[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 5.1.2006

KOM(2005)698 lõplik

2005/0275(CNS)

Ettepanek

NÕUKOGU MÄÄRUS

põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

1. Nõukogu 14. juuli 1992. aasta määrusega (EMÜ) nr 2081/92 põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta kehtestati alates 24. juulist 1993. aastast ühenduse territooriumil päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitse vabatahtlik kord. Nimetatud vabatahtlik kord annab huvitatud tootjatele võimaluse teatud nimetusi nende registreerimise kaudu kaitsta. Selle korra kohaselt reserveeritakse päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kasutamine põllumajandustoodetele ja toiduainetele, mis on toodetud ja/või töödeldud nende nimetustega tähistatavates piirkondades või kohtades tootjate poolt kehtestatud konkreetsetes tootmis-/ töötlemis- /valmistamistingimustes.

2. Ettevõtjate soov geograafilise päritolu järgi tuntud põllumajandustooteid ja toiduaineid kaitsta on mõned liikmesriigid viinud „registreeritud päritolunimetuste“ väljakujundamisele. Eesmärk oli ühtlustada lisaks veinidele ja kangetele alkohoolsetele jookidele, mille kohta kehtivad teised ühenduse eeskirjad, liikmesriikide eri käsitlusi seoses muude toidukaupadega, mis võimaldaks tagada ettevõtjatele võrdsed konkurentsitingimused, tugeva ja tõhusa kaitse asjassepuutuvate nimetuste lubamatu kasutamise ja jäljendamise vastu ning lõpuks päritolunimetust või geograafilist tähist kandvate toodete suurema usaldusväärsuse.

3. Niiviisi on alates 1993. aastast registreeritud enam kui 700 nimetust, millest enam kui 150 kasutatakse juustude, 160 liha ja lihatoodete, 150 värskete või töödeldud puu- või juurviljade ning 80 oliiviõli märgistamiseks. Samas on komisjonile laekunud enam kui 300 liikmeriikidest ja kolmandatest riikidest pärit täiendavat nimetuse registreerimise või tehnospetsifikaadi muutmise taotlust. Need andmed näitavad, et vabatahtlik kord on tekitanud ühenduses teatava vastukaja. Kõnealuse kaitsekorra tunnustamisele tarbijate poolt on kaasa aidanud ka ühenduse ühtse sümboli määratlemine.

4. Ühenduse uute päritolunimetuste registreerimismenetlus koosneb kahest etapist, esimest teostavad riigi tasandil selle liikmesriigi asutused, kus asjaomane geograafiline piirkond asub, teist teostab ühenduse tasandil komisjon ning selles etapis toimub taotluse hindamine, mille käigus kontrollitakse taotluse vastavust määruse tingimustele, ning vastuväitemenetlus, kus pärast taotluse põhiosade avalikustamist võib iga ettevõtja esitada määratud kriteeriumide põhjal registreerimisele vastuväite. Sellise menetluskorra toimimisest saadud kogemuse valguses näib ühelt poolt, et selline menetlus tähendab liikmesriigi ja komisjoni töö dubleerimist; teiselt poolt võimaldavad need kaks etappi teostada mõnikord väga mahukate ja sõltuvalt taotlusest loomulikult väga erineva ülesehituse ja sisuga toimikute keerukat hindamist. Selleks et suurendada taotluste läbipaistvust ja eri taotlejate võrdsemat kohtlemist, on vaja sellises olukorras menetlust lihtsustada ja muuta selgemaks eri taotluste hindamisse kaasatud ametiasutuste vastutus.

5. Samal ajal on Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) vaidluste lahendamise organ (VLO) pärast Ameerika Ühendriikide ja Austraalia poolt WTOle vastavalt kaebuste WT/DS174 ja WT/SD290 esitamist võtnud vastu 20. aprillil 2005. aasta Euroopa ühenduste erigruppide aruanded – Põllumajandustoodete ja toiduainete kaubamärkide ja geograafiliste tähiste kaitse. Need aruanded sisaldavad järeldust, et määrus (EMÜ) nr 2081/92 on kokkusobimatu TRIPS-lepingu artikli 3 lõikega 1 ja 1947. aasta GATTi III artikli lõikega 4. VLO tugineb seda järeldades määruse (EMÜ) nr 2081/92 12. ja järgnevates artiklites sisalduvatele vastastikkuse ja võrdväärsuse tingimustele, asjaolule, et kolmandatele riikidele kohaldatavas registreerimistaotluste ja vastuväidete menetluses on vajalik kolmandate riikide valitsuste sekkumine (hindamine ja edastamine), samuti kolmandate riikide kohustusele osaleda kontrollimisel. Nimetatud määrus on vaja teiste huvitatud isikutega kokkulepitud tähtaja jooksul viia TRIPS-lepingute ja 1994. aasta GATTiga kooskõlla.

6. Esiteks on muudatused suunatud enne registreerimist ametlikult avaldatava põhiteabe paremale määratlemisele, ühelt poolt selleks, et kõik ettevõtjad saaksid kasutada oma õigust esitada vastuväiteid ning teiselt poolt selleks, et võimaldada kontrollipädevusega asutustel tagada ex officio kaitse igas liikmesriigis registreeritud nimetustele. See ühtsesse dokumenti kogutud teave hõlmab peamiselt nimetuse nimekuju, toote kirjeldust selle kontrolli eesmärgil, märgistuse ja esitlemise kirjeldusi (sealhulgas sellesisulisi võimalikke piiranguid pakendamisel väljaspool päritolupiirkonda ja selliste piirangute põhjendust) ning seost toote ja tema geograafilise päritolu vahel. Nende teabeosade ühtlustatud ja kokkuvõtlik esitamine võimaldab kindlustada suurema ühetaolisuse ja eri taotluste võrdse kohtlemise, tagades selle, et mainitud oleksid kõik üksikasjad, mis peavad olema täielikult arusaadavad asjassepuutuvatele piiratud alast väljaspool asuvatele ettevõtjatele.

7. Teiseks on muudatused suunatud liikmesriikide ja komisjoni vahelise pädevuse jagamise selgemale väljatoomisele selles valdkonnas. Kõigi mingit ühenduse piiratud ala käsitlevate taotluste puhul peab liikmesriik tagama taotluse vastavuse määruse tingimustele. Komisjoni hilisem hindamine ei tohiks selles küsimuses liikmesriiki tema kohustuste täitmisest vabastada. Tehakse ettepanek sätestada selgemalt, et nimetatud kohustuse täitmiseks on vaja avalikustada kõik liikmesriigi plaanid seoses komisjonile määruse tingimustele vastavate taotluste edastamisega, selleks et kõik tema territooriumil asuvad ettevõtjad saaksid kasutada oma õigust esitada vastuväiteid, mida vastavasisulise kohtupraktika kohaselt (kohtu 26. oktoobri 2000. aasta korraldust, Molkerei Grossbraunshain ja Bene Nahrungsmittel vs komisjon, C-447/98) ühenduse tasandil teostada ei saa.

