ET Euroopa Liidu Teataja C 16/14

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase taotluse avaldamine

(2008/C 16/05)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

KOKKUVÕTE

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„ČESKÉ PIVO”

EÜ nr: CZ/PGI/005/00375/14.10.2004

KPN ( ) KGT ( X )

Käesolevas kokkuvõttes esitatakse teavitamise eesmärgil spetsifikaadi põhipunktid.

1. Liikmesriigi pädev asutus

Nimi: Úřad průmyslového vlastnictví Aadress: Antonína Čermáka 2a CZ-160 68 Praha 6-Bubeneč Tel: (420) 220 383 111 Faks: (420) 224 324 718 E-post: posta@upv.cz

2. Taotlejate rühm

Nimi: Sdružení České pivo Aadress: Lípová 15 CZ-120 44 Praha 2 Tel: (420) 224 914 566 Faks: (420) 224 914 542 E-post: — Koosseis: Tootjad/töötlejad ( X ) Muud ( X )

3. Toote liik

Klass: 2.1 — õlu

4. Spetsifikaat:

(määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 4 lõikega 2 ettenähtud nõuete kokkuvõte)

4.1. Nimetus: „České pivo”

4.2. Kirjeldus: „České pivole” iseloomulikud omadused tulenevad mitmest asjaolust: eelkõige kasutatud toorainetest, õlletööstuses paljude aastate jooksul loodud oskusteabest ja erilisest õlletootmisprotsessist. „České pivo” tootmise puhul tuleks ära märkida iseloomulikku meskimist, virde keetmist ja kaheetapilist kääritamist. Kogu tootmisprotsessi (toorainete hoolikas valik, linnaste valmistamine ja õlle tootmine Tšehhi Vabariigi traditsioonilises õlletootmispiirkonnas) tulemusel valmib ainulaadne ja tunnustatud toode.

„České pivo” tehnilisi parameetreid kirjeldatakse allpool. Kõnealust õlut eristab asjaolu, et selle tootmisel kasutatakse peamiselt linnaseid ja humalaid, lubatud on ainult vähene pastöriseerimine ja pärmi või estri lisamine, ning õllel ei tohi olla kõrvalmaitset või -aroomi. „České pivo” aroom ei ole eriti tugev, sest kääritamise soovimatute kõrvalsaaduste sisaldus on suhteliselt väike. Õlle maitse teravus on keskmine kuni tugev; süsihappegaasi eraldumine on aeglane. Samuti on õlu keskmise kuni tugeva kangusega sõltuvalt kääritamata jääkekstrakti sisaldusest, mis on seotud näilise ja tegeliku käärimise erinevusega. Mida vähem virre käärib, seda väiksem on õlle alkoholisisaldus. Üks „České pivo” olulisi omadusi on selle mõrudus. Õlle maitse on keskmiselt kuni tugevalt mõrkjas ja mõõdukalt kuni kergelt hapukas ning lahtub seetõttu aeglasemalt. Mõrkjas maitse jääb suhu kauemaks ning stimuleerib maitserakke kauem. Mõrkjam maitse hõlbustab ka seedimist. „České pivot” iseloomustavad ka polüfenoolide suurem kontsentratsioon ja kõrgem pH tase.

Heledal õllel (hele laagriõlu, hele vaadiõlu ja väikse alkoholisisaldusega hele õlu) on nõrk kuni keskmine heledate linnaste ja humalate aroom. Hele õlu on keskmise kuni tugeva intensiivsusega kuldset tooni. Õlu on vahutav ning klaasi valades moodustub sellele tihke valge vahumüts. Tumedal õllel (tume laagriõlu ja tume vaadiõlu) on iseloomulik tumedate ja värviliste linnaste aroom. Sellel on keskmise teravusega täidlane maitse, mis tuleneb näilise ja tegeliku käärimise olulisest erinevusest ning käärimatute ainete sisaldusest tooraines, millest õlut pruulitakse. Mõrudust mõjutab õlle tihedus. Lubatud on karamelli kõrvalmaitse ning aroom või muu magus kõrvalmaitse ja aroom.

