KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Aadria ja Joonia mere merestrateegia /* COM/2012/0713 final */





KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Aadria ja Joonia mere merestrateegia Vahemere põhjaosa keskel paiknevana moodustavad Aadria ja sellega külgnev Joonia meri olulise merendus- ja mereala Euroopas. ELiga liitumise võimalus tähendab, et inimeste, kaupade ja teenuste vaba liikumine hakkab pidevalt suurenema. Kliimamuutus ja selle mõjud on rannikualadele suurenevaks ohuks. Rannikuriikides esineb siiani ebaühtlane kogemuse, tehnilise võimekuse, rahaliste ressursside ja oskusteabe tase oma mere- ja rannikualade säästva arengu tagamiseks. Mered, saared ja rannikupiirkonnad on keerukad ja omavahel seotud süsteemid. Seega ei ole mingiks üllatuseks, et Aadria ja Joonia piirkonna riigid on otsustanud oma koostööd tõhustada alustades merest, mis on nende peamine ühine loodusvara. SISSEJUHATUS (1) Eesmärgid Käesolev teatis hindab merega seotud tegevuste vajadusi ja potentsiaali Aadria ja Joonia piirkonnas ning kavandab raamistiku, et liikuda 2013. aastaks sidusa merestrateegia ja sellele vastava tegevuskava suunas. Kui ELi liikmesriigid otsustavad paluda komisjoni valmistada ette ELi strateegia Aadria ja Joonia piirkonna jaoks, siis käesolev merestrateegia võib moodustada esimese komponendi taolisest ELi makroregionaalsest strateegiast, mis hõlmab täiendavaid valdkondi. Käesolev strateegia määratleb elluviidavad meetmed ja ühisalgatused, mis on suunatud piiriülese mõõtmega väljakutsetele ja võimalustele, mida on võimalik lahendada ainult ühise kaasamise teel. See võtab kasutusele olemasolevad ressursid, õigusaktid ja struktuurid, et edendada piiriülest partnerlust ja määrata prioriteetsed eesmärgid, mille ümber kohalikke, piirkondlikke ja riiklikke osalejaid oleks võimalik mobiliseerida strateegia „Euroopa 2020” prioriteetide sihipärasteks meetmeteks muutmisel. Tänu arukale juhtimisele võib selle strateegia rakendamine toimida majandusliku käivitajana ilma lisaraha vajamata. Samuti aitab see paremini sõnastada projektitaotlusi ning koordineerida nende rahastamist ja teostamist, eriti just aastate 2014–2020 uue finantsraamistiku tõhusamate kulude vaatevinklist. Merendusprojekte on võimalik rahastada mitmete ELi programmide ja finantsinstrumentide abil, samas pidades kinni abikõlblike liikmesriikide pädevusaladest. Nende hulka kuuluvad ERF, ÜF, ESF, EKF[1] ning teised rahastamisprogrammid ja -instrumendid – nii praegu olemasolevad (nagu näiteks FP7[2] ja LIFE+[3]) kui ka edaspidised (nagu näiteks Euroopa ühendamise rahastu ja EMKF[4]). Enamgi veel – kaasata tuleks IPA[5] vahendid, et kaasata kandidaatriike- ja võimalikke kandidaatriike edaspidistesse meetmetesse. Samuti on olemas muud rahastamisallikad, nagu rahvusvahelised rahaasutused, sealhulgas rahastamine nii Lääne-Balkani investeerimiskeskkonna (WBIF), riiklike, piirkondlike ja kohalike allikate kui ka erainvestorite kaudu. Tähelepanu peaks pöörama kõigi nende tõhusale kombineerimisele strateegilises raamistikus. Samuti pööratakse tähelepanu konkurentsieeskirjadele, kui teatava projekti rahastamist võib käsitada riigiabina. Sellega rajatakse alus kasvule toetades pikaajalist jätkusuutlikku