8. Komisjoni kohustuseks on enne eespool nimetatud teabeosade avaldamist või avaldamata jätmist kontrollida, et käesoleva määruse tingimused oleksid täidetud, ning otsustada pärast vastuväite menetlust taotluse registreerimine või sellest keeldumine. Kui selgub, et nn ühtse dokumendi raames komisjonile esitatud teabeosad on ebapiisavad, on komisjonil õigus paluda liikmesriigilt kogu asjaomase täiendava teabe, sealhulgas tehnospetsifikaadi edastamist.

9. Nimetused, mis seonduvad kolmandates riikides asuvate geograafiliste aladega, võivad saada ühenduse põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste kaitse. Vastavalt TRIPS-lepingu artikli 24 lõikele 9 kaitseb ühenduse kord ainult neid kolmandate riikide geograafilisi tähiseid, mida kaitstakse nende päritolumaal. Lisaks nõuab ühenduse õiguse vastavusse viimine nendest määruse (EMÜ) nr 2081/92 sätetest loobumist, mis käsitlevad võrdväärsuse ja vastastikkuse teemat, samuti kolmandate riikide valitsuste sekkumist nõudvatest sätetest. Ometi võivad mõned kolmandates riikides asuvad ettevõtjad ja valitsused vabatahtlikult soovida, et taotluste ja/või vastuväidete edastamine komisjonile toimuks kolmanda riigi pädevate asutuste vahendusel: sellise võimaluse peab kolmandatele riikidele, kes seda vabatahtlikult soovivad, jätma.

10. Lisaks võiks menetlust lihtsustada ja otstarbekamaks muuta, eriti, kui käsitletakse tehnospetsifikaatide muutmist vastuväite menetluse tulemusel või pärast registreerimist ning tühistamisi ja muid võimalikke meetmeid tehnospetsifikaatide mittejärgmise korral. Lihtsustamise mõttes on samuti kohane pidada silmas nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsuse nr 1999/468/EÜ (millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused) neid sätteid, milles käsitletakse konkreetsete nimetuste registreerimist, muutmist või tagasilükkamist: kuna tegemist on muude meetmetega kui ühise põllumajanduspoliitika üldised rakendusmeetmed, on menetluse järgimine põhjendatud.

11. Samas on soovitatav tugevdada süsteemi usaldusväärsust. Ühelt poolt võimaldab kontrolli käsitlevate sätete karmistamine ning nende lülitamine Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 882/2004 (ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrolli tagamiseks) sätestatud üldraamistikku määruse (EMÜ) nr 2081/92 artiklis 13 sätestatud ex officio kaitse tõhusamat kohaldamist. Tehnospetsifikaatide järgimine ettevõtjate poolt allutatakse samuti kontrollile, sealhulgas näeb üks muudatus ette võimalike eraõiguslike kontrolliasutuste kohustusliku akrediteerimise. Selline akrediteerimiskohustus võimaldab vältida valitsuste kohustust tegeleda kontrolliasutuste määramisega, säilitades täieliku võrdsuse liikmesriikide ja kolmandate riikide ettevõtjate kohtlemise vahel.

12. Ühenduse nimetuste puhul aitab süsteemi usaldusväärsust tugevdada registreeritud nimetuse all turustatavate toodete märgistusel ühtlasi ühenduse tähiste („kaitstud päritolunimetus“ / „KPN“ või „kaitstud geograafiline tähis“ / „KGT“) ning nendega seotud ühenduse sümbolite näitamise kohustus.

13. TRIPS-lepingu artiklis 22 sisalduv „geograafilise tähise“ määratlus võib mõnede arvamuste kohaselt näida laiem kui praegune, määruse (EMÜ) nr 2081/92 artikli 2 lõike 2 punktis b sisalduv määratlus; käesoleva ettepanekuga nähakse ette nende kahe määratluse lähendamine.

14. Seoses nende muudatuste põhijoontega on toimunud laialdased arutelud. Seda teemat arutati 2005. aasta juunis põllumajandustoodete kvaliteediga seotud küsimustest huvitatud tootjate, töötlejate, kaupmeeste ning tarbija- ja keskkonnakaitseühenduste esindajaid ühendavas põllumajandustoodete kvaliteedi nõuanderühmas.

15. Ettenähtud meetmetel ei ole finantsmõju Euroopa ühenduste üldeelarvele.

2005/0275(CNS)

Ettepanek

NÕUKOGU MÄÄRUS

põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust

ning arvestades järgmist:

(1) Põllumajandustoodete ja toiduainete tootmisel, valmistamisel ja turustamisel on ühenduse majanduses oluline osa.

(2) Et saavutada turgudel paremat tasakaalu pakkumise ja nõudmise vahel, tuleks soodustada põllumajandustoodangu mitmekesistamist. Teatavate omadustega toodete edendamine võiks tuua märkimisväärset kasu maapiirkondade, eelkõige vähemsoodsate tingimustega või kõrvaliste piirkondade majandusele, suurendades ühelt poolt põllumajandustootjate sissetulekuid ja teiselt poolt säilitades maaelanikkonda kõnealustes piirkondades.

(3) Lisaks kalduvad teatud tarbijad eelistama oma toidulaual pigem kvaliteeti kui kogust. Selline konkreetsete toodete otsimine tähendab muuhulgas nõudlust kindla geograafilise päritoluga põllumajandustoodete või toiduainete järele.

(4) Turustatavate toodete suurt hulka ja nende kohta esitatava teabe rohkust silmas pidades peavad tarbijad parima valiku tegemiseks saama selget ja sisutihedat teavet toote päritolu kohta.

(5) Põllumajandustoodete ja toiduainete märgistamine toimub vastavalt ühenduse üldeeskirjade ning eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiivile 2000/13/EÜ (toiduainete märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta).[1] Teatavast geograafilisest piirkonnast pärit põllumajandustoodete ja toiduainete puhul tuleks nende erilist laadi silmas pidades vastu võtta täiendavad erisätted. Samuti tuleb muuta ühenduse nimetuste osas kohustuslikuks vastavate ühenduse tähiste ja sümbolite kasutamine, ühelt poolt selleks, et tarbijatele seda liiki tooteid ja sellega seotud tagatisi paremini tutvustada ning teiselt poolt selleks, et võimaldada neid tooteid kontrolli lihtsustamiseks turul mugavamalt ära tunda. Selle kohustusega kohanemiseks peab ettevõtjatele ette nägema mõistliku tähtaja.

(6) Paika tuleks panna ühenduse lähenemine päritolunimetustele ja geograafiliste tähistele. Ühenduse kaitse-eeskirjad võimaldavad päritolunimetustel ja geograafilistel tähistel areneda, kuna tänu ühtsemale lähenemisviisile tagavad kõnealused eeskirjad selliseid märgiseid kandvate toodete tootjatele võrdsed konkurentsitingimused ja suurendavad toodete usaldusväärsust tarbijate silmis.

(7) Kavandatavaid eeskirju tuleks kohaldada, kahjustamata veini ja piiritusejookide osas juba kehtivaid ühenduse õigusakte.

