[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 25.8.2005

KOM(2005) 380 lõplik

2004/0084 (COD)

Muudetud ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV

meeste ja naiste võrdse kohtlemise rakendamise põhimõtte kohta töö saamise ja kutsealale pääsemise küsimustes (ümbersõnastatud versioon)

(esitanud komisjon vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 250 lõikele 2)

2004/0084 (COD)

Muudetud ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV

meeste ja naiste võrdse kohtlemise rakendamise põhimõtte kohta töö saamise ja kutsealale pääsemise küsimustes (ümbersõnastatud versioon)

1. TAUSTTEAVE

Komisjon võttis 21. aprillil 2004. aastal vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi ettepaneku meeste ja naiste võrdse kohtlemise rakendamise põhimõtte kohta töö saamise ja kutsealale pääsemise küsimustes (ümbersõnastatud versioon).[1] Konkreetne õiguslik alus on EÜ artikli 141 lõige 3, mis nõuab kaasotsustamismenetlust.

Ettepaneku eesmärk on aidata kaasa õiguskindlusele ja selgusele meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamisel töö saamise ja kutsealale pääsemise küsimustes, võttes ühtsesse teksti kokku selle valdkonna olemasolevad põhilised sätted ja ka teatavad Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikast tulenevad arengud.

Ühenduse õigustiku lihtsustamine ja sujuvamaks muutmine hõlbustab juurdepääsu ühenduse õigusaktidele ja muudab õigusaktid lihtsamini loetavaks nii õigusala töötajate kui üldsuse jaoks ning on seega oluline samm töös parema õigusliku reguleerimise suunas.

Ettepanek ühendab järgmised kuus olemasolevat direktiivi meeste ja naiste tööalase võrdse kohtlemise kohta ühte sidusasse dokumenti:

- direktiiv 75/117 võrdse tasustamise kohta;

- direktiiv 76/207, mida on muudetud direktiiviga 2002/73 võrdse kohtlemise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega;

- direktiiv 86/378, mida on muudetud direktiiviga 96/97 võrdse kohtlemise kohta seoses kutsealaste kindlustusskeemidega;

- direktiiv 97/80 soolise diskrimineerimise juhtude tõendamiskohustuse kohta.

Käesolev ettepanek ei käsitle üksnes konsolideerimist. On tehtud mõned olulised muudatused. Need muudatused kujutavad endast ettevaatlikku lähenemist ühenduse õiguse ajakohastamisele ja moderniseerimisele. Näiteks sisaldab tekst Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikat eesmärgiga selgitada võrdse kohtlemise õigusnormide põhimõisteid. Lisaks sellele on kõige viimastes direktiivides sisalduvate horisontaalsätete kohaldamisala, nt tõendamiskohustuse kohta, selgesõnaliselt tehtud kohaldatavaks kutsealaste sotsiaalkindlustussüsteemide valdkonna suhtes. Praktikas on Euroopa Kohtu pädevuses need sätted juba kutsealaste skeemide põhiomadustele laiendatud. Ettepaneku peamine väärtus on seega õigusliku olukorra selgitamine.

2004. aasta detsembrikuu istungil esitas Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee oma arvamuse ettepaneku kohta.[2] Euroopa Parlament võttis oma täiskogu istungil 6. juulil 2005. aastal vastu komisjoni ettepaneku 98 muudatust (muudatusi on 108, kuid kümme muudatust nende seast võeti tagasi, asendati teiste muudatustega või Euroopa Parlament lükkas need tagasi).

2. MUUDATUSTE LÄBIVAATAMINE

Komisjon kiidab täies ulatuses heaks, sõnastab ümber või on põhimõtteliselt nõus muudatustega 1, 2, 4, 6, 8, 9, 11, 14–23, 25–28, 31–35, 37–43, 45, 47–52, 54, 55–62, 64–66, 68–70, 74, 75, 77–80, 82, 83, 85, 87, 88–93, 101 ja 106 –108.

Komisjon kiidab osaliselt heaks muudatused 5, 24, 71–73, 76, 81, 84 ja 102 –105.

Komisjon ei saa heaks kiita muudatusi 3, 12, 13, 29, 30, 36, 53, 63, 67, 86 ja 100.

2.1. Muudatused, mille komisjon on heaks kiitnud või põhimõtteliselt heaks kiitnud

2.1.1 Muudatused 27, 28, 33, 37, 39, 41–43, 48–52, 57–60, 62, 64–66, 68, 74, 75, 78–80, 82, 85, 87, 89–93

Kõnealused muudatustega lisatakse üksikutele artiklitele pealkirjad ning muudetakse III jaotise 1. peatüki pealkirja eesmärgiga teha direktiiv kergemini loetavaks. See on täiesti vastuvõetav, ning ümbersõnastamist vajavad ainult väga vähesed pealkirjad. Kogu direktiivi ulatuses kasutatava sõnastuse täpsuse, sisutiheduse ja järjepidevuse huvides saab artikkel 8 pealkirja „Diskrimineerimise näited”, artikkel 9 „Rakendamine füüsilisest isikust ettevõtjate suhtes” ning artikkel 10 „Edasilükkamise võimalikkus füüsilisest isikust ettevõtjate suhtes” . Suurema selguse huvides peaks artikli 15 pealkiri olema „Naasmine rasedus- ja sünnituspuhkuselt” ja artikli 20 pealkiri „ Tõendamiskohustuse eeskirja kohaldamisala” . Samuti tuleb lisada pealkirjad sätetele, mille puhul Euroopa Parlament seda pole teinud, nt artiklid 5a („ Kohaldamisalasse kuuluvad isikud” ), 28a ( „Suhe teiste ühenduse ja riiklike sätetega” ) ning 30 ( „Teabe levitamine” ).

2.1.2 Muudatus 1

Käesoleva muudatuse eesmärgiks on vältida võimalikku vääritimõistmist, et konkreetsed edasised muudatused, mis lähevad ümbersõnastamisest kaugemale, on juba kavandatud. Muudatuse võib heaks kiita, kui see sõnastatakse ümber nii, et see täiendab selgitust, lisades samale lausele „ tuleb teha muudatusi ” asemel „ tehakse edasisi muudatusi ”.

2.1.3 Muudatused 2 ja 32

Direktiivi 2002/73 põhjenduse 4 taaskehtestamise, milles tsiteeritakse põhjenduse 2 lõpus olevaid asutamislepingu sätteid soolise võrdõiguslikkuse kohta ning termini „ võrdõiguslikkus ” kasutamise „ võrdse kohtlemise ” asemel ning viite Euroopa Kohtu pretsedendiõigusele võib praegusel kujul heaks kiita.

