LÜHENDID

AKV : Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riigid

CAADP : Aafrika põllumajanduse igakülgse arendamise programm (Comprehensive Africa Agriculture Development Programme)

DEVCO : arengu ja koostöö peadirektoraat – EuropeAid

DPRPR : detsentraliseeritud programm maapiirkondade vaesuse vähendamiseks (Decentralised Programme for Rural Poverty Reduction)

ECHO : humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraat

EAF : Euroopa Arengufond

FAO : ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon (Food and Agriculture Organisation)

FIDP : põllumajandusest saadava tulu mitmekesistamise programm (Farm Income Diversification Programme)

FISP : põllumajandussisendite toetusprogramm (Farm Input Subsidy Programme)

FSBL : toiduga kindlustatuse eelarverida (Food Security Budget Line)

FSTP : toiduga kindlustatuse temaatiline programm (Food Security Thematic Programme)

GHI : ülemaailmne näljaindeks (Global Hunger Index)

HIV/AIDS : inimese immuunpuudulikkuse viirus / omandatud immuunpuudulikkuse sündroom

IFPRI : Rahvusvaheline Toidupoliitika Uurimise Instituut (International Food Policy Research Institute)

LRRD : hädaabi, taastamis- ja arendustegevuse ühendamine (Linking Relief, Rehabilitation and Development)

ODA : ametlik arenguabi (Official Development Assistance)

OECD : Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (Organisation for Economic Cooperation and Development)

PASDEP : ja kiirendatud jätkusuutliku arengu kaudu vaesuse lõpetamise kava (Plan for Accelerated Sustained Development to End Poverty)

SPTA : põllumajanduse ümberkujundamise strateegiline kava (Strategic Plan for the Transformation of Agriculture)

VVO : valitsusväline organisatsioon

ÜMT : ülemeremaad ja -territooriumid

ÜRO : Ühinenud Rahvaste Organisatsioon

ODA : ametlik arenguabi (Official Development Assistance)

OECD : Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (Organisation for Economic Cooperation and Development)

PASDEP : ja kiirendatud jätkusuutliku arengu kaudu vaesuse lõpetamise kava (Plan for Accelerated Sustained Development to End Poverty)

SPTA : põllumajanduse ümberkujundamise strateegiline kava (Strategic Plan for the Transformation of Agriculture)

VVO : valitsusväline organisatsioon

ÜMT : ülemeremaad ja -territooriumid

ÜRO : Ühinenud Rahvaste Organisatsioon

KOKKUVÕTE

I. Toiduga kindlustatus on Sahara-taguses Aafrikas tõsine probleem, kuna 30% elanikkonnast kannatab nälga.

II. Kontrollikoda uuris, kas Euroopa Liidu (EL) arenguabi Sahara-taguse Aafrika toiduga kindlustatuseks on mõjus: kas toiduga kindlustamiseks antav ELi arenguabi vastab riikide vajadustele ja prioriteetidele ning kas ELi sekkumine on mõjus. Audit keskendus toiduga kindlustamisele suunatud ELi otsetoetuste kolmele mõõtmele: toidu kättesaadavus, juurdepääs toidule ning toitumine. Auditi käigus ei uuritud seda, kas toiduga kindlustatus oli süvalaiendatud kõikidesse ELi asjaomastesse koostöövaldkondadesse, nagu tervishoid, haridus või veevarustus ja kanalisatsioon.

III. Kontrollikoda järeldab, et Sahara-tagusele Aarikale toiduga kindlustamiseks antav ELi arenguabi on enamasti mõjus ning annab olulise panuse toiduga kindlustatuse saavutamiseks. Mitmes valdkonnas on siiski veel märkimisväärselt arenguruumi.

IV. Riikides, kus toiduga kindlustatus on osa EAFi koostööstrateegiast, on ELi arenguabi vajaduste ja prioriteetide puhul väga asjakohane. Komisjon suunas oma arenguabi riikidele, kus alatoitumise all kannatavate inimeste arv on kõige suurem. Komisjon ei võtnud aga küllaldaselt arvesse ELi toetuse potentsiaalset ulatust teistes riikides, mis kannatavad samuti kroonilise toiduga kindlustamatuse all ning on aastatuhande 1. arengueesmärgi (kaotada äärmine vaesus ja nälg) saavutamisel maha jäänud või ei suuda seda üldse saavutada.

V. Euroopa Arengufond (EAF) ja toiduga kindlustatuse temaatiline programm (FSTP) täiendavad teineteist. Perioodi 2007-2008 toiduhindade kriisi mõju leevendamiseks loodud toiduainete rahastamisvahend ei olnud kavandatud pikaajalise toiduhindade kõikumisega seotud küsimuste lahendamiseks.

VI. ELi toetus on asjakohaselt suunatud riikide vajadustele ja prioriteetidele seoses toidu kättesaadavuse ja sellele juurdepääsuga. Komisjon ei ole aga pööranud piisavalt tähelepanu toitumisele ning oleks pidanud rohkem edendama riikide asjakohaste toitumispoliitikate ja kavade varasemat koostamist. Selle küsimusega tegelemiseks on komisjon äsja algatanud mitu meedet.

VII. ELi sekkumised on enamasti mõjusad. Sekkumised on hästi kavandatud, põhinevad usaldusväärsetel teadmistel vajaduste ja prioriteetide kohta ning hõlmavad tihedat dialoogi partnerriikide valitsustega ning hulga erinevate sidusrühmadega. Sageli ei ole sekkumistele siiski seatud piisavalt selgeid eesmärke. Samuti on eesmärgid sageli liiga ambitsioonikad, eelkõige valitsusväliste organisatsioonide (VVO) projektide puhul. Sekkumiste eesmärk on saavutada pikaajalisi tulemusi, parandades kohaliku elanikkonna võimalusi tegeleda toiduga kindlustamatuse põhjustega. Peamiselt püütakse suurendada põllumajanduslikku tootmist ning edendada sissetulekut andvaid tegevusi.

VIII. Suuremal osal juhtudest parandavad sekkumised toidu kättesaadavust ja sellele juurdepääsu abisaajatele. Sekkumised aitavad suurendada ja mitmekesistada põllumajanduslikku tootmist ning toetavad ka kõige ohustatumate inimrühmade turvavõrkudega seotud programme. Sekkumistest poolte puhul on põhjust eeldada, et tulemused on jätkusuutlikud, kuid teise poole puhul on tulemuste jätkumine vähem selge. Valitsuse suured põllumajandus- ja sotsiaaltoetusprogrammid ei ole rahaliselt jätkusuutlikud ning sõltuvad suuremalt jaolt rahastajate jätkuvast abist.

IX. Kontrollikoda esitab järgmised soovitused Sahara-taguse Aafrika toiduga kindlustatuse tagamiseks antava ELi arenguabi mõjususe suurendamiseks:

a) 2013. aasta järgseks programmitöö perioodiks peaksid komisjon ja Euroopa välisteenistus tegema igas riigis toiduga kindlustatuse struktureeritud hindamise ning süstemaatiliselt kaaluma ELi toetuse potentsiaalset ulatust asjaomases piirkonnas.

b) Komisjon peaks (võimaluse korral koos teiste arengupartneritega) uurima, kas oleks võimalik luua püsiv rahastamisvahend, mis võimaldaks vajaduse korral võtta kiireloomulised ja täiendavad meetmed selleks, et reageerida võimalike tulevaste toidukriiside tagajärgedele arengumaades.

c) Komisjon ja Euroopa välisteenistus peaksid pöörama vajalikku tähelepanu toitumisele koostööstrateegia määratlemisel, sekkumiste määratlemisel ja kavandamisel, arendades poliitikadialoogi partnerriikide valitsustega, eelkõige eelarvetoetusprogrammide raames.

d) Komisjon peaks seadma sekkumiste eesmärgid, mis on piisavalt täpsed ning tulemusnäitajate abil mõõdetavad. Komisjon peaks tagama, et eesmärgid on saavutatavad tänu riskide ning sekkumiste eduka rakendamisega seotud eelduste paremale hindamisele.

e) Komisjon peaks paremini toetama põllumajandus- ja sotsiaaltoetusprogrammide rahalist jätkusuulikkust. Selleks peaks komisjon:

i) pöörama rohkem tähelepanu põllumajandusliku nõuandeteenistuse, saagikoristusjärgsete infrastruktuuride ja põllumajandusliku krediidi arendamisele;

ii) tagama, et sotsiaaltoetusprogrammid toetavad piisavalt abisaajate sissetuleku teenimise suutlikkuse arendamist.

SISSEJUHATUS

TOIDUGA KINDLUSTATUSE MÄÄRATLUS

1. Toiduga kindlustatus on määratletud kui olukord, mil "kõigil inimestel on igal ajal füüsiline, sotsiaalne ja majanduslik juurdepääs piisavale, ohutule ja täisväärtuslikule toidule, mis rahuldab nende toitumisvajadusi ja toidueelistusi aktiivseks ja tervislikuks eluks" [1]. Üldiselt loetakse, et toiduga kindlustatus koosneb kolmest mõõtmest, mis peavad olema täidetud samaaegselt ning stabiilselt pika aja jooksul:

(a) toidu kättesaadavus piirkondlikul ja riiklikul tasandil;

(b) leibkondade füüsiline ja majanduslik juurdepääs toidule ning

(c) toitumine ehk toidu kasutamine individuaalsel tasandil.

KESTEV TOIDUGA KINDLUSTAMATUS SAHARA-TAGUSES AAFRIKAS

2. Toiduga kindlustatus on juba pikka aega olnud ülemaailmseks probleemiks ning on seda ka praegu, nälga kannatab maailmas hinnanguliselt 1 miljard inimest [2] (vt joonis 1). 1990. aastate alguses see arv langes ja oli kümnendi keskel veidi üle 800 miljoni. Viimase kümne aasta jooksul on koguarv taas kasvanud, eriti pärast toiduainete järsku hinnatõusu 2007. ja 2008. aastal ning sellele järgnenud majanduskriisil ajavahemikul 2008-2009.

JOONIS 1

NÄLGA KANNATAVATE INIMESTE ARV

+++++ TIFF +++++

Allikas: ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon.

3. Probleem on endiselt tõsine Lõuna-Aasias ja Sahara-taguses Aafrikas. Nälga kannatavate inimeste arv on kõige suurem Lõuna-Aasias, kus siiski on tehtud mõningaid edusamme, eelkõige 1990tel. Kõige enam on arenguruumi Sahara-taguses Aafrikas, kus nälga kannatavate inimeste arv on suurem kui 1990. aastal, st 2010. aasta seisuga 239 miljonit, mis moodustab 30% kogu elanikkonnast (vt kaarti I lisas).

4. Septembris 2011, pärast kahte järjestikust vihmavaest perioodi kannatab Somaali poolsaare piirkond viimase 60 aasta suurima põua all. See on põhjustanud Keenia ja Somaalia teatud piirkondades tõsise toidukriisi ning nälja-eelse olukorra. Toiduainete järsk hinnatõus, kariloomade suur surevus, konfliktid ja humanitaarabi piiratud kättesaadavus on vähendanud enam kui 12 miljoni inimese toiduga kindlustatust ning suurendanud laste alatoitumust ja suremust.

JOONIS 2

ALLA VIIE AASTA VANUSTE LASTE ALATOITUMUS SAHARA-TAGUSES AAFRIKAS: ALAKAALULISUSE ESINEMISSAGEDUS

+++++ TIFF +++++

Allikas: Euroopa Kontrollikoda Toitlus- ja Põllumajandusorganisatsiooni andmete põhjal.

5. Sahara-taguses Aafrikas on krooniline alatoituvus jätkuvalt kõrge, eriti laste seas (vt joonis 2 [3]). ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni kõige uuema uurimuse kohaselt kannatab keskmiselt 47% alla viie aasta vanustest lastest kroonilise alatoitumuse all (kängumine [4]), 30% on alakaalulised [5] ning akuutne valguenergia puudus (kurnatus [6]) – mida seostatakse kõrge suremusega – mõjutab 9% lastest. Ka täiskasvanud kannatavad alatoitumise all, sellest on mõjutatud keskmiselt 12% naistest. Alatoitumine on kõige kahjulikum raseduse ajal ja lapse kahel esimesel eluaastal. Alatoitumise mõju füüsilisele ja kognitiivsele arengule on pöördumatu ning see on emade ja laste suremuse ning alla viie aasta vanuste laste haiguste peamine põhjus.

6. II–IV lisas antakse ülevaade toiduga kindlustatusest Etioopias, Malawis ja Rwandas, mida kontrollikoda oma auditikäigu ajal külastas (vt punkt 16).

TOIDUGA KINDLUSTAMATUSE PEAMISED MÕJUTAJAD

7. Toiduga kindlustamatust mõjutavad mitu asjaolu, mis põhjustavad vaesust ja puudulikku arengut:

a) Põllumajanduse madal tootlikkus: Sahara-taguses Aafrikas elab 70–80% elanikkonnast maal ning nende peamine elatusallikas on põllumajandus [9999]. Tootlikkus on kasvanud vaid 1–2% aastas, mis ei ole piisav isegi selleks, et pidada sammu iga-aastase elanikkonna kasvu määraga (2,2%) [8888]. Madala tootlikkuse peamisteks põhjusteks on liiga väikesed põllumajandusettevõtted, liigne sõltumine vihmatoitelisest põllumajandusest ning ebapiisav juurdepääs tootmismaterjalidele (seemned, väetised, pestitsiidid).

b) Investeeringute madal määr ning põllumajandusele ja maaelu arengule antavate toetuste osakaalu vähenemine: arengumaad eraldavad riigieelarvest põllumajandusele ja maaelu arengule keskmiselt 5%, st palju vähem kui ka Maputo deklaratsioonis eesmärgiks seatud 10% (vt punkt 9) [7777]. Sahara-taguses Aafrikas on ka rahastajad selle sektori tähelepanuta jätnud, st põllumajandus sai 2009. aastal ametlikust valdkondlikust arenguabist vaid 8%, samas kui 1996. aastal saadi 16% (vt joonis 3).

c) Vähene ostuvõime: töökohtade ja teenimisvõimaluste nappuse ning sotsiaalsiirete mehhanismide puudumise tõttu puuduvad vaestel sageli vahendid toidu ostmiseks.

d) Ebapiisav ladustamise, töötlemise ja turustamise infrastruktuur: need tegurid mõjutavad leibkondade füüsilist juurdepääsu toidule.

e) Ebapiisav toidu tarbimine ja väärad toitumistavad: need tegurid aitavad kaasa alatoitumuse tekkele. Need on seotud väheste teadmistega õige toitumise kohta või toiduallikate vähese mitmekesisusega, ebapiisava tervishoiuga, piiratud juurdepääsuga joogiveele ja sanitaarseadmetele või naiste kirjaoskamatusega.

f ) Tegurid, mis on väljaspool üksikute arengumaade kontrolli:

i) Loodus- või inimese poolt põhjustatud õnnetuste ohvrid peavad sageli oma kodud ja põllumajandusettevõtted maha jätma ning nad kas on näljas või surevad nälga.

ii) Toiduainete puudusele ja hinnatõusule aitavad kaasa seosed finantsturgude ja põllumajandusfutuuride turgude spekulatsioonide vahel ning biokütuse tootmine. Samuti aitab sellele kaasa välisfirmade ja valitsuste poolne [7] ulatuslik põllumaa omandamine Sahara-taguses Aafrikas, mille puhul ei ole tingimata arvestatud Aafrika riikide huvidega.

