ET

Brüssel 24.5.2006

KOM(2006) 253 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Euroopa Ühenduse toetusmeetmete kontseptsioon julgeolekusektori reformi valdkonnas

{SEC(2006) 658}

SISUKORD

1. Sissejuhatus (...)3

2. Põhjendused ja üldised eesmärgid (...)4

3. Julgeolekusüsteem ja selle reform (...)4

3.1. Julgeolekusüsteemi reformimise vajadus (...)4

3.2. Julgeolekusüsteem ja selle reform (...)5

4. Euroopa Ühenduse toetus julgeolekusüsteemi reformile (...)6

4.1. Tegevusvaldkonnad (...)6

4.2. EÜ toetuse põhimõtted julgeolekusüsteemi reformiks (...)7

4.3. EÜ roll ja tugevus julgeolekusüsteemi reformi toetamisel (...)8

5. ELi toetus julgeolekusüsteemi reformile tulevikus (...)9

5.1. EÜ soovitused ELi toetusmeetmete tugevdamiseks julgeolekusüsteemi

reformi valdkonnas (...)9

5.2. Soovitus EÜ osatähtsuse suurendamiseks julgeolekusüsteemi

reformi toetamisel (...)10

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Euroopa Ühenduse toetusmeetmete kontseptsioon julgeolekusektori reformi valdkonnas

1. Sissejuhatus

Euroopa Liit tugevdab välistegevuse kaudu oma rolli ülemaailmse haardega partnerina, kes töötab selle nimel, et edendada oma ühisväärtusi, milleks on inimõiguste ja põhivabaduste austamine, rahu, demokraatia, hea valitsemistava, meeste ja naiste võrdõiguslikkus, õigusriik, solidaarsus ja õigus. Need ühisväärtused on ka julgeolekusektori reformi aluseks. [1] Vägivaldsete konfliktide ärahoidmine ja lahendamine, terrorismivastane võitlus ja riigi haavatavuse küsimused on osa Euroopa Liidu jõupingutustest ebakindluse vähendamisel ja vaesuse kaotamisel, millega ühtlasi aidatakse kaasa aastatuhande arengueesmärkide, jätkusuutliku arengu ja ülemaailmse julgeoleku saavutamisele.

Rahvusvaheline üldsus ja Euroopa Liit leiavad, et julgeolekusektori ehk teisisõnu julgeolekusüsteemi reformil, mis võtaks arvesse julgeolekusüsteemi mitut sektorit hõlmavat iseloomu, on konfliktide ärahoidmisel ning rahu ja demokraatia ülesehitamisel üha tähtsam ülesanne ning lisaks aitab see kaasa jätkusuutlikule arengule. Julgeolekusektori reform hõlmab nii selliste asutuste reformi, kelle ülesanne on tagada kodanike julgeolek, kui ka selliste riigi institutsioonide reformi, kes vastutavad eespool osutatud asutuste juhtimise ja järelevalve eest. Seega ei piirdu julgeolekusüsteemi reform mitte ainult üksikute teenistuste (sealhulgas sõjavägi, politsei, õiguskaitseasutused jne) tõhususe parandamisega, vaid see hõlmab kogu julgeolekusüsteemi toimimist, olles avaliku sektori juhtimisreformi poliitika ja strateegia osa. Seega tuleb julgeolekusüsteemi reformi vaadelda kui terviklikku protsessi, millega tugevdatakse kõigi kodanike julgeolekut ning lahendatakse juhtimispuudujääke. See tähendab, et julgeolekusektorit tuleb vaadelda avaliku sektori kontekstis ning eelarvevahendite jaotamisel ja riigi institutsiooniliste struktuuride raames tuleks seda käsitleda olulise, kuid tasakaalustatud osana. Kuigi julgeolekusektori reformi mõned eesmärgid võivad olla lühiajalised, peab kogu reformiprotsess olema siiski pikaajaline ning rajanema riigi omavastutusel.

Euroopa Liidu jaoks ei ole julgeolekusektori reform uus tegevusvaldkond. Juba mitu aastat on see olnud ELi integratsiooni, laienemise ja välisabi oluline osa. Ühenduse vahendite kaudu on Euroopa Liit toetanud reforme partnerriikides ja maailma eri piirkondades ning väga mitmete poliitikavaldkondade raames. Need hõlmavad poliitikat ja vahendeid, mis kuuluvad arengukoostöö, laienemise, stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi, Euroopa naaberriikide poliitika, konfliktide ärahoidmise ja kriiside ohjamise, demokraatia ja inimõiguste ning vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala välismõõtme valdkondadesse.