ja vastutustundlikku kalandustegevust, merekeskkonna head keskkonnaseisundit ning ohutumat ja turvalisemat mereruumi. Ka aitab see tegeleda horisontaalsete küsimuste, nagu tõhusa kohanemisega kliimamuutuse mõjule. See edendab meremajanduse arukat, säästvat ja kaasavat kasvu, aidates seega kaasa strateegia „Euroopa 2020”[6] sihtide saavutamisele. (2) Geograafiline ulatus Aadria ja Joonia meri[7] liidavad seitsme riigi territooriumid: kolm ELi liikmesriiki (Kreeka, Itaalia ja Sloveenia), üks ühinev riik (Horvaatia), üks kandidaatriik (Montenegro) ja kaks võimalikku kandidaatriiki (Albaania ning Bosnia ja Hertsegoviina). Serbia, mis on samuti kandidaatriik, on üks Aadria mere ja Joonia mere algatuse[8] liikmetest. Teistel piirkonna riikidel on samuti poliitiline ja majanduslik huvi Aadria ja Joonia mere piirkonna merendustegevuse suhtes ning nad võivad seega osaleda erinevates tegevustes iga üksikjuhtumi puhul eraldi. (3) Kontekst Aadria ja Joonia mere rannikuriikide vahel on juba käimas ulatuslik koostöö, mis tuleneb osaliselt Euroopa programmidest nagu IPA piiriülene koostöö Aadria mere programmis ja edaspidistes seda piirkonda hõlmavatest programmidest ning osaliselt teistest algatustest, näiteks Aadria mere ja Joonia mere algatus. Käesolev teatis annab raamistiku integreeritud merenduspoliitika kohandamiseks Aadria ja Joonia mere- ja rannikualade loodusressursside ja sotsiaal-majandusliku struktuuri vajadustele ja potentsiaalile. Oma 2011. aasta detsembri resolutsioonis integreeritud merenduspoliitika kohta väljendas nõukogu toetust „Aadria ja Joonia mere liikmesriikide jätkuvale tegevusele koostöö edendamisel ELi mittekuuluvate naabritega selles piirkonnas makroregionaalse strateegia raamistikus”. Nagu Limassoli deklaratsioonis[9] rõhutatud, on merepiirkondlik koostöö oluliseks teetähiseks ELi integreeritud merenduspoliitika edasiarendamises ja rakendamises. Läänemere[10], Doonau jõe[11] ning Atlandi merepiirkonna[12] kogemused võivad anda kasulikku eeskuju ja tarvilikke õppetunde. Allpool nimetatud ideed on leidnud kinnitust kolmes sidusrühmade töötoas, mis korraldati 2012. aastal Kreekas, Itaalias ja Sloveenias. TEGEVUSKAVA ESITAMINE ARUKAKS, SÄÄSTVAKS JA KAASAVAKS MERELISEKS KASVUKS 1. SAMMAS: sinise majanduse potentsiaali suurendamine Komisjon annab oma teatises „Sinine kasv: merenduse ja meremajanduse võimalused jätkusuutlikuks kasvuks”[13] ettekujutuse Euroopa sinisest majandusest. Merelist päritolu majanduskasvu oma kasuks tööle panemiseks peavad riigid tekitama õiged tingimused innovatsiooniks ja konkurentsivõimeks ning keskenduma oma võrreldavatele eelisvaldkondadele. 1.1 Innovatsiooni ja konkurentsivõimet soodustavate tingimuste loomine Merenduse ja meremajanduse sektori kasvupotentsiaali teostamiseks on vaja tegeleda mitme kasvuteguri ja kitsaskohaga. Sealhulgas halduse lihtsustamine ja kooskõlastamine, oskusvajadused, uurimis-, arendus- ja innovatsioonitegevus, merendusklastrid, arukas ja kliimakindel infrastruktuur ning kvalifitseeritud ja konkurentsivõimeline tööjõud. Korralikud tingimused nende arendamiseks aitavad valdkonna olulise tähtsusega sektoreid, nagu laevaehitus, väikelaevandus ja logistika, tugevdada oma konkurentsimõju ja käivitada