Muudetud sõnastuse eesmärgiks põhjenduse viimases lauses ja artiklis 2 on täpsemalt sõnastada, et käesoleva direktiiviga hõlmatakse ja keelatakse vähemsoodne kohtlemine soovahetuse alusel. Komisjon toetab algatust juhtida tähelepanu asjaolule, et transseksuaalide diskrimineerimine on sooline diskrimineerimine, mis on käesoleva direktiivi alusel keelatud vastavalt Euroopa Kohtu pretsedendiõigusele. Samas tuleb arvesse võtta, et erinevalt muudest soolise diskrimineerimise juhtudest ei võrrelda ühe soo esindajaid teise soo esindajatega. Sellist tüüpi diskrimineerimine ei sobi alati täpselt soolise diskrimineerimise üldisesse raamistikku. See tekitab erilisi probleeme, mis võivad nõuda erilisi lahendusi. Eelkõige on kaheldav, kas muudatuse 2 sõnastus, mis hõlmab neid, kes „ on läbimas soovahetust”, käsitleb transseksuaalide konkreetset diskrimineerimist asjakohaselt. See ei võta arvesse asjaolu, et mõnedel juhtudel ei saa diskrimineerimist esineda enne, kui uue soo tunnustamise tingimused on täidetud ning teistel juhtudel ei ole soovahetust võib-olla isegi veel alustatud ning vaid sellise kavatsuse teatavaks tegemise alusel toimuvat negatiivset kohtlemist tuleks pidada sooliseks diskrimineerimiseks. Sellest tulenevalt ei ole muudatuse 32 kontekstis nii selge kui teiste soolise diskrimineerimise vormide puhul, mida diskrimineerimine tegelikult endast kujutab, eriti sellistel juhtudel, mis on seotud soovahetamise tunnustamisega.

Just seetõttu on eelistatav nende kahe muudatuse asemel, mille komisjon võib põhimõtteliselt heaks kiita, lisada eraldi põhjendus praeguse põhjenduse 2 järele, milles käsitletakse konkreetselt seda küsimust ning selgitatakse, et transseksuaalide diskrimineerimine kuulub käesoleva direktiivi kohaldamisalasse. Nõnda omistatakse küsimusele suurem tähtsus kui lihtsalt lause lisamine pikale ja väga üldisele põhjendusele. Samuti välditakse sellega võimalikku ebaselgust, mis on omane eespool esitatud muudatuses ja artiklis kasutatud sõnastusele. Uues põhjenduses, milles tsiteeritakse Euroopa Kohtu otsust P vs S (kohtuasi 13/94), on öeldud:

„ Kohus on otsustanud, et meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamisala ei saa piirduda diskrimineerimise keelamisega selle alusel, et isik on ühest või teisest soost. Pidades silmas selle eesmärki ja õiguste olemust, mida üritatakse tagada, kohaldatakse seda ka diskrimineerimise korral, mis tuleneb isiku soovahetusest ”

2.1.4 Muudatus 4

Käesoleva muudatuse eesmärgiks on selgitada sõnastust ning asetada eriline rõhk ahistamise ja seksuaalse ahistamise keelamisele, mille korral tuleb rakendada hoiatavaid ja proportsionaalseid sanktsioone. Selle võib heaks kiita, kui eemaldatakse sõnad „ kohtu ees ” põhjenduse lõpus, sest sanktsioone ei pea määrama tingimata kohtud, nende kohaldamine võib kuuluda näiteks haldusorganite vastutusalasse.

2.1.5 Muudatus 6

Käesoleva muudatuse eesmärk on tuua see põhjendus lähemale direktiivi 2002/73 põhjenduse 16 sõnastusele, et rõhutada Euroopa Kohtu otsustavat rolli võrdse tasustamise põhimõtte tõlgendamisel. Komisjon võib muudatuse heaks kiita, kui see sõnastatakse ümber järgmisel viisil, mis vastab paremini kõnealusele eesmärgile:

„ Asutamislepingu artiklis 141 sätestatud ning Euroopa Kohtu praktika kaudu järjekindlat kinnitust leidnud võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõte on meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte oluline aspekt ning seoses soolise diskrimineerimisega ühenduse õigustiku, sealhulgas Euroopa Kohtu pretsedendiõiguse oluline ja lahutamatu osa. Seetõttu on asjakohane kindlustada selle edasine rakendamine. ”

2.1.6 Muudatus 8

Muudatuses tehakse korrektne kokkuvõte hindamise kriteeriumeid käsitlevast Euroopa Kohtu praktikast selles osas, kas töö on võrdväärne või mitte, ning aidatakse selgitada direktiivi tähendust. Seega on see komisjonile vastuvõetav.

2.1.7 Muudatused 9 ja 38

Käesolevate muudatustega jäetakse välja viide „ühtse allika” mõistele, mille arvele saab palgaerinevused panna, nagu Euroopa Kohus on sätestanud, tuginedes argumendile, et kohtuasjad, mille kohta otsused tehti, puudutasid konkreetseid asjaolusid, mida pole võimalik üldistada, ning et erinevalt ettepaneku sõnastusest kasutas Euroopa Kohus seda mõistet ainult negatiivse kriteeriumina, välistamaks võrdse tasu põhimõtte kohaldamise ühtse allika puudumisel. Komisjon on veendunud, et esialgses ettepanekus tehakse täpne kokkuvõte väljakujunenud kohtupraktikast, kuid ta võib heaks kiita mõlemad muudatused praegusel kujul lähtuvalt kaalutlusest, et Euroopa Kohus kohaldab tulevikus jätkuvalt ja arendab pidevalt edasi oma sellealast kohtupraktikat hoolimata sellest, kas see aspekt on direktiivis selgesõnaliselt märgitud või mitte. Uus sõnastus, mis vahetab üldise termini „diskrimineerimine” välja täpsema viitega „ otsesele ja kaudsele ” diskrimineerimisele, on samuti vastuvõetav.

2.1.8 Muudatus 11

Muudatuse eesmärk on säilitada põhjenduse illustreerivad näited ebavõrdsete toetuste lubatavate tasemete kohta kogumiskapitalist finantseeritavate kindlaksmääratud sissemaksetega skeemides, mis on praegu sätestatud direktiivi 96/97 lisas. Käesoleva muudatusega tehakse keerulist kutsealase sotsiaalkindlustuse valdkonda käsitlevad õigusaktid läbipaistvamaks ja mõistetavamaks ning selle võib niisiis heaks kiita tingimusel, et tehakse üheselt mõistetavalt selgeks, et tegemist on näidetega, lisades lause algusesse „ näiteks ” („ Näiteks, …puhul ”).

