ET Euroopa Liidu Teataja C 168/10

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Euroopa suurlinnapiirkonnad: sotsiaalmajanduslikud tagajärjed Euroopa tuleviku jaoks”

(2007/C 168/02)

7. novembril 2006 esitas Saksamaa Liitvabariigi transpordi-, riigihangete ja linnaplaneerimise minister eesistujariigi Saksamaa nimel Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele taotluse koostada arvamus teemal „Euroopa suurlinnapiirkonnad: sotsiaalmajanduslikud tagajärjed Euroopa tuleviku jaoks”.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutava majandus- ja rahaliidu ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsiooni arvamus võeti vastu 20. märtsil 2007. aastal. Raportöör oli Joost van IERSEL.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 435. istungjärgul 25.-26. aprillil 2007. aastal (25. aprilli istungil) vastu järgmise arvamuse. 125 teksti väljajätmise poolt, vastu ei hääletanud keegi, erapooletuks jäi 5.

Käesolev arvamus on järg arvamusele ECO/120 teemal „Suurlinna-alad: sotsiaal-majanduslikud tähendused Euroopa tuleviku jaoks” (1). Kaks arvamust moodustavad lahutamatu terviku.

1. Kokkuvõte

1.1 Viimase 50 aasta jooksul on Euroopa maa-ala muutunud ja globaliseerimine on neid muutusi veelgi kiirendamas, millel on märkimisväärsed tagajärjed Euroopa raskuskeskmetele — suurlinnapiirkondadele (2). Just suurlinnapiirkonnad suudavad kõige paremini väljakutsetele vastata ja kasutada ära muudatustest tulenevaid võimalusi.

1.2 EMSK arvates peaks nõukogu ja komisjon kaaluma üldiste suuniste koostamist suurlinnapiirkondade arengu ja antud valdkonnas liikmesriikide algatuste kohta. Hästi struktureeritud arutelu Euroopa Liidu tasandil võimaldaks liikmesriikide lähenemisi ühtlustada, mis võiks motiveerida ka piirkondi.

1.3 EMSK leiab, et struktureeritud arutelu suurlinnapiirkondade teemal ja suurlinnapiirkondade vahel Euroopa Liidu tasandil peaks edendama Lissaboni ja Göteborgi tegevuskavade rakendamist nendes piirkondades ning see võiks kajastuda ka riiklikes reformikavades.

1.4 EMSK märgib, et viimastel aastatel on toimunud elav arutelu. Suurlinnapiirkondade ja Lissaboni strateegia vaheline side rõhutab rohkem kui kunagi varem sotsiaal-majanduslikke tagajärgi suurlinnapiirkondadele. See on samm edasi.

1.5 Paljudes riikides ja piirkondades püüavad ametivõimud, erasektor ja kodanikuühiskond luua suurlinnapiirkondade säästva arengu jaoks vajalikke tingimusi ning tagada, et nad oleksid konkurentsivõimelised nii Euroopas kui ka maailmas. Eriti väärib tähelepanu Saksamaa areng. Akadeemilised uurimused ja ka liiduvabariigi tasandil läbi viidud uurimused muudavad arutelu objektiivsemaks. Suurlinnapiirkondade teemalistesse ministeeriumite konverentsidesse on kaasatud riigi- ja piirkondlikud asutused.

1.6 Komisjoni linnapoliitika ja nõukogu piirkondlik kava on märgid edusammudest. Nad on raamistikuks ambitsioonikale linnapoliitikale. Piirkondlikus kavas rõhutatakse mõningaid suurlinnapiirkondade omapärasid. EMSK märgib siiski, et piirkondlik kava ei lähe selles punktis piisavalt kaugele.

1.7 Hoolimata riikide erinevatest struktuuridest ja lähenemisviisidest on suurlinnapiirkondade väljakutsed ja eesmärgid üldjoontes samad.

1.8 Suurlinnapiirkondade säästva arengu puuduseks on identiteedi puudumine ja ebasobivad valitsemistavad. Olemasolevad haldusorganid on tihtipeale väga vanad, mis takistab paindlikku kohandamist.

1.9 Selleks, et suurlinnapiirkonnad saavutaksid edu, tuleb kaasata mitme tasandi ametivõimud — riigi, piirkondlikud ja linna ametivõimud. Detsentraliseeritud ametivõimudel peab olema õigus tegutseda, see soodustaks ka erasektori ja valitsusväliste organisatsioonide algatuste tegemist.

1.10 EMSK pöörab taas kord tähelepanu sellele, et Euroopa tasandil puuduvad võrreldavad sotsiaalmajanduslikud ja keskkonna andmed suurlinnapiirkondade kohta. EMSK leiab, et kuna andmeid tuleks koguda Euroopa ja liikmesriigi tasandil, siis on vaja läbi viia iga-aastane Euroopa suurlinnapiirkondade seire majanduslikust, sotsiaalsest ja keskkonna vaatepunktist, et saada rohkem teadmisi iga ala olukorra kohta ja lihtsustada suurlinna-alade mobiliseerimist.

