ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET    ET ET 
 
ET    ET  EUROOPA KOMISJON 
Brüssel 20.7.2010 
SEK(2010) 914 lõplik 
  
KOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE 
volitada komisjoni alustama Euroopa L iidu nimel läbirääkimisi Guinea Bissau 
kalandusalase partnerlusleping u protokolli uuendamise üle 
 
ET 2   ET KOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE 
volitada komisjoni alustama Euroopa L iidu nimel läbirääkimisi Guinea Bissau 
kalandusalase partnerlusleping u protokolli uuendamise üle 
A. SELETUSKIRI 
Euroopa Liit ja Guinea Bissau Vabariik on sõlminud kalandusalase partnerluslepingu 
protokolli,1 mille lepinguosalised parafeerisid 23. mail 2007 ning mis jõustus 18. 
märtsil 2008. Protokoll, millega tagatakse ELi laevadele kalapüügivõimalused ja 
kinnitatakse rahaline hüvitis, kaotab kehtivuse 15. juunil 2011. 
Komisjon teeb ettepaneku alustada läbirä äkimisi uue protokolli sõlmimiseks, mis 
vastaks liikmesriikide kalalaevade tegelikele võimalustele ja vajadustele ning oleks kooskõlas kalandusalaseid partnerlus lepinguid käsitle vate nõukogu 2004. aasta 
juulikuu suunistega.  
Nõukogul palutakse käesolevale soovitusele lisatud läbirääkimissuunised vastu võtta. 
B. SOOVITUS 
Eespool osutatust läht uvalt soovitab komisjon 
– nõukogul volitada komisjoni alustama ja pidama läbirääkimisi Guinea Bissau 
Vabariigiga sõlmitud kalandusalase partne rluslepingu protokolli uuendamise üle; 
– nimetada komisjon selleteemaliste lä birääkimiste liidupoolseks esindajaks; 
– pidada läbirääkimisi Euroopa Liidu toimimise lepingu sätete kohaselt 
moodustatud erikomisjo niga konsulteerides; 
– nõukogul käesolevale soovitusele lisatud läbirääkimissuunised heaks kiita. 
                                                
 
1 Nõukogu 17. märtsi 2008. aasta määrus  (EÜ) nr 241/2008, ELT L 75, 18 .3.2008. 
 
ET 3   ET LISA  
Läbirääkimissuunised  
– Läbirääkimiste eesmärk on uuendada Euroopa Liidu ja Guinea Bissau Vabariigi vahelise 
kalandusalase partnerluslepingu protokolli vastavalt komisjoni 23. detsembri 2002. aasta teatisel põhinevatele nõukogu 15. juuli 2004. aasta järeldustele kalandusalaste 
partnerluslepingute kohta ning arvest ades inimõiguste olukorda riigis. 
– Protokolli lisatakse säte inimõiguste ja de mokraatia põhimõtete rikkumisega seonduvate 
tagajärgede kohta. 
– Et aidata uue protokolliga kaasa säästva ja  vastutustundliku kalapüügi tagamisele, on 
komisjonile antavate läbirääk imisjuhiste alus järgmine:  
• juurdepääsu tagamine Guinea Bissau Vabariigi majandusvööndile ja Euroopa 
kalalaevadele nimetatud vööndis tuuni püügiks vajalike lubade andmine; 
• parimate saadaolevate teadusalaste nõuannete põhjalik  arvesse võtmine; 
• kalavarudele juurdepääsu põhinemine samadel kriteeriumidel, millest lähtub 
kehtiv protokoll, ning viimaste l aastatel täheldatud arengutel; 
• valdkondliku dialoogi tõhusta mine sellise vastutust undliku kalanduspoliitika 
rakendamise toetamiseks, mis on kooskõl as riigi arengueesmärkidega eelkõige 
kalapüügi kontrollimise ja jä relevalve, kalavarude ma jandamise ja kalatoodete 
täiustatud hügieeninõuete osas.
ET    ET ET 
ET    ET  EUROOPA KOMISJON 
Brüssel 22.12.2010 
SEK(2010) 1593 lõplik 
  
KOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE, 
volitada komisjoni alusta ma Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Mosambiigi 
kalandusalase partnerlusleping u protokolli uuendamise üle 
ET 2   ET KOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE, 
volitada komisjoni alusta ma Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Mosambiigi 
kalandusalase partnerlusleping u protokolli uuendamise üle 
1. SELETUSKIRI   
Euroopa Liit ja Mosambiigi Vabariik on sõlminud kalandusalase partnerluslepingu 
protokolli,1 mille lepinguosalised parafeerisid 21. detsembril 2006 ning mis jõustus 1. 
jaanuaril 2007. Protokoll, millega tagata kse ELi laevadele kalapüügivõimalused ja 
kinnitatakse rahaline hüvitis, kaot ab kehtivuse 31. detsembril 2011. 
Komisjon teeb ettepaneku alustada läbirääkim isi uue protokolli sõlmimiseks, mis vastaks 
liikmesriikide kalalaevade tegelikele võimalustele ja vajadustele ning oleks kooskõlas kalandusalaseid partnerlusle pinguid käsitlevate nõukogu 2004. aasta juulikuu suunistega. 
Nõukogul palutakse käesolevale soovitusele lisatud läbirääkimissuunised vastu võtta. 
2. SOOVITUS 
Eespool osutatust läht uvalt soovitab komisjon 
– nõukogul volitada komisjoni alustama ja pida ma läbirääkimisi Mosambiigi Vabariigiga 
sõlmitud kalandusalase partnerluslepingu protokolli uuendamise üle; 
– nimetada komisjon selleteemaliste lä birääkimiste liidupoolseks esindajaks; 
– teha komisjonile ülesandeks pidada läbir ääkimisi vastavalt Euroopa Liidu toimimise 
lepingu sätetele ja erikomisjoniga konsulteerides; 
– nõukogul käesolevale soovitusele lisatud läbirääkimissuunised heaks kiita. 
                                                
 
1 Nõukogu 22. novembri 2007. aasta otsus 2007/798/EÜ (ELT L 331, 17.12.2007). 
ET 3   ET LISA  
Läbirääkimissuunised  
– Läbirääkimiste eesmärk on uuendada Euroopa Liidu ja Mosambiigi Vabariigi vahelise 
kalandusalase partnerluslepingu protokolli vastavalt komisjoni 23. detsembri 2002. aasta teatisel põhinevatele nõukogu 15. juuli 2004. aasta järeldustele kalandusalaste 
partnerluslepingute kohta ning arvest ades inimõiguste olukorda riigis. 
– Protokolli lisatakse säte inimõiguste ja de mokraatia põhimõtete rikkumisega seonduvate 
tagajärgede kohta. 
– Et aidata uue protokolliga kaasa säästva ja  vastutustundliku kalapüügi tagamisele, on 
komisjonile antavate läbirääk imisjuhiste alus järgmine: 
• juurdepääsu tagamine Mosambiigi Va bariigi majandusvööndile ja Euroopa 
kalalaevadele nimetatud vööndis tuuni püügiks vajalike lubade andmine; 
• parimate saadaolevate teadusalaste nõuannete põhjalik arvesse võtmine;  
• kalavarudele juurdepääsu põhinemine samadel kriteeriumidel, millest lähtub 
