[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 6.7.2007

KOM(2007) 385 lõplik

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Tippdomeeni „.eu” rakendamise, selle toimimise ja tõhususe aruanne

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Tippdomeeni „.eu” rakendamise, selle toimimise ja tõhususe aruanne(EMPs kohaldatav tekst)

1. TAUST – TIPPDOMEENI „.EU” VAJALIKKUS

Interneti domeeninimeserverite süsteem (DNS) koosneb paljudest hierarhilise ülesehitusega serveritest, mis edastavad teavet mitmesuguste võrgus olevate allikate nimede ja aadresside (veebilehed, e-posti- ja domeeninimeserverid jne) kohta, mis on Interneti kaudu avalikkusele kättesaadavad. Domeeninimi on lihtsas vormis aadress, mille abil domeenisüsteem tunneb ära interneti aadressi (numbriline tunnus) ja aitab sooritada päringu seda domeeninime kandvast võrguallikast. Tippdomeen (Top Level Domain) on see osa domeeninimest, mis määrab kindlaks organisatsiooni (register), kes haldab konkreetset domeeninimede keskkonda. Internetis kasutatakse kahte sorti tippdomeene: kas riikide kahetäheline ISO 3166 kood geograafilise tippdomeenina (ccTLD), näiteks „.uk”, „.fr” or „.jp”, või üldlevinud lühend või nimi, näiteks „com”, „net” või „museum”.

Tippdomeen „.eu” on hiljuti kasutusele võetud geograafiline tippdomeen (ccTLD) tähistamaks Euroopa Liitu. Selle eesmärk on pakkuda Euroopa kodanikele, avalikele- ja eraorganisatsioonidele ning ettevõtetele konkreetset ELi kübertunnust ning usaldusväärset keskkonda, mis rõhutab kodanike Euroopa identiteeti Internetis ja aitab neid kaasata majandustegevusse kiiresti areneval virtuaalturul. Usaldusväärse keskkonna saavutamiseks on EL otsustanud, et domeeninimi „.eu” on kaetud ühtsete üldeeskirjadega, mis tagavad domeeninime nõuetekohase kasutamise, selle võrdse kättesaadavuse ja registeerujate õiglase kohtlemise. Üleeuroopalise tippdomeenina pakub „.eu” ka lisa- ehk täiendavat domeeninime võimalust lisaks liikmesriikide kahekohalistele geograafilistele tippdomeenidele ja üldistele tippdomeenidele (gTLD), milledest enamikku hallatakse kas täielikult või osaliselt väljaspool ELi õigusraamistikku.

Tippdomeen „.eu” on seega ELis domeeninime registreerijate jaoks unikaalne ja väärtuslik võimalus, mis pakub internetikasutajatele ja eelkõige elektroonilisel kaubandusturul tegutsejatele olemasolevatele DNS süsteemi võimalustele lisaks uusi. Selle domeeni abil püütakse luua ELi kodanike vajadustele vastavat küberruumi, kus nende kui tarbijate ja üksikisikute õigusi kaitstakse üleeuroopaliste eeskirjade ja normidega ning õigusliku kaitsega siseturu eeliste laiendamise kaudu Interneti keskkonnale.

Käesoleva teatises antakse ülevaade ettevalmistustest, mis olid vajalikud tippdomeen „.eu” loomiseks ja teavitatakse Euroopa Parlamenti ja nõukogu tippdomeen „.eu” rakendamisest, domeeni tõhususest ja toimimisest, nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. aprilli 2002. aasta määruse (EÜ) nr 733/2002 (tippdomeeni .eu kasutuselevõtu kohta)[1] artiklis 8.

2. RAKENDAMINE

2.1. „.eu”-mudel

Tippdomeen „.eu”-mudeli põhitunnused on registri sõltumatus oma igapäevase tegevuse korraldamisel, domeeninimede turustamine akrediteeritud asutuste (registreerijate) kaudu ning lõppkasutaja õigus kaitsta oma domeeninime kolmandate isikute sooritatavate võimalike kuritarvituste eest.

Selle mudeli esimene element on register. Komisjon nägi oma 2000. aasta töödokumendis[2] ette mitut võimalust „.eu”-registri ülesannete täitja valimiseks. Need võimalused on: selleks ettenähtud eraõiguslik ELi inkorporeeritud mittetulundusühing, eraõiguslik äriüksus, liikmesriigi või Euroopa tasandil tegutsev riiklik või eraorganisatsioon ning viimase võimalusena nähti, et registri ülesanded määratakse juba tegutseva riikliku haldusorganisatsiooni mõnele osakonnale.

Arutelude käigus, mida peeti sobiva tippdomeeni „.eu” mudeli leidmiseks, selgus, et ühenduse institutsioonid ei saa üldiste põhimõtete määramisest kaugemale minna. Oldi üksmeelel, et kõige parem oleks määrata konkreetne eraldiseisev üksus, mis tegeleb otseselt tippdomeenide süsteemi haldamise ja rakendamisega ning kasutajate ja registri vaheliste igapäevaste kontaktidega. Seetõttu otsustasid nõukogu ja parlament, et tippdomeen „.eu” haldajaks on sõltumatu mittetulunduslik register.

See otsus järgib lähenemist, mida on kasutatud mitmete edukate geograafiliste tippdomeenide puhul üle maailma, mitte üksnes Euroopas. Register kirjutab alla lepingu komisjoniga, kusjuures komisjonile on tehtud ülesandeks üldine järelvalve. Komisjon ei ole pädev tegema otsuseid konkreetsete domeeninimede või registri igapäevatoimingute kohta, samuti ei ole komisjon asutus, kellele edastada kaebusi registri otsuste suhtes. Kohustuste selge jaotus[3] võimaldab registril domeeninimede registreerimise üle iseseisvalt otsustada ja järgida määruses (EÜ) nr 733/2002[4] sätestatud mittesekkumise, isejuhtimise ja iseregulatsiooni põhimõtteid.

Pädevuste jaotus ei ole ainus tegur, mis näitab, et register ei sõltu komisjonist. Et tagada registri neutraalsus domeeninimede suhtes, mida register haldab, keelab „.eu”-mudel registril ise registreerijana tegutseda.[5] Selline lähenemine suurendab konkurentsi domeeninimede turul, kus registreerijad püüavad teha erinevaid pakkumisi, et katta lõppkasutajate erinevaid vajadusi ning tagavad samal ajal konkurentsivõimelised hinnad.

Viimane element „.eu”-mudelis on registreeruja. Lõppkasutaja vastutab kõigi registreerijate pakkumiste kontrollimise ning nende hulgast kõige enam oma vajadustele vastava pakkumise valimise eest. Registreerimisperioodi alguses vastutab lõppkasutaja ka täieliku ja täpse taotluse esitamise eest, et tagada taotlemise õnnestumine ja vajaduse korral taotluse kehtivuse kaitsmine. Sellega seoses tuleb märkida, et „.eu”-mudel toetub lõppkasutajate kohusetundele – lõppkasutajad peavad kaitsma oma õigusi ja kasutamata rikkumiste esinemise korral kasutama õiguskaitsemehhanisme.

2.2. Õiguslik raamistik

Ühenduse seadusandja sätestatud tippdomeeni „.eu” loomise ja rakendamise õigusliku raamistiku aluseks on kaks õigusakti: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. aprilli 2002. aasta määrus (EÜ) nr 733/2002 tippdomeeni .eu kasutuselevõtu kohta (edaspidi „raammäärus”) ning komisjoni 28. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 874/2004, millega kehtestatakse tippdomeeni. eu rakendamise ja kasutamise üldeeskirjad ning selle registreerimise põhimõtted [6] (edaspidi „üldeeskirjad”). Neid kahte õigusakti on täiendatud mitmete komisjoni otsustega, mis käsitlevad registri valimist ja nimetamist. Euroopa Komisjoni kodulehel[7] on esitatud täielik loetelu õigusaktidest, mille alusel tippdomeen „.eu” loodi. Register on koostanud mitmed halduseeskirjad, mis reguleerivad domeeninimede registreerimist.