(8) Käesoleva määruse reguleerimisala on piiratud selliste põllumajandustoodete ja toiduainetega, mille puhul on olemas seos toote või toiduaine omaduste ja tema geograafilise päritolu vahel. Reguleerimisala võib vajaduse korral laiendada ka teistele toodetele või toiduainetele.

(9) Kehtivate tavade kohaselt on asjakohane määratleda geograafiliste nimetuste kaks eri tasandit, nimelt kaitstud geograafiline tähis ja kaitstud päritolunimetus.

(10) Sellist märgistust kasutav põllumajandustoode või toiduaine peab vastama teatavatele tehnospetsifikaadis esitatud tingimustele.

(11) Geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse tagamiseks liikmesriikides tuleb need registreerida ühenduse tasandil. Registrisse tehtud kanne võimaldab anda teavet ka asjaomasel alal tegutsevatele isikutele ja tarbijatele. Selleks et tagada registreeritud ühenduse nimetuste vastavus käesolevas määruses sätestatud tingimustele, peaksid taotlusi hindama asjassepuutuva liikmesriigi riigiasutused, lähtudes ühistest miinimumsätetest, mis hõlmaksid ka riiklikku vastuväite menetlust, ning seejärel, taotluste määruse tingimustele vastavuse kindlustamiseks ning liikmesriikide käsitluste ühetaolisuse tagamiseks hindaks neid komisjon.

(12) Intellektuaalse omandiga seotud õiguste olemasolu, omandamise, ulatuse ja kaitse ning nende õiguste teostamise vahendeid käsitlevad üksikasjalikud sätted sisalduvad intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingus (TRIPS-leping, mis on Maailma Kaubandusorganisatsiooni asutamislepingu lisa 1C).

(13) Käesoleva määrusega antavat registreerimisest lähtuvat kaitset pakutakse kolmandate riikide geograafilistele tähistele, kui neid kaitstakse nende päritolumaal.

(14) Registreerimismenetlus peab võimaldama igal isiklikult ja otseselt asjaga seotud liikmesriigi või kolmanda riigi füüsilisel või juriidilisel isikul vastuväite esitamisega oma õigusi kaitsta.

(15) Tuleks kehtestada kord, mille alusel on võimalik tehnospetsifikaati pärast registreerimist muuta, võttes arvesse tehnoloogia arengut, või kustutada põllumajandustoote või toiduaine geograafiline tähis või päritolunimetus registrist, kui asjaomane toode või toiduaine ei vasta enam tehnospetsifikaadile, mille alusel geograafiline tähis või päritolunimetus anti.

(16) Ühenduse territooriumil kaitstud päritolunimetuste ja geograafilised tähiste üle peab olema usaldusväärne kontrollikord, mis põhineb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruses nr 882/2004 EÜ (ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide, loomade tervishoiu ja heaolu eeskirjade järgimise kontrolli tagamiseks)[2] sisalduval kontrollisüsteemil ning ettevõtjate poolt piiratud geograafilisel alal enne põllumajandustoodete või toiduainete turustamist tehnospetsifikaatidele vastavuse kindlustamisele suunatud kontrollikordadel.

(17) Liikmesriikidel tuleks lubada kehtestada kaasnevate halduskulude katmiseks haldustasusid.

(18) Käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleb sätestada vastavalt nõukogu 28. juuni 1999 määrusele 1999/468/EÜ (millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused).[3]

(19) Käesoleva määruse jõustumise ajaks määruse (EMÜ) nr 2081/92 alusel juba registreeritud nimetustele peab laienema käeoleva määrusega sätestatud kaitse ning need tuleb automaatselt registrisse kanda. Lisaks tuleb ette näha üleminekumeetmed, mida kohaldatakse enne käesoleva määruse jõustumist komisjonile esitatud registreerimistaotlustele.

(20) Selguse ja läbipaistvuse huvides tuleb nõukogu 14. juuli 1992 määrus (EMÜ) nr 2081/92 põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta[4] kehtetuks tunnistada ja asendada uue määrusega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1 Reguleerimisala

1. Käesolevas määruses on sätestatud asutamislepingu I lisas osutatud inimtoiduks ettenähtud põllumajandustoodete ja käesoleva määruse I lisas loetletud toiduainete ning käesoleva määruse II lisas loetletud põllumajandustoodete päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitset käsitlevad eeskirjad.

Käesolevat määrust ei kohaldata veinitoodete, välja arvatud veiniäädikas, ega piiritusjookide suhtes. Käesolevat lõiget kohaldatakse, ilma et see piiraks nõukogu määrusest (EÜ) nr 1493/1999[5] tulenevaid sätteid.

Käesoleva määruse I ja II lisa võib muuda artikli 15 lõikes 2 sätestatud korras.

2. Käesolevat määrust kohaldatakse, ilma et see piiraks ühenduse teiste erisätete kohaldamist.

3. Käesoleva määrusega hõlmatud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste suhtes ei kohaldata Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/34/EÜ[6].

Artikkel 2 Päritolunimetus ja geograafiline tähis

1. Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) päritolunimetus – piirkonna, konkreetse koha või erandjuhtudel riigi nimetus, millega kirjeldatakse põllumajandustoodet või toiduainet,

- mis on pärit kõnealusest piirkonnast, konkreetsest kohast või riigist,

- mille kvaliteediomadused tulenevad valdavalt või eranditult teatavast geograafilisest piirkonnast koos selle looduslike ja inimfaktoritega ning

- mille tootmine, töötlemine ja valmistamine toimub määratletud geograafilises piirkonnas;

b) geograafiline tähis – tähis, mida kasutatakse põllumajandustoote või toiduaine identifitseerimiseks,

- mis on pärit kõnealusest piirkonnast, konkreetsest kohast või riigist,

- mille eriline kvaliteet, maine või muud omadused tulenevad peamiselt asjaomasest geograafilisest piirkonnast ning

- mille tootmine, töötlemine või valmistamine toimub määratletud geograafilises piirkonnas.

2. Päritolunimetustena käsitatakse ka traditsioonilisi geograafilisi või mittegeograafilisi nimetusi, mis tähistavad teatavast piirkonnast või konkreetsest kohast pärit põllumajandustoodet või toiduainet ja vastavad lõike 1 punkti a teises ja kolmandas taandes sätestatud tingimustele.

3. Vastavalt artikli 16 punktis a sätestatud üksikasjalikele eeskirjadele käsitletakse erandina lõike 1 punktist a teatavaid geograafilisi tähiseid päritolunimetustena, kui asjaomaste toodete tooraine pärineb geograafilisest piirkonnast, mis on suurem kui töötlemispiirkond või erineb sellest, tingimusel et:

a) tooraine tootmispiirkond on piiritletud;

b) tooraine tootmiseks kehtivad eritingimused;

c) punktis b sätestatud tingimuste täitmise tagamiseks on olemas kontrollisüsteem.

Kõnealused nimetused peavad olema päritolumaal olnud päritolunimetusena tunnustatud enne 1. maid 2004. aastat.

