ET Euroopa Liidu Teataja C 175/8

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee Arvamus teemal „Kõigi juurdepääs kiirele ühendusele: elektroonilise side valdkonna universaalteenuse ulatuse laienemine”

(2009/C 175/02)

3. juuli 2008. aasta kirjas palus Euroopa Liidu eesistujariik Prantsusmaa vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklile 262 Majandus- ja Sotsiaalkomiteel koostada ettevalmistav arvamus teemal

„Kõigi juurdepääs kiirele ühendusele: elektroonilise side valdkonna universaalteenuste ulatuse laienemine”

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav transpordi, energeetika, infrastruktuuri ja infoühiskonna sektsioon võttis arvamuse vastu 10. novembril 2008. Raportöör oli Raymond Hencks.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 449. istungjärgul 3.– 4. detsembril 2008 (4. detsembri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 125, vastu hääletas 3 liiget.

1. Soovitused

1.1 Kõigile avatud infoühiskonna aluseks olevate info- ja sidetehnoloogiate puhul tuleb tänapäeval arvestada kõikide ühiskonna liikmete vajadustega.

1.2 Siiski jäävad uued elektroonilise side vahendid paljudele kodanikele kättesaamatuks, sest neil puudub juurdepääs võrkudele ja teenustele või napib oskusi nende kasutamiseks. Elektroonilise side universaalteenus, mis peaks pakkuma kindla kvaliteediga kindlaid minimaalteenuseid, ei ole tänapäevani suutnud ületada digitaalset lõhet.

1.3 Universaalteenuse kohaldamisala on alates selle kasutuselevõtmisest jäänud peaaegu muutumatuks; kohaldumisala piirdub ikka kitsaribaühendusega avalikku telefonivõrku.

1.4 Kuid laialdane juurdepääs lairibaühendusele ei ole üksnes kaasaegse majanduse arengu oluline tingimus ja Lissaboni tegevuskava tähtis osa, vaid sellest on saanud heaolu ja e-kaasatuse peategur.

1.5 Seetõttu leiab EMSK, et on hädavajalik kohandada universaalteenust tehnoloogia arengu ja kasutajate vajadustega ning teeb järgmised ettepanekud:

— laiendada universaalteenuse ulatust ja seada kohustus pakkuda mitmeaastases kavas kindlaks määratud mõistlike tähtaegade jooksul DSL-ühendus, mille minimaalne edastuskiirus on 2–10 Mbit/s või mobiilne või traadita ühendus (WIMAX, satelliit jne) sarnaste edastamiskiirustega;

— mitte tegelda üksnes geograafilise eraldatusega, vaid ka sotsiaalse tõrjutusega, mis langeb kokku mõnede kasutajagruppide rahaliste võimaluste või piiratud oskustega, ning laiendada universaalteenust selliselt, et kõikidele kasutajatele oleks tagatud juurdepääs sõltumata nende geograafilisest, rahalisest või ühiskondlikust olukorrast;

— toetada riiklikke ja kohalikke e-kaasatuse projekte ja nende ühenduste ja organisatsioonide mikroprojekte, kes aitavad raskustes elanikkonnarühmadel kasutada tehnoloogilisi vahendeid, eelkõige kohalike koolituskavade, avalike Interneti-punktide ja avalikes kohtades asuvate tasuta Interneti-punktide rajamise projektide mikrorahastamise kaudu;

— paluda liikmesriikidel näha ette rahaline abi peredele või isikutele, kellele jaoks on baasvarustus (arvuti, tarkvara, modem), Interneti-ühendus ja -teenus liiga kallis;

— soodustada universaalteenuse rahastamist riiklike toetustega ja liidu vahenditest, mis on ainus toimiv vahend riikides, kus universaalteenuse tagamise kohustuste rahaline koormus on operaatorile liiga suur;

— paluda komisjonil avaldada korrapäraselt parimate tavade näiteid nimetatud valdkonnas.

2. Sissejuhatus

2.1 1993. aastal (1) käsitles komisjon esimest korda üksikasjalikult mõistet „universaalteenus” telekommunikatsioonisektoris. Tookord oli eesmärgiks luua kõigile laienev turvavõrk, „et võimaldada juurdepääsu minimaalsele hulgale kindla kvaliteediga kindlatele teenustele, samuti nende teenuste tagamist kõikidele kasutajatele, sõltumata nende geograafilisest asukohast ja lähtudes konkreetsetest riiklikest tingimustest, vastuvõetava hinnaga”.

