[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 9.1.2006

KOM(2005) 712 lõplik

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE

nõukogu otsuse (mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi) kohaldamise kohta

Ettepanek

NÕUKOGU OTSUS

pikendada otsuse 82/530/EMÜ (mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi) kohaldamise ajavahemikku

(komisjoni esitatud)

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE

nõukogu otsuse (mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi) kohaldamise kohta

sissejuhatus

Käesolev aruanne on koostatud vastavalt nõukogu otsuse 82/530/EMÜ[1] artiklile 2. Nimetatud otsus annab Ühendkuningriigile õiguse lubada Mani saare valitsusel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha toodete puhul eriimpordilitsentside süsteemi. Seda süsteemi tuleb kohaldada viisil, mis tagab võrdse kohtlemise kõikide toodete suhtes, olenemata nende päritolust, ning kõigi liha importijate ja eksportijate suhtes, säilitades samal ajal niipalju kui võimalik traditsioonilise kaubanduse struktuuri ja võttes arvesse loomade tervishoiu alaseid ühenduse eeskirju.

PÕHILINE ÕIGUSLIK RAAMISTIK

Iiri meres asuv Mani saar ei ole Ühendkuningriigi osa, vaid Briti Kroonist sõltuv omavalitsusüksus. Mani saar ei ole ELi liige, kuid seal kehtib erirežiim, mis on sätestatud ühinemislepingu[2] protokollis nr 3. Selle erirežiimi kohaselt võtab Mani saar osa kaupade vabast liikumisest, kuid ei panusta ühenduse rahalistesse vahenditesse ega saa neid ka kasutada. Saar on rahanduslikult autonoomne ning sealseid põllumajandustoetusi rahastab Mani saare valitsus kohalike maksude baasil.

Protokolli nr 3 alusel on nõukogu võtnud vastu 12. märtsi 1973. aasta määruse (EMÜ) nr 706/73 Kanalisaarte ja Mani saare suhtes kohaldatava põllumajandustoodetega kauplemist käsitleva ühenduse korra kohta.[3]

Vastavalt protokolli nr 3 artikli 1 lõikele 2 ja määrusele (EMÜ) nr 706/73 on nõukogu oma otsuses 82/530/EMÜ märkinud, et Mani saare valitsus võib kolmandatest riikidest ja ühenduse liikmesriikidest pärit lamba-, veise- ja vasikaliha suhtes kohaldada impordi erirežiimi, et kaitsta tootmist ja saare põllumajandust.

Seda eespool nimetatud otsusega sätestatud erandit Mani saare impordi suhtes on mitmel korral ajutiselt pikendatud alates selle jõustumisest 1982. aastal. Viimane pikendamine on sätestatud nõukogu otsuses 2000/665/EÜ.[4] Mani saare valitsus on taotlenud selle erandi edasist pikendamist.

Põllumajandusturu oulukord ja korraldus

Mani saare tööealisest elanikkonnast töötab põllumajanduses umbes 2%. Saare kogu territooriumist on põllumajanduslikus kasutuses ligikaudu 80%. Mullad ei ole eriti head. Kliima on mõõdukas, kuid niiske, kusjuures esineb olulisi piirkondlikke erinevusi, kuna põhjapoolne tasandik on üldjuhul kuivem.

Põllumajandus on üldiselt olnud laiapõhjaline segapõllumajandus, kuid kaubandusliku surve tulemusena on aastate jooksul välja kujunenud suurem spetsialiseerumine. Põllumajandustootmine ei ole valdavalt intensiivne. Mani saarel on kolm peamist põllumajandustootmise haru: nuumkarjakasvatus (veised ja lambad), piimakarjakasvatus ja teraviljakasvatus.

Mani saare valitsus on seadnud eesmärgiks toetada saare põllumajandustootjaid samal tasemel nagu EL toetab oma põllumajandustootjaid ühtse põllumajanduspoliitika raames. Toetused ei ole tingimata samad nagu Ühendkuningriigis, kuid nende eesmärgiks on tagada tootjatele samal tasemel soodustused. Neid toetusi rahastab täies ulatuses Mani saare valitsus. On välja töötatud ja ellu viidud mitmeid toetusskeeme (vt 2. lisa).