Artikkel 3 Üldnimetused, vastuolu taimesordi või loomatõu nimetusega, homonüümid ja kaubamärgid

1. Nimetusi, mis on muutunud üldnimetuseks, ei või registreerida.

Käesoleva määruse kohaldamisel tähendab „nimetus, mis on muutunud üldnimetuseks“ põllumajandustoote või toiduaine nimetust, mis vaatamata sellele, et see on seotud koha või piirkonnaga, kus kõnealust toodet või toiduainet algselt valmistati või turustati, on muutunud ühenduses põllumajandustoote või toiduaine üldnimetuseks.

Otsustamaks, kas nimetus on või ei ole muutunud üldnimetuseks, võetakse arvesse kõiki tegureid, eelkõige:

a) olemasolevat olukorda liikmesriikides ning tarbimispiirkondades;

b) asjakohaseid riigi või ühenduse õigusakte.

2. Nimetust ei või registreerida päritolunimetusena või geograafilise tähisena, kui see on vastuolus taimesordi või loomatõu nimetusega ning eksitaks tõenäoliselt üldsust toote tegeliku päritolu osas.

3. Sellise nimetuse registreerimisel, mis on täielikult või osaliselt homonüümne käesoleva määruse kohaselt juba registreeritud nimetusega, võetakse arvesse kohalikku ja tavapärast kasutust ja segiajamise tegelikku ohtu. Eelkõige:

a) ei registreerita homonüümset nimetust, mis võib tekitada üldsuses eksliku arvamuse, et tooted on pärit muult territooriumilt, isegi kui nimetus on sõnasõnaliselt võetuna kõnealuste põllumajandustoodete või toiduainete tegeliku päritoluterritooriumi, -piirkonna või -koha puhul täpne;

b) registreeritud homonüümset nimetust lubatakse kasutada ainult tingimusel, et tegelikkuses suudetakse tagada hiljem registreeritud homonüümi ja registris juba esineva nimetuse eristamine, võttes arvesse vajadust kohelda asjaomaseid tootjaid erapooletult ning mitte eksitada tarbijaid.

4. Päritolunimetust või geograafilist tähist ei registreerita, kui tootemargi nime mainet ja tuntust ning kasutamise aega arvesse võttes võib registreerimine eksitada tarbijat toote tegeliku määratluse osas.

Artikkel 4 Tehnospetsifikaat

1. Kaitstud päritolunimetuse (KPN) või kaitstud geograafilise tähise (KGT) kasutamiseks peab asjaomane põllumajandustoode või toiduaine vastama tehnospetsifikaadile.

2. Tehnospetsifikaat sisaldab vähemalt järgmisi elemente:

a) põllumajandustoote või toiduaine nimetus, sealhulgas päritolunimetus või geograafiline tähis;

b) põllumajandustoote või toiduaine, sealhulgas vajaduse korral tooraine kirjeldus ning toote või toiduaine peamised füüsikalised, keemilised, mikrobioloogilised ja organoleptilised omadused;

c) geograafilise piirkonna määratlus ja vajaduse korral üksikasjad, mis osutavad artikli 2 lõikes 3 ettenähtud nõuete täitmisele

d) tõendid selle kohta, et põllumajandustoode või toiduaine pärineb vastavalt kas artikli 2 lõike 1 punktis a või b nimetatud geograafilisest piirkonnast;

e) põllumajandustoote või toiduaine valmistamismeetodi ning vajaduse korral õiguspäraste ja muutumatute kohalike meetodite kirjeldus ning pakendamisega seotud asjaolud, juhul kui taotluse esitanud rühm artikli 5 lõike 1 mõistes määrab ja põhjendab, et pakendamine peab kvaliteedi säilitamiseks, päritolu kindlustamiseks või kontrolli tagamiseks toimuma selles samas geograafilises piirkonnas;

f) üksikasjad, mis tõendavad:

i) seost põllumajandustoote või toiduaine kvaliteedi või omaduste ning artikli 2 lõike 1 punktis a osutatud geograafilise keskkonna vahel või

ii) seost põllumajandustoote või toiduaine erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste ning artikli 2 lõike 1 punktis b osutatud geograafilise päritolu vahel;

g) artiklis 11 sätestatud kontrolli teostavate üksuste nimi ja koordinaadid;

h) kõik kõnealuse põllumajandustoote või toiduaine märgistamise erinõuded;

i) ühenduse või riigi õigusaktides sätestatud nõuded.

Artikkel 5 Registreerimistaotlus

1. Registreerimistaotluse võib esitada üksnes rühm.

Käesoleva määruse kohaldamisel tähendab „rühm“ igasugust ühe ja sama põllumajandustoote või toiduainega tegelevate tootjate või töötlejate ühendust, sõltumata selle õiguslikust vormist või koosseisust. Rühma võivad kuuluda ka teised huvitatud isikud. Füüsilist või juriidilist isikut võib rühmana käsitleda vastavalt artikli 16 punktis c sätestatud üksikasjalikele eeskirjadele.

Piiriülest geograafilist piirkonda tähistava nimetuse või piiriülese geograafilise piirkonnaga seotud traditsioonilise nimetuse puhul võivad mitu rühma esitada ühise taotluse vastavalt artikli 16 punktis d sätestatud üksikasjalikele eeskirjadele.

2. Rühm võib taotleda üksnes selliste põllumajandustoodete või toiduainete registreerimist, mida ta toodab või valmistab.

3. Registreerimistaotlus sisaldab:

a) taotlejarühma nime;

b) artiklis 4 osutatud tehnospetsifikaati;

c) dokumenti, mis sisaldab järgmist teavet:

i) tehnospetsifikaadi põhielemendid: nimetuse nimekuju, toote lühikirjeldus, sealhulgas pakendamisele ja märgistamisele kohaldatavad erinõuded, geograafilise piirkonna määratlemise lühikirjeldus;

ii) kokkuvõtlik kirjeldus toote seosest geograafilise piirkonna või geograafilise päritoluga artikli 2 lõike 1 punktis a või b määratletud tähenduses, sealhulgas vajaduse korral seda seost tõestavad erilised tootekirjelduse või valmistamismeetodi tunnused.

4. Kui registreerimistaotlus hõlmab ühes liikmesriigis paiknevat geograafilist piirkonda, esitatakse see sellele liikmesriigile, kus nimetatud piirkond asub.

Taotluse põhjendatuse ja käesoleva määruse tingimustele vastavuse kontrollimiseks hindab liikmesriik seda asjakohasel moel.

5. Liikmesriik viib lõike 4 teises lõigus sätestatud hindamise käigus riigi tasandil läbi vastuväitemenetluse, tagades nimetatud taotluse nõuetekohase avaldamise ning nähes ette mõistliku aja, mille jooksul iga selle riigi territooriumil elav või seal asutatud põhjendatult asjaga seotud isik võib esitada taotlusele oma vastuväite.

Liikmesriik kontrollib saadud vastuväite vastuvõetavust artikli 7 lõike 3 esimeses lõigus sätestatud kriteeriumide kohaselt.

