[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 12.12.2006

KOM(2006) 789 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Investeerimisanalüüs ja finantsanalüütikud {SEK(2006) 1655}

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Investeerimisanalüüs ja finantsanalüütikud (EMPs kohaldatav tekst)

1. SISSEJUHATUS

Käesoleva teatise eesmärk on vaadata läbi uute Euroopa õigusaktide investeerimisanalüüsi ja finantsanalüütikuid käsitlevad sätted, aidata sidusrühmadel neis orienteeruda ning vastata finantsanalüütikute töörühma aruandele[1], millest saadi vajalikku teavet kõnealuste õigusaktide koostamiseks.

Käesolevas teatises käsitletakse eeskätt huvide konflikti küsimust ja kirjeldatakse kõnealust teemat reguleerivaid peamisi Euroopa õigusakte. Viimases jaos käsitletakse muid küsimusi (analüütikute registreerimine, sõltumatu analüüs, emitentide suhted analüütikutega ja investorite harimine).

2. TAUST

2.1. Investeerimisanalüüsi roll

Eri liiki finantsteabe kättesaadavusega tagatakse asjakohane hinnakujundus, aidatakse emitentidel hankida laenu ja omakapitali esmasturgudelt ning tagatakse finantsinstrumentidele sügavad ja likviidsed järelturud.

Tähtis roll finantsturgude teabega varustamise süsteemis on investeerimisanalüüsi koostavatel finantsanalüütikutel. Analüütik sünteesib töötlemata teabe kergemini loetavaks ülevaateks. Investorid omakorda kasutavad analüüsi investeerimisotsuste tegemiseks ning vahendajad investeerimisanalüüsi koostamiseks, investeerimisnõu andmiseks või turundusalases suhtluses.

Investeerimisanalüüsi ja seda koostavaid analüütikuid käsitlevad õigusnormid peavad seetõttu arvestama ja sobima analüüsi mitmesuguse otstarbega. Samuti on esmatähtis, et mis tahes õigusakt piiraks võimalikult vähe investorile väärtusliku teabe liikumist.

2.2. Investeerimisanalüüsi õiguslik kontroll

Pärast „uue majanduse” mulli lõhkemist 2000. aastal ja sellele järgnenud mitut suurt korporatiivset krahhi on kogu maailmas tõhustatud õiguslikku kontrolli investeerimisanalüüsi väärtuse ja usaldusväärsuse üle.

Euroopas arutati majandus- ja rahandusministrite mitteametlikul kohtumisel 2002. aasta aprillis Oviedos eelkõige Enroni langust ja lisaks muudele algatustele tehti komisjonile ettepanek kaaluda võimalikke regulatiivmeetmeid investeerimisanalüüsi valdkonnas.

Komisjon kutsus seejärel kõnealuses küsimuses kokku finantsanalüütikute töörühma, mis koosnes erasektori asjatundjatest, sõltumatutest nõustajatest ning seadusandjate ja kutseorganisatsioonide esindajatest. Rühma aruanne avaldati 2003. aasta septembris ja seejärel toimus avalik arutelu.

Käesolev teatis on komisjoni vastus töörühma aruandele ja avalikule arutelule. Enne vastamist tuli lõpule viia töö finantsanalüüsi käsitlevate Euroopa õigusaktidega. Selleni jõuti 2006. aasta septembris, kui võeti vastu finantsinstrumentide turgude direktiivi rakendusmeetmed[2].

Samuti 2003. aasta septembris avaldas Rahvusvahelise Väärtpaberijärelevalve Organisatsiooni (IOSCO) tehniline komitee aruande[3] ja analüütikute huvide konfliktidega seotud põhimõtted.[4] Neid dokumente käsitletakse allpool.

Töörühma aruanne ning IOSCO aruanne ja põhimõtted on aidanud kujundada õigusalast arutelu finantsanalüütikute üle. Arutelu on suures osas keskendunud sellele, kuidas konfliktide puudulik haldamine investeerimisanalüüsi koostavates äriühingutes võib põhjustada analüüsi erapoolikuse.