2.1.9 Muudatused 14 ja, 15

Need muudatused on ette nähtud direktiivi 96/97 põhjenduse 5 ja direktiivi 2002/73 põhjenduse 7 taastamiseks. Need muudatused suurendavad direktiivi selgust ning on seega komisjonile vastuvõetavad.

2.1.10 Muudatus 16

Käesolev muudatus, mis taastab direktiivi 2002/73 põhjenduse 15, on põhimõtteliselt vastuvõetav, kuid kaks väiksemat parandust on vajalikud, et selle sõnastus oleks kooskõlas direktiivi 2002/73 sõnastusega. Ingliskeelses tekstis kustutatakse sõnad „ by Member States " ning sõna „ objective " asendatakse sõnaga „ object ".

2.1.11 Muudatus 17

Muudatuse esimeses osas korratakse osi Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 141 lõikest 4, mille võib heaks kiita, kui asutamislepingut tsiteeritakse õigesti, nimetades tegelikku täielikku võrdõiguslikkust „ tööelus ” loobudes kitsama tähendusega sõna „ töötingimustes ” kasutamisest. Uue viimase lausega taastatakse direktiivi 2002/73 põhjenduse 14 tekst, mille võib heaks kiita praegusel kujul.

2.1.12 Muudatus 18

Muudatuse esimene osa, mille kohaselt on Euroopa Kohus pidanud raseduse ja emaduse kaitse meetmeid vahendiks tegeliku soolise võrdõiguslikkuse saavutamiseks, on kooskõlas Euroopa Kohtu pretsedendiõigusega ning selle võib seega heaks kiita. Siiski tuleks eemaldada sõna „ sugu ” ning viidata lihtsalt „ tegelikule võrdõiguslikkusele ” nagu ülejäänud põhjenduses, milles käsitletakse võrdse kohtlemise põhimõtet, selgitamata, et direktiiv käsitleb meeste ja naiste võrdset kohtlemist.

Muudatus viimases lauses on soovitatud sõnastuses vastuvõetamatu, sest lapsehoolduspuhkus ei ole seotud naiste füsioloogilise seisundi ja emaduse kaitse meetmetega, mida on määratluse kohaselt võimalik kohaldada ainult naiste puhul. Lapsehoolduspuhkust võimaldatakse ka meestele. Selgituse, et käesolev direktiiv ei piira lapsehoolduspuhkuse direktiivi, võib heaks kiita, kuid see tuleb lisada eraldi uue viimase lausena järgmiselt:

„ Käesolev direktiiv ei piira edaspidi nõukogu 3. juuni 1996. aasta direktiivi 96/34/EÜ lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe kohta ”.

2.1.13 Muudatus 19

Käesolev muudatus on ette nähtud direktiivi 2002/73 põhjenduse 12 viimase osa taastamiseks, milles sisuliselt korratakse artikli 15 lõike 2 lõpus olevat teksti. See aitab kaasa kogu direktiivi ulatuses kasutatava sõnastuse selgusele ja järjepidevusele. Selle võib praegusel kujul heaks kiita.

2.1.14 Muudatused 20 ja 21

Muudatus 20 kordab direktiivi 2002/73 põhjendust 13 seoses isadele lapse sünni korral antavat puhkust puudutava õigusliku olukorra selgitusega ja muudatusega 21 lisatakse uus põhjendus, millega sisuliselt laiendatakse samad kaalutlused lapsendaja puhkusele. Komisjon võib põhimõtteliselt heaks kiita mõlemad muudatused, mis on omavahel tihedalt seotud, sest isadele lapse sünni korral antavat puhkust ja lapsendaja puhkust käsitletakse koos artiklis 16. Et vältida kohmakat kordust, siluda teksti ja selgitada sõnastust seoses lapsendamisega, tuleb need kaks põhjendust ühendada lisades järgmise teksti põhjenduse 19a lõppu ning kustutades selle praeguse viimase lause:

„ Sarnased kaalutlused kehtivad, kui liikmesriigid annavad naistele ja meestele individuaalse ja mitteülekantava õiguse saada puhkust pärast lapse adopteerimist. Seoses sellega on oluline rõhutada, et liikmesriigid saavad otsustada, kas tagada sellist isadele lapse sünni korral antava puhkuse õigust ja/või lapsendaja puhkuse õigust, ning samuti määrata kindlaks muud tingimused, mis on väljaspool käesoleva direktiivi kohaldamisala, välja arvatud vallandamine ja tööle naasmine. ”

2.1.15 Muudatus 22

Käesolev muudatus sisaldab selgitavat lisaviidet nende asutuste „ riiklikule“ olemusele, kes uurivad põhjenduses käsitletavaid väidetava diskrimineerimise juhtumeid; kõnealune lisaviide on kooskõlas järgmises lauses juba nimetatud „ riiklike ” asutustega. See on komisjonile vastuvõetav.

2.1.16 Muudatus 23

Käesoleva muudatusega taastatakse direktiivi 2002/73 põhjenduse 17 teise lause. See annab olulise selgituse, mida ei ole selgesõnaliselt väljendatud vastava artikli 25 tekstis, et töötajatel, kes kaitsevad isikut või annavad tõendusmaterjali isiku nimel, keda käesolev direktiiv kaitseb, peaks olema sama õigus saada kaitset ebasoodsa kohtlemise vastu. Seega võib selle heaks kiita praegusel kujul.

2.1.17 Muudatus 25

Käesoleva muudatuse eesmärk on lisada uus põhjendus, milles rõhutatakse täpselt soo-omaste andmete kogumise, analüüsi ja avaldamise tähtsust võrdse kohtlemise küsimuste paremaks mõistmiseks. Seega võib selle heaks kiita ilma sõnastust muutmata.

2.1.18 Muudatus 26

Käesolevas uues põhjenduses kutsutakse liikmesriike ja sotsiaalpartnereid üles tegema rohkemat, et edendada teadlikkust tasustamise ebavõrdsusest ning muuta suhtumisi eesmärgiga anda uus hoog sugudevaheliste palgaerinevuste vastasele võitlusele, mis toimub mitteseadusandlike vahenditega. Komisjon võib seda avaldust toetada ning muudatuse praegusel kujul heaks kiita.

2.1.19 Muudatus 31

Käesoleva muudatuse eesmärk on paigutada ümber selgitus selle kohta, et naiste ebasoodsam kohtlemine seoses rasedus- ja sünnituspuhkusega on sooline diskrimineerimine, artiklist 15 sinna, kuhu see kuulub – diskrimineerimise määratluse elemendiks. Seega võib selle heaks kiita, kui jäetakse välja vastava artikli 15 lõige 1, mida Euroopa Parlament ei olnud teinud.

