KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE nõukogu direktiivi 2008/8/EÜ artikli 6 kohta /* COM/2014/0380 final */





KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE nõukogu direktiivi 2008/8/EÜ artikli 6 kohta 1. Taustteave Nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiiv 2008/8/EÜ, millega muudetakse direktiivi 2006/112/EÜ[1] teenuste osutamise koha osas,[2] võeti vastu osana käibemaksupaketist eesmärgiga tagada siseturu nõuetekohane toimimine. Selles sedastatakse, et kõikide teenuste osutamist tuleks põhimõtteliselt maksustada nende teenuste tegeliku tarbimise kohas. Samas tunnistati ka asjaolu, et hetkel ei ole seda põhimõtet lõpptarbijatele tehtavate tarnetega (B2C tehingud) eeldatavalt kaasneva halduskoormuse ja praktiliste probleemide tõttu võimalik kõigil juhtudel kohaldada. Seepärast otsustati tarbimiskohas toimuva maksustamise osas piirduda teatavate sektoritega. Samal ajal otsustati luua ühtne elektrooniline portaal, et võimaldada uute eeskirjade ettevõtjasõbralikku rakendamist. Seepärast sätestati nõukogu määruses (EL) nr 143/2008[3] vajalikud mehhanismid sellise ühtse kontaktpunkti loomiseks. 2. Aruande ulatus Direktiivi 2008/8/EÜ artiklis 6 on sätestatud, et komisjon esitab 31. detsembriks 2014 aruande mittemaksukohustuslastele telekommunikatsiooniteenuste, raadio- ja teleringhäälinguteenuste ja elektrooniliste teenuste osutamisele kehtestatud korra, mis on sätestatud artiklis 5, tõhusa kohaldamise teostatavuse kohta ning selle kohta, kas kõnealune kord vastab endiselt hetkel kehtivale üldistele põhimõtetele seoses teenuste osutamise kohaga. Käibemaksudirektiivi artiklis 58 (asendatud direktiivi 2008/8/EÜ artikliga 5) on sätestatud, et alates 1. jaanuarist 2015 tuleb kõiki mittemaksukohustuslasele osutatud telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektroonilisi teenuseid maksustada liikmesriigis, kus klient asub või kus on tema alaline asu- või elukoht. See kajastab tarbimiskohas toimuva maksustamise põhimõtet. Direktiivi 2008/8/EÜ artiklis 5 on lisaks sätestatud, et tuleb luua erisüsteem, mis võimaldab muus kui oma asukohaliikmesriigis tegutsevatel ettevõtetel kasutada ühtset kontaktpunkti käibemaksukohustuslasena registreerimiseks ning käibemaksu deklareerimiseks ja maksmiseks. See tähendab elektroonilise liidese, nn väikese kontaktpunkti (mini one-stop shop ehk MOSSi) kasutuselevõtmist. Kuna käibemaksudirektiivi muutmine direktiiviga 2008/8/EÜ tõi telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektrooniliste teenuste sektori ettevõtjate jaoks kaasa olulisi muutusi, seades eesmärgiks käibemaksusüsteemi ümberkujundamise, oli vaja teha rida seadusandlikke algatusi ja võtta praktilisi meetmeid. Komisjoni õigus- ja infotehnoloogiatalitused on selleks rakendanud asjakohased meetmed. Protsessi olid kaasatud liikmesriigid ja ettevõtlussektori esindajad, et tagada kõigile sidusrühmadele huvi pakkuvate probleemide käsitlemine. 1. jaanuarist 2015 jõustuvate uute eeskirjade tõhusat rakendamist tagavaks otsustavaks teetähiseks on MOSSi õigeaegne ja sujuv käivitamine; see teeb liikmesriikide ja ettevõtete vahelise suhtlemise lihtsamaks, kiiremaks ja tõhusamaks. 2013. aasta lõpuks võttis nõukogu vastu kõik selleks vajalikud õigusaktid. Selleks et anda sidusrühmadele täiendavaid juhiseid, avaldati 2014 aasta esimeses pooles uusi eeskirju käsitlevad suunised ja selgitavad märkused. Nende juurde kuulus ka põhjalik teavituskava, et selgitada Euroopa ja kogu maailma ettevõtjatele uue süsteemi toimimismehhanismi. Seepärast keskendutakse käesolevas aruandes meetmetele, mis on võetud 1. jaanuarist 2015 jõustuvate uute eeskirjade nõuetekohase ja tõhusa rakendamise tagamiseks. 