ET Euroopa Liidu Teataja C 27/1

EUROOPA KESKPANGA ARVAMUS,

18. detsember 2006,

seoses ettepanekuga direktiivi kohta, millega muudetakse teatavaid nõukogu direktiive usaldatavusnormidel põhineva hinnangu menetluskorra ja kriteeriumide kohta seoses ülevõtmiste ja osaluste suurendamisega finantssektoris

(CON/2006/60)

(2007/C 27/01)

Sissejuhatus ja õiguslik alus

11. oktoobril 2006 sai Euroopa Keskpank (EKP) Euroopa Liidu Nõukogult taotluse avaldada arvamust seoses ettepanekuga Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/49/EMÜ (1) ning direktiive 2002/83/EÜ (2), 2004/39/EÜ (3), 2005/68/EÜ (4) ja 2006/48/EÜ (5) seoses finantssektoris vara omandamise ja osaluse suurendamise tehingute suhtes rakendatavate usaldatavusnormatiivide täitmise hindamise menetluskorra ja kriteeriumidega (6) (edaspidi “ettepanek direktiivi kohta”).

EKP arvamuse andmise pädevus põhineb Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 105 lõike 4 esimesel taandel koosmõjus asutamislepingu artikli 105 lõikega 5. Euroopa Keskpanga nõukogu on käesoleva arvamuse vastu võtnud kooskõlas Euroopa Keskpanga kodukorra artikli 17.5 esimese lausega.

Üldised märkused

1.1 Üldjoontes EKP toetab direktiivi kohta tehtud ettepaneku eesmärki, s.o parandada kehtivat usaldatavusnormidel põhineva hinnangu õigusraamistikku seoses ülevõtmistega või krediidiasutustes oluliste osaluste suurendamistega, mis tõhustab selle valdkonna usaldatavusnormide poliitika sujuvat teostamist.

1.2 Eelkõige toetab EKP direktiivi kohta tehtud ettepaneku järgmisi osi. Esiteks, ettepanekus määratletud usaldatavusnormidel põhineva hinnangu kriteeriumid peaksid ühtlustama järelevalvet, suurendama selgust ülevõtmise kavandajate jaoks ja õigusselgust kõikide asjast huvitatud poolte jaoks. Teiseks, nõue, mille kohaselt peavad järelevalveasutused avaldama nõutava teabe nimekirja teatamise hetkel, suurendab samuti läbipaistvust ülevõtmise kavandajate jaoks. Kolmandaks, ka uus nõue järelevalveasutustele teavitada taotluse esitajat kirjalikult eitava otsuse põhjustest suurendab järelevalve läbipaistvust. Neljandaks,“päritolu-asukoha” (7) koostöö vajaduse rõhutamine aitab kaasa usaldusväärsele usaldatavusnormidel põhinevale hinnangule, mis väljendab nii päritolu kui ka asukoha järelevalveasutuste teadmisi.

1.3 Ülevõtmiste ja oluliste osaluste suurendamiste heakskiitmine asjaomase finantsasutuse pädeva ametiasutuse poolt on tihedalt seotud sama järelevalveasutuse vastutusega anda vastavale asutusele luba tegevuse alustamiseks, pideva turvalisuse ja usaldusväärsuse tagamisega ja võimalike meetmete võtmisega finantsprobleemide korral. Finantsstabiilsuse seisukohalt on seetõttu oluline tagada, et korrastatud õigusraamistik ei teeks mööndusi järelevalvevõtete tulemuslikkuse osas, mida kasutatakse finantsasutuste turvalisuse ja usaldusväärsuse igapäevasel tagamisel. Peale selle peaks loa andmine ja heakskiit olema võimalikult ühetaoline, et ära hoida võimalikku õigussüsteemide paremusjärjestust. See on eriti tähtis juhul, kui ülevõtmise kavandaja ei ole reguleeritud üksus või kui tema peakontor asub kolmandas riigis.

1.4 Lisaks eelnevale ja võttes arvesse ettepandud direktiiviga hõlmatud oluliste osalustega tehtavate tehingute suurt arvu (sealhulgas vähemus- ja enamusosalused, reguleeritud ja reguleerimata ülevõtjad, ülevõtjad EList ja väljastpoolt), peavad ettepandud direktiivis kehtestatud kriteeriumid ja menetlused võimaldama järelevalveasutustel usaldusväärse usaldatavusnormidel põhineva hinnangu teostamist erineva keerukusastmega tehingute kohta.

1.5 Sellest tulenevalt tõusetub ettepandud direktiivi teatavatest aspektidest mitmeid küsimusi, mida käsitletakse põhjalikumalt allpool. Käesolevas arvamuses esitatud konkreetsed märkused ja muudatusettepanekud käsitlevad ettepandud direktiivi sätteid, millega muudetakse panganduse direktiivi (8). Samas on need põhimõtted kohaldatavad ka teiste finantssektori reguleeritud üksuste suhtes ettepandud direktiivi kohaldamisalas. Seetõttu ja sektoritevahelise kooskõla tagamiseks tuleks konkreetseid märkusi ja ettepanekuid, lisaks panganduse direktiivile, kohaldada vajalike muudatustega (mutatis mutandis) ka teiste ühenduse direktiivide suhtes, mida ettepandud direktiiv muudab.