Viimase viie aasta jooksul pärast importi käsitleva erandi pikendamist ei ole olukord saare nuumkarjasektoris märkimisväärselt muutunud. Lammaste ja kariloomade arv on olnud stabiilne, millest tulenevalt on jäänud stabiilseks ka lihatootmine. Omavarustatuse määrad on väga kõrged: peaaegu 200% veiseliha ja 400% lambaliha osas. Aastatel 2003–2004 on elusloomade eksport mõlemas sektoris kahekordistunud, kuid kogused on jäänud siiski tagasihoidlikuks. Võrreldes sama perioodiga eelneval kolmel aastal tõusis tootjahind lambaliha osas keskmiselt 15% ja veiseliha osas 10,5% (vt 1. lisa).

Põllumehed müüvad oma toodangut ametlikult tunnustatud turustusühingutele. Nuumkarja sektoris on selleks Mani saare nuumkarja turustusühing ( Isle of Man Fatstock Marketing Association (FMA). Tootjatel on selle organisatsiooniga sõlmitud lepingud, mille kohaselt võtab see vastu kogu toodangu, mida lepingulised tootjad pakuvad. FMA rendib valitsuse omandis olevat saare lihakombinaati.

Mani saare valitsuse põllumajandusseaduse kohaselt võib põllumajanduslikke tapaloomi müüa üksnes kohalikule tapamajale. Seetõttu on kohalik tapamaja saare ainus lihaga varustaja. Uute lihatöötlemisrajatiste asutamise võimalus tundub olevat piiratud ja seda ei soodustata.

Mani saare valitsus taotleb impordi erandi pikendamist peamiselt põhjusel, et saada piisavalt aega tapamaja tootlikkuse suurendamiseks. Faktilise teabe põhjal võib järeldada, et punase liha ümbertöötlemisrajatised on erandi „kaitse” all ja suhteliselt vähem konkurentsivõimelised, võrreldes vähem kaitstud olukorras oleva tööstusega.

Jaemüügisektor koosneb praegu viiest selvehallist, millest neli on Ühendkuningriigis asuva keti harud ja üks Mani saare kett. Selle tulemuseks on teatud ületootmine ja konkurents selvehallide vahel. Praeguseks on säilinud ainult 14 sõltumatut väikest lihakauplust kahekümnest, mis eksisteerisid erandi eelmise pikendamise taotlemise ajal.

Mani saare valitsus rakendab impordierandit järgmiselt:

1. Lambaliha import ei ole lubatud.

2. Kehtestatud on impordikvoot veise- ja vasikalihale 20% ulatuses saare hinnangulisest sisetarbimisest.

Mani saare valitsuse kehtestatud ekspordireeglid piiravad elusloomade eksporti. Nende piirangute hulka kuuluvad põllumajandustootja otsetoetuste vähendamine või mitte maksmine, kõrged veterinaarkulud, halduslõivud ja ülejõu käivad mereveo kulud (käigus on ainult üks parvlaev).

Hinnang praegusele olukorrale

Sektorites, kus toodang ületab sisetarbimise vajadused kaks (veise- ja vasikaliha puhul) kuni neli (lambaliha puhul) korda, on impordi piiramise soov mõistetav. Siiski on mitmed ettevõtjad (eelkõige väikeste lihakaupluste pidajad ja hulgimüüjad) märkinud ära impordi piirangutest tulenevat jaemüügi tarnete vähesust ja tarbijate valiku piiratust.

Asjaolu, et tarbijahinnad on suhteliselt kõrged, kuid samal ajal tootjahinnad on suhteliselt madalad, tundub viitavat töötleva/jaemüügi sektori ebatõhususele, mis on tõenäoliselt tingitud konkurentsi puudumisest.