uusi äritegevusvõimalusi. Friuli-Venezia Giulia piirkonnas on heaks näiteks Ditenave merendusklaster, mis koondab kõrgtehnoloogilist tööstust, ülikoole ja piirkondlikke organeid. Mere- ja rannikualade intensiivistunud majanduskasutus võib suurendada konkurentsi maa- ja mereala kasutamisel. Mereala ruumiline planeerimine (MSP) on võtmeelemendiks sedasorti otsusetegemise saavutamiseks, mis tasakaalustaks merealade pärast konkureerivate eri sektorite huvisid. Sarnaselt aitab rannikualade integreeritud majandamine (ICZM) lahendada suurenenud survet rannikualadel. UNEP/MAP[14] esmatähtis tegevuskava mängib olulist rolli ICZMi toetamisel Vahemeremaades, viies ellu Barcelona konventsiooni ICZMi protokolli. Eelnevat silmas pidades on arendamist vajavad eelisvaldkonnad näiteks järgmised: · halduskoostöö tõhustamine lihtsustades ja kooskõlastades laevanduse formaalsusi vastavalt ELi acquis’ sätetele; · merendusklastrite ja uurimisvõrgustike rajamise stimuleerimine nagu ka uurimisstrateegia sõnastamine innovatsiooni kannustamiseks; · tööjõu liikuvuse ja kvalifikatsiooni tõstmine, sealhulgas kvalifikatsioonide läbipaistvamaks muutmine; · MSP ja ICZMi arendamine nii riiklikult kui ka piiriüleselt ökosüsteemipõhise lähenemise põhjal ja ELi merekaitsealade tähtsamate uurimisprogrammide tulemuste[15] parimal moel kasutamise abil. 1.2 Asjaomased mere- ja meremajandussektorid 1.2.1 Meretransport Arvestades nende asendit Euroopa ida-lääne kui ka põhja-lõuna teljel, moodustavad Aadria ja Joonia meri olulise meretranspordikoridori. Mitmed Kesk-Euroopa ja sisemaariigid sõltuvad oma impordis tugevalt Aadria mere põhjakalda sadamatest. Viis Aadria mere põhjakalda sadamat (Koper, Ravenna, Rijeka, Veneetsia, Trieste) on koondunud Põhja-Aadria sadamate ühenduse (NAPA) logistiliseks platvormiks. Aadria ja Joonia mere sadamate konkurentsivõime, nagu see on tuvastatud ELi sadamate strateegia pideva väljaarendamise käigus koos selle 2013. aasta esimeseks pooleks planeeritud ettepanekutega, sõltub muude asjade seas ka järgmisest: · nende intermodaalsuse tõhustamise võimest mere- ja maismaatranspordi integreerimise teel. Euroopa Ühendamise Rahastus ette nähtud Läänemere-Aadria mere ja Vahemere transpordikoridorid leevendavad raudtee- ja maanteeühenduste vähesust; · tõhusatest ja keskkonnasäästlikest tegevustest. Sadamatel on territoriaalse järjepidevuse ja sotsiaalse sidususe tagamisel ülimalt oluline roll. Ent mereühendus kauba- ja reisijate veoks Aadria ja Joonia mere äärsetes riikides ei ole sageli eelistatud valikuks. Võttes arvesse, kui palju riike ja linnu asub Aadria ja Joonia merede ääres ning kui lühikesed on nendevahelised vahemaad meritsi, on lähisõitude väljaarendamiseks suur arenguvaru. Aadria meremaantee[16] on eeskujulik näide püüdlustest pakkuda elujõulist ja usaldusväärset transporditeenust üleeuroopalise multimodaalse transpordisüsteemi kaudu. Piiriülene praamiühendus on eriti tähtis, võttes arvesse Horvaatia ja Kreeka rannikutel paiknevate saarte rohkust. Eelnevat silmas pidades on kavandatud sadamate strateegia ja edaspidiste TEN-T meetmete puhul arendamist vajavad eelisvaldkonnad näiteks järgmised: · liideste, toimingute ja infrastruktuuri optimeerimine Lõuna-, Kesk- ja