3. Tõhusat rakendamist tagavad meetmed Uute eeskirjade jõustumist ettevalmistav tegevus algas kuus aastat tagasi, kohe pärast direktiivi 2008/8/EÜ vastuvõtmist. Sellest ajast alates on võetud palju meetmeid riikide ametiasutuste vahelise suhtlemise täiustamiseks ning ühise arusaamise kujundamiseks uute eeskirjade sisust ning nende rakendamisest ja kohaldamisest liikmesriikides. Selleks et tagada sidus ja ühtne eeskirjade kohaldamine, on komisjon teinud tihedat koostööd liikmesriikidega, edendanud arvamustevahetust ja otsinud ühiseid teostatavaid lahendusi kõnealuse tähtsa reformiga seotud tehnilistele küsimustele. Tõhusat rakendamist tagavad meetmed hõlmavad viit peamist valdkonda: asjakohase õigusraamistiku ettevalmistamine ja vastuvõtmine; ühtse arusaamise kujundamine uute tarnekohas maksustamise eeskirjade kohaldamisest ja seonduvatest kohustustest (MOSS); MOSSi IT-rakenduste tagamine; MOSSi raames kehtivate auditeerimispõhimõtete selgitamine ning sidusrühmade teavitamine ja nende teadlikkuse tõstmine . 3.1. Asjakohase õigusraamistiku vastuvõtmine Mittemaksukohustuslasele osutatavate telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ning elektrooniliste teenuste osutamise kohaga seotud uute eeskirjade tõhusaks rakendamiseks oli vaja välja töötada tugev õigusraamistik, mis selgitaks direktiivi 2008/8/EÜ artiklis 5 osutatud põhimõtteid ja võimaldaks luua elektroonilise liidese, mis teeb ettevõtjatel nõuete järgimise lihtsamaks. Õigusaktid, mille pädevad institutsioonid seejärel komisjoni ettepanekute põhjal vastu võtsid, on järgmised: · nõukogu määrus (EL) nr 967/2012, 9. oktoober 2012, millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 282/2011 seoses mittemaksukohustuslastele telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- või elektroonilisi teenuseid osutavate ühenduseväliste maksukohustuslaste suhtes kohaldatavate erikordadega[4]. Selles loetletakse maksukohustuslaste peamised erikorra kohased kohustused ja reguleeritakse sellised küsimused nagu registreerimine, registreeringu kustutamine ja erandid; · nõukogu rakendusmäärus (EL) nr 1042/2013, 7. oktoober 2013, millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 282/2011 teenuste osutamise koha osas[5]. Selles käsitletakse teenuste tarnekohas maksustamise eeskirju ja selgitatakse nende kohaldamist ning · komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 815/2012, 13. september 2012, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EL) nr 904/2010 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses erikordadega, mis hõlmavad telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- või elektroonilisi teenuseid, mida ühendusevälised maksukohustuslased osutavad mittemaksukohustuslastele[6]. Selles ühtlustatakse liikmesriikide deklareerimis- ja andmevahetusnõuded, et tagada MOSSi täielik koostalitlusvõime. Hoolikalt on välditud koostalitlusvõimet häirivaid probleeme, mis olid tekkinud käibemaksu tagastamise direktiivi[7] alusel käibemaksu tagastamise menetluse rakendamisel nende maksukohustuslaste suhtes, kelle asukoht ei ole tagastamisliikmesriigis. Rakendusaktid on võimaldanud komisjonil kehtestada ühtsed menetlused. 