KOMISJONI ARUANNE VAHEARUANNE „EUROOPA 2020” PROJEKTIVÕLAKIRJADE ALGATUSE KATSEETAPI KOHTA /* COM/2013/0929 final */





VAHEARUANNE „EUROOPA 2020” PROJEKTIVÕLAKIRJADE ALGATUSE KATSEETAPI KOHTA 1. TAUST Selleks et hinnata Euroopa 2020 projektivõlakirjade algatuse katseetapil tehtud arengut, tuleb määruse (EL) nr 670/2012 kohaselt esitada Euroopa Parlamendile ja nõukogule vahearuanne (edaspidi „aruanne”). Euroopa 2020 projektivõlakirjade algatus on Euroopa Komisjoni ja Euroopa Investeerimispanga (EIP) loodud riskijagamise instrument. Eesmärk on võimaldada projektiettevõtjatel emiteerida laenukapitaliturgude investoritele atraktiivseid võlakirju üleeuroopaliste transpordi- ja energiavõrkude ning telekommunikatsiooni- ja lairibavõrkude valdkonnas. Kuna sellise ulatusega uuendusliku instrumendi käivitamiseks ning uute taristuprojektide ettevalmistamiseks, hangete korraldamiseks ja projektide lõpetamiseks on vaja palju aega, eraldati Euroopa 2020 projektivõlakirjade algatuse katseetapi jaoks ELi eelarvest 230 miljonit eurot,[1] selleks et sidusrühmad saaksid katseetapi jooksul konkreetsete tehingute põhjal uue instrumendiga tutvuda. Katseetapil,[2] mis algas 7. novembril 2012, võib EIP projekte heaks kiita kuni 31. detsembrini 2014 ja finantsasjad tuleb sulgeda 31. detsembriks 2016. Täies mahus käivitamine toimub kava järgi Euroopa ühendamise rahastu raames, mis on 2014.–2020. aasta mitmeaastase finantsraamistiku osa. Käesolev aruanne on valminud koostöös EIPga ja hõlmab esimest 12 kuud ehk ajavahemikku 2012. aasta novembrist 2013. aasta novembrini. Selles antakse ülevaade projektide heakskiitmisel ja rahastamisel tehtud edusammudest. Aruandes analüüsitakse katseetapil saadud kogemusi ja tuuakse välja sünergia ja mastaabisääst, mida Euroopa ühendamise rahastu raames on võimalik saavutada. Euroopa ühendamise rahastu mõju saab maksimeerida, luues sünergiat toetuste ja finantsinstrumentide (nt projektivõlakirjade algatus, üleeuroopalise transpordivõrgu projektide laenutagamisvahend (LGTT) ja programmi rakendamist toetavad meetmed) ühendamise abil. Aruannet toetavad sellise sõltumatu välishindamise esialgsed tulemused, mille eesmärk on hinnata projektivõlakirjade algatuse saavutusi poliitikaeesmärkide taustal ja kapitalituru kaudu rahastamist laiemas kontekstis. Nimetatud sõltumatu välishindamine jõuab lõpule 2014. aasta esimeses kvartalis. 2015. aastal toimuv katseetapi sõltumatu hindamine annab täielikuma pildi ELi vahendite kasutamise tulemuslikkusest ja tõhususest. 2. POLIITILINE KONTEKST Taristuinvesteeringute tähtsus tulevase kasvupotentsiaali ja töökohtade loomise seisukohast ei ole vähenenud. Majanduslikult ja rahaliselt elujõulistel taristuprojektidel võib olla märkimisväärne vastutsükliline mõju, need võivad suurendada tootlikkust ja soodustada töökohtade loomist. Turulepääsu parandav taristu toetab aga Euroopa konkurentsivõimet. Selleks et tulla toime strateegia „Euroopa 2020” rakendamise raskustega, vajab Euroopa märkimisväärseid taristuinvesteeringuid ja mitmekülgseid rahastamismudeleid. Komisjon leidis liikmesriikide investeeringute vajaduse hinnangu põhjal, et transpordi- ja energiavõrkude sektoris ning IKTs on aastatel 2011–2020 vaja 1 triljon eurot. Viimastel aastatel on jätkunud ELi liikmesriikide eelarvete konsolideerimine ning see on mõjutanud avaliku sektori taristuinvesteeringuid ja projektide ettevalmistamist. Euroopa ühendamise rahastu raames ELi eelarvest eraldatud vahendid aitavad ühendada energia- ja transpordivõrke ning võtta kõikjal ELis kasutusele kiire lairiba taristu[3]. Erasektori osalemine selliste projektide pikaajalisel rahastamisel on aga endiselt ülioluline. Projektivõlakirjade algatus on ainult üks komisjoni poliitikameede eespool kirjeldatud probleemide lahendamiseks. Suurem mõju peaks olema Euroopa majanduse pikaajalist rahastamist käsitleva rohelise raamatu järelmeetmetel, mis on kavandatud 2014. aasta esimeseks kvartaliks, finantsturgude reguleerimise reformidel, üldisel makromajanduslikul keskkonnal ja regulatiivsel stabiilsusel sektorite tasandil. Selles kontekstis on projektivõlakirjade algatus taristuinvesteeringute turgu edukalt elavdanud. 