2. Soovitused

2.1 EMSK kutsub komisjoni üles piirkondliku kava ja ühtekuuluvuse strateegiliste suuniste täienduseks koostama rohelist raamatut suurlinnapiirkondade kohta, et elavdada objektiivsel analüüsil põhinevat Euroopa arutelu.

2.2 EMSK taotleb, et suurlinnapiirkondade väljakutsetele ja eesmärkidele ning liikmesriikide teadmistele ja kogemustele lähenetaks ühisest Euroopa vaatepunktist ja levitataks häid tavasid.

2.3 EMSK peab vajalikuks, et komisjon võtaks vastu poliitilise otsuse, et Eurostat saaks igal aastal esitada usaldusväärsed ja võrreldavad andmed kõigi Euroopa Liidu suurlinnapiirkondade kohta ja et Eurostatile eraldataks selle uue ülesande täitmiseks lisavahendeid.

2.4 Selleks, et Eurostat võiks ülesannet võimalikult kiiresti täita, teeb EMSK ettepaneku, et Euroopa ruumilise planeerimise vaatlusvõrk (European Spacial Planning Observation Network, ESPON) või mõni teine pädev organisatsioon viiks läbi uurimuse, et katsetada eri meetodeid suurlinnapiirkondade piiride määratlemiseks ühiste kriteeriumide alusel ja pakkuda piiratud arvu andmeid, mida saaks kiiresti koguda rohkem kui ühe miljoni elanikuga suurlinnapiirkondade kohta aastatel 1995-2005, kasutades Euroopa tööjõu uurimuste detailseid andmeid (3).

3. Põhjendus

3.1 2004. aasta arvamuses pööras Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tähelepanu suurlinnapiirkondade sotsiaalmajanduslikele tagajärgedele (4), mida EMSK arvates on oluliselt alahinnatud.

3.2 Arvamuse eesmärgiks oli pöörata Euroopa Liidu institutsioonide tähelepanu pidevale ja vahel märkimisväärsele elanikkonna ja majandustegevuse koondumisele Euroopa ja maailma suurlinnapiirkondadesse.

3.3 2004. aasta arvamuses taotleb EMSK, et Euroopa suurlinnapiirkondade areng kuuluks Euroopa Liidu oluliste teemade sekka. EMSK oli üks esimestest, kes rõhutas otsest sidet suurlinnapiirkondade rolli ja Lissaboni strateegia rakendamise vahel. Suurlinnapiirkonnad on ülemaailmse majanduse laboratooriumid, majanduse tõukejõud ning loomingulisuse ja uuendustegevuse keskused.

3.4 Samas on ka Euroopa järgmiste aastate peamised väljakutsed koondunud just suurlinnapiirkondadesse. Need piirkonnad puutuvad kokku vaesuse, sotsiaalse tõrjutuse ja ruumilise eraldatusega, mis mõjutab tööhõivet ja (rahvusvahelist) kuritegevust (5).

3.5 Suurlinnapiirkondade mõju suurendab eri kontaktide tihenemine linnastute vahel nii Euroopas kui ka rahvusvahelisel tasandil. Suurlinnapiirkondade võrgustikud võimaldavad Euroopa integratsiooni süvendada.

3.6 2004. aasta arvamuses märgib EMSK, et ei ole tehtud võrdlusuuringuid, mis kirjeldaks rahuldavalt suurlinnapiirkondade tugevaid ja nõrku külgi, piiranguid ja võimalusi.

3.7 Seetõttu rõhutas EMSK 2004. aastal vajadust määratleda, mis on Euroopa suurlinnapiirkonnad ja koguda asjakohasid ja võrreldavaid andmeid, sh hinnata Lissaboni strateegia peamiseid tegureid iga suurlinnapiirkonna puhul.

3.8 Teadmistepõhine majandus ja võrgustikega ühiskond muudavad suurlinnapiirkonnad inimestele ja majandustegevusele ligitõmbavamaks. Mõnedes liikmesriikides peetakse riigi ja piirkonna tasandil elavat arutelu suurlinnapiirkondade puhul järgitava poliitika ja nende juhtimise üle. Arutelule järgnevad mõnikord konkreetsed tegevused nii alt-üles kui ka ülevalt-alla lähenemisega.

4. Komisjoni 2004. aasta vastus

4.1 2004. aastal kutsus EMSK komisjoni üles koostama kõigi asjaosaliste volinike osalusel integreeritud analüüse ja esitama korrapäraselt aruandeid suurlinnapiirkondade sotsiaalmajandusliku olukorra ja nende koha kohta Euroopa järjestuses. Nii oleks võimalik paremini hinnata suurlinnapiirkondade tugevaid ja nõrku külgi, et paremini poliitikat kujundada ja lihtsustada heade tavade levitamist.