2.2 Hiljem konsolideeriti mõistet „universaalteenus” mitme direktiiviga (2) ja võttes arvesse aina suuremat ühtsust telekommunikatsiooni, meedia ja infotehnoloogiateenuste vahel, laiendati universaalteenust elektroonilise side teenustele.

2.3 Infoühiskonna arenedes suurenes lõhe ühelt poolt nende vahel, kes kasutavad oma isiklikus elus ja kutsetöös elektroonilise side võrgu pakutavaid võimalusi, ja teiselt poolt nende vahel, kes ei ole võimelised neid võimalusi kasutama (digitaalne lõhe) seetõttu, et neil ei ole juurdepääsu info- ja sidetehnoloogiatele või neil napib oskusi või huvi.

2.4 Eurobaromeetri (3) uuringu järgi oli (2007. aasta talvel) 27- liikmesriigilises ELis 49 protsendil leibkondadest Interneti-ühendus (52 protsendil liidu 15 vanas liikmesriigis ja 33 protsendil 12 uues liikmesriigis), samas kui üle pooltel eurooplastest (57 protsendil) oli kodus arvuti.

2.5 Isegi kui Interneti-ühenduse määr kasvab kogu ELis pidevalt, on Interneti-ühendus keskmiselt ainult ühes leibkonnas kahest ning Bulgaarias, Kreekas ja Rumeenias on see ainult alla veerandil leibkondadest.

2.6 Sellest järeldub, et infoühiskonna loomiseks hädavajalikud uued elektroonilise side vahendid ei ole kättesaadavad paljudele kodanikele, samas suur hulk teavet ei liigugi enam muul viisil kui info- ja sidetehnoloogiate kaudu.

2.7 Digitaalse lõhe oht on juba aastaid ELi pidevalt murettekitav teema. Liit kohandab ja täiendab pidevalt elektroonilist sidet käsitlevaid õigusnorme erimeetmetega, mille eesmärk on kaitsta universaalteenust ja kasutajate õigusi ning isikuandmeid. Nimetatud algatuste kohta on Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee esitanud mitmeid arvamusi (4).

2.8 11. juunil 2006 vastu võetud e-kaasatust käsitleva Riia deklaratsiooniga (5) võtsid liikmesriigid kohustuse oluliselt vähendada piirkondlikke erinevusi Interneti-ühenduse alal ELis, suurendades lairibaühendusega kaetust alateenindatud kohtades, samuti vähendada 2010. aastaks poole võrra Internetti mitte kasutavate isikute määra tõrjutuse ohus olevate isikute rühmas.

2.9 Hoolimata kõnealusest deklaratsioonist on universaalteenuse kohaldamisala jäänud muutumatuks.

2.10 Komisjon esitas 2007. aastal elektroonilise side suhtes praegu kohaldatavate Euroopa õigusnormide uuestisõnastamise laiaulatusliku ettepaneku, mis sisaldas muuhulgas universaalteenuse direktiivi muudatust (6).

2.11 Peamised muudatused, mida soovitatakse universaalteenuse direktiivis teha, käsitlevad lõppkasutajate teavitamise parandamist, elektroonilise side kasutamist ja juurdepääsu puuetega kasutajatele, hädaabiteenuste kasutamist, samuti baasteenusega ühendatuse ja kvaliteedi säilitamist (7).

2.12 Puuetega ja erivajadustega isikutel on jätkuvalt palju raskusi pääseda juurde põhiteenustele ühiskondlikus ja majanduselus (8). Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee kiidab seega heaks, et 2007. aasta universaalteenuse muutmise ettepanekus (9) asendatakse liikmesriikide võimalus võtta erimeetmeid puuetega kasutajate huvides sõnaselge kohustusega seda teha (10).

2.13 Seevastu ei muudeta universaalteenuse muutmise ettepanekus universaalteenuse ulatust ega selle tagamist tarbijatele ja lõppkasutajatele.