JOONIS 3

IGA-AASTASED AMETLIKU ARENGUABI KULUKOHUSTUSED SAHARA-TAGUSES AAFRIKAS: ÜLDISED SUUNDUMUSED JA PÕLLUMAJANDUSELE ERALDATUD OSA

+++++ TIFF +++++

Allikas: Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD).

RAHVUSVAHELISED JA ELI TEGEVUSKAVAD SEOSES TOIDUGA KINDLUSTATUSEGA

8. Novembris 1996 võeti Roomas toimunud toiduainetega kindlustamist käsitleval ülemaailmsel tippkohtumisel vastu deklaratsioon ja tegevuskava ülemaailmse toiduga kindlustatuse kohta. Deklaratsioonis lubati jätkata jõupingutusi nälja kaotamiseks kõikides riikides eesmärgiga vähendada alatoitumuses inimeste arvu poole võrra hiljemalt aastaks 2015. Toiduga kindlustatuse olulisust arengukoostöö tegevuskavas toetab ka asjaolu, et seda rõhutatakse aastatuhande 1. arengueesmärgis, mille ÜRO Pea- assamblee võttis vastu septembris 2000 [8].

9. Aafrika Liidu teisel korralisel istungil juulis 2003 kinnitasid Aafrika riigi- ja valitsusjuhid Maputo deklaratsiooni põllumajanduse ja toiduga kindlustatuse kohta Aafrikas. Kohustuti toetama põllumajanduse arengut ning sellega seotud lisandväärtust andvaid tegevusi, maapiirkondade arengut ning toiduga kindlustatust riiklikul ja piirkondlikul tasandil, lubades ühtlasi 2008. aastaks eraldada põllumajandusele 10% riigieelarvest. Aafrika põllumajanduse igakülgse arendamise programmi (CAADP) eesmärk on teha lõpp näljale ja vähendada vaesust põllumajanduse abil. Aasta põllumajanduskasvu eesmärgiks seati 6%.

10. Detsembris 2005 toimunud Euroopa arengukonsensus (edaspidi Euroopa konsensus) [9] valis põllumajanduse, maaelu arengu ja toiduga kindlustatuse üheks valdkondadest, millele suunatakse ELi arenguabi. Põllumajanduse puhul keskendutakse juurdepääsule ressurssidele (maa, vesi, rahastamine), konkurentsivõimele piirkondlikel ja rahvusvahelistel turgudel ning riskijuhtimisele ja ülemaailmsel tasandil tehtavatele põllumajandusuuringutele. Toiduga kindlustatuse puhul on rõhk ennetamisel, turvavõrkudel, ressurssidele juurdepääsu parandamisel, toidu kvaliteedil ja suutlikkuse arendamisel.

11. Märtsis 2010 esitas komisjon nõukogule ja Euroopa Parlamendile teatise teemal "ELi poliitiline raamistik, millega toetatakse arenguriike toiduga kindlustatuse probleemide lahendamisel" [10]. Kuna edusammud toiduga kindlustatuse ning aastatuhande 1. arengueesmärgi saavutamisel on olnud ebaühtlased ja ebapiisavad, soovib komisjon luua ELile ja tema liikmesriikidele ühise tervikliku lähenemisviisi võitluseks ülemaailmse näljahäda ja alatoitumisega. Komisjoni eesmärgid on:

a) kiirendada põllumajanduskasvu, keskendudes väiketalunike ja eelkõige naiste puhul ökoloogiliselt tõhusale põllumajanduse intensiivistamisele;

b) parandada juurdepääsu toidule töökohtade ja tulutoovate tegevuste kaudu;

c) koostada toitumiskavad ja -strateegiad ning luua põllumajandus-, tervishoiu-, haridus- ja sotsiaalkindlustussektorite vahelised koordi- neerimismehhanismid;

d) tõhustada kriiside ennetamist ja ohjamist, eelkõige humanitaarabi ja arenguabi andjate tiheda seotuse ning mõjusate varajase hoiatamise süsteemide abil.

12. Alates 1996. aastast kasutas komisjon Sahara-taguses Aafrikas toiduga kindlustamise valdkonna sekkumiste rahastamiseks nelja peamist rahastamisvahendit (vt joonis 4):

JOONIS 4

ÜLEVAADE ELI PEAMISTEST RAHASTAMISALLIKATEST TOIDUGA KINDLUSTATUSE TAGAMISEKS SAHARA-TAGUSES AAFRIKAS (KOHUSTUSPERIOODID)

+++++ TIFF +++++

Allikas: Euroopa Kontrollikoda.

a) EAF [11] kui geograafiline instrument on peamiseks koostööraamistikuks Sahara-taguste riikidega. Otsetoetusi toiduga kindlustamiseks antakse riikidele, kus riigi strateegiadokumentides [12] või riiklikus näidisprogrammis on keskseks koostöövaldkonnaks valitud kas toiduga kindlustatus, põllumajandus või maaelu areng. Väiksemas mahus rahastatakse EAFist ka muid toetusvaldkondi või antakse toetust nn B-assigneeringutest, mis on ette nähtud ootamatute kulude katmiseks;

b) kolme temaatilist instrumenti rahastati ELi üldeelarvest ("üldeelarve"):

i) perioodil 1996–2006 loodi toiduga kindlustatuse eelarverida (FSBL) [13], et riigi tasandil rahastada kolme peamist tüüpi sekkumisi:

- toiduabi, mille puhul on meetmed peamiselt lühiajalised;

- pikaajaline rahaline või tehniline abi toiduga kindlustatuse parandamiseks (näiteks seemnete, tööriistade ja muude viljakasvatamiseks vajalike materjalidega varustamine);

- varajase hoiatamise süsteemid ja ladustamissüsteemid;

+++++ TIFF +++++

ii) Arengukoostöö rahastamisvahendi [14] vastav toiduga kindlustatuse temaatiline programm hõlmab perioodi 2007–2013. Vahendi põhijooneks on keskendumine piirkondlikule, maa- ilmajao ja globaalsele tasandile, et toetada põllumajandus- uuringuid ja -tehnoloogiat ning loodusvarade ja ökosüsteemide säästvat majandamist. Samuti püütakse tugevdada seoseid toiduga kindlustatust käsitleva teabe ja varajase hoiatuse süsteemide vahel, töötada välja mõjusad reageerimisstrateegiad ning kasutada toiduga kindlustatust käsitlevate kontinentaal- sete ja piirkondlike lähenemisviiside potentsiaali. Teatud tingimustes võib vahendit kasutada ka sekkumiseks riigi tasandil;

iii) Detsembris 2008 loodi toiduainete rahastamisvahend kiireks reageerimiseks toiduainete plahvatuslikule hinnatõusule arengumaades [15]. Toiduainete rahastamisvahendi esmased eesmärgid olid suurendada põllumajandustoodangut, leevendada toiduainete hinnatõusu kahjulikku mõju kohalikule elanikkonnale ning tugevdada põllumajandussektori tootlikkust ning valitsemist, et parandada sekkumiste jätkusuutlikkust. See võimaldab toetuse abil parandada põllumajandusliku tooraine ja teenuste ning turvavõrgu meetmete kättesaadavust.

13. Nagu näha joonisel 5, on Sahara-tagusele Aafrikale toiduainetega kindlustatuse tagamiseks perioodil 2002–2010 eraldatud punktis 12 nimetatud nelja rahastamisvahendi kaudu kokku 3177 miljonit eurot.

JOONIS 5

ELI TOETUS TOIDUGA KINDLUSTATUSE TAGAMISEKS SAHARA-TAGUSES AAFRIKAS AJAVAHEMIKUL 2002–2010

+++++ TIFF +++++

Allikas: Euroopa Kontrollikoda.

AUDITI ULATUS JA LÄHENEMISVIIS

14. Kontrollikoja auditi eesmärgiks oli hinnata ELi arenguabi mõjusust toiduga kindlustatuse tagamisel Sahara-taguses Aafrikas s.o piirkonnas, kus toiduga kindlustamatus on eriti suureks probleemiks (vt punktid 4–6). Audit keskendus kahele peamisele küsimusele:

a) Kas ELi arenguabi toiduga kindlustatuse tagamiseks vastab riikide vajadustele ja prioriteetidele?

b) Kas ELi sekkumised on edukad?

15. Audit keskendus perioodil 2002–2010 eraldatud ELi otsese arengutoetuse toiduga kindlustatuse kolmele mõõtmele (toidu kättesaadavus, juurdepääs toidule ja toitumine). Keskenduti riigi tasandil punktis 12 nimetatud nelja geograafilise ja temaatilise vahendi kaudu rahastatud sekkumistele. Auditi käigus ei uuritud järgnevat:

a) kas toiduga kindlustatusele pööratakse piisavalt tähelepanu ka teiste valdkondade sekkumistes (nagu tervishoid, haridus, joogivesi ja sanitaarseadmed, rahu, stabiilsus või kaubandus;

b) sekkumised piirkondlikul, maailmajaolisel ja ülemaailmsel tasandil;

c) erakorraline või humanitaarabi.

16. Audit toimus ajavahemikul mai 2010 kuni aprill 2011. Audit hõlmas järg- nevat:

a) poliitikadokumentide kontrollimine ja intervjuud komisjonis Brüsselis;

b) toiduga kindlustatuse temaatilise programmi ja toiduainete rahastamis- vahendi kavandamise ja rakendamise kontroll [16];

c) külastused kolme riiki, kus toiduga kindlustatus, põllumajandus ja/või maaelu areng olid nii 9. kui 10. EAFi sihtvaldkonnaks: Etioopia, Malawi ja Rwanda. Külastuste käigus intervjueerisid kontrollikoja audiitorid ELi delegatsiooni töötajaid, riigi ametiasutuste esindajaid, teisi rahastajaid, VVOsid ja abisaajaid. Kontrolliti ka 22 sekkumist, et hinnata, kui suures ulatuses need vastasid abisaajate vajadustele ja prioriteetidele ning mil määral need olid saavutanud või tõenäoliselt saavutavad oma eesmärgid. Sekkumisi hinnati komisjoni tulemuspõhise järelevalvesüsteemi metoodika abil (vt lisa V);

d) dokumentaalselt hinnati ELi koostööstrateegiaid toiduga kindlustatuse alal kolmes riigis, kus toiduga kindlustatus, põllumajandus ja/või maaelu areng olid nii 9. kui 10. EAFi sihtvaldkonnaks: Burundi, Eritrea ja Niger;

e) kontrolliti ELi toetusi toiduga kindlustatuse tagamiseks kümnele riigile, mis samuti kannatasid kroonilise toiduga kindlustamatuse all, kuid kus toiduga kindlustatus, põllumajandus ja/või maaelu areng ei olnud 9. ja 10. EAFi sihtvaldkonnaks: Botswana, Kamerun, Kongo Demokraatlik Vabariik, Gambia, Lesotho, Libeeria, Mali, Svaasimaa, Tansaania ja Sambia.

17. Tabelis 1 on ära toodud ELi toiduga kindlustatuse tagamiseks antud arenguabi summad, mis eraldati ajavahemikul 2002–2010 punktis 12 nimetatud nelja vahendi kaudu 16 auditivalimi riigile.

+++++ TIFF +++++

TABEL 1

ELI ARENGUABI TOIDUGA KINDLUSTATUSE TAGAMISEKS AUDITIVALIMI 16 RIIGIS PERIOODIL 2002–2010

Allikas: Euroopa Kontrollikoda

(miljonit eurot) |

Riik | 9. EAF | 10. EAF | FSBL | Toiduainete rahastamis-vahend | FSTP | Muud eelarveread | Kokku |

Riigid, kus toiduga kindlustatust toetati 9. ja 10. EAFi sihtvaldkonnana

Etioopia | 78,0 | 146,2 | 36,2 | 44,6 | 2,2 | 3,7 | 310,9 |

Malawi | 76,3 | 62,0 | 63,7 | 18,5 | 3,3 | – | 223,8 |

Niger | 53,1 | 39,4 | 21,8 | 19,6 | – | 4,9 | 138,8 |

Rwanda | 64,0 | 40,0 | 4,4 | 15,6 | – | 12,1 | 136,2 |

Burundi | 74,8 | 6,1 | 9,2 | 14,4 | 9,1 | 3,0 | 116,6 |

Eritrea | 7,9 | 4,9 | 20,4 | 13,6 | 6,3 | 13,6 | 66,6 |

Riigid, kus toiduga kindlustatust ei toetatud 9. ja 10. EAFi sihtvaldkonnana

Kongo DV | 34,7 | – | 26,3 | 39,8 | 21,6 | 2,3 | 124,8 |

Sambia | 16,6 | 26,6 | 4,3 | 15,4 | 2,0 | – | 64,9 |

Mali | 1,8 | 20,5 | 8,0 | 26,3 | 0,1 | 2,0 | 58,7 |

Libeeria | – | 22,7 | 5,7 | 14,1 | 8,0 | 2,7 | 53,3 |

Tansaania | 8,0 | 5,0 | – | 31,7 | – | – | 44,6 |

Kamerun | 10,4 | 18,7 | – | 2,5 | – | 1,3 | 32,9 |

Svaasimaa | 25,7 | 0,9 | – | – | – | 3,0 | 29,6 |

Gambia | – | 2,6 | – | 5,5 | – | – | 8,1 |

Lesotho | 2,0 | – | – | 5,4 | – | – | 7,4 |

Botswana | 4,0 | – | – | – | – | – | 4,0 |

Kokku | 457,2 | 395,7 | 200,0 | 266,9 | 52,6 | 48,7 | 1421,1 |

TÄHELEPANEKUD

ELI ARENGUABI TOIDUGA KINDLUSTATUSE TAGAMISEKS ON ASJAKOHANE, KUID TULEKS KASUTADA TERVIKLIKUMAT LÄHENEMIST

18. Selles osas käsitletakse küsimust, kas ELi arenguabi toiduga kindlustatuse tagamiseks vastab riikide vajadustele ja eesmärkidele. Kontrollikoda uuris, kas:

a) EAFi koostööstrateegiates arvestatakse asjaomaste riikide toiduga kindlustatust;

b) komisjon kasutab toiduga kindlustatuse temaatilist programmi ja toidu- ainete rahastamisvahendit EAFi täiendamiseks;

c) ELi sekkumised vastavad riikide vajadustele ja prioriteetidele.

KOMISJON SUUNAS TOE ASJAKOHASTELE RIIKIDELE, KUID EI VÕTNUD TOIDUGA KINDLUSTATUST PIISAVALT ARVESSE EAFI KOOSTÖÖSTRATEEGIATE KOOSTAMISEL TEISTE TOIDUGA KINDLUSTAMATUSE ALL KANNATAVATE RIIKIDE JAOKS

19. Tabel 2 näitab näljahäda olukorda ning suundumust aastatuhande 1. arengueesmärgi saavutamiseks Sahara-tagustes riikides. Samuti on määratletud riigid, millele anti otsest arenguabi toiduga kindlustatuse tagamiseks 9. ja 10. EAFi toiduga kindlustatuse, põllumajanduse ja/või maaelu arengu sihtvaldkondade kaudu.

20. Ajavahemikul 1996–2006 pidi toiduga kindlustatuse eelarverida olema komisjoni peamine vahend ELi arenguabi eraldamiseks ning ligikaudu 80% toiduga kindlustatuse eelarverea alusel eraldatud abist suunati riigi valitsustega sõlmitud rahastamislepingute abil [17]. Samal ajal said mõned riigid toetust toiduga kindlustatuse eelarverea alusel ning neil oli toiduga kindlustatus või sellega seotud valdkond riigi strateegiadokumendis sihtvaldkonnaks. Seega saadi märkimisväärset toetust ka EAFist.

