väärkoheldud laste riiklik keskus (National Centre for Missing and Exploited Children (NCMEC)), keda USA teenuseosutajad peavad USA õiguse kohaselt teavitama, kui nad saavad teada laste seksuaalsest väärkohtlemisest oma teenuste puhul, 2020. aastal üle 21 miljoni teate, millest rohkem kui 1 miljon oli seotud ELi liikmesriikidega. Viimased andmed 2021. aastast näitavad teadete arvu edasist suurenemist – see lähenes 30 miljonile. Hoolimata teatavate teenuseosutajate olulisest panusest ei ole vabatahtlikud meetmed seni aidanud internetipõhiste teenuste kuritarvitamisega laste seksuaalseks väärkohtlemiseks piisavalt tegeleda. Seetõttu on mitu liikmesriiki hakanud koostama ja vastu võtma siseriiklikke õigusnorme, mille eesmärk on võidelda laste seksuaalse väärkohtlemise vastu internetis. Nagu näitab käesolevale ettepanekule lisatud mõjuhinnang, on välja töötatud nõuded seetõttu liikmesriigiti erinevad, mis omakorda suurendab killustatust digiteenuste ühtsel turul. Eeltoodut arvesse võttes on vaja ühtseid liidu õigusnorme internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise tuvastamise, sellest teatamise ja vastava materjali kõrvaldamise kohta, et täiendada digiteenuste õigusakti, kõrvaldada praegused tõkked digitaalsel ühtsel turul ja hoida ära nende levik. Killustatuse ohu käsitlemiseks tuleb käesolevas ettepanekus arvesse võtta vajadust tagada laste põhiõigused hoolitsusele ning nende heaolu, vaimse tervise ja huvide kaitsele ning toetada üldist avalikku huvi laste seksuaalse väärkohtlemisega seotud raske kuriteo tulemusliku ennetamise, uurimise ja selle eest süüdistuse esitamise vastu. Et lahendada kirjeldatud probleemid ning vastata nõukogu ja Euroopa Parlamendi üleskutsetele, soovitakse käesoleva ettepanekuga luua selge ja ühtne õigusraamistik internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise ennetamiseks ja tõkestamiseks. Selle eesmärk on tagada teenuseosutajatele õiguskindlus seoses nende kohustustega hinnata ja maandada riske ning vajaduse korral tuvastada selline väärkohtlemine, teatada sellest ja kõrvaldada see oma teenustest viisil, mis on kooskõlas hartas sätestatud põhiõiguste ja liidu õiguse üldpõhimõtetega. Internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vastu võitlemisel tuleb arvesse võtta kõigi osaliste olulisi õigusi ja huve. Seepärast on eriti oluline leida õiglane tasakaal ühelt poolt seksuaalse väärkohtlemise ohvriks langenud laste ja nende põhiõiguste kaitseks võetavate meetmete ning seega olulist üldist ühiskondlikku huvi pakkuvate eesmärkide saavutamise meetmete ning teiselt poolt teiste kasutajate ja teenuseosutajate põhiõiguste vahel. Käesolevas ettepanekus sätestatakse seega sihipärased meetmed, mis on proportsionaalsed riskiga, et asjaomast teenust kuritarvitatakse laste seksuaalseks väärkohtlemiseks internetis, ning mille suhtes kohaldatakse rangeid tingimusi ja kaitsemeetmeid. Ettepaneku eesmärk on ka tagada, et teenuseosutajad saavad täita oma kohustusi, ning selleks luuakse laste seksuaalse väärkohtlemise vastase võitluse ELi keskus (edaspidi „ELi keskus“), et hõlbustada ja toetada käesoleva määruse rakendamist ning aidata seega kõrvaldada tõkked siseturul, eelkõige seoses käesoleva määruse kohase teenuseosutajate kohustusega tuvastada laste seksuaalne väärkohtlemine internetis, teatada sellest ja eemaldada laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal. Eelkõige on ELi keskuse ülesanne selliste andmebaaside loomine, hooldamine ja haldamine, mis sisaldavad internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise näitajaid, mida teenuseosutajad peavad kasutama tuvastamiskohustuste täitmiseks. Seega peaksid need andmebaasid olema valmis enne määruse kohaldamise algust. Selle tagamiseks on komisjon juba teinud liikmesriikidele kättesaadavaks rahalised vahendid, et aidata kaasa andmebaaside ettevalmistamisele. ELi keskus peaks täitma ka teatavaid lisaülesandeid, näiteks abistama liikmesriikide pädevaid asutusi nende käesoleva määruse kohaste ülesannete täitmisel ja toetama ohvreid seoses teenuseosutajate kohustustega. Samuti peaks ELi keskus kasutama oma keskset positsiooni, et hõlbustada koostööd ning teabe ja eksperditeadmiste vahetamist, sealhulgas tõenditel põhineva poliitikakujundamise ja ennetamise eesmärgil. Ennetamine on üks prioriteete komisjoni jõupingutustes laste seksuaalse väärkohtlemise vastu võitlemisel. •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega Käesoleva ettepanekuga täidetakse kohustused, mis võeti ELi strateegias, mis käsitleb tulemuslikumat võitlust laste seksuaalse väärkohtlemise vastu, eelkõige kohustus teha ettepanek õigusakti kohta, et tulemuslikult võidelda internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vastu, tehes muu hulgas teenuseosutajatele kohustuseks tuvastada teadaolev laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal, ja kohustus teha tööd laste seksuaalse väärkohtlemise vastase võitluse ELi keskuse loomise nimel. ELi praeguse õigusraamistiku selles valdkonnas moodustavad liidu õigusaktid seoses laste seksuaalse väärkohtlemisega, näiteks laste seksuaalset kuritarvitamist käsitlev direktiiv ja internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vastu võitlemist käsitlev määrus (EL) 2021/1232, mida kohaldatakse kuni 3. augustini 2024 (edaspidi „ajutine määrus“). Kehtestades teenuseosutajatele kohustuse tuvastada laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal, sellest teatada, tõkestada sellele juurdepääs ja eemaldada see materjal oma teenustest, võimaldab käesolev ettepanek laste seksuaalset kuritarvitamist käsitleva direktiivi kohaseid süütegusid paremini avastada, uurida ja nende eest süüdistusi esitada. Kavandatav õigusakt täiendab uut lastele parema interneti loomise Euroopa strateegiat, mille eesmärk on tagada lastele turvalised digikogemused ja edendada digitaalset võimestamist. ELi keskus peaks tegema tihedat koostööd Europoliga. Keskus saab teenuseosutajatelt teateid, kontrollib neid, et vältida ilmselgetest valepositiivsetest tulemustest teatamist, ning edastab need Europolile ja riiklikele õiguskaitseasutustele. ELi keskuse haldusnõukogusse kuulub Europoli esindaja. Samuti võib Europoli haldusnõukogusse kuuluda ELi keskuse esindaja, et tulemuslik koostöö ja kooskõlastamine oleks veel paremini tagatud. Kavandatud õigusakt aitab saavutada ka mitmes rahvusvahelises õigusaktis sätestatud eesmärke. Sellega seoses on asjakohased kõigi ELi liikmesriikide ratifitseeritud Euroopa Nõukogu konventsioon laste kaitse kohta seksuaalse ärakasutamise ja kuritarvitamise eest, milles sätestatakse kriminaalõiguse, ohvrite abistamise ja sekkumisprogrammide miinimumnõuded, ning peaaegu kõigi ELi liikmesriikide ratifitseeritud küberkuritegevuse konventsioon, milles nõutakse, et konventsiooniosalised määraksid kindlaks teatavad süüteod seoses laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjaliga. •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega Käesolev ettepanek põhineb isikuandmete kaitse üldmäärusel. Praktikas tuginevad teenuseosutajad isikuandmete töötlemisel seoses internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vabatahtliku tuvastamise ja sellest teatamisega erinevatele isikuandmete kaitse üldmääruses sätestatud töötlemise alustele. Ettepanekus sätestatakse sihipäraste tuvastamiskorralduste süsteem ja määratakse kindlaks tuvastamise tingimused, tagades seeläbi selle toimingu puhul suurema õiguskindluse. Seoses kohustuslike tuvastamistoimingutega, mis hõlmavad isikuandmete töötlemist, kehtestatakse käesoleva ettepanekuga ja eelkõige selle alusel antud tuvastamiskorraldustega sellise töötlemise alus, millele on osutatud isikuandmete kaitse üldmääruse artikli 6 lõike 1 punktis c, milles on sätestatud isikuandmete töötlemine, mis on vajalik vastutava töötleja liidu või liikmesriigi õigusest tuleneva seadusjärgse kohustuse täitmiseks. Ettepanek käsitleb muu hulgas teenuseosutajaid, kes pakuvad isikutevahelise elektroonilise side teenuseid ning kelle suhtes kohaldatakse seega liikmesriikide õigusnorme, millega rakendatakse e-privaatsuse direktiivi ja selle kavandatavat muudatust, mille üle peetakse praegu läbirääkimisi. Ettepanekus esitatud meetmed piiravad osaliselt nimetatud direktiivi asjaomastest sätetest tulenevate õiguste ja kohustuste ulatust, nimelt seoses toimingutega, mis on rangelt vajalikud tuvastamiskorralduste täitmiseks. Sellega seoses hõlmab ettepanek kõnealuse direktiivi artikli 15 lõike 1 kohaldamist analoogia alusel.

Ettepanek on kooskõlas ka e-kaubanduse direktiiviga ja digiteenuste õigusakti ettepanekuga, milles kaasseadusandjad jõudsid äsja esialgsele poliitilisele kokkuleppele. Eelkõige sätestatakse käesolevas ettepanekus konkreetsed nõuded, et võidelda internetis toimuva ebaseadusliku tegevuse teatavate vormide ja internetis vahetatava ebaseadusliku sisu vastu, ning kaitsemeetmed. Seeläbi täiendab see pärast vastuvõtmist digiteenuste õigusaktis sätestatud üldist raamistikku. Ettepanekus tuginetakse digiteenuste õigusakti horisontaalsele raamistikule, võttes selle võimaluse korral aluseks ja sätestades konkreetsemad eeskirjad, kui see on vajalik konkreetselt internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vastu võitlemiseks. Näiteks võib mõne teenuseosutaja suhtes kehtida digiteenuste õigusakti kohane üldisem kohustus hinnata süsteemseid riske seoses oma teenuste kasutamisega ning käesoleva ettepaneku kohane täiendav kohustus hinnata konkreetselt internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise riski. Need teenuseosutajad võivad tugineda konkreetsema riskihindamise elluviimisel üldisemale riskihindamisele ja nende teenuste puhul käesoleva ettepaneku kohase konkreetse riskihindamise käigus tuvastatud konkreetseid riske lastele võidakse arvesse võtta üldisemate riskimaandamismeetmete võtmisel, mille eesmärk on täita ka digiteenuste õigusakti kohaseid kohustusi. E-kaubanduse direktiivi ja digiteenuste õigusakti kohaselt on liikmesriikidel keelatud kehtestada vahendusteenuste osutajatele üldisi jälgimise ja ebaseaduslikku tegevust näitavate andmete või asjaolude aktiivse kogumise kohustusi. Samal ajal kui selle liikmesriikidele kehtestatud keelu täpsed piirid hakkavad alles järk-järgult selgeks muutuma, soovitakse kavandatava määrusega järgida selle keelu aluseks olevat nõuet saavutada õiglane tasakaal mitmesuguste asjaomaste vastuolus olevate põhiõiguste vahel, võttes seejuures arvesse internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vastase võitluse konkreetset konteksti ja kaalul oleva avaliku huvi tähtsust. Eelkõige keskendutakse selleks riskirühma kuuluvatele teenuseosutajatele kehtestatud kohustuste ulatusele ning sätestatakse selged ja hoolikalt tasakaalustatud eeskirjad ja kaitsemeetmed, sealhulgas määrates selgelt kindlaks taotletavad eesmärgid, asjaomase materjali ja tegevuse liigi, riskipõhise lähenemisviisi, asjaomaste kohustuste ulatuse ja laadi, õiguskaitsevahendite kasutamise eeskirjad ning asjakohased järelevalve- ja läbipaistvusmehhanismid. Samuti kehtestatakse tugevad meetmed rakendamise hõlbustamiseks ja toetamiseks ning seega teenuseosutajate koormuse vähendamiseks. Ettepaneku põhieesmärkide saavutamisega aidatakse ka ohvreid. Seega on kavandatav määrus kooskõlas kuriteoohvrite õiguste direktiiviga kui horisontaalne õigusakt, mille eesmärk on parandada ohvrite võimalusi oma õiguste kasutamiseks. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS •Õiguslik alus Õiguslik alus, mis toetab selle valdkonna meetmeid, on Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikkel 114. Selles artiklis on ette nähtud meetmete kehtestamine siseturu toimimise tagamiseks. Artikkel 114 on asjakohane õiguslik alus määrusele, mille eesmärk on ühtlustada asjaomaste internetipõhiste teenuste osutajatele kehtestatud nõuded digitaalsel ühtsel turul. Nagu eespool mainitud, on digiteenuste ühtsel turul hakanud tekkima tõkked pärast seda, kui mõned liikmesriigid on kehtestanud lahknevad siseriiklikud õigusnormid internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise ennetamiseks ja tõkestamiseks. Kavandatava määruse eesmärk on need praegused lahknevused kõrvaldada ja hoida ära tulevased tõkked, mis kaasneksid selliste siseriiklike õigusnormide väljatöötamise jätkumisega. Võttes arvesse internetipõhiste teenuste osutamisele omast piiriülesust, tähendaks ELi meetmete puudumine, mis teeb võimalikuks liikmesriigiti killustatud õigusraamistiku, et kaasneb koormus teenuseosutajatele, kes peavad järgima lahknevaid siseriiklikke õigusnorme, ning see tooks kaasa ebavõrdsed tingimused kogu ELi teenuseosutajatele ja võimalikud lüngad. •Subsidiaarsus Subsidiaarsuse põhimõtte kohaselt võib EL meetmeid võtta ainult juhul, kui kavandatud eesmärke ei suuda liikmesriigid üksi saavutada, küll aga saab neid paremini saavutada liidu tasandil. Eesmärki tagada kogu digitaalsel ühtsel turul teenuseosutajatele võrdsed tingimused, võttes samal ajal meetmeid internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise ennetamiseks ja tõkestamiseks, ei suuda liikmesriigid üksi saavutada. Nagu mainitud, on liikmesriigid hakanud kehtestama teenuseosutajatele nõudeid internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vastu võitlemiseks. Isegi need liikmesriigid, kes pole veel selliseid nõudeid kehtestanud, kaaluvad aina enam selliste riiklike meetmete võtmist. Asjaomased teenuseosutajad tegutsevad aga tavaliselt piiriüleselt, sageli kogu ELi ulatuses, või võivad soovida seda teha. Seega suurendavad riiklikud nõuded, mis on kehtestatud sellistele turuosalistele internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vastu võitlemiseks, digitaalse ühtse turu killustatust ja toovad teenuseosutajatele kaasa märkimisväärseid nõuete täitmisega seotud kulusid, kuid ei ole asjaomaste teenuste piiriülese olemuse tõttu piisavalt tõhusad. Üksnes ELi tasandi meetmetega on võimalik saavutada eesmärk kõrvaldada digitaalsel ühtsel turul asjaomaste teenuste puhul tõkked, suurendada teenuseosutajate õiguskindlust ja vähendada nõuete täitmisega seotud kulusid, tagades samal ajal, et turuosalistele internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vastu võitlemiseks kehtestatud nõuded on tulemuslikud tänu nende ühtsele piiriülesele kohaldatavusele kogu ELis. Seega on ELi meetmed kavandatava määruse eesmärkide saavutamiseks vajalikud ja neil on võrreldes riiklike meetmetega märkimisväärne lisaväärtus. •Proportsionaalsus Käesoleva ettepaneku eesmärk on kõrvaldada praegused tõkked asjaomaste teenuste osutamisel digitaalsel ühtsel turul ja hoida ära täiendavate tõkete teke, võimaldades samal ajal võidelda tõhusalt laste seksuaalse väärkohtlemise vastu internetis, austades täielikult kõigi mõjutatud isikute põhiõigusi, mis tulenevad liidu õigusest. Selle eesmärgi saavutamiseks kehtestatakse ettepanekus rangelt piiritletud ja ühtsed riskihindamis- ja -maandamiskohustused, mida täiendavad vajaduse korral laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava sisu tuvastamise, sellest teatamise ja selle eemaldamise korraldused. Need kohustused on kohaldatavad asjaomaste teenuseosutajate suhtes, kes pakuvad teenuseid digitaalsel ühtsel turul, olenemata sellest, kus on nende peamine tegevuskoht. Kavandatud eeskirju kohaldatakse üksnes nende teenuseosutajate suhtes, kes pakuvad teatavat liiki internetipõhiseid teenuseid, mille puhul on tuvastatud risk, et teenuseid kuritarvitatakse laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali levitamiseks või laste ahvatlemiseks seksuaalsuhte eesmärgil (seda nimetatakse ka peibutamiseks), eelkõige teenuste tehniliste omaduste või nende tüüpilise kasutajaskonna vanuselise koosseisu tõttu. Kohustuste ulatus piirdub sellega, mis on rangelt vajalik eespool nimetatud eesmärkide saavutamiseks. Nende kohustustega kaasnevad meetmed, mille eesmärk on minimeerida asjaomastele teenuseosutajatele kaasnev koormus, ning mitmesugused kaitsemeetmed, mille eesmärk on minimeerida sekkumine põhiõigustesse, eelkõige teenuste kasutajate eraelu puutumatuse õigusesse. Muu hulgas selleks, et vähendada valepositiivsete tulemuste arvu ja hoida ära ebaõige teabe esitamine õiguskaitseasutustele ning et minimeerida teenuseosutajatele kaasnev haldus- ja finantskoormus, luuakse ettepanekuga ELi keskus kui teenuseosutajatele kehtestatud kohustuste täitmise oluline hõlbustaja. ELi keskus peaks ühtlasi hõlbustama teenuseosutajate juurdepääsu usaldusväärsele tuvastamistehnoloogiale; tegema tuvastamise eesmärgil kättesaadavaks internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise näitajad, mida on kontrollinud liikmesriikide kohtud või sõltumatud haldusasutused; andma taotluse alusel teatavat abi seoses riskihindamisega ning pakkuma tuge asjakohaste riigi ametiasutustega suhtlemisel. Samuti sisaldab kavandatav määrus kaitsemeetmeid tagamaks, et internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise tuvastamiseks, sellest teatamiseks ja selle kõrvaldamiseks kasutatav tehnoloogia, mida rakendatakse tuvastamiskorralduse täitmiseks, mõjutab eraelu puutumatust võimalikult vähe ja on kooskõlas valdkonna tehnika tasemega ning et mis tahes vajalik läbivaatamine viiakse ellu anonüümselt ja mis tahes kasutaja tuvastamiseks võetaks meetmeid üksnes juhul, kui tuvastatakse võimalik laste seksuaalne väärkohtlemine internetis. Määrusega tagatakse põhiõigus tõhusale õiguskaitsevahendile kõigis asjaomase tegevuse etappides alates tuvastamisest kuni kõrvaldamiseni ning piiratakse eemaldatud materjali ja asjaomaste andmete säilitamine sellega, mis on rangelt vajalik teatavate kindlaksmääratud eesmärkide saavutamiseks. Seega piirdub kavandatava määruse kohane sekkumine kasutajate isikuandmete kaitse õigusesse ja nende side konfidentsiaalsuse õigusesse sellega, mis on rangelt vajalik määruse eesmärkide saavutamiseks, see tähendab ühtlustatud eeskirjade kehtestamiseks internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise tulemuslikuks ennetamiseks ja tõkestamiseks siseturul. •Vahendi valik ELi toimimise lepingu artikliga 114 antakse liidu seadusandjale võimalus võtta vastu määrusi ja direktiive. Kuna ettepaneku eesmärk on kehtestada ühtsed kohustused teenuseosutajatele, kes pakuvad oma teenuseid tavaliselt enam kui ühes liikmesriigis või võivad soovida seda teha, poleks asjaomaste eesmärkide saavutamiseks sobilik direktiiv, mis jätaks liikmesriikidele võimaluse liidu õigusnormid erinevalt üle võtta. Kui käesoleva õigusaktiga teenuseosutajatele kehtestatud nõuded võetaks üle lahknevate siseriiklike õigusnormidega, tekiksid digiteenuste ühtsel turul taas need tõkked, mida käesoleva algatusega üritatakse kõrvaldada. Erinevalt direktiivist tagab määrus, et samad kohustused kehtestatakse ühtselt kogu ELis. Määrus on ühtlasi vahetult kohaldatav, sellega tagatakse selgus ja suurem õiguskindlus ning välditakse erinevat ülevõtmist liikmesriikides. Neil põhjustel on määrus asjakohane vahend käesoleva algatuse eesmärkide saavutamiseks. Samuti, võttes arvesse ajutise määruse kehtivusaja lõppu, poleks praegusel juhul piisavalt aega direktiivi vastuvõtmiseks ja seejärel selles sisalduvate õigusnormide ülevõtmiseks riigi tasandil. 3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

•Konsulteerimine sidusrühmadega Komisjon konsulteeris kahe aasta jooksul asjakohaste sidusrühmadega, et teha kindlaks probleemid ja võimalik edasine tegevus võitluses laste seksuaalse väärkohtlemise vastu nii internetis kui ka väljaspool seda. Seda tehti mitmesuguste uuringutega alates avalikest konsultatsioonidest kuni õiguskaitseasutustele mõeldud sihtotstarbeliste uuringuteni. Komisjoni ja asjakohaste sidusrühmadega korraldati mitu eksperdirühmade koosolekut ja kahepoolset kohtumist, et arutada selle valdkonna õigusaktide võimalikku mõju, ning komisjon osales asjakohastel lapse õiguste valdkonna seminaridel, konverentsidel ja üritustel. Komisjon avaldas 2020. aasta detsembris esialgse mõjuhinnangu, mille eesmärk oli teavitada kodanikke ja sidusrühmi kavandatud algatusest ja saada esialgset tagasisidet. Tagasiside näitas märkimisväärset toetust eesmärgile võidelda internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vastu. Kuigi võimalikku keskust käsitlevasse terviklikku lähenemisviisi ja oodatavatesse edusammudesse seoses õiguskindlusega suhtuti positiivselt, väljendas mõni valdkonna sidusrühm muret seoses mõjuga, mida avaldab kohustus internetis toimuvat laste seksuaalset väärkohtlemist tuvastada ja sellest teatada. Komisjon korraldas 2021. aastal avaliku konsultatsiooni. Selle protsessi eesmärk oli koguda seisukohti mitmesugustelt sidusrühmadelt, nagu avaliku sektori asutused ja eraisikud, valdkonna esindajad ja kodanikuühiskond. Vaatamata jõupingutustele vastuste tasakaalustatud jaotuse tagamiseks saadi märkimisväärne osa vastustest Saksamaa eraisikutelt, kes käsitlesid üksnes krüpteerimise teemaga seotud küsimusi. Kui see välja arvata, pöörasid avaliku sektori asutused, valdkonna esindajad ja kodanikuühiskond oma vastustes suurt tähelepanu paremale koostööle ja koordineerimisele ning piisavatele ressurssidele ja oskusteabele, et tulla toime ebaseadusliku sisu aina suureneva mahuga. Samuti toetasid kõik rühmad laialdaselt teatatud laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali kiiret mahavõtmist, meetmeid internetis toimuva laste peibutamise (laste ahvatlemine seksuaalsuhte eesmärgil) vähendamiseks ning ennetamiseks tehtavate jõupingutuste ja ohvrite abistamise parandamist. Seoses võimaliku teenuseosutajatele kehtestatava juriidilise kohustusega tuvastada oma teenuste puhul eri liiki internetis toimuvat laste seksuaalset väärkohtlemist ja sellest teada anda näitas konsultatsioon õiguskaitseasutuste ja lapse õiguste valdkonnas töötavate organisatsioonide suurt toetust, samal ajal kui eraelu puutumatuse edendajate ja eraisikute vastustes oldi neile kohustustele suures osas vastu. •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Liikmesriikide õiguskaitseasutuste hulgas korraldatud sihtotstarbelised uuringud näitasid, et USA teenuseosutajate esitatud teated on praegu üks kõige olulisemaid teabeallikaid laste seksuaalse väärkohtlemise kohta. Nende teadete kvaliteet ja asjakohasus on aga erinevad ning mõnda teatatud juhtumit ei peeta kohaldatava siseriikliku õiguse alusel laste seksuaalseks väärkohtlemiseks internetis. Nende uuringute tulemusel tehti kindlaks ka elemendid, mis on vajalikud tagamaks, et teade on kasutatav, st et selle kvaliteet ja asjakohasus on piisavad, et asjaomane õiguskaitseasutus saaks meetmeid võtta. Seepärast oleks teadete ühtlustamine ELi tasandil, mida hõlbustab ELi keskus, parim strateegia eksperditeadmiste kasutamise maksimeerimiseks, et võidelda laste seksuaalse väärkohtlemise vastu internetis. •Mõjuhinnang Pärast õiguskontrollikomitee esimest negatiivset arvamust mõjuhinnangu kohta esitas õiguskontrollikomitee 2022. aasta veebruaris mõjuhinnangu kohta reservatsioonidega positiivse arvamuse ja tegi mitu parandusettepanekut. Mõjuhinnang vaadati taas läbi, et võtta arvesse asjakohast tagasisidet, eelkõige täpsustati võetavate meetmete kirjeldusi, et tagada kooskõla põhiõigustega ja üldise jälgimiskohustuse keeluga, ning esitati poliitikavariantide üksikasjalikumad kirjeldused. Lõplikus mõjuhinnangus uuritakse ja võrreldakse mitut poliitikavarianti seoses laste seksuaalse väärkohtlemisega internetis ning laste seksuaalse väärkohtlemise vastase võitluse ELi keskuse võimaliku loomisega. Mõjuhinnang näitab, et ainuüksi vabatahtlikud meetmed internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vastu võitlemiseks pole olnud piisavad, võttes arvesse asjaolu, et neid on võtnud üksnes vähesed teenuseosutajad, ning märkimisväärseid raskusi seoses avaliku ja erasektori koostööga selles valdkonnas ning raskusi, millega liikmesriigid seisavad silmitsi kõnealuse väärkohtlemise ennetamisel ning piisava abi tagamisel ohvritele. Selle olukorra tulemusel on eri liikmesriikides vastu võetud lahknevad meetmed internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vastu võitlemiseks. Liidu