Analüütikute töö on seotud võimalike eri konfliktidega, mis võivad kahjustada nende objektiivsust. Analüütikuid võivad mõjutada äriühingu või mõne kliendirühma huvid, mis on vastuolus nende huvidega, kellele analüüs on suunatud. Mõned selliste huvide näited on emitentide huvi väärtpabereid müüa ja finantskorporatsioonide huvi meelitada ligi ja hoida emiteerimise ja paigutamisega seotud äriga tegelevaid ettevõtjaid. Kui äriühing kaupleb oma vahenditega, on tema huvi müüa finantsinstrumente. Kui äriühing tegeleb vahendusega, näiteks omandiväärtpaberite vahendusega komisjonitasu alusel, on tema äriline huvi saada tellimusi. Kõik kõnealused huvid võivad analüütiku objektiivsust kahjustada.

2.2.1. Töörühma aruanne

Töörühma aruandes keskenduti ka investeerimisanalüüsiga seotud huvide konfliktide ennetamisele, haldamisele, seirele ja avalikustamisele. Soovitused seondusid peamiselt huvide konfliktidega, mis tulenevad analüütikute seotusest väärtpaberite pakkumise ja ettevõtterahandusega, parimate tavadega väärtpabereid emiteerivate äriühingute jaoks, analüütikute tasustamisega, analüütikute poolt väärtpaberite kauplemisega, nende kvalifikatsiooniga ja investeerimisanalüüsi levitamisega väikeinvestoritele. Töörühma soovitused esitatakse üksikasjalikumalt 1. lisas [5] .

Pärast komisjoni üleskutset esitada märkusi töörühma soovituste kohta pälvisid ulatusliku toetuse töörühma esitatud printsiipidel põhinev lähenemine ja paljud konkreetsed, sh huvide konfliktide haldamisele keskenduvad soovitused. Teatavat toetust avaldati miinimumnõudeid kehtestavale Euroopa raamistikule; väljendati siiski soovi, et üleeuroopalised nõuded peaksid olema võimalikult kooskõlas teistes peamistes jurisdiktsioonides vastuvõetutega[6].

2.2.2. Rahvusvahelise Väärtpaberijärelevalve Organisatsiooni aruanne ja põhimõtted

Kuigi IOSCO põhimõtted ei ole liikmesriikidele ega ühendusele tervikuna õiguslikult siduvad[7]. on need siiski soovituslikud. Need väljendavad IOSCO liikmesasutuste soovi saavutada põhimõtteline konsensus olulistes väärtpaberijärelevalvega seotud küsimustes. Investeerimisanalüüsi valdkonnas, kus paljud analüüsipakkujad tegutsevad üleilmselt, on eriti soovitatav, et seadusandjad suudaksid rakendada ühtlustatud eeskirju.

IOSCO tehnilise komitee väljatöötatud põhimõtted keskenduvad järgmisele:

- huvide nende konfliktide tuvastamine ja kõrvaldamine, vältimine, haldamine või avalikustamine, millega analüütikud kokku puutuvad;

- analüütikute ja nende koostatud analüüside usaldusväärsus; ning

- investorite harimine seoses analüütikute töös esinevate tegelike ja võimalike huvide konfliktidega.

Põhimõtted ja asjaomased kesksed meetmed nende elluviimiseks on esitatud 2. lisas .

Kuigi põhimõtetes keskendutakse omandiväärtpaberite müügi poolel tegutsevate analüütikute tegevusele (st integreeritud investeerimispankade töötajatele või maakleritele ja diileritele), märgitakse seal, et „müügi poolel tegutsevad analüütikud ei ole sugugi ainsad, kes puutuvad selliste huvide konfliktidega kokku ning käesolevas töös välja töötatud põhimõtteid saab kasutada ka muudes valdkondades”[8], ning põhimõtetega kaasnevas aruandes nimetatakse „huvide konflikte, millega puutuvad kokku väärtpaberianalüüse koostavad müügi poolel tegutsevad analüütikud ja nende tööandjad”[9].

