KOMISJONI ARUANNE ELi ÕIGUSE KOHALDAMISE JÄRELEVALVET KÄSITLEV 31. AASTAARUANNE (2013) /* COM/2014/0612 final */





Sissejuhatus Komisjon jälgib, kas liikmesriigid täidavad ELi õiguse järgseid kohustusi, s.t võtavad täielikult ja õigesti üle ELi direktiivid ja kohaldavad nõuetekohaselt kogu ELi õigustikku. Selleks võib komisjon ELi õiguse rakendamise liikmesriigi poolt ametlikult vaidlustada nii omal algatusel kui ka Euroopa Parlamendi esitatud petitsioonide ning kodanikelt, ettevõtjatelt, valitsusvälistelt organisatsioonidelt ja muudelt sidusrühmadelt saadud kaebuste põhjal, mis osutavad võimalikule ELi õiguse rikkumisele, näiteks ELi õigusakti ebaõigele ülevõtmisele või puudulikule kohaldamisele. Enne ametlike kohtumenetluste alustamist püüab komisjon lahendada probleemid ja tagada ELi õiguse nõuetekohase rakendamise struktureeritud dialoogi kaudu, mida peetakse liikmesriikidega EU Piloti raames. Kui see ei õnnestu, algatab komisjon ametliku menetluse (märgukiri Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 alusel)[1]. Kui liikmesriik ei suuda ühtlustada oma õigust ja tavasid ELi õigusega ametliku rikkumismenetluse käigus, võib komisjon anda juhtumi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 alusel Euroopa Kohtusse võimalusega taotleda rahalisi karistusi (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 260 lõike 2 või 3 alusel). 31. aastaaruandes ELi õiguse kohaldamise järelevalve kohta vaadeldakse ELi õiguse kohaldamise põhiaspektide tulemuslikkust ja juhitakse tähelepanu strateegilistele küsimustele.[2] 1. Direktiivide ülevõtmine 1.1. Hilinenud ülevõtmine Direktiivide hilinenud ülevõtmine on püsiv probleem, mis takistab kodanikel reaalse kasu saamist. Hilinenud ülevõtmise piiramine on komisjoni pikaajaline poliitiline prioriteet: „Prioriteetsemad peaksid olema need rikkumised, mis võivad endast kujutada suuremaid riske, millel on kodanikele ja ettevõtjatele ulatuslikum mõju, [...] Need kategooriad hõlmavad järgmist: direktiivide ülevõtmise riiklikest meetmetest teatamata jätmine või muude teatamiskohustuste eiramine; [...]”[3] 2013. aastal tuli üle võtta rohkem direktiive kui eelneval aastal (2013. aastal 74 ja 2012. aastal 56), ent vähem kui 2011. aastal (131). Siiski ei suurenenud uute hilinenud ülevõtmisega seotud rikkumiste arv 2013. aastal eelneva aastaga võrreldes märkimisväärselt (2013. aastal algatati 478 uut hilinenud ülevõtmisega seotud rikkumismenetlust võrreldes 447 rikkumismenetlusega 2012. aastal; 2011. aastal oli menetlusi 1 185 ja 2010. aastal 855). 2013. aasta lõpuks oli pooleli 390 hilinemisjuhtumit, mis on 6,7 % vähem kui 418 juhtumit 2012. aasta lõpul. 2012. ja 2013. aastal lõpetas komisjon rohkem hilinenud ülevõtmisega seotud rikkumismenetlusi, kui algatas neid, mis tingis 2013. aasta lõpus seda liiki rikkumismenetluste arvu langemise viie aasta madalaimale tasemele. Järgmises tabelis on esitatud põhinäitajad[4] komisjoni poolt 2013. aastal hilinenud ülevõtmise tõttu algatatud rikkumismenetluste kohta: Järgmises tabelis on esitatud hilinenud ülevõtmisega seotud rikkumised liikmesriigiti:[5] Neli poliitikavaldkonda, kus 2013. aastal algatati enim hilinenud ülevõtmisega seotud rikkumismenetlusi, olid keskkond (168 menetlust), tervise- ja tarbijaküsimused (58), siseturg ja teenused (47) ning transport (36). Seoses tööstusheidet käsitleva direktiivi[6] ja inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevatesse ühenduse eeskirjadesse uute, võltsitud toodetega seotud eeskirjade lisamist käsitleva direktiivi[7] hilinenud ülevõtmisega algatati rikkumismenetlusi 20 liikmesriigi suhtes. Lisaks hilinesid 19 liikmesriiki ülevõtmisega direktiivi puhul, millega kohandatakse teatavaid eeskirju asutamisõiguse ja teenuste osutamise vabaduse valdkonnas seoses Horvaatia ühinemisega[8]. 17 menetlust algatati seoses toornafta ja/või naftatoodete miinimumvarude direktiiviga[9]. 