ET    ET ET 
 
ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel 18.9.2008 
SEK(2008) 2425 
  
KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT 
Lisatud dokumendile: 
 
 NÕUKOGU MÄÄRUS 
 
 loomade kaitse kohta surmamisel  
   
MÕJU HINDAMISE KOKKUVÕTE 
 
{COM(2008) 553} 
{SEC(2008) 2424}  
 
ET 2   ET KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT 
Lisatud dokumendile: 
 
 NÕUKOGU MÄÄRUS 
 
 loomade kaitse kohta surmamisel  
   
MÕJU HINDAMISE KOKKUVÕTE 
Igal aastal tapetakse Euroopa Liidu tapamajades 360 miljonit siga, lammast, kitse ja veist ning 
rohkem kui 4 miljardit kodulindu. Lisaks tapa b Euroopa karusnahatööstus ligikaudu 25 
miljonit looma ning haudejaamad tapavad umbes 330 miljonit ühepäevast tibu. Nakkushaiguste tõrje võib samuti nõuda tuhandete kuni miljonite loomade tapmist. 
Põllumajandusloomade tapmist regul eeritakse nõukogu direktiiviga 93/119/EÜ
1 loomade 
kaitse kohta tapmisel või surmamisel. Seda dire ktiivi ei ole kordagi muudetud. Käesolevas 
mõju hindamises keskendutakse seetõttu peam iselt küsimusele, kas probleemid on muutunud 
ja kas esialgsed eesmärg id on veel asjakohased.  
Komisjoni ettepaneku lähtepunkt iks on Euroopa Toiduohutusameti kahe teadusliku arvamuse 
heakskiitmine 2004. ja 2006. aastal, milles tehakse ettepanek vaadata läbi  direktiivi tehnilised 
lisad. Paralleelselt sellega võttis Maailma Lo omatervishoiu Organisa tsioon 2005. aastal vastu 
kaks suunist, milles käsitleti loomade heaolu tapmis el ja surmamisel ning kus jõuti sarnastele 
järeldustele. Sellest lähtudes tellis komisjon 2006. aastal ühelt väliskon sultandilt tapamajade 
uimastamis- ja surmamistavasid ning nende ma janduslikke, sotsiaalseid ja keskkonnaalaseid 
tagajärgi käsitleva uuringu. Uu ringu tulemused saadi 2007. aastal . Samal ajal pidas komisjon 
konsultatsioone huvitatud isikute ja liikmesrii kidega. Analüüsiti komi sjoni veterinaar- ja 
toiduameti ekspertide aruandeid, sest need kajastavad kõnesoleva direktiivi rakendamist liikmesriikides. Interneti vahendusel toimusid konsultatsioonid 2007. aasta detsembrist kuni 2008. aasta veebruarini. 
Käesolev õigusakt mõjutab peamiselt tapama ju, karusloomakasvandusi, haudejaamu ja 
loomade surmamist haigustõrje eesmärgil. Kõige suuremal määral mõjutab see lihatööstust, sest surmatud loomade arv on selles sektoris  kõige suurem. Seetõttu on ka õigusaktides 
kõnealuse sektori suhtes kehtestatud üksikas jalikumad nõuded ning ka käesolevas mõju 
hindamises on keskendutud peamisel t just sellele tööstusharule. 
                                                