meetmete puudumise korral võib eeldada, et õiguslik killustatus suureneb veelgi, kui liikmesriigid kehtestavad riigi tasandil lisameetmeid probleemiga tegelemiseks, tekitades tõkkeid teenuste piiriülesel osutamisel digitaalsel ühtsel turul. Leiti, et võttes arvesse vajadust olukorraga tegeleda ja tagada digiteenuste ühtse turu hea toimimine, parandades samal ajal internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise ennetamise, tuvastamise, sellest teatamise ja selle kõrvaldamise mehhanisme ning tagades ohvritele piisava kaitse ja toetuse, on vaja ELi tasandi meetmeid. Lisaks lähtestsenaariumile kaaluti viit peamist poliitikavarianti, millest igaühe tulemuslikkus oli eelneva variandi omast suurem mõjuhinnangus esitatud eesmärkide saavutamisel ning üldise poliitikaeesmärgi saavutamisel, see tähendab digiteenuste ühtse turu hea toimimise tagamisel, tagades samal ajal, et laste seksuaalne väärkohtlemine internetis tuvastatakse, sellest teatatakse ja see kõrvaldatakse kogu liidus, parandades seeläbi kaudselt ennetamist, hõlbustades uurimisi ja tagades ohvritele piisava abi. Kõigi variantide puhul keskenduti eesmärgile tagada teadaoleva ja uue laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali ning peibutamise tuvastamine, kõrvaldamine ja sellest teatamine (materiaalne kohaldamisala) asjaomaste internetipõhiste teenuste osutajate poolt (isikuline kohaldamisala), kes on asutatud ELis ja kolmandates riikides – juhul kui nad osutavad oma teenuseid liidus (geograafiline kohaldamisala). Peamised erinevused nende viie variandi vahel on seotud teenuseosutajate kohustuste ulatusega ning ELi keskuse ülesannete ja vormiga. Variant A hõlmaks muid kui seadusandlikke praktilisi meetmeid, et tõhustada internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise ennetamist, tuvastamist ja sellest teatamist ning ohvrite abistamist. Need hõlmavad praktilisi meetmeid, mille eesmärk on parandada nende vabatahtlike meetmete rakendamist ja tõhusust, mida teenuseosutajad võtavad väärkohtlemise tuvastamiseks ja sellest teatamiseks, ning ennetamise ja ohvrite abistamise ELi keskuse loomist komisjoni hallatava koordineerimiskeskusena. Variandiga B kehtestataks sõnaselge õiguslik alus internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vabatahtlikuks tuvastamiseks, millele järgneb kohustuslik teatamine ja kõrvaldamine. Variandi B puhul oleks ELi keskuse ülesanne olnud hõlbustada tuvastamist, teatamist ja kõrvaldamist ning sellest oleks saanud õigusakti oluline osa, mis kujutab endast üht peamistest teenuseosutajate kaitsemeetmetest ning kontrollimehhanismi, mis aitab tagada ettepaneku tulemusliku rakendamise. Pärast eri variantide analüüsimist seoses ELi keskuse võimaliku vormiga jõuti mõjuhinnangus järeldusele, et asjaomaste ülesannete täitmisega kaasnev vajadus sõltumatuse, omavahendite, nähtavuse, töötajate ja eksperditeadmiste järele oleks võimalik kõige paremini katta ELi keskuse loomisega ELi detsentraliseeritud asutusena. Seda järeldust kinnitasid ja toetasid variandid C kuni E, mille puhul võetakse kasutusele järkjärguline lähenemisviis ja mis tuginevad üksteisele. Variantidega C ja D, mis tuginevad variandile B, kehtestataks teenuseosutajatele juriidiline kohustus tuvastada oma teenuste puhul teatavat liiki internetis toimuvat laste seksuaalset väärkohtlemist. Variandiga C nõutaks, et teenuseosutajad tuvastaksid teadaoleva laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali, täpsemalt sellise materjali koopiad, mille puhul on varem usaldusväärselt kindlaks tehtud, et see on laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal. Variandiga D nõutaks, et teenuseosutajad tuvastaksid mitte üksnes teadaoleva laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali (mille puhul on kinnitatud, et tegemist on sellise materjaliga), vaid ka uue laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali (materjal, mis võib olla laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal, kuid mille puhul ametiasutus pole seda (veel) kinnitanud). Valitud variant (variant E) tugineb variandile D ning sellega nõutakse, et teenuseosutajad tuvastaksid lisaks teadaolevale ja uuele laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavale materjalile ka peibutamise. Mõjuhinnangus jõuti järeldusele, et variant E on mitmel põhjusel eelistatud variant. Internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise tuvastamise kohustust eelistatakse teenuseosutajate vabatahtlikest meetmetest sõltumisele (variandid A ja B) mitte üksnes seetõttu, et need meetmed on seni olnud ebapiisavad tõhusaks võitlemiseks internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise vastu, vaid ka seetõttu, et üksnes liidu tasandil kehtestatud ühtsed nõuded sobivad selleks, et saavutada eesmärk vältida digiteenuste ühtse turu killustatust. Seepärast jäeti variandid A ja B kõrvale. Mõju digiteenuste ühtse turu heale toimimisele ja internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemine vastasele võitlusele suureneb järk-järgult kooskõlas nende kohustuste suurenemisega, mis iga variandiga kehtestataks. Kuigi kohustus tuvastada teadaolev laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal (variant C) aitaks vähendada teadaoleva materjali ringlemist, oleks sellisel kohustusel vaid piiratud mõju eesmärgile ennetada väärkohtlemist ja aidata jätkuva väärkohtlemise ohvreid, võttes arvesse, et sellise kohustuse kohaldamisalasse kuuluv materjal võib olla aastaid ringluses olnud. Kohustus tuvastada nii teadaolev kui ka uus laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal (variant D) võimaldaks tuvastada väärkohtlemise ohvrid ja päästa nad jätkuva väärkohtlemise käest ning seda tehtaks ELi tasandil kehtestatud ühtsete kriteeriumide alusel, vältides seega lahknevate riiklike meetmete võtmist selles küsimuses. Ka peibutamise kohustuslik tuvastamine (variant E) läheks veel kaugemale ja pakuks parimat võimalust tõenäolise väärkohtlemise ärahoidmiseks ning võrdsete tingimuste tagamiseks digiteenuste ühtsel turul.

Varianti E peeti seega parimaks variandiks poliitikaeesmärgi tulemuslikuks ja proportsionaalseks saavutamiseks, tagades samal ajal proportsionaalsuse rangete piirangute ja kaitsemeetmete kehtestamisega, et tagada eelkõige vajalik põhiõiguste õiglane tasakaal. Lisaks eespool kirjeldatud positiivsele sotsiaalmõjule peaks eelistatud variandil olema majanduslik mõju mõjutatud teenuseosutajatele nende kohustuste täitmisest tulenevate kulude tõttu, samuti õiguskaitseasutustele ja muudele riigi pädevatele asutustele, kuna võimaliku laste seksuaalse väärkohtlemise kohta internetis hakatakse esitama rohkem teateid. Kirjeldatud mõju vähendatakse nii palju kui võimalik ELi keskuse pakutava teatava toetusega. Samuti eeldatakse, et keskuse loomisega kaasnevad ühekordsed ja püsikulud. Iga poliitikavariandiga seotud kasu ja kulude kohta on esitatud mõjuhinnangus kvantitatiivne hinnang, et neid võrrelda. Leiti, et eelistatud variandiga kaasneks suurim üldine kasu tänu digitaalse ühtse turu toimimise paranemisele ja internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemisega seotud ühiskondlike kulude vähenemisele. Et võimaldada ELi keskusel kõik oma eesmärgid saavutada, on äärmiselt oluline, et ELi keskus asutataks samas kohas, kus asub tema lähim partner Europol. Asukoha jagamine aitab kaasa ELi keskuse ja Europoli vahelisele koostööle, näiteks kuna see parandab andmevahetusvõimalusi ning loob paremad võimalused laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali vastu võitlemise teadmuskeskuse loomiseks, meelitades ligi spetsialiste ja/või väliseksperte. Samuti on töötajatel rohkem karjäärivõimalusi, ilma et töökoha asukoht muutuks. Peale selle võimaldaks see ELi keskusel sõltumatu asutusena kasutada Europoli tugiteenuseid (personalihaldus, IT (sealhulgas küberturvalisus), hoone, teabevahetus). Selliste tugiteenuste jagamine on kulutõhusam ja tagab professionaalsema teenuse võrreldes nende dubleerimisega, mille korral ELi keskus kui suhteliselt väike üksus peaks need ise nullist looma. Mõjuhinnangus analüüsiti üksikasjalikult asjaomast mõju, nt sotsiaalset ja majanduslikku mõju ning mõju põhiõigustele. Samuti võeti arvesse mõju konkurentsivõimele ja VKEdele. Määruses kehtestatakse seoses VKEdega mõned mõjuhinnangus käsitletud meetmed. Need hõlmavad eelkõige riigi pädevate asutuste vajadust võtta määruse jõustamisel arvesse teenuseosutaja suurust ning rahalist ja tehnoloogilist suutlikkust, sealhulgas seoses riskihindamisega, tuvastamiskohustuste ja karistustega, ning VKEde võimalust taotleda riskihindamise tegemiseks ELi keskuselt tasuta toetust. Mõjuhinnangus võeti arvesse ka kooskõla kliimamäärusega, põhimõttega „ei kahjusta oluliselt“ ja põhimõttega „digitaalsus normiks“. Mõjuhinnangus analüüsiti ka põhimõtte „üks sisse, üks välja“ kohaldamist, mille kohaselt iga seadusandliku ettepanekuga, millega kehtestatakse uusi kohustusi, tuleks vabastada inimesed ja ettevõtjad ELi tasandil samas poliitikavaldkonnas samaväärsest varasemast kohustusest, samuti mõju seoses ÜRO kestliku arengu eesmärkidega, millest kestliku arengu eesmärk 5.2 (teha lõpp mistahes kujul esinevale naiste ja tütarlaste vastasele vägivallale) ja kestliku arengu eesmärk 16.2 (teha lõpp laste väärkohtlemisele ja ekspluateerimisele, lastega kaubitsemisele ning lastevastasele vägivallale mistahes kujul) on käesoleva määruse seisukohast eriti asjakohased. •Põhiõigused Harta artikli 52 lõikes 1 on öeldud, et hartaga tunnustatud õiguste ja vabaduste teostamist tohib piirata ainult seadusega ning arvestades nimetatud õiguste ja vabaduste olemust. Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt võib piiranguid seada üksnes juhul, kui need on vajalikud ning vastavad tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele või kui on vaja kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi. Ettepaneku eesmärk on ühtlustada õigusnormid, mida kohaldatakse, et ennetada ja tõkestada laste seksuaalset väärkohtlemist, mis on eriti raske kuritegu. Seega on ettepanekul üldist huvi pakkuv eesmärk harta artikli 52 lõike 1 tähenduses. Lisaks sellele on ettepaneku eesmärk kaitsta teiste, täpsemalt laste õigusi. See puudutab eelkõige nende põhiõigust inimväärikusele ja isikupuutumatusele, ebainimliku või alandava kohtlemise keeldu ning lapse õigusi. Ettepanekus võetakse arvesse asjaolu, et kõikides lastega seotud toimingutes, mida teevad avalik-õiguslikud asutused või eraõiguslikud institutsioonid, tuleb esikohale seada lapse huvid. Lisaks võivad kõnealused laste seksuaalse väärkohtlemise liigid – eelkõige sellist väärkohtlemist kujutavate fotode või videote vahetamine – mõjutada lapse õigust era- ja perekonnaelu austamisele ning isikuandmete kaitsele. Seoses alaealiste suhtes toimepandavate kuritegude vastu võitlemisega on Euroopa Liidu Kohus märkinud, et vähemalt mõne mainitud põhiõigusega võivad kaasneda asjaomaste avaliku võimu kandjate, sealhulgas liidu seadusandja positiivsed kohustused, mis seisnevad nõudes võtta õiguslikke meetmeid kõnealuste õiguste kaitsmiseks. Samal ajal mõjutavad ettepanekus käsitletud meetmed eelkõige asjaomaste teenuste kasutajate põhiõiguste teostamist. Need õigused hõlmavad eelkõige põhiõigust eraelu puutumatusele (sealhulgas side konfidentsiaalsusele osana laiemast õigusest era- ja perekonnaelu austamisele), isikuandmete kaitsele ning sõna- ja teabevabadusele. Kuigi need õigused on väga olulised, pole ükski neist absoluutne ja neid tuleb arvesse võtta kooskõlas nende ülesandega ühiskonnas. Nagu eespool märgitud, võimaldab harta artikli 52 lõige 1 nende õiguste teostamist selles sättes ette nähtud tingimustel piirata. Samuti tuleb arvesse võtta ettepanekus käsitletud teenuseosutajate ettevõtlusvabadust. Üldjoontes välistab see põhiõigus ülemäärase koormuse tekitamise ettevõtjatele. See hõlmab majanduspartnerite valimise vabadust ja lepinguvabadust. Siiski pole ka see õigus absoluutne; see võimaldab laia valikut sekkumisi, millega võidaks üldistes huvides kehtestada piirangud