16 liikmesriiki ei suutnud üle võtta direktiivi[10] alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta ja direktiivi[11] õiguse kohta suulisele ja kirjalikule tõlkele kriminaalmenetluses ega/või esitada määratud tähtaja jooksul nende direktiivide rakenduseeskirju. 15 liikmesriiki said märgukirja seoses teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramist elektri- ja elektroonikaseadmetes käsitleva direktiivi[12] hilinenud ülevõtmisega. 1.2. Kohtusse andmine Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 ja artikli 260 lõike 3 alusel Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 260 lõike 3 kohaselt võib komisjon juhul, kui ta annab hilinenud ülevõtmise juhtumi Euroopa Kohtusse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 alusel, teha ettepanekuid rahaliste karistuste kohta ilma esimest kohtuotsust ära ootamata. Selle Lissaboni lepingus tehtud uuenduse eesmärk on pakkuda liikmesriikidele suuremat stiimulit võtta direktiive üle seadusandja kindlaksmääratud tähtaja jooksul. Komisjon määrab kavandatavad trahvisummad kindlaks kooskõlas oma teatisega[13] Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 260 lõike 3 rakendamise kohta. Komisjon jätkas 2013. aastal hilinenud ülevõtmisjuhtumite Euroopa Kohtusse andmist koos taotlusega kohaldada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 260 lõike 3 alusel igapäevaseid karistusmakseid. 2013. aastal tehti 14 sellekohast otsust, mis hõlmasid üheksat liikmesriiki: Belgia, Bulgaaria, Eesti, Rumeenia, Ühendkuningriik (igaüks kahe juhtumiga) ning Austria, Küpros, Poola ja Portugal (igaüks ühe juhtumiga). Väljapakutud igapäevane karistusmakse ulatus 4 224 eurost 148 177,92 euroni. Enamik direktiivide hilinenud ülevõtmisega seotud karistusmaksete ettepanekutest tehti energeetikavaldkonnas. Komisjon ei ole veel teinud kohtule ettepanekut põhisumma maksete määramiseks[14]. Liikmesriigid suurendasid 2013. aastal oma jõupingutusi, et jõuda täieliku ülevõtmiseni enne Euroopa Kohtu otsust. Koos muude, varasematel aastatel Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 ja artikli 260 lõike 3 alusel algatatud menetlustega jäid kaksteist hilinenud ülevõtmisega seotud rikkumismenetlust siiski lahenduseta ja otsustati suunata Euroopa Kohtusse[15] koos ettepanekuga igapäevase karistusmakse kohaldamiseks; Eesti, Rumeenia ja Sloveenia olid mõlemad esindatud kahe juhtumiga ning Austria, Belgia, Küpros, Saksamaa, Poola ja Portugal igaüks ühe juhtumiga[16]. 2. Rikkumismenetluse eelne etapp Komisjon vaatab ELi õigusaktide ülevõtmise ja/või kohaldamisega seotud probleemid läbi omal algatusel või juhul, kui komisjonile on teatatud puudustest. Kodanike, ettevõtjate ja sidusrühmade organisatsioonide kaebused liikmesriikide ametiasutuste puuduliku tegevuse kohta aitavad suuresti kaasa järelevalvele ELi õigusest tulenevate kohustuste järgimise üle. Kui on avastatud probleem, käivitatakse selle kõrvaldamiseks struktureeritud dialoog komisjoni ja asjaomase liikmesriigi vahel EU Piloti raames. 2.1. Probleemide avastamine 2.1.1. Kaebused ja petitsioonid Kodanikud, ettevõtjad ja valitsusvälised või muud organisatsioonid esitavad sageli komisjonile kaebusi. Komisjon kehtestas oma kaebuste käsitlemise eeskirjad 2002. aastal avaldatud teatises ning ajakohastas neid 2012. aastal. [17] 2013. aastal olid kodanikud, ettevõtjad ja organisatsioonid jätkuvalt väga aktiivsed ELi õiguse võimalikest rikkumistest teatamisel. Komisjon sai rohkem uusi kaebusi (3 505) kui kolmel eelneval aastal (2012. aastal esitati kaebusi 3 141, 2011. aastal 3 115 ja 2010. aastal 3 349). Seetõttu suurenes lahendamata kaebuste koguarv 2013. aasta jooksul ligikaudu 19 %. Allpool esitatud tabelis on kaebuste peamised andmed:[18] Uued kaebused — kolm liikmesriiki, kelle vastu esitati kõige enam kaebusi, olid: Itaalia: 472 kaebust, millest enamik oli seotud tööhõivega (120 kaebust), siseturu ja teenustega (81) ja keskkonnaga (64); Hispaania: 439 kaebust, eriti seoses tööhõivega (100 kaebust), õigusküsimuste ja keskkonnaga (kummagi kohta 65 kaebust); Saksamaa: 