kehtiv protokoll, ning viimaste l aastatel täheldatud arengutel; 
• valdkondliku dialoogi tõhusta mine sellise vastutust undliku kalanduspoliitika 
rakendamise toetamiseks, mis on kooskõl as riigi arengueesmärkidega eelkõige 
kalapüügi kontrollimise ja jä relevalve, kalavarude ma jandamise ja kalatoodete 
täiustatud hügieeninõuete osas. 
•
ET    ET ET 
ET    ET  EUROOPA KOMISJON 
Brüssel 11.2.2011 
SEK(2011) 170 lõplik 
KOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE 
volitada komisjoni alustama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Maroko Kuningriigiga 
kalandusalase partnerlusleping u protokolli uuendamise üle 
ET    ET KOMISJONI SOOVITUS NÕUKOGULE 
volitada komisjoni alustama Euroopa Liidu nimel läbirääkimisi Maroko Kuningriigiga 
kalandusalase partnerlusleping u protokolli uuendamise üle 
1. SELETUSKIRI   
Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahel sõlmitud kalandusalane partnerlusleping ja 
sellega seotud protokoll  võeti vastu 22. mail 20061 ja jõustus 28. veeb ruaril 2007. Protokoll, 
millega tagatakse ELi laevadele kalapüügivõimalu sed ja kinnitatakse rahaline hüvitis, kaotab 
kehtivuse 27. veebruaril 2011. 
Kehtivat lepingut kohaldatakse vete suhtes, mis asuvad laiuskraadist 27° 40' N lõuna pool. 
Vastavalt viimatinimetatud tsoon i eripärale, mis tuleneb ra hvusvahelisest õigusest, ja 
õiguslikele tingimustele, mille kohaselt EL on  Marokoga sõlminud kahepoolse lepingu, mis 
hõlmab kõnealust tsooni, on komisjon 2010. aasta  jooksul mitmeid kordi palunud Marokol 
hinnata kehtivast lepingust tu lenevaid eeliseid kohaliku elan ikkonna jaoks. Maroko vastas 
sellele teabenõudele 13. dets embril. Sel ajal, kui oluko rra hindamist eelöeldu põhjal 
jätkatakse, on tehtud ettepanek pikendada praeg ust protokolli ühe aast a võrra, et oleks aega 
lõpetada läbirääkimised, milles käsitletak se asjakohaseid tagatisi hõlmavat uuendatud 
protokolli, ning samal ajal jä tkata kalapüüki. Nõukogul palutaks e käesolevale soovitusele 
lisatud läbirääkimissuunised vastu võtta.  
2. SOOVITUS 
Eespool loetletud kaalutlusi ar vestades soovitab komisjon:  
– nõukogul volitada komisjoni alustama ja pi dama läbirääkimisi Maroko Kuningriigiga 
sõlmitud kalandusalase partnerluslepingu protokolli pikendamise üle; 
– piirata pikendamist ühe aastaga; 
– nimetada komisjon kõnealuste läbirääkimiste liidupoolseks esindajaks; 
– komisjonil pidada läbirääkimisi vastavalt Eu roopa Liidu toimimise lepingu sätetele ja 
erikomisjoniga konsulteerides; 
– nõukogul käesolevale soovitusele lisatud läbirääkimissuunised heaks kiita.  
                                                 