Konkreetsed märkused

2. Ettepanek usaldatavusnormidel põhineva hinnangu kriteeriumide kohta

2.1 EKP peab vajalikuks ettepandud usaldatavusnormidel põhineva hinnangu kriteeriumide suuremat kooskõla tegevusloa andmise menetluse kriteeriumidega (9). Selles osas toob ettepandud direktiiv kaasa olulised erinevused. Usaldatavusnormide osas tekib probleem, et pangandusega tegelevatel juriidilistel või füüsilistel isikutel on krediidiasutuse ülevõtmise korral võimalik kõrvale hoida rangematest tegevusloa saamise nõuetest. Tuleb tagada, et omandatava asutuse turvalisust ja usaldusväärsust ning tulemuslikku järelevalvet oleks arvestatud lisaks tegevusloa andmise menetlusele ka krediidiasutuse oluliste osaluste muutuste heakskiitmisel, kuna selle probleemi tulemuslik käsitlemine hiljem järelevalvemenetluses võib osutuda võimatuks.

2.2 Üks oluline erinevus puudutab hinnangu üldist ulatust. Kehtivas panganduse direktiivis sätestatud tegevusloa andmise menetluses kaaluvad järelevalveasutused tulevaste aktsionäride/osanike või liikmete sobivust, võttes arvesse krediidiasutuse kindla ja usaldusväärse juhtimise tagamise vajadust (10). Samuti sätestab panganduse direktiiv, et ülevõtmiste või oluliste osaluste suurendamiste korral võivad pädevad ametiasutused ülevõtja kavatsuse tagasi lükata, kui neid ei veena asjaomase isiku sobivus, võttes arvesse krediidiasutuse kindla ja usaldusväärse juhtimise tagamise vajadust (11). Ettepandud direktiivi kohaselt hindaksid järelevalveasutused ainult ülevõtmise kavandaja sobivust ja kavandatava ülevõtmise finantstugevust, võttes arvesse ülevõtmise kavandaja tõenäolist mõju asutusele. EKP teeb ettepaneku muuta ettepandud direktiivi, pannes järelevalveasutustele kohustuse tagada, et ka ülevõtmiste või oluliste osaluste suurendamiste korral ei satu omandatava asutuse kindel ja usaldusväärne juhtimine ohtu.

2.3 Teine probleem on seotud ettepandud direktiivi sättega, mille kohaselt võivad järelevalveasutused kavandatava ülevõtmise tagasi lükata ainult siis, “kui nad leiavad, et [usaldatavusnormidel põhineva hinnangu] kriteeriumid ei ole täidetud” (12). Samas tegevusloa andmise menetluses võivad pädevad ametiasutused keelduda tegevusloa andmisest, kui nad “ei ole veendunud” aktsionäride või osanike või liikmete sobivuses (13). Eelkõige keerukamatel juhtudel võib see uus järelevalveasutustele pandud tõendamiskoormus ülevõtmiste või oluliste osaluste suurendamiste korral viia soovimatute tagajärgedeni; näiteks juhul, kui võib nõuda tehingu heakskiitmist järelevalveasutuste poolt, kuigi nad ei ole veendunud, et usaldatavusnormidel põhineva hinnangu kriteeriumid on täidetud. Selle probleemi lahendamiseks teeb EKP ettepaneku ettepandud direktiivi muuta.

2.4 Peale selle tuleb tagada, et omandatava asutuse järelevalve tulemuslikkus ei ole häiritud seetõttu, et omandatav asutus muutub kavandatava ülevõtmise tõttu ebapiisava struktuuriläbipaistvusega kontserni osaks. Krediidiasutuse tegevuse alustamiseks vajaliku loa saamise nõuete kohaselt võivad pädevad ametiasutused anda tegevusloa ainult juhul, kui märkimisväärne seos krediidiasutuse ja muu füüsilise või juriidilise isiku vahel ei takista järelevalve funktsiooni tulemuslikku teostamist (14). EKP leiab, et samasugune kontserni struktuuri läbipaistvust käsitlev säte tuleks kaasata ka ülevõtmiste või oluliste osaluste suurendamiste heakskiitmisel järelevalveasutuse poolt ning teeb ettepaneku sätestada vastav lisakriteerium ettepandud direktiivi usaldatavusnormidel põhineva hinnangu kriteeriumide nimekirjas (15).

2.5 Juhtudel, kui omandatav krediidiasutus muutub kavandatava ülevõtmise tulemusel kontserni osaks, mille peakontor ei asu ELis, rõhutab EKP vajadust järgmise järele: i) emaettevõtte kohane järelevalve asjaomases kolmandas riigis; ja ii) kolmanda riigi pädeva ametiasutuse piisav kinnitus oma võime ja soovi kohta teha omandatava asutuse järelevalveasutusega nõutavat koostööd. Võttes arvesse pangakontsernide tulemusliku konsolideeritud järelevalve tähtsust ja piisava päritolu-asukoha koostöö tähtsust tulemusliku pangajärelevalve jaoks (16), tuleb EL krediidiasutuse ülevõtmisel või olulise osaluse suurendamise heakskiitmisel vältimatult kindlaks teha, et selles osas puuduvad kolmandast riigist lähtuvad takistused. Seetõttu leiab EKP, et vastav erinõue tuleks kaasata ka hinnangu andmiseks ettepandud kriteeriumide nimekirjas.