Täiendavat teavet muude õigusaktide kohta, mis moodustavad õigusliku raamistiku, ning nende vastuvõtmiseks kasutatud menetluste kohta saab veebilehelt: http://ec.europa.eu/information_society/policy/doteu/index_en.htm

3. TOIMIMINE

3.1. Register

Raammäärusega[8] Euroopa Parlamendilt ja nõukogult saadud mandaadi alusel avaldas komisjon osalemiskutse[9], milles paluti registri ülesandeid täita soovivatel organisatsioonidel avaldused esitada. Taotluste võrdlemise ja hindamise tulemusena nimetas komisjon tippdomeeni „.eu” registriks EURIDi (European Registry for Internet Domains – Euroopa internetidomeenide register)[10]. Raammääruse kohaselt kirjutasid komisjon ja EURID 12. oktoobril 2004 alla teenuse osutamise kontsessioonilepingule.[11]

EURID on mittetulundusorganisatsioon, mille asutasid 2003. aasta aprillis organisatsioonid, kes tegelesid Belgia, Itaalia ja Rootsi geograafiliste tippdomeenidega. Hiljem said EURIDi liikmeteks ka Tšehhi Vabariigi ja Sloveenia tippdomeenidega tegelevad organisatsioonid. EURIDi asukoht on Diegemi linnas (Belgia).

Pärast komisjoni ja EURIDi vahelise tippdomeeni „.eu” haldamise lepingu allkirjastamist volitas komisjon EURIDi pidama läbirääkimisi ICANNiga lepingu üle, millega tippdomeeni „.eu” haldamine EURIDile määratakse.[12] ICANN tunnustas sellega EURIDi kui Euroopa Liidu poolt määratud asutust, mis haldab tippdomeeni „.eu” vähemalt aastani 2009. Pärast selle lepingu allkirjastamist lisati 2005. aasta märtsis „.eu” Interneti domeeninimeserverite süsteemi (DNS) juurserverite loetellu, mis tehnilisest küljest tähendab seda, et „.eu” eksisteerib sellest ajast alates.

3.2. Meetmed lõppkasutajate kaitseks

Domeeninimeserverite süsteemis tervikuna tuleb ette palju kohtuasju, vaidlusi ja ebaausate kaubandustavade kasutamist. Kuna registreerunute arv maailmas on suur ja domeeninimede turg on kõrge kasumlikkusega, valitseb eelkõige registreerijate ja edasimüüjate vahel tugev konkurents. Seetõttu ei ole üllatav, et mõned registreerijad tegutsevad ebaausalt, et saada sellelt atraktiivselt turult suuremat kasumit.

Eelkõige tuleb tagada, et tehtaks kindlaks sellised väärad registreerimised ja avastatakse sellega seotud registreerijad ning probleemiga tegeletaks edasi. Tippdomeeni „.eu” õiguslik raamistik on koosatud just selleks.

Et muuta „.eu” nn küberskvottimise[13] oht võimalikult väikeseks, töötasid Euroopa seadusandjad välja vahendid, millega lõppkasutajad saavad oma õigused säilitada. Selleks loodi kolm vahendit: nimede reserveerimine, etapiviisiline registreerimisperiood ja vaidluse alternatiivse lahendamise (ADR) menetlus.

3.2.1. Eelnevalt reserveeritud nimed ja nimed, mida ei tohi registreerida

Esmasteks vahenditeks nime küberskvottimise eest kaitsmisel on loomulikult välistada selle nime registreerimine domeeninimena või lasta nime seadusjärgsel omanikul nimi registreerimiseks reserveerida. Raammääruses on sätestatud tegutsemispõhimõtted, mille kohaselt liikmesriigid esitavad taotluse nimede loendiga, mida ei tohi registreerida (artikkel 5 lõige 2 punkt a) või võib registreerida üksnes teise taseme alamdomeenina (artikkel 5 lõige 2 punkt b). Raammääruse artiklis 5 nähakse ette ka põhimõtted, kuidas komisjon domeeninimesid liikmesriikidele, ühenduse institutsioonidele või asutustele kasutamiseks reserveerib (üldeeskirjade artiklid 8 ja 9).