Kvaliteediparameetrid

Hele laagriõlu

Algvirde tihedus: 11,00–12,99 (massiprotsenti)

Alkoholisisaldus: 3,8–6,0 (mahuprotsenti)

Värvus: 8,0–16,0 (EBC ühikut)

Mõruained: 20–45 (EBC ühikut)

pH tase: 4,1–4,8

Näilise ja tegeliku käärimise erinevus: 1,0–9,0 ( %)

Polüfenoolid: 130–230 (mg/l)

Tume laagriõlu

Algvirde tihedus: 11,00–12,99 (massiprotsenti)

Alkoholisisaldus: 3,6–5,7 (mahuprotsenti)

Värvus: 50–120 (EBC ühikut)

Mõruained: 20–45 (EBC ühikut)

pH tase: 4,1–4,8

Näilise ja tegeliku käärimise erinevus: 2,0–9,0 ( %)

Hele vaadiõlu

Algvirde tihedus: 8,00–10,99 (massiprotsenti)

Alkoholisisaldus: 2,8–5,0 (mahuprotsenti)

Värvus: 7,0–16,0 (EBC ühikut)

Mõruained: 16–28 (EBC ühikut)

pH tase: 4,1–4,8

Näilise ja tegeliku käärimise erinevus: 1.0–11.0 ( %)

Tume vaadiõlu

Algvirde tihedus: 8,00 –10,99 (massiprotsenti)

Alkoholisisaldus: 2,6–4,8 (mahuprotsenti)

Värvus: 50–120 (EBC ühikut)

Mõruained: 16–28 (EBC ühikut)

pH tase: 4.1–4.8

Näilise ja tegeliku käärimise erinevus: 2,0–11,0 ( %)

Madala alkoholisisaldusega õlu

Algvirde tihedus: kõige rohkem 7,99 (massiprotsenti)

Alkoholisisaldus: 2,6–3,6 (mahuprotsenti)

Värvus: 6,0–14,0 (EBC ühikut)

Mõruained: 14–26 (EBC ühikut)

pH tase: 4,1–4,8

Näilise ja tegeliku käärimise erinevus: 1,0–11,0 ( %)

4.3. Geograafiline piirkond: „České pivo” tootmispiirkond on määratletud järgmiselt:

edelas: Chebská nõgu, Tšehhi mets (Český les), Šumava, Blanský mets ja Novohradské mäestiku jalam;

lõunas: Třeboňská nõgu, Tšehhi-Morava kõrgustiku lõunaserv ja Dyje ning Morava jõgi alates Hodonínist;

kagus: Valgete Karpaatide (Bílé Karpaty) maastikukaitseala lääne- ja põhjaserv;

idas: Beskiidide (Beskydy) maastikukaitseala lääne-, põhja- ja kaguserv;

läänes: Ohře jõgi, Mostecká nõgu ja Elbe jõgi kuni Děčínini;

loodes: Ploučnice jõgi, Kamenice jõgi ja Lausitzi ahelik (Lužické hory);

põhjas: Liberecká nõgu, Krkonoše mäestiku lõunanõlvad, Broumovské mäestik ja Orlické mäestiku lõunanõlvad;

loodes: Kralický Sněžníki jalam, Rychlebské mäestik ja Zlatohorská kõrgustik, Opavice jõgi kuni Opava jõega liitumise kohani, Opava jõgi kuni Odra jõega liitumise kohani, Odra jõgi kuni Olše jõega liitumise kohani, Olše jõgi kuni Lomná jõega liitumise kohani ja Lomná jõgi kuni Beskiidide maastikukaitsealani.

