EUROOPA KOMISJON Brüssel,18.12.2017 COM(2017) 780 final KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE Määruse (EMÜ, Euratom) nr 1553/89 artikli 12 kohane kaheksas aruanne käibemaksu kogumis- ja kontrollimenetluste kohta



Sisukord 1.Sissejuhatus 2.Käibemaksu olulisus ELi tuluallikana 3.Peamised järeldused 3.1.Üldised märkused 3.1.1.Maksuhalduse korraldus 3.1.2.Digiteerimine ja infotehnoloogia (IT) 3.1.3.Käibemaksulõhe analüüs 3.2.Käibemaksukohustuslaste registreerimine ja registrist kustutamine 3.2.1.Käibemaksukohustuslaste registreerimine 3.2.2.Käibemaksukohustuslaste registrist kustutamine 3.2.3.Käibemaksukohustuslaste VIESis registreerimine ja sealt kustutamine 3.3.Käibedeklaratsioonide esitamine ja käibemaksu maksmine 3.3.1.Deklaratsioonide esitamine 3.3.2.Maksmine 3.4.Käibemaksuvõlgade sissenõudmine 3.5.Käibemaksutagastus 3.6.Käibemaksukontroll ja uurimine 4.Artikli 12 kohases seitsmendas aruandes ja komisjoni talituste töödokumendis esitatud soovituste rakendamine

5.Parema (käibe)maksuhalduse saavutamine koostöö abil



Tabelite loetelu Tabel 1. ELi käibemaksu-omavahenditest saadud kogutulu aruandeperioodil (2013–2015) Tabel 2. Muutused käibedeklaratsioonide esitamises ELi liikmesriikides 2013.–2015. aastal Jooniste loetelu Joonis 1. Käibemaksulõhe ELis 2011.–2015. aastal (protsendina tasumisele kuuluva käibemaksu kogusummast ja miljardites eurodes) Joonis 2. Muutused käibemaksukohustuslasena registreerimise taotluste arvus 21 liikmesriigis (2013–2015) Joonis 3. Registreerimismenetluste põhiomadused 28s ELi liikmesriigis (2016) Joonis 4. Käibemaksukohustuslase ja VIESi numbri saamiseks vajalik aeg 22s ELi liikmesriigis (2013–2015) Joonis 5. Deklaratsioonide elektroonilise esitamise võimalus 28s ELi liikmesriigis (2013–2015) Joonis 6. Deklaratsioonide elektroonilise esitamise määr 28s ELi liikmesriigis (2013–2015) Joonis 7. Käibemaksu elektroonilise maksmise võimalus 28 liikmesriigis (2013–2015) Joonis 8. Meeldetuletused hilinenud maksete kohta 28 liikmesriigis (2013–2015) Joonis 9. Käibemaksuvõlgade sissenõudmine – ülevaade peamistest vahenditest ja tavadest 28s ELi liikmesriigis (2016) Joonis 10. Käibemaksu kogumine ja pärast auditeid määratud käibemaks 22s ELi liikmesriigis (2013–2015) Joonis 11. Soovituste rakendamise määr rühmade kaupa 27 liikmesriigis Joonis 12. Eelmiste soovituste rakendamise üldine määr

Soovituste loetelu Soovitus 1. Maksuhalduse korraldus Soovitus 2. Digiteerimine ja IT Soovitus 3. Käibemaksulõhe arvutamine ja analüüs Soovitus 4. Välismaalastest maksumaksjate käibemaksukohustuslasena registreerimine Soovitus 5. Käibemaksukohustuslasena registreerimise numbrid Soovitus 6. Käibemaksukohustuslasena ja VIESis registreerimise kehtivus Soovitus 7. Registreerimisjärgsed kontrollid Soovitus 8. Registreerimisjärgsed kontrollid Soovitus 9. Hilinenud käibemaksutagastused Soovitus 10. Auditeerimis- ja maksukuulekusstrateegia Soovitus 11. Tolliprotseduur 42 1.Sissejuhatus Vastavalt nõukogu määruse nr 1553/89 (käibemaksust laekuvate omavahendite kogumise kindla ühtse korra kohta) artiklile 12 peab komisjon iga kolme aasta järel esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande menetluste kohta, mida liikmesriikides kohaldatakse maksukohustuslaste registreerimisel ning käibemaksu määramisel ja kogumisel, samuti käibemaksu käsitlevate kontrollisüsteemide üksikasjade ja tulemuste kohta. Käesolevas kaheksandas aruandes käsitletakse aastatel 2013–2016 toimunud arengut. Arvnäitajad on esitatud 2013.