ET Euroopa Liidu Teataja C 335/16

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase muutmistaotluse avaldamine

2013/C 335/05

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (2)

„CRÈME DE BRESSE”

EÜ nr: FR-PDO-0005-01046-18.10.2012

KGT ( ) KPN ( X )

1. Nimetus

„Crème de Bresse”

2. Liikmesriik või kolmas riik

Prantsusmaa

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.4. Muud loomse päritoluga tooted (munad, mesi, mitmesugused piimatooted (v.a või) jne)

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab

„Crème de Bresse”

Tegemist tekstuurilt keskmiselt paksu koorega, mis on saadud bioloogilise hapendamise teel. Toote vähim rasvasisaldus on 36 grammi 100 grammi toote kohta.

Käesolevale tootele on omane kreemjas tekstuur, kergelt hapukas maitse õrnalt piimja, magusa küpsise, vanilje varjundiga.

„Crème de Bresse”, millele on lisatud sõna épaisse (paks)

Tegemist on tekstuurilt paksu koorega, mis on saadud bioloogilise hapendamise teel. Toote vähim rasvasisaldus on 33 grammi 100 grammi kohta.

Koor on õrnalt happeline ja sellel on intensiivsed aromaatsed omadused: värske maitse ning piimale (värske piim, toorpiim jne) ja võile omane lõhn.

Mõlema kooreliigi puhul on keelatud toodet homogeniseerida ning lisada nende koostisesse paksendajaid või maitse- ja lõhnaaineid. Samuti on keelatud kasutada vadakut, sünteetilist, kiirkülmutatud või sügavkülmutatud koort, värvaineid, antioksüdante ja happesuse regulaatoreid vähendamaks piima või koore happelisust.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Toortäispiim tuleb koorida 36 tunni jooksul pärast kogumist.

Kogutava piima pH peab jääma vahemikku 6,4–6,9 ja selle maksimaalne lubatav lipolüüsi indeksi väärtus on 0,80 mEq 100 grammi rasva kohta.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul)

Vähemalt 80 % karja aastasest söödaratsioonist (kuivaines väljendatuna) peab pärinema määratletud geograafilisest piirkonnast.

Karja sööt põhineb rohusöödal, mis peab moodustama (kuivaines väljendatuna) vähemalt 75 % lehmade aastasest söödaratsioonist.

Rohusööda hulka kuulub:

— karjamaal kasvav rohi või söödanõusse ette antav rohi;

— mis tahes kujul konserveeritud rohi ja söödamais;

— roheline või kuivatatud lutsern;

— põhk;

— taimejuured;

— muud värskel või konserveeritud kujul antavad teraviljad.

Karja söödaks ei ole lubatud kasutada värsket rapsi, sinepitaimi, kapsast, mädarõigast, naerist, õlinaerist, kaalikat ja redist.

Söödaks võib kasutada ainult mittetransgeensetest taimedest pärinevat söödamaisi, tõlvikuid või teri.

Söödalisandite hulk ei või ületada 1 800 kg ühe lehma kohta aastas.

Söödalisandid on järgmised:

— energeetilised söödalisandid: teraviljade terad ja neist valmistatud tooted, mugulad ja neist valmistatud tooted ja taimede juurtest valmistatud tooted;

— lämmastikühenditest söödalisandid: valgutaimede ja õli- ja valgutaimede terad ja neist valmistatud tooted, kuivatatud lutsern ja muud sekundaarsed tooted;

— kombineeritud söödalisandid: energeetiliste ja lämmastikühenditest söödalisandite segud;

— mineraalid, vitamiinid ja mikroelemendid;

— fermenteerimise kõrvalsaadused (praak);

— parkained.

Palmiõli ja selle isomeeride kasutamine ei ole lubatud.

a) Karjatamisperiood

Karja tuleb pidada karjamaal ühe või mitme perioodina vähemalt 150 päeva aastas.

Karjamaal pidamise perioodil peab iga lüpstava lehma kohta olema vähemalt 10 aari lüpsipaigast vabalt juurdepääsetavat karjamaad.

Lehmade karjamaal pidamise ajal on lubatud anda neile täiendavalt rohusööta. Söödaks antav niidetud rohi tuleb ära tarbida 24 tunni jooksul, söödanõudesse kauem kui 24 tunniks jäänud rohi tuleb eemaldada.

