EUROOPA KOMISJON Brüssel,15.12.2021 COM(2021) 802 final 2021/0426(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV hoonete energiatõhususe kohta (uuesti sõnastatud) (EMPs kohaldatav tekst) {SEC(2021) 430 final} - {SWD(2021) 453 final} - {SWD(2021) 454 final}



SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamine on osa komisjoni 2021. aasta tööprogrammi kuuluvast paketist „Eesmärk 55“, mis esitati 2021. aasta juulis, ja täiendab kõnealuse paketi muid osi, esitades visiooni heitevaba hoonefondi saavutamiseks 2050. aastaks. Nagu kliimameetmete tegevuskavas juba märgiti, on see peamine õigusakt, mille abil saavutada 2030. ja 2050. aasta CO2 heite vähendamise eesmärgid. See on seotud renoveerimislaine strateegia kolme sihtvaldkonna põhikomponentidega, sealhulgas kavatsusega teha ettepanek kohustuslike energiatõhususe miinimumnõuete kehtestamise kohta, viies eelnevalt läbi mõjuhinnangu, milles käsitletakse kõnealuste nõuete ulatust, ajakava, järkjärgulist kasutuselevõttu ja nendega kaasnevaid toetusmeetmeid. Võttes arvesse vajadust asjakohaste konsultatsiooni- ja mõjuhindamisprotsesside järele, sai kavandatud läbivaatamist alustada alles veidi pärast paketi „Eesmärk 55“ esimeste algatuste vastuvõtmist 2021. aasta juulis. Ettepanek on eriti oluline, kuna hoonete arvele langeb 40 % tarbitavast energiast ning 36 % energiaga seotud otsestest ja kaudsetest kasvuhoonegaaside heitkogustest. ELis kulub küttele, jahutusele ja soojale tarbeveele 80 % kodumajapidamiste tarbitavast energiast.Euroopa muutmine vastupanuvõimelisemaks nõuab ELi hoonete renoveerimist, et need oleksid energiatõhusamad ja sõltuksid vähem fossiilkütustest. Renoveerimine on oluline selleks, et vähendada hoonete energiatarbimist ja heitkoguseid ning muuta energiaarved väiksemaks. Lisaks loob renoveerimine kohalikke töökohti ja edendab majanduskasvu. Võttes arvesse pikka ettevalmistusaega, mida on vaja muudatuste tegemiseks ehitussektoris, tuleb direktiiv õigeks ajaks läbi vaadata, et toetada paketi „Eesmärk 55“ rakendamist. 1.1.Paketi „Eesmärk 55“ ja eelkõige uue heitkogustega kauplemise süsteemi koosmõju Pakett „Eesmärk 55“ koosneb omavahel seotud ettepanekute kogumist, ja põhineb mõjuhinnangu analüüsil, milles neid seoseid on arvesse võetud. Analüüs näitas, et liigne tuginemine tugevdatud õiguspoliitikale tooks kaasa tarbetult suure majanduskoormuse, samas kui ainult CO2 heite maksustamine ei aitaks ületada püsivaid turutõrkeid ja mittemajanduslikke tõkkeid. Seetõttu tasakaalustab valitud poliitikameetmete kombinatsioon hoolikalt hinnakujundust, eesmärke, standardeid ja toetusmeetmeid. Hoonete energiatõhususe direktiivi kavandatud läbivaatamine toimub samas raamistikus. Seega on üldise poliitikameetmete kombinatsiooni tasakaalu muutumise tõttu vaja poliitika eri osi kohandada. Ehitussektori CO2 heite vähendamist soodustava hinnakujunduse ja eesmärkide meetme nõrgenemine nõuaks hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamisel rangemaid reguleerivaid meetmeid, eelkõige seoses fossiilkütuste järkjärgulise kasutuselt kõrvaldamise ja kohustuslike energiatõhususe miinimumstandarditega. Asjaomased komisjoni mõjuhinnangud on näidanud, et eesmärkide saavutamine oleks vähem kindel ja kulukam, kui puudub kütteainete CO2 hinnasignaal, näiteks kavandatav uus heitkogustega kauplemise süsteem (HKS) hoonete ja maanteetranspordi jaoks. See toimib kõige paremini koos ELi reguleerivate meetmete ja riiklike lisameetmetega, mida stimuleerib jõupingutuste jagamise määruses (ESR), energiatõhususe direktiivis (EED) ja taastuvenergia direktiivis (RED) kavandatud ambitsioonikam eesmärk. Uus HKS loob majanduslikke stiimuleid CO2 heite vähendamiseks ja loob avaliku sektori toetuseks tulu, mis on suunatud eelkõige vähekaitstud leibkondade toetamisele. Läbivaadatud hoonete energiatõhususe direktiivis käsitletakse renoveerimist takistavaid mittemajanduslikke tõkkeid. Sellega luuakse tugiraamistik renoveerimise rahaliseks toetamiseks ilma vajalikke rahalisi vahendeid otseselt kaasamata. Läbivaadatud hoonete energiatõhususe direktiiv võiks aidata märkimisväärselt kaasa 2030. aasta eesmärkide saavutamisele. Hoonete energiatõhususe direktiivi mõjuhinnang näitab, et selle puudumise korral jääks üldine heitkoguste vähendamine elamu- ja teenindussektoris 2030. aasta eesmärgi saavutamiseks vajalikust ligikaudu poole võrra väiksemaks. Ilma nende läbivaatamisteta oleks selle puudujäägi korvamiseks vaja rohkem liikmesriikide tasandil võetavaid meetmeid, kuid ebakindlus nende tõhususe, õigeaegsuse ja kooskõla suhtes Euroopa kliimaseaduses sätestatud 2050. aasta CO2 heite vähendamise eesmärgiga lämmataks stiimulid renoveerimismäärade kiireks suurendamiseks. Kui puuduvad tugevdatud ELi või riiklikud reguleerivad meetmed renoveerimise määra suurendamiseks, peaks CO2 hind olema kõrgem ja lõppkokkuvõttes jääksid käsitlemata renoveerimist takistavad mittemajanduslikud tõkked. Läbirääkimiste ajal on oluline säilitada kooskõla kõigi paketis sisalduvate hoonetega seotud sätete vahel, et leppida kokku hooneid hõlmav ühtne ja kindel raamistik ning saavutada ELi 2030. ja 2050. aasta eesmärgid. 1.2.Haavatavuse, taskukohasuse ja energiaostuvõimetusega seotud probleemid Läbivaatamise peamine uuendus on hoonete energiatõhususe miinimumstandardite kehtestamine, et algatada sektori vajalik ümberkujundamine. Hoonete renoveerimisel on kaks üldtunnustatud positiivset majanduslikku mõju: 1) energiakulude vähenemine, energiaostuvõimetuse leevendamine ja 2) energiatõhusamate hoonete väärtuse suurendamine. Muudeks eelisteks on parem elukvaliteet ja lühem keskmine tühjana seismise periood. Väiksematest energiaarvetest saadav kasu on veelgi olulisem kõrgete energiahindade kontekstis. Halvimate tõhususnäitajatega hoonetes elavad inimesed ja energiaostuvõimetuse all kannatavad inimesed saaksid kasu renoveeritud ja parematest hoonetest ning väiksematest energiakuludest ning oleksid kaitstud turuhinna edasise tõusu ja volatiilsuse eest. Teiselt poolt võib üürileandjal tekkida soov kanda renoveerimiskulud üle üürnikele, et katta oma esialgsed investeeringud. Samuti võib suurem keskendumine olemasolevate halvimate tõhususnäitajatega hoonete puuduste kõrvaldamisele veelgi alandada nende hindu turutehingute tegemisel, kuigi energiatõhususe klasside ja turutehingute väärtuste vahel on juba praegu teatav korrelatsioon. Kogu ELi hõlmavad hoonete energiatõhususe miinimumstandardid on hoolikalt kavandatud, et leevendada võimalikku negatiivset sotsiaalset mõju ja maksimeerida nende sotsiaalset kasu, eelkõige seoses elamistingimuste parandamisega halvimate tõhususnäitajatega hoonetes ning energiaostuvõimetuse leevendamise või isegi ennetamisega. Liikmesriigid peavad toetama energiatõhususe miinimumstandardite järgimist piisava tugiraamistikuga, mis hõlmab rahalist toetust, tehnilist abi, tõkete kõrvaldamist ja sotsiaalse mõju jälgimist, eelkõige kõige haavatavamate rühmade puhul. Riiklikes hoonete renoveerimise kavades pööratakse tähelepanu sellele, et jälgida energiaostuvõimetusest mõjutatud inimeste ja ebapiisavates elutingimustes (nt lekkivad seinad või katused) või ebapiisava soojusmugavuse tingimustes elavate inimeste arvu vähenemist. Kavades esitatakse ülevaade riiklikust poliitikast ja meetmetest, millega suurendatakse vähekaitstud leibkondade mõjuvõimu ja seistakse nende eest, leevendatakse energiaostuvõimetust ja tagatakse eluaseme taskukohasus. Käesolevas ettepanekus esitatud meetmed on kooskõlas kõigi sotsiaalselt õiglast üleminekut toetavate ELi vahendite puhul kasutatavate poliitikasuundumuste ja meetmetega. Need hõlmavad aruandlust riiklike energia- ja kliimakavade kohaste riiklike soovituslike eesmärkide saavutamisel tehtud edusammude kohta, et vähendada energiaostuvõimetute majapidamiste arvu, ning kavandatud investeeringute kohta jaotuslike mõjude leevendamiseks ja struktuursete lahenduste edendamiseks – eelkõige hoonete energiatõhusam renoveerimine, sealhulgas energiatõhususe parandamise meetmed või taastuvatest energiaallikatest energiatootmise integreerimine, nende kütte- ja jahutussüsteemide CO2 heite vähendamine –, et vähendada sõltuvust fossiilkütustest kooskõlas kavandatud kliimameetmete sotsiaalkavadega, ning energiaostuvõimetuse nõustamiskeskust, mis toetab liikmesriikide jõupingutusi energiaostuvõimetuse leevendamisel ja jälgimisel. 1.3.Rahastamise, ELi vahendite ja riiklike toetusmeetmete kättesaadavus

Ettepanek on hästi kooskõlas muude asjakohaste vahenditega, eelkõige ELi ja riiklike vahendite osas. Tänu riiklikes taaste- ja vastupidavuskavades sisalduvatele tugevatele renoveerimisalastele juhtalgatustele on taaste- ja vastupidavusrahastu suunanud märkimisväärseid investeeringuid hoonete renoveerimisse. See jätkub kuni 2025.–2026. aastani, sillutades teed hoonete energiatõhususe direktiivist tulenevatele täiustustele. Praeguses mitmeaastases finantsraamistikus on olemas ELi rahalised vahendid eri programmide raames, milles on seatud prioriteediks hoonesektor: sellega seoses on kesksel kohal ühtekuuluvuspoliitika piirkondlikud fondid, õiglase ülemineku fond ja programm InvestEU. Neid täiendab spetsiaalne tehniline tugi ja abi, mida Euroopa Komisjon annab riiklikele avalikele haldusasutustele, et hõlbustada vajalikke reforme ja ettevalmistusi investeeringute tõhususe tagamiseks. Kavandatud uus HKSi kliimameetmete sotsiaalfond täidaks lõhe taaste- ja vastupidavusrahastu ning praeguselt mitmeaastaselt finantsraamistikult 2027. aasta järgsele perioodile ülemineku vahel ning võtaks ajavahemikuks 2025–2032 kasutusele 72,2 miljardit eurot, et toetada kodumajapidamisi, eelkõige inimesi, kes elavad halvimate tõhususnäitajatega hoonetes. Fond kataks algkulud ja lihtsustaks väikese sissetulekuga leibkondade vastavust hoonete energiatõhususe direktiivis kavandatud energiatõhususe miinimumstandarditele. Riiklike kliimameetmete sotsiaalkavade raames tehtavad investeeringud on hoonete energiatõhususe direktiivi kohastes riiklikes hoonete renoveerimise kavades sisalduvate rahastamismeetmete lahutamatu osa. Selleks et seda saaks ELi taksonoomia kliimaalase delegeeritud õigusakti alusel liigitada kestlikuks majandustegevuseks, peab hoone renoveerimine saavutama 30 % energiasäästu, vastama olulisele rekonstrueerimisele kehtestatud energiatõhususe miinimumstandarditele või koosnema konkreetsetest üksikmeetmetest, mis on liigitatud kestlikuks. Kogu liitu hõlmavate kavandatud energiatõhususe miinimumstandarditele vastav renoveerimine on tavaliselt kooskõlas ELis hoonete renoveerimise suhtes kehtestatud taksonoomiakriteeriumidega. Lisaks vaatab komisjon praegu läbi asjakohast riigiabi raamistikku ning püüab muuta seda hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamise ja eelkõige ELi tasandi energiatõhususe miinimumstandardite (MEPS) vajadustele paremini vastavaks. Sellest tulenevad riigiabi käsitlevad sätted oleksid olulised, et stimuleerida ELi tasandil kehtestatud energiatõhususe miinimumstandardite varajast järgimist seoses halvimate tõhususnäitajatega hoonete parandamisega. 