Ida-Euroopaga kaubavahetuse hõlbustamiseks; · ühenduste optimeerimine integreeritud, nõudluspõhise, vähese CO2-heitega meretranspordi võrgustiku väljaarendamisega kogu piirkonnas, pöörates erilist tähelepanu ühendustele saartega; · pikaajalise keskkonnahoidliku ja majandusliku jätkusuutlikkuse suurendamine. Kaalumisel olevateks konkreetseteks võimalusteks oleks sadamate ühenduse parandamine sisemaaga ja tõkestusteta meretranspordiruumi kiire elluviimise tagamine (vähendades piirkonnas ELi-sisese meretranspordiga kaasnevat halduskoormust või edendades piirkonna sadamateenuste tõhusust ja kvaliteeti). 1.2.2 Ranniku- ja mereturism Turism on majanduslikus mõttes oluline kui üks peamisi ja kiiremini arenevaid merendustegevusi. See toob tuntavat kasu piirkonna majandusele, luues töökohti ning edendades ranniku- ja merealade kultuuripärandi säilitamist. Aadria ja Joonia mere äärsete riikide kaubanduskodade foorum on välja töötanud ühise kaubamärgi „AdrIon”. Intensiivse rannikuturismi korralik juhtimine on ülimalt oluline, et leevendada selle võimalikke negatiivseid mõjusid ranniku- ja merekeskkonnale, millest taoline turism tugevalt sõltub. Näiteks tuleb kohandada jäätmete ja reoveepuhastite läbilaskevõimet, et vältida jäätmete ja reovee sattumist otse merre. Ristlussektoris on Aadria ja Joonia merede piirkonnas juba näha kiiret kasvu. Veneetsia ja Dubrovnik on Euroopa kümne tähtsama ristlussadama loetelus. Turu järjest suurenev segmentimine ja uued ettevõtlusmudelid avavad mitmetele sadamatele uusi võimalusi. Lõpuks moodustab rannikuala ja merepõhja arheoloogiline pärand tähtsa elemendi nii turismiarenduse kui ka ühtse identiteedi mõistes. Eelnevat silmas pidades on arendamist vajavad eelisvaldkonnad näiteks järgmised: · ranniku- ja mereturismi säästva arengu toetamine, innovatsiooni ning ühiste turundusstrateegiate ja toodete loomise ergutamine; · sektori jätkusuutlikkuse tagamine, piirates selle ökoloogilist jalajälge, võttes arvesse muutuva kliima mõjusid; · ristlusturismi säästva arengu edendamine; · kultuuripärandi väärtuse ja selle tunnustamise suurendamine. Kaalumisel olevateks konkreetseteks võimalusteks oleks piirkonna turismiedenduse ühise kaubamärgi kasutamise tõhustamine kooskõlas Aadria ja Joonia mere äärsete riikide kaubanduskodade poolt alustatud tööga ning uute ettevõtlusmudelite tuvastamine ristlussektoris. 1.2.3 Vesiviljelus Vesiviljeluse sektor esindab ELis ligikaudu 80 000 otsest töökohta, olles elutähtsaks sissetulekuallikaks väga paljudel ELi rannikualadel. Itaalia ja Kreeka on esimeste tootjamaade hulgas kogu Vahemere-piirkonna kalakasvatuste vallas, tootes üle 284 000 tonni aastas. Tugeva, kvaliteetse ning keskkonnahoidlikult ja majanduslikult jätkusuutliku Euroopa vesiviljeluse sektori arendamisel on potentsiaal aidata kaasa töökohtade loomisele ja tervislike toiduainete tarnimisele. Vesiviljelus võib samuti vähendada vajadust kalapüügiks ja seega aidata kaasa kalavarude säilimisele. Negatiivsete mõjude leevendamise on ELi keskkonnaseadusandlik organ nõuetekohaselt arvesse võtnud. On mitmeid piiranguid, mis takistavad ELi vesiviljeluse täisvõimsuse saavutamist: piiratud ligipääs merealadele ja litsentseerimine, tegevusala killustatus, piiratud