3. Universaalteenuse praegune ulatus

3.1 Liikmesriigid peavad tagama, et vähemalt üks ettevõtja rahuldab kõik mõistlikud taotlused määratletud piirkonnas üldkasutatava telefonivõrguga liitumiseks või määratletud piirkonnas üldkasutatavatele telefoniteenustele juurdepääsuks (numbriinfo- ja telefonikataloogiteenus, üldkasutatavad taksofonid või erimeetmed puuetega kasutajatele).

3.2 Kuna mobiilioperaatorite riiklikes litsentsides on täieliku geograafilise kaetuse ja/või elanikkonna hõlmatuse nõue, on telefoniside saanud üldkasutatavaks vaatamata sellele, et hinnatariifid jäävad sageli ebaselgeks.

3.3 Nõue võrguga ühendamise kohta piirdub siiski kitsasribaühendusega. Konkreetse andmeedastus- või bitikiiruse nõuet ei ole seatud, kuid ühendus peab võimaldama „toimivat Interneti-ühendust, võttes arvesse enamuse abonentide seas valdavalt kasutatavat tehnoloogiat ja tehnoloogilist teostatavust” (11).

4. Universaalteenuste ulatuse laiendamine

4.1 Üldised märkused

4.1.1 Universaalteenuse mõiste ja selle ulatus peavad arenema turuarengute tehniliste edusammude ja kasutajate vajaduste arenguga samas rütmis.

4.1.2 Hiljuti läbiviidud elektrooniliste sidevõrkude ja –teenuste valdkonna universaalteenuse ulatuse teise läbivaatamise (12) raames leidis komisjon, et universaalteenuse direktiivi V lisas määratletud tingimused kohaldamisala laiendamiseks ei ole praegu täidetud. Seevastu leidis ta, et „on mõistlik eeldada, et üsna lühikese aja pärast ei vasta kitsasribaühendus enam nõudele „piisav toimiva Interneti-ühenduse jaoks””.

4.1.3 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvates tuleb viivitamata ajakohastada järgmisi tegureid.

4.2 Ligipääs kõigile põhiteenustele

4.2.1 Mõned digitaalse tõrjutuse vormid on tingitud käitumisest ja kultuurist ning võivad ajaga pehmeneda, samal ajal kui teised vormid on seotud struktuurilise ebavõrdsusega majanduse ja ühiskonna korralduses.

4.2.2 Need toovad laviinina kaasa ebavõrdsust teistes valdkondades: ebavõrdsus juurdepääsul tööle, koolitusele ja jätkuõppele, tarbekaupadele ja teenustele, avalikele teenustele, sotsiaalsele kaasatusele, kodanikuõiguste kasutamisele ja demokraatlikule osalemisele.

4.2.3 Digitaalne tõrjutus katab erinevaid aspekte, mis on seotud juurdepääsuga varustusele kitsamas tähenduses, Interneti-ühendusele, vajalikule koolitusele ja kasutajatoele. Ta nõuab seega üksteist täiendavaid ja samaaegseid meetmeid järgmistes valdkondades:

— juurdepääs uusi tehnoloogiaid käsitlevale koolitusele;

— juurdepääs seadmetele;

— Interneti-ühendus.

4.3 Kasutajate koolitamine

4.3.1 On kindel, et nende oskuste taseme tõus, mida nõuab digitaaltehnoloogiate levik, suurendab ebavõrdsust nimetatud tehnika kasutamisel või juurdepääsul neile, isegi kui tehnoloogiat pakutakse kõigile.

4.3.2 Oskamatus arvutit või Internetti kasutada, mis väljendub sageli täielikus huvipuuduses, toob kaasa üha rohkem kahju, tekitades ühiskondliku lõhe mitte ainult tõrjutute, vaid ka nende jaoks, kellel on raskusi uute tehnoloogiatega kohanemisega.

4.3.3 Sellega seoses tuleb erilist tähelepanu pöörata digitaalse keskkonna suhtes tõrksate eakate seas huvi äratamisele (põlvkondadevaheline lõhe). Selleks tuleb luua eakate erivajadustega kohandatud digitaalse kirjaoskuse programmid (13).