Hiljuti tugevdas Euroopa Liit oma suutlikkust toetada julgeolekusüsteemi reformi ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) raames, mida on kirjeldatud Euroopa julgeolekustrateegias. [2] Selliselt saavad Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika missioonid ja ühenduse meetmed julgeolekusüsteemi reformimise valdkonnas teineteist täiendada, eelkõige kriisiolukorras või kriisijärgses olukorras olevates riikides. Lisaks toetavad mõned ELi liikmesriigid julgeolekusektori reformi aktiivselt kahepoolsel alusel. Kõiki kolme sammast hõlmava julgeolekusektori reformimiseks on seega vaja ühtset ja ühist ELi kontseptsiooni, mis aitaks kaasa tõhusamale ELi välistegevusele kõnealuses valdkonnas; seda seisukohta on väljendanud ka liikmesriigid ja komisjon. Käesolev kontseptsioonidokument on Euroopa Komisjoni panus selgemasse ja paremini integreeritud ELi poliitikaraamistikku, et reformida julgeolekusüsteemi.

2. Põhjendused ja üldised eesmärgid

Käesolevas dokumendis kehtestatakse põhimõtted ja normid Euroopa Ühenduse osalemiseks julgeolekusüsteemi reformis. See dokument tugineb olemasolevatele toetusmeetmetele eri riikides ja piirkondades, asjaomastele poliitikaraamistikele, mille alusel Euroopa Ühendus julgeolekusüsteemi reformi toetab, ning põhjendustele, miks julgeolekusüsteemi reform on ühenduse toetusmeetmete oluline osa. Poliitikaraamistik aitab tagada ühenduse sellise tegevuse parema koordineerimise ja strateegilise lähenemisviisi, mis kuulub erinevate poliitikameetmete alla, tõdedes, et julgeolekusüsteemi reformi tuleb käsitleda kõikehõlmava küsimusena, mis ulatub kõikidesse ELi välisabi valdkondadesse. Lisaks üritatakse kontseptsioonis määratleda ühenduse rolli julgeolekusüsteemis ELi välistegevuse laiemas raamistikus, et tagada Euroopa Ühenduse tegevuse, ÜVJP/EJKP raames toimuva ELi tegevuse ja liikmesriikide kahepoolse tegevuse vastastikune täiendavus. Eesmärgiks on seatud, et käesolev kontseptsioon ja ELi EJKP toetusmeetmete kontseptsioon julgeolekusektori reformimiseks, milles lepiti kokku Ühendkuningriigi eesistumise ajal, [3] täiendaksid teineteist ning et need ühendataks ühtsesse ELi julgeolekusektori reformi kontseptsiooni.

3. Julgeolekusüsteem ja selle reform

3.1. Julgeolekusüsteemi reformimise vajadus

Euroopa Ühenduse puhul ei piirdu julgeolek mitte ainult riigi territoriaalse või konkreetse režiimi julgeolekuga, vaid see hõlmab riigi ja selle kodanike välis- ja sisejulgeolekut. Seega on eesmärgiks inimeste turvalisus (vabadus puudusest ja hirmust ning vabadus tegutseda enda nimel), [4] millega kodanike julgeolek seatakse kesksele kohale, täiendades seega riigi julgeolekut. Kodanikud peaksid saama loota sellele, et riik on suuteline säilitama rahu ja tagama riigi strateegilised julgeolekuhuvid, tagades ühtlasi kodanike elu, vara, poliitiliste ja sotsiaalsete õiguste kaitse. Riik peab olema suuteline kaitsma kodanikke vägivaldsete konfliktide ja terrorismiga kaasneva ebakindluse eest ja tagama, et kõnealused ohud ei kahjustaks õigusi ega institutsioone. Käesolev kontseptsioonidokument keskendub nendele aspektidele, mille eesmärk on tagada rahu, kaitsta elu ja tervist, tagada seadustest kinnipidamine ning järelevalve õigussüsteemi ja asjaomaste täidesaatvate asutuste demokraatlike institutsioonide kaudu.