TABEL 2

TOIDUGA KINDLUSTATUSEGA SEOTUD ELI ARENGUKOOSTÖÖ SIHTVALDKONNAD 9. JA 10. EAFI RAAMES NING TOIDUGA KINDLUSTAMATUSE OLUKORD SAHARA-TAGUSES AAFRIKAS

Riik | Alatoitumuse all kannatavad inimesed | Ülemaailmne näljaindeks 2010 | Aastatuhande 1. arengueesmärgi suundumus | Sihtvaldkond 9. EAF | Sihtvaldkond 10. EAF |

Miljonit | % |

Kongo DV | 41,9 | 69 | Äärmiselt murettekitav | Maha jäänud | Agri | – |

Etioopia | 31,6 | 41 | Murettekitav | Graafikus | FS | RD - FS |

Tansaania | 13,7 | 34 | Murettekitav | Maha jäänud | – | – |

Keenia | 11,2 | 31 | Tõsine | Hilinenud | RD | Agri - RD |

Nigeeria | 9,2 | 6 | Tõsine | Saavutatud | – | – |

Sudan | 8,8 | 22 | Murettekitav | Graafikus | FS | – |

Mosambiik | 8,1 | 38 | Murettekitav | Graafikus | FS - Agri | Agri - RD |

Angola | 7,1 | 41 | Murettekitav | Graafikus | FS | RD |

Uganda | 6,1 | 21 | Tõsine | Maha jäänud | RD | RD |

Sambia | 5,2 | 43 | Murettekitav | Maha jäänud | – | – |

Burundi | 4,7 | 62 | Äärmiselt murettekitav | Maha jäänud | RD | Rehab - RD |

Madagaskar | 4,5 | 25 | Murettekitav | Maha jäänud | RD | RD - Agri - FS |

Kamerun | 3,9 | 21 | Tõsine | Graafikus | - | – |

Malawi | 3,9 | 28 | Tõsine | Graafikus | RD | Agri - FS |

Tšaad | 3,8 | 37 | Äärmiselt murettekitav | Graafikus | – | – |

Zimbabwe | 3,7 | 30 | Murettekitav | Hilinenud | – | – |

Rwanda | 3,1 | 34 | Murettekitav | Hilinenud | RD | RD |

Eritrea | 3,0 | 64 | Äärmiselt murettekitav | Hilinenud | – | FS |

Elevandiluurannik | 2,8 | 14 | Tõsine | Hilinenud | RD | – |

Niger | 2,7 | 20 | Murettekitav | Graafikus | RD - FS | RD |

Senegal | 2,0 | 17 | Tõsine | Hilinenud | – | – |

Togo | 1,8 | 30 | Murettekitav | Graafikus | – | – |

Sierra Leone | 1,8 | 35 | Murettekitav | Hilinenud | – | – |

Kesk-Aafrika Vabariik | 1,7 | 40 | Murettekitav | Hilinenud | – | – |

Guinea | 1,6 | 17 | Tõsine | Hilinenud | – | – |

| | | | | | |

| Suureneb/halveneb/maha jäänud | FS: toiduga kindlustatus |

| Väheneb/paraneb | Agri: põllumajandus |

| Ei ole suurenenud | RD: maaelu areng |

| | | | | GHI: ülemaailmne näljaindeks |

| | | | | Rehab: rehabilitatsioon |

TABEL 2

TOIDUGA KINDLUSTATUSEGA SEOTUD ELi ARENGUKOOSTÖÖ SIHTVALDKONNAD 9. JA 10. EAFi RAAMES NING TOIDUGA KINDLUSTAMATUSE OLUKORD SAHARA-TAGUSES AAFRIKAS

Allikas: Euroopa Kontrollikoja andmete aluseks on aruanne "Toiduga kindlustamatuse olukord maailmas aastal 2010", ülemaailmne näljaindeks 2010 ja ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni "Edusammud aastatuhande 1. arengueesmärgi saavutamisel" ning 9. ja 10. EAFi riigi strateegiadokumendid.

http://www.fao.org/fileadmin/templates/es/Hunger_Portal/MDG_Progress_per_country.pdf

Riik | Alatoitumuse all kannatavad inimesed | Ülemaailmne näljaindeks 2010 | Aastatuhande 1. arengueesmärgi suundumus | Sihtvaldkond 9. EAF | Sihtvaldkond 10. EAF |

Miljonit | % |

Mali | 1,5 | 12 | Tõsine | Saavutatud | – | – |

Ghana | 1,2 | 5 | Tõsine | Saavutatud | RD | – |

Burkina Faso | 1,2 | 9 | Murettekitav | Graafikus | FS | – |

Libeeria | 1,2 | 33 | Murettekitav | Maha jäänud | – | – |

Benin | 1,0 | 12 | Tõsine | Graafikus | – | – |

Botswana | 0,5 | 25 | Tõsine | Maha jäänud | – | – |

Kongo | 0,5 | 15 | Tõsine | Saavutatud | –- | – |

Namiibia | 0,4 | 19 | Tõsine | Graafikus | RD | RD |

Lesotho | 0,3 | 14 | Tõsine | Hilinenud | – | – |

Gambia | 0,3 | 19 | Tõsine | Maha jäänud | RD | – |

Svaasimaa | 0,2 | 18 | Tõsine | Maha jäänud | – | – |

Mauritaania | 0,2 | 7 | Tõsine | Graafikus | – | – |

Mauritius | 0,1 | 5 | Mõõdukas | Graafikus | – | – |

Roheneemesaared | Andmed puuduvad | Andmed puuduvad | Andmed puuduvad | – | – |

Komoorid | Andmed puuduvad | Murettekitav | Andmed puuduvad | – | – |

Djibouti | Andmed puuduvad | Murettekitav | Andmed puuduvad | – | – |

Ekvatoriaal-Guinea | Andmed puuduvad | Andmed puuduvad | Andmed puuduvad | – | – |

Guinea-Bissau | Andmed puuduvad | Murettekitav | Andmed puuduvad | – | – |

São Tomé ja Príncipe | Andmed puuduvad | Andmed puuduvad | Andmed puuduvad | – | – |

Seišellid | Andmed puuduvad | Andmed puuduvad | Andmed puuduvad | – | – |

Somaalia | Andmed puuduvad | Andmed puuduvad | Andmed puuduvad | – | – |

Lõuna-Aafrika | Andmed puuduvad | Andmed puuduvad | Andmed puuduvad | – | – |

| | | | | | |

| Suureneb/halveneb/maha jäänud | FS: toiduga kindlustatus |

| Väheneb/paraneb | Agri: põllumajandus |

| Ei ole suurenenud | RD: maaelu areng |

| | | | | GHI: ülemaailmne näljaindeks |

| | | | | Rehab: rehabilitatsioon |

21. Alates aastast 2007 kasutatakse sellist lähenemist, et ELi riigi tasandi toetus toiduga kindlustatuse saavutamiseks peaks tulema geograafilistest vahenditest, st Sahara-taguse Aafrika riikide puhul EAFist. Eeldatakse, et riigid integreerivad toiduga kindlustatuse poliitika riiklikku arengukavasse ning komisjon suunab oma reageerimisstrateegia riigi tasandil ühe kavandamisdokumendi (st riigi strateegiadokumendi) kaudu, selle asemel et kasutada mitut killustatud vahendit. Selline lähenemine vastab ühele kontrollikoja eriaruandes nr 2/2003 esitatud soovitusele ELi üldeelarvest rahastatava toiduga kindlustatuse poliitika rakendamise kohta arengumaades [18].

22. Nagu näidatud tabelis 2, on toiduga kindlustatus olnud pidevalt EAFi koostööstrateegia osa 11 riigis nii 9. kui 10. EAFi puhul. Sellele keskendumine on oluline, sest nendes riikides on alatoitumuses inimeste arv üks suuremaid ning suuremas osas neist on ülemaailmse näljaindeksi [19] kohaselt olukord "murettekitav" või "äärmiselt murettekitav". Pooled nendest riikidest on ka aastatuhande 1. arengueesmärgi saavutamisel maha jäänud või ei ole üldse edusamme teinud.

23. Tabelist selgub aga ka asjaolu, et toiduga kindlustatust, põllumajandust ja maaelu arengut valiti 10. EAFi puhul (12 riiki) sihtvaldkonnaks harvemini kui 9. EAFi puhul (17 riiki). Selline areng ei ole kooskõlas aastatuhande 1. arengueesmärgi kriitilise olukorraga (selle eesmärgi saavutamisel on tehtud kõige vähem edusamme) ning sellega, et EAF pidi pöörama rohkem tähelepanu toiduga kindlustatusele, kui otsustati minna riikliku tasandi toetuselt üle toiduga kindlustatuse eelarverea alusel eraldatud toetusele.

24. Mitmes riigis, nagu näiteks Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Sudaanis, Tšaadis, Zimbabwes, Sierra Leones ja Libeerias suunati ELi toetust toiduga kindlustatuse tagamiseks toiduga kindlustatuse temaatilise programmi kaudu. Neid riike loetakse pikaajalise kriisi all kannatavateks ning toiduga kindlustatuse temaatilise programmi eesmärk on toetada erakorralise abi, rehabilitatsiooni ja arengu ühendamise protsessi ning võtta meetmeid riikides, kus geograafiline instrument ei toimi erakorraliste olude tõttu nii nagu vaja (vt punktid 29 ja 30).

25. Mitu teist riiki, mis ei ole sellises olukorras, kuid kannatavad samuti kroonilise toiduainetega kindlustamatuse all ning on samuti aastatuhande 1. arengueesmärgi saavutamisel maha jäänud või ei ole üldse edusamme teinud, said aga selles valdkonnas ELilt kas vähe arenguabi või ei saanud seda üldse. Sellised riigid on näiteks Tansaania, Sambia, Botswana, Lesotho, Gambia ja Svaasimaa. Tööjaotus teiste arengupartneritega ei ole piisav põhjendus, kuna on üldiselt teada [20], et põllumajandusele ja toitumisele ei pöörata abiandjate seas küllaldaselt tähelepanu ning toetust ei anta piisavalt.

26. Kontrollikoda tunnistab, et komisjon ei ole ainuisikuliselt vastutav EAFi koostööstrateegia määratlemise ja sekkumiste valimise eest, vaid seda tuleb teha koos partnerriigiga ning koordineerida ja täiendada meetmeid teiste arengupartneritega. Kontrollikoda leidis siiski, et komisjon ei pööranud piisavalt tähelepanu toiduga kindlustatusele, kui koostas EAFi koostööstrateegiat punktis 25 nimetatud riikides, eelkõige 10. EAFi puhul. Nagu märgitud kontrollikoja eriaruandes nr 2/2003 (punkt 90), on kontrollikoda seisukohal, et riigi strateegiadokumendid peaksid kindlasti sisaldama toiduga kindlustatuse mõistet. Ülalnimetatud riikide strateegiadokumentides seda mainitud ei ole ning dokumentides ei esitata asjakohast hinnangut toiduga kindlustamatuse olukorra kohta, selle põhjuste ning riigi vajaduste kohta seoses toiduga kindlustatuse kõigi kolme mõõtmega (vt 1. selgitus).

1. SELGITUS

EBAPIISAV TOIDUGA KINDLUSTATUSE HINDAMINE ENAMIKU RIIKIDE STRATEEGIADOKUMENTIDES

Kümnest kontrollitud riigi strateegiadokumendist kahe puhul (Sambia ja Kongo) ei mainita nende riikide murettekitavat ja äärmiselt murettekitavat toiduga kindlustamatuse olukorda. Põllumajanduse olulisust maal elavate leibkondade jaoks rõhutatakse mitme riigi strateegiadokumendis, kuid seda ei seostata toiduga kindlustatusega, et määratleda peamised strateegilised toidu kättesaadavuse probleemid, määratleda, millises ulatuses saavad leibkonnad lubada endale põhilisi vajalikke toiduained, ning määratleda ebapiisava saagikasvatamise mõju toitumisele. Kõikides riikide strateegiadokumentides on küll olemas vaesuse analüüsi osa, kuid vaid kahes (Lesotho ja Mali) hinnatakse vaesuse mõju toidule juurdepääsule. Toitumise puhul on alla viie aastaste laste alatoitumuse määr esitatud vaid kolme riigi strateegiadokumentides (Mali, Tansaania ja Sambia). Toiduga kindlustatusega seotud vajadusi ja prioriteete mainitakse harva ning vaid kahe riigi strateegiadokumentides (Libeeria ja Mali) kirjeldatakse meetmeid, mida tuleks võtta riigi toiduga kindlustatuse parandamiseks.

27. Septembris 2010 toimunud ÜRO Peaassamblee kõrgetasemelisel kohtumisel teatas komisjoni president Barroso, et EL käivitas aastatuhande arengueesmärgiga seotud algatuse maksumusega miljard eurot, mis rahastatakse EAFi mittesihtotstarbelistest reservidest. Algatuse eesmärk on aidata AKV riikides kaasa aastatuhande nende arengueesmärkide täitmisele, mille puhul on kõige vähem edusamme tehtud, sh ka aastatuhande 1. arengueesmärk [21]. Selline taaskeskendumine toiduga kindlustatusele on küll asjakohane, kuid annab tunnistust sellest, et 10. EAFi kavandamisel oleks pidanud toiduga kindlustatusele rohkem tähelepanu pöörama.

+++++ TIFF +++++

TOIDUGA KINDLUSTATUSE TEMAATILINE PROGRAMM TÄIENDAB PIISAVALT EAFI, KUID TOIDUAINETE RAHASTAMISVAHENDI KAVANDAMINE ON PIIRATUD JÄTKUVA TOIDUHINDADE KÕIKUMISE TÕTTU

TOIDUGA KINDLUSTATUSE TEMAATILINE PROGRAMM

28. Toiduga kindlustatuse temaatilise programmi ulatus oli piiratum kui sellele eelnenud toiduga kindlustatuse eelarverida, mis parandas ELi välisabi vahendite ühtsust, eriti vastastikust täiendamist EAFiga. Toiduga kindlustatuse temaatilises programmis kasutatud uue lähenemise peamine omadus on keskendumine piirkondlikule, maailmajao ja ülemaailmsele tasandile.

29. Toiduga kindlustatuse temaatilist programmi kasutatakse riigi tasandil peamiselt erakorralise abi, rehabilitatsiooni ja arengu ühendamise protsessi toetamiseks riikides, et täiendada humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraadi (ECHO) hädaabioperatsioone ja võimaldada üleminek tulevastele arengualastele sekkumistele (näiteks Sudaanis ja Sierra Leones). Toiduga kindlustatuse temaatiline programm on paindlikum rahastamisallikas kui riigi strateegiadokumendid EAFi raames, sest strateegiadokumentide kavandamine on aeganõudev ning vahehindamise käigus on strateegia läbivaatamise võimalused piiratud).

30. Toiduga kindlustatuse temaatilist programmi kasutatakse ka sekkumisteks riikides, mis samuti kannatavad toiduga kindlustamatuse all, kuid kuna EAF ei toimi seal poliitiliste asjaolude pärast nii nagu peaks, ei ole olnud võimalik koostada riigi strateegiadokumente (näiteks Somaalia ja Zimbabwe), või kus riigi valitsus tegelikult ei oma volitusi kogu oma territooriumil (näiteks Kongo Demokraatlik Vabariik).