4.3.4 Seega tuleb toetada riiklikke ja kohalikke e-kaasatuse projekte ja nende ühenduste ja organisatsioonide mikroprojekte, kes aitavad raskustes elanikkonnarühmadel kasutada tehnoloogilisi vahendeid, eelkõige kohalike koolituskavade, avalike Interneti-punktide ja avalikes kohtades asuvate tasuta Interneti-punktide rajamise projektide mikrorahastamise kaudu. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvab, et komisjon peaks korrapäraselt avaldama näiteid parimatest tavadest nimetatud valdkonnas.

4.4 Juurdepääs seadmetele

4.4.1 Paljudel peredel või isikutel ei ole ühendust elektroonilise side võrguga ega saa kasutada elektroonilise side teenuseid, sest baasvarustus (arvuti, tarkvara, modem) on nende jaoks liiga kallis.

4.4.2 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee palub liikmesriikidel universaalteenuse raames ette näha rahalist abi, et lihtsustada juurdepääsu Internetile ja selle kasutamisele.

4.5 Ühendus

4.5.1 Tänapäeval on ilmne, et kõigile avatud infoühiskonna aluseks olevad info- ja sidetehnoloogiad peavad vastama kõikide ühiskonna liikmete, kaasa arvatud sotsiaalselt tõrjutute vajadustele, et leevendada digitaalse lõhe ja seetõttu paratamatult kahekihilise ühiskonna probleemi.

4.5.2 Ülemaailmse Interneti-keskkonna ühinemise, võrgustumise ja digitaliseerumise kumuleeruvad mõjud nõuavad uute rakenduste kasutamisel üha enam lairibaühendust võrguga.

4.5.3 20. märtsi 2006. aasta teatises „Lairibaühenduse lõhe ületamine” (14) sedastatakse, et „laialdane juurdepääs lairibaühendusele on kaasaegse majanduse arengu oluline tingimus ning Lissaboni tegevuskava tähtis osa”. 29. septembri 2008 aasta teatises nenditakse, et „on geograafilisi piirkondi, kus turu tingimustes tõenäoliselt ei osutata teenust mõistliku aja jooksul ja infoühiskonnast tõrjutus muutub tulevikus oluliseks küsimuseks.”

4.5.4 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee on taotlenud juba aastaid, et ligipääs lairibavõrgule oleks universaalteenuse lahutamatu osa.

4.5.5 Universaalteenuse direktiivi täiendati 2002. aastal, lisades toimiva Interneti-ühenduse universaalteenuse ulatusse. Kõnealust toimivat ühendust määratletakse kui andmeedastuste saatmist Interneti-ühenduse saamiseks piisava kiirusega.

4.5.6 Kui nimetatud lisandus võis tunduda paljulubavana tookord, mil Interneti-ühenduse edastusi saadeti üldkasutatava kommuteeritava telefonivõrgu kaudu, nõuavad tänapäeval sellised rakendused nagu e-tervishoid, e-äri, e-valitsus ja e-õpe, mis kujutavad endast lähematel aastatel majanduskasvu ja elukvaliteedi seisukohast olulist tegurit Euroopas, „lairiba”.

4.5.7 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee peab niisiis hädavajalikuks täpsustada, mida tuleb mõista „toimiva Interneti-ühenduse” all, ning teeb ettepaneku teha universaalteenuse osutajale kohustuseks pakkuda mitmeaastases kavas kindlaks määratud mõistlike tähtaegade jooksul DSL-ühendust, mille minimaalne edastuskiirus on 2–10 Mbit/s või mobiilset või traadita ühendust (WIMAX, satelliit jne) sarnaste edastamiskiirustega. Tuleb siiski meenutada, et tegemist on arvudega, mis peavad arenema kookõlas tehnika arengu ja tarbijate vajadustega.

4.6 Kättesaadavuse tagamine kõikidele kasutajatele sõltumata nende geograafilisest asukohast

4.6.1 Kaugetes ja maapiirkondades, eriti mõnedes uutes liikmesriikides ei ole turg sageli võimeline tagama vastuvõetava hinnaga juurdepääsu elektroonilise side infrastruktuurile sobival teenuseid pakkuda võimaldaval tasemel.

