EUROOPA KOMISJON Brüssel,12.1.2022 COM(2022) 18 final 2022/0009(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, mis käsitleb Euroopa Liidu Narkootikumiametit {SEC(2022) 45 final} - {SWD(2022) 8 final} - {SWD(2022) 9 final}



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Ebaseaduslikud uimastid on keerukas julgeoleku- ja terviseprobleem, mis mõjutab miljoneid inimesi nii ELis kui ka kogu maailmas. 2021. aasta Euroopa uimastiprobleemide aruandes märgitakse, et ELis on hinnanguliselt 83 miljonit täiskasvanut oma elu jooksul proovinud ebaseaduslikku uimastit. ELis oli 2019. aastal 5 150 üledoosist tingitud surmajuhtumit ja nende arv on alates 2012. aastast järjepidevalt suurenenud, sealhulgas 15–19aastaste teismeliste seas. Aruandest nähtub ka halvenev olukord seoses ELi toodava kokaiini ja heroiiniga, mille kogused on kõigi aegade suurimad. Narkootikume, eelkõige sünteetilisi uimasteid (amfetamiinid ja ecstasy), toodetakse ELis nii sisetarbimiseks kui ka ekspordiks. Narkootikumituru hinnanguline minimaalne jaeväärtus on 30 miljardit eurot aastas ning see on jätkuvalt suurim kuritegelik turg ELis ja suur sissetulekuallikas organiseeritud kuritegelikele rühmitustele. Kõige levinum narkootikum on kanep. Heroiini ja teiste opioidide tarbimist seostatakse jätkuvalt kõige rohkem kahjulikumate narkootikumitarbimise vormidega. Aina kättesaadavam on crack-kokaiin; erinevad ebaseaduslikud uimastid on üha kättesaadavamad ka väiksemates annustes või odavamate pakikestena, mida peetakse koduseks tarbimiseks sobivamaks. Ühtlasi on täheldatud bensodiasepiinide tarvitamise kasvu suure riskiga narkootikumitarvitajate, vangide ja mõningate meelelahutuseesmärgil tarvitajate seas, mis võib viidata nende ainete kergele kättesaadavusele, soodsale hinnale ja pandeemiast tingitud vaimse tervise probleemide kasvule. Narkootikumitarvitajate seas on laialt levinud segatarvitamine, mis kahjustab rahvatervist. Teiste narkootikumide, eriti kokaiini ja teatavate sünteetiliste ainete suuremat kättesaadavust seostatakse narkootikumidest tingitud vägivalla ja muude kuritegudega. Viimaste uuringute kohaselt on uimastiturud pandeemiast tingitud häiretele erakordselt hästi vastu pidanud. Narkootikumide tootmist ega nendega kaubitsemist pandeemia enamjaolt ei mõjutanud, küll aga suurendas see ohte tõrjutud elanikkonna jaoks. COVID-19 pandeemiaga seotud esmakordse liikumisvabaduste piirangu perioodi ajal täheldati hulgimüügitasandil teatavaid muutusi marsruutides ja meetodites ning häireid ja mõningast kohalikku narkootikuminappust. Siiski on narkootikumimüüjad ja -ostjad uue olukorraga kiiresti kohanenud, eelkõige kasutades rohkem krüpteeritud sõnumiteenuseid, sotsiaalmeediarakendusi, veebipõhiseid allikaid ja postiteenuseid ning kulleriga koju tellimist. Esmakordse liikumisvabaduste piirangu perioodil tekkinud narkootikumitarvitamise vähenemise ilmingud taandusid niipea, kui liikumispiiranguid leevendati. Selle tulemusena taastus 2021. aasta keskpaigaks enamiku narkootikumide tarvitamise tase COVIDi-eelsele tasemele või ehk isegi tõusis. Ka ei täheldatud pakkumise vähenemist. Vastupidi – Euroopa sadamates teatati 2020. aastal ja 2021. aasta alguses tonnides kokaiinilastide konfiskeerimisest, kanepikasvatus ja sünteetiliste narkootikumide tootmine jätkus Euroopa Liidus 2020. aastal pandeemiaeelsel tasemel ning aina rohkem oli juhtumeid, kus kanepit oli segatud sünteetiliste kannabinoididega. Kuigi kogu Euroopas avasid taas uksed asutused, mis pakuvad uimastisõltuvusega seotud teenuseid, sealhulgas madala lävega teenuseid ning statsionaarseid ja ambulatoorseid raviteenuseid ja narkootikumi tarvitamiseks ettenähtud ruume, piiravad nende tegevust jätkuvalt ranged COVID-19 meetmed ja nad tegutsevad vähendatud mahus. Selliste suundumuste tõttu tuleb liidu tasandil võtta tulemuslikke meetmeid, mille strateegilise raamistiku moodustavad ELi narkostrateegia (2021–2025) ja ELi uimastitevastase võitluse tegevuskava (2021–2025). Muu hulgas kutsutakse strateegias komisjoni üles „esitama võimalikult kiiresti ettepanek EMCDDA [Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskus] volituste läbivaatamise kohta, tagamaks et keskusel oleks tugevam roll uimastiprobleemiga seotud praeguste ja tulevaste väljakutsete lahendamisel“. See kohustus täidetakse käesoleva ettepanekuga. Komisjon viis 2018.–2019. aastal ellu ameti neljanda hindamise kooskõlas määruse (EÜ) nr 1920/2006 nõuetega. Järeldati, et keskus toimib üldiselt hästi, kuid mitmes valdkonnas saaks teha täiustusi, eriti arvestades narkoprobleemiga seotud suundumusi. Seda tähelepanekut on kinnitanud ka regulaarne teabevahetus keskuse ja selle sidusrühmadega, mis on toonud esile selle, et narkoprobleemi keerukus ja sellega seotud kiired muutused ning keskuse volitustega ettenähtu lähevad aina rohkem lahku. Määrus (EÜ) nr 1920/2006 ei kajasta narkoprobleemi praegust tegelikku olukorda ega ole kooskõlas ülesannetega, mida keskus peab täitma, et tegeleda narkoprobleemiga seotud praeguste ja tulevaste küsimustega. Seetõttu pakutakse käesolevas ettepanekus välja Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse volituste sihipärane läbivaatamine ning püütakse keskuse volitusi suurendada, tagamaks, et tulevane amet suudaks uutele probleemidele tulemuslikult reageerida, liikmesriike paremini toetada ja osaleda rahvusvahelise tasandi muutustes. Eelkõige kavatsetakse ettepanekus sõnaselgelt käsitleda segatarvitamist, s.o muudel ainetel põhinevaid sõltuvusi, kui neid aineid tarvitatakse koos ebaseaduslike uimastitega; suurendada ohtude hindamise ja seire suutlikkust; rajada labor, millega tagatakse ametile kogu kohtuekspertiisi alase ja toksikoloogiateabe kättesaadavus; tugevdada riiklike teabekeskuste staatust, tagamaks, et nad suudavad esitada asjakohaseid andmeid; määrata ameti pädevus ELi tasandi ennetus- ja teadlikkuse suurendamise kampaaniate väljatöötamisel ning hoiatusteadete saatmisel, kui turul on kättesaadavad eriti ohtlikud ained. Ettepanekus täpsustatakse ka ameti ülesandeid rahvusvahelisel tasandil. Ühtlasi kohandatakse ettepanekuga ameti institutsioonilist raamistikku Euroopa Parlamendi, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Komisjoni ühise lähenemisviisiga ELi detsentraliseeritud asutuste kohta. •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega Käesolevas seadusandlikus ettepanekus võetakse arvesse mitmesugust ELi sisejulgeoleku ja rahvatervise poliitikat. Uimastipoliitika valdkonnas võetakse selles seadusandlikus ettepanekus arvesse ELi narkostrateegiat (2021–2025) ja sellega seotud tegevuskava. Samuti võetakse arvesse määruse (EÜ) nr 1920/2006 muutmist ja mitut õigusakti, et täiendada sisuliselt nõukogu raamotsuses 2004/757/JSK sätestatud uimasti määratlust. Käesolevas seadusandlikus ettepanekus võetakse arvesse ka Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse (EMCDDA) koostööd teiste liidu asutustega, eelkõige Euroopa Liidu Õiguskaitsekoostöö Ameti (Europol), Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ameti (Eurojust), Euroopa Liidu Õiguskaitsekoolituse Ameti (CEPOL), Euroopa Ravimiameti (EMA) ning haiguste ennetuse ja tõrje Euroopa keskusega (ECDC), kuid ühtlasi ka teiste ELi detsentraliseeritud asutuste ja ametitega. •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega Käesolevas seadusandlikus ettepanekus võetakse arvesse muud asjakohast liidu poliitikat, mis on vastu võetud või algatatud sestpeale, kui jõustus määrus (EÜ) nr 1920/2006 Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse kohta (uuesti sõnastatud). Innovatsiooni valdkonnas võetakse käesolevas seadusandlikus ettepanekus arvesse uimastipoliitika ELi rahastamist programmi „Horisont 2020“, Sisejulgeolekufondi, õigusprogrammiga seotud uimastipoliitika algatuste, programmi „EL tervise heaks“ ja programmi „Euroopa horisont“ raames. Rahvatervise valdkonnas võetakse käesolevas seadusandlikus ettepanekus arvesse varajase hoiatamise ja reageerimise süsteemi loomist seoses tõsiste piiriüleste terviseohtudega, ning ettepanekuid teatavate eespool nimetatud asutuste volituste muutmise kohta. Seoses liidu asutuste ja ametitega tehtava koostööga käsitletakse ettepanekus ka ELi tervisealasteks hädaolukordadeks valmisoleku ja neile reageerimise asutuse (HERA) loomist. Mis puutub ameti koostöösse kolmandate riikidega, siis võetakse käesolevas seadusandlikus ettepanekus arvesse liidu välispoliitikat.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS •Õiguslik alus Ametit käsitlev määrus (EÜ) nr 1920/2006 põhines Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklil 152, s.o rahvatervist käsitleval õiguslikul alusel. Kõnealune säte vastab Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 168. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 168 lõike 1 kolmas lõik on järgmine: „Liit täiendab uimastitest tulenevate tervisekahjustuste vähendamiseks liikmesriikide meetmeid, kaasa arvatud teavitamine ja tõkestamine“. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 168 lõikes 5 on ette nähtud, et Euroopa Parlament ja nõukogu võivad vastu võtta „meetmeid, mis puudutavad tõsiste piiriüleste terviseohtude seiret, nende eest varajast hoiatamist ja nende vastu võitlemist“. Pakkumise ja uimastiturgudega seotud küsimuste käsitlemine aitab vähendada narkootikumide kättesaadavust ELis ja piirata nõudlust narkootikumide järele ning toetab lõppkokkuvõttes rahvatervist. Narkoprobleemi tervise- ja julgeolekumõõde on omavahel lahutamatult seotud ja neid ei saa käsitleda eraldi. Seetõttu on käesoleval seadusandlikul ettepanekul rahvatervist käsitlev õiguslik alus ja ettepanekus ei minda kaugemale sellest, mis on selle õigusliku aluse raames võimalik. •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul) ELi tegevus ameti volituste läbivaatamiseks on vajalik. Narkoprobleem mõjutab kõiki eurooplasi ning on olemuselt piiriülene ja mitut jurisdiktsiooni hõlmav, eriti seoses uimastiturgude ja organiseeritud kuritegevusega. Liikmesriikidel on palju ühiseid lahendamist vajavaid probleeme nii tervise kui ka julgeoleku valdkonnas. Narkoprobleemiga ei ole võimalik tegeleda vaid riiklikul või piirkondlikul tasandil, sest ebaseaduslik uimastikaubandus on piiriülene kuritegevus. Ebaseaduslikus uimastikaubanduses osalevad organiseeritud kuritegelikud rühmitused kasutavad ära liikmesriikide vahelisi erinevusi regulatiivsetes ja õiguslikes lähenemisviisides. Ühes liikmesriigis tuvastatud probleemset tervise või julgeolekuga seotud suundumust esineb väga sageli ka teistes liikmesriikides. Narkoprobleemi piiriüleseid aspekte ei saaks käsitleda riiklike õigusaktide või isegi parimate riiklike tavadega. Selle piiriülese laadi tõttu on seega vajalik ELi tasandi tegevus. Käesolev seadusandlik ettepanek toob kaasa märkimisväärse ELi lisaväärtuse. ELi huvides on ameti volituste sihipärane läbivaatamine, võimaldades tal seeläbi tegeleda praeguste ja tulevaste probleemidega, eriti arvestades narkootikumidega seotud olukorra hiljutist halvenemist ELis, mida iseloomustab laias valikus üha suurema puhtusastmega või üha tugevama toimega uimastite laialdane kättesaadavus koos innovatsiooni ja tehnoloogilise arengu väärkasutamisega, mis põhjustab keerukamaid kasutusharjumusi ning suuremat mõju rahvatervisele ja julgeolekule. Ameti volituste läbivaatamine on osa ELi reaktsioonist nendele suundumustele. Nagu hindamine näitas, on ametil oluline lisaväärtus võrreldes narkoprobleemi lahendamisega ainult riikide tasandil. Paljud nähtused on piiriülest laadi ja aina globaalsemad ning seetõttu ei saa neid ükski liikmesriik omaette lahendada. Ameti praegused volitused aga piiravad tema tegevust, võimalikku toetust liikmesriikidele ja ülesandeid, mida ta rahvusvahelisel tasandil täita saab. Näiteks asjaolu, et ameti praegused volitused hõlmavad segatarvitamist vaid piiratud määral, takistab narkoprobleemist ELi tasandi ülevaate saamist, sest kogutavad andmed on killustatud või neid ei pruugi üldse olla. See on vastuolus ELi tõenduspõhise poliitikakujundamise nõuetega uimastipoliitikas, mis tugineb neutraalsele asutusele, kes peaks tagama korrektsed ja objektiivsed andmed. Käesolevas seadusandlikus ettepanekus välja pakutud sihipärane läbivaatamine tugevdab ametit tähtsates valdkondades, et võimaldada tal neid ühiseid probleeme paremini lahendada. Praeguste volituste läbivaatamine aitaks ühtlasi vähendada liikmesriikide halduskoormust ja lihtsustada nende haldusmenetlusi. Seda võimaldavate tegurite hulka kuuluvad väljapakutud teavitamiskohustuste ühtlustamine ja tsentraliseerimine liikmesriikides riiklike teabekeskuste kaudu, uimastiturgude seire ning varajase hoiatamise süsteemi ja narkootikume käsitlevate hoiatusteadete süsteemi pidamine, koolituste korraldamine, parimate tavade väljaarendamine jms. See tooks kaasa liikmesriikide halduskulude vähenemise. Samuti oleks ametist parem teave kättesaadav mitte ainult ELile, vaid ka liikmesriikidele. Liikmesriigid ei suudaks omaette andmeid samal määral koguda ega analüüsida, sest neil puuduvad kas teadmised või vahendid või on probleem piiriülene. Viimane asjaolu on ühtlasi haldustoimingute lihtsustamist toetav argument, sest ükski liikmesriik ei suudaks neid küsimusi omaette lahendada ja koostöö mitme riigiga põhjustaks suurt halduskoormust. •Proportsionaalsus Ettepanek on proportsionaalne, sest see on ainus viis ameti volitustes vajalike muudatuste tegemiseks. ELi tasandi tegevusega ei kavatseta asendada riiklikke meetmeid või asutusi ega seada kahtluse alla nende asjakohasust. Narkoprobleemiga on võimalik tegeleda vaid siis, kui kõik tasandid – EL, riiklik ja kohalik – teevad koostööd. Käesolev ettepanek on ELi-ülese nähtusega võitlemiseks proportsionaalne ja ei lähe sellest kaugemale. Seoses riiklikele teabekeskustele kehtestatavate võimalike uute eeskirjade ja kohustustega jääb liikmesriikide otsustada, kuidas täpselt nad soovivad riikliku teabekeskuse luua. Tagamaks, et riiklikud teabekeskused suudavad pakkuda ELi tasandil seda, mis on vajalik, ning et nad saaksid kasutada ELi tasandil kättesaadavat rahastust, peaksid nad siiski vastama teatavatele miinimumnõuetele. Selliste miinimumnõuete kehtestamine on proportsionaalne, eriti kuna põhiandmete esitamine liikmesriikidelt ametile riiklike teabekeskuste kaudu on kogu narkootikumiseire süsteemi alus. •Vahendi valik Ameti volituste läbivaatamine peab toimuma määruse vormis, sest ameti volitused on sätestatud määrusega (EÜ) nr 1920/2006. 3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED •Konsulteerimine sidusrühmadega Selle ettepaneku teemal konsulteeriti sidusrühmadega peamiselt ameti 2018.–2019. aasta hindamise raames. Protsessis konsulteeriti sidusrühmadega ulatuslikult ning see hõlmas muu hulgas 12 nädala pikkust avalikku konsultatsiooni. Selle sidusrühmadega konsulteerimise üksikasjad on kättesaadavad asjaomase komisjoni talituste töödokumendi III lisas. See lisa sisaldab ka avaliku konsultatsiooni tulemuste lühikokkuvõtet. Avaliku konsultatsiooni kokkuvõtlik aruanne on avaldatud hindamisaruande 5. lisana.

