KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Talentide rakendamine Euroopa piirkondades

1.Sissejuhatus

Meie ühiskonnas ja majanduses toimuvad olulised demograafilised muutused. ELi elanikkond üldiselt vananeb ja sündimus on alates 1960. aastatest pidevalt vähenenud. Mitu ELi piirkonda seisab silmitsi noore ja kvalifitseeritud tööjõu laialdase lahkumise probleemiga.

Nende demograafiliste suundumuste koosmõjul on hakanud tööealine elanikkond vähenema. ELi tööealine elanikkond, mis vähenes aastatel 2015–2020 3,5 miljoni inimese võrra, kahaneb järgmistel aastatel ja aastakümnetel eeldatavasti veelgi ning on 2050. aastaks kaotanud veel 35 miljonit inimest.

See mõjutab enamikku liikmesriike, kuid mõnele piirkonnale avaldub suurem mõju kui teistele. Paralleelselt COVID-19 pandeemiast põhjustatud häiretega satuvad piirkonnad, mis on sageli juba niigi ebasoodsas olukorras, taas löögi alla, kui nad kaotavad oma parimad ja helgeimad pead, kes lähevad mujalt õnne otsima, kuid samal ajal ei suudeta kedagi väljastpoolt piirkonda ligi meelitada.

Kui seda protsessi eirata, võivad tulemuseks olla uued ja üha suuremad territoriaalsed erinevused, kuna nende piirkondade elanikkond vananeb ning need jäävad tööjõu suuruse ja oskuste poolest teistest maha. Euroopa demograafilise olukorra muutumine pärsib ELi kui terviku vastupanu- ja konkurentsivõimet ning seab ohtu ühtekuuluvuse. See toimub teravas üleilmses konkurentsiolukorras talentide ligimeelitamisel ja muude struktuursete muutuste taustal, nagu üleminek kliimaneutraalsele ja kliimamuutustele vastupanuvõimelisele majandusele ning tehnoloogilised muutused, mis võivad samuti süvendada piirkondadevahelisi erinevusi.

Tööjõu vähenemine on seega samal ajal nii demograafiline, majanduslik kui ka sotsiaalne nähtus. Mõnes piirkonnas süvenevad sellest tulenevad probleemid kolmanda taseme haridusega inimeste väikese ja muutumatu osakaalu tõttu. See vähendab piirkondlikku suutlikkust tegeleda tööjõu vähenemise majanduslike tagajärgedega. Eelkõige mõjutab see maapiirkondi, kuid rahvastikukadu, ränne jõukamatesse piirkondadesse, eelkõige nooremate ja kvalifitseeritud töötajate seas, ning raskused talentide edendamisel, hoidmisel ja ligimeelitamisel avaldavad mõju ka äärealadele ning äärepoolseimatele ja tööstusliku ülemineku piirkondadele.

Käesolevas teatises keskendutakse piirkondadele, mis seisavad silmitsi seonduvate probleemidega: tööealise elanikkonna järsk vähenemine koos kolmanda taseme haridusega inimeste väikese ja muutumatu osakaaluga ning noorte laiaulatuslik lahkumine piirkonnast.

Need piirkonnad on sattunud või neil on oht sattuda talentide arengulõksu. Vananev ja vähenev tööealine elanikkond ning majandusliku dünaamika puudumine viivad kõrge kvalifikatsiooniga ja nooremate töötajate arvu vähenemiseni. Lisaks seisavad sellised piirkonnad silmitsi märkimisväärsete sotsiaal-majanduslike probleemidega, nagu majanduse mitmekesistamise võimaluste puudumine, liigne tuginemine hääbuvatele sektoritele ja vähene innovatsioonisuutlikkus. See on tihedalt seotud mittetoimivate tööturgude, madalama täiskasvanuhariduses osalemise määra, kehvemate sotsiaalsete tulemuste ja piiratud juurdepääsuga esmatähtsatele teenustele. Selliste probleemide koosmõjul on piiratud nende piirkondade suutlikkus kujundada jätkusuutlikku, konkurentsivõimelist ja teadmistepõhist majandust.

Sellistest talentide arengulõksudest tingitud suurenenud territoriaalsed erinevused tooksid kaasa olukorra, kus üha rohkem inimesi ja kogukondi tunnevad end kõrvalejäetuna, mis võib veelgi võimendada praeguseid poliitilise rahulolematusega seotud suundumusi. See vähendaks usaldust meie demokraatlike väärtuste vastu ja üldsuse toetust reformidele, muu hulgas rohe- ja digipöördega seotud reformidele.