Kui käesoleva määruse nõuded on täietud, võtab liikmesriik vastu otsuse riikliku tunnustamise kohta. Vastasel korral jätab ta taotluse rahuldamata.

Liikmesriik tagab riikliku tunnustamise otsuse avaldamise ja selle, et igal otseselt ja isiklikult asjaga seotud isikul oleks võimalus seda vaidlustada.

Liikmesriik avaldab riiklikult tunnustatud tehnospetsifikaadi ning tagab sellele juurdepääsu elektroonilisel teel.

6. Riigi tasandil võib see liikmesriik alates taotluse komisjonile esitamisest kohaldada nimetusele üksnes ajutiselt käesoleva määruse kohast kaitset ning vajadusel üleminekuperioodi.

Esimeses lõigus sätestatud üleminekuperioodi võib ette näha ainult tingimusel, et asjaomased ettevõtjad on eelneva viie aasta jooksul vastavaid nimetusi pidevalt kasutades kõnealuseid tooteid õiguspäraselt turustanud ning on selle küsimuse tõstatanud lõike 5 esimeses lõigus sätestatud riikliku vastuväitemenetluse käigus.

Ajutine riiklik kaitse lakkab alates käesoleva määruse kohase registreerimisotsuse vastuvõtmise kuupäevast.

Juhul, kui nimetust vastavalt käesolevale määrusele ei registreerita, vastutab ajutise riikliku kaitse tagajärgede eest ainult vastav liikmesriik.

Liikmesriikide poolt esimese lõigu kohaselt võetud meetmetel on üksnes riiklik mõju ja need ei tohi ühendusesisest kaubavahetust mõjutada.

7. Lõike 5 kolmandas lõigus sätestatud riikliku tunnustamise otsuse tegemise korral saadab selle teinud liikmesriik komisjonile järgmised andmed:

a) taotlejarühma nime;

b) lõike 3 punktis c osutatud koonddokumendi;

c) liikmesriigi kinnituse, et rühma esitatud ja riikliku tunnustuse saanud taotlus vastab käesoleva määruse tingimustele ning selle kohaldamiseks vastuvõetud sätetele;

d) viite lõike 5 viiendas lõigus mainitud tehnospetsifikaadi avaldamisele.

8. Liikmesriigid kehtestavad lõigetega 4 kuni 7 seonduvad vajalikud õigus- ja haldusnormid.

9. Kui registreerimistaotlus hõlmab kolmandas riigis asuvat geograafilist piirkonda, peab see koosnema lõikes 3 sätestatud elementidest ning tõenditest selle kohta, et kõnealune nimetus on kaitstud tema päritolumaal.

Taotlus esitatakse komisjonile kas otse või kolmanda riigi pädevate asutuste kaudu.

10. Komisjonile saadetavad käesolevas artiklis nimetatud dokumendid vormistatakse ühes ühenduse ametlikus keeles või lisatakse neile kinnitatud tõlge ühte ühenduse ametlikku keelde.

Artikkel 6 Hindamine komisjonis

1. Et kontrollida taotluse põhjendatust ja vastavust käesoleva määruse tingimustele, hindab komisjon seda asjakohasel moel.

Komisjon avaldab nimekirja nimetustest, mille registreerimist taotletakse, ning nende komisjonile esitamise kuupäeva.

2. Kui käesoleva määruse tingimused on täidetud, avaldab komisjon Euroopa Liidu Teatajas koonddokumendi ning artikli 5 lõike 5 viiendas lõigus osutatud viite tehnospetsifikaadi avaldamisele.

Vastupidisel juhul jätab komisjon vastavalt artikli 15 lõikele 3 registreerimistaotluse rahuldamata.

Artikkel 7 Vastuväide, registreerimisotsus

1. Nelja kuu jooksul artikli 6 lõike 2 esimeses lõigus osutatud Euroopa Liidu Teatajas avaldamisest arvates võib iga liikmesriik või kolmas riik esitada komisjonile kavandatava registreerimise kohta nõuetekohaselt põhjendatud vastuväite.

2. Iga otseselt ja isiklikult asjaga seotud füüsiline või juriidiline isik, kes elab või on asutatud mõnes muus liikmesriigis kui see, mis registreerimist taotleb, või kolmandas riigis, võib esitada kavandatavale registreerimisele nõuetekohaselt põhjendatud vastuväite.

Liikmesriigis elava või asutatud füüsilise või juriidilise isiku taotlus esitatakse lõike 1 kohase vastuväite esitamise tähtaja jooksul selle liikmesriigi pädevale asutusele.

Kolmandas riigis elava füüsilise isiku või seal asutatud juriidilise isiku taotlus esitatakse lõikes 1 kehtestatud tähtaja jooksul komisjonile kas otse või asjaomase kolmanda riigi pädevate asutuste kaudu.

3. Vastuvõetavad on üksnes need lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul komisjonile saadetud vastuväited, mis:

a) viitavad artiklis 2 osutatud tingimuste eiramisele või

b) näitavad, et nimetuse registreerimine oleks vastuolus artikli 3 lõigetega 2 kuni 4 või

c) osutavad omadustele, millest saab järeldada, et nimi, mille registreerimist taotletakse, on üldnimetus artikli 3 lõike 1 tähenduses.

Komisjon kontrollib vastuväidetelausete vastuvõetavust.

Esimese lõigu punktides b ja c sätestatud kriteeriume peab tõendama ja hindama, võttes arvesse ühenduse territooriumi.

4. Kui komisjon ei saa ühtegi lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul esitatud lõike 3 kohaselt vastuvõetavat vastuväidet, registreerib ta nimetuse.

Registreerimine avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas .

5. Kui vastuväide on lõike 3 kohaselt vastuvõetav, kutsub komisjon huvitatud isikuid asjakohaseid nõupidamisi alustama.

Kui huvitatud isikud jõuavad kuue kuu jooksul kokkuleppele, teatavad nad komisjonile kõik kokkuleppe asjaolud, sealhulgas taotluse ja vastuväite esitajate seisukohad. Kui artikli 6 lõike 2 sätete kohaselt avaldatud asjaolusid ei ole vaja muuta või on vaja teha vaid artikli 16 punktile h vastavaid väikesi muutusi, jätkab komisjon vastavalt käesoleva artikli lõikele 4. Muudel juhtudel viib ta uuesti läbi artikli 6 lõikes 1 sätestatud hindamise.

Kui kokkuleppele ei jõuta, teeb komisjon otsuse artikli 15 lõikes 3 sätestatud korras, võttes arvesse mõistlikke ja õiglasi tavasid ning segiajamise tegelikku tõenäosust. Nimetatud otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas .

6. Komisjon ajakohastab kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registri.

7. Komisjonile saadetavad käesolevas artiklis nimetatud dokumendid vormistatakse ühes ühenduse ametlikus keeles või lisatakse neile kinnitatud tõlge ühte ühenduse ametlikku keelde.