1 ELT L 141, 29.5.2006, lk 1. 
ET    ET LISA  
Läbirääkimissuunised  
– Läbirääkimiste eesmärk on pikendada Eur oopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise 
kalandusalase partnerluslepingu protokolli vastavalt komisjoni 23. detsembri 2002. aasta teatisel põhinevatele kalandusalaseid part nerluslepinguid käsitl evatele nõukogu 15. juuli 
2004. aasta järeldustele. 
– Selleks et aidata kaasa säästva ja vastut ustundliku kalapüügi tagamisele, on komisjonile 
antavate läbirääkimisjuhiste alus järgmine:  
– kehtiva protokolli pikendamine ühe aasta võrra on vajalik ELi–Maroko 
kalandussuhete uue õigusliku raamistiku vastuvõtmiseks järgmistel tingimustel: 
– kalapüügivõimaluste kohandamine vastav alt parimatele saadaolevatele 
teaduslikele nõuannetele;  
– ühiselt kokku lepitud näita jatel (sh protokolli pi irkondlik mõju) põhinevad 
regulaarsed aruanded valdkondlike te gevuspõhimõtete rakendamise kohta. 
–
Digitaalse ühtse turu strateegias käsitletakse digitaalse sisu üleandmist ning kaupade internetimüüki, sest e-kaubanduse osatähtsus ELi jaemüügisektoris kasvab kiiremini kui internetiväline kaubandus ning e-kaubanduse märkimisväärset kasutamata kasvupotentsiaali ei tohiks lasta kaotsi minna. 39 % ettevõtjatest, kes tegelevad küll internetimüügiga, kuid mitte piiriüleselt, nimetab liikmesriikide erinevat lepinguõigust peamise takistusena. Eelkõige puudutab see õiguskaitsevahendite kasutamist puudusega toodete korral (sellele on viidanud 49 % internetimüügiga tegelevatest ELi jaemüüjatest ja 67 % nendest, kes praegu püüavad tegeleda piiriülese internetimüügiga või kaaluvad sellega tegelemist). Erinevused liikmesriikide lepinguõiguses on tekitanud jaemüüjatele ühekordseid kulusid ligikaudu 4 miljardi euro ulatuses; enamjaolt mõjutavad need kulud mikro- ja väikeettevõtjaid. Tarbijad ei tunne end piiriüleseid internetioste tehes kindlalt. Üks peamisi põhjusi on see, et nad ei ole kindlad oma põhilistes lepingulistes õigustes. Nad jäävad ilma võimalustest ning peavad leppima väiksema kaubavaliku ja kallimate hindadega. Nad kannatavad kahju ka seetõttu, et puudusega digitaalse sisu kohta puuduvad selged lepinguõigusest tulenevad õigused. Rahalise kahju suurus, mis tuleneb kõige hilisematest probleemidest, mida on täheldatud üksnes nelja liiki digitaalse sisu puhul, ja ajast, mis on 12 kuu jooksul nende probleemide lahendamiseks kulutatud, on hinnanguliselt kokku 9–11 miljardit eurot.
Enne kriisi oli väärtpaberistamisturg Euroopa majanduse kasvav rahastamisallikas. Kriisi ajal saavutas toimis see turg hästi ja kahjumid olid tühised. Kriisijärgne maine sai aga tugevalt kannatada mujal, peamiselt USAs aset leidnud tavade ja sündmuste tõttu. Maine rikutust väljendab see, kuidas investorid tajuvad ELi väärtpaberistamise riskisust, ja ka väärtpaberistamise regulatiivne käsitlus, mis on kujundatud peamiselt USA turgude kahjumi põhjal. Kuna USA turgude kahjum on olnud kordades suurem väärtpaberistamisega seotud kahjumist ELis, on viimane regulatiivse käsitluse tõttu ebasoodsas olukorras. Maine languse ja regulatiivse käsitluse tagajärjel on ELi väärtpaberistamisturg praeguseks takerdunud. Seega on kadunud ka ELi majanduse rahastamisallikas. Ilma väärtpaberistamiseta on pankadel raske varasid müüa. Tulemuseks on see, et vajadus finantsvõimenduse vähendamise järele sunnib pankasid praegu laenuandmise piiramise teel oma bilansimahtu vähendama. Euroopa kontekstis, kus 80 % finantsvahendusest toimub pankade kaudu, avaldab see majanduskasvule märkimisväärset mõju. Krediidivaba taastumine venib, aeglustades majanduskasvu ja töökohtade loomist.
C. Eelistatud poliitikavaliku mõju