3.2. Ühtse arusaamise kujundamine uute eeskirjade kohaldamisest Probleemid, mida teenuste osutamise kohaga seotud uued eeskirjad võivad põhjustada, võeti esmakordselt arutusele novembris 2008 Maltal toimunud seminaril (rahastati programmi „Fiscalis 2013” raames). Aruteludest selgus, et telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektrooniliste teenuste valdkonnas on uue maksustamispõhimõtte rakendamisega kaasnevate praktiliste probleemide täpseks prognoosimiseks ja lahenduste leidmiseks vajalik kaasata ettevõtlussektori sidusrühmad. Seepärast korraldati Luksemburgis märtsis 2012 teine Fiscalise rahastatud seminar, kuhu olid lisaks liikmesriikidele kutsutud ka asjaomaste sektorite esindajad, et jagada oma eksperditeadmisi. Selle seminari tulemused aitasid olulisel määral ette valmistada komisjoni 2012. aasta detsembri õigusakti ettepanekut,[8] mille alusel võttis nõukogu vastu rakendusmääruse (EL) nr 1042/2013 (vt punkt 3.1.). Nõukogus rakendusmääruse üle toimunud arutelul jõuti üldisele arusaamisele, et ettevõtjate ja liikmesriikide jaoks on vaja koostada üksikasjalikud selgitavad märkused, mis sisaldaks rohkem teavet uute sätete praktilise rakendamise kohta. Komisjoni talitused koostasid telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektrooniliste teenuste sektoris 2015. aastal jõustuvaid tarnekohaga seotud käibemaksualaseid muudatusi käsitlevaid eeskirju selgitavate märkuste kavandi. Selgitavad märkused keskenduvad eelkõige rakendusmääruse (EL) nr 1042/2013 sätetele ega ole õiguslikult siduvad. Novembris 2013 korraldas komisjon Madalamaades Fiscalise seminari liikmesriikide ja ettevõtlussektori esindajatele, et arutada selgitavate märkuste kavandit. Pärast põhjalikku ja viljakat arutelu liikmesriikide ja ettevõtlussektori esindajatega seminaril ning seejärel edasistel kohtumistel Brüsselis viimistleti selgitavad märkused lõplikult. Kõnealune dokument tehti üldsusele kättesaadavaks[9] aprillis 2014, aegsasti enne uute eeskirjade jõustumist, et maksuhaldurid ja ettevõtjad saaksid kohandada oma sisekorra ning kaubandus- ja ettevõtlusvahendid uue süsteemiga. Seega võib väita, et on võetud piisavalt meetmeid, et tagada sidusrühmade selge arusaam eelseisvate muudatuste rakendamisest, tagada õiguskindlus ning piirata maksuametite ja ettevõtjate halduskoormust uute eeskirjadega kohanemiseks vajalikul ajavahemikul. Koostöö tulemusena sündinud ühine arusaam uutest tarnekohas maksustamise eeskirjadest peaks välistama kohaldatava õigusraamistiku lahknevad tõlgendused ja vähendama topeltmaksustamise riski. 3.3. Uute eeskirjade tulemused Kuni 31. detsembrini 2014 tuleb ELis asuvale mittemaksukohustuslasele ELis asuva tarnija poolt osutatavad teenused maksustada tarnija asukohariigis. Alates 1. jaanuarist 2015 hakatakse kõiki telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektroonilisi teenuseid maksustama kliendi asukohas (v.a juhul, kui kohaldatakse teenuse tegeliku kasutamise ja sellest kasusaamise eeskirja) isegi siis, kui klient on mittemaksukohustuslane. Seepärast peavad nii ELi kui ka kolmandate riikide tarnijad kõnealuste teenuste osutamiseks mittemaksukohustuslastele olema end käibemaksukohuslastena registreerinud ja täitma selles liikmesriigis kehtestatud asjakohaseid kohustusi, kus asub klient või kus on tema alaline asu- või elukoht. Selleks et siiski vabastada ettevõtjad kohustusest end käibemaksukohuslastena registreerida igas liikmesriigis, kus nad osutavad kõnealuseid teenuseid mittemaksukohustuslastele ning et lihtsustada kohustuste täitmist ja tehingute sooritamist, nähakse õigusaktidega ette, et käibemaksukohustuslased võivad kasutada erikorda, mis lubab end käibemaksukohustuslastena registreerida ainult ühes, mitte kõigis