2013. aastal tekkisid turul jälle ilma ELi vahendite abita mitmed projektivõlakirjadega rahastamise võimalused. Kõnealune algatus sobib hästi ka taristu eraldi varaklassiks muutmist käsitleva aruteluga G20 ja OECD tasandil ning nõukogu asutatud kõrgetasemelise eksperdirühma tööga. Nimetatud eksperdirühm viimistles 2013. aasta novembris aruande VKEde ja taristuinvesteeringute kohta. 3. TURU ARENG ALATES 2011. AASTAST Taristuinvesteeringud on Euroopas alates 2007. aastast kahanenud, kuna avalik ja erasektor on taristusse vähem investeerinud. Avalikus sektoris oli see tingitud eelarvepiirangutest, millega kaasnes tulevaste kuluprioriteetide ja taristukavade läbivaatamine. Erasektorilt oodati avaliku sektori investeeringute täiendamist, kuid projektide korraldajad on majandusliku ja finantsilise ebakindluse tõttu projektid hoopis peatanud – näiteks energiasektoris ja IKT/lairibavõrkude valdkonnas, kus on vaja suuri investeeringuid võrgustike ajakohastamiseks ja kus domineerib erasektori rahastamine. Nagu näha jooniselt 1 ei ole riigi- ja erasektori ühisprojektide kaudu taristusse suunatud erasektori investeeringud jõudnud ELis veel kriisieelsele tasemele, mil nende maht oli 25–30 miljardit eurot, kuigi ka see ei ole ELi taristuvajadusi silmas pidades piisav. See on osaliselt tingitud emitentidele garantiisid pakkuvate kindlustusandjate aktiivsuse vähenemisest. Riigi- ja erasektori ühisprojektid taastusid osaliselt 2010. ja 2011. aastal, kuid lõpetatud tehingute maksumus oli 2012. aastal Euroopas 11,7 miljardit eurot, mis on 35 % vähem kui 2011. aastal (17,9 miljardit eurot) ja väikseim näitaja alates 2003. aastast. Riigi- ja erasektori ühisprojektide arvu ning projektide rahastamise vähenemine kajastab esiteks projektide reservi piiratust ja projektide vähest ettevalmistamist ning teiseks pikaajalise rahastamise puudumist teatavates sektorites ja riikides, mida mõjutas finantskriis. Allikas: EPEC. Kui vaadelda turgu laiemalt Euroopa ühendamise rahastu valdkondade kaupa, on näha, et taristuinvesteeringud kahanesid 2011. aasta 28 miljardilt eurolt 2012. aastal 18 miljardi euroni ning et tehinguid tehti vähem. 14,1 miljardi euro väärtuses projekte viidi ellu transpordisektoris, 3,3 miljardi euro eest korraldati projekte energiavõrkude valdkonnas ja 0,5 miljardi euro eest telekommunikatsioonisektoris. Joonis 2 2013. aasta esimesel poolel kasvas aktiivsus EL 28 riikides Euroopa ühendamise rahastu valdkondades 33 %, st maht suurenes 2012. aasta esimese poole 9,2 miljardilt eurolt 2013. aasta esimeses pooles 12,2 miljardi euroni. Tehingute arv oli 2013. aastal veidi väiksem kui 2012. aastal (vastavalt 12 ja 15) ja tehingute keskmine maht 66 % suurem (2013. aastal 1,0 miljard eurot ja 2012. aastal 0,6 miljardit eurot). See on tingitud peamiselt mitmest suurest refinantseerimistehingust 2013. aastal (Open Grid Europe, Brebemi tasuline tee). Pangad jätkavad oma ärimudelite läbivaatamist. Mõned on valmis projektidele taas laenu andma, kuigi lühema tähtajaga kui enne kriisi, teised arendavad võimalusi projektide rahastamise hankimiseks ja pakkumiseks, arvestades et institutsiooniliste investorite osatähtsus eeldatavasti suureneb. Mõne arvates on see märk pankade rahastamise taastumisest. Meie hinnangul ei paku pangad aga laene mahus, mis vastaks ELi taristu vajadustele. On reaalne oht, et taristule tehtavad kriisijärgsed kulutused, mis soodustaksid tulevast