ET Euroopa Liidu Teataja C 312/25

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase taotluse avaldamine

2010/C 312/15

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„ΞΥΓΑΛΟ ΣΗΤΕΙΑΣ” (XYGALO SITEIAS)/„ΞΙΓΑΛΟ ΣΗΤΕΙΑΣ” (XIGALO SITEIAS)

EÜ nr: EL-PDO-0005-0731-24.11.2008

KGT ( ) KPN ( X )

1. Nimetus:

„Ξύγαλο Σητείας” (Xygalo Siteias)/„Ξίγαλο Σητείας” (Xigalo Siteias)

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Kreeka

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 1.3. Juust

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

„Xygalo Siteias” on hapendatud piimatoode. Tegemist on valge, tainja ja/või teralise tekstuuri ja koorikuta juustuga. Sellel on värske, veidi hapukas, kergelt soolane maitse ja meeldiv iseloomulik aroom. Toote maksimaalne niiskusesisaldus on 75 % ja maksimaalne soolasisaldus 1,5 %, samas kuivaine minimaalne rasvasisaldus on 33–46 % ja minimaalne valgusisaldus 31,5 %.

Toodet „Xygalo Siteias” toodetakse kitse- või lambapiimast või nende segust, kui kitsepiima ei ole piisavalt, kusjuures lambapiima rasvasisaldust reguleeritakse nii, et lõpptoote rasvasisaldus jääks alla 46 % (kuivaines). Seejärel piimasegu pastöriseeritakse (soovi korral) ning jahutatakse 25 °C-ni. Soola (NaCl) lisatakse maksimaalselt 2 % massist, nagu ka kahjutuid piimhappebaktereid ja väikeses koguses loomamao laapi (enamasti siis, kui kasutatakse pastöriseeritud piima). Seejärel jäetakse piim temperatuuril 15–20 °C seitsmeks kuni kümneks päevaks looduslikult käärima toiduainete säilitamiseks ettenähtud anumatesse, mida ei tohi selle aja jooksul liigutada ja mis peavad olema kaetud, kuid mitte hermeetiliselt suletud. Kalgendi pinnalt eemaldatakse üleliigne rasv ja või. Juust küpseb samades anumates temperatuuril 10–15 °C umbes kuu aega, ilma et juustumassi kogu hapnemis- ja küpsemisprotsessi jooksul kordagi segataks. Lõpuks eraldatakse anumate põhja kogunenud vadak ja juust asetatakse toiduainete säilitamiseks ettenähtud tünnidesse ning jahutatakse temperatuuril alla 4 °C. Kui kasutati pastöriseerimata piima, peab „Xygalo Siteias” seisma enne turustamist vähemalt kaks kuud külmas, et oleks võimalik kontrollida, ega toode ei sisalda soovimatuid mikroorganisme.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

Toote „Xygalo Siteias” valmistamiseks kasutatakse toorainena värsket piima, mida saadakse (endises) Siteia maakonnas traditsioonilisel viisil kasvatatavatelt tervetelt lammastelt ja kitsedelt, kes on täielikult kohanenud piirkonna eripärase kliima ja taimestikuga ning pärinevad eranditult Kreekast pärit kitsetõugudest ja kohalikest lambatõugudest (peamiselt siteia tõug, psiloriti ja sfakia tõug ja nende ristandid).

Piim lüpstakse loomadelt, kelle poegimisest on möödunud vähemalt kümme päeva. Talunik viib seejärel lüpstud piima ise juustukotta või jahutab piima jahutites, kuni see (tavaliselt juustukoja vastutusel) peagi sobiva jahutusauto või -tsisterniga ära viiakse.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

Lambaid ja kitsi kasvatatakse traditsioonilisel viisil ekstensiivselt või poolintensiivselt madalikel ja kuni 1 000 meetri kõrgusel keskmäestikualadel. Oktoobris ja novembris, kui uted tallesid imetavad, antakse loomadele hõreda loodusliku taimestiku ja suurenenud toiduvajaduse tõttu lisaks oliivilehti ja kuivsööta (näiteks ristikut, heina, maisi), mis sõltuvalt aastast moodustab 30–40 %.