liikmesriikides, kus nende teenuseid tarbitakse. Kõnealune erikord tugineb elektroonilisel liidesel (MOSS), mille käivitamine kujutab endast otsustava tähtsusega sammu, samas ka märkimisväärset väljakutset, mis on nõudnud komisjonilt, liikmesriikidelt ja ettevõtlussektori esindajatelt tihedat koostööd. Seepärast on eriliselt tähtsustatud seda, et liikmesriikides alustataks aegsasti ettevalmistustöid elektroonilise liidese rakendamiseks, nii et uute eeskirjade jõustumisel oleks süsteemi töökindlus tagatud. Lisaks on liikmesriikidele eri foorumites rõhutatud vajadust eraldada selle projekti tarvis piisavalt vahendeid. 3.4. MOSSi osa ettevõtjate kohustuste täitmise ja maksukogumise lihtsustamises MOSS peab saavutama täieliku töökindluse 1. jaanuariks 2015, st uute tarnekohas maksustamise eeskirjade jõustumisel. Ettevõtjad aga võivad end erikorra kohaselt maksukohustuslasena registreerida alates 1. oktoobrist 2014. Nagu on märgitud rakendusmääruse (EL) nr 815/2012 preambulis, on liikmesriikide ülesandeks eelkõige MOSSina kasutatava elektroonilise liidese tehniline rakendamine. Uute eeskirjade täitmisega kaasnevate kohustuste tõttu on süsteemi õigeaegne rakendamine ja tõhus toimimine äärmiselt oluline nende tarnijate jaoks, kes tegutsevad liikmesriikides, kus nad ei ole asutatud. Selleks on komisjon võtnud järjepidevaid ja ajakohaseid meetmeid, tagamaks et elektroonilise liidese arendamine toimuks kõikides liikmesriikides ühtsel viisil. Fiscalis 2013 raames korraldati ja rahastati kaks seminari. Esimesel seminaril, mis toimus juunis 2011 Malmös, käsitleti MOSSi rakendamist ja tehti ettevalmistusi süsteemi toimimiseks ja maksutagastuste ja andmevahetuse ühtlustamiseks vajalike rakenduseeskirjade koostamiseks. Teine seminar, kus käsitleti MOSSi suuniste koostamist, toimus mais 2013 Küprosel. MOSSi juhend, mille eesmärk on aidata mõista jaanuaris 2015 jõustuvaid muutusi, avaldati komisjoni veebisaidil[10] 2013. aasta lõpus. Juhend annab praktilisi suuniseid MOSSiga seotud õigusaktide ja spetsifikatsioonide kohaldamiseks. Juhendi koostasid komisjoni talitused, et täita uute eeskirjade jõustumisest mõjutatud sidusrühmade õiguslikke ootusi ning vajadust selguse ja õiguskindluse järele. Juhendit arutati halduskoostöö alalises komitees (SCACis)[11] oktoobris 2013; juhend ei ole õiguslikult siduv. 3.5. MOSSi IT-rakendused Komisjon koordineerib ka MOSSi IT-rakendusi kõigis liikmesriikides. Süsteemi toimimis- ja tehnilised spetsifikatsioonid (st liikmesriikide IT-süsteemide rakendamise konkreetsed üksikasjad) võeti SCACis vastu 2012. aasta sügisel ja töö IT-raamistiku arendamisel on liikmesriikides kulgenud edukalt. Kogu MOSSi projektis oli komisjoni talituste ülesandeks koostada spetsifikatsioonid, välja töötada süsteem, viia läbi nõuetelevastavuse testid, käivitada süsteem täielikult ja koordineerida liikmesriikide tegevust. Komisjoni meetmed piirdusid ühiste aspektidega, tööprotsesse puudutav tegevus määratleti riiklikul tasandil. Selles valdkonnas on tehtud palju tööd, eriti kõigi liikmesriikide osalemisel korrapäraselt toimunud IT-seminarides. Lisaks korraldasid komisjoni IT spetsialistid kõikides liikmesriikides kahepoolseid seirekülastusi, et eraldi hinnata mõningaid eriolukordi ja otsida neile sobivaid lahendusi. On äärmiselt tähtis, et liikmesriigid eraldaksid jätkuvalt vahendeid selle töö õigeaegseks lõpuleviimiseks. Uute eeskirjade jõustumiseni jäänud kuude jooksul on olukord igas liikmesriigis jätkuvalt komisjoni IT spetsialistide pingsa tähelepanu all. Kui 1. jaanuaril 