–2015. aasta kohta. Aruande koostamiseks kogus komisjon kõigi ELi liikmesriikide maksuhalduritelt teavet küsimustiku kaudu. Et saada täpsemat teavet ja selgitusi mõne küsimustikule antud vastuse kohta, külastasid komisjoni talitused ühtlasi kümmet liikmesriiki. Aruande teises peatükis selgitatakse käibemaksu olulisust ja probleeme, mida käibemaksulõhe maksuhalduritele põhjustab. Peamised järeldused on esitatud aruande kolmandas peatükis, lähtudes käibemaksu haldamise põhietappidest: käibemaksukohustuslaste registreerimine ja registrist kustutamine, käibedeklaratsioonide esitamine ja käibemaksu maksmine, käibemaksuvõlgade sissenõudmine, käibemaksu tagastamine, käibemaksukontroll ja uurimine. Järeldused kajastavad teatavaid suundumusi käibemaksu haldamises ja nende põhjal on esitatud soovitused ELi käibemaksusüsteemi käimasoleva ajakohastamise täiendamiseks. Soovitused on esitatud asjakohaste järelduste juures. Kolmandas peatükis käsitletakse eelmises artikli 12 kohases aruandes antud soovituste rakendamist; aruanne hõlmas soovitusi maksude paremaks haldamiseks. Neljandas ehk viimases peatükis esitatakse strateegiline lähenemine käibemaksu haldamisele. Aruanne põhineb riiklikelt maksuhalduritelt saadud teabel. Andmete kvaliteet ja täpsus oli väga erinev. Kuna maksuhaldurid kasutavad üha enam kõigi maksuliikide puhul integreeritud protsesse, oli mõnikord raske konkreetseid käibemaksuküsimusi laiemast maksuhalduse struktuurist eraldada. Sotsiaalpoliitilised, geograafilised, majanduslikud ja ajaloolised eripärad, mis mõjutavad riiklike käibemaksu kogumis- ja kontrollisüsteemide struktuuri ja korraldust, jäävad selle aruande ulatusest välja. 2.Käibemaksu olulisus ELi tuluallikana Käibemaksutulu on nii liikmesriikide kui ka ELi eelarves oluline tuluallikas. Käibemaksupõhistest omavahenditest saadud kogutulu ELi eelarves suurenes 14,019 miljardilt eurolt 2013. aastal 18,087 miljardi euroni 2015. aastal. See on kooskõlas liikmesriikide makstud käibemaksupõhistest omavahenditest saadud tulu suhtelise osakaaluga omavahendite kogusummas, mis kasvas kolme protsendipunkti võrra, s.o 9,4 protsendilt 2013. aastal 12,4 protsendini 2015. aastal.

KÄIBEMAKSU-OMAVAHENDID (miljonites eurodes) ELi kogu käibemaksutulu Osakaal ELi kogutulus 2013 14 019 9,4 % 2014 17 667 12,3 % 2015 18 087 12,4 % Allikas: ELi eelarve (eelarve peadirektoraadi 2013., 2014. ja 2015. aasta finantsaruanded) Käibemaksulõhe, mis on kogu kogutud käibemaksutulu ja teoreetiliselt kogumisele kuuluvate summade vahe, on ELis märkimisväärselt suur. Aastatel 2011–2015 käibemaksulõhe kõigepealt suurenes, jõudes oma suurima väärtuseni 2013. aastal, ja seejärel vähenes, jõudes oma väikseima väärtuseni (umbes 152 miljardit eurot) 2015. aastal. Joonis 1. Käibemaksulõhe ELis 2011.–2015. aastal (protsendina tasumisele kuuluva käibemaksu kogusummast ja miljardites eurodes) Käibemaksulõhe (protsendina tasumisele kuuluva käibemaksu kogusummast) Käibemaksulõhe (miljardites eurodes) Allikas: uuring ja aruanded käibemaksulõhe kohta EL 28 liikmesriikides: 2017. aasta lõpparuanne Käibemaksu kogumist mõjutavad muu hulgas maksuhalduse protsesside ja menetluste tõhusus ning tulemuslikkus. Järelikult mõjutab maksuhalduri tegevus käibemaksu-omavahendite summat, mida liikmesriigid peavad ELile maksma. Seetõttu on käibemaksusüsteemi haldamine maksuhalduse oluline osa. 3.Peamised järeldused 3.1.Üldised märkused 3.1.1.Maksuhalduse korraldus 2013.–2016. aastal oli mitu liikmesriiki oma maksuhaldust (või selle osi) reforminud või tegeles maksuhalduse (või selle osade) reformimisega. Suundumus minna maksu liigi põhiselt maksuhalduselt üle maksuhaldusele, mille kohaselt keskendutakse maksumaksjate liikidele (suured ettevõtjad, VKEd ja eraisikud) või protsessidele (registreerimine, deklareerimine, maksmine jne), jätkub. Selle asemel et käibemaksu, äriühingu tulumaksu, füüsilise isiku tulumaksu jne puhul kasutataks eraldi korda, ühendatakse need üheks korraks, mis hõlmab kõiki makse. Seega eeldab käibemaksumenetluste tõhususe hindamine, nagu mainitud määruse artiklis 12, maksuhalduri põhiülesannete hindamist, olenemata maksu liigist. Maksuhaldurid seisavad silmitsi üha suuremate raskustega, mida nähakse tihti ohtudena, nagu ärimudelite keerukus ja uuendused (eriti jagamismajanduse valdkonnas), uued finantstooted, maksukohustuslaste ja maksustatavate teenuste suur hulk, majanduse digiteerimine ning e-kaubanduse buum. Samas peavad