Artikkel 8 Nimetus, tähised ja sümbolid

Käesoleva määruse kohaselt registreeritud nimetust võivad kasutada kõik vastavale tehnospetsifikaadile vastavaid põllumajandustooteid või toiduaineid turustavad ettevõtjad.

Ühendusest pärit põllumajandustoodete või toiduainete, mida turustatakse käesoleva määruse kohaselt registreeritud nimetuse all, märgistusel peavad olema tähised „kaitstud päritolunimetus“ ja „kaitstud geograafiline tähis“ või nende vastavad lühendid („KPN“, „KGT“) ning samuti nendega seotud ühenduse sümbolid.

Teises lõigus sätestatud tähised ning nendega seotud ühenduse sümbolid võivad samuti olla kantud selliste kolmandatest riikidest pärit põllumajandustoodete ja toiduainete märgistusele, mida turustatakse käesoleva määruse kohaselt registreeritud nimetuse all.

Artikkel 9 Tehnospetsifikaadi muutmise heakskiitmine

1. Algse taotluse esitanud rühm või selle võimatuse korral muu artikli 5 lõike 2 tingimustele vastav rühm võib taotleda heakskiitu tehnospetsifikaadi muutmiseks, eriti selleks, et võtta arvesse teaduse ja tehnika edusamme või selleks, et vaadata üle artikli 4 lõike 2 punktis c osutatud geograafilise piirkonna määratlus.

Taotluses kirjeldatakse muudatusi ning tuuakse nende põhjendused.

2. Kui muutmine toob kaasa ühe või mitu muutust koonddokumendis, läbib muutmise heakskiitmise taotlus artiklites 5 kuni 7 sätestatud menetluse. Kui aga taotletavad muudatused on väikesed, otsustab komisjon muutmise heakskiitmise ilma artikli 6 lõikes 2 ning artiklis 7 sätestatud menetluskorda järgimata.

3. Kui muutmine ei too koonddokumendis kaasa ühtegi muudatust, kohaldatakse järgmist korda:

i) kui geograafiline piirkond asub liikmesriigis, otsustab muutmise heakskiitmise see liikmesriik, avaldades positiivse arvamuse korral muudetud tehnospetsifikaadi ja teavitades komisjoni heakskiidu saanud muudatustest ja nende põhjendustest;

ii) juhul kui geograafiline piirkond asub kolmandas riigis, otsustab taotletud muutmise heakskiitmise komisjon.

Artikkel 10 Kontrollisüsteem

1. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva määrusega hõlmatud ettevõtjate puhu l kohaldatakse määruses (EÜ) nr 882/2004 ettenähtud kontrollisüsteemi.

2. Liikmesriigid lülitavad käesoleva määrusega hõlmatud ettevõtjad määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklites 41, 42 ja 43 sätestatud mitmeaastastesse riiklikesse kontrolliplaanidesse ning nimetatud määruse artiklis 44 sätestatud aastaaruannetesse.

3. Vastavalt määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklile 4 määravad liikmesriigid pädeva keskasutuse, mis vastutab konkreetselt käesoleva määrusega seotud kontrollisüsteemi rakendamise eest.

Artikkel 11 Ettevõtjatepoolse tehnospetsifikaatide järgmise kontrollimine

1. Selleks et enne turustamist kontrollida tehnospetsifikaatide järgimist geograafilise piirkonna asjaomaste ettevõtjate poolt, võib artikli 10 lõikes 3 sätestatud pädev asutus määrata ühe või mitu ametlikku kontrolliasutust või delegeerida nimetatud kontrollimise ühele või mitmele eraõiguslikule kontrolliasutusele. Vastavalt artikli 4 lõike 2 punktile g määratakse iga nimetuse tehnospetsifikaadis üks või mitu kõnealuseid põllumajandustooteid või toiduaineid kontrollivat asutust.

Nende nimetuste puhul, mille geograafiline piirkond asub kolmandas riigis, määratakse tehnospetsifikaadis üks või mitu esimeses lõikes sätestatud kontrolli teostavat avalik-õiguslikku või eraõiguslikku asutust.

2. Lõikes 1 nimetatud kontrollimisi teostavad eraõiguslikud asutused akrediteeritakse vastavalt standardile EN 45011 või sellega võrdsustatud standardile.

3. Lõikes 1 osutatud avalik-õiguslikel või eraõiguslikel kontrolliasutustel peab olema pädevus käesoleva määruse täitmisele sundimiseks, sealhulgas vajadusel sanktsioonide kohaldamiseks, kui nad leiavad, et nende pädevusvaldkonda kuuluvat kaitstud nimetust kandev põllumajandustoode või toiduaine tehnospetsifikaadile ei vasta.

4. Iga liikmesriik teatab komisjonile artikli 10 lõikes 3 osutatud pädeva asutuse ning lõike 1 esimeses lõigus osutatud võimalike määratud ametlike kontrolliteenistuste ning volitatud eraõiguslike kontrolliasutuste nimed ja koordinaadid, nende vastavad pädevusvaldkonnad ning kõik muudatused neis andmetes.

Nende nimetuste puhul, millele vastav geograafiline piirkond asub kolmandas riigis, teatab rühm esimeses lõigus ettenähtud andmed komisjonile kas otse või vastava kolmanda riigi asutuste kaudu.

Komisjon avaldab esimeses ja teises lõigus sätestatud andmed, mida perioodiliselt ajakohastatakse.

5. Tagamaks, et käesolevas artiklis osutatud asutused käesolevat määrust täitvaid ettevõtjaid kontrollida saaksid, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed.

6. Käesolevas artiklis osutatud kontrollimistega kaasnevad kulutused kannavad nendega seotud ettevõtjad.

Artikkel 12 Tühistamine

1. Kui komisjon leiab, et kaitstud nimetust kasutava põllumajandustoote või toiduaine tehnospetsifikaadi tingimuste järgimine ei ole enam tagatud, tühistab ta registreerimise vastavalt artikli 15 lõikele 3, selle kohta avaldatakse teade Euroopa Liidu Teatajas.

2. Algse taotluse esitanud rühm või selle võimatuse korral muu artikli 5 lõike 2 tingimustele vastav rühm võib põhjenduste esitamisel taotleda registreerimise tühistamist.

Artiklites 5, 6 ja 7 sätestatud menetlust kohaldatakse mutatis mutandis .

Artikkel 13 Kaitse

1. Registreeritud nimetusi kaitstakse:

a) nende otsese või kaudse kaubanduslikul eesmärgil kasutamise puhul registreerimisega hõlmamata toodete eest, juhul kui asjaomased tooted on võrreldavad selle nimetuse all registreeritud toodetega või kui nimetuse kasutamisel kasutatakse ära kaitstud nimetuse mainet;

b) väärkasutuse, jäljendamise või seoste tekitamise eest, isegi kui on viidatud toote tegelikule päritolule või kui kaitstud nimetus on tõlgitud või sellele on lisatud väljend „viis“, „tüüp“, „meetod“, „toodetud nagu“, „imitatsioon“ või muu samalaadne väljend;

c) muude toote lähtekohta, päritolu, laadi või olulisi omadusi käsitlevate valede või eksitavate märgete eest, mis esitatakse asjaomase toote sise- või välispakendil, reklaammaterjalides või tootega seotud dokumentides, ning selliste pakendite kasutamise eest, mis võivad anda vale mulje toote päritolust;

d) muu tegevuse eest, mis võib üldsust eksitada toote tegeliku päritolu osas.

