[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 9.7.2009

KOM(2009) 341 lõplik

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE, EUROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Euroopa Komisjoni aastaaruanne stabiliseerimisvahendi rakendamise kohta 2008. aastal {SEC(2009)932}

SISSEJUHATUS

Käesolev aruanne esitatakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. novembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1717/2006 (millega kehtestatakse stabiliseerimisvahend (edaspidi „stabiliseerimisvahendi määrus”)) artiklis 23 sätestatud aruandekohustusele. Kõnealuses artiklis on sätestatud:

„Komisjon tutvub käesoleva määruse kohaselt võetud meetmete rakendamise edusammudega ning esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule aastaaruande abi rakendamise kohta. Aruanne esitatakse ka Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele. Aruanne sisaldab teavet eelmisel aastal rahastatud meetmete kohta ja teavet järelevalve- ja hindamistulemuste kohta ning eelarveliste kulukohustuste rakendamise ja maksete kohta, mis on esitatud riikide, piirkondade ja koostöövaldkondade kaupa.”

Käesolev aruanne esitatakse täiendamaks juba vastavalt stabiliseerimisvahendi määruse artikli 6 lõikes 6 sätestatud aruandekohustusele esitatud teavet. Komisjoni alates 2007. aastast kehtinud tava on teavitada nõukogu ja Euroopa Parlamenti süstemaatiliselt eriabimeetmetest, mida kavatsetakse toetada stabiliseerimisvahendi raames ning mis moodustavad osa ELi kriisidele reageerimise meetmetest. Et oleks võimalik täita iga üksikprogrammi aruandekohustusi, kasutatakse aastaaruandeid ka eespool kirjeldatud käimasolevate meetmete üldise rakendamise ülevaate ajakohastamiseks, kaasates neid aspekte, mille puhul ei olnud võimalik teavet esitada enne nende rakendamise algust. Kõnealused ajakohastamised on esitatud aruande lisades.

1. TAUSTTEAVE STABILISEERIMISVAHENDI KOHTA

1.1. Kriisidele reageerimine

EÜ välispoliitika vahendid on paljude aastate jooksul olnud komisjoni panuseks Euroopa Liidu üldisesse kriisidele reageerimisse , olgu siis selleks reageerimine loodusõnnetuste või kolmandate riikide poliitiliste kriiside puhul – viimasel juhul sageli koos ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) või Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitikaga (EJKP) seotud ELi ühismeetmetega. Nimetatud meetmed, nagu kiirreageerimise kord ja Aafrika rahutagamisrahastu võivad seega olla oluliseks vahelüliks ühenduse geograafiliste või temaatiliste rahastamisvahendite tõhusal kasutamisel, aidates kaasa asjaomaste riigi- või piirkonna strateegiate eesmärkide saavutamisele ja sünergia tekitamisele.

Stabiliseerimisvahendi loomine 2007. aastal tõhustas märkimisväärselt komisjoni kriisidele reageerimise suutlikkust , kuna kriisidele reageerimine moodustab suurima osa kõnealusest uuest rahastamisvahendist (21. novembril 2008 tehtud eelarvemuudatusega vähendati selle mahtu seitsme aasta jooksul 1,3 miljardi euroni)[1].

Võrreldes EÜ eelmise kiirreageerimise korraga on stabiliseerimisvahendi kriisireageerimise komponent märkimisväärselt laienenud nii rahaeraldiste (93 miljonit eurot 2007. aastal ja 129 miljonit eurot 2008. aastal, keskmiselt 185 miljonit eurot aastas kriisidele reageerimiseks ajavahemikus 2007–2013) kui ka programmide kestuse osas (18 kuud, mida on teatavatel tingimustel võimalik pikendada). Stabiliseerimisvahendi määruse artikli 3 alusel vastu võetud meetmed, milleks on „abi kriisiolukordadele või tekkivatele kriisidele reageerimiseks”, määrab kindlaks Euroopa Komisjoni välissuhete peadirektoraadi (DG RELEX) A direktoraat koos RELEXi pädevate geograafiliste talitustega. Sageli osalevad selles ka komisjoni delegatsioonid kolmandates riikides. Vastutus lõppetapis toimuva otsuste tegemise ja rakendamise eest lasub välissuhete peadirektoraadi A direktoraadil, komisjoni delegatsioonidele on paljudel juhtudel usaldatud projektijuhtimine kohapeal. 2008. aastal saavutatud edusamme on kirjeldatud käesoleva aruande punktis 2.