4.2 EMSK soovituste kohta esitatud vastuses oli komisjon EMSK mõlema väitega nõus: nii suurlinnapiirkondade võtmerolli osas Lissaboni strateegia eesmärkide täitmisel kui ka Euroopa tasandil piirkondlike üksuste kohta usaldusväärsete ja võrreldavate andmete puudumise osas (6).

4.3 Hoolimata sellest, et komisjon ja EMSK on ühel nõul, ei ole komisjon veel võtnud kasutusele sihtpärasemat ja integreeritumat lähenemist suurlinnapiirkondadele. Järk-järgult rakendatakse linnapoliitikat, kuid selles ei tehta vahet linnade ja suurlinnapiirkondade vahel. Statistikaameti edastatud andmed on puudulikud ja need on koostatud liikmesriikide definitsioonide alusel, mistõttu nad ei ole võrreldavad Euroopa tasandil.

5. Arutelud ja algatused riigi tasandil

5.1 Riigi ja piirkonna tasandil on hiljuti tehtud mitmeid algatusi, milles rõhutatakse suurlinnapiirkondade arengut. Nendes algatustes nähakse tihtipeale ette mitmeid meetmeid infrastruktuuri, maaplaneerimise, majanduse ja sotsiaalsete aspektide ning suurlinnapiirkondade vahelise transpordi ja telekommunikatsiooni infrastruktuuri ühtlasema arengu toetamiseks. Näited mõnede algatuste kohta esitatakse alljärgnevalt. Käesolev ülevaade ei ole kindlasti lõplik.

5.1.1 Alates 1993. aastast on Saksamaal peetud põhjalikku arutelu suurlinnapiirkondade üle. Akadeemiliste uurimuste ja arutelude eesmärgiks on olnud koostada asjakohane ja objektiivne nimekiri suurlinnapiirkondade ülesannetest ja määratleda neid selle nimekirja alusel.

5.1.1.1 Saksamaa uurimustega mindi traditsiooniliselt lähenemiselt linnade, valdade ja liidumaade riikliku kaardiga üle teistsugusele lähenemisele, millega esitletakse uut visiooni (Leitbilder) Saksamaa kaardist. Maaplaneerimispoliitika suuniste ja tegevusprogrammide alusel (1992. ja 1995. aasta), milles rõhutati suurlinnapiirkondade olulisust ja ülesannet, on Saksamaal alates liitvabariigi ja liidumaade valitsuste ministrite 30. juunil 2006 toimunud konverentsist vastu võetud maaplaneerimise otsusest üksteist linnapiirkonda. Esimene ministrite konverents antud teemal toimus 2003. aastal.

5.1.1.2 Saksamaa linnapiirkondade kaardilt tuleb välja ebakõla olemasoleva halduskorralduse ja suurlinna-alade geograafiliste piiride vahel. Näiteks Nürnbergi suurlinna-ala alla kuulub Nürnbergi linn ning ümbritsevad linnad ja vallad. Teiste suurlinna-alade alla kuuluvad osaliselt mitu liidumaad, nt Frankfurt/Rhein-Main ja Hamburg, samas kui mõned linnad, nt München ja Ruhrgebeit, kuuluvad ühe liidumaa alla. Paljudel juhtudel jaotatakse piirkondadesse valdkondade alusel, nt kultuuri, spordi, jätkusuutlikkuse ja maastike alusel. Kõikidel juhtudel kuuluvad territooriumi alla nii suured ja väikesed linnad kui ka maapiirkonnad. Nii on võimalik selgelt piiritleda asjaomaste suurlinnapiirkondade territooriumi.

5.1.1.3 (Veel) ei ole kavandatud konkreetseid riiklikke meetmeid. Suurlinnapiirkondadel on palutud oma eripärasid määratleda ja tutvustada. Eesmärk on arendada Saksamaa suurlinnapiirkondi kui autonoomseid üksusi Euroopa Liidu ja rahvusvahelises kontekstis. Iseenesestmõistetavalt saaks kasutada riiklikke poliitikaid, nagu näiteks raudtee- ja lennunduspoliitikat kõnealuste piirkondade ambitsioonide toetamiseks.

5.1.1.4 Et toetada selle uue lähenemise legitiimsust, paluti suurlinnapiirkondadel luua demokraatlikud esindussüsteemid vastavalt nende eripäradele ja tulevikunägemusele. Neil on õigus määratleda oma menetlused kas otseste valimiste teel nagu Stuttgardis näiteks või kaudse esinduse teel nagu Nürnbergi piirkonna linnades ja muudes omavalitsustes.