Detsembrist aprillini (pärast tallede võõrutamist piimaand suureneb) toituvad loomad kohalikest metsikult kasvavatest taimedest (piirkonnale omased põõsad ja rohttaimed, millest enamik on lõhnataimed), mida on rohkelt pärast talviseid ja kevadisi vihmasid (salvei (Salvia fruticosa & Salvia pomifera), mürri-kiviroosik („aladania”, Cistus creticus), kanarbik (Erica manipuliflora), tuliürt (Phlomis lanata), Calicotome villosa, värvitamm (Quercus coccifera) jt). Märtsi alguseni annavad täiendust iga-aastasest oliivipuude lõikamisest ja puhastamisest üle jäänud oksad ja lehed. Selleks, et loomade vajadused oleksid tugevate vihmade, lume ja külmaperioodil kaetud, antakse neile talvel lisaks kuivsööta, mille kogus ei ületa tavaliselt 20 %.

Alates maist kuni sügiseni (piimaand väheneb) toitub suurem osa karjadest piirkonna põldudel kasvavast teraviljast, mida talunikud külvavad spetsiaalselt selleks otstarbeks, ning heinamaadel kasvavatest kohalikest taimedest. Sõltuvalt aastast võidakse loomadele anda muudest piirkondadest pärit täiendavat kuivsööta (näiteks heina, ristikut, maisi) koguses, mis moodustab 30–40 % kogu söödast.

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Nii piima tootmine kui ka töötlemine ning toote „Xygalo Siteias” tootmine peavad toimuma kindlaksmääratud geograafilises piirkonnas.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

Pakendamine peab toimuma kindlaksmääratud piirkonnas, et oleks tagatud toote kvaliteet (mis halveneb pakendamata toote transportimisel), sest oht, et pakendamata toode puutub kokku ümbritseva õhuga, suureneb oluliselt, mille tulemusel saastub toode ebasoovitavate mikroorganismidega, mis omakorda vähendavad toote organoleptilisi omadusi ning lühendavad oluliselt toote niigi piiratud kõlblikkusaega (maksimaalselt kuus kuud pärast valmimist).

Turustamiseks pakendatakse toode „Xygalo Siteias” toiduainete jaoks ettenähtud anumatesse mahuga kuni 5 kg. Suhteliselt suured 5 kilogrammised anumad on toitlustussektori jaoks, kus tarbitakse korraga suuri koguseid ja toote omadused ei jõua halveneda.

Toodet turustatakse kogustes, mida lõplik ostja on võimeline pärast pakendi avamist mõistliku aja jooksul tarbima, et ükski toote erilistest organoleptilistest omadustest ei läheks kaduma. Kuna „Xygalo Siteias” on pehme määritav juust, ei ole tal sellist kaitsvat koorikut nagu kõvadel juustudel.

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta:

Toote pakendil olev märgistus peab sisaldama selgesti eristatavas ja kergesti loetavas kirjas järgmist teavet:

— toote nimi „ΞΥΓΑΛΟ ΣΗΤΕΙΑΣ” või „ΞΙΓΑΛΟ ΣΗΤΕΙΑΣ” (ja/või ladina tähtedega „XYGALO SITEIAS” või „XIGALO SITEIAS”), millele järgneb märge „Kaitstud päritolunimetus” või sama märge teises(teistes) keeles(keeltes) ladina või muude tähtedega;

— tootja ja pakendaja nimi ja aadress.

Kui tootmisprotsessis on kasutatud toor- ehk pastoriseerimata piima, peab pakendil olema ka asjaomastes riiklikes või ühenduse õigusaktides sätestatud erimärgistus.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

Piirkond, kus toodet „Xygalo Siteias” toodetakse, hõlmab endise (enne 1997. aastat) Lassithi prefektuuri Siteia piirkonda Kreetal, mis praegu (alates 2008. aastast) hõlmab Siteia, Makry Yialose, Itanose ja Lefki omavalitsusüksusi ja nende allüksusi. Põhimõtteliselt hõlmab see Kreeta kogu idapoolse osa ehk poolsaare, mida eraldavad ülejäänud saarest Thrypti ja Orno mäed läänes ning mida põhjas, lõunas ja idas ümbritseb meri.

