ET Euroopa Liidu Teataja C 140/8

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase muutmistaotluse avaldamine

2012/C 140/05

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

MUUTMISTAOTLUS

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

MUUTMISTAOTLUS VASTAVALT ARTIKLILE 9

„MÜNCHENER BIER”

EÜ nr: DE-PGI-0217-0516-02.09.2010

KGT ( X ) KPN ( )

1. Spetsifikaadi osa, mida muutmine hõlmab:

—  Toote nimetus — ☒ Toote kirjeldus —  Geograafiline piirkond —  Päritolutõend — ☒ Tootmismeetod — ☒ Seos geograafilise piirkonnaga — ☒ Märgistus —  Riiklikud nõuded —  Muu (täpsustada)

2. Muudatus(t)e liik:

— ☒ Koonddokumendi või kokkuvõtte muutmine —  Registreeritud KPNi või KGT muutmine, mille kohta ei ole avaldatud koonddokumenti ega kokkuvõtet —  Spetsifikaadi muutmine, mis ei tingi avaldatud koonddokumendi muutmist (määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 9 lõige 3) —  Spetsifikaadi ajutine muutmine, mis tuleneb riiklike ametiasutuste nõutud kohustuslikest sanitaar- või fütosanitaarmeetmetest (määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 9 lõige 4)

3. Muudatus(ed):

b) Kirjeldus: Taotletakse loetletud õllesortide järgmisi muudatusi: Alkoholivaba valge õlu Algvirde tihedus % : 3,5–8,0 Alkoholisisalduse mahu % : < 0,5 Värv (EBC) : 8,0–21,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 7,0–19,0 ühikut Valgele õllele iseloomulik, vahutav, magus, hele, kuldne kuni merevaiguvärvi, puhtalt filtreerimata kuni selitamata ja filtreerimata, kergelt humalane kuni veidi mõrkjas Alkoholivaba õlu Algvirde tihedus % : 1,0–8,0 Alkoholisisalduse mahu % : < 0,5 Värv (EBC) : 4,0–13,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 13,0–29,0 ühikut Õllele iseloomulik: kuiv kuni magus, värske, ümar, mahe kuni täidlane, selge, särav, hele kuni kuldkollane, kergelt vürtsikas kuni vürtsikas, kergelt humalane kuni humalalõhnaline Selgitus: Müncheni õlletehaste alkoholivaba õllesortide suhtes kohaldatakse samu põhimõttelisi kvaliteedinõudeid nagu ka muude Müncheni õllesortide suhtes. Täiendavad tootmisetapid on alkoholivabade õllede puhul vajalikud üksnes seoses alkoholisisaldusega. Kõik ülejäänud koostisained jäävad seejuures aga muutmata. Alkoholivabade õllede „palju kergem” maitse on tingitud eranditult väiksemast alkoholisisaldusest. Need õlled olid Münchenis olemas juba enne esialgse taotluse esitamist 7. märtsil 1993. Nagu selgub 17. augusti 1898. aasta üldist pruulimis- ja humalavaldkonda kajastavast häälekandjast „Allgemeinen Brauer- und Hopfen-Zeitung”, pruuliti alkoholivaba õlut Baierimaal juba 1898. aastal. Sama ajalehe 9. juuli 1898. aasta numbri 1590. leheküljel on viide Müncheni praktilise õllepruulimiskooli omaniku Karl MICHELI taotlusele, milles käsitleti alkoholivaba õlle turuleviimist (vrd Christian SCHÄDER, „Münchener Braueindustrie 1871–1945”, lk 105). Kuigi tolleaegse avaldusega edu ei kaasnenud, ei loobunud Müncheni õlletootjad alkoholivaba õlle tootmise mõttest, seda enam, et mõlema maailmasõja ajal, kui toorainet nagunii nappis, toodeti nn lahjat õlut. Igatahes toodetakse Münchenis vähemalt 1986. aastast jälle pidevalt alkoholivaba valget õlut ja alkoholivaba õlut. Müncheni nii alkoholiga kui ka alkoholita õlled olid kuulsad omal ajal ja on seda tänapäevalgi.

