Kaubandus- ja koostööleping Ühendkuningriigiga sõlmiti 2020. aasta lõpus. Seega ei jäänud piisavalt aega, et viia lõpule ELi ja Ühendkuningriigi 2021. aasta püügikvoote käsitlevad konsultatsioonid. Samuti olid Ühendkuningriigi, Norra ja ELi ning ELi ja Norra vahelised konsultatsioonid keerulised ning käesoleva poliitilise avalduse vastuvõtmise ajal alles pooleli. Teaduslikel nõuannetel põhinevad ajutised lubatud kogupüügid kehtestati ajavahemikuks kuni 31. märtsini 2021, kuni jõutakse ühiste kalavarude suhtes kokkuleppele. Seejärel pikendati neid 31. juulini 2021, samas kui teiste konsultatsioonide (EL-UK-NO, EL-NO, rannikuriigid) järeldusi võeti lubatud kogupüüki käsitlevas määruses arvesse terveks aastaks. Mõne sellise kalavaru puhul, mida mõjutavad konkreetsed asjaolud (nullpüük, segapüük ja püüki piiravad olukorrad (kus ühe liigi kvoot on ammendatud (ammu) enne, kui see on muude, segapüügi käigus koos nende liikidega püütud liikide puhul), järgiti teaduslikke nõuandeid võimalikult suures ulatuses ja kooskõlas kohaldatavate ELi õigusaktide nõuetega. Teised erandid lähenemisviisist on seotud kalapüügi hooajalisusega, peamiselt pelaagiliste liikide puhul. 2020. aastast võeti üle mitmeaastastes majandamiskavades (nt Keldi mere tursa- ja merlangivarude puhul) nõutud asjaomased parandusmeetmed.

EL, Norra ja Ühendkuningriik leppisid kokku Põhjamere heeringa, atlandi merilesta, merlangi ja põhjaatlandi süsika lubatud kogupüügi kehtestamises kooskõlas ICESi nõuandega maksimaalse jätkusuutliku saagikuse kohta. Kilttursa lubatud kogupüük kehtestati madalamal tasemel kui ICESi nõuanne, et piirata mõju tursavarudele, mis on ammendumas ja mida püütakse samas püügipiirkonnas. Tursa puhul soovis EL järgida ICESi nõuannet, kuid lubatud kogupüüki käsitlevate konsultatsioonide üldise kompromissi kontekstis suudeti saavutada üksnes kokkulepe sellise lubatud kogupüügi tasemes, mis on maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemest (veidi) kõrgemal tasemel. Osalised nõustusid jätkama täiendavate parandusmeetmete võtmist. Skagerraki lubatud kogupüük sarnaneb üldjoontes Põhjamere lubatud kogupüügiga ning kreveti ja merlangi lubatud kogupüügi puhul leppisid EL ja Norra kokku järgida ICESi nõuannet.

Asjaomased rannikuriigid leppisid kokku ühiste hariliku makrelli ja norra kevadheeringa varude lubatud kogupüügi tasemetes vastavalt MSY-alasele nõuandele. Põhjaputassuu lubatud kogupüügi kehtestamisel järgisid rannikuriigid pikaajalist majandamisstrateegiat. Kuna neist kolmest lubatud kogupüügist mitte ühegi puhul ei ole kvootide jagamise korda enam kehtestatud, ei saa tagada, et nende püük toimuks kokkulepitud lubatud kogupüügi tasemete piires. EL suurendab jõupingutusi, et käsitleda seda küsimust asjaomaste rannikuriikidega. Hariliku makrelli ja heeringa puhul järgib EL viimase kvootide jagamise korra kohaselt jaotatud kvoote.

See tähendab, et EL järgib oma ambitsioone, mis on seatud säästva kalapüügi saavutamiseks ainult ELi majandatavate kalavarude puhul. ELi eesmärk on saavutada sama kõrge tase ka kolmandate riikidega läbiräägitavate kalavarude puhul.