Suureneks eeskirjade selgus ja terviklikkus ning kogu menetlus peaks muutuma lihtsamaks, sest iga ametiasutuse roll oleks selgelt kindlaks määratud, mis välistab kattuvused ning hõlbustab kalapüügilubade andmise menetlust. Mere bioloogiliste ressursside kaitsega seotud keskkonnakasu oleks optimaalne, sest ELi laevastiku rangem jälgimine liidu vetest väljaspool soodustaks kalanduse juhtimist ja kalavarude jätkusuutlikkuse tugevdamist. See täiendaks eespool osutatud ettevõtjatele avalduvat positiivset majanduslikku mõju.

Eelistatud (4.) poliitikavaliku puhul hinnatakse majanduslikku mõju positiivseks, pidades silmas asjaolu, et tänu sellele suureneb õiguskindlus nii ettevõtjate kui ka avaliku sektori asutuste jaoks.
Peamine probleem on asjaolu, et kehtiv reguleerimissüsteem pärsib mehitamata õhusõidukite turu arengut. Kehtivates lennundusnormides ei käsitleta asjakohaselt mehitamata õhusõidukite eripärasid ning kõnealused normid ei ole käitamisriskiga proportsionaalsed, nende täitmine on liiga raske või nii kulukas, et enamik mehitamata õhusõidukitega seotud teenuseid on majanduslikult ebaotstarbekad. Lisaks kaasnevad mehitamata õhusõidukite käitamisega mitmed probleemid, mida ei esine sellisel määral või üldse mehitatud õhusõidukite kasutamisel põhineva tsiviillennunduse puhul. Kõnealused probleemid on seotud ohutuse, julgestuse, eraelu puutumatuse ja andmekaitse, keskkonnakaitse ja vastutusega. Kuigi tundub, et sellega seoses ei ole vaja ELi tasandil õigusraamistikku muuta, on teatud olukordades keeruline kohaldada kehtivaid norme mehitamata õhusõidukite käitamise suhtes. Probleemid tulenevad peamiselt järgmistest põhjustest: 1) mehitamata õhusõidukeid käsitlevate õigusaktidega seotud vastutus on jagunenud ja selle tulemusena kehtivad siseturul erinevad nõuded; 2) individuaalsete lubade saamine on rahaliselt ja ajaliselt ülemäära kulukas ning ressursimahukas; 3) mehitamata õhusõidukite eripärade käsitlemine traditsiooniliste tsiviillennunduse reguleerimise meetodite raames on ebapiisav; 4) järelevalve- ja õiguskaitseasutustel puuduvad asjakohane teave ja vahendid. Need probleemid mõjutavad kõiki lennundussüsteemi osalisi, mehitamata õhusõidukite tootjaid ja käitajaid ning kaudselt ka kodanikke, arvestades et mehitamata õhusõidukid võivad kõikjal lennata.
Kuigi direktiiv (EL) 2015/849 on suur samm edasi rahapesu või terrorismi rahastamise tõkestamisel Euroopa Liidus , osutavad hiljutised terrorirünnakud ning puudujäägid globaalses rahandussüsteemis („Panama paberid“) sellele, et raamistiku parandamiseks on vaja veelgi samme astuda. Terrorismi rahastamisega seoses on vaja tegeleda viie probleemiga: (1)Ebaselged ja koordineerimata nõuded klientide nõuetekohase hoolsuse osas, mille tulemuseks on väheefektiivne kahtlaste tehingute, mille üheks osapooleks on kõrge riskiga kolmandad riigid, ebatõhus jälgimine. (2)Kahtlased tehingud, mida tehakse virtuaalvaluutade vahendusel, ei ole ametivõimude poolt piisavalt jälgimise all. (3)Ebapiisavad meetmeid, et leevendada riske, mis kaasnevad anonüümsete ettemaksevahendite kasutamisega. (4)Piirangud, mis tagaksid rahapesu andmebüroodele õigeaegse juurdepääsu teabele ning teabevahetuse teiste üksustega. (5)Rahapesu andmebüroodel puudub ligipääs või on viivitusega ligipääs panga- ja maksekontode omanike andmetele. Muudatusettepanekud puudutavad ka tulusaavate omanike ettevõtluskokkulepete ja õigusliku korralduse kohta kaasajastatud andmete ligipääsuga seotud probleeme.
Volkswageni heitgaasikriis nõuab kehtiva mootorsõidukite tüübikinnitussüsteemi põhjalikku ümberhindamist, et kõrvaldada õiguslikud puudused, mis on takistanud avastamast seda heitgaase käsitlevate tüübikinnitusnõuete ulatuslikku rikkumist. See juhtum seab ohtu tüübikinnitussüsteemi usaldusväärsuse. Rikkumise ulatus ja ilmsus näitavad, et selle toimepanijad olid täiesti kindlad, et pettust ei avastata. See on kahjustanud usku vastastikuse usalduse põhimõttesse, millele on rajatud mootorsõidukite siseturgu käsitlev õigusloome. Probleemi lahendamiseks on vaja tüübikinnitussüsteemi põhjalikult muuta ning taastada ühiskonna usaldus ja võrdsed võimalused siseturul.

Liikmesriigid vastutavad autotööstustooteid käsitlevate õigusaktide rakendamise ja jõustamise eest oma territooriumil, kuid Volkswageni kriisi ulatus on näidanud, et liikmesriikide individuaalsed meetmed riiklikul tasandil ei ole piisavad ulatuslike mittevastavuste avastamiseks ja ärahoidmiseks siseturul. Õigustatult on tarvis ELi ülest järelevalvet, et kehtestada ühtlustatud ja koordineeritud jõustamine, mis põhineks liikmesriikides ühiselt kehtivatel ja ühetaoliselt kohaldatavatel kriteeriumidel. See on hädavajalik võrdsete võimaluste tagamiseks Euroopa Liidus. Volkswageni kriis on näidanud, et kui liikmesriigid võtavad parandusmeetmeid individuaalselt ja riiklikul tasandil, kätkeb see endas ohtu, et probleemidega ei tegeleta kõikjal Euroopa Liidus ühetaoliselt, ning loob takistusi mootorsõidukite vabale liikumisele siseturul.
Miks on meetmeid vaja? Mis on lahendamist vajav probleem?