2015 ei ole elektrooniline süsteem mõnes liikmesriigis valmis või ei toimi nõuetekohaselt, peavad selle riigi tarnijad end jätkuvalt registreerima ja käibemaksu deklareerima üldeeskirjade kohaselt kõigis liikmesriikides, kus nad osutavad telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektroonilisi teenuseid mittemaksukohustuslastele. Tuleviku jaoks kerkib sellest kogemusest küsimus, kas eelarve konsolideerimise tingimustes on üldse otstarbekas arendada selliseid IT-süsteeme riiklikul tasandil igas haldusasutuses eraldi või tuleks eelistada ELi tasandi süsteemi või vähemalt liikmesriikide vahendite koondamist teatavate ühiste moodulite väljatöötamiseks. 3.6. MOSSi auditeerimine MOSSi käsitlevad ELi õigusaktid sätestavad, et kontrollitoiminguid ja auditeid teevad tarbimiskoha liikmesriigid, samas on olemas mitmeid võimalusi auditite paremaks liikmesriikidevaheliseks koordineerimiseks. Selliste auditite puhul võib kujuneda olukord, kus 27 erinevat välismaist haldusasutust (ELi ettevõtete korral, kuid kolmandate riikide ettevõtete puhul 28) auditeerivad ühte ja sama ettevõtet ilma omavahelise koordineerimiseta, tekitades seega teabenõudeid paljudes erinevates keeltes. Tulemuseks oleks ülemäärane halduskoormus e-ettevõtlussektorile ja lisaks kahjustataks auditite tõhusust ja tahet kohustusi vabatahtlikult täita (eriti kolmandate riikide ettevõtete poolt). Koordineerimise puudumine survestab maksuametite auditiressursse sedavõrd, et tõenäoliselt kannatab auditeerimise tulemuslikkus. Kõnealuseid küsimusi käsitles Fiscalise projektirühm MOSSi auditeerimise kohta koostatud soovitustes. Neid soovitusi arutati ka MOSSi auditeerimist ja kontrollimist käsitleval seminaril Rootsis 2013. aasta septembris. Soovitused lähtuvad põhimõttest, et audititegevust koordineerib registreerimisliikmesriik, ilma et see piiraks tarbimisliikmesriigi pädevust teha maksuotsuseid kehtiva korra kohaselt. Projektirühma aruandes soovitatakse registreerimisliikmesriigil, st liikmesriigil, kus ettevõte on asutatud või mille see ettevõte on valinud peamiseks asukohaks, täita auditeerimis- ja kontrolliülesandeid tarbimisliikmesriikide nimel. Kuigi suur enamus liikmesriike toetas seda seisukohta nii nõukogus, kõrgetasemelises töörühmas kui ka pädevas komitees, ei ole mitte kõik liikmesriigid nõustunud neid soovitusi rakendama. Komisjoni talitused avaldavad oma veebisaidil soovitused, mis on olulised ettevõtete jaoks,[12] ning leiavad, et kõik liikmesriigid peaksid neid tõhususe suurendamise ja ettevõtete halduskoormuse vähendamise eesmärgil rakendama. 3.7. Teavitamine ja teadlikkuse tõstmine Üks olulisi ülesandeid uute tarnekohas maksustamise eeskirjade jõustumiseks tehtavas ettevalmistustöös on anda ettevõtetele ja riiklikele maksuametitele piisavalt teavet eelseisvate muutuste ulatuse ja tähtsuse kohta. Sel eesmärgil on komisjon otsustanud luua uute eeskirjade rakendamise käsitlemiseks spetsiaalse ELi veebiportaali. See võiks olla ulatuslikuma, ELi maksuküsimusi käsitleva veebiportaali nurgakiviks. Kuna reform mõjutab mitte üksnes Euroopa vaid kogu maailma ettevõtjaid, avaldatakse MOSSi juhend ja uute tarnekohas maksustamise eeskirjade selgitavad märkused veebiportaalis lisaks ELi ametlikele keeltele ka jaapani, vene ja hiina keeltes. Lisateave konkreetsete liikmesriikide eeskirjade kohta (koos linkidega riiklikele portaalidele), mis on olulised MOSSi kasutavate ettevõtjate jaoks, pannakse veebiportaalis üles veel enne 2014. aasta lõppu. Kõnealune teave hõlmab liikmesriikides kehtivaid erinõudeid, eriti