297 kaebust, peamiselt seoses õigusküsimustega (64 kaebust), siseturu ja teenustega (57) ja keskkonnaga (53); 72 % uutest kaebustest käsitlesid viit poliitikavaldkonda: õigusküsimused (590), keskkond (520), siseturg ja teenused (494), tööhõive (470) ning maksundus ja tolliliit (452). Menetletud kaebused — 2013. aastal alustas komisjon pärast esialgse hinnangu andmist rohkem kui 3 000 kaebusele liikmesriikidega kahepoolseid läbirääkimisi 487 kaebuse puhul, et selgitada välja, kas ELi eeskirju on rikutud[19]. Kaebused, millele järgnesid kahepoolsed arutelud, olid kõige sagedamini seotud keskkonna, maksunduse ja tolliliidu ning siseturu ja teenustega (vastavalt 82, 78 ja 70 EU Piloti raames avatud toimikut) ning käsitlesid eelkõige järgmisi liikmesriike: Itaalia: 57 värsket EU Piloti raames avatud toimikut, suurem osa neist seoses kaebustega siseturu ja teenuste (14 uut EU Piloti raames avatud toimikut), keskkonna (11 toimikut) ning maksunduse ja tolliliidu kohta (6 toimikut); Prantsusmaa: 50 värsket EU Piloti raames avatud toimikut, peamiselt seoses maksunduse ja tolliliidu (13 toimikut), tööhõive (7 toimikut) ning ettevõtluse ja tööstusega (7 toimikut); Hispaania: 42 värsket EU Piloti raames avatud toimikut, eeskätt seoses kaebustega tööhõive, ettevõtluse ja tööstuse ning keskkonna kohta (vastavalt 9, 8 ja 8 EU Piloti raames avatud toimikut). Euroopa Parlament teavitas komisjoni petitsioonide ja küsimuste kaudu, et liikmesriikides esineb puudusi seoses ELi õiguse rakendamise ja kohaldamisega järgmistes valdkondades. Keskkond: Itaalia suhtes algatati juba ametlikud rikkumismenetlused riigi väidetava suutmatuse tõttu järgida ELi eeskirju tööstuslike heitkoguste kohta ja „saastaja maksab” põhimõtet ILVA terasetehases (Tarantos)[20] ning keskkonnamõju hindamise direktiivi[21] teatavate normide võimaliku ebaõige ülevõtmise tõttu ning EU Piloti raames algatati uurimisi seoses muude võimalike eeskirjarikkumistega, mis käsitlesid jäätmekäitlust, veemajandust ja looduskaitset kuues muus liikmesriigis; Siseküsimused: ooteaegade tõttu Hispaania–Gibraltari piiril,[22] mis selgusid Euroopa Parlamendi aruandest ja arvukatest kodanike kaebustest, tegi komisjon kohapealse kontrollkäigu, millele järgnesid soovitused nii Hispaania kui ka Ühendkuningriigi ametiasutustele;[23] Õigusküsimused: komisjon algatas uurimise seoses diskrimineerimisega usutunnistuse alusel ning jätkas täiendava märgukirjaga varasemat Belgia suhtes algatatud rikkumismenetlust seoses Euroopa täitekorralduse määruse väära kohaldamisega;[24] Transport: komisjon saatis Austriale märgukirja seoses mittediskrimineerimise põhimõtte võimaliku rikkumisega teemaksude kehtestamise tõttu Felbertauerni tunnelis; Tervishoid: komisjon algatas kuus uurimist seoses ELi toiduohutuse, kosmeetika ja loomade heaolu eeskirjade väidetava rikkumisega; Maksundus: Euroopa Parlamendi algatuste tõttu tõstatas komisjon küsimuse seoses võõrtöötajatele kehtivate maksueeskirjadega; Põllumajandus ja maaelu areng: komisjon algatas uurimise Euroopa Parlamendi küsimuse tulemusena, milles osutati väitetavale mahepõllumajanduse eeskirjade rikkumisele. 2.1.2. Komisjoni algatatud juhtumid Lisaks kaebuste läbivaatamisele uurib komisjon ELi õiguse nõuetekohast rakendamist omal algatusel. 2013. aasta jooksul algatati 1 023 uurimist (2012. aastal 791). Transport, keskkond ja õigusküsimused olid kolm poliitikavaldkonda, kus tehti kindlaks kõige rohkem võimalikke rikkumisi (vastavalt 256, 199 ja 144 uut EU Piloti raames avatud toimikut). Liikmesriikidest olid kõige sagedamini esindatud Itaalia, Kreeka ja Hispaania (vastavalt 67, 61 ja 58 uut toimikut). 