e) Tootmismeetod: Taotletakse esialgse teksti täiendamist järgmise tekstiga: „Alkoholivaba õlle „Münchener Bier” sortide suhtes kohaldatakse sama rangeid kvaliteedinõudeid nagu ka alkoholiga õllesortide suhtes. Kõnealuseid õllesid pruulitakse Münchenis ja Saksamaal kehtivate õigusaktide kohaselt, olenemata sellest, kas tegemist on põhja- või pinnakääritusmeetodiga. Seepärast kasutatakse Münchenis pikaajalise õllepruulimise traditsiooni kohaselt alkoholivaba õlle ja alkoholivaba valge õlle kahte tootmismeetodit. Esimese meetodi puhul eemaldatakse õllest alkohol pärast käärimist täielikult või suuremas osas vaakumdestillatsiooni ja aurustumismeetodiga (voogaurustus/kihtaurustus vaakumis), mille puhul kõik ülejäänud koostisained jäävad muutmata, st jätkuvalt kohaldatakse kõiki kvaliteedinõudeid. Nii nagu eespool kirjeldatud, valmistatakse teise ja vanema meetodi puhul õlle „Münchener Bier” jaoks kõigepealt vastav maitseainete segu. Järgnev käärimine peatatakse aga nii varajases staadiumis, et ei saavutata seadusega lubatud maksimaalset 0,5 mahuprotsendilist alkoholisisaldust. Samaks jäävate kvaliteedinõuete puhul jäävad koostisosad aga seejuures muutmata.” Selgitus: Kuna alkoholivaba õlle tootmine erineb osaliselt õlle põhitootmisest, on vaja rubriiki „Tootmismeetodid” laiendada vastavate tootmisetappidega.

f) Seos geograafilise piirkonnaga: Taotletakse esialgse, teise lõigu järgse teksti täiendamist järgmise tekstiga: „Münchenis on ka alkoholivabade õllede tootmine pikaajalise traditsiooniga. Ajalehe „Allgemeinen Brauer- und Hopfen-Zeitung”17. augusti 1898. aasta numbri leheküljelt 1928 nähtub, et Baierimaal on toodetud alkoholivaba õlut. Viide alkoholivaba õlle tootmisele Münchenis on sama ajalehe 9. juuli 1898. aasta numbri leheküljel 1590. Selles on viide Müncheni praktilise õllepruulimiskooli omaniku Karl MICHELI taotlusele, milles käsitleti alkoholivaba õlle turuleviimist (vrd Christian SCHÄDER, „Münchener Braueindustrie 1871–1945”, lk 105). Kuigi tolleaegse avaldusega edu ei kaasnenud, ei loobunud Müncheni õlletootjad alkoholivaba õlle tootmise mõttest, seda enam, et mõlema maailmasõja ajal, kui toorainet nagunii nappis, toodeti nn lahjat õlut. Igatahes toodetakse Münchenis vähemalt 1986. aastast jälle pidevalt alkoholivaba valget õlut ja alkoholivaba õlut. Muudest Müncheni õlledest erineb alkoholivaba õlu vaid selle poolest, et valmis „Münchener Bier” õllest eemaldatakse alkohol või käärimine peatatakse varajases etapis, kusjuures kõik ülejäänud koostisained jäävad alati muutmata. Müncheni nii alkoholiga kui ka alkoholita õlled on õllesordist hoolimata ühtviisi kuulsad.” Lõppu tuleks lisada järgmine tekst: Ajalehe „Allgemeinen Brauer- und Hopfen-Zeitung”9. juuli 1898. aasta numbri lk 1590 ja 17. augusti 1898. aasta lk 1928. Selgitus: Vajalik on viidata sellele, et Müncheni õllede traditsioonis on ka alkoholivabadel õlledel oma kindel koht. Alkoholivaba õlut käsitlev esimene viide on pärit 1898. aasta ürikutest. 20. sajandi näguripäevade ja sõja ajal, kui toorainet nagunii nappis, toodeti nn lahjat õlut. Tõendusmaterjali kohaselt toodetakse alkoholivaba valget õlut ja alkoholivaba õlut pidevalt alates 1986. aastast. Nii alkoholiga kui ka alkoholita õlled „Münchener Bier” on ühtviisi kuulsad, hoolimata sellest, kas tegemist on põhja- või pinnakääritusega õllesordiga.

