Viisaeeskirja artikliga 25a kehtestatud protsess ja mehhanism, mis seovad tagasivõtmisalase koostöö viisapoliitikaga, ning komisjoni tehtav iga-aastane hindamine on aidanud kindlaks määrata konkreetsete riikidega seotud spetsiifilised probleemid ja nendega tegeleda ning tugevdada tagasivõtualast dialoogi nende kolmandate riikidega, kellega tuleb koostööd parandada. Mõjusaks on osutunud ühissõnumite parem koordineerimine ELi ja liikmesriikide vahel, muu hulgas asjaomaste nõukogu töörühmade raamistikus, ning konkreetsete ülesannete kindlaksmääramine tagasivõtualase koostöö parandamiseks. Praktilist koostööd hõlbustavad juba sõlmitud ELi tagasivõtulepingud ja -kokkulepped. Tänu tagasivõtmisjuhtumite haldamise süsteemide digitaliseerimisele on selliste juhtumite menetlemine kolmandates riikides märkimisväärselt paranenud.

Tagasisaatmisalane töö on viimastel aastatel märkimisväärselt edenenud. Praegu käivad läbirääkimised ELi varjupaiga ja rände valdkonna õigusraamistiku läbivaatamise üle, sealhulgas tagasisaatmise valdkonnas (uuesti sõnastatud tagasisaatmisdirektiiv(), varjupaigamenetluste määrus() ning varjupaiga- ja rändehalduse määrus()). Läbirääkimised peaksid jätkuma täiel kiirusel. Kolmandate riikidega on sõlmitud 24 ELi tagasivõtulepingut ja -kokkulepet, millest mõned toimivad hästi, teisi on aga vaja tõhusamalt rakendada. Viisaeeskirja() artikliga 25a kehtestatud mehhanismiga on loodud ametlik seos viisapoliitika ja tagasivõtmisalase koostöö vahel. Jõus on Schengeni infosüsteemi määrus() ja süsteem hakkab toimima 2023. aasta märtsis. Lisaks on liikmesriikides võetud kasutusele rohkem struktuure ja keskendutakse rohkem tagasisaatmisele, Frontexi volitusi on laiendatud ja suutlikkust parandatud ning jõupingutusi tulemusliku ja ühtse ELi tagasisaatmissüsteemi loomiseks on suurendatud. See näitab, et suund on positiivne ja tegevus otsusekindel ning et leidub konkreetseid eduelemente, millele EL peaks tuginema.

Uues leppes on sedastatud, et ELi tagasisaatmiskoordinaatori ja kõrgetasemelise võrgustiku tööle annab strateegilise fookuse tagasisaatmist käsitlev tegevusstrateegia. Komisjon tugineb kõrgetasemelise tagasisaatmisvõrgustikuga seni peetud konsultatsioonide käigus toimunud põhjalikele aruteludele, saadud kasulikele panustele ja sõnastatud ühistele seisukohtadele ning esitab käesolevas poliitikadokumendis nende põhjal tegevusstrateegia peamised eesmärgid ning neli konkreetset ja praktilist prioriteetset valdkonda puuduste kõrvaldamiseks ja vastastikuse sidususe suurendamiseks ELi tagasisaatmispoliitika rakendamisel. Käesoleva poliitikadokumendi lisas on esitatud erimeetmed, mida võiks neljas prioriteetses valdkonnas rakendada.

Tulemusliku ja ühtse ELi tagasisaatmissüsteemi loomine on hästi toimivate ja usaldusväärsete rände- ja varjupaigasüsteemide ning uues rände- ja varjupaigaleppes() sisalduva tervikliku lähenemisviisi keskmes. See on ka osa täielikult toimiva ja vastupidava Schengeni ala() loomise strateegiast, kompenseerimaks sisepiirikontrolli puudumist, ning seega ühtlasi Schengeni poliitikatsükli lahutamatu osa. Lisaks on see Euroopa integreeritud piirihalduse komponent. Tulemuslikul ja ühtsel ELi tagasisaatmissüsteemil peaks olema hoiatav mõju, mis aitaks vähendada ohtlikku ja ebaseaduslikku rännet. See peaks aitama hoida kuritegelike smugeldamisvõrgustike ärimudeli lõhkumise kaudu ära rändajate ärakasutamist ning edendada turvalisi seaduslikke rändevõimalusi.

