Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, millega volitatakse liikmesriike pidama relvakaubanduslepingu alasel ÜRO konverentsil (New York, 2.–27. juuli 2012) läbirääkimisi liidu ainupädevusse kuuluvates küsimustes /* COM/2012/0241 final - 2012/0124 (NLE) */





SELETUSKIRI 2.–27. juulini 2012. aastal toimub New Yorgis relvakaubanduslepingu alane ÜRO konverents. Konverentsi eesmärk on õiguslikult siduv relvakaubandusleping, millega kehtestatakse rahvusvaheliste relvavedude reguleerimiseks ranged ühised tingimused, et muuta seaduslik kauplemine tavarelvadega vastutustundlikumaks. Kavandatud lepinguga nähakse tõenäoliselt ette meetmed (näiteks ekspordi- või impordiload), mis kuuluvad põhimõtteliselt liidu ühise kaubanduspoliitika kohaldamisalasse. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei jäeta selliseid meetmeid ühisest kaubanduspoliitikast ning seega ka liidu ainupädevusest välja üksnes põhjusel, et liikmesriik võtab neid meetmeid oma riikliku julgeoleku kaitseks. Kuna nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 260/2009 impordi ühiste eeskirjade kohta ja nõukogu 19. oktoobri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 1061/2009, millega kehtestatakse ühised ekspordieeskirjad, on liikmesriikidel lubatud kehtestada impordi- ja ekspordipiirangud muu hulgas selleks, et tagada avalik julgeolek ja kõlblus, on vaja tagada, et lepingus sätestatud meetmed vastavad selliste lubade tingimustele. Lisaks on viimase 20 aasta jooksul võetud vastu hulk ELi õigusakte, mille eesmärk on leevendada tavarelvade veo tõkkeid siseturu piires ja need tõkked kõrvaldada või reguleerida tavarelvade ja kahesuguse kasutusega kauba eksporti kolmandatasse riikidesse: (a) nõukogu direktiiv 91/477/EMÜ, 18. juuni 1991, relvade omandamise ja valduse kontrolli kohta (muudetud kujul); (b) nõukogu direktiiv 93/15/EMÜ, 5. aprill 1993, tsiviilotstarbeliseks kasutamiseks mõeldud lõhkematerjalide turuletoomist ja järelevalvet käsitlevate sätete ühtlustamise kohta (muudetud kujul); (c) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/43/EÜ, 6. mai 2009, kaitseotstarbeliste toodete ühendusesisese veo tingimuste lihtsustamise kohta (muudetud kujul); (d) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 258/2012, 14. märts 2012, millega rakendatakse rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni täiendava tulirelvade, nende osade ja laskemoona ebaseaduslikku valmistamist ja nendega ebaseaduslikku kauplemist tõkestava ÜRO protokolli (ÜRO tulirelvade protokoll) artiklit 10 ning kehtestatakse tulirelvade, nende osade ja laskemoona ekspordilubade andmise menetlus ning importi ja transiiti käsitlevad meetmed; (e) nõukogu määrus (EÜ) nr 428/2009, 5. mai 2009, millega kehtestatakse ühenduse kord kahesuguse kasutusega kaupade ekspordi, edasitoimetamise, vahendamise ja transiidi kontrollimiseks; (f) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/81/EÜ, 13. juuli 2009, millega kooskõlastatakse teatavate kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas ostjate poolt sõlmitavate ehitustööde ning asjade ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise kord. Tulevase relvakaubanduslepingu ning direktiivide 91/477/EMÜ, 93/15/EÜ ja 2009/43/EÜ sätete vahel kooskõla tagamiseks ei tohiks tulevase lepinguga nõuda, et relvade ja laskemoona liikmesriikidevahelisi vedusid tuleks hinnata kokkulepitud kriteeriumide alusel ja et neile antaks luba juhtumipõhiselt. Kui mõni tulevane relvakaubandusleping sisaldaks sellist nõuet, siis ei saaks sellise lepingu osaliseks hakkav liikmesriik kohaldada seda ELi siseses relvakaubanduses rikkumata ELi õigust. Tulevase relvakaubanduslepingu ning määruse (EL) nr 258/2012 sätete vahel kooskõla tagamiseks peaks tulevane leping järgima ÜRO tulirelvade protokollis ja eelkõige selle artiklis 10 kindlaksmääratud põhimõtet Selle kohaselt ei tohiks tulirelvi ja seonduvaid kaupu riikide vahel vedada kõigi asjaomaste