2.6 Ettepandud direktiivi kohaselt ei või liikmesriigid kehtestada eeltingimusi omandatava osaluse nõutava suuruse suhtes ega kontrollida ülevõtmist turu majandusvajadusest lähtuvalt (17). See keeld järgib Euroopa Kohtu järjekindlat kohtupraktikat (18), mille kohaselt peetakse riigi meetmeid kapitali vaba liikumist takistavateks, kui need võivad takistada või piirata asjaomaste ettevõtjate aktsiate/osade omandamist või demotiveerida teiste liikmesriikide investorite kapitalipaigutusi (19), v.a juhul, kui neid saab põhjendada asutamislepingu artiklis 58 sätestatud alustel või teatud põhjustel, mida tuleb eelistada avaliku huvi tõttu (20). Siiski teeb asutamisleping selles suhtes kitsenduse, osutades usaldatavusnormide meetmetele (21), kui need erandid ei ole seotud meelevaldse diskrimineerimisega ega ole varjatud piiranguks kapitali vabal liikumisel (22). Erandlikel juhtudel võib omandatava asutuse nõuetekohast tegevust häirida suuraktsionäride/-osanike konflikt, kui nende osa on piisavalt suur, et blokeerida asutuse otsuseid, kuid ebapiisav, et omada mõju. Selline omandistruktuur võib takistada asutuse juhtimist ja mõjub negatiivselt järelevalve tulemuslikkusele. Usaldatavusnormide seisukohalt oleks seetõttu oluline tagatiste olemasolu, et sellist ebakindlat omandistruktuuri ei tekiks, ja seda alates krediidiasutuse oluliste osaluste muutuste heakskiitmisest. Seetõttu tuleks ettepandud direktiivi muuta, et järelevalveasutustel oleks võimalik kavandatav ülevõtmine tagasi lükata, kui nad ei ole veendunud, et omandatava asutuse ärijuhtimise korraldus on piisavalt kindel, et ära hoida võimalikku patiseisu otsustusmenetluses pärast kavandatavat ülevõtmist, võttes arvesse omandaja tõenäolist mõju krediidiasutusele. Vastava lisakriteeriumi sätestamine tingib vajaduse jätta ettepandud direktiivist välja eespool nimetatud säte, millega keelatakse eeltingimuste kehtestamine omandatava osaluse nõutava suuruse suhtes (23).

2.7 Täiendavalt tuleb selgitada mõnda ettepandud direktiivi hindamiskriteeriumit. Eelkõige peab EKP vajalikuks sätestada selgelt, et omandatavalt asutuselt oodatakse pärast ülevõtmist või oluliste osaluste suurendamist jätkuvalt kõikide kohaldatavate usaldatavusnormide täitmist. Seetõttu teeb EKP ettepaneku muuta vastavalt sellekohast hindamiskriteeriumi (24). Lisaks ei tohiks pädevate ametiasutuste hinnangut piirata rahapesu või terrorismi rahastamise põhjendatud kahtluste kindlakstegemisega, vaid see peaks hõlmama ka mis tahes muu raske kuriteo (25).

2.8 Lõpetuseks, EKP peab vajalikuks selgitust, et järelevalveasutused võivad kavandatava ülevõtmise või olulise osaluse suurendamise heakskiitmisel arvesse võtta ülevõtmise kavandaja poolt võetud kohustust, mille kohaselt ta tagab omandatava asutuse võime järgida usaldatavusnormidel põhineva hinnangu kriteeriume. Selline kohustus peab olema õiguslikult siduv. Kõikidel juhtudel tuleb miinimumkapitali nõuded täita olulise osaluse omandamise hetkel. See tava tuleks ettepandud direktiivis sätestada põhjusel, et see võimaldaks järelevalveasutustel heaks kiita tehinguid, mida nad peaksid vastava kohustuse puudumisel tagasi lükkama. Selles suhtes märgitakse, et tingimuslik heakskiit, mis on selgelt sätestatud pangandusdirektiivis tegevusloa andmise kontekstis (26), aitaks kaasa ka kooskõla suurendamisele menetluste vahel, mille alusel antakse luba krediidiasutuse tegevuse alustamiseks ja ülevõtmiseks või osaluste suurendamiseks.

3. Ettepanek järelevalveasutuse poolt hinnangu andmise tähtaja kohta

3.1 EKP peab õigeks põhimõtet, et järelevalveasutuse poolt heakskiitmise menetluse tõhustamine ei tohiks ohustada selle aluseks olevate usaldatavusnormide eesmärke. Seetõttu peab ülevõtmiste ja osaluste suurendamiste hindamise tähtaeg (27) eelkõige tagama õige ja põhjendatud otsuse vastu võtmise järelevalveasutuse poolt. Eelkõige kaasneb eriti keerukatel juhtudel kohatute tähtaja piirangutega risk, et järelevalveasutused peavad avalduse heaks kiitma, ilma et neil oleks aega kohast analüüsi läbi viia. See mõjuks halvasti hindamisotsuse usaldusväärsusele ja kvaliteedile, mis omakorda võiks halvasti mõjuda finantsstabiilsusele.

3.2 Selle küsimuse tähtsust arvestades peab EKP vajalikuks hindamisperioodi põhjalikku ümbervaatamist, konsulteerides EL järelevalveasutustega, et võtta täiel määral arvesse pädevate ametiasutuste erialast kogemust. Selles osas märgib EKP, et järelevalveasutused kõikidest finantssektoritest on väljendanud tõsist muret (28) seoses järgmisega: i) ettepanek hindamise üldise tähtaja olulise lühendamise kohta seniselt ca 65 tööpäevalt 35 tööpäevani; ja ii) ettepanek, mille kohaselt algab hindamise tähtaja kulgemine enne kogu vajaliku teabe saamist (29). Seetõttu soovitab EKP üldise hindamise tähtaja kohta tehtud ettepaneku kaalumist.

