[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 10.5.2006

KOM(2006) 197 lõplik

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

määruse (EÜ) nr 1830/2003 milles käsitletakse geneetiliselt muundatud organismide jälgitavust ja märgistamist, geneetiliselt muundatud organismidest valmistatud toiduainete ja sööda jälgitavust ning millega muudetakse direktiivi 2001/18/EÜ rakendamise kohta

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

määruse (EÜ) nr 1830/2003 (milles käsitletakse geneetiliselt muundatud organismide jälgitavust ja märgistamist, geneetiliselt muundatud organismidest valmistatud toiduainete ja sööda jälgitavust ning millega muudetakse direktiivi 2001/18/EÜ rakendamise kohta

Sissejuhatus

Määrus (EÜ) nr 1830/2003[1] (edaspidi määrus) võeti vastu 22. septembril 2003 ja pärast komisjoni määruse (EÜ) nr 65/2004 (millega luuakse süsteem geneetiliselt muundatud organismide kordumatute tunnuste väljatöötamiseks ja määramiseks)[2] avaldamist jõustus see täielikult 16. aprillil 2004.

Määruses sätestatud märgistamise ja jälgitavuse nõudeid kohaldatakse turuleviidavate toodete suhtes, mis sisaldavad geneetiliselt muundatud organisme (GMOsid) või koosnevad nendest. Ühtlasi on määruses sätestatud ka nõuded GMOdest valmistatud toiduainete ja sööda jälgitavusele.

Määrusest tulenevate jälgitavuse nõuete eesmärgiks on hõlbustada:

- märgistamisnõuete täitmise kontrollimist ja tõendamist;

- vajaduse korral võimalike keskkonnamõjude suunatud järelevalvet;

- GMOsid sisaldavate või nendest koosnevate toodete identifitseerimist ja kõrvaldamist, juhul kui tuvastatakse ettenägematu oht inimeste tervisele või keskkonnale.

Jälgitavuse ja märgistamise tagamiseks peavad ettevõtjad määruse sätete kohaselt igal turuleviimise etapil edastama ja säilitama konkreetset teavet eespool nimetatud geneetiliselt muundatud toodete liikide kohta. Eelkõige:

- peavad ettevõtjatel olema loodud süsteemid ja kehtestatud menetlused, et määrata kindlaks, kellelt tooted pärinevad ja kellele need edastatakse;

- peavad ettevõtjad GMOde puhul, mis on ette nähtud tahtlikuks keskkonda viimiseks (näiteks seemned), edastama konkreetse teabe (kordumatud tunnused) iga üksiku GMO kohta, mis tootes sisaldub;

- võivad ettevõtjad GMOde puhul, mis on ette nähtud toiduks, söödaks või töötlemiseks, edastada kas eespool kirjeldatud teabe või deklaratsiooni, et toodet kasutatakse ainult toiduks, söödaks või töötlemiseks, koos GMOde nimedega, mida on kasutatud segu valmistamiseks;

- peavad ettevõtjad GMO(de)st valmistatud toidu ja sööda puhul teavitama ahela järgmist ettevõtjat sellest, et toode on valmistatud GMO(de)st;

- peavad ettevõtjad teavet säilitama 5 aastat ja tegema selle nõudmise korral kättesaadavaks pädevatele asutustele;

- on kehtestatud teatavate GMOde ja geneetiliselt muundatud materjali juhuslike või tehniliselt vältimatute mikrokoguste piirnormid, millest väiksemate koguste puhul toidus, söödas ja töödeldud toodetes ei nõuta märgistamist või jälgitavust.

Eespool nimetatud teabe edastamise ja säilitamise eesmärk on vähendada vajadust võtta toodetest proove ja teha analüüse, mis ei ole ettevõtjatele määrusest tulenevalt kohustuslikud. Siiski on komisjon liikmesriikides inspekteerimise ja kontrolli kooskõlastamiseks välja andnud tehnilise juhendi[3] proovide võtmise ja analüüside tegemise meetodite kohta.