Geograafiline tähis „České pivo” sisaldab riigi nime, sest tootmismeetodi tõttu, mis sajandeid on olnud määratletud piirkonnale iseloomulik, on „České pivo” seotud praktiliselt kogu praeguse Tšehhi Vabariigi territooriumiga. Põhjakääritatud täielikult laagerdunud õlut on siin sajandeid toodetud peamiselt sama meetodiga, mis hõlmab meskimist, virde keetmist, humalate tegelikku keetmist ja kaheetapilist kääritamist (vt jaotis 4.5). „České pivo” sisaldab tavaliselt rohkem kääritamata ekstrakti, selle polüfenoolisisaldus ja pH tase on kõrgem ning selle värvus, mõrkjas maitse ja teravus on intensiivsemad kui muudel õllesortidel.

Kasutatava tootmismeetodi iseärasuste tõttu, mis annavad „České pivole” selle iseloomulikud omadused, on õlle maine ja nimi „České pivo” levinud nii riigi sees kui ka välismaal, ning toodet seostatakse ühemõtteliselt selle tootmiskohaga, st Tšehhi Vabariigiga.

„České pivo” nime olulisust ja kvaliteeti kinnitab ka asjaolu, et nimi kanti 1985. aastal Tšehhoslovakkia Sotsialistliku Vabariigi ja Portugali Vabariigi valitsuste vahel sõlmitud päritolutähiste, päritolunimetuste ning muude geograafiliste ja sarnaste nimetuste kaitset käsitlevas kokkuleppes sisalduvasse kaitstud nimetuste loendisse. Sel ajal oli määratletud piirkond üksnes [Tšehhoslovakkia] riigi osa. Pärast riigi jagunemist Tšehhi Vabariigiks ja Slovaki Föderaalseks Vabariigiks moodustas see ala enamiku uue sõltumatu riigi [Tšehhi Vabariigi] territooriumist. Kogu maailmas seostavad tarbijad nime „České pivo” ühemõtteliselt mitte ainult õlle tootmise koha, st Tšehhi Vabariigiga, vaid ka selle eriliste omaduste ja kvaliteediga.

Geograafilise tähise „České pivo” registreerimist taotleb tootjate liit, mis ühendab praktiliselt kõiki Tšehhi Vabariigi õlletootjaid. „České pivo” omadusi ja mainet on vaieldamatult mõjutanud hindamatud kogemused, mida Tšehhi linnase- ja õlletootjad on paljude aastate jooksul omandanud ja Tšehhi Vabariigi määratletud piirkonnas põlvest põlve edasi andnud.

Pindalalt on Tšehhi Vabariik üks väiksemaid Euroopa riike. Nagu ka minevikus, võimaldab riigi väiksus ja pinnamood tagada vastavuse tootmistingimustele — kasutatavale tehnoloogiale ja toorainetele ning tootja oskustele — kogu määratletud piirkonnas.

Eespool nimetatud asjaolusid arvestades ning eriti tänu õlletootmise eriomastele ja traditsioonilistele meetoditele, mis erinevad ümbritsevatel aladel kasutatavatest, kõnealuse õlle jäljendamatule maitsele ja iseloomulikele omadustele (vt jaotis 4.2) ning kaugele väljapoole määratletud piirkonda ulatuvale heale mainele on määratletud piirkonna ühtsus selge ja vaieldamatu.

Humalad

Tšehhi Vabariigi suurim humalakasvatuspiirkond on Žatecko, kus Louny, Chomutovi, Kladno, Rakovníki, Rokycany ja Plzeň-severi piirkonnas kasvatatakse humalaid 355 kohalikus omavalitsuses; sellele järgneb Úštěcko, kus Litoměřice, Česká Lípa ja Mělníki piirkonnas kasvatatakse humalaid 220 omavalitsuses ning Tršicko, kus Olomouci, Přerovi ja Prostějovi piirkonnas kasvatatakse humalaid 65 kohalikus omavalitsuses.

