Ehkki sortimis- ja kõrgetasemelist ringlussevõtutehnoloogiat tuleb veel edasi arendada, on tehniliste probleemide lahendamisel esimene samm parandada tootedisaini. Näiteks segatakse kiude sageli teiste kiududega (nt polüestrit puuvillaga), mis teeb ringlussevõtu raskemaks, sest tehnoloogia tekstiilijäätmete eraldamiseks kiudude kaupa on vähekättesaadav. Samuti võib elastaan, mida tihtipeale lisatakse kanga funktsionaalsemaks muutmiseks, toimida pea iga tekstiilkiudude ringlussevõtu tehnoloogia puhul saasteainena, mis mõjutab ringlussevõtuprotsessi majanduslikku tasuvust ja keskkonnakulu. Termomehaanilise ringlussevõtu korral võib ka eri liiki polüestrite segamine mõjutada negatiivselt tekstiilijäätmete töötlemist ja ringlusse võetud materjali kvaliteeti.

Kõige parem viis oluliselt vähendada tekstiiltoodete mõju kliimale ja keskkonnale on pikendada nende kasutusiga. Siin on esmatähtsal kohal tootedisain. Peamised põhjused, miks tarbijad tekstiili ära viskavad, on kvaliteediga, näiteks värvipüsivuse, rebenemistugevuse või tõmblukkude ja õmblustega seotud puudused. Vastupidavamaid rõivaid saab kasutada kauem ning rõivaste suurem vastupidavus toetab ka ringmajanduse ärimudeleid, nagu korduskasutamine, laenutamine ja parandamine, tagasivõtuteenused ning kasutatud toodete müük, ja see kõik loob inimestele ka kokkuhoiuvõimalusi.

2030. aastaks on ELi turule lastavad tekstiiltooted pika kasutuseaga ja ringlussevõetavad, suures osas valmistatud ringlussevõetud kiududest, ohtlike ainete sisalduseta ning toodetud sotsiaalõigusi ja keskkonda austades. Tarbijad saavad kauem kasutada kvaliteetseid ja taskukohaseid tekstiiltooteid, kiirmood on moest väljas ning kõikjal pakutakse majanduslikult tasuvaid korduskasutus- ja parandusteenuseid. Konkurentsivõimelises, säilenõtkes ja uuenduslikus tekstiilisektoris vastutavad tootjad oma toodete eest kogu väärtusahela ulatuses, sh ka pärast nende jäätmeteks muutumist. Ringne tekstiiliökosüsteem on tugev ja seda toetab piisav uuenduslik kiust-kiuks ringlussevõtu suutlikkus ning tekstiiltoodete põletamine ja prügilasse ladestamine on viidud miinimumini.

Selle kestlike ja ringsete tekstiilmaterjalide strateegia eesmärk on luua sidus raamistik ja tulevikuvisioon tekstiilisektori üleminekuks, et saavutada järgmine:

Tuginedes juba tehtud tööle, seistes rohe- ja digipöörde eest, tegeledes sotsiaalsete probleemidega ning tagades kestlikkusnõuete täitmise, saab EList kujuneda üleilmne teenäitaja kestlike ja ringsete tekstiili väärtusahelate, uute tehnoloogialahenduste ning uuenduslike ärimudelite vallas. See võimaldaks vähendada tekstiili keskkonnajalajälge selle olelusringi jooksul, muuta sektori säilenõtkemaks ja konkurentsivõimelisemaks, parandada töötingimusi rahvusvahelisi tööstandardeid järgides ning tagada, et tekstiili väärtus püsib majanduses võimalikult kaua, mis vähendaks sõltuvust esmasest toorainest.

Need probleemid ja võimalused nõuavad süsteemsemaid lahendusi kooskõlas Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärgiga muuta majanduskasv kestlikuks, kliimaneutraalseks, energia- ja ressursitõhusaks, loodussõbralikuks ning puhtast ja ringsest majandusest lähtuvaks. 2020. aasta ringmajanduse tegevuskavas ja 2021. aastal ajakohastatud ELi tööstusstrateegias on tekstiilmaterjalid kindlaks määratud peamiste toodete väärtusahelana, milles on tingimata vaja ja kindlasti võimalik minna üle kestlikele ja ringsetele tootmis- ja tarbimisviisidele ja ärimudelitele. ELi ettevõtjad, tarbijad ja ametiasutused keskenduvad juba praegu selle sektori kestlikumaks ja ringsemaks muutmisele, kuid üleminek on aeglane ning sektori keskkonna- ja kliimajalajälg on endiselt suur.