maksuhaldurid parandama oma tõhusust ja usaldusväärsust, vähendades samal ajal eelarvet ning võttes tööle vähem töötajaid. See sunnib maksuhaldureid otsima uusi ja paindlikke meetmeid ning lähenemisviise maksude, sealhulgas käibemaksu kogumiseks. Et luua sünergiat ja vähendada kulusid, ühendas mitu liikmesriiki maksuhalduri tolliasutuse ja/või finantsuurimise osakondadega. Ühtlasi kasutavad kõik maksuhaldurid suuremal või vähemal määral oma põhiliste maksuhaldusülesannete täitmisel riskipõhist lähenemisviisi. Mitu maksuhaldurit on loonud spetsiaalse andmeanalüüsi- ja riskijuhtimisüksuse, mis vastutab riskide tuvastamise ning riskijuhtimisstrateegia väljatöötamise ja rakendamise eest. Teised on lisanud riskipõhised menetlused oma kõigi või osa põhiülesannete hulka, et eraldada ressursse paremini ning olla tõhusamad ja tulemuslikumad. Seadusandlike muudatuste tõttu (nt väikse ühe akna süsteemi kehtestamine, pöördmaksustamise kohaldamine teatavates sektorites, muutused käibemaksumäärades või kassapõhises arvestuses) tuli käibemaksusüsteemi riigi tasandil muuta. Et hinnata käibemaksusüsteemi haldamises toimunud muutuste (st reformid korralduses, protsessides ja menetlustes) mõju, peaks liikmesriikidel olema järelevalve- ja hindamissüsteem aruannete esitamiseks võetud meetmete tõhususe ning tulemuslikkuse kohta. 3.1.2.Digiteerimine ja infotehnoloogia (IT) Praeguseid haldusmenetlusi iseloomustavad digiteerimine ja IT. Need tegevused mõjutavad maksumaksjate ja maksuhaldurite vahelist suhet: need hõlbustavad maksumaksjate kohustuste täitmist ning aitavad maksuhalduritel tuvastada ja analüüsida käibemaksuriske. Kuna vähenevate ressursside tingimustes on vajadus suurema tulu ja tõhususe ning maksukohustuse parema täitmise järele kasvanud, tuginevad maksuhaldurid üha enam maksuandmete digitaalsele kogumisele ja analüüsile. See võimaldab maksuhalduritel koguda maksuandmeid peaaegu reaalajas, eriti kui teavet saab koguda otse maksumaksjate endi süsteemidest. Käibemaks on üks esimesi makse, mille puhul minnakse täielikult üle digitehnoloogiale. E-teenused, maksumaksja raamatupidamisarvestus, e-arveldamine ja riiklike kontrolldeklaratsioonide kasutamine on näited sellise arengu kohta. Aruandeperioodil tuvastati selgelt suundumus üha enam infotehnoloogiat kasutada, kuigi selle rakendamise tase erineb liikmesriigiti. Andmekaeve ja -analüüs on maksukuulekuse ja auditialgatustes aina olulisemad. Maksumaksjatelt saadud andmete põhjal saavad maksuhaldurid paremini avastada keerukaid ärisuhteid ja pettusi, millega kaasneb näiteks auditi tegemine või maksude tagasimaksete peatamine.

Andmeanalüüsi kasutatakse maksukuulekuse tagamiseks järjest rohkem. Käibemaksu valdkonnas on mitu liikmesriiki teinud või teeb algatusi teabe kogumiseks arvete tasandil, et parandada oma territooriumil tehingute läbipaistvust; mõni liikmesriik kogub andmeid ka kaupade liikumise kohta. Kuigi infotehnoloogia aitab maksuhalduritel koguda aina enam andmeid, ei too üha suurem hulk teavet tingimata kaasa paremat riskihindamist: liiga palju teavet võib isegi takistada asjakohaste andmete tuvastamist ja vähendada maksukuulekust. Seega peavad maksuhaldurid leidma õige tasakaalu teabevajaduse, teabe nõuetekohase töötlemise ja analüüsi ning ettevõtjate halduskoormuse vahel. Ühtlasi tajuvad maksuhaldurid infotehnoloogiasse investeerimise puhul piiranguid. IT-süsteemid (riist- ja tarkvara) on sageli kulukad ja mõnikord omavahel ühildamatud ning see võib takistada teabevahetust maksuhaldurite ja/või muude valitsusasutuste vahel. Liikmesriikidel võib olla kasu tihedamast koostööst, mille eesmärk on vältida jõupingutuste ja süsteemide dubleerimist, vähendada IT-kulusid ning saada vastastikust kasu ühilduvatesse IT-lahendustesse investeerimisest. Soovitus 2. Digiteerimine ja IT Kuna digiteerimisest ja infotehnoloogiast on saanud maksuhalduse olulised osad, peaksid liikmesriigid jätkama andmete ja tegevuste digiteerimist ning automatiseerimist. Seejärel peaksid nad uurima koos teiste liikmesriikidega viise, kuidas oma riigisiseseid andmeid kõige paremini ka teiste liikmesriikide aitamiseks kasutada. Käimasolev tehinguvõrgu analüüsi projekt võib olla selleks kasulik lähtepunkt. 