3. EUROOPA ÕIGUSAKTID, MILLES ON KÄSITLETUD HUVIDE KONFLIKTE INVESTEERIMISANALÜÜSIDES

Investeerimisanalüüsiga seotud huvide konflikte käsitlevaid sätteid hõlmavad kaks peamist Euroopa õigusakti. Need on turu kuritarvitamise direktiiv[10] ja finantsinstrumentide turgude direktiiv[11]. Turu kuritarvitamise direktiiv ja selle rakendusmeetmed on jõustunud kõigis liikmesriikides. Finantsinstrumentide turgude direktiivi ja selle rakendusmeetmed peavad liikmesriigid üle võtma 31. jaanuariks 2007 ning hakkama neid äriühingute suhtes kohaldama alates 1. novembrist 2007.

3.1. Turu kuritarvitamise direktiiv

Turu kuritarvitamise direktiivi artikli 6 lõige 5 sisaldab nõuet, et isikud, kes koostavad või levitavad investeerimisstrateegiate soovitamist või kavandamist käsitlevat teavet, mis on mõeldud jaotuskanalitele või üldsusele, püüavad mõistlikul viisil tagada, et teave esitatakse erapooletult ning avalikustavad oma huvid või huvide konfliktid, mis on seotud finantsinstrumentidega, mida see teave käsitleb.

Direktiiviga 2003/125/EÜ[12], millega rakendatakse turu kuritarvitamise direktiivi artikli 6 lõiget 5, on kehtestatud põhjalik analüüsipõhiste soovitustega seotud huvide konfliktide avalikustamise kord (vaata kokkuvõte 3. lisas ).

Samuti on turu kuritarvitamise direktiivi ja selle rakendusdirektiividega 2003/124/EÜ[13] ja 2004/72/EÜ[14] keelatud emitentidel anda hinnatundlikku teavet teatavatele analüütikutele enne teisi turuosalisi.

Turu kuritarvitamise direktiiv ja selle rakendusmeetmed ei piirdu investeerimisühingutega finantsinstrumentide turgude direktiivi tähenduses[15] ning mõjutavad ka muid soovituste andjaid, näiteks sõltumatuid analüüsiettevõtteid, krediidiasutusi ja teisi.

3.2. Finantsinstrumentide turgude direktiiv

Finantsinstrumentide turgude direktiiviga on muu hulgas kehtestatud tegevusloaga investeerimisühingute organisatsiooni ja tegevust käsitlevad tingimused. Kui investeerimisühing pakub kolmandatele isikutele professionaalseid investeerimisteenuseid, peab tal üldjuhul olema tegevusluba vastavalt finantsinstrumentide turgude direktiivile ja ta peab vastama kõigile selle nõuetele. Direktiivis on hõlmatud ka kõrvalteenuseid, nagu „investeerimisanalüüs ja finantsanalüüs või muud üldise soovituse vormid tehingute puhul finantsinstrumentidega”[16]. Konkreetsed investeerimisanalüüse käsitlevad sätted sisalduvad finantsinstrumentide turgude direktiivi rakendusdirektiivis[17].

3.2.1. Huvide konfliktide üldine käsitlus

Finantsinstrumentide turgude direktiivi üldine lahendus huvide konflikti probleemile on investeerimisühingutele esitatavad nõuded:

- võtta kõik mõistlikud meetmed, et avastada olulisi huvide konflikte, mis ilmnevad investeerimis- või kõrvalteenuste osutamise käigus[18];

- kehtestada ja rakendada kõigi mõistlike meetmete võtmist silmas pidades tõhusat organisatsioonilist ja halduskorda, et vältida huvide konfliktide kahjulikku mõju klientide huvidele[19].

- avalikustada kliendile juhul, kui organisatsioonilised või haldusmeetmed huvide konfliktidega toimetulekuks ei ole piisavad, et tagada küllaldase kindlusega kliendi huvide kahjustamise ohu vältimine, enne tema nimel äritegevusse astumist selgel kujul huvide konfliktide üldine laad ja/või allikad[20].

