ET    ET ET 
ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel, 13.10.2008 
SEK(2008) 2599 
  
KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT 
Lisatud dokumendile: 
 
Ettepanek: Euroopa Parlam endi ja nõukogu määrus 
välismaksete kohta ühenduses 
  
MÕJU HINDAMISE KOMMENTEERITUD KOKKUVÕTE 
{COM(2008) 640} 
{SEC(2008) 2598} 
ET 2   ET 1. SISSEJUHATUS  
Maksesüsteemide sujuv ja tõhus toimimin e on siseturu jaoks hädavajalik. Tõhusad 
maksesüsteemid on Euroopa konkurentsivõi me, majandustehingute hõlbustamise ja 
rahapoliitika elluviimise seisukohalt süsteemse  tähtsusega. ELi ma kseturgude lõimumine 
määrati 2000. aastal kindlaks ühe põhimeetme na Lissaboni tegevuskava eesmärkide 
saavutamiseks. 
Majandus- ja rahaliidu loomisel ilmnes va jadus nüüdisaegse, stabiilse ja tõhusa 
makseinfrastruktuuri järele, mis oleks abiks ELi-siseste elektrooniliste välismaksete tegemisel. Kuna makseteenuste pakkujad ei ole teinud algatusi va jalike üleeuroopaliste 
maksete töötlemise infrastruktuuride väljaare ndamiseks ja välismaksetasude alandamiseks, 
otsustas komisjon võtta meetmeid.  
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr  2560/2001 eurodes tehtavate välismaksete 
kohta (edaspidi „määrus 2560”) jõustus 31. detsembril 2001. Määrust kohaldatakse kuni 
50 000 euro suuruste kreeditkorraldusega tehtav ate maksete, pangaautomaatidest sularaha 
väljavõtmise ja kaardimaksete kohta. Määrus tagab, et elektroonilise eurovälismakse kulud on tarbija jaoks samad mis liik mesriigisisese euromakse puh ul. Määrust 2560 võib käsitleda 
euromaksete integreeritud turu loomise avalöögina. 
Käesolev mõju hindamine tugineb ulatuslikule ettevalmistavale tööle ja komisjoni peetud 
konsultatsioonidele ning järg ib 2008. aasta veebruaris Eu roopa Parlamendile ja nõukogule 
esitatud, määruse (EÜ) nr 2560/2001 (eurodes tehtavate välismaksete kohta) kohaldamist 
käsitleva aruande järeldusi. Aruandes tõsteti se oses määrusega esile kolme peamist probleemi, 
mida mõju hindamises üksikasja likult käsitletakse. Need on: 
– piiriüleste ko rralduste puhul kõrgete tasude, turu killustumi se ja ebaühtlase õiguskorra 
risk; 
– välismaksete vähene efektiivsus , ebavõrdsed võimalused ja maksete kõrgemad kulud, mis 
tulenevad arvelduspõhise statistili se aruandluse kohustustest ; 
– määruse kohaldamise eest vastutavate riiklike pädevate asutuste  ja määrusega seotud 
vaidluste kohtuvälise õiguskaitseorganite puudumine. 
Peale selle võetakse käesolevas mõju hindamise s arvesse finantsteenuste jaeturgude hiljutist 
arengut, sealhulgas ühts e euromaksete piirkonna (SEPA) järkjärgulist kujunemist, ja 
komisjoni kohustust viia määruse tekst vast avusse makseteenuste direktiiviga (Euroopa 
Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2007/64/ EÜ makseteenuste kohta siseturul). 
2. P
ROBLEEMI MÄÄRATLUS  
2.1. Piiriüleste otsekorraldus te puhul kõrgete tasude, turu killustumise ja 
vastuolulise õiguskorra risk 
Määruse 2560 vastuvõtmise ajal pi iriüleseid otsekorraldusi ei ka sutatud. Sellepärast määruse 
reguleerimisala neid ei hõlma. Makseteenust e direktiiviga nähakse aga ette vajalik 
õigusraamistik, mis võimaldab piiriüleste otsekorralduste kasutuselevõtmist. Kui 
otsekorraldused jäetaks läbivaadatud määruse reguleerimisalast välja, oleks tulemuseks 
ET 3   ET siseturu tõsine ebaühtlus, se st erinevalt teistest makseviis idest võiksid kõnealusel tähtsal 
elektroonilisel maksevahendil sel juhul olla p iiriüleste ja riigisis este tehingute puhul eri 
hinnad. 