Määruse nõudeid arvesse võttes on oluline märkida, et käesoleva aruande lõpetamise ajal võeti Cartagena bioohutuse protokolli raames vastu otsus, mis käsitleb toidu või söödana kasutamiseks või töötlemiseks ettenähtud GMOde [4] puhul rahvusvahelises kaubanduses nõutavaid dokumente (osaliste kolmas kohtumine 13.–17. märtsini Curitibas Brasiilias).

Kõnealuse otsuse kohaselt peavad protokolliosalised võtma meetmeid tagamaks, et kaubanduslikult toodetud GMOde rahvusvaheliste saadetistega kaasas olevatesse dokumentidesse on kantud saadetises sisalduvate GMOde määratlus, kui see on täpselt teada. Kui saadetises sisalduvate GMOde määratlus ei ole täpselt teada, tuleks dokumentides märkida, et saadetis „võib sisaldada“ GMOsid, ning lisada nende GMOde määratlus, mida saadetis võib sisaldada.

Otsus on kooskõlas määruses sätestatud jälgitavusnõuetega, eelkõige artikli 4 lõikega 3. Otsuse rakendamine vaadatakse läbi aastal 2012[5] ning siis hinnatakse, kas nõuet, mis käsitleb täpset teavet rahvusvahelistes saadetistes sisalduvate GMOde määratluse kohta, on võimalik laiendada. Määruse kohaldamisel saadud kogemused peaksid andma sel eesmärgil kasulikku teavet.

Koosmõju määrusega (EÜ) nr 1829/2003

Määrusega koos töötati välja ja võeti samuti 22. septembril 2003 vastu määrus (EÜ) nr 1829/2003 geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kohta.[6] Need kaks määrust on kavandatud toimima tandemina ja toetuvad teatud nõuete osas teineteisele. Nimelt on määruses sätestatud jälgitavuse nõuded kõikidele toiduainetele ja söödale, mis kuuluvad määruse (EÜ) nr 1829/2003 reguleerimisalasse. Need jälgitavuse nõuded on olulise tähtsusega, kui toodetes tuvastatava geneetiliselt muundatud materjali puudumise korral sõltub lõpptoote märgistamine teabe edastamisest.

Samamoodi on GMOdest valmistatud toiduainete ja sööda märgistamise nõuded, mis kuuluvad määruse artikli 5 kohaselt jälgitavuse nõuete alla, sätestatud määruse (EÜ) nr 1829/2003 II peatüki II jaos ja III peatüki II jaos. Lisaks on määruses (EÜ) nr 1829/2003 sätestatud toiduainete ja sööda suhtes piirnormid, millest väiksemate juhuslike mikrokoguste esinemise korral märgistamisnõudeid täitma ei pea. Samu piirnorme on kasutatud määruses, et sätestada samad erandid määrusega ettenähtud märgistamise ja jälgitavuse nõuetest, mis tagavad ühenduse tasandil ühtse ja ühetaolise lähenemisviisi.

Määruse artiklis 12 on sätestatud, et „hiljemalt 18. oktoobriks 2005 saadab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse, eelkõige selle artikli 4 lõike 3 kohaldamise kohta.”

Seda nõuet arvesse võttes koostas komisjon küsimustiku määruse kohaldamise kohta, mis koosnes järgmisest viiest osast:

- jälgitavuse nõuded;

- märgistamise nõuded;

- erandid jälgitavuse ja märgistamise nõuetest;

- inspekteerimis- ja kontrollimeetmed;

- muud küsimused.

Küsimustik esitati kõikidele pädevatele asutustele ning asjaomastele sidusrühmadele kõikidest sektoritest, kaasa arvatud toidu-, sööda- ja seemnetööstuse ettevõtjatele ja nende ühendustele, kaubanduspartneritele, valitsusvälistele organisatsioonidele ja liikmesriikide asjakohastele valitsusasutustele. Vastajate nimekiri on esitatud 1. lisas.

Järgnevalt esitatud aruandes on arvesse võetud nii vastuseid kui ka alates määruse rakendamise kuupäevast kuni praeguse ajani komisjonile laekunud ja komisjoni kogutud teavet.