2.2. Probleemide lahendamine Komisjoni rikkumismenetluste poliitika eesmärk on edendada ELi õiguse võimalikult kiiret nõuetekohast kohaldamist. EU Pilot on komisjoni algatus, mille eesmärk on lahendada ELi õiguse kohaldamisega seotud probleeme kooskõlas ELi õigusega ning vastata küsimustele. EU Pilot, mida toetab veebipõhine andmebaas ja teabeedastusvahend, annab võimaluse lahendada küsimusi kiiresti, võttes arvesse, et juhtum tuleks üldjuhul lõpetada 20 nädalaga. EU Piloti dialoog lihtsustab ELi õigusest tulenevate kohustuste täitmist probleemide kiire lahendamise teel kodanike ja ettevõtjate huvides. Uute EU Piloti toimikute arv on viimase kolme aasta jooksul järk-järgult kasvanud (2011. aastal avati 1 201 uut toimikut ja 2012. aastal 1 405). Seega vaatamata sellele, et komisjon sulges 2013. aastal 16 % rohkem EU Piloti toimikuid (1 366 võrreldes eelneva aasta 1 175ga), on pooleliolevate toimikute arv 10 % võrra suurem kui eelneval aastal. Järgmises tabelis on esitatud EU Piloti põhinäitajad 2013. aastal:[25] 2013. aastal avati 1 502 uut toimikut — siia kuuluvad 479 kaebustest tingitud toimikut ja 1 023 uut komisjoni enda algatatud juhtumit. 2013. aastal suleti 1 366 toimikut — 2013. aastal menetletud 1 330st EU Piloti toimikust sulges komisjon 934, kuna liikmesriigid esitasid rahuldava selgituse. Seega on liikmesriikide jaoks juhtumite lahendamise määr 70,22 % (väike kasv võrreldes 2012. aasta määraga 68,34 %)[26]. 2013. aastal algatati 396 EU Piloti toimiku suhtes ametlik rikkumismenetlus (2012. aastal oli selliseid toimikuid 334). Neist juhtumitest 79 olid seotud transpordiga, 71 keskkonnaga ning 50 maksunduse ja tolliliiduga. Kõige sagedamini järgnes EU Piloti toimiku avamisele rikkumismenetluse algatamine Hispaania, Itaalia ja Prantsusmaa puhul (vastavalt 34, 33 aja 32 toimikut). 1 462 pooleliolevat EU Piloti toimikut — 2013. aasta lõpu seisuga käsitles enamik EU Piloti pooleliolevatest toimikutest Itaaliat (147), Prantsusmaad (112) ja Hispaaniat (107). Poliitikavaldkonnad jaotusid järgmiselt — esikohal oli endiselt keskkond 396 poolelioleva toimikuga ning sellele järgnesid õigusküsimused (210) ja transport (200). 3. Rikkumismenetlused Kui liikmesriik ei lahenda väidetavat ELi õiguse rikkumist ja kui komisjon leiab, et ELi õigusest tulenevaid kohustusi ei ole täidetud, võib komisjon algatada rikkumismenetluse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258[27] alusel ning anda vaidluse Euroopa Kohtusse. 2013. aastal algatas komisjon 761 uut rikkumismenetlust. Kõige rohkem sai komisjonilt märgukirju Itaalia (58), kellele järgnesid Prantsusmaa (44) ja Hispaania (41). Mis puutub poliitikavaldkondadesse, siis kõige rohkem uusi menetlusi oli seotud keskkonna-, transpordi- ja tervishoiuküsimustega (vastavalt 223, 94 ja 69 märgukirja). Lisaks saatis komisjon 2013. aasta jooksul liikmesriikidele 217 põhjendatud arvamust. Neist enim said Itaalia, Rumeenia ja Belgia (vastavalt 20, 15 ja 14 põhjendatud arvamust). Poliitikavaldkonnad, milles komisjon esitas liikmesriikidele kõige enam põhjendatud arvamusi, olid keskkond, energeetika ning maksundus ja tolliliit (vastavalt 52, 38 ja 29 põhjendatud arvamust). Eelmise aasta lõpu seisuga jäi avatuks 1 300 rikkumismenetlust[28]. Pooleliolevate rikkumismenetluste arv on pidevalt vähenenud — 2010. aastal oli neid peaaegu 2 100, 2011. aastal 1 775 ning 2012. aastal 1 343. Järgmistel joonistel on pooleliolevate rikkumisjuhtumite koguarv esitatud hilinenud ülevõtmisega seotud rikkumiste ning ebaõige ülevõtmise või puuduliku kohaldamise juhtumite lõikes liikmesriikide ja poliitikavaldkondade kaupa. Sinine osa tulpadel: hilinenud ülevõtmisega seotud rikkumised Punane osa tulpadel: ELi õigusaktide ebaõige ülevõtmise ja/või puuduliku kohaldamisega seotud rikkumised Mustad numbrid: pooleliolevate rikkumismenetluste koguarv liikmesriigiti Ametliku menetluse ajal jätkub liikmesriigi ja komisjoni vaheline dialoog, et soodustada võimalikult kiiret kohustuste täitmist. Statistika kinnitab, et liikmesriigid teevad suuri jõupingutusi selleks, et nende suhtes algatatud rikkumismenetlused lõpetataks enne Euroopa Kohtu otsuse teatavakstegemist[29]. 