Otsekorraldused moodustavad ELis ligikaudu 25 % kõikidest sularahata maksetehingutest. 
Komisjoni hinnangul võib piiriüle ste otsekorralduste maht suhtel iselt varsti ulatuda ligikaudu 
250 miljardi euroni aastas. 
Asjaolu, et erinevalt teistest elektroonilistest maksevahenditest ei ole otsekorraldused praegu 
määrusega 2560 hõlmatud, kätkeb ilmselget riski, et  riigisiseste ja piir iüleste otsekorralduste 
suhtes võidakse kohaldada eri hindu. Igal finant sasutusel on SEPA ja makseteenuste direktiivi 
kontekstis õigus kohaldada piiriüleste teenuste suht es riigisisestest teen ustest erinevaid hindu. 
Suuremad kasumivõimalused võiv ad neid väga tõenäoliselt mõjutada sellist strateegiat 
kasutama. Hinnaerinevus võib moonutada ELi ma kseturu olulise osa toimimist ja kinnistada 
turu praeguse killustatuse riikide vahel. Kui piir iüleste ja riigisiseste otsekorralduste hindu ei 
võrdsustata, puudub makseteenuste os utajatel stiimul kiiresti üle minna nüüdisaegsetele ja 
kulutõhusatele SEPA infrastruktuurid ele, sest kõik kulud  on võimalik tarbijatelt ja ettevõtetelt 
tagasi saada. 
2.2. Välismaksete vähene efektiivsus, ebavõrds ed võimalused ja maksete suuremad 
kulud, mis tulenevad arvelduspõhise statistilise aruandluse kohustustest 
Ühenduse õigusaktide ja Euroopa Keskpa nga aktidega nõutakse liikmesriikidelt 
maksebilansistatistika kogumist. Liikmesriik ides kasutusele võetud metoodika on aga 
mitmekesine. Kasutatavad meetodid või b liigitada kahte suurde klassi: 
– otsesel aruandlusel ja -vaatlusel  põhinevad süsteemid, mille puhul teave kogutakse otse 
residentidest ettevõtetelt ja majandus tegevusse kaasatud kodumajapidamistelt; 
– arveldustel  (maksetel) põhinevad süsteemid, mille puhul teave kogutakse vahendajate, st 
maksekorraldusi täitvate pankade kaudu. 
Määrusega 2560 vabastati maksebilansistatis tika esitamise kohustusest kuni 12 500 euro 
suurused pangaarveldused. See kiirendas üleminekut otsearuandlusel põhinevatele 
süsteemidele – nimetatud meetodi  korral künnist ei kohaldata. 
Maksebilansistatistika koostamiseks kasutas 20 08. aasta alguses otsearuandlust/-vaatlust 14 
liikmesriiki, arvelduspõhist maksebilansi aruand lust aga 13 liikmesriiki. Viimastest kuus 
otsustasid vabatahtlikult tõsta künnist 50 000 eur oni, ülejäänud seitse aga jätkasid 12 500 euro 
suuruse künnise kohaldamist. Arvelduspõhist ar uandlust kasutavast 13 riigist seitse on üle 
minemas või kavandamas üleminekut otsese  aruandluse/vaatluse kogumismeetodile.  
Statistilise aruandluse korraldus on nendes 13 lii kmesriigis erinev. See mõjutab tõsiselt ELi 
maksesüsteemide tõhusust, sest see tähendab, et  paljudel juhtudel ei pruugi vabastuskünnist 
ületavate välismaksete täielikult automatiseeritud otsetöötlemine olla võimalik. Riikide pangaliitude hinnangul nõuab li gikaudu 50 % aruandluskohustusega  hõlmatud makseid käsitsi 
sekkumist, mis suurendab oluliselt töötlemise kulusid ja aega. 