5.1.1.5 Kõneluste suurlinnapiirkondade — mille eripärad varieeruvad — puhul läbi arutatud ja realiseeritud poliitilised eesmärgid on järgmised: konkurentsivõime jaoks vajaliku kriitilise massi tagamine, tõhusa juhtimise tingimuste loomine, vastutusalade jagamise selgitamine; polütsentrilise ruumilise korralduse väljaarendamine; rahuldava tasakaalu leidmine linnaarengu ja maapiirkondade kaitse vahel; transpordiinfrastruktuuride arendamine ja liikuvuse tagamine; uuendustegevuse ja majandusklastrite toetamine; tehnoloogiliste riskide ja looduslike riskide juhtimine; vajalike avalike investeerimisressursside omandamine; rahvusvahelise ligipääsetavuse parandamine; piirkonna tutvustamise tagamine.

5.1.2 Ühendkuningriigis tekkis huvi suurlinnapiirkondade arengu edendamise vastu sajandi alguses. 2004. aastal avaldati valitsuse märgukiri, mis käsitles teiste suurlinnapiirkondade kui Londoni konkurentsivõimet (7). Eesmärk oli luua tingimusi „linn-piirkondade” autonoomia tugevdamiseks rahvusvahelises kontekstis. Kõnealune protsess aga blokeeriti, peamiselt Newcastle` piirkonda regionaalkogu loomise üle peetud referendumi negatiivse tulemuse tõttu.

5.1.2.1 Praegusel ajal keskendub Ühendkuningriik vastutuse jagamisele ühelt poolt riikliku ja piirkondliku tasandi ning teiselt poolt tulevaste suurlinnapiirkondadena määratletud ja kõige tihedama asustusega piirkondades asuvate linnade ja muude kohalike omavalitsuste vahel. Linn-piirkondade loomise mõte on ikka endiselt päevakorral. Vaatamata käimasoleva arutelu mitmetimõistetavusele avaldatakse varsti antud teemal valge raamat ja ettevalmistamisel on Saksa mudelile sarnanevatel tunnustatud kriteeriumidel põhinev ruumilise korralduse vorm.

5.1.2.2 Peame eristama detsentraliseeritud poliitikat ja linnastute arengu toetamise poliitikat. Viimast iseloomustavad paindlikkus ja omavalitsuste vahel sõlmitud liidud, mille eesmärgiks on kasutada võimalusi maksimaalselt ära ja tulla üheskoos väljakutsetega toime. Hea näide selle kohta on Põhja-Inglismaa (Manchester, Liverpool, Leeds, Sheffield, Newcastle ja York) areng, alt-üles tekkinud algatus, mille nimeks on Northern Way. Seda arengut iseloomustab terve rida suurlinnapiirkondi käsitlevaid kokkuleppeid.

5.1.2.3 Ülalt-alla lähenemist vastuseks kohalikele ja piirkondlikele algatustele peetakse hädavajalikuks, kuna paljusid strateegilisi otsuseid saab teha ainult üldisel kokkuleppel. Nimetatud otsuseid on võimalik väljendada kolme põhieesmärgina: konkurentsivõime eesmärk kõige paremini ja kõige vähem toimetulevate piirkondade toetamiseks, sotsiaalse ühtekuuluvuse eesmärk halvemas olukorras olevatele elanikkonna eesmärkidele ja keskkonnakaitse eesmärk, mis hõlmab elukvaliteedi parandamise ja loodusressursside säilitamise meetmeid. Neis kolmes valdkonnas peetakse suurlinnapiirkonna kõige sobivamaks geograafiliseks tasandiks kõnealuste poliitikate rakendamiseks.

5.1.3 Prantsusmaal on arutelu kestnud 1960. aastast saadik. Kuni hiljutise ajani oli rakendatud väga vähe konkreetseid meetmeid, kuna oli alahinnatud arutelu poliitilist mõõdet. Üldisemal tasandil on see poliitilise mõõtme puudumine olnud märgatav kogu Euroopas.

5.1.3.1 2004. aastal esitas DIACT (8) üleskutse ettepanekute tegemiseks suurlinnaprojektide kohta väljavaatega innustavale koostööle suuremate linnade vahel ja toetusele suurlinnapiirkondade majanduslikule arengule. Asjaomaste ministeeriumide juhtidest ja ekspertidest koosnev komisjon valis välja viisteist kohalike omavalitsuste poolt ette valmistatud suurlinnaprojekti. Projektid viidi lõpule 2006. aastal. 2007. aastal saavad projektid riigipoolset rahalist abi struktuurimeetmete rakendamiseks. Kõneluse algatuse kaudu tunnustab DIACT piirkondade konkurentsivõime seisukohalt võtmerolli etendavate suurlinnapiirkondade tähtsust.

5.1.4 Itaalias ja Hispaanias areneb regionaliseerumine. See suundumus, mis ei puuduta otseselt suurlinnapiirkondi, loob siiski uusi (legaalseid) võimalusi nende juhtimiseks.