2.1.20 Muudatused 34 ja 40

Nende muudatustega paigutatakse artikli 3 lõike 1 tekst horisontaalsest osast tagasi kutsealaseid sotsiaalkindlustusskeeme käsitlevasse peatükki, millest see tekst pärineb (direktiiv 96/97). Selle ümberpaigutamise võib heaks kiita, sest käesoleva sätte sõnastus on spetsiaalselt mõeldud kutsealaste skeemide konkreetse valdkonna jaoks ega viita lisandväärtusele väljaspool seda valdkonda. Ükski teine võrdse kohtlemise direktiiv ei sisalda sätet kohaldamisalasse kuuluvate isikute kohta ning sellega seoses ei ole tõstatatud ühtegi probleemi, mis tõendab, et selline selgitus ei ole mujal ilmselt vajalik. Uuele artiklile 5a tuleb panna pealkiri („Kohaldamisalasse kuuluvad isikud”) nagu teistele sätetele.

Ent pidades silmas artikli 3 lõike 1 väljajätmist, ei ole kahel allesjäänud lõikel 2 ja 3, tüüpilisel „piiramata”-klauslil, enam sellist silmapaistvat kohta direktiivis omaette ning need tuleb tõsta üldiste horisontaalsätete hulka direktiivi lõpus, kus sellised klauslid tavaliselt asuvad. Uus artikkel 28a on sobiv koht sellise sätte jaoks (vt. punkt 2.2.5 allpool).

2.1.21 Muudatused 35 ja 56

Käesolevate muudatustega tõstetakse ettepaneku artikli 14 tekst peatükist tööturule pääsu jne kohta horisontaalselt kohaldatavasse uude artiklisse 3a pealkirja „ Positiivsed meetmed ” alla. Kui välja arvata sõna „võib“ asemel „peab“ kasutamine, on need kooskõlas nii EÜ asutamislepingu artikli 141 lõikega 4, mida kohaldatakse tööasjade kohta üldiselt, kui ka võrreldava võrdse kohtlemise ja diskrimineerimisvastaste direktiividega 2004/113, 200/43 ja 2000/78, mis sisaldavad horisontaalsätet positiivsete meetmete kohta. Seega võib komisjon selle muudatuse heaks kiita, kui „peab“ asendatakse sõnaga „võib“.

2.1.22 Muudatused 45 ja 47

Käesolevate muudatuste eesmärk on kõrvaldada viide punktile i artikli 8 lõike 1 punktides d ja k. Nendega parandatakse tehniline viga esialgses ettepanekus. Pärast direktiivi 96/97 vana artikli 6 lõike 1 punkti i jagunemist kaheks punktiks – uuendatud ettepaneku artikli 8 lõike 1 punktid i ja j – ei luba punkt i enam ühtegi erandit võrdse kohtlemise põhimõtte puhul ning seega ei saa sellele enam viidata kui erandile artikli 8 lõike 1 punktide d ja k kontekstis. Seega on muudatused praegusel kujul vastuvõetavad.

2.1.23 Muudatus 54

Käesoleva muudatuse eesmärk on teha asutamislepingu artiklile 141 viidates selgeks, et käesolevas direktiivis ja EÜ asutamislepingus ei ole erinevaid arusaamu tasustamise kohta ning seega ei too uuendus kaasa mingeid muudatusi võrdse tasustamise põhimõttega seoses ega muuda kehtetuks Euroopa Kohtu pretsedendiõigust või selle osi antud valdkonnas, ning selle võib põhimõtteliselt heaks kiita. Kuid sellisel juhul muutub lisatud enesele viitamine „ käesolev direktiiv ” tarbetuks ja üsna segadusttekitavaks ning tuleb seega kõrvaldada. Tekst tuleb ümber sõnastada järgmisel viisil:

„... ja töötasu asutamislepingu artikli 141 sätete kohaselt ”.

2.1.24 Muudatus 55

Käesoleva muudatuse eesmärk koos muudatusega 88 (vt punkt 2.1.29 allpool) on tõsta artiklisse 31 lõik, mis kehtestab liikmesriikidele kohustuse anda aru võrdse kohtlemise põhimõtte nende erandite hindamise kohta, mille puhul on sugu oluline ja määrav kutsealane nõue. Kõnealune ümberpaigutus on õigustatud, kuna viimati nimetatud sättes käsitletakse üldiselt liikmesriikide korrapäraseid aruandeid direktiivi rakendamise kohta. Seega võib selle kogu ulatuses heaks kiita.

2.1.25 Muudatus 61

Käesoleva muudatuse eesmärk on jätta välja viide võimaliku pöördumise kohta teiste pädevate asutuste poole enne kohtu- ja/või haldusmenetlusi. Sellega tuuakse uuesti sisse vahendus- ja vahekohtu mõisted lisaks juba tekstis olemasolevale lepitusele teiste vabatahtlike vaidluste lahendamise vormidena.

Komisjon võib põhimõtteliselt toetada teksti selgitamise eesmärki ning üleliigse kõrvaldamist, kuid tekst tuleb ümber sõnastada. Välja jäetud sõnad „ pärast võimalikku pöördumist teiste pädevate asutuste poole ” olid algselt osaks ligipääsu tagamisel seaduslikkuse järelevalvele („ ... taotleda oma õiguste kaitset kohtu kaudu pärast võimalikku pöördumist teiste pädevate asutuste poole”) direktiivides 76/207, 79/7 ja 86/378. Kõnealune viide asendati seejärel direktiivides 2000/43, 2000/78, 2002/73 ja 2004/113 üldisema sõnastusega, mis tagab võimaluse kasutada „ haldus- või kohtumenetlust, kaasa arvatud lepitusmenetlust, kui see on asjakohane, käesolevast direktiivist tulenevate kohustuste täitmise küsimuses ”. Nende kahe lähenemise kombinatsioon on üleliigne ning seega on õigustatud ühe elemendi väljajätmine. Kuid viide haldus- ja/või kohtumenetlustele on ebaõnnestunult sõnastatud, sest see jätab vale mulje, et liikmesriikidel on valik juurdepääsu tagamisel ühele või teisele või mõlemale, ning nad võivad seega piirata seaduslikkuse järelvalvet võimaluse alusel algatada haldusmenetlus. Seetõttu tuleks kõnealune ebamäärane sõnastus välja jätta, kuid säilitada täpsem sõnastus, mis muudatusega kõrvaldati. Lisaks sellele ei saavutata mingit lisaväärtust kirjeldades üksikasjalikult erinevat liiki pingutusi rahumeelse lahenduse leidmiseks. Samuti tooks see võrreldes teiste selle valdkonna direktiividega kaasa ebavajaliku lahknevuse.. Ümbersõnastatuna on tekst järgmine:

„ Liikmesriigid tagavad, et kõikidel isikutel […] oleks pärast võimalikku pöördumist teiste pädevate asutuste poole, kaasa arvatud lepitusmenetlus, kui see on asjakohane, käesolevast direktiivist tulenevate kohustuste täitmise tagamiseks võimalik kasutada kohtumenetlust ... ”.