majandustegevusele. Eeltoodut arvesse võttes on ettepaneku eesmärk saavutada mainitud üldist huvi pakkuv eesmärk ning kaitsta kõnealuseid laste põhiõigusi, tagades samal ajal proportsionaalsuse ja õiglase tasakaalu kõigi asjaomaste isikute põhiõiguste vahel. Seepärast sisaldab ettepanek mitmesuguseid piiranguid ja kaitsemeetmeid, mis erinevad olenevalt asjaomaste põhiõiguste teostamise suhtes kehtestatud piirangu laadist ja ulatusest. Täpsemalt kaasneb kohustusega tuvastada laste seksuaalne väärkohtlemine internetis nii üldkasutatavate kui ka privaatsete teenuste puhul (sealhulgas isikutevahelise side teenused) erineva ulatusega sekkumine kasutajate põhiõigustesse. Üldsusele kättesaadava materjali puhul toimub küll sekkumine, aga selle mõju eelkõige eraelu puutumatuse õigusele on üldjuhul väiksem, võttes arvesse, et need teenused kujutavad endast „virtuaalset avalikku ruumi“ eneseväljenduseks ja majandustehingute tegemiseks. Mõju eraelu puutumatuse õigusele on suurem privaatse suhtluse puhul. Samuti võib kasutajate materjali võimalikul või tegelikul eemaldamisel, eelkõige ekslikul eemaldamisel (tuginedes ekslikule eeldusele, et tegemist on laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjaliga), olla märkimisväärne mõju kasutajate põhiõigustele, eelkõige sõna- ja teabevabadusele. Samal ajal võib internetis levival laste seksuaalset väärkohtlemist kujutaval materjalil, mida ei tuvastata ega eemaldata, olla eespool mainitud lapse põhiõigustele märkimisväärne negatiivne mõju, mis pikendab laste ja kogu ühiskonna kannatatavat kahju. Muud tegurid, mida tuleb sellega seoses arvesse võtta, on asjaomase kasutajate materjali laad (tekst, fotod, videod), asjaomase tehnoloogia täpsus ning laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali vahetamise keelu absoluutne iseloom (kuna selle suhtes ei kohaldata põhimõtteliselt ühtegi erandit ja see ei sõltu kontekstist). Tänu meetmetele, mis kohustavad teenuseosutajaid teadaolevat ja uut laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavat materjali tuvastama ja sellest teada andma, oleks ettepanekul märkimisväärne positiivne mõju nende ohvrite põhiõigustele, kelle kujutised internetis ringlevad, eelkõige nende õigusele era- ja perekonnaelu austamisele, õigusele isikuandmete kaitsele ning õigusele isikupuutumatusele. Need meetmed vähendaksid märkimisväärselt ohvrite õiguste rikkumist, mis kaasneb nende väärkohtlemist kujutava materjali ringlusega. Need kohustused, eelkõige nõue tuvastada uus laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal ja peibutamine, tooksid kaasa uute ohvrite tuvastamise ja looksid võimalused nende päästmiseks jätkuva väärkohtlemise käest, avaldades märkimisväärset positiivset mõju nende õigustele ja ühiskonnale üldiselt. Neid õigusi mõjutaks positiivselt ka peibutamise tuvastamise ja sellest teatamise kohustuse õigusliku aluse selge sätestamine. Suuremad ja tulemuslikumad ennetamiseks tehtavad jõupingutused vähendavad ka laste seksuaalse väärkohtlemise levimust, toetades laste ohvriks langemise ärahoidmise kaudu nende õigusi. Meetmed, millega toetatakse ohvreid nende kujutiste ja videote eemaldamisel, kaitseksid nende õigust era- ja perekonnaelu kaitsele (eraelu puutumatusele) ja isikuandmete kaitsele. Nagu mainitud, mõjutaks kohustuste kehtestamine teenuseosutajatele nende õigust ettevõtlusvabadusele, mis võib taotletavat eesmärki arvestades olla põhimõtteliselt õigustatud, võttes arvesse ka nende teenuste rolli seoses väärkohtlemisega. Mõju teenuseosutajate õigustele tuleb aga võimalikult suurel määral piirata tagamaks, et see ei lähe kaugemale rangelt vajalikust. Selle tagamiseks pakutaks teenuseosutajatele näiteks teatavat tuge kehtestatud kohustuste täitmisel, sealhulgas antaks juurdepääs usaldusväärsetele näitajatele internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise kohta, mis omakorda võimaldavad kasutada usaldusväärset automatiseeritud tuvastamistehnoloogiat, ja juurdepääs tasuta automaatiseeritud tuvastamistehnoloogiale, vähendades nende koormust. Lisaks saavad teenuseosutajad kasu sellest, et nende suhtes kohaldatakse ühte selgete ja ühtsete eeskirjade kogumit. Kasutajate isikuandmete töötlemisel internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise tuvastamise, sellest teatamise ja selle kõrvaldamise eesmärgil on märkimisväärne mõju kasutajate õigustele ning seda saab õigustada üksnes internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise ennetamise ja tõkestamise olulisusega. Seetõttu ei tohi otsus selles tegevuses osalemise kohta põhimõtteliselt jääda teenuseosutajate teha; pigem peab selle tegema seadusandja. Siiski peavad kõik kohustused olema nii isikulise kui ka materiaalse kohaldamisala seisukohast rangelt piiritletud ning nendega peavad kaasnema piisavad kaitsemeetmed, et need ei kahjustaks õiguste olemust ja oleksid proportsionaalsed. Käesolevas ettepanekus esitatakse seega nende nõuetega kooskõlas olevad eeskirjad, sätestades piirangud ja kaitsemeetmed, mille võimalik mõju asjaomastele põhiõigustele on erinev ja üldiselt suureneb olenevalt asjaomaste teenuste liikidest ja sellest, kas meetmete eesmärk on tuvastada teadaoleva laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali levitamine, uue laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali levitamine või laste ahvatlemine seksuaalsuhte eesmärgil (nn peibutamine). Nagu mainitud, oleks peibutamise tuvastamisel positiivne mõju võimalike ohvrite põhiõigustele, eelkõige kuna see aitab väärkohtlemist ennetada; kui tegutsetakse kiirelt, võib see isegi ära hoida kahju tekkimise lapsele. Samal ajal on selle tuvastamise protsess üldiselt kasutajate jaoks kõige sekkuvam (võrreldes teadaoleva ja uue laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali levitamise tuvastamisega), kuna see eeldab isikutevahelises sides edastatud teksti automaatset läbivaatamist. Sellega seoses on oluline meeles pidada, et selline läbivaatamine on sageli ainus võimalik viis tuvastamiseks ja et kasutatav tehnoloogia ei „mõista“ side sisu, vaid pigem otsib teadaolevaid, varem kindlaks määratud mustreid, mis osutavad võimalikule peibutamisele. Tuvastamistehnoloogia on juba muutunud väga täpseks, kuigi inimjärelevalve ja -kontroll on endiselt vajalikud, ning peibutamise näitajad muutuvad algoritmide õppides aja jooksul aina usaldusväärsemaks. Sellele vaatamata on kõnealune sekkumine endiselt väga tundlik küsimus. Kuigi teadaoleva laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali tuvastamise suhtes kohaldatakse juba rangeid piiranguid ja kaitsemeetmeid, on need uue laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali ja eelkõige peibutamise tuvastamise puhul piiravamad. Need hõlmavad kohandatud kriteeriume tuvastamiskorralduste andmiseks, nende korralduste lühemat kohaldamisperioodi ja rangemaid aruandlusnõudeid sellel perioodil. Lisaks sätestatakse ettepanekus tugevad järelevalvemehhanismid, mis hõlmavad nõudeid seoses korraldusi andvate ja korralduste täitmise üle järelevalvet tegevate riigi ametiasutuste sõltumatuse ja volitustega ning seoses ELi keskuse abistava ja nõuandva rolliga. ELi keskus annab oma panuse ka sellega, et teeb teenuseosutajatele kättesaadavaks mitte ainult täpsed ja usaldusväärsed näitajad, vaid ka sobiva tehnoloogia, ning hindab teenuseosutajate teateid võimaliku internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise kohta. See aitab ELi keskusel viia eksliku tuvastamise ja teatamise riski miinimumini. Peale selle võetakse mitmesuguseid meetmeid, et tagada nii teenuseosutajatele kui ka kasutajatele tõhus õiguskaitse. Kuigi see on teistsuguse laadiga ja üldiselt vähem sekkuv, mõjutab ka uus õigus anda eemaldamiskorraldusi teadaoleva laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali suhtes kahtlemata põhiõigusi, eelkõige asjaomaste kasutajate õigusi seoses sõna- ja teabevabadusega. Ka sellega seoses on ette nähtud piirangud ja kaitsemeetmed alates selgete ja standardsete eeskirjade kehtestamisest kuni õiguskaitse tagamiseni ning alates korraldusi andvate ametiasutuste sõltumatuse tagamisest kuni läbipaistvuse ja tõhusa järelevalveni. Kõiki kavandatavas määruses esitatud viiteid põhiõigustele tuleb mõista viidetena üksnes liidu õiguses tunnustatud põhiõigustele, see tähendab hartas sätestatud ning liidu õiguse üldpõhimõtetena tunnustatud põhiõigustele.

4.MÕJU EELARVELE Ettepaneku mõju eelarvele kaetakse 2021.–2027. aasta mitmeaastases finantsraamistikus Sisejulgeolekufondi rahastamispaketis ette nähtud assigneeringutest, nagu on kirjeldatud käesolevale määruse ettepanekule lisatud finantsselgituses ja niivõrd kui kehtiv finantsperspektiiv seda hõlmab. Kõnealuse mõju tõttu on vajalik finantsperspektiivi rubriigi 7 ümberplaneerimine. Käesolevale määruse ettepanekule lisatud finantsselgituses käsitletakse määruse enda mõju eelarvele. 5.MUU TEAVE •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord Artiklis 83 on sätestatud kavandatava määruse väljundite, tulemuste ja mõju jälgimise kava, mida on üksikasjalikumalt kirjeldatud mõjuhinnangus. Kavas on kehtestatud mitmesugused näitajad, mida kasutatakse tegevuseesmärkide saavutamise ja määruse rakendamise jälgimiseks. Komisjon teeb hindamise ning esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule selle kohta aruande hiljemalt viis aastat pärast määruse jõustumist ning seejärel iga kuue aasta tagant. Komisjon hindab aruandes tehtud järelduste alusel – eelkõige selle põhjal, kas määrus jätab lünki, mis on praktilise töö seisukohast olulised – ja tehnoloogilist arengut arvesse võttes vajadust määruse kohaldamisala kohandada. Vajaduse korral esitab komisjon määruse kohandamise ettepanekud. •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus Kavandatav määrus koosneb kahest põhiosast: esiteks kehtestatakse sellega teenuseosutajatele tuvastamis-, teatamis-, eemaldamis- ja blokeerimiskohustused seoses teadaoleva ja uue laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjaliga ja laste ahvatlemisega seksuaalsuhte eesmärgil, olenemata veebipõhises teabevahetuses kasutatavast tehnoloogiast, ning teiseks luuakse laste seksuaalse väärkohtlemise vastase võitluse ELi keskus kui detsentraliseeritud asutus, et uut määrust oleks võimalik rakendada. I peatükis on esitatud üldsätted, sealhulgas määruse reguleerimisese ja kohaldamisala (artikkel 1) ning määruses kasutatud põhimõistete määratlused (artikkel 2). Viited „laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavale materjalile“ tuginevad asjakohastele mõistetele, mis on määratletud laste seksuaalset kuritarvitamist käsitlevas direktiivis, nimelt lapsporno ja pornograafilise etteaste mõistele, ning eesmärk on hõlmata kogu seal käsitletud materjal, mida on võimalik asjaomaste teenuste kaudu levitada (praktikas on see tavaliselt videote ja piltide kujul). See määratlus on kooskõlas ajutises määruses esitatud määratlusega. Sama kehtib seoses mõistetega „laste ahvatlemine seksuaalsuhte eesmärgil“ ja „laste seksuaalne väärkohtlemine internetis“. Mitme muu mõiste määratlemisel tuginetakse ettepanekus määratlustele, mis on esitatud muudes liidu õigusaktides või ettepanekutes, eelkõige Euroopa elektroonilise side seadustikus ja digiteenuste õigusakti ettepanekus. II peatükis on sätestatud ühtsed kohustused, mida kohaldatakse kõigi veebimajutusteenuse pakkujate ja isikutevahelise side teenuste osutajate suhtes, kes selliseid teenuseid ELi digitaalsel ühtsel turul pakuvad, et hinnata riski, et nende teenuseid kuritarvitatakse teadaoleva või uue laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali levitamiseks või laste ahvatlemiseks seksuaalsuhte eesmärgil (koos määratletud kui „laste seksuaalne väärkohtlemine internetis“). Samuti on sätestatud teatavate teenuseosutajate suhtes kehtivad kohustused sellist väärkohtlemist tuvastada ja sellest ELi keskuse kaudu teatada ning korralduse alusel laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal eemaldada või juurdepääs sellele tõkestada või blokeerida. 