ÜHISTEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

ELi ja Vaikse ookeani piirkonna arengupartnerluse uutmine

1. EL ja Vaikse ookeani piirkond

Vaikse ookeani piirkond muutub geostrateegiliselt järjest olulisemaks, samuti kasvab üldine teadlikkus sellest, et Vaikse ookeani saared on kliimamuutustele väga vastuvõtlikud. Kõik see on muutnud selle piirkonna ELi ja mitme tema strateegilise partneri, nagu Ameerika Ühendriikide, Jaapani, Hiina, Venemaa ja India uueks strateegiliseks välispoliitika partneriks. Ka muud kahepoolsed partnerid ja mitmepoolsed institutsioonid on kindlustanud oma kohalolekut piirkonnas.

Enamik ELi liikmesriike on jätnud välispoliitika huvide kaitsmise ja tagamise piirkonnas ELi hooleks. EL peab korrapärast poliitilist dialoogi nii riigi kui ka piirkondlikul tasandil ning on Vaikse ookeani piirkonnas mõjukas rahastaja ja partner.

ELi partnerlustega Vaikse ookeani piirkonnas on hõlmatud 15 sõltumatut saareriiki,[1] 4 ülemeremaad ja -territooriumi (ÜMTd),[2] Vaikse ookeani saarte foorum ning Austraalia ja Uus-Meremaa, kes on foorumi olulised liikmed ja ELi seisukohti jagavad partnerid.

Üleilmse tegutsejana on ELi eesmärk uuta ja viia oma partnerlused üksnes rahastaja-abisaaja tasemest kaugemale. Selles suunas tehti esimene samm 2006. aasta ELi Vaikse ookeani piirkonna strateegiaga,[3] mille tulemusena peetakse nüüd ELi ja Vaikse ookeani saarte foorumi dialoogi ministrite tasandil.

EL peaks suurendama oma arengupoliitika mõju kooskõlas ELi muutuste kavaga[4] ja tugevdama oma positsiooni piirkonna teise rahastajana Austraalia järel[5]. See annab ELile võimaluse lihvida partnerluse poliitilist mõõdet, tõhustades oma dialoogi Vaikse ookeani piirkonna riikidega nii konkreetsete riikide kui ka piirkonna ja mitmepoolsel tasandil, et tugevdada koostööd inimõiguste, demokraatia, hea valitsemistava ja säästva arengu valdkonnas, ning tagada ÜRO harta ja rahvusvahelise õiguse järgimine täies ulatuses kõikjal maailmas.

Toetudes Cotonou lepingule[6] ning ELi Vaikse ookeani piirkonna strateegia rakendamisel saadud kogemusele, keskendutakse käesolevas ühisteatises ELi ja selle piirkonna riikide suhete arendamisele ning tehakse ettepanek mitme meetme kohta tõhusamaks Vaikse ookeani piirkonna ja ELi vaheliseks koostööks, mille põhieesmärgid on järgmised:

· parandada arengu, kliimameetmete ja muude ELi poliitikavaldkondade, nagu kaubandus, keskkond, kalandus, teadusuuringute või inimõiguste ja demokraatia toetamise vahelist ühtsust,

· kohandada ja ratsionaliseerida ELi ametliku arenguabi andmise kanaleid ning kliimameetmetega seotud täiendavaid rahalisi vahendeid, et suurendada Vaikse ookeani piirkonnas lisaväärtust, mõju, tõhusust ja parandada tulemusi,

· toetada Vaikse ookeani ülemeremaade ja -territooriumide edukat lõimumist piirkonnas ja parandada nende suutlikkust edendada ELi väärtusi ning saada inimarengut toetavaks kaasava ja jätkusuutliku majandusskasvu mootoriks piirkonnas,

· panna Vaikse ookeani piirkonna riikidega ÜROs ja muudel rahvusvahelistel foorumitel paika konstruktiivne tegevuskava ühist huvi pakkuvates küsimustes,

· ühendada jõud ELi seisukohti jagavate partneritega, et tegeleda peamiste inimõiguste küsimustega ja aidata kindlustada demokraatia protsessi piirkonnas.

ÜRO raames tehtud ühise töö tulemusi, tõhustatud poliitilist koostööd ja allpool esitatud poliitikaettepanekute rakendamist tuleks võtta arvesse aastateks 2014–2020 Vaikse ookeani piirkonna riikide, territooriumide ja piirkonna jaoks koostatavates ELi arengukoostöö programmides ning neid peaks kasutama ELi Vaikse ookeani piirkonda käsitleva strateegia uutmise alusena.

2. Vaikse ookeani piirkonna ainulaadsus

2.1. Väiksus, tohutu ulatus, mitmekesisus ja haavatavus

Vaikse ookeani saareriikides ja territooriumidel elab kokku kümme miljonit inimest. Piirkonna pindala on 552 000 km2, mida ümbritseb 30 miljonil ruutkilomeetril laiuv majandusvöönd. Tegemist on alaga, mis asub ELi suhtes kaugemal kui ükski teine piirkond.