majanduskasvu ja töökohtade loomist, jäävad piiratuks juhul, kui ei teki muid rahastamisallikaid. Tekkinud on mitmed kindlustusandjad ja taristulaenude fondid, mis saavad investeerida eelislaenudesse või allutatud laenudesse esma- ja järelturul. Mõned kindlustusandjad on loonud siseüksused, mis tegelevad taristu rahastamisega eesmärgiga suurendada oma turuosa, teised kasutavad aga hallatavaid kontosid. Mitmed on esimesed tehingud lõpule viinud, kuigi tehingute suurus on olnud enamjaolt tagasihoidlik ja need on olnud seotud suhteliselt lihtsate sotsiaalse taristu projektidega Ühendkuningriigis (nt ülikoolimajutus) ning neid on rahastatud pigem suunatud pakkumiste teel kui avaliku sektori võlakirjadega. Mitmed väiksemad investeeringud kohalikul tasandil on seotud uute projektidega (greenfield), riigi tasandil on suuremate tehingute puhul aga sageli tegu refinantseeringutega ja olemasolevate projektidega (brownfield). Kokkuvõttes võib öelda, et kuigi pankade kaudu toimuv tavapärane rahastamine on endiselt oluline, on nii eespool nimetatud kui ka teistel uutel turuosalistel võimalik julgustada erasektorit rahastama taristuprojekte laenukapitaliturgude kaudu. See on projektivõlakirjade algatuse põhieesmärk. 4. PROJEKTIVÕLAKIRJADE ALGATUSE EESMÄRGID Projektivõlakirjade algatuse eesmärk on anda konkreetne vahend majanduse kriisijärgse elavnemise toetamiseks. Algatusel on kaks põhieesmärki: - stimuleerida üleeuroopaliste transpordi-, energia- ja lairibavõrkude valdkonnas investeerimist Euroopa huvides olevatesse projektidesse, millel on selge ELi lisandväärtus, ning aidata seeläbi investeeringutel kriisieelse tasemeni kasvada; - soodustada institutsiooniliste investorite suuremat osalemist kõnealuste sektorite majanduslikult elujõuliste projektide pikaajalisel rahastamisel laenukapitaliturgude kaudu. Projektivõlakirjade algatus peaks olemasolevaid projektide rahastamise allikaid täiendama ja pakkuma muude laenupõhiste rahastamisvõimaluste kaudu (pangad ja uued laenufondid) usaldusväärseid alternatiive. See laiendaks kättesaadavate rahastamisallikate valikut ning aitaks lahendada ka ebaoptimaalseid investeerimisolukordi ja parandada rahastamistingimusi. Algatuse lõppeesmärk on muuta taristu erasektori investoritele atraktiivsemaks. EIP pakub kõnealuse algatuse raames projektivõlakirjade krediidikvaliteedi parandamist, mille eesmärk on vähendada reitingute erinevust, arvestades et erasektori rahastatud taristuprojektide krediidireiting on tavaliselt madal, investorid otsivad aga kõrgemaid reitinguid. See laiendaks rahastamisallikate valikut, pikendaks tähtaegu ja vähendaks rahastamiskulusid. Projektivõlakirjade krediidikvaliteedi parandamist saab pakkuda - rahastatud instrumendina, mis kujutab endast allutatud laenu (st projektile antav otselaen, mis makstakse tagasi alles pärast kõrgema nõudeõiguse järguga võlakirjade lunastamist), või - mitterahastatud instrumendina, mis kujutab endast tingimuslikku krediidiliini, mis kasutamisel muutub allutatud laenuks. Projektivõlakirjade krediidikvaliteedi parandamise puhul keskendutakse võlakirjadele, mille krediidireiting on A–, selleks et suurem osa institutsioonilisi investoreid saaks neid osta. Kuigi mõni institutsiooniline investor on praegu valmis võtma rohkem riske, omandades konverteeritavaid väärtpabereid (mezzanine), on projektivõlakirjade algatuse eesmärgid endised: tuua turule kriitilise massi saavutamiseks vajalik hulk investoreid, suurendada standardimist ja aidata kaasa küpsema turu kujundamisele. Projektivõlakirjade krediidikvaliteedi parandamisel tegeldakse projektidega seotud konkreetsete riskidega, mis avalduvad ehitus- ja kasutusetapis, ja pakutakse lisalikviidsust finantsprofiili parandamiseks ootamatute sündmuste korral. Kuna projektivõlakirjade krediidikvaliteedi