Programmitöö tulemustest nähtus, et 24 liikmesriiki olid otsustanud rakendada I rakenduskava, neli liikmesriiki aga olid otsustanud II rakenduskava kasuks. Liikmesriikide valitud konkreetsed abiliigid on järgmised.

Liikmesriigid teevad abifondi kavade elluviimiseks koostööd partnerorganisatsioonidega. Need organisatsioonid, mis võivad olla avaliku sektori asutused või mittetulundusühingud, jagavad materiaalset abi (I rakenduskava) või töötavad välja ja viivad ellu sotsiaalse kaasamise meetmeid (II rakenduskava), mida on kirjeldatud kavades. See koostöö tähendab, et fond toetab ka partnerorganisatsioonide suutlikkuse suurendamist sotsiaalpoliitika valdkonnas.

Kuigi enim puudust kannatavate isikute sotsiaalne kaasamine on II rakenduskava keskmes, on see ka I rakenduskava oluline osa. Materiaalset abi tuleb täiendada lõppsaajate sotsiaalse kaasamise edendamiseks kavandatud kaasnevate meetmetega (nt nende suunamine asjakohaste talituste juurde, tasakaalustatud toitumise ja eelarve planeerimise alane nõustamine). I rakenduskava eesmärk on seega rahuldada enim puudust kannatavate isikute esmaseid materiaalseid vajadusi ja aidata neil ühtlasi ühiskonda taasintegreeruda.

Abifondi jaoks eraldatud rahaliste vahendite kogusumma on jooksevhindades 3 813 miljonit eurot ja kõikidele liikmesriikidele ettenähtud eraldised on sätestatud määruse (EL) nr 223/2014 III lisas.

Euroopa abifond enim puudust kannatavate isikute jaoks (edaspidi „abifond“) loodi määrusega (EL) nr 223/2014, et aidata leevendada vaesuse kõige äärmuslikumaid vorme, nagu kodutus, laste vaesus ja toidupuudus ELis. Määruse kohaselt võib abifondi kasutada selleks, et toetada kõige ebasoodsamas olukorras olevaid ühiskonnarühmi toidu ja esmatarbekaupadega (nt riided, jalanõud ja hügieenitarbed) varustamise või sotsiaalse kaasamise tegevuste korraldamisega. Abifondi võib kasutada ka toiduannetuste kogumise ja jagamise kui toidu raiskamise vastase meetme rahastamiseks.

II rakenduskava valinud liikmesriikide aruannetest nähtub, et neid viidi 2014. aastal ellu piiratud ulatuses. See on tingitud ka kavade suhteliselt hilisest vastuvõtmisest (alles 2015. aastal) Rootsis ja Saksamaal.

Kaasnevad meetmed on I rakenduskava elluviimise lahutamatu osa ja komisjon ootab seetõttu, et kõik liikmesriigid esitaksid 2015. aasta aruannetes üksikasjaliku teabe võetud meetmete kohta.

Liikmesriigid on teatanud, et peale toidu jagamise on võetud mitmesuguseid kaasnevaid meetmeid. Need olid järgmised:

2014. aastal abifondist toetatud inimeste arv on juba märkimisväärselt suurem kui esialgu prognoositud. Abifondi määruse ettepaneku mõjuhinnangu kohaselt saaks fondist toetada 1,96–2,13 miljonit inimest aastas. Tuleb märkida, et kooskõlas komisjoni delegeeritud määruse (EL) nr 1255/2014 nõuetega põhinevad abifondist toetust saavate inimeste arvu käsitlevate ühiste näitajate väärtused partnerorganisatsioonide esitatud hinnangutel.

Enamikus liikmesriikides on abi ostmine korraldatud tsentraalselt, misjärel toimetavad selle kohale ja jagavad laiali partnerorganisatsioonid. Kuna ostmisel tuleb järgida avaliku hanke eeskirju, on abi korrapärase jagamise tagamiseks hädavajalik liikmesriigi ametiasutuste suutlikkus kiiresti ja tõhusalt avaliku hanke menetlusi korraldada.

Kuna abifondi raames on rahastamiskõlblikud alates 1. detsembrist 2013 kantud kulud, nähtus mitme I rakenduskava ellu viiva liikmesriigi aruandest, et kavade elluviimine algas 2014. aastal, ettevalmistustega samal ajal. Seetõttu olid teatatud ühiste sisend-, väljund- ja tulemusnäitajate väärtused positiivsed.

Abifondi ja ESFi vahenditest antava abi koordineerimist kaaluti juba kavade ettevalmistamise etapis. Iga liikmesriik pidi oma kavas selgitama, kuidas ta kavatseb tagada tõhusa koordineerimise. Kui mõned liikmesriigid keskendusid topeltrahastamise vältimisele, siis teised astusid sammu edasi ja uurisid üksteist täiendavate meetmete potentsiaali. Komisjoni arvates on see väga kiiduväärne.

Üldiselt on kummagi fondi rahastamiskõlblike meetmete vahel selge piir (Austria ja Leedu). Peale selle on liikmesriigid välja töötanud mitmesuguseid koordineerimismehhanisme, nagu mõlema fondi ühised juhtimis- ja kontrollisüsteemid, projektide ühised valikukomisjonid (Luksemburg) ja nõuanderühmad, mis soovitavad abisaajatele koostöö tegemise viise (Poola). Hispaanias julgustatakse abifondi kavade kohase abi lõppsaajaid osalema ESFi sotsiaalse kaasamise meetmetes.

