SELETUSKIRI

Vastavalt 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (edaspidi „käibemaksudirektiiv“) artikli 395 lõikele 1 võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt lubada liikmesriigil kohaldada erimeetmeid, millega tehakse erand kõnealuse direktiivi sätetest, et lihtsustada käibemaksu kogumise menetlust või hoida ära teatavat maksudest kõrvalehoidmist või maksustamise vältimist.

Komisjonis 16. veebruaril 2017. aastal registreeritud kirjaga taotles Itaalia Vabariik luba jätkuvalt kohaldada erandit käibemaksudirektiivi artiklitest 206 ja 226 seoses riigiasutustele tarnitava kauba ja osutatavate teenuste eest käibemaksu tasumisega ja arveldamise nõuetega. Samuti taotles Itaalia loa kohaldamisala laiendamist nõnda, et erandit käibemaksudirektiivi artiklitest 206 ja 226 kohaldataks ka riigi ja kohaliku omavalitsuse kontrollitavatele äriühingutele ja reale börsiettevõtetele tarnitava kauba ja osutatavate teenuste suhtes. Vastavalt käibemaksudirektiivi artikli 395 lõikele 2 teavitas komisjon 15. märtsi 2017. aasta kirjaga teisi liikmesriike Itaalia Vabariigi taotlusest. Komisjon teatas 16. märtsi 2017. aasta kirjaga Itaalia Vabariigile, et tal on olemas kogu teave, mida on vaja taotluse hindamiseks.

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Pärast seda, kui Itaalia oli kasutusele võtnud statistikal põhineva kontrollisüsteemi, leidis ta, et riigiasutustele tarnitava kauba ja osutatavate teenuste puhul esineb palju käibemaksupettusi. Sellise tegevuse lõpetamiseks taotles Itaalia 2014. aastal, et riigiasutustele tarnitava kauba või osutatavate teenuste eest tasumisele kuuluvat käibemaksu ei makstaks kaubatarnijale või teenuseosutajale, vaid kantaks maksuameti eraldiseisvale ja kinnisele pangakontole.

Luba erandi kohaldamiseks anti nõukogu rakendusotsusega (EL) 2015/1401 kuni 31. detsembrini 2017. aastal. Sellega anti Itaaliale luba kohaldada erandit käibemaksudirektiivi artiklist 206 seoses käibemaksu tasumisega ning käibemaksudirektiivi artiklist 226 seoses arveldamise nõuetega.

Itaalia taotles erandit piiratud ajavahemikuks, mille jooksul töötada välja ja rakendada asjakohane kontrollisüsteem ning saada täit kasu elektrooniliste arvete andmetest. Kui rakendatakse ellu elektrooniliste arvete esitamise kohustus riigiasutustele tarnitava kauba või osutatavate teenuste eest, siis on võimalik reaalajas kontrollida üksikuid tehinguid ning riigiasutuste ostudelt tasumisele kuuluva käibemaksu täpseid summasid ning nõnda peaks Itaalial olema võimalik asjaomast sektorit tavapäraste kontrollimeetoditega kontrollida, ilma et oleks vaja käibemaksudirektiivist erandeid teha.

Vastavalt Itaalia poolt esitatud teabele andis riigiasutustele tarnitava kauba või osutatavate teenuste eest elektrooniliste arvete esitamise kehtestamine maksuametile palju teavet arvete liikumise kohta, võimaldades kontrollida tehinguid ning nendega seotud käibemaksusummasid. Kuid tõhusa kontrollisüsteemi teine element – kohustus edastada maksuametile kõikide väljastatud ja saadud arvete andmed – kehtestati alles alates 1. jaanuarist 2017. aastal. Meetme rakendamine on algusjärgus ning selle tõhususe saavutamiseks ning maksumaksjate maksukuulekuse parandamiseks on tarvis rohkem aega. Seega ei jõua Itaalia enne praeguse erandi kehtivuse lõppu, st enne 31. detsembrit 2017. aastal, töötada välja ja rakendada asjakohast kontrollisüsteemi. Komisjonis 16. veebruaril 2017. aastal registreeritud kirjaga taotles Itaalia luba pikendada kehtivat erandit käibemaksudirektiivi artiklitest 206 ja 226 seoses riigiasutustele tarnitava kauba ja osutatavate teenustega kuni 2020. aasta lõpuni.

Lisaks avastas Itaalia maksudest kõrvalehoidmise sektoris, mis tarnib kaupa ja osutab teenuseid riigi kontrollitavatele äriühingutele ja väikesele, 40-liikmelisele börsiettevõtete rühmale. Selleks, et võidelda niisuguse maksudest kõrvalehoidmisega ning vältida edasist käibemaksukahju riigi maksutuludele, taotles Itaalia komisjonis 16. veebruaril 2017. aastal registreeritud kirjaga, et erandit käibemaksudirektiivi artiklitest 206 ja 226 kohaldataks ka ülalmainitud äriühingutele tarnitava kauba ja osutatavate teenuste suhtes, kuna Itaalia peab neid äriühinguid riigiasutustega võrreldes samavõrd usaldusväärseteks. Tegemist on riigi ja kohaliku omavalitsuse kontrollitavate äriühingutega ning umbes 40 börsiettevõttest koosneva rühmaga, kokku ligikaudu 2 400 äriühinguga. Itaalia loodab käibemaksu eraldi maksmise meetme laiendamisega nimetatud äriühingutele vältida maksudest kõrvalehoidmist ja käibemaksu tasumata jätmist neile äriühingutele kaubatarnijate ja teenuseosutajate poolt ning sellest tulenevat käibemaksutulude kasvu.