h) Märgistamine: Sõna „õlleliik” asendatakse sõnaga „õllesort”. Lisatakse järgmine tekst: „Vastavalt 20. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 8 lõikele 2 koostoimes 14. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1898/2006 artikliga 14 ei kanta registreeritud nimetusele „Münchener Bier” märgistusele lisaks ELi sümbolit ega sõnastust „Kaitstud geograafiline tähis”.” Selgitus: 1. „Õlleliik”„õllesordis” Sõna „õlleliik” valik on ebatäpne. Õige sõna on „õllesort”. Saksa õllekorralduse (BierV) § 3 kohaselt tähendab „õlleliik”„vähese algvirdetihedusega õlut”, „vaadiõlut” või „kanget õlut”. Parandus on vajalik seetõttu, et spetsifikaadi punktis h viidatakse punktile b ning selles on loetletud õlleliikide asemel õllesordid. 2. Täiendus Hiljemalt alates 1. maist 2009 on vaja määruse (EÜ) nr 510/2006 kaitsega hõlmatud toodete märgistusel vaja esitada kas ELi sümbol või sõnastus „Kaitstud geograafiline tähis” koos toote kaitstud nimetusega. Täiendus on vajalik seetõttu, et muutmis/täiendustaotlus on esitatud pärast 1. maid 2009.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„MÜNCHENER BIER”

EÜ nr: DE-PGI-0217-0516-02.09.2010

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus:

„Münchener Bier”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Saksamaa

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 2.1. Õlu

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

Helles Algvirde tihedus % : 11,4–11,9 Alkoholisisalduse mahu % : 4,7–5,4 Värv (EBC) : 5,0–8,5 ühikut Mõrudus (EBU) : 14,0–25,0 ühikut Helekollane, hele, hõrk, puhas, pehme, vastavalt pruulimisviisile mahe kuni meeldivalt humalane, kergelt vürtsikas kuni vürtsikalt värske meeldiva mõrkja nüansiga

Export Hell Algvirde tihedus % : 12,5–12,8 Alkoholisisalduse mahu % : 5,5–6,0 Värv (EBC) : 5,5–7,5 ühikut Mõrudus (EBU) : 15,0–26,0 ühikut Helekollane, selge, lõpuni käärinud, täidlane, mahedast kuni ümarduvalt pehmest jõuliselt vürtsikani, osaliselt kergelt humalane, osaliselt kergelt mõrkjas

Export Dunkel Algvirde tihedus % : 12,5–13,7 Alkoholisisalduse mahu % : 5,0–5,9 Värv (EBC) : 42,0 ≤ 60,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 15,0–24,0 ühikut Täidlane, pehme, linnaseline kuni jõuline, mõnikord domineerivad Müncheni linnased

Pils Algvirde tihedus % : 11,5–12,5 Alkoholisisalduse mahu % : 4,9–5,8 Värv (EBC) : 5,5–7,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 30,0–38,0 ühikut Kergelt mõrkjas, kerge hõrk humalamõrudus, tugevalt humalane kuni humalaaroomiga, kerge, elegantne, pikantne