Lisaks käsitleti koosolekutel ja/või konkreetsete teabepäringutega teatavate sidusrühmade, näiteks liikmesriikide, riiklike teabekeskuste või muude ametite seisukohti. Pärast konsultatsioonifirma uuringu tegemist on ameti volituste läbivaatamise küsimuses toimunud mitu arutelu, sealhulgas 2018. aasta detsembri ja 2019. aasta juuni arutelud EMCDDA haldusnõukogus, hindamistulemuste esitlemine horisontaalsele narkootikumide töörühmale 2019. aasta juulis, ettekanne riiklike teabekeskuste juhtidele nende 2019. aasta mai koosolekul. 2019. ja 2020. aastal toimus mitu ametlikku ja mitteametlikku kohtumist. Nende hulka kuulusid mitteametlikud kohtumised ameti eri töötajatega, riiklike teabekeskuste juhtidega, Euroopa kodanikuühiskonna uimastifoorumiga ja liikmesriikide esindajatega. Komisjoni talitused korraldasid ka ametlikumat laadi kohtumisi. Euroopa kodanikuühiskonna uimastifoorumi põhirühmaga toimus 1. juulil 2020 videokonverents. EMCDDA volituste läbivaatamise ettepanekut arutati ka 8. oktoobril 2020. aastal toimunud kodanikuühiskonna uimastifoorumi täiskogu istungil. Riiklike teabekeskustega seotud aspektide arutelu toimus 7. oktoobril 2020. aastal Reitoxi võrgustiku tehnilisel kohtumisel ja riiklike teabekeskuste juhtide 26. novembri 2020. aasta kohtumisel. EMCDDA haldusnõukogu liikmetele korraldati 26. oktoobril 2020. aastal mitteametlik videoseminar, kus arutati poliitikavarianti ja eelistatud variandiga seotud põhiteese. Nendes aruteludes rõhutati vajadust kohandada EMCDDA määrust narkootikumide valdkonna praeguste asjakohaste probleemidega, nagu segatarvitamine, ning tagada ameti piisav rahastamine. Osalejad nõudsid ameti seire-, andmekogumis- ja hindamissuutlikkuse ning selle teavituskampaaniate algatamise ja riskidest teatamise pädevuse edasiarendamist, mis tugevdaks selle suhteid liikmesriikide ametiasutustega ja eelkõige riiklike teabekeskustega. Samuti rõhutati EMCDDA rolli seoses rahvusvahelise uimastipoliitikaga ning vajadust asjakohase kohtuekspertiisi- ja toksikoloogialabori järele. •Andmete kogumine ja eksperdiarvamuste kasutamine Komisjon viis konsultandi abiga ja kooskõlas määruse (EÜ) nr 1920/2006 artikli 23 nõuetega ellu ameti hindamise. Hindamise peamised tulemused esitati kokkuvõtlikult komisjoni aruandes Euroopa Parlamendile ja nõukogule ning sellele lisatud komisjoni talituste töödokumendis. Viie hindamiskriteeriumi (asjakohasus, tulemuslikkus, tõhusus, sidusus, ELi lisaväärtus) põhjal oli hinnang üldjoontes positiivne, kuid ühtlasi märgiti, et mitmes valdkonnas on arenguruumi. Paremaks võiks muuta näiteks rohkem tulevikku suunatud toodete kättesaadavust, suhteid teadlaste ja perearstidega ning üldsuse teadlikkuse suurendamise meetmeid. Hindamises toonitati ka vajadust parandada andmete esitamist, käsitleda segatarvitamise probleemi ning toetada liikmesriike nende riikliku uimastipoliitika hindamisel. Veel võiks tugevdada koostööd kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega. Hindamise käigus ei jõutud lõpliku järelduseni seoses ameti tegevuse võimaliku laiendamisega eesmärgiga hõlmata muud seaduslikud ja ebaseaduslikud ained ning sõltuvuskäitumine. Amet esitas mõjuhinnangu ja seadusandliku ettepaneku jaoks selle koostamise ajal ekspertidelt saadud teavet, sealhulgas hinnangud erinevate poliitikavariantide korral kuludele avalduva mõju kohta. •Mõjuhinnang Komisjon tegi kooskõlas oma parema õigusloome poliitikaga mõju hindamise. Kaalutud on mitut seadusandlikku ja mitteseadusandlikku poliitikavarianti. Mõned poliitikavariandid jäeti varakult kõrvale ning neid ei analüüsitud ega hinnatud põhjalikumalt. Üksikasjalikult on hinnatud kaht poliitikavarianti: neil on sarnased eesmärgid, kuid need toovad kaasa erineva mõju kuludele, kasule ja halduskoormusele. –4. poliitikavariant: sihipärane läbivaatamine – suurema väärtuse loomine uimastipoliitikas See variant hõlmab temaatilist tegevusulatust, millega keskendutakse ebaseaduslikele uimastitele ja mille eesmärk on suurendada narkoprobleemiga seotud tõendusbaasi, tugevdades ühtlasi ameti ohtude hindamise ja seiresuutlikkust, et suurendada tema võimet tegutseda ja uutele probleemidele reageerida, muu hulgas rahvusvahelisel tasandil. Riiklikel teabekeskustel tuleks anda volitused tegutseda tulemuslikumate vahendusasutustena, kes tõlgendavad ja rakendavad ametilt saadud peamisi sisendeid riigi tasandil. Selle poliitikavariandi raames oleks ametil ka võimalus reageerida paindlikumalt uimastipoliitikas tekkivatele vajadustele, kasutades selleks mitmesuguseid liikmesriikide jaoks kohandatud teenuseid. See variant vähendaks oluliselt halduskoormust ja lihtsustaks liikmesriikide menetlusi. See oleks ka sobivam seoses vajalike rahaliste ja inimressursside suurendamisega. –5. poliitikavariant: ulatuslik läbivaatamine – keskendumine eri sõltuvustele See variant sisaldab temaatilist tegevusulatust, mis hõlmab sõltuvust üldiselt, s.o rohkem kui vaid narkootikume, ning ameti seiresüsteemi ümberkujundamist eri sõltuvusi käsitlevate kohaldatavate meetodite ja näitajate põhjal. Temaatilise ulatuse laiendamine sõltuvustele mõjutaks seda, milliseid andmeid riiklikud teabekeskused peaksid ametile esitama, ning ameti rolli teadmiste jagamise keskusena. Ameti osalemine rahvusvahelises koostöös piirduks peamiselt praeguse narkootikumidega seotud tegevusega, sest muudel sõltuvustel ei ole samaväärset rahvusvahelist ja piiriülest mõõdet. See variant võib kaasa tuua kattumisi olemasoleva poliitikaga. Samuti tekitab see küsimusi seoses võimaliku sekkumisega riikide pädevustesse ja see võib olla keeruline subsidiaarsuse seisukohast. Lisaks tähendaks see, et ametil oleks oma ülesannete täitmiseks vaja oluliselt rohkem rahalisi ja inimressursse. Pärast eespool nimetatud poliitikavariantide mõju üksikasjalikku hindamist eelistatakse 4. poliitikavarianti ehk volituste sihipärast läbivaatamist. Selle sihipärase läbivaatamise peamised osad on järgmised: –ameti tegevusulatust laiendataks, et see hõlmaks segatarvitamise probleemi, s.o muudel ainetel põhinevaid sõltuvusi, kui neid aineid tarvitatakse koos ebaseaduslike uimastitega. Seega tuleks läbivaatamisel täpsustada, mida hõlmab segatarvitamine ja millistes tingimustes saab seda mõistet kohaldada. Volituste selline piiratud määral laiendamine eeldaks, et riiklikud teabekeskused edastavad asjakohased andmed; –ameti volitusi laiendataks, et käsitleda sõnaselgelt narkootikumide pakkumise ja uimastiturgude küsimusi, sest see mõõde on narkoprobleemi puhul aina tähtsam ja ELi Narkootikumiamet (EUDA) peab suutma seda mõõdet täielikult käsitleda; –ameti ohtude hindamise ja seiresuutlikkust tugevdataks ja amet pakuks liikmesriikidele rohkem tuge, et suurendada ameti mõju narkoprobleemile ja ameti suutlikkust reageerida uutele probleemidele; –loodaks virtuaallabor, s.o ameti pädevuskeskusega kombineeritud laborite võrk, et ametile oleks kättesaadav rohkem kohtuekspertiisi alast ja toksikoloogiateavet;