1.2. Stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõigete 1 ja 2 kohased meetmed, mis on suunatud pikaajalisemate piirkondadevaheliste julgeolekuohtudega seotud küsimuste lahendamiseks

Stabiliseerimisvahendisse kuulub ka pikaajalisem komponent, millega nähakse ette abi stabiilsete koostöötingimuste kontekstis.

Stabiliseerimisvahendi 2007.–2013. aasta strateegiadokumendis on komisjon kindlaks määranud artikli 4 lõigete 1 ja 2 kohaste pikaajalisemate meetmete prioriteedid. Esiteks selleks, et toetada rahvusvahelisi jõupingutusi massihävitusrelvade leviku tõkestamisel nende meetmete kaudu, mille eesmärk on parandada keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalide ning toimeainete tõhusat kontrolli, kahese kasutusega kaupade kontrolli ning võimaldada relvastusaladele spetsialiseerunud teadlastel suunata oma teadmised rahuotstarbelisse tegevusse (2007.–2008. aastal 53 miljonit eurot). Teiseks selleks, et toetada ülemaailmseid ja piirkondadevahelisi jõupingutusi salakaubandusest, terrorismist ja organiseeritud kuritegevusest tulenevate ohtude vähendamiseks (2007.–2008. aastal 19 miljonit eurot).

Artikli 4 lõike 1 kohaselt on kaks täiendavat prioriteeti elutähtsa infrastruktuuri ja elutähtsate mereteedega seotud ohud, millel võib olla piirkondadevaheline mõõde. Viimati nimetatud valdkonnad on uued ja nõuavad konkreetsete programmide väljatöötamiseks ulatuslikku ettevalmistust. Komisjon lisas kaks kõnealust valdkonda järgmisesse aastaid 2009–2011 hõlmavasse näidisprogrammi.

Kõnealuse komponendi on kavandanud välissuhete peadirektoraat, kuid selle juhtimise eest vastutab otseselt koostöötalitus EuropeAid. Kõnealuse komponendi raames 2008. aastal saavutatud edusamme on kirjeldatud käesoleva aruande punktis 4.

1.3. Stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõike 3 kohased kriisieelse ja –järgse suutlikkuse suurendamise meetmed (edaspidi „kriisivalmidus”).

Ajavahemikuks 2007–2008 oli kõnealusele komponendile ette nähtud ja eraldatud 15 miljonit eurot, millest 7 miljonit eurot 2007. aastaks ja 8 miljonit eurot 2008. aastaks. Kõnealust komponenti, mida juhib samuti tsentraliseeritult välissuhete peadirektoraadi A direktoraat, käsitlevaid edusamme kirjeldatakse käesoleva aruande punktis 3.

2. KRIISIDELE REAGEERIMINE STABILISEERIMISVAHENDI RAAMES (ARTIKKEL 3, EELARVERUBRIIK 19.06.01)

2.1. Stabiliseerimisvahend kui üks ELi laiahaardelisematest kriisile reageerimise vahenditest

Selleks, et ELil oleks suurem roll välis- ja julgeolekupoliitikas, peab tal olema suutlikkus reageerida kolmandate riikide kriisiolukordadele , et abistada kõnealuste riikide tagasipöördumist jätkusuutliku arengu rajale. Euroopa Liidu ülemaailmsetele kriisidele reageerimise suutlikkuse suurendamine tähendab nii mitmete ühenduse käsutuses olevate vahendite (tsiviil- ja sõjaliste kriiside ohjeldamise vahendid, diplomaatia, aga ka arengukoostöö või kaubanduspoliitika) tõhustamist kui ka selle tagamist, et neid vahendeid saab kasutada ühtse tervikuna asjaomaste riigi või piirkonna strateegiate eesmärkide täitmisel. Stabiliseerimisvahend täiendab oluliselt ühenduse kriisiolukordadele reageerimise vahendeid. Need ühenduse vahendid koos ÜVJP/EJKP kohaste ELi ühismeetmete ning muude ühenduse piirkondlike sihtotstarbeliste vahenditega moodustavad ELi kriisidele reageerimise suutlikkuse vundamendi.

2.2. Stabiliseerimisvahendi kriisidele reageerimise programmide kujunemine ja vastuvõtmine

Stabiliseerimisvahendi kriisidele reageerimise programmide laadi tõttu ei saa neid eelnevalt programmeerida. Need luuakse kriisiolukorrale või alles tekkivale kriisile reageerimiseks , kui muude EÜ vahendite raames ei ole võimalik piisavalt kiiresti reageerida, arvestades ELi horisontaalseid ja geograafilisi eesmärke ning prioriteete. Võetavad meetmed on üksteist täiendavad ning nende abil soovitakse luua sünergia ühenduse piirkondlike poliitikate ja vahendite vahel. Stabiliseerimisvahendit saab kasutada suurema uue poliitilise kriisi või loodusõnnetuse puhul, see võib olla ka võimaluseks ennetada kriise või edendada konflikti lahendamist või tagada EÜ abi andmiseks vajalikud tingimused.