Tšehhi humalakasvatuspiirkond asub kohas, kus mõõdukas merekliima läheb üle mandrikliimaks. Lisaks asub Žatecko piirkond Maagimäestiku ja Tšehhi metsa varju jäävas kuivas piirkonnas, mistõttu sealsed tingimused on ainulaadsed.

Tšehhi humalakasvatuspiirkondades esinev muld on erinevat liiki (mustmullad, rähkmullad, leostunud ja leetjad pruunmullad) ja erinevat klassi (liivmuld, liivsavimuld ja savimuld). Kõnealused mullad on moodustunud mitmesugustest lähtekivimitest.

Žatecko humalakasvatuspiirkonnas asub enamik humalakasvandusi muldadel, mis on moodustunud permi ladestutest. Kõnealused mullad, mida tuntakse permi ajastu punaste muldadena, sisaldavad märkimisväärselt palju rauaühendeid (6–7 % raudoksiidi), mangaani- ja muude metallide ühendeid.

Úštěcko humalakasvatuspiirkonna idaosa asub kriidi-tertsiaari ladestul ja keskosa, Polepská blata, kvaternaarsetel setetel. Úštěcko piirkonna lääneosas on palju vulkaanilist basalti.

Tršicko humalakasvatuspiirkonna mullad pärinevad peamiselt kvaternaari ja osaliselt tertsiaari ajastust.

Žatecko humalakasvatuspiirkonna permi ajastu punased mullad on parimad kõrge kvaliteediga humalate kasvatamiseks. Need on peamiselt savi- ja saviliivmullad, mis pärast teatava sügavuseni harimist imavad hästi vett ja õhku ning peamisi toitaineid. Humalate kasvatamiseks sobib kõige paremini muld, mis on kergelt happeline või neutraalne. Mulla sobivuse humalakasvatuseks määravad nii selle looduslikud omadused kui ka suures osas maaparandus ning kasutatud orgaanilised ja mineraalväetised ning muu pikaajaline töötlemine, millega luuakse humalate kasvuks soodsad tingimused.

4.4. Päritolutõend: Igal õlletootjal on toorainete tarnijate nimekiri. Toorainete päritolu on märgitud saatedokumentidesse. Lisaks on Tšehhi Vabariigis kasvatatud humalate päritolu jälgitavuse nõue sätestatud seaduses nr 97/1996 Coll. Samuti on olemas lõpptoote ostjate nimekiri. Toote pakendil on esitatud kohustuslikud andmed tootja ja toote kohta. Sellega tagatakse toote nõuetekohane jälgitavus. Tootmisprotsessi kontrollitakse hoolikalt ja täpselt ning iga partii andmed registreeritakse, et tagantjärele saaks kindlaks teha „České pivo” iga partii tootmisel kasutatud toorainete päritolu. Spetsifikatsioonidele vastavust kontrollivad Tšehhi Põllumajandus- ja Toiduinspektsiooni kohalikud osakonnad.

4.5. Tootmismeetod: Õlletootmise toorained

Linnased. Kasutatakse heledaid (röstimata) linnaseid, nn pilsnerilinnaseid, mida toodetakse kaherealisest odrast. Linnasetootmiseks kasutatavad odrasordid on heaks kiitnud Brnos asuv Tšehhi Põllumajandus- ja Toiduinspektsioon ning Prahas asuv Õlle- ja Linnasetootmise Uurimisinstituut on soovitanud kasutada neid „České pivo” tootmisel (virde kohta vt üksikasjalikumalt allpool esitatud tabelist).