–riiklikele teabekeskustele antaks volitused esitada ametile asjakohaseid andmeid. Uue määrusega sätestataks nende loomise miinimumnõuded, mille amet seejärel sertifitseerib. Ameti volituste läbivaatamine peab kajastuma riiklike teabekeskuste volitustes; –amet saaks pädevuse oma analüüsi põhjal tegutseda ja töötada välja ELi tasandi ennetus- ja teadlikkuse suurendamise kampaaniad ning saata hoiatusteateid, kui turul on kättesaadavad eriti ohtlikud ained; –neid elemente täiendaks tugevdatud koostöö liikmesriikidega ning liidu detsentraliseeritud asutuste ja ametitega, mis on ülitähtis, olgugi et see üksi ei täidaks selle algatuse eesmärke; –ameti ülesandeid seoses rahvusvahelise mõõtmega täpsustataks, et volitustes oleksid olemas asjakohased pädevused. Seda poliitikavarianti käsitletakse täielikult käesolevas seadusandlikus ettepanekus. See annaks ametile vahendid ja suutlikkuse, et tegeleda tänapäeva narkoprobleemi kõigi aspektidega. Lisaks ameti volituste sisulisele läbivaatamisele kohandatakse seadusandliku ettepanekuga neid ka detsentraliseeritud ELi ameteid puudutava ühise lähenemisviisiga. Seda ei ole veel tehtud, sest pärast ühist lähenemisviisi käsitleva kokkuleppe sõlmimist 2012. aastal ei ole määrust (EÜ) nr 1920/2006 põhjalikult läbi vaadatud. Kohandamine ühise lähenemisviisiga eeldab, et paljusid sätteid ameti institutsiooniliste ja juhtimisalaste eeskirjade kohta laiendatakse, olgugi et nende sätete põhisisu jääb samaks. Nende uute eeskirjade vastuvõtmisega viiakse ameti juhtimine kooskõlla viimaste õigusaktidega, milles käsitletakse finantseeskirjade, andmekaitse ja pettuste vastase võitlusega seotud jms küsimusi. Samuti viiakse ameti juhtimisalased eeskirjad kooskõlla teiste ELi detsentraliseeritud asutuste eeskirjadega. Selle ettepanekuga avaldatakse peamist mõju komisjonile, ametile endale ja riiklikele ametiasutustele. Nagu eespool näidatud, võib sellega seoses mõju avalduda ka lihtsustamisele ja/või halduskoormusele. Peamine majanduslik mõju avaldub ELi eelarvele, sest ELi panust ameti eelarvesse on vaja suurendada, ning palju piiratumal määral riikide eelarvele. Mõju teistele sidusrühmadele, eelkõige kodanikele/üksikisikutele ja ettevõtjatele on piiratud ning suuresti kaudne, sest see tuleneb suuremast suutlikkusest tegeleda ELis narkoprobleemiga. •Põhiõigused Läbivaatamisel ei ole põhiõigustele otsest mõju. Ameti poolt ja ameti jaoks kogutud andmed on statistilised ega hõlma isikuandmeid, mistõttu ei mõjuta see põhiõiguste harta artiklit 8 (isikuandmete kaitse). Ettepanek ei mõjuta ka muid põhiõigusi. Samas tuleks lisada, et ameti analüüsimisel käsitletakse tähtsaid küsimusi, mis võivad põhiõigustele mõju avaldada, isegi kui amet ise selliste meetmete üle ei otsusta või neid ei halda. Selles mõttes võib ameti toimimise parandamisel olla põhiõigustele kaudne positiivne mõju. 4.MÕJU EELARVELE Käesolev seadusandlik ettepanek mõjutab ameti eelarvet ja personalivajadust, mille praegu mitmeaastases finantsraamistikus ettenähtud mahust ei piisa, et amet saaks paremini täita narkoprobleemi, sealhulgas uimastiturgude ja narkootikumide pakkumisega seotud ülesandeid. Mitmeaastase finantsraamistiku ülejäänud perioodiks on vaja hinnanguliselt ligikaudu 63 miljoni euro suurust lisaeelarvet ja umbes 40 täiendavat ametikohta, et ametile oleks tagatud vajalikud vahendid oma läbivaadatud volituste täitmiseks. Käesolevas seadusandlikus ettepanekus ametile kavandatud uued ülesanded nõuavad seega täiendavaid rahalisi vahendeid ja inimressursse võrreldes vahenditega, mis on ette nähtud vastuvõetud 2021.–2027. aasta mitmeaastases finantsraamistikus, mille kohaselt suureneb ametile antav ELi toetus igal aastal 2 %. ELi Narkootikumiameti täiendavate rahaliste vahendite mõju eelarvele tasakaalustatakse rubriigi 4 kavandatud kulutuste kompenseeriva vähendamisega ja see peaks ka stabiliseerima ameti perioodi 2021–2027 ressursivajadusi. 5.MUU TEAVE •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord Ameti volituste järelevalve ja hindamine toimub enamjaolt käesolevas määruses nimetatud kohaldatavate mehhanismide abil. Artikliga 52 nähakse ette hindamine, mille käigus hinnatakse eelkõige ameti ja tema töökorralduse mõju, tulemuslikkust ja tõhusust ning võidakse hinnata ameti struktuuri, toimimise, tegevusvaldkonna ja ülesannete muutmise võimalikku vajadust ning sellise muutmise finantsmõju. Lisaks sellele hindamisele kogub komisjon andmeid oma esindatuse kaudu ameti haldusnõukogu koosolekutel ja tehes koos liikmesriikidega järelevalvet ameti tegevuse üle. •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus I peatükk (artiklid 1–5) hõlmab ameti eesmärke ja üldisi ülesandeid. Pärast seda, kui on sätestatud, et Euroopa Liidu Narkootikumiamet (EUDA) asendab Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse (EMCDDA) (artikkel 1), ning määratletud ameti õiguslik seisund ja asukoht (artikkel 2) ja esitatud mõned määratlused (artikkel 3), määratletakse artiklis 4 ameti eesmärk, mis jääb samaks nagu määruses (EÜ) nr 1920/2006. Artiklis 5 esitatakse ameti kolme peamise pädevusvaldkonnaga seotud üldised ülesanded, mida kirjeldatakse täpsemalt II–IV peatükis. II peatükis (artiklid 6 ja 7) täpsustatakse ameti seireülesandeid. Artiklis 6 määratletakse, milliseid andmeid peab amet koguma ja milliseid meetmeid võtma, et tal oleks oma analüüsideks olemas võimalikult ajakohane teave. Selles artiklis määratletakse ka ameti teabejagamise ülesanded. Artiklis 7 sätestatakse ameti peamised seireülesanded. III peatükis (artiklid 8–15) määratletakse ameti varajase hoiatamise ja riski hindamise ülesanded. Artiklites 8–11 sätestatakse eeskirjad uusi psühhoaktiivseid aineid käsitleva teabevahetuse, varajase hoiatamise süsteemi ja riskihindamismenetluse kohta. Neid eeskirju ei ole võrreldes määruse (EÜ) nr 1920/2006 artiklitega 5a–5d (mis lisati määrusega (EL) 2017/2101) muudetud. Ameti töö selles valdkonnas on aluseks uue psühhoaktiivse aine võimalikule lisamisele narkootikumi määratlusse delegeeritud direktiiviga kooskõlas nõukogu raamotsusega 2004/757/JSK. Artiklis 12 sätestatakse ametile võimalus välja töötada ohuhinnang narkoprobleemi uute suundumuste kohta, mis võivad avaldada rahvatervisele, ohutusele ja julgeolekule kahjulikku mõju. Need ohuhinnangud aitavad suurendada ELi valmisolekut reageerida uutele ohtudele ja toetada ameti muid ülesandeid. Artiklis 13 käsitletakse muud teavet narkootikumidega seotud otsese või kaudse tõsise ohu esinemise kohta, mida saadakse ELi varajase hoiatamise süsteemist, ohuhinnangutest ja liikmesriikidelt. Selles nähakse ette Euroopa narkohoiatussüsteem, mis hõlbustab kiiret teabevahetust, mille tulemusel võivad osutuda vajalikuks kiired meetmed rahvatervise, ohutuse või julgeoleku kaitsmiseks. Artikliga 14 sätestatakse ameti pädevused narkootikumide lähteainete valdkonnas. Artikliga 15 sätestatakse kohtuekspertiisi- ja toksikoloogialaborite võrgu (virtuaallabor) loomine. IV peatükis (artiklid 16–21) määratletakse pädevuse arendamise raames käsitletavad ülesanded. Artiklis 16 sätestatakse ameti ennetusvaldkonna pädevused. Amet juba tegutseb selles valdkonnas, näiteks Euroopa ennetuskava väljatöötamise või ennetusregistri Xchange kaudu. Seda tuleks edasi arendada, võimaldades ametil välja töötada ELi-ülesed ennetusprogrammid ja -kampaaniad, kuid samuti toetades liikmesriike riiklike kampaaniate ettevalmistamisel. Artiklis 17 nähakse ette riiklike programmide, eelkõige riiklike ennetus-, ravi-, kahju vähendamise ja muude seotud programmide akrediteerimis- ja sertifitseerimismenetlus. Selline akrediteerimine või sertifitseerimine annaks riikide ametiasutustele või kutseühendustele kindlustunde, et nende programmid on kooskõlas teaduse hetkeseisuga ja on osutunud kasulikuks. Artiklis 18 võimaldatakse ametil toetada liikmesriike, näiteks nende riiklike strateegiate hindamisel ja väljatöötamisel, aga ka uuenduslike parimate tavade või muu asjakohase teabe jagamisel. Artikkel 19 võimaldab ametil korraldada oma volituste ulatuses koolitusi kas põhi- või lisaülesandena. Viimasel juhul võib koolituste korraldamise eest võtta eraldi tasu, kui nii otsustatakse. Artiklis 20 sätestatakse ameti rahvusvahelise koostöö ja tehnilise abi alane tegevus, mida amet peaks edasi arendama. Samuti täpsustatakse selles sättes, et rahvusvaheline koostöö kuulub ameti põhiülesannete hulka. Artiklis 21 antakse ametile volitused tegutseda aktiivsemalt ELi teadusuuringute alases teadmiste tsüklis. See peaks hõlmama ka ameti osalemist ELi sisejulgeoleku innovatsioonikeskuse töös.

V peatükis (artiklid 22–34) sätestatakse ameti töökorralduse eeskirjad, mis põhinevad määrusel (EÜ) nr 1920/2006. Muudatused, mis selles peatükis eeskirjades tehakse, tulenevad ühise lähenemisviisi rakendamisest. Ametile eriomased aspektid, näiteks teaduskomitee või riiklike teabekeskuste võrgustik, jäetakse alles, kuid neid on asjakohasel määral kohandatud. Artiklis 22 määratletakse ameti struktuur. Artiklites 23–27 sätestatakse haldusnõukogu ülesehitus, funktsioonid ja töömeetodid. Need on välja töötatud määruse (EÜ) nr 1920/2006 artikli 9, Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse (EMCDDA) haldusnõukogu kodukorra ja ühise lähenemisviisi alusel. Artiklis 28 kehtestatakse eeskirjad juhatusele, kes toetab haldusnõukogu ja valmistab ette selle koosolekud. See säte põhineb määruse (EÜ) nr 1920/2006 artiklil 10, EMCDDA haldusnõukogu kodukorral ja ühisel lähenemisviisil. Artiklis 29 sätestatakse tegevdirektori kohustused ning artikkel põhineb määruse (EÜ) nr 1920/2006 artiklil 11 ja ühisel lähenemisviisil. Artikliga 30 kehtestatakse eeskirjad teaduskomiteele ja see on kooskõlas määruse (EÜ) nr 1920/2006 artikliga 13. Artiklitega 31–34 kehtestatakse eeskirjad riiklike teabekeskuste Reitoxi võrgustikule ja riiklikele teabekeskustele endile. Riiklikke teabekeskusi tuleb tugevdada kooskõlas ameti volituste läbivaatamisega ja seetõttu laiendati riiklikke teabekeskusi käsitlevaid eeskirju, et sätestada üksikasjalikumalt nende rollid ja kohustused. Riiklikel teabekeskustel tuleb võimaldada toimida liikmesriikides kõigi narkootikumidega seotud andmete keskasutusena ja neile tuleks määrata riigi tasandil ka asjakohane roll. Selleks et nad saaksid oma rolli nõuetekohaselt täita, peaks nende ülesehitus vastama teatavatele miinimumnõuetele, mille järgimist peaks kinnitama amet. Nendest miinimumnõuetest edasi on liikmesriikide otsustada, kuidas oma riiklikus õigussüsteemis riiklike teabekeskuste tööd korraldada. VI peatükis (artiklid 35–41) esitatakse finantseeskirjad. Artiklis 35 sätestatakse eeskirjad ameti ühtse programmidokumendi kohta, mis hõlmab kolmeaastast kavandamist ja järgmise aasta tööprogrammi. Seda artiklit on kohandatud viimaste finantsmääruste järgi. Muudatused, mis finantssätetes võrreldes määrusega (EÜ) nr 1920/2006 tehtud on, tulenevad ühise lähenemisviisi rakendamisest ja ELi detsentraliseeritud asutustele praegu kohalduvatest finantseeskirjadest. Eelarvemenetluste, raamatupidamisaruannete esitamise ja eelarve täitmisele heakskiidu andmisega seotud muudatused on väikesed. Selle peatüki ainus uus säte on artikkel 37, mis võimaldaks ametil küsida tasu teatavate ülesannete eest, mis ei kuulu ameti põhiülesannete hulka. Ametile jääb õigus hiljem, käesoleva määruse kohaldumise ajal otsustada, kas ta kasutab seda võimalust või mitte. VII peatükk (artiklid 42–44) hõlmab personalieeskirju. Võrreldes määrusega (EÜ) nr 1920/2006 tehtud muudatused tulenevad ühise lähenemisviisi rakendamisest ning muudatustest personalieeskirjades ja muude teenistujate teenistustingimustes (artiklid 42 ja 44). Artikkel 43 hõlmab tegevdirektorile kohalduvaid personalieeskirju. VIII peatükis (artiklid 45–63) esitatakse üld- ja lõppsätted. Võrreldes määrusega (EÜ) nr 1920/2006 tehtud muudatused tulenevad ühise lähenemisviisi rakendamisest ja kohandamisest hiljutisemate õigusaktidega. Enamik neist sätetest juba kuulusid määrusesse (EÜ) nr 1920/2006. See peatükk hõlmab ka üleminekusätteid (artiklid 58–61), et võimaldada nõuetekohast üleminekut Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuselt Euroopa Liidu Narkootikumiametile.



2022/0009 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, mis käsitleb Euroopa Liidu Narkootikumiametit EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 168 lõiget 5, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, pärast konsulteerimist Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega, olles konsulteerinud Regioonide Komiteega, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1)Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskus asutati nõukogu määrusega (EMÜ) nr 302/93. See asutamisakt sõnastati uuesti 2006. aastal Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1920/2006. (2)Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskus loodi selleks, et anda liidu tasandil faktitäpset, objektiivset, usaldusväärset ja võrreldavat teavet narkootikumide, narkomaania ja selle tagajärgede kohta, et liidul ja liikmesriikidel oleks teavet, millele tuginedes kujundada poliitikat ja suunata narkootikumide vastu võitlemise algatusi, luues seeläbi neile lisaväärtust, kui nad võtavad oma pädevusvaldkondades meetmeid või otsustavad meetmete üle, mille abil lahendada narkoprobleemi. Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse loomine on selgelt parandanud narkootikume ja narkomaaniat käsitleva teabe kättesaadavust kogu Euroopas.