31. Ajavahemiku 2011–2013 mitmeaastase näidisprogrammiga [22] seoses on toiduga kindlustatuse temaatiline programm saanud riigi tasandil uue, täiendava rolli. Programmi kasutatakse täiendavate rahaliste vahendite eraldamiseks nendele kroonilise toiduga kindlustamatuse all kannatavatele riikidele, mis ei ole valinud toiduga kindlustatust sihtvaldkonnaks 10. EAFi raames. Komisjon on nüüd valmis eraldama toetust toiduga kindlustatuse temaatilise programmi raames nendele riikidele, kus toiduga kindlustatus on valitsusele prioriteediks ning valitakse tõenäoliselt ELi koostöö prioriteediks ka järgmisel programmitöö perioodil, mis algab 2014. aastal. Selline lähenemine peegeldab asjaolu, et toiduga kindlustatus ja/või sellega seotud valdkonnad on 10. EAFi raames valitud sihtvaldkonnaks harvemini kui pärast toiduga kindlustatuse eelarverea kaotamist eeldati (vt punktid 23 ja 25).

TOIDUAINETE RAHASTAMISVAHEND

32. Toiduainete rahastamisvahend oli kavandatud kiireks reageerimiseks toiduainete hindade kõikumisest põhjustatud 2007/2008. aasta kriisile arengumaades. Arvestades komisjoni põhjalikku ettevalmistustööd ja vahendi kasutuselevõtuks vajalikke institutsioonidevahelisi menetlusi, oli toiduainete rahastamisvahendi loomine 10 kuuga komisjonile märkimisväärne saavutus [23]. Teisest küljest võib olukord rahvusvahelise kriisi puhul kümne kuu jooksul oluliselt muutuda ning 2008. aasta teises pooles (enne rahastamisvahendi rakendamist) langesidki toiduainete hinnad märgatavalt (vt joonis 6).

33. Lisaks kavandati toiduainete rahastamisvahend vaid lühikeseks ajaks (2008–2010), kuigi tunnistati, et "kõik andmed toiduainete turgude välja- vaadete kohta viivad järeldusele, et toiduainete hindade volatiilsus võib tulevastel aastatel jätkuda" [24]. Kuigi toiduainete hinnad 2008. aasta teisel poolel järsult langesid, on hinnad nüüdseks taas stabiilselt tõusnud ning 2011. aasta esimestel kuudel on hinnad taas rekordiliselt kõrged olnud (vt joonis 6). Seetõttu on küsitav, kas ühekordne ad hoc reageerimine toidu- ainete hinnatõusule on asjakohane, sest hinnatõus ei ole tõenäoliselt lühiajaline hinnašokk, vaid osa märgatavast pikaajalisest tõusutendentsist.

JOONIS 6

ÜRO TOIDU- JA PÕLLUMAJANDUSORGANISATSIOONI TOIDUHINNA INDEKS 2002–2011

+++++ TIFF +++++

Allikas: ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni toiduhinna indeks jaanuar 2002 kuni september 2011.

34. Toiduainete rahastamisvahendi puhul lähtuti küll loogikast, et see peaks täiendama ELi arengupoliitika vahendeid ja olema peamiselt suunatud ajavahemikule hädaabi ja keskpika kuni pikaajalise arengukoostöö vahel [25], kuid see ei kajastunud toiduainete rahastamisvahendile seatud ajakavas. Sekkumised pidid algama perioodil 2009-2010. See tekitab vähemalt kahe aasta pikkuse vahe (vähemalt ELi arenguabi puhul), enne kui algab uus EAFi riigi strateegiadokumentidel põhineva pikaajalisema arengukoostöö alane programmitöö periood. Pikem rakendusperiood oleks toiduainete rahastamisvahendi eesmärke arvestades olnud asjakohasem.

ELI SEKKUMISED VASTAVAD RIIKIDE VAJADUSTELE JA PRIORITEETIDELE, KUID TOITUMISELE EI OLE PIISAVALT TÄHELEPANU PÖÖRATUD

35. Kuues kontrollitud riigis olid toiduga kindlustatus, põllumajandus või maaelu areng 9. ja 10. EAFi [26] raames tehtava ELi koostöö sihtvaldkondadeks. Kontrollikoda uuris, kas sekkumised nendes riikides:

a) on suunatud riigi vajadustele ja prioriteetidele vastavalt toiduga kindlustatuse kolmele mõõtmele;

b) on suunatud kõige ohustatumatele rühmadele. 22 kontrollitud sekkumise asjakohasust hinnati komisjoni tulemuspõhise järelevalvesüsteemi metoodika alusel (vt V lisa). Hindamistulemused on esitatud VI lisas.

TOIDUGA KINDLUSTATUSE KOLM MÕÕDET

36. Kõigis kuues riigis vastavad EAFist ja üldeelarvest rahastatud sekkumised riiklikes vaesuse vähendamise strateegiates ning toiduga kindlustatusega seotud valdkondlikes strateegiates esitatud vajadustele ja prioriteetidele. Peamiselt on pandud rõhku toidu kättesaadavusele ja toidule juurde- pääsule. Toitumisele on vähe tähelepanu pööratud.

TOIDU KÄTTESAADAVUS

37. Toidu kättesaadavuse osas on sekkumiste eesmärk toetada riigi jõupingutusi põllukultuuride tootmise suurendamiseks, kasutades rohkem ja paremini olulisi põllumajanduslikke materjale (peamiselt paremad seemned ja väetised), põllumajanduslikku mitmekesistamist, väikesemahulisi niisutussüsteeme, loodusvarade (näiteks vee) säästvat majandamist ja parema juurdepääsu võimaldamist põllumajanduslikule krediidile ja nõuandeteenusele. Etioopias, Malawis ja Nigeris toetati ka riigi kriisivältimise ja -ohjamise mehhanisme (vt 2. selgitus).

38. 9. ja 10. EAFi raames kasutatavad koostööstrateegiad ei hõlma toidu kättesaadavuse mõõdet Etioopias, kuigi riigi strateegiadokumentides tunnistatakse, et põllumajandustootlikkuse ja -toodangu suurendamine on valitsuse toiduga kindlustatuse poliitika ja kiirendatud jätkusuutliku arengu kaudu vaesuse lõpetamise plaani (PASDEP) üks tugisammastest pikaajalise toiduga kindlustatuse ja majanduskasvu saavutamiseks. Lisaks toetab vähe rahastajaid põllumajanduse kasvu programmi (AGP), mille probleemiks on märkimisväärne alafinantseeritus. Komisjon rahastas toiduga kindlustatuse eelarverea ja toiduainete rahastamisvahendi raames üksikuid VVO projekte, kuid need olid lühiajalised ja väikesemahulised meetmed ega olnud kooskõlas Etioopia vajadustega.

2. SELGITUS

TOIDU KÄTTESAADAVUS

Malawi strateegilised prioriteedid on stimuleerida põllumajandustoodangut mitmekesistamise kaudu ja saada põuakindlamad kultuurid, väikesemahulised niisutussüsteemid ja paremini toimiv riiklik toiduvarude amet (National Food Reserve Agency). EL ja teised arengupartnerid toetavad põllumajandusettevõtete tootmise toetusprogrammi (FISP), mis on suurim riiklik programm, moodustades riiklikust eelarvest 10%. FISP annab väikepõllumajandustootjatele ja elatuspõllumajandusega tegelevatele põllumajandustootjatele (90% elanikkonnast) soodsamalt väetist ja kvaliteetsemaid maisiseemneid. See on aidanud suurendada maisitoodangut ning muutnud riigi viimasel neljal aastal maisisaagi abist sõltumatuks.

JUURDEPÄÄS TOIDULE

39. Sekkumiste eesmärk on parandada majanduslikku, füüsilist ja sotsiaalset juurdepääsu toidule. Üldiselt toetavad need põllumajandusliku ja mittepõllumajandusliku sissetuleku teenimise võimaluste arendamist, põllumajandusettevõtjate organisatsioonide loomist ja maapiirkondade infrastruktuuri (eelkõige teede ja tururajatiste) parandamist. Komisjon toetab turvavõrgu sekkumisi, nagu ehitustööde programmid, mis annavad sissetuleku teenimise võimaluse leibkondadele, kellel on põllumajandusmaad vähe või ei ole seda üldse. Kõige ohustatumate leibkondade puhul, kus sageli puuduvad töövõimelised isikud, toetab komisjon sotsiaaltoetuste programme, mis võimaldavad mitteosamakselisi rahaülekandeid (näiteks Etioopias ja Rwandas) (vt 3. selgitus).

TOITUMINE

40. Mitte üheski kontrollitud kuuest riigist ei ole 9. ja 10. EAFi koostööstrateegiate ja sekkumiste raames pööratud tähelepanu toitumisele. Eriti tekitab see muret Etioopia, Eritrea, Malawi ja Nigeri puhul, sest kõigis nendes riikides on toiduga kindlustatus ELi koostöö [27] sihtvaldkonnaks ning edusamme ei ole võimalik teha enne, kui kõikidele toiduga kindlustatuse mõõdetele on pööratud asjakohast tähelepanu.

3. SELGITUS

JUURDEPÄÄS TOIDULE

Etioopias võimaldab tootmise turvavõrgu programm (PSNP) teha prognoositavaid ja stabiilseid rahaülekandeid ja toidu jaotamist 8,3 miljonile abisaajale kroonilise toiduga kindlustamatuse all kannatavates piirkondades, et parandada nende juurdepääsu toidule ning vähendada riigi sõltuvust erakorralisest toiduabist. Ülekande saamise tingimuseks on, et abisaaja osaleb ehitustööde programmides, välja arvatud kõige ohustatumad rühmad, kellele tehakse ülekandeid tingimusteta. PSNP maksumus ajavahemikuks 2005–2014 on 3600 miljonit USA dollarit, mille katavad peamiselt arengupartnerid.

Rwandas toetas 10. EAFist rahastatud sotsiaalkaitse valdkondliku eelarvetoetuse programm sotsiaalkaitse strateegia rakendamist. Strateegia üks eesmärk on luua mitteosamakseliste rahaülekandeprogrammide süsteem, mis a) tagab eakatele ja nende leibkondadele miinimumsissetuleku; b) tagab esmavajaliku rahalise abi kõige ohustatumatele perekondadele, kes ei saa toetust teistest rahaülekandeprogrammidest; c) võimaldab valitsusel reageerida hädaolukordadele kiiresti ja tõhusalt.

41. Lisaks rahastati temaatiliste programmide raames vaid väheseid sekkumisi (välja arvatud Malawi ja Nigeri puhul). Ebapiisav tähelepanu toitumisele ja selle vähene rahastamine ei ole ELi välisabi puhul uus nähtus. Probleem tõstatati toiduga kindlustatuse eelarverea hindamisel [28] juulis 2004 ning toiduga kindlustatuse temaatilise programmi vahehindamisel [29] septembris 2009. Arvestades alatoitumise kahjulike mõjudega, on selline olukord vägagi murettekitav (vt punkt 5).

42. Nimetatud kuue riigi valitsused ei pööranud piisavalt tähelepanu võitlusele alatoitlusega ning hakkasid selle valdkonnaga seotud poliitikat ja programme koostama alles alates perioodist 2007–2009 [30]. Komisjon ei ole olnud küllalt ennetav, et julgustada riike sellist poliitikat ja programme varem koostama, ning suurendada võimalusi ELi toetuse saamiseks. 9. ja 10. EAFi riigi strateegiadokumentides ei esitata üldiselt kroonilise alatoitumise hinnangut ning kui mõnes strateegiadokumendis seda probleemi ka mainitakse, ei analüüsita alatoitumise põhjuseid ega vajadusi ja prioriteete, millele tähelepanu pöörata.

43. Komisjon ei ole alatoitumise teema tõstatamiseks kasutanud poliitikadialoogi partneriikide valitsustega. See võib olla keerulisem teatud riikides, kus nälg ja alatoitumine on poliitiliselt äärmiselt tundlikud teemad ja kus valitsused ei soovi arengupartneritega nendel teemadel dialoogi astuda (näiteks Eritrea ja Niger). See oleks aga võimalik riikides, kellega poliitikadialoog toimib, eriti seal, kus on loodud eelarvetoetusprogrammide asjakohased dialoogiraamistikud (näiteks Rwanda).

44. Komisjon on käivitanud mitu algatust, et toitumise teemat paremini käsitleda. Märtsis 2010 võttis komisjon vastu teatise, milles tuuakse välja terviklik toiduga kindlustatusele lähenemine (vt punkt 11). Teatises rõhutatakse alatoitumise laiaulatuslikkust ning seatakse ELi toetuse esmatähtsaks eesmärgiks toitumispoliitika ja -strateegiate koostamine ning põllumajanduse, tervishoiu, hariduse ja sotsiaalkaitse valdkondade vaheline koordineerimine. Komisjon andis ka välja oma töötajatele mõeldud suunised selle kohta, kuidas toetuse ja sekkumiste kavandamisel võtta arvesse toitumist [31]. 2010. aastal pani komisjon kokku asjatundjatest koosneva tehnilise abi nõuanderühma.

45. Kui komisjon on toitumisega seotud toetust andnud, on see tavaliselt suunatud kas ÜRO süsteemi kaudu või (suuremal osal juhtudest) VVOde projektide kaudu. Projektide eesmärk on alatoitumise ennetamine ja avastamine leibkondade ja kogukonna tasandil. Projektid hõlmavad muu hulgas selliseid tegevusi nagu koolitused toidulaua mitmekesistamiseks, toiduvalmistamise koolitused, ühiskondlikud köögid ja ürdiaiad, kooliaiad, laste mõõtmine ja kogukondlikud täiendavad toitlustuskeskused. Mõne projekti puhul võideldakse alatoitumusega kas kogukonnapõhise lähenemise [32] või tervishoiuteenuste abil. Teiste projektide puhul tegeldakse alatoitumisega linnades, kasutades innovatiivset lähenemist, nagu näiteks biointensiivne aiapidamine ja väikesemahuline piimatootmine (vt 4. selgitus).

MEETMETE SUUNAMINE KÕIGE OHUSTATUMATELE RÜHMADELE

46. Riikides, mis tulevad toime peamiselt ainult elatust andva põllumajanduse abil ning kus elanikkonda ähvardab toiduga kindlustamatus, on keeruline suunata meetmeid nendele, kes vajavad toetust kõige rohkem. Arengumaade kohta ei ole sageli individuaalsete leibkondade kohta käivat usaldusväärset demograafilist ja finantsteavet ning riikidel puudub suunamismenetluste rakendamiseks vajalik haldussuutlikkus. Lisaks on oht, et riiklikke programme ei suunata vaesusel põhinevate kriteeriumide alusel. Kõige raskemas olukorras olijad võivad jääda kogukonnapõhistest meetmetest kõrvale näiteks oma madala positsiooni tõttu kogukonnas või oma elukoha kauguse tõttu.

4. SELGITUS

TOITUMINE

"Roheline tervis" – kodune aiapidamine kui vahend toidu tootmise suurendamiseks ohustatud leibkondade seas on VVO projekt, mida rahastatakse toiduainete rahastamisvahendi abil Zomba maapiirkonnas Malawis. Projekti sihtrühmaks on 5000 ohustatud HIVi/AIDSi nakatunud inimest, kes kannatavad eelkõige kehva toidu tõttu. Projekti eesmärk on edendada kodust aiapidamist, et osalejad saaksid ise endale toitu kasvatada ning parandada oma toitumisalast seisundit ja üldtervist. Meetmed hõlmavad koolitust toidu tootmise suurendamiseks mõeldud lihtsate ja jätkusuutlike süsteemide kohta, veeressursside haldamist ning aiandusmaterjalide võimaldamist. Toitumise kohta antakse projekti raames teadmisi selle kohta, kuidas kasvatada toitvaid ja immuunsust suurendavaid köögivilju, puuvilju, puid ja maitsetaimi. Uusi sorte ja vanade sortide uusi kasutusviise tutvustatakse näidisaedades ja toiduvalmistuskoolitustel.

