SELETUSKIRI

Vastavalt 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (edaspidi „käibemaksudirektiiv“) artikli 395 lõikele 1 võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt lubada liikmesriigil kohaldada erimeetmeid, millega tehakse erand kõnealuse direktiivi sätetest selleks, et lihtsustada käibemaksu kogumise menetlust või ära hoida teatavat maksudest kõrvalehoidmist või maksustamise vältimist.

Komisjonis 30. juulil 2020 registreeritud kirjaga taotlesid Madalmaad sellise meetme kohaldamist, millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ artiklite 168 ja 168a sätetest, et jätta käibemaksu mahaarvamisõiguse kohaldamisalast välja kaubad ja teenused, mida maksukohustuslane kasutab enam kui 90 % ulatuses enda või oma töötajate tarbeks või üldisemalt muul kui ettevõtluse eesmärgil või mittemajanduslikuks tegevuseks.

Vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 395 lõikele 2 teavitas komisjon 10. septembri 2020. aasta kirjaga teisi liikmesriike Madalmaade taotlusest. Komisjon teatas 11. septembri 2020. aasta kirjaga Madalmaadele, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik teave.

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Direktiivi 2006/112/EÜ artiklis 168 on sätestatud, et maksukohustuslasel on õigus arvata maha maksustatavate tehingute tarbeks tehtud ostude ja osutatud teenuste eest tasutud käibemaks. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 168a lõikega 1 on ette nähtud, et maksukohustuslase ettevõtte vara hulka kuuluva kinnisasja kasutamisel nii maksukohustuslase ettevõtte tegevuse eesmärgil kui muul kui ettevõtluse eesmärgil tohib kõnealuse kinnisasjaga seotud käibemaksu maha arvata üksnes selles ulatuses, milles kinnisasja kasutatakse maksukohustuslase ettevõtte tegevuse eesmärgil. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 168a lõike 2 kohaselt võivad liikmesriigid neile sobival viisil kohaldada seda eeskirja ka muude ettevõtte vara hulka kuuluvate kaupadega seotud kulutuste käibemaksuga maksustamisel.

Madalmaade rakendatav meede kaldub neist põhimõtetest kõrvale ning sellega jäetakse käibemaksu mahaarvamisõiguse kohaldamisalast täielikult välja kaubad ja teenused, mida maksukohustuslane kasutab üle 90 % ulatuses isiklikuks tarbeks või muul kui ettevõtluse eesmärgil, sealhulgas mittemajandusliku tegevuse tarbeks.

90 % määr põhineb selle määra rakendamisel Madalmaades äriühingu tulumaksu ja tulumaksuga maksustamise eesmärgil. Üle 90 % muul kui ettevõtluse eesmärgil kasutamine tähendab, et ettevõtja kasutab investeeringuid peaaegu täielikult oma isiklikuks tarbeks või oma töötajate isiklikuks tarbeks või üldiselt muul kui ettevõtluse eesmärgil või mittemajanduslikuks tegevuseks, mistõttu neid investeeringuid ei käsitata äriinvesteeringutena.

Madalmaad väidavad oma taotluses, et kuna iga isik, kes regulaarselt tarnib tasu eest või osutab teenuseid, on maksukohustuslane, peab Madalmaade maksuhaldur praeguses (digitaalses) majanduses tegeleme paljude eraisikute või osalise tööajaga või mikroettevõtjatega, kelle käive on väga väike. Neil on lubatud oma sisenditelt/kuludelt käibemaks maha arvata. Näiteks tuuakse päikesepaneelide omanikud, jagamismajanduses osalejad, kes rendivad välja oma autosid või maju, FIEd, kellel ei ole töötajaid, jne. Vahetegemine nende ametialase ja erategevuse vahel tekitab praktikas üsna palju arutelusid nende sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse taseme üle, mis on nende isikute jaoks sageli väga piiratud.

Madalmaad teatasid komisjonile, et nende maksukohustuslaste sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse haldamine koos pidevate käibedeklaratsioonide ja parandustega tekitab ebaproportsionaalset koormust nii asjaomastele maksukohustuslastele kui ka maksuhalduritele.

Lisaks annab see põhjendamatu rahavooeelise maksukohustuslastele, kes kasutavad neid kaupu ja teenuseid 100 % ulatuses ettevõtluse eesmärgil. Maksukohustuslastel, kes kasutavad neid kaupu ja teenuseid üksnes vähesel määral ettevõtluse eesmärgil, on endiselt 100 % mahaarvamisõigus. Lisaks on käibemaksualased õigusaktid väga keerukad mikroettevõtjate jaoks, kes ei saa endale õigusabi lubada, mis toob kaasa suure vigade ja maksudest kõrvalehoidmise riski ning muudab seega nõuete täitmise keerulisemaks. Viimast toetab näide päikesepaneelide omanikest, kes on maksukohustuslased energia tõttu, mida nad toodavad ja elektrivõrku tarnivad, kusjuures nad arvavad maha kogu käibemaksu ostetud paneelidelt ja isegi lisavad selliseid kulusid nagu ehitusmaa ostuhind ja majad päikesepaneelide paigaldamiseks. Kuna garaažide ja majade kasutamine toimub peamiselt isiklikuks tarbeks, tekitab see keerulisi arutelusid sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse ja selle üle, kuidas seda õigesti kohaldada.

Selle tulemusel vähendab kõnealune erimeede nii maksuhaldurite kui ka ettevõtjate tööd, kuna ei ole vaja jälgida selliste kaupade ja teenuste edasist kasutamist, mille suhtes nende omandamise ajal mahaarvamisõigus kohaldamisele ei kuulunud, eelkõige seoses isiklikuks tarbeks kasutamise võimaliku maksustamisega vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artiklitele 16 või 26. Erandi lubamine on seepärast asjakohane.

Eeldatakse, et meetmel on kogu maksutulule väike mõju. Esialgset mahaarvamist korrigeeritakse praegu direktiivi 2006/112/EÜ artiklite 16 ja 26 alusel, et võtta arvesse mitteärilist kasutust. Meetmel ei ole eeldatavalt mõju käibemaksust tulenevatele liidu omavahenditele.

Siiski peaks mis tahes erand olema ajaliselt piiratud, et oleks võimalik hinnata, kas tingimused ja mõju, millel erand põhineb, ikka veel kehtivad. Seepärast tehakse ettepanek lubada erandit kuni 2023. aasta lõpuni ja paluda, et juhul kui erandit kavatsetakse pikendada pärast 2023. aastat, esitaksid Madalmaad koos pikendamistaotlusega hiljemalt 31. märtsiks 2023 aruande, milles on ülevaade ettevõtlusotstarbelise ja muu kasutuse jaotuse kohta, mille alusel kohaldatakse mahaarvamisõiguse kohaldamisalast väljajätmist.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

Sarnaseid erandeid seoses käibemaksu mahaarvamise õiguse piiramisega on võimaldatud ka Austriale ja Saksamaale.