Enamik Vaikse ookeani saareriike ja territooriume on väikesed saareriigid. Neist kümme kuuluvad maailma 15 väiksema majandusega riigi hulka, kolme näol on aga tegemist atollidega, mille pind ulatub vaevalt üle merepinna ning väike elanikkond on pillutatud suurte maa-alade peale laiali. Nende loodus-, finants-, institutsionaalsed ja inimressursid on piiratud, oskustööliste rände määr on kõrge ning teenuste osutamise ja kaupade impordi kulud väga suured. Paljude Vaikse ookeani saareriikide ja territooriumide majandus sõltub suures osas loodusvarade kasutamisest saadavast tulust, nagu välisalustele müüdud kalapüügilitsentsid. Neis domineerib avalik sektor, kuigi mõnedes neist on riigijuhtimine nõrk, erasektori rahastamisvõimalused piiratud ja mastaabisäästu saavutamine keeruline. Isoleeritus ja piiratud kaubandusvõimalused suruvad need riigid maailma kaubanduse äärealadele. Vaikse ookeani saareriikide ja territooriumide sõltuvus abist ja killustatus kujutavad endast arengu jaoks olulist probleemi.

Konfliktist toibuva Ida-Timori ees seisavad mitme arenguriigiga sarnased struktuurilised piirangud. Riik on vaid osaliselt integreeritud Vaikse ookeani saarte foorumi institutsioonilisse struktuuri ning soovib liituda Kagu-Aasia Maade Assotsiatsiooniga (ASEAN). Vaikse ookeani ülemeremaad ja -territooriumid on arengutasemelt ELi keskmise lähedal ning püüdlevad piirkonnas suurema integratsiooni suunas.

Paapua Uus-Guinea ja Fidži moodustavad maismaapinnast kokku 88,6 %, sisemajanduse koguproduktist (SKPst) 70 % ja Vaikse ookeani saareriikide ja territooriumide elanikkonnast 74,5 %. Fidži on ilma põhiseadusliku korrata 2006. aastast alates, kuid on aeglaselt siirdumas demokraatia poole. Samal ajal on Paapua Uus-Guineal plaanis investeerida riigi juhtimisse selliselt, et ta saaks võimalikult suurt kasu oma suurtest loodus- ja inimressursside varudest ja oma arenevast, laias ulatuses välismaalastele kuuluvast ettevõtlussektorist.

2.2. Arengusaavutused ja kliimamuutuste mõju

Vaikse ookeani piirkonna tõeline väärtus peitub selle ainulaadses elurikkuses ja mitmekesistes ökosüsteemides, mis on sealse elanikkonna eluks kesksel kohal. Ida-Melaneesia saared, Uus-Kaledoonia ja Polüneesia-Mikroneesia on tõelised elurikkuse koondumispaigad.

Samal ajal aga on saastatus, üleekspluateerimine, elupaikade teisenemine ja sissetungivad liigid ookeaniressursse kahjustanud. Troopilised metsad on nende hävitamise ja seisundi halvenemise tõttu ohus.

Kogu piirkond on vastuvõtlik loodusõnnetustele, mis võivad tuua kaasa olulisi inim- ja materiaalseid kaotusi.

Demograafiline suundumus survestab keskkonna- ja sotsiaalset tasakaalu veelgi. Noorele ja kiiresti kasvavale elanikkonnale on vaja luua haridus-, tööhõive- ja sissetulekuvõimalused. Oskustööliste ränne on peamine arengupiirang, kuid samal ajal moodustavad rahaülekanded Vaikse ookeani piirkonna majanduses olulise osa. Suur osa Vaikse ookeani saarte elanikest elab praegu Austraalias, Uus-Meremaal või mujal.

Demokraatiapõhimõtteid ja inimõigusi järgitakse pea kogu piirkonnas. Ainukeseks erandiks on pärast 2006. aasta riigipööret Fidži. Samal ajal on Vaikse ookeani riigid visad ratifitseerima inimõiguste konventsioone. Samuti on seal levinud sooline vägivald ning naiste tagasihoidlik osalemine otsustamisprotsessis.

Vaikse ookeani riigid toibuvad tasapisi ülemaailmsest kriisist. Siin ollakse suures osas tänu võlgu Aasia jätkuvale kiirele majanduskasvule. Erasektori taastumisvõime on endiselt nõrk. 2010. aastal kasvas majandus keskmiselt 0,8 % ning 2011. aastaks prognoositakse selleks 1,7 %. Prognoosid 2012. aastaks on tagasihoidlikud, välja arvatud ressursside poolest rikaste riikide (Paapua Uus-Guinea, Saalomoni Saared ja Nauru) ja Vanuatu puhul. Prognoositakse turismi arenemist ja riigist lahkunute rahaülekannete taastumist. Majanduskasvu ohustab peamiselt inflatsioon, mille põhjuseks on kõrged kütuse ja toiduainete hinnad. Ida-Timoris tõi naftatuludest rahastatud avaliku sektori kulutuste suurenemine 2010. aastal kaasa 9,5 % SKP kasvu. 2011. ja 2012. aastal prognoositakse kasvu kiirenemist. Samal ajal aga on enamikus Vaikse ookeani piirkonna riikides päevakorras makromajanduse stabiilsuse küsimus ning eriti olulisel kohal on laenusuutlikkus.

Paapua Uus-Guinea on kõikide aastatuhande arengueesmärkide täitmise ajakavast maas, muud Vaikse ookeani piirkonna riigid on teinud edusamme laste suremuse vähendamisel. Teiste eesmärkide täitmisel edusammud varieeruvad. Ida-Timoris on olnud eesmärkide täitmine ebaühtlane: vaesuse vähendamisel on oluliselt edasi liigutud, kuid tervishoiunäitajate osas on tulemused halvad seetõttu, et suur osa elanikkonnast kannatab toiduga kindlustamatuse all.