Ainult ELi majandatavate kalavarude puhul Atlandi ookeanis, Läänemeres ja Skagerrakis/Kattegatis on 2021. aasta kalapüügivõimaluste vastuvõtmine andnud jätkuvalt häid tulemusi. Lubatud kogupüük (TAC) kehtestati maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel kõigi selliste kalavarude puhul, mille kohta on esitatud MSY-alane nõuanne, välja arvatud Läänemere lääneosa räime puhul. Siin rakendas EL väga rangeid meetmeid kooskõlas Läänemere mitmeaastase kavaga. Kahe lubatud kogupüügi puhul, mis olid varem kehtestatud maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel (euroopa merluus Atlandi ookeani kirdeosas ja lõhe Läänemeres), ei andnud Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES) MSY-alast nõu, mistõttu neid varusid ei ole käesoleva aasta analüüsis arvesse võetud.

Püügisurve Atlandi ookeani kirdeosas vähenes ja kalavarud kasvasid aastatel 2003–2019. Selleks et tagada tulevastele põlvkondadele heas seisundis kalavarud, ei tohi kalastussuremuse näitaja (mille alusel säästvat kalapüüki hinnatakse) olla suurem kui 1, st kala ei püüta rohkem kui kalavaru taastootmine igal aastal võimaldab. 2000. aastate alguses oli kalastussuremuse aritmeetiline keskmine enam kui 1,7 korda suurem maksimaalsest jätkusuutlikust saagikusest (MSY), kuid see näitaja on langenud ning alates 2011. aastast on see stabiilselt alla 1,2 ja jõudnud 2019. aastal 1 lähedale.

Endiselt on probleeme kontrolli ja täitmise tagamisega. Komisjoni poolt 2020. aastal algatatud auditite esimesed tulemused näitavad, et liikmesriigid, kelle auditiaruanded on lõpule viidud, ei ole võtnud vajalikke meetmeid, et tagada selle kohustuse kontroll ja täitmine, ning et ettevõtjad lasevad vette tagasi märkimisväärsel arvul dokumenteerimata saaki. Seda kinnitavad ka muud aruanded, sealhulgas kolm Euroopa Kalanduskontrolli Ameti (EFCA) vastavushinnangut. Auditite tulemuste põhjal kaalub komisjon võimalikke variante järelmeetmete võtmiseks.

Laevastiku kategooriate ja püügipiirkondade tulemused on väga erinevad. Atlandi ookeanil ja Põhjamerel tegutsevate laevastikusegmentide majandustulemused olid paremad kui Läänemerel ja Vahemerel, kus paljud kalavarud on endiselt ülepüütud või liigkasutatud.

Eelkõige viitavad sotsiaal-majanduslikud andmed sellele, et ELi kalurite majandustulemused ja palgad on paremad enamasti seal, kus laevastikud sõltuvad säästvalt püütud kalavarudest, ning kehvemad seal, kus kalavarud on ülepüütud või liigkasutatud.

Kokkuvõttes jäi ELi laevastik 2020. aastal kasumlikuks ning selle brutokasum oli ligikaudu 26 % ja netokasum 14 % ehk ligi 1,5 miljardit eurot brutokasumit ja 800 miljonit eurot puhaskasumit. See näitab tähelepanuväärset vastupidavust, mis tuleneb madalatest kütusehindadest ja sektori varasematel aastatel tehtud jõupingutustest maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamiseks. See on selge näide kasust, mida annab kestlikkusest juhinduv ELi sinine majandus. ELi laevastik saavutas enne pandeemiat suhtelise kasumlikkuse taseme, mis on kõrgem kui muudes sinise majanduse sektorites, nagu rannikuturism.

Komisjon andis sektorile kiiresti toetust ja tegi muudatusi Euroopa Merendus- ja Kalandusfondis (EMKF), et võimaldada hüvitiste maksmist. EMKFi raames kavandati COVID-19 toetusmeetmeteks 136 miljonit 22 liikmesriigis. 61 % vahenditest anti püügitegevuse ajutise peatamise toetuseks, 17 % vesiviljeluse tootjatele makstavaks hüvitiseks ja 14 % töötlemissektori toetuseks. Valiti välja üle 8 200 tegevuse alates meretaimekasvatusega tegeleva ettevõtte mitmekesistamisest, et toota käte desinfitseerimisvahendit, kuni kalandustoodete uuenduslike tarneteenusteni müügiautomaatide ja veebipõhiste vahendite abil. Samuti tehti kättesaadavaks riigiabi ajutine raamistik ja toetus Euroopa Regionaalarengu Fondist.