Lehmadele antav maisikogus peab kuivaines väljendatuna moodustama vähemalt 10 % lehmade päevaratsioonist või kuivatatud maisiterade ekvivalentväärtusena vähemalt 1 kilogrammi päeva kohta.

b) Talveperiood

Talvel antakse lehmadele kogu perioodi vältel rohusööta (mis tahes kujul konserveeritud rohi ja lutsern) kuivaines väljendatuna vähemalt 15 % ulatuses lehmade päeva koguratsioonist.

Sel perioodil peab lehmadele antav maisikogus kuivaines väljendatuna moodustama vähemalt 25 % lehmade päevaratsioonist või kuivatatud maisiterade ekvivalentväärtusena vähemalt 2,5 kilogrammi päeva kohta.

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Piima tootmine ja koore „Crème de Bresse” valmistamine peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta

Koor pakendatakse müügipakenditesse, mille maht on kuni 1 000 liitrit.

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta

Päritolunimetusega „Crème de Bresse” koore märgis peab hõlmama:

— toote nimetust, mille tähtede suurus moodustab vähemalt kaks kolmandikku märgisel olevate kõige suuremate tähemärkide suurusest;

— pärast Euroopa Liidus registreerimist Euroopa kaitstud päritolunimetuse logo.

Päritolunimetuse „Crème de Bresse” järel võib olla sõna épaisse (paks), kui koor vastab asjaomastele nõuetele.

Samas, kui toodet turustab talus või turgudel tootja ise või tootja otsesel vastutusel olev isik, ei ole individuaalne märgistus kohustuslik ning kõnealune teave peab olema toodud vaid müügisildil.

Märgise ja müügisildi näidised määrab kindlaks taotlejate rühm, kes tagab ettevõtjatele nende kättesaadavuse.

Pärast nimetuse Euroopa Liidus registreerimist peab „Crème de Bresse”, millele järgneb tekst „Appellation d'origine protégée” (kaitstud päritolunimetus) olema esitatud arvetel ja turustusdokumentidel.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Geograafiline piirkond hõlmab järgmisi kommuune:

Aini departemang: Abergement-Clémenciat (L'), Attignat, Bâgé-la-Ville, Bâgé-le-Châtel, Beaupont, Bény, Béréziat, Biziat, Boissey, Bourg-en-Bresse, Buellas, Certines, Ceyzériat, Chanoz-Châtenay, Chavannes-sur-Reyssouze, Chaveyriat, Chevroux, Coligny, Condeissiat, Confrançon, Cormoz, Courmangoux, Courtes, Cras-sur-Reyssouze, Cruzilles-lès-Mepillat, Curciat-Dongalon, Curtafond, Dommartin, Dompierre-sur-Chalaronne, Domsure, Etrez, Foissiat, Gorrevod, Illiat, Jasseron, Jayat, Journans, Laiz, Lent, Lescheroux, Malafretaz, Mantenay-Montlin, Marboz, Marsonnas, Meillonnas, Mézériat, Montagnat, Montcet, Montracol, Montrevel-en-Bresse, Neuville-les-Dames, Péronnas, Perrex, Pirajoux, Polliat, Pont-de-Veyle, Pressiat, Saint-André-de-Bâgé, Saint-André-d'Huiriat, Saint-André-sur-Vieux-Jonc, Saint-Cyr-sur-Menthon, Saint-Denis-lès-Bourg, Saint-Didier-d'Aussiat, Saint-Étienne-du-Bois, Saint-Étienne-sur-Chalaronne, Saint-Étienne-sur-Reyssouze, Saint-Genis-sur-Menthon, Saint-Jean-sur-Reyssouze, Saint-Jean-sur-Veyle, Saint-Julien-sur-Reyssouze, Saint-Julien-sur-Veyle, Saint-Just, Saint-Martin-du-Mont, Saint-Martin-le-Châtel, Saint-Nizier-le-Bouchoux, Saint-Rémy, Saint-Sulpice, Saint-Trivier-de-Courtes, Salavre, Servas, Servignat, Sulignat, Tossiat, Tranclière (La), Treffort-Cuisiat, Vandeins, Verjon, Vernoux, Vescours, Villemotier, Viriat, Vonnas.