ELi tekstiiliökosüsteem peab taastuma viimasel kahel aastal aset leidnud järsust nõudluse vähenemisest, väärtusahelate häiretest ja hinnatõusudest, mis on tekitanud ettevõtjatele märkimisväärseid probleeme nii igapäevategevuses kui ka nende pikaajalisel püsimajäämisel, ning pidama vastu mitte ainult tihedale üleilmsele konkurentsile, vaid ka tulevastele vapustustele. See peamiselt väikestest ja keskmise suurusega ettevõtjatest (VKEd) koosnev ökosüsteem peab muutuma säilenõtkemaks, eriti energia- ja toorainega varustatuse poolest, kasutama kestlikumate toodete jaoks uusi turge ning muutuma andekale ja kvalifitseeritud tööjõule atraktiivsemaks. Euroopa on alati olnud ja peaks ka jääma kohaks, kus on uuenduslikke kaubamärke, loovust, oskusteavet ja kvaliteetseid tekstiilitooteid.

ELis on tekstiili- ja rõivasektor majanduslikult tähtis ning võib etendada olulist rolli ringmajanduses. Sektoris tegutseb rohkem kui 160 000 äriühingut ja töötab 1,5 miljonit inimest ning selle käive oli 2019. aastal 162 miljardit eurot. COVID-19 pandeemia on seda sektorit negatiivselt mõjutanud. ELis vähenes 2020. aastal võrreldes 2019. aastaga tekstiilmaterjalidega seotud käive 9,2 % ja rõivastega seotud käive 18,1 %. Samas oli aga tekstiiliökosüsteem pandeemia ajal leidlik ja loov, muutes rekordkiirusel tootmisliine ning pakkudes maske ja muid kaitsevahendeid, mida oli väga vaja, kuid mida ei olnud piisavas koguses saada.

Keerukat ja mitmekesist üleilmset tekstiili väärtusahelat kimbutavad ka sotsiaalsed probleemid, mida tõukab osaliselt tagant vajadus minimeerida tootmiskulusid, et täita tarbijate nõudlust taskukohaste toodete järele. Suurt muret tekitab lapstööjõu kasutamine rõivatööstuses. Kuna suurema osa tekstiilitööstuse madalapalgalisest ja lihttööjõust moodustavad naised, on tarneahela kestlikumaks muutmisel oluline ka soolise võrdõiguslikkuse mõõde. Pöörates järjest suuremat tähelepanu sotsiaalsele kestlikkusele ja keskkonnasäästlikkusele, püüab EL tugevdada üleilmseid väärtusahelaid, mis aitab täita ka kestliku arengu eesmärke kõikjal maailmas.

Arvestades, et suurim osa ELis kasutatavast tekstiilist (81 %) läheb rõivasteks, soodustab suundumus, et riideid kasutatakse enne nende äraviskamist üha lühemat aega, kõige rohkem jätkusuutmatut ületootmist ja -tarbimist. See suundumus on saanud tuntuks kiirmoena, mis tähendab, et inimesi motiveeritakse ostma halvema kvaliteedi ja madalama hinnaga rõivaid, mis on viimase moe järgi kiiresti toodetud. Aastatel 1996–2018 vähenesid küll rõivahinnad ELis inflatsiooniga võrreldes rohkem kui 30 %, kuid kodumajapidamise keskmised kulutused rõivastele suurenesid, mis osutab sellele, et selline jätkusuutmatu suundumus ei ole lasknud inimestel kulusäästuvõimalusi täielikult ära kasutada. Ka soodustab suurenev nõudlus tekstiili järele taastumatute ressursside ebatõhusat kasutamist, sh sünteetiliste kiudude tootmist fossiilkütustest.