1.4.Ettepaneku eesmärgid Läbivaatamise peamised eesmärgid on hoonete kasvuhoonegaaside heite ja lõppenergia tarbimise vähendamine 2030. aastaks ning hoonete pikaajalise visiooni koostamine kogu ELi hõlmava kliimaneutraalsuse suunas 2050. aastaks. Nende saavutamiseks on algatusel mitu alaeesmärki: suurendada hoonete renoveerimise kiirust ja põhjalikkust, parandada teavet hoonete energiatõhususe ja kestlikkuse kohta ning tagada, et kõik hooned oleksid kooskõlas 2050. aasta kliimaneutraalsuse nõuetega. Suurem rahaline toetus ja ajakohastamine ning süsteemide integreerimine on vahendid nende eesmärkide saavutamiseks. •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega Nagu eespool selgitatud, on kavandatud läbivaatamise eesmärk edendada nii tõuke- kui ka tõmbetegureid, mis toetavad hoonete CO2 heite vähendamist koos jõupingutuste jagamise määruse kohaselt kehtestatud riiklike meetmete stiimulitega ning hoonete ja maanteetranspordi uue heitkogustega kauplemise süsteemi mõjuga CO2 heite maksustamisele. Ettepanekuga vaadatakse läbi olemasolev seadusandlik vahend. Seega ei saa see asendada jõupingutuste jagamise määruses sätestatud eesmärke, vaid toetab nende saavutamist. See toimib koos kavandatud uue HKSiga, kus üks soodustab kütteainete ja -tehnoloogiate CO2 heite vähendamist ning teine energiatarbimise vähendamist. Hoonete energiatõhususe direktiivis esitatakse uusi ja olemasolevaid hooneid hõlmav üldine visioon, mida kohaldatakse muude paketi „Eesmärk 55“ algatustes sisalduvate hooneid käsitlevate sätete suhtes. Laiendades meetmeid energiatarbimise vähendamiseks ehitussektoris, aitab hoonete energiatõhususe direktiiv kaasa ka energiatõhususe direktiivis sätestatud üldiste energiatõhususe eesmärkide saavutamisele. Hoonete energiatõhususe direktiivi ettepanekust tulenev suurem renoveerimiste arv ja nõue, et uued hooned peavad paigaldama otsese kasvuhoonegaaside heiteta küttesüsteemid ja integreerima taastuvenergia, et muutuda heitevabadeks hooneteks, võimaldab saavutada 2030. aastaks soovitusliku eesmärgi taastuvenergia osakaalu kohta hoonete lõppenergia tarbimises kooskõlas taastuvenergia direktiiviga. Ettepanekuga toetatakse ebatõhusate fossiilkütusekatelde asendamist otsese kasvuhoonegaaside heiteta süsteemidega, nagu soojuspumbad ja muud taastuvenergial põhinevad tehnoloogiad. Ettepanekuga ajakohastatakse eralaadimistaristut hoonetes asuvates ja nendega külgnevates parklates, täiendades ajakohastatud alternatiivkütuste taristu määrust, millega suurendatakse üldisi eesmärke, sealhulgas seoses elektrisõidukite üldkasutatava laadimistaristuga. Kooskõlas Euroopa rohelise kokkuleppe ja uue ELi linnalise liikumiskeskkonna raamistikuga sisaldab see ka sätteid jalgrattaparkimistaristu täiustamise kohta. Samuti täiendab ettepanek tooteid käsitlevaid õigusakte, näiteks energiamärgistuse määrust, mis motiveerib tarbijaid ostma hoonesse paigutamiseks kvaliteetseimaid energiamõjuga tooteid ja seadmeid . Hoonete energiatõhususe direktiiv on kooskõlas ökodisaini direktiiviga, milles on sätestatud hoonete energiatõhususnõuded ja muud keskkonnatoimenõuded energiamõjuga toodetele, eelkõige hoone tehnosüsteemidele (nt katlad, soojuspumbad või valgusallikad) ja hoonetes kasutatavatele seadmetele (nt kodumasinad). Ehitustoodete toimivust käsitletakse ehitustoodete määruses ning ettepanek aitab teha pidevaid edusamme kliimamuutustega kohanemise suunas, kuna sellega suurendatakse hoonete vastupanuvõimet kliimamuutustele. Samal ajal aitavad hoonete energiatõhususe direktiiviga ette nähtud tõhustatud teabevahendid, mis hõlmavad ka CO2 mõõdikut, finantsinvestoritel arvestada rahasse hoonete CO2 heite vähendamisest saadavat kasu ning kodumajapidamistel või ettevõtjatel paremini arvesse võtta hoonete renoveerimisest saadavat majanduslikku kasu ja oma tagasimaksekavasid. Need aspektid on kooskõlas ka ELi kestliku tegevuse taksonoomia ehitusalaste elementidega. 2. ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS •Õiguslik alus Ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 194 lõikel 2, mis on liidu energiapoliitika õiguslik alus. Kavandatud meetmete eesmärk on edendada energia tõhusat kasutamist ja säästmist ning uute ja taastuvate energiaallikate väljaarendamist (ELi toimimise lepingu artikli 194 lõike 1 punkt c.) •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul) 2.1. Vajadus ELi meetmete järele Energiapoliitika kuulub ELi ja liikmesriikide jagatud pädevusse ning on väljakujunenud ELi poliitikavaldkond. Hoonete energiatõhususe direktiivi kavandatud muudatused on suures osas kooskõlas vajadusega seda ajakohastada, et kajastada ELi kliima- ja energiaeesmärkide suurenenud ambitsioonikust. See lisandub asjaolule, et komisjoni poolt 2020. aasta septembris avaldatud riiklike energia- ja kliimakavade kogu ELi hõlmava mõju hindamine näitas, et energiatõhususe valdkonnas on ambitsioonikuses vajakajäämisi: 2,8 protsendipunkti primaarenergia tarbimise ja 3,1 protsendipunkti lõppenergia tarbimise puhul ELis võrreldes praegu kehtivate 2030. aasta eesmärkidega. Läbivaadatud hoonete energiatõhususe direktiivis on seega vaja kogu ELi hõlmavaid lisameetmeid kooskõlas energialiidu juhtimist käsitlevas määruses ettenähtuga. Hooned on kohalik taristu, kuid ebapiisav renoveerimise määr ja põhjalikkus on kõigi ELi liikmesriikide ühine probleem. Põhjused on enamasti mittemajanduslikud ja asjakohased kõigis liikmesriikides. Hoonete CO2 heite vähendamise trajektoori ja sellega seotud nõudeid hõlmava ühise ELi raamistiku kehtestamine, võimaldades samal ajal kohandamist liikmesriikide oludega, annaks seega väga vajaliku kindluse kõigile renoveerimis- ja ehitustarneahela osalistele ning prognoositavuse ja valmisoleku kõigile sidusrühmadele alates tööstusharudest kuni kohaliku ja riikliku tööjõu, erainvestorite ning finantseerimisasutusteni. Varasemad kogemused pikaajaliste renoveerimisstrateegiatega rõhutavad, kui oluline on tagada parem tasakaal paindlikkuse ja ühtlustatud nõuete vahel, et panna kõik liikmesriigid piisavalt pingutama ELi tasandi eesmärkide saavutamiseks.

2.2. Euroopa lisaväärtus Tugevdatud ühine ELi raamistik motiveerib eri ambitsioonitasemega liikmesriike kiirendama kooskõlastatult ja vajalikus ulatuses energiasüsteemi ümberkujundamist energiatõhusamate hoonete suunas. Piisavalt tugevad regulatiivsed signaalid – nii olemasolevate kui ka uute hoonete puhul – soodustavad investeeringuid hoonete renoveerimisse, aitavad luua töökohti, ergutavad innovatsiooni, suurendavad ehitustoodete ja -seadmete siseturu hüvesid ning avaldavad positiivset mõju ehitusökosüsteemi ja sellega seotud sektorite konkurentsivõimele. Kõik see koos ühiste standardite tugevdatud aluse ja teabele juurdepääsuga aitab tagada, et hoonesektor vähendab kasvuhoonegaaside heidet kõige kulutõhusamal viisil, näiteks mastaabisäästu kaudu. Hooned ei liigu piiriüleselt, kuid hoonetega seotud rahastamine ning sinna paigaldatud tehnoloogia ja lahendused – alates soojuspumpadest, tõhustatud klaaspindadest või päikesepaneelidest – teevad seda. ELi meetmed toovad kaasa ehitussektori riiklike eeskirjade ajakohastamise, et saavutada CO2 heite vähendamise eesmärgid, avades kogu maailmas laiemad turud uuenduslikele toodetele ja võimaldades vähendada kulusid, kui seda on kõige rohkem vaja, ning edendades tööstussektori kasvu. Lisaks toob ELi tegevus hoonete energiatõhususe muudetud direktiivi kaudu mitmesugust kasu: kodanike parem tervis ja suurem heaolu, majanduse elavnemist toetavate kohalike töökohtade loomine, energiaostuvõimetuse leevendamine, sotsiaalne kaasatus, paremad elutingimused, kasvuhoonegaaside heite vähenemine, vastupanuvõime kliimamuutustele ning energiatarbimise ja energiakulude vähendamine. Samuti on see kooskõlas algatusega „Uus Euroopa Bauhaus“, milles kutsutakse üles ühendama hoonete ja tehiskeskkonna kestlikkust elukvaliteedi ja sotsiaalse kaasamisega. •Proportsionaalsus Seadusandlikus ettepanekus sisalduvaid meetmeid peetakse proportsionaalseks ja need tuginevad maksimaalselt esialgse 2002. aasta direktiivi ning 2010. ja 2018. aasta läbivaatamiste olemasolevale ülesehitusele. Nagu on üksikasjalikult kirjeldatud punktis 3, on mure, mida õiguskontrollikomitee väljendas oma negatiivsetes arvamustes ettepanekule lisatud mõjuhinnangu aruandes esitatud eelistatud variandi proportsionaalsuse ja ELi tasandil ühtlustamise taseme kohta, lahendatud ettepaneku muutmisega, et tagada subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtete järgimine. •Vahendi valik Ettepanek sisaldab sisulisi muudatusi hoonete energiatõhususe direktiivis, mida muudeti juba 2018. aastal. Seetõttu on vastavalt käesolevale ettepanekule kavas olemasolev direktiiv uuesti sõnastada kooskõlas komisjoni kohustusega, mis on sätestatud paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe punktis 46. Uue õigusaktiga asendatakse varasem direktiiv (EL) 2010/31/EL ja tunnistatakse see kehtetuks. 3. JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuskontroll Hoonete energiatõhususe direktiivi hinnati 2016. aastal. Hoonete energiatõhususe direktiivi (2018) viimasest läbivaatamisest tulenevad meetmed võeti hiljuti üle (2020) ning ei olnud võimalik koguda piisavalt andmeid nende mõju kohta, et uus hindamine oleks asjakohane. •Konsulteerimine sidusrühmadega Kasutatud on lisameetodeid, et võimaldada kõikehõlmavat konsultatsiooniprotsessi, kus kõik sidusrühmad saavad kaasa rääkida. –Esialgne mõjuhinnang (tegevuskava) avaldati komisjoni portaalis „Avaldage arvamust!“ 22. veebruaril 2021. See oli tagasiside andmiseks avatud neli nädalat ja saadi 243 vastust; –30. märtsil 2021 avaldati portaalis „Avaldage arvamust!“ 12 nädalaks avalik konsultatsioon, mis põhines rakendusvahendi EUSurvey struktureeritud veebipõhisel küsimustikul ja oli kooskõlas komisjoni parema õigusloome eeskirjadega. See hõlmas võimalike poliitikavariantide ulatust, liiki ja ülesehitust ning põhines valikvastustega ja avatud küsimustel. Nagu tegevuskava, oli see avatud kõigile. Kokku saadi 535 vastust. Enamik osalejaid olid ettevõtjate ühendused ja äriühingud (52 %), neile järgnesid ELi kodanikud (15 %), valitsusvälised organisatsioonid (12 %) ning kohalikud ja riiklikud ametiasutused (7 %). –31. märtsist kuni 3. juunini 2021 korraldati viis sihtotstarbelist seminari. Need üritused korraldati temaatiliselt, et käsitleda poliitikavariantide konkreetseid valdkondi: „Hoonete ja vähese CO2 heitega hoonefondi visiooni kujundamine“, „Olemasolevate hoonete energiatõhususe miinimumstandardid“, „Hoonete teabevahendite tugevdamine (keskendudes energiamärgistele)“, „Rohe- ja digipöörde edendamine“ ning „Juurdepääsetav ja taskukohane rahastamine – energiaostuvõimetus“. Igal seminaril osales keskmiselt üle 200 osaleja. –Sidusrühmade täiendav kaasamine on toimunud sihtotstarbelisuse põhimõttel. Komisjon teavitas ka riikide delegatsioone ja haldusasutusi ning kogus nende seisukohti energeetika töörühma, hoonete energiatõhususe komitee ja kooskõlastatud meetme üldkoosolekutel. 3.1. Kokkuvõte sidusrühmade seisukohtadest

Selge enamus avalikus konsultatsioonis osalenutest toetas hoonete energiatõhususe miinimumstandardite kehtestamist (seda pooldas 75 % vastanutest). 61 % osalejatest oli seisukohal, et hoonete energiatõhususe direktiivi pikaajalisi renoveerimisstrateegiaid käsitlevaid sätteid tuleks muuta, ning 89 % toetas võimalust tugevdada järelevalvet liikmesriikide pikaajalistes renoveerimisstrateegiates kindlaks määratud eesmärkide üle. 84 % pooldas heitevabade hoonete määratlemist hoonete energiatõhususe direktiivis. 73 % vastanutest oli arvamusel, et hoonete energiatõhususe direktiiv võiks aidata muuta kättesaadavaks ja juurdepääsetavaks suurema hulga hoonetega seotud energiatõhususe andmeid. Energiamärgiseid tuleb ajakohastada ja kvaliteeti tuleb parandada selge enamuse arvates (65 %) ning veelgi tugevamini toetati energiamärgiste ühtlustamist (76 %). Rohkem kui kaks kolmandikku vastanutest (68 %) pooldas hoonete energiatõhususe direktiivi meetmete lisamist, et anda aru kogu olelusringi CO2 heite kohta (tootmine ja ehitamine, kasutamine ja olelusringi lõpp). Mis puudutab e-liikuvust, siis toetasid vastajad üldiselt rangemate nõuete kehtestamist. Üle kolme neljandiku (77 %) vastanutest pooldas renoveerimistoetuse sidumist renoveerimise põhjalikkusega ning 68 % leidis, et oleks kasulik esitada mõiste „põhjalik renoveerimine“ õiguslik määratlus. Rahastamise puhul väljendati ka seminaridel üldist seisukohta, et see peaks olema kättesaadavam otsetoetuste, maksusoodustuste, energiatõhususe hüpoteekide ja muud liiki stimuleerimismehhanismide kombineerimise kaudu ning et sellega peaksid kaasnema sätted, mis käsitlevad juurdepääsu ühtsetele kontaktpunktidele. Leiti, et kõige olulisem poliitikameede energiaostuvõimetuse vähendamiseks on suunatud rahaline toetus väiksema ja keskmise sissetulekuga leibkondadele. Poliitikaseminaridel nõustuti avaliku konsultatsiooniga üldise suuna osas ja nende käigus anti kasulikku lisateavet. •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Käesolev ettepanek põhineb 2016. aasta hindamisel ning hoonete energiatõhususe direktiivi rakendamisel saadud andmetel ja kogemustel. Teadusuuringute Ühiskeskus toetas nõuetele vastavuse ja liikmesriikide tavade analüüsi ja hindamist. Hoonete energiatõhususe direktiivi kooskõlastatud meetmete algatuse raames analüüsiti riikide kogemusi hoonete energiatõhususe direktiivi rakendamisel. Lisaks tugineb komisjon kasvavale hulgale eelretsenseeritud empiirilistele uuringutele ja mitmele olemasolevale või hiljuti lõpule viidud toetuslepingule. Mõju ja halduskulude kvantitatiivset ja kvalitatiivset hindamist ning sidusrühmade panuse analüüsi toetas spetsiaalne tehnilise toe leping. Lepingu raames analüüsiti modelleerimisvahendeid, et kajastada hoonefondi ning laiemat makromajanduslikku ja sotsiaalset mõju. Peamised statistilised andmed ja andmed, mida kasutatakse ka kasutatud mudelite aluseks