ET Euroopa Liidu Teataja C 74/39

Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee arvamus teemal “Naisorganisatsioonide kui mitteriiklike osalejate roll Cotonou kokkuleppe elluviimisel”

(2005/C 74/08)

15. juulil 2004. a otsustas Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee töökorra artikli 29 lõike 2 kohaselt koostada omaalgatusliku arvamuse järgneva teema kohta: “Naisorganisatsioonide kui mitteriiklike osalejate roll Cotonou kokkuleppe elluviimisel”

Välissuhete osakond, millele tehti ülesandeks ettevalmistustööde teostamine, võttis oma arvamuse vastu 7. juulil 2004. a. Ettekandja oli pr FLORIO.

Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee võttis oma 411. plenaaristungil (15. septembri 2004. a istungil) 115 poolt-, 8 vastu- ja 8 erapooletu häälega, vastu järgmise arvamuse:

1. Sissejuhatus

1.1 Arengumaadele – eriti Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikidele (AKV) suunatud Euroopa Liidu meetmete osas on Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee jälginud EL arengukoostöö väljakujunemist. See kaldub üha enam osaluskontseptsiooni poole, st meetmete defineerimisel ja läbiviimisel mitteriiklike osalejate (non-state actors, NSA) rolli tunnustamine ja nende kaasamine. Institutsioonid ja NSA täiendavad sel viisil üksteist vastastikku arenguprogrammide suurema mõjususe mõttes. Cotonou kokkulepe on hetkel ainsaks näiteks taolise osaluse institutsionaliseerimisest, sest selles nõutakse valitsustelt NSA-de igakülgset kaasamist riiklike arengustrateegiate erinevatel etappidel.

1.2 Nende põhiideede ja asjaolu valguses, et komitee on juba arvamust avaldanud teemal “Kodanikuühiskonna roll Euroopa arengupoliitikas”, peab ta oluliseks AKV maades arengupoliitiliste meetmete defineerimisel ja läbiviimisel naiste osaluse ja nende põhimõttelise, omanäolise panuse andmise küsimuse süvendamist Cotonou kokkuleppe raames. Komitee soovib viidata sellele, kuivõrd oluline võib olla naiste panus ja kuidas on võimalik Cotonou kokkuleppe raames nagu ka kõigi teiste arengupoliitiliste meetmete puhul aidata sellel ulatuslikult mõjule pääseda.

1.3 Lisaks on komitee kui organiseerunud kodanikuühiskonna ruupor Euroopa tasandil juba varem “… rõhutanud naiste kui arengu esmaklassiliste edasiviijate põhjapanevat rolli” ning toonitanud vajadust, “toetada nende organisatsioone ja tagada neile konsultatiiv- ja otsustusorganites võrdõiguslik osalemine” (arvamus teemal “Roheline raamat Euroopa Liidu ja AKV riikide vahelistest suhetest 21. sajandi künnisel – väljakutsed ja optsioonid uueks partnerluseks”, ettekandja: hr MALOSSE, EXT 152/1997). Mitteriiklike osalejate tõelisest osalemisest üldiselt ning eriti naisorganisatsioonide osalemisest ei saa veel aga kaugeltki juttu olla.

2. Üldised märkused

2.1 Maailmapanga viimases aruandes (World Development Report 2004) räägitakse globaalsest turust, mis ei vasta enam majanduse, ühiskonna ja tööhõive arengu vajadustele, eelkõige selles osas, mis puudutab põhja- ja lõunapoolkera kõigis riikides õiglast ja jätkusuutlikku kasvu pärssivate tõkete kõrvaldamist. Aastal 2002 oli viie kuuendiku maailma elanikkonna sissetulek inimese kohta väiksem kui 1 200 dollarit, samal ajal kui ülejäänud kuuendiku, mis haaras enamjaolt maailma rikkaimate riikide elanikkonda, aastane sissetulek oli keskmiselt üle 26 000 dollari.

2.2 Tänase päevani pole ükski rahvusvahelistest institutsioonidest (Rahvusvaheline Valuutafond, Maailmapank, WTO, RTO (ILO), ÜRO jne) võimeline piiramatult tegutsema demokraatliku ja ülemaailmse reguleeriva instantsina ning iseenda algatusel mahendama riikide ja sotsiaalsete kihtide majandusliku arengu ebavõrdsust.