Tekstiiltooteid toodetakse ja tarbitakse üha rohkem, mistõttu suureneb ka nende mõju kliimale, vee- ja energiatarbimisele ning keskkonnale. Tekstiilitootmine maailmas peaaegu kahekordistus ajavahemikul 2000–2015 ning rõivaste ja jalatsite tarbimine eeldatavasti suureneb 2030. aastaks 63 %, st praeguselt 62 miljonilt tonnilt 102 miljonile tonnile. ELis on praegu tekstiili (millest enamik on imporditud) tarbimine üldise olelusringi seisukohast keskmiselt neljas keskkonnale ja kliimamuutustele ning kolmas vee- ja maakasutusele negatiivset mõju tekitav tegur. ELis visatakse igal aastal ära umbes 5,8 miljonit tonni tekstiiltooteid ehk umbes 11 kg inimese kohta ning maailmas ladestatakse igal sekundil prügilatesse või põletatakse ära veoautotäis tekstiilitooteid.

Tarbijate mõjuvõimu suurendamist rohepöörde elluviimisel käsitlev algatus, millega komisjon soovib muuta ebaausate kaubandustavade direktiivi ja tarbija õiguste direktiivi 2011/83/EL, toob kaasa uued nõuded, mis on tekstiiltoodete jaoks väga asjakohased. Uued ELi eeskirjad tagavad, et tarbijatele antakse müügikohas teavet vastupidavusega seotud müügigarantii kohta ning parandusvõimalusi puudutavat teavet, sh parandatavushinne, kui see on olemas. Üldised keskkonnaväited, nagu „roheline“, „keskkonnahoidlik“ või „keskkonnale kasulik“, on lubatud vaid siis, kui need põhinevad keskkonnatoime tunnustatud tipptasemel, lähtudes eelkõige ELi ökomärgise, I tüübi ökomärgiste või väitega seotud konkreetsetest ELi õigusaktidest. Vabatahtlikud kestlikkusmärgised, mis hõlmavad keskkonna- või sotsiaalaspekte, peavad põhinema kolmanda isiku poolsel kontrollil või olema kehtestatud ametiasutuste poolt. Samuti kehtestatakse tingimused, mille alusel võib teha tulevase keskkonnatoimega seotud roheväiteid, nt „kliimaneutraalne 2030. aastaks“, ja võrrelda tooteid teiste toodetega.

Kestlikumaid tooteid osta soovivaid tarbijaid hoiab sageli neid ostmast roheväidete ebausaldusväärsus: hiljutisest tekstiili-, rõiva- ja jalatsisektori kestlikkusväidete uurimisest selgus, et neist 39 % võivad olla valed või eksitavad. Samuti võivad inimesed osta arvatust vähemkestlikke tooteid, sest roheväited on tehtud tekstiiltoodete näitajate kohta, mis tegelikkuses ei too olulist keskkonnakasu.

Et tagada kooskõla selle uue õigusaktiga, vaatab komisjon läbi ka tekstiiltoodete märgistamise määruse, mille kohaselt peab ELi turul müüdavatel tekstiiltoodetel olema märgis, millel on selgelt märgitud kiukoostis ja kõik loomset päritolu mittetekstiilsed osad. Läbivaatamise osana ja mõju hindamise põhjal kehtestab komisjon kohustusliku teavitamise muudest andmetest, nt kestlikkus- ja ringlusnäitajad, toote suurus ning vajaduse korral riik, kus tootmisprotsess toimub (märge „valmistatud...“).

Arvestades, et kõige rohkem mikroplasti eraldub esimese viie kuni kümne pesu jooksul, on kiirmoel, mida seostatakse fossiilkütustel põhinevate sünteetiliste kiudude üha suureneva kasutamisega, suur mõju mikroplastireostusele. Igal aastal vabaneb ainuüksi pesumasinate heitveest kuni 40 000 tonni sünteetilisi kiude.

Mikroplastireostus on jõudnud ulatuslikult loodusesse, sh merekeskkonda, ning on suur ja kasvav probleem. Üks peamisi allikaid, millest mikroplasti tahtmatult keskkonda satub, on sünteeskiududest tekstiil. Hinnanguliselt on umbes 60 % rõivastes kasutatavatest kiududest sünteetilised, peamiselt polüestrist, ja see kogus kasvab.