3.3 Peale selle tuleks pikendada ettepandud maksimumtähtaega, mille jooksul võivad järelevalveasutused ülevõtmise kavandajatelt taotleda ja ülevõtmise kavandajad anda lisateavet. Eelkõige suurte ja keerukate asutuste puhul, mis nõuavad olulist järelevalvega seotud teabevahetust (võimalik, et kaasates ka kolmandate riikide ametiasutusi), või juhtudel, kui ülevõtmise kavandaja suhtes ei kohaldata usaldatavusnormide järelevalvet, ei ole tavaliselt võimalik anda õiget hinnangut vajaliku lisateabe kohta viie tööpäeva jooksul (30). Ka ülevõtjal võib osutuda raskeks anda mis tahes juhul teavet ainult kümne tööpäeva jooksul (31). Ei ole soovitav, et ülevõtmise taotlused lükatakse järelevalveasutuste poolt tagasi puuduliku teabe (32) tõttu ainuüksi seetõttu, et järelevalveasutustel ei olnud võimalik lisateabe vajadust täielikult hinnata või ülevõtmise kavandajad ei saanud seda teavet äärmiselt piiratud aja tõttu esitada. Kuigi ülevõtmise kavandajatel on võimalik oma taotlusest uuesti teatada, peaks selline menetlus jääma erandiks, kuna vastasel juhul oleks heakskiidumenetlus mõttetult koormatud ja ebatõhus mõlemale poolele. Peale selle avaldavad mõned liikmesriigid eitavaid otsuseid, mis võiks oluliselt kahjustada ülevõtmise kavandajaid, eelkõige neid, kes on noteeritud riigi või rahvusvahelistel börsidel.

3.4 EKP on arvamusel, et kui ülevõtmise kavandaja teavitab omandatava asutuse pädevat ametiasutust, kuid esitab puuduliku dokumentatsiooni või teabe (33), ei peaks sellega kaasnema automaatne pädeva ametiasutuse vastuvõtukinnitus (34), millest algab hindamisperioodi kulgemine (35). Komisjon on sellise lähenemise tõepoolest võtnud Euroopa ühinemiskontrolli reeglites (36) seoses koondumiste teadetega. EÜ ühinemismääruse rakendussätete (37) kohaselt loetakse teatised esitatuks kuupäeval, mil komisjon nad kätte saab (38). Kui aga teave on mingis olulises osas mittetäielik, peab komisjon viivitamata sellest kirjalikult teatama. Sellisel juhul loetakse teatis esitatuks kuupäeval, mil komisjon saab täielikud andmed (39). Komisjon peab viivitamata esitama vastuvõtukinnituse järgmise kohta: a) teade; ja b) teate esitanud poole vastus komisjonile, kui esitatud teave oli mittetäielik (40). Seetõttu teeb EKP ettepaneku, et hindamisperioodi kulgemine peaks ametlikult algama pärast nõutava teabe esitamist ning et ebaõiget või eksitavat teavet tuleks lugeda mittetäielikuks teabeks (41).

3.5 Sellega on seotud üldisem probleem, mida kinnitab direktiivi kohta tehtud ettepaneku hindamine, et mitmeid tehnilisi küsimusi ei saa piisavalt käsitleda panganduse direktiivi raames ja et konkreetsete menetlusreeglite hõlmamiseks on vaja rakendussätteid, millega tuleks edasi töötada, et tagada piisav õiguskindlus ja kohased võrdsed tingimused terves ELis. EKP on oma varasemates arvamustes järjekindlalt rõhutanud, et teise astme (Level 2) õigusaktid peaksid moodustama põhilise osa EL finantsasutuste suhtes kohaldatavatest tehnilistest reeglitest (42). Seda seisukohta jagavad järelevalveasutused, kes on väljendanud oma toetust rakendusmeetmete suuremale kasutusele (43). Eelnevat arvesse võttes tehakse ettepanek laiendada ettepandud direktiivis sätestatud komiteemenetluse sätteid (44) ja võimaldada teise astme meetmete vastuvõtmist, mida tuleks rakendada terves ELis ühetaoliselt enne rakendamiseks ette nähtud perioodi lõppu (45). Lisaks usaldatavusnormidel põhineva hinnangu kriteeriumide täpsustamisele ja selgitamisele peaksid rakendusmeetmed eelkõige hõlmama ka järgmisi aspekte: i) ülevõtmise kavandajate poolt esitatud teadete suhtes kohaldatavad reeglid (isikud, kellel on õigus esitada teateid, mõiste “kooskõlastatult tegutsevad isikud” selgitus, teadete esitatuks lugemise tähtpäev, tähtajad, jne); ii) täpsustatud loetelu teabe kohta, mida on vaja järelevalveasutuse poolt hindamiseks; ja võib-olla ka iii) kohustused, mida ülevõtmised kavandajad võivad võtta pädevate ametiasutuste ees. Eelneva osas soovib EKP rõhutada, et õpetlikud on EÜ ühinemismäärusega seotud täpsete menetlusreeglite kohaldamisel saadud kogemused.

3.6 Lõpuks tuleks direktiivi kohta tehtud ettepanekus kaaluda astmelist tähtaega, mis vastaks käsitletava ülevõtmise või oluliste osaluste suurendamise keerukusele. See vastaks proportsionaalsuse põhimõttele, mis on juba sätestatud ettepandud direktiivi teistes sätetes (46). Ühiste, objektiivsete ja läbipaistvate liigituskriteeriumide põhjal lihtsate ja keerukate juhtude eristamine, mille võiks samuti kehtestada rakendusmeetmetega, võimaldaks tagada lihtsate juhtude kiirema käsitlemise ja keerukate juhtude, mis tavaliselt nõuavad rohkem aega, usaldusväärse hindamise. EKP on seisukohal, et panganduse direktiivis sätestatud tähtaega (47) võiks jätkuvalt kohaldada osutatud keerukatel juhtudel (48) ning juhtudel, mille puhul ettepandud direktiiv on juba sätestanud pikendatud hindamisperioodi (49).

