SELETUSKIRI

1. ETTEPANEKU TAUST

Käesolev ettepanek võimaldab liikmesriikidel seaduslikult ratifitseerida Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) 1990. aasta konventsiooni nr 170, mis käsitleb kemikaalide tööl kasutamise turvalisust, edaspidi kas „kemikaalide konventsioon nr 170” või „konventsioon”.

Kemikaalide konventsioon nr 170 võeti vastu 25. juunil 1990 rahvusvahelise töökonverentsi 77. istungil ja see jõustus 4. novembril 1993. Konventsiooni eesmärk on kemikaalidest põhjustatud ja tööga seotud haiguste ja vigastuste ennetamine ja vähendamine. Konventsiooniga tahetakse samuti tõhustada inimeste ja keskkonna kaitset.

2012. aasta juunist alates on kemikaalide konventsiooni nr 170 ratifitseerinud 17 Rahvusvahelise Tööorganisatsiooniga (ILO) liitunud riiki. See on üks nendest konventsioonidest, mille ILO on klassifitseerinud ajakohastatuks ja mida seetõttu aktiivselt toetatakse.

Euroopa Liit on võtnud endale kohustuse toetada inimväärset tööd nii rahvusvahelisel tasandil kui ka oma välissuhtluses. Töönormid on inimväärse töö mõiste põhielement. Seega on ILO konventsioonide ratifitseerimine liikmesriikide poolt oluline märk sellest, et Euroopa Liidus on vastu võetud asjakohased poliitilised meetmed töönormide parandamiseks kogu maailmas. Seetõttu on vaja Euroopa Liidu tasandil kõrvaldada kõik õiguslikud takistused seoses liikmesriikide ratifitseerimistoimingutega nende konventsioonide osas, mille sisu ei ole vastuolus ELi kehtivate õigusaktidega.

Kemikaalide konventsiooni nr 170 sätted käsitlevad järgmisi teemasid: kemikaalide hindamismenetlus, tarnijate poolt tööandjatele edastatav teave, teabe edastamine töötajatele, vajadus asjakohaste ennetusabinõude järele ja kaitseprogrammide loomine töötajatele. Konventsiooni I osa sisaldab reguleerimisala ja mõisteid käsitlevaid sätteid, II osas on esitatud üldised põhimõtted, III osa on käsitletud klassifitseerimissüsteeme ja seotud meetmeid, IV osas viidatakse tööandjate ja V osas töötajate kohustustele ja VI osas on sätestatud töötajate õigused, sealhulgas töötajate õigus eemalduda ohtlikust olukorrast selliselt, et nad on nimetatud õiguseid kasutades kaitstud põhjendamatute tagajärgede vastu VII osas käsitletakse teavitamiskohustusi, kui tegemist on kemikaalide ekspordiga importivatesse ILO liikmesriikidesse.

Euroopa Liidus on kemikaaliohutus oluline teema seoses sotsiaal-, keskkonna- ja siseturu poliitikaga ning seda reguleerivad mitmed liidu õigusaktid, sealhulgas:

- Määrus (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006[1].

- Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1907/2006, 18. detsember 2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ning millega asutatakse Euroopa Kemikaaliamet, muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93 ja komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ[2].

- Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/37/EÜ töötajate kaitse kohta tööl kantserogeenide ja mutageenidega kokkupuutest tulenevate ohtude eest (kuues üksikdirektiiv nõukogu direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõikes 1 tähenduses)[3].

- Nõukogu direktiiv 98/24/EÜ töötajate tervise ja ohutuse kaitse kohta keemiliste mõjuritega seotud ohtude eest tööl (neljateistkümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)[4].

2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

Ei kohaldata.

3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

Võttes arvesse Euroopa Liidu Kohtu poolt välja töötatud välispädevuse eeskirju[5] ja konkreetsemalt seda, mis on sätestatud kemikaalide konventsiooni nr 170[6] sõlmimise ja ratifitseerimise kohta, ei või liikmesriigid iseseisvalt otsustada konventsiooni ratifitseerimist ilma nõukogu eelneva nõusolekuta, kuna mõned konventsiooni osad kuuluvad liidu pädevusalasse.

Euroopa Liit ei saa ise ratifitseerida ühtki ILO konventsiooni, kuna nende konventsioonide osalised võivad olla üksnes riigid.

Kui kokkuleppe või lepingu sisu langeb osaliselt liidu ja osaliselt liikmesriigi pädevusalasse, peavad liidu institutsioonid ja liikmesriigid rakendama kõiki vajalikke meetmeid, et tagada parimal viisil konventsiooni ratifitseerimise alane koostöö ja sellest konventsioonist tulenevate kohustuste täitmine[7].

Nõukogu on nende viimasel kümnendil vastu võetud ILO konventsioonide puhul, milles on liidu pädevusalasse kuuluvaid osi, andnud liikmesriikidele loa ratifitseerida liidu huvides liidu pädevusalasse langevad osad[8].

Euroopa Kohus väitis juba 1993. aastal seoses kemikaalide konventsiooniga nr 170, et ohtlike ainete ja valmististe klassifitseerimise, pakendamise ja märgistamise reguleerimine on jõudnud nii kaugele, et liikmesriigid ei saa selle teemaga seotud välispoliitikas enam iseseisvalt tegutseda[9]. Sellest ajast alates on liidu vastavaid õigusakte täiendatud ja konsolideeritud. Kõnealust valdkonda reguleerib peamiselt määrus (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist (edaspidi „määrus”). Selle määrusega rakendatakse liidu tasandil ÜRO poolt välja töötatud kemikaalide klassifitseerimise ja märgistamise globaalselt harmoneeritud süsteemi (edaspidi „GHS”). Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklil 114 põhinevad Euroopa Liidu õigusaktid on palju üksikasjalikumad kui kemikaalide konventsioonis nr 170 kehtestatud üldised põhimõtted. Eespool nimetatud konventsioonis ja määruses kehtestatud üldised põhimõtted ei ole omavahel vastuolus.

ILO konventsiooni artikli 19 lõikest 8 tulenevalt sisaldab konventsioon miinimumstandardeid, mis tähendab seda, et konventsiooni riiklikul tasandil rakendamine võimaldab kehtestada konventsioonis sätestatud standarditest rangemad standardid.

Töötajate ohutust ja tervist käsitlevate eeskirjade suhtes rakendatav lähenemisviis ei ole vastuolus konventsioonis ja liidu õigusaktides kõnealuse valdkonna kohta kehtestatud miinimumnõuetega. Sellest järeldub, et liidu meetmed võivad olla karmimad kui ILO standardid ja vastupidi[10].

Seetõttu on käesoleva ettepaneku eesmärk volitada liikmesriike ratifitseerima liidu huvides kemikaalide konventsiooni nr 170 need osad, mis kuuluvad liidu pädevusalasse.

Ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõikele 6, mida kohaldatakse analoogia alusel koostoimes nimetatud lepingu artikliga 114, milles on sätestatud õiguslik alus liidu õigusaktide ühtlustamiseks ainete ja segude klassifitseerimise, märgistamise ja pakendamise valdkonnas.

2012/0320 (NLE)

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS,

millega volitatakse liikmesriike ratifitseerima Euroopa Liidu huvides Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 1990. aasta kemikaalide tööl kasutamise turvalisust käsitleva konventsiooni (konventsioon nr 170)

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114 koostoimes artikli 218 lõike 6 punkti a alapunktiga v ning artikli 218 lõike 8 esimese lõiguga,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut,[11]

ning arvestades järgmist:

(1) Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon kiidavad heaks selliste rahvusvaheliste töökonventsioonide ratifitseerimise, mille Rahvusvaheline Tööorganisatsioon on klassifitseerinud ajakohasteks, kuna nii toetatakse Euroopa Liidu jõupingutusi edendada nii liidus kui ka liidust väljapool inimväärset tööd, mille oluliseks aspektiks on töötajate tervise ja ohutuse parandamine ja kaitse.

