ET Euroopa Liidu Teataja C 277/17

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase muutmistaotluse avaldamine

2013/C 277/14

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

MUUTMISTAOTLUS

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (2)

MUUTMISTAOTLUS VASTAVALT ARTIKLILE 9

„POMME DE TERRE DE L'ÎLE DE RÉ”

EÜ nr: FR-PDO-0105-0949-23.01.2012

KGT ( ) KPN ( X )

1. Spetsifikaadi osa, mida muutmine hõlmab

—  Toote nimetus — ☒ Toote kirjeldus —  Geograafiline piirkond — ☒ Päritolutõend — ☒ Tootmismeetod —  Seos piirkonnaga — ☒ Märgistus — ☒ Riiklikud nõuded — ☒ Muu (Liikmesriigi pädeva asutuse ja taotlejate rühmaga seotud teabe ajakohastamine, toote päritolunimetuse kontrolliga tegelevate organite kontaktandmete ajakohastamine)

2. Muudatus(t)e liik

— ☒ Koonddokumendi või kokkuvõtte muutmine —  Registreeritud KPNi või KGT muutmine, mille kohta ei ole avaldatud koonddokumenti ega kokkuvõtet —  Spetsifikaadi muutmine, mis ei tingi avaldatud koonddokumendi muutmist (määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 9 lõige 3) —  Spetsifikaadi ajutine muutmine, mis tuleneb riiklike ametiasutuste nõutud kohustuslikest sanitaar- või fütosanitaarmeetmetest (määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 9 lõige 4)

3. Muudatus(ed)

3.1. Osa „Toote kirjeldus”

Spetsifikaadis on esitatud järgmine organoleptiline kirjeldus:

„Tegemist on värske juurviljaga, millel on õhuke koor. Organoleptilisest seisukohast on sellele kartulile iseloomulikud lõhnad, mis meenutavad üht või mitut järgmistest: taimi, kevadisi köögivilju (spargel, artišokk, herned jne), sooja saia, kuivatatud puuvilju (söögikastanite tüüpi jne) ja võid, ning sellele on iseloomulik ka mullalõhna puudumine. Üldiselt on valdav magus lõhn ning soolased ja mõrud lõhnad on kas kergelt olemas või puuduvad üldse. Viljaliha on peen ja sulav ning kindlasti mitte jahune ja vesine. Talub hästi keetmist”.

Siintoodud kirjeldus on abiks toote päritolunimetuse kontrolli ajal tehtava organoleptilise analüüsi juures.

Peale selle on Ré saare kartuli varajasuse määratlust täiendatud ja muudetud, et see oleks kooskõlas riikliku õigusliku määratlusega. Mõistet „sulav” kasutatakse põllumajandussaaduse tekstuuri kirjeldamiseks mõiste „tahe” asemel – viimane võib tekitada segadust, sest see annab teavet selle kohta, kuidas kartulisort prantsuse kartulitaimede ametlikus klassifikatsioonis liigitub, kuid ei ütle midagi selle tekstuuri kohta. Sulav tekstuur on omane kahele tunnustatud kartulirühmale (söögikartulile ja lauakartulile).

3.2. Osa „Päritolutõend”

Võttes arvesse riikide seadustes ja määrustes tehtud muudatusi, osa „Tõendid selle kohta, et toode pärineb määratletud geograafilisest piirkonnast” konsolideeriti ning selles on toodud eelkõige kohustused deklareerimise ja registrite pidamise alal, mis tagavad toote jälgitavuse ja tootmistingimuste järgimise.

Need muudatused on seotud päritolunimetuste kontrollimise süsteemi reformimisega, mida tehti 7. detsembri 2006. aasta määrusega nr 2006-1547 põllumajandussaaduste, metsandussaaduste või toiduainete ja meresaaduste väärindamise kohta (Ordonnance no 2006-1547 relative à la valorisation des produits agricoles, forestiers ou alimentaires et des produits de la mer). Eelkõige on nähtud ette ettevõtjate heakskiitmine, millega tunnistatakse, et nad suudavad täita selle nimetuse spetsifikaadi nõudeid, mida nad soovivad kasutada. KNP „Pomme de terre de l’île de Ré” spetsifikaadi täitmise kontroll on korraldatud nii, et kontrolliasutus on töötanud välja kontrollikava.

Seda osa on lisaks täiendatud mitme sättega registrite ja deklareerimisdokumentide kohta, mis võimaldavad tagada kartulite jälgitavuse.