Finantsinstrumentide turgude direktiivi rakendusdirektiivis on täpsustatud, et äriühingud peaksid vastu võtma tõhusa huvide konflikti vältimise poliitika, mis on vormistatud kirjalikult ning milles sätestatakse investeerimis- ja kõrvalteenuste, sh investeerimisanalüüsi teenuste osutamisel ilmnevate, huvide konfliktide lahendamiseks pakutavad meetodid[21]. Oluline nõue on ka tagada piisav sõltumatus isikute vahel, kes on seotud eri äritegevustega, mis hõlmavad huvide konflikti, millega kaasneb risk kahjustada kliendi huve[22]. Direktiiviga kehtestatakse ka mitmeid korralduslikke meetmeid, et asjakohastel juhtudel tagada nõutav sõltumatus, näiteks eri tegevuste järelevalve või tasustamise lahushoidmise kaudu[23].

3.2.2. Investeerimisanalüüsiga seotud huvide konfliktid

Peale üldsätete sisaldab finantsinstrumentide turgude direktiivi rakendusdirektiiv erieeskirju investeerimisanalüüsi kohta[24]. Neid kohaldatakse investeerimisühingute suhtes, kes koostavad või lasevad koostada investeerimisanalüüse, mis on mõeldud levitamiseks või mida tõenäoliselt levitatakse enda või kontserni liikmete vastutusel klientidele või avalikkusele.

Investeerimisanalüüs on[25] direktiivi 2003/125/EÜ artikli 1 lõikes 3 määratletud soovituste alarühmana. Et soovitus oleks investeerimisanalüüs, peab see olema analüüsina märgistatud või kirjeldatud või muul viisil objektiivse või sõltumatuna esitatud ega tohi olla investeerimisnõuanne (s.o isiklik soovitus, mida esitatakse kui saajale sobivat või tema asjaoludega arvestavat )[26].

Sätete kohaldamisega kaasneb investeerimisühingute jaoks kaks kohustust:

- investeerimisühing peab tagama kõigi finantsinstrumentide turgude direktiivi rakendusdirektiivis kehtestatud organisatsiooniliste meetmete rakendamise analüütikute ja teiste isikute suhtes[27], kelle kohustused või ärihuvid võivad olla vastuolus analüüsi kasutajate huvidega; kõnealused meetmed tuleb eri kliendi- või ärihuve teenindavate funktsioonide vahel tõhusalt eraldada[28]; ning

- investeerimisühing peab võtma muid investeerimisanalüüsi objektiivsuse tagamise meetmeid. On tähtis, et ühing hoiab ära tegevisikute[29], kes on teadlikud asjaomase avalikustamata investeerimisanalüüsi ajastamisest või sisust,[30] tehingud finantsinstrumentidega, ning isiklikud tehingud, mis on vastuolus kehtivate soovitustega[31]. Samuti on piiratud[32] stiimulite vastuvõtmine seoses investeerimisanalüüsi, soodsate analüüsi tulemuste lubamise ja sellega, kes ja mis eesmärkidel võib tutvuda investeerimisanalüüsi projektidega.

Nõudeid, mida kohaldatakse analüüside koostamise suhtes, kohaldatakse ka kolmanda isiku koostatud investeerimisanalüüsi olulise muutmise suhtes[33]. Ühing, kes kolmanda isiku koostatud analüüsi ainult levitab, ei ole eespool nimetatud kohustustega siiski seotud, kui ta analüüsi oluliselt ei muuda ning teeb kindlaks, et analüüsi koostaja vastab finantsinstrumentide turgude direktiivi rakendusdirektiivi nõuetele või on kehtestanud nendega samaväärsed eeskirjad[34].

3.2.3. Konfliktide avalikustamine ja seos turu kuritarvitamise direktiivis kehtestatud korraga

Analüüsikonfliktide avalikustamisega seoses täiendatakse finantsinstrumentide turgude direktiiviga turu kuritarvitamise direktiivi üksikasjalikku korda, nõudes:

- avalikustamist juhul, kui organisatsioonilised meetmed ei ole piisavad, et tagada küllaldase kindlusega kliendihuvide kahjustamise ohu vältimine[35]; ja

- investeerimisühingu huvide konfliktidega seotud eeskirjade avalikustamist[36].