1. jaos kehtestatakse veebimajutusteenuse pakkujatele või isikutevahelise side teenuste osutajatele eelmainitud riskihindamise kohustused (artikkel 3). Samuti nõutakse, et teenuseosutajad kehtestaksid kohandatud ja proportsionaalsed meetmed kindlaks tehtud riskide maandamiseks (artikkel 4) ning annaksid riskihindamise tulemuste ja kehtestatud riskimaandamismeetmete tulemuste kohta aru liikmesriikide määratud koordineerivatele asutustele (artikkel 5). Samuti kehtestatakse tarkvararakenduste poodidele kohustused hinnata, kas mõnda nende vahendatavatest rakendustest võidakse kasutada laste ahvatlemiseks seksuaalsuhte eesmärgil, ning kui võidakse ja risk on märkimisväärne, siis võtta mõistlikke meetmeid lapskasutajate tuvastamiseks ja nende juurdepääsu takistamiseks (artikkel 6). 2. jaos antakse koordineerivatele asutustele, kes on saanud riskihindamise kaudu või muul viisil tõendeid märkimisväärse riski kohta, et konkreetset veebimajutusteenust või isikutevahelise side teenust kuritarvitatakse laste seksuaalseks väärkohtlemiseks internetis, õigus taotleda, et pädev õigusasutus või sõltumatu haldusasutus annaks korralduse, mis kohustab asjaomast teenuseosutajat tuvastama selle teenuse puhul asjaomast liiki internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise (artiklid 7 ja 8). See jagu sisaldab lisameetmeid, millega tagatakse näiteks, et teenuseosutajatel on õigus saadud korraldusi vaidlustada (artikkel 9). Jaos sätestatakse ka nõuded ja kaitsemeetmed tagamaks, et tuvastamine toimub tulemuslikult ning samal ajal tasakaalustatult ja proportsionaalselt (artikkel 10). Samuti antakse komisjonile õigus võtta vastu suuniseid artiklite 7–10 kohaldamise kohta (artikkel 11). 3. jaos kehtestatakse veebimajutusteenuse pakkujatele või isikutevahelise side teenuse osutajatele, kes on saanud oma liidus osutatavate teenuste puhul mis tahes viisil teada mis tahes võimalikust internetis toimuvast laste seksuaalse väärkohtlemise juhust, kohustus teatada sellest viivitamata ELi keskusele (artikkel 12) ja sätestatakse nõuded, millele selline teade peab vastama (artikkel 13). 4. jaos antakse koordineerivatele asutustele õigus taotleda, et pädev õigusasutus või sõltumatu haldusasutus annaks korralduse, mis kohustab veebimajutusteenuse pakkujat eemaldama laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali oma teenustest või tõkestama sellele juurdepääsu kõigis liikmesriikides; samuti sätestatakse nõuded, millele korraldus peab vastama (artikkel 14). Kui teenuseosutajad tuvastavad laste seksuaalse väärkohtlemise internetis, ei ole neil liidu õiguse kohaselt sellise materjali eemaldamise kohustust. Võttes aga arvesse, et enamasti on laste seksuaalne väärkohtlemine internetis ilmselgelt ebaseaduslik, ning riski, et jäädakse ilma e-kaubanduse direktiivi ja digiteenuste õigusakti ettepaneku kohasest vastutusest vabastamisest, otsustavad teenuseosutajad tavaliselt sellise materjali eemaldada (või tõkestada sellele juurdepääsu). Kui teenuseosutaja ei eemalda internetis laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavat materjali omal algatusel, võivad koordineerivad asutused kohustada teda seda tegema, andes sellekohase korralduse. Selles artiklis nõutakse ka, et veebimajutusteenuse pakkujad, kes on saanud nimetatud korralduse, teavitaksid sellest materjali esitanud kasutajat, välja arvatud juhul, kui kehtivad erandid, et hoida ära sekkumine tegevusse, mille eesmärk on laste seksuaalse väärkohtlemisega seotud süütegude ennetamine, avastamine, uurimine ja nende eest süüdistuste esitamine. Reguleeritakse ka muid meetmeid, näiteks õiguskaitset (artikkel 15). Selles jaos esitatud eeskirjad on inspireeritud terroristlikku veebisisu käsitleva määruse omadest (määrus 2021/784). 5. jaos antakse koordineerivatele asutustele õigus taotleda, et pädev õigusasutus või sõltumatu haldusasutus annaks korralduse, mis kohustab internetiühenduse teenuste osutajat tõkestama juurdepääsu internetiaadressidele, kus asuvad konkreetsed laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavad materjalid, mida pole mõistlikult võimalik algallikast eemaldada (artiklid 16 ja 17). Artikliga 18 tagatakse muu hulgas, et blokeerimiskorralduse saanud teenuseosutajatel on õigus see vaidlustada ja et tagatud on ka kasutajate õiguskaitse, sealhulgas võimalusega esitada koordineerivatele asutustele uuesti hindamise taotlus. Neis artiklites koostoimes sätetega, mis käsitlevad laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali usaldusväärset tuvastamist (artikkel 36) ja andmekvaliteeti (artikkel 46), sätestatakse nende korraldustega seotud tingimused ja kaitsemeetmed, et need oleksid tulemuslikud ning tasakaalustatud ja proportsionaalsed. 6. jaos sätestatakse laste seksuaalse väärkohtlemisega seotud süütegude puhul selliste asjaomaste infoühiskonna teenuste osutajate vabastus vastutusest, kelle tegevuse eesmärk on täita käesoleva määruse nõudeid (artikkel 19). Selle vabastuse põhieesmärk on hoida ära siseriikliku karistusõiguse alusel vastutusele võtmine tegevuse eest, mida nõutakse käesoleva määrusega. 6. jaos sätestatakse konkreetsed õigused ohvritele, kelle puhul laste seksuaalse väärkohtlemise kujutised ja videod võivad internetis ringelda kaua aega pärast füüsilise väärkohtlemise lõppu. Artikliga 20 antakse laste seksuaalse väärkohtlemise ohvritele õigus saada ELi keskuselt oma elukohajärgse koordineeriva asutuse kaudu teavet teadete kohta, mis käsitlevad teadaolevat laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavat materjali, milles on neid kujutatud. Artiklis 21 sätestatakse ohvrite õigus paluda asjaomastelt veebimajutusteenuse pakkujatelt abi või oma elukohajärgse koordineeriva asutuse kaudu ELi keskuselt tuge, kui nad soovivad sellise materjali eemaldamist või sellele juurdepääsu tõkestamist. Selles jaos on ka ammendavalt loetletud eesmärgid, mille jaoks veebimajutusteenuse pakkujad või isikutevahelise side teenuse osutajad peavad säilitama sisuandmeid ja muid käesoleva määruse järgimiseks võetud meetmetega seoses töödeldud andmeid ning sellise töötlemise käigus saadud isikuandmeid, sätestades seejuures kaitsemeetmed ja tagatised, sealhulgas maksimaalse 12-kuulise säilitamisaja (artikkel 22). Peale selle on sätestatud asjaomaste infoühiskonna teenuste osutajate kohustus luua ühtne kontaktpunkt, et hõlbustada otsesuhtlust asjaomaste avaliku sektori asutustega (artikkel 23), ning selliste väljaspool liikmesriike asutatud, kuid ELis oma teenuseid pakkuvate teenuseosutajate kohustus määrata ELis esindaja, et hõlbustada nõuete täitmise tagamist (artikkel 24).

III peatükk sisaldab käesoleva määruse kohaldamise ja selle nõuete täitmise tagamise sätteid. 1. jaos on kehtestatud sätted seoses riikide pädevate asutustega, eelkõige koordineerivate asutustega, kes on esmased riigi ametiasutused, kelle liikmesriigid on määranud käesoleva määruse järjepideva kohaldamise tagamiseks (artikkel 25). Koordineerivad asutused, nagu ka teised kindlaksmääratud pädevad asutused, peavad olema täiesti sõltumatud nagu kohtud ning nad peavad täitma oma ülesandeid erapooletult, läbipaistvalt ja õigel ajal (artikkel 26). 2. jaos antakse koordineerivatele asutustele konkreetsed uurimise ja nõuete täitmise tagamise volitused seoses asjaomaste infoühiskonna teenuste osutajatega, kes kuuluvad koordineeriva asutuse määranud liikmesriigi jurisdiktsiooni alla (artiklid 27–30). Need sätted põhinevad eelkõige digiteenuste õigusakti ettepaneku sätetel. Selles jaos on sätestatud ka õigus teha järelevalvet käesoleva määruse järgimise üle, tehes laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali otsinguid (artikkel 31), ning õigus esitada majutusteenuse pakkujatele teateid, et teavitada neid teadaolevast laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavast materjalist nende teenuste puhul (artikkel 32). 3. jaos on kehtestatud lisasätted nõuete täitmise tagamise ja karistuste kohta, sätestades, et asjaomaste infoühiskonna teenuste osutaja (või tema esindaja) peamise tegevuskoha liikmesriigil on käesoleva määruse kohaldamise ja selle nõuete täitmise tagamise pädevus (artikkel 33). Samuti tagatakse, et koordineerivad asutused saavad võtta vastu selliste teenuseosutajate suhtes esitatud kaebusi, mis käsitlevad käesolevas määruses sätestatud kohustuste väidetavat rikkumist (artikkel 34). Lisaks peavad liikmesriigid kehtestama eeskirjad, mis käsitlevad nende kohustuste rikkumise korral määratavaid karistusi (artikkel 35). 4. jagu sisaldab sätteid koordineerivate asutuste vahelise koostöö kohta ELi tasandil. Selles on sätestatud eeskirjad koordineerivate asutuste, muude riiklike sõltumatute haldusasutuste või liikmesriikide kohtute ülesande kohta viia ellu materjali või vestluste hindamine veendumaks, et see kujutab endast laste seksuaalset väärkohtlemist internetis, ning eeskirjad, mis käsitlevad tulemuste esitamist ELi keskusele, et ta töötaks välja näitajad või lisaks ühtsed ressursilokaatorid asjakohasesse loetellu (artikkel 36). Samuti on jaos sätestatud eeskirjad koordineerivate asutuste piiriülese koostöö kohta (artikkel 37) ja võimalus, et nad korraldavad ühisuurimisi, vajaduse korral ELi keskuse toetusel (artikkel 38). Need sätted põhinevad samuti digiteenuste õigusakti ettepanekul. Peale selle on jaos sätestatud üldised eeskirjad ELi tasandil tehtava koostöö kohta ning usaldusväärse ja turvalise teabevahetussüsteemi kohta, et toetada asjaomaste osaliste teabevahetust (artikkel 39). IV peatükk käsitleb ELi keskust. Selle sätted põhinevad Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni detsentraliseeritud asutusi käsitleval ühisel lähenemisviisil. 1. jaos luuakse laste seksuaalse väärkohtlemise vastase võitluse ELi keskus, mis on detsentraliseeritud ELi keskus (artikkel 40), ning reguleeritakse ELi keskuse õiguslikku seisundit ja asukohta (artiklid 41 ja 42). Et võimaldada keskusel kõik oma eesmärgid saavutada, on äärmiselt oluline, et ELi keskus oleks asutatud samas kohas, kus asub tema lähim partner Europol. Asukoha jagamine aitab kaasa ELi keskuse ja Europoli vahelisele koostööle, parandades näiteks andmevahetusvõimalusi ning luues paremad võimalused laste seksuaalse väärkohtlemise vastu võitlemise teadmuskeskuse loomiseks, meelitades ligi spetsialiste ja/või väliseksperte. Samuti on töötajatel rohkem karjäärivõimalusi, ilma et töökoha asukoht muutuks. Peale selle võimaldaks see ELi keskusel sõltumatu asutusena tugineda Europoli tugiteenustele (personalihaldus, IT (sealhulgas küberturvalisus), teabevahetus). Selliste tugiteenuste jagamine on kulutõhusam ja tagab professionaalsema teenuse võrreldes nende dubleerimisega, mille korral ELi keskus kui suhteliselt väike üksus peaks need ise nullist looma. 2. jaos täpsustatakse ELi keskuse käesoleva määruse kohased ülesanded. Nende hulka kuulub koordineerivate asutuste toetamine, riskihindamis-, tuvastamis-, teatamis-, eemaldamis- ja blokeerimisprotsesside hõlbustamine ning teadmiste ja oskusteabe kogumise ja jagamise hõlbustamine (artikkel 43). ELi keskusel on õigus luua ja hallata internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise näitajate andmebaase (artikkel 44) ja teadete andmebaase (artikkel 45) ning anda asjaomastele osalistele vajaduse korral juurdepääs andmebaasidele, järgides kindlaksmääratud tingimusi ja kaitsemeetmeid (artikkel 46). Jaos antakse ühtlasi komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, millega täiendatakse käesolevat määrust seoses nimetatud andmebaasidega (artikkel 47). Lisaks selgitatakse selles jaos, et ELi keskus peaks toimima kogu ELi spetsiaalse teavituskanalina, mis võtab vastu kõigi veebimajutusteenuse pakkujate ja isikutevahelise side teenuste osutajate käesoleva määruse kohased teated võimaliku internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise kohta, hindab neid, et teha kindlaks, kas teated võivad olla ilmselgelt põhjendamatud, ning edastab teated, mis pole ilmselgelt põhjendamatud, Europolile ja liikmesriikide pädevatele õiguskaitseasutustele (artikkel 48). Samuti sätestatakse jaos, et käesoleva määruse nõuete täitmise järelevalve hõlbustamiseks võib ELi keskus teatavatel tingimustel teha internetis laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali otsinguid ning teatada sellest materjalist asjaomastele veebimajutusteenuse pakkujatele, taotledes eemaldamist või juurdepääsu tõkestamist vabatahtlikkuse alusel (artikkel 49). Peale selle on ELi keskusel õigus teha kättesaadavaks asjakohane tehnoloogia tuvastamiskorralduste täitmiseks ning toimida teadmus- ja eksperdikeskusena, kogudes teavet ning korraldades ja toetades teadusuuringuid ja teabe jagamist internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise valdkonnas (artikkel 50). 