oleva andmekogumi täitmiseks, on seotud hoonefondi vaatluskeskuse ja EUROSTATi näitajatega. Hinnati ka mitme programmi „Horisont 2020“ raames rahastatud käimasoleva teadus- ja innovatsiooniprojekti tulemusi, mis oli analüüsile sisendiks. Käesolev ettepanek tugineb ka 2030. aasta kliimaeesmärgi kava mõjuhinnangus kogutud tõenditele ja muudes rohelise kokkuleppe algatustes kogutud asjassepuutuvale tõendusmaterjalile. Nagu ka muude poliitikapaketi „Eesmärk 55“ ettepanekutes, võetakse hindamise lähtealuses arvesse ELi ajakohastatud võrdlusstsenaariumi, mis hõlmab ELi ja liikmesriikide energiasüsteemide arengu ja kasvuhoonegaaside heite prognoose kehtiva poliitikaraamistiku korral ning võtab arvesse ka COVID-19 mõju. •Mõjuhinnang Mõjuhinnangus esitatud analüüs kinnitas, et hoonete energiatõhususe direktiivi raamistik ei ole 2030. aasta kliimaeesmärkide saavutamiseks piisav. Eelkõige ei ole kehtestatud konkreetset meedet, et kõrvaldada mittemajanduslikud tõkked, mis takistavad hoonete energiatõhusat renoveerimist. Mõjuhinnangu projekt esitati kaks korda komisjoni õiguskontrollikomiteele. Pärast esimest negatiivset arvamust esitas komitee teise lõpliku negatiivse arvamuse, milles rõhutati vajadust poliitiliste suuniste järele selle kohta, kas ja millistel tingimustel võiks hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamise ettepanekuga edasi minna. Komitee selgitas, et ta jäi negatiivse arvamuse juurde, sest mõjuhinnangu projektis ei suudetud 1) selgelt nimetada lünka, mida hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamine peaks täitma, võttes arvesse paketi „Eesmärk 55“ ülejäänud ettepanekuid; 2) veenvalt näidata vajadust ühtlustatud ELi tasandi meetmete järele, võttes arvesse liikmesriikide hoonesektori heterogeensust, ning 3) piisavalt selgitada eelistatud poliitikavariantide paketi eri üksikkomponentide valimise põhjust. Euroopa Komisjoni töömeetoditega antakse institutsioonidevaheliste suhete ja tulevikusuundade eest vastutavale asepresidendile volitused kiita heaks sellise algatuse jätkamine, mille kohta õiguskontrollikomitee on esitanud teise negatiivse arvamuse. Võttes arvesse selle algatuse poliitilist tähtsust, selle rolli 2021. aasta juuli ettepanekute paketis „Eesmärk 55“, meetmete võtmise kiireloomulisust hoonete renoveerimise valdkonnas ja asjaolu, et õiguskontrollikomitee väljendatud vajadust poliitiliste suuniste järele saaks kohandatud õigusakti ettepanekus rahuldavalt täita, pidas komisjon ka institutsioonidevaheliste suhete ja tulevikusuundade eest vastutava asepresidendi kokkulepet silmas pidades otstarbekaks hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamist jätkata. Komisjon leiab, et komitee järeldus, mille kohaselt hoonete energiatõhususe direktiivi roll paketis „Eesmärk 55“ ei ole piisavalt selge, kajastab tema hinnangut mõjuhinnangu projekti kvaliteedile, mitte põhimõttelist muret paketi „Eesmärk 55“ üldise poliitikameetmete kombinatsiooni pärast. Samuti on oluline märkida, et õiguskontrollikomitee arvamustega antakse hinnang mõjuhinnangu projekti kvaliteedile, mitte sellega seotud seadusandlikele ettepanekutele. Reguleerivate meetmete, hinnakujundusmehhanismide ja eesmärkide koosmõju on selgitatud käesoleva seletuskirja eespool esitatud punktides. Selles visandatakse hoonete energiatõhususe direktiivi kavandatud läbivaatamine samal viisil nagu visandati kõiki teisi paketi „Eesmärk 55“ ettepanekuid, mida kõiki toetasid eraldi mõjuhinnangu aruanded, millele komitee andis positiivse hinnangu. Komisjon on hoolikalt kaalunud komitee seisukohta, et mõjuhinnangu projektis ei esitatud piisavalt kindlaid tõendeid, mis toetaksid eelistatud poliitikameetmete kogumit, eelkõige seoses selles kavandatud ühtlustamisega ELi tasandil. Seda arvesse võttes on komisjon kaldunud kõrvale mõjuhinnangu projektis esitatud võimalusest kehtestada ELi tasandi energiatõhususe miinimumstandardite järkjärguline ja ajaliselt rangemaks muutmine teatavat liiki hoonete puhul, millega kaasneb liikmesriikide kohustus võtta kasutusele riiklikud energiatõhususe miinimumstandardid kõigi muude hoonete jaoks. Nüüd tehakse ettepanek, et riiklikud energiatõhususe miinimumstandardid on vabatahtlikud ja riiklike hoonefondide erinevusi võetakse rohkem arvesse, andes liikmesriikidele suurema paindlikkuse kavade koostamisel, et saavutada 2050. aastaks eesmärk muuta hoonefond heitevabaks. Siiski on kõige halvemate tõhususnäitajatega hoonete puhul säilitatud ELi tasandi energiatõhususe miinimumstandardid, et kõik astuksid piisavalt esialgseid samme hoonete puhul, kus on võimalik saavutada suurim energiatõhususe kasv, kasvuhoonegaaside heite vähenemine ja ühiskondlikud kaasnevad hüved. Liikmesriikidel on õigus kehtestada nende hoonete jaoks konkreetsed tähtajad, et tagada 2040. ja 2050. aastaks kõrgemad energiatõhususe klassid. Kui liikmesriigid kehtestavad riiklikud energiatõhususe miinimumstandardid, tuleks nende kavandamisel silmas pidada riiklikku tegevuskava ning 2030., 2040. ja 2050. aastaks seatud riiklikke eesmärke, mille liikmesriigid kehtestavad osana oma riiklikest hoonete renoveerimise kavadest, et saavutada 2050. aastaks üldine CO2 heite vähendamise eesmärk. Paraku on kõige halvemate tõhususnäitajatega hooned, mis on hõlmatud ELi tasandi energiatõhususe miinimumstandarditega, ka hooned, kus on vaja teha põhjalikumaid renoveerimistöid ja mille puhul CO2 hindadega pakutavad stiimulid on kõige tõenäolisemalt ebapiisavad, võttes arvesse seda allsektorit mõjutavaid ulatuslikke turutõrkeid kõigis liikmesriikides. Oluline on see, et kuna neid hooneid hõlmavas elamusegmendis elavad kõige vähem kaitstud leibkonnad, peetakse kavandatud meedet (ja seda toetavat mitmeaastast finantsraamistikku) väga oluliseks kliimamuutustega seotud üleminekuks, milles kedagi ei jäeta kõrvale. Lisaks nähakse ettepanekuga ette pikem tähtaeg eluhoonete järkjärguliseks üleminekuks ja ELi tasandi energiatõhususe miinimumstandardite järgimiseks võrreldes avaliku sektori asutuste omanduses olevate hoonete ja muude mitteeluhoonetega. Lisaks eeltoodule on ettepanekut muudetud, muutes märkimisväärse hulga energiamärgise elemente vabatahtlikuks. Võrreldes mõjuhinnangu projektis eelistatud variandiga, mille puhul enamik meetmeid olid kohustuslikud, pakub käesolev ettepanek liikmesriikidele suuremat paindlikkust. Uute nõuete kehtestamise asemel on prioriteediks seatud ka olemasolevad mehhanismid, eelkõige leevendades riiklike hoonete renoveerimise kavade nõudeid ning integreerides need täielikult riiklikesse energia- ja kliimakavadesse. Sellest tulenev ettepanek jätab liikmesriikidele suure manööverdamisruumi, et kohandada oma hoonete regulatiivset ja rahastamispoliitikat riiklike ning kohalike oludega, saavutamaks ühine üldine eesmärk. Hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamise panust üldisesse paketti „Eesmärk 55“ ei vähendata, kuid peamine vastutus selle elluviimise eest lasub liikmesriikidel, mida ei olnud esialgu kavandatud, järgides nõuetekohaselt subsidiaarsuse põhimõtet. Liikmesriike kutsutakse üles kavandama ja rakendama asjakohaselt ambitsioonikaid riiklikke hoonete renoveerimise kavasid, võttes nõuetekohaselt arvesse oma jõupingutuste jagamise määruse eesmärke ja hoonesektoris kütteainete kasutamisest tuleneva heite kavandatud piirmäära. Komisjon võtab seda riiklike hoonete renoveerimiskavade hindamisel arvesse. Läbivaatamisklauslis viidatakse sõnaselgelt komisjoni hinnangule selle kohta, kas ELi hoonetega seotud meetmed, sealhulgas CO2 heite maksustamine, tagavad piisava edasimineku, et saavutada 2050. aastaks täielikult süsiniku- ja heitevaba hoonefond, või tuleb hiljemalt 2027. aasta lõpuks kehtestada liidu tasandil siduvad lisameetmed, näiteks kogu ELi hõlmavad rangemad energiatõhususe miinimumstandardid. Täpsemad märkused komitee järelduste kohta on esitatud käesolevale ettepanekule lisatud mõjuhinnangu I lisas. Mõjuhinnangus analüüsitakse probleemi ja tehakse kindlaks võimalikud meetmed renoveerimise määrade ja põhjalikkuse suurendamiseks, uute ja olemasolevate hoonete CO2 heite vähendamiseks ning hoonete tõhusamaks moderniseerimiseks digitaliseerimise toel. See koondab nelja põhivarianti, mis on reastatud üha suureneva ambitsioonikustaseme järgi: madalad, mõõdukad, kõrged ja kõrgemad eesmärgid. Eelisvariandiks nimetatakse seal 3. varianti. Pärast õiguskontrollikomitee asjakohaseid järeldusi vaadati hoonete energiatõhususe direktiivi ettepanek läbi, ning nüüd on selle aluseks olemasolevate hoonete puhul 2. variandi (mõõdukad eesmärgid) ning teabevahendite ja uute hoonete puhul 3. variandi (kõrgemad eesmärgid) kombinatsioon.

•Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine Hoonete energiatõhususe direktiivi 2018. aasta läbivaatamise peamine eesmärk oli vähendada halduskoormust. Oli prognoositud, et eelistatud poliitikavariandi meetmed üheskoos vähendaksid halduskoormust peaaegu 100 miljoni euro võrra aastas. Käesoleva läbivaatamise peamine eesmärk koos muude paketi „Eesmärk 55“ ettepanekute ehitusalaste aspektidega on viia hoonesektor kooskõlla liidu tõhustatud kliimaeesmärkidega. Tõhususe tagamiseks on vaja uusi ja ajakohastatud nõudeid. Need nõuded mõjutavad peamiselt liikmesriikide riigi ja kohaliku tasandi haldusasutusi ning vähemal määral hoonete omanikke ning tuginevad peamiselt juba olemasolevatele menetlustele ja struktuuridele. Neil on sobiv ambitsioonikuse tase – ühelt poolt selleks, et saavutada rohelise kokkuleppe eesmärgid ning samal ajal anda ettevõtjatele ja lõpptarbijatele aega kohaneda. Nagu mõjuhinnangus märgitud, vähendavad energiamärgiste digitaliseerimine ning andmevahetust ja andmebaase käsitlevad uued sätted siiski haldus- ja nõuete täitmisega seotud kulusid ning hõlbustavad hoonete renoveerimisega seotud haldusmenetlusi. •Põhiõigused Ettepanek on kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 37, mille kohaselt kõrgetasemeline keskkonnakaitse ja keskkonna kvaliteedi parandamine tuleb integreerida liidu poliitikasse ning tagada kestliku arengu põhimõtte kohaselt. See on koostatud seoses harta artiklis 17 sätestatud õigusega omandile ja põhineb harta artiklil 34, milles „tunnistatakse ja austatakse õigust […] eluasemetoetusele, et tagada liidu õiguse ning siseriiklike õigusaktide ja tavadega ettenähtud eeskirjade kohaselt rahuldav elu kõigile neile, kellel puuduvad piisavad elatusvahendid“. 4. MÕJU EELARVELE Ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet. Sellega muudetakse kehtivat direktiivi ning see tugineb suures osas juba olemasolevatele struktuuridele ja eeskirjadele. 5. MUUD KÜSIMUSED •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord Pärast seda, kui kaasseadusandjad on uuesti sõnastatud direktiivi vastu võtnud, võtab komisjon selle ülevõtmise hõlbustamiseks järgmised meetmed: –koostab vastavustabeli, mis toimib ülevõtmise kontrollnimekirjana nii liikmesriikide kui ka komisjoni jaoks; –korraldab kohtumisi liikmesriikide ekspertidega, kes vastutavad direktiivi eri osade ülevõtmise eest, et arutada, kuidas neid üle võtta ja küsitavustele lahendus leida, kas hoonete energiatõhususe direktiivi kooskõlastatud meetme raames või komitee vormis; –on kättesaadav kahepoolseteks kohtumisteks ja telefonikõnedeks liikmesriikidega, kui tekib küsimusi direktiivi ülevõtmise kohta; –pärast ülevõtmise tähtaja saabumist teeb komisjon põhjaliku hindamise selle kohta, kas liikmesriigid on direktiivi täielikult ja nõuetekohaselt üle võtnud. Ettepanek täiendab juhtimist käsitlevat määrust, millega tagatakse läbipaistev ja usaldusväärne kavandamis-, aruandlus- ja järelevalvesüsteem, mis põhineb riiklikel energia- ja kliimakavadel ning liikmesriikide ühtlustatud eduaruannetel. Alates 2023. aastast peavad liikmesriigid esitama iga kahe aasta tagant aruande kavade elluviimisel tehtud edusammude kohta, samuti peavad nad 30. juuniks 2023 esitama kava ajakohastatud versiooni projekti ja 30. juuniks 2024 lõpliku ajakohastatud versiooni. Hoonete renoveerimiskavade esitamisel järgitakse riiklike energia- ja kliimakavade tsükleid, välja arvatud esimese hoonete renoveerimise kava puhul. •Selgitavad dokumendid (direktiivide puhul) Artikli 32 lõikes 1 on sätestatud, et liikmesriigid edastavad oma ülevõtmismeetmed koos vastavustabeliga. See on kooskõlas Euroopa Kohtu otsusega (kohtuasi C-543/17), mille kohaselt peavad liikmesriigid ülevõtmisega seotud riigisisestest meetmetest teatamisel esitama teatises piisavalt selge ja täpse teabe, kus osutatakse sellele, millised direktiivi sätted milliste riigisiseste õigusnormidega üle võetakse. See teave tuleb esitada iga kohustuse kohta, mitte üksnes artikli tasandil. Kui liikmesriigid seda kohustust täidavad, ei ole neil põhimõtteliselt vaja edastada komisjonile ülevõtmise kohta selgitavaid dokumente. •Ettepaneku erisätete üksikasjalik selgitus