Alkoholfreies Weißbier Algvirde tihedus % : 3,5–8,0 Alkoholisisalduse mahu % : < 0,5 Värv (EBC) : 8,0–21,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 7,0–19,0 ühikut Valgele õllele iseloomulik, vahutav, magus, hele, kuldne kuni merevaiguvärvi, puhas filtreerimata kuni selitamata ja filtreerimata, kergelt humalane kuni veidi mõrkjas

Leichtes Weißbier Algvirde tihedus % : 7,7–8,4 Alkoholisisalduse mahu % : 2,8–3,2 Värv (EBC) : 11,0–13,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 13,0–15,0 ühikut Värskendav, kihisev, vahutav, filtreerimata, tüüpiline pinnakääritusega nisuõlle maitse

Kristall Weizen Algvirde tihedus % : 11,5–12,4 Alkoholisisalduse mahu % : 4,9–5,5 Värv (EBC) : 7,5–12,5 ühikut Mõrudus (EBU) : 12,0–16,0 ühikut Kirbe, tugevalt kihisev, filtreeritud, selge, pikantne, pinnakäärituse nüansiga, tüüpilise pinnakääritusega

Hefeweizen Hell Algvirde tihedus % : 11,4–12,6 Alkoholisisalduse mahu % : 4,5–5,5 Värv (EBC) : 11,0–20,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 12,0–20,0 ühikut Lõpuni käärinud, loomulikult hägune, tüüpiline pinnakääritus, kirbe, värskendav, kihisev, pikantne, vahel pärmine, nisuõllearoom

Hefeweizen Dunkel Algvirde tihedus % : 11,6–12,4 Alkoholisisalduse mahu % : 4,5–5,3 Värv (EBC) : 29,0–45,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 13,0–16,0 ühikut Selitamata, täidlane, linnaseline maitse/iseloom, pinnakääritusele omane nüanss/iseloom

Märzen Algvirde tihedus % : 13,2–14,0 Alkoholisisalduse mahu % : 5,3–6,2 Värv (EBC) : 8,0–32,5 ühikut Mõrudus (EBU) : 21,0–25,0 ühikut Väga täidlane, hõrk, mahe, altbayerisch-tüüpi kuni linnaseline aroom, väga õrnalt mõrkjas

Bockbier Algvirde tihedus % : 16,2–17,3 Alkoholisisalduse mahu % : 6,2–8,1 Värv (EBC) : 7,5–40,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 18,0–32,5 ühikut Lõpuni käärinud, ümarast, täidlasest, hõrgust, pehmest aromaatsest kergelt humalaseni, kergelt mõrkjani kuni tugevalt humalaseni ning mõnikord vürtsika iseloomuga

Doppelbock Algvirde tihedus % : 18,2–18,7 Alkoholisisalduse mahu % : 7,2–7,7 Värv (EBC) : 44,0–75,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 18,0–28,0 ühikut Tugev, jõuline, vürtsikas, tummine, linnaseline maitse

Alkoholivaba õlu Algvirde tihedus % : 1,0–8,0 Alkoholisisalduse mahu % : < 0,5 Värv (EBC) : 4,0–13,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 13,0–29,0 ühikut Õllele iseloomulik: kuiv kuni magus, värske, ümar, mahe kuni täidlane, selge, särav, hele kuni kuldkollane, kergelt vürtsikas kuni vürtsikas, kergelt humalane kuni humalalõhnaline

Leichtbier Algvirde tihedus % : 7,5–7,7 Alkoholisisalduse mahu % : 2,7–3,2 Värv (EBC) : 5,5–7,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 24,0–26,5 ühikut Kergelt mõrkjas peen maitse

Diät Pils Algvirde tihedus % : 8,5–9,3 Alkoholisisalduse mahu % : 4,3–4,9 Värv (EBC) : 5,0–6,5 ühikut Mõrudus (EBU) : 26,0–30,0 ühikut Süsivesikutevaene, kergelt mõrkjas, kuiv maitse