ligipääs stardikapitalile või innovatsioonilaenudele, aeganõudvad haldustoimingud ja liigne bürokraatia. Arvestades igati subsidiaarsuse põhimõtet, soovitab ühise kalanduspoliitika reform edendada vesiviljelust koordineeritud meetodil, mis põhineb mittesiduvatel strateegilistel juhistel ja ühistel prioriteetidel ning parimate tavade vahetamiseks kasutada koordineerimise avatud meetodit. Eelnevat silmas pidades on arendamist vajavad eelisvaldkonnad näiteks järgmised: · uute töökohtade ja ettevõtlusvõimaluste loomine täiendava uurimistegevuse ja innovatsiooni abil; · kooskõlas MSP põhimõtetega arendada vahendeid vesiviljeluse korralikuks paigutuseks veealadel, sealhulgas vahendid võimaliku kaaspaiknemise või muu majandustegevuse tuvastamiseks. Kaalumisel olevateks konkreetseteks võimalusteks oleks koostöö halduskoormuse vähendamiseks ja ruumilise planeerimise optimeerimine parimate tavade vahetamise abil. 2. SAMMAS: tervislikum merekeskkond Aadria ja Joonia mere ranniku- ja merekeskkonnas leidub väga mitmekesiseid kooslusi ja liike. Mõlemas meres võib leida Posidonian oceanicae kooslusi ja mitmesuguseid mereimetajaid[17]. Kõrge antropogeense surve ja topograafiliste omaduste kombineeritud toime muudab need kooslused saastele väga vastuvõtlikuks. Rannikuriikide koostöö toimub merestrateegia raamdirektiivi, Barcelona konventsiooni ja selle protokollide ning ka Aadria mere ja selle rannikualade kaitse ühiskomisjoni õigusliku raamistiku piires. Aadria merele avaldab märkimisväärset mõju jõgede äravool. Ligikaudu üks kolmandik Vahemere mandriveest voolab Aadria mere põhja- ja keskossa. Selle tagajärjel tekkiv eutrofeerumine on ühes suuremaks ohuks sellele piirkonnale[18]. Veepoliitika raamdirektiivi sätete rakendamine on seega asjakohane merekeskkonna hea keskkonnaseisundi saavutamiseks. Lisaks sellele, et tegu on esteetilise murega, kujutab merepraht märkimisväärset ohtu eluvormidele meres. Prahi peamisteks allikateks on maismaapõhised tegevused: majapidamisjäätmed, heitvesi turismiga seotud rajatistest ning prügilate äravool. Samuti on piirkonnale iseloomulikuks intensiivne meretransport, mis omakorda tähendab laevade ja sadamate tekitava heite, õnnetusjuhtumite riski ning sissetungivate võõrliikide sattumist merekeskkonda pilsivee väljutamisega. Horvaatia, Itaalia ja Sloveenia kirjutasid 2005. aastal alla alampiirkondlikule hädaolukorra lahendamise plaanile,[19] mis kehtestas õigusliku ja operatiivraamistiku meresaastejuhtumite vältimiseks ja nendega toimetulekuks. Eelnevat silmas pidades on vastavate ELi poliitikate puhul arendamist vajavad eelisvaldkonnad näiteks järgmised: · mere- ja rannikukeskkonna hea keskkonna- ja ökoloogilise seisundi tagamine aastaks 2020 kooskõlas vastava ELi acquis’ ja Barcelona konventsiooni ökosüsteemipõhise lähenemisega; · bioloogilise mitmekesisuse, ökosüsteemide ja nende teenuste säilitamine Euroopa ökoloogilise võrgustiku Natura 2000 rakendamise ja juhtimisega, võttes arvesse ka Barcelona konventsiooni raames tehtavat tööd; · mereprahi vähendamine, sealhulgas rannikualade parema jäätmekäitluse abil; · jätkuv alampiirkonna koostöö tõhustamine ja olemasolevate, eriti just EMSA kehtestatud mehhanismide seire seoses ulatuslike õlireostuste