Määrus (EÜ) nr 1829/2003 sisaldab sarnast nõuet (artikkel 48), et komisjon peab esitama hiljemalt 7. novembriks 2005 aruande määruse rakendamisel omandatud kogemustest. Komisjon on võtnud arvesse määruste eespool kirjeldatud koosmõju ning püüdnud vältida aruannete dubleerimist.

Toiduainete tootmis- ja turustamisahelad

Tarbijate negatiivset suhtumist tunnetades on Euroopa toiduainetööstus ja jaekaubandus jäänud geneetiliselt muundatud materjali sisaldava toidu ja toiduainete turustamisel tagasihoidlikuks. Selle tulemusena turustatakse praegu üksnes piiratud arvul tooteid ning toiduainetes ei kasutata kuigi palju imporditud geneetiliselt muundatud materjali.

Euroopa toiduainetööstuse esindajad tõdevad, et tarbijate ja üldsuse suhtumine mõjutab turumehhanisme ning et geneetiliselt muundatud materjali sisaldavate toodete turustamisel peab olema tagatud kõrgetasemeline tervise- ja keskkonnakaitse. Praegu tundub, et tööstusharu reageerib jaemüüjate/tarbijate nõudlusele geneetiliselt modifitseerimata toodete järele ja üritab seepärast mitte osta GMOsid sisaldavaid või nendest toodetud koostisosi.

Kaubanduspartnerid ei näi seda seisukohta jagavat. Näiteks on üks suur kolmandas riigis tegutsev toiduainete eksportija teatanud, et ei ekspordi enam töödeldud toiduaineid Euroopa Liitu. Väidetavalt ei ole selle põhjuseks turunõudlus, vaid reguleerivast raamistikust tingitud koormus, eelkõige määruses sisalduvad jälgitavust reguleerivad sätted.

Üks kolmanda riigi ametiliit on märkinud, et paljud Euroopa Liidus toiduaineid turustavad ettevõtted on lõpetanud oma riikides toodetud geneetiliselt muundatud sojaõli ja -valgu kasutamise, et vältida määruses sisalduvate jälgitavuse nõuete täitmist, mis on nende arvates koormavad ja kulukad. Ühtlasi on ametiliit teatanud, et väidetavalt on kõnealused nõuded põhjustanud sojamaterjali sisaldavate sertifitseeritud mahepõllumajanduslike toodete ekspordi vähenemise. Selle probleemi põhjusena on nimetatud GMOde juhusliku esinemise „kitsendavat” piirmäära 0,9%.

Teine ametiliit väidab ka, et märgistamise ja jälgitavuse nõuetega kaasnevad täiendavad haldus- ja finantseerimiskulud, ning rõhutab eelkõige, et see on pannud väikestele toiduainete eksportijatele vastuvõetamatu koormuse. Samuti leiab liit, et vastukäivad siseriiklikud õigusaktid ja liikmesriikide erinevad lähenemisviisid nõuete jõustamisel suurendavad majandustehingute regulatiivset koormat veelgi.

Oma vastustes küsimustikule nendib ka üks välisriigi valitsusasutus, et määrus kujutab endast kaubandustõket, ning väidab, et see on liiga piirav ning võtab tootjatelt stiimuli viia turule geneetiliselt muundatud materjali sisaldavaid tooteid. Tuleb siiski märkida, et kättesaadavad andmed – eelkõige geneetiliselt muundatud materjali sisaldavate toodete turuosa sööda turustuskettides – ei kinnita seda seisukohta ning viitavad hoopis sellele, et geneetiliselt muundatud materjali sisaldavate toiduainete kaubanduse struktuuri määrab peamiselt turg (tarbija).

See valitsusasutus väidab ka, et Euroopa tootjate ja turustajate tagasihoidlikkus tarbijatele geneetiliselt muundatud materjali sisaldavate toodete pakkumisel, määruse puudulik rakendamine teatavates liikmesriikides ja viivitused toodete heakskiitmisel on olnud peamised takistused määruse, eriti selle artikli 4 lõike 3 rakendamiseks vajaliku asjakohase teabe saamisel. Lisaks leiab valitsusasutus oma vastuses, et sidusrühmadel on raske teha praktilisi ettepanekuid käesoleva ettekande jaoks (et parandada määruse ühtsust), sest neil ei ole määruse rakendamisel veel vajalikke kogemusi.