Finantsinstrumentide turgude direktiiv ja turu kuritarvitamise direktiiv on koostatud nii, et need peaksid sujuvalt koos toimima. Soovitused direktiivi 2003/125/EÜ tähenduses, kui need on andnud investeerimisühing, peaksid sisaldama üksnes investeerimisanalüüsi finantsinstrumentide turgude direktiivi tähenduses või reklaamteateid finantsinstrumentide turgude direktiivi tähenduses. Investeerimisühingu antavad soovitused, mis ei ole investeerimisanalüüs, peavad olema selgelt reklaamteadetena tuvastatavad[37] ning soovituses (soovitus võib olla ka suuline) peab olema selge ja silmatorkav kinnitus selle kohta, et see ei ole koostatud standardite kohaselt, mille eesmärk on toetada investeerimisanalüüsi objektiivsust[38].

4. lisa diagramm selgitab soovituste, reklaamteadete, investeerimisnõuannete ja investeerimisanalüüsi vahelisi seoseid.

4. MUUD KÜSIMUSED

Töörühma aruandest ja IOSCO põhimõtetest tõusetuvad muud peamised küsimused on:

- analüütikute kohustusliku registreerimise võimalus, mis võiks olla seotud kvalifikatsiooniga ;

- sõltumatute analüüsiettevõtete regulatiivne ja konkurentsialane positsioon võrrelduna analüüse koostavate investeerimispankade positsiooniga;

- emitentide suhteid analüütikutega hõlmavate parimate tavade või head ühingujuhtimise tava käsitlevate eeskirjade vajalikkus; ning

- investorite harimise tähtsus investeerimisanalüüsiga seotud huvide konflikti probleemiga tegelemisel.

4.1. Analüütikute registreerimine

Komisjon otsustas mitte teha praeguses etapis ettepanekut analüütikute kvalifikatsioonipõhiseks kohustuslikuks registreerimiseks. Töörühmas puudus üksmeel, kas analüütikute suhtes tuleks kohaldada kohustuslikke kvalifikatsiooni miinimumnõudeid[39]. Puuduvad piisavad tõendid, et analüütikute erapoolikuse probleem tuleneb puudulikust kvalifikatsioonist. Pigem tuleneb see ühingute suutmatusest investeerimisanalüüsi koostamisel huvide konflikte korralikult hallata. Neid probleeme on käsitletud finantsinstrumentide turgude direktiivis[40]. Analüütikute kohustuslik registreerimine ei kuulu ka IOSCO kesksete meetmete hulka.

4.2. Sõltumatu analüüs

Komisjon ei leia, et sõltumatute analüüsiettevõtete koostatud analüüsi ja investeerimisühingute analüüsi kvaliteet oleks nende olemusest tulenevalt tingimata erinev. Ent tõepoolest peavad analüüsiettevõtted katma oma kulud klientidelt võetava tasuga, samas kui suure osa investeerimispankade koostatavast analüüsist maksavad institutsionaalsed investorid (ja nende kaudu kliendid) kinni üksnes kaudselt. See protsess võib olla mõnevõrra läbipaistmatu ja selget arvestust ei ole võimalik alati pidada.

Suures osas käsitletakse neid probleeme finantsinstrumentide turgude direktiivis ja selle rakendusmeetmetes. Näiteks lubavad stiimuleid käsitlevad rakendusmeetmed võtta investeerimisühingutel (näiteks portfellihalduritel) kolmandatelt isikutelt (nagu nende maakleritelt) stiimuleid vastu ainult siis, kui need avalikustatakse täielikult klientidele ja ainult siis, kui need on mõeldud kliendile osutatava investeerimis- või kõrvalteenuse kvaliteedi parandamiseks ega kahjusta ühingu kohustust tegutseda kliendi parimates huvides.[41] Kõnealused meetmed on eriti olulised kompleksteenuste või vahendatud teenuste[42] puhul, mida portfellihaldurid maaklerfirmadelt või nende nimel saavad[43]. Kompleks- ja vahendatud analüüsiteenuste vastuvõtmine ja osutamine võib jätkuda väljaspool finantsinstrumentide turgude direktiivi rakendamist ainult juhul, kui seda on võimalik nõuetekohaselt põhjendada ja näidata, et läbitakse õigusaktide ranged kontrollid. Sellega tagatakse, et pankade endi koostatud analüüs ja sõltumatute investeerimisühingute vastavalt nn komisjonitasu jagamise lepingutele koostatud analüüs toimivad võrdsetes konkurentsitingimustes[44].

