EUROOPA KOMISJON Brüssel,29.8.2016 COM(2016) 545 final 2016/0260(NLE) Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS millega määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügi võimalused 2017. aastaks



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid 11. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1380/2013 (ühise kalanduspoliitika kohta) kohaselt taastatakse ja hoitakse püütavate liikide populatsioonid mere bioloogiliste ressursside kasutamise kaudu maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saamiseks vajalikust tasemest kõrgemal. Tähtis vahend nende eesmärkide saavutamiseks on lubatud kogupüüki (TAC) ja kvoote hõlmav iga-aastane kalapüügivõimaluste kindlaksmääramine. Käesoleva ettepaneku eesmärk on määrata kindlaks liikmesriikide 2017. aasta kalapüügivõimalused seoses majanduslikult kõige tähtsamate Läänemere kalavarudega. Iga-aastast lubatud kogupüüki ja kvoote käsitlevate otsuste lihtsustamiseks ja selgitamiseks määratakse kalapüügivõimalused Läänemeres alates 2006. aastast kindlaks eraldi määrusega. •Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate sätetega Ettepanekuga kehtestatakse kvoodid, mille maht on kooskõlas 11. detsembri 2013. aasta määruses (EL) nr 1380/2013 (ühise kalanduspoliitika kohta) sätestatud eesmärkidega. Ettepanekus võetakse arvesse hiljuti määrusega (EL) 2015/812 tehtud muudatusi, millega kaotati Läänemere püügikoormuse reguleerimise süsteem. •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega Esitatud meetmed on kooskõlas ühise kalanduspoliitika eesmärkide ja eeskirjadega ning liidu säästva arengu poliitikaga. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS •Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 43 lõige 3. •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul) Ettepanek tehakse liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas, millele on osutatud ELi toimimise lepingu artikli 3 lõike 1 punktis d. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata. •Proportsionaalsus Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel. Ühine kalanduspoliitika on ühine kogu liidule. Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 43 lõikele 3 on nõukogul kohustus võtta vastu meetmed kalapüügivõimaluste kehtestamise ja eraldamise kohta. Nõukogu asjakohase määrusega eraldatakse liikmesriikidele kalapüügivõimalused. Võttes arvesse määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 16 lõikeid 6 ja 7 ning artiklit 17, on liikmesriikidel õigus jaotada need kalapüügivõimalused piirkondadele või ettevõtjatele vastavalt nimetatud artiklites sätestatud kriteeriumidele. Seega on liikmesriikidel piisavalt manööverdamisruumi selliste otsuste tegemisel, mis on seotud neile eraldatud kalapüügivõimaluste kasutamise sotsiaalse ja/või majandusliku mudeli valikuga. Käesolev ettepanek ei sisalda liikmesriikide jaoks uusi finantskohustusi. Sellise konkreetse määruse võtab nõukogu vastu igal aastal ning selle rakendamiseks vajalikud avalikud ja eraõiguslikud vahendid on juba olemas.

•Vahendi valik Kavandatav õigusakt: määrus. See on ettepanek kalavarude majandamiseks ELi toimimise lepingu artikli 43 lõike 3 alusel. 3.JÄRELHINDAMISTE TULEMUSED, KONSULTEERIMINE SIDUSRÜHMADEGA JA MÕJUHINNANGUD •Konsulteerimine sidusrühmadega Läänemere nõuandekomisjoniga (BSAC) peeti konsultatsioone komisjoni teatise alusel, milles käsitleti 2017. aasta kalapüügivõimalusi ühise kalanduspoliitika raames (COM(2016) 396 (final)). Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) esitas ettepaneku teadusliku põhjenduse. Kaaluti kõiki asjaomaste kalavarude kohta esitatud esialgseid seisukohti ja võeti neid ettepanekus arvesse nii palju kui võimalik, minemata vastuollu olemasoleva poliitikaga või põhjustamata ohustatud varude olukorra halvenemist. Teadusnõuannet püügipiirangute kohta arutati liikmesriikidega ka BALTFISHi piirkondlikul foorumil 2016. aasta juunis. •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Teadusorganisatsioon, kellega konsulteeriti, oli ICES. Euroopa Liit taotleb igal aastal ICESilt teadusnõuandeid tähtsate kalavarude kohta. Saadud nõuanded hõlmavad kõiki Läänemere kalavarusid, mille kohta tehakse lubatud kogupüügi ettepanek. •Mõju hindamine Läänemeres 2017. aastaks kavandatud kalapüügivõimalused kokku (tonnides) suurenevad 14 % võrreldes 2016. aastaga ja määratakse kindlaks tasemel, mis ulatub ligikaudu 705 tuhande tonnini. Kalavarude põhjal arvestades täheldatakse räime- ja kiluvarude kvootide suurenemist kesk- ja lääneosas ning Botnia lahes keskmiselt 18 %, põhibasseini lõhe puhul 10 % ja atlandi merilesta puhul 95 %. Samas väheneb Riia lahe räimevaru püük 21 %, Soome lahe lõhevaru püük 28 % ja idaosa tursavaru püük 38 %. Käesolevas ettepanekus ei kajastata ainult lühiajalisi probleeme, vaid see on ka osa pikemaajalisest strateegiast, mille kohaselt vähendatakse kalapüüki pikemas perspektiivis järk-järgult säästva tasemeni ja seejärel hoitakse sellel. Ettepaneku strateegia järgimine viiks seega keskmises või pikas perspektiivis stabiilse püügikoormuseni ja suuremate kvootideni. Strateegia rakendamisega kaasnevad pikas perspektiivis loodetavasti jätkusuutlikum kalapüük ja kasvav lossimismaht. •Õigusloome kvaliteet ja lihtsustamine Ettepanekuga lihtsustatakse jätkuvalt (ELi või liikmesriikide) ametiasutuste haldusmenetlusi, kuna selles sisalduvad Läänemere 2016. aasta püügivõimalusi käsitleva määrusega sarnased sätted. Käesoleva määrusega lihtsustatakse kalavarude majandamise korda, sest erinevalt varasematest aastatest ei ole püügitegevus enam piiratud kindlaksmääratud päevade arvuga, mil kalalaevad tohivad merel viibida. See vähendab liikmesriikide halduskoormust. Teadlaste kinnitusel ei ohusta püügikoormuse piirangute puudumine varude suurust, sest kvootide kasutamise tõhus kontrollimine on piisav, et hoida püügisurve kalavarudele kontrolli all. Ettepanek käsitleb iga-aastast määrust 2017. aasta kohta ega sisalda seetõttu läbivaatamisklauslit. 4.MÕJU EELARVELE Käesolev ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet. 5.MUUD KÜSIMUSED

•Rakenduskavad ning seire-, hindamis- ja aruandluskord Kalapüügivõimaluste kasutamise kontrollisüsteem, mis lähtub lubatud kogupüügist ja kvootidest, on kehtestatud nõukogu määrusega (EÜ) nr 1224/2009. •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus Ettepanekuga määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügi võimalused 2017. aastaks. Lossimiskohustust hakati teatavat liiki püügiga hõlmatud kalavarude suhtes kohaldama alates 1. jaanuarist 2015. Läänemeres hõlmab selline püük kalavarusid, mille suhtes on käesoleva määrusega kehtestatud lubatud kogupüük ja kvoodid, nimelt väikeste pelaagiliste liikide püüki (räime- ja kiluvarud), lõhepüüki (lõhevarud), samuti tursapüüki (tursavarud), ning mille püük on määratletud liigi põhjal. Alates 1. jaanuarist 2017 kohaldatakse lossimiskohustust kõikide Läänemeres liidu vetes püütud liikidele, millele on kehtestatud püügi piirnormid, st ka liikidele, mille põhjal ei määratleta püüki, kuid millele on kehtestatud lubatud kogupüük (nt atlandi merilest). Määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 16 lõike 2 kohase lossimiskohustuse kehtestamisega toimub muutus – kavandatavad kalapüügivõimalused kajastavad lossitud kalavarude asemel püütud kalavarusid. Sellest muudatusest