KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE vastavalt nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ artiklile 395 /* COM/2013/0317 final */





KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE vastavalt nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ artiklile 395 1. Taust Vastavalt nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (edaspidi „käibemaksudirektiiv”) artiklile 395 võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt anda igale liikmesriigile loa võtta erimeetmeid kõnealuse direktiivi sätetest erandite tegemiseks eesmärgiga lihtsustada maksu kogumise menetlust või ära hoida teatavat liiki maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist. Kuna kõnealuse menetlusega on ette nähtud erandid käibemaksu üldpõhimõtetest, peaks sellised erandid olema vastavalt Euroopa Liidu Kohtu varasematele otsustele piiratud reguleerimisalaga ning proportsionaalsed. Komisjonis 3. aprillil 2013. aastal registreeritud kirjaga on Ühendkuningriik taotlenud luba jätkata sellise meetme võtmist, millega tehakse erand käibemaksudirektiivi artiklist 193. Komisjon teavitas 14. mai 2013. aasta kirjas kõnealuse direktiivi artikli 395 lõike 2 kohaselt teisi liikmesriike Ühendkuningriigi taotlusest. 15. mai 2013. aasta kirjas teatas komisjon Ühendkuningriigile, et tal on taotluse hindamiseks olemas kogu vajalik teave. Ühendkuningriik taotleb luba jätkuvalt kohaldada pöördmaksustamist selliste mobiiltelefonide ja integraallülituste seadmete suhtes, mille jaoks ta oli erandi saanud 2007. aasta aprillis[1]. Meede oli ajaliselt piiratud ja selle kehtivus lõppes 30. aprillil 2009. Kõnealust kehtivusaega pikendati seejärel 2011. aasta 30. aprillini[2]. Pärast kõnealust pikendamist taotlesid Saksamaa, Itaalia ja Austria sarnast erandit mobiiltelefonide ja integraallülituste seadmete jaoks, kuna ka kõnealustes liikmesriikides esines nendes sektorites pettusi. Selle tulemuseks oli otsus, millega kõnealusel kolmel liikmesriigil lubati taotletud erandit kohaldada. Samal ajal pikendati Ühendkuningriigi erandit uuesti, mille tulemusel lõppeb kõigi asjaomaste liikmesriikide luba erandit kohaldada samal päeval, st 31. detsembril 2013[3]. Ka Madalmaad palusid 2012. aasta oktoobris samasugust erandit, muu hulgas mobiiltelefonide ja integraallülituste seadmete jaoks, kuid nõustusid sellega, et erand lõpeb 31. detsembril 2013, et võimaldada alternatiivset ja paremini ühtlustatud käibemaksupettuste vastase poliitika järgimist tulevikus[4]. Tuleks ka rõhutada, et Ühendkuningriigile tehtud erand ei olnud kavandatud lõputult pikendatava pikaajalise meetmena. Tuleks meeles pidada, et sel ajal, kui nõukogu pidas läbirääkimisi samalaadsete erandite üle, väljendasid mitmed liikmesriigid muret ja rõhutasid, et igasugune osadena maksmise süsteemist tehtav erand saab olla ainult viimane hädaabinõu ja eriolukorras kohaldatav meede tõendatud pettusejuhtudel ning see peab pakkuma garantiisid seoses antud erandi vajalikkuse ja erakorralise laadi, meetme kohaldamise kestuse ja asjaomaste toodete eripäraga. Lisaks rõhutasid kõnealused liikmesriigid, et pöördmaksustamisega kaasneb alati oht, et pettused kanduvad üle teistesse liikmesriikidesse, ning tuletasid meelde, et pöördmaksustamise korda ei tohiks kasutada süstemaatiliselt selleks, et heastada liikmesriigi maksuhaldurite ebapiisavat järelevalvet. 2. Pöördmaksustamine Käibemaksudirektiivi artikli 193 kohaselt vastutab käibemaksu tasumise eest kaupu või teenuseid tarniv maksukohustuslane. Pöördmaksustamise eesmärk on kanda kõnealune kohustus üle maksukohustuslasele, kes tarne saab. Varifirmade pettus toimub siis, kui kauplejad hoiavad käibemaksu tasumisest kõrvale, jättes pärast toote müümist käibemaksu maksuhaldurile tasumata. Nende klientidel on aga kehtiva arve esitamise korral õigus maksu maha arvata. Kõige agressiivsematel maksudest kõrvalehoidumise juhtudel tarnitakse samu kaupu või teenuseid nn karussellskeemi kasutades (mis hõlmab liikmesriikide vahelist kaupade või teenustega kauplemist) mitu korda ilma maksuhaldurile käibemaksu tasumata. Kui nimetatud juhtudel määratakse isikule, kellele kaupu või teenuseid tarnitakse, kohustus käibemaks tasuda, välistab pöördmaksustamine võimaluse sellisel viisil maksudest kõrvale hoiduda. 