3. jaos lubatakse ELi keskusel töödelda käesoleva määruse kohaldamisel isikuandmeid kooskõlas nende andmete töötlemise eeskirjadega, mis on sätestatud käesolevas määruses ja muudes seda valdkonda käsitlevates liidu õigusaktides (artikkel 51). 4. jaos sätestatakse koostöökanalid, mis ühendavad ELi keskust riiklike kontaktametnike määramise kaudu koordineerivate asutustega (artikkel 52); Europoliga (artikkel 53) ning võimalike partnerorganisatsioonidega, nagu vihjeliinide võrgustik INHOPE laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavast materjalist teatamiseks (artikkel 54). 5. jaos sätestatakse ELi keskuse haldus- ja juhtimisstruktuur (artikkel 55), määrates kindlaks selle haldusnõukogu koosseisu, struktuuri, ülesanded, koosolekute sageduse ja hääletamise korra (artiklid 56–60); selle juhatuse koosseisu, juhatuse liikmete ametisse nimetamise korra, juhatuse ülesanded ja hääletamise korra (artiklid 61–63) ning selle tegevdirektori ametisse nimetamise korra ja ülesanded (artiklid 64 ja 65). Võttes arvesse asjaomaste infoühiskonna teenuste osutajate kasutatava tehnoloogia tehnilist laadi ja kiiret arengut ning selleks, et toetada sellega seoses ELi keskuse osalemist käesoleva määruse rakendamises ja rakendamise järelevalves, luuakse selles jaos ELi keskuse juurde tehnilistest ekspertidest koosnev tehnoloogiakomitee, millel on nõuandefunktsioon (artikkel 66). 6. jaos sätestatakse eelarve koostamine ja struktuur (artikkel 67), ELi keskuse suhtes kohaldatavad finantsreeglid (artikkel 68), ELi keskuse eelarve esitusviisi, täitmise ja kontrolli eeskirjad (artikkel 69) ning raamatupidamisaruannete esitamine ja eelarve täitmisele heakskiidu andmine (artikkel 70). 7. ja 8. jagu sisaldavad lõppsätteid, mis käsitlevad ELi keskuse töötajate koosseisu ja staatust, keeltekasutuse korda, läbipaistvust ja teavitustegevust seoses keskuse tegevusega, pettustevastase võitluse meetmeid, lepingulist ja lepinguvälist vastutust, haldusuurimiste võimalust, peakorterilepingut ja töötingimusi ning ELi keskuse tegevuse algust (artiklid 71–82). V peatükis sätestatakse andmete kogumise ja läbipaistvusaruannete esitamise kohustus. Selles nõutakse, et ELi keskus, koordineerivad asutused ning veebimajutusteenuste pakkujad, isikutevahelise side teenuste ja internetiühenduse teenuste osutajad koguksid koondandmeid oma käesoleva määruse kohase tegevuse kohta, teeksid asjakohase teabe kättesaadavaks ELi keskusele (artikkel 83) ning annaksid oma tegevusest kord aastas aru üldsusele ja komisjonile (artikkel 84). VI peatükk sisaldab käesoleva määruse lõppsätteid. Need käsitlevad käesoleva määruse ja ELi keskuse tegevuse korrapärast hindamist (artikkel 85); delegeeritud õigusaktide ja rakendusaktide vastuvõtmist vastavalt ELi toimimise lepingu artiklitele 290 ja 291 (artiklid 86 ja 87); ajutise määruse (määrus 2021/1232) kehtetuks tunnistamist (artikkel 88) ning käesoleva määruse jõustumist ja kohaldamist (artikkel 89). 2022/0155 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse eeskirjad laste seksuaalse väärkohtlemise ennetamiseks ja tõkestamiseks (EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, võttes arvesse Euroopa Andmekaitsenõukogu ja Euroopa Andmekaitseinspektori arvamust, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1)Infoühiskonna teenused on muutnud väga oluliseks teabevahetuse, eneseväljenduse, teabekogumise ja paljude muude tänapäevaelu aspektide jaoks, sealhulgas lastele, aga ka laste seksuaalse väärkohtlemisega seotud süütegude toimepanijatele. Need süüteod, mille suhtes kohaldatakse liidu tasandil kehtestatud miinimumeeskirju, on väga rasked kuriteod, mille toimepanekut tuleb tulemuslikult ennetada ja tõkestada, et kaitsta laste õigusi ja heaolu, nagu on nõutud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas (edaspidi „harta“), ning et kaitsta ühiskonda üldiselt. Selliste liidus pakutavate teenuste kasutajad peaksid saama olla kindlad, et asjaomaste teenuste kasutamine on turvaline, eelkõige laste jaoks. (2)Võttes arvesse asjaomaste infoühiskonna teenuste keskset tähtsust, on need eesmärgid võimalik saavutada üksnes tagades, et neid teenuseid liidus pakkuvad teenuseosutajad käituvad vastutustundlikult ja võtavad mõistlikke meetmeid, et viia miinimumini risk, et nende teenuseid kuritarvitatakse laste seksuaalseks väärkohtlemiseks, kuna sageli on üksnes neil teenuseosutajatel võimalik sellist väärkohtlemist ennetada ja tõkestada. Võetavad meetmed peaksid olema sihipärased, hoolikalt tasakaalustatud ja proportsionaalsed, et vältida mis tahes tahtmatuid kahjulikke tagajärgi neile, kes kasutavad teenuseid seaduslikel eesmärkidel, eelkõige oma liidu õiguse alusel kaitstavate põhiõiguste, see tähendab hartas sätestatud ja liidu õiguse üldpõhimõtetena tunnustatud õiguste teostamiseks, ning selleks, et vältida asjaomaste teenuseosutajate liigset koormamist. (3)Liikmesriigid võtavad aina enam vastu siseriiklikke õigusakte või kaaluvad siseriiklike õigusaktide vastuvõtmist internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise ennetamiseks ja tõkestamiseks, eelkõige kehtestades nõuded asjaomaste infoühiskonna teenuste osutajatele. Võttes arvesse interneti ja asjaomase teenuste osutamise piiriülest olemust, on neil lahknevatel siseriiklikel õigusaktidel otsene negatiivne mõju siseturule. Et suurendada õiguskindlust, kaotada tekkinud takistused teenuste osutamisel ja tagada siseturul võrdsed tingimused, tuleks sätestada liidu tasandil vajalikud ühtlustatud nõuded. (4)Seega peaks käesolev määrus aitama kaasa siseturu nõuetekohasele toimimisele selgete, ühtsete ja tasakaalustatud eeskirjadega, mille eesmärk on ennetada ja tõkestada laste seksuaalset väärkohtlemist viisil, mis on tulemuslik ja millega austatakse kõigi asjaomaste osaliste põhiõigusi. Arvestades asjaomaste teenuste ja nende osutamiseks kasutatava tehnoloogia kiiret muutumist, peaksid kehtestatud eeskirjad olema tehnoloogianeutraalsed ja tulevikukindlad, et hoida ära innovatsiooni takistamine. (5)Käesoleva määruse eesmärkide saavutamiseks on oluline, et määrus hõlmaks selliste teenuste osutajaid, mida võidakse kuritarvitada laste seksuaalseks väärkohtlemiseks internetis. Kuna neid teenuseid kuritarvitatakse sel eesmärgil aina enam, peaksid nende hulka kuuluma üldkasutatavad isikutevahelise side teenused, näiteks sõnumivahetusteenused ja veebipõhised e-postiteenused, kui need on üldkasutatavad. Kuna teenuseid, mis võimaldavad isikutevahelist otsest ja interaktiivset teabevahetust teise teenusega lahutamatult seotud vähemolulise lisavõimalusena, näiteks vestlus- ja muu sarnase funktsioonina osana mängude, kujutiste jagamise ja videokeskkonna veebimajutusest, võidakse samamoodi kuritarvitada, peaksid ka need olema käesoleva määrusega hõlmatud. Võttes aga arvesse olemuslikke erinevusi käesoleva määrusega hõlmatud mitmesuguste asjaomaste infoühiskonna teenuste vahel ja erinevat riski, et neid teenuseid kuritarvitatakse laste seksuaalseks väärkohtlemiseks internetis, ning asjaomaste teenuseosutajate erinevat suutlikkust sellist väärkohtlemist ennetada ja tõkestada, peaksid selliste teenuste osutajate suhtes kehtestatud kohustused olema sobival viisil diferentseeritud. (6)Laste seksuaalne väärkohtlemine internetis hõlmab sageli selliste infoühiskonna teenuste kuritarvitamist, mida pakuvad liidus teenuseosutajad, kes on asutatud kolmandates riikides. Et tagada käesolevas määruses sätestatud eeskirjade tulemuslikkus ja võrdsed tingimused siseturul, peaksid need eeskirjad kehtima kõigi liidus teenuseid pakkuvate teenuseosutajate (nagu näitab nende sisuline seos liiduga) suhtes, olenemata nende tegevus- või asukohast. (7)Käesolev määrus ei tohiks piirata selliste eeskirjade kohaldamist, mis tulenevad muudest liidu õigusaktidest, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivist 2011/93, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivist 2000/31/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusest (EL) …/… [mis käsitleb digiteenuste ühtset turgu (digiteenuste õigusakt) ja millega muudetakse direktiivi 2000/31/EÜ], Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivist 2010/13/EL,Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusest (EL) 2016/679 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivist 2002/58/EÜ. (8)Käesolevat määrust tuleks pidada lex specialis’eks seoses üldkohaldatava raamistikuga, mis on sätestatud määruses (EL) …/… [mis käsitleb digiteenuste ühtset turgu (digiteenuste õigusakt) ja millega muudetakse direktiivi 2000/31/EÜ], millega kehtestatakse ühtlustatud eeskirjad teatavate infoühiskonna teenuste osutamiseks siseturul. Määruses (EL) …/… [mis käsitleb digiteenuste ühtset turgu (digiteenuste õigusakt) ja millega muudetakse direktiivi 2000/31/EÜ] sätestatud eeskirju kohaldatakse küsimuste suhtes, mida käesolevas määruses ei käsitleta või ei käsitleta täielikult. (9)Direktiivi 2002/58/EÜ artikli 15 lõike 1 kohaselt võivad liikmesriigid võtta seadusandlikke meetmeid, millega piiratakse selle direktiivi teatavates konkreetsetes side konfidentsiaalsust käsitlevates sätetes kehtestatud õiguste ja kohustuste ulatust, kui selline piiramine on demokraatlikus ühiskonnas vajalik, otstarbekas ja proportsionaalne abinõu muu hulgas kriminaalkuritegude ennetamiseks, uurimiseks, avastamiseks ja menetlemiseks, tingimusel et täidetud on teatavad tingimused, sealhulgas kooskõla hartaga. Kohaldades selle sätte nõudeid analoogia alusel, tuleks käesoleva määrusega piirata direktiivi 2002/58/EÜ artikli 5 lõigetes l ja 3 ning artikli 6 lõikes 1 sätestatud õiguste ja kohustuste teostamist sel määral, mis on rangelt vajalik käesoleva määruse kohaselt antud tuvastamiskorralduste täitmiseks, et ennetada ja tõkestada laste seksuaalset väärkohtlemist internetis. (10)Selguse ja järjepidevuse huvides peaksid käesolevas määruses esitatud määratlused võimaluse korral ja asjakohasel juhul põhinema asjakohastel määratlustel, mis on esitatud muudes liidu õigusaktides, näiteks määruses (EL) …/… [mis käsitleb digiteenuste ühtset turgu (digiteenuste õigusakt) ja millega muudetakse direktiivi 2000/31/EÜ], ning olema nendega kooskõlas. (11)Sisuline seos liiduga on olemas, kui asjaomaste infoühiskonna teenuste osutajal on liidus tegevuskoht, või kui seda ei ole, siis märkimisväärne arv kasutajaid ühes või mitmes liikmesriigis või kui tema tegevus on suunatud ühte või mitmesse liikmesriiki. Tegevuse suunatus ühte või mitmesse liikmesriiki tuleks kindlaks teha kõigi asjakohaste asjaolude alusel, mille hulka kuuluvad sellised tegurid nagu liikmesriigis üldiselt kasutatava keele või vääringu kasutamine või toodete või teenuste tellimise võimalus või riigi tippdomeeni kasutamine. Seda, kas tegevus on suunatud konkreetsesse liikmesriiki, saab järeldada ka tarkvararakenduse kättesaadavusest selle riigi tarkvararakenduste poes, kohaliku reklaami või selles liikmesriigis räägitavas keeles reklaami pakkumisest või kliendisuhete haldamisest, näiteks klienditeeninduse pakkumisest selles liikmesriigis üldiselt kasutatavas keeles. Sisulise seose olemasolu tuleks eeldada ka siis, kui teenusepakkuja suunab oma tegevuse ühte või mitmesse liikmesriiki Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 1215/2012 artikli 17 lõike 1 punkti c tähenduses. Ainuüksi asjaolu, et liidus on olemas tehniline juurdepääs veebisaidile, ei tohiks pidada sisuliseks seoseks liiduga.