2.3 Lisaks on arengumaad eriti just nõrga majanduskasvu perioodidel sunnitud läbi viima rahvusvaheliste institutsioonide poolt soovitatud ja nõutud strukturaal-majanduslikke kohanemismeetmeid, mis on nende jaoks raskustega jõukohased ja mis esmajärjekorras tabavad vaesemaid elanikkonna kihte. Struktuurimuutused ilma kohaste sotsiaalsete kaitsemeetmeteta on viinud väikseima sissetulekuga elanikkonna kihtide vaesuse, küsitavate elutingimuste ja ebakindluse kasvuni.

2.4 Viimaste aastate jooksul teravnesid lisaks sellele erinevused seadusliku maailmamajanduse ja kohaliku varimajanduse vahel. Ebaseaduslikes töösuhetes olevatel isikutel pole töötaja õigusi, isegi kui nad annavad panuse oma maa majanduslikku kasvu.

2.5 Sellest fenomenist puudutatud elanikkonna segmendis moodustavad naised enamuse ning on seetõttu kõige rohkem taolistes oludes ebavõrdses seisus. Arengumaades vaesuses elavad naistel ei puudu mitte ainult ligipääs kaupadele ja teenustele, vaid nad on sageli ka inimõiguste ja ühiskondlike ja majanduslike õiguste tõsiste rikkumiste ohvriks.

2.6 Just naisi puudutab vaesus, tööpuudus ja alakoormusega töötamine.

2.7 ÜRO eriorganisatsioonide ja organite erinevatel konverentsidel on välja töötatud arvukalt ettepanekuid meetmeteks, tegevusteks ja projektideks naiste toetuseks. Hiljuti võeti ÜRO millenniumi tippkohtumisel vastu kaks võtmedokumenti “millenniumi arengueesmärkide” kohta. Mõlemas dokumendis kuuluvad sugude võrdne kohtlemine ja naiste täielik kaasamine otsustusprotsessidesse, samuti haiguste ennetamise vajadus ja tervishoid olulisimate teemade hulka.

3. Euroopa institutsioonid ja meetmed soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamiseks

3.1 EÜL artikli 3 kohaselt toimib EL kõigi ettenähtud tegevuste – sealhulgas arengukoostöö – puhul selles suunas, et kõrvaldada ebavõrdsust ning edendada meeste ja naiste võrd- õiguslikkust.

3.2 Euroopa Liit ja selle liikmesriigid on allkirjastanud Pekingis 1995. a neljandal naiste konverentsil vastuvõetud avalduse ja tegevusplatvormi. Selles sõnastati ulatuslik strateegia kõigi võrdõiguslikkuse teel seisvate takistuste kõrvaldamiseks ja sätestati soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise põhimõte. Pekingis võetud kohustuste ja tegevusplatvormi toetamise otsese tagajärjena võeti vastu määrus (EÜ) nr 2836/98 soolise võrdõiguslikkuse küsimuste arengukoostöösse integreerimise kohta.

3.3 See õiguse instrument, mis oli jõus kuni detsembrini 2003. a, asendati uue määrusega kaheaastaseks perioodiks 2004–2006, mille eesmärgiks on “süvalaiendamine” koos naiste toetamise spetsiifiliste meetmetega tugevdamaks soolist võrdõiguslikkust ning rõhutades vaesusega võitlemisse antavat olulist panust. Selles nähakse samuti ette arengumaades riiklike ja erategevuste toetamine, mille eesmärgiks on võrdõiguslikkuse edendamine.

3.4 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus soolise võrdõiguslikkuse integreerimisemise kohta arengukoostöösse on oluline tugipunkt arengukoostöö meetmete jaoks. Prioriteetse ja olulise tegevusalana nimetatakse naiste võimalust kasutada ressursse ja teenuseid – eriti valdkondades nagu haridus, tööhõive ja osalemine poliitilises otsustusprotsessis – ning neid mõjutada. Dokumendis rõhutatakse ka sooliste ja ealiste statistikate vajadust selleks, et meetmete, uuringute, mõjuanalüüside jne jaoks töötataks välja ja levitataks uusi meetodeid.