Täiendavat teavet selle kohta, kuidas domeeninimede registreerimist välistada või neid nimesid reserveerida, leiab tippdomeeni „.eu” lingilt komisjoni veebilehel http://ec.europa.eu/information_society/policy/doteu/index_en.htm. Täielik loend nimedest, mida ei tohi regsistreerida tippdomeeni „.eu” alla või reserveeritud nimedest on kättesaadav „.eu”-registri veebilehel.[14]

3.2.2. Ooteaeg

Raammäärusega Euroopa Parlamendilt ja nõukogult saadud mandaadi kohaselt tuleb üldeeskirjadega tagada, et riikliku või ühenduse õiguse alusel tunnustatud või eelisõiguste valdajad ning riigiasutused saavad kasutada teatud ajavahemikku (nn ooteaeg), mille vältel nende domeeninimede registreerimine on reserveeritud üksnes sellistele eelisõiguste valdajatele, keda on tunnustatud riikliku ja/või ühenduse õiguse alusel või kellele riigiasutus on need õigused andnud riikliku ja/või ühenduse õiguse alusel.[15]

Selline mandaat on ette nähtud avaliku korra eeskirjade IV peatükiga (artiklid 10–14), milles esitatakse juhised, kuidas tegutseda etapiviisilise registreerimisperioodi alguses. Register täiendas neid eeskirju nn ooteaja eeskirjadega („sunrise rules”). Register püüdis ooteaja menetlust igati lihtsustada ning arvestas, et ooteaja puhul on tegemist eelisõigustega, mis on kindlaks määratud liikmesriikide õiguse alusel. Suurt tähelepanu pöörati erinevatele õigussüsteemidele ja erinevatele vahenditele, mis olid vajalikud eelisõiguste olemasolu ja kehtivuse tõestamiseks. See on muutnud taotluste esitamise korra keeruliseks. Kui registreeritud kaubamärgi olemasolu tõendavate dokumentide esitamine võib olla lihtne, siis registreerimata õiguse olemasolu tõestamine või – teatavates haldustoimingutes – äriühingu nime tõestamine võib olla märksa keerulisem. Neil juhtudel on tihtipeale taotlusele positiivse vastuse saamise aluseks pädeva registreerija leidmine, kes aitab taotluse ettevalmistamisel.

Ooteaeg koosneb kahest etapist, millest kumbki kestab kaks kuud. Etapiviisilise registreerimise esimese etapi jooksul võivad riigiasutused või eelisõiguste valdajad või litsentsiomanikud taotleda ainult riigiasutuste hallatavate territooriumide geograafiliste tähiste või ühenduse ja/või riiklike registreeritud kaubamärkide geograafiliste tähiste registreerimist domeeninimedena. Etapiviisilise registreerimise teise etapi jooksul võidakse lisaks eelnimetatuile taotleda ka selliste nimede registreerimist, mis põhinevad muudel riiklike õiguseaktidega kaitstud õigustel, näiteks äriühingute nimed, ettevõtete tähised, kaitstud kirjandus- ja kunstiteoste nimed, registreerimata kaubamärgid või kaubanimed.

Et vältida väärtegusid ooteaja jooksul, tuleb kõigi eelisõiguste taotluste kohta esitada tõendavad dokumendid, millest nähtub kõnealune õigus ja selle seaduslik alus.[16] Õiguste kehtivust kontrollib registri nimetatud kontrolliasutus (PriceWaterhouseCoopers). Tuleb märkida, et tippdomeeni „.eu” jaoks loodud õiguslik raamistik ei tee erandeid kehtivast õigusest ning seega peab kontrolliasutus heaks kiitma kõik taotlused, mis on esitatud kehtiva kaubamärgi registreerimiseks või mõne muu liikmesriigi antud eelisõiguse alusel.

Samale nimele esitatud taotlusi hinnatakse põhimõttel „kes ees, see mees”. Kui domeenime registreerimise otsuse suhtes ollakse registriga eriarvamusel, võivad taotlejad võimaluse korral pöörduda kas tavalisse kohtusse või kasutada kohtuvälist, nn vaidluse alternatiivse lahendamise (ADR) menetlust.