seoses arve esitamise kohustuste, kasutamise ja tarbimise eeskirjade, teatavate erandite ja muu sarnasega. Tuleb tähele panna, et teatavad riiklike õigusaktide aspektid on jätkuvalt kohaldatavad ka MOSSi raames. Veebiportaali eesmärk on lihtsustada erinevates liikmesriikides tegutsevate ettevõtjate tööd, andes neile kokkuvõtliku andmebaasi võimaldamaks kergesti hankida teavet ELis kohaldatavate nõuete ja kohustuste kohta, vähendades seeläbi nõuete täitmiseks tehtavaid kulutusi. Koostatud on spetsiaalne teavituskava, et tagada laiahaardelisem lähenemisviis kolmandates riikides asuvatele sidusrühmadele, keda uued tarnekohas maksustamise eeskirjad võivad mõjutada. Uute eeskirjade paremaks mõistmiseks korraldatakse konverentse. Näiteks toimus esitlus OECD käibemaksu käsitleva ülemaailmse foorumi teise kohtumise osavõtjatele Tokios 17.–18. aprillil 2014[13]. 2014. aastal toimuvad veel sellised üritused nagu konverentsid Luksemburgis 15. mail, Ühendkuningriigis 2. juunil, Poolas 9. septembril ja USAs septembri lõpus. Üritusi toimub ka edaspidi. 4. Teostatavusuuring 4.1. Uute eeskirjade kokkusobivus teenuste osutamise kohaga seotud üldiste põhimõtetega Uued telekommunikatsiooniteenuste, raadio- ja teleringhäälinguteenuste ja elektrooniliste teenuste osutamise kohaga seotud eeskirjad on praegu, kuus aastat pärast direktiivi 2008/8/EÜ vastuvõtmist, täielikult kooskõlas käibemaksu tulevikku käsitlevate üldiste põhimõtetega. 6. detsembril 2011 võttis komisjon vastu teatise käibemaksu tuleviku kohta,[14] milles ta esitas praeguse üleminekukorra asemele kavandatud ümberkujundatud käibemaksusüsteemi põhielemendid ning kehtestas prioriteetsed meetmed tulevikuks. Teatises sedastati, et eesmärk luua kindel käibemaksusüsteem, mis põhineks päritoluriigis maksustamise põhimõttel, on ebareaalne; tuleb eelistada süsteemi, mis põhineb sihtriigis maksustamise põhimõttel. Uue lähenemisviisi kohaselt tuleks käibemaksu süsteem rajada põhimõttele, et tarnekohaks on liikmesriik, kus toimub tarbimine, nagu on sätestatud 1. jaanuaril 2015 jõustuvates uutes telekommunikatsiooniteenuste, raadio- ja teleringhäälinguteenuste ja elektrooniliste teenuste osutamise kohaga seotud eeskirjades. Asjaolu, et nõukogu kinnitas (15. mail 2012 vastuvõetud järeldustes) kõnealuse teatise, rõhutab veelgi, et direktiivi 2008/8/EÜ artiklis 5 sätestatud kord on kooskõlas kaudse maksustamise üldiste põhimõtetega ja lisaks väljendab selle valdkonna peamisi tulevikusuundumusi. Täiendavaks kinnituseks on ka see, et komisjon peab MOSSi õigeaegset rakendamist ülitähtsaks. See on prioriteet, mis on saanud täieliku toetuse ka nõukogult. Lisaks tuleb toonitada, et kõnealune kord on täielikult kooskõlas rahvusvahelisel tasandil arutusel olnud poliitiliste suundumustega. Ottawas 1998. aastal kokkulepitud OECD põhimõtted e-kaubanduse maksustamise küsimuses näevad ette,[15] et tarbimismakse (nagu käibemaks) tuleb koguda kohas, kus tarbimine toimub. Nimetatud põhimõtetest lähtutakse ka hetkel töösolevates OECD käibemaksu/kaupade ja teenuste maksu suunistes B2C teenuste kohta; Sihtkoha põhimõtte rakendamine tagab jätkusuutliku lahenduse e-majanduse arendamisega kaasnevatele probleemidele, sest võimaldab kaugematest kohtadest kaupu ja teenuseid tarnivatel ettevõtjatel tegutseda võrdsetel tingimustel. Seega on kõnealune põhimõte ka kooskõlas komisjoni digitaalmajanduse maksustamise kõrgetasemelise eksperdirühma seisukohtadega ja OECD tööga maksubaasi kahanemise ja kasumi ümberpaigutamise alal. 4.2. Valmisolek uute eeskirjade