Ameerika Ühendriikide valitsus (ja mõned kolmandate riikide toiduainetööstuse liidud) on tungivalt soovitanud, et Euroopa Komisjon teeks koostööd kaubanduspartneritega, et ühtlustada ja teataval kujul vastastikku tunnustada geneetiliselt muundatud materjali sisaldavate toodete kaubandust, millega vähendatakse väikeste ettevõtete halduskoormust. Eriti rõhutavad nad vajadust dokumenteerimisnõudeid käsitlevate suuniste järele, et ühtlustada nõuete rakendamist. Tuleb märkida, et komisjon on osalenud aktiivselt rahvusvahelises arutelus kaubanduspartneritega ning on valmis seda jätkama, kuid alates 2002. aastast on Ameerika Ühendriikide valitsus jäänud GMOsid käsitlevate teemade kahepoolsel arutamisel tagasihoidlikuks.

Piiratud arvu praegu turustatavate toiduainete osas on teatud valitsusväliste organisatsioonide ühendused märkinud, et üldiselt on märgistamisreeglid aidanud positiivselt kaasa teadliku valiku tegemisele.

Samas märgivad nad ka, et geneetiliselt muundatud materjaliga toidetud loomadelt pärinevate toodete (piim, liha, munad, vill jne) jälgitavuse nõuete väljajäämine määruse reguleerimisalast on vastuvõetamatu ja eksitav. Nende arvates on see „seaduselünk“, mis kahjustab kogu märgistamissüsteemi usaldusväärsust. Tuleb siiski märkida, et nende toodete märgistamist ja jälgitavust arutasid määruse väljatöötamise ajal ulatuslikult nii nõukogu kui ka Euroopa Parlament, kes olid nende nõuete lisamise vastu.

Sööda tootmis- ja turustamisahelad

Enamus Euroopas turustatavatest geneetiliselt muundatud materjali sisaldavatest toodetest on ette nähtud loomasöödaks ja toodetud imporditud toorainest, peamiselt sojaoast, mis sisaldab GMOsid või on sellest toodetud. Igal aastal imporditakse Euroopa Liitu miljoneid tonne sojamaterjali, peamiselt Ameerika Ühendriikidest, Argentiinast ja Brasiiliast. Nendes riikides kasvatatakse suures osas geneetiliselt muundatud sojaube ning ühendusse imporditavad kogused sisaldavad seega paratamatult geneetiliselt muundatud sojamaterjali.

Mõned kaubanduspartnerid märgivad, et kuna konkreetses söödaks ettenähtud saadetises eksporditavad sojaoad segatakse sageli Ameerika Ühendriikide kaubakäitlussüsteemis põhjalikult (ning saadetised võivad sisaldada ka Kanadast pärit sojaube), ei ole määrusega nõutavat teavet võimalik edastada. See seisukoht on teatud määral üllatav, võttes arvesse, et Euroopa söödatööstuse esindajad ja pädevad asutused on teatanud, et imporditud sojaubade saadetiste kohta on esitatud õiget teavet (vastavalt määruse nõuetele). Pealegi on Euroopa söödatööstuse esindajad märkinud, et määruse nõuded ei ole muutnud loomasööda müüki, kuigi paljud peavad nõudeid koormavaks ja ebavajalikuks. On huvipakkuv, et tööstusharu esindajatelt on laekunud andmeid, et mõnedel geneetiliselt muundamata sojaube purustavatel ettevõtjatel on olnud söödamaterjali müügiga teatavaid raskusi, sest ettevõtted ei ole valmis maksma sellega kaasnevat hinnalisa.