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Geoloogiline reljeef – Kliima

Siteia piirkond võtab enda alla 786 km2 suuruse maa-ala. Maastik koosneb peamiselt väikeste platoodega keskmäestikust (kõrgus 300–1 000 m), kus madalikke (alla 300 m) on vähem kui 20 % ja kus esineb üksikuid kõrgustikke (1 000–1 500 m). Reljeefis ei esine järske muutusi, mida võib näha Kreeta lääne- ja keskosas, ja tänu sellele on enamikel aladel võimalik karjatada lambaid ja kitsi (peamiselt keskmäestiku piirkondades, madalikel vähem).

Siteia piirkonnas sajab rohkem vihma, puhuvad tugevamad tuuled ja on kõrgemad temperatuurid kui mujal Kreetal samadel kõrgustel.

Aasta keskmine sademete hulk ei ületa piirkonna üheski osas 1 100 mm; keskmäestikualadel ja poolsaare keskel on see 500–800 mm, kirdes ja lõunas 300–500 mm ja kaguosas alla 300 mm.

Aasta keskmine temperatuur põhjarannikul on 18,67 °C ja lõunas on see vähemalt 1 °C kõrgem, kusjuures aasta suurim temperatuuride vahe on 17 °C. Keskmäestiku karjakasvatuspiirkondades on umbes 600 m kõrgusel aasta keskmine temperatuur 16,50 °C ja aasta suurim temperatuuride vahe ligikaudu 20 °C. Kreeta lääneosas on samal kõrgusel aasta keskmised temperatuurid 1–1,5 °C madalamad.

Valitsevad tuuled puhuval loodest ning on tugevemad juulis ja augustis, laskmata keskpäeval temperatuuridel väga kõrgele tõusta. Lõunatuuled puhuvad talvel ja kevadel, muutes kliima pehmemaks ja soojemaks.

Päikesepaisteliste tundide arv on iseäranis suur, jäädes vahemikku 2 700 tunnist aastas põhjas rohkem kui 3 000 tunnini lõunas (suurim kogu Kreekas).

Taimestik – Karjamaa

Omapärase reljeefi ja kliima tõttu on ka taimestik eriline. Oliive (Olea europaea) kasvatatakse ekstensiivselt kuni 600 m ja viinapuid (Vitis vinifera) kuni 1 000 m kõrgusel. Sitea piirkonnast on tänaseks leitud rohkem kui 700 taimeliiki, kusjuures kogu Kreetalt, mis on pindalalt kümme korda suurem, on leitud ligikaudu 1 800 liiki.

Puhmastik on peamine taimestiku tüüp mitteharitavatel maadel, kus suured alad on kaetud põõsastaimedega, nagu okaskroon (Sarcopoterium spinosum), leetpõõsas (Genista acanthoclada), liivatee (Thymus capitatus), salvei (Salvia fruticosa & Salvia pomifera) ja kreeta eebenipuu (endeemne Ebenus cretica).

Endeemsete taimede kontsentratsioon on kõige suurem aladel, kus karjatatakse peamiselt vabapidamisel lambaid ja kitsi, kes toituvad mitmesugustest lopsakatest endeemsetest ja lõhnataimedest ning põõsas- ja rohttaimedest.

Kaljustel mäenõlvadel, kuhu pääsevad peamiselt kitsed ja mõned lambad, kasvavad valdavalt kõrged põõsastaimed (maquis), nagu mastiksipistaatsia (Pistacia lentiscus), värvitamm („prinos” – Quercus coccifera), oliivipuu („argoulida” – Olea europaea sylvestris), harilik jaanikaunapuu (Ceratonia siliqua) ja Calicotome villosa.

Lamba- ja kitsetõud – Kasvatusmeetod – Toodetud piim

Piirkonnas kasvatakse kohalikku siteia tõugu lambaid, mis kuuluvad Egeuse saartel kasvatatavate väikeste mägilammaste alamhõimkonda. Siteia lambad, keda ei kasvatata ainult piima, vaid ka liha ja villa pärast, on kohastunud eluga piirkondades, nagu Siteia, kus taimestik on piiratud ja sademeid vähe.

