Käesolevas aruandes on keskendutud artiklite 1–8 analüüsimisele. Selles ei käsitleta artikleid 9–12, sest neid sätteid ei ole vaja rakendada. Komisjon kasutab käesolevas aruandes hindamiskriteeriumidena 2001. aastal vastuvõetud üldisi raamotsuste rakendamise hindamise kriteeriume (tegevuse tõhusus, selgus ja õiguskindlus, täielik kohaldamine ja ülevõtmistähtajast kinnipidamine). Raamotsuse hindamisel kasutatakse ka erikriteeriume, mille täpsemad üksikasjad on esitatud konkreetsete sätete analüüsis.

Käesolevas aruandes esitatud kirjelduse ja analüüsi aluseks on eeskätt liikmesriikide edastatud teave, mida täiendasid avalikult kättesaadav teave ja välisuuringu järeldused. Pärast seda, kui üleminekuperiood 1. detsembril 2014 vastavalt aluslepingutele lisatud protokolli nr 36 artikli 10 lõikele 3 lõppes, nõudis komisjon, et liikmesriigid teataksid andmebaasi MNE (Mesures Nationales d’Éxecution) kaudu endise kolmanda samba õigustiku õigusaktide, sealhulgas käesoleva raamotsuse ülevõtmise riiklikest meetmetest. Aruande koostamise jooksul teatasid sellistest meetmetest kõik liikmesriigid.

Organiseeritud kuritegevuse vastast võitlust käsitleva nõukogu 24. oktoobri 2008. aasta raamotsuse 2008/841/JSK preambulis on märgitud, et Euroopa Liidu eesmärk on parandada Euroopa Liidu ja liikmesriikide ühist suutlikkust, et võidelda muu hulgas rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu.

Raamotsuses on käsitletud peamiselt kuritegelikku ühendusse kuulumisega seotud tegevuse kriminaliseerimist. Artikkel 2 kohustab liikmesriike tagama, et siseriiklikes õigusaktidega kriminaliseeritakse vähemalt üks järgmistest tegevusliikidest:

Kreekas ja Lätis käsitatakse eelkuritegudena rida tõsiseid süütegusid; selline süütegude loetelu ei sisalda Lätis siiski kõiki süütegusid, mille puhul on karistuse ülemmäär vähemalt nelja-aastane vangistus, ja Kreeka puhul ei ole selge, kas kõik sellised süüteod on hõlmatud või mitte.

kaheksas liikmesriigis (Tšehhi, Saksamaa, Itaalia, Madalmaad, Poola, Portugal, Rumeenia, Hispaania) ei ole viidatud eelkuriteo tasemele, mis tähendab, et kohaldamisalasse kuuluvad kõik kuriteod; Saksamaa on piiranud kohaldamisala sellega, et on jätnud välja teatavad demokraatliku õigusriigi vastu toime pannud süüteod;

Seoses eelkuritegudega („süüteod, mille eest on karistuseks ette nähtud vähemalt nelja aasta pikkuse maksimummääraga vabadusekaotuslik karistus või vabadust piirav julgeolekumeede või sellest rangem karistus“) on vangistuse madalaimad ülemmäärad vastavalt siseriiklikule õigusele järgmised:

Ainult kolm liikmesriiki (Belgia, Luksemburg, Slovakkia) on viidanud oma siseriiklikes õigusaktides kasu saamise kriteeriumile („mille otseseks või kaudseks eesmärgiks on rahalise või muu ainelise kasu saamine“). See tähendab, et kõikide teiste liikmesriikide jaoks on kõnealune mõiste avaram, kuivõrd sätte kohaldamisalasse kuuluvad ka kuritegelikud ühendused, mis ei keskendu ilmtingimata kasu saamisele.

Mis puudutab koosseisu („millesse kuulub rohkem kui kaks inimest ning mis tegutseb kooskõlastatult“), siis enamik liikmesriike (Austria, Belgia, Bulgaaria, Horvaatia, Küpros, Eesti, Soome, Kreeka, Ungari, Iirimaa, Itaalia, Leedu, Luksemburg, Poola, Rumeenia, Slovakkia, Hispaania) on viidanud otse vähemalt kolmele inimesele. Läti on piiranud kohaldamisala ühendustega, kus on vähemalt viis inimest. Tšehhi õigusaktides on viidatud vähemalt kahele kooskõlastatult tegutsevale inimesele, samal ajal kui kuues liikmesriigis (Saksamaa, Prantsusmaa, Malta, Madalmaad, Poola, Sloveenia) ei ole siseriiklikes õigusaktides seda kriteeriumi nimetatud.