lähtuti 2015. aasta kalapüügivõimaluste kindlaksmääramisel ning seda ei kohaldata enam eespool nimetatud varude puhul, v.a atlandi merilesta varud. Atlandi merilesta varude püügivõimalused kajastavad lossitud kalavarude asemel püütud kalavarusid alates 2017. aastast. Uus Läänemere kalapüügi mitmeaastane kava jõustus 20. juulil 2016. Kõnealuse kava kohaselt määratakse kindlaks püügivõimalused vastavalt kava eesmärkidele ja võttes arvesse selles sätestatud kalastussuremuse sihttasemete vahemikke. Juhtudel, kus varu biomass on allpool kavas kehtestatud võrdlusaluseid, määratakse kalapüügivõimalused kindlaks tasemel, mis vastab kalastussuremusele, mida vähendatakse proportsionaalselt, võttes arvesse biomassi varude vähenemist. Kalapüügivõimaluste kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta ka artikli 16 lõiget 1 (milles osutatakse suhtelise stabiilsuse põhimõttele) ja artikli 16 lõiget 4 (milles osutatakse ühise kalanduspoliitika eesmärkidele ja mitmeaastastes majanduskavades sätestatud eesmärkidele). Kavandatavad numbrilised kogused kajastavad teadusnõuandeid ja konsultatsioone Läänemere nõuandekomisjoniga. Selleks et vajaduse korral kehtestada ELi kvoodid Vene Föderatsiooniga ühiste kalavarude jaoks, arvati varude vastavad kogused maha ICESi soovitatud lubatud kogupüügist. Lubatud kogupüük ja liikmesriikide vahel jaotatud kvoodid on esitatud käesoleva määruse I lisas. Kõiki Läänemere viit pelaagilist varu (neli räimevaru ja üks kiluvaru), atlandi merilesta ja põhibasseini lõhevaru püütakse 2017. aastal maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel; seepärast vastab kavandatud lubatud kogupüük maksimaalset jätkusuutlikku saagikust tagavale kalastussuremuse vahemikule vastavalt määruse (EL) 2016/1139 artikli 4 lõigetele 2, 3 ja 4 või ICESi maksimaalse jätkusuutliku saagikuse lähenemisviisile. Lõhe ja idapoolse tursavaru lubatud kogupüük Soome lahes vastab ICESi väljatöötatud lähenemisviisile, mida kasutatakse selliste kalavarude puhul, mille kohta on vähe andmeid. Lääneosa tursavaru käsitleva nõuande ja lubatud kogupüügi kohta oodatakse alles teadusasutuste selgitust. Nõukogu määrusega (EÜ) nr 847/96 kehtestati lubatud kogupüügi haldamise täiendavad tingimused ühest aastast teise ülekandmisel, sealhulgas artikli 3 kohased paindlikkust ning ja artikli 4 kohased ettevaatusprintsiipi või analüütilist lubatud kogupüüki käsitlevad sätted. Nimetatud määruse artikli 2 kohaselt otsustab nõukogu lubatud kogupüügi kehtestamisel, milliste kalavarude suhtes ei kohaldata artikleid 3 ja 4, võttes aluseks eelkõige kalavarude bioloogilise seisundi. Hiljuti lisati paindlikkusmehhanism kõigi selliste kalavarude jaoks, mille suhtes kehtib määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõike 9 kohane lossimiskohustus. Selleks et vältida liigset paindlikkust, mis kahjustaks mere bioloogiliste elusressursside mõistliku ja vastutustundliku kasutamise põhimõtet ja takistaks ühise kalanduspoliitika eesmärkide saavutamist, tuleks selgitada, et määruse (EÜ) nr 847/96 artikleid 3 ja 4 kohaldatakse ainult siis, kui liikmesriik ei kasuta määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõike 9 kohast ühest aastast teise ülekandmist. 2016/0260 (NLE) Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS millega määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügi võimalused 2017. aastaks EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 3, võttes arvesse komisjoni ettepanekut, ning arvestades järgmist: (1)Aluslepingu artikli 43 lõike 3 kohaselt võtab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal vastu meetmed kalapüügivõimaluste kehtestamise ja eraldamise kohta.