3.3. Osa „Tootmismeetod”

3.4.1. Alapunkt „Sordid”

Lubatud kartulisordid peavad kuuluma kindlatesse kasutustüüpidesse ning need sordid peavad olema kantud ametlikusse riiklikusse taime- ja sordinimekirja.

3.4.2. Alapunkt „Viljeldava maatüki määratlus”

Viljeldava maatüki kohta on kasutusele võetud määratlus. Määratlus on järgmine: „Viljeldava maatüki all mõeldakse sama kommuuni üht või mitut katastriüksust või katastriüksuse osa, millele ühel ja samal kuupäeval on kasvama pandud üks sort.”

Asukoht samas kommuunis on ära märgitud, et see sobiks valdkonna tootjate nüüdisaegse tavaga.

3.4.3. Alapunkt „Mahapaneku aeg”

Kartuli mahapaneku tähtpäeva on muudetud ja tõstetud 31. märtsilt 10. aprillile.

Muudatus annab võimaluse arvestada ilmastikumuutustega, eriti just tugevate vihmahoogudega märtsis, mis kartuli mahapanemist häirivad ja muudavad mõnikord tööde lõpetamise enne märtsi lõppu võimatuks.

Muudatuse tõttu ei kaota kartul oma varajase kartuli omadusi, sest see võetakse alati üles ja turustatakse enne täielikku valmimist.

Viide kartuli senikasutatud mahapanekuviisile (mahapanek lusikelevaator-tüüpi kartulipanuriga) on kustutatud, sest meetod on tänapäeval kõrvalise tähtsusega. Kartul pannakse tänapäeval maha peamiselt rõhtkonveiersööturiga kartulipanuri abil.

Viide mahapaneku sügavusele on kustutatud. Kartuli mahapaneku sügavuse määrab kindlaks iga tootja ise. Tegelikult peab tootja oma viljelusviisis leidma tasakaalu, et saak oleks varajane (mis tähendabki kartuli panekut madalale), ja samal ajal jälgima, et mugulad ei saaks külma ega muutuks roheliseks (sest madalale maha pandud mugulatele on see oht suurem). Peale selle tuleb iga põllu juures olukorda eraldi hinnata. Nõnda on igas olukorras sobiva ja kontrollitava kriteeriumi leidmine keeruline.

3.4.4. Alapunkt „Mahapaneku tihedus”

Mahapaneku tihedust on muudetud, sest eristatakse kaht tihedust olenevalt kartulitaime suurusest ja mahapaneku maksimaalset tihedust on suurendatud.

45 millimeetrist suurema läbimõõduga idandatud seemnekartulite tihedus jääb 38 000 ja 58 000 mugula vahemikku hektaril.

45 millimeetrist väiksema või võrdse läbimõõduga idandatud seemnekartulite tihedus jääb 45 000 ja 78 000 mugula vahemikku hektaril.

Nimetatud sõnastusega ei muutu see, mis on sätestatud suuremate idandatud seemnemugulate kohta, kuid see toob kaasa väiksemate idandatud seemnemugulate (väiksem või võrdne 45 millimeetriga) mahapaneku tiheduse suurenemise. Mahapanekutiheduse suurendamise eesmärk on 70 millimeetrist väiksema läbimõõduga kartuli toodangu hoidmine samal tasemel, kuid suurema tihedusega kaasneva idandatud seemnemugulate vahelise toiduvarude pärast peetava konkurentsi kasvamine.

3.4.5. Alapunkt „Kasvatusmeetod”

Seletatakse lahti, missugune eemärk on maa kattelooriga katmisel. Sellega soodustatakse alguses kartulitaimede arengut.

3.4.6. Alapunkt „Väetamine”

Tühistatud on väetise lubatud vormi määratlev mõiste „preparaat”, sest see ei ole piisavalt täpne.

Kasutusele on võetud mineraalsete lämmastikväetiste koguse ülempiir, mis on 120 ühikut hektari kohta aastas.

3.4.7. Alapunkt „Kastmine”

See tekstiosa on lihtsustatud, kuid sisu ei ole muudetud.

3.4.8. Alapunkt „Kartulipealsete hävitamine”

Kartulipealsete keemiline hävitamine on keelatud, sest tegemist on meetodiga, mida Ré saarel enam ei kasutata.

3.4.9. Alapunkt „Saagikus”

Lisatud on põllumajandusettevõtte saagikuse määratlus ja muudetud on viljeldava maatüki keskmise saagikuse suurust.