 
1 EÜT L 340, 31.12.1993, lk 21. 
 
ET 3   ET Alates 1993. aastast on põllumajandusloomade surmamisega seotud olukord oluliselt 
muutunud. Kasutusele on võetud uu ed tehnoloogiad, on tehtud uusi teadusuuringuid, mistõttu 
on teatavates valdkondades kehtivad standard id ajast maha jäänud. Ühiskonnas on kasvanud 
mure loomade heaolu pärast ning Euroopa koda nikud on toiduahela selle aspekti suhtes üha 
nõudlikumaks muutunud. Ka õiguslik keskko nd on tapamajade jaoks muutunud seoses 
„hügieenipaketi” vastuvõtmisega, kuhu kuulub terv e rida toidu ohutust käsitlevaid Euroopa 
Liidu õigusakte, milles rõhutatakse toidukäitlej ate vastutust. Loomade massiline surmamine 
suurte epideemiate ajal on samuti tõstata nud küsimusi, mis on seotud loomade humaanse 
surmamise tagamise viisidega. 2006. aastal võt tis komisjon vastu esimese loomade kaitset ja 
heaolu käsitleva tegevuskava, milles võeti ka sutusele sellised uued lähenemisviisid nagu 
heaolunäitajad ning vajadus täiendavate uurimispr ogrammide ja loomade heaoluga tegelevate 
tugikeskuste järele. 
Välja on selgitatud ka praeguste Euroopa Lii du õigusaktidega seotud konkreetsed probleemid, 
näiteks uusi uimastamise meetodeid käsitlev a ühtlustatud metoodika puudumine, töötlejate 
selgelt määratletud vastutuse puudumine lo omade heaolu valdkonnas, loomi käitleva 
personali ebapädevus või mitterahuldavad heaolutingimused loomade surmamisel haigustõrje eesmärgil. 
Põllumajandusloomade surmamine on alates 1974. aastast olnud reguleeritud Euroopa Liidu 
õigusaktidega ning 1993. aastal suurendati üh enduse sellealast pädevust. Konsulteerimine 
sidusrühmadega ja liikmesriikidega kinnitab ühenduse algatuse olulisust selles valdkonnas. 
Kõnealused õigusaktid mõjutavad lihatöös tust, seadmetootjaid ja teatavate 
põllumajandustootjate tegevust. Nad kõik teguts evad rahvusvahelisel tasandil ja peavad 
vajalikuks ELi raamistiku olemasolu.  
Käesolevale mõju hindamisele lisatud algatuse  üldeesmärk on loomade kaitse tõhustamine 
nende tapmisel või surmamisel, et tagada kõikidele asjaomastele käitlejatele võrdsed võimalused, nii et nende konkurentsivõimet ei mõju taks tootmiskulude või turule juurdepääsu 
erinevused. Nimetatud algatus peaks toetama ka parema reguleerimise ja lihtsustamise 
poliitikat.  
Konkreetseteks eesmärkideks on toetada inn ovatsiooni loomade humaanse uimastamise 
valdkonnas, loomade heaolu paremat integreeri mist tapamajade tootmisprotsessi, personali 
teadmiste taseme tõstmist ja loomade kaitse parandamist nende massilisel surmamisel. 
Võimaluste valik hõlmab tegevusetust (= võrdlusalus = 1. võimalus), mittesiduvaid soovitusi 
(2. võimalus), tehniliste lisade kaudu direktiivi  muutmist (3. võimalus) ja õigusaktide 
ümberkorraldamist (4. võimalus).  
Tapmiskulud moodustavad tapamajade kogukuludest  üksnes piiratud osa (20 %), kuid võivad 
mõjutada nende konkurentsivõimet. Ei ole siis ki tõenäoline, et tapmiskulude muutumine 
võiks mõjutada liha lõpphinda. Toiduohutus t käsitlevate õigusaktide kaudu kuuluvad 
tapamajad juba praegu pideva ametliku kontrolli alla. Käesolev loomade heaolu käsitlev 
õigusakt ei lisa ametlikele kontrollidele täie ndavaid nõudeid. Loomade heaolul on positiivne 
mõju liha kvaliteedile ja töökaitsele. See kujutab  endast ka positiivset turuväärtust. Olulisi 
keskkonnamõjusid ei ole tuvastatud. 
Valikuvõimaluste võrdlemisel ilmneb, et tegevuse tus (1. võimalus) avaldab seatud eesmärkide 
saavutamisele negatiivset mõju. Selle valikuvõ imaluse puhul ei saavutata neist tõenäoliselt 
mitte ühtegi. Tõenäoliselt halveneb loomade heaolu mitmest aspektist, sest ettevõtjate tegutsemiskeskkonna erinevused liikmesriikide lõikes muutuvad üha suuremaks. Seetõttu 
lihtsustamist ei toimu. Hoolimata mõnede liik mesriikide jõupingutustest, ei toeta selline 
olukord ka innovatsiooni. Äritegevuse ja ametiasutuste majanduskulud on lühikeses 
 
ET 4   ET perspektiivis piiratud. Ku id liha kvaliteeti, avalikkuse suhtumist ja tööohutust kahjustav toime 
võib pikas perspektiivis omada negat iivset majanduslikku mõ ju lihasektorile. 
Muude valikuvõimaluste võrdlemine eesmärkide  saavutamise valguses näitab selgelt 
õigusaktide ümberkorraldamise eeliseid (4. võimalu s), samal ajal kui direktiivi muutmine (3. 
võimalus) tooks vaid teatavat kasu ja mittesi duvad soovitused (2. võimalus) ei ole piisavad 
enamiku eesmärkide saavutamiseks. Seepärast ei ole 2. võimalus üksinda kõnealuste küsimuste lahendamiseks piisav, kuid se da võib pidada huvipakkuvaks täiendavaks 
vahendiks. 
Mittesiduvad soovitused (2. võimalus) aitava d parandada eeskätt loomade kaitset ja liha 
kvaliteeti. See võimalus aitab luua ka võrdsed  võimalused äriettevõte tele, kuid on seejuures 
oma mittekohustusliku iseloomu tõttu väga piiratud.  
Direktiivi ümberkorraldamine (4. võimalus) on ainus võimalus, mis ergutab innovatsiooni ja 
lihtsustamist (muutes õigusakti ja kasutades uut  lähenemisviisi). See toob ka suuremat kasu 
kui direktiivi muutmine (3. või malus) loomade kaitse osas. Ühtlasi on see ka võimalus, mis 
avaldab tõenäoliselt kõige soodsamat mõju liha kvaliteedile, avalikkuse suhtumisele ja 
paremate töötingimuste loomisele tapamajades. 
3. ja 4. võimalus tekitavad teatavatele äriettevõtetele lühiajalisi kulusid, kuid nende mõju 
oleneb selliste erimeetmete võtmisest nagu  võimalikud üleminekuperioodid või erijuhtudel 
tehtavad erandid.  
Keskkonnale avaldatavat mõju peetakse kõigi võimaluste puhul neutraalseks, sest andmete 
kogumise ajal ei leitud tõe ndeid oluliste ja/või otse ste keskkonnamõjude kohta.  
Loomade heaolu käsitlevate õigusaktide üldi ne järelevalve on hõlmatud määrusega 882/2004 
(sööda ja toidu ametlike kontrollide kohta)
2 ja käesolevas dokumendi s ei peeta praegusel 
etapil vajalikuks eriõigusakti väljatöötamis t, sest see suurendaks liikmesriikide 
halduskoormust.   
                                                 
2 ELT 165, 30.4.2 004, lk 1–141.