Ülepaisutatud ja alatasustatud regulaarsõjavägi, erijõud, õigusaktidega vastuolus tegutsevad turvafirmad, õigusliku iseseisvuse, staatuse ja ressursside puudumine, võimekuse, õigusliku pädevuse ja mõnikord ka poliitilise tahte puudumine parlamentides julgeolekuteenistuste usaldusväärsuse tagamisel, inimõiguste rikkumine politsei ja kaitsejõudude poolt, riigi karistamatus ja suutmatus kaitsta elanikkonda terrorirünnakute eest – need on vaid mõned küsimused, mis ELi partnerriikides tuleb lahendada, kuna need takistavad ühiseid jõupingutusi jätkusuutliku arengu saavutamisel. Kodanike õigused on kõige haavatavamad sellise riigi riigiasutuste poolt, kus puudub tõhus kodanikuühiskond ning kus seepärast on demokraatia nõrk või olematu. Need küsimused mõjutavad oluliselt piirkondade stabiilsust ja rahvusvahelist üldsust tervikuna. Sõjavägi on ainult üks võimalus elanikkonna julgeoleku tagamiseks. Politsei ja sandarmeeria, kohtud ja vanglasüsteemid on julgeoleku seisukohast samuti olulised, kuna tagavad riigis avaliku korra. Lisaks aitavad julgeoleku tagamisele kaasa demokraatlikud järelevalveorganid (parlamendid, ombudsmanid, jne) ja õigussüsteem, jälgides, et võimu ei kuritarvitataks, ja tagades poliitika täideviimise vastavalt antud volitustele. Järelevalvet võivad teostada ka kodanikuühiskonna institutsioonid (kodanike järelevalve ja kaebuste läbivaatamise komisjonid), lisaks saavad survet avaldada valitsusvälised organisatsioonid ja uuriv ajakirjandus.

3.2. Julgeolekusüsteem ja selle reform

OECD arenguabikomitee mõiste [5] kohaselt moodustavad julgeolekusüsteemi kõik riigi institutsioonid ja muud üksused, kelle ülesanne on tagada riigi ja selle kodanike julgeolek.

Peamised julgeolekujõud, sealhulgas õiguskaitseasutused: relvajõud, politsei, sandarmeeria, poolsõjalised jõud, presidendivalve, luureteenistused, rannavalve, piirivalve, tolliasutused, reserv- ja kohalikud julgeolekuüksused.

Julgeoleku korraldamise ja järelevalveasutused: parlament/seadusandja; valitsus/täidesaatja, sealhulgas kaitse-, sise-, ja välisministrid, riigi julgeoleku nõuandvad asutused, tavapärased ja traditsioonilised ametiasutused, finantsjuhtimise asutused ning kodanikuühiskond, sealhulgas ajakirjandus, ülikoolid ja valitsusvälised organisatsioonid.

Õigusasutused: justiitsministeeriumid, vanglad, kriminaaluurimis- ja jälitusteenistused, kohtunikud (kohtud ja tribunalid), rakendusõiguse teenistused (kohtutäiturid ja -valvurid), muud tavapärased ja traditsioonilised õigussüsteemid, inimõiguste komisjonid, ombudsmanid jne.

Mitteregulaarsed julgeolekujõud: vabastusarmeed, partisanirühmitused, ihukaitseüksused, erakapitalil põhinevad turvafirmad jne.

Julgeolekusüsteemi reform tähendab julgeolekusüsteemi muutmist, hõlmates kõiki eespool nimetatud jõudusid, nende ülesandeid, vastutust, tegevust ning nendevahelist koostööd, et süsteem toimiks kooskõlas demokraatlike normide ja hea valitsemistava põhimõtetega ning aitaks seega kaasa hästi toimiva julgeolekuraamistiku saavutamisele. Euroopa Ühenduse eesmärk on kaasa aidata hea valitsemistava, demokraatia, õigusriigi ja inimõiguste kaitse tugevdamisele ja riigi ressursside tõhusamale kasutamisele. Selles suhtes on tsiviilkontroll ja parlamendi järelevalve julgeolekusüsteemi reformi olulisemad aspektid.

4. Euroopa Ühenduse toetus julgeolekusüsteemi reformile

4.1. Tegevusvaldkonnad

Euroopa Ühendus (EÜ) toetab julgeolekusüsteemide reforme enam kui 70 riigis, kasutades selleks nii geograafilisi kui ka temaatilisi programme. [6] See hõlmab julgeolekusüsteemide reformimise toetusmeetmeid Ida-Euroopas, Põhja- ja Lõuna-Kaukaasias, Lääne-Balkanil, Aafrikas, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikides, Vahemere lõunapiirkonna riikides, Lähis-Idas, Ladina-Ameerikas ja Aasias.