Jura departemang: Augea, Balanod, Beaufort, Bletterans, Bonnaud, Cesancey, Chazelles, Chilly-le-Vignoble, Condamine, Cosges, Courlans, Courlaoux, Cousance, Cuisia, Digna, Fontainebrux, Frébuans, Gevingey, Larnaud, Mallerey, Maynal, Messia-sur-Sorne, Montmorot, Nanc-lès-Saint-Amour, Nance, Orbagna, Repôts (Les), Ruffey-sur-Seille, Sainte-Agnès, Saint-Amour, Saint-Didier, Trenal, Vercia, Villevieux, Vincelles.

Saône-et-Loire’i departemang: Abergement-de-Cuisery (L'), Bantanges, Baudrières, Beaurepaire-en-Bresse, Bosjean, Bouhans, Branges, Brienne, Bruailles, Champagnat, Chapelle-Naude (La), Chapelle-Thècle (La), Condal, Cuiseaux, Cuisery, Devrouze, Diconne, Dommartin-lès-Cuiseaux, Fay (Le), Flacey-en-Bresse, Frangy-en-Bresse, Frette (La), Frontenaud, Genête (La), Huilly-sur-Seille, Joudes, Jouvençon, Juif, Lessard-en-Bresse, Loisy, Louhans, Ménetreuil, Mervans, Miroir (Le), Montagny-près-Louhans, Montcony, Montpont-en-Bresse, Montret, Rancy, Ratenelle, Ratte, Romenay, Sagy, Saillenard, Saint-André-en-Bresse, Sainte-Croix, Saint-Étienne-en-Bresse, Saint-Germain-du-Bois, Saint-Martin-du-Mont, Saint-Usuge, Saint-Vincent-en-Bresse, Savigny-en-Revermont, Savigny-sur-Seille, Sens-sur-Seille, Serley, Simandre, Simard, Sornay, Tartre (Le), Thurey, Tronchy, Varennes-Saint-Sauveur, Vérissey, Vincelles.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

5.1. Geograafilise piirkonna eripära

Koore „Crème de Bresse” tootmise geograafiline piirkond asub kergelt künklikul metsasaludega kaetud tasandikul, künkad on Bresse’i piirkonnale tüüpilised ja nende kõrgus ei ületa 300 meetrit. Tegemist on geoloogiliselt ühtse piirkonnaga, mille pinnas on savirikas ja seetõttu suurte veevarudega, kuid esineb põllumaa heterogeensust (erineva mullastikuga maatükke), mis tavaliselt eristavad eri majanditüüpe. Jõgede võrgustik on tihe ja katab kogu piirkonna, jõed saavad alguse Jura mäestiku mäekülgede allikatest ning neid toidavad arvukad jõekesed ja ojad. Valitseb kontinentaalne Bresse’ile iseloomulik kliima, mida iseloomustab mõõdukalt suur ja ühtlaselt jagunev sademete hulk, mis ulatub üle 800 mm aastas, mis soodustab rohu kasvu suveperioodil ja mis koos asjakohaste maaharimismeetoditega võimaldab mitmete teraviljakultuuride kasvatamist, eeskätt niisutamata maisipõldude rajamist.

Piirkonna hüdroloogilised, geoloogilised, morfoloogilised ja klimaatilised eripärad tingivad elupiirkondade suhtelise eraldatuse (vee laialdane kättesaadavus, suhteliselt raskesti läbitavad teed) ja põllumajandusmaa korralduse eripärad, mida iseloomustab samaaegselt mitmete kultuuride kasvatamine ja peaaegu täielikult isemajandav loomakasvatus. Piirkonna madalamates osades domineerivad vett mitteläbilaskvad savimullad, kus asuvad karjamaad ja metsaga kaetud alad, kuivematel mäekülgedel kasvatatakse peamiselt teravilja, eeskätt maisi; kõrgemad, halvema veevarustusega alad on kaetud metsadega. Metsaalade mitmekesisus on kõnealuse „Bresse’i metsapiirkonna” peamiseks geograafiliseks eripäraks, siin vahelduvad põllualad, karjamaad ja metsaalad.