3.1.3.Käibemaksulõhe analüüs Aruandeperioodil käibemaksulõhe veidi vähenes nii mahtu kui ka protsendimäära arvestades (vt joonis 1). Sellele vaatamata erineb käibemaksulõhe liikmesriigiti märkimisväärselt (ulatudes 0 protsendist 36,9 protsendini). Kuigi käibemaksulõhe vähenemisel võib olla eri põhjusi, näiteks paremad andmed või majanduskasv, võib see olla seotud ka parema maksuhaldusega. Vaatlusalustel aastatel (2013–2016) on paljud maksuhaldurid võtnud mitmesuguseid ja mõnikord ulatuslikke meetmeid käibemaksulõhe vähendamiseks . Kuigi nende meetmete mõjust käibemaksulõhe suurusele pole kindlaid tõendeid, on tõenäoline, et need mõjutasid maksukuulekust ja seega ka käibemaksulõhe suurust. Lisaks käibemaksulõhet käsitlevale aruandele, mida avaldab komisjon, arvutab üha enam liikmesriike oma käibemaksulõhe ise ja üksikasjalikumalt, näiteks arvutades käibemaksulõhe majandussektori või geograafilise piirkonna kohta. Liikmesriigid peaksid panustama oma käibemaksulõhe arvutamisse ja üksikasjalikumasse analüüsi või jätkama nendesse panustamist. 3.2.Käibemaksukohustuslaste registreerimine ja registrist kustutamine Liikmesriikidel peab olema maksukohustuslaste registreerimise süsteem, kuhu on kantud käibemaksukohustuslased, ja neil tuleb säilitada asjakohaseid andmeid liidusiseste maksustatavate tehingute kohta süsteemis VIES. 3.2.1.Käibemaksukohustuslaste registreerimine Tõhus registreerimismenetlus ja käibemaksukohustuslasena registreerimise numbrite nõuetekohane andmine tugevdavad peamisi haldusmenetlusi, mis on seotud deklareerimise, maksmise, maksu määramise, kogumise ja vaidluste lahendamisega. Selleks peaks registreerimise ajal kogutud ja maksuhalduri andmebaasis säilitatav teave olema täielik, täpne ning ajakohane. On ülioluline, et maksuhaldurid järgiksid registreerimise ja registrist kustutamise menetlusi täpselt, sest selle ülesande täitmata jätmine mõjutab oluliselt käibemaksu kogumist teistes liikmesriikides. Kuigi registreerimisprotsess peab olema kiire, et mitte takistada maksumaksjate äritegevust, on väga tähtis vältida käibemaksukohustuslasena registreerimise numbrite andmist pettuskavatsustega maksumaksjatele. Seega on oluline, et valitseks tasakaal kiiruse ja turvalisuse vahel. Selgitus: Käibemaksukohustuslasena registreerimise taotlused (koguarv) Käibemaksukohustuslasena registreerimise taotlused võrreldes 2013. aastaga (muutus) Registreerimisest keeldumine Allikas: liikmesriikide vastused 2017. aasta küsimustikule Aruandeperioodil 21 liikmesriigis käibemaksukohustuslasena registreerimiseks esitatud taotluste koguarv on graafikul enam-vähem stabiilne, aga süsteemist VIES kustutamiste arv suurenes 2015. aastal märkimisväärselt. Sellele suurenemisele pole leitud konkreetset põhjust. Kõigis liikmesriikides on kehtestatud registreerimiskord. Mõnes liikmesriigis on olemas ühises registris registreerimise võimalused. Selle asemel et registreeruda eri eesmärkidel mitmes asutuses (näiteks kaubanduskoda, kaubanduskohus ja maksuamet) saavad ettevõtjad registreerida kõik kohustused ühes kohas. See eeldab integreeritud andmebaase ja teabevahetust asjaomaste institutsioonide vahel. Teave käibemaksukohustuslasena registreerimise kohta on maksumaksjatele kättesaadav Võõrkeeltes Käibemaksukohustuslasena registreerimine on võimalik internetis Käibemaksukohustuslasena registreerimise andmete õigsust kontrollitakse Olemas on käibemaksukohustuslasena registreerimise eelne kontroll IT-toega süsteem käibemaksukohustuslasena ja VIESis registreerimiseks VIESis registreerimise järgne kontroll