Põhipiiranguks on energiaga varustatus. Vaikse ookeani väikesed saareriigid sõltuvad suures osas imporditavatest naftatoodetest, mis on peamised energiaallikad. Hindade volatiilsus rahvusvahelistel turgudel ning kõrged tarne- ja transpordikulud koormavad rängalt riigieelarveid ning moodustavad suure osa avalike teenuste osutamise ja ettevõtjate tegevuskuludest, mis tõstab toiduainete ja elektrienergia hindu. Taastuvenergia tehnoloogiad on pakkunud alternatiivseid võimalusi energia tootmiseks. Samas aga kujutavad nii energia pakkumine (kättesaadavus ja juurdepääs) kui ka nõudlus (vastuvõetav hind) Vaikse ookeani riikide elanikkonna energiajulgeolekule järjest suuremat ohtu. See ajendas 2009. aastal sõnastama dokumendi „Tegevusraamistik Vaikse ookeani piirkonna energiajulgeoleku kohta”. Üksnes umbes 30 %-l elanikkonnast on olemas elektriühendus ja suur osa sellest on keskendunud linnapiirkondadesse. Kõige halvem ühendatus (alla 25 %) on Paapua Uus-Guineas, Saalomoni Saartel ja Vanuatus ning kõige parem (üle 95 %) Cooki saartel, Guamis, Naurus, Niues, Põhja-Mariaanidel, Samoas, Tongas, Tokelaus ja Tuvalus.

Kliimamuutus on Vaikse ookeani piirkonda mõjutanud aastakümneid. Kuid loodusõnnetused, nagu troopilised tsüklonid ja üleujutused, on muutunud sagedasemaks ja intensiivsemaks. Meretaseme tõus, merevee sissetung ja rannikualade erosioon vähendab eluasemete ehitamiseks kasutada olevat maapinda, ohustab taristut, kahjustab vesiviljelust ning mõjutab mageveevarusid ja põllumajandust. Juurdepääs puhtale veele ja kanalisatsioonile on enamikus Vaikse ookeani saareriikides ja territooriumidel endiselt probleemne ning põhjustab eelkõige kaugeimatel saartel elavatel naistel, lastel ja kogukondadel raskeid terviseprobleeme. Veetemperatuuri tõus ja ookeanivee hapestumine on pannud juba niigi kahjustada saanud elurikkuse ja ökosüsteemid, eelkõige korallrifid, täiendava surve alla. See aga muudab piirkonna kliimamuutuste suhtes veelgi vastuvõtlikumaks. Suurtel saartel kogetakse sisemaa piirkondades kliimamuutuste mõju põudade, maalihete või üleujutuste intensiivistumise näol. Kliimamuutustega kohanemine, sealhulgas ökosüsteemipõhine käsitus, võib parandada teenuste osutamist, juurdepääsu taastuvenergiale ja valmisolekut loodusõnnetusteks. Kohanemismeetmed võivad toimida arengu mootorina kõikides Vaikse ookeani piirkonna riikides. Loodusõnnetuste ohu ökosüsteemi kaitse kaudu vähendamise põhimõte seisneb selles, et loodus ise rakendatakse probleemi lahendamise teenistusse. Lisaks võivad kohanemismeetmed aidata parandada valmisolekut loodusõnnetusteks isegi siis, kui tegemist ei ole otse kliimamuutuste põhjustatud õnnetusega.

Paapua Uus-Guineal on põlisvihmametsa veel kõvasti alles, kuid sellega kaetud alad vähenevad kiiresti. Paljude silmis on selle põhjuseks muude tegurite hulgas ebaseaduslik raie. Paapua Uus-Guinea saaks aidata kaasa ülemaailmse kliimamuutuste mõju leevendamisele, liikudes jätkusuutliku raie poole metsamajandamist ja maakasutust käsitlevate õigusaktide parandamise kaudu.

Kliimamuutused vallandavad mõjude ahelreaktsiooni, sealhulgas julgeoleku- ja soolise võrdõiguslikkuse küsimustes. ÜRO Julgeolekunõukogu on toonud välja asjaolu, et veetaseme tõusu tõttu kaotatava territooriumiga, eriti väikeste madalal paiknevate saareriikide puhul, võivad kaasneda julgeolekutagajärjed[7]. EL on rõhutanud, et kliimamuutustel on olulised julgeolekutagajärjed, sest need toimivad ohu mitmekordistajana, süvendades pingeid seoses maa, vee, toidu- ja energiahindadega ning tekitades rändesurvet ja kõrbestumist[8]. Samal ajal mõjutavad kliimamuutused naisi ja mehi erinevalt. Sellest lähtuvalt on Vaikse ookeani piirkonna ministrid kinnitanud vajadust võtta paremini arvesse naiste teadmisi, kogemusi ja prioriteete, et töötada välja tõhus kliimamuutuste strateegia. Tunnustades, et sooline ebavõrdsus ja inimõiguste rikkumine pärsib riigi võimekust tegeleda kliimamuutuste tagajärgedega, kutsusid ministrid Vaikse ookeani piirkonna valitsusi täitma selles valdkonnas võetud kohustusi[9].

Prognooside kohaselt peaks kliimamuutuste mõju intensiivistuma. Kliimamuutused õõnestavad arengusaavutusi ning õiglast ja jätkusuutlikku majanduskasvu ning muudavad aastatuhande arengueesmärkide saavutamise Vaikse ookeani piirkonnas palju raskemaks. Terved riigid võivad muutuda elamiskõlbmatuks või isegi kaduda, mis toob kaasa rände ja rahvaste ümberasumise.