Schwarz-Bier Algvirde tihedus % : 11,3 Alkoholisisalduse mahu % : 4,8 Värv (EBC) : 70,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 17,0 ühikut Kergelt vürtsikas linnasearoom

ICE-Bier Algvirde tihedus % : 11,2 Alkoholisisalduse mahu % : 4,9 Värv (EBC) : 6,5 ühikut Mõrudus (EBU) : 20,0 ühikut Harmooniline, ümar, täidlane

Nähr-/Malzbier Algvirde tihedus % : 12,3–12,7 Alkoholisisalduse mahu % : 0,0–1,2 Värv (EBC) : 65,0–90,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 8,0–15,0 ühikut Vähese alkoholisisaldusega, väga nõrgalt käärinud, linnaseline, vürtsikas, väga nõrgalt humalane

Oktoberfestbier Algvirde tihedus % : 13,6–14,0 Alkoholisisalduse mahu % : 5,3–6,6 Värv (EBC) : 6,0–28,0 ühikut Mõrudus (EBU) : 16,0–28,0 ühikut Hele, kuldne, merevaiguvärvi või tume, täidlasest, väga ümarast, pehmest või linnaselisest kergelt humalaseni väga vähese mõrudusega ja tugeva, veidi magusa maitsega.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

Müncheni õlletehastes kasutatav vesi on pärit Müncheni kruusakihist ja saadakse Müncheni linna territooriumil asuvatest oma puurkaevudest, mis ulatuvad enamasti tertsiaari ajastu kihtideni.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

—

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Õlle „Münchener Bier” kogu tootmisprotsess peab toimuma Müncheni linna haldusalal.

Õlle „Münchener Bier” tootmisprotsess algab linnaste jahvatamise ja leotamisega ning lõpeb laagerdumisega, mille käigus toores õlu rikastub loomulikul viisil süsihappega kuni lõpliku maitsenüansi saavutamiseni.

Sama kehtib ka põhja- ja pinnakääritusega alkoholivabade õllede „Münchener Bier” kogu tootmisprotsessi kohta. Toomisviisist olenevalt kuuluvad siia ka vaakumdestillatsioon ja aurustumine ning käärimisprotsessi enneaegne lõpetamine.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

—

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta:

Õlle märgistamine põhineb tootekirjeldusel „Münchener Bier” või „Münchner Bier” koos ühe punktis 3.2 nimetatud õllesordiga.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

Müncheni linna haldusala

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Müncheni õlletehased on kasutanud õlle „Müncheni Bier” nimetust sajandeid ilma kolmandate isikute vastuväideteta. Pikaajalist traditsiooni saab tõendada muu hulgas ka sellega, et juba hertsog Ludwig Range 1280. aasta vararegistris on fikseeritud Müncheni õllepruulijate rahalised ja naturaalkoormised (vt Heckhorn/Wiehri „München und sein Bier”, München 1989, või dr Karin HACKEL-STEHRI doktoritööd (nagu eespool punkti 4 puhul), samuti Sedlmayr/Grohsmanni „Die „prewen” Münchens”, Nürnberg 1969, lisatud väljavõtetena). (Vrd ka dr. Christine RÄDLINGERI 1996. aasta juubeliväljaannet „125 Jahre Verein Münchener Brauereien e.V.”).

Münchenis on ka alkoholivabade õllede tootmine pikaajalise traditsiooniga. Ajalehe „Allgemeinen Brauer- und Hopfen-Zeitung”17. augusti 1898. aasta numbri leheküljelt 1928 nähtub, et Baierimaal on toodetud ka alkoholivaba õlut. Viide alkoholivaba õlle tootmisele Münchenis on sama ajalehe 9. juuli 1898. aasta numbri leheküljel 1590. Selles on viide Müncheni praktilise õllepruulimiskooli omaniku Karl MICHELI taotlusele, milles käsitleti alkoholivaba õlle turuleviimist (vrd Christian SCHÄDER, „Münchener Braueindustrie 1871–1945”, lk 105). Kuigi tolleaegse avaldusega edu ei kaasnenud, ei loobunud Müncheni õlletootjad alkoholivaba õlle tootmise mõttest, seda enam, et mõlema maailmasõja ajal, kui toorainet nagunii nappis, toodeti nn lahjat õlut. Igatahes toodetakse Münchenis vähemalt 1986. aastast jälle pidevalt alkoholivaba valget õlut ja alkoholivaba õlut.