Kõnealuse vahendi kasutamiseks poliitilistele kriisidele reageerimisel on seda mitmel puhul kujundatud ja kasutatud koos ÜVJP/EJKP missioonidega, kõige viimati Gruusias, kus pärast augustikonflikti rahastati stabiliseerimisvahendi vahenditest hädavajaliku abi andmist 15 miljoni euro ulatuses rohkem kui 30 000 riigisiseselt ümberasustatud isikule ja plahvatamata miinide kõrvaldamiseks paralleelselt Euroopa Liidu järelevalvemissiooni tegevusega Gruusias. Teiseks näiteks stabiliseerimisvahendi ning EJKP ning piirkondlike vahendite ja arengukoostööstrateegiate tõhusast vastastikusest täiendavusest on Tšaad ja Kesk-Aafrika Vabariik, kus koos EUFORi missiooniga ja seda toetades on stabiliseerimisvahendi raames eraldatud 15 miljonit eurot MINUCRATi politseiprogrammile (põgenikelaagrite kaitse) ja valimiste eelsele rahvaloendusele Tšaadis ning 6,5 miljonit eurot Kesk-Aafrika Vabariigi julgeolekusüsteemi reformile. Samal ajal rahastatakse üheksanda EAFi B-assigneeringutest 13 miljoni euro ulatuses stabiliseerimist toetavat programmi ( Programme d'Accompagnement à la Stabilisation), mille eesmärk on luua eeldused riigisiseselt ümberasustatud isikute jätkusuutlikuks naasmiseks oma koduküladesse (toiduainetega kindlustatus, sotsiaalse infrastruktuuri ülesehitamine, õigusriigi taastamine ja vahendusmehhanismid). Järelmeetmete tagamiseks on kümnendas EAFis eraldatud 25 miljonit eurot õigusreformi ja MINUCRATi teise etapi toetamiseks.

Stabiliseerimisvahendi heakskiitmismenetlused on loodud kuni 20 miljoni eurose maksumusega programmide kiire vastuvõtmise tagamiseks. Stabiliseerimisvahendi meetmed on samal ajal poliitilist laadi ning neid ei saa nii kergesti rakendada, kuna nõuetekohased ELi-sisesed, riigi ametiasutuste ja muude rahvusvaheliste osapooltega peetavad poliitilised konsultatsioonid nõuavad aega.

2.3. 2008. aastal vastu võetud stabiliseerimisvahendi kriisidele reageerimise programmid

2.3.1. Eelarve täitmine

Kriisidele reageerimise ja nendeks valmisoleku eelarve (eelarverubriik 19.0601) kulukohustuste assigneeringud suurenesid rohkem kui kolmandiku võrra 100 miljonilt eurolt 2007. aastal 136,871 miljonile eurole 2008. aastal. Sellest summast oli 128,87 miljonit eurot assigneeritud kriisidele reageerimisele[2]. Aasta lõpuks oli eelarve täitmise määr 100 %.[3] Kriisidele reageerimise kiiruse märgatavast paranemisest räägib ka see, et 75 % kõnealuste assigneeringute puhul on leping juba sõlmitud (96 miljoni euro ulatuses) , 2007. aastal oli vastav tase 45 %.

2008. aasta eelarves rubriigi 19.0601 kulukohustuste assigneeringute esialgne määr (70 miljonit eurot) osutus aasta käigus ebapiisavaks. Seetõttu tuli taotleda täiendavat kulukohustuste assigneeringut 37 miljoni euro ulatuses. Lõplik täitmise määr on olnud 92 miljonit eurot, mis on peaaegu kolm korda rohkem kui 2007. aastal. Protsendipunktides hõlmab see 85 % 2008. aasta koguassigneeringutest (sealhulgas suurendamine), mis on ka kõrgem kui 2007. aasta täitmise määr (68 %).