Müümata või tagastatud kaupade, sealhulgas rõivaste hävitamisega raisatakse väärtust ja ressursse. Et muuta see tegevus vähematraktiivseks, teeb komisjon kestlike toodete ökodisaini määruse alusel ettepaneku kehtestada läbipaistvuskohustused, mille kohaselt peavad suurettevõtjad tegema üldsusele teatavaks, milline on nende kõrvaldatavate ja hävitatavate toodete, sh tekstiiltoodete arv ning kuidas neid edasi käideldakse, st kas valmistatakse ette korduskasutuseks, võetakse ringlusse, põletatakse või ladustatakse prügilatesse. Kui komisjon saab selleks kavandatud määruse alusel volitused, kehtestab ta spetsiaalsest mõju hindamisest lähtudes ka müümata toodete, sh vajaduse korral müümata või tagastatud tekstiiltoodete hävitamise keelud.

ELi turule lastud tekstiilitoodetes esinevad ohtlikud ained, millest umbes 60 % loetakse kantserogeenseks, mutageenseks või reproduktiivtoksiliseks, on probleem, millega komisjon tegeleb REACHi määruse alusel. Ning töötades välja ohutuks ja keskkonnasäästlikuks kavandatud kemikaalide ja materjalide kriteeriumid, aitab komisjon tööstussektoril võimalikult suures ulatuses asendada ja muul viisil minimeerida ELi turule lastud tekstiiltoodetes probleemsed ained, nagu on välja kuulutatud kestlikkust toetavas kemikaalistrateegias. See on kooskõlas ohtlike ainetega kokkupuutuvate töötajate kaitse parandamise meetmetega, mis on esitatud ELi töötervishoiu ja tööohutuse strateegilises raamistikus aastateks 2021−2027.

Neile teadmistele tuginedes töötab komisjon kestlike toodete ökodisaini määruse alusel, kui kaasseadusandjad määruse heaks kiidavad, ja spetsiaalse mõju hindamise põhjal välja siduvad tootespetsiifilised ökodisaininõuded, et suurendada tekstiili vastupidavust, korduskasutatavust, parandatavust, kiust-kiuks ringlussevõetavust ja ringlussevõetud kiu kohustuslikku sisaldust, et minimeerida jajälgida probleemsete ainete sisaldust ning vähendada kahjulikku mõju kliimale ja keskkonnale. Seejuures pöörab ta erilist tähelepanu meetmete kulutõhususele ja proportsionaalsusele ning tekstiili taskukohasusele. Nõuete osana ja lähtudes mõju hinnangust kohaldamisala kindlaksmääramiseks, kehtestab komisjon kohustuslikud keskkonnahoidliku riigihanke kriteeriumid, mille kohaldamisala määratakse kindlaks mõju hindamise põhjal, ning nõuded, milles käsitletakse liikmesriikide stiimuleid tekstiiltoodete jaoks.

Komisjoni välja töötatud vabatahtlikud kavad, nagu ELi ökomärgise kriteeriumid tekstiiltoodetele ning ELi keskkonnahoidliku riigihanke kriteeriumid tekstiiltoodetele ja tekstiiliga seotud teenustele, sisaldavad juba tekstiiltoodete keskkonnaaspektidega seotud nõudeid. Need hõlmavad näiteks üksikasjalikke kriteeriume kvaliteetsete ja vastupidavate toodete valmistamiseks, piiranguid ohtlike kemikaalide kasutamisele ning nõudeid tekstiilkiudude keskkonnasäästliku hankimise kohta. Praegu käib tekstiilitööstuse esindajatega töö rõiva- ja jalatsitoodete keskkonnajalajälje teemal ning see peaks jõudma lõpule 2024. aastal.

Et täiendada neid sätteid konkreetsemate nõuetega, jätkab komisjon tööd ka igat liiki keskkonnaväidete miinimumkriteeriumide alal roheväidete algatuse raames, mis esitatakse 2022. aasta teisel poolel. Keskkonnajalajälje määramise meetodite kasutamist kaalutakse ühe moodusena, millega põhjendada ja teatavaks teha keskkonnaväiteid ning tõendada vastavust üldisematele tarbijakaitse-eeskirjadele. Siinkohal võetakse arvesse käimasolevat tööd rõiva- ja jalatsitoodete keskkonnajalajälje teemal.

Komisjon vaatab läbi ka tekstiiltoodete ja jalatsite ELi ökomärgise kriteeriumid, et toetada ökomärgise kasutuselevõttu tootjate seas ning võimaldada tarbijatele lihtsasti äratuntavat ja usaldusväärset viisi keskkonnahoidlike tekstiiltoodete valimiseks.