5.2. Toote eripära:

Tarbija jaoks on Münchenis toodetud õlu erilise maine ja kõige parema kvaliteediga.

See kvaliteet põhineb 1487. aasta Müncheni õlle puhtuse seaduse (29 aastat vanem kui 1516. aasta Baieri õlle puhtuse seadus) järgmisel, et Müncheni õlletehastes kasutatav pruulivesi on pärit Müncheni kruusakihist ja saadakse Müncheni linna territooriumil asuvatest oma puurkaevudest. Tertsiaari ajastu pinnakihtideni ulatuvate puurkaevude sügavus on kuni 250 m.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel:

Müncheni elanike tugev seotus õlle „Münchener Bier” ja selle mainega Müncheni ümbruskonnas on tingitud sealsest pikaajalisest õlletootmise traditsioonist ja ajaloolistest seostest. Tootmismahu suurenedes saavutas õlu „Münchener Bier” algul kohaliku, siis piirkondliku, seejärel riikliku ning lõpuks maailmamainega rahvusvahelise tuntuse.

Õlletootmise algusajast saadik on õlu saanud Münchenis positiivse vastukaja osaliseks. Juba 815. aastal on üriku Historia Frisingensis käsikirjas „Kozrah” juttu diakon Huwetzile Oberföhringi Püha Johannese kiriku üürile andmisest, mille eest ta pidi toomkapiitlile igal aastal tasuma maksu, mis oli veovankritäis õlut.

Müncheni linna 1280. aasta maksuraamatust ilmneb, et juba sel ajal anti Müncheni kodanikele pruuliõigusi.

Hertsog Stefan II reformis 1372. aastal Münchenis pruuliõigust ning lubas esimese pruulimise põhiseaduse alusel igal tavalisel mehel soovi korral pruulida Greußing'it (vähese algvirdega õlle järelsaadus). Erilist tähelepanu väärib asjaolu, et kui see konkreetse isikuga seotud õigus oli võõrandatav ja päritav.

14. ja 15. sajandil püüdis igaüks oma õlut mitmesuguste (osaliselt mürgiste) ainete lisamisega pikemaajaliselt säilivaks muuta. Seepärast võttis Müncheni linnavalitsus 1453. aastal vastu õllepruulimist käsitleva põhikirja, milles oli kirjas, et õlut ja Greußing'it „võib üksnes odrast, humalast ja veest ning ei millestki muust” keeta ja pruulida. Seega oli pandud alus teatavat liiki „puhtuse seadusele”.

Baieri hertsog Albrecht IV võttis 30. novembril 1487. aastal Münchenis vastu õllepruulimist käsitleva põhikirja (veidi muudetud kujul) teksti „Müncheni õlle puhtuse seadusena”. Selle kohaselt tohtis õlut samuti vaid humalast, odrast ja veest keeta ning koha peal joomiseks müüa. Selle seaduse jõustudes muutus kohustuslikuks õlle vaatlus, mis on võrdväärne tänapäevase kvaliteedikontrolliga. Seega kontrolliti toiduaine kvaliteeti esmakordselt 15. sajandi lõpus. „Müncheni õlle puhtuse seaduse” alusel tagatakse õlle kõrge kvaliteet, mis on õlle „Münchener Bier” edu ja hea maine põhialus.