Direktiivi 2010/31/EL muudetakse järgmiselt, et viia uusi ja olemasolevaid hooneid ning teabevahendeid käsitlevad sätted vastavusse Euroopa rohelise kokkuleppega, ajakohastada selle sisu vastavalt tehnika arengule ja lihtsustada selle ülesehitust ning tagada tugevdatud rahastamis- ja jõustamismehhanismid. –Teemat muudetakse rõhutamaks, et hoonete energiatõhususe direktiivi uuesti sõnastamise ettepanekus esitatakse visioon heitevaba hoonefondi saavutamisest 2050. aastaks, ning et kajastada uut täiendavat CO2 parameetrit, millega mõjutatakse otsustama vähese CO2 heitega lahenduste kasuks. Kuigi ettepaneku keskmes on kasutuslike kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamine, tehakse esimesed sammud, et vähendada CO2 heidet hoone kogu olelusringi jooksul. –Artiklisse 2 lisatakse uus heitevaba hoone määratlus: hoone, mille energiatõhusus on väga suur kooskõlas energiatõhususe esikohale seadmise põhimõttega ja kus väga väike veel vajalik energiakogus on täielikult kaetud taastuvatest energiaallikatest toodetud energiaga hoone, piirkonna või kogukonna tasandil, kui see on tehniliselt teostatav (eelkõige need, mis on toodetud kohapeal, taastuvenergia kogukonnas või taastuvenergia või kaugkütte- ja kaugjahutussüsteemi heitsoojuse abil). Heitevabad hooned muutuvad uute hoonete uueks standardiks, tasemeks, mis tuleb saavutada põhjaliku renoveerimisega alates 2030. aastast, ja visiooniks 2050. aasta hoonefondi jaoks. Artiklis 2 selgitatakse ka liginullenergiahoone määratlust, mis jääb uute hoonete puhul standardiks kuni heitevabade hoonete standardi kohaldamiseni ja muutub tasemeks, mis tuleb saavutada põhjaliku renoveerimisega kuni 2030. aastani. Selles on uus mõiste „põhjalik renoveerimine“ määratletud kui hoonete renoveerimise kuldstandard ja „etapiviisiline põhjalik renoveerimine“, et hõlbustada selle elluviimist. Artiklis 2 on esitatud „hüpoteegiportfelli standardite“ määratlus kui mehhanism, mis motiveerib hüpoteeklaenuandjaid parandama oma hooneportfelli energiatõhusust ja julgustab potentsiaalseid kliente muutma oma kinnisvara energiatõhusamaks. –Artiklit 3, mis käsitleb riiklikke hoonete renoveerimise kavasid (varem nimetati neid pikaajalisteks renoveerimisstrateegiateks), muudetakse paremini toimivaks. Järelevalveraamistikku tugevdatakse sellega, et komisjon hindab riiklike hoonete renoveerimise kavade projekte ning riikliku energia- ja kliimakava protsessi raames antakse soovitusi. Selleks et hõlbustada teabe esitamist ja hindamist komisjoni poolt ning parandada riiklike kavade võrreldavust, on II lisas esitatud ühine vorm, mis sisaldab kohustuslikke ja vabatahtlikke elemente. Kohustuslikud elemendid, mille kohta tuleb aru anda, hõlmavad piirkondlikke ja naabruskondlikke lähenemisviise, sealhulgas taastuvenergiakogukondade ning kodanike energiakogukondade rolli. Hoonete renoveerimiskavad esitatakse osana riiklikest energia- ja kliimakavadest ning nende ajakohastatud versioonidest; erandkorras tuleb esimene kava projekt esitada 30. juuniks 2024, et võtta arvesse hoonete energiatõhususe muudetud direktiivi vastuvõtmise ja jõustumise aega. Riiklike eesmärkide saavutamisel tehtud edusammudest ja hoonete renoveerimiskavade panusest riiklike ja liidu eesmärkide saavutamisse antakse aru juhtimist käsitleva määruse kohase aruandluse raames, mis tuleb esitada iga kahe aasta tagant. –Ajakohastatakse artiklit 4 (endine artikkel 3) hoonete energiatõhususe arvutamise metoodika kohta koostoimes I lisaga, et selgitada mõõdetud energiakasutuse võimalikku kasutamist energiatõhususe arvutamisel ja kontrollida arvutatud energiakasutuse õigsust. Artiklis täpsustatakse, kuidas võtta arvesse taastuvatest energiaallikatest toodetud energia, näiteks laadimispunktide ja energiakogukondadest tarnitud energia kohapealset kasutamist. –Artiklit 5 (endine artikkel 4) energiatõhususe miinimumstandardite kehtestamise kohta muudetakse, et viia kaitstud hoonetega seotud täielik erand, mis oli varem võis kohaldada, kooskõlla tehnika arenguga, mis võimaldab parandada selliste hoonete energiatõhusust nende tehnilist laadi ja välimust muutmata. –Kulutõhusate tasemete arvutamist käsitlev artikkel 6 (endine artikkel 5) viiakse kooskõlla rohelise kokkuleppega, täpsustades, et väikseimate kulude kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta kasvuhoonegaaside saastekvootide kulusid ning energiakasutuse keskkonna- ja tervisemõjusid. Komisjon vaatab kulutõhususe metoodika läbi 30. juuniks 2026. –Artikkel 7 koondab kõiki uusi hooneid käsitlevaid sätteid: (a)selles täpsustatakse, et alates 2030. aastast peavad uued hooned olema heitevabad; alates 2027. aastast peavad uued üldkasutatavad hooned olema heitevabad. Heitevabadele hoonetele esitatavad erinõuded on sätestatud III lisas; (b)uute hoonete olelusringi globaalse soojendamise potentsiaal (GWP) tuleb arvutada alates 2030. aastast vastavalt taseme(te) raamistikule, andes seega teavet uute ehitiste kogu olelusringi jooksul tekkivate heitkoguste kohta. Kogu olelusringi jooksul tekkivad heitkogused on eriti olulised suurte hoonete puhul, mistõttu heitkoguste arvutamise kohustust hakatakse suurte hoonete puhul (mille kasulik põrandapind on suurem kui 2 000 ruutmeetrit) kohaldama juba alates 2027. aastast. (c)Liikmesriigid käsitlevad uute hoonete puhul hoone energiatõhususest kaugemale ulatuvaid olulisi mõõtmeid, nimelt tervislikke sisekliimatingimusi, kliimamuutustega kohanemist, tuleohutust, tugeva seismilisusega seotud riske ja puuetega inimeste juurdepääsuvõimalusi. Samuti käsitlevad nad süsinikdioksiidi sidumist, mis on seotud CO2 säilitamisega hoones või selle välispiirdes. –Olemasolevaid hooneid ja rahalist toetust käsitlevad artiklid 8–10 ja 15 hõlmavad järgmist. (d)Praeguseid sätteid olulise rekonstrueerimise kohta, mis annavad võimaluse kohaldada kehtivaid energiatõhususe miinimumstandardeid (tagada minimaalne renoveerimise põhjalikkus) ning käsitleda ka struktuurseid parandusi, kliimamuutustega kohanemist, ohtlike ainete, sealhulgas asbesti kõrvaldamist ja puuetega inimeste juurdepääsu, täiendatakse uute ELi tasandi energiatõhususe miinimumstandarditega (mis suurendavad renoveerimismäärasid) halvimate tõhususnäitajatega avaliku sektori (st avaliku sektori asutustele kuuluvad hooned ja hooneosad) ja mitteeluhoonete jaoks. Nende kohaselt tuleb energiatõhususe klassi G kuuluvaid hooneid renoveerida ja täiustada vähemalt nii, et need saavutaksid hiljemalt 2027. aastaks energiatõhususe klassi F ja hiljemalt 2030. aastaks vähemalt energiatõhususe klassi E ning et halvimate tõhususnäitajatega elamud saavutaksid 2030. aastaks vähemalt klassi F ja 2033. aastaks vähemalt klassi E. Keskendumine hoonefondi kõige kehvema tõhususega klassidele tagab, et jõupingutused keskenduvad hoonetele, millel on suurim potentsiaal CO2 heite vähendamiseks, energiaostuvõimetuse leevendamiseks ning laiema sotsiaalse ja majandusliku kasu saavutamiseks. Samuti kehtestavad liikmesriigid riiklike hoonete renoveerimise kavade osana konkreetsed tähtajad, et saavutada 2040. ja 2050. aastaks kõrgemad energiatõhususe klassid (artikli 9 lõike 1 kohaldamisalasse kuuluvate hoonete puhul) kooskõlas nende riikliku hoonefondi heitevabadeks hooneteks muutmise viisiga. Lisaks artikli 9 lõike 1 kohastele energiatõhususe miinimumstandarditele on liikmesriikidel võimalus lisada oma riiklikesse renoveerimiskavadesse riiklikud energiatõhususe miinimumstandardid. Liikmesriigid peavad toetama energiatõhususe miinimumstandardite järgimist tugiraamistikuga, mis hõlmab rahalise abi andmist eelkõige vähekaitstud leibkondadele ja energiaostuvõimetutele või sotsiaalelamutes elavatele inimestele, tehnilist abi ning järelevalvemehhanisme. Kavandatud sätted võimaldavad liikmesriikidel vabastada mitu liiki hooneid energiatõhususe miinimumstandardi nõuetele vastamise kohustusest. (e)Kasutusele võetakse vabatahtlikud renoveerimispassid sellistele hooneomanikele, kes plaanivad oma hoonet etapi kaupa renoveerida. Liikmesriigid peavad võtma kasutusele renoveerimispasside süsteemi, mis põhineb komisjoni poolt 2024. aasta lõpuks rajataval ühisel raamistikul, et anda oma kodanikele juurdepääs selle vahendi kasutamisele. (f)Rangemad sätted, mis käsitlevad renoveerimisega seotud takistuste ja tõkete kõrvaldamist ning rahaliste stiimulite kasutuselevõttu kõigi ehitusökosüsteemi sidusrühmade jaoks kättesaadavate ühtsete kontaktpunktide kaudu, et käsitleda kõiki hoonete renoveerimist takistavaid tegureid, mitte ainult kulusid, ja et liikmesriigid edendaksid asjakohast koolitustegevust. Suuremad rahalised stiimulid ja tehnilise toe meetmed on suunatud põhjaliku renoveerimise projektidele ja projektidele, mis hõlmavad suurt hulka hooneid ning toovad kaasa märkimisväärse üldise energiasäästu. Sama eesmärki silmas pidades peaks liikmesriikidel alates 2027. aastast olema keelatud subsideerida fossiilkütustel töötavaid katlaid, kuna 2020. aastate keskpaigas ostetud katel võib selle keskmist kasutusiga arvestades veel 2050. aastal kasutusel olla. (g)Selleks et soodustada otseheiteta küttesüsteemide kiiret kasutuselevõttu ja vältida seda, et investeeringud uutesse fossiilkütustel põhinevatesse kateldesse muutuksid kasutuskõlbmatuks varaks, ei tohiks heitevabad hooned tekitada kohapeal CO2 heidet ning liikmesriigid võivad otsustada, et kasutavad elektrienergia puhul primaarenergiategurit, mis on kooskõlas ELi keskmisega. (h)Lisaks peavad liikmesriigid suunama oma rahalise toetuse energiaostuvõimetuse leevendamisele ja sotsiaalelamute toetamisele ning kaitsma üürnikke pärast renoveerimist ebaproportsionaalse üüritaseme eest. Õiguskontrollikomitee arvamuste järelmeetmena ei vasta energiatõhususe miinimumstandardeid käsitlev valitud variant otseselt ühelegi neljast võimalusest, mida analüüsiti komiteele esitatud mõjuhinnangu projektis. Ettepanekut on subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtet silmas pidades hoolikalt muudetud, võttes arvesse hoonefondi erinevusi eri liikmesriikides ning pakkudes liikmesriikidele paindlikkust oma konkreetsete olude arvessevõtmisel ja riikliku hoonefondi parandamisel vastavalt vajadusele. Selle kohaselt võetakse kogu ELis tähelepanu keskmesse 15 % kõige väiksema energiatõhususega hoonetest iga liikmesriigi hoonefondis, et maksimeerida energiasäästu, kulutõhusust ja energiaostuvõimetuse leevendamise mõju ning ELi kliima- ja energiaeesmärkide saavutamisega seotud laiemat sotsiaalset ja majanduslikku kasu. –Eelmine artikkel 8 on ümber struktureeritud. Artiklis 11 keskendutakse ainult hoone tehnosüsteemidele ja kehtestatakse selge õiguslik alus fossiilkütustel põhinevate katelde kasutamise riiklikule keelule, mis võimaldab liikmesriikidel kehtestada soojusgeneraatoritele nõudeid, mis põhinevad kasvuhoonegaaside heitel või kasutatava kütuse liigil. Mitu liikmesriiki peab selliseid meetmeid oluliseks, et saavutada vähese CO2 heitega hoonefond ning parandada õhu kvaliteeti ja inimeste tervist. See säte käsitleb praegust õiguskindlusetust küsimuses, kas sellised keelud on lubatud ökodisaini direktiivi artikli 6 lõike 1 ja ELi aluslepingute kohaste vabaturu eeskirjade alusel. Tunnistades hea siseõhu kvaliteedi tähtsust tervislike hoonete tagamisel, on vaja uutes hoonetes ja võimaluse korral ka oluliselt rekonstrueeritavates olemasolevates hoonetes paigaldada mõõte- ja kontrolliseadmed siseõhu kvaliteedi seireks ja reguleerimiseks. –Kestliku liikuvuse taristut käsitlev artikkel 12 viiakse kooskõlla suuremate kliimaeesmärkidega, muutes praegused nõuded rangemaks. Kaablite eelpaigaldamine muutub normiks kõigi uute ja oluliselt rekonstrueeritavate hoonete puhul ning erilist tähelepanu pööratakse laadimispunktide kasutuselevõtule uutes ja renoveeritud büroohoonetes. Laadimispunktid peavad võimaldama arukat laadimist ning liikmesriigid peavad kõrvaldama laadimispunktide eluhoonetesse paigaldamisega seotud tõkked, tagades nõude „õigus ühendada“ täitmise kooskõlas alternatiivkütuste taristu määruse ettepaneku asjakohaste sätetega. Lisaks kehtestatakse uute ja oluliselt rekonstrueeritavate hoonete puhul kohustus rajada jalgrattaparklad, et kõrvaldada tõkked jalgrattasõidult, mis on kestliku ja heitevaba liikuvuse keskne element.

–Artikli 13 eesmärk on pöörata alates 2026. aastast rohkem tähelepanu suurte mitteeluhoonete nutivalmiduse näitajale. Selleks et hõlbustada hoonetega seotud uute teenuste arendamist, tagatakse ehitusandmeid käsitleva uue artikliga 14, et hoone omanikul, üürnikul ja haldajal või kolmandatel isikutel on juurdepääs hoonesüsteemide andmetele. Komisjon kehtestab rakendusaktiga uued eeskirjad andmete koostalitlusvõime ja andmetele juurdepääsu kohta. –Artiklitega 16–19 parandatakse juba kehtivaid sätteid energiamärgiste, nende väljaandmise ja kuvamise ning andmebaaside kohta. (i)Võrreldavuse tagamiseks kogu liidus peavad kõik energiamärgised 2025. aastaks põhinema energiatõhususe klasside ühtlustatud skaalal ja vastama V lisas esitatud vormile. (j)Energiatõhususe klasse muudetakse, pidades silmas ühist nägemust heitevaba hoonefondi loomisest 2050. aastaks, võttes samal ajal arvesse riiklikke erinevusi hoonefondis: kõrgeima klassi A puhul on tegemist heitevaba hoonega, samas kui madalaim klass G hõlmab 15 % kõige väiksema energiatõhususega hooneid riiklikus hoonefondis. Selline liigitamise muutmine tagab liikmesriikide vahel võrreldavad jõupingutused, et järgida kogu liitu hõlmavaid energiatõhususe miinimumstandardeid vastavalt artiklile 9. Näitaja, mille alusel hooneid hinnatakse (primaarenergiatarbimine kWh/m² aastas), jääb samaks ning seda täiendab kasutuslike kasvuhoonegaaside heite ja taastuvenergia näitaja. Muude näitajad võivad liikmesriigid ise valida, kasutades väljapakutud vahendite kogumit, mida iga liikmesriik saab oma tingimuste järgi kohandada. (k)Madalamate klasside D–G energiamärgiste kehtivust lühendatakse viiele aastale, et need sisaldaksid ajakohastatud teavet, mis aitab kodanikel tarbimist vähendada. Teatavatel lihtsamatel juhtudel peab energiamärgiste ajakohastamiseks olema võimalik kasutada lihtsustatud menetlusi ning energiamärgised tuleb väljastada digitaalsel kujul. Kehtestatakse meetmed väljastatud sertifikaatide usaldusväärsuse suurendamiseks (kohapealne kontroll ja kvaliteedikontroll). (l)Hoonefondi parem hõlmatus energiamärgistega on selle energiatõhususe parandamise eeltingimus, kuid samal ajal peaksid liikmesriigid tagama, et need märgised oleksid taskukohased. Energiamärgise omamise kohustust laiendatakse oluliselt rekonstrueeritavatele hoonetele, hoonetele, mille üürilepingut uuendatakse, ja kõigile üldkasutatavatele hoonetele. Müügiks või üürimiseks pakutavatel hoonetel või hoone osadel peab olema energiamärgis ning energiatõhususe klass ja see näitaja tuleks esitada kõikides kuulutustes, et tagada energiatõhususe asjakohasus müügi- ja renditurul. Kõigis hoonetes, mida avaliku sektori asutused kasutavad ja kus üldsus sageli käib, peab olema nähtavale kohale paigutatud energiamärgis, olenemata asjaomase hoone suurusest. (m)Liikmesriigid loovad hoonete energiamärgiste riiklikud andmebaasid, mis võimaldavad koguda ka andmeid hoonete renoveerimispasside ja nutivalmiduse näitajate kohta. Teave riiklikest andmebaasidest edastatakse hoonefondi vaatluskeskusele komisjoni väljatöötatava vormi alusel. –Praegused inspekteerimisi käsitlevad sätted koondatakse kokku ja neid täpsustatakse, et hõlbustada nende rakendamist, lisades ventilatsioonisüsteemid hoonete energiatõhususe direktiivi nende meetmete hulka, mille eesmärk on parandada siseõhu kvaliteeti. Renoveerimise või uute ehitustööde kvaliteedi ja usaldusväärsuse tagamiseks nähakse ette riiklike inspekteerimiskavade või alternatiivsete vahendite loomine, et kontrollida, kas üleantud ehitus- ja renoveerimistööd vastavad hoone kavandatud energiatõhususele ning suurendavad kodanike rahulolu ja usaldust. Samuti peab integreeritud renoveerimistööde pakkujatel olema juurdepääs sertifitseerimis- või kvalifitseerimissüsteemidele, et tagada nende tööde usaldusväärne kvaliteet. Mitteeluhoonete puhul tuleks alates 2030. aastast alandada hoonete automatiseerimis- ja juhtimissüsteemide kohustusliku paigaldamise künnist ning uued eluhooned ja oluliselt rekonstrueeritavad eluhooned peavad olema varustatud teatavate jälgimis- ja kontrollifunktsioonidega, et parandada ja optimeerida nende juhtimist ja käitamist. –Hoonepoliitika jõustamine on äärmiselt oluline, et tagada reaalsete edusammude tegemine kohapeal. Praegusi sõltumatuid kontrollisüsteeme laiendatakse nii, et need hõlmaksid renoveerimispasse ja nutivalmiduse näitajaid. Järelevalve ja täitmise tagamine, sealhulgas karistuste kaudu, keskendub eelkõige energiatõhususe miinimumstandarditele ja olemasoleva hoonefondi parandamisele. Lõppsätted ja läbivaatamisklausel: pidades silmas hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamist 2021. aastal rohelise kokkuleppe täitmise kontekstis, on artikli 25 kohase järgmise läbivaatamise kuupäevaks määratud hiljemalt 2027. aasta lõpp. Läbivaatamisklauslis viidatakse sõnaselgelt komisjoni hinnangule selle kohta, kas ELi õigusaktides hoonetega seotud meetmed, sealhulgas CO2 heite maksustamine, toovad kaasa piisavaid edusamme, et saavutada 2050. aastaks täielikult vähese CO2 heitega ja heitevaba hoonefond, või tuleb kehtestada liidu tasandil siduvad lisameetmed, näiteks suurendada hoonete minimaalset energiatõhusust. Ülevõtmist käsitlevas artiklis 32 selgitatakse, et liikmesriigid peavad esitama vastavustabeli koos ülevõtmismeetmetega. 🡻 2010/31/EL 2021/0426 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV hoonete energiatõhususe kohta (uuesti sõnastatud) (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 194 lõiget 2, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: 🡻 2010/31/EL põhjendus 1 (kohandatud) (1)Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta direktiivi 2002/91/EÜ ⌦ 2010/31/EL ⌫ ehitiste energiatõhususe kohta on ⌦ korduvalt oluliselt ⌫ muudetud. Kuna kõnealusesse direktiivi on vaja teha uusi olulisi muudatusi, tuleks see ⌦ direktiiv ⌫ selguse huvides uuesti sõnastada. ⇩ uus (2)ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni (UNFCCC) raames 2015. aasta detsembris vastu võetud Pariisi kokkuleppe kohaselt leppisid selle osalised kokku hoida maailma keskmise temperatuuri tõus tunduvalt alla 2 °C võrreldes tööstusajastu eelse tasemega ning jätkata jõupingutusi temperatuuri tõusu piiramiseks 1,5 °C-ni võrreldes industriaalühiskonna eelse tasemega. Pariisi kokkuleppe eesmärkide saavutamine on kesksel kohal komisjoni 11. detsembri 2019. aasta teatises „Euroopa roheline kokkulepe“. 17. detsembril 2020 ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni sekretariaadile esitatud ajakohastatud riiklikult kindlaksmääratud panusega on liit võtnud kohustuse vähendada 2030. aastaks liidu kasvuhoonegaaside netoheidet kogu majanduses tervikuna vähemalt 55 % võrreldes 1990. aasta tasemega. (3)Nagu rohelises kokkuleppes välja kuulutatud, esitas komisjon 14. oktoobril 2020 oma renoveerimislaine strateegia. See strateegia sisaldab tegevuskava, milles on konkreetsed regulatiivsed, rahastus- ja tugimeetmed eesmärgiga vähemalt kahekordistada iga-aastane hoonete energiatõhusaks renoveerimise määr 2030. aastaks ja edendada põhjalikku renoveerimist. Hoonete energiatõhususe direktiivi läbivaatamine on vajalik renoveerimislaine elluviimise ühe vahendina. Samuti aitab see kaasa algatuse „Uus Euroopa Bauhaus“ elluviimisele ning Euroopa kliimaneutraalsete ja arukate linnade missiooni elluviimisele. (4)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) 2021/1119 (Euroopa kliimaseadus) on sätestatud eesmärk saavutada 2050. aastaks kogu majandust hõlmav kliimaneutraalsus ning kehtestatud liidu siduv kohustus vähendada 2030. aastaks kasvuhoonegaaside netoheidet (heide, millest on lahutatud kasvuhoonegaaside sidumine) vähemalt 55 % võrreldes 1990. aasta tasemega. (5)Euroopa Komisjoni 2021. aasta tööprogrammis välja kuulutatud õigusaktide paketi „Eesmärk 55“ siht on need eesmärgid ellu viia. See hõlmab mitut poliitikavaldkonda, sealhulgas energiatõhusus, taastuvenergia, maakasutus, maakasutuse muutus ja metsandus, energia maksustamine, jõupingutuste jagamine, heitkogustega kauplemine ja alternatiivkütuste taristu. Direktiivi 2010/31/EL läbivaatamine on selle paketi lahutamatu osa. 🡻 2010/31/EL põhjendus 2 Tõhus, kaalutletud, mõistlik ja jätkusuutlik energia kasutamine hõlmab muu hulgas naftasaadusi, maagaasi ja tahkeid kütuseid, mis on energia peamised allikad, kuid ka süsinikdioksiidi heidete peamised tekitajad. 🡻 2010/31/EL põhjendus 3 (kohandatud) ⇨ uus

(6)Hoonete energiakulud moodustavad 40 % liidu ⌦ lõpp ⌫energia kogutarbimisest ⇨ ja 36 % liidu energeetikaga seotud kasvuhoonegaaside heitest ⇦. Asjaomane sektor kasvab, mistõttu suureneb ka energiatarbimine. Seega on ⇨ kooskõlas energiatõhususe esikohale seadmise põhimõttega (mis on sätestatud läbivaadatud energiatõhususe direktiivi artiklis 3 ja määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2018/1999 artikli 2 punktis 18) ⇦ energiatarbimise vähendamine ja taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamine ehitussektoris oluline osa meetmetest, mis on ette nähtud liidu energiasõltuvuse ja kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks. Koos taastuvatest energiaallikatest toodetud energia laialdasema kasutamisega võimaldaksid liidus energiatarbimise vähendamiseks võetavad meetmed liidul täita ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni Kyoto protokolli, samuti täita nii liidu pikaajalist kohustust hoida üleilmne temperatuuri tõus alla 2 °C kui ka kohustust vähendada 2020. aastaks kasvuhoonegaaside heitkoguseid vähemalt 20 % võrra alla 1990. aasta taseme ning 30 % võrra rahvusvahelise lepingu sõlmimise korral. Energiatarbimise vähendamisel ja taastuvatest energiaallikatest toodetud energia laialdasemal kasutamisel on oluline osa ka ⇨ liidu energiasõltuvuse vähendamises, ⇦ energiavarustuse kindluse tagamises, tehnoloogilises arengus ning tööhõivevõimaluse loomises ja piirkondlikus arengus, eelkõige ⇨ saartel ja ⇦ maapiirkondades. ⇩ uus (7)Hooned põhjustavad kasvuhoonegaaside heitkoguseid enne oma kasutusiga, selle ajal ja pärast seda. Visioon hoonefondi CO2 heite vähendamisest nullini 2050. aastaks läheb kaugemale praegusest keskendumisest kasutamisest tulenevatele kasvuhoonegaaside heitkogustele. Seetõttu tuleks järk-järgult arvesse võtta hoonete kogu olelusringi jooksul tekkivaid heitkoguseid, alustades uutest hoonetest. Hooned on oluline materjalihoidla, mis säilitab ressursse paljude aastakümnete jooksul, ning projekteerimisvalikud mõjutavad suurel määral kogu olelusringi heidet nii uute hoonete kui ka renoveerimise puhul. Hoonete kogu olelusringi toimet tuleks arvesse võtta mitte ainult uute hoonete ehitamisel, vaid ka renoveerimisel, lisades liikmesriikide hoonete renoveerimiskavadesse poliitikameetmed kogu olelusringi jooksul tekkiva kasvuhoonegaaside heite vähendamiseks. (8)Hoonete kogu olelusringi jooksul tekkiva kasvuhoonegaaside heite minimeerimine nõuab ressursitõhusust ja ringmajandust. Seda võib kombineerida ka osade hoonete muutmisega ajutiseks CO2 sidujaks. (9)Globaalse soojendamise potentsiaal kogu olelusringi jooksul näitab hoone üldist panust kliimamuutusteni viivatesse heitkogustesse. See ühendab ehitustoodetes sisalduvad kasvuhoonegaaside heitkogused ning otsesed ja kaudsed heitkogused kasutusetapist. Uute hoonete olelusringi globaalse soojendamise potentsiaali arvutamise nõue on seega esimene samm hoonete kogu olelusringi tõhususe senisest suurema arvessevõtmise ja ringmajanduse suunas. (10)Hooned tekitavad ELis ligikaudu poole tahketest peenosakestest (PM2,5), mis põhjustavad enneaegset surma ja haigusi. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga (EL) 2016/2284 saab hoonete energiatõhusust parandades samaaegselt vähendada saasteainete heidet ja seda tulekski teha. 🡻 2010/31/EL põhjendus 4 Energianõudluse reguleerimine on tähtis vahend, mis võimaldab liidul mõjutada ülemaailmset energiaturgu ja seega ka energiavarustuse kindlust keskmises ja pikaajalises perspektiivis. 🡻 2010/31/EL põhjendus 5 (kohandatud) 2007. aasta märtsi Euroopa Ülemkogul rõhutati vajadust suurendada energiatõhusust liidu piires, et saavutada liidu energiatarbimise 20 % vähendamise eesmärk 2020. aastaks, ning kutsuti üles põhjalikult ja kiirelt rakendama komisjoni teatises „Energiatõhususe tegevuskava: potentsiaali realiseerimine“ kehtestatud prioriteete. Kõnealuses tegevuskavas on tuvastatud ehitussektori märkimisväärne potentsiaal kulutõhusaks energiasäästuks. Oma 31. jaanuari 2008. aasta resolutsioonis nõudis Euroopa Parlament direktiivi 2002/91/EÜ sätete karmistamist ning on nõudnud erinevatel aegadel, viimati oma 3. veebruari 2009. aasta resolutsioonis energiapoliitika teise läbivaatamise kohta, et 20 % energiatõhususe eesmärgi saavutamine aastaks 2020 muudetaks siduvaks. Peale selle seatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta otsusega nr 406/2009/EÜ (milles käsitletakse liikmesriikide jõupingutusi kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks, et täita ühenduse kohustust vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid aastaks 2020), mille puhul energiatõhusus ehitussektoris on otsustava tähtsusega, liikmesriikidele siduvad kohustused süsinikdioksiidi heitkoguste vähendamiseks väljaspool heitkogustega kauplemise süsteemi, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivis 2009/28/EÜ (taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta) nõutakse energiatõhususe edendamist seoses siduva kohustusega, mis näeb ette, et 2020. aastaks peab taastuvatest energiaallikatest toodetud energia moodustama 20 % liidu energia kogutarbimisest. 🡻 2010/31/EL põhjendus 6 (kohandatud) Euroopa Ülemkogu 2007. aasta märtsi kohtumisel kinnitati liidu kohustust arendada kogu liidus taastuvatest energiaallikatest toodetud energiat ning tunnustati kohustuslikku eesmärki, et 2020. aastaks peab taastuvatest energiaallikatest toodetud energia moodustama 20 % kogu energiast. Direktiiviga 2009/28/EÜ antakse ühine raamistik taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamiseks. 🡻 2010/31/EL põhjendus 7 (kohandatud) On vaja kehtestada konkreetsemad meetmed, et saavutada hoonete puhul märkimisväärne, kuid siiani kasutamata energiasäästu võimalus ja vähendada selles sektoris suuri erinevusi liikmesriikide tulemustes.

🡻 2010/31/EL põhjendus 8 (kohandatud) ⇨ uus (11)Hoonete energiatõhususe edasise parandamise meetmetes tuleks arvesse võtta kliimat ⌦ kliimatingimusi, ⌫ ⇨ sealhulgas kliimamuutustega kohanemist, ⇦ ja kohalikke tingimusi ning ruumide sisekliimat ja kulutasuvust. Need meetmed ei tohiks mõjutada hoonetele esitatavaid muid nõudeid, nagu ligipääsetavus, ⇨ tuleohutus ja seismiline ⇦ ohutus ja hoone kavandatud kasutus. 🡻 2010/31/EL põhjendus 9 ⇨ uus (12)Hoonete energiatõhusust tuleks arvutada metoodika alusel, mida saaks eristada riiklikul ja piirkondlikul tasandil. See hõlmab lisaks soojuslikele omadustele teisigi tegureid, millel on järjest tähtsam roll, näiteks kütte- ja kliimaseadmed, taastuvate energiaallikate toodetud energia kasutamine, ⇨ hoonete automatiseerimis- ja kontrollisüsteemid, arukad lahendused, ⇦ passiivsed kütte- ja jahutuselemendid, varjulisus, siseõhu kvaliteet, piisav loomulik valgus ja hoone konstruktsioon. Energiatõhususe arvutamise metoodika ei peaks põhinema üksnes kütte⇨ - või jahutus ⇦hooajal, vaid peaks hõlmama hoone aastaringset energiatõhusust. Kõnealuse metoodika puhul peaks arvesse võtma olemasolevaid Euroopa standardeid. ⇨ Metoodika peaks tagama tegelike kasutustingimuste esindatuse ja võimaldama kasutada mõõdetud energiakulu andmeid, et kontrollida täpsust ja võimaldada võrreldavust, ning metoodika peaks põhinema tunnistel või sellest lühematel ajasammudel. Selleks et soodustada taastuvenergia kasutamist kohapeal ja lisaks ühisele üldraamistikule, peaksid liikmesriigid võtma vajalikke meetmeid, et tunnustada ja võtta arvutusmeetodis arvesse kasu, mis saadakse taastuvenergia maksimaalsest kasutamisest kohapeal, sealhulgas selle kasutamisest muuks otstarbeks (nt elektrisõidukite laadimispunktid). ⇦ 🡻 2010/31/EL põhjendus 10 (kohandatud) ⇨ uus (13)⇨ Liikmesriigid peaksid kehtestama ⇦ Hhoonete ja ehitusdetailide energiatõhususe miinimum⇨ nõuded, millega ⇦ nõuete kehtestamine on liikmesriikide ainupädevuses. Nõuete kehtestamisel tuleks eesmärgiks seada kulutõhusa tasakaalu saavutamine vajalike investeeringute ja hoone olelusringi jooksul kokkuhoitavate energiakulude vahel, piiramata liikmesriikide õigust kehtestada kulutõhususe tasemest rangemaid energiatõhususe miinimumnõudeid. Tuleks sätestada võimalus, et liikmesriigid saaksid hoonete energiatõhususe miinimumnõuded korrapäraselt läbi vaadata, arvestades tehnika arenguga. 🡻 2010/31/EL põhjendus 11 Kulutasuvate või kulutõhusate energiatõhususe tasemete eesmärk võib teatud tingimustel, näiteks kliimaerinevuste tõttu, õigustada seda, et liikmesriigid kehtestavad ehitusdetailidele kulutasuvuse või kulutõhususe nõudeid, mis praktikas piiraksid liidu õigusaktidega kehtestatud standarditele vastavate ehitustoodete kasutamist, tingimusel et sellised nõuded ei kujuta endast põhjendamatut turutõket. ⇩ uus (14)Kaks kolmandikku hoonete kütmiseks ja jahutamiseks kasutatavast energiast pärineb endiselt fossiilkütustest. Hoonete CO2 heite vähendamiseks on eriti oluline järk-järgult kaotada fossiilkütuste kasutamine kütte- ja jahutussektoris. Seepärast peaksid liikmesriigid esitama oma hoonete renoveerimiskavades oma riiklikud poliitikasuunad ja meetmed, mille eesmärk on järk-järgult lõpetada fossiilkütuste kasutamine küttes ja jahutuses, ning alates 2027. aastast ei tohiks järgmises mitmeaastases finantsraamistikus fossiilkütustel töötavate katelde paigaldamiseks ette näha rahalisi stiimuleid, välja arvatud need, mis on välja valitud investeeringuteks enne 2027. aastat Euroopa Regionaalarengu Fondist ja Ühtekuuluvusfondist. Selge õiguslik alus soojusgeneraatorite keelustamiseks nende kasvuhoonegaaside heite või kasutatava kütuse liigi alusel peaks toetama riiklikke järkjärgulise kasutuselt kõrvaldamise põhimõtteid ja meetmeid. 🡻 2010/31/EL põhjendus 12 ⇨ uus

(15)⇨ Hoone tehnosüsteemide energiatõhususe nõudeid tuleks kohaldada hoonetesse paigaldatud terviksüsteemide suhtes, mitte eraldiseisvate komponentide suhtes, mis kuuluvad direktiivi 2009/125/EÜ kohaste tootepõhiste määruste kohaldamisalasse. ⇦ Hoonete tehnosüsteemide energiatõhususe nõuete kehtestamisel peaksid liikmesriigid kasutama ühtlustatud instrumente, kui need on olemas ja kui see on vajalik, eelkõige katsetus- ja arvutusmeetodeid ning energiatõhususe klasse, mis on välja töötatud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta direktiivi 2009/125/EÜ (mis käsitleb raamistiku kehtestamist energiamõjuga toodete ökodisaini nõuete sätestamiseks) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. mai 2010. aasta direktiivi 2010/30/EL (kodumasinate energia ja muude ressursside tarbimise näitamise kohta märgistuses ja ühtses tootekirjelduses) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) 2017/1369 rakendavatele meetmetele, et tagada kooskõla sarnaste algatustega ja niipalju kui võimalik vähendada turu võimalikku killustumist. 🡻 2010/31/EL põhjendus 13 (16)Käesolev direktiiv ei piira Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artiklite 107 ja 108 kohaldamist. Seepärast ei tohiks käesolevas direktiivis kasutatud „soodustuse“ mõistet tõlgendada nii, et tegemist on riigiabiga. 🡻 2010/31/EL põhjendus 14 (kohandatud) ⇨ uus (17)Komisjon peaks sätestama võrdleva metoodika raamistiku energiatõhususe miinimumnõuete kulutõhusa taseme arvutamiseks. ⇨ Selle raamistiku läbivaatamine peaks võimaldama arvutada nii energia- kui ka heitenäitajaid ning võtma arvesse välismõjusid keskkonnale ja tervisele, samuti heitkogustega kauplemise süsteemi laiendamist ja CO2 hindu. ⇦ Liikmesriigid peaksid kõnealust raamistikku kasutama tulemuste võrdlemiseks nende poolt vastu võetud energiatõhususe miinimumnõuetega. Kui energiatõhususe miinimumnõuete arvutatud kulutõhususe taseme ja kehtivate energiatõhususe miinimumnõuete vahel peaks olema olulisi erinevusi, st üle 15 %, peaksid liikmesriigid erinevust põhjendama või kavandama meetmeid selle erinevuse vähendamiseks. Liikmesriigid peaksid määrama kindlaks hoone või ehitusdetaili hinnangulise majandusliku olelusringi, võttes arvesse tavapäraste majanduslike olelusringide kindlaksmääramisel kehtivaid tavasid ja kogemusi. Sellise võrdlemise tulemused ja ⌦ nende ⌫ tulemuste saamiseks kasutatud andmed tuleks esitada korrapäraselt komisjonile. Saadud andmed peaksid võimaldama komisjonil hinnata liikmesriikide edusamme energiatõhususe miinimumnõuete kulutõhusa taseme saavutamisel ja koostada nende kohta aruandeid. 🡻 2010/31/EL põhjendus 15 Hoonetel on mõju pikaajalisele energiatarbimisele. Arvestades olemasolevate hoonete pikka rekonstrueerimistsüklit, peaksid uued ja oluliselt rekonstrueeritavad olemasolevad hooned seetõttu vastama kohalikule kliimale kohandatud energiatõhususe miinimumnõuetele. Kuna üldiselt ei kasutata alternatiivsete energiaallikate rakendamist täielikult ära, tuleks uute hoonete puhul kaaluda alternatiivseid energiaallikaid, sõltumata hoonete suurusest ja järgides põhimõtet, et kõigepealt tuleb tagada kütte- ja jahutusseadmete energiavajaduse vähendamine minimaalse kulutõhusa tasemeni. 🡻 2010/31/EL põhjendus 16 (18)Olemasolevate hoonete oluline rekonstrueerimine, sõltumata hoone suurusest, pakub võimalust kulutasuvate meetmete võtmiseks, et energiatõhusust suurendada. Kulutõhususe eesmärgil peaks olema võimalik piirduda energiatõhususe miinimumnõuete kohaldamisel rekonstrueeritavate osadega, mis on hoone energiatõhususe seisukohast kõige olulisemad. Liikmesriigid peaksid saama määrata kindlaks „olulise rekonstrueerimise“ kas protsendina hoone välispiirete pindalast või hoone väärtusest. Kui liikmesriik otsustab olulise rekonstrueerimise määrata kindlaks hoone väärtuse alusel, võib kasutada selliseid väärtuseid nagu kindlustusmatemaatiline väärtus või rekonstrueerimise maksumusel põhinev turuväärtus, v.a hoone alla jääva maa väärtus. 🡻 2010/31/EL põhjendus 17 On vaja meetmeid, et suurendada nende hoonete arvu, mis mitte üksnes ei vasta kehtivatele energiatõhususe miinimumnõuetele, vaid on veelgi energiatõhusamad, vähendades sedasi nii energiatarbimist kui süsinikdioksiidiheiteid. Selleks peaksid liikmesriigid koostama riiklikud kavad liginullenergiahoonete arvu suurendamiseks ja esitama sellised kavad korrapäraselt komisjonile. ⇩ uus (19)Liidu suuremate kliima- ja energiaeesmärkide saavutamiseks on vaja uut visiooni hoonete osas: heitevaba hoone, mille väga väike energianõudlus on täielikult kaetud taastuvatest energiaallikatest toodetud energiaga, kui see on tehniliselt teostatav. Kõik uued hooned peaksid olema heitevabad hooned ning kõik olemasolevad hooned tuleks 2050. aastaks muuta heitevabaks.