Üksteist liikmesriiki (Austria, Belgia, Bulgaaria, Soome, Kreeka, Ungari, Luksemburg, Portugal, Rumeenia, Slovakkia, Hispaania) on viidanud järjepidevuse kriteeriumile („teatud ajavahemiku jooksul toimiv“). Eestis ja Leedus on viidatud siseriiklikes sätetes alalisele ühendusele, mis võib piirata kõnealuse sätte kohaldamisala, jättes kõrvale ajutised kuritegelikud ühendused. Ülejäänud liikmesriigid (Horvaatia, Küpros, Tšehhi, Saksamaa, Prantsusmaa, Iirimaa, Itaalia, Läti, Malta, Madalmaad, Poola, Sloveenia) ei ole nimetanud oma siseriiklikes õigusaktides seda elementi üldse.

Organiseeritud ühenduse mõiste („ühendus, mis ei ole moodustatud süüteo vahetuks toimepanekuks juhuslikult ning mille liikmetel ei pruugi olla formaalselt määratletud ülesandeid ja millel ei pruugi olla järjepidevat koosseisu ega väljakujunenud struktuuri“) puhul on kolm liikmesriiki (Bulgaaria, Horvaatia, Iirimaa) kinni pidanud raamotsuse sõnastusest, samal ajal kui neli liikmesriiki (Tšehhi, Eesti, Leedu, Hispaania) on nimetanud teatavaid täiendavaid elemente, peamiselt ülesannete või rollide jaotumist kuritegelikus ühenduses. Seitse liikmesriiki (Belgia, Küpros, Soome, Kreeka, Luksemburg, Rumeenia, Slovakkia) on märkinud, et ühendusel peab olema kindel struktuur, ja üksteist liikmesriiki (Austria, Saksamaa, Prantsusmaa, Ungari, Itaalia, Läti, Malta, Madalmaad, Poola, Portugal, Sloveenia) ei ole viidanud üldse organiseeritud ühenduse mõistele.

a) isiku tegevus, kes tahtlikult ning teadlikuna kuritegeliku ühenduse eesmärgist ja üldisest tegevusest või kuritegeliku ühenduse kavatsusest panna toime kõnealuseid süütegusid osaleb aktiivselt ühenduse kuritegelikes toimingutes, sealhulgas ühenduse varustamises teabe või aineliste vahenditega, uute liikmete värbamises, ühenduse tegevuse rahastamises mis tahes viisil, mille puhul kõnealune isik on teadlik, et tema osalus aitab kaasa ühenduse kuritegelikele toimingutele;

b) isiku tegevus, mis seisneb kokkuleppes ühe või mitme isikuga võtta ette tegu, mille toimepanek tähendaks artiklis 1 osutatud süüteo toimepanemist, seda ka juhul, kui see isik teo tegelikust täideviimisest osa ei võta.

Artikkel 2 on üle võetud järgmises ulatuses:

neli liikmesriiki (Bulgaaria, Horvaatia, Kreeka, Malta) on näinud ette mõlemad rikkumised (artikli 2 punktid a ja b).

Kahekümne ühes liikmesriigis (Austria, Belgia, Küpros, Tšehhi, Saksamaa, Eesti, Soome, Prantsusmaa, Ungari, Iirimaa, Itaalia, Läti, Leedu, Luksemburg, Madalmaad, Poola, Portugal, Rumeenia, Slovakkia, Sloveenia, Hispaania) on hõlmatud üksnes artikli 2 punkt a, millega on kuulutatud kuriteoks kuulumine kuritegelikku ühendusse. Belgia õigusaktide alusel saab kuritegelikku ühendusse kuulumist käsitada kuriteona juhul, kui sellega kaasneb hirmutamine, ähvardamine, vägivald, pettus või korruptsioon või kaubandusstruktuuride kasutamine.

Artikli 2 punkti a ülevõtmine:

kuus liikmesriiki (Bulgaaria, Prantsusmaa, Leedu, Läti, Poola, Sloveenia) on viidanud üldiselt kuulumisele/kaasatusele, täpsustamata, millist tegevust silmas peetakse (süütegude toimepanek või muu tegevus, mis ei ole ilmtingimata laadilt kuritegelik).

Kaheksa liikmesriiki (Belgia, Küpros, Tšehhi, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg, Rumeenia, Slovakkia) on viidanud oma määratluses selgelt sellele, et kuritegelikku ühendusse kuulumist tähendav tegevus hõlmab „muud tegevust“, või on muutnud karistatavaks nii kuritegelikku ühendusse kuulumise kui ka sellise ühenduse toetamise.

Veel kaheksa liikmesriiki (Austria, Saksamaa, Eesti, Kreeka, Hispaania, Malta, Madalmaad, Portugal) on nimetanud üht või mitut raamotsuses osutatud konkreetset „muud tegevust“ (nagu varustamine teabe või aineliste vahenditega, uute liikmete värbamine, kuritegeliku ühenduse tegevuse rahastamine).