EÜ on toetanud julgeolekusüsteemide reforme suhteliselt stabiilsetes riikides ja piirkondades, üleminekuriikides, pikaajalise demokratiseerimisprotsessiga riikides, aga ka vahetult konfliktijärgses olukorras ning pikaajalises rahu- ja ülesehitamisprotsessis olevates riikides. [7] Lisaks hõlmab see õiguskaitse- ja õigusasutuste ning julgeolekusüsteemi korraldamise ja järelevalvega tegelevate riigiasutuste reformimisele suunatud abi. Lisaks on palju tegevusalasid, mille eesmärk on tugevdada tsiviilkontrolli ja demokraatlikku juhtimist avalikus sektoris ning inimõiguste austamist, mis samuti hõlmab julgeolekusektorit ja aitab seega kaudselt kaasa julgeolekusektori reformile. Siia kuulub ka EÜ abi piirkondlikele ja allpiirkondlikele organisatsioonidele julgeolekusektoriga seotud tegevuse arendamiseks ning rahu- ja julgeolekuvaldkonna reformide elluviimiseks, mis samuti mõjutavad positiivselt julgeolekureformi riiklikul tasandil.

Mitmed meetmed ja strateegiad on selle valdkonna toetamiseks asjakohased. Kuigi julgeolekusüsteemi reformimise toetusmeetmete põhimõtted peaksid olema samad iga selleks otstarbeks antava toetuse puhul, võivad lähenemisviisid ja rakendamine siiski erineda, sõltuvalt poliitilistest raamistikest ja riigist. [8] OECD/arenguabikomitee raames on ELi liikmesriigid ja Euroopa Ühendus aidanud välja töötada julgeolekureformi toetusmeetmete suuniseid “Julgeolekusüsteemi reform ja selle juhtimine,” [9] mis on eelkõige normide, põhimõtete ja tegevusjuhiste seisukohast oluline EÜ osalemiseks kõnealuses valdkonnas.

Ametliku arenguabi laiendamine julgeolekuvaldkonda, mis otsustati OECD/arenguabikomitee kõrgetasemelisel kohtumisel märtsis 2005, tähendab, et arengukoostöö fondidest on võimalik rahastada suuremat hulka julgeolekusüsteemi reformi eri tegevusvaldkondi. See hõlmab julgeolekusüsteemi reformi kõiki tsiviilaspekte, tegevusvaldkondi, mis on seotud reformi sõjaliste osade demokraatliku ja tsiviilkontrolliga, sealhulgas kaitseküsimuste finants- ja halduskorraldusega. [10]

EÜ toetust antakse tihedas koostöös riiklike, piirkondlike ja rahvusvaheliste osalejatega, sealhulgas ÜRO, Euroopa Nõukogu ja OSCEga, et tagada jätkusuutlik ja riigi omavastutusel toimuv muutumisprotsess. Jätkusuutliku reformi tagamisel on riiklike huvirühmade poliitiline kaasamine keskse tähtsusega. Seepärast tuleb alati tagada riigi omavastutus kogu reformiprotsessi eest, samuti erinevate riiklike kui ka piirkondlike huvirühmade kaasamine. Poliitiline dialoog kolmandate riikidega on samuti oluline vahend Euroopa Liidu ja partnerriikide vaheliste ühiste eesmärkide ja tegevusprioriteetide kokkuleppimiseks. Lisaks aitaks nn nõrkades riikides [11] OECD/arenguabikomitee rahvusvahelise kaasamise põhimõtete rakendamine nii ühenduse kui ka liikmesriikide poolt tugevdada ja luua raamistiku julgeolekusüsteemi reformimiseks sellistes riikides.

4.2. EÜ toetuse põhimõtted julgeolekusüsteemi reformiks [12]

Julgeolekusüsteemi reform:

· peaks olema riiklikul/piirkondlikul tasandil toimuv reform, mille eesmärk on tugevdada head valitsemistava, demokraatlikke norme, õigusriiki ja inimõiguste austamist kooskõlas rahvusvaheliselt kokkulepitud normidega; [13]

· peaks keskenduma hästi toimiva julgeolekusüsteemi peamiste nõuete täitmisele, sealhulgas riikliku julgeolekukontseptsiooni väljatöötamisele, julgeolekuasutuste tegevuspõhimõtete ja hea valitsemistava määratlemisele, tagades seejuures, et kui moodustuvad elukutselised julgeolekujõud, oleksid need vastutavad tsiviilvõimude ees ning samas suutelised täitma nendele pandud ülesandeid;

· peaks olema raamistik riikide ja nende kodanike erinevate julgeolekuküsimuste lahendamiseks, rajanema sootundlikul ja mitut sektorit hõlmaval lähenemisel ning olema suunatud nn võtmesektorite reformivajadustele. See hõlmab ülesannete jaotamist erinevate teenistuste ja institutsioonide vahel, arvestamist kodanikuühiskonna ning muude mitteriiklike võimustruktuuridega riikliku julgeolekusüsteemi reformi väljatöötamisel ja rakendamisel (näiteks traditsiooniline õigussüsteem teatavates ühiskondades);

· peaks tuginema samadele usaldusväärsuse ja läbipaistvuse põhimõtetele, mida kohaldatakse avalikus sektoris, eelkõige paremale juhtimisele, suurendades tsiviilühiskonna ja parlamendi järelevalvet julgeolekuprotsessi üle;

· peaks tuginema poliitilisele dialoogile partnerriikidega, käsitledes inimõigusi, arengu- ja julgeolekuküsimusi, ning seda tuleks ellu viia koostoimes teiste õigusaktidega.