Õlleodra suhtes kehtivad rahvusvahelised ja Euroopa kvaliteedinõuded annavad eelise suure ensümaatilise aktiivsuse, suure ekstraktisisalduse ja lõpliku käärimisvõimega sortidele. Teisalt on „České pivole” iseloomulik madal proteolüütiline ja tsütolüütiline töötlemine ning vähene käärimine, mille tulemusel suureneb jääkekstrakti sisaldus. Seda arvesse võttes on määratletud „České pivo” tootmiseks sobivate sortide järgmised põhiparameetrid:

Humalad. Kasutatakse Tšehhi humalaid ning nendest toodetud humalatooteid, eriti järgmistes piirkondades kasvatatud sorte: 1) Žatecko, 2) Úštěcko ja 3) Tršicko. Humalaid kasvatatakse savi- ja saviliivmuldadel. Žatecko piirkonda iseloomustavad permi ajastu punased mullad. Humalakasvatuseks kõige sobivam aasta keskmine temperatuur on 8–10 °C.

Kõnealused humalad on üsna eripärased ning erinevad mujal maailmas kasvatatavatest humalatest, eriti alfa- ja beeta-mõruhappe suhte poolest. Kui sortidel, mida üldiselt kasvatatakse, on see suhe tavaliselt 2,5:1, siis kõnealuses piirkonnas kasvatatavatel sortidel keskmiselt 1:1,5. Veel üks omadus, mis eristab kõnealuseid humalaid muudest sortidest, on 14–20 % beeta-farneseeni sisaldus eeterlikes õlides. Asjaomases piirkonnas kasvatatavatel humalasortidel ja kõikidel „České pivo” tootmisel kasutatavatel humalasortidel üldiselt peab olema järelevalveasutuse heakskiit ning Õlle- ja Linnasetootmise Uurimisinstituudi soovitus.

Vesi.„České pivo” tootmiseks kasutatakse kohalikest allikatest pärit vett. Õlletootmisel kasutatakse keskmise karedusega vett.

Õllepärm. Kasutatakse põhjakääritamise pärmi tüvesid (Saccharomyces cerevisiae subsp. uvarum), mis sobivad „České pivo” tootmiseks ning millega saavutatakse spetsifikaatides sätestatud näilise ja tegeliku käärimise erinevus. Kõige sagedamini kasutatakse tüvesid nr 2, 95 ja 96, mis Õlle- ja Linnasetootmise Uurimisinstituut on kandnud õllepärmi paljundamistüvede loetellu registreerimisnumbriga RIBM 655 ning mis on kättesaadavad kõikidele „České pivo” tootjatele.

Tootmine

Õlle tootmine algab õlletehases, kus jahvatatud linnased segatakse veega ja meskitakse, mille tulemusel mittekääriv tärklis muutub käärimisvõimeliseks linnasesuhkruks. Meskimisel kasutatakse ühe- või kolmeastmelist keetmist. 80 % linnasejahust koosneb heakskiidetud odrasortidest toodetud linnastest, mis tagab „České pivo” iseloomuliku maitse.

Linnasejahu koostis ning töödeldud kogused märgitakse tootmispäevikusse; saatedokumendid tõendavad linnaste päritolu. Päevikusse märgitakse ka meskimise temperatuur ja aeg. Kui meskimine on lõppenud ja linnaste lahustumatud osad selitamise teel eraldatud, algab virde keetmine koos sellele lisatud humalatega. Selles etapis, mis kestab 60–120 minutit, peab aurustuma vähemalt 6 % vedelikust. Humalaid lisatakse kuni kolm korda. Vähim kogus Tšehhi humalaid või neist toodetud ekstrakti on heleda laagriõlle puhul 30 % ja muude õllesortide puhul vähemalt 15 %. Humalate koostis, sh toorainepartii koostis, märgitakse tootmispäevikusse; saatedokumendid tõendavad toorainete päritolu. Pärast virde keetmist koos humalatega jahutatakse see kiiresti maha temperatuurini 6–10 °C ning aereeritakse. Seejärel lisatakse ainult põhjakääritamisel kasutatavat õllepärmi (Saccharomyces cerevisiae subs. uvarum).