5.1.4.1 Itaalias sätestas 1990. aastal vastu võetud seadus ülalt-alla lähenemise, määratledes 14 suurlinnapiirkonda. Seda ei rakendatud. Uus seadus 1999. aastal andis loa alt-üles lähenemistele linna-alade loomiseks. Bologna piirkonna loodi üks kogu, mis koosnes 20 kohalikust omavalitsusest ja omas eelarvet. Lõpuks lubas 2001. aasta põhiseaduse reform kolme suurlinnapiirkonna loomist Rooma, Napoli ja Milano ümber. Nimetatud reformi rakendamise jätkamist alustati hiljuti.

5.1.4.2 Hispaanias varjutab ruumilise korralduse arutelu piirkondlik autonoomia. Autonoomsetel piirkondadel on antud alal ainupädevus. Selle tulemusena on nad vastutavad suurlinnapiirkondade eest. Suurlinnade tugevdamise pidev protsess käib samaaegselt jõukatsumisega keskvalitsuse, autonoomsete omavalitsuste ja suurlinna-alade nagu Madriid, Barcelona ja Valencia vahel. Erandiks on Bilbao, mis on suurlinnastumise alal edukas tänu partnerlusele avaliku ja erasektori vahel.

5.1.4.3 Suurlinnapiirkondade olemasolu ei ole piiratud suurte riikide ega isegi eraldi riikidega. Enim tuntud näited selle kohta on Centrope (Vienna-Bratislava-Brnö-Gjör, lausa nelja riiki kattev piirkond) ja Kopenhaagen-Malmö (Taani ja Rootsi). Mõlemad piirkonnad arenevad jõudsalt. Madalmaades toimub sügavuti arutelu Randstadi kõige sobivama juhtimise üle, mis välistaks infrastruktuurilist, ruumilist ja sotsiaalmajanduslikku arengut takistava haldusliku fragmenteerimise.

5.1.5 Uutes liikmesriikides on olnud eelpoolnimetatutele sarnaseid arenguid. Poolas on valitsus määratlenud terve rea suurlinnapiirkondi ehk „linn-piirkondi”. Üks näide on Katowice piirkond, mis sai hiljuti suurlinna-ala spetsiifilise staatuse. Siiski on linna- ja suurlinnaareng reeglina kontrollimata ning seega meelevaldne tulenevalt asjakohase piirkondliku valitsuse puudumisest. Sellepärast otsivad mõned suurlinnapiirkonnad inspiratsiooni tavade ja kogemuste osas riikidelt, kellel on detsentraliseeritud poliitika traditsioonid.

5.1.6 Kaubandus- ja tööstuskojad, kes on kohalikul ja piirkondlikul tasandil ärimaailma nähtavad ja aktiivsed esindajad, on samuti suurlinnastumise protsessi kaasatud, eelkõige pealinnades ja linn-piirkondades asuvad kaubanduskojad. Nad annavad kõikjal panuse piirkonna atraktiivsusesse ja kultuurilisse mõjusse, kaotamata silmist vajadust elukvaliteedi parandamise ja keskkonnakaitse järele.

6. Üle-euroopalised suundumused

6.1 Euroopa Liidu tasandil on Lissaboni strateegia rakendamine Barroso juhitud komisjoni prioriteetne eesmärk. Kõik volinikud on sellesse kaasatud. Regionaalpoliitika peadirektoraat on asetanud Lissaboni strateegia regionaalpoliitika „uue stiili” keskmesse, milles juhindutakse linnaarengust.

6.1.1 „Lissabon” ja linnaareng on saanud kõigi Euroopa Liidu programmidest kasu saavate piirkondade prioriteetideks. Need programmid ei ole suunatud ainuüksi suurlinnapiirkondadele. Üks asjakohasemaid programme viimatinimetatute hulgas on URBACT (9).

6.1.2 Peale regionaalpoliitika peadirektoraadi on ka teistel peadirektoraatidel, näiteks teadusuuringute, keskkonna ja transpordi peadirektoraatidel konkreetseid programme, mis on sageli suurlinnapiirkondade jaoks olulised, kuna ka neid mõjutavad rohkem kui kunagi varem Lissaboni eesmärgid. Programmid ei ole otseselt suunatud suurlinnapiirkondadele kui sellistele, kuid kõik linnade toimetulekut parandavad programmid on olulised ka suurlinnapiirkondadele.

6.1.3 2006. aasta juunis avaldas nõukogu töörühm esimese ettepaneku territoriaalse tegevuskava kohta (10). Nimetatud dokumendis esitatakse hea kirjeldus Euroopa ühiskonna urbaniseerumissuunitluste kohta. Sellegipoolest ei ole veel selget eristust linnade ja suurlinnapiirkondade vahel.

6.2 Ruumilise arengu eest vastutavate ministrite mitmetel mitteametlikel kohtumistel on keskendutud (suur)linnade ees seisvatele väljakutsetele (11). Ruumiline planeerimine on Euroopa Liidu pädevuses vastavalt kehtiva asutamislepingu XIX osa (keskkond) artikli 175 lõikele 2 (12).