4.3. EÜ roll ja tugevus julgeolekusüsteemi reformi toetamisel

EÜ eesmärk on luua julgeolekusüsteemi reformimisel lisaväärtust, võttes arvesse järgmisi asjaolusid.

· Komisjoni riigiülene iseloom ja kogemused demokraatia, inimõiguste ja riigi ülesehitamise edendamisel, sealhulgas keerulistes olukordades tegutsemise kogemused annavad komisjonile võimekuse selliseks tegevuseks, milleks teised osalejad, kaasa arvatud kahepoolsed rahastajad, ei oleks võimelised.

· EÜ globaalne haare võimaldab komisjonil vajaduse korral tegutseda peaaegu igas maailma piirkonnas ning toime tulla erinevates olukordades.

· EÜ delegatsioonide pikaajaline kohalolek tähendab, et EÜ suudab anda pikaajalist toetust nii julgeolekusüsteemi reformimise riikliku dialoogi kui ka julgeolekureformi protsessi erinevate aspektide küsimustes.

· Arengupoliitika sidususe tagamine, eelkõige olukordades, kus EÜ poliitikal on oluline mõju arenguriikidele. Kuna julgeolek, areng, juhtimine, sealhulgas demokraatlikud põhimõtted, õigusriik, inimõigused ja institutsioonilise võimekuse loomine on omavahel tihedasti seotud, on ühtne lähenemisviis julgeolekusüsteemi reformi edukuse ja piiratud rahaliste vahendite seisukohast väga oluline mitte ainult ühenduse ja liikmesriikide, vaid ka partnerriikide tasandil.

· Lai vahendite valik – EÜ toetusmeetmed julgeolekusüsteemi reformiks on tavapärase välisabi ja Euroopa Liidu poliitilise dialoogi osa. EÜ meetmete kooskõlastamise võimalus poliitikavahendite ja finantsinstrumentide kaudu on julgeolekusüsteemi reformi oluline eelis.

· EÜ saab kasutada liikmesriikide väga erinevaid kogemusi julgeolekusüsteemi reformimisel. Enamikus uutes liikmesriikides on toimunud väga põhjalik julgeolekusektori reform, kuna valitsemisrežiim on asendunud ning loodud on demokraatlikud organisatsioonid ja õigusriik.

· Võimalus EÜ meetmeid kooskõlastada ja nende ühtlustamist üleminekuolukordades lihtsustada, seostades kriisijärgse taastamise ja pikaajalise arengu, käsitledes konflikti algpõhjusi ning tagades kooskõlastamise ja vastavuse ÜVJP/EJKP raames võetavate ELi, liikmesriikide, muude piirkondlike ja mitmepoolsete organisatsioonide ja kohaliku tsiviilühiskonna meetmetega, on julgeolekusüsteemi reformimise oluline eelis. Sellega saab reformi konfliktijärgsetes olukordades kiirendada. Lisaks tuleb reformi käigus arvesse võtta integreeritud üleminekustrateegiaid, sealhulgas selgeid seoseid julgeolekusüsteemi reformi toetusmeetmete ja endiste võitlejate desarmeerimise, demobiliseerimise ja taasintegreerimise toetusmeetmete vahel.

5. ELi toetus julgeolekusüsteemi reformile tulevikus

5.1. EÜ soovitused ELi toetusmeetmete tugevdamiseks julgeolekusüsteemi reformi valdkonnas

Julgeolekusektori reform on ELi laienemise lahutamatu osa, eelkõige kandidaatriikide puhul. Lisaks on see arengukoostöö ja kolmandatele riikidele antava välisabi oluline osa. Uued välisabivahendid, mis on kõik EÜ julgeolekusüsteemi reformi toetuse seisukohast olulised, võimaldavad ühendusel abiandmist edaspidi suurendada. [14] Ühendus peaks rohkem keskenduma julgeolekusüsteemi reformi juhtimise aspektidele, sealhulgas parlamendi järelevalve, õigusliku iseseisvuse ja meediavabaduse tugevdamisele, ja kasutama selleks terviklikumat lähenemist, osaledes kooskõlastatud toetuse andmises julgeolekusüsteemi reformi eri sektoritele. See aitab omakorda kaasa EÜ toetuse paremale rakendamisele kõnealuses valdkonnas, mille tulemusena paraneks ELi toetuse kooskõlastamine ja terviklikkus. Selle saavutamiseks tuleb aga julgeolekusüsteemi reform selgemini integreerida riiklikesse ja piirkondlikesse strateegiadokumentidesse, tegevuskavadesse ning muudesse koostöövormidesse partnerriikidega.