4. Cotonou: osaluskontseptsioon ja sooküsimused

4.1 23. juunil 2000. a AKV maadega allkirjastatud Cotonou kokkulepe kujutab endast EL majandus- ja kaubanduspoliitikas pöördepunkti. Nimelt fikseeritakse selles esmakordselt mitteriiklike osalejate (non-state actors, NSA) kaasamine riiklike arengustrateegiate väljatöötamisse, mistõttu viimastele langeb oluline roll riiklike institutsioonide kõrval. Kokkuleppe NSA definitsioon hõlmab erasektorit, majanduslikke ja sotsiaalseid rühmi, kaasa arvatud ametiühinguorganisatsioonid ning kodanikuühiskond kõigis oma siseriiklikes vormides.

4.2 Kokkulepe näeb ette, et mitteriiklikke osalejaid informeeritakse koostööpoliitikatest ja -strateegiatest, koostöö prioriteetidest neid vahetult puudutavas valdkonnas ja poliitilisest dialoogist ning kuulatakse neid nendes küsimustes ära; et nad saaksid osa kohalike arenguprotsesside edendamise vahenditest ning et neid kaasataks neid puudutavates valdkondades ja sektorites strateegiate ja programmide läbiviimisse. Lisaks sellele tuleb neid toetada ja abistada nende võimaluste väljaarendamisel. Sel viisil tuleb tõsta nende pädevust, eelkõige strateegiliste liitude edendamise eesmärgil peetavate konsultatsioonide, mõttevahetuse ja dialoogi protsessi korraldamise, esindamise ja läbiviimise küsimuses.

4.3 Peale selle seab kokkulepe vastavalt kehtivale ühenduse poliitikale esiplaanile poliitika, kaubanduse ja arengu vahelise seose. Nii tugineb ka partnerlus alljärgneva viie samba vahelistele vastastikustele seostele: laiapõhjaline poliitiline mõõde, osaluskontseptsiooni edendamine, vaesusega võitlemise eesmärk, uue raamistiku loomine majandusliku ja kaubanduspoliitilise koostöö jaoks ja finantskoostöö reform.

4.4 Arengustrateegiad peavad lisaks sellele süstemaatiliselt silmas pidama meeste ja naiste võrdõiguslikkust, mis kujutab endast ühte kolmest kokkuleppe sõlmküsimusest (artiklid 8 ja 31).

4.5 Sellel taustal määrab Cotonou kokkulepe komiteele AKV maade majanduse ja sotsiaalsfääri huvigruppide eelistatud partneri rolli. Talle on sõnaselgelt pandud ülesanne konsulteerida kodanikuühiskonna organisatsioonidega.

5. Ühingute, VVO-de ja naisorganisatsioonide panus

5.1 Silmas pidades liidu osalust ja soolise vaatenurga küsimuses püstitatud juhteesmärke ning arvestades kokkuleppes komiteele omistatud tähendust, tuleb naiste erilist rolli ning nende kaasalöömist tsiviildialoogis Cotonou kokkuleppe raames täpsemalt valgustada.

5.2 Loomulikult ei saa AKV maade naisi vaadelda kui homogeenset rühma, kuivõrd nad elavad paljude erinevate riikide erinevates piirkondades. Sealjuures on tegemist põhimõtteliste erinevustega, mis puudutab religiooni, kultuurilist tausta, majanduslikku ja ühiskondlikku seisundit, sissetulekute suurust või elukeskkonda maal või linnas. Sellegipoolest tuleb otsida teid kaasamaks naisi Cotonou kokkuleppega evitatud osalusprotsessidesse, kusjuures üldistusi on siinkohal tõepoolest keeruline vältida.

5.3 Esimene probleem tekib tõsiasjast, et soolisuse küsimust nimetatakse “Mitteriiklike osalejate kaastöö põhimõtete ja heade tavade juhtnööride” konsultatsioonide ja arengudialoogis vaid möödaminnes. Ka dokument “Esialgne hinnang Cotonou kokkuleppe sätetele seoses mitteriiklike osalejate kaasamisega programmitöös” (23.1.2004) ei nimeta kvantitatiivseid ega kvalitatiivseid andmeid naiste osaluse kohta.