parandamise puhul on nõudeõiguse järk kõrgem kui omakapitali investorite puhul ja madalam kui võlainvestorite puhul, paraneb niiviisi võlakirjade krediidireiting. ELi toetus projektivõlakirjade instrumendile aitab osaliselt katta EIP lisariski tavapärasest suurema riskiga tehingute tegemise korral, kandes projektiportfelli esimese järjekoha kahju kuni teatava maksimumsummani. See võimaldab EIP-l toetada rohkem tehinguid. Projektid peavad olema kooskõlas liidu suunistega, millega määratakse kindlaks kõlblikkuskriteeriumid kõnealuse kolme sektori jaoks, samuti peavad nad tekitama stabiilse ja piisavalt suure rahavoo ning olema majanduslikult tasuvad ja tehniliselt teostatavad. 5. SAAVUTUSED Projektivõlakirjade algatuse katseetapp algas 12 kuud tagasi ja selle raames võib EIP nõukogu projektid heaks kiita kuni 2014. aasta lõpuni, finantsasjad tuleb sulgeda aga enne 2016. aasta lõppu. Praeguseks on EIP nõukogu kiitnud heaks kaheksa mitut ELi liikmesriiki hõlmavat energia- ja transpordiprojekti, mille puhul saab projektivõlakirjade krediidikvaliteeti parandada. Lisaks on EIP näidanud projektivõlakirjade teostatavust, parandades võlakirjade krediidikvaliteeti kahe heaks kiidetud projekti puhul (eelarvepiirangute tõttu toetas EL ainult ühte nendest) ja ühe projekti puhul, millele kirjutatakse eeldatavasti varsti alla. 5.1. EIP heaks kiidetud projektid Projektid hõlmavad muu hulgas maanteid mitmes liikmesriigis, avamere tuuleparkide võrguga liitumist Saksamaal ja Ühendkuningriigis ning gaasihoidlad Itaalias ja Hispaanias. Lairibavõrkude valdkonnas töötab EIP aktiivselt projektide reservi kallal. Tabel 1 Valdkond || Projekt || Riik || Krediidikvaliteedi parandamise instrumendi oodatav maht (miljonites eurodes) TEN-T || Maantee || Belgia || 150 TEN-T || Maantee || Saksamaa || 120 TEN-T || Maantee || Ühendkuningriik || 200 TEN-E || Mitme avamere tuulepargi võrguga liitumine || Ühendkuningriik || 150 TEN-E || Gaasihoidla || Hispaania || 200 TEN-E || Gaasihoidla (1) || Itaalia || 200 TEN-T || Maantee || Slovakkia || 200 TEN-E || Mitme avamere tuulepargi võrguga liitumine || Saksamaa || 170 Heaks kiidetud kokku || || || 1 390 (1) Sõltub ELi rahastamise kättesaadavusest. Nimekirja võib lisada ka teisi projekte, kui EIP nõukogu kiidab need heaks enne 2014. aasta lõppu. Katseetapil saab pakkuda krediidikvaliteedi parandamise instrumente mahus, mis on ligikaudu kolm korda suurem (ligikaudu 700 miljon eurot) kui ELi eelarvest eraldatud vahendite maht (230 miljonit eurot) ja toetada eelislaenusid, mis on 15–20 korda suuremad kui ELi eelarve panus. Kaheksa heakskiidetud projekti puhul on allutatud instrumentide maht suurem kui 700 miljonit eurot, kuid ära kasutatakse ilmselt vähem, sest projektivõlakiri, mille krediidikvaliteeti saab parandada, on harilikult üks mitmest rahastamisvahendist, mille vahel projektiettevõtjal ja/või reguleerival asutusel on võimalik valida. Ühendkuningriigi ja Slovakkia maanteede ehitamise rahastamise puhul krediidikvaliteedi parandamise võimalust näiteks ei kasutata, sest nendel konkreetsetel juhtudel oli projektide reiting piisav, et kaasata võlakirjaturul vahendeid ilma krediidikvaliteedi parandamise teel reitinguid tõstmata. Tundub siiski, et krediidikvaliteedi parandamise võimaluse kui täiendava rahastamisvahendi olemasolu aitas säilitada nende kahe projekti puhul hinnakujundussurvet ja tagas seega, et lõpptulemus on hanget korraldava asutuse jaoks tasuv. 5.2. EIP toetatavad projektivõlakirjad EIP on toetanud 1,4 miljardi euro suuruse võlakirja emiteerimist Castori gaasihoidla[4] toetuseks ELi eelarvet kasutamata, sest ELi toetus oleks pidanud olema suurem kui kättesaadavad eelarvevahendid. Esimene projektivõlakiri Esimene projektivõlakiri, mille tähtaeg on 2034. aasta detsembris ja maht 1,4 miljardit eurot, emiteeriti 2013. aasta juulis kupongimääraga 5,756; vahe Hispaania riigivõlakirjade intressimääraga on 100 baaspunkti. Võlakirjaga rahastati Vahemeres Põhja-Hispaania ranniku lähedal asuva maa-aluse gaasihoidla ja seonduvate rajatiste ehitamist ja käitamist. Standard & Poor's andis võlakirjale reitingu BBB. Investoreid oli 30: kindlustusandjad ja pensionifondid (osatähtsus 60 %), agentuurid, fondivalitsejad ja pangad (ainult 4 %). Investorite geograafiline päritolu oli erinev, ligilähedaselt võrdne osatähtsus oli Saksamaal, Prantsusmaal, Hispaanial, Itaalial, Ühendkuningriigil ja Luksemburgil. Võlakirja emiteeris Luksemburgis asuv eriotstarbeline majandusüksus Watercraft Capital, kes laenab laekunud tulu edasi projektiettevõtjale, et refinantseerida tema lühema tähtajaga tagasimaksmata laene, millega rahastati gaasihoidla ehitamist. Projektiettevõtja saab seega oma 30-aastase kontsessioonilepingu seisukohast sobivamad rahastamisvahendid. Projektivõlakirjade algatuse raames toetati ka 305 miljoni naelsterlingi suuruse võlakirja emiteerimist, et toetada Greater Gabbardi avamere elektrienergia ülekandevõrgu (Offshore Transmission Owner – OFTO) projekti Ühendkuningriigis. Projekt hõlmab elektrienergia ülekandmisega seotud varasid, mis ühendavad avamere tuulepargid (500 MW) Ühendkuningriigi maismaavõrguga. Tegemist on esimese avamere elektrienergia ülekandmise projektiga, mida rahastatakse kapitaliturgude kaudu. Kõnealuse võlakirja puhul kasutati rahastamata projektivõlakirjade krediidikvaliteedi parandamise võimalust ligikaudu 46 miljoni naelsterlingi ulatuses, mistõttu sai see reitinguagentuurilt Moody's reitingu A3 ja selle intressimäär on konkurentsivõimeline – 125 baaspunkti kõrgem kui riigivõlakirjade oma. Krediidikvaliteedi parandamist toetati ELi eelarvest ja selle raames kasutati täielikult ära 10 miljonit eurot, mis oli ELi eelarves katseetapi energiaprojektide jaoks ette nähtud. Kahele kõnealusele tehingule peaks hiljemalt 2013. aasta lõpus või 2014. aasta alguses järgnema A11 maantee projekt Belgias. Seda toetatakse ka ELi eelarvest ja see annab uue võrdlusaluse investorite potentsiaali ja hinnataseme jaoks. Brugge A11 (riigi- ja erasektori ühisprojekt) on uus maantee, mis seob Zeebrugge sadama Genti viiva E40ga ja Antwerpenisse viiva E34ga, ühendades sadama paremini Brugge linnaga ja lihtsustades turistide pääsu Belgia rannikule, eelkõige Knokkesse ja Blankenbergesse. Praegu viimistletakse A11 rahastamisstruktuuri ja tööga tahetakse lõpule jõuda 2013. aasta lõpus või 2014. aasta alguses. Allakirjutamine sõltub läbirääkimiste lõppemisest ja hankija heakskiidust. A11 projekt on esimene transpordivõrgu projekt projektivõlakirjade algatuse raames ja esimene uue taristuga seotud projekt. Eeldatakse, et võlakirju mahuga 575 miljonit eurot toetatakse ligikaudu 114 miljoni euro ulatuses, kasutades rahastamata projektivõlakirjade krediidikvaliteedi parandamise võimalust EIP välja antava allutatud akreditiivi kujul. 5.3. Muud taristuprojektide rahastamiseks emiteeritud võlakirjad Suurem keskendumine ja toetus taristuprojektide kapitaliturupõhisele rahastamisele on toonud kaasa ka teiste taristuvõlakirjade emiteerimise märkimisväärse suurenemise 2007.