47. Kontrollikoda märkis, et neid piiranguid arvesse võttes olid suunamismehhanismid kolmes auditi raames külastatud riigis (Etioopia, Malawi ja Rwanda) peamiselt mõjusad (vt 5. selgitus). Komisjoni sekkumised on suunatud nendele piirkondadele, kus toiduga kindlustatus on kõige väiksem, ning nendele rühmadele, kes selle all kõige enam kannatavad. Põllumajanduslikud sekkumised on õnnestunult suunatud nendele vaestele väikepõllumajandusettevõtjatele, kes tahavad ja suudavad oma toodangut suurendada ja mitmekesistada. Sekkumiste puhul ei hinnata siiski alati asjakohaselt seda, kas abisaajatel on tehniline ja finantssuutlikkus kavandatud põllumajandusliku äriga tegelemiseks. Turvavõrgud, sotsiaalkaitse programmid ja toitumisalased sekkumised on suunatud kõige vaesemate ja ohustatumate rühmade vajaduste rahuldamiseks (naised, orvud, leibkonnad, kus elatist teenib laps, tõrjutud kogukonnad ja HIVi/AIDS all kannatavad leibkonnad).

ELI SEKKUMISED ON ENAMASTI MÕJUSAD, KUID JÄTKUSUUTLIKKUST TULEKS PARANDADA

48. Aruande selles osas käsitletakse seda, kas külastatud kolmes riigis i) olid ELi sekkumised hästi kavandatud; ii) sekkumiste eesmärgid saavutati; iii) on tulemused on jätkusuutlikud või tõenäoliselt jätkusuutlikud. Kontrollitud 22 sekkumise kavandamist, tulemusi ja jätkusuutlikkust hinnati komisjoni tulemuspõhise järelevalvesüsteemi metoodika alusel (vt V lisa). Hinnang on esitatud VI lisas.

5. SELGITUS

SEKKUMISTE SUUNAMINE

Rwanda valitsus on kindlalt kohustunud vaesust vähendama ning on sellele veelgi rohkem rõhku pannud oma 2007. aastal heaks kiidetud majandusliku arengu ja vaesuse vähendamise strateegias. 9. EAFist rahastatud maapiirkondade vaesuse vähendamise detsentraliseeritud programmis (DPRPR) suunatakse meetmed abisaajatele kogukonnapõhise lähenemise abil: "Ubudehe" põhineb Rwanda traditsioonilisel solidaarsussüsteemil. Küla leibkonnad jagatakse seitsmesse vaesusklassi ning valitakse välja need, kes vajavad toetust kõige enam. Valitsus kasutab seda lähenemisviisi nüüd ka sotsiaalkaitse programmides.

ELI SEKKUMISED ON ÜLDISELT HÄSTI KAVANDATUD, KUID EESMÄRGID ON TIHTI EBASELGELT MÄÄRATLETUD VÕI LIIGA AMBITSIOONIKAD

49. Peaaegu kõik kontrollitud sekkumised põhinevad olukorra, kroonilise toidupuuduse ja alatoitumuse peamiste põhjuste, kõige enam mõjutatud ja ohustatud piirkondade ja elanikkonna ning peamiste vajaduste ja prioriteetide põhjalikul tundmisel:

a) Ministeeriumid ja ELi delegatsioon kavandavad koos valitsuse elluviidava sekkumise, milles mõnikord osalevad ka muud rahastajad;

b) VVOde pikk praktiline kogemus on äärmiselt oluline sekkumiste kavandamisel ning võimaldab kasutada väga osavõtlikku ja nõudlusele põhinevat lähenemist. Sekkumistes osaleb suur hulk sidusrühmi, nagu näiteks de- tsentraliseeritud valitsusasutused, kohalikud ametiasutused ja kogukonnad;

c) Enamasti hinnatakse vajadusi töörühmades, kus arutletakse ja selgitatakse kavandatud tegevusi, peamiste partnerite rolle ja ülesandeid ning rakendamise ajakava ja korda.

50. Rwandas kasutatud üldise ja valdkondliku eelarvetoetuse programmid põhinevad valitsuse makromajandusliku poliitika, riigi rahanduse juhtimise reformiprogrammi ning valdkondliku põllumajandus- ja sotsiaal- kaitsepoliitika ja strateegiate usaldusväärsel hindamisel. Malawis on toiduainete rahastamisvahendist rahastatud üldise eelarvetoetuse programmi alusel koostatud väga hea analüüs täiendava eelarvekulu kohta, mis on põhjustatud väetise hinna tõusust. Toiduga kindlustatuse olu- korda aga analüüsitud ei ole.

51. Sekkumiste kavandamisetapis seatud eesmärkide kvaliteet on kõikuv. Sageli ei vasta need kõikidele SMART-kriteeriumidele [33], eelkõige on need väga harva mõõdetavad, sest puuduvad tulemusnäitajad, millest selguksid sihid ja/või lähtepunkt, mille abil edusamme võrrelda. See takistab eesmärkide saavutamise hindamist. Mõnel juhul on eesmärkide määratlemine rakendamise algusetapis siiski paranenud.

52. Eesmärgid on sageli ka liiga ambitsioonikad, eriti VVO projektide puhul, mille eelarve on tagasihoidlik ning rakendamisperiood suhteliselt lühike. Eelkõige puudutas see toiduainete rahastamisvahendi kaudu rahastatud VVO projekte: nende rakendamiseks oli aega 20 kuud, mis tegelikkuses vähenes 15 kuuni, sest esimesed kuud kulusid hangetele ja muule ettevalmistustegevusele. Mõnel juhul olid sekkumise aluseks põhjendamatud eeldused seoses eduka rakendamise jaoks vajalike tingimustega, näiteks riiklike ja kohalike ametiasutuste haldussuutlikkusega, maapiirkonna infrastruktuuri kvaliteediga või sobiva personali (toitumisspetsialistid ja põllumajandusnõustajad) kättesaadavusega.

53. Malawi ja Rwanda eelarvetoetuse programmides viidatakse riiklike vaesuse vähendamise strateegiate ning valdkondlike poliitikate ja programmide eesmärkidele. Eelarvetoetuse programmides ei märgita, kuidas programmide abil aidatakse kaasa riigi eesmärkide saavutamisele. Kontrollikoda soovitas oma eriaruandes nr 11/2010 [34] komisjonil parandada valdkondliku eelarvetoetuse programmide eesmärkide määratlust.

54. Rwanda eelarvetoetuse programmides kasutatavad tulemusnäitajad on täpsed, mõõdetavad, saavutatavad ja ajaliselt piiritletud. Näitajad on ka asjakohased, kuid eelarvetoetuse erinevate programmide puhul esineb kattumist, sest kõik programmid on keskendunud põllumajanduse ümberkujundamise strateegilise kava ühele programmile, mille rakendamisel on tehtud märkimisväärseid edusamme. Ükski näitaja ei ole seotud muude riiklike põllumajandusprogrammidega ja nende edenemine ongi olnud liiga aeglane, eelkõige institutsioonilise arengu ja ladustamise, töötlemise ja turustamise infrastruktuuri puhul. Eelarvetoetuse programmid ei täienda teineteist piisavalt, mis näitab, et see ei ole poliitikadialoogiks mõjus lähenemine.

55. Malawi üldise eelarvetoetuse programmi toetus pidi jagatama ühekordse kindlasummalise maksena, määratlemata tulemuspõhiseid tingimusi/näitajaid või toiduga kindlustatusega seotud nõudeid poliitikadialoogi raames. See vähendab potentsiaalselt kasu, mis on eelarvetoetusel võrreldes konkreetsete projektide kaudu antava abiga.

56. Sekkumiste kavandamisel võetakse jätkusuutlikkust piisavalt arvesse. Sekkumiste eesmärk on saavutada pikaajalised tulemused, andes kohalikule elanikkonnale parema võimaluse käsitleda toiduga kindlustamatuse põhjusi, peamiselt suurendades põllumajandustoodangut ning edendades sissetulekut andvaid tegevusi. Sekkumised on ühtlustatud riiklike või kohalike arengukavadega ning, nagu märgitud punktis 49, hõlmavad asjaomaseid sidusrühmi kõikides rakendusetappides, edendades seeläbi omanikutunnet. Suurem osa sekkumistest sisaldab väljumisstrateegiat, mille puhul antakse varad ja vastutus tegevuse jätkumise eest ametlikult üle kohalikele haldusstruktuuridele (vt 6. selgitus).

6. SELGITUS

SEKKUMISTE KAVANDAMINE

HEA TAVA

Põllumajandusest saadava tulu mitmekesistamise programm (FIDP) on kavandatud suurendama kohalike kogukondade toiduga kindlustatuse parandamise võimalusi jätkusuutlikul viisil. Programmi lähenemisviis edendab jätkusuutlikkust:

Malawi valitsus on kohustunud projektile, mida rakendatakse riigi detsentraliseeritud haldusstruktuuri kaudu;

FIDP põhineb nõudlusel, edendades omavastutust ja suurendades kogukondade suutlikkust. Programm pakub käivitussisendeid ja tutvustab head tava põllumajandusettevõtjatele, kes on esimesena näidanud üles suutlikkust luua ühendusi ning kes tahavad osaleda uutes tegevustes, et mitmekesistada oma tuluallikaid;

suutlikkuse arendamist edendatakse eri tasanditel (piirkondlikul tasandil, põllumajandusnõustajate, juhtivate põllumajandusettevõtjate, ministeeriumide ja ülikoolide tasandil) ning FIDPi raames koolitavad ja toetavad juhtivad põllumajandusettevõtjad teisi.

HALB TAVA

"Põllumajanduse edendamine linnakeskkonnas" on projekt, mille eesmärk on parandada HIVi/AIDSi poolt mõjutatud inimeste toitumis- ja tervishoiualast seisundit Addis Abebas. Projekti kavandasid VVO ja kohalikud partnerid, kellel on põhjalikud teadmised põllumajandustegevusest linnakeskkonnas. Projekt põhines mõistlikel oletustel toiduga kindlustatuse olukorra kohta. Mõnda riski siiski alahinnati, nagu näiteks seda, kui raske on saada põllumajandusmaterjale ja maad kohalikelt ametiasutustelt. Rakendusetapis osutus maaküsimus tõsiseks takistuseks, mille tõttu tuli teatud tegevusi oluliselt vähendada või neist üldse loobuda (muu hulgas kolme köögivilja- kasvatuskeskuse ehitamine projekti sihtrühmaks olnud HIVi-haigete ühenduste jaoks).

ELI SEKKUMISED SAAVUTAVAD SUUREMA OSA KAVANDATUD TULEMUSTEST

57. Kontrollikojal ei ole võimalik hinnata, millises ulatuses ELi eelarvetoetuse programmid Malawis ja Rwandas on aidanud kaasa valitsusprogrammide tulemuste saavutamisele, sest seda mõjutavad mitu keerukat tegurit ning esialgu puudub kindlaksmääratud hindamismetoodika [35]. Seetõttu ei ole VI lisas esitatud programmide tulemusi. Malawis ja Rwandas, mis on abist äärmiselt sõltuvad, on ELi eelarvetoetuse programmid andnud olulist toetust riiklikele põllumajandus- ja sotsiaalkaitse programmidele.

58. Kontrollitud sekkumiste abil on enamasti suudetud parandada toidu kättesaadavust abisaajatele: Malawis ja Rwandas on sekkumiste abil mõjusalt toetatud valitsuse põllumajandusmaterjalide toetusprogramme ning püüdlusi levitada uusi ja keskkonnahoidlikke tootmisviise. Lisaks aitavad sekkumised kaasa põllumajandustoodangu ja sissetulekute märkimisväärsele suurenemisele ja mitmekesistamisele.

59. Tööjõumahukad ehitustööde programmid maapiirkondade infrastruktuuri loomiseks ja korrashoiuks (peamiselt maateed, turgude, pinnase ja vee kaitsega seotud infrastruktuurid) on kõigis kolmes riigis sissetuleku- allikaks vaesele elanikkonnakihile ja parandavad toidujaotamist riikides. Etioopias on tänu nendele programmidele abisaajatel võimalik paremini oma tulusid ennustada, mis vähendab nende sõltuvust erakorralisest toiduabist. Turvavõrkude sekkumiste raames tehtavad tingimusteta rahaülekanded parandavad kõige ohustatumate rühmade elatusvõimalusi ja nende võimalusi ise toitu saada.

60. Parema toitumise eeltingimus on parem juurdepääs kergemini kättesaadavatele ja mitmekesisematele toiduallikatele. Lisaks on toitumisele suunatud sekkumiste abil – mida on olnud liiga vähe (vt punktid 40–44) – suudetud mõjusalt suurendada emade ja laste eest hoolitsevate inimeste teadlikkust alatoitumise põhjustest ning anda teadmisi sellest, kuidas lapsi hästi hooldada ja toita. Etioopias korraldatud üleriigilised sõelumiskampaaniad võimaldavad leida akuutse alatoitumise all kannatavad alla viie aastased lapsed ja neid ravida.

61. Sekkumiste tulemusi mõjutasid negatiivselt järgmised tegurid:

a) Puudused projektide kavandamisel, eelkõige liiga ambitsioonikad ees- märgid, põhjendamatud oletused või ad hoc projektistruktuur, mis ei kaasanud meetmete rakendamisel kohalikke asutusi;

b) valitsusepoolne piiratud huvi teatud tegevuste vastu, nagu näiteks toitumisalane tugi;

c) viivitused, mille tõttu ei olnud võimalik kõiki kavandatud tegevusi ellu viia (vt 7. selgitus).

7. SELGITUS

SEKKUMISTE TULEMUSED

HEA TAVA

Rwandas rakendatud detsentraliseeritud programm maapiirkondade vaesuse vähendamiseks (DPRPR) oli edukas kogu riigis. Mitme programmist rahastatud projekti abil (nagu näiteks uuenduslikud terrassid, seemnete, väetise ja kariloomade jagamine ning teede, sildade ja turgude ehitamine) suurendati toidu kättesaadavust ja mitmekesisust. Parandati ka juurdepääsu toidule tänu sissetulekut toovatele tegevustele. Sõltumatu hindamise käigus täheldati, et 96% abisaajatest peab end projekti lõpus vähem vaeseks kui enne. Ainult 10% on endiselt raskusi perekonna toitmisega (projekti alguses 97%). Programmi mõjusust näitab ka maapiirkonna elanike suhtumise muutumine. Projektide edukus innustas põllumajandusettevõtjaid koostama ise uusi projekte, mida ei kavandatud ega rahastatud programmi raames: näiteks põllumajanduslik krediit, ametikoolitus ja majade ehitamine kõige ohustatumatele.

HALB TAVA

Puuduliku kavandamise ja valitsuse ebapiisava omavastutuse tõttu ei suudetud Malawis rakendatud jätkusuutliku toitumise taastamisprogrammi abil suurendada toitumise taastamisüksuste suutlikkust sel määral, et integreeritud toitumise ja toiduga kindlustatuse järelevalvesüsteemi (INFSSS) oleks saanud ka edaspidi käigus hoida. Projekt saavutas kavandatud tulemused osaliselt: avaldati igakuised bülletäänid, kuigi 7–8-kuulise viivitusega, ning alatoitumise all kannatavate laste kohta koguti teavet ainult pooltes kontrollpiirkondades. Varsti pärast projekti lõppemist lõpetati ka andmete kogumine ning INFSSSi tegevus lakkas.