Antud hetkel moodustab Monsanto Round-up Ready sojauba enamuse Ameerikas ja tegelikult ka kogu maailmas kasvatatavast geneetiliselt muundatud sojaoast. See sort on ainuke geneetiliselt muundatud sojatoode, millel on ühenduse heakskiit (importimiseks ning toiduainetes ja söödas kasutamiseks). Jälgitavuse ja märgistamise nõuete täitmine imporditavate sojaubade puistlastsaadetiste puhul ei tundu tekitavat kuigi palju probleeme, kui arvestada, et valdavalt imporditakse ühte sorti sojauba. See olukord võib aga muutuda, kui eksportivates riikides kiidetakse heaks teisi geneetiliselt muundatud sojaoa sorte.

Kasvatamiseks ettenähtud geneetiliselt muundatud seemnetoodete märgistamine ja jälgitavus

Enamikus liikmesriikides GMOsid ei kasvatata, kuigi mõnedes Hispaania piirkondades kasvatatakse Bt-maisi kaubanduslikel eesmärkidel (ligikaudu 60 000 hektaril). Seda ja teisi geneetiliselt muundatud maisi sorte kasvatatakse ka Prantsusmaal, Saksamaal ja Tšehhi Vabariigis, kuid palju väiksemas ulatuses. Sellise maisi saaki kasutatakse suures osas loomasöödaks samades talumajapidamistes, kuigi osa sellest on ettenähtud tärklisetööstuses töötlemiseks. Neist geneetiliselt muundatud maisitoodetest läheb ekspordiks väga väike osa või sedagi mitte.

Saadud teabe põhjal võib järeldada, et riigis endas toodetud geneetiliselt muundatud toodete turustamine ei ole probleeme tekitanud, võttes arvesse nii põllumajandustootjate kui ka järgmiste ettevõtjate pidevat kogemust (siiski peab märkima, et enamik tooteid jääb samasse põllumajandusettevõttesse). Tundub, et geneetiliselt muundatud seemnematerjali märgistamisnõudeid täidetakse, kuigi on teatatud probleemidest seoses GMOde juhuslike koguste tõlgendamise ja arvutamisega tavaliste seemnete partiides.

Biotehnoloogiasektori (tehnoloogia tarnijad ja integreerijad, sh seemnetootjad) senised kogemused on olnud teatud määral piiratud, sest geneetiliselt muundatud sordid ei ole Euroopa Liidus olnud kaubanduslikul eesmärgil kasvatamiseks taimekasvatajatele laialdaselt kättesaadavad. Sellele vaatamata on selle valdkonna esindajad teatanud, et määruse tõlgendamisega ei ole olnud suuri probleeme, ning riikides, kus geneetiliselt muundatud sordid on kättesaadavad (eriti Hispaanias), ei ole määruse rakendamisel erilisi raskusi tekkinud. Ilmneb, et tehingute dokumenteerimise ja geneetiliselt muundatud sortide märgistamise nõuded on tõepoolest rakendatud osana tavapärasest äritegevusest. Siiski on need nõuded ilmselt suurendanud haldusnõudeid ja nendega seotud kulusid (kuigi konkreetseid arve ei ole esitatud).

Määruse jõustamine

Paljud siseriiklikud asutused, nagu ka organisatsioonid teistest sektoritest, on arvanud, et kogemuste saamiseks ja teabe kogumiseks määruse rakendamise kohta ei ole olnud piisavalt aega. Siiski leiab enamik liikmesriike, et määruse nõuetel on olnud positiivne mõju asjakohase teabe edastamisele, tarbijate valikutele ning vajaliku ohutuse tagamisele. Nende nõuete vajalikkust on rõhutanud eelkõige liikmesriigid, kus peetakse olulisteks mahepõllumajanduslikke tooteid. Teised liikmesriigid on arvamusel, et määrust tuleks imporditud toodete osas rangemaks muuta ning kehtestada rangemad kontrollimeetmed määruse nõuete täitmise tagamiseks.