ärahoidmise, nende suhtes valmisoleku ja koordineeritud tõrjega ning uurimine, kuidas olemasolevaid ELi ressursse paremini ära kasutada. Kaalumisel olevateks konkreetseteks võimalusteks oleks parimate tavade vahetamine merekaitsealade juhtivorganite vahel, püüeldes bioloogilise mitmekesisuse säilitamise poole, jätkates Aadria mere kaitsealade võrgustiku (AdriaPAN) tööd ning rakendades alampiirkonna hädaolukorra lahendamise plaani, laiendades seda võimaluse korral teistesse Aadria ja Joonia mere äärsetesse maadesse. 3. SAMMAS: ohutum ja turvalisem mereruum Katsumused inimese ja keskkonna tervisele, ohutusele ja turvalisusele ei piirdu ühe riigi merepiiridega. Sihiks peaks olema sünergiline piirkondlik vastus koos olemasolevate ELi ja rahvusvaheliste eeskirjade ühtlustatud rakendamisega ning uute tehnoloogiate kasutuselevõtuga. Mõnedel piirkonna kolmandatel riikidel oleks vaja parandada oma tegevust lipuriikidena ja oma paiknemist Pariisis allkirjastatud sadamariigi kontrolli käsitleva vastastikuse mõistmise memorandumi nimekirjades. ELi ja rahvusvaheliste eeskirjade range rakendamine aitab lõpptulemusena kaasa kvaliteetse laevanduse arendamisele piirkonnas, tuues kaasa paremad võimalused, ergutades liikuvust ning valmistades järk-järgult ette kandidaatriike ja võimalikke kandidaatriike ELiga liitumiseks. Püüdlema peab olemasolevate ELi ja rahvusvaheliste eeskirjade järgimise tava rajamise poole. Samuti on seal teiste piirkondadega võrreldes rohkem reisilaevu, samas kui nafta ja gaasi transport on ka suurenemas. Lisaks ärilisele mereliiklusele kasutavad Aadria ja Joonia merd kuritegelikud võrgustikud, kes on seotud ebaseadusliku rände ja muu illegaalse tegevusega. Tuleb tõhustada riigiasutuste mereliikluse seire võimekust, suutlikkust hädaolukordadele reageerida, inimelusid päästa, merekeskkonda taastada, kalandustegevust reguleerida ning julgeolekuohtude ja illegaalse tegevusega toime tulla. Võttes arvesse olemasolevaid meetmeid ELi acquis’ raamistikus ja ühtsuse seonduvate riiklike institutsionaalsete raamistikega on naaberriikide puhul arendamist vajavad eelisvaldkonnad näiteks järgmised: · parandada lipu- ja sadamariigi järelevalvet, laevanduse vastutuse ja kindlustuse, laeva kanalisatsiooni ja nakkushaiguste tõrje, õnnetusjuhtumite uurimise ja sadama turvalisuse eeskirjade järgimise tava; · koostöö tõhustamine riiklike või piirkondlike merendusorganite ja ELi vahel, mehhanismide rajamine mereliikluse teabe vahetamiseks riiklike VTMIS[20] süsteemide vahel SafeSeaNeti kaudu; · otsuse tugisüsteemide, õnnetusjuhtumitele reageerimise võimekuse ja hädaolukorra lahendamise plaanide arendamise toetamine; · meeskondadele ja navigeerijatele piisavate teabeallikate tagamine, nagu näiteks batümeetria, merepõhja kaardistamine ja hüdrograafilised mõõdistamised ning selle teabe lisamine elektroonilistele merekaartidele (e-navigatsioon), eriti just kasutamiseks reisilaevade poolt. Konkreetseks võimaluseks, mida kaaluda nende eesmärkide saavutamiseks, nagu need ilmnesid sidusrühmade esimeses nõupidamiste voorus, oleks olemasoleva ADRIREP[21] süsteemi uuendamine ja selle integreerimine SafeSeaNetiga. 