TULEMUSTE JÄTKUSUUTLIKKUST TULEB PARANDADA

62. Poolte sekkumiste puhul on jätkusuutlikkuse väljavaated head, kuid ülejäänud poole puhul ei ole tulemuste jätkusuutlikkus tagatud. Üldiselt suhtuvad valitsused sekkumistesse vastutustundega ning soovivad kindlasti jätkata programmide rakendamist ka pärast ELi sekkumise lõpetamist. Ka abisaajad on väga positiivselt meelestatud, sest on näinud, kuidas sekkumiste abil paraneb nende elatise teenimine ja toiduga kindlustatus ning suutlikkus ja motivatsioon tegevuse jätkamiseks ja edasiarendamiseks.

63. Suured riiklikud põllumajanduse ja sotsiaaltoetuste programmid on nende riikide eelarvele märgatav koorem [36] ning nende rahastamine sõltub rahastajate olulise toetuse jätkumisest. Ebapiisav juurdepääs mõjusatele põllumajanduslikele nõustamisteenustele, saagikoristusjärgsetele rajatistele (ladustamine, töötlemine ja turustamine) ja põllumajanduslikule krediidile takistavad endiselt mitmel põllumajandusettevõtjal tegevust laiendamast ning saavutamast majanduslikku jätkusuutlikkust. Kuni põllu- majandusettevõtjad ei saa osta põllumajandusmaterjale turuhinnaga, on praeguste kõrgete toetuste (Rwandas näiteks 50%) järkjärguline vähendamine valitsuste seisukohast keeruline, kuigi see aitaks selliste programmide kulusid kontrolli all hoida. Abisaajate tootmissuutlikkust ei ole piisavalt edendatud, mis on üks põhjus, miks ainult väike osa tootjaid ei vaja enam sotsiaalkaitse programme, mille kulud on seetõttu väga suured (vt 8. selgitus).

+++++ TIFF +++++

64. VVO projektide rakendusperiood on sageli liiga lühike ning seetõttu ei suudeta tagada abisaajate suutlikkust kohaldada uusi põllumajandus- või toitumistavasid. Sageli on piiratud ka valitsuse või kohalike ametiasutuste tahe või suutlikkus tegevused projekti järkjärgulise lõppemise järel üle võtta või neid toetada.

8. SELGITUS

TULEMUSTE JÄTKUSUUTLIKKUS

HEA TAVA

Programmil "Paranenud toidu tootmine kodu ja turu tarbeks Etioopia lõunapiirkonnas asuvas Arba Minch Zuria Woredas ja Chencha Woredas" on väga head jätkusuutlikkusealased väljavaated, sest:

a) projekti kaasav struktuur edendab sihtrühmaks olevate kohalike põllumajandusettevõtete ja ametiasutuste abisaajate omavastutust. Vajadused määratletakse piirkondlikult ja rakendamisleping sõlmitakse kohalike ametiasutustega;

b) on koostatud selge väljumisstrateegia, mis sisaldab konkreetseid meetmeid projektitavade ja -väljundite üleandmiseks;

c) tegemist on käibefondil põhineva isegenereeruva süsteemiga, mis ei sõltu edasisest rahastamisest. Selle abil saavad põllumajandusettevõtjad soodsama juurdepääsu sisenditele;

d) institutsiooniline toetus on tagatud projekti algusest peale ning suutlikkust arendavaid tegevusi korraldatakse kohalikele ametiasutustele, ühistute liidu piirkondlikele ja ringkondlikele tehnilistele büroodele ning üksikutele põllumajandusettevõtjatele.

HALB TAVA

Etioopia valitsus ja kogukonnad on väga huvitatud tootmise turvavõrgu programmist, kuid selle rahaline jätku- suutlikkus on suur probleem. Kuna programmi eesmärgid olid ebarealistlikud ning täiendavat sissetulekut andev toetus ei olnud piisav, ei saanud 2010. aastal programmi kaudu toetust 6% abisaajatest (st teenis endale ise elatist ega vajanud enam programmi toetust). Kodumajapidamise varamoodustusega seotud programmi osa on järgmise etapi jaoks ümber kavandatud, kuid selle rahalised ressursid ei ole piisavad.

JÄRELDUSED JA SOOVITUSED

65. Kontrollikoda järeldab, et toiduga kindlustamiseks antav ELi arenguabi Sahara-taguses Aafrikas on enamasti mõjus.

66. ELi arenguabi aitab oluliselt kaasa partnerriikide edusammudele toiduga kindlustatuse saavutamiseks:

a) Mitmes Sahara-taguses Aafrika riigis on EL silmapaistev rahvusvaheline liider toiduga kindlustatuse alal ning ELi toetus toidu kättesaadavuse ja toidule juurdepääsu tagamiseks on mõjus;

b) ELi arenguabi vastab riikide vajadustele ja prioriteetidele ning EAF ja toiduga kindlustatuse temaatiline programm täiendavad tõhusalt teineteist;

c) Toiduainete rahastamisvahend loodi suhteliselt lühikese ajaga ning see on ELile oluline lisakohustus toiduga kindlustatuse parandamiseks arengumaades;

d) ELi sekkumised on enamasti hästi kavandatud, saavutavad suurema osa kavandatud tulemustest ja pooled neist on potentsiaalselt jätkusuutlikud.

67. Mitmes valdkonnas on siiski veel märkimisväärselt arenguruumi:

a) Arvestades toiduga kindlustamatuse ulatust piirkonnas ja seda, et rahastajad on andnud ebapiisavalt toetust põllumajandusele ja toitumisele, ei võtnud komisjon küllaldaselt arvesse ELi toetuse potentsiaalset ulatust teistes riikides, mis kannatavad samuti kroonilise toiduga kindlustamatuse all ning on aastatuhande 1. arengueesmärgi (kaotada äärmine vaesus ja nälg) saavutamisel maha jäänud või ei suuda seda üldse saavutada;

b) komisjon ei ole pööranud piisavalt tähelepanu toitumisele ning oleks pidanud rohkem edendama varasemat riikide toitumispoliitikate ja -kavade koostamist;

c) toiduainete rahastamisvahend ei olnud kavandatud pikaajalise toidu- hindade kõikumisega seotud küsimuste lahendamiseks ega täienda EAFi kavandatud viisil;

d) sageli ei ole sekkumistele seatud piisavalt selgeid eesmärke ja tihti on eesmärgid liiga ambitsioonikad;

e) vaatamata partnerriikide valitsuste ja abisaajate tõsistele omapoolsetele kohustustele ei ole valitsuste suured põllumajandus- ja sotsiaaltoetuste programmid rahaliselt jätkusuutlikud ning sõltuvad suuremalt jaolt rahastajate edasisest abist.

68. Kontrollikoda soovitab Sahara-taguses Aafrikas toiduga kindlustamiseks antava ELi arenguabi mõjususe suurendamiseks järgmist:

1. SOOVITUS

2013. aasta järgseks programmitöö perioodiks peaksid komisjon ja Euroopa välisteenistus tegema igas riigis toiduga kindlustatuse struktureeritud hindamise ning süstemaatiliselt kaaluma ELi toetuse potentsiaalset ulatust asjaomases piirkonnas.

2. SOOVITUS

Komisjon ja Euroopa välisteenistus peaksid (võimaluse korral koos teiste arengupartneritega) uurima, kas oleks võimalik luua püsiv rahastamisvahend, mis võimaldaks vajaduse korral võtta kiireloomulisi täiendavaid meetmeid reageerimiseks võimalike tulevaste toidukriiside tagajärgedele arengumaades.

3. SOOVITUS

Komisjon peaks pöörama vajalikku tähelepanu toitumisele koostöö- strateegia määratlemisel, sekkumiste määratlemisel ja kavandamisel ning poliitikadialoogis partnerriikide valitsustega, eelkõige eelarvetoetusprogrammide raames.

4. SOOVITUS

Komisjon peaks seadma sekkumistele eesmärgid, mis on piisavalt täpsed ning tulemusnäitajate abil mõõdetavad. Komisjon peaks tagama, et eesmärgid on saavutatavad tänu riskide ning sekkumiste eduka rakendamisega seotud eelduste paremale hindamisele.

5. SOOVITUS

Komisjon peaks paremini toetama põllumajandus- ja sotsiaaltoetusprogrammide rahalist jätkusuutlikkust. Selleks peaks komisjon:

a) pöörama rohkem tähelepanu mõjusa põllumajandusliku nõustamisteenistuse, saagikoristusjärgsete infrastruktuuride ja põllumajandusliku krediidi arendamisele;

b) tagama, et sotsiaaltoetusprogrammid toetavad piisavalt abi- saajate sissetuleku teenimise alase suutlikkuse arendamist.

III auditikoda, mida juhib kontrollikoja liige Karel PINXTEN, võttis käesoleva aruande vastu 10. jaanuari 2012. aasta koosolekul Luxembourgis.

Kontrollikoja nimel

+++++ TIFF +++++

president

Vítor Manuel da Silva Caldeira

[1] Rooma deklaratsioon ülemaailmse toiduga kindlustatuse kohta ja maailma toidualase tippkohtumise tegevuskava. ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon, 1996.

[2] Alatoitlus või krooniline nälg on olukord, mil inimene saab regulaarselt minimaalsest energiavajadusest vähem toitu. Inimene vajab päevas minimaalselt umbes 1800 kcal. Täpne energiavajadus sõltub inimese vanusest, kaalust, võimalikust rasedusest ja imetamisest (Allikas: ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon, vt www.fao.org/hunger/en).

[3] Andmed pärinevad sellest aastast, mil igas riigis tehti viimati asjakohane uurimus.

[4] Kängumine: pikkus korrutatud vanusega. Mõõdab lineaarset kasvu ja näitab alatoitumuse pikaajalist mõju ilma aastaajalise mõjuta.

[5] Alakaalulisus: kaal korrutatud vanusega. Näitab nii kängumist kui ka kurnatust. Laps võib olla alakaaluline, sest ta on kängunud, kurnatud või mõlemat.

[6] Kurnatus: pikkus korrutatud kaaluga. Näitab lapse praegust toitumisalast seisundit ning kajastab viimase aja toitumist ja/või haigusperioodi. Tõsine kurnatus on sageli seotud akuutse toidupuudusega.

[9999] Allikas: Maailmapank ning ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon.

[8888] Allikas: ÜRO Rahvastikufond.

[7777] Mõned riigid on selle eesmärgi saavutanud või ületanud, näiteks Malawi ja Etioopia.

[7] ÜRO Toidu- ja põllumajandusorganisatsiooni andmetel kanti ajavahemikul 2004. aastast 2009. aasta alguseni ainuüksi viies Aafrika riigis (Etioopia, Ghana, Madagaskar, Mali ja Sudaan) vähemalt 2,5 miljonit hektarit kohalikelt kasutajatelt üle välisinvestoritele.

[8] Aastatuhande 1. arengueesmärgi puhul on edusammude näitajaks alla viie aastaste alakaalulisus ning see osa elanikkonnast, kes saavad vähem toitu kui minimaalselt vaja. Toiduga kindlustatusel on tähtis roll ka seoses aastatuhande 4. arengueesmärgi (vähendada ajavahemikul 1990–2015 alla viie aastaste laste suremust kahe kolmandiku võrra) ja 5. arengueesmärgiga (vähendada ajavahemikul 1990–2015 emade suremust kolme neljandiku võrra).

[9] Nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate, Euroopa Parlamendi ja komisjoni ühisavaldus Euroopa Liidu arengupoliitika küsimuses: "Euroopa konsensus" (ELT C 46, 24.2.2006, lk 1).

[10] COM(2010) 127 (final), 31.3.2010.

[11] EAF on peamine ELi arenguabi rahastamisvahend Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna (AKV) riikidele ning ülemeremaadele ja -territooriumidele (ÜMT). EAFe rahastavad liikmesriigid. Täiendavat teavet EAFi eriomaduste kohta leiate kontrollikoja 2010. eelarveaasta aastaaruandes EAFide kohta, punktid 2–8 (ELT C 326, 10.11.2011, lk 251).

[12] Riigi strateegiadokumendi valmistab ette asjaomane AKV või ÜMT riik koos ELiga EAFi iga programmitöö perioodi jaoks. Dokumendis määratletakse üldised koostöösuunad. Riigi strateegiadokument sisaldab riigi analüüsi ja ELi vastavat strateegiat ning selles tuuakse ära ka siht- ja muud valdkonnad (toetust eraldatakse peamiselt sihtvaldkondadele).

[13] Nõukogu 27. juuni 1996. aasta määrus (EÜ) nr 1292/96 toiduabipoliitika, toiduabi korraldamise ja toiduainetega kindlustamise tugimeetmete kohta (EÜT L 166, 5.7.1996, lk 1).

[14] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1905/2006, millega luuakse arengukoostöö rahastamisvahend (ELT L 378, 27.12.2006, lk 41).

[15] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1337/2008, millega luuakse rahastamisvahend kiireks reageerimiseks toiduainete hinnatõusule arengumaades (ELT L 354, 31.12.2008, lk 1).

[16] Toiduga kindlustatuse eelarverea osas vt kontrollikoja eriaruanne nr 2/2003 toiduainetega kindlustatuse poliitika rakendamise kohta arenguriikides, mida rahastatakse Euroopa Liidu üldeelarvest (EÜT C 93, 17.4.2003, lk 1).

[17] Perioodi 2007–2010 temaatilise strateegiadokumendi ning mitmeaastase näidisprogrammi lisa III (Euroopa Komisjon, dokument C/2007/1924, 4. mai 2007). Ülejäänud rahastamine suunati VVOde (15%) ja rahvusvaheliste organisatsioonide kaudu (5%).

[18] EÜT C 93, 17.4.2003, lk 1.

[19] Ülemaailmne näljaindeks (GHI) on Rahvusvahelise Toidupoliitika Uurimise Instituudi poolt välja töötatud mitmemõõtmeline statistiline vahend riigi olukorra kirjeldamiseks. Indeks ühendab kolme võrdse kaaluga näitajat: i) alatoitumuse all kannatavate osakaal elanikkonnast; ii) alla viie aastaste laste alakaalulisuse osakaal iii) alla viie aastaste laste suremus. Riigid hinnatakse 100-punkti skaalal , kus 0 on kõige parem hinne ("nälga ei ole") ja 100 on kõige halvem, kuigi tegelikkuses kumbagi äärmust ei esine. Alla 5,0 punkti tähendab madalat nälja taset, 5,0–9,9 tähendab mõõdukat nälga, 10,0–19,9 tõsist probleemi, 20,0–29,9 murettekitavat olukorda ning üle 30,0 tähendab äärmiselt murettekitavat olukorda.

[20] Eelkõige Maailmapank, ÜRO Toidu- ja põllumajandusorganisatsioon, Põllumajanduse Arendamise Rahvusvaheline Fond ja komisjon, kes märgib, et põllumajanduse osakaal riigi arenguabis on vähenenud ning selle tähendus arengumaade prioriteetide hulgas on väiksem, mis on olukorda veelgi halvendanud (Food security: understanding and meeting the challenge of poverty, lk 5, oktoober 2009).

[21] Rahastamine on mõeldud kõige pühendunumatele ja suurimate vajadustega riikidele. Aastatuhande arengueesmärkide algatusel on kaks osa: 300 miljonit eurot on reserveeritud hästi edenevatele riikidele vastavalt 10. EAFi riigi strateegiadokumentide vahendamise tulemustele ja 700 miljonit eurot kuulub jagamisele EAFi toetust saavate riikide vahel.

[22] Euroopa Komisjon, dokument C/2010/9263, 21.12.2010.