Allikas: liikmesriikide vastused 2017. aasta küsimustikule Kooskõlas suundumusega pakkuda maksumaksjatele paremaid teenuseid, on ka internetis registreerimisest saamas levinud tava. Teavet registreerimismenetluste ja -kohustuste kohta edastatakse maksumaksjatele peamiselt maksuhalduri veebisaidi kaudu. Mõnes liikmesriigis pole see teave aga ikka veel kättesaadav ega juurdepääsetav võõrkeeles, mis võib muuta registreerimistingimuste täitmise liiduvälistele maksukohustuslastele keeruliseks. Vaatamata eelmises aruandes antud soovitusele peaks mõni liikmesriik siiski rohkem investeerima välismaalastest maksumaksjate aitamisse käibemaksukohustuslasena registreerimise kohustuste täitmisel. Liikmesriikides kehtivad erinevad tavad numbrite andmisel maksumaksjate identifitseerimiseks. Olukord varieerub ühest registreerimisnumbrist, mis kehtib kõigile maksudele, sealhulgas käibemaksule, erinevate registreerimisnumbriteni käibemaksule ja kõigile muudele maksudele. Mõnes liikmesriigis erineb isegi VIESis registreerimise number käibemaksukohustuslasena registreerimise numbrist. Selline käibemaksukohustuslaste identifitseerimise tavade killustatus võib kaasa tuua lisahalduskoormuse ettevõtjatele, kes tegutsevad eri liikmesriikides. Halduskoormuse vähendamiseks peaksid liikmesriigid ja komisjon läbi mõtlema käibemaksukohustuslasena registreerimise numbrite ja VIESis registreerimise numbrite andmise. Vältimaks käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri kasutamist pettusteks, peavad maksuhaldurid tagama, et maksumaksjate esitatud teave on usaldusväärne, täpne ja täielik. Selleks on paljudes liikmesriikides kehtestatud terviklik protsess, mis sisaldab maksumaksja isiku kontrollimist, riskianalüüsil põhinevat registreerimiseelset kontrolli, andmete võrdlemist kolmandate isikute esitatud teabega, maksuriskiga ettevõtjate registreerimisjärgseid kontrolliprogramme ning registrist kustutamise menetlusi juhul, kui maksumaksjad enam ei täida registreerimiseks nõutavaid tingimusi. Kuigi paljud liikmesriigid on seda terviklikku protsessi rakendanud, võetakse kaasnevaid meetmeid tihti ad hoc-põhimõttel, mis suurendab ebausaldusväärsete andmete riski registreerimissüsteemis. Süsteemsema lähenemisega paraneb maksuhaldurite võime tulla toime riskidega registreerimismenetlustes. Liikmesriigid peaksid kontrollima käibemaksukohustuslasena ja VIESis registreerimise andmeid süsteemsemalt. Üldiselt liiguvad liikmesriigid riskihindamisel põhineva registreerimismenetluse poole. Vältimaks võimalust, et sellise lähenemise tulemusel hilineb käibemaksukohustuslasena registreerimise numbrite andmine, on mitu maksuhaldurit kehtestanud menetlused selle riski leevendamiseks. Liikmesriigid märkisid oma vastustes, et käibemaksukohustuslase ja/või VIESi registreerimisnumbri andmiseks kulub kõige rohkem nädal – üks kuni viis päeva. Seetõttu näib, et riskihindamismeetod ei too kaasa käibemaksukohustuslase ja/või VIESi registreerimisnumbri andmise märkimisväärset hilinemist. Allikas: liikmesriikide vastused 2017. aasta küsimustikule Kõigis liikmesriikides on käibemaksukohustuslaste registreerimise andmebaas kättesaadav elektroonilisel kujul, mis võimaldab maksuhalduritel ühendada registreerimisteavet teiste IT-allsüsteemidega, mis on pühendatud käibemaksu deklareerimisele ja maksmisele, kogumisele ning kontrollile. Tuleks märkida, et enamikul maksuhalduritel on maksukuulekusstrateegiad, mis hõlmavad algatusi registreerimata maksukohustuslaste tuvastamiseks. Teavituskampaaniad, kohapealsed kontrollid ja riiklike kontrolldeklaratsioonide kontrollimine on näited selliste algatuste kohta. 3.2.2.Käibemaksukohustuslaste registrist kustutamine Kõigis liikmesriikides kustutavad maksuhaldurid maksumaksjaid registrist nende taotlusel või ex officio, kui majandustegevus on lõpetatud. Mõned liikmesriigid sätestasid võimaluse kustutada maksumaksjaid registrist, kui nad pole teatava arvu kuude jooksul käibedeklaratsioone esitanud. Muudel juhtudel, näiteks pettusekahtluse korral, pole liikmesriikidel õiguslikku võimalust neid maksumaksjaid käibemaksusüsteemist kustutada. 3.2.3.Käibemaksukohustuslaste VIESis registreerimine ja sealt kustutamine