2.3. Vaikse ookeani piirkonna enda võimalused arenguga seotud probleemide lahendamiseks

Vaikse ookeani saarte elanikud on struktuursete muutustega puutunud kokku sajandeid. Aja jooksul on riigid ise leidnud lahendusi ning Vaikse ookeani saareriigid ja territooriumid on sageli ühendanud piirkondlikult jõud sellistes küsimustes nagu poliitiline koostöö, finants-, arengu-, kaubandus- kalandus-, julgeolekuküsimused, õigusaktide jõustamine, inimõigused, keskkond, energia, sotsiaal- ja kultuuriküsimused, transport, taristu, teadusuuringud, telekommunikatsioon jne.

Vaikse ookeani saareriigid ja territooriumid on tegelenud ka kliimamuutustega. Näiteks on meretaseme tõusuga kohanemiseks istutatud mangroove, kaitstud korallriffe, rajatud mere eest kaitsevalle, veehoidlaid ja magestamise rajatisi, välja arendatud uusi põllukultuure, edendatud põllukultuuride mitmekesistamist või ümber paigutatud taristuid ja ümber asustatud elanikke. Teatavad riigid võtavad rännet arvesse oma kohanemismeetmetes. Piirkondlik koostöö on märkimisväärne. Näiteks on Mikroneesia riigid ja territooriumid võtnud projekti „Micronesia Challenge” raames kohustuse säilitada 2020. aastaks 30 % kaldalähedastest rannikuvetest ja 20 % metsamaast. Samuti on kliimamuutuste meetmete ning loodusõnnetuse ohu vähendamise ja ohjamise jaoks olemas ulatuslikud piirkondlikud raamistikud.

Piirkonnas tegutsevate rahastajate ja arengupartnerite arv on küll suhteliselt väike, kuid kasvab. Austraalia ja Uus-Meremaa on Vaikse ookeani saarte foorumi liikmed ning ühtlasi kõige olulisemad kahepoolsed rahastajad. Peamine mitmepoolne partner on Aasia Arengupank. Ameerika Ühendriigid kasutavad Vaikse ookeani põhjaosas koostööleppeid (nn compacts). Taiwan, Jaapan ja Korea on oma abi suurendamas. Hiina roll on Vaikse ookeani piirkonnas aina kasvamas. Ka muud kahe- ja mitmepoolsed partnerid on oma osa suurendamas.

Vaikse ookeani piirkonna liidrid koostasid rahastajate jaoks arengu koordineerimise parandamist käsitleva „Cairns Compact” nimelise projekti. Projekti eesmärk on vähendada abi killustatust, lihtsustada abi haldamist ja parandada selle tõhusust, kasutades rohkem riigi olemasolevaid süsteeme ja mitmeaastaseid rahastamiskohustusi, ühendatud rahalisi vahendeid, abi rakendamise delegeerimist ja ühist analüüsimist. Vaikse ookeani saarte foorumi sekretariaat koordineeris koos oma arengupartneritega teekaardi koostamist, et parandada foorumi liikmeteks olevates riikides riiklike kulutuste haldamist, hankemenetlusi, aruandlust ja järelevalvesüsteeme, et riigi olemasolevaid süsteeme kasutataks laialt ametliku arenguabi, sealhulgas eelarvetoetuse kanaliseerimiseks, kui abikõlblikkuskriteeriumid on täidetud.

Vaikse ookeani piirkonna liidrid kinnitasid 2011. aastal taas, et kliimamuutused on piirkonna suurim oht ning rõhutasid vajadust leida vahendeid nendega kohanemise rahastamiseks. Selleks et parandada riikide juurdepääsu kliimamuutustega seotud rahalistele vahenditele ja nende vahendite haldust, soovitasid foorumi majandusministrid võtta rahastamisviisi aluseks abi tõhususe põhimõtted ning arvestada kliimamuutusi riigieelarvetes ja arengukavades. Eesmärk on kasutada nii palju kui võimalik riigi olemasolevaid süsteeme kui kõige tõhusamat abi andmise vormi, eelkõige eraldades eelarvetoetusi.

3. ELi ja Vaikse ookeani piirkonna arengu ja kliimamuutuste alase koostöö parandamine

ELil on oma välistegevuse raames kasutada mitmed poliitikameetmed ja vahendid, mis on Vaikse ookeani piirkonna jaoks igati sobilikud. EL peaks toetuma oma delegatsioonide võrgule ja peakontori töötajatele, et teha end piirkonnas kuuldavaks ühel häälel ja edendada tõhusalt ELi väärtusi ning Vaikse ookeani piirkonna ja ELi ühiseid eesmärke ja huve mitmepoolsetel foorumitel, rahvusvahelistel läbirääkimistel ja suhetes teiste osalejatega. Üleeuroopalised koordineeritud algatused, mis arvestavad Vaikse ookeani piirkonna prioriteetidega, maksimeeriksid kõnealuses piirkonnas ELi välistegevuse lisaväärtust.

Komisjoni teatistes ELi muutuste kava kohta[10] ja tulevase eelarvetoetuse kohta[11] on tehtud ettepanek tõhustada poliitilist raamistikku, et sihipärastada ja suurendada ELi arengukoostöö mõju, edendades riigi olemasolevate süsteemide kasutamist ja eelarvetoetust kus vähegi võimalik koos tõhustatud poliitilise dialoogiga, mis keskendub nii tulemuste kui ka hea valitsemistava parandamisele.