Kui registreeritud nimetus sisaldab põllumajandustoote või toiduaine nimetust, mida peetakse üldnimetuseks, ei ole selle üldnimetuse kasutamine asjaomase põllumajandustoote või toiduaine puhul vastuolus esimese lõigu punktidega a ja b.

2. Kaitstud nimetused ei või muutuda üldnimetusteks.

3. Nimede puhul, mille registreerimist on taotletud artikli 5 kohaselt, võib artikli 7 lõike 5 raames ette näha kuni viieaastase üleminekuaja, seda üksnes juhul, kui vastuväide on tunnistatud vastuvõetavaks sel põhjusel, et nimetuse registreerimine ohustaks täielikult või osaliselt homonüümset nimetust või tooteid, mida on seaduslikult turustatud vähemalt viis aastat enne artikli 6 lõikega 2 ettenähtud avaldamise kuupäeva.

Üleminekuperioodi võib kehtestada ka ettevõtetele, mis on asutatud liikmesriigis või kolmandas riigis, kus geograafiline piirkond asub, tingimusel, et nimetatud ettevõtted on viie aasta jooksul enne artikli 6 lõikes 2 sätestatud teate avaldamise kuupäeva vastavaid nimetusi pidevalt kasutades kõnealuseid tooteid õiguspäraselt turustanud ning et probleem ilmnes artikli 5 lõike 5 esimeses ja teises lõigus sätestatud riikliku vastuväitemenetluse või artikli 7 lõikes 2 sätestatud ühenduse vastuväitemenetluse käigus. Käesolevas lõigus sätestatud üleminekuperiood ja artikli 5 lõikes 6 sätestatud üleminekuperiood ei või kokku kesta kauem kui viis aastat.

4. Ilma et see piiraks artikli 14 kohaldamist, võib komisjon artikli 15 lõike 3 sätestatud korras lubada registreeritud nimetuse ning liikmesriigi või kolmandas riigis asuvat kohta tähistava registreerimata nimetuse üheaegset esinemist, kui see nimetus on identne registreeritud nimetusega ning kui järgmised tingimused on täidetud:

a) identset registreerimata nimetust on pidevalt ja õiglaselt seaduspäraselt kasutatud vähemalt kakskümmend viis aastat enne 24. juulit 1993. aastat;

b) on tõendatud, et kõnealuse kasutamise eesmärk ei ole kunagi olnud registreeritud nimetuse maine ärakasutamine ning et see ei ole põhjustanud ega või põhjustada üldsuse eksitamist seoses toote tegeliku päritoluga;

c) identsetest nimetustest tulenev probleem oli olemas enne nimetuse registreerimist.

Registreeritud nimetus ja asjaomane identne registreerimata nimetus võivad ühel ajal esineda maksimaalselt viieteistkümne aasta jooksul; pärast seda tuleb registreerimata nimetuse kasutamine lõpetada.

Registreerimata geograafilist nimetust lubatakse kasutada üksnes siis, kui päritoluriik on selgelt ja nähtavalt etiketil märgitud.

Artikkel 14 Suhted kaubamärkide ja geograafiliste tähiste vahel

1. Kui päritolunimetus või geograafiline tähis on registreeritud käesoleva määruse või määruse (EMÜ) nr 2081/92 alusel, lükatakse tagasi igasugune sellise kaubamärgi registreerimise taotlus, mida taotletakse sama tüüpi toote jaoks ja mille kasutamine võib põhjustada mõne artiklis 13 osutatud olukorra, kui taotlus on tehtud:

a) määruse (EMÜ) nr 2081/92 artikli 17 alusel registreeritud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste puhul pärast nende registreerimise kuupäeva;

b) muude käesoleva määruse alusel registreeritud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste puhul pärast komisjonile päritolunimetuse või geograafilise tähise registreerimise taotluse esitamist.

Esimese lõigu sätteid rikkudes registreeritud kaubamärgid tunnistatakse kehtetuks.

2. Võttes arvesse ühenduse õigusakte, võib jätkuvalt kasutada kaubamärke, mille kasutamine põhjustab ühe artiklis 13 osutatud olukorra, kui nimi on taotletud, registreeritud või asjaomaste õigusaktidega ettenähtud juhtudel saadud ühenduse territooriumil heauskse kasutamise teel kas enne päritolunimetuse või geograafilise tähise päritoluriigis kaitse alla võtmise kuupäeva või enne 1. jaanuari 1996. aastal, olenemata päritolunimetuse või geograafilise tähise registreerimisest, tingimusel et selle kehtetukstunnistamiseks või kaotamiseks ei ole ühtegi põhjust vastavalt nõukogu direktiivile 89/104/EMÜ[7] või nõukogu määrusele nr 40/94[8].

Artikkel 15 Kaitstud geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste halduskomitee

1. Komisjoni abistab kaitstud geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste alaline komitee, kuhu kuuluvad liikmesriikide esindajad ja eesistujana komisjoni esindaja.

2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7.

Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 ettenähtud ajavahemikuks on määratakse kolm kuud.

3. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 4 ja 7.

Otsuse 1999/468/EÜ artikli 4 lõikes 3 ettenähtud ajavahemikuks on kehtestatud kolm kuud.

4. Komitee võtab vastu oma töökorra.

Artikkel 16 Rakendamine

Vastavalt artikli 15 lõikele 2 võetakse käesoleva määruse elluviimiseks vastu üksikasjalikud eeskirjad. Need hõlmavad eelkõige järgmist:

a) artikli 2 lõikes 3 sätestatud toorainete nimekirja;

b) elemente, mida peab sisaldama artikli 4 lõikes 2 sätestatud tehnospetsifikaat;

c) tingimusi, millistel saab füüsilist või juriidilist isikut käsitleda rühmana;

d) artikli 5 lõike 1 kolmandas lõigus sätestatud piiriülest geograafilist piirkonda tähistava nimetuse registreerimistaotluse esitamise üksikasjalikku korda;

e) artikli 5 lõigetes 7 kuni 9 sätestatud dokumentide komisjonile edastamise üksikasjalikku korda;

f) artiklis 7 sätestatud vastuväidete üksikasjalikku korda, sealhulgas huvitatud isikute vahelisi läbirääkimisi hõlmavat osa;

g) artiklis 8 sätestatud tähiste ja sümbolitega seotud üksikasjalikku korda;

h) artikli 7 lõike 5 teises lõigus ja artikli 9 lõike 2 teises lõigus sätestatud väikesi muutusi käsitlevat üksikasjalikku korda, võttes arvesse, et väikese muutuse puhul ei tohi käsitleda ei toote peamisi tunnuseid ega kahjustada seost;

i) artikli 7 lõikes 6 sätestatud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste registriga seotud üksikasjalikku korda;

j) geograafilises piirkonnas ettevõtjate poolt tehnospetsifikaadi järgimise kontrolli üksikasjalikku korda.