6.3 Euroopa Parlament (13) rõhutas, et linnad, linnastud ja linnapiirkonnad, kuhu on koondunud 78 % Euroopa Liidu rahvastikust, on kohad, kuhu koonduvad kõige keerulisemad probleemid, kuid samal ajal on need kohad, kus kujundatakse tulevik. Euroopa Parlament leidis, et linnad, linnastud ja linnapiirkonnad mängivad olulist rolli piirkondlikus arengus ning Lissaboni ja Göteborgi strateegia eesmärkide saavutamisel.

6.3.1 Euroopa Parlament palus, et kõik komisjoni peadirektoraadid töötaks otseselt või kaudselt suurlinnapiirkondade küsimusega, tehes koostöös kindlaks linnade tegeliku olukorra konkreetsed probleemid igas valdkonnas ja esitaks koos, millised on rakendatud poliitika positiivsed mõjud. Parlament tegi ettepaneku luua teenistustevaheline sihttöörühm ja pidada territoriaalset dialoogi.

6.4 Regioonide Komitee pöörab järjest enam Euroopa Liidu institutsioonide tähelepanu suurlinnapiirkondade väljakutsetele. Komitee järeldused juhindusid samadest muredest ja põhimõtetest kui Euroopa Parlamendi ning EMSK mured ja põhimõtted.

6.4.1 Regioonide Komitee rõhutas piirkondade tegelikku olukorda ja halduspiiride — riigi, piirkondliku ja kohaliku piiri — ülest koostööd partnerite vahel, mida peaks toetama ühenduse poliitiliste eristiimulitega, nagu suurtele piirkondadele suunatud strateegiliste arenguprojektide edendamine. Eelkõige tasub luua uusi koostöövõrgustikke ja muuta olemasolevad suurlinna- ja linnapiirkondade koostöövõrgustikud tugevamaks. Erilist tähelepanu tasub pöörata Interreg III algatuse raames arendatud koostööle, mis viiakse ellu ajavahemikul 2007-2013 territoriaalse koostöö sihtala raames (14).

6.5 METREX võrgustik (15) rõhutas oma 2006. aasta märtsi- ja septembrikuu deklaratsioonides, et vaja on suurlinnapiirkondade määratlust ja neid peab tunnistama kui Euroopa Liidu piirkondliku kava osana. Võrgustiku sõnul on Euroopa tasandil vaja koguda võrreldavaid andmeid suurlinnapiirkondade kohta. Võrgustik taotles, et komisjon koostaks rohelise raamatu kolme peamise teema kohta: majanduslik konkurentsivõime, sotsiaalne ühtekuuluvus ja keskkonnakaitse. METREX usub, et paljusid olulisi probleeme Euroopas nagu kliimamuutused, rahvastiku vananemine või sisseränne ei ole korralikult ja ulatuslikult võimalik lahendada ilma suurlinna-alade toetuseta. Lõpuks leidis võrgustik, et suurlinnapiirkonnad võivad mängida esmatähtsat rolli Lissaboni eesmärkide täitmisel, eelkõige Euroopa konkurentsivõimelisuse tagamisel rahvusvahelisel tasandil.

6.6 Brüsselis esindatud piirkondade arv on viimase 15 aasta jooksul oluliselt tõusnud (16). Nende piirkondade korraldatud konverentsidel arutatakse tihtipeale kõige elavamalt just suurlinnapiirkondade arengu ja tulemuste üle.

6.7 Rühm Brüsselis esindatud piirkondi on koondunud nime alla „Lissaboni piirkonnad”.

6.8 Euroopa ruumilise planeerimise vaatlusvõrgu programmi raames on viimastel aastatel kogutud palju teavet, andmeid, näitajaid ja koostatud aruandeid Euroopa piirkondade kohta. Siiski võib märgata, et piirkondade halduspiirid on suurlinnapiirkondade halduspiiridest väga erinevad. Selle kõrgetasemelise töö tulemused ei anna suurlinnapiirkondade arengu, korralduse ja juhtimise eest vastutajatele piisavalt teavet asjakohasema poliitika määratlemiseks, et kasutada kogu suurlinnapiirkondade potentsiaali.

6.9 Regionaalpoliitika peadirektoraat ja Eurostat on algatanud linnakeskkonna auditi projekti, et koguda teatud arvu linnade kohta usaldusväärseid ja võrreldavaid andmeid (17). EMSK tunnustab pingutusi, mis on tehtud linnastute kohta andmete kogumisel, kuid andmete olemuse tõttu ei ole neid veel laiemalt võimalik kasutada (18).

7. Käimasolev elav arutelu

7.1 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tõdeb, et suurlinnapiirkondi käsitlev arutelu on palju elavam kui mõned aastad tagasi, seda kahel peamisel põhjusel. Esiteks on kogu maailmas kasvanud suurlinnade arv näidanud, et väga kiiresti on levimas uus linnakeskkonna korraldus (19). Teiseks on aidanud arutelu rikastada linnastute majandus-, sotsiaalse ja keskkonna arengu ning Lissaboni strateegia vahelise sideme tunnistamine.