4.6.2 Mis puudutab lairiba kättesaadavust, siis linna- ja maapiirkondade vahel on suured erinevused. DSLi kaetus maapiirkondades on 71,3 % ja linnapiirkondades 94 % (8). Liiga väikesed edastuskiirused pidurdavad aga lairiba kasutuselevõttu maapiirkondade ettevõtetes ja leibkondades, kes ei saa kogeda tõelist multimeedia keskkonda.

4.6.3 Digitaalse tõrjutuse all kannatavad erinevad ühiskonnakategooriad sõltuvalt demograafilistest (vanus, sugu, leibkonna tüüp), ühiskondlik-ametialastest (haridus, töökoht, staatus, sissetulek) või geograafilistest (eluase, asukoht, piirkondlikud või kohalikud iseärasused, geopoliitilised tegurid) muutujatest.

4.6.4 Tegelda ei tule niisiis mitte ainult geograafilise, vaid ka sotsiaalse tõrjutusega, mis on põhjustatud mõnede kasutajagruppide rahalistest võimalustest ja piiratud oskustest.

4.6.5 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee leiab seega, et universaalteenust tuleks laiendada selliselt, et kõikidele kasutajatele tagataks ligipääsetavus sõltumata nende geograafilisest, rahalisest või ühiskondlikust olukorrast.

4.7 Kindel kvaliteet

4.7.1 Komisjon tegi universaalteenuse direktiivi muutmise ettepanekus ettepaneku anda liikmesriikide reguleerivatele asutustele õigus takistada teenuste kvaliteedi langemist, juurdepääsude blokeerimist ja võrkude aeglustamist, kehtestades lõppkasutajatele mõeldud võrgu kaudu edastamise teenuste puhul minimaalsed kvaliteeditasemed.

4.7.2 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee leiab, et minimaalne kvaliteeditase peaks olema kõikide liikmesriikide puhul sama, nii et esmapilgul on minimaalsete kvaliteedistandardite kehtestamine Euroopa Liidu seadusandja, mitte liikmesriigi reguleeriva asutuse ülesanne.

4.8 Vastuvõetav hind

4.8.1 Vastuvõetava ja mõistliku hinna asemel tuleks rääkida „hinnast, mis on kõigile taskukohane”, mis väljendab kavatsusi paremini.

4.8.2 Interneti-ühenduse ja teenuse vastuvõetav hind kuuluvad universaalteenuse määratlusse, kuid ei ole ühenduse tasandil osa selle kohaldamisalast, sest mõiste „vastuvõetav” sõltub konkreetsetest riigisisestest tingimustest, näiteks leibkondade keskmisest sissetulekust.

4.8.3 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee teeb ettepaneku, et liidu tasandil analüüsitaks liikmesriikide võimalust lisada universaalteenusesse sotsiaaltariifid kiire Interneti-ühenduse ja Interneti- kasutusõiguse saamiseks.

5. Rahastamine

5.1 EMSK on teadlik sellest, et universaalteenusest tulenevad kohustused kujutavad endast operaatoritele suurt rahalist koormust, mida on sageli võimalik kanda vaid kahjumisse sattudes.

5.2 Kulutused sõltuvad aga oluliselt kasutatavast tehnoloogiast. Kuigi nimetatud kulutusi on võimalik vähendada, asendades traadiga ühenduse traadita ühendusega – võttes arvesse uue abonendi kõigile abonentidele ühisesse raadiovõrku lisamise madalat hinda – ei tohiks unustada, et traadiga ühenduse hind on kasutajale madalam kui traadita ühenduse puhul.

5.3 Kui universaalteenuse kohustus kujutab endast teenuste osutajale liiga suurt koormust, lubab 2002. aasta universaalteenuse direktiiv liikmesriikidel kasutada rahastamismehhanisme, eelkõige järgmisi:

— riiklike vahendite kasutamine;

— kasutajatelt võetavad maksud;

— kõikidele ettevõtjatele või teatud ettevõtjate rühmadele kehtestatavad lõivud.

5.4 Lisaks võivad struktuurifondid ja maaelu arengu fondid teatavatel tingimustel kaasa aidata mahajäänud piirkondade ja maapiirkondade arengule.

5.5 Digitaalse lõhe all kannatavate Euroopa piirkondade info- ja sidetehnoloogia võrkudele juurdepääsu osas kordab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee oma palvet (15) näha struktuurifondides, maaelu arengu fondides ning teadusuuringute ja arendustegevuse fondides ette konkreetsed eelarvepunktid e-kaasatusele.