2.1.26 Muudatused 69 ja 70

Käesolevate muudatustega laiendatakse viidet töökohale, kaasates tööturule juurdepääsu, kutseõppe ja edutamise küsimused. Samuti lisatakse nendega viide uurimistööle, mis põhineb soo-omastel andmetel. Viimasena nimetatud element rõhutab jällegi võrreldavate soo-omaste andmete olulisust, täpsustades olemasoleva uurimistöö mõiste kui ühe sotsiaalpartnerite võimalikest tegevustest, mida liikmesriikidel tuleks soodustada. Selle võib heaks kiita praegusel kujul. Laiendatud viide töökoha tavadele on vastuvõetav pärast järgmist ümbersõnastamist, mis parandab lause ebaselget ülesehitust:

„ ...kontrollides olukorda töökohas, töö saamisel, kutseõppes ja edutamisel ning jälgides kollektiivlepinguid… ”

2.1.27 Muudatus 77

Eesmärgi selgitada viidet „ skeemidele“ – mõiste, mis oli piisavalt täpne ainult kutsealaseid sotsiaalkindlustussüsteeme käsitlevas direktiivis 96/97, kuid on veidi ebamäärane käesoleva laiema direktiivi puhul – võib põhimõtteliselt heaks kiita, kuid pakutud kujul on tekst ülemäärane ja võib segadust tekitada, sest „ kutsealastel skeemidel ” ja „ sotsiaalkindlustusskeemidel ” on ühesugune tähendus käesolevas lõikes, mis on kohaldatav üksnes kutsealaste sotsiaalkindlustusskeemide puhul. Tekst tuleb ümber sõnastada järgmiselt:

„ kutsealased sotsiaalkindlustusskeemid, mis sisaldavad ... ”.

2.1.28 Muudatus 83

Käesoleva muudatuse teksti, millega lisatakse standardklausel liikmesriikide võimaluse kohta ületada direktiivis sätestatud miinimumstandardid, võib vastu võtta praegusel kujul, kuid muutes kahe lõigu järjekorra vastupidiseks, et säiliks kooskõla kõikide teiste võrreldavate võrdse kohtlemise ja diskrimineerimisvastaste direktiividega. See tähendab, et liikmesriigid võivad minna kaugemale tõendamiskohustuse eeskirja suhtes kehtestatud miinimumstandarditest.

2.1.29 Muudatus 88

Komisjon võib heaks kiita selle, et kohustus anda aru soolisel alusel võrdse kohtlemise põhimõtte erandite hindamise kohta, mis on oluline ja määrav kutsenõue, paigutatakse ümber artiklist 13 artiklisse 31 (vt punkt 2.1.24 eespool). Samuti on põhimõtteliselt vastuvõetav võtta, nagu soovitatud, selle individuaalse kontrolli puhul kasutusele taas sama rütm kui üldiste aruandlusmehhanismide puhul vastavalt artikli 31 lõikele 2. Selle tervikuks ühendamise selgemaks esiletoomiseks ja dubleerimise vältimiseks tuleb artikli 31 lõigu 2a kaks viimast lauset ümber sõnastada järgmiselt:

„ Nad teatavad selle hindamise tulemustest komisjonile oma aruannetes vastavalt lõikele 2. Komisjon lisab selle aspekti aruannetesse, mis võetakse vastu ja avaldatakse vastavalt lõikele 2. ”

2.1.30 Muudatus 101

Käesoleva muudatuse eesmärk on lisada poliitiline pöördumine liikmesriikide ja sotsiaalpartnerite poole, mis vastab eesmärgile anda uusi tõukeid võrdse kohtlemise ja lapsehoolduspuhkuse ning ka hooldusvõimaluste kättesaadavuse küsimustes. Komisjon võib algatust toetada ning muudatuse täies ulatuses heaks kiita.

2.1.31 Muudatus 106

Käesoleva muudatuse eesmärk on lisada uus lõige selgitamaks, et nagu iga uuenduse puhul, laieneb ülevõtmise kohustus vaid nendele sätetele, mis viitavad sisulistele muudatusele võrreldes eelnevate direktiividega. Komisjon võib selle selgituse heaks kiita, kui sõnastust muudetakse kooskõlas põhjendusega 29.

2.1.32 Muudatus 107

Käesolevas muudatuses välja pakutud uus põhjendus, arvestades et muudatusega 105 jäetakse välja viide korrelatsioonitabelitele artikli 33 lõikes 1 (vt punkt 2.2.6 allpool), peegeldab täpselt õiguslikku olukorda paremat seadusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe raames, mille kohaselt julgustatakse liikmesriike esitama korrelatsioonitabeleid ülevõetavate õigusaktidega ilma seadusliku kohustuseta seda teha. Seega on see komisjonile vastuvõetav.

2.1.33 Muudatus 108

Käesolev muudatus piirab selle lõike sõnastust, mille eesmärgiks on integreerida Euroopa Kohtu pretsedendiõigust kriteeriumiga, millele Euroopa Kohus on viidanud kui ainukesele otsustavale kriteeriumile kõikides kõnealust küsimust puudutavates otsustes. Väljajäetud tekst oli otsustatud juhtumite puhul abiks, kuid seda võib mõnes suhtes pidada liiga piiravaks, eriti seoses pensioni arvutamisega viimasele palgale viidates. Muudatus säilitab Euroopa Kohtu praktika olemuse nõudes, et hüvitisi makstaks töösuhte alusel, kuid jätab Euroopa Kohtule piisavalt vabadust töötada vajadusel välja edasisi kriteeriume. Seega võib selle heaks kiita praegusel kujul.

2.2. Komisjonile osaliselt vastuvõetavad muudatused

2.2.1 Muudatus 5

Selgitus põhjenduse lõpus selle kohta, et ahistamine leiab aset ka seoses tööturule juurdepääsu, kutseõppe ja edutamisega, on kooskõlas mitmete teiste komisjoni poolt heaks kiidetud muudatustega (nt punkt 2.1.26 ).

Etnilise vähemusgrupi naiste rõhutamine eriti vähekaitstud rühmana ei ole siiski vastuvõetav. Kuigi see on kahtlemata võimalik stsenaarium mitmesuguste diskrimineerimiste korral, ei too sellele rühmale eraldi viitamine kaasa mingit lisaväärtust ning tõstatab küsimuse, miks pole nimetatud teisi mitmesuguse diskrimineerimise olukordi.

2.2.2 Muudatus 24

Uus viimane lause hüvitiste eelnevalt kindlaksmääratud ülemmäärade erandliku lubatavuse kohta on vastuvõetav, sest see viib põhjenduse teksti kooskõlla vastava artikli 18 sõnastusega ja Euroopa Kohtu pretsedendiõigusega.

Uus sõnastus hüvitise ja sanktsioonide vahelise suhte kohta lükatakse tagasi. Käesolev ettepanek ajab segamini hüvitise (makstakse ohvrile individuaalselt) sanktsioonidega (liikmesriikide diskrimineerimisvastased hoiatused ja karistused). Neid kahte erinevat küsimust käsitlevad kaks erinevat sätet (artiklid 18 ja 26). Oleks eksitav jätta mulje – nagu muudatus seda teeb –, et hüvitised iseenesest ei ole kohustuslikud ning et liikmesriikidel on valida, kas nad tahavad tagada täielikku kahjude hüvitamist või mitte. Artikkel 18 neile sellist valikut ei jäta.

2.2.3 Muudatused 71, 72, 73, 81 ja 102

Käesolevatel muudatustel on ühine eesmärk muuta liikmesriikide kohustus julgustada teatavate meetmete võtmist kas sotsiaalpartnerite poolt (edendada võrdõiguslikkust meeste ja naiste vahel, sõlmida lepinguid, mis kehtestavad diskrimineerimisvastaseid eeskirju) või tööandjate poolt (kavandatud ja süstemaatiline võrdõiguslikkuse edendamine, diskrimineerimise tõkestamine) kohustuseks tagada , et sellised meetmed võetakse. Käesolevat muudatust ei saa heaks kiita, sest see tähendaks olulisi sisulisi muudatusi, mis ületavad selle, mida on võimalik ümbersõnastamise raames mõistlikult teha. Lisaks sellele kehtestati hiljuti kõik kõnealused sätted direktiiviga 2002/73, mida hakatakse kohaldama oktoobris 2005 ning millele tuleks anda võimalus praktikas rakendumiseks enne, kui korda muudetakse. Sotsiaalpartnerite osas on käesolevad muudatused vaevalt ühtivad sotsiaalpartnerite olulise autonoomia põhimõttega. Seega ei saa heaks kiita sõnu „ tagama, et ” muudatusettepanekutes 71, 72 ja 81 ning „nõutakse” muudatusettepanekus 73. Käesoleva muudatuse saab osaliselt heaks kiita seoses muudatusettepanekuga 73 sellises ulatuses, et sõnastus sarnastatakse ümbritsevate lõigete sõnastusega. Seega peaks artikli 22 lõige 4 kõlama järgmiselt:

„ Sel eesmärgil julgustatakse tööandjaid ... .

See teave peaks sisaldama …”

Ülejäänud osa muudatusega 73 lisatud uuest sõnastusest artikli 22 lõike 4 teises lõigus võib heaks kiita; see lisab üksikasjalikkust ja täpsust sellise teabe kirjeldusele, mille esitamine oleks soovitatav, kuid ei ole kohustuslik.

Muudatuse 71 puhul võib heaks kiita lisatud viite paindliku töökorralduse edendamiseks olulise valdkonnana, milles sotsiaalpartnereid julgustatakse meetmeid võtma.

Muudatuse 72 puhul võib põhimõtteliselt heaks kiita sõnastuse, mis laiendab viidet töökohale, kuid see tuleks sõnastada samamoodi kui paralleelsetel juhtudel (vaata nt punktid 2.1.26 ja 2.2.1 ), st „ töökohas, tööturule pääsemisel, kutseõppes ja edutamisel ”. Uus viimane lause, millega kehtestatakse liikmesriikide kohustus korraldada teadlikkuse tõstmise kampaaniaid, lükatakse tagasi, sest selline uus kohustus ei mahu uuenduse raamidesse ning on lisaks sellele väljaspool käesoleva sätte konteksti.

Muudatustest 81 ja 102 võib kasutusele võtta sõna „ tõhus ”, nagu ka laiendatud viite töökohale, millest viimasena nimetatu tuleb samamoodi ümber sõnastada, nagu on märgitud eespool muudatuse 72 puhul („ töökohas, tööturule pääsemisel, kutseõppel ja edutamisel ”).

2.2.4 Muudatus 76

Uus jagu, mis kaasab teksti „ individuaalse ja kollektiivse ”, on vastuvõetav ja aitab kaasa sõnastuse selgitamisele ja sujuvamaks muutmisele. Üldine viide individuaalsetele ja kollektiivlepingutele ja kokkulepetele muudab originaaltekstis üleliigseks viitamise mõnedele teistele mõistetele, mida need sõnad selgelt hõlmavad ning mille võib seega välja jätta.

Viidetel „ täiskohaga või osalise tööajaga ” ja „ ametinimetused ” ei ole mingit mõtet loetelus õiguslike allikate tüüpide kohta, mis võivad olla diskrimineerimise päritoluks ning on seega vastuvõetamatud.

Sõnade „ või võib olla ” väljajätmine artikli 24 punkti b lõpus tuleb tagasi lükata. Soovitatav sõnastus lahkneb tavapärasest sõnastusest eelnevates või paralleelsetes direktiivides (2002/73, 2000/43, 2000/78). Erinevus „ on ” ja „ võib olla ” vahel on see, et mõned sätted tuleb tunnistada kehtetuks ex officio , samas kui teiste puhul on vajalik kaebuse esitaja algatus. Individuaalsete lepingute sätted, mis rikuvad võrdse kohtlemise põhimõtet, pääsevad kohtute ja teiste ametivõimude tähelepanust, kui diskrimineerimise ohver ei esita kaebust ega algata kohtuvaidlust. See on piisav ja tegelikult ainus realistlik stsenaarium, mis annab kodanikele võimaluse („ võib olla ”) selliste sätete kehtetuks tunnistamiseks. Muudatusega kehtestaks liikmesriikidele kohustus – mida pole võimalik täita – omal algatusel leida üles ja tunnistada kehtetuks kõik diskrimineerivad sätted, sealhulgas ka kõikides individuaalsetes lepingutes sisalduvad diskrimineerivad sätted.