Alam-Baieris võttis hertsog Georg Rikas 1493. aastal vastu samalaadse õlle puhtuse seaduse. Pärast hertsog Georgi surma ja Landshuti pärilussõda kuulutasid Baieri hertsog Albrecht IV pojad hertsogid Wilhelm IV ja Ludwig X 1516. aastal välja „Baieri õlle puhtuse seadusega” peaaegu identse „Müncheni õlle puhtuse seaduse”. Kõnealune seadus võeti mitmete seaduste kaudu üle 1906. aasta õllemaksuseadusse ning praegusesse esialgsesse õlleseadusse. Seega kehtib „Müncheni õlle puhtuse seaduse” veel tänapäevalgi.

„Münchener Bier” õlle maine levis sajandite jooksul üha kaugemale. Nii levitasid 16. sajandil seda kuulsust edasi kutsarid ja veomehed, kes pruulikodade tallides leidsid ulualust oma hobustele. Tol ajal oli tavaliselt 250 elaniku kohta üks pruulikoda.

Müncheni elanike tihedast seotusest oma õllega annab tunnistust ka asjaolu, et nad on valmis minema õlle kaitseks tänavale meelt avaldama. Nii toimus 1844. aastal nn õllesõda, kui õlle hinda tõsteti 6-lt kroitserilt 6,5-le. Seevastu 1995. aasta maikuus avaldas 25 000 inimest meelt sellise seaduse vastu, mille kohaselt oli Müncheni vabaõhuõllelokaalid vaja sulgeda juba kl 21.30.

Õlle „Münchener Bier” hea maine levikule kogu maailmas on muidugi oma panuse andnud ka vabaõhuõllelokaalid, õllepidu Oktoberfest ja lihtsalt söögikohad.

Tõeliste vabaõhuõllelokaalide puhul väärib märkimist Müncheni elanike kuulus õigus või populaarne tava, et nad tohtisid joogikohta (endistel aegadel – õllekeldrisse) oma söögi kaasa võtta.

Samal viisil, kuid seni tulutult, on jäljendatud esmakordselt 1810. aastal korraldatud õllepidu Oktoberfest, mis on tegelikult alguse saanud hobuste võiduajamisest. Nüüdseks on kogu maailmas rohkem kui 2 000Oktoberfesti. Oktoberfest ja Müncheni õlletehastes selle peo jaoks pruulitud õlu Oktoberfestbier annavad ka oma osa õlle „Münchener Bier” ülemaailmse hea maine levikusse. Igal aastal tuleb Müncheni Oktoberfest'ile keskmiselt kuus miljonit külastajat, et seal maailmakuulsat õlut juua. Oktoberfest oma õllega Oktoberfestbier on õlle „Münchener Bier” tarbimise tipphetk. Müncheni maakohtu praktikas on isegi kord otsus vastu võetud selle kohta, et „Oktoberfest on õlle „Münchener Bier” pidu”.

Söögikohtadest olgu nimetatud vaid maailmakuulus õllerestoran „Hofbräuhaus”. Laul „In München steht ein Hofbräuhaus…” ja õllerestoran ise ei vaja ilmselt lähemat selgitust selle kohta, kui palju on need kogu maailmas aidanud õlut „Münchener Bier” tutvustada.

Lisaks ajaloolistele seikadele on eriti tehnilised uuendused panustanud õlle „Münchener Bier” hea maine levikule.

19. sajandil alustasid Müncheni õlletootjad tõeliste külmhoonete või jääkeldrite ehitamist. Kuna sellistele ehitistele esitatavad nõuded olid väga keerulised, võeti õllekeldri ehitus kuningliku ehituskooli õppeprogrammi eraldi õppeainena.

1873. aastal töötas Carl von Linde Müncheni õlletehase Spatenbrauerei jaoks välja maailma esimese külmamasina. Seejuures oli oluline asjaolu, et kliimast ja välistemperatuurist olenemata sai sellest ajast alates pidevalt toota suvalistes kogustes ühtlase kvaliteediga õlut.