2.3.2. 2008. aastal vastu võetud programmid

Stabiliseerimisvahendist on selle teisel tegevusaastal rahastatud olulisel hulgal kriisidele reageerimise projekte, võttes stabiliseerimisvahendi määrusest tulenevaid eriabimeetmeteid. 2008. aastal võeti kokku vastu 26 rahastamisotsust ja nendega seotud assigneeringut, sealhulgas kaks stabiliseerimisvahendi rahastut käsitlevat otsust ja 16 stabiliseerimisvahendi rahastutega seotud meedet . Täielik loetelu kõigist 2008. aastal eelarverubriigi 19.0601 raames tehtud rahastamisotsustest on esitatud käesoleva aruande lisas.

2008. aastal teostati muu hulgas järgmised olulised kriisidele reageerimise meetmed : toetus konflikti lahendamisele Kongo Demokraatlikus Vabariigis (10 miljonit eurot) , toetus haprale rahuprotsessile ja üleminekuperioodile Nepalis (5,95 miljonit eurot) , konfliktijärgne toetus riigisiseselt ümberasustatud isikutele Gruusias (15 miljonit eurot) , toetuse jätkamine Kosovo rahuprotsessile (14,2 miljonit eurot) iseseisvusdeklaratsiooni järgses raskes olukorras ja ELi EULEXi missiooni käivitamisel, ulatuslik taastamisprogramm tsüklon SIDRi tekitatud kahjude kõrvaldamiseks Bangladeshis (13 miljonit eurot) ning täiendav toetus Liibanoni haprale leppimisprotsessile 2009. aasta valimiste ettevalmistamiseks (4 miljonit eurot) . Lisaks sellele on heaks kiidetud kaks uut rahastut väiksema ulatusega ja pakilisemate meetmete toetamiseks üleminekuperioodi õigussüsteemi ja rahvusvaheliste kohtute tarbeks (12 miljonit eurot) ning samuti vahendus- ja lepitusmeetmeteks (5,5 miljonit eurot).

Kaks aastat pärast oma tegevuse algust on stabiliseerimisvahendi kriisidele reageerimise komponent praeguseks tõestanud, et tegemist on vajaliku ELi kriisiohjevahendiga. Geograafilise leviku poolest assigneeriti 2007. ja 2008. aastal 59 üleilmseks meetmeks kokku 220 miljonit eurot.

Kahe viimase aasta ülevaatest selgub, et enamus toetusest läks Aafrikasse (peamiselt Kongo Demokraatlik Vabariik, Kesk-Aafrika Vabariik, Tšaad, Somaalia – 29 % ). Järgnesid Aasia (peamiselt Afganistan, Sri Lanka, Nepal, Tai lõunaosa, Aceh, Ida-Timor – 19 % ), Lähis-Ida (Liibanon, Palestiina, Iraagi põgenikud Süürias – 12 % ), Kosovo (24 miljonit eurot) ja Gruusia (17 miljonit eurot).

Valdkondlikult hõlmavad heakskiidetud meetmed laia teemaderingi ning need on suunatud iga konflikti / konfliktijärgse olukorra konkreetsete vajaduste rahuldamiseks: lühiajaline nõustamine ja konfliktijärgse julgeolekusüsteemi reformi käivitamine (Kesk-Aafrika Vabariik, Kongo Demokraatlik Vabariik, Guinea-Bissau, Liibanon, Palestiina, Ida-Timor), täiendavad meetmed valdkondades, mille puhul kasutatakse EJKP missioone (Gruusia, Kosovo, Kongo Demokraatlik Vabariik, Afganistan, Tšaad, Palestiina), toetus piirkondlikule rahu tagamise suutlikkusele (Aafrika Liit – Aafrika Liidu missioon Somaalias (AMISOM), Aafrika Liidu ja ÜRO vahendustegevus Darfuris), õigusriik ning üleminekuperioodi õigusemõistmine (Afganistan, Kõrgõzstan, Colombia, Haiti, Sierra Leone, Saalomoni Saared), toetus ajutistele haldusasutustele (rahvusvaheline tsiviilbüroo Kosovos), konfliktide lahendamine ja lepitamine (Sri Lanka, Tai, Colombia, Uganda, Zimbabwe, Peruu, Palestiina, Birma/Myanmar, Nepal), konflikti- ja katastroofijärgsed programmid ning vajaduste hindamine (Bangladesh, Nicaragua, Liibanon, Peruu), toetus ümberasustatud isikutele (Liibanon, Süüria) ja konfliktiallikad (sihtrahastu).