4. SAMMAS: jätkusuutlik ja vastutustundlik kalandus Strateegia peaks tõhustama püüdlusi pikaajalise jätkusuutliku ja vastutustundliku kalanduse saavutamiseks, nii et kalandustegevus saaks olla jätkuvalt rannikualade majandusressursiks. Esmalt tuleks püüelda ühise kalanduspoliitika põhimõtete rakendamise poole. Ühine kalanduspoliitika propageerib kalanduse juhtimisel alt ülespoole lähenemisviisi arendamist. Ühised põhimõtted ja vahendid kalandushuvi pakkuvate merekaitsealade jaoks[22], sealhulgas meetmete vastuvõtmine tundlike koosluste ja teatavate liikide (näiteks kilpkonnad, delfiinid) kaitseks, oleksid samuti sellele piirkonnale kasulikud. Horvaatia, Itaalia ja Sloveenia haldusorganid ja tootmisorganisatsioonid teevad juba kalanduse äritegevusliku külje puhul koostööd, mis on viinud näiteks Põhja-Aadria piirkonnas kalanduse ja vesiviljeluse sotsiaal-majandusliku vaatluskeskuse loomiseni. Selle tegevusulatust võiks laiendada, et hõlmata ka turuteabe ja -teenuseid parema jälgitavuse tagamiseks ning toodete turustamise võimaldamiseks. Järelevalve, seire ja jälgimise osas peab eeskirjade järgimise tava olema suurem ning teabevahetus muutuma hõlpsamaks, põhinedes kogemuste ja parimate tavade vahetamisel ning ühiste tegevusalgatuste edasisel arendamisel. Kõigi korralike tegevusvahendite (süsteemid, seadmed ja muud ressursid) uuendamist peaks samuti kaaluma. Vahemere üldise kalanduskomisjoni ja FAO piirkondlike projektide (Adriamed ja Eastmed) mitmepoolses raamistikus toimub juba koostöö teaduslikes küsimuste ja kalanduse juhtimise vallas. Need projektid vajavad tugevdamist, suurendades kõikide allakirjutanud maade osalust. Võrreldavalt võib piirkonna riikide edasist teadusalast koostööd edendada, seostades teadusuuringuid paremini kalanduse ja vesiviljeluse vajadustega. Eelnevat silmas pidades on arendamist vajavad eelisvaldkonnad näiteks järgmised: · kalanduse jätkusuutliku juhtimise saavutamine, sealhulgas mitmeaastaste kavade ja meetmete nagu merekaitsealade väljaarendamine nende laiemas tähenduses; · kalanduse kulutasuvuse ja jätkusuutlikkuse hoogustamine, tugevdades sidusrühmade osalust kalanduse juhtimises ja muudes meetmetes; · eeskirjade järgimise tava parandamine, ressursside säästmine, teabeedastuse hõlbustamine ja koostöö tõhustamine kalandustegevuse järelevalve alal; · teaduskoostöö arendamine kalanduse valdkonnas. Kaalumisel olevateks konkreetseteks võimalusteks oleks turujärelevalve ja -teenuste arendamine, et tagada piirkonna kalandus- ja vesiviljelustoodete selge, tõhus ja täielikult kehtivatele eeskirjadele vastav turundus nagu ka sotsiaal-majanduslike andmete vahetamine kalandussektoris. JÄRGMISED SAMMUD: TEGEVUSKAVA SUUNAS Aadria ja Joonia mere merestrateegia sätestatakse üksikasjalikult tegevuskavas, mis peaks valmima 2013. aasta teises pooles ning milles võetakse arvesse seonduvate ELi poliitikavaldkondade jätkuvaid ja kavandatud meetmeid. Põhinedes käesolevas teatises kirjeldatud sammastel, hõlmab see eelisvaldkondi ja meetmed, mida soovitatakse toetada, et eespool kirjeldatud väljakutsete ja võimalustega toime tulla. Samuti seab see selged sihid kooskõlas strateegia „Euroopa 2020” eesmärkidega. Selliseid meetmeid võtavad piirkonna sidusrühmad, kellega komisjon teeb koostööd, sealhulgas valitsused ja asutused, piirkonnad, kohalikud