Euroopa Liidu pikaajaline osalemine julgeolekusüsteemi reformimisel tuleb tagada ühenduse programmide ja liikmesriikide kahepoolse abi kaudu. Lühiajaline ja keskpikk osalemine aitavad pikaajalisi vahendeid aga käivitada ja täiendada. Stabiliseerimisvahend suurendaks ühenduse võimet kiiresti tegutseda ja pakuks lühiajalises perspektiivis enam paindlikkust osalemiseks maailma eri paikades. EJKP missioone kasutatakse sageli julgeolekusüsteemi reformi algetappide toetamisel kriisiolukorras või kriisijärgses olukorras olevates riikides ning siis, kui lisatakse uusi ELi toetusmeetmete valdkondi (näiteks sõja- ja jälitustegevuse reform). Julgeolekusüsteemi reformiks antava ELi toetuse konsolideerimiseks tuleb Euroopa Liidul esmalt tagada ühenduse ja liikmesriikide kahepoolse abi parem koostoime ning teisalt EJKP raames tehtavate missioonide ning ühenduse ja liikmesriikide meetmete tõhusam kooskõlastamine.

Euroopa Liidule tervikuna on oluline kasutada reformiprotsessis kõikehõlmavat ja pragmaatilist lähenemisviisi, et tagada õigeaegne, hästi kooskõlastatud ja asjakohane abi tervikprotsessi ja selle osade jooksul. Kogu protsessi ühised strateegilised analüüsid ja vajaduste hindamine [15] ning kõikehõlmav kavandamine, kui need on asjakohased, tagavad ühtsema ja paremini kooskõlastatud tegevuse. Tõhusa toetuse pakkumiseks tuleb vahetada teadmisi ja kaasata liikmesriikides eri valdkondade eksperte, kelle teadmisi saaks kasutada julgeolekusüsteemi reformi erinevates valdkondades.

Lähtudes poliitilisest dialoogist partnerriigiga, tuleb Euroopa Liidul tagada toetuse vastavus riiklike huvirühmade vajadustele ja soovidele ning selle andmine kooskõlas kogu reformiprotsessi poliitilise kontekstiga. Kodanikuühiskonna tegevus, saamata selleks valitsuselt eelnevat nõusolekut, aitab samuti kaasa järelevalve parandamisele julgeolekusektori üle. Lisaks tuleks analüüsida, milline EÜ meede oleks konkreetses olukorras kõige kohasem, täiendaks olemasolevaid programme kõige paremini ja pakuks julgeolekusüsteemi reformiks antava rahvusvahelise toetuse seisukohast lisaväärtust. Järgmine oluline samm oleks põhjalike rakendusjuhiste väljatöötamine.

ELi tegevust tuleb samuti kooskõlastada välisosalejate tegevusega. Julgeolekusüsteemi reformi rakendamise raamistikud OECDs/arenguabikomitees, milles osaleksid aktiivselt komisjon, liikmesriigid ja teised abiandjad (näiteks Kanada, Ameerika Ühendriigid, Jaapan, Norra ja Šveits), aitaksid kaasa abiandjate paremale koordineerimisele ja võimaldaksid abiandjatel teineteise abi paremini täiendada.

Tõhusa mitmepoolsuse edendamisel tuleb saavutada hea kooskõlastatus ja koostöö ÜRO ja muude rahvusvaheliste organisatsioonidega, sealhulgas piirkondade ja allpiirkondade organisatsioonidega, näiteks OSCE ja Aafrika Liiduga ning kodanikuühiskonnaga. See näitab, et need on Euroopa Liidu jaoks olulised partnerid ja huvirühmad, kellega töötatakse välja julgeolekusüsteemi reformi lähenemisviisid ja programmid ning kelle kaudu viiakse need ka ellu. Suutlikkuse suurendamine piirkondade ja allpiirkondade tasandil on seepärast samuti julgeolekusüsteemi reformi toetamisel tulevikus keskse tähtsusega.