7.2 Kõikides liikmesriikides, nii suurtes kui väikestes, arenenud või vähemarenenud riikides, on käimas poliitiline ja sotsiaalne arutelu kõige asjakohasema lähenemise üle.

7.3 Nimetatud arutelusid peetakse esmalt riiklikul tasandil. Paljudel juhtudel tunnistavad ametiasutused siiski, et teatud suurlinnapiirkondade tõeline mõõde ulatub kaugemale riigi territooriumist. Kopenhaagenit-Malmöt ja Viini-Bratislavat on juba mainitud, kuid nimetada tuleb ka Prantsusmaa ametiasutuste määratletud suurlinnapiirkondi nagu Metz-Luxembourg- Saarbrücken ja Lille-Kortrijk. Kogu Euroopa Liidus kasvab piiriüleste suurlinnapiirkondade arv.

7.4 Vaatamata sellele, et arutelud on viimaste aastate jooksul muutunud üha elavamaks, tõdeb EMSK, et uued struktuurid on alles esimeste ebakindlate sammude juures.

7.5 Suur enamus linnadest ja suurlinnapiirkondadest, kes soovivad näidata oma olulisust Euroopas ja maailmas, esitavad oma olukorra tutvustamisel riiklikku või piirkondlikku tasandit illustreerivaid andmeid, andmata aru kõnealuse piirkonna reaalsest mõõtmest. See on üks administratiivsete piirkondade ja neisse kuuluvate suurlinnapiirkondade erinevuse tagajärgi.

7.6 Erinevatele lähenemisviisidele ning riiklikele ja piirkondlikele struktuuridele vaatamata täheldab EMSK probleemide puhul selget sarnasust. Kõige enam tõstatavad tähelepanu järgmised teemad: — suurlinnapiirkonna, linnapiirkonna või linnade ja valdade võrgustiku kriitiline mass; — suurlinnapiirkonda moodustava linna- ja maapiirkonna omavaheline tasakaal; — suurlinnapiirkondade ülesanded; — haridus ja koolitus; — loovus, teadusuuringud ja uuendustegevus; — klastrid ja ettevõtete konkurentsivõime rahvusvahelistel turgudel; — atraktiivsus ja rahvusvahelised investeeringud; — suured infrastruktuurid, nende rahastamine ning avaliku ja erasektori partnerlus; — transpordi- ja telekommunikatsioonivõrgud, mis ühendavad suurlinnapiirkondi Euroopas ja kogu maailmas; — kultuurimõjutused; — mitmekultuuriline ühiskond (sisseränne) ning vaesuse ja tõrjutusega seonduvad väljakutsed; — tööalane konkurentsivõime ja töökohtade loomine; — töötlev tööstus ja kõrge lisandväärtusega teenused; — kliimamuutused, energia haldamine, saaste vähendamine ja jäätmekäitlus; — reostatud ala puhastamine ja tootmistegevuse restruktureerimisest tingitud endiste tööstuspiirkondade taastamine; — ebakindluse, kuritegevuse ja rahvusvahelise terrorismiohu vähendamine; — piirkondade eri alade vaheliste erinevuste vähendamine ning keskuse ja äärealade partnerlus; — juhtimise kriitiline küsimus.

7.7 Elanikkonnal ei ole tihtipeale suurlinnapiirkonda kuulumise tunnet. Euroopa suurlinnapiirkondadel puudub poliitiline legitiimsus. Varasemad haldusstruktuurid ei ole enam piisavad — need on pärit kaugest minevikust — kuid liikmesriikide valitsused on väga tundlikud asjaosaliste uute struktuuride suhtes, eriti seoses olemasolevate territoriaalsete poliitiliste ja haldusüksustega. Samas on suurlinnapiirkondade väljakutsed tohutu suured. Nende ületamiseks ja arengute heaks juhtimiseks on peaaegu kõikjal vajalik ühtse strateegia raames uus juhtimiskorraldus.

Brüssel, 25. aprill 2007. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Dimitris DIMITRIADIS

(1) ELT C 302 7.12.2004, lk 101.

(2) Tuleb vahet teha „linnastute” ja „suurlinnapiirkondade” vahel. Linnastu viitab üldiselt väga suurele linnale või asulale. Suurlinnapiirkond seevastu osutab asulakogumile, mille keskmes on üks või mitu mitme keskusega suurlinna, mida ümbritsevad teised vallad ja maapiirkonnad. Suurlinnapiirkonnad on seega palju suurema pindalaga kui linnastud.

(3) Esimene edukas uurimus 14 Loode-Euroopa suurlinnapiirkondade kohta viidi programmi Interreg II C raames juba edukalt läbi 2000. aastal. Tegemist oli GEMACA (Group for European Metropolitan Areas Comparative Analysis) uurimusega.