(12)Järjepidevuse ja tehnoloogianeutraalsuse huvides peaks mõiste „laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal“ käesoleva määruse kohaldamisel tähendama mis tahes materjali, mis kujutab endast lapspornot või pornograafilist etteastet direktiivi 2011/93/EL tähenduses ja mida on võimalik veebimajutusteenuste või isikutevahelise side teenuste abil levitada. Praegu hõlmab selline materjal üldjuhul kujutisi ja videoid, kuigi pole välistatud, et see esineb muul kujul, eelkõige võttes arvesse tulevast tehnoloogia arengut. (13)Mõiste „laste seksuaalne väärkohtlemine internetis“ ei tohiks hõlmata üksnes sellise varem tuvastatud materjali levitamist, mille puhul on kinnitatud, et see on laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal (nn teadaolev materjal), vaid ka materjali, mida pole varem tuvastatud ja mis on tõenäoliselt laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal, aga mille puhul pole seda kinnitatud (nn uus materjal), ning ka laste ahvatlemist seksuaalsuhte eesmärgil (nn peibutamine). See on vajalik, et tegeleda lisaks varasema väärkohtlemise, teisese ohvristamise ja ohvrite õiguste rikkumise (näiteks seoses eraelu puutumatuse ja isikuandmete kaitsega) probleemile ka uue, jätkuva ja tõenäolise väärkohtlemise küsimusega, et ennetada seda võimalikult suurel määral, kaitsta tulemuslikult lapsi ning suurendada ohvrite päästmise ja süütegude toimepanijate peatamise tõenäosust. (14)Selleks et minimeerida risk, et veebimajutusteenuse pakkujate ja üldkasutatavate isikutevahelise side teenuste osutajate teenuseid kuritarvitatakse teadaoleva või uue laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali levitamiseks või laste ahvatlemiseks seksuaalsuhte eesmärgil, peaksid need teenuseosutajad hindama seda riski iga teenuse puhul, mida nad liidus pakuvad. Nende riskihindamise suunamiseks tuleks neile tagada mitteammendav loetelu elementidest, mida tuleks arvesse võtta. Et võimalik oleks täielikult arvesse võtta pakutavate teenuste konkreetseid omadusi, peaks teenuseosutajatel olema lubatud võtta arvesse asjakohaseid lisaelemente. Kuna riskid muutuvad aja jooksul, näiteks tulenevalt muutustest seoses tehnoloogiaga ning asjaomaste teenuste pakkumise ja kasutamise viisiga, on asjakohane tagada, et riskihindamist ajakohastatakse korrapäraselt ja siis, kui see on konkreetsetel põhjustel vajalik. (15)Mõne käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluva asjakohaste infoühiskonna teenuste osutaja suhtes võib kehtida ka kohustus viia ellu määruse (EL) …/… [mis käsitleb digiteenuste ühtset turgu (digiteenuste õigusakt) ja millega muudetakse direktiivi 2000/31/EÜ] kohane riskihindamine seoses teabega, mida nad säilitavad ja üldsusele levitavad. Käesoleva määruse kohaldamisel võivad need teenuseosutajad tugineda sellele riskihindamisele ja täiendada seda käesolevas määruses nõutava konkreetsema hindamisega, mille eesmärk on teha kindlaks risk, et nende teenuseid kasutatakse laste seksuaalseks väärkohtlemiseks internetis. (16)Internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise tulemuslikuks ennetamiseks ja tõkestamiseks peaksid veebimajutusteenuse pakkujad ning üldkasutatavate isikutevahelise side teenuste osutajad võtma riskihindamise tulemusel kindlaks tehtud mõistlikke meetmeid, et maandada riski, et nende teenuseid kuritarvitatakse selliseks väärkohtlemiseks. Teenuseosutajad, kellele kehtib määruse (EL) …/… [mis käsitleb digiteenuste ühtset turgu (digiteenuste õigusakt) ja millega muudetakse direktiivi 2000/31/EÜ] kohane riskimaandamismeetmete võtmise kohustus, võivad arvesse võtta, mil määral selle kohustuse täitmiseks võetavad riskimaandamismeetmed, mis võivad hõlmata sihipäraseid meetmeid lapse õiguste kaitsmiseks, sealhulgas vanusekontrolli ja vanemliku kontrolli vahendeid, võivad aidata kaasa ka käesoleva määruse kohase konkreetse riskihindamise tulemusel kindlaks tehtud riski maandamisele ning mil määral võib käesoleva määruse nõuete täitmiseks vaja olla täiendavaid sihipäraseid riskimaandamismeetmeid. (17)Et võimaldada innovatsiooni ning tagada proportsionaalsus ja tehnoloogianeutraalsus, ei tohiks kehtestada ammendavat kohustuslike riskimaandamismeetmete loetelu. Selle asemel tuleks teenuseosutajatele jätta teatav paindlikkus, et töötada välja ja rakendada meetmeid, mis on kooskõlas kindlaks tehtud riskiga, nende osutatavate teenuste omadustega ja teenuste kasutamise viisiga. Eelkõige on teenuseosutajatel vabadus kooskõlas liidu õigusega välja töötada ja rakendada meetmeid, mis põhinevad nende olemasolevatel tavadel internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise tuvastamiseks oma teenuste puhul, ning märkida osana riskiaruandlusest, milline on nende valmisolek ja tahe tegutseda lõpuks käesoleva määruse kohaselt antud tuvastamiskorralduse alusel, kui riigi pädev asutus peab seda vajalikuks. (18)Tagamaks, et käesoleva määruse eesmärgid saavutatakse, peaks see paindlikkus sõltuma vajadusest järgida liidu õigust ja eelkõige käesoleva määruse nõudeid riskimaandamismeetmete kohta. Seepärast peaksid veebimajutusteenuse pakkujad ja üldkasutatavate isikutevahelise side teenuste osutajad riskimaandamismeetmete väljatöötamisel ja rakendamisel pöörama lisaks nende tulemuslikkusele tähelepanu ka sellele, et ei tekiks põhjendamatuid negatiivseid tagajärgi muudele mõjutatud osalistele, eelkõige kasutajate põhiõiguste teostamisele. Selleks et tagada proportsionaalsus, tuleks otsustades, milliseid riskimaandamismeetmeid oleks konkreetses olukorras mõistlik võtta, arvestada ka asjaomase teenuseosutaja rahalise ja tehnoloogilise suutlikkusega ning suurusega. Asjakohaste riskimaandamismeetmete valimisel peaksid teenuseosutajad vähemalt võtma nõuetekohaselt arvesse käesolevas määruses loetletud võimalikke meetmeid ning asjakohasel juhul ka muid meeteid, näiteks meetmeid, mis põhinevad valdkonna parimatel tavadel, sealhulgas tavadel, mis on kindlaks määratud iseregulatsiooni valdkonnas tehtud koostöö tulemusel, ning meetmeid, mis on esitatud komisjoni suunistes. Kui hoolikalt ellu viidud või ajakohastatud riskihindamise tulemusel pole tuvastatud mingeid riske, ei tohiks teenuseosutajatelt nõuda riskimaandamismeetmete võtmist. (19)Võttes arvesse tarkvararakenduste poodide pakkujate rolli vahendajatena, kes hõlbustavad juurdepääsu tarkvararakendustele, mida võidakse kuritarvitada laste seksuaalseks väärkohtlemiseks internetis, tuleks kehtestada neile teenuseosutajatele kohustus võtta teatavaid mõistlikke meetmeid selle riski hindamiseks ja maandamiseks. Teenuseosutajad peaksid viima selle hindamise ellu hoolikalt, tehes asjaolusid arvestades mõistlikke jõupingutusi, võttes muu hulgas arvesse selle riski laadi ja ulatust ning oma rahalist ja tehnoloogilist suutlikkust ja suurust ning tehes võimaluse korral koostööd tarkvararakenduste kaudu pakutavate teenuste osutajatega. (20)Et tagada internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise tõhus ennetamine ja tõkestamine, siis juhul, kui riskimaandamismeetmeid peetakse ebapiisavaks piiramaks riski, et teatavaid teenuseid kasutatakse laste seksuaalseks väärkohtlemiseks internetis, peaks käesoleva määruse kohastel liikmesriikide määratud koordineerivatel asutustel olema õigus taotleda tuvastamiskorralduste andmist. Et vältida põhjendamatut sekkumist põhiõigustesse ja tagada proportsionaalsus, peaksid selle õiguse suhtes kehtima hoolikalt tasakaalustatud piirangud ja kaitsemeetmed. Näiteks võttes arvesse, et laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavat materjali levitatakse tavaliselt veebimajutusteenuste ja üldkasutatavate isikutevahelise side teenuste kaudu ja et laste ahvatlemine seksuaalsuhte eesmärgil toimub tavaliselt üldkasutatavate isikutevahelise side teenuste kaudu, peaks olema võimalik anda tuvastamiskorraldusi üksnes selliste teenuste osutajatele. (21)Osana nimetatud piirangutest ja kaitsemeetmetest tuleks tuvastamiskorraldused anda alles pärast hoolikat ja objektiivset hindamist, mille tulemusel tuvastatakse märkimisväärne risk, et konkreetset asjaomast teenust kuritarvitatakse käesolevas määruses käsitletud internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise eesmärgil. Üks asjaolu, mida tuleb sellega seoses arvesse võtta, on tõenäosus, et teenust kasutatakse selliseks väärkohtlemiseks olulisel määral, see tähendab rohkem kui üksikutel ja suhteliselt harvadel juhtudel. Kriteeriumid peaksid olema erinevad, et võtta arvesse asjaomaste internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise liikide eri omadusi ja selliseks väärkohtlemiseks kasutatavate teenuste eri omadusi ning tuvastamiskorralduse täitmiseks võetavate meetmetega kaasneva sekkumise erinevat ulatust. (22)Järeldusest sellise märkimisväärse riski kohta ei tohiks aga iseenesest piisata selleks, et tuvastamiskorralduse andmine oleks põhjendatud, võttes arvesse, et sellisel juhul võivad korraldusega kaasneda ebaproportsionaalsed negatiivsed tagajärjed muude mõjutatud osaliste õigustele ja õigustatud huvidele, eelkõige kasutajate põhiõiguste teostamisele. Seepärast tuleks tagada, et tuvastamiskorraldusi on võimalik anda alles pärast seda, kui koordineerivad asutused ja pädev õigusasutus või sõltumatu haldusasutus on igal üksikjuhul eraldi objektiivselt ja hoolikalt hinnanud, tuvastanud ja kaalunud mitte üksnes tõenäosust, et teenust kuritarvitatakse asjaomast liiki internetis toimuvaks laste seksuaalseks väärkasutamiseks, ja sellise kuritarvitamise võimalike tagajärgede raskust, vaid ka muudele mõjutatud osalistele tekkivate negatiivsete tagajärgede tõenäosust ja raskust. Ülemäärase koormuse vältimiseks tuleks hindamisel arvesse võtta ka asjaomase teenuseosutaja rahalist ja tehnoloogilist suutlikkust ja suurust. (23)Samuti selleks, et vältida põhjendamatut sekkumist põhiõigustesse ja tagada proportsionaalsus, kui tehakse kindlaks, et nimetatud nõuded on täidetud ja anda tuleb tuvastamiskorraldus, tuleks siiski veenduda, et tuvastamiskorraldus on sihipärane ja täpne, et kirjeldatud negatiivsed tagajärjed mõjutatud osalistele ei läheks kaugemale sellest, mis on rangelt vajalik tuvastatud märkimisväärse riski tulemuslikuks maandamiseks. Eelkõige tuleks võimaluse korral piirduda teenuse kindlaksmääratava osa või komponendiga, ilma et see mõjutaks meetme tulemuslikkust, näiteks piirduda üldkasutatava isikutevahelise side teenuse konkreetset liiki kanalitega või konkreetsete kasutajate või kasutajarühmadega, kui neid on võimalik tuvastamisel eristada, ning kindlaks tuleks määrata kaitsemeetmed lisaks käesolevas määruses juba sõnaselgelt sätestatutele, näiteks sõltumatu auditeerimine, lisateabe või andmetele juurdepääsu andmine või tõhusam inimjärelevalve ja -kontroll ning tuvastamiskorralduse kohaldamisaja täiendav piiramine, mida koordineeriv asutus peab vajalikuks. Et vältida ebamõistlikke ja ebaproportsionaalseid tulemusi, tuleks sellised nõuded kehtestada pärast igal üksikjuhul eraldi tehtavat objektiivset ja hoolikat hindamist. (24)Pädeval õigusasutusel või pädeval sõltumatul haldusasutusel, olenevalt sellest, mis on asjaomase liikmesriigi kehtestatud üksikasjalike menetlusnormide kohaselt asjakohane, peaks olema võimalik teha tuvastamiskorralduste andmise taotluste kohta teadlik otsus. See on eriti oluline selleks, et tagada asjaomaste põhiõiguste vajalik õiglane tasakaal ja ühtne lähenemisviis, eriti nende tuvastamiskorralduste puhul, mis käsitlevad laste ahvatlemist seksuaalsuhte eesmärgil. Seepärast tuleks sätestada menetlus, mis võimaldab asjaomastel teenuseosutajatel, käesoleva määrusega loodud laste seksuaalse väärkohtlemise vastase võitluse ELi keskusel (edaspidi „ELi keskus“) ja kui nii on käesolevas määruses ette nähtud, siis määruse (EL) 2016/679 kohaselt määratud pädeval andmekaitseasutusel esitada oma seisukohad asjaomaste meetmete kohta. Nad peaksid seda tegema võimalikult kiiresti, võttes arvesse asjaomast olulist avaliku poliitika eesmärki ja vajadust