5.4 Võttes aluseks erinevatel foorumitel ja regionaalsetel seminaridel tõdetu, tundub ühingute, VVO-de ja naisorganisatsioonide osalus riiklike strateegiate väljatöötamisel senini olevat enamikel juhtudel vägagi kesine.

5.5 Tõenäoliselt haigutab väljaöeldud kavatsuste ja kokkuleppe deklaratsioonide ning nende tegeliku elluviimise vahel kuristik. Pigem kesised on ka naiste osaluse tõstmisele suunatud tegevused ja meetmed.

5.6 Loomulikult on olukorras, kus kodanikuühiskonnaga dialoogi loomine ja selle struktureerimine on juba iseenesest keeruline, veelgi keerulisem teha ruumi naistele. Veelgi enam, naiste osalust puudutavate kokkuleppe sätete rakendamise protsess on veel käimas, ja see hõlmab komisjoni, kelle roll saab meie arvamust mööda olema fundamentaalne, valitsuste toetust ja ka mitteriiklikke osalejaid, kelle potentsiaal, pädevus ja töökorralduse tase erinevad piirkonniti.

5.7 Osaluskontseptsiooni elluviimisel eesseisvad takistused on üldiselt võttes mitmekesised ja erinevat laadi. Muuhulgas sai ühes varasemas arvamuses (1) viidatud järgmistele punktidele: — kolmandate riikide enamike valitsuste äge vastupanu mitteriiklike osalejatega dialoogi alustamisele; ka seal, kus dialoog on ette nähtud, on mitteriiklike osalejate võimalused, mis de facto tähendavad programmide ja arengustrateegiate kindlaksmääramise mõjutamist, väga piiratud; — halduse suure tsentraliseerituse tõttu nimetatud riikides, mis üldiselt iseenesest ei soodusta mitteriiklike osalejate kaasalöömist, jäetakse ääremaadel elavad asjast puudutatud isikud, kelleni on eelkõige maakohtades niigi raske jõuda ning kes on ka kõige vaesemad, lihtsalt kõrvale; — mitteriiklike osalejate mõjusaks osavõtuks puuduvad täpsed reeglid ja normid; — mitmel juhul on kolmandate riikide kodanikuühiskond vaevu organiseerunud: sageli on põhiprobleemiks protsessis osalema kutsutud isikute võimete arendamine; — juurdepääs rahalistele vahenditele, mis on tihedalt seotud teabe leviku ja sellele juurdepääsuga. Kolmandate riikide mitteriiklikud osalejad kurdavad, et sageli ei toimu mingisugustki teabe levitamist ning menetlused krediitide andmiseks on – nagu mitteriiklikud osalejad on ka tõendanud – enamasti liiga mahukad ja keerulised.

5.8 Mis puudutab naiste osalemist, siis teravnevad nimetatud takistused objektiivsete tingimuste tõttu veelgi, mida ühelt poolt võib kanda sotsiaalmajanduslike, kultuuriliste ja religioossete tegurite arvele ja teisalt taandada sellele, et mitmed valitsused omavad piiratud arusaama põhiõiguste küsimusest üldiselt ning seda eriti just naiste õigustest.

5.9 Sellest perspektiivist lähtudes kutsub Cotonou kokkulepe üles austama inimõigusi, demokraatia ja õigusriikluse põhimõtteid kui partnerluse olulisi eesmärke ning näeb ette, et raskete rikkumiste korral tuleb võtta kasutusele kohaseid meetmeid ning teavitada nendest ka lepingupartnereid. Samamoodi oleks soovitav – ning komitee on sellele viidanud ka ühes varasemas arvamuses (AKV-EL partnerluse kokkulepe, 521/2002, Baeza SAN JUAN), et sätestataks nimetatud põhimõtete austamise täpsemad kriteeriumid.

6. Naised arenguprotsessides ja olulisimad tegevusvaldkonnad

6.1 Põhimõtteliselt on naiste kodanikuühiskonnas osalemise teema tihedalt seotud naise rolliga otsustamisprotsessis ja kogu arenguprotsessis. Seetõttu oleks asjakohasem näha asju laiemalt.

6.2 Naised ei saa mitte ainult arenguprotsessi olulise panuse anda, vaid nad peaksid arengu eelistest ja võimalustest ka kasu saama.