Siteia piikonnas kasvatataksegi valdavalt siteia tõugu lambaid (aastatel 1995–2000 oli seal 28 000–30 000 looma). Viimase 30 aasta jooksul on kasvatatud väiksemal hulgal ka psiloriti ja sfakia tõuge, mis on samuti kohastunud keskmäestiku tingimustega. Nimetatud tõuge on ristatud ka siteia lammastega, et suurendada viimaste piimaandi. Siteia lambad on kasvukeskkonnaga täielikult kohastunud; seda näitab nende vastupidavus piroplasmoosile (aastas nakatub üks loom tuhandest, kusjuures nakatunutest sureb vaid 25 %). Viimased uuringud näitavad, et siteia lambad annavad suhteliselt vähe piima looma kohta, s.o 106–115 kg ute kohta aastas poolintensiivse talupidamise puhul ja 72–80 kg ekstensiivsetes Siteia talupidamistes, samas kui keskmine piimajõudlus kogu Kreetal on vastavalt 110–150 kg ja 78–98 kg ute kohta aastas.

Sitea piirkonnas kasvatatakse Kreekale omaseid kitsi (18 000–20 000 looma), mis on suurepäraselt kohastunud eluga raskesti ligipääsetavatel aladel, kus kasvavad vaid üksikud liigid põõsataolisi taimi.

Siteia lambaid ja kitsi kasvatatakse traditsioonilisel viisil ekstensiivse või poolintensiivse karjakasvatusega tegelevates taludes (madalikel vähem, kuid keskmäestikualadel kõrgustel 300–1 000 m rohkem) igal aastal korduva kasvatustsükli alusel (vt ka punkt 3.4) ning karjatatakse heinamaadel, kus kasvab palju piirkonnale omaseid lõhnataimi, mis annavad piimale iseäranis hea maitse. Lambad ja kitsed paljunevad karja sisese loomuliku paaritumise teel, mis tähendab seda, et kohalike tõugude tunnused säilivad.

Ekstensiivse karjakasvatuse puhul karjatatakse lambaid ja kitsi ulatuslikel avatud karjamaadel, kus nad toituvad piirkonna (isekülvi teel kasvanud või külvatud) taimedest. Paljud karjad liiguvad aastaajast olenevalt ühelt karjamaalt teisele ning talvekuudeks (novembrist aprillini) tuuakse nad madalamatele kõrgustele. Loomade kaitsmiseks ja jälgimiseks kasutatakse traditsioonilisi, tavaliselt kivimüüridega piiratud aedikuid, millel ei ole katust. Poolintensiivse karjakasvatuse puhul kasutatakse katusega alasid, kus lambad ja kitsed leiavad külmadel talvekuudel vajadusel varju ja kus neid toidetakse ja lüpstakse; enamuse aja aastast karjatatakse loomi Siteia piirkonna pehme kliima tõttu siiski avatud karjamaadel. Viimase 20 aasta jooksul on paljud talunikud ehitanud lautu ja soetanud lüpsimasinaid, liikudes ekstensiivse ja intensiivse karjakasvatuse positiivseid külgi ühendades poolintensiivse karjakasvatuse suunas.

Siteia piirkonna karjakasvatuse ja juustuvalmistamise traditsioonid

Ajaloolisest seisukohast on Siteia piirkonda alates Minose tsivilisatsioonist seostatud ja seostatakse ka tänapäeval kohalike elanike karjakasvatuse ja juustutegemise traditsiooniga. Eespool öeldu kinnituseks esitatakse järgmised tõendid:

— Minose tsivilisatsiooni aegse maja väljakaevamistel Siteias Palaiokastros (praegu Itanose omavalitsusüksuse pealinn) leiti keraamiline juustuvalmistamise nõu;

— klassikalisel ja hellenismi ajajärgul piirkonna kõige mõjuvõimsamaks linnaks olnud Prassosest leiti utte kujutavad mündid, mis näitab nende loomade tähtsust piirkonna majandusele;