Müncheni õlletehase Hacker juhtkonna ettevõtmisel lasti 1900. aastal kahte Hollandi laeva ehitada Linde süsteemi järgi külmruumid, milles sai õlut „Münchener Bier” eksportida ülemeremaadesse.

Lisaks sellele oli Müncheni õlletehastel alates 19. sajandist kuni 90 oma külmvagunit, millega veeti õlut raudteed pidi kaugemal asuvatesse tarnepiirkondadesse. Õlletehaste reklaamikandjatena liikusid külmvagunid kogu Euroopat ühendavas, tol ajal väga kiiresti arenevas raudteevõrgus. Reklaamist olulisem oli aga õlle kvaliteedi kestmine. Seoses õlle säilivusega oli see tohutu eelis. Hea kvaliteediga õlu „Münchener Bier” jõudis tarbimiseks muutmatuna välismaale, mis selle mainet veelgi tõstis. Tol ajal pidevalt suurenevad ekspordinäitajad annavad tunnistust õlle „Münchener Bier” tuntusest.

Ühtlase temperatuuri ja seega pidevalt ühtlase kvaliteedi saavutamiseks võeti paljudes Müncheni õlletehastes 19. sajandil kasutusele aurumasinad. Aurumasinatega seotud turvaküsimuste ja tehniliste probleemide lahendamiseks asutati Müncheni õlletehaste osalusel aurumasinate kontrolliühing. Sellest arenes välja tänapäeval maailmakuulus Tehniline Järelevalveühing (TÜV). Müncheni õlletehaste turvalisuse põhimõtted panustasid samuti õlle „Münchener Bier” hea maine levimisse.

Teaduslike meetodite arenguga 19. sajandil kaasnes põllumajanduskoolide, ülikoolide ning erakatsejaamade ja -õppeasutuste pruulimistehnika osakondade loomine. Samuti tuleks ära nimetada Münchenit pruulimisalaste erialatrükiste avaldamise keskusena. Sellest ajast alates võib rääkida Münchenist kui „Cerevisial”-ülikoolilinnast. Veel tänapäevalgi õpetatakse München-Weihenstephani tehnikaülikooli pruulimisteaduste teaduskonnas ja Institut Doemens'is kõrgetasemelisi pruulimeistreid ja -tehnikuid, kes hiljem asuvad tööle õlletehastes üle kogu maailma.

Eespool öeldu põhjal ilmneb, et õlu „Münchener Bier” on viimase 550 aasta jooksul nii Saksmaal kui ka kogu Euroopas pidevalt oma tuntust laiendanud ja mainet tõstnud. Viimase 30 aasta suurenenud ekspordinäitajad, eelkõige õlu Oktoberfestbier'i (mida sel viisil tohivad nimetada üksnes Müncheni õlletehased) ekspordi arvandmed räägivad iseenda eest. Oktoberfest„Münchener Bier” õllepeona on tuntud kogu maailmas. Selle peo raames toimuvad rahvariietes osalejate ja küttide rongkäigud ning igapäevased saated peotelkides toimuvast suurendavad õlle „Münchener Bier” tuntust veelgi. Kuna õlut „Münchener Bier” tootvad õlletehased sponsoreerivad sporti (nt Saksa bobikelgu rahvusmeeskond, reklaam olümpiahallis), jõuab sponsori nimi teleülekannete vahendusel kogu maailma. Viimastel aastakümnetel on raadio- ja teleülekanded ning eriti internet palju kaasa aidanud õlle „Münchener Bier” tuntuse levikule üha suurema hulga inimeste hulgas. Õlle „Münchener Bier” üle arutletakse nii internetifoorumites kui ka fännklubides. Müncheni õlletehaste veebisaitidele saabub arvukalt järelepärimisi kogu maailmast.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7)

19. märtsi 2010. aasta väljaanne Markenblatt, 11. köide, 7a–bb osa, lk 4250

http://register.dpma.de/DPMAregister/geo/detail.pdfdownload/13252

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.