2013. aastal: • komisjon lõpetas 484 rikkumismenetlust pärast märgukirja saatmist; • 200 juhtumit lahendati pärast põhjendatud arvamuste saatmist liikmesriikidele; 47 rikkumismenetlust lõpetati (või võeti kohtust tagasi) pärast komisjoni otsust asi Euroopa Kohtusse anda. Kokku lõpetati 731 rikkumisjuhtumit enne Euroopa Kohtu otsuse teatavakstegemist Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 alusel, kuna vastavad liikmesriigid olid tõendanud oma kohustuste täitmist. 2013. aastal tegi Euroopa Kohus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 alusel 52 otsust, millest 31 otsust (59,6 %) tehti komisjoni kasuks. Euroopa Kohus langetas kõige rohkem otsuseid Prantsusmaa (8, millest 2 liikmesriigi kasuks), Poola (6/2), Hispaania (5/0), Itaalia, Iirimaa ja Madalmaade suhtes (vastavalt 4/1, 4/1 ja 4/2). Kolm poliitikavaldkonda, milles Euroopa kohus tegi 2013. aastal enim kohtuotsuseid, olid maksundus (24), transport (11) ja keskkond (7). Liikmesriigid võtavad sageli vajalikud meetmed Euroopa Kohtu otsuse õigeaegseks täitmiseks. 2013. aasta lõpus leidis komisjon siiski, et 113 Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 alusel langetatud otsust ei olnud asjaomastes liikmesriikides veel täielikult täidetud. Enamik neist juhtumitest olid seotud riikidest Hispaania (14), Kreeka (13) ja Itaaliaga (12) ning poliitikavaldkondadest keskkonna (40), transpordi (18) ning maksunduse ja tolliliiduga (17). Neist 113 juhtumist üheksa oli antud Euroopa Kohtusse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 260 lõike 2 alusel juba teist korda. Põhimõtteliselt võib Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 260 lõike 2 alusel tehtud kohtuotsusega määrata rikkumise toime pannud liikmesriigile trahvi põhisumma ja/või igapäevase või muu perioodilise karistusmakse, kusjuures põhisumma tuleb liikmesriigil kohe tasuda, kuid perioodilisi karistusmakseid tehakse seni, kuni saavad täidetud kohtu esimene ja teine otsus. 2013. aastal langetas kohus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 260 lõike 2 alusel viis otsust. Kohus kehtestas karistusmakseid Belgia,[30] Tšehhi Vabariigi,[31] Luksemburgi[32] ja Rootsi[33] suhtes, kuid jättis rahuldamata komisjoni nõude Saksamaa vastu[34]. 4. Poliitika kujundamine ELi õiguse täpne ja õigeaegne ülevõtmine ja kohaldamine on osa komisjoni ulatuslikumast aruka reguleerimise tegevuskavast. 4.1. ELi õigusloome kvaliteet Jätkuks 2012. aasta teatisele õigusloome kvaliteedi kohta[35] viis komisjon 2013. aastal ellu õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi (REFIT). REFIT seisneb õigustikust ülevaate andmises ja sõelumises tagamaks, et õigusaktid täidavad oma eesmärki ning et kõrvaldatakse tarbetu bürokraatia ja takistused, säilitades samal ajal ELi õigusaktidest tulenev kasu. REFIT määrab kindlaks valdkonnad, milles komisjon teeb ettepaneku õigusakte lihtsustada ja regulatiivset koormust vähendada, valdkonnad, milles komisjon ei võta meetmeid, valdkonnad, milles komisjon võtab ettepanekud tagasi või tunnistab need kehtetuks, ning valdkonnad, milles komisjon koostab analüüsi, et näha, kus on võimalik koormust vähendada. Esialgsed tulemused avaldati talituste töödokumendi[36] kujul, millele järgnes teatis,[37] milles määrati kindlaks konkreetsed meetmed õigusakti muutmiseks, kehtetuks tunnistamiseks, tagasivõtmiseks ja hindamiseks. Teatises kinnitati, et korduvaid probleeme õigusakti kohaldamisel tuleks samuti käsitleda REFITi raames. 4.2. Rakenduskavad Selleks et aidata liikmesriikide pädevatel asutustel tagada ELi eeskirjade nõuetekohane ülevõtmine ja kohaldamine, on komisjon teinud liikmesriikidega üha tihedamat koostööd rakenduskavade raames. Nendes kavades on tõstetud esile peamised riskid uute (või muudetud) ELi õigusaktide õigeaegsele ja nõuetekohasele kohaldamisele ning soovitatud liikmesriikide ametiasutustele meetmeid nende riskide leevendamiseks. Komisjoni ettepanekud koos rakenduskavadega käsitlesid muu hulgas järgmisi teemasid: • teatavate õhusaasteainete riiklike heitkoguste vähendamine;[38] • tuumaseadmete tuumaohutust käsitleva ühenduse raamistiku loomist