— vähemalt aastateks 1347–1450 (kaasa arvatud) sõlmitud kirjalikud lepingud, mis käsitlesid juustude laadimist Siteia sadamas Veneetsiasse, Egiptusesse (Aleksandriasse), Küprosele ja mujale suunduvatele laevadele;

— viide Siteiale kui ühele Kreeta seitsmest piirkonnast, kus 13. ja 14. sajandil õitses lamba- ja kitsekasvatus;

— viide „heale juustule”, mis oli 19. sajandil Siteia piirkonna peamine toode;

— Siteia piirkond oli 19. ja 20. sajandil pidevalt Kreeta kaheksa karjakasvatuspiirkonna hulgas ning tootis aastatel 1847 ja 1929 absoluutnäitajate poolest kõige rohkem juustu ja villa;

— Lassithi prefektuuri (mille suurim piirkond on Sitea) statistilised andmed viitavad kõva ja pehme juustu ning villa tootmisele aastatel 1937–1938;

— Siteia perenaised valmistasid peamiselt kuumadel suvekuudel kodudes ning karjakasvatajad kivionnides, mida kutsutakse mitatadeks, väherasvasest lamba- ja kitsepiimast Xygalo-nimelist juustu. Selleks kasutati spetsiaalseid keraamilisi anumaid, väikeseid savikanne (kouroupia), mille alumises osas oli ava, mille kaudu sai vadaku eemaldada ilma juustumassi supernatanti lõhkumata; — Xygalo-nimelist juustu on kirjalikult mainitud 1957. aastal kui Siteia toodet, mida valmistatakse vähemalt ühes keskmäestiku karjakasvatusega tegelevas asulas (Mysirgio on endine Mitato kommuun; mitato tähendab kreeta murdes juustukoda); — Siteia piirkonna esimene kaasaegne piimatöötlemisettevõte loodi 1970ndatel; — praegu tegutseb Siteia piirkonnas kaks piima- ja piimatoodete tootmise tunnustatud ettevõtte koodnumbriga ettevõtet, kus toodetakse piima- ja juustutooteid, tuginedes pikaajalistele traditsioonidele ja järgides piirkonna karjakasvatajate ja juustuvalmistajate erilisi piima töötlemise meetodeid.

5.2. Toote eripära:

„Xygalo Siteias” on eriline toode, mida valmistatakse Siteia geograafilises piirkonnas karjakasvatuse ja juustuvalmistamise pikaajalisi traditsioone järgides spetsiaalse tehnoloogia abil piimast, mille erilised omadused on seotud kohalike kitse- ka lambatõugude, nende traditsioonilise kasvatusmeetodi ning kliima ja taimestikuga.

Kreeka tuntud degusteerijad on kirjeldanud „Xygalo Siteiast” järgmiselt: „meeldiv tainase tekstuuriga juust, mida toodetakse ainult Siteias; juustul on täidlane, veidi hapukas ja värske maitse”. Toode leidis tee Ida-Kreeta supermarketitesse ja restoranidesse 1990ndate alguses ning 1999. aastast alates kirjeldatakse seda Ateena ja Thessaloniki nii traditsioonilistes kui ka gourmet-restoranides kui erirooga.

CONCRED (Conserving Cretan Diet – algatus Kreeta toidu säilitamiseks, mida toetavad Kreeta piirkondlikud omavalitsused), mis sertifitseerib Kreeta toite pakkuvaid restorane, soovitab oma veebilehel „Xygalo Steiako” nime all tuntud juustu, kui suurepärast eelrooga.

Eristumine muudest määrdejuustudest

Xygalo juustu tihedus (niiskusesisaldus 75 %) on sama mis Eripuselt pärit Galotyri juustul ning Domokosest pärit Lääne-Kreeka ja Katiki juustudel, kuid ta on vähem soolane. Küklaadidelt pärit Kopanisti juust ja Anevato juust on tihedamad (maksimaalne niiskusesisaldus vastavalt 56 % ja 60 %) ja soolasemad. Hania Pihtogalo juust jääb tiheduselt eespool mainitute vahele (maksimaalne niiskusesisaldus 65 %).