Artikkel 17 Üleminekusätted

1. Määruse (EMÜ) nr 2081/92 alusel käesoleva määruse jõustumise ajaks juba registreeritud nimetused võetakse automaatselt artikli 7 lõikes 6 nimetatud registrisse. Vastavad tehnospetsifikaadid loetakse artikli 4 lõikes 1 sätestatud tehnospetsifikaatideks.

2. Komisjon võtab vastavalt artikli 15 lõikele 2 vastu määruse, mis tagab ülemineku määruse (EMÜ) nr 2081/92 eeskirjadelt käesoleva määruse omadele. Nimetatud määrusega määratakse kindlaks, millist korda kohaldatakse määruse (EMÜ) nr 2081/92 alusel lahendamata registreerimistaotluste tõhusaks lahendamiseks. Selles korras peab sisalduma taotluse esitajatele määratud tähtajaks täiendavate andmete esitamise kohustus.

Artikkel 18 Maksud

Liikmesriigid võivad kehtestada haldustasu, mille eesmärk on käesoleva määruse kohaste registreerimistaotluste, vastuväidete, muutmistaotluste ja tühistamistaotluste hindamisega kaasnevate kulude katmine.

Artikkel 19

Määrus (EMÜ) nr 2081/92 tunnistatakse kehtetuks.

Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ning neid loetakse vastavalt III lisas esitatud vastavustabelile.

Artikkel 20

Käesolev määrus jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.

Artikli 8 teise lõigu sätteid kohaldatakse alates 1. maist 2007.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

I LISA

Artikli 1 lõikes 1 viidatud toiduained:

- õlu;

- taimeekstraktidest valmistatud joogid;

- leib, valikpagaritooted, koogid, kondiitritooted, küpsised ja muud pagaritooted;

- looduslikud kummivaigud ja vaigud;

- sinepipasta;

- makaronitooted;

II LISA

Artikli 1 lõikes 1 viidatud põllumajandustooted:

- hein;

- eeterlikud õlid;

- kork;

- košenill (loomne tooraine);

- lilled ja dekoratiivtaimed;

- vill;

- pajuvitsad;

- ropsitud lina.

III LISA

Vastavustabel

Määrus (EMÜ) nr 2081/92 | Käesolev määrus |

Artikkel 1 Artikli 2 lõige 1 Artikli 2 lõige 2 Artikli 2 lõige 3 Artikli 2 lõige 4 Artikli 2 lõige 5 Artikli 2 lõige 6 Artikli 2 lõige 7 Artikli 3 lõike 1 esimene ja kolmas lõik Artikli 3 lõike 1 neljas lõik Artikli 3 lõige 2 Artikli 3 lõige 3 Artikkel 4 Artikli 5 lõiked 1, 2 ja 3 Artikli 5 lõige 4 Artikli 5 lõike 5 esimene lõik Artikli 5 lõike 5 teine lõik Artikli 5 lõike 5 kolmas lõik Artikli 5 lõike 5 neljas ja viies lõik Artikli 5 lõike 5 kuues seitsmes ja kaheksas lõik Artikli 5 lõige 6 Artikli 6 lõike 1 esimene lõik Artikli 6 lõike 1 teine lõik Artikli 6 lõike 1 kolmas lõik Artikli 6 lõige 2 Artikli 6 lõiked 3 ja 4 Artikli 6 lõike 5 esimene lõik Artikli 6 lõike 5 teine lõik Artikli 6 lõike 6 esimene lõik Artikli 6 lõike 6 teine lõik Artikli 7 lõige 1 Artikli 7 lõige 2 Artikli 7 lõige 3 Artikli 7 lõige 4 Artikli 7 lõige 5 Artikkel 8 Artikli 9 esimene lõik Artikli 9, teine lõik Artikli 9, kolmas lõik Artikli 10 lõige 1 Artikli 10 lõige 2 Artikli 10 lõige 3 Artikli 10 lõige 4 Artikli 10 lõige 5 Artikli 10 lõiked 6 ja 7 Artikli 11 lõiked 1 kuni 3 Artikli 11 lõige 4 Artikli 11a punkt a Artikli 11a punkt b Artiklid 12 kuni 12e Artikli 13 lõige 1 Artikli 13 lõige 3 Artikli 13 lõige 4 Artikli 13 lõige 5 Artikli 14 lõiked 1 ja 2 Artikli 14 lõige 3 Artikli 15 lõiked 1 ja 2 Artikli 15 lõige 3 Artikkel 16 Artikkel 18 I lisa II lisa | Artikkel 1 – Artikli 2 lõige 1 Artikli 2 lõige 2 Artikli 2 lõike 3 esimene lõik – Artikli 2 lõike 3 teine lõik – Artikli 3 lõike 1 esimene ja kolmas lõik – Artikli 3 lõige 2 – Artikkel 4 Artikli 5 lõiked 1, 2 ja 3 Artikli 5 lõike 4 esimene lõik Artikli 5 lõike 4 teine lõik Artikli 5 lõike 6 esimene lõik Artikli 5 lõike 6 kolmas lõik Artikli 5 lõike 6 neljas ja viies lõik – Artikli 5 lõige 8 Artikli 6 lõike 1 esimene lõik – Artikli 6 lõike 1 teine lõik Artikli 6 lõike 2 esimene lõik – Artikli 6 lõike 2 teine lõik – – Artikli 3 lõige 3 Artikli 7 lõige 1 – Artikli 7 lõike 2 esimene lõik Artikli 3 lõige 3 Artikli 7 lõige 5 Artikli 8 teine lõik Artikli 9 lõike 1 esimene lõik Artikli 9 lõike 2 esimene lõik Artikli 9 lõike 2 teine lõik – Artikli 11 lõige 1 Artikli 11 lõige 2 Artikli 11 lõige 3 – Artikli 11 lõiked 5 ja 6 – Artikli 12 lõige 1 Artikli 12 lõige 2 – – Artikli 13 lõige 1 Artikli 13 lõige 2 Artikli 13 lõike 3 esimene lõik Artikli 13 lõige 4 Artikli 14 lõiked 1 ja 2 Artikli 3 lõige 4 Artikli 15 lõiked 1 ja 2 Artikli 15 lõige 4 Artikkel 16 Artikkel 20 I lisa II lisa |

[1] EÜT L 109, 6.5.2000, lk 29. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2003/89/EÜ (ELT L 308, 25.11.2003, lk 15).

[2] ELT L 165, 30.4.2004, lk 1. Parandatud versioon ELT L 191, 28.5.2004, lk 1.

[3] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

[4] EÜT L 208, 24.7.1992, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 1).

[5] EÜT L 179, 14.7.1999, lk 1.

[6] EÜT L 204, 21.7.1998, lk 37.

[7] EÜT L 40, 11.2.1989, lk 1.

[8] EÜT L 11, 14.1.1994, lk 1.