ELi eelarvest ja Euroopa Arengufondist Vaikse ookeani piirkonna riikidele ning Vaikse ookeani ülemeremaadele ja -territooriumidele antav arengu- ja kliimamuutuste abi on oluliselt suurenenud, ulatudes ajavahemikus 2008–2013[12] umbes 785 miljoni euroni.

Vaikse ookeani saareriikide ja territooriumide struktuuripiirangud teevad neist ainulaadsed arenguabisaajad, muudavad ELi abi piirkonna jaoks eriti oluliseks ning seavad ELi ette lahendamiseks mitmed omavahel seotud probleemid. Eesmärk on:

· suurendada finantskohustusi piirkonnas, parandades ja täiendades olemasolevat ametliku arenguabi suurust, millest kliimamuutuste osa moodustab rahvusvaheliste läbirääkimiste käigus välja käidud summadest õiglase osa, ning edendades investeerimisvahendeid muudest allikatest,

· süvendada poliitilist dialoogi ja kohandada rakendamise viise, et tõhusamalt toetada reformi Vaikse ookeani partnerite piiranguid ja eripärasid arvesse võttes, et hõlbustada suurendatud finantsabi jaoks vajalikku vastuvõtuvõimet,

· tõhustada koordineerimist ja vähendada abi killustatust Vaikse ookeani piirkonnas,

· parandada koordineeritust ÜROs, eelkõige kliimamuutuste küsimustes,

· tagada, et ka muu kui arengupoliitika aitab jätkuvalt kaasa Vaikse ookeani piirkonna ja ELi uuendatud arengupartnerlusele, et majanduskasv käiks käsikäes hea valitsemistava ning ühiste väärtuste jätkusuutlikkuse ja ühise vastutusega.

3.1. Finantskohustuste suurendamine

Komisjoni hallatavad ELi vahendid on Vaikse ookeani piirkonna vajadustega võrreldes piiratud. Ka ELi liikmesriigid peaksid võtma kahepoolseid finantskohustusi, mille keskmes oleksid eelkõige kliimamuutused. Pärast kliimamuutuseid käsitleva ühisdeklaratsiooni[13] vastuvõtmist käivitasid komisjon ja foorumi sekretariaat ühisalgatuse[14]. Koostöös Vaikse ookeani piirkonna, ELi liikmesriikide ja institutsioonidega on ettevalmistamisel tegevuskava, et viia ellu ühisalgatuses seatud eesmärgid, et tagada ELi koordineeritud tegutsemine Vaikse ookeani piirkonnas, ühendada ametlik arenguabi ja täiendavad kliimamuutustega seotud rahalised vahendid, aktiveerides muu hulgas investeeringute rahastamist.

Lisaks sellele, et EL aitab kaasa kliimamuutustega seotud meetmetele ja institutsionaalsele arengule, võimaldavad ELi geograafilised ja temaatilised programmid Vaikse ookeani saareriikidel ja territooriumidel pääseda juurde kliimamuutustega seotud rahastamise lisaallikatele (roheline kliimafond, ettevõtlussektor, CO2-turg…).

Programmide koostamine ja poliitiline dialoog on jätkuvalt põhivahendid, mida kasutatakse koostööprioriteetide kindlaksmääramiseks. EL peaks koos muude rahastajatega jätkama Vaikse ookeani saareriikide ja territooriumide toetamist nende püüdlustes parandada riiklikke arengukavasid ja sektoripõhist poliitikat, et tagada tulemustele orienteeritud areng ja kliimamuutustega kohanemisele ja nende mõju leevendamisele suunatud strateegiad, tagades samal ajal suuremate abisummade usaldusväärse juhtimise ja jätkusuutlikud tegutsemistavad.

3.2. Vaikse ookeani eripärasid arvestavad rakendamismeetodid

ELi muutuste kavas tehakse ettepanek keskenduda ELi koostöös kõige rohkem kolmele sektorile, et tagada maksimaalsed tulemused ja mõju. Suuremate saareriikide puhul on kahele või kolmele sektorile keskendumine õigustatud, kuid enamiku väiksemate saarte puhul tuleks piirduda vaid ühega.

Vaikse ookeani saareriikide ja territooriumide struktuuriliste piirangute tõttu tuleb rakendamise viise kohandada ning piirata projektide kasutamist väiksematele ametiasutustele tekkiva ülekoormuse tõttu.

Sektoripõhised programmid ja eelarvetoetus sobivad paremini jätkusuutlike tulemuste elluviimiseks, sest need on kooskõlas riiklike arengukavadega ja sektoristrateegiatega ning aitavad poliitilise dialoogi ja korrapäraste tulemushinnangute kaudu kaasa osutatud teenuse parandamisele ning institutsionaalsete, tegevuspoliitika ja õigusloometulemuste saavutamisele. Usaldusväärsete riiklike arengukavade ja sektoristrateegiate kindlaks määramine, riigi rahanduse juhtimise tõhustamine ja usaldusväärse makromajandusliku raamistiku järgimine on soodustanud eelarvetoetuse andmist Uus-Kaledoonias, Pitcairnis, Samoas, Saalomoni Saartel, Tongas, Tuvalus ja Vanuatus.