Xygalo juustu valmistamisel lisatakse sool piimale ja see lahustub enne hapnemist, mille tulemusel saadakse pehmema ja vähem soolase maitsega nõrutatud toode. Muude toodete (Kopanisti, Anevato, Pihtogalo, Katiki) puhul lisatakse sool nõrutatud juustumassile pärast vadaku eraldamist. Sool lisatakse piimale veel ainult Galotyri juustu valmistamisel, kuid seda tehakse 24 tundi pärast hapnemisprotsessi algust.

Xygalo juustu selgelt muudest sarnastest toodetest eristav omadus on selle väiksem rasvasisaldus, mis (kuivaines) on 33–46 % massist.

Hanias valmistatava Pihtogalo juustu minimaalne rasvasisaldus on palju suurem (50 % massist) ja muude juustude puhul on see näitaja 40 %, 43 % või isegi 45 %. Xygalo juustu rasvasisaldus on madal, sest tooraines on kitsepiima osakaal suur ja/või eemaldatakse/kooritakse rasv valmistamise käigus piimalt või juustumassist. Muude sarnaste juustude valmistamismeetodid ei näe ette sellist koorimise etappi ja need läbivad selle asemel homogeniseerimisetapid.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel:

Toote „Xygalo Siteias” kvaliteedi ja omaduste seisukohalt on olulise tähtsusega neli punkti, mis seovad toote geograafilise piirkonnaga (keskkonna ja inimestega), kuid samal ajal eristavad seda muudest sarnastest toodetest:

— kvaliteetse piima kasutamine, mida saadakse eranditult kohalikelt lamba- ja kitsetõugudelt (siteia lambad ja vähemal määral psiloriti ja sfakia lambad või nende ristandid ning Kreekale omased kitsetõud), keda kasvatatakse traditsiooniliste kasvatusmeetoditega (ekstensiivsed või poolintensiivsed) kindlas piirkonnas ning kes on kohastunud konkreetse kliimaga (vähe sademeid, päikesepaisteliste tundide suur arv, suhteliselt kõrge keskmine temperatuur ilma oluliste ööpäevaste kõikumisteta, tugevad tuuled jne);

— endeemsete ja lõhnataimede populatsioon kõnealuse piirkonna looduslikel karjamaadel, kus talunikud karjatavad aastaringselt lambaid ja kitsi, kasutades kogemustele tuginedes optimaalselt maastiku geoloogiat, kliima eripärasid ja piirkonnale omast taimestikku, mis mõjutab loomade piimaandi ning annab „Xygalo Siteias” juustule erilised omadused ja meeldivad organoleptilised omadused;

— „Xygalo Siteias” juustu valmistamisel kasutatakse erilist tehnoloogiat, mille peamised eripärad on järgmised: — rasvasisaldust reguleeritakse kas piima koorimisega tootmisprotsessi alguses või juustumassi koorimisega pärast esimest hapnemisetappi, nii et toote rasvasisaldus oleks võimalikult väike; — soola lisatakse piimale enne hapendamist, mistõttu ei ole juust soolase maitsega; — selleks, et loomulikuks käärimiseks vajalik mikrofloora saaks areneda, ei segata juustumassi loomulikus keskkonnas toimuva hapnemis-/küpsemisprotsessi ajal; — kui „Xygalo Siteias” juust on küpsenud, eraldatakse vadak aega ja juustu kvaliteeti silmas pidades nii, et juust mureneks võimalikult vähe;

— on säilinud piima hapendamise tulemusel saadud toote vanaaegne nimetus „Οξύγαλα” (Oxygala ehk happeline piim), mis on kohalikus Siteia murdes saanud veidi teistsuguse kuju ehk „Ξύγαλο” (Xygalo), mille tootmismeetod on iseäranis lähedane sellele, mida kasutati Hellenismi ja Rooma ajajärgul. Sarnastel toodetel on praegu teistsugused nimetused, samal ajal kui teistel piimatoodetel on Kreeta geograafilises piirkonnas ja Kreekas tervikuna palju lühem ajalugu.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7)

http://www.minagric.gr/greek/data/Προδιαγραφές%20προϊόντος%20ΞΥΓΑΛΟ%20ΣΗΤΕΙΑΣ.doc

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.