Seega on arvelduspõhisel maksebilansi aruandlu sel selge ELi poliitikamõõde, sest kõnealune 
meetod tõkestab maksete siseturu loomist ni ng kinnistab riigisiseste ja välismaksete 
eristamist. Konkurentsi seisukohalt loob liikmesriikidesises te ja -vaheliste maksete eristamine 
eri liikmesriikides asuvatele makseteenuste pak kujatele ebavõrdsed tingimused. Peale selle 
ET 4   ET piirab see konkurentsi turule sisenemise tõke te näol, mis võivad teatavate makseteenuste 
pakkujate jaoks osutuda liiga kõrgeks. 
Aruandluskoormus ja aruandluse infrastruktuuri käi gushoidmise koormus mõjutab oluliselt 
kreeditkorraldusega tehtavate maksete kulusid. Näiteks Itaalia Pangaliidu hinnangul on iga 
kreeditkorraldusega tehtava välismakse puhul maks ebilansi aruandluse ot sene kulu ligikaudu 
3,40 eurot. Hispaania pangandussektori arvutused  annavad sarnase tulemuse (ligikaudu 3 
eurot kreeditkorraldusega tehtava ülekande kohta). 
Peale selle võib arvelduspõhise aruandluse kasulikkus ja täpsus  järk-järgult väheneda. Kui 
SEPA projekt on täielikult rakendatud, ei pe egelda maksete andmed sageli enam nende 
aluseks olevaid majandustehinguid, sest majanduste gevuses osalejad saavad  teha kõik maksed 
ühe konto kaudu, mis ei pruugi asuda samas lii kmeriigis, kus on majandustegevuses osaleja 
füüsiline asukoht. See võib omakorda mõjutada ar velduspõhise aruandluse kaudu esitatud ja 
ELi tasandil mitmel otstarbe l, näiteks kaubandusläbirääkim isteks valmistumisel või 
ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluste algata misel kasutatavate maksebilansiandmete 
usaldusväärsust. 
2.3. Selgesõnalise viite puudumine riikide pä devatele asutustele, kes vastutavad 
määruse kohaldamise eest, ja määr usega seotud vaidluste kohtuvälise 
lahendamise organitele 
Tarbijate kaebusi käsitlevad kohtuvälise d õiguskaitseorganid on olemas kõikides 
liikmesriikides. Mõnes liikmesriigis keelduvad nad aga käsitlemast määrusega 2560 seotud kaebusi, põhjendades seda sellega, et neil ei  ole selleks oma riigi õigussüsteemis volitust. 
Seetõttu peab kaebuse esitaja kahju hüvitami seks mõnes riigis siiski kohtusse pöörduma. 
Teises riigis elavale kliendile  tekitab see raskusi ning sellis e lahenduse kulud võivad ületada 
saadava tulu.  
Seoses pädevate asutustega on enamik liikme sriike komisjonile oma vastutavast pädevast 
asutusest mitteametlikult teatanud. Mõnes olukorras aga, kus on avastatud määruse ebaõige 
kohaldamisega seonduv üldine probleem, on  mõni liikmesriik keeldunud probleemi 
lahendamast, väites, et ta pole selleks juriidi liselt kohustatud.  
3. E
ESMÄRGID  
Määruse läbivaatamise üldine eesmärk  on saavutada euromakseteenuste siseturg, kus valitseb 
tõhus konkurents ja kus ei  eristata välis- ja riigisiseseid makseid, tagades sel moel laiemale 
Euroopa majandusele olulise kokkuhoiu ja kasu. Selle üldise eesmärgi saavutamiseks on 
seatud kolm tegevuseesmärki : 1) kõrvaldada maksete siseturu  tõhusat toimimist takistavad 
haldustõkked, 2) laiendada riigisiseste ja  välismaksete võrdsete hindade tagatist ka 
otsekorraldustele ja 3) tagada Euroopa maksei d käsitlevate õigusaktide ühtsus ja kohaldatavus 
liikmesriikides. Keskmises perspektiivis viiks see konkreetsete eesmärkide  saavutamiseni, 
millega püütakse ergutada ja edendada elektroon iliste välismakseteenuste kasutamist tarbijate 
ja ettevõtete hulgas, tagada  võrdsed konkurentsivõimalused, s uurendada eurodes tehtavate 
sularahata maksetega seotud õiguskindlust ja vä hendada maksete kulusid Euroopa tarbijatele, 
ettevõtetele ja makset eenuste osutajatele. 