Kääritamine toimub kõige rohkem 14 °C juures ning seda tavaliselt korratakse (laagerdumine), st kasutatakse kaheastmelist kääritamist. Kääritamise ajal toimunud temperatuurimuutused märgitakse kääritamispäevikusse. Laagerdumine toimub nullilähedasel temperatuuril. Laagerdumise lõppedes õlu filtreeritakse ja villitakse vaatidesse, pudelitesse, purkidesse või tsisternidesse. On võimalik teha ka filtreerimata õlut. Lõpptoode peab vastama jaotises 4.2 nimetatud parameetritele.

Õlletootmise tehnoloogiat kontrollitakse pidevalt.

Kontrollimeetodid

Virre

Algvirde tihedus — proov võetakse 10 minutit pärast filtreerimise algust.

Proovi analüüs: püknomeetriliselt sahharimeetri või eriseadmete abil (Anton Paar GmbH või muu tootja seade, mis sobib proovi analüüsimiseks).

Virde läbipaistvus temperatuuril 25 °C — proov võetakse nefelomeetriliselt temperatuuril 25 °C, mõõdetakse 30 minutit pärast jahutamist.

Virde tihedust mõõdetakse temperatuuril 25 °C — proovi analüüsitakse sama meetodiga, nagu esimesest virdest võetud proovi.

Virre, millele on lisatud humalad

Algvirde tihedus — proov võetakse 15 minutit pärast seda, kui virde keetmine on lõppenud.

Proovi analüüs: püknomeetriliselt sahharimeetri või eriseadmete abil (Anton Paar GmbH või muu tootja seade, mis sobib proovi analüüsimiseks).

Settiv tahkaine — 5 minutit pärast keetmise lõppu kontrollitakse Imhoffi koonuses või muus tahkaine sisalduse mõõtmiseks sobivas väikses anumas segatud virret visuaalselt.

Virde, millele on lisatud humalad, läbipaistvus — humalatega virre filtreeritakse (läbi analüütilise filterpaberi, sinised ribad) ning filtraati kontrollitakse nefelomeetriliselt, kallutades seda 90° nurga all. Mõõtmine toimub osaliselt temperatuuril 20 °C (kuumutamine 20 minutit) ja osaliselt temperatuuril 5 °C (kuumutamine 20 minutit).

Humalatega virde mõrususe määramine — iso-alfa-mõruhapete sisaldus (IBU).

Virde tegelik käärimine — määratakse soovitatud meetodiga.

Roheline õlu (toorõlu)

Pärmirakkude arvu mikroskoopiline määramine vedelikus.

Pärmi elujõulisuse määramine (metüleensinisega).

Iso-alfa-mõruhapete (IBU) määramine soovitatud meetoditega.

Valmis õlu

Põhianalüüs — näiline ja tegelik ekstrakt, alkoholisisaldus, algvirde tiheduse arvutamine, iso-alfa-mõruhapete määramine (IBU), õlle läbipaistvus 90° nurga all, tegelik käärimine ja õlle värvus.

Kontrolli teostab õlletehase laboratoorium või erilaboratoorium (nt Õlle- ja Linnasetootmise Uurimisinstituut) kooskõlas õlle- ja linnasetootmise analüüsistandarditega või standardiga Analytica-EBC.

4.6. Seos piirkonnaga: Arheoloogilised leiud kinnitavad, et eespool määratletud geograafilise piirkonna (edaspidi: „asjaomane piirkond”) elanikud pruulisid õlut juba enne, kui piirkonna asustasid slaavi hõimud, ning et seda tegid ka slaavi hõimud. Esimesed ülestähendused õllepruulimisest asjaomases piirkonnas on seotud Brevnovi kloostriga (Břevnovský klášter), kus benediktiini mungad valmistasid õlut ja veini juba 993. aastal meie ajaarvamise järgi.