5.2. Soovitus EÜ osatähtsuse suurendamiseks julgeolekusüsteemi reformi toetamisel

Poliitika- ja programmidialoogi tugevdamine

· Tõhusama ja terviklikuma poliitika- ja programmidialoogi tagamine partnerriikide huvirühmadega, tuues poliitikadialoogi rahvusvahelised julgeolekusüsteemi reformi standardid [16] ja EÜ toetuse põhimõtted, leppides valitsuse ja valitsusväliste osalejatega kokku eesmärgid, prioriteedid ja järelmeetmete mehhanismid, et kõige tõhusamalt tõsta avalik-õiguslik asutuste võimekust ja parandada nende toimimist. EÜ toetust võib anda ka riikides, kus julgeolekusektori juhtimise kvaliteet on langemas.

Julgeolekusüsteemi reformi integreerimine riiklikesse ja piirkondlikesse strateegiadokumentidesse, tegevuskavadesse ja programmivahenditesse

· Julgeolekusüsteemi reformi integreerimine riiklikesse ja piirkondlikesse strateegiadokumentidesse ja tegevuskavadesse, lähtudes juhtimisest ja konfliktianalüüsidest ning konkreetsetest julgeolekusektori analüüsidest. See aitaks ühendusel julgeolekusüsteemi reformiks välja töötada terviklikum lähenemisviis. Samas tuleb tagada ka paindlikkus, et EÜ saaks programmi kohandada vastavalt olukorra muutumisele. EÜ ja liikmesriikide kahepoolsete riiklike strateegiadokumentide kooskõlastamine aitab kaasa ELi jõupingutuste kavandamisele kõnealuses valdkonnas.

Kooskõlastatud kavandamise tagamine

· Kooskõlastatud kavandamine, mis hõlmaks ELi kõiki kolme sammast, tagaks vajaduse korral ELi meetmete parema järjepidevuse.

· Vajaduste hindamine ning teabe kogumiseks hindamis- ja kavandamistöörühmade kasutamine aitaks kaasa (täiendavate) EÜ meetmete kavandamisele ja ELi tegevuse laiendamisele. Samuti tuleks kaaluda ühismissioone nõukogu sekretariaadi ja/või liikmesriikidega.

ELi toetuse haldamise üldine parandamine

· Jõupingutused ELi meetmete kooskõlastamise ja täiendavuse tugevdamiseks – st EÜ meetmete, ÜVJP/EJKP raames võetavate ELi meetmete ja liikmesriikide kahepoolsete programmide kooskõlastamine nii kesksel kui kohalikul tasandil.

· Jõupingutused ühenduse ja liikmesriikide meetmete ning ÜVJP/EJKP raames võetavate ELi meetmete ühiseks rakendamiseks.

Kavandamise ja rakendamise vahendite väljatöötamine

· Vahendite väljatöötamine julgeolekusüsteemi reformi kõikehõlmavaks analüüsiks ja tegevusjuhiste koostamine julgeolekusüsteemi reformi elluviimiseks aitaksid ELi/EÜ toetust kõnealuses valdkonnas paremini hinnata, kavandada ja rakendada.

Teadmiste laiendamine ja ekspertide kasutamine välimissioonidel ja programmides

· Liikmesriikide ja komisjoni asjaomaste institutsioonide vahelise institutsionaalse koostöö arendamine, et kaasata palju kvalifitseeritud eksperte lühiajaliste, keskmise pikkusega ja pikaajaliste ülesannete täitmisse ning tagada julgeolekusüsteemi reformi erinevate programmide raames selliste välislähetusse saadetavate ekspertide oskuste, hariduse ja varustuse ühtsus. Inimressursside tõhusaks mobiliseerimiseks tuleb samuti põhimõtted välja töötada.

Julgeolekusüsteemi reformi alase koolituse väljatöötamine reformi süvalaiendamiseks

· Terviklikuma ja kõikehõlmavama julgeolekureformi elluviimiseks tuleb Euroopa Liidul välja töötada asjakohane koolitus, mille kaudu saaks reformi süvalaiendada programmidesse ja tõsta Euroopa Liidu ja liikmesriikide institutsioonide asjaomaseid teadmisi.

Julgeolekusüsteemi reformi seadmine prioriteediks uutes finantsinstrumentides

· Julgeolekusüsteemi reformi toetusele tuleks uute finantsinstrumentide alusel anda vajaduse korral prioriteetne koht, kasutades selleks kõikehõlmavat ja terviklikumat lähenemisviisi, sealhulgas ühinemiseelse abi rahastamisvahendeid, Euroopa naabrus- ja partnerlusvahendit, arengu- ja majanduskoostöö rahastamisvahendit ning stabiliseerimisvahendit. Stabiliseerimisvahendil võib olla tähtis roll reformiprotsessi kriitilistes etappides kiire ja paindliku toetuse tagamisel ning nii pikaajaliste toetusprogrammide kui ka muude lühiajaliste vahendite täiendamisel.