omavalitsused, ettevõtjad, teadurid ning rahvusvahelised ja valitsusvälised organisatsioonid. Komisjon tegutseb ühiselt koos nende sidusrühmade ja teiste piirkonnas tegutsevate institutsioonide, programmijuhtimisasutuste ja valitsustevaheliste organisatsioonidega, et viia vajaduse korral nende tegevus vastavusse strateegia eesmärkidega ja määrata kindlaks koordineerivad organid kavandatud meetmete ja projektide jaoks. Strateegia haldamine tuleks määratleda selle tegevuskava kõige sidusamal viisil loomise, seire ja rakendamise seisukohalt. JÄRELDUSED Komisjon on veendunud, et käesolev raamistik toetab kõiki riike strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide täitmisel nende merevarade, potentsiaali ja säästva kasutuse osas. See edendab Euroopa integratsiooni ja territoriaalset koostööd paindlikult ja kaasavalt, samas subsidiaarsuse põhimõttest kinni pidades. Euroopa Komisjon soovib teada, kas kindlaksmääratud eelisvaldkonnad hõlmavad kaalul olevaid küsimusi, mille puhul võib edasisel koostööl olla mõju. Euroopa Komisjon on samuti huvitatud ideedest tõhusa ja paindliku haldamissüsteemi kohta, mis kaasneks strateegia ja tegevuskavaga ning viiks meetmed ellu. Seetõttu palub komisjon nõukogul, Euroopa Parlamendil, Regioonide Komiteel ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteel käesoleva teatisega tutvuda ja see kinnitada. [1] Euroopa Regionaalarengu Fond, Ühtekuuluvusfond, Euroopa Sotsiaalfond, Euroopa Kalandusfond. [2] Tulevane teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogramm Horisont 2020. [3] Keskkonna rahastamisvahend. [4] Euroopa Merendus- ja Kalandusfond. [5] Ühinemiseelse abi rahastamisvahend. [6] KOM(2010) 2020 (lõplik). [7] Käesoleva töö ulatuses lähtume Rahvusvahelise Hüdrograafiaorganisatsiooni määratlusest, millekohaselt Joonia mere lõunapiir jookseb Cape Tenaronist Cape Passeroni. [8] Aadria mere – Joonia mere algatus (AII) piirkondliku koostöö tarvis käivitati Ancona deklaratsiooniga aastal 2000. Serbia sai AII liikmeks Serbia ja Montenegro liitriigi õigusjärglasena. [9] Integreeritud merenduspoliitika eest vastutavate Euroopa ministrite ja Euroopa Komisjoni kasvu ja töökohtade loomise merenduskava deklaratsioon võeti vastu 8. oktoobril 2012. [10] KOM(2009) 248 (lõplik) ja COM(2012) 128 final. [11] KOM(2010) 715 (lõplik). [12] KOM(2011) 782 (lõplik). [13] COM(2012) 494 final, 13. september 2012. [14] UNEP/MAP programmide koordineerimisüksuseks on sama organ, kelle ülesandeks on Vahemere merekeskkonna ja rannikuala kaitse konventsiooni rakendamine. [15] Nt FP7-OCEAN programmi projekt COCONET. [16] ADRIAMOS. [17] Esialgne integreeritud Vahemere hinnang, mis oleks ökosüsteemipõhise lähenemise protsessi kolmandaks etapiks. [18] Sama. [19] Alampiirkonna hädaolukorra lahendamise plaan laialdase merereostusjuhtumi ärahoidmiseks, selleks valmisolekuks ja selle tõrjeks Aadria meres. [20] Laevaliikluse korraldamise ja teabe süsteem. [21] Aadria mereliikluse teavitussüsteem. [22] Näiteks nagu kalastamiseks keelatud kaitsealad Vahemere kalavarusid käsitleva määruse artikli 19 kohaselt, kalanduseks keelatud alad GFCM raamistiku kohaselt ning Vahemere jaoks olulised erikaitsealad (SPAMId) Barcelona konventsiooni kohaselt.