ELi rahastatavat piirkondlikku koostööd Vaikse ookeani piirkonnas toetavad hästi toimivad piirkondlikud organisatsioonid, kellel on oma liikmesriikide poliitiline toetus ning nii rahalised kui ka tehnilised vahendid. Sarnaselt muude rahastajatega on ELi tegevus toetuslepingute kaudu vastavuses nende organisatsioonide strateegilise tööprogrammi ja tõhusa tulemustele orienteeritud järelevalvesüsteemiga.

ELi abi elluviimist jätkatakse projektide kaudu, kui muude meetodite abikõlblikkusnõuded ei ole täidetud. Abist toetatakse ka kodanikuühiskonna ja ettevõtlusühingute eestveetavaid algatusi, teatavaid eraldiseisvaid projekte jne.

3.3. Suutlikkuse arendamine ja tulemuslikkuse suurendamine

Mitme Vaikse ookeani piirkonna riigi ametiasutused seisavad silmitsi struktuuriliste piirangutega, mis vähendavad nende suutlikkust parandada sektoripoliitikat, riigi rahanduse juhtimist või võtta arengustrateegiates arvesse kliimamuutusi. Piirkondlikel organisatsioonidel peab nende probleemide lahendamisel olema keskne koht. EL peaks edasi toetama piirkondlikke organisatsioone nende liikmete abistamisel oma poliitika kujundamisel, planeerimisel ja elluviimisel, nagu ka abi haldamisel ja rakendamisel, eelkõige sellistes valdkondades nagu kliimamuutustega kohanemise ja nende mõju leevendamise meetmed. Samuti tuleks toetada ELi ja Vaikse ookeani piirkonna partnerlusi, et jagada konkreetseid teadmisi ja hõlbustada institutsionaalset arengut.

3.4. Parem koordineeritus ELis ja muude partneritega

ELi liikmesriikide kohalolek Vaikse ookeani piirkonnas on piiratud. See lihtsustab ELi-üleste ühiste programmide koostamise ning arengu- ja kliimamuutustega seotud vahendite ühendamise väljavaadete kaardistamist. Mis puutub ELi väliste partnerite koordineerimisse, siis Austraalia ja Uus-Meremaaga toimub ulatuslik ja järjest tihedam koostöö koordineerimine, mis hõlmab tööjaotust ja kahesuunalist koostöö delegeerimist. Selliselt kasutatakse optimaalselt ära suhtelised eelised ja antakse eeskuju muudele, mitte EList pärit partneritele. Austraalia on esimene väljastpoolt Euroopat rahastaja, kellega ELil on leping abialase koostöö delegeerimise kohta. See võimaldab Austraalia rahvusvahelise arengu agentuuril (AusAID) ja komisjonil toetuda üksteise teadmistele ja parandada tulemuslikkust.

3.5. Kliimamuutustega seotud küsimuste parem koordineeritus ÜROs

Alates ühisdeklaratsiooni (2008) ja ühisalgatuse (2010) sõlmimisest on Vaikse ookeani piirkonna ja ELi kliimamuutuste alase koostöö järjest tugevnenud. See on viinud Vaikse ookeani saareriikide, Väikeste Saareriikide Liidu (AOSIS) ja arengumaade hulka kuuluvate väikeste saareriikide ühise käsituseni ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioonis. Kliimamuutustega kohanemise ja nende mõju leevendamise osas peaksid Vaikse ookeani saared ja EL jätkama ühisseisukohtade edendamist piirkondlike institutsioonide kaudu.

Vähim arenenud riigid, AOSIS ja EL olid Durbanis peetud ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni läbirääkimistel kaugelulatuvate tulemuste saavutamise soovi osas ühel meelel, mida kajastati ka ühisavalduses. EL peaks tugevdama ka edaspidi seda liitu vähim arenenud riikide ja AOSISega, et survestada rohkem teisi läbirääkimispartnereid, et need seaks leevendamise ja kohanemise küsimustes kõrgemaid eesmärke.

4. Ühtsema ELi poliitika edendamine Vaikse ookeani piirkonnas

Toetudes Cotonou lepingule ja ELi Vaikse ookeani piirkonna strateegia elluviimisel saadud kogemustele, töötab EL piirkonnale välja integreeritumat välispoliitikat ja meetmeid. Samuti töötatakse Vaikse ookeani piirkonda käsitleva ühtsema tegevuskava suunas, pidades silmas programmide koostamist aastateks 2014–2020.

Kaubandus- ja kalanduskoostöö nagu ka teadus- ja kõrghariduskoostöö kaudu on võimalik oluliselt parandada ELi poliitika ühtsust piirkonnas.

· ELi ja Vaikse ookeani vaheline kaubanduskoostöö on märkimisväärne. Tuginedes Paapua Uus-Guinea ja Fidžiga sõlmitud partnerluse vahelepingule ja muude riikide turulepääsu pakkumistele, jätkab EL töötamist kõikide piirkonna riikidega laiaulatusliku kaubandus- ja arengulepingu sõlmimise suunas. Vaikse ookeani AKV liidrid on seadnud 2012. aasta majanduspartnerluslepingutega seotud läbirääkimiste eduka lõpuleviimise tähtsaks prioriteediks. Kui läbirääkimised ei jõua 2012. aastal lõpule, on Vaikse ookeani AKV riikidel võimalik ühineda partnerluse vahelepinguga, milles on selline võimalus sõnaselgelt ette nähtud.