Käibemaksukohustuslasi on VIESis registreeritud erinevalt. Mõnes liikmesriigis lisatakse kõik riigis registreeritud käibemaksukohustuslased automaatselt VIES-süsteemi. Teised liikmesriigid lisavad VIESi vaid need maksumaksjad, kes registreerimise ajal või pärast seda teatavad, et teevad ELi-siseseid tehinguid. Liikmesriikide vastused näitasid, et enam kui 30 % maksuhalduritest ei rakendanud registreerimisjärgset kontrollimenetlust. Teiste liikmesriikide maksuhaldurid tegid registreerimisjärgseid kontrolle vaid vajaduse korral. Liikmesriigid, kes teevad enne registreerimist vaid eelnevaid kontrolle, peaksid rakendama registreerimisjärgseid kontrolle, et tagada VIESi andmete usaldusväärsus. 3.3.Käibedeklaratsioonide esitamine ja käibemaksu maksmine Käibemaks on tarbimismaks. Seda maksab lõpptarbija tarnijale, kes on käibemaksukohustuslane ja kogub oma müügilt tasumisele kuuluvat käibemaksu, arvab sellest maha oma ostudelt tasutud sisendkäibemaksu ning maksab allesjäänud tasumisele kuuluva käibemaksu riigieelarvesse. Kuna maksukohustuslane on riigieelarvesse maksude koguja, on oluline, et käibedeklaratsioonid esitatakse ja maksed tehakse õigel ajal. 3.3.1.Deklaratsioonide esitamine Maksukuulekuse parandamiseks pakuvad peaaegu kõik liikmesriigid võimalust esitada käibedeklaratsioone elektrooniliselt. Enamikus liikmesriikides on elektrooniline deklaratsioonide esitamine kõigile käibemaksukohustuslasena registreeritud äriühingutele kohustuslik. Mõni liikmesriik on lubanud teha mõne erandi, näiteks väikeettevõtjatele. Kõik liikmesriigid pakuvad elektroonilise deklareerimise võimalust ja suur hulk liikmesriike tegi selle paljudele käibemaksukohustuslastele kohustuslikuks. Deklaratsioonide elektroonilise esitamise määr kasvas enam kui 83 protsendilt 2013. aastal 95 protsendini 2015. aastal. Kättesaadav (valikuline) Kohustuslik Kohustuslik (üksnes osale maksumaksjatest) Allikas: liikmesriikide vastused 2017. aasta küsimustikule Allikas: liikmesriikide vastused 2017. aasta küsimustikule Kõik liikmesriigid jälgivad deklaratsioonide esitamise tähtaegu automaatselt. 2013.–2015. aastal kasvas käibedeklaratsioonide õigel ajal esitamise määr ja jõudis 2015. aastal peaaegu 89 protsendini. Kui arvestada käibedeklaratsioone, mis esitati 30 päeva jooksul pärast tähtaja möödumist, siis vastas enam kui 96 protsenti deklaratsioonidest nõuetele. 2013 2014 2015 Deklaratsioonide oodatud arv (miljonites) 127,9 130,1 132,3 Õigel ajal esitatud käibedeklaratsioonid (%) 87,1 88,6 88,9 Vähem kui 30 päeva hilinenud käibedeklaratsioonid (%) 4,6 4,4 4,7 Nõuetele vastavad käibedeklaratsioonid (esitatud/oodatud; %) 91,2 95,9 96,4 Allikas: liikmesriikide vastused 2017. aasta küsimustikule Kui deklaratsiooni esitamisega hilinetakse, saadab enamik liikmesriike pärast tähtaja möödumist (automaatselt või käsitsi) meeldetuletuse. Mõni liikmesriik saadab hoiatusteateid enne saabuvat tähtaega. Nende liikmesriikide sõnul on see toimimisviis hilinenud deklaratsioonide arvu vähendanud. Kõik liikmesriigid on kehtestanud sanktsioonisüsteemi, et innustada maksumaksjaid deklaratsioone õigel ajal esitama. Kui käibedeklaratsioone ei esitata, arvutab enamik liikmesriike hinnangulise tasumisele kuuluva käibemaksu ja määrab karistuse. Pooltes liikmesriikides kohaldatakse väikestele maksumaksjatele käibedeklaratsioonide esitamise lihtsustatud süsteemi. 3.3.2.Maksmine Enamikus liikmesriikides pakuvad maksuhaldurid võimalust maksta tasumisele kuuluv käibemaks elektrooniliselt. Vaatamata sellele on vaid 50 % liikmesriikides käibemaksu elektrooniline maksmine kohustuslik. Mõni liikmesriik pakub ikka veel võimalust maksta käibemaksu sularahas, aga neis riikides edendatakse elektrooniliste vahendite kasutamist. Ka maksetähtaegu jälgitakse elektrooniliselt. Levinud tava on, et tähtaegade möödudes saadavad maksuhaldurid automaatsed meeldetuletused. Väikestele maksumaksjatele pakuvad maksuhaldurid maksmiseks lihtsustatud erirežiimi.