Loomakasvatajad on piirkonna klimaatiliste olude ja looduskeskkonna pakutavate võimalustega kohanenud, välja on kujunenud eripärane põllumajanduse korralduse süsteem. Bresse’i piirkonna mitmeid põllukultuure hõlmava põllumajanduse eripärad on järgmised:

— säilinud on rohumaade süsteem, mis hõlmab poole piirkonna põllumajanduslikult kasutatavast pinnast. Kasvav rohi on Bresse’i piirkonnas samaväärne muude põllukultuuridega. Niidetud rohu kvaliteet (floristiline mitmekesisus ja botaaniline koosseis) on tingitud asjaolust, et ühelt poolt on säilinud niiskuslembelised püsikarjamaad, teiselt poolt rajatakse samaaegselt ka ajutisi karjamaid. Selline korraldus nõuab Bresse’i piirkonna piimatootjate spetsiifilise oskusteabe kasutamist, mille puhul eelistatakse kohaliku sööda tootmist, loomade karjatamist karjamaadel või rohusööda tootmist;

— maisikasvatus, mis on Bresse’i piirkonna teraviljakasvatuses aukohal. Juba enam kui 400 aasta jooksul on piirkonnas kasvatatud maisi niisutamata põldudel ning mais moodustab loomade söödaratsioonis väga olulise osa. Maisi on mainitud juba 1612. aastal seoses ühe Montpont-en-Bresse’is registreeritud surmajuhtumiga avaldatud varade loetelus (P. Ponsot, 1997), samuti 1625. aastal koostatud Louhansi hinnakirjas (L. Guillemaut, 1896). Maisi peeti jõukuse ja külluse märgiks, see on ka Bresse’i elanike omaaegse hüüdnime „ventres jaunes” (kollakõhud) aluseks;

— sööda sileerimise tehnoloogiaga seotud oskusteave, mille Bresse’i piirkonna põlluharijad arendasid välja XIX sajandil (Lecouteux, 1875) ja mis võimaldas lahendada niiskes kliimas heinategemisega seotud tehnilisi probleeme.

Mainitud kahel söödakultuuril põhineb Bresse’i piirkonna põlluharimissüsteem, millele lisanduvad linnukasvatus- ja piimatootmismajandid, mis kasutavad loomulikult just maisil ja rohttaimedel põhinevaid söödaskeeme. Valmiv toodang, eeskätt või, mängib piirkonna majanduses olulist rolli. Võid müüakse turgudel kohalikule elanikkonnale või hulgikaupmeestele, kes liiguvad kodulinde ja mune müües piirkonna naabruses asuvatesse küladesse.

Esimesed kooperatiivsed ettevõtted rajati 1930. aastate alguses ja need hakkasid järk-järgult üle võtma üksiktaludes toimuvat tootmist. Ettevõtted olid teadlikud vajadusest säilitada kasutatava tooraine eripärasid, seetõttu koguti piima töötlemiskeskuste lähedal paiknevalt küllalt piiratud alalt, jälgides, et piima kogumistsükkel oleks võimalikult lühike. Samuti töötati välja tehnoloogia piima kiireks töötlemiseks pärast kogumist ning piirati koore käitlemise ja ümberpumpamise kordi.

Nii kinnistus lehmapiimast toodetava koore tavapärane tootmisprotsess ning kujunes välja koore tootmine bioloogilise hapendamise abil.

Tootjad kasutavad hapendavaid ja aromatiseerivaid piimabaktereid, mis annavad koorele piisava hapususe ja tugeva iseloomuliku lõhna.

Erilist tähelepanu pööratakse ka koore pakendamisele, mille puhul kasutatakse võimalikult vähest toote käitlemist ja ümberpumpamist.

5.2. Toote eripära

Tegemist on bioloogilise hapendamise teel saadud koorega, millele ei ole lisatud paksendajaid ega maitse- ja lõhnaaineid. Koore värvus ulatub koltunud valgest kuni elevandiluu karva toonini, koor on pisut läikiv ning sile ja väheste või täiesti ilma nähtavate mullikesteta.

Kaitstud nimetuse alla kuulub kaks kooreliiki, mis erinevad teineteisest rasvasisalduse, happesuse, tekstuuri ja kulinaarsete omaduste poolest.

Keskmise paksusega koort, mille rasvasisaldus on vähemalt 36 grammi 100 grammi toote kohta, iseloomustab hea säilivus, sile ja kreemjas tekstuur ning suurepärane suus sulavus. Koorel on intensiivsed maitse- ja lõhnaomadused ja see on äratuntav happelisuse ning õrnalt piimja ja magusa maitsevarjundi poolest (piim, magus küpsis, vanilje).