2.4. Stabiliseerimisvahendi rahastud: esimene ning teine poliitilist nõustamist ja vahendamist toetav rahastu, konfliktides kasutatavate ressursside sihtrahastu ja üleminekuperioodi õigusemõistmist toetav rahastu

Kiirreageerimise korra kasutamisest saadud positiivse kogemuse tulemusena on kriisidele reageerimise teatavad valdkonnad, mis tavaliselt nõuavad koheseid väikesemahulisi meetmeid, kaetud rahastuid loovate stabiliseerimisvahendi rahastamisotsustega. Sellisteks valdkondadeks on praegu poliitiline nõustamine ja vahendamine, konfliktides kasutatavad ressursid ja (konfliktijärgne) üleminekuperioodi õigusemõistmine. Rahastud võimaldavad kiireloomuliste, väikesemahuliste ja sihtotstarbeliste meetmete rahastamist edasi delegeerimise vormis, ilma eraldi rahastamisotsuse tegemise vajaduseta.

2007. aastal heaks kiidetud poliitilist nõustamist ja vahendamist toetav rahastu (10 miljonit eurot) ja konfliktides kasutatavate ressursside sihtrahastu (2 miljonit eurot) on 2008. aasta lõpuks täielikult kasutatud ja lepingutega kaetud. Poliitilist nõustamist ja vahendamist toetava rahastu raames rahastati 2007. aastal viit meedet ja 2008. aastal 12 meedet. Need hõlmasid lühiajalist ja kiireloomulist poliitilist nõustamist Guinea-Bissaus, Armeenias, Gruusias, Liibanonis, Sri Lankal, Myanmaris ning muudes kriisikolletes, samuti koos ÜRO ja Maailmapangaga ühist katastroofijärgset vajaduste hindamise rahastamist Bangladeshis, Myanmaris, Haitil ja Ukrainas. Konfliktides kasutatavate ressursside sihtrahastu raames rahastati 5 meedet, millega toetati osana Kimberley protsessist teemantide ebaseadusliku kaevandamise ja kauplemise vastast võitlust, samuti loodusvarade ebaseadusliku kasutamise vastast võitlust teistes valdkondades.

2008. aastal kiideti heaks uus, 12 miljoni euro suurune üleminekuperioodi õigusemõistmist toetav rahastu, millest antakse kiiret ja sihtotstarbelist abi rahvusvahelistele kohtutele ja üleminekuperioodi õigusemõistmisega seotud algatustele. Komisjoni koostööpartneriteks on rahvusvahelised ja piirkondlikud organisatsioonid, riiklikud asutused ning valitsusvälised osalejad ja/või erikohtud ning tõekomisjonid. Esimest meedet käsitlev 2,5 miljoni euro suurune leping sõlmiti juba 2008. aastal ning sellega rahastati Sierra Leones Charles Taylori toime pandud sõjakuritegusid arutanud rahvusvahelise kohtu tegevust. Lisaks sellele eraldati 2008. aasta detsembri otsusega 5,5 miljonit eurot teisele poliitilist nõustamist ja vahendamist toetavale rahastule.

2.5. 2007. aastal vastuvõetud kriisidele reageerimise programmides saavutatud edusammud

Peaaegu kõik (97 %) 2007. aastal tehtud kriisidele reageerimise assigneeringud on lepingutega kaetud. Lepingulistest maksetest on sooritatud 65 %. Kuna projektide kestus on tavaliselt 12–18 kuud, on enamus 2007. aasta meetmetest veel pooleli, kohapeal on tulemusi siiski juba näha. Praeguseks on mitu meedet lõpule viidud, näiteks õigusreformi projekt Afganistanis. Üksikasjalik teave saavutatud edusammude ja nende mõju kohta 2007. aasta meetmetele on esitatud lisades.

2.6. Komisjoni delegatsioonide roll

Tiheda ja korrapärase järelevalve kõikide stabiliseerimisvahendi programmide üle tagavad EÜ delegatsioonid abi saavates riikides. Sageli edastavad delegatsioonid projekte käsitlevaid ettepanekuid komisjoni peakorterisse ning nad on ka heaks kiidetud abiprogrammide rakendamise eest otseselt vastutavad.

Nagu ka 2007. aastal on enamiku projektide puhul (21 rahastamisotsust 26st ja kolm stabiliseerimisvahendi rahastutest rahastatavat meedet) rakendamine delegeeritud edasi asjaomases riigis tegutsevale delegatsioonile. Selle tulemusena on delegatsioonid 2008. aastal eelarverubriigi 19.0601 raames allkirjastanud 40 lepingut. Kokku on alates 2007. aastast komisjoni 27 delegatsioonile edasi delegeeritud 40 kriisidele reageerimise meedet kogusummas 180 miljonit eurot. Selline korraldus võimaldab kohalike osapooltega läbirääkimiste pidamist ja lepingute sõlmimist ning vajadusel kiirete kohanduste tegemist, samuti projekti rakendamise järelevalvet kohapeal.