käsitleva direktiivi[39] muutmine;[40] • määrus makseteenuste kohta siseturul;[41] • süütuse presumptsiooni ja kriminaalmenetluse korral isiklikult kohtulikul arutelul viibimise õiguse tugevdamine;[42] • kriminaalmenetluse raames kahtlustatavate või süüdistatavate laste menetluslikud tagatised;[43] • esialgne tasuta õigusabi kahtlustatavatele või süüdistavatele isikutele, kellelt on võetud vabadus, ja tasuta õigusabi Euroopa vahistamismäärusega seotud menetlustes;[44] • pakettreisid ja toetatud reisikorraldusteenused[45] ning • teatavad eeskirjad, millega reguleeritakse liikmesriikide õiguse kohaseid kahju hüvitamise hagisid konkurentsiõiguse rikkumise korral[46]. 4.3. Selgitavad dokumendid Kui liikmesriigid vastutavad direktiivide täpse ja õigeaegse ülevõtmise eest, siis komisjoni roll aluslepingute täitmise järelevalvajana on kontrollida, et seda tehakse. Selleks peab liikmesriigi poolt komisjonile esitatav teave olema selge ja täpne. 2011. aastal koostasid Euroopa institutsioonid ja liikmesriigid uue raamistiku, mille raames liikmesriigid esitavad tõendavat teavet selle kohta, kuidas nad on direktiive siseriiklikku õigusse üle võtnud. Lepiti kokku, et selline tõendav teave (edaspidi „selgitavad dokumendid”) esitatakse põhjendatud juhtudel koos direktiivide ülevõtmiseks ette nähtud meetmetega. 2013. aasta novembris esitas komisjon uue raamistiku rakendusaruande,[47] millest selgus, et alates 1. novembrist 2011 on tehtud 29 ettepanekut, mille ülevõtmise kohta nõutakse selgitavat dokumenti. Veel 19 ettepanekut, mille ülevõtmise kohta nõutakse selgitavat dokumenti, olid 1. novembril 2011 kaasseadusandjate juures menetlemisel. Uue raamistiku täielik hindamine ei olnud 2013. aastal võimalik, kuna esimene, 2011. aasta detsembris vastu võetud direktiiv oli liikmesriikidel vaja üle võtta alles 2013. aasta lõpuks[48]. Täielikum hindamine on seepärast võimalik alles siis, kui komisjon on saanud selgitavad dokumendid piisava arvu direktiivide kohta. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule sellekohase ülevaate eelseisvates aastaaruannetes. 4.4. Läbipaistvus — juurdepääs rikkumistega seotud dokumentidele Kohus on langetanud otsuse juhtumis, milles teatav organisatsioon taotles juurdepääsu komisjoni dokumentidele, mis käsitlesid uurimist ELi õiguse võimaliku rikkumise kohta liikmesriigi poolt[49]. Kohus kinnitas, et dokumentidele üldsuse juurdepääsu seisukohast võib komisjon rikkumismenetluse (kaasa arvatud EU Piloti) uurimisetapis lähtuda põhimõttest, et kogu haldustoimiku sisu kuulub samasse dokumentide kategooriasse. Komisjonil on õigus tugineda üldisele eeldusele, et mis tahes dokumendi avalikustamine selles etapis kahjustaks uurimise eesmärki, mis seisneb liikmesriigile kohustuste täitmiseks ja enese kaitsmiseks võimaluse andmises. Seetõttu ei rikkunud komisjon määrust juurdepääsu kohta Euroopa Liidu institutsioonide valduses olevatele dokumentidele,[50] kui ta keeldus võimaldamast juurdepääsu kõigile dokumentidele uurimisperioodi vältel. Lisaks kinnitas kohus oma varasemat kohtupraktikat[51] seoses komisjoni kaalutlusõigusega rikkumismenetluste suhtes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 alusel. Täpsemalt öeldes ei ole kaebuse esitajal õigust nõuda käesoleva menetluse raames komisjonilt konkreetse seisukoha võtmist või hagi esitamist liikmesriigi vastu. Samuti on komisjonil õigus hinnata liikmesriigi vastu hagi esitamise asjakohasust, määrata kindlaks rikutud ELi eeskirjad ning kehtestada menetlustoimingute ajakava. 