SELETUSKIRI

Vastavalt 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) („käibemaksudirektiiv“) artikli 395 lõikele 1 võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt lubada liikmesriigil kohaldada erimeetmeid, millega tehakse erand kõnealuse direktiivi sätetest selleks, et lihtsustada käibemaksu kogumise menetlust või ära hoida teatavat maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist. Ühendkuningriik taotles komisjonis 27. aprillil 2018 registreeritud kirjaga luba kohaldada jätkuvalt meedet, millega tehakse erand käibemaksudirektiivi artiklitest 16 ja 168. Käibemaksudirektiivi artikli 395 lõike 2 kohaselt teatas komisjon Ühendkuningriigi taotlusest teistele liikmesriikidele 11. juuni 2018. aasta kirjaga. Komisjon teatas 12. juuni 2018. aasta kirjas Ühendkuningriigile, et tal on olemas taotluse hindamiseks kogu vajalik teave.

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Käibemaksudirektiivi artiklis 168 on sätestatud, et maksukohustuslasel on õigus arvata maha selliste ostude puhul tasutud käibemaks, mida tehakse maksustatavate tehingute tarbeks. Sama direktiivi artiklis 16 on sätestatud nõue, et maksukohustuslase poolt tema ettevõtte vara hulka kuuluvate kaupade kasutamist tema enda või tema töötajate isiklikuks tarbeks käsitatakse kaubatarnena tasu eest, kui nendelt kaupadelt või nende osadelt võis käibemaksu täielikult või osaliselt maha arvata. Kõnealuse süsteemi kohaselt on lubatud isikliku kasutuse eest esialgselt mahaarvatud käibemaksu tagastamine.

Nende ametiautode puhul, mida kasutatakse osaliselt isiklikuks tarbeks (muuks kui ettevõtluse tarbeks), on selle süsteemi alusel sageli keeruline kindlaks teha, kui suures ulatuses ametiautosid on isiklikuks tarbeks kasutatud, ja sellega seotud kulutusi maksustada.

Sellega seoses kehtestas Ühendkuningriik ametiautode isiklikuks tarbeks kasutamisele nõukogu 21. juuli 1986. aasta otsusega 86/356/EMÜ (millega antakse Ühendkuningriigile luba kohaldada kindla maksumääraga meetmeid sellise mahaarvamisele mittekuuluva käibemaksu suhtes, millega maksustatakse ametiautode kütusele tehtavaid kulutusi) lubatud kindla määraga maksustamise erikorra, mis põhines sõiduki mootori töömahul ja kütuseliigil.

See esialgne erand tühistati ja asendati nõukogu 25. septembri 2006. aasta otsusega 2006/659/EÜ, millega antakse Ühendkuningriigile luba kehtestada erimeede, mis kaldub kõrvale kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamist käsitleva direktiivi 77/388/EMÜ artikli 5 lõikest 6 ja artikli 11 A osa lõike 1 punktist b, millega nähti ette ametiautode isiklikuks tarbeks kasutamise kindlamääraline maksustamine vastavalt sõiduki CO2 heite tasemele. Viimati nimetatud nõukogu otsus asendati nõukogu 17. novembri 2015. aasta rakendusotsusega (EL) 2015/2109, mis kaotab kehtivuse 31. detsembril 2018.

Nimetatud kord põhineb asjaolul, et heite ja tarbitud kütuse koguse vahel on otsene seos, kuna suuremad heitkogused vastavad suuremale kütusetarbimisele. Nende heitkoguste alusel arvutatakse kütusekulu kilomeetri kohta, mida seejärel vaadeldakse koos vahetute maksuandmete ja mootorikütuse jaemüügihinna alusel kindlaks määratud isiklikuks tarbeks tehtud keskmise läbisõiduga. Selle tulemusena saadakse isikliku kasutuse maks, mis vastab ametiauto isiklikuks tarbeks kasutamiselt tasumisele kuuluvale käibemaksule. Süsteem on maksukohustuslastele vabatahtlik ning nad võivad valida mitte nõuda oma kütuselt käibemaksu tagasi.

Nagu on nõutud otsuse (EL) 2015/2109 artiklis 4, esitas Ühendkuningriik komisjonile aruande erandmeetme toimimise kohta. Ühendkuningriigi sõnul on see süsteem osutunud hästi toimivaks ja sellega on kaasnenud märkimisväärne lihtsustamine nii ettevõtjate kui ka maksuhaldurite jaoks. Lisaks väidab Ühendkuningriik, et annab maksukohustuslastele õiguskindluse, nähes ette lihtsustatud meetodi, mida saab kasutada kütuse erakasutuse käibemaksu arvestamisel.

Sellest lähtudes on Ühendkuningriik taotlenud erandi kohaldamise pikendamist kuni 31. detsembrini 2020.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate õigusnormidega

Käibemaksudirektiivi artikliga 176 on ette nähtud, et nõukogu määrab kindlaks kulud, millelt käibemaksu maha ei arvata. Kuni kõnealuste kulude kindlaksmääramiseni lubatakse liikmesriikidel säilitada 1. jaanuaril 1979 kehtinud erandid. Seepärast kehtivad mitmed senist olukorda säilitavad sätted, millega piiratakse õigust arvata maha sõiduautodega seotud käibemaksu.

Hoolimata varasematest algatustest kehtestada eeskirjad selle kohta, milliste kulukategooriate korral võib mahaarvamisõigust piirata, on selline erand asjakohane seni, kuni kõnealuseid eeskirju ELi tasandil ühtlustatakse.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

•Õiguslik alus

Käibemaksudirektiivi artikkel 395.

•Subsidiaarsus (liidu ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)