2.7. Saadud õppetunnid

Stabiliseerimisvahendi kriisidele reageerimise komponendi tegevus on jätkuvalt edukas ja vastab määruse eesmärkidele. Ka 2008. aastal peeti kriisile reageerimise eelarvest täielikult kinni. RELEXi organisatsiooniline ülesehitus on tõestanud oma pädevust programmide kiirel kindlaksmääramisel ja heakskiitmisel. Vastuvõetud programmid on panustanud ülemaailmsetele kriisidele reageerimiseks tehtud jõupingutustesse, täiendades kasulikul (ja mõnikord otsustaval) moel muid ELi kriisidele reageerimise meetmeid, näiteks Gruusias, Kosovos, Tšaadis ja Kesk-Aafrika Vabariigis.

Saamaks stabiliseerimisvahendi kriisidele reageerimise komponendi mõjude, tõhususe, tulemuslikkuse, jätkusuutlikkuse ja muude tulemuste kohta üksikasjalikumat pilti, kavatseb komisjon teostada 2009. aastal kogu programmi hõlmava hindamise, mis käsitleb 2007. ja 2008. aastal võetud meetmeid eeldusel, et nende teostamisel on jõutud piisavalt kaugele, et võimaldada analüüsi tegemist. Hindamise teostamise järel edestatakse selle tulemused Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

3. STABILISEERIMISVAHENDI KRIISOLUKORRAKS VALMISOLEKU KOMPONENT (ARTIKKEL 4.3, EELARVERUBRIIK 19.06.01).

Stabiliseerimisvahendi kriisiolukorraks valmisoleku komponendi raames jätkati 2008. aastal rahutagamispartnerluse tugevdamist. Partnerluse eesmärk on koondada ja tugevdada kodanike asjatundlikkust rahu tagamise toimingutes. Partnerluses keskendutakse asjaomaste partnerite võimekuse tugevdamisele, et nad oleksid võimelised kriisiolukordadele kiirelt reageerima. Partnerluse sihtrühm on kodanikuühiskonna organisatsioonid ja eksperdirühmad, kuid ka rahvusvahelised ja piirkondlikud organisatsioonid ja ELi liikmesriikide asjaomased asutused.

2008. aastal kasutati ära kõik 2007. ja 2008. aastal assigneeritud summad (15 miljonit eurot) ning rakendati asjaomases iga-aastases tegevuskavas tuvastatud komponendid ja eesmärgid.

Sellega seoses esitati rahutagamispartnerluse toetamise raames kaks kodanikuühiskonna organisatsioonidele suunatud ettepanekut: ettepanek tugevdada suutlikkust ja ümarlaudade korraldamist käsitleva ettepaneku esimene etapp. Suutlikkuse suurendamist käsitleva ettepaneku alusel välja valitud ettepanekud hõlmasid mitmesuguseid valdkondadevahelisi, piirkondadevahelisi ja kriisipõhiseid suutlikkuse suurendamist käsitlevaid meetmeid, mille geograafiline ulatus on lai (Euroopa naabruskond, Aafrika, Aasia, Kariibi mere piirkond jne). Ümarlaudade korraldamist käsitleva ettepaneku esimeses etapis hõlmasid edukad taotlused jällegi nii valdkondadevahelisi kui ka kriisipõhiseid ettepanekuid, mille tegevus on keskendunud Euroopa naabruskonnale.

Lisaks sellele anti varajast hoiatus- ja taastustegevust käsitleva rahvusvahelise koostöö raames otsetoetusi Aafrika Liidule (toetus Aafrika Liidu mandri varajase hoiatamise süsteemile), ÜRO arenguprogrammile (toetus konflikti- ja katastroofijärgsete vajaduste hindamist käsitlevale koostööle) ning ELi liikmesriikide asjaomastele koolitusasutustele stabiliseerimisele suunatud tsiviilmissioone käsitlevate koolituste korraldamiseks.

Aasta jooksul arendati edasi kodanikuühiskonna organisatsioonidega peetavat dialoogi, selleks korraldati mitu nõupidamist (veebruaris, juunis ja oktoobris) ja kasutati rahutagamispartnerluses osalejate vahel suhtluskanalina rahutagamispartnerluse veebiportaali.

