KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

ELi keskkonnaalaste poliitikameetmete tulemuslikkuse tagamine

keskkonnapoliitika rakendamise regulaarse läbivaatamise kaudu

1.Rakendamisel esinevad puudused ja nende mõju

Euroopa Keskkonnaameti (EEA) 2015. aasta keskkonnaseisundi aruandes on kirjas, et Euroopa keskkonna, inimeste tervise ja majandusliku heaolu paranemise eelduseks lühiajalises ja pikas perspektiivis on poliitikameetmete täielik rakendamine ning keskkonnaaspektide parem lõimimine sektoripõhiste poliitikameetmetega, mis keskkonda kõige enam survestavad ja mõjutavad. Komisjon kirjeldas keskkonnaalaste õigusaktide rakendamisel esinevate puudustega seotud probleeme ja lahendusi vastavalt 2008. ja 2012. aasta teatises.

Rakendamisel esinevate puuduste laad on eri sektorites ja liikmesriikides erinev. Puudusi võib esineda siseriiklikes keskkonnanormides, millega rakendatakse ELi õigusakte; õhu- ja veekvaliteeti ning elurikkust puudutavate peamiste kokkulepitud eesmärkide saavutamisel; vajaliku jäätme- ja reoveetaristu väljaehitamisel; ametiasutuste suhtlemises üldsusega; selliste kaitsemeetmete nagu kohustuslike keskkonnakavade (nt jäätmekavad) õigeaegses rakendamises ning seoses vastavusega paljudele kohapeal kohaldatavatele eeskirjadele, nt jäätmete ladestamise keeld.

Vastavalt 2008. aasta teatisele Euroopa Ühenduse keskkonnaõiguse rakendamise kohta on vaja lahendada järgmised probleemid: ei pöörata piisavalt tähelepanu tähtaegadele ja täielikkusele, esinevad puudused teadmistes ja teadlikkuses ning haldussuutlikkuses, riiklik ja piirkondlik jõustamispoliitika ja -tava on liiga leebe ning investeeringud reostustõrje taristusse ei ole piisavad ega õigeaegsed.

Riiklike keskkonnaasutuste 2015. aasta uuringu tulemused näitavad, et rakendamist pidurdavad peamised tegurid on samad. Peamine põhjus on õigusaktide täitmise tagamise eest vastutavate haldusasutuste vähene suutlikkus, sealhulgas keskkonnaalase reguleerimise ja nõuete täitmise tagamise eest vastutavate organisatsioonide vähene suutlikkus, millele lisandub andmete, tõendite ja teabe puudulikkus ning oskuste puudumine kohalikul tasandil. Lisaks ei ole kehtivad sanktsioonid ja trahvimäärad seaduserikkujate jaoks piisavalt hoiatavad.

Muud uuringu käigus välja selgitatud tegurid, mis takistavad keskkonnaõiguse ja -poliitika rakendamist, on järgmised: valitsuse tasandil koordineerimise puudumine prioriteetide kooskõla tagamiseks horisontaalsel (valitsuse tasandil) ja vertikaalsel (eri haldustasandite, st kohaliku, piirkondliku, riikliku tasandi vahel) teljel ning keskkonnaküsimuste ebapiisav lõimimine erinevate poliitikavaldkondade, programmide ja projektidega.

Puuduste algpõhjustega tuleb tegeleda põhjalikul, süstemaatilisel ja koostööl põhineval viisil vähemalt kahel põhjusel.

Esiteks toob ebapiisav rakendamine kaasa keskkonna-, majanduslikud ja sotsiaalsed kulud. Näiteks on hinnatud, et Euroopa tööstuskäitistest pärit õhusaaste kahju tervisele ja keskkonnale läheb maksma üle 100 miljardi euro aastas. Ühenduse keskkonnaalase õigustiku rakendamata jätmisega seotud majanduslikud kulud olid 2011. aastal hinnanguliselt ligikaudu 50 miljardit eurot aastas, sealhulgas liikmesriikide vastu algatatud õiguslike menetluste (rikkumismenetlused) kulud. See tähendab, et ELis tekib kuus rohkem kui 4 miljardit eurot tarbetut kulu, ning kogemused on näidanud, et palju odavam on täita nõudeid kui tegevusetusest või hilinenud tegevusest tingitud majanduslikku ja keskkonnakulu hiljem hüvitada. Kehtivate keskkonnanõuete rakendamata jätmisega kaasneb ka sotsiaalne ja majanduslik kulu. Näiteks ELi jäätmepoliitika täieliku järgimise korral oleks 2020. aastaks võimalik luua veel 400 000 töökohta ning suurendada jäätmekäitlus- ja ringlussevõtusektori aastakäivet 42 miljardi euro võrra . Samuti tooks kehtivate ELi veealaste õigusaktide täielik rakendamine ning hea seisundi saavutamine kõigi veekogude puhul aastas kasu vähemalt 2,8 miljardit eurot. Liikmesriikide vahelised suured erinevused rakendamises takistavad ka siseturu toimimist (ebavõrdsed tingimused ettevõtjatele).