4.3. Emitentide suhted analüütikutega

Komisjon märgib, et arutelu töörühma soovituste üle näitas toetust parimate tavade teatavatele vormidele või head ühingujuhtimise tava käsitlevatele eeskirjadele, mis hõlmaksid emitentide suhteid analüütikutega .

Finantsinstrumentide turgude direktiiv ja turu kuritarvitamise direktiiv oma rangete eeskirjadega konfliktihalduse ning analüüsi avalikustamise ja esitamise kohta hoiab ära emitentide võimaluse avaldada investeerimisühingute koostatud analüüsile liigset toimetuslikku mõju. Samuti keelavad need emitentidel avalikustada analüütikutele hinnatundlikku teavet enne selle avalikustamist kõigile turuosalistele, välja arvatud juhul, kui nad võetakse siseringi ja nende suhtes kohaldatakse konfidentsiaalsuskohustust.

Komisjon usub, et kutseühingute parimate tavade koodeksid võivad aidata kaasa emitentide ja analüütikute vaheliste erialaste suhete edendamisele[45]. Kõnealused koodeksid käsitlevad selliseid küsimusi nagu emitentide kättemaks analüütikutele, kes annavad negatiivseid või müügisoovitusi.

Eelnevat silmas pidades ei kavatse komisjon praegu selles valdkonnas õigusakti ettepanekut esitada.

4.4. Investorite harimine

IOSCO tehniline komitee märkis, et analüütikutega seotud huvide konfliktide haldamisel peaks oluline roll olema investorite harimisel.

Komisjon nõustub, et investorid peaksid olema teadlikud huvide konfliktide mõjust investeerimisanalüüsile ning konfliktide avalikustamise tähendusest. Seda valdkonda peab komisjoni eriti sobivaks, et asjakohaseid meetmeid võtaks liikmesriigid, kutseühingud ja muidugi investeerimisühingud ise.

Komisjon omalt poolt on tervise- ja tarbijakaitse strateegia osana võtnud kohustuse tagada tarbijate parem teavitamine ja harimine[46]. Seoses sellega kavandab komisjon 2007. aasta kevadel konverentsi, mille eesmärk on koondada tarbijate harimise ja nende rahandusalase kirjaoskuse parandamise parimad tavad. Konverentsi tulemuste põhjal teeb komisjon järeldused, kas ja milline osa peaks tal tarbijate rahandusalases harimises olema.

4.5. Töörühma soovitustes ja IOSCO põhimõtetes sisalduv muu teave

Kuigi töörühma soovitusi ja IOSCO analüütikute sõltumatuse põhimõtteid ei ole eraldi käsitletud osutatud õiguslikes meetmetes, aitavad need siiski:

- investeerimisühingutel kujundada huvide konfliktidega seotud käitumistavasid vastavalt finantsinstrumentide turgude direktiivile ja nõutavaid avalikustamisteateid vastavalt turu kuritarvitamise direktiivile;

- analüütikutel, emitentidel ja investeerimisühingutel koostada eetikakoodekseid ja muid eneseregulatsiooni meetmeid, et tagada huvide konfliktide ning muude analüüsi kvaliteeti ja usaldusväärsust mõjutavatele probleemidele asjakohane haldus ja lahendamine.

5. KOKKUVÕTE

Finantsinstrumentide turgude direktiiv, turu kuritarvitamise direktiiv ja nende rakendusmeetmed koos kujutavad endast olulist edusammu Euroopa tasandil reguleeriva raamistiku loomisel, et vältida, hallata ja avalikustada huvide konflikte kõigi investeerimis- ja kõrvalteenuste, sh investeerimisanalüüsi puhul. Meetmete täielikuks toimimiseks peavad kõik liikmesriigid rakendama neid kokkulepitud ajal. Vajaduse korral peaksid seadusandjad kaaluma suuniste väljaandmist, et tagada õiguslike meetmete ühetaoline ja mõistlik kohaldamine.