–2012. aastaga võrreldes. Kui vaadata mahtusid, siis ajavahemikul 2007. aastast kuni 2013. aastani oli rohkem kui 90 % Euroopa ühendamise rahastuga hõlmatud sektorites emiteeritud võlakirjadest refinantseeringud, 6 % investeeringud uude taristusse ja 3 % soetamised. Joonis 3 Peale 1,4 miljardi euro suuruse Castori projekti toetava võlakirja, mille krediidikvaliteeti parandas EIP, tehti 2013. aastal võlakirjaturul mitu olulist refinantseerimistehingut: · Ühendkuningriigi kiirrongiliinide projekti High Speed 1 refinantseeriti 1,55 miljardi naelsterlingi suuruse eelislaenude paketi raames 25aastase 760 miljoni naelsterlingi suuruse võlakirjaga. Sellele anti reiting A– ning Ühendkuningriigi valitsus tagas riikliku lepingu alusel kõnealusele projektile kasutusvalmiduse maksed; · Open Grid refinantseeris edukalt 2,7 miljardi euro suuruse võla laenuvahenditega, mille maht oli 1,2 miljardit eurot, ning võlakirjadega, mille reiting oli A–, maht 1,5 miljardit eurot ja tähtajad 7, 10 ja 12 aastat; · Slovakkias refinantseeriti ligikaudu 1,2 miljardi euro suurune võlg pikaajaliste võlakirjadega, mille reiting oli BBB+ ja tähtaeg aastal 2039. Kõnealused tehingud näitavad Euroopa kapitaliturgude sügavust ja seda, et neile pakub taristuprojektide otsene refinantseerimine huvi. Peale selle oli 2013. aastal laenukapitaliturul mitu uuenduslikku lahendust, millega taheti mitmel viisil võimaldada institutsioonilistel investoritel rahastada uue taristuga seotud projekte. Suurem osa nendest on sotsiaalse taristu sektorites (nt üliõpilaste eluaseme projektid), kus projektid on väiksemad ja väiksemate riskidega. Projekt || Reiting || Tähtaeg || Nominaalne summa (miljonites) || Kirjeldus Ringtee L2/A507 || Baa3 || I osa – 28 aastat; II osa – 30 aastat || 79 EUR (I osa) 86 EUR (II osa) || Rohkem kui 65 % vahenditest tuleb Prantsuse valitsuselt, ülejäänud 165 miljonit eurot tuleb kindlustusandjate konsolideerimisgrupilt ja II osa toetatakse Daillyst (Prantsuse riigi garantii) Üliõpilaste eluase Holyroodis, Ühendkuningriik || AA–/A2 || 35 aastat, fikseeritud ja indekseeritud || 63 GBP || Aluseks olev võlakiri reitinguga BBB/Baa3, krediidikvaliteeti parandab Assured Guaranty Pendleton Together Housing || Puudub || 29 aastat || 71,7 GBP (A-osa) 10,9 GBP (B-osa) || Osaliselt tagatud võlakirjaga rahastamine (A-osa kõrgema nõudeõiguse järguga võlakirja krediidikvaliteeti parandavad B-osa allutatud laenud) Zaanstadi vangla || Puudub || 28 aastat || 72 EUR || Kõrgema nõudeõiguse järguga võlakirjade krediidikvaliteeti parandavad B-osa allutatud laenud ULiving Hertfordshire, Ühendkuningriik || A– || 41 aastat, indekseeritud || 144 GBP || UPP, üliõpilaste eluase mitmes kohas, Ühendkuningriik || A– || 27 aastat – fikseeritud; 34 aastat – indekseeritud || 382 GBP || Üüritulu mitmest ülikoolist, riskide maandamine rahakoondamissüsteemi abil Jätkusuutlikud kogukonnad Leedsis || AA–/A2 || 19 aastat || 102 GBP || Aluseks oleva võlakirja krediidikvaliteeti parandab Assured Guaranty Allikad: Infrastructure Journal, Standard & Poors. On märkimisväärne, et L2, Holyroodi, Pendletoni, Zaanstadi ja Leedsi projektide puhul kasutatakse mingil kujul krediidikvaliteedi parandamist. Nendest tehingutest kaks näitavad, et emitentidele garantiisid pakkuvad kindlustusandjad on naasnud keskmise suurusega tehingute puhul turule. Kõige suurem tehing seondub UPP üliõpilaste eluaseme projektiga ning selle maht on 382 miljonit naelsterlingit ja see põhineb projektiportfellil. Mitmel juhul ostis üks institutsiooniline investor võlakirjadest suure osa. Kõik tehingud peale kahe tehti Ühendkuningriigis, kus riigi- ja erasektori ühisprojektide kapitaliturupõhine rahastamine, kasutades emitentidele garantiisid pakkuvat kindlustusandjat, on tavaline. Mandri-Euroopas on huvi võlakirjadega rahastavate lahenduste vastu alles tekkimas ja hankijad kohanevad aeglaselt uute rahastamisvõimalustega. Hangete korraldamisel on endiselt levinud tava nõuda pakkumuste etapis tagatud rahastamist, mistõttu võlakirju kasutatakse peamiselt ainult suunatud emissioonide raames ning avaliku võlakirjaemissiooni kasutamine on suures osas välistatud, kuigi nende puhul võiks maht olla suurem ja hinnad paremad. 