Tulenevalt sellest, et kontrollimenetlust peavad läbi viima vastava ala spetsialistid, on domeeninime registreerimistasu ooteajal suurem kui registri tavapäraste toimingute puhul. Olenevalt sellest, kui keeruline on taotluse aluseks oleva eelisõiguse kontrollimine, ulatuvad hinnad riigiasutuste taotluste puhul 35 euroni ja registreeritud kaubamärkide puhul 45 euroni, muude õiguste alusel esitatud taotluste puhul kuni 85 euroni. Registreerijad lisasid sellele maksule oma kasumimarginaali. Lõppkasutaja makstud hind peegeldas üldjuhul registreerija osutatud teenuse taset ja kvaliteeti.

3.2.3. Vaidluste kohtuvälise lahendamise kord

Tippdomeeni „.eu” õiguslik raamistik näeb ette tippdomeeni „.eu” domeeninimesid käsitlevate vaidluste lahendamiseks nn vaidluse alternatiivse lahendamise (ADR) menetluse. See menetlus pakub asjaomastele isikutele protseduurilisi tagatisi ja selle kohaldamine ei mõjuta neid kohtumenetlusi, mida huvitatud isikud võivad domeeninime haldaja või registri otsuse suhtes algatada.

Valikumenetluse tulemuste alusel[17] nimetas register 12. aprillil 2005 „.eu” domeeninimesid käsitlevate alternatiivsete vaidluste lahendajaks Prahas asuva Tšehhi Vabariigi kommertskoja ja Tšehhi Vabariigi põllumajanduskoja juurde kuuluva arbitraažkohtu (Tšehhi arbitraažkohus).

Augustis 2005 algatas Tšehhi arbitraažkohus, keda toetasid internetiprotokolli ja infotehnoloogiaspetsialistid kogu Euroopast, praktiliste eeskirjade alase arutelu, mille alusel üldeeskirjadega loodud alternatiivsete vaidluste lahendamise süsteemi juhiseid konkretiseerida. Novembris 2005 avaldas Tšehhi arbitraažkohus oma veebilehel lõplikud eeskirjad, millega määrati kindlaks nn ADR kaebuste esitamise juhised ja kaebuste käsitlemise halduskord.[18]

Alternatiivsete vaidluste lahendamise süsteemi raames võib algatada vaidlusi „.eu” domeeninimede pahauskse või väära registreerimise üle kolmandate isikute poolt või registri tehtud otsuste üle.[19] ADR-menetluste maksude suurus on määratud põhimõttel, et kulud tuleb katta. ADR maksud, mille suurus algab 1850 eurost, on võrreldavad maksudega, mida makstaks sarnastetoimingute eest arbitraažkohtutes. Esimese aasta väga heade tulemuste põhjal langetas Tšehhi arbitraažkohus alates 1. jaanuarist 2007 makse 7 % võrra. Isikutele, kes kasutavad ADR-menetluse käigus elektroonilist allkirja, kohaldatakse ADR maksude suhtes lisaks 10 % allahindlust.

4. TÕHUSUS

Tippdomeeni „.eu” tõhusust saab hinnata kahe näitaja põhjal; need on taotletud domeeninimede arv ja registri suutlikkus sooritada igapäevaseid registreerimistoiminguid.

4.1. Taotletud/registreeritud domeeninimede arv

Üks aasta pärast käivitamist on tippdomeenina „.eu” registreeritud 2,4 miljonit nime, mille alusel tippdomeen „.eu” on praegu Euroopa populaarsuselt kolmas geograafiline tippdomeen ning maailma populaarsuselt seitsmes tippdomeen. Euroopa Liidus ületavad tippdomeeni „.eu” nimede hulga ainult Saksamaa ja Ühendkuningriigi geograafilised tippdomeenid ja üle maailma on rohkem registreerunuid vaid tippdomeenide .com, .net, .org ja .info all. Nüüd kus esimene registreerimislaine on möödas, suureneb „.eu” domeeninime tegelik kasutamine, kui nimi kord juba on registreeritud; st et nimesid ei registreerita lihtsalt igaks juhuks.