· ELi ja Vaikse ookeani piirkonna vaheline kalanduskoostöö toetub suurel määral EAFi vahenditele ning kolmele kahepoolsele kalanduspartnerluslepingule ja mitmepoolsele kalanduskoostööle Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjoni raames. EL pingutab rohkem, et toetada jätkusuutlikku kalandustööstuse arengut ja võidelda ebaseadusliku, reguleerimata ja teatamata jäetud kalapüügiga. Tõhustada tuleks Vaikse ookeani piirkonna ja ELi vahelist ühistööd kalandusvaldkonna heade juhtimistavade vallas Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjoni raames. Vaikse ookeani piirkonna jaoks saaks kaaluda laiaulatusliku kalandusstrateegia koostamist. Seda saaks rakendada ELi (kalandus-, arengu-, keskkonna- ja teadusuuringute valdkonna) vahendite tõhusa kasutamise kaudu.

· EL on teadusuuringute raamprogrammi kaudu parandamas oma teadusuuringute alast võimekust Vaikse ookeani piirkonnaga seotud küsimustes, toetab selle piirkonna teadusuuringute algatusi ning edendab ELi ja Vaikse ookeani piirkonna partnerite vahelist koostööd.

· Erasmus Munduse programm pakub koostöövõimalusi kõrghariduse valdkonnas.

EL võtab oma selle piirkonna poliitikas rohkem arvesse inimõigusi, demokraatia toetamist ja head valitsemistava.

· EL tugevdab koostööd partneritega, kes jagavad tema seisukohti, et toetada inimõiguste konventsioonide ning Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuudi ratifitseerimist ja rakendamist. EL pöörab erilist tähelepanu selliste küsimuste lahendamisele nagu sooline vägivald ja naiste väga väike osalemine otsustusprotsessis selles piirkonnas.

· EL jätkab ka edaspidi vajaduse korral valimisvaatlusmissioonide kasutamist ja ühendab oma jõupingutused tema seisukohti jagavate partneritega, et töötada välja koordineeritud strateegia Fidžis demokraatia taastamiseks ning lepitusprotsesside ja konflikti ennetusalgatuste toetamiseks kogu piirkonnas.

· EL jätkab Vaikse ookeani saareriikide ja territooriumide toetamist valitsemissüsteemide tugevdamisel, sealhulgas keskkonna- ja ressursijuhtimisel, toetades muu hulgas rahvusvahelise mäetööstuse läbipaistvuse algatuse täitmist.

Selleks et ELil oleks võimalik kliimameetmeid oma poliitikas paremini arvesse võtta, töötab EL välja Vaikse ookeani piirkonna laiaulatusliku kliimadiplomaatia strateegia, et ELi osalejatel, liikmesriikidel ja nende riikide diplomaatilistel teenistustel oleks võimalik tegeleda kliimamuutustega seotud küsimustega kõigil poliitilistel tasanditel, elavdada ja toetada kliimameetmete rakendamist ning pöörata tähelepanu kliimamuutuste ja rahvusvahelise julgeoleku vahelistele seostele Vaikse ookeani piirkonnas.

5. Soovitused meetmeteks

EL on end Vaikse ookeani piirkonnas sidunud nii poliitilises plaanis kui ka mõjuka arengupartnerina. Olukorras, kus ressursse jääb aina napimaks, tuleb parandada abi tõhusust ja tulemuslikkust, keskendudes valdkondadele, kus mõju on tuntav ja ELi tegevuse lisaväärtus suur, ning kasutades mehhanisme, mis tagavad abi tõhusa rakendamise.

(1) ELi ning Vaikse ookeani saareriikide ja territooriumide, Vaikse ookeani piirkondlike organisatsioonide ja ELi seisukohti jagavate partnerite vaheline korrapärane dialoog peaks aitama kaasa ühisseisukohtade kujundamisele. Eesmärk on tagada ÜRO harta ja resolutsioonide järgimine kogu maailmas, hõlbustada konfliktidele püsiva ja rahumeelse lahenduse leidmist ning parandada arengu- ja kliimamuutuste alast koostööd, eelkõige ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni läbirääkimiste raames.

(2) 2012. aastaks on kõigile Vaikse ookeani piirkonna riikidele lisaks EAFist aastateks 2008–2013 ettenähtud vahenditele eraldatud täiendavaid ELi vahendeid kliimamuutustega seotud meetmete rahastamiseks. Mõnedele riikidele on eraldatud lisavahendeid ka aastatuhande arengueesmärkide algatusest. ELi arengukoostöö programmide koostamisel aastateks 2014–2020 annab Euroopa välisteenistus koos komisjoni talitustega ELi liikmesriikidele võimaluse töötada Vaikse ookeani piirkonnas välja ühised programmid ning luua ELi-ülene mehhanism, mille abil saaks ühendada ELi ja kahepoolsed vahendid, et täiendavalt toetada kliimamuutustega kohanemist ja nende mõju leevendamist.

(3) ELi toetus kliimamuutuste mõju leevendamiseks piirkonnas, eriti Paapua Uus-Guineas ja Saalomoni Saartel, peaks tugevdama koostoimet metsaõigusnormide täitmise järelevalve, metsahalduse ja puidukaubanduse (FLEGT) ning arengumaades raadamisest ja metsade seisundi halvenemisest tulenevate heitkoguste vähendamise vahel.

(4) ELi abi Vaikse ookeani saareriikidele ja territooriumidele tuleks kanaliseerida kõige sobilikumal viisil, sealhulgas eelarvetoetusena või erinevaid viise kombineerides. Kõige sobivam viis tuleks kindlaks määrata igal üksikul juhul eraldi. Komisjoni esildatud ELi eelarvetoetust käsitlevates uutes suunistes tunnustatakse arengumaade hulka kuuluvate väikeste saareriikide ja ÜMTde vajadusi ja eripärasid.