5.4. Saavutuste kokkuvõte Projektivõlakirjade algatuse rakendamise esimesel aastal kiitis EIP nõukogu heaks kaheksa projekti ja leidis, et nende puhul võib projektivõlakirjade krediidikvaliteeti parandada; varsti esitatakse nõukogule uued projektid. EIP on parandanud kahe projekti krediidikvaliteeti ja hiljemalt 2014. aasta alguses kirjutatakse ilmselt alla ühele uuele projektile. Üks kolmest kõnealusest projektist lõpetati ELi eelarvest toetust saamata. Turg on tunnustanud ja hinnanud asjaolu, et komisjon ja EIP toetavad aktiivselt taristu rahastamiseks mõeldud projektivõlakirju; see toetus on soodustanud turul ka teiste lahenduste väljaarendamist, nagu eeldati. See kinnitab, et Euroopas tehakse projektivõlakirjade turu loomisel reaalseid edusamme. Lõpetatud tehingute põhjal on eelkõige näha, et projektivõlakirjade algatuse raames on suuremale hulgale investoritele pakutud taristuvaradele juurdepääsu. Ka juhul, kui kõnealust algatust ei otsustatud lõpuks rahastamisel kasutada, avaldas see konkurentsisurvet ja vähendas mitme projekti puhul rahastamiskulusid. Turg on seni keskendunud aga väiksematele kohalikele taristuprojektidele Ühendkuningriigis ja suuremaid riikliku tasandi projekte on toetatud vähe. Eelkõige uute üleeuroopaliste võrkude (TEN) projektide tingimused püsivad keerulised. Selleks et taristuprojekte saaks turule tuua, peaksid liikmesriigid taristuprojektide kindlaksmääramist ja ettevalmistamist kiirendama. 6. PROJEKTIVÕLAKIRJADE ALGATUSE VAJALIK TÄIUSTAMINE 6.1. Vajadus tugevama ja küpsema projektide reservi järele Nõudlus taristuinvesteeringute järele on Euroopas nähtav. Üha rohkem tuntakse aga muret selle üle, et praeguste projektide arv ja küpsus ei ole nõudluse rahuldamiseks piisavad[5]. Nende projektide ja sektorite puhul, mis sõltuvad olulisel määral avaliku sektori osalusest, on valitsustel Euroopas mängida tähtis roll, võttes kohustusi uute taristuinvesteeringute võimaldamiseks ning vähendades ebakindlust, mis on seotud tulevaste või ootel projektidega. Ilma korraliku (sobivate) projektide reservita ei saa pikaajalisi investeeringud suurendada. Selleks et suurendada investorite usaldust tehinguvoo suhtes ja tagada niiviisi nende valmisolek kasutada oma vahendeid ja investeerida taristuprojektide rahastamise analüüsimiseks vajalikesse uutesse ressurssidesse, on riiklikul ja riigiülesel tasandil vaja projektide reserviga seoses suuremat läbipaistvust, samuti hankijatepoolseid pikaajalisi kohustusi ja planeerimist. Selles kontekstis on konkreetseid sektoreid puudutava reguleerimise ootamatud muutused projektide tõhusa ettevalmistamise seisukohast jätkuvalt suur probleem. Sektorites leitakse üldiselt, et võlakirjadega rahastamise võimaluse kasutamist takistavad endiselt näiteks standardimise puudumine, kapitaliturgudel hindade kujunemisega seotud ebakindlus ja selliste tehingute uudsus. Ka nende teguritega seoses võib projektivõlakirjade algatusest kasu olla. 6.2. ELi eelarve kasutamine Seoses komisjoni ja EIP loodud riskijagamise mehhanismiga, millest on juttu punktis 4, oleks ELi eelarve kasutamine tõhusam, kui ELi eelarves esimese järjekoha kahju katmiseks ette nähtud eraldised oleksid kõigi projektivõlakirjade algatusega hõlmatud kolme sektori projektide puhul ühised. Riskide hajutamist ja seega finantsvõimenduse kasutamist takistab selgelt praegune olukord, kus kolme sektoripõhise portfelli jaoks on kolm erinevat esimese järjekoha kahjuga seotud eraldist. Lisaks on väiksemate portfellide puhul finantsvõimendus väiksem, mis tähendab, et vaja on leida olemasolevaid eelarvevahendeid silmas pidades sobiva suurusega projektid. EIP rahastas Castori projekti näiteks oma vahenditest, sest TEN-E eelarve vahendid ei olnud nõutud ELi panuse katmiseks piisavad. Portfelli hajutamine võimaldaks ELi eelarve ja riskijagamise instrumentide mõju suurendada. Mida rohkem on portfellis projekte, seda suurem on hajutatus; projektide valdkondlik mitmekesisus aga