Kõige värskemad näitajad jaotatuna riikide kaupa on kättesaadavad veebilehel: http://status.eurid.eu/

Ooteaja jooksul esitati 346 218 taotlust 245 221 domeeninimele. Taotluste arvu ja nimede arvu erinevus on selgitatav asjaoluga, et mõne domeeninime suhtes esitati mitu taotlust.

Keskmine ühe kuu kasvumäär domeeninimede registreerimisel 2006. aasta maist kuni detsembrini oli 4,7 %, mis on selle majandusharu kõrgeim. Samuti suureneb tippdomeeni „.eu” igapäevane kasutamine. Domeeninimeserveri külastuste arv, st sagedus, kui tihti vaadatakse „.eu” veebilehte või kui tihti kasutatakse e-posti saatmisel „.eu” aadressi, on registri andmetel poole aasta jooksul 2006. aasta juuni lõpust kuni detsembri lõpuni suurenenud viis korda.

Veelgi enam, 2007. aasta jaanuaris toimis rohkem kui 78 % „.eu” domeeninimedest veebilehe või e-posti serverina. Toimivatest veebilehtedest vaid üht viiendikku kasutati läbiklikkimiseks, st et nende kaudu juhiti külastaja automaatselt mõnele teisele veebilehele või aadressile. Nende näitajate põhjal võib järeldada, et „.eu” domeeninimesid kasutatakse aktiivselt. Hiljutine registri korraldatud uuring näitas, et 79 % Euroopa internetikasutajatest on kursis tippdomeeni põhimõttega ja domeeninimedega ning 63 % teavad tippdomeeni „.eu” olemasolust. 45 % internetikasutajatest teavad, et ELis resideeruvate isikutena võivad nad registreerida „.eu” domeeninime ja 11 % on kaalunud võimalust registreerida mõni domeeninimi selle tippdomeeni alla.

Kuna huvi „.eu” domeeninimede vastu on olnud tohutu ning registreerimisi on palju, on registril olnud võimalik „.eu” domeeninime omandamisega seonduvaid tasusid alandada. Alates 1. jaanuarist 2007 on domeeninime registreerimise hinda ja iga-aastast uuendustasu vähendatud 10 eurolt 5 eurole. Arvestades „.eu”-registri mittekasumlikku iseloomu võidakse hindu edaspidigi alandada. Märkusena olgu öeldud, et seda maksu maksavad akrediteeritud „.eu”-registreerijad, kes omakorda kehtestavad hinnad oma klientidele. Paljud registreerijad pakuvad teenuseid paketina, milles sisalduvad näiteks veebihosting ja e-posti pakett. Praegu algavad „.eu” domeeninime hinnad umbes 15 eurost ning on seega samad kui .com, .net, .co.uk, .de domeeninimede eest makstavate hindadega.

Kokkuvõttes võib öelda, et tippdomeeni „.eu” loomine on olnud edukas ja tõhus ning vastab Euroopa kodanike, ettevõtete ja teiste organisatsioonide vajadustele.

4.2. Registreerimissüsteemi toimimine

Registreerimissüsteemi hindamiseks nähakse üldeeskirjadega[20] ette, et etapiviisilise registreerimise lõpus viiakse läbi sõltumatu auditeerimine ja audiitor esitab tulemuste aruande komisjonile. Auditeerimise eesmärgiks on kinnitada, et register korraldas etapiviisilise registreerimise perioodi nii operatiivselt kui tehniliselt õigesti, asjakohaselt ja sujuvalt.

Auditeerimise metoodika hõlmas registri tegevuse põhjalikku uuringut ooteaja jooksul. Audiitor püüdis koguda asjakohaseid statistilisi andmeid ja kolmandate isikute seisukohti (sealhulgas intellektuaalomandiõiguste ekspertide omi). Uuriti ka registri juurutatud menetlusi toimetulekuks väärkäitumisega. Kõnealuseid menetlusi võrreldi teiste samalaadsete registrite asjakohaste lähenemistega. Audiitor korraldas ka registreerijate valimi hulgas rahuloluuuringu ja konsulteeris valimisse kuuluvate domeeninime portfooliode omanikega.