Mõned liikmesriigid on teatanud, et neil on raskusi proovide võtmise ja analüüside tegemisega, osutades meetodite keerukusele, eriti juhusliku esinemise tuvastamise puhul. Soovituses 2004/787/EÜ on öeldud, et „kvantitatiivsete analüüside tulemused tuleks väljendada geneetiliselt muundatud DNA koopiate hulga protsendina sihttaksonile eriomase DNA koopiate hulga suhtes, mida arvestatakse haploidsete genoomidena”. Siiski on veel teatav segadus ühikute osas, milles geneetiliselt muundatud materjali sisaldust peaks väljendama, ja mõnede liikmesriikide arvates on vaja ümberarvestustegureid, mis võimaldaksid ühtset lähenemisviisi olenemata sellest, kas geneetiliselt muudantud materjali sisaldus on avaldatud DNA, massi või seemnete arvu suhtes. Muud selleteemalised küsimused on käsitlenud geneetiliselt muundatud taimede kuhjatud geenidega ( stacked-gene ) sortide sisseviimist ja nõutavat selgitust.

Ilmneb, et liikmesriikides toimub inspekteerimine ja kontroll proovide võtmise ja analüüside tegemise teel juhusliku valiku alusel või juhul, kui on kahtlus, et toote märgistus ei ole õige. Kuigi mitmed liikmesriigid leidsid, et komisjoni soovitus proovide võtmise ja analüüside tegemise kohta on kasulik, märkisid teised selle olevat liiga üksikasjaliku või ebamäärase. Mitmed liikmesriigid on samuti osutanud õigusliku regulatsiooni vajadusele juhendmaterjali asemel, et tagada proovide võtmisel ja analüüside tegemisel ühtne lähenemisviis. Mõned liikmesriigid tunnevad vajadust praktilise „tegevusjuhendi” järele, mis tagaks ühtlustamise ja määruse ühetaolise rakendamise. On ka rõhutatud, et üksikud liikmesriigid peaksid ühtse lähenemisviisi tagamiseks vahetama rohkem teavet ja kogemusi.

Liikmesriikide aruannetest selgub, et ettevõtted teevad määruses nõutava asjakohase teabe igal juhul kättesaadavaks tehingute tegemise käigus, kuid mõnel juhul ei ole dokumentidest paberkoopiat. Lisaks on mõned liikmesriigid teatanud, et GMOsid sisaldavate toodete puistlastsaadetiste dokumentides ei ole eksportijad alati märkinud kordumatuid tunnuseid. Teatud liikmesriigid on osutanud ka sellele, et importijad ei olnud esialgu valmis järgmistele ettevõtjatele asjakohaseid dokumente edastama, kuid märgivad samas, et kogemuste lisandudes on see olukord märgatavalt paranenud.

Üks liikmesriik on teatanud ka olukorrast, kus hulgimüüjad ei edastanud ahela järgmistele isikutele vajalikku teavet. Ka selle põhjuseks peeti kogemuste puudumist ning olukord on sellest ajast paranenud. Näib, et liikmesriigid on täiesti teadlikud sellest, et süsteemi toimimiseks kogu jaotusahela ulatuses on vaja õiget teavet ahela alguses. Mõned liikmesriigid on kindlalt veendunud, et ühtlustatud vormis dokumendid aitaksid nii ettevõtjatel kui siseriiklikel asutustel nõudeid rakendada ja täita ning sellega välditaks eelnimetatud probleeme. Tööstusharu esindajad ja kaubanduspartnerid on aga arvamusel, et ühtlustatud dokumendid ei ole vajalikud ning et asjakohase teabe saab piisava üksikasjalikkusega kanda olemasolevatele kaubaarve dokumentidele.

Teised liikmesriigid on teatanud, et neil ei ole määruse tõlgendamise, rakendamise ega jõustamisega probleeme. Need liikmesriigid osutavad asjaolule, et üldised märgistamise ja jälgitavuse nõuded on toiduainete- ja söödasektoris juba ammu rakendatud ning nende nõuete täitmisel on omandatud juba märkimisväärne kogemus. Määrust käsitletakse seega põhiliselt nende nõuete edasiarendusena. Siiski on teatavat segadust tekitanud GMOde segude märgistamine.