(4) EMSK arvamus „Suurlinna-alad: sotsiaalmajanduslikud tähendused Euroopa tuleviku jaoks” (ELT C 302, 7.12.2004, lk 128).

(5) EMSK arvamus „Sisseränne Euroopa Liitu ja integratsioonipoliitika: koostöö piirkondlike ja kohalike omavalitsuste ning kodanikuühiskonna organisatsioonide vahel” (ELT C 318 23.12.2006, lk 128).

(6) Vt komisjoni regionaalpoliitika peadirektoraadi vastust komitee omaalgatuslikule arvamusele teemal „Suurlinna-alad: sotsiaal-majanduslikud tähendused Euroopa tuleviku jaoks” (ELT C 302 7.12.2004, lk 101).

(7) Competitive Cities: where do the core cities stand? („Core cites” viitab muudele suurlinna-aladele kui London, mis asuvad peamiselt riigi loodeosas).

(8) Délégation interministérielle ą l'aménagement et ą la compétitivité des territories [Maakorralduse ja piirkondliku konkurentsivõime ministeeriumidevaheline delegatsioon] (varem DATAR).

(9) Komisjon töötab praegu välja linnaküsimuste juhist.

(10) The Territorial State and Perspectives of the European Union: Towards a Stronger European Territorial Cohesion in the Light of the Lisbon and Gothenburg Ambitions, First Draft, 26 June 2006.

(11) Ruumilise planeerimise ja regionaalarengu ministrite esimene mitteametlik kohtumine, kus arutati üksikasjalikult linnade ees seisvaid väljakutseid, toimus 2004. aasta novembris Rotterdamis. Sellele järgnes mitteametlik kohtumine Luxembourgis 2005. aasta mais, kus teemaks oli „Territoriaalne riik ja väljavaated Euroopa Liidus”. Järgmine mitteametlik kohtumine toimub Leipzigis 2007. aasta mais.

(12)

Artikkel 175

„1. Tegutsedes vastavalt artiklis 251 viidatud menetlusele ja olles konsulteerinud Majandus- ja Sotsiaalkomitee ja Regioonide Komiteega otsustab nõukogu, milliseid meetmeid rakendada ühenduses, et saavutada artiklis 174 sätestatud eesmärke. 2. Erandina lõikes 1 sätestatud menetlusest ja piiramata artikli 95 mõju võtab nõukogu, tegutsedes ühehäälselt komisjoni ettepanekul ja olles konsulteerinud Euroopa Parlamendi, Majandus. Ja Sotsiaalkomitee ja Regioonide Komiteega, vastu: a) peamiselt maksusätteid; b) meetmeid, mis käsitlevad: — linna- ja maaplaneerimist; — veeressursside kvantitatiivset majandamist või mõjutavad otseselt või kaudselt nende ressursside kättesaadavust; — maa kasutamist, välja arvatud jäätmemajandus; c) meetmeid, mis mõjutavad oluliselt liikmesriigi valikut energiaallikate vahel ning tema energiavarustuse üldstruktuuri.”

(13) Euroopa Parlamendi 13. oktoobri 2005. aasta resolutsioon linnamõõtme kohta laienemise kontekstis, ELT C 233 28.9.2006, lk 127.

(14) Regioonide Komitee arvamus „Ühtekuuluvuspoliitika ja linnad: linnade ja linnastute panus piirkondade majanduskasvu edendamisse ja töökohtade loomisesse”, ELT C 206 29.8.2006, lk 17.

(15) METREX, The Network of European Metropolitan Regions and Areas, (Euroopa linnapiirkondade ja linnastute võrgustik) on assotsiatsioon, mis ühendab peaaegu viitkümmet suurt linnapiirkonda.

(16) 1990. aastal 20 piirkonda, 2006. aastal 199 piirkonda

(17) Tehes vahet kolme geograafilise taseme vahel: kesklinn (The Core City), laiem linnaala (Larger Urban Zone) ja linna juurde kuuluvad alad (Sub-City District) Projekti osaliste sõnul vastab laiem linnaala enam-vähem linnapiirkonnale.

(18) Nimelt on suhteliselt vähe näitajaid esitatud kõigi laiemate linnaalade kohta ühel aastal. Laiema linnaala geograafilised piirid määratletakse riigi kriteeriumite alusel, mis ei taga näitajate võrreldavust Euroopa tasandil. Neid piire ei ole siiani avalikustatud. Näitajad on juba vanad (kõige varasemad 2001. aastast). Eurostatile eraldatud vahendid selle olulise projekti läbiviimiseks, mis hõlmab 27 riiki, 258 linna, 260 laiemat linnaala ja 150 näitajat ei ole kaugeltki piisavad.

(19) Maailma linnaelanike arv on praegu üle 3 miljardi inimese. 400 suurlinnapiirkonnas elab üle miljoni elaniku, vaid sada aastat tagasi oli selliseid suurlinnapiirkondi 16.