Laevade arv ELi laevastikus vähenes jätkuvalt. ELi kalalaevade registris (välja arvatud äärepoolseimad piirkonnad) oli 70 756 laeva – vähenemine 0,4 %. ELi laevastiku üldine püügivõimsus kogumahutavuse ja mootorivõimsuse arvestuses jääb ühise kalanduspoliitika määrusega kehtestatud püügivõimsuse ülempiiridest allapoole, kuid mõne riigi, eelkõige Vahemere ja Musta mere laevastike püügivõimsus on ülempiiridele väga lähedal. Komisjon kavatseb olukorda tähelepanelikult jälgida, kuna nii kogumahutavus kui ka mootorivõimsus on veidi suurenenud ning jätkuvalt on suuri probleeme deklareeritud mootorivõimsuse järgimisega . Püügivõimsuse ja kalapüügivõimaluste vahelise tasakaalu analüüs näitab, et kõigis merepiirkondades on hulganisti laevastikusegmente, mis ei ole kalapüügivõimalustega tõenäoliselt ikka veel tasakaalus. 2018. aastal ei olnud kogu ELi laevastiku hinnatud 182 laevastikusegmendist 145 ühe peamise bioloogilise näitaja – säästva püügimäära näitaja – kohaselt tasakaalus. Kindlaksmääratud struktuurse liigse püügivõimsusega laevastikusegmentide puhul tuletas komisjon liikmesriikidele meelde nende kohustust koostada tegevuskava.

Kirde-Atlandil (ainult ELi veed) on biomass alates 2007. aastast üldiselt suurenenud ja 2019. aastal oli see täielikult hinnatud kalavarude puhul keskmiselt 35 % suurem kui 2003. aastal. Vahemerel ja Mustal merel on biomass alates 2015. aastast kasvanud.

Vahemere lääneosa mitmeaastase kava esimese kahe rakendamisaasta jooksul vähendati püügikoormust kumulatiivselt 17,5 % ning jätkati tööd keelualade konsolideerimiseks ja laiendamiseks, et vähendada noorkalade ja kudejate kaaspüüki ning tagada püügivahendite parem selektiivsus ja koguda andmeid harrastuskalapüügi kohta. Komisjon püüab veelgi vähendada püügikoormust kooskõlas teaduslike nõuannetega, et saavutada maksimaalne jätkusuutlik saagikus hiljemalt 1. jaanuariks 2025.

Vahemerel ja Mustal merel on kalastussuremuse näitaja langenud ligikaudu 2,1-le. Kuigi see ületab jätkusuutlikku taset rohkem kui kaks korda, on olukord veidi paranenud. Tuleb jätkata jõulist kaitsealast tegevust, eelkõige Vahemere lääneosa (West Med) mitmeaastase kava rakendamisega ning MedFish4Ever ja Sofia deklaratsioonide täitmisega. 2019. ja 2020. aastal võetud majandamismeetmete mõju ilmneb järgmise aasta andmetes, sest seirenäitajad hõlmavad ajavahemikku kuni 2018. aastani.

Komisjon tunneb heameelt, et liikmesriigid keskenduvad rohkem projektidele, mille eesmärk on parandada selektiivsemaid püügivõtteid, et vähendada soovimatut püüki ja see võimalikult suures ulatuses lõpetada. 2020. aasta lõpus valisid liikmesriigid välja 4 110 tegevust, mille jaoks eraldati EMKFist kokku 147,4 miljonit eurot lossimiskohustuse täitmiseks (võrreldes 2 957 tegevusega ja 116,6 miljoni euroga eelmisel aastal). Sarnaseid projekte rahastati ka programmi „Horisont 2020“ raames. Nagu kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) märkis, ei ole selektiivsus teatavates püügipiirkondades siiski paranenud. Selektiivsemate püügivahendite kasutuselevõtt on küll tõusuteel, kuid endiselt aeglane ning üleminek selektiivsete püügivahendite katsetamiselt õigusaktide vastuvõtmisele on endiselt pikk protsess. Liikmesriigid peavad tegema täiendavaid jõupingutusi, et vähendada soovimatut püüki, eelkõige selektiivsemate püügivõtete abil, kooskõlas ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegiaga 2030. aastaks. Euroopa Merendus- Kalandus- ja Vesiviljelusfond (EMKVF) saab selliseid investeeringuid toetada.