(2)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 6 kohaselt tuleb kehtestada meetmed mere bioloogiliste ressursside kaitseks ja säästvaks kasutamiseks, võttes arvesse kättesaadavaid teaduslikke, tehnilisi ja majanduslikke nõuandeid ning vajaduse korral kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) ning muude nõuandekomisjonide koostatud aruandeid, samuti asjaomastes geograafilistes piirkondades või pädevusvaldkondades loodud nõuandekomisjonidelt saadud nõuandeid ning liikmesriikide ühiseid soovitusi. (3)Nõukogul on kohustus võtta vastu kalapüügivõimaluste kehtestamise ja eraldamise meetmed, sealhulgas määrata asjakohasel juhul kindlaks teatavad nendega funktsionaalselt seotud tingimused. Kalapüügivõimalused tuleks jaotada liikmesriikidele selliselt, et iga kalavaru või püügiviisi puhul oleks tagatud kõikide liikmesriikide püügitegevuse suhteline stabiilsus, ning võttes asjakohaselt arvesse määruses (EL) nr 1380/2013 sätestatud ühise kalanduspoliitika eesmärke. (4)Lubatud kogupüük (TAC) tuleks seega, kooskõlas määrusega (EL) nr 1380/2013, kehtestada olemasoleva teadusliku nõuande põhjal ning arvestades bioloogilisi ja sotsiaal-majanduslikke aspekte, tagades samal ajal eri kalandussektorite õiglase kohtlemise ja pidades ka silmas arvamusi, mis on esitatud sidusrühmadega toimunud konsultatsioonide käigus. (5)Nende kalavarude kalapüügivõimalused, mille suhtes kohaldatakse mitmeaastast kava, tuleks kehtestada kooskõlas kõnealustes kavades sätestatud eeskirjadega. Seega tuleks kehtestada Läänemere tursa-, räime- ja kiluvarude püügipiirangud kooskõlas nõukogu määruses (EÜ) nr 2016/1139 sätestatud eeskirjadega. (6)Tulenevalt Läänemere idaosa tursavaruga seotud muutustest ei suutnud Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES) kindlaks määrata ICESi alarajoonide 25–32 tursavaru bioloogilisi võrdlusaluseid ning tegi selle asemel ettepaneku määrata kõnealuse tursavaru lubatud kogupüük kindlaks vastavalt lähenemisviisile, mida kasutatakse selliste kalavarude puhul, mille kohta on vähe andmeid. Bioloogiliste võrdlusaluste puudumine muudab võimatuks järgida kõnealuste alarajoonide tursavaru püügivõimaluste kehtestamise ja eraldamise eeskirju, mis on sätestatud määruses (EL) nr 2016/1139. Kuna kalapüügivõimaluste kehtestamata ja eraldamata jätmine võib tõsiselt ohustada tursavarude jätkusuutlikkust, on asjakohane ühise kalanduspoliitika eesmärkide saavutamisele kaasa aitamiseks määrata lubatud kogupüük kindlaks tasemel, mis vastab ICESi välja töötatud ja soovitatud lähenemisviisile seoses kalavarudega, mille kohta on vähe andmeid. (7)Määruses (EL) nr 1380/2013 sätestatakse ühise kalanduspoliitika eesmärgiks saavutada maksimaalsele jätkusuutlikule saagikusele vastav kasutamise määr võimaluse korral 2015. aastaks ning seejärel järk-järgult kõigi kalavarude puhul hiljemalt 2020. aastaks. (8)Käesolevas määruses sätestatud kalapüügivõimalusi kasutatakse vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1224/2009, eelkõige vastavalt selle artiklitele 33 ja 34, milles käsitletakse saagi ja püügikoormuse registreerimist ning kalapüügivõimaluste ammendumise andmete esitamist komisjonile. Seetõttu peab käesolevas määruses sätestama koodid, mida liikmesriigid kasutavad komisjonile andmete saatmisel käesoleva määrusega hõlmatud kalavarude lossimise kohta. (9)Nõukogu määrusega (EÜ) nr 847/96 on kehtestatud lubatud kogupüükide haldamise täiendavad tingimused ühest aastast teise ülekandmisel, sealhulgas artiklite 3 ja 4 kohased ennetuslikke ja analüütilisi lubatud kogupüüke käsitlevad paindlikkussätted. Nimetatud määruse artikli 2 kohaselt tuleb nõukogul lubatud kogupüügi kehtestamisel otsustada, milliste kalavarude suhtes ei kohaldata artiklit 3 või 4, võttes aluseks eelkõige kalavarude bioloogilise seisundi. Hiljuti kehtestati määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõikega 9 ühest aastast teise ülekandmise paindlikkusmehhanism kõikide lossimiskohustusega hõlmatud varude jaoks. Seega, et vältida liigset paindlikkust, mis kahjustaks mere bioloogiliste elusressursside mõistliku ja vastutustundliku kasutamise põhimõtet, takistaks ühise kalanduspoliitika eesmärkide saavutamist ja halvendaks kalavarude bioloogilist seisundit, tuleks sätestada, et määruse (EÜ) nr 847/96 