(3)Kuigi keskuse üldeesmärk on jätkuvalt ajakohane ja tuleks säilitada, ei sobi määrus (EÜ) nr 1920/2006 enam praeguste ega tulevaste narkoprobleemide lahendamiseks. Seepärast tuleks Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse pädevus läbi vaadata, hõlmates muu hulgas keskuse asendamist ja ümbernimetamist Euroopa Liidu Narkootikumiametiks (edaspidi „amet“). Kuna määrust (EÜ) nr 1920/2006 on vaja oluliselt muuta, et võtta arvesse liidu ühist lähenemisviisi detsentraliseeritud asutuste kohta ja narkoprobleemi arengusuundumusi, tuleks kõnealune määrus selguse huvides asendada uue määrusega. (4)Määruses (EÜ) nr 1920/2006 keskenduti peamiselt tervisega seotud küsimustele. Ometi on vaja tegeleda ka narkootikumiturgude ja narkootikumide pakkumisega seotud küsimustega, et mõista narkoprobleemi mõju rahvatervisele, vähendada narkootikumide kättesaadavust liidus ja vähendada nõudlust nende järele. Tervise- ja pakkumisküsimused on omavahel lahutamatult seotud. Seetõttu peaks amet tegelema narkoprobleemiga terviklikumalt. (5)Ameti tegevuse juures peaks võtma nõuetekohaselt arvesse liidu ja liikmesriikide volitusi narkootikumide valdkonnas. Ameti tegevus peaks hõlmama narkoprobleemi eri tahke ja kasutatavaid lahendusi. Seejuures peaks amet juhinduma valdkonnaga seotud strateegiatest ja tegevuskavadest, mille liit on vastu võtnud, eelkõige ELi narkostrateegiast ja narkootikumidealasest tegevuskavast. (6)Oma tegevuses peaks amet tegema koostööd teiste liidu asutuste ja organitega, eelkõige Euroopa Liidu Õiguskaitsekoostöö Ametiga (Europol), Euroopa Liidu Õiguskaitsekoolituse Ametiga (CEPOL), Euroopa Liidu Kriminaalõigusalase Koostöö Ametiga (Eurojust), Euroopa Ravimiametiga (EMA), Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskusega (ECDC) ning Euroopa Hariduse ja Kultuuri Rakendusametiga (EACEA), ning võtma arvesse nende tegevust, et vältida dubleerimist. Koostöö peaks toimuma ka rahvusvahelisel tasandil kolmandate riikide asjaomaste asutuste ja organitega ning ÜRO tasandil. (7)Üha tavalisemaks on muutumas segatarvitamine, mis tähendab ühe või mitme seadusliku või ebaseadusliku psühhoaktiivse aine või aine liigi samal ajal tarvitamist, kui neid aineid tarvitatakse koos narkootikumidega. Seepärast peaks amet tegelema muude ainepõhiste sõltuvustega, kui neid aineid tarvitatakse koos narkootikumidega, ning töötama välja seiresüsteemid, milles ei keskendutaks üksnes ühele ainele, näiteks heroiinile, vaid võetaks arvesse ka muude ainete, näiteks kontrollimata opioidide või väärkasutatud ravimite koos- või järjestikust tarvitamist. (8)Ameti tegevust tuleks arendada kolmes peamises pädevusvaldkonnas, mis on seire, mille tulemuseks on teadlikum poliitikakujundamine; varajane hoiatamine ja riskihindamine, mille tulemuseks on teadlikumad meetmed, ning pädevuse arendamine, mille tulemuseks on liidu jõulisem reageerimine narkoprobleemile. (9)Ameti põhiülesandeks peaks jääma andmete kogumine, analüüs ja levitamine. Standardandmeid kogutakse riiklike teabekeskuste kaudu ja need peaks jääma ameti üheks peamiseks andmetarnijaks. Lisaks on uuenduslike andmekogumismeetodite abil üha rohkem kättesaadaval pea reaalajalisi andmeallikaid. Seepärast peaks ametil olema juurdepääs kõigile kättesaadavatele andmetele, et saada terviklik ülevaade narkoprobleemist liidus ja seda mõjutavatest välistest teguritest. (10)Ameti andmenõudeid tuleks võtta arvesse riiklikes teabekeskustes. Neile tuleks anda liikmesriikides õigus saada eri riigiasutustelt kõiki teemaga seotud andmeid. Andmete kogumist liikmesriikides tuleks võimalikult palju ühtlustada, et vältida topeltaruandlust ja tegevuse dubleerimist. (11)Selleks et hõlbustada ja struktureerida andmete kogumist ja teabevahetust nii kvalitatiivselt kui ka kvantitatiivselt ning toetada reaalajas seiret võimaldava integreeritud ja koostalitlusvõimelise seiresüsteemi loomist, peaks ametil olema sobiv digitaalne lahendus. See peaks võimaldama andmete ja teabe haldamise ja vahetamise automatiseerimist. Selline lahendus peaks hõlbustama ka tehnoloogiapõhiste narkootikumiturgude, sealhulgas pimevõrgu reaalajas seiret. (12)Selleks et amet saaks paremini kasutada tema käsutuses olevat teavet, näiteks võtta ennetavamaid meetmeid, nagu ohuhinnangud, strateegilised luurearuanded ja hoiatusteated, ning suurendada liidu valmisolekut tulevasteks arengusuundadeks, tuleks ameti seire- ja analüüsisuutlikkust suurendada. (13)Liidu valmiduse parandamiseks on vaja ka terviklikku ülevaadet narkoprobleemi võimalikest tulevastest arengusuundadest. Selleks et amet ja poliitikakujundajad saaksid end sellisteks tulevasteks arengusuundadeks ette valmistada, peaks amet tegema korrapäraselt prognoose, võttes arvesse megatrende ehk praegu täheldatavaid pikaajalisi arengusuundi mõjutavaid tegureid, millel on tõenäoliselt oluline mõju tulevikus, eesmärgiga kaardistada uued probleemid ja võimalused narkoprobleemide lahendamiseks. (14)Narkoprobleem on muutumas üha tehnoloogiapõhisemaks, nagu tuli taas ilmsiks COVID-19 pandeemia ajal, mil täheldati uute tehnoloogiate laialdasemat kasutuselevõttu narkootikumide levitamise hõlbustamiseks. Hinnanguliselt on umbes kaks kolmandikku pimevõrgu turgudel olevatest pakkumistest seotud narkootikumidega. Narkootikumikaubanduses kasutatakse erinevaid platvorme, sealhulgas sotsiaalmeediavõrke ja mobiilirakendusi. Seepärast on ka narkoprobleemile reageerimiseks hakatud rohkem kasutama mobiilirakendusi ja e-tervise meetmeid. Amet peaks koos teiste asjaomaste liidu asutustega ja tegevuse dubleerimist vältides seirama selliseid arengusuundumusi osana narkoprobleemi puudutavast terviklikust lähenemisviisist. (15)Selliste uute psühhoaktiivsete ainetega, mis kujutavad endast rahvatervise- ja sotsiaalseid riske liidu tasandil, tuleks tegeleda liidu tasandil. Seepärast on vaja neid seirata ja kiireks reageerimiseks on vaja säilitada ELi varajase hoiatamise süsteem. Uusi psühhoaktiivseid aineid käsitlevat teabevahetust ja varajase hoiatamise süsteemi, sealhulgas uusi psühhoaktiivseid aineid puudutavat esialgset aruannet ja riskihindamist, on hiljuti muudetud ja see peaks jääma samaks. (16)Tuginedes ametipoolsele tugevdatud seirele ja uute psühhoaktiivsete ainete riskihindamisel saadud kogemustele, peaks amet arendama välja üldise ohuhindamise suutlikkuse. Pakiliselt on vaja suurendada ennetamissuutlikkust, et teha kiiresti kindlaks uued ohud ja saada teavet vastumeetmete väljatöötamiseks, kuna kaasaegse narkoprobleemi dünaamiline olemus tähendab, et sellega seotud probleemid võivad kiiresti levida üle piiride. (17)Ohtlikud ained võivad kahjustada rahvatervist ja seepärast peaks ametil olema võimalik edastada hoiatusteateid. Sellise funktsiooni toetamiseks peaks amet välja töötama Euroopa narkohoiatussüsteemi, millele riiklikel asutustel on juurdepääs. Süsteem peaks hõlbustama sellise teabe kiiret vahetamist, mis võib nõuda rahvatervise, ohutuse ja julgeoleku kaitseks kiireid meetmeid. Ametil peaks olema võimalik teavitada lisaks riiklikele ametiasutustele ka nende ainete võimalikke tarvitajaid. (18)Narkootikumide lähteained on selliste narkootikumide nagu amfetamiinid, kokaiin ja heroiin tootmiseks vajalikud ained. Narkootikumide ebaseaduslik tootmine liidus kasvab ja seepärast tuleks tõhusamalt tõkestada narkootikumide lähteainete salakaubavedu ja nende kõrvalesuunamist seaduslikest kanalitest narkootikumide ebaseaduslikku tootmisesse. Nende meetmete toetamiseks peaks ametil olema roll narkootikumide lähteainete kõrvalesuunamise ja salakaubaveo seires ning komisjoni abistamisel narkootikumide lähteaineid käsitlevate liidu õigusaktide rakendamisel. (19)Võttes arvesse kasvavat vajadust kohtuekspertiisi ja toksikoloogiliste andmete ja eriteadmiste järele ning liikmesriikide laborite vahelist koordineerimise puudumist, on vaja luua nn virtuaalne labor, s.o selliste kohtuekspertiisi- ja toksikoloogialaborite võrgustik, kellel on teadmised narkootikumide ja narkootikumidega seotud kahju valdkonnas. Selline virtuaalne labor peaks võimaldama ametil pääseda juurde asjakohasele teabele, suurendama tema suutlikkust selles valdkonnas ja toetama teadmiste vahetamist asjaomaste laborite vahel liikmesriikides, ilma et sellega kaasneksid oma labori loomise ja käitamisega seotud suured kulud. (20)Kohtuekspertiisi- ja toksikoloogialaborite võrgustik peaks esindama liikmesriike nii, et liikmesriigid saaksid määrata võrgustikku kaks laborit, et katta nii toksikoloogia ja kohtuekspertiisi valdkond. Võimalikult laia hõlmatavuse tagamiseks tuleks võrgustikus osalemiseks anda võimalus ka ekspertidele muudest ameti töö jaoks olulistest laboritest, sealhulgas Euroopa tollilaborite võrgustiku ekspertidele. Selline koostöö annaks kõigile asjaomastele laboritele võimaluse eri valdkondades üksteiselt õppida. (21)Selleks et suurendada teadmisi selles valdkonnas ja toetada liikmesriike, peaks amet määrama kindlaks ja rahastama sobivaid projekte, nagu uute narkootikumide võrdlusstandardite väljatöötamine, toksikoloogilised või farmakoloogilised uuringud ja narkootikumide profileerimine. Selline lähenemisviis toetaks teabe jagamist asjaomaste laborite vahel ja vähendaks üksikute laborite kulusid. (22)Kuna ametil on juurdepääs andmetele ja vajalikele teaduskogemustele, et töötada välja ja edendada tõenduspõhiseid ennetusstrateegiaid, peaks amet osalema ennetustöös, eelkõige parimate tavade vahetamises ja kasutatavate uurimistulemuste vahetamises uimastiennetuse, narkootikumidega seotud kuritegevuse ennetamise ja narkootikumidega seotud kahjude ennetamise valdkonnas, sealhulgas uimastiennetuse kvaliteedistandardite (Euroopa uimastiennetuse kvaliteedistandardid) väljatöötamises või sellise õppekava koostamises, mis annab otsuste tegijatele ja poliitikakujundajatele teavet kõige tõhusamate tõenduspõhiste ennetusmeetmete ja lähenemisviiside kohta (Euroopa Liidu ennetusõppekava).

(23)Ametil peaks olema võimalik liidu perspektiivist lähtudes hinnata riiklikke meetmeid ja koolitust, näiteks ennetamise, ravi, kahju vähendamise ja muude seonduvate meetmete valdkonnas, selle alusel, kas need on kooskõlas uusimate teaduslike teadmistega ja kas nende kasulikkus on tõendatud. Liikmesriikidele või asjaomastele kutseorganisatsioonidele tuleks anda võimalus kasutada akrediteerimist või sertifitseerimist kui oma töö kvaliteedimärgist. (24)Arvestades, et ametil on liidu tasandil ainulaadne positsioon, mis võimaldab tal võrrelda andmeid ja parimaid tavasid, peaks amet toetama riiklike narkostrateegiate hindamist ja koostamist struktureeritumal viisil kõigis liikmesriikides, eelkõige poliitika kujundamisel. Lisaks tuleks tugevdada ameti rolli liikmesriikidele koolituse ja toetuse pakkumisel kvaliteedistandardite ja heade tavade rakendamisel, võttes arvesse ameti poolt nendes valdkondades kogutud ekspertiisi. (25)Ameti ülesanded rahvusvahelise koostöö valdkonnas tuleks määratleda selgemalt, et amet saaks sellises tegevuses täiel määral osaleda ning vastata kolmandate riikide ja asutuste taotlustele. Ametil peaks olema võimalik osaleda liidu uimastipoliitika välismõõtme arendamises ja rakendamises ning liidu juhtrollis mitmepoolsel tasandil, et tagada liidu uimastipoliitika tõhus ja sidus rakendamine nii liidus endas kui ka rahvusvahelisel tasandil. Selleks et amet saaks eraldada sellele ülesandele piisavalt vahendeid, peaks rahvusvaheline koostöö kuuluma ameti põhiülesannete hulka. See peaks põhinema ameti rahvusvahelise koostöö raamistikul, mis peaks olema kooskõlas liidu rahvusvahelise koostöö prioriteetidega ning mis tuleks korrapäraselt läbi vaadata, tagamaks, et see kajastab asjakohaselt rahvusvahelisi arengusuundi. (26)Selleks et aidata ära kasutada julgeolekualaste teadusuuringute liidupoolse rahastamise kõik võimalused ja vastata uimastipoliitika vajadustele, peaks amet aitama komisjonil kindlaks määrata peamised uurimisteemad ning koostada liidu raamprogrammid ameti eesmärkide seisukohast oluliste teadusuuringute ja innovatsiooni valdkonnas ning neid rakendada. Kui amet aitab komisjonil kindlaks määrata peamised uurimisteemad ning koostada ja rakendada liidu raamprogrammi, ei tohiks ta saada sellest programmist rahalisi vahendeid, et vältida võimalikku huvide konflikti. Lõpuks peaks amet osalema kogu liitu hõlmavates teadusuuringute ja innovatsioonialgatustes, tagamaks, et arendataks ameti tegevuseks vajalikku tehnoloogiat ja et see oleks kasutamiseks kättesaadav. (27)Haldusnõukogu peaks otsuste ettevalmistamisel abistama juhatus. Ameti tööd peaks juhtima tegevdirektor. Teaduskomitee peaks jätkama haldusnõukogu ja tegevdirektori abistamist valdkonnaga seotud teadusküsimustes. (28)Riiklikud teabekeskused peaksid olema ameti ühed peamised andmetarnijad. On vaja kehtestada miinimumnõuded, mis puudutavad nende loomist liikmesriikide poolt ja nende sertifitseerimist ameti poolt. Selleks et tagada riiklike teabekeskuste nõuetekohane toimimine, tuleks need luua alaliselt, neil peaks olema sihtotstarbeline eelarve ja teatav sõltumatus oma ülesannete täitmisel. (29)Ametil peaksid olema oma ülesannete täitmiseks piisavad vahendid ja talle tuleks anda eraldiseisev eelarve. Seda tuleks rahastada peamiselt liidu üldeelarvest makstavast toetusest. Liidu eelarvemenetlust tuleks kohaldada selles osas, mis hõlmab liidu rahalist toetust ja muid liidu üldeelarvest makstavaid toetusi. Raamatupidamisarvestust peaks auditeerima Euroopa Liidu Kontrollikoda. (30)Lõivud parandavad ameti rahastamist ja neid võidakse kaaluda konkreetsetes küsimustes, mida saab selgelt eristada ameti põhiülesannetest. Kõik ameti võetavad lõivud peaksid katma kulud, mis tal vastavate teenuste osutamisega tekivad. (31)Tegevdirektor peaks samuti esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule ameti iga-aastase tegevusaruande. Peale selle peaks Euroopa Parlamendil ja nõukogul olema võimalik paluda tegevdirektoril esitada aruanne oma ülesannete täitmise kohta. (32)Ameti suhtes tuleks kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1049/2001. Amet peaks olema oma tegevuses võimalikult läbipaistev, ilma et see ohustaks tema tegevuse eesmärgi saavutamist. (33)Ameti suhtes tuleks kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 883/2013 ning 25. mai 1999. aasta institutsioonidevahelist kokkulepet (Euroopa Parlamendi, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Ühenduste Komisjoni vahel, mis käsitleb Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) sisejuurdlust), millega Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskus on juba ühinenud. (34)Ameti tegevuse kontrollimiseks ja tagamiseks ning selle kontrollimiseks ja tagamiseks, et ameti volitused võimaldavad tal võtta vajalikke meetmeid, mida narkootikumituru ja uimastipoliitika areng eeldab, tuleks korrapäraselt teha ameti töö välishindamine ja vajaduse korral tema volitusi vastavalt kohandada. (35)Amet peaks oma tööprogrammi rakendamisel tegema tihedat koostööd asjaomaste rahvusvaheliste organisatsioonide, muude valitsus- ja valitsusväliste organite ning asjaomaste tehniliste asutustega nii liidus kui ka väljaspool liitu, eelkõige selleks, et vältida topelttööd ja tagada juurdepääs kõigile oma volituste täitmiseks vajalikele andmetele ja vahenditele. (36)Amet asendab määrusega (EL) nr 1920/2016 loodud Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse ning on selle õigusjärglane. Seepärast peaks ta olema kõikide keskuse sõlmitud lepingute, sealhulgas töölepingute, temal lasuvate kohustuste ja tema omandatud vara õigusjärglane. Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse poolt enne käesoleva määruse kohaldamise algust sõlmitud rahvusvahelised lepingud peaksid jääma jõusse. (37)Kuna käesoleva määruse eesmärke, nimelt narkoprobleemiga tegelemiseks ameti loomine, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, küll aga saab neid meetme ulatuse ja toime tõttu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I PEATÜKK AMETI EESMÄRK JA ÜLDISED ÜLESANDED Artikkel 1 Ameti loomine