Auditeerimisaruandes järeldatakse kokkuvõtlikult järgmist:

i) Õiguste kontrollimise puhul ooteaja jooksul, leidis audiitor, et kontrollasutuse valik ja ooteajal kohaldatavate eeskirjade koostamine on läbi viidud vastavalt üldeeskirjades sätestatule, ning kiitis heaks kasutatud majanduslikud vahendid (kulud) ja toimingute sooritamise mudeli operatiivsuse (tootlikkus). Kõnealused eeskirjad koostati võimalikult ühtse toimimisviisi tagamiseks Euroopa Liidu liikmesriikide ühtlustamata seaduste rägastikus. Statistiliste näitajate alusel leidsid audiitorid, et ühegi liikmesriigi kodanikke ei ole diskrimineeritud.

ii) Ebaõige registreerimise kohta võib öelda et, register rakendas järjekindlalt põhimõtet „kes ees, see mees”. Mis puudutab mõnede registreerijate nimede kokkuostmist ja edasimüümist, viis register läbi valikulised ja kaebustel põhinevad uuringud ning lõpetas nende registreerijatega sõlmitud lepingud, kelle tegevus tunnistati lubamatuks.

iii) Mis puudutab sobimatute registreerijate tehtud registreerimisi, korraldas register järeluurimise ja tühistas vajadusel domeeninimed, mis avalikkusele kättesaadavaks tehti.

iv) Sadade registreerijate suhtes, kes olid end akrediteerinud registrisse ainsa eesmärgiga omandada hulgaliselt teatavate registreerijate domeenimimesid (nn fantoomregistreerijad), algatas register asjakohase kohtumenetluse.

v) Seoses operatiivsuse ja tehniliste aspektidega kinnitasid auditeerimisaruande järeldused EURIDi rakendatud süsteemi tõhusust, mis arvestades taotluste hulka ja mahtu ooteaja jooksul ja ka hiljem, osutus õigustatuks.

vi) Pärast 7. aprilli 2006 (päev, mil taotluste esitamine avati laiale avalikkusele ja avati seejärel vaba ringluse jaoks) toimunud massilised registreerimised on nähtus, mida hiljem on kogenud ka paljud teised registrid. Seesugune praktika näitab tehnilist meisterlikkust ja registreerijate tegevuse õnnestumist. Pärast EURIDi registri logidest hoolikalt ja põhjalikult koostatud valimi uurimist, ei leidnud audiitorid mingeid tõendeid, et mõnda huvitatud isikut oleks ebaausalt eelistatud või et oleks rikutud põhimõtet „kes ees, see mees”, ega ka selle kohta, et mõni huvitatud isik oleks sooritanud lubamatuid manipulatsioone andmebaasidega, võltsinud sisselogimissüsteemi või et EURIDi kaitsvaid tulemüüre oleks häkitud.

vii) Lõppkasutajate abistamiseks lõi register pärast ooteaja etapi algust (7. dets. 2005) abiteenistuse, kes võtab vastu telefonikõnesid, vastab e-postile, faksidele ja kirjadeleSiiski tundub, et abiteenistus alustas oma kolmandate isikutega peetava suhtluse kirjalikku registreerimist alles 2006. aasta juulis.