vähendab nende korrelatsiooni. Seega on suurema ja eri sektoreid hõlmava portfelli puhul hajutamisest saadav kasu suurem. Teisest küljest võib erineva riskiprofiiliga projektide portfelli puhul riskijuhtimine muutuda küll keerukamaks, kuid EIP suudaks neid siiski hallata. Selleks et maksimeerida hajutamise mõju, võiks Euroopa ühendamise rahastul täielikus kooskõlas Euroopa ühendamise rahastu määruse ja ELi kulusid käsitleva finantsmäärusega olla vaid üks projektiportfell. See aitab projektide rahastamist lihtsustada olenemata nende suurusest või ajastusest. Sama mehhanismi saab laiendada ka üleeuroopalise transpordivõrgu projektide laenutagamisvahendi ja projektivõlakirjade algatuse portfellidele ning saada seega mastaabisäästust võimalikult suurt kasu. Kui kõnealused portfellid ühendataks Euroopa ühendamise rahastu portfelliga, loodaks n-ö alusportfell, mis vähendaks uute projektide jaoks vajatava ELi toetuse suhtelist suurust kiiremini, kui muidu oleks võimalik. Komisjoni tellitud välisuuringus, millele on sissejuhatuses viidatud, peaks jõutama samale järeldusele. 7. JÄRELDUSED Kahe projektivõlakirja emiteerimine ja krediidikvaliteedi parandamine näitavad juba esimese 12 kuu põhjal, et algatus vastab ootustele ja on projektidele rahastamise pakkumisel olnud edukas. Turu huvi algatuse vastu ja selle kohta antud positiivne tagasiside on aidanud suunata investorite tähelepanu võlakirjadega rahastamise võimalustele. Projektivõlakirjade valdkonnas on aktiivse võlakirjaturu loomiseks vaja veel tööd teha, sealhulgas oleks vaja emiteerida uusi võlakirju, selleks et neid oleks piisavalt ning et tulevaste emissioonide võrdlusaluseid oleks lihtsam kindlaks määrata. See aitaks investoritel ja hankijatel hinnata rahastamise tõenäolist taset ja muuta võlakirjadega rahastamise võimaluste hinnakujundus prognoositavamaks, võimaldades hankijatel võib-olla loobuda täielikult tagatud rahastamise nõudest. Likviidne projektivõlakirjade turg eeldab paremini ettevalmistatud ja küpsemaid projekte. Valitsused peaksid seega pühenduma pikaajalisele planeerimisele, et tagada stabiilsem ja läbipaistvam taristuprojektide reserv. Sellega seoses on Euroopa ühendamise rahastu raames nähtud ette tehniline abi institutsioonide ja projektide tasandil, mille eesmärk on aidata valmistada ette ühistes huvides olevate projektide tulevast reservi, selleks et toetada liikmesriike ja erasektorit. Projektivõlakirjade algatust saaks laiendada ka muudele poliitikavaldkondadele, mille puhul saaks väiksemate kohalike taristuprojektide rahastamisvahendid riiklikul või piirkondlikul tasandil ühendada. Kui kolme sektori (st transport, energia ja lairiba) portfellid ühendataks Euroopa ühendamise rahastu asutamist käsitleva tulevase määruse artikli 14 lõike 3 kohaselt, võiks Euroopa ühendamise rahastu rolli maksimeerida. Selle raames võiks ELi eelarvekulutuste tõhususe ja mõju suurendamiseks luua ühise esimese järjekoha kahjuga seotud eraldiste süsteemi eesmärgiga saada kasu kolme kõnealuse sektori sisemisest mitmekesisusest, mis võimaldaks olemasolevaid instrumente kasutada n-ö alusportfellina. [1] Transpordivõrk (TEN-T) – 200 miljonit eurot; energiavõrk (TEN-E) – 10 miljonit eurot; IKT – 20 miljonit eurot. [2] Määrus (EL) nr 670/2012, ELT L 204, 31.7.2012, lk 1. [3] Riigiabiga toetatavate majandusprojektide puhul on liikmesriigid kohustatud tagama, et abikavadest teatatakse ette või et need on üldise grupierandi määruse kohaselt lubatud. [4] Projekti kohta koostati keskkonnamõju hinnang, mille Hispaania pädev ametiasutus kiitis heaks 2009. aastal. Pärast piirkonnas 2013. aasta septembris esinenud seismilist aktiivsust otsustasid Hispaania ametiasutused korraldada projekti mõju kohta täiendavad tehnilised uuringud. [5] Allikas: Infrastructure Journal, 17.11.2013.