Asjaomases piirkonnas humalakasvatust käsitlev vanim kirjalik ürik on põhiharta, millega prints Břetislav I seadis sisse Žatecis ning Stará Boleslavis ja Mladá Boleslavis kasvatatud humala pealt kümnisemaksu, mis tuli maksta Stará Boleslavis asuva Püha Vaclavi kiriku kapiitlile. Esimene ajalooline dokument, mis on otseselt seotud õlletootmisega, on Vyšehradi kapiitli põhiharta, mille andis välja esimene Böömimaa kuningas Vratislav II 1088. aastal. Selles dokumendis, millest on säilinud ärakirjad, viidatakse humalakümnisele ja muudele kingitustele, näiteks kinnisvarale ja maksudele, mida said Vyšehradi kapiitli kanoonikud. Mitmed muud aastatest 1090–1100 pärit dokumendid käsitlevad humalakasvatust, linnaseid, õlut, pruulimislube ja õlle eksporti. Alates 1330. aastast on säilinud palju kuninglikke ning aadelkonna ja kodanike dokumente, mis käsitlevad linnasekasvatust ja õlletootmist.

Õllepruulimise saladused pärandati ühelt sugupõlvelt järgmisele. Algul oli õllepruulimine eesõigus, mis kuulus vähestele (nt pruulimisluba omavad linnakodanikud ja aadlikud). 14. sajandil asutati linnasetootjate ja õllepruulijate gildid ning põhja- ja pinnakääritamisega õlletootmine kasvas jõudsalt, saavutades haripunkti tööstuslike õlletehaste ehitamisega, mis on „České pivo” tootmise traditsiooni toonud tänasesse päeva. Oluliseks pöördepunktiks oli Linnakodanike Õllepruulikoja asutamine Plzeňis 1842. aastal

Põhjakääritamisega õlletootmist täiustati ning selle tulemusel saadud õlle omadused olid enne seda pruulitud õlle omast täiesti erinevad. Kuldne vahutav jook, millel oli meeldiv humalamaitse ning tugev vahumüts, levis üle kogu maailma. See märkis uue ajastu algust maailma õlletööstuse arengus, mis kasvas ennenägematu kiirusega mitte ainult Tšehhimaal, vaid ka Austria-Ungaris, Saksamaal ja teistes Euroopa riikides. Järgnevatel kümnenditel asutati arvukalt uusi ajakohastatud tehnoloogiaga varustatud õlletehaseid. Seadmete ja tehnoloogia järkjärgulise täiustamise tulemusel on tekkinud tänapäeva suuremahuline tootmine. Tootmispõhimõtted on aga jäänud samaks. Õlu, mille tootmisel kasutati ja kasutatakse praegugi peamiselt kohalikke tooraineid (st spetsiifilise mullastiku ja kliimatingimustega asjaomasest piirkonnast pärit tooraineid), on tõusnud au sisse ning saavutanud hea positsiooni nii kodu- kui ka välismaal. „České pivo” populaarsust kinnitab ka selle suur kogus ekspordiartiklina nii minevikus kui ka olevikus.

„České pivot” toodetakse Tšehhi õllepruulijate oskustel põhineva eespool kirjeldatud meetodiga ainult asjaomases piirkonnas ning peamiselt ettenähtud kvaliteediga kohalikest toorainetest ja kohalikust veest. Nende ainulaadne koostis annab „České pivole” tema ainulaadsed omadused.

Õlle- ja Linnasetootmise Uurimisinstituudis tehtud uuringud näitavad, et „České pivo” erineb oluliselt välismaistest õllesortidest. Valitud Tšehhi ja välismaiseid õllesorte hinnati põhjalikult analüütiliselt ja organoleptiliselt.

Loodi üksikasjalik analüütiline ja statistiline mudel, mis võimaldas kindlaks teha erinevate õllesortide sarnasused ja erinevused. Tulemusi töödeldi mitmemõõtmeliste statistiliste meetoditega (faktor-, dispersioon- ja klasteranalüüs jms). Selgus, et „České pivo” on samasse kategooriasse kuuluvatest välismaistest õllesortidest erinev.