Komisjon ei leia, et selles valdkonnas tuleks vastu võtta eraldi täiendavaid õigusakte. Komisjon jätkab siiski kõnealuste meetmete rakendamise, sh investeerimisanalüüsi turumõju, hoolikat jälgimist. See kogemus on väärtuslik õiguslike meetmete jätkuva sobivuse läbivaatamisel. Parema õigusloome põhimõtte kohaselt kaalub komisjon uute ettepanekute (õigusaktide või muude) esitamist juhul, kui olemasolevad meetmed osutuvad ebapiisavaks. Mis tahes ettepanekute puhul toimuksid eelnevad konsultatsioonid ja hinnataks meetmete õiguslikku mõju.

[1] Finantsanalüütikute töörühm: parimad tavad integreeritud Euroopa finantsturul (september 2003). Vaata http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/finances/mobil/finanalysts/index_en.htm..

[2] Vaata punkt 5.

[3] IOSCO tehniline komitee: Aruanne huvide konfliktide kohta (september 2003) aadressil http://www.iosco.org/pubdocs/pdf/IOSCOPD152.pdf

[4] IOSCO tehniline komitee, Müügi poolel tegutsevate väärtpaberianalüütikute huvide konfliktide lahendamise põhimõtted (september 2003). http://www.iosco.org/pubdocs/pdf/IOSCOPD150.pdf

[5] Kõik lisad, millele käesolevas teatises osutatakse, on esitatud komisjoni töödokumendis "Investeerimisanalüüs ja finantsanalüütikud – Lisad" (viide SEK(2006) 1655) (kättesaadav ainult inglise keeles)

[6] Üksikasjalikuma ülevaate saamiseks vaata vastuste kokkuvõtet aadressil http://ec.europa.eu/internal_market/securities/docs/analysts/contributions/contributions-summary_en.pdf

[7] Siinkohal on oluline märkida, et Euroopa on IOSCOs esindatud ainult teatavate liikmesriikide tasandil.

[8] Vaata põhimõtete deklaratsiooni punkt 2.

[9] IOSCO aruande V jao punkt 14.

[10] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiiv 2003/6/EÜ siseringitehingute ja turuga manipuleerimise (turu kuritarvitamise) kohta (ELT L 096 12.4.2003, lk 16).

[11] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/39/EÜ finantsinstrumentide turgude kohta, millega muudetakse nõukogu direktiive 85/611/EMÜ ja 93/6/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/12/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/22/EMÜ (ELT L 145 30.4.2004, lk 1). Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2006. aasta direktiiviga 2006/31/EÜ, millega muudetakse direktiivi 2004/39/EÜ finantsinstrumentide turgude kohta seoses teatavate tähtaegadega (ELT L 114 , 27.4.2006, lk 60).

[12] Komisjoni 22. detsembri 2003. aasta direktiiv 2003/125/EÜ, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/6/EÜ seoses investeerimissoovituste erapooletu esitamise ja huvide konflikti avalikustamisega (ELT L 339, 24.12.2003, lk 73).

[13] Komisjoni 22. detsembri 2003. aasta direktiiv 2003/124/EÜ, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/6/EÜ seoses siseteabe määratluse ja avalikustamisega ning turuga manipuleerimise määratlusega (ELT L 339, 24.12.2003, lk 70).

[14] Komisjoni 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/72/EÜ, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/6/EÜ seoses heakskiidetud turutavade, kaupade tuletisinstrumentidega seotud siseteabe määratlemise, siseringi isikute nimekirjade koostamise, juhtide tehingutest teatamise ja kahtlastest tehingutest teatamisega (ELT L 162, 30.4.2004, lk 70).

[15] Määratlus on esitatud finantsinstrumentide turgude direktiivi artikli 4 lõike 1 lõigus 1.

[16] Investeerimisteenused on finantsinstrumentide turgude direktiivi I lisa A jaos nimetatud teenused. Kõrvalteenused on nimetatud sama lisa B jaos.

[17] Komisjoni direktiiv 2006/73/EÜ, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/39/EÜ seoses investeerimisühingute suhtes kohaldatavate organisatsiooniliste nõuete ja tegutsemistingimustega ning nimetatud direktiivi jaoks määratletud mõistetega. (ELT L 241, 2.9.2006, lk 26).

[18] Artikli 18 lõige 1.

[19] Artikli 13 lõige 3

[20] Artikli 18 lõige 2.

[21] Rakendusdirektiivi artikkel 22.