Mis puutub rahutagamisalgatusse (varem konfliktide ennetamise võrk), mida integreeritakse sammhaaval rahutagamispartnerlusse, siis on kümne kõnealuses meetmes osaleva kodanikuühiskonna organisatsiooni töö keskendunud partnerite teineteist täiendavate teadmiste integreerimisele kuues olulises valdkonnas: vahendamine; piirkondlik keskkonna-, majandus- ja loodusvarade alane koostöö; julgeolek; demokratiseerimine ja üleminekuperioodi õigusemõistmine; sooline võrdõiguslikkus; suutlikkuse suurendamine ja koolitamine. Nimetatud olulistes valdkondades keskendutakse teadmiste kasutamisele, et lihtsustada konfliktide ennetamist ning rahutagamist käsitlevaid poliitikaid ja meetmeid.

4. STABILISEERIMISVAHENDI PIKAAJALINE OSA (ARTIKLI 4 LÕIGE 1 JA LÕIGE 2, EELARVERUBRIIGID 19.0603 JA 19.0602)

2007.–2011. aasta strateegiadokumendi ja 2007.–2008. aasta sihtprogrammi alusel võeti 2008. aastal järgmised meetmed:

4.1. 19.0603 – Piirkondadevahelised meetmed organiseeritud kuritegevuse, salakaubaveo, elutähtsa infrastruktuuri kaitsmise, rahvatervisega seotud ohtude ning terrorismivastase võitluse valdkonnas ning 19.060203 - Ühenduse poliitika kergrelvade leviku vastu võitlemisel

2007. aasta tegevuskavas esitatud meetmed on täielikult (9 miljonit eurot) lepingutega kaetud. 2008. aasta tegevusprogramm (13,3 miljonit eurot) kiideti heaks 2008. aasta novembris. Programmiga antakse täiendavaid vahendeid ekspertide rahastamise vahendile ja salakaubanduse vastasele võitlusele Afganistanis. Programm on suunatud ka võitlusele tulirelvade ebaseadusliku hankimise ja salaveoga, võitlusele organiseeritud kuritegevusega, terrorismivastasele võitlusele Aafrikas ning uimastite lähteainete leviku tõkestamisele Ladina-Ameerika ja Kariibi mere piirkonnas.

Ekspertide rahastamise vahend on mehhanism, mis võimaldab kaasata kõrgetasemelised eksperdid piiriüleste julgeolekuohtudega seotud erinevates valdkondades võetavate meetmete kavandamisse ja kindlaks määramisse. Vahend võeti edukalt kasutusele 2008. aastal. Liikmesriikidele suunatud osalemiskutse tulemusena allkirjastati liikmesriikide ametiasutuste juhitud konsortsiumitega viis lepingut, lisaks sellele sõlmiti komisjoni teadusuuringute ühiskeskusega üks spetsiifilist tehnilist abi käsitlev kokkulepe. Peale selle korraldati enam kui 40 riigis viis seminari ja missiooni.

2008. aasta detsembris sõlmiti GtZga muu hulgas ELi liikmesriike, UNODCi ja Interpoli hõlmava konsortsiumi nimel suurprojekti „Salakaubanduse vastane võitlus Afganistanis” käsitlev leping summas 9,5 miljonit eurot (1. ja 2. etapp). PRELACi projekt („Uimastite lähteainetega kauplemise tõkestamine Ladina-Ameerika ja Kariibi mere piirkonnas”) allkirjastati UNODCiga 2008. aasta detsembris ning selle rakendamine algab 2009. aasta esimeses kvartalis. 2008. aasta detsembris vastu võetud eraldi erimeetme vahendusel sõlmiti projekt, mis käsitleb võitlust tulirelvade ebaseadusliku hankimise ja salaveoga Kesk-Ameerikas ja naaberriikides.

Kuna esimene 2007. aasta tegevuskavas nimetatud projekt käivitati 2009. aasta alguses ja selle rakendamine on alles väga varajases etapis, siis võib esimesi tulemusi näha alles 2010. aastal.

4.2. 19.0602 – Meetmed keemiliste, tuuma- ja bioloogiliste materjalide või vahenditega seotud riskide maandamise ja nendeks valmisoleku valdkondades

2008. aasta tegevuskava (23,5 miljonit eurot[4]) võeti vastu 2008. aasta detsembris. Tegevuskava abil toetatakse endiste relvateadlaste ja –inseneride alternatiivset tööhõivet ISTC/STCU (Moskva rahvusvaheline teadus-ja tehnoloogiakeskus / Ukraina teadus-ja tehnoloogiakeskus) kaudu, tsiviilvõimekuse ja teabevahetuse tugevdamist, et võidelda keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumaainete salakaubaveoga, kahese kasutusega kaupade ekspordikontrollide tõhustamist ja bioloogiliste ohtude vastu võitlemise suutlikkuse parandamist. Üksikasjalikum lisateave on esitatud lisas.