Üha suurem probleem on selliste roheväidete õigsus, mis tehakse ringlussevõetud plastpolümeeride kasutamise kohta rõivastes, kui need polümeerid ei ole saadud kiust-kiuks ringlussevõtust, vaid eeskätt sorditud PET-pudelitest. Peale selle, et niisugune tava võib tarbijaid eksitada, ei ole see ka kooskõlas PET-pudelite ringluse mudeliga – ühekordselt kasutatavaid plasttooteid ning pakendeid käsitlevate ELi eeskirjade eesmärkide täitmiseks tuleks PET-pudeleid hoida toiduga kokkupuutuva materjali suletud ahelas ringlussevõtu süsteemis ning nende puhul tuleb täita laiendatud tootjavastutuse kohustusi, sh maksta tasusid. Nende väidetega on seotud teisigi probleeme, arvestades sünteetiliste kiudude rolli mikroplastireostuses. Et tagada selliste roheväidete õigsus ning ettevõtjatele ja tarbijatele antava teabe asjakohasus ning samal ajal veelgi edendada plastpolümeeride ringlussevõttu ja vastavaid turge, pöörab komisjon sellele küsimusele erilist tähelepanu eelseisvates algatustes, nagu roheväidete algatus ning tekstiiltoodete ja jalatsite ELi ökomärgise kriteeriumide läbivaatamine, samuti siduvate tootespetsiifiliste ökodisaininõuete väljatöötamisel. Samuti kannustab komisjon ettevõtjaid keskendama oma jõupingutusi kiust-kiuks ringlussevõtule ja esitama väiteid tegelike saavutuste kohta, et sel viisil tekstiiltooteringluse ahel sulgeda.

2.6.Laiendatud tootjavastutus ning tekstiilijäätmete korduskasutuse ja ringlussevõtu edendamine

Tekstiilijäätmeid saaks väga palju vähendada ja neist edasist väärtust luua, kui parandatakse nende korduskasutuseks ettevalmistamist ja ringlussevõttu. ELis kogutakse igal aastal liigiti kuni 2,1 miljonit tonni tarbimisjärgseid rõivaid ja kodutekstiiliesemeid ringlussevõtuks või maailma korduskasutusturgudel müügiks, mis moodustab umbes 38 % ELi turule lastud tekstiilist. Ülejäänud 62 % kohta arvatakse, et need visatakse ära segajäätmete hulka.

Vastutuse panemine tootjatele nende toodete tekitatud jäätmete eest on oluline, et lahutada tekstiilijäätmete teke sektori kasvust. Laiendatud tootjavastutuse nõuded on osutunud tõhusaks vahendiks, et parandada jäätmete liigiti kogumist ja nende edasist käitlemist kooskõlas jäätmehierarhiaga. Laiendatud tootjavastutus võib motiveerida kasutama tootedisaini, mis soodustab ringlust materjali kogu olelusringi jooksul ja milles võetakse arvesse toote kasutusaja lõppu. Mitmes liikmesriigis on laiendatud tootjavastutuse nõuded kehtestatud ka tekstiilile või kaalutakse nende kehtestamist, arvestades, et jäätmeid käsitlevate ELi õigusaktide kohaselt tuleb 1. jaanuariks 2025 hakata tekstiilijäätmeid liigiti koguma.

Seda arvestades teeb komisjon jäätmete raamdirektiivi eelseisva läbivaatamise raames 2023. aastal ettepaneku, mis käsitleb ühtseid ELi laiendatud tootjavastutuse eeskirju tekstiili kohta koos keskkonnahoidlikkust arvestava tasude kohandamisega. Põhieesmärk on luua kogumist, sortimist, korduskasutust, korduskasutuseks ettevalmistamist ja ringlussevõttu toetav majandus ning stiimulid tootjatele ja kaubamärgiomanikele selle tagamiseks, et nende tooted kavandatakse ringluspõhimõtteid järgides. Selleks teeb komisjon mõju hindamise põhjal ettepaneku, et märkimisväärne osa laiendatud tootjavastutuse kavade tasudest nähakse ette jäätmetekke vältimise meetmete joaks ja korduskasutuseks ettevalmistamiseks.

