Viimastel aastatel on ühisettevõttel palutud rakendada sisemiste tehniliste raskuste ja juhtimispiirangutega projekti, millega samalaadset ei ole maailmas ilmselt võimalik leida: olukorras, kus sellise esimese omalaadse, tehniliselt keeruka seadmega nagu ITER on juba niigi tohutuid rakendusprobleeme, põhinevad tehnilised kirjeldused enamjaolt teise üksuse, ITERi rahvusvahelisse organisatsiooni tarnitavatel sisenditel ja kirjelduste muudatused on isegi lepingu täitmise ajal väga sagedased. F4E on saanud need kätte viimasena, olles sunnitud neid rakendama enamasti igasuguse hüvitiseta.

2011. aastal ITERi nõukogus vastu võetud niinimetatud MAC-10 suunised, milles määratletakse vastutus ülesehituse muudatuste rahastamisel ja mis võeti algselt kasutusele eesmärgiga lihtsustada otsustamisprotsessi, on eespool kirjeldatud olukorda halvendanud, mitte parandanud. See on toonud kaasa süsteemide/väärtuse loomise püüdluse nõrgenemise ITERi rahvusvahelisse organisatsiooni integreerimisel, millega kaasnevad ülekulud ning tekivad lisapinged ITERI rahvusvahelises organisatsioonis ja kõigis kohalikes asutustes. Probleem on terav kõigi kohalike asutuste jaoks, kuid eelkõige F4E jaoks, kus komponentidega pidevalt toimuvate muudatuste mõju avaldub hoonetele peaaegu vaikimisi, mida tõendavad F4E juhatusele 2014. aasta detsembri koosolekul esitatud dokumendid.

Kulu sõltub ilmselgelt töömahust (s.t ülesehitusest) ja see kehtib veelgi enam siis, kui muudatusi on vaja teha ehitusjärgus. Asjaolu, et viimast kontrollib ja juhib enamjaolt ITERi rahvusvaheline organisatsioon ja esimest F4E, näitab selgelt kohustuste vastuolulisust.

See on tõepoolest üks ITERi projekti kõige keerulisemaid aspekte, mis on kindlaks tehtud ka Euroopa Parlamendi tellitud ja ettevõtte Ernst and Young läbi viidud 2013. aasta uuringus ITERi kulutasuvuse kohta. Nimetatud uuringu kommenteeritud kokkuvõtte pealdistes märgitakse, et „Kulude kasv lähtub enamjaolt projekti tasandilt ega ole F4E otsese kontrolli all” ning „F4E on sui generis organisatsioon, mis tegutseb kulutõhususe võimalusi piiravas keerukas keskkonnas”. Lühidalt öeldes ei ole kokkuleppe sõlmimise ja selle vahendite määramise tõttu oluline osa kuludest, mida F4E peab kandma, tema otsese kontrolli all.

Konkreetselt kulude kontrolli küsimuses, mis on F4E peamine eesmärk, ei oleks eelmiste MAC-10 suuniste kohaselt ükski ühisettevõttega piiratud sisemine kontrollisüsteem suutnud piirata muudatuste sissevoolu ITERi rahvusvahelisest organisatsioonist (kes tegutseb omaniku ja integreerijana). Alles nüüd, kui MAC-10 suunised kõrvaldatakse ja nende kavandatud otstarbe täitmiseks kehtestatakse uus süsteem (ITERi rahvusvahelise organisatsiooni reservfond), samuti kui ITERi rahvusvahelise organisatsiooni juhtkond on lubanud rakendada tervikliku konfiguratsioonihaldussüsteemi, võib olla täiesti võimalik rakendada tehnilise haldamise protsesside järkjärgulise integratsiooni kaudu tõhusamat kulude kontrolli süsteemi.

Tuginedes enamjaolt eespool öeldule, on projekti sidusrühmad (ITERi rahvusvaheline organisatsioon ja kohalikud asutused, sealhulgas F4E) jõudnud järeldusele, et praegune ajakava ei ole realistlik – see on tõsiasi, mida on kinnitanud ka mitmed viimase kahe aasta (2013–2014) jooksul läbi viidud sõltumatud hindamised. Seetõttu tegelevad ITERi rahvusvaheline organisatsioon ja F4E koos teiste osaliste kohalike asutustega uue läbivaadatud ajakavaga, mis peaks esitatama ITERi nõukogule 2015. aasta novembris. Seejärel hindavad läbivaadatud ajakava ITERi osalised, kes peaksid arvesse võtma ka olemasolevaid vahendeid ja kulumõõdet, sest need elemendid on omavahel tihedalt seotud. Seetõttu on väga tõenäoline, et läbivaadatud ajakava tulemusel tuleb arutada üldist maksumuse hinnangut ja esitada selle kohta ettepanek. See ei mõjuta praeguses mitmeaastases finantsraamistikus vajalikke vahendeid, kuid sellel võivad olla pikemaajalised tagajärjed.