Muud probleemid, mida on ära märkinud teised sektorid, on seotud heakskiitmata GMOde usaldusväärse tuvastamise meetoditega puistlastsaadetistes ja teistes toodetes, samuti märgistamise ja jälgitavuse nõuete jõustamisega juhul, kui tooted ei sisalda DNAd ega valke. Lisaks ilmneb, et on olnud raskusi selliste toodete päritolu kindlakstegemisega, kui püütakse tuvastada, kas need on saadud geneetiliselt muundatud materjalist või mitte.

Mõned liikmesriigid on märkinud, et nende arvates on proovide võtmise ja analüüside tegemise kulud liiga suured, ning teinud ettepaneku need kulud üle vaadata. Peale selle on mõned teised siseriiklikud asutused teatanud, et puistlastsaadetiste analüüside tegemine võtab liiga kaua aega ning tekitab probleeme, eriti kui tegu on kergrikneva kaubaga. Viivitustega seoses tõstatasid mõned asutused kättesaadava viitematerjali puudumise küsimuse, kuid samas ei esitatud viited konkreetsetele toodetele. Tuleks märkida, et määrusega EÜ nr 1829/2003 on ette nähtud, et teabe edastajad peavad edastatavas teates (sealhulgas olemasolevate toodete kohta) märkima koha, kust on võimalik viitematerjali saada.

Kokkuvõte

Enamik sidusrühmi märkis ära asjaolu, et määrus on olnud jõus vaid lühikest aega ja selle rakendamise kogemused on väga piiratud. Seda asjaolu võimendab ka Euroopa Liidus praegu turustatavate geneetiliselt muundatud toodete piiratud arv. Järelikult saab käesolevat ettekannet käsitleda esialgsena ning määruse rakendamisest tõese pildi saamiseks on vaja rohkem kogemusi ja andmeid.

Vaatamata eespool mainitule näib, et määruse sätteid rakendatakse õigesti. Kui ka on teatatud mõningatest probleemidest seoses „kasvuraskustega”, siis need tunduvad olevat suures osas lahendatud.

Paljud sidusrühmad on osutanud vajadusele käsitleda eraldi „heakskiitmata” geneetiliselt muundatud materjali juhuslikku esinemist, seda eriti olemasoleva tuvastamise metoodika kontekstis. Selguse huvides tuleks siiski täpsustada, et määrus hõlmab ainult geneetiliselt muundatud materjali sisaldavaid tooteid, mis on saanud turuleviimiseks ühenduse loa. Komisjon jätkab oma Teadusuuringute Ühiskeskuse (Joint Research Centre – JRC) kaudu selle küsimuse käsitlemist ning teave teistes riikides heakskiidetud GMOde kohta kantakse vastavalt määruse artikli 9 lõikele 3 ühenduse registrisse.

Kuigi mõned sidusrühmad on märkinud, et proovide võtmise ja tuvastamise suunised komisjoni soovituses on kasulikud, leiavad teised, et need on keerulised ja neid on raske kohaldada. Proovide võtmine ja tuvastamine on keerulised valdkonnad ning enne määruse jõustumist oli olemas ainult piiratud arv sellealaseid meetodeid. Teadusuuringute Ühiskeskus ja Euroopa GMO laboritevõrk (European Network of GMO Laboratories – ENGL) on hiljem välja töötanud metoodika proovide võtmiseks teravilja puistlastsaadetistest ning seda on tunnustatud rahvusvahelise standardina. Teadusuuringute Ühiskeskus ja Euroopa GMO laboritevõrk jätkavad konkreetsete meetodite hindamist ja kinnitamist üksikute GMOde tuvastamiseks, kuid see töö on aeganõudev (ja kulukas), võttes arvesse täpsust ja üksikasjalikkust, mida see nõuab. Siiski on selge, et pidev töö selles vallas peab jätkuma ja jätkub.

Teatavad kaubanduspartnerid väidavad jätkuvalt, et määrusega on kehtestatud liigne halduskoormus. Tundub, et määrus ei ole mõjutanud sojaoa ja maisi, sealhulgas neist saadud toodete, nagu sojajahu ja maisigluteensööda importi. Tegelikkuses on tarbija- ja turunõudlusel eelkõige toiduainete puhul olnud geneetiliselt muundatud materjali sisaldavate toodete kaubandusele kindlasti palju suurem mõju kui määruse nõuetel. GMOdega kauplemise lubade andmise sünkroniseerimata süsteem eri riikides on peamine kaubandustõke. Kui mõned kaubanduspartnerid on saanud selle küsimuse edukalt lahendada ja vältida häireid kaubanduses, siis tundub, et teised ei suuda või ei taha seda teha.