Teiseks vähendab keskkonnaalaste eesmärkide täitmata jätmine nii riigi ametiasutuste kui ka ELi usaldusväärsust kodanike silmis. Rikkumiste, petitsioonide ja kaebuste märkimisväärne arv keskkonna valdkonnas ja probleemid nende käsitlemisel kajastavad keskkonnaalase õigustiku ebapiisavat rakendamist. Tuleb tunnistada, et liikmesriikide kohtud ja keskkonnaasutused, kes eelkõige vastutavad ELi õiguse rakendamise eest, on teinud jõupingutusi keskkonnaeeskirjade rakendamiseks ja täitmise tagamiseks, kuid see ei ole olnud puuduste kõrvaldamiseks piisav. Samuti on selles kontekstis asjakohane märkida, et kui mõned liikmesriigid ja piirkonnad paistavad silma keskkonnaalase õigustiku eduka rakendamise poolest, siis teised on maha jäänud ja mõnikord märkimisväärselt.

2.On vaja strateegilist ja mitmekülgset lähenemisviisi

Kuigi rakendamine on esmajoones liikmesriikide ülesanne, on komisjonil kui aluslepingute täitmise järelevalvajal täita oma roll osana kohustusest teostada järelevalvet Euroopa Liidus vastu võetud õigusaktide kohaldamise üle. Rikkumismenetlused on endiselt oluline vahend õigusnormide nõuetekohase rakendamise tagamiseks. Nõuetele vastavuse edendamiseks on juba mitu aastat võetud liikmesriikidele suunatud meetmeid, eelkõige valdkondades, kus rakendamine on olnud kõige vaevalisem. Seda on muu hulgas tehtud ka veemajanduse ja jäätmekäitluse valdkonnas. Selline sihipärane tegevus jääb väga oluliseks ja seda jätkatakse, kuid see tuleks lõimida süsteemse lähenemisviisiga, mille eesmärk on käsitleda sektoriteüleseid küsimusi, pakkuda põhjalikku ülevaadet saavutustest ja probleemidest ning määratleda nii tehnilist kui ka poliitilist tähelepanu vajavate prioriteetide kaalukus ja ulatus.

Selline strateegiline ja põhjalik lähenemisviis, mis praegu puudub, peaks aitama välja selgitada ja käsitleda rakendamisega seotud puuduste algpõhjuseid varasemas etapis ning koostöös liikmesriikide ja komisjoniga. Komisjon oleks valmis toetama liikmesriikide jõupingutusi ning pakkuma neile tehnilist abi ja sihipärasemat rahalist toetust olemasolevatest ELi vahenditest.

See on kooskõlas 7. keskkonnaalase tegevusprogrammiga, milles on seatud esikohale õigusaktide parem rakendamine, mis võimaldab saavutada programmi eesmärke ja vastab ka vajadusele pakkuda liikmesriikidele individuaalset analüüsi ja toetust ning parandada arusaamist ja teadlikkust rakendusprobleemidest .

3.Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise põhimõtted ja eesmärgid

Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise (Environmental Implementation Review, EIR) peamine eesmärk on toetada kehtiva keskkonnapoliitika ja keskkonnaalaste õigusaktide eesmärkide saavutamist, tagades samal ajal rangelt liikmesriikide võrdse kohtlemise. Olemasolevates kokkulepitud poliitikameetmetes ja eeskirjades määratletud eesmärgid on võrdlusalusteks, mille põhjal rakendamist jälgitakse.

Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise protsess peaks olema kaasav ja osalusel põhinev. Liikmesriike kutsutakse üles kaasama asjaomaseid sidusrühmi, nagu erasektor, kodanikuühiskonna organisatsioonid ja juhtimistasandid, et arutada peamisi rakendamisega seotud probleeme ja otsida neile lahendusi.

Keskkonnapoliitika läbivaatamise protsess on paindlik, esiteks seetõttu, et komisjonipoolses hindamises võetakse arvesse riigi konkreetseid probleeme, ning teiseks seetõttu, et tunnustatakse täielikult liikmesriigi vabadust valida rakendamise viisid ja vahendid, tingimusel et võetavad meetmed aitavad saavutada keskkonnaalases õigustikus ja poliitikameetmetes püstitatud ühiseid eesmärke.