(2) Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 1990. aasta kemikaalide tööl kasutamise turvalisust käsitleva konventsiooni nr 170 (edaspidi „konventsioon”) III osas esitatud eeskirjad on suures osas hõlmatud kemikaalide klassifitseerimist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate seaduste, määruste ja haldustavade ühtlustamist käsitlevate liidu õigusaktidega, mida on arendatud 1967. aastast alates ja täiendavalt konsolideeritud[12].

(3) Sellest tulenevalt kuuluvad konventsiooni teatavad osad liidu pädevusalasse ja liikmesriigid ei tohi võtta endale nende osadega seotud kohustusi väljaspool liidu institutsioonide raamistikku[13].

(4) Euroopa Liit ei saa konventsiooni ratifitseerida, kuna selle osalised saavad olla üksnes riigid.

(5) Selles olukorras peavad liikmesriigid ja liidu institutsioonid tegema koostööd kõnealuse konventsiooni ratifitseerimise nimel.

(6) Seega volitab nõukogu neid liikmesriike, kes on seotud klassifitseerimise, pakendamise ja märgistamise valdkonna seaduste, määruste ja haldustavade ühtlustamist käsitlevate liidu õigusaktidega, ratifitseerima Euroopa Liidu huvides kõnealuse konventsiooni,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Käesolevaga volitatakse liikmesriike ratifitseerima Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 1990. aasta kemikaalide tööl kasutamise turvalisust käsitleva konventsiooni (konventsioon nr 170).

Artikkel 2

Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

[1] ELT L351, 31.1.2008, lk 1.

[2] ELT L 396, 30.12.2006, lk 1.

[3] ELT L 158, 30.4.2004, lk 50.

[4] EÜT L 131, 5.5.1998, lk 11.

[5] 31. märtsi 1971. aasta otsus kohtuasjas 22/70: komisjon vs. nõukogu, nn AETR kohtuotsus (EKL 1971, lk 263); Vt ka Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 3 lõige 2, kus nimetatud põhimõtted on kodifitseeritud.

[6] Euroopa Kohtu 19. märtsi 1993. aasta arvamus 2/91, EKL 1993-I, lk 1061.

[7] Euroopa Kohtu arvamus 2/91 (ibid), punktid 36, 37 ja 38.

[8] Viimasel kümnendil on võetud vastu järgmised kolm nõukogu otsust, millega antakse liikmesriikidele luba ratifitseerida konventsioonid: Nõukogu 7. juuni 2007. aasta otsus, millega volitatakse liikmesriike ratifitseerima Euroopa Ühenduse huvides Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 2006. aasta konsolideeritud meretöönormide konventsiooni (ELT L 161/63, 22.6.2007); Nõukogu 14. aprilli 2005. aasta otsus, millega volitatakse liikmesriike ratifitseerima Euroopa Ühenduse huvides Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsiooni meremeeste isikut tõendavate dokumentide kohta (konventsioon nr 185), ELT L 136/1, 30.5.2005, ja nõukogu 7. juuni 2010. aasta otsus, millega volitatakse liikmesriike ratifitseerima Euroopa Liidu huvides Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni 2007. aasta kalandustöö konventsiooni (konventsioon nr 188), ELT L 145/12, 11.6.2010.

[9] Euroopa Kohtu arvamus 2/91, punktid 25 ja 26.

[10] Euroopa Kohtu arvamus 2/91, punkt 18.

[11] ELT C., lk..

[12] Määrus (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006, ELT L 353/1, 31.1.2008.

[13] Euroopa Kohtu 19. märtsi 1993. aasta arvamus 2/91, EKL 1993-I, lk 1061, punkt 26.