2007. aasta tegevuskavas esitatud artikli 4 lõike 2 kohased meetmed on täielikult lepingutega kaetud ja kõigi meetmete rakendamist alustati 2008. aastal. Võttes arvesse asjaolu, et esimesed projektid algatati alles mõned kuud tagasi, ei ole nende kohta hindamisi veel tehtud, hindamised ja auditid on ette nähtud teostada 2010. aastal.

Kuigi meetmed enamustes artikli 4 lõike 2 kohaldamisalasse kuuluvates valdkondades, sealhulgas 2007. ja 2008. aasta tegevuskavades keskendusid ajalooliselt endisele Nõukogude Liidule, on tehtud jõupingutusi, et laiendada toetuse saajate geograafilist ulatust. Uued piirkonnad/riigid saavad stabiliseerimisvahendist toetust meetmetele, mis on suunatud nende ekspordikontrolli ning keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumaainete salakaubaveo vältimise suutlikkuse parandamisele: sellisteks riikideks on viis Lääne-Balkani riiki, Albaania, Türgi, Maroko, Tuneesia, Egiptus, Araabia Ühendemiraadid, Hiina ja Tai. Lisaks sellele kinnitavad ekspertide rahastamise vahendi raames teostatud ettevalmistavad eksperdimissioonid, et Kagu-Aasia, Lähis-Ida ja mõningate Aafrika riikide suutlikkust tuleb tugevdada. Sellised riigid lisatakse edaspidi artikli 4 lõike 2 kohasesse toetuse kohaldamisalasse.

5. Kokkuvõte

Stabiliseerimisvahend on teise tegevusaasta lõppedes tõestanud, et tegemist on väga kasuliku ELi kriisiohjevahendiga.

Stabiliseerimisvahend moodustab koos asjaomaste ühenduse vahenditega olulise osa ELi terviklikust lähenemisviisist kriisiohjele, mida toetatakse märkimisväärselt nii ELis kui ka ülemaailmselt. Seda rõhutati ka eelmise aasta Euroopa julgeolekustrateegia aruandes.

Hea koostöö liikmesriikide, Euroopa Parlamendi ja nõukogu sekretariaadi vahel on võimaldanud komisjonil kavandada stabiliseerimisvahendi lühi- ja pikaajalisi programme nii, et need vastaksid põhilistele vajadustele.

On tähtis, et stabiliseerimisvahendit rahastatakse ulatuslikult ka edaspidi, sest stabiliseerimisvahendile esitatavate rahastamistaotluste arv kasvab pidevalt.

[1] Stabiliseerimisvahendi määruse artikli 24 kohaselt on stabiliseerimisvahendi üldine finantsraamistik ajavahemikuks 2007–2013 kokku 2 062 000 000 eurot. Määruses on sätestatud, et kõnealusest summast saab artikli 4 lõike 1, artikli 4 lõike 2 ja artikli 4 lõike 3 kohastele meetmetele eraldada maksimaalselt vastavalt 7 %, 15 % ja 5 %, mis on kuni 557 miljonit eurot. Seega jääks vähemalt 73 % kogusummast artiklis 3 nimetatud meetmetele ehk kriisidele reageerimisele. 2008. aasta novembri eelarvemuudatuse tulemusena otsustati siiski eelarverealt 19.0601 ümber jaotada 240 miljonit eurot toiduainete rahastamisvahendile. Kriisidele reageerimisele mõeldud summad vähenevad ajavahemikus 2007–2013 1,27 kuni 1,29 miljardi euro võrra (esialgselt oli selleks kavandatud 1,49 miljardit eurot).

[2] Ülejäänud 8 miljonit eurot assigneeriti artikli 4 lõikes 3 esitatud kriisiolukorraks valmisolekule, vt allpool.

[3] Eelarverubriigi 19.0601 C1 vahendid assigneeriti täies ulatuses (136,871 miljonit eurot). Lisaks sellele assigneeriti C4 vahendeid 236 868, 50 euro ulatuses.

[4] Eelarverubriigi 19.060201 esialgsed assigneeringud 2008. aastaks olid 27 miljonit eurot, millest 1,5 miljonit eurot viidi üle eelarverubriiki 19.080103 Gruusia tarbeks ja 2 miljonit eurot ekspertide rahastamise vahendile. Need sisalduvad 2008. aasta tegevuskavas vastavalt artikli 4 lõikele 1.