5.Peamised sõnumid ja suundumused 2022. aasta kalapüügivõimalusi käsitlevate ettepanekute jaoks

5.1Peamised sammud 2022. aasta kalapüügivõimaluste kindlaksmääramisel

Komisjon tugineb oma ettepanekutes ICESi teaduslikele püüginõuannetele, mis avaldati mais/juunis ja mida ajakohastati osaliselt pärast sügisel merel tehtud uuringuid. Suurte pelaagiliste kalavarude kohta avaldatakse nõuanne septembris ning STECFi teaduslikud nõuanded Vahemere / Musta mere kohta esitatakse sügisel. Komisjon tahab esialgsetes ettepanekutes käsitleda võimalikult suurt osa kalavarudest.

Komisjon kutsub liikmesriike ja sidusrühmi üles kaaluma teaduslikke nõuandeid niipea, kui need on üldsusele kättesaadavad. Sidusrühmad võivad anda soovitusi ka nõuandekomisjonide ja riiklike ametiasutuste kaudu.

Kalapüügivõimalusi käsitlevad ettepanekud sisaldavad jätkuvalt kalapüügivõimalusi märkega „pro memoria“ kalavarude puhul, mida majandatakse koos rahvusvaheliste partneritega ja mille kohta saadakse teaduslikud nõuanded aasta lõpupoole. Koos Ühendkuningriigiga või koos Ühendkuningriigi ja Norraga majandatavate kalavarude püügi võimalused esitatakse samuti sel viisil, kuni selguvad kõnealuste konsultatsioonide ajakava ja tulemused.

COVIDi pandeemia võib aga mõjutada ettepanekute ajastust ja vormi ning see võib mõjutada teaduslike nõuannete esitamist ja andmete esitamise järjepidevust.

Käesoleval aastal on peamine uuendus see, et vastavalt Ühendkuningriigiga sõlmitud kaubandus- ja koostöölepingule ei otsusta EL enam suure osa Atlandi ookeani ja Põhjamere kalavarude üle.

Selleks et tagada kalavarude säästev kasutamine ja luua ELi kalandussektorile võrdsed võimalused, võttes arvesse asjaomastes vetes tegutsevate laevastike vahelisi tugevaid seoseid, on väga oluline püüda ühtlustada rahvusvaheliste partneritega kalapüügivõimalusi ja nendega seotud meetmeid, millel on kõrged kestlikkusstandardid.

Kaubandus- ja koostööleping loob kalavarude säästvaks majandamiseks tugeva aluse. EL püüab seda eesmärki saavutada kalapüügivõimalusi käsitlevate konsultatsioonide käigus ning kaubandus- ja koostöölepingu alusel loodud kalanduse erikomitee kaudu. Kaubandus- ja koostöölepingu rakendamisel juhindutakse ELi seisukohtadest erikomitees, muu hulgas töötades 1. juuliks 2021 välja suunised, mida tuleb järgida, kui kehtestatakse ajutine lubatud kogupüük „erikalavarudele“, s.o kalavarudele, mille puhul ICES soovitab nulltasemega lubatud kogupüüki; segapüügi käigus püütud kalavarudele, kui see varu või sama püügipiirkonna muu varu on ohualdis, või muudele varudele, mille suhtes lepinguosaliste arvates tuleb kohaldada erikohtlemist.

Konsultatsioonid Ühendkuningriigi ja Norraga toimuvad septembrist novembrini, et need jõuaksid lõpule õigel ajal enne detsembris toimuvat nõukogu istungit, kus komisjon loodab lisada tulemused 2022. aasta lubatud kogupüüki käsitlevasse määrusesse. Kui 20. detsembriks 2021 ei jõuta Ühendkuningriigiga kokkuleppele, on kaubandus- ja koostöölepinguga nähtud ette, et kumbki osapool määrab kindlaks ajutise lubatud kogupüügi, mis vastab ICESi soovitatud tasemele ja mida kohaldatakse alates 1. jaanuarist, kusjuures erikalavarude lubatud kogupüük kehtestatakse vastavalt suunistele, mille kalanduse erikomitee võtab vastu 1. juuliks 2021.

Komisjon kavatseb 2022. aastal vastu võtta neli kalapüügivõimalusi käsitlevat ettepanekut, mida arutatakse eraldi nõukogu istungitel, nagu on üksikasjalikult kirjeldatud käesoleva teatise lõpus esitatud töögraafikus.

5.22022. aasta kalapüügivõimaluste eesmärgid

Läänemere, Skagerraki/Kattegati ja edelapiirkonna vete kalavarude puhul, mille majandamine on endiselt ELi ainupädevuses, on komisjoni ettepaneku eesmärk säilitada/vähendada kalastussuremust kooskõlas maksimaalse jätkusuutliku saagikusega (FMSY) maksimaalse jätkusuutliku saagikuse seisukohast hinnatud kalavarude puhul ja rakendada täielikult majandamiskavasid, milles on seoses kalastussuremusega kehtestatud maksimaalse jätkusuutliku saagikuse vahemikud.

Komisjon teeb ettepaneku kas maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tagava väärtuse kohta või kasutab ICESi määratud maksimaalse jätkusuutliku saagikuse vahemikku, kui selline paindlikkus on mitmeaastase kava alusel võimalik . Maksimaalse jätkusuutliku saagikuse ülemist vahemikku saab kasutada heas seisundis kalavarude lubatud kogupüügi kohta ettepanekute tegemiseks ja vaid siis, kui vastavalt teaduslikule nõuandele on vaja saavutada mitmeaastase kava eesmärgid segapüügi puhul . Teine eesmärk on taastada kalavarud, mille püüki ICES ei soovita, ja võtta mitmeaastaste kavade raames parandusmeetmeid. Suuremat tähelepanu pööratakse sellele, et saada nende kavadega hõlmatud kalavarude kohta niipea kui võimalik täielik jätkusuutlikku saagikust käsitlev teaduslik hindamine.

Lossimiskohustuse raames arvatakse vajaduse korral STECFi nõuandest maha vähese tähtsusega või kõrgel ellujäämismääral põhinevad erandid. Komisjon hindab ka liikmesriikide edusamme praeguste kaaspüügi vähendamise meetmete rakendamisel.

Vahemere ja Musta mere püügivõimalusi käsitleva määruse ettepaneku eesmärk on jätkata Vahemere lääneosa mitmeaastase kava rakendamist, sealhulgas vähendada püüki veelgi, et saavutada maksimaalne jätkusuutlik saagikus hiljemalt 2025. aasta jaanuariks. See sisaldab GFCMi meetmeid, millega pikendatakse juba kehtivaid meetmeid, ja täiendavaid meetmeid, mis võeti vastu GFCMi 44. aastakoosolekul. Aadria meri on 2022. aasta kalapüügivõimaluste poolest tähtsal kohal.

Jagatud ressursside ja selliste kalavarude puhul, mida kasutavad ka kolmandad riigid, teeb komisjon ELi nimel koostööd kõnealuste kolmandate riikidega, et tagada ambitsioonikad jätkusuutlikud püügikvoodid asjakohaste rahvusvaheliste õigusaktide alusel (kaubandus- ja koostööleping, ELi ja Norra 1980. aasta leping, tulevane ELi, Ühendkuningriigi ja Norra vaheline leping, UNCLOS).

Seoses piirkondlike kalandusorganisatsioonide majandatavate kalavarudega teeb komisjon ettepaneku kalapüügivõimaluste kohta kõnealuste organisatsioonide otsuste põhjal. ELi osalemise peamised eesmärgid piirkondlikes kalandusorganisatsioonides on edendada kalavarude kaitset ja säästvat majandamist, soodustada teaduspõhiseid otsuseid ning tugevdada piirkondlike kalandusorganisatsioonide tulemuslikkust.

Kuigi mõne kalavaru halb seisund on tingitud ka muudest teguritest, millega tuleb tegeleda, nagu kliimamuutused ja reostus, on püügisurvet vaja ikkagi vähendada. Koos teadlastega kiirendab komisjon tööd kalanduse ökosüsteemile avalduva mõju kohta, et neid tegureid kalavarude majandamisel arvesse võtta.