1.Käesoleva määrusega luuakse Euroopa Liidu Narkootikumiamet („amet“). 2.Amet asendab määrusega (EÜ) nr 1920/2006 loodud Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse ning on selle õigusjärglane. Artikkel 2 Õiguslik seisund ja asukoht 1.Ametil on liidu juriidilisest isikust asutus. 2.Ametil on igas liikmesriigis kõige laialdasem õigus- ja teovõime, mis selle riigi õiguse järgi on juriidilistel isikutel. Eelkõige võib ta omandada ja võõrandada vallas- ja kinnisasju ning olla kohtus menetlusosaliseks. 3.Ameti asukoht on Lissabonis Portugalis. Artikkel 3 Mõisted Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: (1)„narkootikum“ – nõukogu raamotsuse 2004/757/JSK artikli 1 punktis 1 määratletud aine; (2)„uus psühhoaktiivne aine“ – nõukogu raamotsuse 2004/757/JSK artikli 1 punktis 4 määratletud aine; (3)„segatarvitamine“ – ühe või mitme seadusliku või ebaseadusliku psühhoaktiivse aine või aine liigi samal ajal tarvitamine, kui neid aineid tarvitatakse koos narkootikumidega; (4)„narkootikumide lähteaine“ – aine, mida kontrollitakse ja mille üle tehakse seiret Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 273/2004 ja nõukogu määruse (EÜ) nr 111/2005 alusel; (5) „osalevad riigid“ – liikmesriigid ja kolmandad riigid, kes on sõlminud liiduga artikli 54 kohaselt lepingu; (6)„rahvusvaheline organisatsioon“ – organisatsioon ja sellele alluvad asutused, mis on reguleeritud rahvusvahelise avaliku õigusega, või muu asutus, mis on loodud kahe või enama riigi vahelise lepinguga või selle alusel; (7)„ÜRO konventsioonid“ – ÜRO 1961. aasta narkootiliste ainete ühtne konventsioon, mida on muudetud 1972. aasta protokolliga, ÜRO 1971. aasta psühhotroopsete ainete konventsioon ning ÜRO 1988. aasta narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ebaseadusliku ringluse vastane konventsioon; (8)„ÜRO süsteem“ – ÜRO narkootikumikonventsioonidega loodud kontrollmehhanismi süsteem. Artikkel 4 Ameti üldine ülesanne

Amet annab liidule ja selle liikmesriikidele liidu tasandil faktitäpset, objektiivset, usaldusväärset ja võrreldavat teavet narkootikumide, narkomaania, narkootikumiturgude ja nende tagajärgede kohta ning soovitab asjakohaseid ja konkreetseid tõenditel põhinevaid meetmeid selle kohta, kuidas nendega seotud probleeme õigel ajal lahendada. Artikkel 5 Konkreetsed ülesanded 1.Artiklis 4 sätestatud üldise ülesande täitmiseks on ametil järgmised ülesanded: (a)seireülesanded hõlmavad (1)artikli 6 lõike 1 kohast teabe ja andmete kogumist; (2)artikli 6 lõike 5 kohast teabe ja andmete levitamist ning (3)artikli 7 kohast narkoprobleemi seiret, mis hõlmab rahvatervise, ohutuse ja julgeoleku mõõdet; (b)valmidusülesanded hõlmavad (1)artiklite 8–11 kohast uusi psühhoaktiivseid aineid puudutavat teabevahetust ja varajase hoiatamise süsteemi, sealhulgas esialgse aruande koostamist ja riskihindamist; (2)artikli 12 kohast ohuhindamist ja valmidust; (3)artikli 13 kohast Euroopa narkohoiatussüsteemi loomist ja käitamist; (4)artikli 14 kohast narkootikumide lähteainete salakaubanduse ja nende kõrvalesuunamisega seotud suundumuste seiret ning narkootikumide lähteaineid käsitlevate õigusaktide rakendamisele kaasaaitamist; (5) artikli 15 kohast kohtuekspertiisi- ja toksikoloogialaborite võrgustiku loomist ja käitamist; (c)pädevuste arendamise ülesanded hõlmavad (1)artikli 16 kohast kogu liitu hõlmavate ennetusprogrammide ja -kampaaniate väljatöötamist, laiendamist ja edendamist; (2)artikli 17 kohast riiklike meetmete akrediteerimist ja sertifitseerimist; (3) artikli 18 kohast liikmesriikide toetamist; (4)artikli 19 kohast koolitust; (5)artikli 20 kohast rahvusvahelist koostööd ja tehnilist abi;

(6)artikli 21 kohast teadus- ja innovatsioonitegevust. 2.Amet loob artiklis 31 osutatud teabevõrgu ja koordineerib seda, pidades nõu ja tehes koostööd pädevate ametiasutuste ja organisatsioonidega osalevates riikides. 3.Amet tegutseb lõikes 1 osutatud ülesannete täitmisel objektiivselt, erapooletult ja rangelt teaduslikult. 4.Amet parandab riiklike ja liidu meetmete koordineerimist oma tegevusvaldkonnas ning hõlbustab teabevahetust otsustajate, teadlaste, spetsialistide ning nende isikute vahel, kes tegelevad riiklikes ja valitsusvälistes organisatsioonides narkootikumidega seotud küsimustega. 5.Liidu narkostrateegiate rakendamisel toetab amet vastavalt vajadusele komisjoni, liikmesriike ja muid asjaomaseid sidusrühmi, kes on nimetatud kohaldatavates liidu narkostrateegiates kindlaks määratud. 6.Lõikes 1 osutatud ülesannete täitmisel võib amet korraldada ekspertide kohtumisi, moodustada ajutisi töörühmi ja rahastada projekte vastavalt vajadusele. 7.Lõikes 1 osutatud ülesannete täitmisel teeb amet aktiivset koostööd teiste liidu detsentraliseeritud asutuste ja organitega, eelkõige Europoli, Eurojusti, Euroopa Ravimiameti, Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse, kodanikuühiskonna organisatsioonide ja muude asjaomaste sidusrühmadega, et narkoprobleemi seire, hindamine ja sellele reageerimine toimuks võimalikult tõhusalt. 8.Amet võib omal algatusel tegeleda oma pädevuse piires kommunikatsioonitegevusega. Kommunikatsioonimeetmete jaoks vahendite eraldamine ei tohi kahjustada lõikes 1 osutatud ülesannete tulemuslikku täitmist. Kommunikatsioonimeetmeid korraldatakse kooskõlas haldusnõukogus vastu võetud asjakohaste kommunikatsiooni- ja levitamiskavadega. II PEATÜKK SEIRE Artikkel 6 Teabe ja andmete kogumine ja levitamine 1.Amet teeb järgmist: (a)kogub kogu asjakohase teabe ja andmed, sealhulgas riiklike teabekeskuste edastatud, uurimistöö tulemusel saadud, avatud allikatest kättesaadavad andmed ja teave ning liidult, valitsusvälistelt allikatelt ja pädevatelt rahvusvahelistelt organisatsioonidelt pärit andmed; (b)kogub teavet ja andmeid, mida on vaja artikli 7 lõike 1 punktis c osutatud segatarvitamise seireks; (c)kogub riiklikelt teabekeskustelt ja Europoli riiklikelt üksustelt kättesaadavat teavet ja andmeid uute psühhoaktiivsete ainete kohta ning edastab selle teabe põhjendamatu viivituseta riiklikele teabekeskustele ja Europoli riiklikele üksustele ning komisjonile; (d)kogub ja analüüsib narkootikumide lähteaineid, nende kõrvalesuunamist ja salakaubandust puudutavat teavet ja andmeid; (e)teeb ja tellib oma ülesannete täitmiseks vajalikke teadus- ja seireuuringuid, ülevaateid, teostatavusuuringuid ja katseprojekte; (f)tagab andmete parema võrreldavuse, objektiivsuse ja usaldusväärsuse liidu tasandil, kehtestades selleks vabatahtlikud näitajad ja ühiskriteeriumid, mille järgimist võib amet soovitada, selleks et saavutada liikmesriikides ja liidus kasutatavate mõõtmismeetodite suurem ühtsus; eelkõige töötab amet välja vahendid, mille abil liikmesriigid saavad lihtsustada oma riigi asjaomase poliitika seiret ja hindamist ning komisjon liidu asjaomase poliitika seiret ja hindamist. 2.Amet kogub asjakohaseid riiklikke andmeid riiklike teabekeskuste kaudu. Amet teeb tihedat koostööd muude riiklike, Euroopa ja rahvusvaheliste organisatsioonide ja asutustega, kellel on juba selline teave olemas.

3.Amet töötab oma volituste piires välja andmete kogumise meetodid ja lähenemisviisid, sealhulgas välispartneritega korraldatavate projektide kaudu. 4.Amet võib andmete haldamiseks ja automaatseks vahetuseks töötada välja vajalikud digilahendused. Kui sellised digilahendused välja töötatakse, peavad need: (a)võimaldama andmete, sealhulgas avalikest allikatest pärit teabe automaatset kogumist, säilitades samal ajal andmete käsitsi esitamise võimaluse; (b)kasutama andmete valideerimiseks, analüüsimiseks ja automatiseeritud aruandluseks tehisintellekti; (c)võimaldama teavet, andmeid ja dokumente elektrooniliselt töödelda ja vahetada. 5.Amet levitab teavet ja andmeid järgmiselt: (a)tehes enda koostatud teabe, sealhulgas uusi arengusuundi ja muutuvaid suundumusi puudutava teabe kättesaadavaks liidule, liikmesriikidele ja teistele huvitatud isikutele; (b)tagades oma analüüside, järelduste ja aruannete laialdase levitamise; (c)tagades usaldusväärsete, välja arvatud mittekonfidentsiaalsete ja konfidentsiaalsete tundlike andmete laia levitamise, avaldades enda kogutud andmete põhjal korrapäraselt aruande narkoprobleemi olukorra, sealhulgas esilekerkivate suundumuste kohta; (d)luues avatud teadusdokumentatsioonikogu ja tehes selle avalikkusele kättesaadavaks ning osaledes teavitustegevuse edendamisel; (e)andes teavet kvaliteedistandardite, uuenduslike parimate tavade ja kasutatavate teadusuuringute tulemuste kohta liikmesriikides ning hõlbustades selliste standardite ja tavade vahetamist ja rakendamist. 6.Amet ei kogu andmeid, mis võimaldavad identifitseerida üksikisikuid või neist koosnevaid väikeseid rühmi. Ta hoidub ka konkreetsete isikutega seotud teabe edastamisest. Artikkel 7 Narkoprobleemi seire 1.Amet seirab: (a)narkoprobleemi liidus tervikult, kasutades selleks epidemioloogilisi ja muid näitajaid, mis hõlmavad tervise-, ohutus- ja julgeolekuaspekte, sealhulgas kohaldatavate liidu narkostrateegiate rakendamist; (b)narkoprobleemides joonistuvaid suundumusi liidus ja rahvusvahelisel tasandil niivõrd, kuivõrd need mõjutavad liitu; see hõlmab seiret uute tehnoloogiate kasutamise üle narkoteenustes või narkootikumide salakaubanduses ning vajaduse korral seoste üle muude kuritegevuse valdkondadega; (c)segatarvitamist ja selle tagajärgi, eelkõige narkootikumide ja ühe või mitme seadusliku või ebaseadusliku psühhoaktiivse aine või aine liigi koostoimest tulenevat mõju poliitikale ja vastumeetmetele, sealhulgas suurenenud tervise- ja sotsiaalsete probleemide ohtu, mis võib tekkida, kui narkootikume ja muid psühhoaktiivseid aineid tarbitakse koos- või järjestikku lühikese aja jooksul või kui eri aineid toodetakse või müüakse koos; vajadust võtta arvesse narkootikumide tarvitamise ja sõltuvuste peamisi põhjuseid ning tagajärgi parimate tavade seirele ja vahetamisele, kui poliitika- ja vastumeetmetes käsitletakse mitut ainet terviklikult; (d)narkootikumidega seotud probleeme ja kasutatud lahendusi, eelkõige uuenduslike parimate tavade ja teadusuuringute tulemuste rakendamist;

(e)liikmesriikide poolt teatatud kõiki uusi psühhoaktiivseid aineid koostöös Europoliga ning Reitoxi riiklike teabekeskuste ja Europoli riiklike üksuste toel; (f)narkootikumide lähteainete salakaubandust ja nende kõrvalesuunamist; (g)liidu ja liikmesriikide uimastipoliitikat, sealhulgas selle arendamise ja sõltumatu hindamise toetamiseks; (h)tehnoloogiapõhiseid narkootikumiturge koostöös Europoliga kumbki oma vastavate volituste piires. 2.Seiretegevuse põhjal teeb amet kindlaks uuenduslikud parimad tavad ja arendab neid edasi. Amet edastab teavet liikmesriikide parimate tavade ja suuniste kohta ning soodustab selliste tavade vahetamist liikmesriikide vahel. 3.Amet teeb korrapäraselt tulevikusuundumusi käsitlevaid uuringuid, võttes arvesse kättesaadavat teavet. Selle põhjal koostab ta asjakohased prognoosid tulevase uimastipoliitika väljatöötamiseks. III PEATÜKK VALMIDUS Artikkel 8 Uusi psühhoaktiivseid aineid käsitlev teabevahetus ja varajase hoiatamise süsteem 1.Iga liikmesriik tagab, et tema riiklik teabekeskus ja tema Europoli riiklik üksus esitavad ametile ja Europolile nende vastavat pädevust arvestades õigel ajal ja ilma põhjendamatu viivituseta kättesaadava teabe uute psühhoaktiivsete ainete kohta. Teave peab olema seotud nimetatud ainete avastamise ja tuvastamise, tarvitamise, tarvitamismustrite, valmistamise, eraldamise, levitamise ja levitamismeetodite, salakaubanduse ning kaubanduslikul, meditsiinilisel ja teaduslikul otstarbel kasutamise ning nende ainete võimalike ja kindlakstehtud ohtudega. 2.Amet kogub, võrdleb, analüüsib ja hindab uusi psühhoaktiivseid aineid puudutavat teavet koostöös Europoliga. Ta edastab selle teabe õigel ajal riiklikele teabekeskustele, Europoli riiklikele üksustele ja komisjonile, et neil oleks teave, mis on varajase hoiatamise seisukohast vajalik. Amet koostab esimese lõigu alusel kogutud teabe põhjal esialgse aruande või kombineeritud esialgse aruande artikli 9 kohaselt. Artikkel 9 Esialgne aruanne 1.Kui amet, komisjon või liikmesriikide enamus leiab, et uue psühhoaktiivse aine kohta ühelt või mitmelt liikmesriigilt saadud teave annab alust arvata, et uus psühhoaktiivne aine võib liidu tasandil kätkeda tervise- või sotsiaalseid riske, koostab amet uut psühhoaktiivset ainet puudutava esialgse aruande. Esimese lõigu kohaldamisel teatavad liikmesriigid komisjonile ja teistele liikmesriikidele, et nad soovivad esialgse aruande koostamist. Kui liikmesriikide enamus on saavutatud, annab komisjon ametile vastavad juhised ja teatab sellest liikmesriikidele. 2.Esialgne aruanne sisaldab järgmist: (a)esialgne teave uue psühhoaktiivse ainega potentsiaalselt seotud tervise- ja sotsiaalsetele probleemidele osutavate juhtumite laadi, arvu ja ulatuse ning uue psühhoaktiivse aine tarvitamismustrite kohta;