6.3 Sest just arengumaades ja eelkõige AKV riikides on naised ühiskonna nõrgaks lüliks ning kannatavad veelgi enam vaesuse ja puuduse all, just nimelt seetõttu, et neil puudub ligipääs ressurssidele ja nende kontrollile, mis võimaldaks neil parandada oma elutingimusi ning anda panus oma maa majandusarengusse.

6.4 Ressurssidele ja nende kontrollile ligipääs osutub seega vaesusega võitlemise ja perspektiivsete ning jätkusuutlike arenguprotsesside eelduslikuks tingimuseks. Mainima peab samuti, et naised osalevad majanduselus tavaliselt varimajanduse raames, mida makroökonoomilised struktuurimeetmed kõige vahetumalt mõjutavad.

6.5 Vaatamata Millenniumi arengueesmärkidele, mida liit toetas kavatsusega vähendada vaesust aastaks 2015 poole võrra, püsib oht, et mõlema poole läbirääkijaid huvitavad pelgalt poliitilised ja makromajanduslikud mõjud ning nad jätavad tähelepanuta läbirääkimistel kokkulepitud eesmärkide tagajärgede suurema ulatusega eesmärgid üksikute rahvastiku rühmadele. Tuleb toetada Euroopa Komisjoni algatusi järelvalveinstrumentide loomiseks selliste lepingute mõju hindamiseks.

6.6 Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni, FAO ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide poolt tuvastatud probleemvaldkondade hulgast – taotlemata siinkohal täiuslikkust – on võimalik välja filtreerida järgnevad prioriteetsed tegevusvaldkonnad:

— Haridus ja kutseõpe

On tõendatud, et hariduse ja kutseõppe toetamine ei paranda mitte ainult üksikisiku elu, vaid mõjutab positiivselt ka kohalikku kogukonda. Hariduse ja teiste majandus- ja ühiskonnavaldkondade vaheline vastastikune seos ning selle mõju (kooliharidusega) naiste rollile ilmneb mitmetest uurimustest, teaduslikest töödest ja statistikatest. Seetõttu on olulise tähtsusega, et kooliharidust ja kutseõpet pakutaks ka arengumaade maapiirkondades ja kõige ebasoodsamas olukorras olevatel aladel ning tagatud oleks nii naiste kui meeste tasuta juurdepääs koolidele. Ülemaailmselt ei käi veel tänagi 24 % algkooliealistest tüdrukutest koolis (poiste puhul on see määr 16 %). Arengumaades on 61 %-l meestest vähemalt algkooliharidus, seevastu naistest vaid 41 %-l.

— Juurdepääs ressurssidele

Naiste ligipääsu osas kapitalile, eriti võimaluses lihtsalt saada panga- ja mikrolaene, säästa ja tarbida kindlustusteenuseid, tuleb näha tungivat tegutsemisvajadust. Nimetatud instrumentide kohta teabe levitamine kuulub kesksete tegutsemisvõimaluste hulka. ÜRO on selles küsimuses esitanud juba mitmeid soovitusi, eriti mis puudutab naiste juurdepääsu rahalistele vahenditele. Lisaks tuleb majanduse ja maailmaturu kiireid muutusi silmas pidades kõigi toetusi puudutavate ressursside kõiki aspekte käsitleda spetsiifiliselt naiste vaatevinklist. Erinevused meeste ja naiste võimaluste osas pääseda ligi ja kontrollida majanduslikke ressursse, riiklikke hüvesid ja teenuseid, nagu ka maaomandit, on naistelt röövinud nende põhiõigused, nende majanduslikud võimalused, nende mõjukuse ja sõltumatu positsiooni poliitilistes ja muudes otsustusprotsessides.