4. Sätted pädevate ametiasutuste koostöö kohta

EKP toetab ettepandud direktiivi sätteid pädevate ametiasutuste koostöö kohta (50). Samas on EKP seisukohal, et neid sätteid ei peaks liitma pädevate ametiasutuste koostöö sätetega konsolideeritud järelevalve teostamise kontekstis (51). Olenevalt ülevõtmise kavandaja olemusest, peaks ettepandud direktiivile vastav “päritolu-asukoha” koostöö ulatuma konsolideeritud järelevalve kontekstist kaugemale. See võiks hõlmata ka koostöö teiste finantssektorite pädevate ametiasutustega. Tagada tuleks ka sektoritevaheline “päritolu-asukoha” koostöö nõuete kooskõla. Seetõttu teeb EKP ettepaneku direktiivi kohta tehtud ettepanekut selles osas muuta.

5. Komisjoni õigus nõuda pädevatelt ametiasutustelt teavet

5.1 Et komisjon saaks täita oma asutamislepingust tulenevaid ülesandeid (52), sätestab ettepandud direktiiv, et komisjon võib nõuda, et riikide järelevalveasutused esitaksid talle dokumendid, mille alusel nad on andnud oma usaldatavusnormidel põhineva hinnangu, ning ülevõtmise kavandajale esitatud põhjendused (53). Ettepandud direktiivi kohaselt kasutatakse komisjonile antud teavet ainult selleks, et teha kindlaks, kas liikmeriik on täitnud panganduse direktiivist tulenevaid kohustusi (54).

5.2 Selle sätte kohta tehtud ettepaneku osas on EKP-l mitmeid tähelepanekuid. Asutamislepingu järelevalve teostajana ja ühisturu nõuetekohase toimimise ja arengu tagamiseks (55) peab komisjon tagama, et asutamislepingut ja selle alusel institutsioonide poolt võetud meetmeid viiakse ellu. Komisjonil on kohastel juhtudel pädevus algatada menetlus Euroopa Kohtus, kui ta leiab, et liikmesriik ei ole oma asutamislepingust tulenevaid kohustusi täitnud (56). Kuigi komisjon peab tõendama kohustuse täitmata jätmise väidet (57), on kohtupraktika selgelt seisukohal, et asutamislepingu artiklist 10 tulenevalt peavad liikmesriigid kaasa aitama komisjoni ülesannete saavutamisele; s.o eelkõige peavad nad tegema komisjoniga heauskset koostööd ja edastama kogu selleks nõutava teabe (58).

5.3 EKP peab oluliseks, et komisjonil oleks piisav juurdepääs teabele, et täita oma asutamislepingust tulenevaid ülesandeid. Lisaks märgib EKP, et ettepandud direktiivi ja asutamislepingu artikli 287 kohaselt kuulub komisjonile edastatud teave ametisaladuse pidamise kohustuse alla, mida kohaldatakse kõikide isikute suhtes, kes töötavad või on töötanud komisjonis; s.t mis tahes komisjoni poolt saadud konfidentsiaalset teavet ei või avaldada mis tahes isikule või ametiasutusele (59).

5.4 Juhul kui kohaldatakse Euroopa ühinemiskontrolli reegleid (60), peavad liikmesriikide valitsused ja pädevad ametiasutused edastama komisjonile talle EÜ ühinemismääruse rakendussätetega pandud ülesannete täitmiseks vajaliku kogu teabe (61) ning kohaldatakse ametisaladuse reegleid (62). Peale selle võivad liikmesriigid võtta kohaseid meetmeid, et kaitsta “õigustatud huvisid” (63), näiteks usaldatavusnormide reegleid (64). Kui esineb tõsiseid kahtlusi, kas meetme aluseks on usaldatavusnormid, peab asjaomane liikmesriik (65) meetmest teavitama komisjoni, kes kontrollib eelkõige seda, kas võetud meedet saab põhjendada huvi seisukohalt kui legitiimset (66).

5.5 EKP on seisukohal, et ettepandud direktiivi osas oleks komisjonil lihtsam teostada asutamislepingu järelevalvet, kui tal oleks pädevus nõuda teavet otse riikide järelevalveasutustelt (ilma valitsuse vahenduseta). Usaldatavusnormidel põhineva järelevalve osas on Euroopa Kohus juhtinud tähelepanu järgmisele: “kuna liikmesriikide pankade järelevalve ja teabevahetus pädevate ametiasutuste poolt peab toimima nõuetekohaselt, tuleb kaitsta ametisaladust. Konfidentsiaalse teabe avaldamine mis tahes põhjusel võib kaasa tuua kahjustavad tagajärjed mitte ainult vahetult asjaomasele krediidiasutusele, vaid pangasüsteemile üldiselt” (67).

5.6 Kohtul pole olnud veel juhust hinnata täpsemalt ühelt poolt riigi järelevalveasutuste ametisaladuse kaitse vajadust ja järelevalve teabe konfidentsiaalsust seoses konkreetsete finantsasutustega ning teiselt poolt komisjoni ülesandeid seoses asutamislepingu järelevalvega. EKP on seisukohal, et kindlasti tuleb leida tasakaal komisjoni järgmiste vajaduste vahel: teabe kättesaadavus konkreetsel juhul õigeaegse otsuse tegemiseks (68) ning ülevõtmise kavandajate õiguste ja finantsasutusega seotud teabe konfidentsiaalsuse tagamise kohustus järelevalveasutuse poolt, et tagada finantssüsteemi stabiilsus (69). Seetõttu tuleb erand järelevalveasutuste ametisaladuse pidamisest ja konfidentsiaalsuse hoidmise kohustusest selgelt piirata juhtudega, kui olulise osaluse ülevõtmise kavatsusest teatamine on seotud järgmisega: i) pädev ametiasutus on hindamise tulemusel otsustanud kavandatud ülevõtmise tagasi lükata ja komisjon on saanud ülevõtmise kavandajalt ametliku kaebuse; või ii) on põhjust arvata, et pädev ametiasutus on usaldatavusnormidel põhineva hinnangu kriteeriumide või menetluste kohaldamisel oluliselt eksinud. Võttes arvesse järelevalveasutuste sõltumatuse põhimõtet (70), tuleb selgelt väljendada, et komisjon ei sekku toimuvasse järelevalveasutuse otsustamismenetlusse ning et pädevad ametiasutused avaldavad asjakohase teabe alles pärast oma usaldatavusnormidel põhineva hinnangu valmimist. EKP on veendunud, et õigusraamistiku täpsustuse kohta tehtud ettepanek, nii hindamiskriteeriumide kui menetluste osas, suurendab oluliselt õigusselgust ja –kindlust seoses ülevõtmiste või osaluste suurendamiste usaldatavusnormidel põhineva hinnanguga ning vähendab komisjoni vajadust algatada menetlus võimalike ühenduse õiguse rikkumiste tõttu.