artikleid 3 ja 4 kohaldatakse analüütilise lubatud kogupüügi suhtes ainult siis, kui määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõike 9 kohast ühest aastast teise ülekandmist ei kasutata. (10)Selleks et vältida püügitegevuse katkemist ja tagada liidu kaluritele elatusvahendid, tuleks käesolevat määrust kohaldada alates 1. jaanuarist 2017. Olukorra kiireloomulisuse tõttu peaks käesolev määrus jõustuma kohe pärast avaldamist, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I PEATÜKK ÜLDSÄTTED Artikkel 1 Reguleerimisese Käesoleva määrusega määratakse kindlaks teatavate Läänemere kalavarude ja kalavarurühmade püügi võimalused 2017. aastaks. Artikkel 2 Kohaldamisala Käesolevat määrust kohaldatakse Läänemerel tegutsevate liidu kalalaevade suhtes. Artikkel 3 Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: (1)„ICES” – Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu; (2)„Läänemeri” – ICESi IIIb, IIIc ja IIId püügipiirkonnad; (3)„alarajoon” – Läänemeres paiknev ICESi alarajoon, mis on määratletud nõukogu määruse (EÜ) nr 2187/2005 I lisas; (4)„kalalaev” – laev, mille seadmestik on ette nähtud mere bioloogiliste ressursside ärieesmärgil kasutamiseks; (5)„liidu kalalaev” – liikmesriigi lipu all sõitev ja liidus registreeritud kalalaev; (6)„varu” – mere bioloogiline ressurss teataval majandamisalal; (7)„lubatud kogupüük” (TAC) – igast kalavarust aastas püüda lubatud kala kogus, kui on tegemist püügiga, mille suhtes kehtib määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 kohane lossimiskohustus; (8)„kvoot” – liidule, liikmesriigile või kolmandale riigile eraldatud osa lubatud kogupüügist. II PEATÜKK KALAPÜÜGIVÕIMALUSED Artikkel 4 Lubatud kogupüük ja selle jaotamine Lubatud kogupüük, kvoodid ning vajaduse korral nendega funktsionaalselt seotud tingimused on esitatud lisas. Artikkel 5 Kalapüügivõimaluste jaotamist käsitlevad erisätted Käesolevas määruses sätestatud kalapüügivõimalused jaotatakse liikmesriikide vahel nii, et need ei piira: (a)määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 16 lõike 8 kohast kalapüügivõimaluste vahetamist; (b)määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 37 kohast mahaarvamist ega ümberjaotamist; (c)määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 3 või määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõike 9 kohast lubatud lisakoguste lossimist;

(d)määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 4 kohast koguste kinnipidamist või määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõike 9 kohast ülekandmist; (e)määruse (EÜ) nr 1224/2009 artiklite 105 ja 107 kohast mahaarvamist. Artikkel 6 Püügi ja kaaspüügi lossimise tingimused 1. Lossimiskohustus kehtib selliste liikide saagi suhtes, mille suhtes kohaldatakse püügi piirnorme ja mis on püütud määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõikes 1 määratletud püügi käigus, nagu on sätestatud nimetatud määruse artiklis 15. 2. Määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõikes 8 osutatud, sihtliiki mittekuuluva liigi varud, mis on ohututes bioloogilistes piirides, on määratletud lisas, selleks et teha erand kohustusest arvestada saak asjaomasest kvoodist maha, nagu on ette nähtud kõnealuses artiklis. III PEATÜKK LÕPPSÄTTED Artikkel 7 Andmete edastamine Kui liikmesriigid saadavad komisjonile määruse (EÜ) nr 1224/2009 artiklite 33 ja 34 kohaselt andmeid kalavarude püütud või lossitud koguste kohta, kasutavad nad käesoleva määruse lisas sätestatud kalavarude koode. Artikkel 8 Paindlikkus 1. Kui käesoleva määruse lisas ei ole ette nähtud teisiti, kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3 selliste kalavarude suhtes, mille suhtes kohaldatakse ennetuslikku lubatud kogupüüki, ning kõnealuse määruse artikli 3 lõikeid 2 ja 3 ning artiklit 4 kohaldatakse selliste kalavarude suhtes, mille suhtes kohaldatakse lubatud analüütilist kogupüüki. 2. Määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 3 lõikeid 2 ja 3 ning artiklit 4 ei kohaldata juhul, kui liikmesriigid kasutavad määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõike 9 kohast paindlikku ühest aastast teise ülekandmist. Artikkel 9 Jõustumine Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2017. Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.