Enamasti sisaldab „České pivo” (kääritamata) jääkekstrakti ning see on tema kõige tüüpilisemaid omadusi. Muud „České pivot” teistest õllesortidest eristavad omadused on: tugevam värv, mõrkjas maitse, pH tase ja polüfenoolisisaldus. Tugevam värv ja suurem polüfenoolisisaldus tulenevad meskimisprotsessist, mida Tšehhi Vabariigis kõige tavalisemalt kasutatakse. Kõik parameetrid sõltuvad tooraine kvaliteedist ja koostisest ning tehnilistest ja tehnoloogilistest tingimustest. Tehnoloogia seisukohast on kõige olulisemad linnasejahu koostis, humalate sisaldus, valitud pärmitüvi ja kääritamismeetod koos õllepruulimise traditsioonide ja inimliku teguriga. Aistingute seisukohast iseloomustab „České pivot” kangus, kauapüsiv mõrkjas maitse ning vähesem kõrvalaroomide ja -maitsete esinemine.

Õlletootmise ainulaadsus tuleneb õllepruulimise sajanditevanusest traditsioonist asjaomases piirkonnas ning eriliste oskuste pärandamisest sugupõlvelt sugupõlvele kuni tänapäevani. Humalakasvatuseks soodsad tingimused koos kutseoskustega, mida töötajad omandavad Tšehhi koolides kõikidel tasemetel, tagavad „České pivo” kõrge maine kogu maailmas. Nimi „České pivo” on kantud Tšehhoslovakkia Sotsialistliku Vabariigi ja Portugali Vabariigi valitsuste vahel sõlmitud päritolutähiste, päritolunimetuste ning muude geograafiliste ja sarnaste nimetuste kaitset käsitlevas kokkuleppe lisasse. Kõnealune kokkulepe avaldati välisministri 18. mai 1987. aasta määruses nr 63/1987 Coll.

2003. aastal tegi Tšehhi Turismiamet uuringu selle kohta, millisena näevad turistid Tšehhi Vabariiki ning miks nad valivad selle oma sihtkohaks. Sihtrühma kuulusid turistid Saksamaalt, Austriast, Poolast, Itaaliast, Madalmaadest, Ameerika Ühendriikidest, Jaapanist, Skandinaavia maadest, Venemaalt, Lõuna-Koreast ja Araabia maadest. Kokku küsitleti 1800 inimest (150 vastajat igast riigist või riikide rühmast). Mehed moodustasid 66 % valimist. Uuring näitas, et Tšehhi Vabariiki seostati peamiselt Prahaga (47 %) ja suurepärase õllega (45 %). Esitatud küsimus oli: „Kui ma kuulen nime „Tšehhi Vabariik”, siis esimese asjana tuleb mulle meelde.”

„České pivo” populaarsust näitab ka pidevalt kasvav eksport.

4.7. Kontrolliasutus:

Nimi: Státní zemědělská a potravinářská inspekce Aadress: Květná 15 CZ-603 00 Brno Tel: (420) 543 540 205 Faks: (420) 543 540 210 E-post: sekret.ur@spzi.gov.cz

4.8. Märgistus: Päritolunimetus „České pivo” on osa toote etiketil olevast margitoote nimest.

Nimetus „České pivo” ei piira, kooskõlas siseriiklike ja ühenduse nõuetega, viitamist Tšehhi Vabariigile kui tootmiskohale muude õllesortide puhul, mis ei ole liigitatud „České pivoks”. Selline viide ei tohiks siiski olla kõnealuste õllesortide etiketil oleva margitoote nime osa.

Viited „KGT”, „kaitstud geograafiline tähis” ja asjaomane ühenduse sümbol peavad olema seotud mõistega „České pivo” ning ei tohi jätta muljet, et mõni muu etiketil olev mõiste on registreeritud.

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.