5. Kokkuvõte Kaebuste suur ja kasvav arv viitab sellele, et kodanikud on üha teadlikumad kasust, mida toob ELi eeskirjade täielik ja nõuetekohane kohaldamine. Samal ajal on see märk, et ELi õiguse kohaldamisel oodatakse liikmesriikidelt suuremaid jõupingutusi ja komisjonilt jätkuvat järelevalvet. Direktiivide õigeaegne ülevõtmine jääb komisjoni ELi õigust käsitleva poliitika peamiseks prioriteediks ja ülevõtmise tähtaegadest kinnipidamist jälgitakse rangelt. Ehkki direktiivide õigeaegne ülevõtmine on paljudele liikmesriikidele endiselt probleemiks, suutsid Taani, Läti ja Malta viimase kolme aasta jooksul hoida hilinenud ülevõtmisega seotud rikkumisjuhtumite arvu väga väikese. Kreeka ja Tšehhi Vabariik saavutasid samal ajavahemikul märkimisväärset edu oma hilinenud ülevõtmisega seotud rikkumiste vähendamisel. Ametlike rikkumismenetluste arvu üldine kahanemine viimase viie aasta vältel (ligi 2 900-lt 1 300ni) näitab osaliselt seda, et probleemid on EU Piloti kasutamise abil lahendatud. Struktureeritud dialoog EU Piloti kaudu on osutunud tulemuslikuks võimalike rikkumiste varasel lahendamisel, millest saavad kasu nii kodanikud kui ka ettevõtjad. Olukord on liikmesriigiti erinev. Selle perioodi jooksul on Tšehhi Vabariik ja Portugal suutnud vähendada poole võrra oma rikkumisjuhtumite arvu ning Madalmaad ja Luksemburg on samuti oma näitajaid märkimisväärselt parandanud. Sloveenia, Küprose ja Rumeenia rikkumisjuhtumite arv on viimase viie aasta jooksul suurenenud, ehkki juhtumite koguarv on neil keskmisel tasemel. Komisjon jätkab aktiivset järelevalvet ELi õiguse kohaldamise üle. See hõlmab ennetavat abi liikmesriikidele ja vajaduse korral ametlike rikkumismenetluste algatamist, et tagada ELi õigusest tulenevate kohustuste igakülgne täitmine kogu Euroopa Liidus. [1] Teadmiseks, et rikkumismenetlust saab algatada ka ELi õigusaktide teiste sätete alusel, näiteks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 106 koostoimes Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 101 või 102. [2] Üksikasjalik teave iga liikmesriigi ja poliitikavaldkonna kohta on esitatud talituste töödokumendis, mis avaldatakse elektrooniliselt komisjoni asjaomasel veebisaidil. [3] Komisjoni teatis „Tulemuslik Euroopa – Ühenduse õiguse kohaldamine”, KOM(2007)502 final, lk 9. [4] 2012. aasta pooleliolevatest rikkumismenetlustest ja 2013. aasta uute rikkumismenetluste summast (418+478=896) on lõpetatud rikkumismenetluste arv maha arvatud (896-506=390). [5] Alltoodud tabelis on esitatud pooleliolevate hilinenud ülevõtmisega seotud rikkumiste arv seisuga 31. detsember 2013, olenemata rikkumismenetluse algatamise aastast. Võrdluseks, komisjoni talituste töödokumendi I osa liikmesriikide lehekülgedel esitatud osas „Direktiivide ülevõtmine” on näidatud, kui palju uusi hilinenud ülevõtmisega seotud rikkumismenetlusi algatati liikmesriikide vastu 2013. aastal. [6] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2010/75/EL, 24. november 2010, tööstusheidete kohta (saastuse kompleksne vältimine ja kontroll) [7] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/62/EL, 8. juuni 2011, millega muudetakse direktiivi 2001/83/EÜ (inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta) seoses vajadusega vältida võltsitud ravimite sattumist seaduslikku tarneahelasse [8] Nõukogu direktiiv 2013/25/EL, 13. mai 2013, millega kohandatakse teatavaid direktiive asutamisõiguse ja teenuste osutamise vabaduse valdkonnas seoses Horvaatia Vabariigi ühinemisega [9] Nõukogu direktiiv 2009/119/EÜ, 14. september 2009, millega kohustatakse liikmesriike säilitama toornafta ja/või naftatoodete miinimumvarusid [10] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/61/EL, 8. juuni 2011, alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta, millega muudetakse direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ ning määruseid (EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 1095/2010 [11] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2010/64/EL, 20. oktoober 2010, õiguse kohta suulisele ja kirjalikule tõlkele kriminaalmenetluses [12] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/65/EL, 8. juuni 2011, teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramise kohta elektri- ja elektroonikaseadmetes [13] Komisjoni 15. jaanuari 2011. aasta teatis ELi toimimise lepingu artikli 260 lõike 3 rakendamise kohta, ELT C 12. [14] Komisjoni 15. jaanuari 2011. aasta teatis ELi