Saadetakse automaatselt Kättesaadav Saadetakse ad hoc Puudub Ei saadeta Allikas: liikmesriikide vastused 2017. aasta küsimustikule Allikas: liikmesriikide vastused 2017. aasta küsimustikule Hilinenud maksete korral kohaldavad kõik liikmesriigid karistus- ja intressisüsteemi. Komisjon tegeleb praegu liikmesriikide tavade kindlakstegemisega karistuste määramise valdkonnas, et analüüsida õiguslikke piiranguid ja karistuste mõju maksukuulekusele . 3.4.Käibemaksuvõlgade sissenõudmine Käibemaksu kogumine põhineb enesehindamisel ja vabatahtlikul maksete tegemisel. Maksuhaldurid püüavad saavutada seda, et vabatahtlikult õigel ajal tehtud maksete arv oleks suur ja maksuvõlgade arv väike. Selle eesmärgi saavutamiseks on vaja käibedeklaratsioonide õigel ajal esitamise kõrget määra, et teha kindlaks võlgnetavad käibemaksusummad, ning võlgnevuste korral on tarvis võtta kiirelt järelmeetmeid. Üldiselt hõlmavad need meetmed karistuste ja intresside määramist ning võlgade sissenõudmise kava rakendamist. Tõhususe parandamiseks on kõik liikmesriigid loonud oma maksuasutuses spetsiaalsed võlgade sissenõudmise üksused, koolitanud võlgade sissenõudmiseks eripersonali või tellinud võlgade sissenõudmise teenust riigiosalusega asutuselt. Kui sissenõudmismeetmeid võetakse maksuasutuse siseselt, toimub tegevus peamiselt riigi tasandil. Enamikul maksuhalduritel on käibemaksuvõlgadest täpne ülevaade ning neid liigitatakse tihti aasta, suuruse või päritolu järgi (st maksukohustuslase arvutatud või auditi tulemusel tuvastatud). Mõnes liikmesriigis on see ülevaade kättesaadav reaalajas. Uued võlgnikud: varane ühenduse võtmine Maksuvõlgade tasaarveldamise menetlus Maksegraafikute kasutamine Ebatõenäoliselt laekuvate nõuete mahakandmise võimalus Äriühingu juhtkonna käibemaksu maksmise kohustus Käibemaksu võib maksta ostja (kui pöördmaksustamist ei kohaldata) Allikas: liikmesriikide vastused 2017. aasta küsimustikule Õiguslikud vahendid ja lähenemisviisid võlgade sissenõudmiseks erinevad liikmesriigiti. Maksuvõla sissenõudmisel on üldine lähenemine rakendada ressursse seal, kus on võimalus raha kätte saada. Paljud liikmesriigid on kehtestanud korra, millega on ette nähtud varane uute võlgnikega ühenduse võtmine (telefoni või e-kirja teel) kas süsteemselt või juhuti. Ühtlasi on rõhk nn uutel nõuetel, mille puhul on varad kindlaks tehtud. Praktika näitab, et vanade võlgade sissenõudmise edukus on väiksem. Mõnel maksuhalduril on aga juriidiline kohustus kõik nõuded sisse nõuda ning sissenõutud summadega kaetakse kõigepealt vanimad nõuded. Maksegraafikute kasutamine ja maksukrediidi (nt käibemaksutagastused) tasaarveldamine käibemaksuvõla jäägiga on levinud tavad. Vähem levinud ja arutlusel on välismaise käibemaksuvõla tasaarveldamine välismaise käibemaksutagastusega. Ebatõenäoliselt laekuvate maksuvõlgade korral võivad paljud maksuhaldurid osana valitsemissektori maksuvõla haldamisest rakendada mahakandmismenetlusi. Kuigi mitmes liikmesriigis on õiguslik võimalus kohustada äriühingu juhtkonda või ostjat (solidaarvastutus) käibemaksuvõlga tasuma, on seda vahendit keeruline rakendada, sest tõendamiskohustus lasub maksuhalduril. Komisjon avaldab hindamisaruande direktiivi kohta, mis käsitleb vastastikuse abi andmist maksude sissenõudmise valdkonnas. Liikmesriike kutsutakse üles sellele aruandele tähelepanu pöörama. Kuna sissenõudmine aitab kaasa õiglasele maksustamisele, peaksid liikmesriigid edendama kõigi olemasolevate sissenõudmisvahendite, sealhulgas vastastikuse abi mehhanismi kasutamist. 3.5.Käibemaksutagastus Maksuhaldurite ressursside piiratuse ja ettevõtjate vajaduse tõttu saada raha kätte õigel ajal peavad maksuhaldurid leidma õige tasakaalu seaduslikele ettevõtjatele käibemaksu kiire tagastamise ning põhjaliku kontrolli vahel vigade ja pettuse korral. Peaaegu kõigi liikmesriikide maksuhalduritel on kehtestatud riskihindamismeetoditel põhinev kord, millega tagatakse, et märkimisväärne osa väikse riskiga käibemaksu tagastamise taotlustest vaadatakse läbi kiirelt ja riskantseid taotlusi kontrollitakse põhjalikult. Enamikus liikmesriikides on see kord elektrooniliste protsesside abil automatiseeritud. Mõnes liikmesriigis tuleb kõiki käibemaksu tagastamise taotlusi enne makse tegemist kontrollida (süsteemne eelkontroll) ning see võib põhjustada tagastusmenetluses viivitusi. Ka eelarvepiirangutel võib olla mõju käibemaksu tagastamise ajakavale. Mõlemad olukorrad (süsteemsed eelkontrollid ja eelarvepiirangutest tingitud hilinenud maksutagastused) avaldavad seaduslikele ettevõtjatele rahalist survet ning takistavad piiriülest kaubandust.