Et vältida üha suuremate talentide arengulõksude ohtu, on äärmiselt vajalik suurendada nii nõudlust talentide järele, eelkõige edendades dünaamilisemaid ja mitmekesisemaid majanduslikke võimalusi, kui ka talentide pakkumist. Selleks on vaja investeeringuid ja reforme, mida toetatakse muu hulgas uue põlvkonna ühtekuuluvuspoliitika programmide ning taaste- ja vastupidavuskavadega. Poliitikameetmed peaksid hõlmama terviklikku meetmete kogumit, mis töötatakse välja ja mida rakendatakse kohapõhiste lähenemisviiside abil, mis on kohandatud kohalikele oludele, mille puhul juhindutakse ühtekuuluvuspoliitikast ja mida täiendatakse valdkondlike strateegiatega. Asjaomased piirkonnad peaksid parandama ka ettevõtluskeskkonda ja elukvaliteeti, et muutuda atraktiivsemaks elu- ja töökohaks. See võib aidata hoida talente, keda on vaja piirkonna majandusarenguks, mis sõltub üha enam teadmistest ja uuendustest ning seega kõrge kvalifikatsiooniga inimestest. Samal ajal on Euroopa poolaastal aktiivne roll vajalike reformide edendamisel, eelkõige tööturul või haridussüsteemis, et soodustada talentide arengut.

See teatis on komisjoni kavandatud Euroopa oskusteaasta esimene peamine tulemus. Selle eesmärk on veelgi edendada ümber- ja täiendõpet ning tagada, et keegi ei jääks rohe- ja digipöörde kaksiküleminekus ning majanduse taastamisel maha. Territoriaalne mõõde on selles ettevõtmises otsustava tähtsusega, kuna ebasoodsas olukorras ja kauged piirkonnad, sealhulgas äärepoolseimad piirkonnad, seisavad silmitsi teravamate probleemidega.

Selles teatises kirjeldatakse sihipäraseid meetmeid, millega edendada ja hoida talente ning meelitada neid ligi, et muuta kõik piirkonnad dünaamilisteks talentidele tuginevateks paikadeks. Selliste meetmete jaoks on eelkõige vaja mobiliseerida riiklik ja piirkondlik tasand ning tugineda peamistele piirkondlikele varadele, nagu väikesed ja keskmise suurusega linnad, ülikoolid, kutseharidus- ja -õppeasutused, täiskasvanuhariduse pakkujad, uurimisrajatised ning ettevõtted ja väikeettevõtjate klastrid, mis suudavad tagada pikaajalise piirkondliku arengu. Need eesmärgid on kooskõlas ka kestliku arengu tegevuskavaga aastani 2030 „Muudame oma maailma“.

Selles teatises kavandatud meetmete alus on spetsiaalne ELi mehhanism, millega toetatakse piirkondade olukorral ja väärtustel põhinevate sihipäraste piirkondlike ja territoriaalsete strateegiate väljatöötamist ja rakendamist, ning Euroopa sotsiaalõiguste samba ja ELi maapiirkondade pikaajalise visiooni ambitsioonikas rakendamine ning olemasolevate ELi vahendite sihipärane kasutamine, seades eesmärgiks kohandada nende rakendamist ELis esinevatele demograafilistele suundumustele.

2.Paljudel ELi piirkondadel ei ole piisavalt vahendeid, et rakendada oma arenguks vajalikke talente

2.1.Paljudes ELi piirkondades on tööealine elanikkond kiiremini vähenenud ja need on oskustööliste arendamisel, ligimeelitamisel ja/või hoidmisel maha jäänud

Kuigi tööealise elanikkonna vähenemine on laialt levinud, sest üle poole ELi elanikkonnast elab sellest mõjutatud piirkondades, kaasnevad mõnes piirkonnas sellise langusega struktuurilised lisaprobleemid. Mõnes piirkonnas on võrreldes ELi keskmisega kolmanda taseme haridusega inimeste osakaal märkimisväärselt väiksem, kusjuures noorte (20–24aastaste) täiskasvanute puhul on vähem tõenäoline, et nad omandavad kolmanda taseme haridust. Kuigi ELi tasandil suureneb kolmanda taseme haridusega inimeste osakaal 25–64aastaste seas, sest nooremad vanuserühmad on haritumad kui vanemad, kasvas see osakaal nendes piirkondades aeglasemalt ja see suundumus peaks prognooside kohaselt püsima. Kuna kolmanda taseme haridusega töötajate osakaal väheneb või püsib muutumatuna, ei suuda need piirkonnad kompenseerida tööjõu vähenemist kõrge kvalifikatsiooniga töötajatega. Kui sellega ei tegeleta, suurendab see talendinappust ja majanduslikku lõhet dünaamilisemate ELi piirkondadega.

Piirkondades, mis seisavad silmitsi talentide arengulõksuga, on ka suurem madala haridustasemega noorte osakaal. Selliste noorte määr, kes ei tööta, ei õpi ega osale koolitusel (NEET-noored), on nendes piirkondades märkimisväärselt kõrgem (19 % võrreldes ELi keskmise 13 %ga). Liiga paljud noored ei saa nendes piirkondades keskharidust ja neil on kehvad tööalased väljavaated.