tõhusaks rakendamiseks 1. jaanuarist 2015 Uute telekommunikatsiooniteenuste, raadio- ja teleringhäälinguteenuste ja elektrooniliste teenuste osutamise kohaga seotud eeskirjade kasutuselevõtmine kujutab endast põhjalikku muutust ELis praegu kehtivas käibemaksusüsteemis. Ettevalmistustööde käigus on ilmnenud rida probleeme – nii õiguslikku kui ka tehnilist laadi. Tänu mitu aastat enne sätestatud tähtaega võetud arvukatele meetmetele ja liikmesriikide ning erasektori sidusrühmade vahelisele viljakale koostööle on välja töötatud kindel raamistik eeskirjade ühtlaseks, tõhusaks ja ajakohaseks rakendamiseks. Komisjon on võtnud asjakohased meetmed, et luua tugev õiguslik raamistik ja välja töötada praktilised ja üksikasjalikud suunised ettevõtete ja liikmesriikide jaoks. Komisjon on samuti toetanud ja jälginud liikmesriikides elektroonilise liidese tehniliseks rakendamiseks tehtavaid jõupingutusi, võimaldamaks MOSSi nõuetekohast toimimist. Tehtud on ka muid algatusi, mille eesmärk on tõsta teadlikkust, teavitada uutest eeskirjadest sidusrühmi, keda need mõjutavad, ning avaldada suunised eeskirjade sujuvaks rakendamiseks. Kokkuvõttes leiab komisjon, et mittemaksukohustuslastele osutatavate telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ning elektrooniliste teenuste osutamise kohaga seotud uute eeskirjade tõhus rakendamine 1. jaanuarist 2015 on teostatav. Kuni selle kuupäevani ja ka pärast uue korra jõustumist jätkab komisjon liikmesriikides MOSSi rakendamiseks võetavate meetmete jälgimist, sest MOSS kujutab endast siseturu lihtsama ja tõhusama toimimise saavutamise olulist vahendit. 5. Järeldused Edasise sammuna enne uute mittemaksukohustuslastele osutatavate telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ning elektrooniliste teenuste tarnekohaga seotud eeskirjade jõustumist kutsub komisjon liikmesriike üles kandma täit vastutust tehniliste ettevalmistustöö eest, et olla valmis MOSSi rakendamiseks. Nüüd kus komisjon on oma pädevusse kuuluvad meetmed aegsasti rakendanud, peavad liikmesriigid viima projekti eduka lõpuni ja tagama uute eeskirjade tõhusa rakendamise 1. jaanuarist 2015. Selleks et tagada sujuv üleminek uutele eeskirjadele, leiab komisjon, et liikmesriigid peaksid üleminekumeetmete võtmisel lähtuma praktilistest kaalutlustest. Üleminekumeetmetega tuleks tagada nõuetekohane maksustamine ja vältida topeltmaksustamist. Selles osas peaksid kõik liikmesriigid juhinduma põhimõttest, milles käibemaksukomitees[16] peaaegu üksmeelselt kokku lepiti. Lisaks on käibemaksudirektiivi artiklis 221 sätestatud, et liikmesriigid võivad kehtestada maksukohustuslasest tarnijatele kohustuse väljastada arve[17] mittemaksukohustuslasele tehtud tarne (B2C tehingud) kohta. Selline kohustus võib siiski osutuda koormavaks ettevõtjatele, kes tegutsevad paljudes liikmesriikides. Selleks et teha kohustuste täitmine ettevõtjate jaoks veelgi lihtsamaks, ei peaks liikmesriigid komisjoni arvates nõudma ettevõtjatelt arve väljastamist B2C tehingute puhul, mida MOSS hõlmab. Lõpuks märgib komisjon, et paljud ettevõtjad on äärmiselt huvitatud sellest, kuidas liikmesriikidevahelisi erinevusi asjaomaste teenuste maksustamisel tulevikus käsitletakse. Nad kardavad, et hakkavad saama eri maksuametitelt maksunõudeid ühe ja sama teenuse osutamise eest, kusjuures menetluskord liikmesriikidevaheliste vaidluste lahendamiseks puudub. Komisjon nõustub ettevõtjate murega asjakohase vaidlustelahendamise mehhanismi puudumise pärast. Kehtiv õigusraamistik ei sätesta mingeid ametlikke vahendeid sarnaste