[23] Pärast komisjoni 20. mai 2008. aasta teatist "Toimetulek toiduainete kerkivate hindade probleemiga – ELi tegevussuunad" (COM(2008) 321 (final), 20.5.2008) ja Euroopa Parlamendi 22. mai 2008. aasta resolutsiooni toiduainete hinnatõusu kohta ELis ja arenguriikides (P6_TA(2008)0229), võeti 16. septembril 2008 vastu määrus (EÜ) nr 1337/2008. 30. märtsil 2009 võttis komisjon vastu otsuse toiduainete rahastamisvahendi rakendamise kohta.

[24] Määruse (EÜ) nr 1337/2008 põhjendus 1.

[25] Määruse (EÜ) nr 1337/2008 põhjendus 2 ja artikli 1 lõige 1.

[26] Burundi, Eritrea, Etioopia, Malawi, Niger ja Rwanda.

[27] Burundi ja Rwanda puhul on sihtvaldkonnaks maaelu areng.

[28] Toiduabipoliitika, toiduabi korraldamise ja toiduainetega kindlustamise tugimeetmete temaatiline hindamine, juuli 2004.

[29] Toiduga kindlustatuse temaatiline programm, vahehindamine (2007–2009), lõpparuanne, september 2009.

[30] Malawi ja Etioopia võtsid riikliku toitumisstrateegia vastu vastavalt 2007. ja 2008. aastal. Rwandas koostati 2009. aastal riiklik erakorralise abi programm alatoitumuse likvideerimiseks ning loodi toitumisalane töörühm. Nigeril on olnud riiklik toiduga kindlustatuse kriiside ennetamise ja toitumise alane situatsiooniplaan alates 2007. aastast. Burundis loodi maailma toiduabi programmi algatusel hiljuti töörühm, mille eesmärk on luua riiklik toiduga kindlustatuse ja toitumise alane foorum. Eritrea 2004. aasta toiduga kindlustatuse strateegias tunnistatakse alatoitumuse probleemi, kuid keskendutakse toidu kättesaadavusele ja toidule juurdepääsule.

[31] Taustadokument "Améliorer la contribution de la CE à la lutte contre la malnutrition maternelle et infantile ainsi que ses causes", jaanuar 2009.

[32] Maailma Terviseorganisatsiooni, maailma toiduabi programmi, ÜRO alalise toitumiskomitee (United Nations System Standing Committee on Nutrition) ja ÜRO Lastefondi ühisavaldus tõsise akuutse alatoitumuse kogukonnapõhise haldamise kohta selgitab kogukonnapõhist lähenemist järgnevalt: Suurt osa tõsise akuutse alatoitumuse all kannatavaid lapsi on võimalik ravida oma kogukonnas ilma neid tervishoiuasutusse või teraapilisse toitumiskeskusse võtmata. Kogukonnapõhine lähenemine hõlmab tõsise akuutse alatoitumise õigeaegset avastamist kogukonnas ning kodust ravi kasutusvalmis terapeutiliste toiduainete või eriti toitvate toiduainete abil neile, kellel puuduvad meditsiinilised komplikatsioonid.

[33] Täpsed, mõõdetavad, saavutatavad, asjakohased ja ajaliselt piiritletud.

[34] Eriaruanne nr 11/2010 – Üldise eelarvetoetuse komisjonipoolne haldamine AKV, Ladina-Ameerika ja Aasia riikides, soovitused 1(c) ja 1(d).

[35] Eriaruanne nr 11/2010, punktid 86 ja 87.

[36] Malawis moodustas FISP 10% 2009. aasta riigieelarvest ja 71% põllumajanduseelarvest.

--------------------------------------------------

I LISA

TOIDUGA KINDLUSTATUSE OLUKORD SAHARA-TAGUSES AAFRIKAS JA LÕUNA-AASIAS

+++++ TIFF +++++

+++++ TIFF +++++

Märkus: 2010. aasta maailma näljaindeksi andmed alatoitumuse all kannatavate kohta on aastatest 2004–2006, alakaalulisi lapsi käsitlevad andmed pärinevad ajavahemiku 2003–2008 viimaselt aastalt, mille kohta andmed on kättesaadavad, ning laste suremuse andmed on aastast 2008. Kaardil esitatud piirid ja nimed ning kasutatud viidad ei ole rahvusvahelise toidupoliitika uurimisinstituudi (IFPRI) ega selle partnerite ja rahastajate poolt kinnitatud ega heaks kiidetud.

Allikas: Kohandatud ja esitatud rahvusvahelise toidupoliitika uurimisinstituudi loal www.ifpri.org. Kaardi aluseks on ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni, ÜRO Lastefondi, MEEDE DHSi ja Maailma Terviseorganisatsiooni andmed. Aruanne, millest kaart pärineb, on kättesaadav aadressil http://www.ifpri.org/publication/2009-global-hunger-index.

--------------------------------------------------

II LISA

ETIOOPIA TOIDUGA KINDLUSTATUSE OLUKORRA ÜLEVAADE

Toiduga kindlustamatus on Etioopias juba pikka aega probleemiks. Abiandjate ühendus on Etioopiat viimase 20 aasta jooksul pidevalt toetanud, kuid sellele vaatamata kasvas toiduabi vajavate inimeste arv 6,7 miljonilt 1994. aastal 12,6 miljonini aastal 2010 [1]. Toiduga kindlustamatuse peamised põhjused on elanikkonna kiire kasvumäär (aasta keskmine on kaks miljonit inimest) ning see, et põllumajandusettevõtted on väikesed ja vihmast sõltuvad, mis põhjustab omakorda liigset survet maale [2] ning mullaerosiooni. Kõik need tegurid nõrgendavad põllumajanduse tootlikkust ja saagikust. Toiduga kindlustamatuse oluliseks põhjuseks on ka põllumajandusettevõtjate maa valdamisega seotud ebakindlus. Maa on riigi omand ning põllumajandusettevõtjatel on maa kasutusvaldus, mis ei edenda ja tegelikult isegi takistab tootmisinvesteeringute tegemiseks vajalike laenude saamist. Siseturu ebatõhusus ja puudulik transpordi infrastruktuur tõstavad toiduhindu, takistades veelgi juurdepääsu toidule. Lisaks muudab see keeruliseks ka ülejääkide jagamise puudujäägipiirkondadele, suurendades seega toidu importimise vajadust.

Riigi põllumajandustoodang on viimase viie aastaga küll kasvanud [3], kuid Etioopia sõltub siiski endiselt kaubanduslikust toiduimpordist ja toiduabist. Näiteks toiduabi imporditi viimase kümne aasta jooksul keskmiselt 700000 tonni [4]. Riigi toidupuuduse kohta ei ole siiski usaldusväärseid andmeid, sest põllumajandusministeeriumi ja statistika keskameti esitatud riigi taimekasvatustoodangu andmete vahel on olulisi erinevusi (kuni 40% ulatuses) [4].

Etioopia elanikkond on hetkel hinnanguliselt 77,5 miljonit inimest, kellest 85% peamiseks elatusallikaks on põllumajandus. Põllumajanduse osakaal riigi sisemajanduse koguproduktist (SKP) on 45% ja seega on põllumajanduse arendamine vaesuse vähendamise seisukohast väga tähtsal kohal. Etioopia valitsus on esimesest terviklikust põllumajandussektori strateegiast [5] alates toetanud põllumajanduslikku toodangut ja tootlikkust kui peamisi vahendeid toiduainetega varustatuse ning majanduskasvu edendamiseks.

Toiduga kindlustatus on olnud prioriteediks ka riiklikes vaesuse vähendamise strateegiates. Ajavahemikku 2002–2005 hõlmav säästvat arengut ja vaesuse vähendamist käsitlev dokument (PRSP) rõhutas vajadust parandada toidu kättesaadavust ning toidule juurdepääsu. PRSP-le järgnes "Valitsuse toiduga kindlustatuse poliitika ja vaesuse lõpetamise plaan kiirendatud jätkusuutliku arengu kaudu" (PASDEP), mis hõlmas ajavahemikku 2005–2010 ning sisaldas toiduga kindlustatuse poliitika arendamist osana põllumajanduse arengupoliitikast. Sama prioriteet on ka praeguses vaesuse vähendamise strateegias ajavahemikuks 2010–2015 (kasvu- ja ümberkujundamise kava).

Esimese, 2001. aastal heaks kiidetud toiduga kindlustatuse poliitika eesmärk oli suurendada toidu kättesaadavust ja juurdepääsu toidule ning hädaolukordadele reageerimise suutlikkust, mis on prognoositavam ning rohkem arengule suunatud. Aastal 2003 kiitis toiduga kindlustatuse eesmärgil loodud valitsuse ja rahastajate koalitsioon heaks produktiivse turvavõrgu programmi (PSNP) kava. Alates aastast 2005 on PSNP raames tehtud tingimustega ja tingimusteta raha ja toiduabi ülekandeid ligikaudu 8 miljonile inimesele, kes oleksid muidu erakorralist toiduabi vajanud. Programmi eesmärk on parandada juurdepääsu toidule, kaitstes samas ka ohustatud kodumajapidamiste tootmisvahendeid.

Toiduga kindlustatuse poliitikat rakendatakse toiduga kindlustatuse programmide abil, mis siiani on hõlmanud ajavahemikke 2005–2010 ja 2010–2014. Toiduga kindlustatuse programmidel on neli sammast: i) PSNP; ii) elanikkonna vabatahtlik ümberasumine; iii) kodumajapidamiste ressursside parandamise programm (HAB); iv) täiendav investeerimisprogramm maapiirkondade infrastruktuuridele.

Aastatuhande arengueesmärkidel põhinevatest näitajatest selgub, et toitumise valdkonna eesmärkide saavutamisel on edusamme vähe [6]. Esimene riiklik toitumisalane strateegia võeti vastu aastal 2008 ning selle rakendamise eest ajavahemikul 2008–2013. vastutab tervishoiuministeerium riikliku toitumisprogrammi kaudu. Strateegia eesmärk on vähendada alatoitumuse ulatust Etioopias, eelkõige alla viie aastaste laste ning rasedate ja imetavate naiste seas.

[1] Ethiopia’s Disaster Prevention and Preparedness Agency, aegrea andmed 2010.

[2] ELi delegatsiooni kohaselt on üle kolmandiku põllumajandusettevõtetest alla 0,5 hektari suurused.

[3] Komisjoni 2009. aasta vahearuande eelnõu kümne riigi strateegiadokumendi kohta: "Cereals production rose from a post-drought level of 10 million tons in 2004 to over 16 million tons in 2007 and 2008."

[4] Euroopa Komisjoni 10. EAFi riigi strateegiadokumentide diagnostiline uuring maaelu arengust ja toiduga kindlustatusest.

[5] Põllumajanduse arengul põhinev industrialiseerimisstrateegia (Agriculture Development-Led Industrialisation Strategy), 1993.

[6] Etioopia valitsuse 2007. aasta PASDEPi arenguaruannetes ning Etioopia rahandus- ja majandusarengu eest vastutava ministeeriumi 2009. aasta maatrikstabelist nr 1 selgub, et alla viie aastaste alakaalulisuse näitaja on ligi 40%, samas kui aastatuhande arengueesmärgi sihtmärgiks on 30%.

--------------------------------------------------

III LISA

MALAWI TOIDUGA KINDLUSTATUSE OLUKORRA ÜLEVAADE

Malawi majanduses on põhiroll põllumajandusel, mis moodustab 35% riigi SKTst ning annab tööd 85% töötajaskonnast, kellest suurem osa on väiketalunikud ja elatustalupidajad. Peamine toidukultuur on mais, mille osakaal põllumaast on 75% ning peamine müügiks kasvatatav põllukultuur on tubakas. Väiketalundusel põhineval põllumajandusel on seega oluline roll riigi majandusarengus, kuid madal tootlikkus pidurdab üldist arengut ning sellest on saanud peamine vaesuse ja toiduga kindlustamatuse põhjus.

Madal põllumajanduslik tootlikkus on põhjustatud mitmest struktuurilisest piirangust, milleks on: i) rahvastiku tihedus (Aafrika kõrgeim), mis koos väikeste [1] vihmast sõltuvate põllumajandusettevõtetega põhjustab mullapinna degradeerumist; ii) põllumajandusliku krediidi puudumine, mis takistab tootmisvahendite (nagu maa ja tootmismaterjalid) kättesaadavust väiketalunike seas; iii) kehv juurdepääs turgudele ja puudulik infrastruktuur, mis suurendab transpordikulusid ja toiduainete hindu; iv) piiratud võimalused töötamiseks mujal kui põllumajanduses, mis suunab elanikkonna kasutama keskkonda mittesäästvaid toimetulekustrateegiaid (näiteks metsade hävitamine).

Olemasolevatest andmetest selgub, et 70% Malawi kodumajapidamistest on endakasvatatud toidu ära kasutanud kolm-neli kuud enne järgmist saaki [2]. Toiduga kindlustamatust mõjutavad Malawis ka probleemid toidule juurdepääsuga. 2005. aastal kannatas 22% elanikkonnast äärmise vaesuse all, mis tähendas, et ühel inimesel viiest ei olnud võimalik endale minimaalset põhitoitu lubada [3]. Toitumisalast olukorda kajastab krooniline alatoitumus, mille peamisteks põhjusteks on probleemid seoses toidule juurdepääsuga ja tasakaalustamatu, peamiselt maisist koosnev toiduvalik. 60–70% toidu kalorsusest tuleb maisist, ja selle tulemusel on 43% alla viie aastaste laste kasv kängu jäänud, 22% on alakaalulised ja 5% kannatavad akuutse alatoitumise all [4].

Ajavahemikku 2006–2011 hõlmava Malawi majanduskasvu- ja arengustrateegia (MGDS) prioriteedid on põllumajandus ja toiduga kindlustatus ning toitumishäirete ennetamine ja ohjamine. Valitsuse toiduga kindlustatuse alane eesmärk on "muuta Malawi riigiks, kus ei ole nälga". Keskpika perioodi eeldatav tulemus on see, et "kõikidele Malawi elanikel on piisavalt kvaliteetset ja mõistliku hinnaga toitu". Selle eesmärgi saavutamiseks kavandatud strateegiad põhinevad põllumajandusliku tootlikkuse suurendamisel, toimivatel põllukultuuride turgudel, väiksemal sõltumisel toiduabist, mõjusatel varajase hoiatamise süsteemidel, sissetulekut toovatel tegevustel, toiduabi ja impordi koordineerimisel ja säilitusvõime parandamiseks viljahoidlate ehitamisel. Strateegiaid arendati 2006. aastal vastu võetud toiduga kindlustatuse poliitika raames edasi tegevuskavadeks.

Valitsuse kohustumine toiduga kindlustatuse parandamisele kajastub ka eelarvelistes prioriteetides. Aastal 2009 suunati 14% riigi eelarvest põllumajandusele, suurem osa sellest (71%) läks põllu- majandussisendite toetusprogrammile (FISP) [5], mis käivitati aastal 2005 ning mis on riigi suurim toetusprogramm. Programm on osa riiklikust turvavõrgustrateegiast [6] ning annab väiketalunikele ja elatistalupidajatele subsideeritud väetist ja paremaid maisiseemneid, mis koos korraliku vihmaga suurendas maisitoodangut. Tänu sellele on riik olnud viimasel neljal aastal maisiabist sõltumatu [7].

2007. aastal võttis Malawi valitsus vastu riikliku toitumispoliitika ja strateegia [8], milles märkis, et sellele küsimusele ei ole siiani piisavalt tähelepanu pööratud. Poliitika eesmärk on edendada alatoitumise vähendamisega seotud meetmeid, keskendudes kolmele valdkonnale: i) naiste, meeste, poiste ja tüdrukute kõige sagedasemate toitumishäirete ennetamine ning kontrolli alla saamine Malawis aastaks 2012; ii) kõige levinumate toitumishäirete õigeaegse ja mõjusa ohjamise edendamine; iii) sellise keskkonna loomine, mis edendab toitumisteenuste ja -programmide mõjusat rakendamist.