Ühe põllumajandusliku ettevõtte kõikide viljeldavate maatükkide saagikus on määratud maksimaalselt 26 tonnile hektari kohta.

Viljeldava maatüki saagikus on toodud 30 tonnile hektari kohta, et arvestada saagikuse erinevustega olenevalt kartuli ülesvõtmise kuupäevast. Ré saare kartuleid võetakse tegelikult üles maist kuni juulini ja mõnel sordil on saagikus koristuse lõpuks üle 26 tonni hektarilt. Tänu sellele sättele on saagikoristuse lõpuks võimalik arvesse võtta küll kõrgemat saagikust, kuid jääda täpseks, et saagikus ei varieeruks liiga palju, sest ettevõtte keskmine saagikus ei või siiski ületada 26 tonni hektari kohta.

3.4.10. Alapunkt „Kuivaine”

Kuivainesisalduse mõõtmise aeg on kindlaks määratud: seda mõõdetakse saagi koristamise päeval. Tegemist on tootmisharu ettevõtjate praeguse tavaga.

Muudetud on kuivainesisalduse lubatud ülempiiri. Toidukartulisortide kuivainesisalduse ülempiir on toodud 20,5 %-le ja lauakartulisortide kuivainesisalduse oma 21 %-le.

Nende muudatuse abil on võimalik arvesse võtta viimaseid ilmastikumuutusi (sademete kasvu märtsis ja aprillis ning õhutemperatuuri tõusu mais ja juunis), mis toovad kaasa kuivaine kiirema ja ohtrama kogunemise mugulatesse, kuid päritolunimetuseks vajalikke organoleptilisi omadusi veel ei ole. Kuna kuivaine mugulatesse kogunemise suurenemise ohjes hoidmiseks ei ole meetodit (liiga varajane kartulipealsete hävitamine toob kaasa koore paksenemise ja mugulahaiguste kasvu), on päritolunimetusega määratletud omaduste tagamiseks osutunud vajalikuks tõsta piirsuurusi.

Nõutud muudatused ei muuda kartulit vähem varajaseks ega ka selle organoleptilisi omadusi, nagu tõendati taotlejate rühma degusteerimisel.

3.4.11. Alapunkt „Sorteerimine”

Viide kartulimugulate suurimale lubatud läbimõõdule on toodud osast „Toote kirjeldus” alapunkti „Sorteerimine”.

3.4.12. Alapunkt „Pakendamine”

On öeldud, et kartuleid tuleb hoida jaotuspakendis, mille tootekaal ei tohi olla üle 25 kg, ning nende põhjal peab olema võimalik identifitseerida partiisid ja nende päritolu, nagu on öeldud 5. veebruari 1998. aasta dekreedis kaitstud päritolunimetuse „Pomme de terre de l’île de Ré” kohta.

3.4. Osa „Märgisel kasutatav eriteave”

Euroopa Liidu tähis, mis on seotud kaitstud päritolunimetusega, on muudetud kohustuslikuks.

3.5. Osa „Riiklikud nõuded”

Päritolunimetuste kontrollimise süsteemi riikliku reformi tulemusena lisati spetsifikaadile tabel, mis sisaldab peamisi kontrollitavaid omadusi, nende kontrollväärtust ja nende hindamise meetodeid.

3.6. Muu

3.9.1. Liikmesriigi pädeva asutuse ja taotlejate rühmaga seotud teabe ajakohastamine

Liikmesriigi pädeva asutuse nimi ja kontaktandmed on ajakohastatud. Pädev asutus on 5. jaanuari 2006. aasta põllumajandussuundumuste seaduse alusel alates 1. jaanuarist 2007. aastal Prantsuse riiklik päritolu- ja kvaliteediinstituut (l’Institut national de l’origine et de la qualité).

Taotlejate rühma nimi, kontaktandmed ja koosseis on ajakohastatud, et need oleksid kooskõlas rühma põhikirjaga, mis kinnitati 30. augustil 2007. aastal.

3.9.2. Toote päritolunimetuse kontrolliga tegelevate organite kontaktandmed on ajakohastatud

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (3)

„POMME DE TERRE DE L'ÎLE DE RÉ”

EÜ nr: FR-PDO-0105-0949-23.01.2012

KGT ( ) KPN ( X )

1. Nimetus

„Pomme de terre de l'île de Ré”

2. Liikmesriik või kolmas riik

Prantsusmaa

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.6. Puuviljad, köögiviljad ja teraviljad töödeldud ja töötlemata kujul

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab

Kartul „Pomme de terre de l’île de Ré” on varajane kartul, mille mugulate läbimõõt on väiksem kui 70 millimeetrit.