Koostöö tugevdamine rahvusvaheliste partneritega

· Koostöö tugevdamine riiklike ja mitmepoolsete organisatsioonidega, sealhulgas ÜRO, OECD, Euroopa Nõukogu, OSCE ja Aafrika Liiduga nii koolituse kui ka parima tava alase teabevahetuse valdkonnas ning paremini kooskõlastatud julgeolekusüsteemi reformi kavandamisel ja elluviimisel. Koostööd tuleb tugevdada ka kodanikuühiskonna organisatsioonidega ja teiste abiandjatega, et parandada ELi toetuse tõhusust julgeolekusüsteemi reformi valdkonnas.

[1] Väljendatud sellistes olulisemates poliitikadokumentides nagu Euroopa Liidu arengupoliitika aruanne, nõukogu poolt 22. novembril 2005 vastu võetud "Euroopa konsensus" arengu kohta, avaldatud ELT C 46, 24.2.2006, ja Euroopa julgeolekustrateegia, vastu võetud Euroopa Ülemkogu istungil detsembris 2003.

[2] Ibid.

[3] Nõukogu järeldused, üldküsimuste ja välissuhete nõukogu, 21.–22. november 2005.

[4] „Inimeste julgeolek praegu“, komisjoni lõpparuanne inimeste julgeoleku kohta (2003) ja komisjoni teatis juhtimise ja arengu kohta, KOM(2003) 615 (lõplik).

[5] Julgeolekusüsteemi reform ja juhtimine, poliitika ja tava, arenguabikomitee suunised ja viited (Pariis: OECD 2004).

[6] Vaata 2. lisa „EÜ toetus julgeolekusüsteemi reformile – näited piirkondade ja riikide kohta“.

[7] Ibid.

[8] Vaata 1. lisa „EÜ poliitikaraamistikud“ ja 3. lisa programmitsükli kohta.

[9] Julgeolekusüsteemi reform ja juhtimine, poliitika ja tava, arenguabikomitee suunised ja viited ( 2004).

[10] Parlamendile, valitsuse ministritele, õiguskaitseorganitele ja kohtunikele osutatud tehniline abi julgeolekusüsteemi läbivaatamiseks ja korraldamiseks, et riiklike kulutuste haldamise programmi osana parandada eelarve koostamise ja täitmise ning julgeolekukulude, sealhulgas sõjalise eelarve usaldusväärsuse ja auditeerimise demokraatlikkust ja kodanike kontrolli selle üle; abi kodanikuühiskonnale pädevuse ja suutlikkuse tõstmiseks, et kodanikuühiskond oleks võimeline vaatama julgeolekusüsteemi läbi, veendumaks, et see toimib kooskõlas demokraatlike normide ja usaldusväärsuse, läbipaistvuse ja hea valitsemistava põhimõtetega. Hõlmatud ei ole otsetoetused sõjalistele ja mitteregulaarsetele julgeolekujõududele.

[11] OECD/arenguabikomitee arenguministrite ja agentuuride juhtide kõrgetasemelisel kohtumisel 3. märtsil 2005 jõuti kokkuleppele, et OECD/arenguabikomitee nõrkade riikide rühma välja töötatud rahvusvahelise kaasamise põhimõtteid tuleb arengu ja julgeoleku valdkonnast huvitatud isikutel kuni 2006. aasta lõpuni katsetada üheksas nõrgas riigis ja kaaluda nende vastuvõtmist 2007. aastal.

[12] Need tuginevad põhimõtetele, mis on esitatud OECD/arenguabikomitee suunistes: julgeolekusüsteemi reform ja juhtimine, poliitika ja tava, arenguabikomitee suunised ja viited (Pariis: OECD 2004).

[13] Vt 4. lisa

[14] Näiteks pakub Euroopa naabrus- ja partnerlusvahend mitu uut lähenemisviisi piiriüleseks koostööks ning võimaluse toetada julgeolekusüsteemi reformi laiemaid tegevusvaldkondi. Ühinemiseelse abi rahastamisvahendiga toetatakse abisaajate püüdeid reformide läbiviimisel, eelkõige õigussüsteemide, politsei, prokuratuuri, kohtu- ja kinnipidamissüsteemide ning tolli ja piirikontrolli reformimisel. Piiriülene koostöö aitab ära hoida ühiseid julgeolekuohte piirialadel ja selliste ohtude vastu tõhusamalt võidelda.

[15] EÜ, ÜVJP/EJKP ja liikmesriigid

[16] Vaata lisa 4.

--------------------------------------------------