5. KOKKUVÕTE

Eelnevatest auditeerimisaruande põhjal tehtud järeldustest nähtub, et register on üldjoontes tippdomeen „.eu” käivitamisfaasis toiminud väga edukalt ja täielikult kooskõlas õigusliku raamistikuga. Ei ole mingit märki sellest, et vaidluste või probleemide hulk tippdomeen „.eu” puhul oleks olnud suurem kui mõne teise võrreldava tippdomeeni puhul. Eduka tippdomeenina, mis meelitab ligi paljusid registreerijaid, tuleb paratamatult tegemist teha kaebustega vaidlusaluste domeeninimede üle. Arvestades muude tippdomeenidega seotud vaidlusi aastate jooksul, oli teatav arv kaebusi etteaimatav. Paljude vaatlejate üllatuseks meelitas tippdomeeni „.eu” käivitamine ligi oodatust rohkem registreerimisi. Mõned registreerimised olid spekulatiivsed ja/või kaitse eesmärgil, kuid enamus olid tehtud heas usus. Mõned olid paratamatult tehtud ka inimeste poolt, kes tahtsid seda süsteemi omakasupüüdlikel eesmärkidel ära kasutada. Selline käitumine oli laias laastus ette näha. Tõepoolest peeti tippdomeeni „.eu” käsitlevate õigusaktide vastuvõtmise käigus Euroopa Parlamendis ja nõukogus palju diskussioone teemal, kuidas väärtegusid minimeerida. Tõendid näitavad, et õiguslik raamistik ja EURIDi kaitsemeetmete rakendamine on olnud selles osas tõhusad.

Kui käivitamisetapp mõnda aega tagasi lõppes, olid „.eu” registri püstitatud eesmärgid saavutatud. Nüüd tuleb tarbijale osutatavaid teenuseid täiustada, näiteks võtta vastu registreerijate tegevusjuhend. Samuti tuleb tagada, et registreerimine areneb edasi ning et kodanikud, asutused ja ettevõtted kasutavad tippdomeeni „.eu” rohkesti ka tegelikkuses.

[1] EÜT L 113, 30.4.2002, lk 1.

[2] Komisjoni 2. veebruari 2000. aasta töödokument (Interneti tippdomeeni nime „.eu” loomise kohta), 6. jaotis.

[3] Määrus (EÜ) nr 733/2002, artikli 2 punkt a.

[4] Vaata määruse (EÜ) nr 733/2002 põhjendust 9.

[5] Määruse (EÜ) nr 733/2002 artikli 3 punkt 4.

[6] ELT L 162, 30.4.2004, lk 40.

[7] http://europa».eu».int/information_society/policy/doteu/background/index_en.htm

[8] Määruse (EÜ) nr 733/2002 artikli 3 lõike 1 punkt b.

[9] Osalemiskutse „.eu” TLD registri valimisel osalemiseks (2002/C 208/08), ELT C 208, 3.9.2002, lk 6.

[10] Komisjoni otsus tippdomeeni „.eu” registri nimetamise kohta, ELT L 128, 24.5.2003, lk 29.

[11] Täiendava teabe saamiseks EURid kohta vt http://www.eurid.eu/content/view/12/26/lang,en/

[12] Määrus (EÜ) nr[13]*GHIghijŸÅáâã] t u x —

˜

Ël[14] “”)*>C

!

!(!™!´!µ!"c"d"òíéÞ×é×Þ×Þ×Þé×éÓ×ËÁË×º¶º©º×º×º©º¢º©º©º©º×º“ºŒº?ºŒºjhÞl`hmw/U[pic]

hÞl`hmw/jhHs­hmw/0J%5?U[pic]

hHs­hàŒjhHs­hmw/0J%U[pic]hp^Ý

hHs­hmw/hHs­hmw/5?\?hHs­hmw/\?hmw/

hohoj 733/2002, 15. põhjendus.

[15] Küberskvottimine on mõiste, mida kasutatakse kirjeldamaks olukorda, kus väidetavalt mitte saada olev domeeninimi registreeritakse. Küberskvottija püüab seejärel seda domeeninime kasusaamise eesmärgil õiguste valdajale müüa.

[16] http://www.eurid.eu/content/view/21/38/lang,en/

[17] Määrus (EÜ) nr 733/2002, 16. põhjendus.

[18] Üldeeskirjad, artikkel 14.

[19] Komisjoni määrus (EÜ) nr 874/2004, artikkel 23.

[20] http://www.adr.eu/adr/adr_rules/index.php

[21] Komisjoni määrus (EÜ) nr 874/2004, artikkel 21.

[22] Komisjoni määrus (EÜ) nr 874/2004, artikli 12 lõige 5.