toimimise lepingu artikli 260 lõike 3 rakendamise kohta, ELT C 12, punkt 21. [15] Mõned neist kaheteistkümnest juhtumist on juba Euroopa Kohtus menetlemisel. Ülejäänud juhtumite puhul on vastavad dokumendid Euroopa Kohtule esitamiseks ettevalmistamisel. [16] Üksikasjad liikmesriikide poolt üle võtmata direktiivide kohta ja vastavad karistusmaksete ettepanekud võib leida talituste töödokumendist. [17] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile „Liidu õiguse kohaldamise kohta kaebuse esitanuga suhtlemise ajakohastamine”, COM(2012)154 final [18] 2012. aastal laekunud lahendamata kaebuste ja 2013. aasta uute kaebuste summast (2 516 + 3 505 = 6 021) on maha arvatud menetletud kaebused (6 021 - 3 029 = 2 992). [19] Ülejäänud esildisi edasi ei menetletud, kuna leiti, et ELi õigust ei ole rikutud või komisjonil puudub selleks pädevus või teadet ei saa käsitleda kaebusena. Samuti tuleb märkida, et kiireloomuliste ja erakorraliste juhtumite puhul võib komisjon otsustada saata liikmesriigile märgukirja (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 258) ilma eelneva kahepoolse aruteluta. [20] IP/13/866 [21] Direktiiv 2011/92/EL teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta [22] Euroopa Liidu Teataja 2013/C 246/07 [23] Euroopa Liidu Teataja 2013/C 357/04 [24] Määrus (EÜ) nr 805/2004 millega luuakse Euroopa täitekorraldus vaidlustamata nõuete kohta [25] 2012. aastal pooleli olnud EU Piloti toimikute ja 2013. aastal avatud EU Piloti toimikute summast (1 326 + 1 502 = 2 828) on maha arvatud menetletud toimikud (2 828 - 1 366 = 1 462). [26] Komisjoni 30. aastaaruanne ELi õiguse kohaldamise järelevalve kohta (2012), COM(2013) 726 final, lk 7. [27] Või Euroopa Liidu toimimise lepingu muu sätte alusel, vt joonealune märkus 2. [28] See arv hõlmab kõiki menetlusi, mille puhul on liikmesriigid saanud vähemalt komisjonilt märgukirja Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 alusel. [29] Alljärgnevad näitajad on arvutatud kõigi rikkumisjuhtumite kohta sõltumata liigist (s.o kaebus, komisjoni oma algatus või direktiivide hilinenud ülevõtmine liikmesriikides). [30] Komisjon vs. Belgia, C-533/11 (põhisumma: 10 000 000 eurot; karistusmakse: 859 404 eurot iga kuue kuu eest, mil Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 alusel langetatud kohtuotsust ei ole täidetud) [31] Komisjon vs. Tšehhi Vabariik, C-241/11 (põhisumma: 250 000 eurot; perioodiline karistusmakse puudub) [32] Komisjon vs. Luksemburg, C-576/11 (põhisumma: 2 000 000 eurot; karistusmakse: 2 800 eurot iga päeva eest, mil Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 alusel langetatud kohtuotsust ei ole täidetud) [33] Komisjon vs. Rootsi, C-270/11 (põhisumma: 3 000 000 eurot; perioodiline karistusmakse puudub) [34] Komisjon vs. Saksamaa, C-95/12 (karistusmaksed puuduvad) [35] Komisjoni teatis ELi õigusloome kvaliteedi kohta (COM(2012) 746 final). Sellele teatisele on lisandunud teine teatis REFITi tulemuste ja edasiste sammude kohta (COM(2013) 685 final) [36] Õigusloome kvaliteet ja tulemuslikkus (REFIT): õigustiku kaardistamine, esialgsed tulemused — SWD(2013)401 final [37] Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele — „Õigusloome kvaliteet ja tulemuslikkus (REFIT): saavutused ja järgmised sammud”, COM(2013)685 final [38] COM(2013)920 [39] Direktiiv 2009/71/EURATOM millega luuakse tuumaseadmete tuumaohutust käsitlev ühenduse raamistik [40] COM(2013)343 [41] COM(2013)547 [42] COM(2013)821 ja SWD(2013) 500 [43] COM(2013) 822 ja SWD(2013) 492 [44] COM(2013) 824 ja SWD(2013) 499 [45] COM(2013) 512 ja SWD(2013) 266 [46] COM(2013)404 [47] COM(2013)788 final [48] Direktiiv 2011/98/EL [49] Liidetud kohtuasjad C-514/11 P ja C-605/11 P [50] Määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele [51] Star Fruit vs. komisjon, C-247/87 (punkt 11); Sonito jt vs. komisjon, C-87/89 (punkt 6) ning P Ruipérez Aguirre ja ATC Petition vs. komisjon, C-111/11 (14. juuli 2011. aasta määrus, punktid 11 ja 12)