6. Õiguslikud ja tehnilised lisamärkused

6.1 Kuna asutamislepingu kohaselt tuleb EKPga konsulteerida direktiivi kohta tehtud ettepaneku osas, tuleb vastav viide lisada ettepandud direktiivi kooskõlas asutamislepingu artikliga 253.

6.2 Direktiivi kohta tehtud ettepanek muudab panganduse direktiivi selgemaks (71), kuna lisatud on viide direktiivis 2004/109/EÜ sätestatud hääleõigustele (72). Kuigi seda muudatusettepanekut tuleb toetada, tuleb mõistet kohaldada panganduse direktiivis ühetaoliselt; täpsustused on toodud lisas.

6.3 Panganduse direktiivis määratletud mõistete nimekirja (73) võiks lisada mõiste “ülevõtmise kavandaja” (74). Ettepandud direktiivi kohaselt hõlmab “ülevõtmise kavandaja” kõik füüsilised või juriidilised isikud või kooskõlastatult tegutsevad isikud. Kuna tehakse ettepanek kaasata viimati nimetatud mõiste panganduse direktiivi esimest korda, tuleks täiendavalt kaaluda hõlmatud olukordi ja tagajärgi asjaomastele (juriidilistele või füüsilistele) isikutele, näiteks teatamiskohustuse osas. Neid aspekte võiks selgitada rakendussätetes.

6.4 Ettepandud direktiivis sätestatud pikendatud hindamisperioodi osas (75) on EKP seisukohal, et seda tuleks kohaldada mis tahes ülevõtmise kavandaja suhtes kolmandast riigist (nii juriidiliste kui füüsiliste isikute suhtes), olenemata sellest, kas nad on reguleeritud või mitte.

6.5 Kuna ettepandud direktiiv mõjutab mitmeid finantssektori osi ja toob kaasa seadusmuudatusi ja riikide järelevalveasutuste tava kohandamist, tuleks ette näha ettepandud direktiivi pikem rakendamise aeg ning lisada läbivaatamise säte. Kasuks võiks tulla ka ülemineku perioodi kaalumine, eelkõige seetõttu, et kui ettepandud direktiiv võetakse vastu, kuid rakendatakse liikmesriikides erinevatel aegadel, võib see tekitada probleeme näiteks piiriülestel juhtudel kohaldamises, mille puhul on vaja konsulteerida teise pädeva ametiasutusega.

7. Muudatusettepanekud

Juhtudeks, mil eespool osutatud nõuanded tingivad ettepandud direktiivi muutmise, on lisas toodud muudatusettepanekud; erandiks on ettepanek järelevalveasutuse poolt teostatava hinnangu tähtaja kohta, mis EKP hinnangul vajab põhjalikumat läbivaatust, mida tuleks läbi viia konsulteerides EL järelevalveasutustega (vt punkte 3.1 kuni 3.6 eespool).

Frankfurt Maini ääres, 18. detsember 2006. EKP president Jean-Claude TRICHET

(1) Nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiiv 92/49/EMÜ otsekindlustustegevusega, välja arvatud elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta, millega muudetakse direktiive 73/239/EMÜ ja 88/357/EMÜ (kolmas kahjukindlustuse direktiiv) (EÜT L 228, 11.8.1992, lk 1). Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2005/68/EÜ (ELT L 323, 9.12.2005, lk 1).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta direktiiv 2002/83/EÜ elukindlustuse kohta (EÜT L 345, 19.12.2002, lk 1). Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2005/68/EÜ (ELT L 323, 9.12.2005, lk 1).

(3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004 direktiiv 2004/39/EÜ finantsinstrumentide turgude kohta, millega muudetakse nõukogu direktiive 85/611/EMÜ ja 93/6/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/12/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/22/EMÜ (ELT L 145, 30.4.2004, lk 1). Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2006/31/EÜ (ELT L 114, 27.4.2006, lk 60).

(4) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2005. aasta direktiiv 2005/68/EÜ, mis käsitleb edasikindlustust ja millega muudetakse nõukogu direktiive 73/239/EMÜ, 92/49/EMÜ ning direktiive 98/78/EÜ ja 2002/83/EÜ (ELT L 323, 9.12.2005, lk 1).

(5) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiiv 2000/48/EÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta (uuestisõnastamine) (ELT L 177, 30.6.2006, lk 1) (edaspidi “panganduse direktiiv”).

(6) KOM(2006) 507 lõplik.

(7) S.t koostöö omandatavale üksusele tegevusloa andnud pädeva ametiasutuse ja ülevõtmise kavandaja pädeva ametiasutuse vahel.

(8) Vt ettepandud direktiivi artiklit 5.

(9) Rahvusvaheliste Arvelduste Panga kodulehel www.bis.org avaldatud dokumendis “Core Principles Methodology”, mida on ajakohastatud oktoobris 2006, rõhutab Baseli pangajärelevalve komitee (BCBS), et järelevalveasutuste pädevuses on tagasi lükata mis tahes olulise osaluse muutus, kui täitmata on kriteeriumid, mida kasutatakse uute pankade heakskiitmisel (vt põhimõte 4, põhikriteerium 3).