3. taotlus Ühendkuningriik taotleb käibemaksudirektiivi artikli 395 kohaselt, et nõukogu, tegutsedes komisjoni ettepanekul, lubab Ühendkuningriigil jätkuvalt kohaldada erimeedet, millega tehakse erand käibemaksudirektiivi artiklist 193 seoses pöördmaksustamise korra kohaldamisega mobiiltelefonide ja selliste integraallülituse seadmete nagu mikroprotsessorite ja keskprotsessorite suhtes enne lõpptarbijale suunatud tootega liitmist. 4. Komisjoni seisukoht Kui komisjon saab käibemaksudirektiivi artikli 395 kohased taotlused, kontrollib ta, et kõnealuste lubade andmise põhitingimused oleksid täidetud, st kas kavandatud konkreetne meede lihtsustab menetlust maksukohustuslaste ja/või maksuhalduri jaoks või kas ettepanekuga saab ära hoida teatavat liiki maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist. Selles kontekstis on komisjoni lähenemisviis alati olnud piiratud ja ettevaatlik tagamaks, et erandid ei kahjusta üldise käibemaksusüsteemi toimimist ning on piiratud ulatusega, vajalikud ja proportsionaalsed. Nagu eespool mainitud, ei olnud erand ette nähtud pikaajalise lahendusena, vaid andis Ühendkuningriigile võimaluse kehtestada muud tavapärased pettusevastased meetmed selles valdkonnas. Komisjon mõistab, et Ühendkuningriik on kehtestanud teatavad meetmed, nagu tõhustatud uurimismeetodid, laiendatud auditid ja registreerimiseelsed kontrollid, mida saaks rakendada erandi lõppemise järgselt. Lisaks näitab pärast Ühendkuningriigile erandi tegemist esitatud eranditaotluste suur hulk selgelt, et pettused on nendes sektorites liikunud liikmesriikide (Ühendkuningriik, Austria, Saksamaa, Itaalia ja Madalmaad) vahel. Seega on nüüd selgelt kindlaks tehtud, et esimene erandmeede on avaldanud negatiivset mõju pettustele teistes liikmesriikides ja see on seetõttu kahjulikult mõjunud siseturule tervikuna. Kui seda liiki pettus mõjutab mõnda uut liikmesriiki ja puudub kiire reageerimise mehhanism,[5] tuleb kehtiva erandite tegemise korra alusel oodata mitu kuud, et teha sarnane erand, mis veelgi suurendab negatiivset mõju selle uue liikmesriigi puhul. Need kõrvalmõjud on palju olulisemad kui esialgselt hinnati. Asjaolu, et kõik need erandid lõppevad samal kuupäeval, peaks võimaldama kokku leppida kogu ELi hõlmavas lahenduses. 5. Järeldus Eespool nimetatud aspektidele tuginedes lükkab komisjon Ühendkuningriigi esitatud taotluse tagasi. [1] Nõukogu otsus 2007/250/EL, 16. aprill 2007, millega lubatakse Ühendkuningriigil kehtestada erimeede, mis kaldub kõrvale direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artiklist 193 (ELT L 109, 26.4.2007, lk 42). [2] Nõukogu otsus 2009/439/EÜ, 5. mai 2009, millega muudetakse otsust 2007/250/EÜ, millega lubatakse Ühendkuningriigil kehtestada erimeede, mis kaldub kõrvale direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artiklist 193 (ELT L 148, 11.06.2009, lk 14). [3] Nõukogu rakendusotsus 2010/710/EL, 22. november 2010, millega lubatakse Saksamaal, Itaalial ja Austrial kehtestada erimeede, millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ artiklist 193 ja muudetakse otsust 2007/250/EÜ, et pikendada Ühendkuningriigile antud loa kestust (ELT L 309, 25.11.2010, lk 5). [4] Nõukogu rakendusotsus 2013/116/EL, 5. märts 2013, mille kohaselt lubatakse Madalmaade Kuningriigil kohaldada meedet, millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artiklist 193 (ELT L 64, 7.3.2013, lk 4). [5] Nt mehhanism, mille kohta on ettepanek tehtud dokumendis COM(2012) 428, 31.7.2012.