Kaitstud päritolunimetusega „Pomme de terre de l’île de Ré” tähistatakse toidukartuleid sordist „Alcmania”, „Goulvena”, „Pénélope”, „Starlette” või „Carrera” ja lauakartuleid sordist „Amandine”, „BF15”, „Charlotte” või „Roseval”.

Kartulile on iseloomulik sulava tekstuuriga viljaliha, millel võib olla eriline taimse alatooniga lõhn. Kartuli kuivainesisaldus saagikoristuspäeval jääb sortide „Alcmaria”, „Goulvena”, „Pénélope”, „Starlette” ja „Carrera” puhul vahemikku 15–20,5 % ning sortide „Amandine”, „BF15”, „Charlotte” ja „Roseval” puhul vahemikku 16–21 %.

Enne lõplikku valmimist korjatuna on kartuli koor õhuke ja tuleb kergesti ühe tõmbega ära.

Kartul on hooajasaadus, seda tohib lasta turule üksnes koristusaasta 31. juulini (k.a) ning see pole mõeldud pikaks säilitamiseks.

Kartulit „Pomme de terre de l'île de Ré” käsitletakse kui värsket juurvilja, mis tuleb turule lasta kohe pärast korjamist.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

—

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul)

—

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Kõik etapid alates kartuli idandamisest kuni pakendamiseni toimuvad selles geograafilises piirkonnas.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta

Kartulid pakendatakse päritolupiirkonnas jaotuspakenditesse, mille tootekaal ei tohi olla üle 25 kg. Pakendamisviisi alusel saab identifitseerida partiisid ja nende päritolu, tagades nii toote jälgitavuse.

Kartul „Pomme de terre de l'île de Ré” lastakse turule üksnes värskelt ning seetõttu on vaja mugulad kiiresti pärast korjamist pakendada.

Kartul „Pomme de terre de l'île de Ré” võetakse üles enne lõplikku valmimist, mis muudab kartuli õrnaks saaduseks. Kartul ei tohi saada lööke, mis koort kahjustaksid, seda lõhuksid või pruuniks muudaksid. Kartuli iseloomulike omaduste säilimiseks peavad tootjad pöörama seega erilist tähelepanu kartulivõtule, sorteerimisele ja pakendamisele.

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta

Peale andmete, mida nähakse ette kartulikaubanduse õigusaktidega, peab kaitstud päritolunimetusega kartuli „Pomme de terre de l'île de Ré” märgisel olema nähtav nii nimetus „Pomme de terre de l'île de Ré” kui ka Euroopa Liidu lühend „AOP” (KPN).

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Geograafiline piirkond on Ré saar, mis koosneb järgmistest kommuunidest: Ars-en-Ré, La Couarde-sur-Mer, Loix, Les Portes-en-Ré, Saint-Clément-des-Baleines, Le Bois-Plage-en Ré, La Flotte, Rivedoux-Plage, Sainte-Marie-de-Ré ja Saint-Martin-de-Ré.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

5.1. Geograafilise piirkonna eripära

5.1.1. Looduslikud tegurid

Päritolunimetuse „Pomme de terre de l’île de Ré” geograafiline piirkond on Charente-Maritime’i kümme kommuuni, mis moodustavad Ré saare. Ré saar asub Atlandi ookeanis kolme kilomeetri kaugusel Prantsusmaa rannikust ja paikneb La Rochelle’i kommuuni vastas.

Ré saar kuulub ajaloolise geoloogia seisukohalt Aquitaine’i setteala (Bassin aquitain) põhjaserva juurde. Saar on tekkinud mitmesuguste settekivimite (esmalt korallrahu-tüüpi ja seejärel Juura saviste lubjakivisetete) ladestumise tulemusena. Teise ladestumise ajal tekkis Ré saare lubjakivine aluspõhi, mille peale kuhjusid kvaternaari perioodil savi- ja tuulesetted.

Kaks ladestumisperioodi on põhjuseks, miks saare tasandikud moodustavad sileda maastiku, kus kõrgeim punkt ei ületa 20 meetrit.

Saarel enim levinud pinnas on lubjakivisel mulla lähtekivimil põhinev kaltsiumirikas muld.