[1] USAIDi ajavahemiku 2008–2014 toiduga kindlustatuse kava kohaselt harivad neljast põllumajandusettevõtjast kolm hektarist väiksemat maa-ala ning 40% põllumajandusettevõtetest on väiksemad kui pool hektarit.

[2] Malawi majandusühendus ja põllumajandusministeerium: "Can Malawi reverse the growing chronic and acute food and nutrition insecurity?". Piirkondliku toiduga kindlustatuse ja toitumisalase konverentsi jaoks koostatud kokkuvõte, 19.– 21. juuni 2006.

[3] Malawi Integrated Household Survey, 2004/2005.

[4] ÜRO ülemaailmset toidukriisi käsitleva kõrgetasemelise rakkerühma riigi aruanne, 23. veebruar kuni 4. märts 2010.

[5] FISPi rahastab praegu Malawi valitsus (väetise komponent), lisaks veel komisjon, DfID, Iirimaa ja Norra (seemnekomponent).

[6] Riiklik turvavõrgustrateegia võeti vastu aastal 2002 ja sellel on neli peamist komponenti: ehitustööde programm; suunatud sisendite programm; suunatud toitumise programm ja otseülekannete programm.

[7] ÜRO ülemaailmset toidukriisi käsitleva kõrgetasemelise rakkerühma riigi aruanne, 23. veebruar kuni 4. märts 2010. Sõltumatuse tasemeks on määratud 2,3 miljonit tonni.

[8] Riiklik toitumispoliitika ja strateegiline kava, 2007–2012.

--------------------------------------------------

IV LISA

RWANDA TOIDUGA KINDLUSTATUSE OLUKORRA ÜLEVAADE

Rwanda kannatas väga 1994. aasta genotsiidi tõttu. Pärast taasteperioodi on riik teinud olulisi edusamme. Rwanda prioriteedid on ära toodud riigi tulevikku käsitlevas programmis (Rwanda Vision 2020), mis avaldati juulis 2000 pärast kaks aastat kestnud riiklikku konsultatsiooniprotsessi.

Põllumajandussektor annab tööd 80% elanikkonnast, peamiselt seoses elatustalupidamisega, ning moodustab 42% SKPst. Vision 2020 programmi eesmärk on muuta Rwanda elatustalupidamisel põhineva majandusega riigist teadmispõhiseks ühiskonnaks, seda vaeseid toetava lähenemise kaudu nälja ja vaesusega võideldes. Rwanda esimene vaesuse vähendamise strateegia dokument (PRSP) (2002–2005) keskendus taastamisele ja rehabilitatsioonile. Vaatamata üleminekuperioodi kiirele ja jätkusuutlikule majanduskasvule saavutati vaesuse ja ebavõrdsuse vähendamisel vaid piiratud edusamme. Sellest tulenevalt määratleti prioriteedid teise majandusarengu ja vaesuse vähendamise programmi (EDPRS) raames uuesti. Strateegia hõlmab ajavahemikku 2008–2012. Põllumajandusalaste prioriteetide alla kuulub ka toiduga kindlustatuse strateegia koostamine.

Tugevale poliitilisele tahtele ja muljetavaldavatele tulemustele vaatamata on Rwanda toiduga kindlustatuse olukord keeruline – riik oli 2010. aasta ülemaailmse näljaindeksi kohaselt 84 riigi seas 64. kohal. Riik kannatab toidudefitsiidi all [1] ning elanikkonda ohustab toiduga kindlustamatus, sest 40% elanikkonnast kannatab alatoitumuse all. Rwanda ei saavuta tõenäoliselt vaesust ja alatoitumust käsitlevat aastatuhande 1. arengueesmärki. Aastatuhande 1. arengueesmärgi vaesusnäitaja (allpool riiklikku vaesuspiiri elavate isikute osakaal) vähenes küll 2000. aasta võrdlusnäitajast (60,4%) kuni 56,9%-ni aastaks 2006, kuid eesmärgiks seatud 30,2% saavutamine aastaks 2015 on väga keeruline.Aastatuhande 1. arengueesmärgi laste alatoitumise näitaja (alla viieaastaste alakaaluliste laste osakaal) oli 2006. aastal 22,5%, mis on parem kui 2000. aasta võrdlusnäitaja (24,5%), kuid 2015. aasta eesmärgist (14,5%) on see siiski kaugel.

Toidu kättesaadavus on alates 2006. aastast oluliselt paranenud, peamiselt tänu paremale saagile ja soodsatele ilmastikuoludele. Vision 2020 programmi raames võeti koos vaesuse vähendamise strateegiatega vastu ka põllumajanduse ümberkujundamise strateegilised kavad (SPTA I ja II) ja saagi tõhustamise programm (Crop Intensification Programme, CIP), mis on peamine programm põllumajandusliku tootlikkuse suurendamiseks kõrge potentsiaaliga põllukultuuride abil ning toiduga kindlustatuse ja isemajandamise tagamiseks. Toidu kättesaadavus tervikuna on paranenud, kuid toiduga kindlustatuse jaoks kesksete põllukultuuride tootmisel esineb probleeme. Mitme põhikultuuri (mais, riis ja nisu) saagikus on paranenud, kuid muude toiduga kindlustatuse seisukohast kesksete põllukultuuride (maguskartul, oad, banaanid, kassaava ja sorgo) saak on 2000. aastast alates kehvemaks jäänud.

Toidule juurdepääs on kodumajapidamiste jaoks probleemiks. Vaesust ja ebavõrdsust kajastavad arvud ei ole paranenud samas tempos kui Rwanda kiire majanduskasv: riigi vaesuspiirist allpool elavate inimeste osakaal langes ajavahemikul 2000–2006 vaid veidi, 60,4 protsendilt 56,9 protsendini. Äärmises vaesuses elavate arv langes 41,3 protsendilt 36,9 protsendini. Pidevalt tõusvad toiduainete hinnad [2] koos kõrge vaesusastmega vähendavad kõige ohustatumate inimeste (eriti nende, kel on vähe maad või ei ole seda üldse) võimalusi toitu hankida. Peamisteks probleemideks on palgatöö vähesus ja põllumaa vähene kättesaadavus, mis muutub aina keerulisemaks üha suureneva demograafilise surve tõttu. Valitsus käivitas selle probleemiga tegelemiseks Vision 2020 Umurenge programmi (VUP), mis on majandusarengu ja vaesuse vähendamise strateegia juhtalgatus ning on suunatud iga piirkonna kahele kõige vaesemale valdkonnale. VUP on suuremas osas detsentraliseeritud integreeritud maaelu arengu programm, mis on kavandatud kiirendama äärmise vaesuse vähendamist kõige vaesematele inimestele suunatud meetmete abil. Programmi rakendatakse kolme komponendi kaudu: i) ehitustööd, mille kavandamisel kasutatakse osalemisel põhinevat kogukondlikku lähenemisviisi; ii) krediidipaketid kooperatiividele ning väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele, et edendada ettevõtlust ja väljaspool põllumajandust töötamise võimalusi; iii) otsetoetus neile, kes ei saa osaleda ehitustöödes, ja neile, kes tootmissuutlikkuse puudumise tõttu krediidipaketile ei kvalifitseeru. Valitsus otsustas laiendada programmi kogu riigile 2011. aasta jaanuaris heaks kiidetud sotsiaalkaitse strateegia raames.

Rwandas valitseb kroonilise alatoitumise olukord ja eriti kannatavad selle all lapsed. 2005. aastal Rwandas tehtud demograafia ja tervishoiu alases uuringus leiti, et 45% alla viieaastastest lastest kannatab kroonilise alatoitumise all (kängumine [3]), 22% on alakaalulised [4] ja 4% lastest kannatab akuutse valgu ja energia puudusest tingitud alatoitumise all (kurnatus [5]), mida seostatakse kõrge suremusega. Alatoitumine mõjutab ka täiskasvanuid: 6,5% naistest kannatab selle all. Kõige suurem alatoitumise all kannatavate osakaal on riigi lõunaosas, kus 8,8% naistest kannatab alatoitumuse all ja 4% tõsise alatoitumuse all [6]. Alatoitumus on üks põhjustest ligi 50% imikute ja laste haigestumiste ja suremuse puhul [7].

2007. aastal heaks kiidetud riikliku toitumispoliitika kohaselt on Rwandas alatoitumise põhjusteks ebapiisav institutsiooniline tugi toitumisalastele meetmetele, omavastutuse puudumine, kontrolli puudumine perede ressursside üle ja madal kirjaoskuse tase, eelkõige naiste seas. Piirkondades, kus toodetakse palju toitu ja toiduaineid müüakse kodumajapidamise sissetulekute suurendamiseks, on alatoitumine põhjustatud tasakaalustamatust või ühekülgsest toitumisest ning sobimatutest toidu säilitamise viisidest, mis põhjustavad kehvemal perioodil toidupuudust. Riiklikus toitumispoliitikas rõhutatakse toitumise mitut valdkonda hõlmavat mõõdet ning selle olulisust riigi majanduskasvu ja aastatuhande arengueesmärkide saavutamise seisukohast. Tunnistatakse ka, et toitumisele eraldatud rahaline toetus (0,5% riigi eelarvest) ei ole küllaldane ning nii valitsuse kui ka arengupartnerite (välja arvatud UNICEF) poliitiline huvi on vähene. Pärast seda, kui Rwanda president otsustas, et toitumine saab olema riigi prioriteediks, võeti 2009. aastal vastu riiklik hädaabiprogramm alatoitumise kaotamiseks. Lisaks loodi põllumajandusesektori töörühma raames toitumisalane töörühm, et tagada tihe koostöö tervishoiuministeeriumi, kohaliku omavalitsuse ministeeriumi, muude valitsusorganisatsioonide, ÜRO ametite, arengupartnerite ja riigi tasandil tegutseva mitme VVO vahel.

[1] Põllumajandusministeeriumi hiljutine toidutaseme aruanne (jaanuar–juuni 2010) näitab toiduainete ülejääki. Arvestada tuleb siiski järgnevat: i) saagikoristusjärgsete kahjude määraks võeti 15%, kuigi 30% oleks olnud realistlikum, sest nimetatud kahjudes ei ole täheldatud märkimisväärset paranemist; ii) saagi hindamise usaldusväärsus on kaheldav.

[2] Rwanda statistika aastaraamatus 2009 kasutati aastat 2003 võrdlusalusena, võttes näitajaks 100. Esitatud andmete kohaselt oli tarbijahinnaindeks 2008. aasta detsembri seisuga muutunud järgnevalt: leib ja teravili: 223; liha: 190; kala: 207; köögiviljad: 192 ja toit ja alkoholita joogid: 200. Alates aastast 2006 on valitsus suutnud inflatsiooni märgatavalt aeglustada.

[3] Kängumine: pikkus korrutatud vanusega. Mõõdab lineaarset kasvu ja näitab alatoitumuse pikaajalist mõju ilma aastaajalise mõjuta.

[4] Alakaalulisus: kaal korrutatud vanusega. Näitab nii kängumist kui ka kurnatust. Laps võib olla alakaaluline, sest ta on kängunug, kurnatud või mõlemat.

[5] Kurnatus: pikkus korrutatud kaaluga. Näitab lapse praegust toitumisalast seisundit ja kajastab viimase aja toitumist ja/või haigusperioodi. Tõsine kurnatus on sageli seotud akuutse toidupuudusega.

[6] 2009. aastal koostatud riigi toiduga kindlustatuse ja ohustatuse analüüs (Country Food Security and Vulnerability Analysis) (maailma toiduabi programm).

[7] Tervishoiuministeeriumi aruanne esimese riikliku toitumisalase tippkohtumise kohta Kigalis 24.– 26. novembril 2009.

--------------------------------------------------

V LISA

HINDAMISMETOODIKA

Auditi käigus hinnati asjakohasust, kavandamist, tulemusi ja jätkusuutlikkust komisjoni tulemuspõhise järelevalve metoodikat. Kasutatud kriteeriumid on loetletud allpool:

Asjakohasus |

A | Sisaldub selgelt riiklikus poliitikas ja Euroopa Komisjoni strateegias, vastab Pariisi deklaratsioonile omavastutuse, joondamise ja ühtlustamise kohustuste osas, on väga asjakohane sihtrühma vajaduste suhtes. |

B | Sobib kokku riigi poliitikaga ja Euroopa Komisjoni strateegiaga (ei ole aga alati selge), küllaltki kooskõlas Pariisi deklaratsiooni kohustustega, asjakohane sihtrühma vajaduste suhtes. |

C | On mõningaid probleeme seoses riikliku ja Euroopa Komisjoni poliitikaga, Pariisi deklaratsiooniga või sihtrühma vajaduste asjakohasusega. |

D | On vastuolus riikliku poliitika või Euroopa Komisjoni strateegiaga ja Pariisi deklaratsiooni kohustustega, vajaduste asjakohasuse osas küsitav. Vajab põhjalikku kohandamist. |

Kavandamine |

A | Selge ja hästi struktureeritud loogiline maatriks, teostatavad ja ühtlustatud vertikaalsed eesmärgid, asjakohased SMART objektiivselt tõestatavad näitajad; riskid ja oletused selgelt määratletud ja ohjatud; väljumisstrateegia olemas. |

B | Asjakohane sekkumisloogika, kuid võib vajada parandusi seoses eesmärkide hierarhia, objektiivselt tõestatavate eesmärkide, riskide ja oletustega. |

C | Probleemid sekkumisloogikaga võivad mõjutada projekti tulemuslikkust ning edusammude seire- ja hindamissuutlikkust; vajab parandamist. |

D | Sekkumisloogika on puudulik ja eeldab põhjalikku läbivaatamist, et projekt saaks edu saavutada. |

Tulemused |

⇒ Lõpetatud projektid

A | Tulemuste abil saavutatud kasu ja suutlikkus on kättesaadav, kvaliteetne ja kõikidele sihtrühmadele kasutatav. |

B | Tulemused peamiselt kvaliteetsed, kasutatavad ning suurem osa sihtrühmi kasutab neid. Paranemisruumi siiski on, kuid see ei mõjuta tõhusust. |

C | Mõned tulemused on kasutatavad, kuid ei ole alati parima kvaliteediga. Tuleb teha parandusi, tagamaks, et projekti saavutab oma eesmärgid seoses kvaliteedi, ulatuse ja kättesaadavusega. |

D | Tulemused ei ole suuremal osal juhtudest saadaval ega ole kvaliteetsed. Tulemuste saavutamiseks tuleb teha suuri muudatusi. |

⇒ Käimasolevad projektid

A | Tulemuste täielik saavutamine kvaliteedi ja katvuse osas on tõenäoline. Negatiivseid mõjusid on leevendatud. |

B | Tulemused saavutatakse väheste piirangutega, negatiivsed mõjud ei ole suurt kahju tekitanud. |

C | Tulemused saavutatakse vaid osaliselt, muu hulgas selle tõttu, et juhatus ei ole suutnud täielikult kohaneda ilmnenud negatiivsete mõjudega. Tuleb võtta parandusmeetmeid, et tulemuste saavutamist parandada. |

D | Projekt ei saavuta oma eesmärki ilma põhjalike parandusmeetmete võtmiseta. |

⇒ Rahaline/majanduslik jätkusuutlikkus

A | Potentsiaalselt väga head, teenuste