olukordade käsitlemiseks ja komisjonile ei ole antud volitusi topeltmaksustamise probleemi lahendamiseks. Seepärast on need küsimused täielikult liikmesriikide pädevuses. Komisjon leiab, et topeltmaksustamise küsimust tuleks käsitleda Euroopa tasandil. Pidades silmas liikmesriikide vastuseisu sellistele algatustele minevikus, rõhutab komisjon, et liikmesriigid peaksid looma hõlpsasti juurdepääsetava kontaktpunkti ja edastama andmed komisjoni talitustele, nii et komisjoni veebisaidil[18] oleks võimalik avaldada põhjalik loetelu. See oleks esimene koht, kust lahendust otsida olukorras, kus riiklike maksuametite otsused on põhjustanud topeltmaksustamist. 6. Soovitused edaspidiseks Komisjon kutsub liikmesriike üles · võtma kõik asjakohased meetmed, et luua vajalik IT-taristu ettenähtud tähtajaks; · täielikult rakendama auditeerimise suunised; · mitte kehtestama arve väljastamise kohustust B2C tehingute korral, mida hõlmavad uued tarnekohas maksustamise eeskirjad ning · looma hõlpsasti juurdepääsetav kontaktpunkt topeltmaksustamisega seotud olukordade jaoks. [1] Nõukogu direktiiv 2006/112/EÜ, 28. november 2006, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (käibemaksudirektiiv) (ELT L 347, 11.12.2006, lk 1). [2] ELT L 44, 20.2.2008, lk 11. [3] Nõukogu määrus (EÜ) nr 143/2008, 12. veebruar 2008, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1798/2003 halduskoostöö korra kehtestamise osas ja teabevahetuse osas seoses teenuste osutamise kohta käsitlevate eeskirjadega, erikordadega ja käibemaksu tagastamise menetlusega (ELT L 44, 20.2.2008, lk 1). Määrus (EÜ) nr 1798/2003 on asendatud nõukogu 7. oktoobri 2010. aasta määrusega (EL) nr 904/2010 halduskoostöö ning maksupettuste vastase võitluse kohta käibemaksu valdkonnas (uuesti sõnastatud) (ELT L 268, 12.10.2010, lk 1). [4] ELT L 290, 20.10.2012, lk 1. [5] ELT L 284, 20.10.2012, lk 1. [6] ELT L 294, 14.9.2012, lk 3. [7] Nõukogu direktiiv 2008/9/EÜ, 12. veebruar 2008, millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad käibemaksu tagastamiseks vastavalt direktiivile 2006/112/EÜ maksukohustuslastele, kelle asukoht ei ole tagastamisliikmesriigis, vaid teises liikmesriigis (ELT L 44, 20.2.2008, lk 23). [8] KOM(2012) 763 (lõplik). [9] Telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektroonilised teenused — Euroopa Komisjon: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm#explanatory_notes [10] Telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektroonilised teenused — Euroopa Komisjon: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm#one_stop [11] Asjaomane komitee on moodustatud määruse (EL) nr 904/2010 artikli 58 alusel. [12] Telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektroonilised teenused — Euroopa Komisjon: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm [13] http://www.oecd.org/tax/consumption/. [14] Vt komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele käibemaksu tuleviku kohta – Lihtsamast, töökindlamast ja ökonoomsemast ühtse turu jaoks kohandatud käibemaksusüsteemist, KOM(2011) 851 (lõplik). [15] http://www.oecd.org/ctp/consumption/Taxation%20and%20eCommerce%202001.pdf. [16] Käibemaksukomitee 100. koosolek, töödokument nr 797 (LÕPLIK): http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/taxation/vat/key_documents/vat_committee/guidelines-vat-committee-meetings_en.pdf. [17] Arve sisu käibemaksu käsitlevate õigusaktide tähenduses on määratletud käibemaksudirektiivi artiklis 226. [18] http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm