P6_TA(2005)0056

Töötervishoid ja tööohutus

Euroopa Parlamendi resolutsioon töötervishoiu ja tööohutuse edendamise kohta (2004/2205(INI))

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse komisjoni teatist töötervishoidu ja tööohutust käsitlevate direktiivide 89/391/EMÜ (raamdirektiiv), 89/654/EMÜ (töökohad), 89/655/EMÜ (töövahendid), 89/656/EMÜ (isikukaitsevahendid), 90/269/EMÜ (raskuste käsitsi teisaldamine) ja 90/270/EMÜ (kuvarid) sätete praktilise rakendamise kohta (KOM(2004)0062);

- võttes arvesse komisjoni personali töödokumenti direktiivi 91/383/EMÜ (millega täiendatakse meetmeid tähtajalise või ajutise töösuhtega töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise soodustamiseks) rakendamise kohta (SEC(2004)0635);

- võttes arvesse komisjoni aruannet "Tööohutuse, tööhügieeni ja töötervishoiu nõuandekomitee 27. aastaaruanne 2002" (KOM(2004)0539);

- võttes arvesse komisjoni teatist "Kohanemine muutustega töökohal ja ühiskonnas: uus ühenduse töötervishoiu ja tööohutuse strateegia 2002-2006" (KOM(2002)0118);

- võttes arvesse oma kodukorra artikli 112 lõiget 2 ja artiklit 45;

- võttes arvesse tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni raportit ning naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni arvamust (A6-0029/2005);

A. Euroopa Liidu põhiõiguste harta [1] artikli 31 lõikes 1 sätestatakse, et "igal töötajal on õigus töötingimustele, mis on tema tervise, ohutuse ja väärikuse kohased";

B. Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 137 lõike 1 punktis a seadis Euroopa Ühendus endale eesmärgiks, et ühendus toetab ja täiendab liikmesriikide meetmeid töökeskkonna parandamisel, et kaitsta töötajate tervist ja turvalisust;

C. Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 152 lõikes 1 on öeldud, et "kogu ühenduse poliitika ja meetmete määratlemisel ja rakendamisel tagatakse inimeste tervise kõrgetasemeline kaitse";

D. töötervishoid ja tööohutus, mida tuleks käsitada juba iseenesest põhieesmärgina, on üheks kõige olulisemaks Euroopa Liidu poliitikavaldkonnaks; ohutu ja tervislik töökeskkond ning töökorraldus on samas ka majanduse ja ühiskonna tulemuslikkuse näitajateks;

E. Euroopa tööturg ja Euroopa elanikkond on muutunud mitmes aspektis - Euroopa Liidu laienemine, paremad võimalused nii ettevõtete kui ka tööjõu vabaks liikumiseks, paindlik tööaeg, sealhulgas töötamine osalise tööajaga, tööturu killustatus, alltöövõtt, ajutine ja juhuslik tööhõive, elanikkonna vananemine ja vähenemine -, mis kujutab tähtsat väljakutset sellise majanduse saavutamisel, mis loob rohkem ja paremaid töökohti;

F. ühenduse jõupingutused töökeskkonna valdkonnas on väga olulised, et täita Lissaboni strateegia eesmärki luua rohkem ja paremaid töökohti; parem töökeskkond ei loo mitte ainult paremaid töötingimusi Euroopa töötajate jaoks, vaid edendab ka tootlikkust ja kasvu Euroopas;

G. tervise ja ohutuse kaitset käsitlevaid ühenduse direktiive ei kohaldata kodus töötavate inimeste suhtes, kellest enamus on naised;

H. algselt 15-liikmelise Euroopa Liidu liikmesriikidest kolm ei ole hoolimata komisjoni korduvatest meeldetuletustest seni esitanud ühtegi riiklikku aruannet direktiivi 91/383/EMÜ [2] rakendamise kohta,

1. tervitab komisjoni tervise- ja ohutusalaste õigusaktide rakendamise analüüsi ning hinnangut selle kohta, kuidas direktiive töökohtades kohaldatakse, ja ootab komisjoni hinnangut selle kohta, kuidas kohaldatakse ülejäänud üksikdirektiive; tõstab positiivse tulemusena esile töökohas toimunud õnnetuste arvu kahanemist ja seda, et töökohas tervise ja ohutuse kaitseks võetud meetmed aitavad kaasa parematele töötingimustele ja parandavad tootlikkust, konkurentsivõimet ja tööhõivet; avaldab siiski kahetsust komisjoni aruande hilinenud avaldamise üle, kuna liikmesriikide riiklikud rakendamisaruanded oleks tulnud esitada juba 1997. aastal; nõuab, et tulevikus peaksid hindamisaruanded hindama paremini seda, millises ulatuses on liikmesriikides tegelikult tervist ja ohutust käsitlevaid õigusakte järgitud;

2. tervitab komisjoni üldiseid järeldusi, kuid arvab, et tulevase tervishoidu ja ohutust käsitleva ühenduse strateegia jaoks on vaja sihipärasemaid ja süstemaatilisemaid suundumusi; kutsub seoses sellega komisjoni ja nõukogu kaaluma võimalust laiendada raamdirektiivi selliselt, et see hõlmaks välja jäänud rühmi, nagu näiteks füüsilisest isikust ettevõtjaid; rõhutab samuti vajadust vaadelda eelkõige olukorda sellistes sektorites nagu ehitus, kalandus ja põllumajandus, aga ka tervishoiusektoris; kutsub komisjoni üles võimalikult kiiresti hindama ka uue töötervishoidu ja tööohutust käsitleva ühenduse strateegia (2002-2006) rakendamist;

3. tervitab komisjoni kava korraldada uuring direktiivi 91/383/EMÜ tegeliku rakendamise analüüsimiseks ja hindamiseks; toetab komisjoni ettepanekut esitada ühtne aruanne, mis hõlmaks kõikide direktiivide tegelikku rakendamist kõigis 25 liikmesriigis; kutsub komisjoni üles aktiivselt edendama riiklike andmekogumissüsteemide ühtlustamist ja suuremat võrreldavust; samuti parandama andmete kogumist nõuetekohase riskide hindamise ja kontrollimise ning allhangete, alltöövõtu ja tähtajalise töölepinguga tööhõive mõju kohta;

4. peab vajalikuks tööõnnetuste statistikasüsteemi parandamist, kuna usaldusväärse ja võrreldava statistika puudumine muudab raskeks ühenduse poliitika väljatöötamise ja selle efektiivse edendamise, eriti pärast kümne uue liikmesriigi kaasamist;

5. leiab, et tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomitee peab olema täielikult kaasatud ühise aruande, samuti järgnevate aruannete üle läbirääkimiste pidamisse ja nende ettevalmistamisse, ning et liikmesriikide aruanded tuleks koostada kolmepoolsete konsultatsioonide tulemusel, mida praegu alati ei tehta;

6. rõhutab sotsiaalpartnerite tähtsat rolli, kuna neile on riiklike ja Euroopa õigusaktidega volitused antud ning neil lasub kohustus osaleda sotsiaalses dialoogis; rõhutab, et ennetamiskultuuri tuleb tugevdada ka läbi töötervishoiu ja tööohutuse küsimuste põhjalikuma käsitlemise põhiharidusprogrammis, väljaõppe programmides ja täiendkoolituses; samuti kutsub komisjoni üles ergutama sotsiaalset dialoogi tervise ja ohutusega tegelevate sotsiaalpartnerite vahel ning kutsub liikmesriike üles ergutama töökeskkonnaalast sotsiaalset dialoogi töökohas;

7. leiab, et direktiiv 89/391/EMÜ [3] pakub töövõtjatele ja tööandjatele laiemaid võimalusi osaleda võrdselt ennetava strateegia väljatöötamises, misparendab pidevalt tervishoidu ja ohutust, rõhutab vajadust suurendada naiste esindatust ametiühingute ja ettevõtete juhtorganites, et arvestataks naiste vajadustega tervise ja ohutuse valdkonnas ja nähtaks ette nendele kohandatud poliitika;

8. kutsub komisjoni üles liikmesriikide ennetussüsteeme põhjalikumalt hindama ja esitama koostöös pädevate riiklike asutustega ettepanekuid, et kujundada välja üldisel ELi strateegial põhinev ühtne riiklik ennetuspoliitika, milles seatakse esikohale töötajate teavitamine;

9. soovitab liikmesriikidel võtta konkreetseid meetmeid, et suurendada asjakohaste direktiivide kohaldamist VKEdes ning avalikus sektoris; kinnitab veel kord oma 23. oktoobri 2002. aasta resolutsiooni [4], milles toetatakse suuniste väljatöötamist olemasolevate direktiivide kohaldamise kohta, mida oleks vaja täiendada paremate koolitusmaterjalide ja teabega, eelkõige kõrge riskiteguriga sektorites ja olukordades tegutsevate VKEde osas, mille puhul esineb spetsiifilist, pidevat ja korduvat riski; leiab, et liikmesriike tuleb julgustada kaasama ohtude vältimist käsitlevaid teemasid VKEdele suunatud koolitusprogrammidesse; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles võtma arvesse soolisi, ealisi ja kultuurilisi aspekte, et jõustada õigusakte ühtselt, efektiivselt ja võrdväärselt ning pöörata erilist tähelepanu diskrimineerimisele soo, rassilise või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel;

10. märgib, et VKEdele eriti direktiivi 89/391/EMÜ kohta antav teave on ebapiisav ning seda on vaja parandada;

11. on seisukohal, et ELi programmide finantseerimine, et tõhustada töötajate kaitset, teavitamist, osalust, koostööd jne töötervishoidu ja tööohutust käsitlevas sotsiaalses dialoogis üldiselt ja eelkõige VKEdes ja nende jaoks, peaks olema korraldatud lihtsama protseduuri alusel ning selliste programmide ja projektide jaoks eelarvekavades kavandatud piisavad rahalised vahendid tuleks eraldada õigeaegselt;

12. soovitab liikmesriikidel tungivalt suurendada tööinspektsioonide arvu, kvaliteeti ja volitusi ning võimendada ja laiendada tööinspektorite koolitust ja kvalifikatsiooni; kutsub komisjoni soodustama kõrgemate tööinspektorite komitee (SLIC) tegevust; kaalub siiski, et tööstusriskide ennetamine ei peaks põhinema üksnes tööinspektorite tööl, vaid ka sotsiaalpartnerite koostööl, eriti töökohas tööandjate ja töötajate vahel;

13. tõstab esile, et sageli edukatest rikkumismenetlustest hoolimata esineb paljude liikmesriikide osas siiski puudusi (nt seoses ennetustöötajate oskuste ja sobivuse määratlemisega, tööandja ja töötajate ohutusalaste kohustuste määratlemisega ning erinevate direktiivide ülevõtmisega); kutsub komisjoni üles jätkama liikmesriikides selliste puuduste esinemise korral rikkumismenetluse algatamist;

14. rõhutab süvalaiendamise suurt olulisust, s.t soolise võrdõiguslikkuse küsimuste kaasamist töötervishoiu- ja tööohutuse alasesse tegevusse ja analüüsidesse, ning märgib, et "ühenduse tervishoiu ja ohutuse strateegia" edendab töötervishoius ja tööohutuses soolise mõõte käsitlemist; kutsub liikmesriike üles seda mõõdet süstemaatiliselt ja efektiivselt rakendama ja edendama;

15. rõhutab, et naiste diskrimineerimine tööturul ja nende töökeskkonnas mõjutab nende tervist ja ohutust, palub liikmesriike kohaldada direktiivi 2002/73/EÜ [5], mille eesmärgiks on diskrimineerimise kaotamine, eelkõige seksuaalse ahistamise kaotamine ja emadusega seotud teiste diskrimineerimise vormide kaotamine; palub komisjoni siis, kui direktiiv on liikmesriikide õigusaktidesse üle võetud, hinnata niiviisi ka õigusaktidesse sisse viidud sätteid kvalitatiivselt ja võrdlevalt, samuti edendada heade tavade vahetamist ja levitamist;

16. kutsub komisjoni üles lisama tegevusprogrammi meeste ja naiste olukorraga seonduvaid soospetsiifilisi probleeme, pöörates erilist tähelepanu järgnevale:

i) spetsiifiliste tervise- ja ohutusprobleemide lahendamine ja järelevalve,

ii) tööga seotud riskid ja pikaajalised psühholoogilised haigused (näiteks läbipõlemine ja depressioon), mis tulenevad töö- ja perekonnaelu ühendada püüdvate meeste ja naiste kahekordsest töökoormusest või tööturul valitsevast suurest survest,

iii) stress ja vägivald, türanniseerimine ja ahistamine töökohas,

iv) kõrgekvaliteediliste ennetusmeetmete halvem kättesaadavus kõikide selliste probleemide puhul,

v) ergonoomiliselt sobimatud töötingimused;

17. juhib tähelepanu vajadusele hoogustada kutsehaigusi käsitlevaid uuringuid ja ennetustööd, osutades psühhosotsiaalsetele haigustele vajalikku tähelepanu, kuid piirdudes siiski mitte ainult psühhosotsiaalsete haigustega;

18. leiab, et ühenduse töötervishoidu ja tööohutust käsitlevad ühenduse direktiivid ei hõlma koduabiliste tööd ja abikaasade tööd, kes on abiks pereettevõtetes, eelkõige kaubanduses, käsitöönduslikus tootmises ja põllumajanduses, ning palub komisjonil võtta initsiatiiv, et tagada kõikide töötajate ohutuse ja tervise kaitse, eelkõige tehes ettepanekuid Euroopa Parlamendi 21. veebruari 1997. aasta [6] ja 3. juuni 2003. aasta [7] resolutsioonides taotletud muudatuste tegemiseks direktiivi 86/613/EMÜ [8];

19. väljendab sügavat muret seoses sellega, et ajutiste ja lühiajaliste töötajatega juhtuvate õnnetuste arv on ülemäära kõrge - mõnedes liikmesriikides vähemalt kahekordne alaliste töötajatega võrreldes; tõstab esile, et direktiiviga 91/383/EMÜ on kehtestatud üldreegel, mis näeb ette, et ajutistel töötajatel on teiste töötajatega võrdväärsed töötervishoiuga seotud õigused, samas kui selles direktiivis ei ole sätestatud konkreetseid mehhanisme, millega tagada selle põhimõtte järgimine tegelikkuses; kutsub komisjoni üles neid puuduseid kõrvaldama; kutsub liikmesriikide valitsusi üles jõudma võimalikult kiiresti kokkuleppele komisjoni ajutisi töötajaid käsitleva direktiivi ettepaneku osas;

20. leiab, et viimaste olemasolevate andmete järgi [9] võib täheldada õnnetuste arvu kasvu (kuigi see on väike) sektorites, kus töötavad peamiselt naised, ning palub komisjonil ja liikmesriikidel edendada uusi meetmeid, mis käsitlevad spetsiifilisi probleeme, millega naised oma töökohal kokku puutuvad; palub ka liikmesriikidel lisada naiste kutsetööga seotud ohud kohaldatavate tööohutuse ja töötervishoiu seire näitajate hulka (liikmesriikide aruanded õnnetuste kohta, selleteemalised küsitlused ja uuringud);

21. kutsub komisjoni üles tagama, et liikmesriigid rakendaksid spetsiifilisi ennetusmeetmeid, mis on vajalikud, et kaitsta tervishoiutöötajaid nõelte ja teiste teravate meditsiinivahendite põhjustatud vigastuste eest, pidades silmas nakatumisohtu veres sisalduvate võimalike surmavate nakkusetekitajate tõttu (3. rühma bioloogilised mõjurid); märgib, et need meetmed peaksid hõlmama asjakohase koolituse, ohutute töömeetodite kohaldamist ning meditsiinitehnikat, mis hõlmab teravate töövahendite kaitsemehhanisme, ja et kaitse miinimumnõuete kindlaksmääramiseks tuleks kasutada Euroopa Töötervishoiu- ja Tööohutusagentuuri poolt sätestatud kohaldatavaid juhiseid (FACTS 29, ISSN 1681-2123); on siiski seisukohal, et direktiiv 2000/54/EÜ [10] nõuab täiendavat läbivaatamist, et käsitleda spetsiaalselt töötamisest nõelte ja teiste teravate meditsiinivahenditega tulenevaid ohtusid;

22. kutsub komisjoni üles vähendama asjakohaste meetmetega terviseriske, mida kujutavad endast mittetüüpilised töölepingud;

23. rõhutab hiljutise laienemise tähtsust ja ulatust ning on eriti mures selle pärast, et vahel on ELi direktiivide rakendamise tase uutes liikmesriikides väga madal, ning märgib, et uutel liikmesriikidel on olnud väga vähe aega õigusaktide ülevõtmiseks ja praktiliseks rakendamiseks ja et nad on samal ajal pidanud lahendama majandusliku ja sotsiaalse ümberkorraldumisega seotud probleeme; leiab, et kõikidel Euroopa Liidu töötajatel peaks olema vähemalt direktiivides sätestatud kaitstuse tase;

24. märgib, et kõrgetasemeline töötajate kaitse toob vanadele liikmesriikidele kaasa ühenduses ebasoodsa konkurentsiolukorra, kui uutes liikmesriikides ei tagata ühenduse õigustiku täielikku rakendamist ja tervisekaitsealaste direktiivide kohaldamist praktikas;

25. kutsub komisjoni ja nõukogu nõudma ühenduse õigustiku täielikku rakendamist, esialgu kõigis 25 liikmesriigis parimate tavade vahetamise ja suurema koostöö kaudu, ja vajaduse korral võtma asjakohaseid meetmeid nende tegelikuks rakendamiseks; kutsub üles andma praktilist abi liikmesriikidele, kus rakendamise tase on nõutavast standardist madalamal, ja eelkõige uutele liikmesriikidele, nähes selleks ette piisavad rahalised vahendid, parimate tavade ja kogemuste vahetamise ning tihedama koostöö; kutsub seoses sellega komisjoni tegema koostööd tööohutuse, -hügieeni ja -tervishoiu nõuandekomiteega, et uurida võimalust kehtestada töötervishoiu ja tööohutuse jaoks omaette avatud kooskõlastusmeetod;

26. soovitab komisjonil tungivalt esitada viivitamatult tegevuskava, milles oleks esitatud kokkuvõte vähemalt komisjoni enda analüüsis välja toodud probleemide lahendamiseks võetavate järgmiste sammude kohta, ning töötada järelmeetmete jaoks võimalikult kiiresti välja keskmise tähtajaga ja pikaajaline strateegia; samuti kutsub komisjoni üles uurima täpsemalt võimalust esitada töötervishoiu osas üldine lähenemisviis, et hõlmata kõiki riski liike, näiteks stress, türanniseerimine, ahistamine ja vägivald, tervitades samal ajal komisjoni poolt ahistamise ja stressi osas juba võetud meetmeid; kutsub sotsiaalpartnereid liikmesriikides töötama välja oma strateegiad, nii kahepoolsel kui ka ELi tasandil, et võidelda türanniseerimise ja vägivalla vastu töökohtades ja vahetada selles valdkonnas kogemusi parimatele tavadele tuginedes;

27. palub komisjoni esitada teavet meetmete kohta, mida komisjon võtab nende liikmesriikide osas, kes ei ole suutnud õigeaegselt esitada lubatud teavet;

28. on mures tööaega ja teenuseid käsitlevate direktiivide ettepanekute pärast, eriti seoses töö intensiivistamise ja kontrollivõimalustega, tööaja liigse paindlikkuse ohu ja individuaalsest kohaldamisest loobumise ohuga; väljendab oma vastuseisu igasugusele ümberreguleerimisele tervishoiu ja ohutuse valdkonnas, mis ei taga kõikide ELi töötajate jaoks võrdset kaitstuse taset;

29. juhib tähelepanu komisjoni jõupingutustele esitada õigusaktide ettepanekuid, millega püütakse lihtsustada ja otstarbekohastada olemasolevaid tervisekaitsealaseid direktiive, et parandada nende tõhusust ja vähendada ettevõtete kulutusi direktiivide rakendamisele;

30. leiab, et ühine sotsiaalne vastutus lasub nii ühiskonnal kui ka ettevõtetel endil, palub tööandjatel ja ametiühingutel jälgida, et naistöötajaid kaitsvaid õigusakte kohaldataks õigesti, ning eelkõige aidata neil sobitada kokku oma pere- ja tööelu; palub ka sotsiaalpartneritel luua soodustingimused ja töökeskkond, mis sobiksid rasedatele naistele ja rinnaga toitvatele emadele;

31. peab vastuvõetamatuks, et kolm riiki ei ole täitnud aruandluskohustust tähtajaliste töölepingutega seotud sätete rakendamise kohta;

32. leiab, et endiselt on olemas märkimisväärne vajadus spetsiifilise ja rohkema teabe ja juhiste ning ettevõtetele antava tehnilise abi järele;

33. teeb oma presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile, samuti liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele.

[1] EÜT C 364, 18.12.2000, lk 1.

[2] Nõukogu 25. juuni 1991. aasta direktiiv 91/383/EMÜ, millega täiendatakse meetmeid tähtajalise või ajutise töösuhtega töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise soodustamiseks (EÜT L 206, 29.7.1991, lk 19).

[3] Nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiiv 89/391/EMÜ töötajate töötervishoiu ja tööohutuse parandamist soodustavate meetmete kehtestamise kohta (EÜT L 183, 29.6.1989, lk 1).

[4] ELT C 300 E, 11.12.2003, lk 290.

[5] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiiv 2002/73/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 76/207/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega (ELT L 269, 5.10.2002, lk 15).

[6] EÜT C 85, 17.3.1997, lk 63.

[7] ELT C 68 E, 18.3.2004, lk 90.

[8] Nõukogu 11. detsembri 1986. aasta direktiiv 86/613/EMÜ füüsilisest isikust ettevõtjatena, kaasa arvatud põllumajanduses füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamise kohta, ja füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate naiste kaitse kohta seoses raseduse ning sünnitusega (EÜT L 359, 19.12.1986, lk 56).

[9] Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule ja majandus- ja sotsiaalkomiteele ning regioonide komiteele, mis käsitleb töötervishoidu ja tööohutust käsitlevate direktiivide sätete praktilist kohaldamist (KOM(2004)0062). Need õnnetused toimuvad tekstiili- ja rõivatööstussektoris, kaubanduses ja remonditöödel, hotelli- ja restoranitöödel, finants- ja haldusteenuste osutamisel.

[10] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. septembri 2000. aasta direktiiv 2000/54/EÜ töötajate kaitse kohta bioloogiliste mõjuritega kokkupuutest tulenevate ohtude eest tööl (EÜT L 262, 17.10.2000, lk 21).

--------------------------------------------------