(5) EL peaks edendama abi tulemuslikkuse põhimõtteid kooskõlas Busani kõrgetasemelise foorumi järelduste ja kohustustega, sealhulgas tööjaotus ja ühiste programmide koostamine. Samuti tuleks toetada delegeeritud koostööd ELi seisukohti jagavate partneritega Vaikse ookeani piirkonnas. Sektori tasandil peaks EL kaasama muid rahastajaid, kasutades selleks partnerriikide poliitika toetamiseks ühiseid programme, ühisnäitajaid, väljamaksete kriteeriume, hinnanguid ja poliitilist dialoogi partnerriikide valitsustega.

(6) Toetudes foorumi majandusministrite suunistele ja kooskõlas „Cairns Compact” algatusega peaks EL püüdma muude partneritega välja töötada meetodi, kuidas parandada Vaikse ookeani saarte juurdepääsu kliimamuutustega seotud rahalistele vahenditele ja nende vahendite juhtimist. Seda meetodit tuleks katsetada, eesmärgiga kasutada seda kogu piirkonnas.

(7) EL peaks pidama dialoogi muude rahastajatega aastatuhande arengueesmärkidega seotud sektorites, mis on eriti vastuvõtlikud kliimamuutustele (nt vesi, kanalisatsioon ja taastuvenergia). EL peaks edendama nendes sektorites algatusi, et toetada keskkonnasäästlikku majanduskasvu, kasutades muu hulgas Vaikse ookeani piirkonna infrastruktuuri rahastamisvahendit.

(8) Selleks et Vaikse ookeani partnerite suutlikkus ei satuks liialt suure surve alla, peaks EL edendama muude partneritega ühismissioone, mida koordineerivad Vaikse ookeani saareriigid ja territooriumid ning piirkondlikud organisatsioonid.

(9) EL peaks toetama Vaikse ookeani piirkonna ÜMTde püüdlusi teha koostööd oma naabritega, sealhulgas kliimamuutustega seotud küsimustes.

(10) Selleks et maksimeerida Vaikse ookeani piirkonnas tegutsevate ELi delegatsioonide töö tõhusust, hindavad kõrge esindaja ja komisjon, kas vastutust oleks võimalik ümber jaotada ja millist mõju see avaldaks. Ümberjaotamise aluseks võetakse geograafiline lähedus Vaikse ookeani partnerriikidele.

(11) EL peaks jätkama kodanikuühiskonna, kohalike omavalitsuste, erasektori ja teadusringkondade kaasamist piirkonnas tehtavasse koostöösse, toetades piirkondlikke võrgustikke ning Vaikse ookeani piirkonna ja ELi vahelisi partnerlusi ning tekitades eurooplastes huvi ja käivitades nende seas arutelu küsimustes, mis pakuvad Vaikse ookeani saareriikidele ja -territooriumidele ning inimestele ühist huvi.

[1] Cooki saared (ÜROs hääleõiguseta), Mikroneesia Liiduriigid, Fidži, Kiribati, Marshalli Saared, Nauru, Niue (ÜROs hääleõiguseta), Belau, Paapua Uus-Guinea, Samoa, Saalomoni Saared, Ida-Timor, Tonga, Tuvalu ja Vanuatu.

[2] Prantsuse Polüneesia, Uus-Kaledoonia, Pitcairn, Wallis ja Futuna.

[3] Nõukogu järeldused ELi Vaikse ookeani piirkonna strateegia kohta (2743. üldasjade nõukogu – 17.7.2006).

[4] Komisjoni teatis „Muutuste kava ELi arengupoliitika mõju suurendamiseks”, KOM(2011) 637, 13.10.2011.

[5] Vt OECD DCD-DAC - "Development Aid at a glance – Statistics by region – Oceania – 2011 edition"

[6] Cotonou leping kehtib 2020. aastani ja sellega on reguleeritud poliitiline, arengukoostöö ja kaubanduspartnerlus ELi ja 79 Aafrika ning Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna ehk nn AKV riigi vahel.

[7] ÜRO Julgeolekunõukogu avatud arutelu „Rahvusvahelise rahu ja julgeoleku säilitamine: Kliimamuutuste mõju” (juuli 2011) - http://www.un.org/News/Press/docs/2011/sc10332.doc.htm

[8] Nõukogu järeldused ELi kliimadiplomaatia kohta (3106. välisasjade nõukogu – 18.7.2011).

[9] Ministrite õpikoda kliimamuutuste üle toimus samal ajal neljanda Vaikse ookeani piirkonna ministrite kohtumisega naisküsimustes (juuli 2011).

[10] Muutuste kava ELi arengupoliitika mõju suurendamiseks, KOM(2011) 637, 13.10.2011.

[11] Tulevane lähenemisviis kolmandatele riikidele antavale ELi eelarvetoetusele; KOM(2011) 638, 13.10.2011.

[12] EAFist ligikaudu 730 miljonit eurot (millest 70 miljonit eurot Vaikse ookeani ülemeremaadele ja -territooriumidele) ning umbes 56 miljonit ELi eelarvest.

[13] http://www.gcca.eu/usr//Joint-Declaration-PIFS-EU-2008.pdf

[14] http://www.gcca.eu/usr//Protocole-d-entente-Signe-a-Strasbourg.pdf