Komisjon algatas uuringu riigisisese ja piiriülese käibemaksu tagastamise kohta. Uuringuga ja koostöös liikmesriikidega uurib komisjon, kuidas seda protsessi parandada ning kiirendada. 3.6.Käibemaksukontroll ja uurimine Kõigil maksuhalduritel on oma organisatsioonis auditiosakonnad, mis sisaldavad paljudel juhtudel ka spetsiaalseid pettustevastaseid üksusi. Lisaks traditsioonilisele auditite tegemise viisile on kõik maksuhaldurid rakendanud e-auditite meetodeid. Töötatakse välja üldisi auditeerimisstrateegiaid ja/või -kavasid; tihti lisatakse käibemaksu jaoks eristrateegiad ja -programmid. Käibedeklaratsioonides esitatud andmete õigsuse kontrollimiseks tehakse mitmesuguseid käibemaksukontrolle (ulatuslikud kohapealsed auditid, dokumentide kontroll jne). Auditeerimine on aga kulukas meetod, sest see võtab aega ja nõuab palju inimressursse. Ühtlasi on auditeerimise panuse osakaal kogu käibemaksu kogumises piiratud. Tänapäeval tunnistavad paljud maksuhaldurid, et auditite (täielikku) katvust ei peeta enam kõige tõhusamaks ja tulemuslikumaks vahendiks, millega rikkumisi ära hoida. Selle asemel peavad need maksuhaldurid auditit äärmuslikuks sunnimeetmeks, mida rakendada siis, kui muud ennetavad algatused, mis on pühendatud maksuseaduste ja -kohustuste vabatahtliku täitmise parandamisele, pole (enam) tõhusad. Õige tasakaalu leidmine maksukuulekuse täitmist parandavate algatuste ja käibemaksukontrolli vahel on üks maksuhaldurite suurimatest probleemidest. Joonis 10. Käibemaksu kogumine ja pärast auditeid määratud käibemaks 22s ELi liikmesriigis (2013–2015) Allikas: liikmesriikide vastused 2017. aasta küsimustikule Teiste maksuhaldurite lähenemine käibemaksukohustuse täitmise parandamisele põhineb peamiselt järelevalvel ja kontrollil. Selle lähenemisviisi korral on levinud tava kasutada riskijuhtimise meetodeid auditite tõhususe parandamiseks, eelkõige auditeerimiseks võetavate juhtumite väljavalimisel. Meetmeid võetakse riskianalüüsi toetamiseks, näiteks võttes kasutusele kontrolldeklaratsioonid, mis võimaldavad maksuhalduritel ostu- ja müügitehinguid oma riigis võrrelda. Ka kolmandatelt isikutelt saadud teabe suurem kasutamine aitab auditeerimist sihipärasemaks muuta. Selle lähenemisviisiga kogutud teave osutus pettuste avastamise oluliseks elemendiks. Takistus, mis tuleneb üleminekust auditite kasutamiselt ennetavatele meetmetele, on see, kuidas maksuhalduri tõhusust mõõdetakse. Kui tõhusust mõõdetakse auditeerimis-/maksukogumise statistika põhjal, siis nõuab üleminek maksukuulekuse põhisele lähenemisviisile muude parameetrite kasutamist, sealhulgas käibemaksulõhed ja ettevõtjate hinnang sellele, kui õiglaselt maksuhaldur neid konkurentsikeskkonnas kohtles. Liikmesriigid peaksid tagama, et nende auditeerimisstrateegia on osa üldisest (käibe)maksukohustuse täitmise strateegiast, mitte eraldiseisev lähenemine. Käibemaksupettuste vastu võitlemine on endiselt üks maksuhaldurite ja komisjoni prioriteetidest. Eelkõige piiriüleste käibemaksupettuste vastu võitlemisel tuleks tugevdada liikmesriikide maksuhaldurite vahelist halduskoostööd. Seetõttu on komisjon hinnanud kehtivat halduskoostöö korda ja esitab ettepaneku muuta nõukogu määrust halduskoostöö kohta käibemaksu valdkonnas. 4.Artikli 12 kohases seitsmendas aruandes ja komisjoni talituste töödokumendis esitatud soovituste rakendamine Artikli 12 kohane seitsmes aruanne ja sellele lisatud komisjoni talituste töödokument sisaldavad 32 soovitust, mis on suunatud 27 liikmesriigile. Soovitused olid jagatud seitsmesse rühma: a) käibemaksukohustuslaste identifitseerimine, registreerimine ja registrist kustutamine; b) tolliprotseduur 42; c) käibedeklaratsioonide esitamine ja käibemaksu maksmine; d) käibemaksu kogumine ja tagastamine; e) käibemaksukontroll ja uurimine; f) maksuvaidluste lahendamine ning g) käibemaksukohustuse täitmine. Iga soovitus oli kohaldatav 2–27 liikmesriigis. Allikas: artikli 12 kohane seitsmes aruanne (eelmised soovitused); liikmesriikide vastused 2017. aasta küsimustikule Liikmesriikide vastustest selgub, et enam kui kaht kolmandikku soovitustest võeti täielikult või osaliselt arvesse. Sellele vaatamata näitab liikmesriikide ja soovituste kaupa individuaalsete rakendamismäärade uurimine märkimisväärseid erinevusi. Mõned liikmesriigid ei võtnud ettepanekuid peaaegu üldse arvesse, kuid teised rakendasid enamikku soovitusi. Mõni soovitus võeti hästi vastu (nt käibemaksukohustuslaste registreerimine ja käibemaksukontroll), aga mõnda (näiteks vaidluste lahendamise valdkonnas) eriti ei rakendatud. Eelkõige on endiselt suur probleem VIES-süsteemi hoidmine täpse ja ajakohasena. Ka praegu ei kontrollita mitmes liikmesriigis VIES-süsteemi andmete õigsust regulaarselt ja see põhjustab märkimisväärseid raskusi ettevõtjatele, kes tegutsevad siseturul (vt ka punkt 2.2.3).