ET 5   ET 4. MÕJU 
4.1. Reguleerimisala otsekorralduste le laiendamisega seotud mõju 
Seoses määruse reguleerimisala laiendamisega otsekorraldustele on kolm  valikuvõimalust: 1) 
mitte laiendada määruse reguleerimisala otsekorraldustele, 2) ergutada sektori iseregulatsiooni ja/või soovitada liikmesriikid el võtta reguleerivaid meetmeid ning 3) laiendada määruse 
reguleerimisala õigusaktide abil n ii, et see hõlmaks otsekorraldusi.  
Valikuvõimaluse 1 puhul on teenuseosutajatel võimalus kehtestada riigisisestele ja 
piiriülestele otsekorraldustele eri hinnad. Paljud neist tõenäoliselt teevadki seda. Seetõttu otsekorraldused tõenäoliselt ei saavuta oma täie likku piiriülest potentsiaali (kasutataks muid, 
reguleeritud maksevahendeid) ja väheneks so tsiaalne kasu (maksete madalamad hinnad) 
maksete siseturul. 
Valikuvõimaluse 2 puhul ergutatakse makseteenus tesektori iseregulatsi ooni abil kehtestama 
riigisisestele ja pi iriülestele otsekorraldustehingutele samad hinnad. Alternatiivina või 
paralleelselt teeks komisjon liikmesriikidele soovituse, milles ta kutsub üles tasusid võrdsustama. Tasude võrdsustamine laieneks kõi ge tõenäolisemalt vaid mõnele liikmesriigile 
ja/või pangale ning seega jääb ELi maksete turg endiselt killustatuks. Siseturu saadav 
sotsiaalne kasu oleks ikkagi  potentsiaalsest väiksem. 
Valikuvõimaluse 3 puhul on riigisiseste ja piiriüle ste otsekorralduste hinnad igas liikmesriigis 
samad. Tarbijad oleksid kaitstud piiriülest e otsekorralduste võimaliku diskrimineeriva 
hinnakujunduse eest. Euroopa ettevõtted saaksid veelgi rohkem kasu, sest ettevõtted on ka 
maksete saaja rollis. Hindade võrdsustumisel ol eksid maksetehingute kulud ettevõtete jaoks 
samad olenemata maksja asukohast.  
4.2. Maksebilansi aruandlusega seotud mõju 
Maksebilansi aruandlusega seoses on valiku võimalused järgmised: 1) säilitada kehtiv 
vabastuskünnis 12 500 eurot, 2)  luua SEPA all täiendavalt va batahtlik teenusühendus, mis 
võimaldaks jätkata arvelduspõhise statistika kogumist, 3) ergutada liikmesriike tegema 
vabatahtlikke kohandusi ja 4) lahendada maks ebilansi aruandluse probleemid õigusaktide 
abil, milleks on omakorda kolm valikuvõimalust: 4a) tõsta vabastuskünnis 50 000 euroni, 4b) tühistada makseteenuste osutajatele pandud maksebilansi aruandluse kohustused ning 4c) 
tõsta vabastuskünnis 50 000 euroni ja teises et apis kaotada arvelduspõhine maksebilansi 
aruandlus 2012. aasta jaanuariks. 
Valikuvõimaluse 1 korral jäävad alles makseteenuste osutajate ebavõrdsed 
konkurentsivõimalused ja maksete siseturu tõhusu st piiraks välismaksete aruandlus. Nende 13 
liikmesriigi tarbijatele ja ettevõtetele, kus ar uandlus säilib, jäävad kehtima kõrgemad tasud 
(kas otseselt, makseteenuste hinnakuj unduse kaudu või kaudselt, kõrgemate 
kontoteenindustasude ja/või m uude seonduvate tasude näol). 
Valikuvõimaluse 2 puhul on võimalik jätkata ma ksepõhist statistilist aruandlust SEPA 
keskkonnas ja maksete automatiseeritud töötlemi st. See vähendaks arve lduspõhise aruandluse 
kulusid ja tõstaks vabatahtlikult osalevate liikmesriikide vabastus künnise 50 000 euroni. 