[22] Rakendusdirektiivi artikli 22 lõige 3.

[23] Rakendusdirektiivi artikli 22 lõige 3.

[24] Rakendusdirektiivi artikkel 25.

[25] Rakendusdirektiivi artikkel 24.

[26] Finantsinstrumentide turgude direktiivi artikli 4 lõike 1 punkt 4 ja finantsinstrumentide turgude direktiivi rakendusdirektiivi artikkel 52.

[27] 30. põhjenduses selgitatakse, et nende teiste isikute hulka peaksid kuuluma ettevõtterahandusega tegelev personal ning klientide või ühingu nimel müügi ja kaubandusega tegelevad isikud.

[28] Rakendusdirektiivi artikli 22 lõige 3 ja 36. põhjendus.

[29] Selle mõiste määratlus on esitatud rakendusdirektiivi artikli 2 lõikes 3.

[30] Rakendusdirektiivi artikli 25 lõike 2 punkt a.

[31] Rakendusdirektiivi artikli 25 lõike 2 punkt b.

[32] Rakendusdirektiivi artikli 25 lõike 2 punktid c–e.

[33] Rakendusdirektiivi 35. põhjendus.

[34] Rakendusdirektiivi artikli 25 lõige 3.

[35] Finantsinstrumentide turgude direktiivi artikli 18 lõige 2.

[36] Finantsinstrumentide turgude direktiivi artikli 19 lõige 3 ja rakendusdirektiivi artikli 30 lõige 1.

[37] Finantsinstrumentide turgude direktiivi artikli 19 lõige 2.

[38] Rakendusdirektiivi artikli 24 lõige 2.

[39] Töörühma aruanne lk 50 (1. joonealune märkus).

[40] Vaata punktis 3.2 osutatud sätted.

[41] Rakendusdirektiivi artikkel 26.

[42] Kompleksteenus viitab neile investeerimisühingute poolt oma klientidele (näiteks institutsionaalsetele investoritele) osutatavatele teenustele, mida osutatakse teenuste pakme osana, mille eest võetakse ühekordne tasu tavaliselt komisjonitasu kujul. Vahendatud teenus viitab klientidele osutatavatele teenustele, mida osutatakse pakme osana, mille eest võetakse ühekordne tasu, kuid mida ei paku vaadeldav investeerimisühing ise, vaid teine osapool vastavalt kokkuleppele esimesega.

[43] See hõlmab vastavalt finantsinstrumentide turgude direktiivile tegevusloa saanud individuaalse portfellihalduse teenuse pakkujaid ning ka avatud investeerimisfondide haldureid vastavalt avatud investeerimisfonde käsitleva direktiivi artikli 5 lõikele 3 (nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiiv 85/611/EMÜ avatud investeerimisfonde (UCITS) käsitlevate õigus-ja haldusnormide kooskõlastamise kohta. (EÜT L 375, 31.12.1985 lk 3).

[44] Vaata ka rakendusdirektiivi 37. põhjendust, milles soovitatakse, et sõltumatud analüüsiettevõtted võtaksid vastu finantsinstrumentide turgude direktiivi nõuetega sarnased tegevuspõhimõtted konfliktide haldamise ja avalikustamise kohta.

[45] Nende näiteks on finantsteatiste harta (mille koostasid ühiselt Cercle de Liaison des Informateurs Financiers en France (CLIFF) ja Société Française des Analystes Financiers (SFAF)) aadressil http://www.cliff.asso.fr/en-GB/iso_album/charter.pdf. Vaata ka Investeeringute Halduse ja Analüüsi Ühingu ning Riikliku Investorisuhete Instituudi koostatud parimate tavade suunised aadressil http://www.cfainstitute.org/standards/ethics/aimrniricomment.html. Vaata ka Sertifitseeritud Rahvusvaheliste Analüütikute Assotsiatsiooni eetilise käitumise põhimõtteid aadressil http://tinyurl.com/lxsq2.

[46] Vaata: Kodanike parem tervis ning suurem turvalisus ja usaldus: tervise ja tarbijakaitse strateegia, KOM(2005) 115 (lõplik); 2005/0042 (COD), punkt 4.2.4.