(10) Panganduse direktiivi artikli 12 lõige 2.

(11) Panganduse direktiivi artikli 19 lõike 1 teine lõik.

(12) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19a lõike 2 kohta.

(13) Panganduse direktiivi artikli 12 lõige 2.

(14) Panganduse direktiivi artikli 12 lõige 3.

(15) Veebilehel www.bis.org avaldatud dokumendis “Core Principles for Effective Banking Supervision”, mida on ajakohastatud oktoobris 2006, rõhutab BCBS panga ja tema laiema kontserni omandistruktuuri ja panga juhtimise hindamise tähtsust litsentseerimisel (põhimõte 3); samuti seda, et suuremate ülevõtmiste kontroll peab näitama, et äriühingu sidusus või struktuur ei tohi seada panka liigse riski tingimustesse või takistada tulemuslikku järelevalvet (põhimõte 5).

(16) Vt selles osas BCBS “Core Principles for Effective Banking Supervision”, eelkõige põhimõtteid 24 ja 25.

(17) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19a lõike 3 kohta.

(18) Vt komisjoni 21. oktoobri 2005. aasta teatist KOM(2005) 4080 “Euroopa Liidu sisesed investeeringud finantsteenuste sektoris” (2005/C 293/02) (ELT C 293, 25.11.2005, lk 2).

(19) Liidetud kohtuasjad C-282/04 ja C-283/04 Komisjon v Madalmaade Kuningriik [2006] EKL I-0000, punkt 20. Vt ka kohtuasja C-98-01 Komisjon v Ühendkuningriik [2003] EKL I-4641, punkt 44, kohtuasja C-463/00 Komisjon v Hispaania Kuningriik [2003] EKL I-4581, punkt 57 ja kohtuasja C-174/04 Komisjon v Itaalia Vabariik [2005] EKL I-4933, punkt 31.

(20) Liidetud kohtuasjad C-282/04 ja C-283/04 Komisjon v Madalmaade Kuningriik, punkt 32.

(21) Asutamislepingu artikli 58 lõike 1 punkt b.

(22) Asutamislepingu artikli 58 lõige 3.

(23) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19a lõike 3 kohta.

(24) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19a lõike 1 punkti d kohta.

(25) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19a lõike 1 punkti e kohta.

(26) Panganduse direktiivi artikli 17 lõige 1 sätestab, et “pädevad ametiasutused võivad krediidiasutusele antud tegevusloa kehtetuks tunnistada ainult juhul, kui selline asutus: …c) ei vasta enam nendele tingimustele, mille alusel tegevusluba on välja antud”.

(27) Ettepanek panganduse direktiivi artikli 19 lõike 2 teise lõigu kohta.

(28) Vt 29. septembri 2006 kirja Euroopa Komisjoni volinik McCreevy'le (saatjad: Arthur Docters van Leeuwen, Euroopa väärtpaberituru reguleerijate komitee (CESR) esimees, Daničle Nouy, Euroopa pangajärelevalve komitee (CEBS) esimees, ja Henrik Bjerre Nielsen, Euroopa kindlustuse ja ametipensionide järelevalve komitee (CEIOPS) esimees) lehekülgi 2 ja 4. Avaldatud CESRi veebilehel www.cesr-eu.org, CEBSi veebilehel www.c-ebs.org ja CEIOPSi veebilehel www.ceiops.org.

(29) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19a lõigete 2 ja 3 kohta.

(30) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19 lõike 3 esimese lõigu kohta.

(31) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19 lõike 3 esimese lause kolmanda lõigu kohta.

(32) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19a lõike 2 kohta.

(33) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19 lõike 1 kohta.

(34) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19 lõike 2 esimese lõigu kohta.

(35) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19 lõike 2 teise lõigu kohta.

(36) Nõukogu 20. jaanuari 2004. a määrus (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (EÜ ühinemismäärus) (ELT L 24, 29.1.2004, lk 1).

(37) EÜ ühinemismääruse rakendussätete artikli 5 lõige 1.

(38) Nõukogu 7. aprilli 2004. a määrus (EÜ) nr 802/2004, millega rakendatakse nõukogu määrus (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (ELT L 133, 30.4.2004, lk 1) (edaspidi “EÜ ühinemismääruse rakendussätted”).

(39) EÜ ühinemismääruse rakendussätete artikli 5 lõige 2.

(40) EÜ ühinemismääruse rakendussätete artikli 4 lõige 3.

(41) Vt ka EÜ ühinemismääruse rakendussätete artikli 5 lõiget 4.

(42) Vt EKP 17. veebruari 2005. a arvamuse CON/2005/4 (Euroopa Liidu Nõukogu taotlusel, seoses ettepanekuga Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi kohta, millega sõnastatakse uuesti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiiv 2000/12/EÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta ja nõukogu 15. märtsi 1993. aasta direktiiv 93/6/EMÜ investeerimisühingute ja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse kohta) punkti 6 (ELT C 52, 2.3.2005, lk 37). Punktis 10 rõhutab EKP järgmist: “Juhul kui ettepandud direktiive ei saa selle lähenemisega kooskõlas enam muuta, leiab EKP, et kavandatud õiguslik struktuur ei ole lõplik, vaid see on aste pikemaajalises protsessis, mis on suunatud vajaduse korral vahetult kohaldatavate teise astme tehniliste normide kehtestamisele finantsasutuste jaoks ELis”.

(43) Näiteks osutab CEBS oma arutelu dokumendis “The role and tasks of CEBS” (CP08), juuli 2005 (vt punkte 40 ja 41), et “ei ole saanud komisjonilt taotlusi välja töötada uute õigusaktide tehnilisi üksikasju (näiteks nõustamine Lamfalussy teisel astmel). Tundub ebatõenäoline, et komisjon taotleb seda lähemas tulevikus… Kuigi CEBS on teadlik selle lähenemise põhjustest ja mõistab neid, peab ta siiski oluliseks, et Lamfalussy menetlusega antud võimalusi tulevikus kohaselt kasutataks.”

(44) Ettepanek panganduse direktiivi artikli 150 lõike 2 uue punkti f kohta.

(45) Vastavalt ettepandud direktiivi artikli 6 sätestusele.

(46) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19a lõike 4 teise lõigu kohta.

(47) Panganduse direktiivi artikli 19 lõike 1 teine lõik.

(48) Vt eespool osutatud volinik McCreevy 29. septembri 2006 kirja lehekülge 2 seoses piiriülese konsolideerimisega, mille puhul järelevalveasutused on rõhutanud, et ka seniste tähtaegade järgimine on keerukatel juhtudel raskendatud.

(49) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19 lõike 6 punkti a kohta.

(50) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19b ja 129 lõike 3 kohta. Ülevõtmiste ja osaluste suurendamiste jaoks on pädevad ametiasutused: i) ametiasutus, kes on andnud krediidiasutuse, mille ülevõtmist kavandatakse, tegevusloa; ja ii) ülevõtmise kavandaja ametiasutus.

(51) Panganduse direktiivi artikkel 129.

(52) Ettepandud direktiivi põhjendus 6.

(53) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19c lõike 1 kohta.

(54) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19c lõike 2 kohta.

(55) Asutamislepingu artikli 211 esimene taane.

(56) Asutamislepingu artikkel 226.

(57) Kohtuasi C-508/03 Komisjon v Ühendkuningriik [2006] EKL I-0000, punkt 77.

(58) Kohtuasi C-82/03 Komisjon v Itaalia Vabariik [2004] EKL I-6635, punkt 15.

(59) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19c lõigete 2 ja 3 kohta.

(60) EÜ ühinemismääruse rakendussätete kohaselt on komisjonil otsuste tegemise ainupädevus (EÜ ühinemismääruse rakendussätete artikli 21 lõiked 2 ja 3). EÜ ühinemismäärus hõlmab ettevõtjate kõik liigid, sealhulgas krediidiasutused, muud finantsasutused ja kindlustusettevõtted (vt näiteks EÜ ühinemismääruse artiklit 5).

(61) EÜ ühinemismääruse rakendussätete artikli 11 lõige 6 (“Teabenõuded”). EÜ ühinemismääruse rakendussätete kohaselt teeb komisjon tihedat koostööd märkuseid ja teavet edastavate liikmesriigi pädevate ametiasutustega (EÜ ühinemismääruse rakendussätete põhjendus 13). Kehtestatud on tõhus korraldus teabevahetuseks komisjoni ja liikmesriigi pädevate ametiasutuste vahel (põhjendus 14) ja komisjonil on õigus nõuda kogu vajaliku teabe esitamist (põhjendus 38).

(62) EÜ ühinemismääruse rakendussätete artikli 17 lõiked 1 ja 2.

(63) EÜ ühinemismääruse rakendussätete artikli 21 lõike 4 esimene lõik.

(64) EÜ ühinemismääruse rakendussätete artikli 21 lõike 4 teine lõik.

(65) Kohtuasi C-42/01 Portugali Vabariik v Komisjon [2004] EKL I-6079, punktid 58 ja 59.

(66) Komisjoni 20. juuli 1999.a otsus seoses menetlusega, mis on kooskõlas nõukogu 21. detsembri 1989. a määruse 4064/89 (kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle) artikliga 21 (Kohtuasi nr IV/M.1616 — BSCH/A. Champalimaud), punkt 67.

(67) Kohtuasi 110/84 Commune de Hillegom v Cornelis Hillenius [1985] EKL 3947, punkt 27.

(68) Kohtuasi C-438/04 Mobistar SA v IBPT [2006] EKL I-0000, punktid 38 kuni 43.

(69) Kohtuasi 110/84 Commune de Hillegom v Cornelis Hillenius, punkt 20.

(70) Vt BCBS “Core Principles Methodology” põhimõtet 1 (viidatud ka joonealuses märkuses 9).

(71) Panganduse direktiivi artikli 12 lõike 1 teise lõigu muudatuse kohta tehtud ettepanek.

(72) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 2004. aasta direktiivi 2004/106/EÜ (läbipaistvuse nõuete ühtlustamise kohta teabele, mis kuulub avaldamisele emitentide kohta, kelle väärtpaberid on lubatud reguleeritud turul kauplemisele, ning millega muudetakse direktiivi 2001/34/EÜ) artiklid 9 ja 10 (ELT L, 390, 31.12.2004, lk 38). Direktiivi 2004/109/EÜ artikli 32 lõige 5 sätestab, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. mai 2001. aasta direktiivi 2001/34/EÜ (mis käsitleb väärtpaberite ametlikku noteerimist väärtpaberibörsil ja nende väärtpaberite kohta avaldatavat teavet) (EÜT L 184, 6.7.2001, lk 1) (direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2005/1/EÜ (ELT L 79, 24.3.2005, lk 9)) artikkel 92, millele osutatakse panganduse direktiivi artikli 12 lõike 1 teises lõigus, jäetakse välja alates 20. jaanuarist 2007.

(73) Panganduse direktiivi artikkel 4.

(74) Ettepanek panganduse direktiivi artikli 19 lõike 1 esimese lõigu kohta.

(75) Ettepanek panganduse direktiivi uue artikli 19 lõike 6 punkti a kohta.