Saare lamba-, veise- ja vasikaliha toodetega omavarustatuse kõrge määr näitab, et põllumajandustegevus saarel on säilinud. Siiski on impordiga seotud erandil mitmeid negatiivseid mõjusid, nagu eespool mainitud.

Kaupade liikumine Mani saare ja ühtse turu teiste osade vahel peaks olema kasulik, soodustades eelkõige ettevõtluse arengut ja tarbijate rahulolu; samas võivad kehtivad praktilised kaubanduspiirangud seda oluliselt vähendada. Enamgi veel, nii ELi kui ka rahvusvaheline poliitika on praegu suunatud pigem turukeskse põllumajanduse poole, et paremini rahuldada tarbijate vajadusi ning samal ajal võimaldada vaba valikut põllumajandustootjatele.

Praeguse süsteemi puhul on oht, et see ei loo Mani saare põllumajandustootjatele täiendavaid turustusvõimalusi (eksport Euroopa Liitu) ja et kohalikud põllumajandustootjad on süsteemi vangid. Konkurentsi puudumine võib olla takistuseks asjaomaste sektorite vajalikule ümberkorraldamisele. Teisest küljest on kehtiv süsteem võimaldanud Mani saare põllumajandustootjatel säilitada lamba-, veise- ja vasikaliha tootmise ning edendada saare majandust.

KOKKUVÕTE

Põllumajandus üldiselt ja eriti loomsete saaduste tootmine on Mani saare maapiirkondade elujõulisuse ja säilimise seisukohalt ülioluline.

Pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamiseks peab Mani saar kohanema ELi põllumajandussektori arengutega. Hiljutiste reformide väga oluline tunnusjoon on turule orienteeritus.

Tundub, et praegused lamba- ja veiseliha impordi piirangud koos monopolistlike suundumustega töötlevas ja transpordisektoris viivad ebatõhususele, mille tulemuseks on suhteliselt kõrged tarbijahinnad ja madalad tootjahinnad. See oleks vastuolus arengutega ELis ja tekitaks ohu kaotada pikemas perspektiivis jätkusuutlikkus.

Võttes arvesse aruandes toodud erinevaid asjaolusid on komisjon arvamusel, et erirežiimi ei peaks pikendama määramata ajaks. Nimetatud sektorite sidusrühmad peaksid püüdma oma konkurentsivõimet keskmise ajavahemiku jooksul tõsta.

Seega teeb komisjon ettepaneku pikendada kehtivat impordi erirežiimi viimast korda 31. detsembrini 2010, et võimaldada lamba- ja veiseliha tootmise korrapärast ümberkorraldamist.

Eeldatavasti aitab erandi pikendamine suurendada Mani saare punase liha sektori konkurentsivõimet, et tulevikus ELi ühtse turu konkurentsikeskkonnas ellu jääda, ilma et tekiks vajadust erandit edaspidi pikendada.

Selles kontekstis kutsub komisjon Mani saare valitsust võtma nimetatud sektori ümberkorraldamise toetamiseks vajalikke meetmeid.

I LISA

LAMBA- JA VEISELIHA BILANSS – MANI SAAR

(2005. aasta aprilli prognoos)