Sooline võrdõiguslikkus, soolise aspekti arvessevõtmine ja diskrimineerimise ärahoidmine

Enamik liikmesriike on teatanud soolise võrdõiguslikkuse aspekti ja diskrimineerimiskeelu lisamisest kavade elluviimise eeskirjadesse. Enamikul juhtudel selgitatakse enim puudust kannatavad isikud välja majanduslike kriteeriumide põhjal, mis hoiab abi kättesaadavaks tegemisel ära diskrimineerimise soo, päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puude või seksuaalse sättumuse alusel. Mõnes liikmesriigis (Bulgaaria ja Malta) lähtutakse abi andmisel ka sotsiaalsetest kriteeriumidest (nt lastega pered ja üksikvanemad). Peale selle on riigid kavandanud oma toetuse andmise nii, et rahuldatud saaksid enim puudust kannatavate isikute eri rühmade vajadused (Austria pakub koolikotte nii poistele kui ka tüdrukutele). Tšehhi Vabariigis ja Portugalis kasutatav tegevuste valimise protsess on kavandatud just eesmärgiga tagada sooline võrdõiguslikkus ja mittediskrimineerimine. Abi andmise käigus soolise võrdõiguslikkuse ja mittediskrimineerimise tagamisel on väga tähtis roll ka partnerorganisatsioonidel. Lätis saavad partnerorganisatsioonid anda toidu- ja esmast materiaalset abi abisaaja elukohas, kui abisaaja sellist teenust taotleb.

Kliima- ja keskkonnaalased aspektid eesmärgiga vähendada toidujäätmete teket

Kriteeriumid, mille alusel liikmesriigid jagatavaid toiduaineid valivad, hõlmavad nende säilivust, hõlpsasti säilitatavust ja pikka säilitusaega eesmärgiga vähendada toidujäätmete teket. Luksemburg korraldab ka kampaaniaid toidupoode pidavate ettevõtjate teadlikkuse suurendamiseks, et edendada annetamist. Poola edendab keskkonnasäästlikku paberisse pakitud toidu ostmist, sest selline paber on kiiresti biolagunev ja ringlussevõetav materjal. Rumeenia toiduabi jagamise programm ergutab samuti paberi tarbimist vähendama ja materjale taaskasutama.

Panus enim puudust kannatavate isikute tasakaalustatud toitumisse

Liikmesriigid on lisanud toidu ostmise tingimustesse tervise- ja toiduohutusnõuded. Nad peavad jagatavate toiduainete valiku üle nõu partnerorganisatsioonide, sotsiaalpartnerite, pädevate asutuste ja ekspertidega. Belgia on pärast tervishoiuekspertidega konsulteerimist oma toodete loetelu uuendanud. Luksemburg on loonud platvormi, kus ta saab partnerorganisatsioonidega toitumise, toiduohutuse, võrdõiguslikkuse ja mittediskrimineerimisega seotud küsimuste üle aru pidada. Itaalia on kohandanud toiduainete loetelu vastavalt piirkondlikele toitumistavadele, Hispaania aga on arvestanud toiduabi loetelu koostamisel riiklikku toitumise, kehalise aktiivsuse ja rasvumise vältimise strateegiat. Prantsusmaal hõlmab hankemenetlus teatavate toodete degusteerimist, et tagada nende kvaliteedi vastavus jagamiseks nõutavatele standarditele. Bulgaarias on üheks kavas osalevate supiköökide valimise kriteeriumiks nende suutlikkus täita toiduohutusnõudeid ja toetada lõppsaajate tasakaalustatud toitumist.

Liikmesriigid ja komisjon peavad programmitöö perioodil kaaluma võimalust kasutada abifondi selleks, et rahastada värske toidu pakkumist enim puudust kannatavatele isikutele, ning hindama fondi suutlikkust seda teha.

V. Kokkuvõte

Abifondi kavad töötati välja konkreetse eesmärgiga leevendada vaesuse kõige äärmuslikumaid vorme selle toetuse piires, mida fond saab pakkuda. Kavad on suunatud neile inimrühmadele, kelleni on kõige keerulisem jõuda, et anda neile viivitamatut abi. Kavade sotsiaalse kaasamise aspekt aga aitab ebasoodsas olukorras olevaid inimesi ühiskonda integreerida. Need abifondi kavade omadused näitavad ka fondi erilist väärtust – see annab sihtabi sellisele inimrühmale, kellel ei pruugi olla vahetut juurdepääsu muudele ELi rahastamisvahenditele, nagu Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondid, ega õigust sealt abi saada.

Abifondi väljundnäitajatest nähtub, et abifondi toetus jõudis 2014. aastal juba paljude inimesteni. Samal ajal tähendab abifondi tagasihoidlik eelarve ELis vaesusohus olevate inimeste rohkusega võrreldes (2014. aastal 122,3 miljonit inimest), et selle panus üldistesse jõupingutustesse vähendada vaesust ELis on piiratud. Seetõttu on väga tähtis vastastikune täiendavus muude ELi ja riiklike vahendite ja meetmetega.

Loodetavasti nähtub 2015. aasta aruannetest, et järjest enam liikmesriike on hakanud üha rohkem rakendama abifondi kavasid. See kajastub ka maksenõuete esitamises komisjonile ja II rakenduskava elluviimises. Komisjoni eesmärk on tagada, et 2015. aasta aruanded sisaldaksid põhjalikku ja asjakohast teavet abifondi kavade elluviimise kohta kõikides liikmesriikides. See on hädavajalik, et saada täpne ülevaade fondi rakendamisest ELis.

Abifond on kavandatud hõlpsasti hallatava vahendina, mille abil saab lahendada sotsiaalseid hädaolukordi. Seetõttu on abifondi rahaliste vahendite kasutamise eeskirju võrreldes Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide omadega lihtsustatud. Abifondi meetmete edukus oleneb sellest, kas liikmesriigid hoiavad rakendussätted programmitöö perioodil lihtsatena ega kehtesta abifondi õigusraamistiku nõuetest suuremat halduskoormust.