(20)Energiatõhusa hoone energiavajaduse katmiseks taastuvatest energiaallikatest toodetud energia abil on olemas erinevad võimalused: kohapealne taastuvenergia, nagu päikese soojusenergia, päikesekiirgusest toodetud elektrienergia, soojuspumbad ja biomass, taastuvenergiakogukondade või kodanike energiakogukondade pakutav taastuvenergia ning taastuvenergial või heitsoojusel põhinev kaugküte ja -jahutus. (21)Liidu hoonefondi CO2 heite vähendamiseks on vaja seda ulatuslikult renoveerida: peaaegu 75 % sellest hoonefondist ei ole praeguste ehitusstandardite kohaselt tõhus ning 85–95 % praegu olemasolevatest hoonetest on 2050. aastal endiselt kasutuses. Kaalutud aastane energiatõhusa renoveerimise määr on siiski püsivalt madal, umbes 1 %. Praeguses tempos kestaks ehitussektori CO2 heite vähendamine sajandeid. Seetõttu on käesoleva direktiivi peamine eesmärk hoonete renoveerimise käivitamine ja toetamine, sealhulgas üleminek heitevabadele küttesüsteemidele. (22)Energiatõhususe miinimumstandardid on olemasolevate hoonete ulatusliku renoveerimise algatamiseks oluline reguleeriv vahend, kuna need standardid mõjutavad peamisi renoveerimist takistavad tegureid (nagu huvide lahknemine ja mitme omanikuga hooned), mida ei ole võimalik kõrvaldada majanduslike stiimulite abil. Energiatõhususe miinimumstandardite kehtestamine peaks viima halvimate tõhususnäitajatega hoonete järkjärgulise kasutuselt kõrvaldamiseni ja riigi hoonefondi pideva parandamiseni, aidates kaasa pikaajalisele eesmärgile vähendada 2050. aastaks hoonete CO2 heide nullini. (23)Liidu tasandil kehtestatud energiatõhususe miinimumstandardid peaksid keskenduma selliste hoonete renoveerimisele, millel on CO2 heite vähendamise, energiaostuvõimetuse leevendamise ning laiema sotsiaalse ja majandusliku kasu seisukohast suurim potentsiaal, eelkõige halvimate tõhususnäitajatega hoonetele, mis tuleb esmajärjekorras renoveerida. (24)Riigi ülejäänud hoonefondi puhul on liikmesriikidel vabadus otsustada, kas nad soovivad kehtestada energiatõhususe miinimumstandardid, mis on välja töötatud riiklikul tasandil ja kohandatud riigi oludele. Käesoleva direktiivi läbivaatamisel peaks komisjon hindama, kas on vaja kehtestada täiendavad siduvad energiatõhususe miinimumstandardid, et vähendada 2050. aastaks hoonete CO2 heide nullini. (25)Energiatõhususe miinimumstandardite kehtestamisega peaks kaasnema toetav raamistik, mis hõlmab ka tehnilist abi ja finantsmeetmeid. Riiklikul tasandil kehtestatud energiatõhususe miinimumstandardid ei ole „liidu standardid“ riigiabi eeskirjade tähenduses, samas kui kogu liitu hõlmavaid energiatõhususe miinimumstandardeid võib pidada sellisteks „liidu standarditeks“. Kooskõlas läbivaadatud riigiabi eeskirjadega võivad liikmesriigid anda riigiabi hoonete renoveerimiseks, et järgida kogu liitu hõlmavaid energiatõhususe standardeid, nimelt saavutada teatav energiatõhususe klass, kuni kõnealused kogu liitu hõlmavad standardid muutuvad kohustuslikuks. Kui standardid on kohustuslikud, võivad liikmesriigid jätkata riigiabi andmist selliste hoonete ja hoone osade renoveerimiseks, mille suhtes kohaldatakse kogu liitu hõlmavaid energiatõhususe standardeid, juhul kui hoonete renoveerimise eesmärk on saavutada kõrgem standard kui kindlaksmääratud energiatõhususe miinimumklass. (26)ELi taksonoomias liigitatakse keskkonnasäästlikke majandustegevusi kogu majanduses, sealhulgas ehitussektoris. ELi taksonoomia kliimaalase delegeeritud õigusakti kohaselt loetakse hoonete renoveerimine kestlikuks tegevuseks, kui sellega saavutatakse vähemalt 30 % energiasääst, see vastab olemasolevate hoonete olulise renoveerimise energiatõhususe miinimumnõuetele või koosneb üksikmeetmetest, mis on seotud hoonete energiatõhususega, näiteks energiatõhususe seadmete või hoonete energiatõhususe mõõtmise, reguleerimise ja kontrollimise vahendite ning seadmete paigaldamine, hooldus või remont, kui sellised üksikmeetmed vastavad sätestatud kriteeriumidele. Hoone renoveerimine selleks, et hoone vastaks kogu liitu hõlmavatele energiatõhususe miinimumstandarditele, on tavaliselt kooskõlas ELi taksonoomia kriteeriumidega hoonete renoveerimisele. (27)Kogu ELi hõlmavad energiatõhususe miinimumstandardid peaksid põhinema ühtlustatud energiatõhususe klassidel. Määratledes madalaima energiatõhususe klassi G kui kõige halvema energiatõhususega 15 % iga liikmesriigi hoonefondist, tagab energiatõhususe klasside ühtlustamine kõigi liikmesriikide poolt sarnaste jõupingutuste tegemise, samas kui parima energiatõhususe klassi A määratlemine tagab ühtlustatud energiatõhususe klasside skaalal põhineva lähenemise ühisele heitevabade hoonete visioonile. (28)Olemasolevate hoonete ja ehitusdetailide energiatõhususe miinimumnõuded sisaldusid juba käesoleva direktiivi eelkäijates ja nende kohaldamist tuleks jätkata. Kuigi hiljuti kasutusele võetud energiatõhususe miinimumstandarditega on kehtestatud olemasolevate hoonete energiatõhususe miinimumtase ja tagatud ebatõhusate hoonete renoveerimine, tagavad olemasolevate hoonete ja ehitusdetailide energiatõhususe miinimumnõuded renoveerimisel vajaliku põhjalikkuse. (29)Selleks et saavutada 2050. aastaks väga energiatõhus ja vähese CO2 heitega hoonefond ning muuta olemasolevad hooned heitevabadeks hooneteks, peaksid liikmesriigid koostama riiklikud hoonete renoveerimise kavad, mis asendavad pikaajalisi renoveerimisstrateegiaid ja millest saavad liikmesriikide jaoks veelgi tugevamad ning täielikult toimivad planeerimisvahendid, milles keskendutakse rohkem rahastamisele ja selle tagamisele, et hoonete renoveerimiseks oleksid olemas nõuetekohase kvalifikatsiooniga töötajad. Liikmesriigid peaksid oma hoonete renoveerimise kavades kehtestama oma riiklikud hoonete renoveerimise eesmärgid. Kooskõlas määruse (EL) 2018/1999 artikli 21 punkti b alapunktiga 7 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) 2021/60 sätestatud rakendamistingimustega peaksid liikmesriigid esitama ülevaate rahastamismeetmetest ning ülevaate oma hoonete renoveerimise kavade rakendamiseks vajalikest investeerimisvajadustest ja haldusressurssidest. (30)Riiklikud hoonete renoveerimise kavad peaksid põhinema ühtlustatud vormil, et tagada kavade võrreldavus. Nõutava ambitsioonikuse tagamiseks peaks komisjon hindama kavade kavandeid ja andma liikmesriikidele soovitusi. (31)Riiklikud hoonete renoveerimise kavad peaksid olema tihedalt seotud määruse (EL) 2018/1999 kohaste lõimitud riiklike energia- ja kliimakavadega ning määruse (EL) 2018/1999 kohase iga kahe aasta tagant esitatava aruandluse osana tuleks anda ülevaadeedusammudest riiklike eesmärkide saavutamisel ning hoonete renoveerimise kavade panusest riiklike ja liidu eesmärkide saavutamisse. Võttes arvesse vajadust suurendada renoveerimist kindlate riiklike kavade alusel, tuleks esimese riikliku hoonete renoveerimise kava esitamise kuupäev määrata võimalikult varajane. (32)Etapiviisiline renoveerimine võib olla lahendus suurte esialgsete kulude probleemile, mis võib elanike jaoks tekkida ühekordse renoveerimise korral. Siiski tuleb sellist etapiviisilist renoveerimist hoolikalt kavandada, et vältida seda, et üks rekonstrueerimisetapp välistaks vajalikud edasised sammud. Renoveerimispassides on esitatud selge tegevuskava etapiviisiliseks renoveerimiseks, mis aitab omanikel ja investoritel kavandada parimat ajastust ja sekkumisvõimalusi. Seetõttu tuleks kõigis liikmesriikides teha renoveerimispassid hoonete omanikele vabatahtliku vahendina kättesaadavaks. (33)Põhjaliku renoveerimise mõistet ei ole liidu õigusaktides veel määratletud. Hoonete pikaajalise visiooni saavutamiseks tuleks põhjalikku renoveerimist määratleda renoveerimisena, mis muudab hooned heitevabadeks hooneteks; esimese sammuna määratletakse see kui renoveerimine, mis muudab hooned liginullenergiahooneteks. Selle määratluse eesmärk on suurendada hoonete energiatõhusust. Põhjalik renoveerimine energiatõhususe eesmärgil on hea võimalus käsitleda muid aspekte, nagu vähekaitstud leibkondade elamistingimused, kliimamuutustele vastupanuvõime suurendamine, vastupanuvõime katastroofiohtudele (sealhulgas maavärinakindlus), tuleohutus, ohtlike ainete (sealhulgas asbesti) eemaldamine ja ligipääsetavus puuetega inimeste jaoks. (34)Selleks et edendada põhjalikku renoveerimist, mis on üks renoveerimislaine strateegia eesmärke, peaksid liikmesriigid andma täielikule renoveerimisele suuremat rahalist ja haldustuge. (35)Liikmesriigid peaksid toetama olemasolevate hoonete energiatõhususe suurendamist, millega aidatakse kaasa tervisliku sisekeskkonna saavutamisele, sealhulgas asbesti ja muude kahjulike ainete kõrvaldamisega, vältides kahjulike ainete ebaseaduslikku kõrvaldamist ning lihtsustades kehtivate õigusaktide, nagu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivide 2009/148/EÜ ja (EL) 2016/2284 järgimist. (36)Elektrisõidukitel on eeldatavasti oluline roll elektrisüsteemi CO2 heite vähendamisel ja tõhususel, eelkõige paindlikkuse, tasakaalustamise ja salvestamisteenuste pakkumise kaudu, eriti agregeerimise teel. Täielikult tuleks ära kasutada elektrisõidukite potentsiaal integreeruda elektrisüsteemiga ning aidata kaasa süsteemi tõhususele ja taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia edasisele kasutuselevõtule. Hoonetega seotud laadimine on eriti oluline, sest just seal pargivad elektrisõidukid regulaarselt ja pikaks ajaks. Aeglane laadimine on ökonoomne ning laadimispunktide paigaldamine eraruumidesse loob energia salvestamisvõimaluse sellega seotud hoonesse ning võimaldab arukad laadimisteenused ühendada üldiste süsteemide integreerimise teenustega. (37)Koos taastuvallikatest elektri tootmise suurema osakaaluga tekitavad elektrisõidukid vähem kasvuhoonegaaside heidet. Elektrisõidukid on oluline tegur puhtale energiale üleminekul, mis põhineb energiatõhususe meetmetel, alternatiivsetel kütustel, taastuvenergial ja energiapaindlikkuse haldamise uuenduslikel lahendustel. Ehitusnorme saab tõhusalt kasutada selleks, et kehtestada sihipärased nõuded toetamaks laadimistaristu kasutuselevõttu elu- ja mitteeluhoonete parklates. Liikmesriigid peaksid kõrvaldama sellised takistused nagu huvide lahknemine ja haldusraskused, millega üksikisikust omanikud kokku puutuvad, kui nad soovivad oma parkimiskohta laadimispunkti paigaldada. (38)Kaablite eelpaigaldusega luuakse sobivad tingimused laadimispunktide kiireks kasutuselevõtuks juhul, kui see on vajalik ja seal, kus see on vajalik. Juba valmis kättesaadav taristu vähendab laadimispunkti paigaldamise kulusid üksikisikust omanike jaoks ja tagab elektrisõidukite kasutajatele juurdepääsu laadimispunktidele. Liidu tasandi elektritranspordi nõuete sätestamine parklakohtade eelseadmestamise ja laadimispunktide paigaldamise kohta on lähitulevikus tõhus viis elektrisõidukite kasutamise edendamiseks, võimaldades keskpikas ja pikas perspektiivis edasist arengut väiksemate kuludega. Kui see on tehniliselt teostatav, peaksid liikmesriigid tagama puuetega inimestele juurdepääsu laadimispunktidele. (39)Arukas laadimine ja kahesuunaline laadimine võimaldavad hoonete energiasüsteemi lõimimist. Laadimispunktid, kus elektrisõidukeid pargitakse tavapäraselt pikema aja vältel, näiteks elu- või töökoha juures, on energiasüsteemi lõimimise seisukohalt väga olulised ning seepärast tuleb seal tagada nutilaadimise funktsioonide olemasolu. Juhtudel, kus kahesuunaline laadimine aitaks kaasa taastuvelektri veelgi ulatuslikumale kasutuselevõtule elektrisõidukiparkides transpordi valdkonnas ning elektrisüsteemis tervikuna, tuleks selline funktsionaalsus kättesaadavaks teha.