Olemasolev elektrooniline süsteem (ECRIS – Euroopa karistusregistrite infosüsteem) teabe vahetamiseks varasemate süüdimõistvate kohtuotsuste kohta, mille on teinud ELi kriminaalkohtud kriminaalmenetluses konkreetse isiku vastu, ja ka muudel eesmärkidel, kui liikmesriigi õigus seda võimaldab, on kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute puhul ebatõhus. ECRISes puudub võimalus tuvastada hõlpsasti liikmesriigid, kellel on kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku kohta karistusregistri andmeid. Sellist teavet sooviv liikmesriik peab saatma kõigile liikmesriikidele üldpäringu, kaasa arvatud (suuremale osale) liikmesriikidele, kellel taotletud teavet ei ole. On kindlaks tehtud, et kui liikmesriigid saadaksid süstemaatiliselt üldpäringuid, oleks neile vastamise kohustusest tulenev halduskoormus kõige kulukam osa ECRISe töövoos (hinnanguliselt kuni 78 miljonit eurot). Kuna ECRIS on kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute puhul ebatõhus, ei kasuta liikmesriigid nendega seotud juhtudel ECRISe potentsiaali täiel määral ära. Seetõttu ei ole täielik teave süüdi mõistetud kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku kriminaalse tausta kohta kohtutele, õiguskaitseasutustele ja muudele liikmesriigi õiguse kohastele haldusasutustele alati kättesaadav. Muid samaväärseid või tõhusamaid teabe vahetamise kanaleid ei ole olemas.

Algatusega on kavas luua ühine mehhanism, mille eesmärk on standarditud, kiire, koordineeritud ja tõhus kriminaalkaristusi käsitleva teabe vahetamine liikmesriikide vahel. Eesmärki ei saa liikmesriigid üksi saavutada, vaid see eeldab kõigi liikmesriikide kooskõlastatud tegutsemist. Liikmesriikide kooskõlastamatu tegevuse korral ei ole tõenäoliselt võimalik saavutada piisavat mastaabisäästu, et lahendada süsteemi praeguse ülesehitusega seotud puudused.

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavalikuid on kaalutud? Kas on olemas eelistatud valik? Miks?
Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?

Komisjon leiab, et võrdsete tasustamiseeskirjade kehtestamine ja üldiselt siduvatele kollektiivlepingutele tehtud viite laiendamine kõigile sektoritele aitab meetmete võtmata jätmisest tulemuslikumalt saavutada poliitilist eesmärki luua lähetatud töötajatele õiglased palgatingimused, äriühingutele võrdsemad tingimused ning suurem õigusselgus. Lisaks leiab komisjon, et tõhusad poliitikavalikud õigusselguse suurendamiseks on järgmised: kooskõlas sotsiaalkindlustuse koordineerimise eeskirjadega kohaldada kauem kui 24 kuud kestvate pikaajaliste lähetuste suhtes vastuvõtva liikmesriigi tööõigust; kehtestada alltöövõtuahelate kaudu lähetatud töötajate ja peamise töövõtja töötajate võrdne tasustamine, kohaldades viimatinimetatud töötajate suhtes kehtivaid töötingimusi, sh neid, mis tulenevad äriühingu tasandi lepingutest, kui sellised on olemas; muuta kohustuslikuks lähetatud renditöötajate ja kohapeal palgatud renditöötajate suhtes võrdsete tingimuste kohaldamine.
Kuigi EL on määruse (EL) nr 994/2010 rakendamisega suurendanud oma üldist varustuskindlust, on hiljutised analüüsid (st 2014. aasta suvel tehtud kriisitaluvusanalüüs, COM(2014) 654 final) näidanud, et liit on endiselt haavatav tõsiste gaasitarnehäirete korral. Kõnealusel haavatavusel on mitmeid põhjusi, nagu liikmesriikide käitumuslikud kalduvused, väliste ohtude ebapiisav kaalumine, tehnilised probleemid ja kehtiva määruse piiratud kohaldamisala. Mõjuhinnangus selgitatakse üksikasjalikult, milline on nende probleemide ulatus ja miks need ilmnevad. Lisaks järeldatakse mõjuhinnangus, et ELi valmisolek gaasitarnekriisiks ja suutlikkus sellele tulemuslikult reageerida jääb piiratuks, kui ei võeta täiendavaid meetmeid. Gaasitarnete katkemise mõjuga toimetuleku võime parandamine ELis on liidu energiapoliitikas kesksel kohal ja on ELi energialiidu peamiseks eesmärgiks; energialiidu esimeses mõõtmes „energiajulgeolek, solidaarsus ja usaldus” on konkreetse meetmena märgitud ELi gaasivarustuse kindluse tagamist käsitleva määruse (EL) nr 994/2010 läbivaatamine.
Kohustusliku eelhindamise kehtestamine komisjoni poolt võib kaasa tuua selle, et kavandatavat valitsustevahelist kokkulepet kolmanda riigiga ei sõlmita, või et kokkulepe koostatakse või seda muudetakse nii, et kokkulepe vastaks ELi õigusele. See omakorda võib mõjutada suhteid asjaomase kolmanda riigiga. Selline eelhindamine suurendaks aga liikmesriikide ja kolmandate riikide vaheliste lepinguliste suhete õiguskindlust ja stabiilsust. Omaette teema on see, et Euroopa Majanduspiirkond või energiaühenduse lepinguosalised võivad samuti otsustada valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva läbivaadatud otsuse kohaldamise kasuks.
Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavalikuid on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?