5.6 Võttes arvesse ülemaailmse Interneti-keskkonna ühtlustamist ja operaatorite (juurdepääsuinfrastruktuuri, Interneti-süsteemide ja infosisu pakkujad) suurt arvu, on aina raskem kindlaks määrata fondidesse makseid tegevate turgude ulatust, ning sellest saab pidevate konfliktide ja vaidluste allikas.

5.7 Lisaks on operaatoritele kehtestatud lõivudel tavaliselt (vähemalt osaline) mõju lõpphinnale.

5.8 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee ei saa toetada seda, et universaalteenuse jääkkulud hüvitatakse, kehtestades otseselt või kaudselt kasutajatele makse või tõstes tariife, mis ei sobi kokku mõistega „vastuvõetav hind”.

5.9 Riigi toetustega rahastamine, mis on kombineeritud ühenduse vahenditest rahastavate investeeringutega, on Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee meelest ainus sobiv võimalus riikides, kus universaalteenuse kohustuste rahaline koormus on ebaproportsionaalselt suur võrreldes tavapäraste kaubandustegevuse tingimustega.

5.10 Universaalteenuse rahastamine üldise maksustamissüsteemiga – mille puhul universaalteenuse kulud jaotatakse ära väga laia isikute ringi vahel – eeldab, et ühiskondliku heaolu kaotused on väiksemad kui siis, kui universaalteenust rahastatakse üksnes operaatorite ja tarbijate tasutud lõivudega.

Brüssel, 4. detsember 2008. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee peasekretär Martin WESTLAKE

(1) KOM(93) 159 lõplik.

(2) Direktiivid 95/62/EÜ; 97/33/EÜ; 98/10/EÜ; 2002/22/EÜ.

(3) Eurobaromeetri erinumber 293/juuni 2008: „Majapidamiste elektronsidet käsitlev uurimus (november/detsember 2007)”.

(4) Komisjoni teatis teemal „Elektrooniline side: teadmistepõhise majanduse poole” KOM(2003) 65 lõplik, 11.2.2003; EMSK arvamus, „Euroopa kiirteel” (raportöör Thomas McDonogh), ELT C 120, 20.5.2005, lk 22; EMSK arvamus „Lairibaühenduse lõhe ületamine” (raportöör Thomas McDonogh), ELT C 318, 23.12.2006, lk 229; EMSK arvamus „i2010 – Euroopa infoühiskond majanduskasvu ja tööhõive eest”, (raportöör Göran Lagerholm), ELT C 110, 9.5.2006, lk 83; EMSK arvamus, „e-juurdepääsetavus” (raportöör Miguel Įngel Cabra de Luna), ELT C 110, 9.5.2006, lk 26.

(5) http://ec.europa.eu/information_society/events/ict_riga_2006/doc/declaration_riga.pdf.

(6) Ettepanek: direktiiv, millega muudetakse direktiivi 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul, direktiivi 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris ning määrust (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitsealase koostöö kohta. (KOM(2007) 698 lõplik)

(7) EMSK arvamus, „Elektroonilised sidevõrgud/Telekommunikatsiooni pakett”, ELT C 224, 30.8.2008, lk 50, (raportöör Bernardo Hernández Bataller).

(8) Eduaruanne Euroopa ühtse elektroonilise side turu kohta aastal 2007 (13. aruanne) KOM(2008) 153.

(9) KOM(2007) 698 lõplik.

(10) EMSK arvamus, „e-juurdepääsetavus” (raportöör Miguel Įngel Cabra de Luna), ELT C 110, 9.5.2006, lk 26.

(11) KOM (2007) 698 lõplik.

(12) KOM(2008) 572 lõplik.

(13) Vt EMSK ettevalmistav arvamus CESE 1524/2008, „Eakate vajadustega arvestamine”, (raportöör: Renate Heinisch).

(14) KOM(2006) 129 lõplik.

(15) EMSK arvamus CESE „Tulevased õigusaktid e-juurdepääsetavuse valdkonnas” (raportöör: Bernardo Hernįndez Bataller), ELT C 175, 27.7.2007, lk 91.