(b)esialgne teave uue psühhoaktiivse aine keemilise ja füüsikalise kirjelduse ning selle valmistamiseks või eraldamiseks kasutatavate meetodite ja lähteainete kohta; (c)esialgne teave uue psühhoaktiivse aine farmakoloogilise ja toksikoloogilise kirjelduse kohta; (d)esialgne teave kuritegelike rühmituste osalemise kohta uue psühhoaktiivse aine valmistamises ja levitamises; (e)teave uue psühhoaktiivse aine kasutamise kohta meditsiinis ja veterinaarias, sealhulgas inimravimi või veterinaarravimi toimeainena; (f)teave uue psühhoaktiivse aine kaubanduslikul ja tööstuslikul otstarbel kasutamise ja selle ulatuse kohta ning teadusliku uurimis- ja arendustegevuse eesmärgil kasutamise kohta; (g)teave selle kohta, kas uue psühhoaktiivse aine suhtes on liikmesriikides rakendatud piiravaid meetmeid; (h)teave selle kohta, kas uut psühhoaktiivset ainet hinnatakse või on hinnatud ÜRO süsteemi raames; (i)muu kättesaadav asjakohane teave. 3.Esialgse aruande koostamisel kasutab amet enda käsutuses olevat teavet. 4.Amet küsib vajaduse korral riiklikelt teabekeskustelt uue psühhoaktiivse aine kohta lisateavet. Riiklikud teabekeskused esitavad kõnealuse teabe kahe nädala jooksul taotluse saamisest. 5.Amet taotleb põhjendamatu viivituseta pärast esimese lõigu kohase esialgse aruande koostamise algust Euroopa Ravimiametilt teavet selle kohta, kas uus psühhoaktiivne aine on liidu või liikmesriigi tasandil toimeaine: (a)inimravimis või veterinaarravimis, millele on antud müügiluba kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/83/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/82/EÜ või Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 726/2004; (b)inimravimis või veterinaarravimis, millele taotletakse müügiluba; (c)inimravimis või veterinaarravimis, mille müügiloa on pädev asutus peatanud; (d)inimravimis, millel ei ole müügiluba, nagu on osutatud direktiivi 2001/83/EÜ artikli 5 lõigetes 1 ja 2, või veterinaarravimis, mille on ekstemporaalselt valmistanud isik, kellel on liikmesriigi õiguse alusel selleks luba kooskõlas direktiivi 2001/82/EÜ artikli 10 lõike 1 punktiga c; (e)uuritavas ravimis, nagu see on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/20/EÜ artikli 2 punktis d. Kui nimetatud teave käsitleb liikmesriikide antud müügilube, edastavad asjaomased liikmesriigid vastava teabe Euroopa Ravimiameti taotluse korral Euroopa Ravimiametile. 6.Amet taotleb põhjendamatu viivituseta pärast esimese lõigu kohase esialgse aruande koostamise algust Europolilt teavet kuritegelike rühmituste osalemise kohta uue psühhoaktiivse aine valmistamises, levitamises ja levitamismeetodites, salakaubanduses ning uue psühhoaktiivse aine mis tahes viisil kasutamises. 7.Amet taotleb põhjendamatu viivituseta pärast esimese lõigu kohase esialgse aruande koostamise algust Euroopa Kemikaaliametilt, Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuselt ja Euroopa Toiduohutusametilt nende käsutuses oleva teabe ja andmete esitamist uue psühhoaktiivse aine kohta. 8.Ameti ning lõigetes 5, 6 ja 7 osutatud liidu detsentraliseeritud asutuste koostöö üksikasjad reguleeritakse töökorra abil. Nimetatud töökorras lepitakse kokku artikli 53 lõike 2 alusel.

9.Amet järgib talle edastatud teabe kasutamisele seatud tingimusi, sealhulgas dokumentidele juurdepääsu, teabeturbe ja andmekaitse ning konfidentsiaalsete andmete, sealhulgas kolmandate isikute tundlike andmete ja konfidentsiaalse äriteabe kaitsega seotud tingimusi. 10.Amet esitab komisjonile ja liikmesriikidele esialgse aruande viie nädala jooksul alates lõigetes 5, 6 ja 7 osutatud teabetaotluse esitamisest. 11.Kui amet kogub teavet mitme uue psühhoaktiivse aine kohta, mis on tema arvates sarnase keemilise struktuuriga, esitab ta komisjonile ja liikmesriikidele kuue nädala jooksul alates lõigetes 5, 6 ja 7 osutatud teabetaotluse esitamisest eraldi esialgsed aruanded või kombineeritud esialgsed aruanded mitme uue psühhoaktiivse aine kohta, tingimusel et iga uue psühhoaktiivse aine omadused on selgelt kindlaks määratud. Artikkel 10 Riskihindamismenetlus ja -aruanne 1.Kahe nädala jooksul alates artikli 9 lõikes 10 osutatud esialgse aruande kättesaamisest võib komisjon paluda ametil hinnata võimalikke riske, mida uus psühhoaktiivne aine endast kujutab, ja koostada riskihindamisaruande, kui esialgse aruande põhjal on alust arvata, et asjaomane aine võib olla väga ohtlik rahvatervisele või tuua teatud juhul kaasa olulisi sotsiaalseid riske. Riski hindab teaduskomitee. 2.Kahe nädala jooksul alates artikli 9 lõikes 11 osutatud kombineeritud esialgse aruande kättesaamisest võib komisjon paluda ametil hinnata mitme sarnase keemilise struktuuriga uue psühhoaktiivse aine võimalikke riske ja koostada kombineeritud riskihindamisaruande, kui esialgse aruande põhjal on alust arvata, et asjaomane aine võib olla väga ohtlik rahvatervisele või tuua teatud juhul kaasa olulisi sotsiaalseid riske. Kombineeritud riskihindamise teeb teaduskomitee. 3.Riskihindamisaruanne või kombineeritud riskihindamisaruanne sisaldab järgmist: (a)kättesaadav teave uue psühhoaktiivse aine keemiliste ja füüsikaliste omaduste ning aine valmistamiseks või eraldamiseks kasutatavate meetodite ja lähteainete kohta; (b)kättesaadav teave uue psühhoaktiivse aine farmakoloogiliste ja toksikoloogiliste omaduste kohta; (c)uue psühhoaktiivse ainega seotud terviseriskide analüüs, eelkõige seoses aine ägeda ja kroonilise mürgisusega, ületarvitamisohuga, omadusega tekitada sõltuvust ning mõjuga füüsilisele ja vaimsele tervisele ning käitumisele; (d)uue psühhoaktiivse ainega seotud sotsiaalsete riskide analüüs, mis käsitleb eelkõige mõju sotsiaalsele toimetulekule, avalikule korrale ja kuritegevusele ning kuritegelike rühmituste osalemist uue psühhoaktiivse aine valmistamises, levitamises ja levitamismeetodites ning salakaubanduses; (e)kättesaadav teave uue psühhoaktiivse aine kasutamise ulatuse ja tarvitamismustrite kohta ning selle kättesaadavuse ja levikupotentsiaali kohta liidus; (f)kättesaadav teave uue psühhoaktiivse aine kaubanduslikul ja tööstuslikul otstarbel kasutamise ja selle ulatuse kohta ning teadusliku uurimis- ja arendustegevuse eesmärgil kasutamise kohta; (g)muu kättesaadav asjakohane teave. 4.Teaduskomitee hindab uue psühhoaktiivse aine või ainete rühmaga seotud riske. Komisjonil, ametil, Europolil ja Euroopa Ravimiametil on igaühel õigus nimetada kaks vaatlejat. 5.Teaduskomitee hindab riske kättesaadava teabe ja muude asjakohaste teaduslike tõendite alusel. Teaduskomitee võtab arvesse kõigi liikmete seisukohti. Amet korraldab riskihindamismenetlust ning selgitab muu hulgas välja vajaduse edasise teabe ja asjakohaste uuringute järele. 6.Amet esitab riskihindamisaruande või kombineeritud riskihindamisaruande komisjonile ja liikmesriikidele kuue nädala jooksul pärast komisjonilt riskihindamisaruande koostamise taotluse saamist. 7.Ametilt nõuetekohaselt põhjendatud taotluse saamise korral võib komisjon pikendada riskihindamise või kombineeritud riskihindamise lõpuleviimise aega, et oleks võimalik teha täiendavaid uuringuid ja koguda täiendavaid andmeid. Kõnealune taotlus peab sisaldama teavet perioodi kohta, mis on vajalik riskihindamise või kombineeritud riskihindamise lõpuleviimiseks.

8.Amet esitab ka määruse (EL).../... (milles käsitletakse tõsiseid piiriüleseid terviseohtusid ning millega tunnistatakse kehtetuks otsus nr 1082/2013/EL) artikli 20 alusel õigel ajal kiired riskihindamised, kui tegemist on nimetatud määruse artikli 2 lõike 1 punktis b osutatud ohuga, mis kuulub ameti pädevusalasse. Artikkel 11 Riskihindamisest vabastamine 1.Riski ei hinnata, kui uue psühhoaktiivse aine hindamine ÜRO süsteemis on lõppstaadiumis, st kui Maailma Terviseorganisatsiooni uimastisõltuvuse eksperdikomisjon on avaldanud oma kriitilise analüüsi koos kirjaliku soovitusega, välja arvatud juhul, kui saadakse piisavaid andmeid ja teavet, mille kohaselt oleks vaja liidu tasandil riskihindamisaruannet; põhjused selle koostamiseks esitatakse esialgses aruandes. 2.Riski ei hinnata, kui pärast ÜRO süsteemis hindamist on otsustatud jätta uus psühhoaktiivne aine nimekirja lisamata, välja arvatud juhul, kui saadakse piisavaid andmeid ja teavet, mille kohaselt oleks vaja liidu tasandil riskihindamisaruannet; põhjused selle koostamiseks esitatakse esialgses aruandes. 3.Riski ei hinnata, kui uus psühhoaktiivne aine on toimeaine: (a)inimravimis või veterinaarravimis, millele on antud müügiluba kooskõlas direktiivi 2001/83/EÜ, direktiivi 2001/82/EÜ või määrusega (EÜ) nr 726/2004; (b)inimravimis või veterinaarravimis, millele taotletakse müügiluba; (c)inimravimis või veterinaarravimis, mille müügiloa on pädev asutus peatanud; (d)uuritavas ravimis, nagu see on määratletud direktiivi 2001/20/EÜ artikli 2 punktis d. Artikkel 12 Ohuhindamine ja valmidus 1.Amet arendab välja strateegilise üldise ohuhindamise suutlikkuse, et teha varakult kindlaks narkoprobleemide uued arengusuundumused, millel võib olla negatiivne mõju rahvatervisele, ohutusele ja julgeolekule, ning aidata seeläbi suurendada asjaomaste sidusrühmade valmidust reageerida uutele ohtudele õigel ajal ja tulemuslikult. 2.Amet kehtestab kriteeriumid, mille alusel hinnata, millal ohuhindamine algatada. Amet võib algatada ohuhindamise omal algatusel korralisest seirest, teadusuuringutest või muudest asjakohastest teabeallikatest ilmnenud märkide sisehindamise alusel. Kui kindlaksmääratud kriteeriumid on täidetud, võib ohuhindamise algatada ka komisjoni või liikmesriigi taotlusel. 3.Ohuhindamine koosneb olemasoleva teabe kiirest hindamisest ja vajaduse korral uue teabe kogumisest ameti teabevõrkude kaudu. Amet töötab välja asjakohased teaduslikud kiirhindamise meetodid. 4.Ohuhindamisaruandes kirjeldatakse kindlakstehtud ohtu, kehtivat olukorda kättesaadavate tõendite põhjal, võimalikke tegevusetuse tagajärgi ning esitatakse valmidus- ja reageerimisvõimalused kindlakstehtud ohu leevendamiseks. See võib sisaldada ka võimalikke järelmeetmeid, mida tuleb võtta. Ohuhindamisaruanne saadetakse vastavalt vajadusele komisjonile ja liikmesriikidele. 5.Amet teeb ohu hindamisel tihedat koostööd teiste liidu detsentraliseeritud asutuste ja organitega ning liidu ja rahvusvaheliste organisatsioonidega, kaasates neid vastavalt vajadusele hindamisse. Kui võimalikku ohtu juba analüüsitakse mõne muu liidu mehhanismi raames, siis amet ohtu ei hinda. 6.Komisjoni nõusolekul hindab amet narkootikumidega seotud ohte, mis tulenevad väljastpoolt liitu ja mis võivad mõjutada rahvatervist, ohutust ja julgeolekut liidus. Artikkel 13