Käesoleva mõjuhinnangu tulemusena on eelistatud valik see, et kõik ELi ja kolmandate riikide rahvusvahelised ettevõtjad, kes tegutsevad ELis ja kelle konsolideeritud käive on üle 750 miljoni euro, peavad koostama avaliku riigipõhise aruande. Teave esitatakse kokkuvõtlikult ELi liikmesriikide lõikes ja koondatult ülejäänud maailma puhul. Avalikustamisele kuuluv teave hõlmab makstud ja kogunenud tulumaksu ning vajalikku taustateavet: tegevuse laad, käive, töötajate arv, kasum enne maksusid. See valik saab lihtsasti eksisteerida koos rahvusvaheliste algatustega, näiteks OECD BEPSi algatusega, mille EL on üle võtnud maksustamise vältimise vastase paketi kaudu. Eelistatud valikuga lahendatakse sidusrühmade esile toodud konkurentsimoonutuste probleem ühtsel turul, ilma et see kahjustaks ELi konkurentsivõimet, põhjustaks tarbetut halduskoormust või tekitaks täiendavaid maksukonflikte ja topeltmaksustamist.

Ettevõtjad on mures tundliku teabe ühepoolse avalikustamise pärast konkurentidele, aga ka halduskoormuse ja topeltmaksustamise ohu pärast. Enamik neist nõuab, et riigipõhised aruanded oleksid G20/OECD/BEPS algatuse kohaselt kättesaadavad vaid maksuhalduritele.

Kui pidada silmas majanduslikku mõju, siis ei kaasne eelistatud poliitikavalikuga märkimisväärseid kulusid ega halduskoormust, sest vastavalt hiljuti muudetud maksustamisalase halduskoostöö direktiivile tuleb väga suurtel rahvusvahelistel kontsernidel esitada maksuhaldurile riigipõhised aruanded. Rahvusvahelised ettevõtjad on suutelised oma üldiseid riigipõhiseid aruandeid selle teabe alusel koostama. See algatus näeb ette, et kõigi rahvusvaheliste kontsernide puhul on avalikustamisnõue ühesugune, olenemata sellest, kas kontsern on asutatud ELis või mõnes kolmandas riigis. Sestap puudub sellel mõju rahvusvaheliste ettevõtjate konkurentsivõimele. Oht, et tekivad täiendavad maksukonfliktid ja riigipõhise aruandlusega kaasnev topeltmaksustamine, mida iga maksuhaldur võib vabalt kasutada, on piiratud, sest maksuteave esitatakse vaid ELi lõikes, kus on olemas tõhusad vaidluste lahendamise mehhanismid. Käesoleval algatusel puudub negatiivne sotsiaalne ja keskkonnamõju.