— Tööhõivealased meetmed

Vaatamata mõningatele edusammudele naiste tööturule kaasamisel ei saa AKV maades rääkida õiglaste palkadega ametlikule tööturule pääsemisel võimaluste võrdsusest. Arengumaades pakub varimajandus naistele kõige suuremaid teenimis- ja töötamisvõimalusi. Paljudes AKV maades on töökohtade kaotamise all kannatanud eelkõige naised ning sageli on naiste saatuseks jääda töötuks või teha õigusliku kaitseta tööd, töötada varimajanduses või küsitavates töötingimustes sageli elatusmiinimumist väiksema töötasu eest. Mikrolaenude kättesaadavaks muutmine mikroettevõtluse soodustamiseks, maaomandi võimaldamine on enamiku meeste ja naiste jaoks elamisväärse elu tagamiseks otsustava tähtsusega. ÜRO Toidu ja Põllumajanduse Organisatsiooni (FAO) andmetel praktiliselt ei võimaldata arvukates arengumaades naistele seda õigust. Viies Aafrika riigis krediitide andmist käsitlev uurimus näitas, et 10 % väikepõllumeestele mõeldud krediitidest maksti välja naistele – ning ülejäänud 90 % meestele.

— Naised ja tervis

Reproduktiivne tervis ja naise üldine õigus tervisele ei ole paljudes arengumaades levinud mõisteteks ning sellel on vägagi negatiivsed tagajärjed mitte ainult naistele, kes taluvad eluohtlikke riske, vaid ka ühiskonnale tervikuna. Raskused HIV/AIDS-i ravimisel ja ennetamisel ning haiguste leviku tagajärjed arvukate riikide majandusele ja ühiskonnale tervikuna – eelkõige Subsahara-Aafrikas – on näiteks olukorra tõsidusest.

Mehe ja naise vahelised seksuaalsed ja bioloogilised erinevused peegelduvad ka tervishoius ja keha eest hoolitsemises. Naistele pandud rollid nagu ka nende staatus ei ole vastavuses nende vajadusega pääseda ligi tervishoiuteenustele ja ravimitele ning eiravad lisaks sellele nendele pandud ühiskondlikku vastutust. Naiste spetsiifilistele vajadustele pühendatakse äärmiselt vähe tähelepanu, mis mõjutab naiste elukäike tervikuna. Olukord on veel dramaatilisem riikides, kus sotsiokultuuriline keskkond pigem õigustab naiste suhtes asetleidvat füüsilist, psüühilist ja seksuaalset vägivalda.

— Igasuguse naistevastase vägivallaga võitlemine

Naistevastase vägivallaga võitlemine, isegi probleemi suuruse määratlemine, on üks keerulisemaid ettevõtmisi, kui mõelda ka lääneriikides vaevu avalikkuse ette toodavale teemale – koduvägivalla fenomenile, suguorganite vigastamisele või inimkaubandusele. Viimatinimetatud probleem, millega seisavad vastamisi eriti naised ja tüdrukud, näib pidevalt kasvavat. Sageli väga noored ohvrid satuvad seksuaalse orjuse ja muud liiki sunnitöö küüsi. Sõdadest ja konfliktidest räsitud maades elavad naised puutuvad eriti kokku inimõiguste igat liiki rikkumisega.

7. Soovitused

7.1 Ülaltoodu valguses saab selgeks, et eesmärke naiste toetamiseks ja kasutusele võetavaid meetmeid tuleb määratleda selgemalt ja otsustavamalt, kui Euroopa Liit tõepoolest soovib naiste ja vaeste inimeste elutingimusi positiivselt mõjutada. Loobuda ei saa aga eelkõige suurema tähelepanu pööramisest taolistele kohandamispoliitikatele, mille mõju on asetanud halvemasse olukorda naised ja nõrgemad elanikkonnarühmad üldiselt. Tuleb selgitada selliste poliitikate eeliseid, mis eksisteerivad ka nende elanikkonnarühmade suhtes.

7.2 Sellega seoses on komitee seisukohal, et EL ja kolmandate riikide – eriti AKV riikide – vahel sõlmitud kaubanduskokkulepetele hinnangut andes tuleb eraldi analüüsida ka nende toimet vaeseimatele elanikerühmadele ja soolise võrdõiguslikkuse küsimustele.

7.3 Soolise võrdõiguslikkuse ja naiste “empowerment'i” eest välja astuvate ühenduste ja valitsusväliste organisatsioonide tugevdamise vahendid on põhimõttelise tähtsusega arengumaade majanduslike, sotsiaalsete ja poliitiliste eelduste ulatuslikuks parendamiseks ning sotsiaalse edu ja jätkusuutliku majanduskasvu konsolideerumiseks.