Pidades silmas eespool toodut, peaks artikli 24 lõige b kõlama järgmiselt:

„ individuaalsetes või kollektiivlepingutes, ettevõtete sisekorraeeskirjades või vabakutseliste ning töötajate ja tööandjate organisatsioonide tegevust reguleerivates eeskirjades või mis tahes muudes kokkulepetes sisalduvate võrdse kohtlemise põhimõttega vastuolus olevate sätete kehtetuks tunnistamine või luba need kehtetuks tunnistada või neid muuta; ”

2.2.5 Muudatus 84

Komisjon ei saa vastu võtta uut läbivaatamisklauslit lapsehoolduspuhkuse direktiivi lõikes 2. Käesolev muudatus tooks kaasa olulise muudatuse lapsehoolduspuhkuse direktiivis, mis ei moodusta osa ümbersõnastamisest ning mis sisaldab erinevat sätet selle ülevaatamise kohta. Samuti tekitaks see raskusi seoses sotsiaalpartnerite konkreetse rolliga läbivaatamismenetluses vastavalt asutamislepingu artiklitele 138 ja 139.

Käesoleva uue sätte lõikega 1 tõstetakse osaliselt ümber ettepaneku artikli 3 lõige 3 horisontaalsätete hulka direktiivi lõpus, kus sellist tüüpi „ piiramata ”-klauslid tavaliselt paiknevad. Komisjon saab selle ümbertõstmise põhimõtteliselt vastu võtta, kuid laiendab seda eeldust artikli 3 lõigete 2 ja 3 ülejäänud osale, mis ei vääri direktiivis enam silmapaistvat kohta artikli 3 lõike 1 väljajätmise tagajärjel (vt punkt 2.1.20 eespool).

Pidades silmas eespool toodud kaalutlusi, peaks artikkel 28a kõlama järgmiselt:

„ Suhe ühenduse ja riiklike sätetega

1. Käesolev direktiiv ei piira sätteid, mis on seotud naiste kaitsmisega, eriti seoses raseduse ja sünnitusega.

2. Käesolev direktiiv ei piira direktiivi 96/34/EÜ ning direktiivi 92/85/EMÜ sätteid.”

2.2.6 Muudatused 103, 104 ja 105

Käesolevate muudatustega kehtestatakse tähtajad direktiivi ülevõtmiseks ning mille jooksul liikmesriigid peavad edastama vajaliku teabe komisjonile aruande koostamiseks ja ülevaate tegemiseks direktiivi toimimise kohta. Kõnealuseid tähtaegu tuleb vaadelda koos, sest nad on omavahel tihedalt seotud ning esindavad erinevaid ülevõtmise ja läbivaatamismehhanismi etappe. Heaks võib kiita ülevõtmise perioodi säilitamise kaheaastasena (muudatus 105), arvestades piiratud arvu muudatustega, mis tuleb üle võtta käesoleva uuenduse tulemusena. Kuid ei ole piisav lubada liikmesriikidele lisaks ainult ühte aastat, et anda aru direktiivi kohaldamise kohta. Sellise lühikese perioodi jooksul ei ole võimalik koguda sel määral praktilist kogemust, mis oleks tarvilik märkimisväärset panust andva aruande koostamiseks; aruannete esitamine tuleb lükata ühe aasta võrra edasi. Seega peab artikli 31 lõige 1 (muudatus 103) kõlama nii „ Nelja aasta pärast alates käesoleva direktiivi jõustumisest … ” ning samuti tuleb pikendada perioodi artikli 32 kohase läbivaatuseni (muudatus 104) („ Kuue aasta pärast alates käesoleva direktiivi jõustumisest … ”). Seoses kõnealuste sätete sõnastamisega tuleks arvesse võtta seda, et täpsed kuupäevad lisatakse pärast direktiivi ametlikku vastuvõtmist. Et see oleks selge, tuleks kuupäeva koht artiklite tekstis tühjaks jätta (nt „ … teatab liikmesriik …” muudatuses 103) ning lisama joonealuse märkuse „ kaks/neli/kuus aastat pärast käesoleva direktiivi jõustumist ”.

Euroopa Parlamendi poolt vastu võetud tekstiga muudatuses 105 kustutatakse viide korrelatsioonitabelitele artikli 33 lõikes 1, sellele selgelt tekstis viitamata, kuna esialgse ettepaneku sõnastus ei ole korrektselt taastatud. Komisjon võib selle muudatuse vastu võtta seoses uue põhjenduse 31 lisamisega (vt punkt 2.1.32 eespool).

2.3. Komisjonile vastuvõetamatud muudatusettepanekud

2.3.1 Muudatus 3

Käesolev muudatus on ette nähtud lapsehoolduspuhkuse õiguse lisamiseks põhjendusse, milles tuletatakse meelde Euroopa Liidu põhiõiguste hartat soolise võrdõiguslikkuse kohta (artiklid 21 ja 23). Lisaks sellele, et soovitatavas lisatekstis viidatakse küsimusele, mida käesolevas direktiivis ei käsitleta, ei sobi see käesolevasse põhjendusse, milles sisuliselt parafraseeritakse põhiõiguste harta olulisi sätted. Kuid nendes artiklites pole lapsehoolduspuhkust nimetatud ja seega ei tohiks sellist valet muljet tekitada. Seega ei ole muudatus vastuvõetav.

2.3.2 Muudatused 12, 13 ja 100

Põhjenduste 12 ja 13 selgesõnaline eesmärk on ühtlustada eeskirjad, mis hõlmavad teavet soopõhiste kindlustusmatemaatiliste tegurite kasutamise kohta kutsealastes sotsiaalkindlustussüsteemides, nendega, mis on direktiiviga 2004/113 erakindlustuse lepingute osas heaks kiidetud. Kuid selliste tegurite lubatavust puudutav õiguslik olukord ei ole nendes kahes valdkonnas ühesugune. Erinevalt direktiivist 2004/113 (mis lubab soopõhiste kindlustusmatemaatiliste tegurite kasutamise üksnes tingimusel, et on olemas asjakohased ja täpsed statistilised andmed, mida tuleb koostada, avaldada ja korrapäraselt ajakohastada) ei ole jõustamise tingimustes käesolevatele põhjendustele vastavaid kohustusi. Muudatused, mille eesmärk on kehtestada sama kord või isegi täielikult keelata soopõhiste kindlustusmatemaatiliste tegurite kasutamine, lükkas Euroopa Parlament tagasi. Selle tulemusena ei ole kõnealustel põhjendustel mingit eesmärki. Sama peab ütlema muudatuse 100 kohta, milles tunnustatakse direktiivi 2004/113 eeskirjade väärtust andmete kasutamise kohta, kuid ei ole seotud selle direktiivi sisuga. Seega ei saa muudatusi heaks kiita.

2.3.3 Muudatu 29

Heaks ei saa kiita seletust, millega põhjendatakse mittesõnalisele käitumisele viitamise väljajätmist seksuaalse ahistamise definitsioonist, mille kohaselt ei ole erinevust mittesõnalise ja füüsilise käitumise vahel. Füüsilist käitumist võib tõlgendada kui sellist, mille puhul on nõutav füüsiline kontakt, kuid mis ei sisalda näiteks käeliigutusi. Praegune definitsioon on läbirääkimiste tulemus Euroopa Parlamendiga, mis peeti direktiivi 2002/73 üle, ning kooskõlas direktiiviga 2004/113 ja see tuleks säilitada.

2.3.4 Muudatus 30

Käesolev muudatus, mille eesmärk on uuesti kasutusele võtta mõiste „ edutamine ” määratlus, ei ole vastuvõetav. See sõna ei ole põhjustanud mingeid tõlgendusraskusi. See on üleliigne ega tooks kaasa lisaväärtust selliste mõistete määratlemisel, mis on iseenesestmõistetavad nagu see ja muud valdkonnad, mille puhul direktiivi 76/207 kohaldatakse ja mille kohta ei ole olemas või ei ole soovitatud määratlust („ juurdepääs tööturule ”, „ kutseõpe ” ja „ töötingimused ”).

2.3.5 Muudatus 36

Muudatuse eesmärk on muuta EÜ asutamislepingu artikli 141 lõikes 4 määratletud positiivse tegevuse meetmete võtmise võimalus liikmesriikide kohustuseks ning muudatusega lisatakse konkreetsed näited valdkondade kohta, kus selliseid meetmeid tuleb võtta, samuti asendatakse viide „ tööelule ” uue sõnastusega.

EÜ asutamislepingu artikli 141 lõikes 4 on selgelt sätestatud, et positiivsed meetmed on lubatavad, aga mitte kohustuslikud. Kui esmane õigus sätestab liikmesriikide kaalutlusõiguse, ei saa samal artiklil põhinev teisene õigus kehtestada kohustusi, mis on ulatuslikumad asutamislepingu tekstis sätestatust. Selline kaugeleulatuv sisuline muutus ületaks ka selle, mida on võimalik teha ümbersõnastamise raames.

Viidetega lapsehooldusele on käesoleva direktiivi kohaldamisala piiratud töö saamise ja kutseala küsimustega ning lapsehoolduse valdkond jääb sellest välja, välja arvatud suhteliselt vähesed juhud, kui tööandja pakub lapsehooldusvõimalusi. Isegi nendel juhtudel ei kvalifitseeru odavate lapsehooldusvõimaluste ja teiste abist sõltuvate inimeste jaoks hooldusvõimaluste edendamine positiivse meetmena, nagu artikli 141 lõikes 4 on määratletud, kuni ühe soo esindajatele ei ole konkreetselt soodustingimustel juurdepääsu antud. Käesoleva muudatuse säilitamine tooks seega kaasa eksitamise ohu seoses positiivse tegevuse tähendusega.

Uue sõnastuse puhul lõpuosas ei ole soovitatav kasutusele võtta uut terminoloogiat artiklis, milles viidatakse vaid asutamislepingule, milles kasutatakse teistsugust sõnastust. Erinevalt sõnast „ töökoht ”, mida on täiendatud käesolevas direktiivis mitmes kohas (vt punktid 2.1.26 ja 2.2. 1), on viide „ tööelule ” artikli 141 lõikes 4 piisavalt lai, mistõttu pole vajadust selgitava terminoloogia järele.

Seega tuleks esialgse ettepaneku artikli 14 sõnastus tõsta uude artiklisse 3a (vt punkt 2.1.21 eespool) selle sõnastust muutmata.

2.3.6 Muudatus 53

Käesoleva muudatusega lisatakse uus sõnastus, mille eesmärk on täiendada võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamisala kirjeldust seoses juurdepääsuga tööturule ja edutamisega. Uuel terminoloogial ei ole mingisugust lisaväärtust; see tähendaks kordamist ja muudaks lõike sõnastuse ülekoormatuks ja segadusttekitavaks . Seega ei ole see komisjonile vastuvõetav.

2.3.7 Muudatus 63

Käesoleva muudatusega võtetakse kasutusele sõna „ abinõud ” hüvitamist ja heastamist käsitlevas sättes ning lisatakse viide, mille kohaselt peavad need abinõud olema kättesaadavad „ käesolevast direktiivist tulenevate kohustuste rikkumise korral ”. Uus tekst ei lisa midagi ning sõnastus on üsna ebaselge ja üleliigne. Viide selle eeskirja kohaldamisele direktiivi rikkumiste korral on ebavajalik, sest tekst sisaldab juba viiteid nende kaotuste või kahjude hüvitamisele, mis on tekkinud „ soopõhise diskrimineerimise tulemusena ”. Sõna „ abinõud ” kasutamine ning märkus, mis tehakse hüvitamise ja heastamise kohta näidetena selliste abinõude kohta, tekitaks jälle vale mulje, et liikmesriigid võivad kasutusele võtta muud abinõud peale hüvitamise või heastamise, kuigi need on asendamatud. Probleem on võrreldav seoses muudatusega 24 üksikasjalikumalt kirjeldatud probleemiga (vt punkt 2.2.2 eespool).

2.3.8 Muudatus 67

Käesoleva muudatuse eesmärk on lisada andmevahetus selliste Euroopa organitega, nagu soolise võrdõiguslikkuse instituudiga, võrdõiguslikkuse organite ülesannete hulka. Ei ole soovitatav viidata Euroopa soolise võrdõiguslikkuse instituudile, ainukesele kujuteldavale Euroopa organile, mis meelde tuleb, kuna seda institutsiooni ei ole veel olemas ning selle lõplik kuju ja vorm pole praegusel etapil teada.

2.3.9 Muudatus 86

Viite „ töökoht ” laiendamine, mida võib heaks kiita mitmetes teistes muudatustes (vt nt punktid 2.1.26 ja 2.2.1 ) ei ole vastuvõetav artikli 30 puhul. Selles konkreetses kontekstis nimetatakse töökohta kui kohta, kus direktiivi üle võtvad riiklikud õigusaktid peavad olema kättesaadavad, et teavitada töötajaid nende õigustest. Juurdepääsu tööturule, kutseõpet ja edutamist ei saa paigutada ruumi, seal ei saa levitada teavet.

3. KOKKUVÕTE

EÜ asutamislepingu artikli 250 lõike 2 alusel teeb komisjon ettepanekusse eespool kirjeldatud muudatused.

[1] KOM(2004) 279 lõplik.

[2] ELT C 157, 28.6.2005, lk 83.