tegutseda põhjendamatu viivituseta, et kaitsta lapsi. Eelkõige peaksid andmekaitseasutused tegema kõik endast oleneva, et mitte pikendada määruses (EL) 2016/679 sätestatud ajavahemikku arvamuste esitamiseks eelneva konsulteerimise käigus. Samuti peaks neil tavaliselt olema võimalik esitada oma arvamus aegsasti enne selle ajavahemiku lõppu olukordades, kus Euroopa Andmekaitsenõukogu on juba esitanud suunised tehnoloogia kohta, mida teenuseosutaja kavatseb talle käesoleva määruse kohaselt antud tuvastamiskorralduse täitmiseks kasutada. (25)Kui tegemist on uute teenustega ehk teenustega, mida pole liidus varem pakutud, puuduvad tavaliselt tõendid teenuse võimaliku kuritarvitamise kohta viimase 12 kuu jooksul. Seda arvesse võttes ning selleks, et tagada käesoleva määruse tulemuslikkus, peaks koordineerival asutusel olema võimalik tugineda võrreldavatel teenustel põhinevatele tõenditele, kui ta hindab, kas taotleda selle uue teenuse puhul tuvastamiskorralduse andmist. Teenust tuleks pidada võrreldavaks, kui sellel on samaväärne funktsioon asjaomase teenusega, võttes arvesse kõiki asjakohaseid fakte ja asjaolusid, eelkõige selle põhiomadusi ja -funktsioone, selle pakkumise ja kasutamise viisi, kasutajaskonda, kohaldatavaid tingimusi ja riskimaandamismeetmeid ning üldist jääkriski profiili. (26)Meetmed, mida veebimajutusteenuse pakkujad ja üldkasutatavate isikutevahelise side teenuste osutajad võtavad neile antud tuvastamiskorralduste täitmiseks, peaksid piirduma rangelt sellega, mis on sätestatud käesolevas määruses ja käesoleva määruse kohaselt antud tuvastamiskorraldustes. Selleks et tagada nende meetmete tulemuslikkus, võimaldada kohandatud lahendusi, jääda tehnoloogianeutraalseks ja vältida tuvastamiskohustustest kõrvalehoidmist, tuleks neid meetmeid võtta olenemata tehnoloogiast, mida asjaomased teenuseosutajad seoses oma teenuste osutamisega kasutavad. Seepärast võimaldab käesolev määrus asjaomasel teenuseosutajal valida, millist tehnoloogiat tuvastamiskorralduste tulemuslikuks täitmiseks kasutada, ning seda ei tohiks pidada ühegi tehnoloogialahenduse kasutamist ergutavaks ega pärssivaks, tingimusel et need lahendused ja nendega seotud meetmed vastavad käesolevas määruses sätestatud nõuetele. See puudutab ka otspunktkrüpteerimise tehnoloogia kasutamist, mis on tähtis vahend, et tagada kasutajate, sealhulgas laste side turvalisus ja konfidentsiaalsus. Tuvastamiskorralduse täitmisel peaksid teenuseosutajad rakendama kõiki võimalikke kaitsemeetmeid tagamaks, et nad ise või nende töötajad ei saa kasutada nende kasutatavat tehnoloogiat millekski muuks kui käesoleva määruse nõuete täitmiseks ja et tehnoloogiat ei saa kasutada ka kolmandad isikud, ning vältimaks seega kasutajate side turvalisuse ja konfidentsiaalsuse kahjustamist. (27)Et hõlbustada tuvastamiskorralduste täitmist teenuseosutajate jaoks, peaks ELi keskus tegema teenuseosutajatele kättesaadavaks tuvastamistehnoloogia, mida nad võivad tasuta kasutada üksnes neile antud tuvastamiskorralduste täitmiseks. Euroopa Andmekaitsenõukoguga tuleks konsulteerida seoses selle tehnoloogia ja selle parimate kasutusviisidega, et tagada isikuandmete kaitset käsitlevate kohaldatavate liidu õigusnormide järgimine. Euroopa Andmekaitsenõukogu nõuandeid peaks võtma arvesse ELi keskus, kui ta koostab kättesaadavate tehnoloogialahenduste loetelu, ning ka komisjon, kui ta koostab suunised tuvastamiskohustuste kohaldamise kohta. Teenuseosutajad võivad kasutada ELi keskuse või kellegi muu kättesaadavaks tehtud tehnoloogiat või enda väljatöötatud tehnoloogiat, kui see vastab käesoleva määruse nõuetele. (28)Et hinnata järjepidevalt tuvastamistehnoloogia tulemuslikkust ja tagada selle piisav usaldusväärsus ning tuvastada valepositiivsed tulemused ja vältida sellega seoses eksliku teabe esitamist ELi keskusele, peaksid teenuseosutajad tagama inimjärelevalve ja vajaduse korral inimsekkumise, mida on kohandatud vastavalt tuvastamistehnoloogia liigile ja asjaomasele internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise liigile. Selline järelevalve peaks hõlmama tehnoloogiaga saadud valenegatiivsete ja -positiivsete tulemuste osakaalu korrapärast hindamist, mis põhineb anonüümitud esindavate andmevalimite analüüsil. Eelkõige juhul, kui üldkasutatavates isikutevahelise side teenustes tuvastatakse laste ahvatlemine seksuaalsuhte eesmärgil, peaksid teenuseosutajad tagama korrapärase, konkreetse ja üksikasjaliku inimjärelevalve ja -kontrolli selliste vestluste puhul, milles on tehnoloogia abil tuvastatud võimalik laste ahvatlemine seksuaalsuhte eesmärgil. (29)Veebimajutusteenuste pakkujatel ja üldkasutatavate isikutevahelise side teenuste osutajatel on ainulaadne positsioon võimaliku internetis toimuva laste seksuaalse väärkohtlemise tuvastamiseks oma teenuste puhul. Teave, mida nad võivad oma teenuseid osutades saada, on laste seksuaalse väärkohtlemisega seotud süütegude tulemuslikul uurimisel ja nende eest süüdistuste esitamisel sageli asendamatu. Seepärast peaks neil olema kohustus teatada oma teenuste puhul võimalikust laste seksuaalsest väärkohtlemisest internetis alati, kui nad sellest teada saavad, st kui on põhjendatud alus arvata, et konkreetne tegevus võib endast kujutada laste seksuaalset väärkohtlemist internetis. Kui selline põhjendatud alus on olemas, ei tohiks võimaliku ohvri vanuses kahtlemine takistada neid teenuseosutajaid teateid esitamast. Tulemuslikkuse huvides ei tohiks olla oluline, mil viisil nad kõnealusest tegevusest teada saavad. Nad võivad sellest teada saada näiteks tuvastamiskorralduste täitmise kaudu, kasutajate või laste seksuaalse kuritarvitamise vastu avalikes huvides võitlevate organisatsioonide teavituste kaudu või teenuseosutaja enda algatusel ellu viidud tegevuse tulemusel. Kui see on asjakohane, peaksid need teenuseosutajad esitama käesolevas määruses sätestatud miinimumteabe, et pädevatel õiguskaitseasutustel oleks võimalik hinnata, kas algatada uurimine, ja nad peaksid enne teadete esitamist veenduma, et need on võimalikult täielikud. (30)Tagamaks, et laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal eemaldatakse pärast selle tuvastamist võimalikult kiiresti, peaks peamise tegevuskoha järgsetel koordineerivatel asutustel olema õigus taotleda pädevatelt õigusasutustelt või sõltumatutelt haldusasutustelt eemaldamiskorralduse andmist veebimajutusteenuse pakkujatele. Kuna eemaldamine või juurdepääsu tõkestamine võib mõjutada nende kasutajate õigusi, kes on asjaomase materjali esitanud, peaksid teenuseosutajad teavitama neid kasutajaid eemaldamise põhjustest, et võimaldada neil kasutada oma õigust õiguskaitsele, võttes seejuures arvesse vajalikke erandeid, et vältida laste seksuaalse väärkohtlemisega seotud süütegude ennetamise, avastamise, uurimise ja nende eest süüdistuste esitamise toimingutesse sekkumist. (31)Käesoleva määruse eeskirju ei tohiks tõlgendada nii, et need mõjutavad määruses (EL) …/… [mis käsitleb digiteenuste ühtset turgu (digiteenuste õigusakt) ja millega muudetakse direktiivi 2000/31/EÜ] sätestatud nõudeid eemaldamiskorralduste kohta.

(32)Käesoleva määruse kohased kohustused ei kehti veebimajutusteenuse pakkujatele, kes ei paku oma teenuseid liidus. Neid teenuseid võidakse aga siiski kasutada laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali levitamiseks liidus asuvatele kasutajatele või nende kasutajate poolt, tekitades kahju lastele ja ühiskonnale tervikuna, isegi kui teenuseosutajate tegevus pole suunatud liikmesriikidesse ja nende teenuste kasutajate koguarv liidus on piiratud. Õiguslikel ja praktiliste põhjustel ei pruugi olla põhjendatult võimalik nõuda, et need teenuseosutajad materjali eemaldaksid või juurdepääsu sellele tõkestaksid, isegi mitte koostöö kaudu selle kolmanda riigi pädevate asutustega, kus nad on asutatud. Seega peaks kooskõlas mitme liikmesriigi praeguste tavadega olema võimalik nõuda, et internetiühenduse teenuste osutajad võtaksid mõistlikke meetmeid, et blokeerida liidus asuvate kasutajate juurdepääs materjalile. (33)Järjepidevuse, tõhususe ja tulemuslikkuse huvides ning selleks, et minimeerida kõrvalehoidmise risk, peaksid sellised blokeerimiskorraldused põhinema loetelul, millesse on lisatud laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavate konkreetsete kontrollitud materjalide ühtsed ressursilokaatorid ning mille ELi keskus on keskselt koostanud ja esitanud, tuginedes hoolikalt kontrollitud teadetele, mille ta on saanud liikmesriikide asjakohastelt ametiasutustelt. Et vältida põhjendamatute või ebaproportsionaalne meetmete võtmist, eelkõige selliste, mis mõjutaksid põhjendamatult asjaomaseid põhiõigusi, seejuures lisaks laste õigustele eelkõige kasutajate sõna- ja teabevabadust ning teenuseosutajate ettevõtlusvabadust, tuleks sätestada asjakohased piirangud ja kaitsemeetmed. Eelkõige tuleks tagada, et asjaomastele internetiühenduse teenuste osutajatele pandud koormus ei ole ebamõistlik, et vajadust blokeerimiskorralduste järele ja nende proportsionaalsust hinnatakse hoolikalt ka pärast nende andmist ning et nii mõjutatud teenuseosutajatel kui ka kasutajatel on juurdepääs tõhusale õiguskaitsevahendile ja ka kaebuste kohtuvälisele lahendamisele. (34)Võttes arvesse, et laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali omandamine, valdamine, sellele teadlikult juurdepääsu taotlemine ja selle edastamine on direktiivi 2011/93/EL kohaselt süüteod, tuleb vabastada asjaomaste infoühiskonna teenuste osutajad karistusõiguslikust vastutusest, kui nad sellises tegevuses osalevad, tingimusel et nende tegevus piirdub rangelt sellega, mis on vajalik nende kohustuste täitmiseks vastavalt käesolevale määrusele ja et nad tegutsevad heas usus. (35)Laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali levitamine on süütegu, mis mõjutab kujutatud ohvrite õigusi. Seepärast peaks ohvritel olema õigus saada taotluse alusel ELi keskuselt koordineerivate asutuste kaudu asjakohast teavet selle kohta, kui veebimajutusteenuse pakkujad või üldkasutatavate isikutevahelise side teenuste osutajad teatavad käesoleva määruse kohaselt teadaolevast laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavast materjalist, milles on neid kujutatud. (36)Võttes arvesse mõju sellises teadaolevas laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavas materjalis kujutatud ohvrite õigustele ning veebimajutusteenuse pakkujate tavapärast suutlikkust seda mõju piirata, aidates tagada, et materjal pole nende teenuste puhul enam kättesaadav, peaksid need teenuseosutajad aitama ohvreid, kes taotlevad asjaomase materjali eemaldamist või sellele juurdepääsu tõkestamist. Nimetatud abi peaks piirduma sellega, mida on asjaomaselt teenuseosutajalt võimalik asjaolusid arvestades mõistlikult paluda, võttes arvesse niisugusid tegureid nagu taotluse sisu ja ulatus, asjaomase teadaoleva laste seksuaalset väärkohtlemist kujutava materjali leidmiseks vajalikud meetmed ning teenuseosutajale kättesaadavad vahendid. Abi võib seisneda näiteks materjali leidmisele kaasaaitamises, kontrollide tegemises ning materjali eemaldamises või sellele juurdepääsu tõkestamises. Võttes arvesse, et sellise eemaldamise või juurdepääsu tõkestamise saavutamiseks vajalikud toimingud võivad olla valusad või isegi traumeerivad ning keerukad, peaks ohvritel ühtlasi olema õigus saada sellega seoses koordineerivate asutuste kaudu abi ELi keskuselt. (37)Et tagada selliste ohvrite toetamise funktsioonide tõhus haldamine, peaks ohvritel olema võimalik võtta ühendust neile kõige juurdepääsetavama koordineeriva asutusega ja sellele asutusele toetuda ning see asutus peaks vahendama kogu teabevahetust ohvrite ja ELi keskuse vahel. (38)Et aidata ohvritel kasutada oma õigust teabele ja abile ning toetusele materjali eemaldamisel või sellele juurdepääsu tõkestamisel, peaks ohvritel olema võimalik märkida ära asjaomane laste seksuaalset väärkohtlemist kujutav materjal, mille kohta nad teavet soovivad või mille