Kõnealune koor on vastupidav kuumusele, seega võib seda kasutada roogades, mis vajavad pikemaajalist küpsetamist kõrgel temperatuuril (kartulivorm, kana koorekastmes, vorst koorekastmes, kondiitritooted).

Paks koor, mille rasvasisaldus on vähemalt 33 grammi 100 grammi toote kohta, on tekstuurilt tihe ja märgatavalt happeline. Koor on pehme, väga kreemjas ning mõnusalt suussulav. Koorel on intensiivsed maitse- ja lõhnaomadused ja see on äratuntav värske ning õrnalt piimja maitse (värske piim, küpsetatud piim) ja võile omase lõhna poolest.

Koort kasutatakse tavaliselt kuumtöötlemata, kas puuviljade või valge juustuga või siis lühiajaliselt ja mõõdukal temperatuuril kuumtöödeldud toitude valmistamiseks.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

Määratletud geograafilises piirkonnas toodetud piima määrava tähtsusega iseloomulikuks teguriks on Bresse’i piirkonna veiste traditsiooniline kombineeritud söödaskeem, mis hõlmab rohtu ja maisi. Sööda kahe komponendi, rohu ja maisi tasakaal lehmade söödaratsioonis mõjutab piima omadusi ja soodustab selle ümbertöötlemist kooreks.

Lehmade söödaratsioonis olev rohi annab piimale iseloomulikud maitse- ja lõhnaomadused. Asjaolu, et tootjad on säilitanud karjamaade floristilise mitmekesisuse ja botaanilise kooseisu, tagab piima iseloomuliku värvuse ning mõjutab piimarasvade hulka ja koostist ning piimarasvades kinnistuvate aroomielementide hulka.

Kõrge toiteväärtusega maisi sisaldus söödas tagab piisava rasva- ja valgusisaldusega piima tootmise. Samuti mõjutab see piima rasvaosakeste suurust, mis koore „Crème de Bresse” valmistamiseks kasutatava piima puhul on suhteliselt suurte mõõtmetega. See asjaolu mõjutab otseselt piima lõhnaomadusi, sest aroomikomponentide kinnistumise pind on suurem.

Piima koostist ja selles sisalduvate rasvade kvaliteediomadusi mõjutavad samuti piima jahutamise ja hoidmise tingimused tootmisettevõttes, piima tootvate ettevõtjate lähedus ja piima kogumisringide pikkuse piiramine. Koore „Crème de Bresse” tootmiseks kasutataval piimal on väga madal lipolüüsi indeks, mis annab tunnistust piimarasvade kõrgest kvaliteedist. Piima algne värvus mõjutab ka koore värvust.

Tänu piima viivitamatule töötlemisele ning piirangutele piima käitlemisel ja ümberpumpamisel säilivad kõik piimarasvade omadused. Kuna koort ei homogeniseerita, siis säilivad ka selle tekstuur ja koostis algupärasel kujul ning seetõttu on koor sile, sätendav ja väheste või täiesti ilma nähtavate mullikesteta.

Bioloogiline hapendamine on koore „Crème de Bresse” tootmise oluline etapp, mis on pikaajaline ja toimub suhteliselt madalal temperatuuril ning valitud hapendavate ja aromatiseerivate piimabakterite toimel. Eri näitajate muutmine selles etapis annab võimaluse reguleerida koore happelisuse taset ja anda sellele kas paks või keskmiselt paks tekstuur. Kõnealune rasvasisalduse reguleerimine võimaldab tuua koores esile erinevad lõhnaomadused. Koore valmistamisel ei kasutata paksendajaid ega maitse- ja lõhnaaineid ning see tagab koore naturaalse maitse.

Koore „Crème de Bresse” omadused tulenevad eelkõige piima omadustest, kuid ka töötlejate poolt välja arendatud tootmisoskustest. Tänapäeval on koor „Crème de Bresse” kohalikus kulinaarias laialt kasutatav toiduaine ning kokad ja kondiitrid hindavad selle omadusi kõrgelt (Bresse'i kana koorekastmes, kala või knedlikud koorekastmes, kartulivorm, briošš, Bresse'i koogid ja pannkoogid, mis on segu suhkrust, võist ja koorest).

Viide spetsifikaadi avaldamisele

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 (3) artikli 5 lõige 7)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCCremedeBresse.pdf

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

(2) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.

(3) Vt joonealust märkust 2.