riikide teadmise ja nõusolekuta. Tulirelvi ei tohiks eksportida riikidesse või riikide kaudu, kes ei ole vedu lubanud. Relvakaubanduslepingu läbirääkimised hõlmavad küsimusi, mis kuuluvad liidu ainupädevusse, sest need jäävad ühise kaubanduspoliitika reguleerimisalasse ja lepingu sõlmimine võib mõjutada ühiseid eeskirju või muuta nende kohaldamisala. Praeguses olukorras on soovitav volitada liikmesriike pidama relvakaubanduslepingu läbirääkimisi liidu ainupädevusse kuuluvates küsimustes kooskõlas asjakohaste läbirääkimissuunistega. Seepärast ei hõlma see volitus relvakaubanduslepingu neid elemente, mis võivad kuuluda liidu pädevusse ÜVJP alusel ja on seotud ÜVJP õigustikuga. 2012/0124 (NLE) Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, millega volitatakse liikmesriike pidama relvakaubanduslepingu alasel ÜRO konverentsil (New York, 2.–27. juuli 2012) läbirääkimisi liidu ainupädevusse kuuluvates küsimustes EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 2 lõiget 1, artikli 114 lõiget 1, artikli 207 lõike 4 esimest lõiku ja artikli 218 lõikeid 3 ja 4, võttes arvesse komisjoni ettepanekut,[1] ning arvestades järgmist: (1) Oma 64. istungil võttis ÜRO Peaassamblee vastu resolutsiooni 64/48, milles otsustati kutsuda kokku relvakaubanduslepingu alane ÜRO konverents, mille kohtumised toimuvad 2012. aastal neljal järjestikusel nädalal, et töötada välja õiguslikult siduv dokument, mis sisaldab võimalikult kõrgetasemelisi tavarelvade üleandmise alaseid ühiseid rahvusvahelisi standardeid. Relvakaubanduslepingu alane ÜRO konverents peetakse 2.–27. juulini 2012. aastal New Yorgis. Konverentsi eesmärk on õiguslikult siduv relvakaubandusleping, millega ja tavarelvade ebasoovitava ja vastutustundetu leviku tõkestamiseks ranged ühtsed rahvusvahelised tingimused, et muuta seaduslik kauplemine tavarelvadega vastutustundlikumaks. (2) Kavandatud lepinguga nähakse tõenäoliselt ette meetmed (nagu ekspordi- või impordilitsentsid), mis kuuluvad liidu ühise kaubanduspoliitika kohaldamisalasse. Kuna nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 260/2009 impordi ühiste eeskirjade kohta ja nõukogu 19. oktoobri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 1061/2009, millega kehtestatakse ühised ekspordieeskirjad, on liikmesriikidel lubatud kehtestada impordi- ja ekspordipiirangud muu hulgas selleks, et tagada avalik julgeolek ja kõlblus, on vaja tagada, et kavandatud lepingus sätestatud meetmed vastavad selliste lubade tingimustele. (3) Vastu on võetud hulk ELi õigusakte, mille eesmärk on leevendada tavarelvade veo tõkkeid siseturu piires ja need tõkked kõrvaldada või reguleerida tavarelvade ja kahesuguse kasutusega kauba eksporti kolmandatesse riikidesse, sealhulgas eelkõige: a) nõukogu direktiiv 91/477/EMÜ, 18. juuni 1991, relvade omandamise ja valduse kontrolli kohta, b) nõukogu direktiiv 93/15/EMÜ, 5. aprill 1993, tsiviilotstarbeliseks kasutamiseks mõeldud lõhkematerjalide turuletoomist ja järelevalvet käsitlevate sätete ühtlustamise kohta (muudetud kujul), c) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/43/EÜ, 6. mai 2009, kaitseotstarbeliste toodete ühendusesisese veo tingimuste lihtsustamise kohta, d) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 258/2012, 14. märts 2012, millega rakendatakse rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni täiendava tulirelvade, nende osade ja laskemoona ebaseaduslikku valmistamist ja nendega ebaseaduslikku kauplemist tõkestava ÜRO protokolli (ÜRO tulirelvade protokoll) artiklit 10 ning kehtestatakse tulirelvade, nende osade ja laskemoona ekspordilubade andmise menetlus ning importi ja transiiti käsitlevad meetmed; e) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/81/EÜ, 13. juuli 2009, millega kooskõlastatakse teatavate kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas ostjate poolt sõlmitavate ehitustööde ning asjade ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise kord, ja f) nõukogu määrus (EÜ) nr 428/2009, 5. mai 2009, millega kehtestatakse ühenduse kord kahesuguse kasutusega kaupade ekspordi, edasitoimetamise, vahendamise ja transiidi kontrollimiseks. (4) Õiguslikult siduv dokument tavarelvade üleandmise alaste võimalikult kõrgetasemeliste ühiste rahvusvaheliste standardite kohta, mis käsitleb liidu ainupädevusse kuuluvaid küsimusi, kuna need jäävad ühise kaubanduspoliitika reguleerimisalasse või kuna relvakaubanduslepingu sõlmimine võib mõjutada eespool nimetatud ühiseid eeskirju või muuta nende reguleerimisala. (5) Erandkorras on vaja volitada liikmesriike pidama läbirääkimisi kõnealuste liidu ainupädevusse kuuluvate küsimuste üle. (6) See otsus ei hõlma relvakaubanduslepingu neid elemente, mis võivad kuuluda liidu pädevusse ÜVJP alusel ja on seotud ÜVJP õigustikuga, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE: Artikkel 1 Liikmesriike volitatakse pidama relvakaubanduslepingu alasel Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konverentsil läbirääkimisi küsimustes, mis kuuluvad liidu ainupädevusse. Liikmesriigid kooskõlastavad oma tegevuse, seejuures toetavad neid komisjoni ja Euroopa välisteenistuse esindajad, kes abistavad neid vajaduse korral ka läbirääkimistel. Artikkel 2 Läbirääkimised peetakse lisas esitatud läbirääkimissuuniste kohaselt. Artikkel 3 Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele. Brüssel, Nõukogu nimel eesistuja LISA (1) Relvakaubandusleping ei tohi sisaldada sätteid, mis takistavad liikmesriike kohaldamast järgmisi õigusakte: (a) nõukogu direktiiv 91/477/EMÜ, 18. juuni 1991, relvade omandamise ja valduse kontrolli kohta (muudetud kujul); (b) nõukogu direktiiv 93/15/EMÜ, 5. aprill 1993, tsiviilotstarbeliseks kasutamiseks mõeldud lõhkematerjalide turuletoomist ja järelevalvet käsitlevate sätete ühtlustamise kohta (muudetud kujul); (c) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/43/EÜ, 6. mai 2009, kaitseotstarbeliste toodete ühendusesisese veo tingimuste lihtsustamise kohta (muudetud kujul); (d) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/81/EÜ, 13. juuli 2009, millega kooskõlastatakse teatavate kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas ostjate poolt sõlmitavate ehitustööde ning asjade ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise kord. (2) Relvakaubandusleping ei tohi sisaldada sätteid, mis piiravad kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumist liidu siseturul, kui piirang ei ole ELi toimimise lepingu artikli 346 kohaselt konkreetselt põhjendatud. (3) Kõik lepingus sätestatud meetmed, mis piiravad eksporti liidust või importi liitu või transiiti liidu territooriumi kaudu, peavad olema kooskõlas kõigi kohaldatavate liidu õigusaktidega, sealhulgas eelkõige järgmiste õigusaktidega: (a) nõukogu määrus (EÜ) nr 260/2009, 26. veebruar 2009, impordi ühiste eeskirjade kohta; (b) nõukogu määrus (EÜ) nr 1061/2009, 19. oktoober 2009, millega kehtestatakse ühised ekspordieeskirjad; (c) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 258/2012, 14. märts 2012, millega rakendatakse rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni täiendava tulirelvade, nende osade ja laskemoona ebaseaduslikku valmistamist ja nendega ebaseaduslikku kauplemist tõkestava ÜRO protokolli (ÜRO tulirelvade protokoll) artiklit 10 ning kehtestatakse tulirelvade, nende osade ja laskemoona ekspordilubade andmise menetlus ning importi ja transiiti käsitlevad meetmed, ning (d) nõukogu määrus (EÜ) nr 428/2009, 5. mai 2009, millega kehtestatakse ühenduse kord kahesuguse kasutusega kaupade ekspordi, edasitoimetamise, vahendamise ja transiidi kontrollimiseks; (e) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/43/EÜ, 6. mai 2009, kaitseotstarbeliste toodete ühendusesisese veo tingimuste lihtsustamise kohta (muudetud kujul). (4) Relvakaubandusleping sisaldab sätteid, mis võimaldavad Euroopa Liidul saada lepinguosaliseks. [1] ELT C ...,lk …