(40)Keskkonnahoidliku liikuvuse edendamine on Euroopa rohelise kokkuleppe oluline osa ning hoonetel võib olla oluline roll vajaliku taristu loomisel mitte ainult elektriautode, vaid ka jalgrataste laadimiseks. Üleminek kergliiklusele, nagu jalgrattasõit, võib märkimisväärselt vähendada transpordist tulenevat kasvuhoonegaaside heidet. Nagu on sätestatud 2030. aasta kliimaeesmärgi kavas, vähendab puhta ja tõhusa era- ja ühistranspordi, näiteks jalgrattatranspordi osakaalu suurendamine oluliselt transpordist tulenevat saastet ning toob suurt kasu üksikisikutele ja kogukondadele. Jalgrattaparklate puudumine on peamine takistus jalgrattasõidu kasutuselevõtul nii elu- kui ka mitteeluhoonetes. Ehituseeskirjad võivad tõhusalt toetada üleminekut puhtamale liikuvusele, kehtestades nõuded jalgrataste parkimiskohtade miinimumarvule. (41)Digitaalse ühtse turu ja energialiidu tegevuskavad tuleks omavahel kooskõlla viia ja need peaksid teenima ühiseid eesmärke. Energiasüsteemi digiteerimine muudab kiiresti energiamaastikku alates taastuvenergia lõimimisest kuni nutivõrkude ja nutivalmis hooneteni. Ehitussektori digitaliseerimist silmas pidades on liidu ühendatuse eesmärgid ja kõrgjõudlusega sidevõrkude kasutuselevõtu eesmärgid tähtsad nutikodude ja hästi ühendatud kogukondade loomise jaoks. Nutivalmis süsteemide ja digilahenduste edendamiseks tehiskeskkonnas tuleks ette näha sihtotstarbelised stiimulid. See pakuks uusi energiasäästu saavutamise võimalusi, andes tarbijatele täpsemat teavet nende tarbimisharjumuste kohta ja võimaldades süsteemihalduril võrku tõhusamalt hallata. (42)Selleks et edendada konkurentsivõimelist ja uuenduslikku arukate hoonete teenuste turgu, mis aitab kaasa tõhusale energiakasutusele ja taastuvenergia integreerimisele hoonetesse ning toetab investeeringuid renoveerimisse, peaksid liikmesriigid tagama huvitatud isikutele otsese juurdepääsu hoonesüsteemide andmetele. Selleks et vältida kolmandate isikute liigseid halduskulusid, hõlbustavad liikmesriigid liidus teenuste ja andmevahetuse täielikku koostalitlusvõimet. (43)Nutivalmiduse näitajat tuleks kasutada selleks, et mõõta hoone suutlikkust kasutada info- ja kommunikatsioonitehnoloogiat ning elektroonilisi süsteeme selleks, et kohandada hoone toimimine kasutaja ja elektrivõrgu vajadustele ning parandada hoonete energiatõhusust ja üldisi tõhususnäitajaid. Nutivalmiduse näitaja peaks suurendama hoonete omanike ja kasutajate teadlikkust hoone tehnosüsteemide elektroonilise seire ja hooneautomaatika väärtusest ning andma hoone kasutajatele kindluse seoses asjaomasest uuest tõhustatud funktsionaalsusest tuleneva tegeliku säästuga. Nutivalmiduse näitaja on eriti kasulik suure energianõudlusega suurte hoonete puhul. Muude hoonete puhul peaks hoonete nutivalmiduse hindamise kava kasutamine olema liikmesriikidele vabatahtlik. 🡻 2010/31/EL põhjendus 18 (kohandatud) ⇨ uus (44)⇨ 2030. ja 2050. aasta energiatõhususe eesmärkide saavutamiseks on äärmiselt oluline ligipääs piisavatele rahalistele vahenditele. ⇦ Selleks et ⇨ toetada hoonete energiatõhusust ⇦ stimuleerida energiatõhususe meetmeid, võetakse ⌦ on võetud ⌫ kasutusele või kohandatakse ⌦ kohandatud ⌫ liidu rahastamisvahendeid ja muid meetmeid. ⇨ Viimased algatused rahastamise kättesaadavuse suurendamiseks liidu tasandil hõlmavad muu hulgas juhtalgatust „Renoveerimine“, mis on osa Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2041/241 loodud taaste- ja vastupidavusrahastust ning määrusega (EL).../... loodud kliimameetmete sotsiaalfondist. Energiatõhusaks renoveerimist saab 2021.–2027. aasta mitmeaastase finantsraamistiku raames toetada ka mitmete muude oluliste ELi programmide, sealhulgas ühtekuuluvuspoliitika fondide ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2021/523 kohaselt loodud fondi InvestEU vahenditest. Teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogrammide kaudu investeerib liit toetustesse või laenudesse, et edendada parimat tehnoloogiat ja parandada hoonete energiatõhusust, sealhulgas partnerluse kaudu tööstuse ja liikmesriikidega, näiteks puhtale energiale ülemineku ja Euroopa partnerluse „Built4People“ kaudu. ⇦ Sellised liidu tasandil võetavad rahastamisvahendid hõlmavad muu hulgas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1080/2006 (mis käsitleb Euroopa Regionaalarengu Fondi), mida on muudetud, et võimaldada suuremate investeeringute tegemist elamute energiatõhususe valdkonnas; avaliku ja erasektori partnerlust seoses „Euroopa energiatõhusate ehitiste“ algatusega, et edendada loodushoidlike tehnoloogiate ja energiatõhusate süsteemide ja materjalide kasutamist nii uute kui ka renoveeritavate hoonete puhul; EÜ ja Euroopa Investeerimispanga algatust "ELi algatus säästva energia rahastamiseks", mille eesmärk on muu hulgas energiatõhususe investeeringute tegemise võimaldamine, ja Euroopa Investeerimispanga juhitud „Marguerite’i fondi“: 2020. aasta Euroopa energeetika, kliimamuutuste ja infrastruktuuride fond; nõukogu 5. mai 2009. aasta direktiivi 2009/47/EÜ (millega muudetakse direktiivi 2006/112/EÜ vähendatud käibemaksumäärade osas) ; struktuuri- ja ühtekuuluvusfondide vahendit Jeremie (Euroopa ühisressursid mikro-, väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele); energiatõhususe rahastamisvahendit; konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi, sealhulgas "arukas energeetika – Euroopa" II programm, mis on eraldi suunatud energiatõhususe ja taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamisel turutõkete eemaldamisele, näiteks tehnilise abi vahendi ELENA (Euroopa kohaliku energia abi – European Local Energy Assistance) kaudu; linnapeade pakti; ettevõtluse ja uuendustegevuse programmi; info- ja sidetehnoloogia poliitika toetusprogrammi 2010 ning teadusuuringute seitsmendat raamprogrammi. Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank pakub samuti rahastamisvõimalusi, et stimuleerida energiatõhususe meetmeid. 🡻 2010/31/EL põhjendus 19 ⇨ uus (45)Liidu rahastamisvahendeid tuleks kasutada nii, et need avaldaksid praktilist mõju käesoleva direktiivi eesmärkidele, asendamata samas riiklikke meetmeid. Neid tuleks ⇨ vajalike renoveerimistööde mastaabi tõttu ⇦ eelkõige kasutada asjakohaste ja uuenduslike rahastamisviiside pakkumiseks, et tõhustada investeeringuid ⇨ hoonete energiatõhususse ⇦ energiatõhususe meetmetesse. Neil võiks olla suur osa riiklike, piirkondlike ja kohalike energiatõhususe fondide, instrumentide või mehhanismide arendamisel, mis pakuksid selliseid rahastamisvõimalusi eraomanikele, väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele ning energiatõhususe teenuseid osutavatele ettevõtetele. ⇩ uus (46)Riikide hoonete renoveerimise kavades peaksid kesksel kohal olema finantsmehhanismid ja -stiimulid ning finantseerimisasutuste kaasamine hoonete energiatõhusaks renoveerimisse, ja neid tuleks liikmesriikides aktiivselt edendada. Sellisete meetmete raames tuleks soodustada energiatõhusate hüpoteeklaenude andmist hoonefondi sertifitseeritud energiatõhusaks renoveerimiseks, edendada avaliku sektori asutuste investeeringuid energiatõhusatesse hoonetesse, näiteks avaliku ja erasektori partnerluste või energiatõhususe lepingute kaudu, või investeeringute tajutava riski vähendamise teel. (47)Ainuüksi rahastamine ei rahulda renoveerimisvajadusi. Koos rahastamisega on hädavajalik luua kättesaadavad ja läbipaistvad nõustamis- ja abivahendid, nagu ühtsed kontaktpunktid, mis pakuvad integreeritud energiatõhusaks renoveerimise teenuseid või nõustajaid, ning rakendada muid meetmeid ja algatusi, nagu on osutatud komisjoni algatuses „Arukate hoonete arukas rahastamine“, et luua asjakohane toetav raamistik ja kõrvaldada renoveerimist takistavad tõkked. (48)Ebatõhusad hooned on sageli seotud energiaostuvõimetuse ja sotsiaalsete probleemidega. Vähekaitstud leibkonnad on energiahindade tõusust eriti ohustatud, kuna nad kulutavad suurema osa oma eelarvest energiatoodetele. Ülemääraste energiaarvete vähendamisega võib hoonete renoveerimine aidata inimestel energiaostuvõimetusest üle saada ja seda ka ära hoida. Samal ajal ei saa hooneid renoveerida kulutusi tegemata ning oluline on tagada, et hoonete renoveerimise kulude sotsiaalne mõju, eelkõige vähekaitstud leibkondadele, oleks kontrolli all. Renoveerimislaine ei tohiks kedagi kõrvale jätta ja seda tuleks kasutada võimalusena parandada vähekaitstud leibkondade olukorda ning tagada õiglane üleminek kliimaneutraalsusele. Seetõttu peaksid rahalised stiimulid ja muud poliitikameetmed olema esmajärjekorras suunatud vähekaitstud leibkondadele, energiaostuvõimetusest mõjutatud inimestele ja sotsiaaleluruumides elavatele inimestele ning liikmesriigid peaksid võtma meetmeid, et vältida väljatõstmist renoveerimise tõttu. Komisjoni ettepanek võtta vastu nõukogu soovitus õiglase kliimaneutraalsusele ülemineku tagamise kohta loob ühise raamistiku ja ühise arusaama terviklikust poliitikast ja investeeringutest, mida on vaja õiglase ülemineku tagamiseks. 🡻 2010/31/EL põhjendus 20 Selleks et anda komisjonile asjakohast teavet, peaksid liikmesriigid koostama käesoleva direktiivi eesmärke edendavate seniste meetmete ja meetmete ettepanekute loetelu, kaasa arvatud rahastamismeetmete loetelu, jättes välja käesoleva direktiiviga nõutavad meetmed. Sellised liikmesriikide loetletud meetmed võivad eelkõige hõlmata meetmeid, mille eesmärk on kõrvaldada olemasolevad õiguslikud tõkked ja turutõkked ning julgustada investeeringuid ja/või muid tegevusi, et suurendada uute ja olemasolevate hoonete energiatõhusust, tehes seega võimaliku panuse kütteostuvõimetuse vähendamisele. Selliste meetmete hulka võiksid kuuluda, kuigi mitte ainult, tasuta või subsideeritud tehniline abi ja nõustamine, otsesed toetused, subsideeritud laenuskeemid või väikese intressiga laenud, toetuskavad ja laenutagatisskeemid. Riigiasutused ja muud institutsioonid, mis näevad ette rahastamismeetmeid, võiksid siduda selliste meetmete rakendamise energiamärgistele kantud energiatõhususe näitude ja soovitustega.

🡻 2010/31/EL põhjendus 21 Liikmesriikide aruandluskoormuse vähendamiseks peaks olema võimalik käesoleva direktiiviga nõutavaid aruandeid esitada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2006. aasta direktiivi 2006/32/EÜ (mis käsitleb energia lõpptarbimise tõhusust ja energiateenuseid) artikli 14 lõikes 2 osutatud energiatõhususe tegevuskavades. Liikmesriikide avalik sektor peaks hoonete energiatõhususe valdkonnas näitama teistele teed ja seega tuleks riiklikes kavades seada kõrgemad eesmärgid hoonetele, milles asuvad riigiasutused. 🡻 2010/31/EL põhjendus 22 (kohandatud) ⇨ uus (49)⇨ Tagamaks, et võimalikud ostjad või üürnikud saaksid protsessi varases etapis arvesse võtta hoonete energiatõhusust, peaks müügiks või rentimiseks pakutavatel hoonetel või hoone osadel olema energiamärgis ning energiatõhususe klass ja see teave tuleks esitada kõikides kuulutustes. ⇦ Hoone või hoone osa tulevasele ostjale või üürnikule tuleks energiamärgise kaudu anda õiget teavet hoone energiatõhususe kohta ja praktilisi nõuandeid energiatõhususe suurendamiseks. Teavitamiskampaaniate kaudu võiks omanikke ja üürnikke täiendavalt julgustada parandama hoonete või hoone osade energiatõhusust. Ärihoonete omanikke ja üürnikke tuleks samuti julgustada vahetama teavet tegeliku energiatarbimise kohta, et tagada kogu teabe kättesaadavus teadlike otsuste tegemiseks vajalike paranduste kohta. Energiamärgis peaks samuti sisaldama andmeid selle kohta, kuidas kütmine ja jahutamine tegelikult mõjutavad hoone energiavajaduset, primaarenergiatarbimiset, ⇨ taastuvenergia tootmise ⇦ ja ⇨ kasutamisest tulenevate kasvuhoonegaaside ⇦ süsinikdioksiidi heiteid ⇨ kohta ⇦. ⇩ uus (50)Hoonefondi seiret hõlbustab digitaalsete vahendite abil kogutud andmete kättesaadavus, mis vähendab halduskulusid. Seetõttu tuleks luua hoonete energiatõhususe riiklikud andmebaasid ja neis sisalduv teave tuleks edastada ELi hoonefondi vaatluskeskusele. 🡻 2010/31/EL põhjendus 23 Riigiasutused peaksid olema eeskujuks ja püüdma rakendada energiamärgises toodud soovitusi. Liikmesriigid peaksid riiklikesse kavadesse lisama meetmeid, et toetada riigiasutusi energiatõhususe varajasel parandamisel ja energiamärgises toodud soovituste rakendamisel võimalikult kiiresti. 🡻 2010/31/EL põhjendus 24 (kohandatud) ⇨ uus (51)Hooned, kus asuvad riigiasutused või mida inimesed tihti külastavad, peaksid olema eeskujuks ja näitama, et nad võtavad nende puhul on võetud arvesse keskkonna- ja energiatõhususe aspekte, ning seetõttu tuleks kõnealuste hoonete puhul korrapäraselt väljastada energiamärgis. Avalikkust tuleks energiatõhususest paremini teavitada, pannes energiamärgised nähtavalt välja, eriti teatud suurusega hoonetes, kus asuvad riigiasutused või mida inimesed tihti külastavad, nagu ⇨ linnavalitsused, koolid, ⇦ kauplused ja kaubanduskeskused, selvehallid, restoranid, teatrid, pangad ja hotellid. 🡻 2010/31/EL põhjendus 25 (52)Viimastel aastatel on hakatud Euroopa riikides kasutama rohkem kliimaseadmeid. Sellega kaasnevad märkimisväärsed probleemid tippkoormuse ajal, elektrikulude tõus ja energiatasakaalu rikkumine. Esmatähtsaks peaksid saama need strateegiad, millega parandatakse hoonete soojuskasutust suveperioodil. Sel eesmärgil tuleks keskenduda meetmetele, mis väldivad ülekuumenemist, nagu varjulisus ja hoone konstruktsiooni piisav soojusmahtuvus ning tuleks veelgi arendada passiivseid jahutusmeetodeid, eeskätt neid, mis parandavad kliimatingimusi siseruumides ja mikrokliimat hoonete ümber.

🡻 2010/31/EL põhjendus 26 ⇨ uus (53)Erialase ettevalmistusega töötajate läbiviidav kütte- ⇨ ja ventilatsioonisüsteemide ⇦ ja kliimaseadmete korrapärane hooldus ja ülevaatus aitab seadmeid täpsemini reguleerida vastavalt tootekirjeldusele ning tagab seeläbi keskkonna, ohutuse ja energiakasutuse seisukohast nende optimaalse toimimise. Kogu kütte- ⇨ , ventilatsiooni- ⇦ ja kliimaseadmete süsteemi peaks selle olelusringi jooksul, ent eriti enne selle asendamist või ajakohastamist, korrapäraselt hindama sõltumatu hindaja. Selleks et vähendada hoonete omanike ja üürnike halduskoormust, peaksid liikmesriigid püüdma kontrolle ja sertifitseerimist võimalikult palju ühendada. 🡻 2010/31/EL põhjendus 27 (kohandatud) ⇨ uus (54)Ühine lähenemisviis hoonetele energiamärgise väljastamise⇨ , renoveerimispasside, nutivalmiduse näitajate ⇦ ning kütte- ja kliimaseadmete ülevaatuste puhul, mida viivad läbi erialase ettevalmistusega ja/või ⇨ sertifitseeritud ⇦ akrediteeritud eksperdid, kelle sõltumatus tuleb tagada objektiivsete kriteeriumide alusel, aitab kaasa võrdsete võimaluste loomisele, mis puudutab liikmesriikide pingutusi säästa ehitussektoris energiat, ning muudab liidu kinnisvaraturul võimalike omanike või kasutajate jaoks energiatõhususe teabe läbipaistvaks. Selleks et tagada energiamärgiste⇨ , renoveerimispasside, nutivalmiduse näitajate ⇦ ning kütte- ja kliimaseadmete ülevaatuste kvaliteet kogu liidus, tuleks igas liikmesriigis kehtestada sõltumatu kontrollimehhanism. 🡻 2010/31/EL põhjendus 28 (55)Kuna kohalikud ja piirkondlikud asutused on käesoleva direktiivi edukaks rakendamiseks olulised, tuleks neid, kui see on asjakohane, vastavalt liikmesriikides kehtivatele õigusaktidele kaasata ja nendega konsulteerida sellistes küsimustes nagu planeerimine, teavitamise, koolitamise ja teadlikkuse parandamise programmide väljatöötamine ning direktiivi rakendamine riiklikul või piirkondlikul tasandil. Selliseid konsultatsioone saab kasutada ka selleks, et edendada asjakohaste juhiste andmist kohalikele planeerijatele ja ehitusinspektoritele vajalike ülesannete täitmiseks. Lisaks sellele peaksid liikmesriigid võimaldama arhitektidel ja planeerijatel tööstus- ja elamupiirkondade kavandamisel, projekteerimisel, ehitamisel ja renoveerimisel korralikult kaaluda energiatõhususe suurendamise, taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise ning kaugkütte ja -ja