Siiski on selge, et praegu on määruse rakendamise kohta vaid piiratud hulgal teavet ja kogemusi. Seepärast koostab komisjon 24 kuu pärast uue ettekande, et saada määruse rakendamisest täielikum ülevaade.

1. LISA

Department for Environment, Food and Rural Affairs, United Kingdom

State Veterinary and Food Administration of the Slovak Republic

Central Control and Testing Institute for Agriculture (Slovak Republic)

Ministry of Agriculture, Forestry and Food (Slovenia)

Ministry of Health (Slovenia)

Ministry for the Environment and Spatial Planning (Slovenia)

National Food Administration (Sweden)

Swedish Board of Agriculture

Swedish Work Environment Authority

Directorate-General for Veterinary Services (Portugal)

Directorate-General for Crop Protection (Portugal)

DGFCQA - Directorate-General of Food Quality Inspection and Control (Portugal)

Ministry of Health, Welfare and Sport (Netherlands)

Ministry of Agriculture, Nature and Food Quality (Netherlands)

Ministry of Housing, Spatial Planning and the Environment (Netherlands)

Malta Environment and Planning Authority

Malta Standards Authority

Ministry of the Environment (Lithuania)

Ministry of Agriculture and Rural Development (Hungary)

Ministry of Rural Development & Food- Directorate of Processing, Standardization and Quality Inspection (Greece)

Ministry of Development, Hellenic Food Safety Authority (Greece)

Ministry of Economy and Finance, General Chemical State Laboratory, Food Division (Greece)

Board for Gene Technology (Finland)

Ministry of Trade and Industry (Finland)

National Food Agency (Finland)

Customs Laboratory (Finland)

Plant Production Inspection Centre (Finland)

National Product Control Agency for Welfare and Health (Finland)

Sub-directorate-General for the Means of Livestock Production (Spain)

Ministry of Health and Consumer Affairs: Spanish Agency for Food Safety (Spain)

Ministry of Agriculture, Fisheries and Food (Spain)

Veterinary and Food Board (Estonia)

Danish Veterinary and Food Administration

Danish Plant Directorate

German Federation for Food Law and Science

Ministry of the Environment (Czech Republic)

Ministry of Agriculture (Czech Republic)

Central Institute for Supervising and Testing in Agriculture (Czech Republic)

Reference laboratory for GMO identification and DNA fingerprinting (Czech Republic)

Research Institute of Crop Production (Czech Republic)

Ministry of Health (Cyprus)

Department of Agriculture (Cyprus)

Federation of European Food Additives and Food Enzymes (Belgium)

FPS Public Health, Food Chain Safety and Environment (Belgium)

FAVV/AFSCA (Belgium)

Greenpeace

FEDIS – La Fédération belge des entreprises de distribution

FEDIMA (Federation of the European Union Manufacturers and Suppliers of Ingredients to the Bakery, Confectionery and Patisserie Industries)

European Association for Bio-industries (EuropaBio)

ELC – Federation of European Food Additives and Food Enzymes Manufacturers

CIAA - The Confederation of Food and Drink Industries of the European Union

BEUC - The European Consumers’ Organisation

The National Association for the Speciality Food Trade, Inc., New York, USA

Nestlé

US Government

American Soybean Association

Florigene (Australia)

[1] ELT L 268, 18.10.2003, lk 24.

[2] ELT L 10, 16.1.2004, lk 5.

[3] ELT L 348, 24.11.2004, lk 18.

[4] Cartagena bioohutuse protokolli artikli 18 lõike 2 punkt a.

[5] Cartagena bioohutuse protokolli osaliste 6. kohtumine

[6] ELT L 268, 18.10.2003, lk 1.