Kolm liikmesriiki (Ungari, Horvaatia, Soome) on kohaldamisala selgelt piiranud, jättes välja mis tahes eelkuriteo tegeliku toimepaneku (Ungari) või eraldiseisva süüteoga sama ränga või sellest rängema kuriteo tegeliku toimepaneku (Soome) või piirdudes kohaldamisel vaid ettevalmistava tegevusega (Ungari).

Kõik liikmesriigid peale nelja (Küpros, Prantsusmaa, Ungari, Iirimaa) on kriminaliseerinud mõned kõige tõsisemad kuritegelikus ühenduses osalemise vormid, nagu ühenduse loomine, juhtimine, korraldamine, edendamine jne.

Üheksa liikmesriiki (Austria, Belgia, Horvaatia, Küpros, Kreeka, Soome, Iirimaa, Luksemburg, Slovakkia) on selgelt viidanud süüteo toimepanija tahtele ja/või teadlikkusele kuritegeliku ühenduse eesmärgist ja üldisest tegevusest ja/või eelkuritegude toimepanekust.

Artikli 2 punktis b nimetatud süütegu:

kaks liikmesriiki (Kreeka, Malta) on kriminaliseerinud kokkulepped, mis on seotud mis tahes kuriteoga (v.a kuriteod, mille puhul võidakse määrata muu karistus kui vangistus, ja Malta puhul kuriteod, mis on reguleeritud ajakirjandusseadusega). Kreeka on välja jätnud eelkuriteod, mis kuuluvad kuritegelikku ühendusse kuulumises seisneva süüteo alla, kuid on hõlmanud väärteod, mille toimepanija eesmärk on saada rahalist või muud ainelist kasu või ohustada isiku elu, füüsilist puutumatust või reproduktiivvabadust, välja arvatud juhul, kui need on karistatavad alla ühe aastase vangistusega.

Kahes liikmesriigis (Bulgaaria, Horvaatia) kuuluvad eelkuritegude kohaldamisalasse vaid kuriteod, mille eest saab karistada enam kui kolme aasta pikkuse vangistusega. Bulgaarias on veel üks piirang, mis käsitleb ainelise kasu eesmärki või ebaseadusliku mõju saavutamist riigi või kohaliku omavalitsuse asutuste üle.

2.1.3.Juriidiliste isikute vastutus (artikkel 5)

See säte on standardklausel, mis on olemas paljudes ELi õigusaktides. Kõik liikmesriigid (v.a Küpros) on kehtestanud õigusnormid, mis käsitlevad kuritegelikku ühendusse kuulumisega seotud süütegudes osalevate juriidiliste isikute kriminaal- ja muud laadi vastutust (artikkel 2). Küpros on ratifitseerinud rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni, kuid ei ole võtnud asjakohaseid sätteid üle oma õiguskorda.

Lõige 1 hõlmab vastutust artikli 2 kohaste süütegude eest, mille on juriidilise isiku kasuks toime pandud ükskõik milline juriidilist isikut esindav, juriidilise isiku nimel otsuseid tegev või juriidilises isikus kontrolli omav isik. Kõikides liikmesriikides on olemas selle kohta asjakohased sätted, kuid vaid viisteist liikmesriiki (Austria, Tšehhi, Saksamaa, Soome, Kreeka, Ungari, Iirimaa, Itaalia, Läti, Leedu, Poola, Portugal, Slovakkia, Sloveenia, Hispaania) on viidanud sõnaselgelt vastutusele seoses lõikes 1 nimetatud isiku puuduliku järelevalve või kontrolliga, mille tagajärjel on osutunud võimalikuks kõnealuse süüteo toimepanek (artikli 5 lõige 2). Mõnes liikmesriigis võib selline võimalus olla tekkinud selle tulemusel, et juriidiliste isikute käitumisele keskenduvaid alussätteid, mis ei hõlma üksnes tegevust, vaid ka tegutsemata jätmist, on tõlgendatud paindlikult – sellist tõlgendamist on kinnitanud ülemkohus näiteks Madalmaades ja Belgias.

Kõikidel liikmesriikidel on olemas juriidilise isiku määratlus ning kõik liikmesriigid tunnistavad, et juriidilise isiku vastutusele võtmine vastavalt lõigetele 1 ja 2 ei piira kriminaalmenetluse algatamist füüsilise isiku suhtes, kes on artiklis 2 nimetatud süüteo täideviija või sellest osavõtja.

2.1.4.Sanktsioonid (artiklid 3, 4 ja 6)