Euroopa narkohoiatussüsteem 1.Amet loob Euroopa narkokiirhoiatussüsteemi ja haldab seda. 2.Liikmesriigid edastavad ametile viivitamata igasuguse teabe, mis puudutab narkootikumidega seotud tõsise, otsese või kaudse riski ilmnemist inimeste tervisele, ohutusele või julgeolekule, ning igasuguse teabe, mis võib olla kasulik tegevuse koordineerimiseks, kui nad sellisest teabest teada saavad, näiteks järgmise teabe: (a)riski laad ja päritolu; (b)riskiga seotud sündmuse kuupäev ja koht; (c)kokkupuute, levimis- või levitamisviis; (d)analüütilised ja toksikoloogilised andmed; (e)tuvastamismeetodid; (f)rahvaterviseriskid, (g)rahvatervishoiu meetmed, mida on rakendatud või mida kavatsetakse võtta riigi tasandil, (h)muud kui rahvatervishoiu meetmed; (i)mis tahes muu teave, mis on seotud kõnealuse tõsise terviseriskiga. 3.Amet analüüsib ja hindab kättesaadavat teavet ja andmeid võimalike tõsiste riskide kohta inimese tervisele ning täiendab seda teadusliku ja tehnilise teabega, mille ta võib saada artiklis 8 osutatud varajase hoiatamise süsteemist ning muudest artikli 12 alusel tehtud ohuhinnangutest, muudelt liidu asutustelt ja organitelt ning rahvusvahelistelt organisatsioonidelt, eelkõige Maailma Terviseorganisatsioonilt. Amet võtab arvesse oma andmekogumisvahendite kaudu saadud teavet ja avalikest allikatest pärinevat teavet. 4.Lõike 3 kohaselt saadud teabe põhjal edastab amet asjaomastele riiklikele asutustele, sealhulgas riiklikele teabekeskustele, suunatud kiirhoiatusteateid või strateegilisi luureteateid või mõlemaid. Sellistes riskiteadetes või strateegilise luureteadetes võidakse teha ettepanekuid reageerimisvõimaluste kohta, mida liikmesriigid võivad oma valmiduse kavandamise ja riikliku reageerimise meetmete raames kaaluda. 5.Liikmesriigid teavitavad ametit kogu nende käsutuses olevast lisateabest, et riski täiendavalt analüüsida ja hinnata, samuti meetmetest, mida on pärast Euroopa narkohoiatussüsteemi kaudu edastatud teadete ja teabe kättesaamist rakendatud või võetud. 6.Amet teeb tihedat koostööd komisjoni ja liikmesriikidega, et soodustada riskidest teavitamise protsessi jaoks vajalikku sidusust. 7.Amet võib laiendada Euroopa narkohoiatussüsteemis osalemise võimalust kolmandatele riikidele või rahvusvahelistele organisatsioonidele. Nimetatud osalemine põhineb vastastikkusel ning sisaldab ametis kohaldatavate konfidentsiaalsusmeetmetega samaväärseid konfidentsiaalsusmeetmeid. 8.Amet võib välja töötada hoiatussüsteemi, mille kaudu ta saab otse jõuda inimesteni, kes tarvitavad või võivad tarvitada narkootikume, ja nende poole pöörduda. Artikkel 14 Narkootikumide lähteained

1.Amet aitab komisjonil narkootikumide lähteainete salakaubanduse ja nende kõrvalesuunamisega seotud arengusuundumusi seirata ning hinnata seda, kas nimekirjas loetletud või loetlemata lähteainete kategooriat on vaja seoses määrusega (EÜ) nr 273/2004 ja määrusega (EÜ) nr 111/2005 nimekirja lisada, nimekirjast kustutada või selles muuta; samuti aitab ta kindlaks teha ja hinnata nende seaduslikku ja ebaseaduslikku kasutamist. 2.Amet koostab omal algatusel või komisjoni taotlusel narkootikumide lähteaineid käsitleva ohuhindamisaruande. Artikkel 15 Kohtuekspertiisi- ja toksikoloogialaborite võrgustik 1.Amet loob kohtuekspertiisi- ja toksikoloogialaborite võrgustiku, mis tegeleb eelkõige kohtuekspertiisi ja toksikoloogiliste uuringutega, mis puudutavad narkootikume ja narkootikumidega seotud kahju. 2.Võrgustik toimib peamiselt foorumina, kus vahetatakse uusi arengusuundi ja suundumusi puudutavaid andmeid ja teavet, korraldatakse koolitusi narkootilise aine kohtuekspertide pädevuse parandamiseks, toetatakse kvaliteeditagamise kavade rakendamist ning toetatakse andmete kogumise ja analüüsimeetodite edasist ühtlustamist. 3.Igal liikmesriigil on õigus määrata oma esindaja kaudu haldusnõukogus võrgustiku riiklikeks esinduslaboriteks kaks laborit, millest üks on spetsialiseerunud kohtuekspertiisile ja teine toksikoloogiale. Amet võib konkreetsete projektide jaoks valida täiendavaid laboreid või eksperte, kes tegelevad eelkõige narkootikume ja narkootikumidega seotud kahju puudutavates kohtuekspertiisi ja toksikoloogilistes uuringutes. 4.Komisjoni Teadusuuringute Ühiskeskus on võrgustiku liige ja esindab võrgustikus komisjoni. 5.Võrgustik teeb tihedat koostööd selles valdkonnas tegutsevate olemasolevate võrgustike ja organisatsioonidega. Artiklis 31 osutatud teabevõrku hoitakse kohtuekspertiisi- ja toksikoloogialaborite võrgustiku tööga korrapäraselt kursis. 6.Võrgustikku juhib amet ja aastas toimub vähemalt üks koosolek. Võrgustik võib otsustada luua töörühmi, mille eesistujaks võivad olla võrgustiku liikmed. 7.Võrgustik võimaldab ametile juurdepääsu kohtuekspertiisi- ja toksikoloogialaboritele, sealhulgas vajaduse korral selleks, et analüüsida uusi psühhoaktiivseid aineid. 8.Vajaduse korral määrab amet võrgustiku edendamiseks kindlaks konkreetsed projektid ja rahastab neid, tuginedes selgetele ja läbipaistvatele reeglitele ja menetlustele, mille amet on eelnevalt kindlaks määranud. 9.Amet loob andmebaasi võrgustiku kogutud või loodud teabe ja andmete salvestamiseks, analüüsimiseks ja kättesaadavaks tegemiseks. IV PEATÜKK PÄDEVUSE ARENDAMINE Artikkel 16 Ennetuskampaaniad 1.Amet kavandab, töötab välja ja edendab kogu liitu hõlmavaid programme ja kampaaniaid, mille eesmärk on ennetada narkootikumidega seotud probleeme ja suurendada teadlikkust nende kahjulikust mõjust. 2.Lõikes 1 osutatud programmid ja kampaaniad peavad olema kooskõlas kohaldatavas ELi narkostrateegias ja narkootikumidealases tegevuskavas sätestatud poliitiliste suunistega. Nendes käsitletakse narkoprobleemi olulisi aspekte, need on suunatud konkreetsetele rühmadele ning neis tuginetakse ameti kogutud tõenditele ja parimale tavale. 3.Amet töötab välja uimastiennetuse kvaliteedistandardid ja edendab nende rakendamist ning pakub või toetab artikli 19 kohast koolitust.

4.Amet abistab liikmesriike oma pädevusvaldkonnas riiklike ennetuskampaaniate väljatöötamisel, sealhulgas selliste ennetusprogrammide väljatöötamisel, mille eesmärk on vähendada narkootikumidega seotud kuritegevust ja ennetada haavatavate isikute ärakasutamist narkootikumiturul. Artikkel 17 Riiklike programmide akrediteerimine ja sertifitseerimine 1.Kui osaleval riigil ei ole sarnast akrediteerimis- või sertifitseerimisasutust, tagab amet osaleva riigi ametiasutuse või asjaomase kutseorganisatsiooni taotlusel riiklike programmide akrediteerimise ja sertifitseerimise kooskõlas lõikega 3 ette nähtud standardse tegevusprotokolliga. 2.Enne riiklikule programmile akrediteeringu või sertifikaadi andmist hindab amet programmi ja vaeb, kas see on kooskõlas uusimate teaduslike teadmistega ja kas see on osutunud seatud eesmärkide saavutamisel kasulikuks. 3.Amet töötab välja akrediteerimis- ja sertifitseerimismenetluse ja sätestab selle läbipaistval viisil standardses tegevusprotokollis. Ameti haldusnõukogu kiidab standardse tegevusprotokolli ja kõik selle muudatused enne selle kohaldamist heaks. Lõikes 1 osutatud standardne tegevusprotokoll peaks sisaldama vähemalt järgmist: (a)konkreetsed tingimused, mis on seotud ameti akrediteerimis- või sertifitseerimismenetluste läbiviimise suutlikkuse ja vahenditega; (b)kriteeriumid, mille alusel riiklikku programmi akrediteerimiseks või sertifitseerimiseks hinnatakse ja mis võimaldavad kontrollida lõikes 2 sätestatud tingimusi; akrediteeritavad või sertifitseeritavad programmid hõlmavad vähemalt ennetamist, ravi, kahju vähendamist ja muid seonduvaid teemasid; (c)ametipoolse akrediteerimis- või sertifitseerimisprotsessi üksikasjad, sealhulgas esitatavate dokumentide kindlaksmääramine ja menetluse tähtajad; (d)akrediteerimise või sertifitseerimise piiramise, peatamise või tühistamise tingimused; (e)kaebuste lahendamise kord, sealhulgas vajaduse korral õiguskaitsevahendid, mida saab kasutada kaebuste esitamiseks akrediteerimisotsuste peale või nende tegemata jätmise korral. Artikkel 18 Toetus liikmesriikidele 1.Kui liikmesriik seda taotleb, võib amet toetada liikmesriigi uimastipoliitika sõltumatut hindamist ja tõenduspõhise uimastipoliitika väljatöötamist kooskõlas kohaldatavate liidu strateegiatega. 2.Amet toetab liikmesriike nende riiklike narkostrateegiate, kvaliteedistandardite ja uuenduslike parimate tavade rakendamisel ning hõlbustab teabevahetust riiklike otsustajate vahel. 3.Poliitika hindamise toetamisel tegutseb amet sõltumatult ja juhindub oma teaduslikest standarditest. Artikkel 19 Koolitus Amet teeb oma volituste piires vastavalt tema käsutuses olevatele töötajatele ja eelarvevahenditele ning teiste liidu detsentraliseeritud asutuste ja organitega koordineerides järgmist:

(a)pakub erikoolitust ja õppekavasid liidule huvi pakkuvates ja tema jaoks asjakohastes valdkondades; (b)pakub koolitusvahendeid ja tugisüsteeme, et hõlbustada kogu liitu hõlmavat teadmiste vahetamist; (c)abistab liikmesriike koolitus- ja suutlikkuse suurendamise algatuste korraldamisel. Artikkel 20 Rahvusvaheline koostöö ja tehniline abi 1.Amet teeb järgmist: (a)töötab välja rahvusvahelise koostöö raamistiku, mille haldusnõukogu kinnitab pärast komisjoni heakskiidu saamist ja millest juhindutakse ameti tegevuses rahvusvahelise koostöö valdkonnas; (b)teeb aktiivselt koostööd artiklis 53 osutatud organisatsioonide ja asutustega; (c)toetab liidu parimate tavade ja kasutatavate uurimistulemuste vahetamist ja levitamist rahvusvahelisel tasandil; (d)seirab rahvusvahelistelt asutustelt, riiklikelt ametiasutustelt, teadusuuringute tulemustest ja muudest asjakohastest teabeallikatest saadud teabe seire ja analüüsimise kaudu selliste rahvusvaheliste narkoprobleemide arengusuundumusi, mis võivad ohustada või mõjutada liitu; (e)esitab tihedas koostöös komisjoniga andmeid ja analüüse narkootikumiolukorra kohta Euroopas asjakohastel rahvusvahelistel kohtumistel ja tehnilistel foorumitel ning toetab komisjoni ja liikmesriike rahvusvahelistes narkootikumialastes dialoogides; (f)edendab liikmesriikides kogutud või liidust saadud selliste andmete lisamist rahvusvahelistesse narkootikumidega tegelevatesse järelevalve- ja kontrollprogrammidesse, mis käsitlevad narkootikume ja narkomaaniat, iseäranis nendesse, mille on loonud ÜRO ja selle allasutused, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustust edastada teavet narkootikume käsitlevate ÜRO konventsioonide alusel; (g)toetab liikmesriike asjakohase teabe edastamisel ja vajaliku analüüsi esitamisel ÜRO süsteemile, sealhulgas kõigi uute psühhoaktiivsete ainetega seotud asjakohaste andmete esitamisel ÜRO narkootikumide ja kuritegevuse büroole ja Maailma Terviseorganisatsioonile; (h)toetab kolmandaid riike nende uimastipoliitika väljatöötamisel kooskõlas liidu narkostrateegiate põhimõtetega, toetades muu hulgas nende poliitika sõltumatut hindamist. 2.Lõike 1 punktis a osutatud rahvusvahelises koostööraamistikus võetakse arvesse liidu asjakohaseid poliitikadokumente ja arvestatakse narkoprobleemi arengusuundumusi, eelkõige salakaubaveo marsruute ja narkootikumide tootmise piirkondi. Selles sätestatakse koostöö prioriteetsed riigid või piirkonnad ja koostöö peamised oodatavad tulemused. Amet hindab ja vaatab rahvusvahelise koostöö raamistiku korrapäraselt läbi. 3.Amet annab komisjoni taotlusel ja haldusnõukogu heakskiidul oma oskusteabe edasi kolmandatele riikidele ja osutab neile tehnilist abi. Tehniline abi keskendub eelkõige riiklike teabekeskuste, riiklike andmekogumissüsteemide ja varajase hoiatamise süsteemide loomisele või tugevdamisele ning aitab seejärel luua ja tugevdada struktuurisidemeid artiklis 8 osutatud varajase hoiatamise süsteemiga ja artiklis 31 osutatud võrguga. Kui kolmas riik seda taotleb, võib amet pakkuda kõnealustele riiklikele asutustele sertifitseerimist. 4.Koostöö kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega toimub artiklite 53 ja 54 kohaselt. Artikkel 21 Teadusuuringud ja innovatsioon

1.Amet aitab komisjonil ja liikmesriikidel kindlaks määrata peamised uurimisteemad ning koostada ja rakendada artiklis 4 sätestatud üldise ülesande täitmiseks olulise liidu teadus- ja innovatsioonitegevusega seotud raamprogramme. Kui amet aitab komisjonil kindlaks määrata peamised uurimisteemad ning koostada ja rakendada liidu raamprogrammi, ei saa amet sellest programmist rahalisi vahendeid. 2.Amet jälgib ja toetab ennetavalt artiklis 4 sätestatud üldise ülesande täitmiseks asjakohast teadus- ja innovatsioonitegevust, toetab liikmesriikide seotud tegevust ning viib ellu oma teadus- ja innovatsioonitegevust käesoleva määrusega hõlmatud küsimustes, sealhulgas töötab välja, koolitab ning testib ja valideerib algoritme vahendite väljatöötamiseks. Artikli 49 kohaselt edastab amet selliste teadusuuringute tulemused Euroopa Parlamendile, liikmesriikidele ja komisjonile. 3.Amet toetab teadusuuringute ja innovatsiooni tsükli raames ELi sisejulgeoleku innovatsioonikeskuse või seda asendava vahendi meetmeid ja osaleb neis. 4.Amet võib kavandada ja ellu viia katseprojekte, mis on seotud käesoleva määrusega reguleeritud küsimustega. 5.Amet avalikustab teabe oma teadusprojektide, sealhulgas näidisprojektide, kaasatud koostööpartnerite ja projektide eelarve kohta. 6.Amet loob andmebaasi narkootikumidega seotud teadusuuringute programmide salvestamiseks, analüüsimiseks ja kättesaadavaks tegemiseks. V PEATÜKK AMETI TÖÖKORRALDUS Artikkel 22 Haldus- ja juhtimisstruktuur Ameti haldus- ja juhtimisstruktuur on järgmine: (a)haldusnõukogu, kes täidab artiklis 24 sätestatud ülesandeid; (b)juhatus, kes täidab artiklis 28 sätestatud ülesandeid; (c)tegevdirektor, kes täidab artiklis 29 sätestatud kohustusi; (d)teaduskomitee, kes täidab artiklis 30 sätestatud ülesandeid; (e)Narkootikumide ja Narkomaania Euroopa Teabevõrk (Reitox) artikli 31 alusel. Artikkel 23 Haldusnõukogu koosseis 1.Haldusnõukokku kuulub üks hääleõiguslik esindaja igast liikmesriigist ja kaks komisjoni hääleõiguslikku esindajat. 2.Lisaks kuulub haldusnõukokku:

