I.Sissejuhatus

Igal aastal müüakse sajad suured laevad lammutamiseks Lõuna-Aasia mõõnarandadel. Sellise tegevuse negatiivne mõju keskkonnale ja inimeste tervisele on põhjalikult dokumenteeritud. Raskused, mis on seotud Baseli konventsiooni ja ELis kehtiva ohtlike jäätmete OECDst väljapoole vedamise keelu jõustamisega, tingisid Hongkongi konventsiooni vastuvõtmise aastal 2009 ja ELi laevade ringlussevõtu määruse vastuvõtmise aastal 2013. Laevade ringlussevõtu määruses kasutatakse Hongkongi konventsiooni artikli 1 lõikega 2 pakutud võimalust kehtestada konventsiooni nõuetest rangemad nõuded, eriti tervise, ohutuse ja keskkonna vallas.

Määruse (EL) nr 1257/2013 (laevade ringlussevõtu kohta) artikliga 29 („Rahaline stiimul“) kutsutakse komisjoni üles esitama aruannet „sellise rahastamisvahendi teostatavuse kohta, mis aitaks kaasa laevade ohutule ja usaldusväärsele ringlussevõtule, ning koos sellega vajaduse korral seadusandliku ettepaneku“. Aruandekohustuse täitmiseks esitatakse käesolev aruanne. Kõigepealt esitatakse selles kokkuvõte laevade ringlussevõtuga seotud küsimuste praegusest reguleerimisest (I). Seejärel tutvustatakse laevade ohutule ja usaldusväärsele ringlussevõtule kaasa aitava rahalise stiimuli teostatavust käsitlevate teadusuuringute seisu (II) ja esitletakse uut mõistet „laevade ringlussevõtu litsents“ (III). Aruanne sisaldab ka ülevaadet sidusrühmade tagasisidest (IV) ja lõpeb kokkuvõttega (V).

Laevade ringlussevõtu määrusega kehtestatakse vahendite selge järjestus. Peamine vahend on laevade ringlussevõtu kohtade Euroopa loetelu, mille kehtestamise ajakava ja kõik seonduvad kohustused on selgesõnaliselt sätestatud määruses. Hiljemalt alates 31. detsembrist 2018 tohib ELi lipu all sõitvaid laevu ringlusse võtta üksnes loetletud kohtades. Esimene loetelu 18 ELis asuvast nõuetele vastavast kohast avaldati 2016. aasta detsembris. Täiendavaid ringlussevõtukohti võib loetelusse võib lisada alates 2017. aastast. Kuna kõnealune Euroopa loetelu põhineb ärihuvidest sõltumatutel hindamistel ja kohapealsetel kontrollidel, annab see sektori mainele ainulaadset lisaväärtust. Laevade ringlusse võtjad võivad saada ainuõigusliku loa võtta ringlusse ELi lipu all sõitvaid laevu tingimusel, et nad täidavad ranged tulemuslikkuse nõuded. Samamoodi võivad laevaomanikud parandada oma sotsiaalset vastutust ettevõtjana ja piirata nõuetele mittevastava ringlussevõtuga seotud vastutust, suunates oma laevad lammutamiseks loetellu kantud kohtadesse. Lisaks sellele, kuna Euroopa loetelu on ainus sellelaadne vahend, võib see anda stiimuli olukorra parandamiseks ka muude kui ELi lipu all sõitvate laevade osas, mis võib omakorda aidata luua rahvusvahelisi võrdseid võimalusi.

Laevade ringlussevõtu määruse artiklis 29 ja põhjenduses 19 viidatakse võimalikule teisele, rahalise laadiga vahendile, mis on ette nähtud võimalikuks riskiks, et Euroopa loeteluga seotud nõuete täitmisest hoitakse kõrvale. Kõrvalehoidmine tähendaks seda, et laevad viidaks ELi-väliste riikide lippude alla, et lihtsustada nende lammutamist Euroopa loetellu mittekuuluvas laevalammutustehases. Selle riski keskne tegur on kasumi maksimeerimine: laevade ringlussevõtu turg on suures osas selliste nõuetele mittevastavate laevalammutustehaste valduses, kes suudavad pakkuda kasutuselt kõrvaldatud laevade eest paremat hinda, kuna nende tööjõukulud on madalad ning tervise, ohutuse ja keskkonnaga seotud välismõjud on suured, nad ei investeeri piisavalt seadmetesse ning neil on vähe või ei ole üldse ohtlike jäätmete käitlemise suutlikkust. Tulemuseks on see, et „saastaja maksab“ põhimõtet laevade ringlussevõtul ei kohaldata. Rahalise stiimuli eesmärk oleks kõrvaldada kasumierinevus nõuetele mittevastavates laevalammutustehastes lammutamise ja Euroopa loetellu kantud lammutustehastes lammutamise vahel.

Nii 2008. aastal teatises, millega tehakse ettepanek laevade lammutamist käsitleva ELi strateegia vastuvõtmiseks, kui ka 2012. aasta mõjuhinnangus prognoositi määruses kajastatud järkjärgulist lähenemisviisi.

II.Võimalikku rahastamisvahendit käsitlevate teadusuuringute seis

Rahastamisvahendit kaaluti juba Hongkongi konventsiooni vastuvõtmist ette valmistades. 2005. aasta uuringuga kutsuti üles looma laevade ringlussevõtu fondi, mille ülesanne oleks koguda makse ja jagada vahendeid keskkonnahoidliku lammutamise jaoks. Samuti kaaluti selles „kohustusliku elukindlustuse“ kehtestamist, et katta keskkonnaohutu ringlussevõtu kulusid. Hongkongi konventsioonis võeti omaks erinev lähenemisviis ja selle tehnilist koostööd käsitlev artikkel sisaldab rahastamisega seotud sätet, mis põhineb vabatahtlikel osamaksudel. Kõnealuses sättes ei viidata „saastaja maksab“ põhimõttele. EList väljaspool kehtestas Hiina 2013. aastal kombineeritud rahastamiskava Hiina lipu all sõitvate laevade ehitamiseks ja ringlussevõtuks; kava uuendati 2016. aastal.

2014. aasta detsembris tellis komisjon uuringu käesoleva aruande taustmaterjaliks. Uuring pidi põhinema varasematel uuringutel ja käsitlema teadusuuringutes esinevaid lünkasid, sealhulgas saadavaid ja väljamakstavaid rahalisi vahendeid, mõju konkurentsile, halduskoormust ja õiguslikke tagajärgi näiteks Maailma Kaubandusorganisatsiooni ja ELi eeskirjade puhul. Samuti püüti uuringuga anda teavet ohutu ja keskkonnahoidliku laevade ringlussevõtu lihtsustamiseks mõeldud toimiva vahendi kavandamiseks.

Uuring avaldati juunis 2016. Selles jäeti kõrvale mitu varasemates uuringutes kaalutud valikuvõimalust järgmistel põhjustel: