SELETUSKIRI

Vastavalt 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (edaspidi „käibemaksudirektiiv“) artikli 395 lõikele 1 võib nõukogu ühehäälselt komisjoni ettepaneku põhjal anda igale liikmesriigile loa võtta erimeetmeid kõnealuse direktiivi sätetest erandite tegemiseks, et lihtsustada käibemaksu kogumist või hoida ära teatavat liiki maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist.

Komisjonis 20. juunil 2018 registreeritud kirjaga taotles Läti Vabariik (edaspidi „Läti“) luba jätkuvalt kohaldada meedet, millega tehakse erand käibemaksudirektiivi artiklist 193, millega määratakse kindlaks käibemaksu tasumise eest vastutav isik. Komisjonis 17. augustil 2018. aastal registreeritud kirjaga saatis Läti aruande kõnealuse meetme kohaldamise kohta, nagu on nõutud nõukogu 7. detsembri 2009. aasta rakendusotsuse 2009/1008/EÜ (mida on muudetud nõukogu 10. detsembri 2015. aasta rakendusotsusega (EL) 2015/2396) artiklis 2.

Käibemaksudirektiivi artikli 395 lõike 2 kohaselt edastas komisjon 7. septembri 2018. aasta kirjaga Läti taotluse teistele liikmesriikidele. Komisjon teatas 10. septembri 2018. aasta kirjas Lätile, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik teave.

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Käibemaksudirektiivi artiklis 193 on sätestatud, et tavaliselt tasub käibemaksu kaupu tarniv või teenuseid osutav maksukohustuslane.

Vastavalt käibemaksudirektiivi artiklile 395 võivad liikmesriigid kohaldada meetmeid, millega tehakse erand käibemaksudirektiivi sätetest, et lihtsustada käibemaksu kogumise menetlust või hoida ära teatavat maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist, kui nõukogu on neile andnud loa.

Läti taotles luba jätkata pöördmaksustamismehhanismi kohaldamist puidutehingute suhtes, st teha isikud, kellele need kaubad või teenused tarnitakse, vastutavaks käibemaksu tasumise eest.

Lätile tehti kõigepealt erand nõukogu 24. jaanuari 2006. aasta otsusega 2006/42/EÜ (erand kehtis kuni 31. detsembrini 2009) ning seejärel nõukogu 7. detsembri 2009. aasta rakendusotsusega 2009/1008/EL (erand kehtis kuni 31. detsembrini 2012). Luba kohaldada kõnealust erandit pikendati seejärel nõukogu 22. jaanuari 2013. aasta rakendusotsusega 2013/55/EL kuni 31. detsembrini 2015 ja nõukogu 10. detsembri 2015. aasta rakendusotsusega (EL) 2015/2396 kuni 31. detsembrini 2018.

Läti sõnul on puiduturg, mis on tema majanduse üks olulisemaid sektoreid, eriti tundlik käibemaksupettuste suhtes, sest turgu domineerib suur hulk väikeseid kohalikke ettevõtjaid ja üksiktarnijaid. Turu ja puidu turustamisega tegelevate ettevõtjate laadist tingituna on toimunud maksupettusi, mida maksuhalduril on raske kontrollida. Kuritarvituste vastu võitlemiseks on Läti kehtestanud puidutehingute pöördmaksustamise, mis on osutunud väga tõhusaks ja vähendanud märkimisväärselt pettust selles sektoris.

Läti sõnul ei avalda kõnealune erimeede negatiivset mõju lõpptarbimise etapis kogutud käibemaksutulude kogusummale ning seega ei mõjuta see negatiivselt liidu käibemaksupõhiseid omavahendeid.

Erandid on üldiselt lubatud piiratud ajaks, et oleks võimalik hinnata, kas erimeede on asjakohane ja tõhus, ning anda liikmesriikidele aega võtta vastu muid tavapäraseid meetmeid, et lahendada probleem enne erandmeetme kehtivuse lõppemist, mis muudaks erandi pikendamise ülearuseks. Erand, millega lubatakse kasutada pöördmaksustamist, antakse ainult erandkorras konkreetsete pettuste puhuks ning see on viimane abinõu.

Võttes arvesse, et õiguslik ja tegelik olukord ei ole muutunud, tehakse ettepanek pikendada erandit viimast korda ja lubada Lätil kohaldada kõnealust erandit kuni 31. detsembrini 2021. Kuni kõnealuse erandi kehtivuse lõppemiseni peaks Läti rakendama muid tavapäraseid meetmeid, et võidelda käibemaksupettuse vastu puidusektoris ja seda ennetada. Selle tulemusena ei oleks kõnealuste tarnete osas vaja enam direktiivi 2006/112/EÜ artiklist 193 erandeid teha.