(a)üks hääleõiguslik sõltumatu ekspert, kes tunneb narkootikumide valdkonda eriti põhjalikult ning kelle nimetab Euroopa Parlament; (b)üks hääleõiguseta esindaja igast kolmandast riigist, kes on sõlminud liiduga artikli 54 alusel lepingu. 3.Igal haldusnõukogu liikmel on asendusliige. Asendusliige esindab liiget tema puudumise korral. 4.Haldusnõukogu liikmed ja nende asendusliikmed nimetatakse ametisse vastavalt nende teadmistele narkootikumide ja narkomaania valdkonnas, võttes arvesse asjakohaseid juhtimis-, haldus- ja eelarvealaseid oskusi. Kõik haldusnõukogus esindatud osalised püüavad piirata oma esindajate vahetumist, et tagada haldusnõukogu töö järjepidevus. Kõik osalised seavad eesmärgiks naiste ja meeste tasakaalustatud esindatuse haldusnõukogus. 5.Haldusnõukogu võib vaatlejatena kaasata selliste rahvusvaheliste organisatsioonide esindajaid, kellega amet teeb artikli 53 alusel koostööd. 6.Liikmete ja asendusliikmete ametiaeg on neli aastat. Ametiaega võib pikendada. Artikkel 24 Haldusnõukogu ülesanded 1.Haldusnõukogu: (a)annab ameti tegevusele üldise suuna; (b)võtab vastu artiklis 35 osutatud ühtse programmdokumendi kavandi enne, kui see esitatakse arvamuse saamiseks komisjonile; (c)võtab pärast komisjonilt arvamuse taotlemist ameti ühtse programmdokumendi vastu hääleõiguslike liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega kooskõlas artikliga 23; (d)võtab hääleõiguslike liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega vastu ameti aastaeelarve ja täidab muid ameti eelarvega seotud ülesandeid VI peatüki kohaselt; (e)hindab ja võtab hääleõiguslike liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega vastu ameti iga-aastase konsolideeritud tegevusaruande ning saadab nii aruande kui ka oma hinnangu iga aasta 1. juuliks Euroopa Parlamendile, nõukogule, komisjonile ja kontrollikojale. Kõnealune konsolideeritud tegevusaruanne avalikustatakse; (f)võtab artikli 41 alusel vastu ameti suhtes kohaldatavad finantsreeglid; (g)võtab vastu pettustevastase võitluse strateegia, mis on proportsionaalne pettuste riskiga, võttes arvesse rakendatavate meetmete kulusid ja tulusid; (h)võtab vastu strateegia, mille abil saavutada tõhususe kasv ja koostoime teiste liidu detsentraliseeritud asutuste ja organitega; (i)võtab vastu reeglid oma liikmete ning juhatuse, teaduskomitee ning Narkootikumide ja Narkomaania Euroopa Teabevõrgu (Reitox) liikmete, samuti artiklis 44 osutatud lähetatud riiklike ekspertide ja muude ametiväliste töötajate huvide konfliktide vältimiseks ja lahendamiseks ning avaldab igal aastal oma veebisaidil haldusnõukogu liikmete huvide deklaratsiooni; (j)võtab vastu artikli 17 lõikes 3 osutatud standardse tegevusprotokolli; (k)võtab vastu artikli 20 lõikes 1 osutatud ameti rahvusvahelise koostöö raamistiku ja artikli 20 lõikes 3 osutatud tehnilise abi programmid;

(l)kinnitab artikli 32 lõikes 7 osutatud minimaalse kaasrahastamismäära; (m)võtab vajaduste analüüsi põhjal vastu artikli 5 lõikes 8 osutatud kommunikatsiooni- ja levitamiskavad ning ajakohastab neid korrapäraselt; (n)võtab vastu oma töökorra; (o)kasutab kooskõlas lõikega 2 ameti personali suhtes volitusi, mis on antud ametisse nimetavale asutusele ametnike personalieeskirjadega ning teenistuslepingute sõlmimise pädevust omavale asutusele muude teenistujate teenistustingimustega (edaspidi „ametisse nimetava asutuse volitused“); (p)võtab kokkuleppel komisjoniga vastu ametnike personalieeskirjade ja muude teenistujate teenistustingimuste rakenduseeskirjad kooskõlas personalieeskirjade artikli 110 lõikega 2; (q)nimetab ametisse tegevdirektori ja vajaduse korral otsustab tema ametiaja pikendamise või tema ametist tagandamise kooskõlas artikliga 43; (r)nimetab vastavalt ametnike personalieeskirjadele ja muude teenistujate teenistustingimustele ametisse peaarvepidaja, kes on oma ülesannete täitmisel täiesti sõltumatu; (s)nimetab ametisse teaduskomitee liikmed; (t)kinnitab ekspertide nimekirja, mida kasutada teaduskomitee laiendamiseks artikli 10 lõike 4 kohaselt; (u)tagab piisavate järelmeetmete võtmise sise- või välisauditi aruannetest ja hindamistest ning komisjoni otsusega 1999/352/EÜ, ESTÜ, Euratom asutatud Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) ja nõukogu määrusega (EL) 2017/1939 asutatud Euroopa Prokuratuuri juurdlustest tulenevate järelduste ja soovituste põhjal, nagu on osutatud artiklis 48; (v)teeb kõik otsused ameti sisestruktuuri loomise ja vajaduse korral selle muutmise kohta, võttes arvesse ameti tegevusega seotud vajadusi ja lähtudes usaldusväärsest eelarvehaldusest; (w)annab loa töökorra kindlaksmääramiseks kooskõlas artikliga 53. 2.Haldusnõukogu võtab kooskõlas personalieeskirjade artikliga 110 vastu otsuse, mis põhineb personalieeskirjade artikli 2 lõikel 1 ja muude teenistujate teenistustingimuste artiklil 6 ning millega delegeeritakse asjakohased ametisse nimetava asutuse volitused tegevdirektorile ja määratakse kindlaks tingimused, mille alusel volituste delegeerimise võib peatada. Tegevdirektor võib need volitused edasi delegeerida. Erandlike asjaolude korral võib haldusnõukogu teha otsuse ajutiselt peatada tegevdirektorile delegeeritud ja tema poolt edasi delegeeritud ametisse nimetava asutuse volitused ning täita kõnealuseid volitusi ise või delegeerida need ühele oma liikmetest või mõnele töötajale peale tegevdirektori. Artikkel 25 Haldusnõukogu esimees 1.Haldusnõukogu valib oma hääleõiguslike liikmete hulgast esimehe ja aseesimehe. Esimees ja aseesimees valitakse haldusnõukogu hääleõiguslike liikmete kahekolmandikulise häälteenamusega. 2.Aseesimees asendab esimeest automaatselt juhul, kui esimehel ei ole võimalik oma kohustusi täita. 3.Esimehe ja aseesimehe ametiaeg on neli aastat. Nende ametiaega võib pikendada ühe korra. Kui nende liikmesus haldusnõukogus lõpeb nende ametiaja jooksul, lõpeb nende ametiaeg automaatselt samal päeval. 4.Esimehe ja aseesimehe valimise üksikasjalik kord sätestatakse haldusnõukogu töökorras.

Artikkel 26 Haldusnõukogu koosolekud 1.Haldusnõukogu koosolekud kutsub kokku esimees. 2.Ameti tegevdirektor osaleb aruteludes hääleõiguseta. 3.Haldusnõukogul on aastas vähemalt üks korraline koosolek. Haldusnõukogu koosolek toimub esimehe algatusel, komisjoni taotlusel või vähemalt ühe kolmandiku liikmete taotlusel. 4.Haldusnõukogu võib kutsuda oma koosolekutele vaatlejatena isikuid, kelle seisukoht võib olla huvipakkuv. 5.Haldusnõukogu liikmed võivad vastavalt oma töökorrale kasutada koosolekutel nõustajate või ekspertide abi. 6.Sekretariaaditeenust osutab haldusnõukogule amet. Artikkel 27 Haldusnõukogu hääletuskord 1.Ilma et see piiraks artikli 24 lõike 1 punktide c ja d, artikli 25 lõike 1, artikli 43 lõike 8 ning artikli 53 lõike 2 kohaldamist, võtab haldusnõukogu otsused vastu oma hääleõiguslike liikmete häälteenamusega. 2.Igal hääleõiguslikul liikmel on üks hääl. Hääleõigusliku liikme puudumise korral võib tema eest hääletada tema asendusliige. 3.Esimees ja aseesimees osalevad hääletamisel. 4.Tegevdirektor ei osale hääletamisel. 5.Haldusnõukogu töökorras kehtestatakse üksikasjalikum hääletuskord, eelkõige tingimused, mille korral üks liige võib tegutseda teise liikme nimel. Artikkel 28 Juhatus 1.Juhatus: (a)otsustab artikli 41 kohaselt vastu võetud finantsreeglites ettenähtud küsimustes, mis ei ole käesoleva määrusega haldusnõukogu pädevusse jäetud; (b)tagab piisavate järelmeetmete võtmise sise- ja välisauditite aruannetest ja hindamistest, samuti OLAFi ja Euroopa Prokuratuuri juurdlustest tulenevate järelduste ja soovituste põhjal, nagu on osutatud artiklis 48;

(c)jälgib ja kontrollib haldusnõukogu otsuste rakendamist eesmärgiga tugevdada haldus- ja eelarvejuhtimise järelevalvet, ilma et see piiraks tegevdirektori ülesannete täitmist, nagu need on sätestatud artiklis 29. 2.Kiireloomulistel juhtudel võib juhatus vajaduse korral teha haldusnõukogu asemel teatavaid esialgseid otsuseid, eelkõige haldusküsimustes, sealhulgas ametisse nimetamise volituste delegeerimise peatamise ja eelarveküsimuste kohta. 3.Juhatus koosneb haldusnõukogu esimehest ja aseesimehest, kahest muust haldusnõukogu liikmest, kelle haldusnõukogu valib oma hääleõiguslike liikmete seast, ja kahest komisjoni esindajast haldusnõukogus. Haldusnõukogu esimees on ühtlasi juhatuse esimees. Tegevdirektor osaleb juhatuse koosolekutel, kuid tal ei ole hääleõigust. Juhatus võib kutsuda oma koosolekutele muid vaatlejaid. 4.Juhatuse liikmete ametiaeg on neli aastat. Juhatuse liikme ametiaeg lõpeb samal ajal tema liikmesuse lõppemisega haldusnõukogus. 5.Juhatusel on aastas vähemalt kaks korralist koosolekut. Lisaks toimuvad juhatuse koosolekud kas selle esimehe algatusel või liikmete taotlusel. 6.Juhatus teeb otsused ühehäälselt. Kui juhatusel ei ole võimalik ühehäälset otsust teha, edastatakse küsimus lahendamiseks haldusnõukogule. 7.Haldusnõukogu kehtestab juhatuse töökorra, sealhulgas selle liikmete hääletuskorra. Artikkel 29 Tegevdirektori ülesanded 1.Tegevdirektor vastutab ameti juhtimise eest. Tegevdirektor annab aru haldusnõukogule. 2.Ilma et see piiraks komisjoni, haldusnõukogu ja juhatuse volitusi, täidab tegevdirektor oma ülesandeid sõltumatult ega taotle ega võta vastu juhiseid üheltki valitsuselt ega muult organilt. 3.Tegevdirektor annab Euroopa Parlamendile aru oma ülesannete täitmise kohta, kui tal palutakse seda teha. Nõukogu võib kutsuda tegevdirektori oma ülesannete täitmisest aru andma. 4.Tegevdirektor on ameti seaduslik esindaja. 5.Tegevdirektor vastutab ametile pandud ülesannete täitmise eest, nagu neile on osutatud artiklis 5. Eelkõige teeb tegevdirektor järgmist: (a)juhib ameti igapäevast tööd; (b)koostab ja viib ellu haldusnõukogu otsuseid; (c)koostab artiklis 35 osutatud ühtse programmdokumendi ja esitab selle pärast komisjoniga konsulteerimist haldusnõukogule; (d)viib ühtse programmdokumendi ellu ja annab haldusnõukogule selle elluviimise kohta aru;

(e)koostab ameti iga-aastase konsolideeritud tegevusaruande ja esitab selle haldusnõukogule hindamiseks ja vastuvõtmiseks; (f)teeb haldusnõukogule ettepaneku artikli 32 lõikes 7 osutatud minimaalse kaasrahastamismäära kohta, kui sellist kaasrahastust antakse riiklikele teabekeskustele; (g)teeb komisjonile pärast haldusnõukoguga konsulteerimist ettepaneku lõivude suuruse kohta artikli 37 alusel; (h)koostab sise- või välisauditi aruannete ja hindamiste ning OLAFi ja Euroopa Prokuratuuri juurdluste järelduste kohaste järelmeetmete võtmiseks tegevuskava, nagu on osutatud artiklis 48, ning annab kaks korda aastas komisjonile ning korrapäraselt haldusnõukogule ja juhatusele aru tehtud edusammudest; (i)kaitseb liidu finantshuve, kohaldades pettuste, korruptsiooni ja muu ebaseadusliku tegevuse vastu võitlemiseks ennetusmeetmeid, ilma et see piiraks OLAFi juurdluspädevust; tehes tulemuslikke kontrolle, nõudes õigusnormide rikkumise avastamise korral sisse alusetult makstud summad ning kohaldades asjakohasel juhul tulemuslikke, proportsionaalseid ning hoiatavaid haldus- , muu hulgas ka rahalisi karistusi; (j)koostab ameti pettusevastase võitluse ning tõhususe kasvu ja koosmõju strateegiad ning esitab need haldusnõukogule kinnitamiseks; (k)koostab ameti suhtes kohaldatavate finantsreeglite eelnõu; (l)koostab ameti tulude ja kulude eelarvestuse projekti ning täidab asutuse eelarvet. 6.Tegevdirektor otsustab, kas ameti ülesannete tõhusaks ja tulemuslikuks täitmiseks on vaja paigutada ühte või mitmesse liikmesriiki üks või mitu töötajat. Enne kui tegevdirektor otsustab luua kohaliku büroo, peab ta saama komisjonilt, haldusnõukogult