LAMBALIHA | ühik | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 |

Lammaste arv juunis | '000 looma | 176 | 169 | 171 | 169 | 171 |

Omamaine kogutoodang | tonn | 1 417 | 1 401 | 1 291 | 1 419 | 1 362 |

Elusloomade import | tonn | 9 | 9 | 9 | 13 | 14 |

Elusloomade eksport | tonn | 119 | 114 | 103 | 267 | 234 |

Tapaloomad | tonn | 1 308 | 1 297 | 1 197 | 1 165 | 1 141 |

Liha import | tonn | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |

Liha eksport | tonn | 962 | 982 | 846 | 832 | 798 |

Tarbimine | tonn | 347 | 316 | 353 | 334 | 344 |

Tarbimine elaniku kohta | kg | 4,6 | 4,2 | 4,6 | 4,4 | 4,5 |

Omavarustatuse määr | % | 409 | 443 | 366 | 425 | 396 |

Hind 100 kg rümba massi ekvivalendi kohta | EUR | 283 | 286 | 281 | 334 | 317 |

VEISELIHA | ühik | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 |

Kariloomade arv juunis | '000 looma | 14 | 14 | 15 | 15 | 16 |

Omamaine kogutoodang | tonn | 1 630 | 1 676 | 1 726 | 1 767 | 1 989 |

Elusloomade import | tonn | 59 | 78 | 85 | 114 | 124 |

Elusloomade eksport | tonn | 86 | 90 | 90 | 180 | 252 |

Tapaloomad | tonn | 1 604 | 1 664 | 1 721 | 1 701 | 1 861 |

Liha import | tonn | 165 | 204 | 222 | 238 | 196 |

Liha eksport | tonn | 792 | 830 | 828 | 1 074 | 995 |

Tarbimine | tonn | 977 | 1 038 | 1 115 | 865 | 1 062 |

Tarbimine elaniku kohta | kg | 12,9 | 13,7 | 14,7 | 11,4 | 14,0 |

Omavarustatuse määr | % | 167 | 161 | 155 | 204 | 187 |

Hind 100 kg rümba massi ekvivalendi kohta | EUR | 221 | 225 | 226 | 241 | 254 |

Allikad: Põllumajandus-, kalandus- ja metsandusministeerium (DAFF), Nuumkarja Turustamise Liit, iga-aastane loendus |

elusloomade import on ümber arvestatud tapakaaluks 45 kg looma kohta euro konverteerimisel kasutatakse fikseeritud vahetuskurssi 70 penni/euro kohta. |

II LISA

KOKKUVÕTE TOETUSSKEEMIDEST – MANI SAAR

Lambatoetus

Toetust makstakse abikõlblikele loomadele, kes on tapetud lihakombinaadis (tapamajas). Toetussumma varieerub olenevalt rümba kvaliteedist, et kaasa aidata toodete paremale vastavusele turu vajadustele. Toetus koosneb fikseeritud osast, mida makstakse looma kohta, ja muutuvast lisatasust, mis arvutatakse iganädalase protsendimäärana Ühendkuningriigi keskmisest turuhinnast.

Toetus mägises piirkonnas karjatatavatele lammastele

Toetust makstakse teatud arvu tõu-uttede pidamise eest looduslikes tingimustes teatud mägistes piirkondades. Selle toetuse eesmärgiks on suurendada karjapidamise mõju haruldastele kanarbikurikastele kõrgustikele kariloomade arvu hoolika reguleerimise teel. Uttede arv 2 aakri (0,8 ha) kohta peab olema alla ühe.

Lihaveiste toetus

See toetus on ette nähtud lehmadele, kelle vasikad sobivad veiseliha tootmiseks. Toetuse eesmärk on soodustada lihatootmiseks sobivate vasikate sünnitamist ja kasvatamist ning seda ei rakendata piimatõugude suhtes. Lisatoetust makstakse ääremaadel peetavatele lehmadele.

Veiseliha loomühiku toetus

Toetus abikõlblikele nuumatud tapaloomadele, kes tapetakse lihakombinaadis. Teotuse suurus oleneb rümba kvaliteedist ja hooajast, et soodustada toodangu paremat vastavust turu vajadustele.

SELETUSKIRI

Komisjoni aruanne nõukogule on koostatud nõukogu otsuse 82/530/EMÜ artikli 2 kohaselt ja pärast Mani saare valitsuse taotlust pikendada impordi suhtes kehtestatud erandit. Aruande eesmärk on hinnata impordi suhtes kohaldatava erandi mõju Mani saare veise-, vasika- ja lambalihasektoritele ja teha ettepanek selle edasise reguleerimise kohta.

Aruandes antakse ülevaade õiguslikust taustast ja põllumajandusturu korraldusest ning hinnatakse olukorda. Ühelt poolt on impordi suhtes kehtestatud erandi kehtimise ajal säilinud tegevus lamba- ja karjakasvatussektoris ning see sektor on jäänud saare majanduse oluliseks haruks. Samas võib siiski seada küsimuse alla nende sektorite tootlikkuse ja turule orienteerituse, kuna lihasektoris on levinud monopolistlikud suundumused, mille tulemuseks on suhteliselt kõrged tarbijahinnad ja madalad tootjahinnad. See võib minna vastuollu ühtse põllumajanduspoliitika suundadega ja ei pruugi pikemaajaliselt olla jätkusuutlik.

Seepärast on komisjon seisukohal, et erirežiimi ei peaks määramata ajaks pikendama. Seega teeb komisjon ettepaneku pikendada kehtivat ajutist impordi erirežiimi viimast korda kuni 31. detsembrini 2010, et võimaldada Mani saare lamba- ja veiseliha tootmise korrapärast ümberkorraldamist.

Ettepanek

NÕUKOGU OTSUS

pikendada otsuse 82/530/EMÜ (mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi) kohaldamise ajavahemikku

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,

võttes arvesse 1972. aasta ühinemisakti protokolli nr 3, eriti selle artiklit 1 ja artikli 5 teist lõiku,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

ning arvestades järgmist:

1. Ühenduse eeskirjadega, mis käsitlevad ühise turukorraldusega hõlmatud põllumajandustoodetega kauplemist kolmandate riikidega, kohaldatakse Mani saare suhtes vastavalt ühinemisakti protokolli 3 artikli 1 lõikele 2 ja nõukogu määrusele (EMÜ) nr 706/73 Kanalisaarte ja Mani saare suhtes kohaldatava põllumajandustoodetega kauplemist käsitleva ühenduse korra kohta.[5]

2. Loomakasvatus on Mani saarel traditsiooniline tegevusala ja etendab keskset osa saare põllumajanduses.

3. Ühenduse õigusaktide kohaste Mani saare suhtes kohaldatavate ühisele turukorraldusele vastavate teatavate kolmandate riikidega sõlmitud kaubanduskokkulepete raames, mis reguleerisid Mani saare ja ühenduse vahelisi suhteid, oli soovitatav lubada saare ametiasutustel võtta teatavaid meetmeid kohaliku toodangu ja oma põllumajandustoetuste süsteemi kaitseks.

4. Seepärast sai Ühendkuningriik nõukogu otsusega 82/530/EMÜ[6] loa võimaldada Mani saare valitsusel kohaldada kolmandatest riikidest ja ühenduse liikmesriikidest pärit lambaliha ning veise- ja vasikaliha importimiseks erilitsentside süsteemi, ilma et see piiraks nõukogu määruses (EÜ) nr 1254/1999 veise- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta[7] ja nõukogu määruses (EÜ) nr 2529/2001 lamba- ja kitselihaturu ühise korralduse kohta[8] sätestatud kolmandate riikidega kauplemist käsitlevate meetmete kohaldamist. See luba oli antud ajavahemikuks, mis lõpeb 31. detsembril 2005.

5. Kõnealuse süsteemi kehtimise ajal on Mani saarel jätkunud tegevus lamba- ja veisekasvatussektoris. Komisjon on nõukogule siiski teatanud, et nimetatud sektori struktuuriprobleemid võivad takistada loomakasvatussaaduste tootmise pikaajalist jätkusuutlikkust saarel. Seepärast pikendatakse kehtivat süsteemi viimast korda, et anda võimalus lamba- ja veiselihatööstuse ümberstruktureerimiseks Mani saarel.

6. Süsteemi jätkuvaks rakendamiseks pärast 31. detsembrit 2005 tuleks käesoleva otsuse kohaldamise algusajaks määrata 1. jaanuar 2006.

7. Seepärast tuleks vastavalt muuta otsust 82/530/EMÜ,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Otsuse 82/530 artikkel 2 asendatakse järgmisega:

„Käesolev otsus kehtib kuni 31. detsembrini 2010.“

Artikkel 2

„Käesolev otsus kehtib alates 1. jaanuarist 2006.“

Artikkel 3

Käesolev otsus on adresseeritud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigile.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

FINANTSSELGITUS |

1. | EELARVE RUBRIIK: Artikkel 05 02 14 – Lambaliha ja kitseliha 10. peatükk – Põllumajandusmaksud | ASSIGNEERINGUD: p.m. (EEP 2006) 763,5 miljonit eurot |

2. | NIMETUS: Ettepanek, mis käsitleb nõukogu otsust pikendada otsuse 82/530/EMÜ (mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi) kohaldamise ajavahemikku. |

3. | ÕIGUSLIK ALUS: 1972. aasta ühinemisakti protokoll nr 3, eriti selle artikkel 1 ja artikli 5 teine lõik Nõukogu määrus (EMÜ) nr 706/73 Kanalisaarte ja Mani saare suhtes kohaldatava põllumajandustoodetega kauplemist käsitleva ühenduse korra kohta |

4. | EESMÄRGID: Käesolevas otsuses tehakse ettepanek pikendada (ilma ühegi muudatuseta) Ühendkuningriigile antud luba kohaldada Ühendkuningriigist või kolmandatest riikidest lambaliha ning veise- ja vasikaliha importimisel Mani saarele eriimpordilitsentside süsteemi. Taotletakse loa kohaldamist 31. detsembrini 2010. |

5. | FINANTSMÕJU | 12 KUUD (miljonit eurot) | JOOKSEV EELARVE-AASTA 2005 (miljonit eurot) | JÄRGMINE EELARVE-AASTA 2006 (miljonit eurot) |

5.0 | KULUD – EÜ EELARVEST (TOETUSED/SEKKUMISED) – RIIGIASUTUSED – MUUD | – | – | – |

5.1 | TULUD – EÜ OMAVAHENDID (LÕIVUD/TOLLIMAKSUD) – RIIKLIKUD | – | – | – |

2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

5.0.1 | KULUDE EELARVESTUS | – | – | – | – |

5.1.1 | TULUDE EELARVESTUS | – | – | – | – |

5.2 | ARVUTAMISMEETOD: |

6.0 | KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA JOOKSVA EELARVE ASJAKOHASES PEATÜKIS KAVANDATUD ASSIGNEERINGUTEGA? | ei kohaldata |

6.1 | KAS PROJEKTI SAAB RAHASTADA JOOKSVA EELARVE PEATÜKKIDE VAHEL ASSIGNEERINGUTE ÜMBERPAIGUTAMISEGA? | ei kohaldata |

6.2 | KAS ON VAJA LISAEELARVET? | JAH EI |

6.3 | KAS ASSIGNEERINGUID ON VAJA KAVANDADA TULEVASTES EELARVETES? | JAH EI |

MÄRKUSED: Meede ei mõjuta rahaliselt eelarve kulusid ega tulusid. |

[1] Nõukogu 19. juuli 1982. aasta otsus 82/530/EMÜ, mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi (EÜT L 234, 9.8.1982, lk. 7).

[2] EÜT L 73, 27.3.1972, lk 1.

[3] EÜT L 68, 15.3.1973, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EMÜ) nr 1174/86 (EÜT L 167, 24.4.1986, lk 1).

[4] Nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta otsus 2000/665/EÜ, millega pikendatakse otsuse 82/530/EMÜ, mille kohaselt Ühendkuningriik võib lubada Mani saare pädevatel asutustel kohaldada lambaliha ning veise- ja vasikaliha puhul eriimpordilitsentside süsteemi, kohaldamise aega (EÜT L 278, 31.10.2000, lk 25).

[5] EÜT L 68, 15.3.1973, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EMÜ) nr 1174/86 (EÜT L 167, 24.4.1986, lk 1).

[6] EÜT L 234, 9.8.1982, lk 7. Otsust on viimati muudetud otsusega 2000/665/EÜ (ELT L 278, 31.10.2000, lk 25).

[7] EÜT L 160, 26.6.1999, lk 21. Määrust on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1782/2003 (ELT L 270, 21.10.2003, lk 1).

[8] EÜT L 341, 22.12.2001, lk 3. Määrust on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1782/2003 (ELT L 270, 21.10.2003, lk 1).