2016. aasta juunis esitas Itaalia aruande vastavalt nõukogu rakendusotsuse (EL) 2015/1401 artikli 3 lõikele 2. Aruande kohaselt suurendas käibemaksu eraldi maksmise meetme kehtestamine Itaalias käibemaksutulusid ning kasv oli meetme kehtestamise ajal tehtud prognoosidest suurem. Lisaks märgiti aruandes, et meetmega ei kaasnenud negatiivset mõju seoses käibemaksu tagastamisega kaubatarnijatele ja teenuseosutajatele. Itaalia väitel on see osutunud tõhusaks vahendiks, et radikaalselt võidelda igasuguse maksudest kõrvalehoidmise vastu, mis on seotud riigiasutustele kaubatarnijate ja teenuseosutajate poolt käibemaksu tasumata jätmisega.

Itaalia teatas ka täiendavatest kontrollimeetmetest, mida kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2017. aastal. Need on vabatahtlik arvestussüsteem ehk elektrooniline arvete esitamine ning kohustus teavitada maksuametit kõigist saadud ja väljastatud arvetest, mis kehtivad nende äriühingute suhtes, kellega seoses erandi kohaldamisala laiendamist taotletakse ning nendele kauba tarnijate ja teenuse osutajate suhtes. Meetmed võimaldavad Itaalia maksuametil viia läbi ristkontrolli ettevõtjate poolt deklareeritud erinevate tehingute suhtes ning jälgida käibemaksusummade tasumist. Kuid nimetatud kontrollimeetmete rakendamine on alles algusjärgus ning nende tõhususe hindamiseks maksumaksjate maksukuulekuse parandamisel on tarvis rohkem aega. Järgnevatel aastatel hindab Itaalia nende meetmete tõhusust ning ka vajadust erandit jätkuvalt kohaldada.

Meetme üks tagajärgi on asjaolu, et kaubatarnijad või teenuseosutajad, kes on maksukohustuslased, ei saa sisendkäibemaksu maha arvata oma tarnitud kauba või osutatud teenuste eest saadud käibemaksust. Nad võivad pidevalt olla krediidipositsioonis ja peavad maksuametilt taotlema selle käibemaksu tagastamist. Teisalt aga võimaldab Itaalia teatud tingimustel nendel kaubatarnijatel ja teenuseosutajatel klientidelt saamata jäänud käibemaksu tasaarveldada teiste Itaalias tasumisele kuuluvate maksudega, leevendades nõnda rahavooprobleemi, mis võiks muidu tekkida ettevõtjatel, kes on kohustatud Itaalias makse maksma.

Praeguse erandi kehtimise ajal reformis Itaalia käibemaksu tagastamise süsteemi. Nõukogu rakendusotsuse (EL) 2015/1401 artikli 3 lõikes 2 nõutud aruande esitas Itaalia 2016. aasta juunis; aruandes kinnitas Itaalia, et riigi käibemaksu tagastamise süsteem toimib nõuetekohaselt ning et kuigi ei ole võimalik täpselt hinnata tagastamisprotsessi keskmist aega, võib siiski põhjendatult väita, et keskmiselt ei kesta käibemaksu tagastamise protsess kauem kui kolm kuud. Lisaks teatas Itaalia, et riigiasutustele kauba tarnijate ja teenuse osutajate suhtes kehtib eelisjärjekord, mille tõttu tagastamise aeg on isegi lühem. Itaalia kinnitusel aitavad uued jõustunud reeglid kohaselt hallata käibemaksutagastuste võimalikku kasvu.

Arvestades erandi laiemat kohaldamisala ja ettevõtjate muresid seoses tagastustega, on oluline tagada vajalik kontroll erandi kohaldamise suhtes ja eriti hinnata meetme mõju käibemaksupettustele ning erandi kohaldamisalasse jäävate maksukohustuslaste käibemaksutagastustele. Seepärast peab Itaalia esitama 15 kuud pärast erandi kehtima hakkamist komisjonile aruande, milles kirjeldatakse käibemaksu tagastamise protsessi seoses erandi kohaldamisalasse jäävate kaubatarnijate ja teenuseosutajate (maksukohustuslaste) olukorraga. Aruandes tuleb eelkõige esitada andmed selle kohta, kui palju kulus keskmiselt aega käibemaksu tegelikuks tagastamiseks kõnealustele maksukohustuslastele, ja tuua välja probleemid, mis võisid sellega seoses ette tulla. Aruandes peab kirjeldama ka maksudest kõrvalehoidmise vastaste meetmete tõhusust seoses erandi kohaldamisalasse kuuluvate tarnitud kauba ja osutatud teenustega.

Tehakse ettepanek lubada erandit kohaldada alates 1. maist 2017 kuni 30. aprillini 2020.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate sätetega

Vastavalt käibemaksudirektiivi artiklile 206 tasub maksukohustuslane, kes on kohustatud käibemaksu tasuma, käibemaksu netosumma käibedeklaratsiooni esitamisel. Kui aga tarnitud kaubalt ja osutatud teenustelt peavad käibemaksu tasuma kliendid (riigiasutused, riigi ja kohaliku omavalitsuse kontrollitavad äriühingud ja börsiettevõtted), on vaja teha erand nimetatud artiklist. Samuti on vaja teha erand käibemaksudirektiivi artiklist 226 selles osas, mis käsitleb arvetel esitatavaid andmeid, mida võib kaupa tarnivalt või teenust osutavalt maksukohustuslaselt nõuda, et lubada lisada arvele eraldi märge selle kohta, et käibemaksu summa tuleb maksta eraldiseisvale kontole, aga mitte kauba tarnijale või teenuse osutajale.