See poliitikadokument on komisjoni panus uue rände- ja varjupaigaleppega ette nähtud tulemuslikuma tagasisaatmise tegevusstrateegia väljatöötamisse. See põhineb panustel ja ühistel seisukohtadel, mis esitatakse ELi kõrgetasemelises tagasisaatmisvõrgustikus toimuvatel aruteludel, mida juhib ELi tagasisaatmiskoordinaator. Poliitikadokumendiga püütakse ka panustada Euroopa Parlamendi ja nõukogu aruteludesse ELi ühise tagasisaatmissüsteemi kasutuselevõtu üle. Seepärast viivad ELi tagasisaatmiskoordinaator ja kõrgetasemeline tagasisaatmisvõrgustik tegevusstrateegia koostamise peagi lõpule, tagavad selle rakendamise ja annavad selle kohta korrapäraselt aru.

Liikmesriike toetab vabatahtliku tagasipöördumise ja sunniviisilise tagasisaatmise kõigis etappides ja taasintegreerimise protsessis olulisel määral Frontex. Lisaks pakuvad oma tuge uus tagasisaatmise valdkonna tegevdirektori asetäitja ja tagasisaatmisüksus.

ELi esimese vabatahtliku tagasipöördumise ja taasintegreerimise strateegiaga() edendab EL vabatahtliku tagasipöördumise ja taasintegreerimise laiemat ja paremat kasutamist. See on osa ELi eesmärgist suurendada tagasisaatmiste arvu ja sellega soovitakse tagada selliste isikute inimlik, tulemuslik ja kestlik tagasisaatmine, kellel puudub seaduslik õigus ELis viibida. Strateegia rakendamine edeneb hästi: alates 2022. aasta aprillist pakub Frontex ühiste taasintegreerimisteenuste kaudu kolmandatele riikidele ELi standarditud taasintegreerimispakette, et sidusat lähenemisviisi veelgi toetada, ning kasutusele on võetud peamised vahendid tagasipöördumisnõustamise parandamiseks ja tõhustamiseks (spetsiaalsed IT-vahendid, nõustamise kvaliteediraamistik ning Frontexi koolitusmoodulid, mida kasutatakse alalise korpuse nõustajate koolitamiseks ja mida tuleb kasutada ka liikmesriikide nõustajate koolitamiseks). EL jätkab transiidiriikidest, eelkõige Türgist, Põhja-Aafrikast ja Lääne-Balkanilt päritoluriikidesse toimuva tagasisaatmise toetamist, et leevendada partnerriikidele avalduvat rändesurvet ja tõkestada ebaseaduslikku rännet kogu rändeteed hõlmava lähenemisviisi abil. Siin aidatakse suurendada partnerriikide suutlikkust saata tagasi rändajad, kes ei vasta rahvusvahelise kaitse saamise tingimustele, ning toetatakse partnerriike tagasivõtulepingute sõlmimisel päritoluriikidega. Lisaks rahastab EL kolmandates riikides tehtavaid algatusi, mille eesmärk on tugevdada rände haldamist ja toetada ebaseaduslike rändajate vabatahtlikku tagasipöördumist transiidiriikidest, aga ka individuaalseid ja kogukonnapõhiseid taasintegreerimisalgatusi. Strateegia mõju on veel vara mõõta, aga Frontexi andmetel on EList vabatahtlikult tagasi pöördunute osakaal olnud viimasel kahel aastal ligikaudu 58 %.

Tugev ELi tasandi koordineerimine ja Frontexi toetuse kasutamine annab märkimisväärseid tulemusi. Näiteks jõudis Küpros tänu sellele, et kõigi kohalike osalejate, samuti komisjoni, Frontexi ja asjaomaste ELi delegatsioonide tegevust koordineeris ulatuslikult selleks spetsiaalselt loodud töörühm, 2022. aastal kiiresti nende kolme liikmesriigi hulka, kust saadeti Frontexi toel tagasi kõige rohkem inimesi – üle 2 000 kolmanda riigi kodaniku. Kõigi osalejate ühiste ja sidusate jõupingutuste lisaväärtust näitab ka töö nende liikmesriikide toetamiseks, mida Valgevene režiimi poolne ebaseadusliku rände ärakasutamine on enim mõjutanud.

Mitmeaastase finantsraamistikuga 2021–2027 on rahalist toetust rände valdkonnas uue rände- ja varjupaigaleppe rakendamiseks märkimisväärselt suurendatud. On oluline, et nii ELi kui ka liikmesriikide rahalisi vahendeid, eelkõige neid, mis pärinevad Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifondist, ühinemiseelsest rahastamisvahendist ning naabruspiirkonna, arengu- ja rahvusvahelise koostöö instrumendist „Globaalne Euroopa“, kasutataks muude eesmärkide kõrval ka tulemusliku tagasisaatmise ja tagasivõtmise ning kestliku taasintegreerimise edendamiseks.