7.4 Selles valguses on vaja mitte ainult ulatuslikumalt kaasata kodanikuühiskonnas aktiivselt tegutsevaid naisi, vaid luua ka põhieeldused naiste tegelikuks kaasalöömiseks, nende kõrgemalt hindamiseks ja edutamiseks, et naistel oleks meestega võrdsel määral võimalik osa saada oma maa arengust. Naiste rolli tugevdamine osalemisprotsessis on oluline faktor neile otsuste tegemise volituste andmiseks.

7.5 Kõige tähtsam eeldus on igal juhul, et naistele tagatakse võrdne juurdepääs haridusele. Seda silmas pidades on oluline edendada kõiki programme ja projekte, mille eesmärgiks on seda saavutada, alustades põhilisest kirjaoskusest kuni arvutioskuse ja naiste organisatsioonide võrgustikeni, mis on määrava tähtsusega naiste rolli suurendamise tagamisel riigi arengus.

7.6 Komisjoni poolt algatatud detsentraliseerimisprotsessi raames omandavad dokumendis “Mitteriiklike osalejate kaastöö põhimõtete ja heade praktikate juhised (24.2.2002)” nimetatud delegatsioonid erilise tähtsuse. Nad omavad laia mänguruumi sobivate vahendite valikul ja hoolitsevad mitteriiklike osalejate võimalikult suure kaasamise eest. Juhistest ei leia küll konkreetseid soovitusi naisorganisatsioonide osalemise ja rolli kohta, kuid komitee arvates võivad delegatsioonid etendada olulist osa naisühenduste individuaalsuse kujundamisel ja nende kaasamisel tsiviildialoogi, nende võrgustikuks ühendamisel ja strateegia väljatöötamisel naiste potentsiaali suuremaks ärakasutamiseks. Delegatsioonidele tuleb panna eriline vastutus “soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise” edendamisel ja vähemalt üks delegatsiooni esindaja asjaomastes välisbüroodes peaks läbima erikoolituse soolise võrdõiguslikkuse küsimustes.

7.7 Erilist tähelepanu tuleb seetõttu pöörata informatsiooni hankimisele olemasolevate naisorganisatsioonide mahu ja liigi kohta, kuna sellekohane teave tihti puudub. Komitee saab osutada abi, leidmaks üleeuroopalisi ühendusi ja organisatsioone, kes astuvad välja naiste toetamise ja kaasamise eest AKV riikides.

7.8 Siseriiklikke strateegiaid käsitlevates dokumentides peaks olema ette nähtud nii naiste osalus toimetamisel kui ka meetmed ja tegevused naisühenduste tugevdamiseks. Komitee on arvamusel, et komisjon peab selles osas oma mõju maksma panema. Komitee kutsub komisjoni üles looma eelarves AKV riikide kodanikuühiskonna naisorganisatsioonide jaoks omaette rea.

7.9 Põhimõtteliselt tuleks luua otsekanaleid naisorganisatsioonidele seoses mitteriiklike osalejate toetuste saamise eelduste ja rahalistele vahenditele ligipääsuga.

7.10 Cotonou kokkuleppe raames loodud koolitusmeetmed kohalikul tasandil tegutsevate naisorganisatsioonide ja -ühenduste jaoks võivad osutuda nimetatud kokkuleppe elluviimisel kasulikuks instrumendiks.

7.11 Selles valguses toetab komitee seminaride korraldamist AKV riikides naiste staatuse ja osalusega seotud küsimuste väljaselgitamisel ja käsitlemisel.

7.12 Komitee jälgib naisdelegatsioonide tasakaalustatud osalemist tema poolt korraldatud seminaridel ja kohtumistel AKV riikide ning kolmandate riikide naiste ja ühendustega.

7.13 Komitee kavatseb 2005. aasta esimesel poolel korraldada AKV riikide naiste ja kodanikuühiskonna organisatsioonidega konverentsi, pidades silmas järgmisi eesmärke: naiste suurem osalemine otsustusprotsessides, takistuste väljaselgitamine ning strateegiate väljatöötamine otsustusprotsessides osalevate naiste seisukohtade alusel.

Brüssel, 15. september 2004 Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee president Roger BRIESCH

(1) Kodanikuühiskonna roll Euroopa arengupoliitikas (REX 097/2003)