Komisjon kaalub ka selle nõudmist, et kodumajapidamistest liigiti kogutud tekstiilijäätmed ja samalaadsed jäätmed tuleb esimese nõutava sammuna korduskasutuseks ette valmistada, mis suurendab korduskasutuseks ettevalmistamist, korduskasutamist ja parandamist ning vähendab jäätmekoguseid, mida käideldakse jäätmehierarhias madalamal olevatel meetoditel.

Komisjon jälgib tähelepanelikult tekstiilijäätmete tekke, koostise ja käitlemisega seotud arengusuundi. Ta on samuti algatanud eriuuringu, et pakkuda ELi jäätmealaste õigusaktide 2024. aastaks kavandatud läbivaatamise osana välja tekstiilijäätmete korduskasutuseks ettevalmistamise ja ringlussevõtu kohustuslikud eesmärgid.

3.Homse tööstussektori kujundamine: edasiminekut võimaldavate tingimuste loomine

3.1.Tulevase tekstiiliökosüsteemi üleminekujuhiste loomine

ELi tööstusstrateegia ajakohastamisel rõhutati vajadust veelgi kiirendada rohe- ja digipööret ning suurendada ELi tööstusökosüsteemide vastupanuvõimet. Selleks teeb komisjon ettepaneku üleminekujuhiste koosloomiseks. Need on olulised koostöövahendid tööstusökosüsteemide põhjalikuks ümberkorraldamiseks.

Koos käesoleva strateegiaga avaldavad komisjoni talitused tekstiiliökosüsteemi üleminekujuhiste koosloome stsenaariumid.

Sidusrühmadega koosloomine algab 2022. aasta teises kvartalis. Protsessi tulemusel peaks 2022. aasta lõpuks lepitama kokku ökosüsteemi tulevikuvisioon ja konkreetsed kohustused. Nende hulgas võivad olla ringluse ja ringmajanduse ärimudelitega seotud kohustused, kestliku konkurentsivõime, digiülemineku ja säilenõtkuse tugevdamise meetmed ning rohe- ja digipöördeks vajalike konkreetsete investeeringute kindlaksmääramine.

Kui üleminekujuhised on loodud, võimaldavad need ka jälgida edusamme rohe- ja digipöörde saavutamisel, investeeringu- ja innovatsioonilünkade täitmisel ning seega suurendada tööstussektori konkurentsivõimet. See koostöövahend võib olla arutelufoorum kestlike toodete ökodisaini määruse meetmete, sh digitaalse tootepassi eel.

3.2.Rõivaste ületootmise ja -tarbimise suundumuse ümberpööramine: kiirmood moest välja

Kohustuslike kestliku ja ringse tekstiili kavandamise nõuetega, mis kehtestatakse kestlike toodete ökodisaini määruse alusel, pikendatakse rõivaste kasutusiga ning koos uute laiendatud tootjavastutuse eeskirjadega jäätmete raamdirektiivi alusel saab neist hüppelaud kiiresti muutuvatele moetrendidele atraktiivseid alternatiive loova uue paradigma suunas.

Ettevõtjatest peaksid saama selle paradigmamuutuse eestvedajad. Neid ettevõtjaid, kes on viimasel kahel aastakümnel rajanud oma ärimudelid kasu saamisele seeläbi, et tuua turule üha rohkem moeseeriaid ja mikrokogusid üha kiiremas tempos, kutsutakse tungivalt üles võtma üle ringluspõhimõtteid ja ringmajanduse ärimudeleid, vähendama kollektsioonide arvu aastas, võtma vastutust ning tegutsema oma CO2- ja keskkonnajalajälje minimeerimiseks.

Tarbijate ostuharjumusi on keeruline ümber kujundada, kui ettevõtjad ei võta kasutusele uusi ringluspõhiseid ärimudeleid, nagu toote-kui-teenuse-mudelid, tagasivõtuteenused, kasutatud rõivaste kollektsioonid ja parandusteenused. Kuigi selliste uute mudelite puhul on endiselt tegu nišituruga, on leidnud kinnitust, et need pikendavad tekstiiltoodete kasutusiga ning pakuvad kulutõhusat ja taskukohast alternatiivi kiirmoele. Arvestades, et kiirmood on seotud fossiilkütustel põhinevate sünteetiliste kiudude suureneva kasutamisega, väheneb kestlikumatele ärimudelitele üleminekuga nii rõivatootjate sõltuvus fossiilkütustest kui ka nende mõju kliimamuutustele ja mikroplastireostusele.