2023. aasta märtsis võetakse kasutusele uus Schengeni infosüsteemi funktsioon, nimelt võimalus sisestada hoiatusteateid isikute kohta, kelle suhtes on tehtud tagasisaatmisotsus. See on veel üks ühtse ELi tagasisaatmissüsteemi oluline osa, mis sillutab teed tihedamale koostööle, sealhulgas liikmesriikides tehtud tagasisaatmisotsuste vastastikusele tunnustamisele eesmärgiga muuta tagasisaatmisprotsess kiiremaks ja tulemuslikumaks.

2.Probleemid ja takistused

Tagasisaatmispoliitika on keeruline valdkond. Üks selle puudusi on, et ELi tagasisaatmissüsteemi toimimise kohta ei ole usaldusväärseid andmeid. See omakorda raskendab süsteemi tulemuslikumaks muutmist.

Igas liikmesriigis on vaja menetlusi lihtsustada ja optimeerida, et muuta tagasisaatmine kiiremaks ja tulemuslikumaks. Seejuures tuleb aga täies ulatuses arvesse võtta põhiõigusi ja andmekaitsenõudeid. Kuigi tehtud on palju edusamme, raskendavad liikmesriikide tegevust endiselt mitmesugused kitsaskohad ja protsessis osalejate vaheline puudulik kooskõlastamine. Seadusliku riigis viibimise lõpetamise otsused ei too alati kaasa tagasisaatmisotsuse tegemist ja vabatahtliku tagasipöördumise tähtajast kinni pidamata jätmise korral ei saadeta isikut alati sunniviisiliselt tagasi. Tagasisaatmise tulemuslikkuse parandamiseks on oluline need lüngad kõrvaldada. Eurostati andmetel täideti 2021. aastal tehtud 340 515 tagasisaatmisotsusest vaid 21 %. Lisaks oli vaid viie liikmesriigi arvel 80 % Frontexi toetatud tagasisaatmistest. Arvestades liikmesriikide korduvaid üleskutseid suurendada Frontexi toetust tagasisaatmise valdkonnas, on oluline kasutada Frontexi pakutav toetus ka täiel määral ära. Selleks tuleks muu hulgas tagada, et tagasisaadetavad on ametiasutustele kättesaadavad, et neid saaks Frontexi korraldatavate lendudega tagasi saata. Nagu on märgitud komisjoni teatises tagasisaatmise ja tagasivõtmise valdkonna tõhusama koostöö kohta() ning nagu on tuvastatud ka Schengeni hindamisprotsessis, on liikmesriikide tagasisaatmisalased õigus- ja haldusraamistikud väga erinevad ning igas riigisiseses süsteemis leidub nii häid tavasid kui ka puudusi. Tulemusliku tagasisaatmispoliitika peamiste takistustena võib esile tuua märkimisväärsed lüngad varjupaiga- ja tagasisaatmismenetluste vahel, pikad haldus- ja kohtumenetlused, raskused põgenemise ennetamisel, ebapiisavad vahendid ja taristud ning piiratud haldussuutlikkus tagasisaatmisotsuste järelmeetmete võtmiseks, sealhulgas kolmandatesse riikidesse tagasivõtmise taotlemiseks. Tagasivõtutaotlusi on tagasisaatmiskorraldustega võrreldes tehtud praegu väga vähe (2021. aastal 16 %). Tagasisaatmisprotsessi võib aidata kiirendada ka see, kui tagasisaatmisotsuste vastastikuse tunnustamise kehtivat õigusraamistikku kasutataks paremini. See võib olla järjekordne samm ühtse ELi tagasisaatmissüsteemi suunas.

Veel üks probleem on päritoluriikide ebapiisav koostöövalmidus. Tagasisaatmist mõjutab tugevasti see, kui tulemuslikult ja kiiresti isik tuvastatakse ning talle reisidokumendid väljastatakse: pikad ja ebaselged menetlused suurendavad põgenemise ja tagasisaatmise nurjumise ohtu. Lisaks sellele ei nõustu teatavad kolmandad riigid sunniviisilise tagasisaatmisega või piiravad sellise tagasisaatmise vaid konkreetsete isikute kategooriatega (nt kurjategijatega) või ei tunnusta tagasivõtutaotlusi ning vähendavad sellega tagasisaatmiste arvu.

Tegevuslikust aspektist on selliste lünkade ja probleemide kindlakstegemine ja kõrvaldamine ning kasutuselolevate heade tavade edendamine esimene samm tagasisaatmismenetluste tõhustamise ja kiirendamise suunas. Nii muutub kogu protsess tulemuslikumaks ja rändajatele tagatakse nende põhiõiguste kaitse kooskõlas liidu õiguse ja põhiõiguste hartaga.

Tegevusstrateegias tuleks arvesse võtta vajadust parandada riigisiseseid menetlusi, et need oleksid kooskõlas nii riigisiseste kui ka ELi jõupingutustega parandada rahvusvaheliste partneritega tehtavat tagasisaatmis- ja tagasivõtmisalast koostööd.