Kartulikasvatuspiirkondades on üldiselt pruun aluseline muld, mille peal on liivase sette või liivase tekstuuriga tuulesette kiht. Need mullad on kerged, kuivad ja vett läbilaskvad. Nendes muldades ei ole peaaegu üldse kaaliumit ega fosforit ning üldiselt on ka huumust vähe.

Ré saare eripära on veel see, et seal leidub looduslikult adrut, mida põllumehed saavad kasutada väetisena. Nimetatud orgaanilist väetist, mis koosneb saare randadelt kogutud merevetikatest ja mis on kaua aega olnud mulla viljakuse ainuke orgaaniline parandamise vahend, kasutavad mõned tootjad veel tänapäevalgi. Adru eeliseks on tõsiasi, et see laguneb kiiremini kui näiteks veisesõnnik.

Kliima on tüübilt mõõdukas ookeaniline. Kliima mõõdukus on silmatorkavam mandri rannikualadel, kuivõrd saarel täheldatakse rohkem päikesepaistet, vähem sademeid ja mahedamaid õhutemperatuure. Neid erinevusi seletab ookeani suurem mõju saarele kui mandrile.

Saare kliimat iseloomustab suur päikesepaiste (2 300 tundi aastas, millega kaasneb rohkelt valgust) ja vähene sademete (alla 700 millimeetri aastas) hulk ning aasta keskmine temperatuur, mis on ligikaudu 13 °C. Vihmasadusid on täheldatud peamiselt sügisel ja talvel ning lund ja külmakraade on seal harva. Peale selle puhuvad Ré saarel soojad ja tugevad tuuled.

5.1.2. Inimtegur

Kasutuselolevate kartulikasvatamise meetoditega püütakse aidata kaasa „Pomme de terre de l’île de Ré” varajasele kartulile iseloomulike omaduste tekkimisele. Kasvatamismeetodeid iseloomustab

— kindlaksmääratud mahapaneku aeg, mis võimaldab kartuli varakult üles võtta, sest sorti „Pomme de terre de l’île de Ré” ei või pärast 31. juulit enam koristada;

— tihedam mahapanek ja väike vaovahe;

— kartulipealsete hävitamine, mida tehakse ainult mehaaniliselt, et mitte mulda rikkuda; see aitab kaasa saaduse parematele organoleptilistele omadustele.

5.2. Toote eripära

5.2.1. Toote omadused

Kartul „Pomme de terre de l’île de Ré” on varajane.

Kuna kartul on varajane ja selle läbimõõt on väike või keskmine (alla 70 mm), on tal järgmised ainuomased organoleptilised omadused: sulav viljaliha; keedetud kartuli lõhn muutub hooaja jooksul (taimsetest lõhnadest kuni kuivatatud puuviljade lõhnani); peaaegu alati magus maitse, millel on kerge soolane alatoon.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

Kartulile „Pomme de terre de l’île de Ré” iseloomulikud jooned ja organoleptilised omadused on välja kujunenud tänu Ré saare mullastikutingimuste ning tootjate kasutatavate meetodite koostoimel.

„Pomme de terre de l’île de Ré” on varajane tänu oma kasvutingimustele ja kohalike põllumeeste oskusteabele. Tänu kergetele muldadele, ühtlasele temperatuurile ja ohtrale päikesevalgusele, mida täiendab taimede katmine kattelooriga, soojeneb muld kiiresti üles. Kartul on varajane, sest seda eelidandatakse, see tärkab vara ja seda koristatakse vara.

„Pomme de terre de l’île de Ré” on oma omadused saanud tänu oma mugulate väikestele mõõtmetele (alla 70 millimeetri), mis aitab kaasa mugulate organoleptiliste omaduste kujunemisele. Niisugused mõõtmed saadakse tänu looduslikult väikesele sademete hulgale ja idandatud seemnekartuli tihedale mahapanekule, mis on saarel kombeks. Kartuli väikeseid mõõtmeid soosivad ka pinnase kiire kuivamine, mahe temperatuur ning soojad ja tugevad tuuled. Mahapaneku tihedus aitab vastu panna saarel puhuvatele tugevatele tuultele.

Nii annavad kartulile „Pomme de terre de l’île de Ré” ajaloolise väärtuse ideaalsed mullastikutingimused, mida toetavad otstarbekas põlluharimismeetod ja õige sordivalik.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7 (4))

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCPommeDeTerreDeLIleDeRe.pdf

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

(2) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.

(3) Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.

(4) Vt joonealust märkust 3.