Aruandluse infrastruktuuri alalho idmise püsikulud jääksid aga i kkagi pankade jaoks oluliseks 
finantskoormuseks ning säiliks riigisiseste ja välismaksete erinev kohtlemine. Ka mitteosalevatest liikmesriikidest (enamik liikmesriike ei ühineks vabatahtliku 
ET 6   ET teenusühendusega, sest neil ei ole seda vaja) lähtuvate maksete andmed ei oleks 
kättesaadavad.  
Valikuvõimaluse 3 korral oleks esimeses kirj eldatud negatiivne areng mõnevõrra leebem, 
kuid leevendumise ulatus olenek s liikmesriikide reaktsioonist.  
Kui vabastuskünnis tõstetakse 50 000 euroni (valikuvõimalus 4a), saavutataks ELi 
liikmesriikide vahel suurem homogeensus, sest vähemalt jaemaksete puhul väheneksid konkurentsimoonutused. Allesjääv aruandluskohustus kätkeks aga siiski olulist tõket 
välismaksetele. 
Valikuvõimaluse 4b korral väheneksid maksete kul ud suurimal võimalikul määral, riigisiseste 
ja välismaksete halduslik eristamine kaoks ni ng saavutataks võrdsed konkurentsivõimalused 
makseteenuste pakkujatele. Hõlbustataks välismak seteenuste kasutamist, eriti ettevõtetele.  
Valikuvõimalusega 4c kaasneks samasugune kasu nagu valikuvõimalusega 4b; ainsaks 
erinevuseks oleks maksebilansistatistika nõuete  järkjärguline kaotamine pärast esialgset 
etappi, mille jooksul tõstetaks aruandluse kün nist. See võimaldaks maksebilansistatistika 
koostajatel kohandada oma andmekogumismeetodi d vajalike muutustega järk-järgult, 
minimeerides sel moel mõju maksebilansistatistika kvaliteedile. 
4.3. Pädevate asutuste ja kahju koht uvälise hüvitamisega seotud mõju 
Pädevate asutuste ja kohtuväliste kahju hüvitamise organi tega seotud valikuvõimalused on 
järgmised: 1) pädevaid asutusi ja kohtuväliseid kahju hüvitamise organeid mitte määrata ja 2) määrata määrusest tulenevates küsimustes pädeva d asutused ja kohtuvälised kahju hüvitamise 
organid. 
Valikuvõimaluse 1 puhul oleks ki ire ja kulutõhusa hüvitamise või maluse puudumine tarbijaile 
kahjulik ja piiraks maksete siseturu tõhusust. See tekitaks makseteenuste direktiivi ja määruse 
vahel juriidilise vastuolu ja põhjustaks segadusi maksete puhul, mis kuuluvad mõlema õigusakti reguleerimisalasse. Seoses pädevate  asutustega muudaks määruse kohaldamise üle 
selgelt järelevalvet teostama määratud ha ldusorgani puudumine määruse kohaldamisega 
seotud võimalike väärtõlgenduste või turuhä irete lahendamise komisjoni jaoks palju 
aeganõudvamaks ja raskemaks. 
Valikuvõimaluse 2 puhul palutaks liikmesrii kidel teatada, millised pädevad asutused 
vastutaksid määruse õige kohaldamise eest riigi tasandil. Tarbijatel ja ettevõtetel oleks 
võimalus piirata kohtuliku sekkumise kulusid ja  kiirendada maksevaidluste lahendamist 
vahekohtu ja lepitusmenetluse teel.  
5. J
ÄRELDUSED  
Ühenduse poliitika seisukohalt on eelistatavad järgmised valikuvõimalused: 1) määruse 2560 
reguleerimisala laiendamine otsekorraldus tele; 2) maksepõhiste aruandluskohustuste 
järkjärguline kaotamine 2012. aasta jaanuariks ja 3) pädevate asutuste ja kohtuväliste kahju 
hüvitamise organite määramine. 
Kavandatud määrusemuudatus ühtlustataks makseteenuste direktiivis kasutatud sõnastuse ja 
mõistetega, et tagada kahe õigus akti õiguslik kooskõla ja selgus.