[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 9.2.2011

KOM(2011) 47 lõplik

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Teine aruanne määrusega (EÜ) nr 1931/2006 kehtestatud välispiiril toimuva kohaliku piiriliikluse korra rakendamise ja toimimise kohta

KOMISJONI TEATISEUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Teine aruanne määrusega (EÜ) nr 1931/2006 kehtestatud välispiiril toimuva kohaliku piiriliikluse korra rakendamise ja toimimise kohta

1. SISSEJUHATUS

2006. aasta määrusega, millega kehtestatakse maismaal liikmesriikide välispiiril toimuva kohaliku piiriliikluse eeskirjad,[1] võimaldatakse piiriala elanikele erandeid Schengeni piirieeskirjadega sätestatud piirikontrollide üldeeskirjadest. Määruse eesmärk on tagada, et ei tõkestataks kaubandust, sotsiaalset ja kultuurilist läbikäimist ega piirkondlikku koostööd. Määrusega lubatakse liikmesriikidel sõlmida kahepoolseid lepinguid kolmandate naaberriikidega, tingimusel et need lepingud vastavad täielikult määruse nõuetele.

Esimeses aruandes kohaliku piiriliikluse korra toimimise kohta[2] sedastas komisjon, et „ kuna rakendatavate lepingute arv üha kasvab, saadakse järk-järgult täielikumat teavet . Komisjon on valmis esitama Euroopa Parlamendile uue aruande kohaliku piiriliikluse korra rakendamise ja toimimise kohta 2010. aasta teises pooles .”

Komisjon palus liikmesriikidelt teavet kohaliku piiriliikluse korra rakendamise ja mõju kohta. Käesoleva teise aruande aluseks on kaheksateistkümne liikmesriigi esitatud teave. Kuus liikmesriiki teavet ei esitanud (NL, IT, CZ, EL, CY ja BG). Liikmesriigid, kel puuduvad maismaal välispiirid või kellel ei ole kavas kohaliku piiriliikluse lepinguid sõlmida, ei esitanud üldmärkusi kohaliku piiriliikluse korra rakendamise ja toimimise kohta.

2. KOHALIKU PIIRILIIKLUSE MÄÄRUSE ARTIKLI 13 KOHASED KONSULTATSIOONID

Selles jaos esitatakse ajakohastatud teave kahepoolsete lepingute olukorra kohta pärast esimese aruande esitamist juulis 2009.

2.1. Kehtivad lepingud

Määruse vastuvõtmisest saadik on jõustunud neli kohaliku piiriliikluse lepingut: Ungari ja Ukraina vahel jaanuaris 2008, Slovakkia ja Ukraina vahel septembris 2008, Poola ja Ukraina vahel juulis 2009 ning Rumeenia ja Moldova vahel oktoobris 2010. Vaid Rumeenia ja Moldova leping vastab täielikult kohaliku piiriliikluse määrusele. Teiste lepingute puhul ületab piiriala määrusega lubatut (Ungari-Ukraina, Slovakkia-Ukraina, kuigi vaid piiratud ulatuses)või nõutakse nendega reisija tervisekindlustust vastupidiselt määruses sätestatule (Poola-Ukraina).

Lisaks on Sloveenial ja Horvaatial aastast 2001 kahepoolne leping piiriliikluse alase koostöö kohta, mis on mitmes olulises aspektis määrusega vastuolus[3]. Komisjon on korduvalt palunud Sloveenial lepingut muuta, et viia see määrusega kooskõlla. Komisjonini ei ole aga jõudnud teavet muudatustest ega planeeritavate muudatuste ajakava.

Austria ja Liechtensteini piiriliikluse leping aegub, sest Liechtenstein ühineb peagi Schengeni alaga.

2.2. Peatselt jõustuvad lepingud

- Poola ja Valgevene

Komisjoniga konsulteeriti lepingu eelnõu üle ning komisjon leidis, et reisija tervisekindlustuse nõudmine piiriületuseks ei ole määrusega kooskõlas. Kuna Valgevene piiriala kaarti ei esitatud, oli võimatu hinnata ala vastavust määrusele. Lepingu eelnõu ei ole muudetud. Poola ja Valgevene kirjutasid lepingule alla 12. veebruaril 2010. Mõlemas riigis toimub parasjagu ratifitseerimisprotsess. Leping peaks jõustuma 2011. aasta alguses.

- Läti ja Valgevene

2009. aasta augustis saadeti komisjonile konsulteerimiseks Läti ja Valgevene lepingu eelnõu. Komisjon leidis kaks asjaolu, mis ei vastanud määrusele: nõutakse (kehtivat) reisija tervisekindlustust ning ei täideta määruses esitatud kohustust tõendada piirialal elamist ja piiri sagedase ületamise seaduslikkust. Detsembris 2010 teatas Läti komisjonile, et lepingule kirjutati alla 23. augustil 2010 ja et Läti ratifitseeris lepingu oktoobris 2010. Lepingu eelnõu ei ole muudetud.

- Leedu ja Valgevene

Komisjoniga konsulteeriti lepingu eelnõu üle ja komisjon leidis, et see vastab määrusele. Leedu ja Valgevene kirjutasid kohaliku piiriliikluse lepingule alla 20. oktoobril 2010. Ratifitseerimismenetlus on pooleli. Leping peaks jõustuma 2011. aastal.

- Norra ja Venemaa Föderatsioon

Komisjoniga konsulteeriti lepingu eelnõu üle ja komisjon leidis, et see vastab määrusele. Norra ja Venemaa Föderatsioon kirjutasid kohaliku piiriliikluse lepingule alla 2. novembril 2010. Ratifitseerimismenetlus on pooleli. Leping peaks jõustuma 2011. aastal.

2.3. Muud konsulteerimised

Komisjoniga on konsulteeritud Läti ja Venemaa Föderatsiooni, Leedu ja Venemaa Föderatsiooni ning Rumeenia ja Ukraina lepingu eelnõu üle. Komisjon leidis, et need lepingud vastavad määrusele, kuid lepingutele ei ole veel alla kirjutatud.

Oktoobris 2008 esitas komisjon märkused Bulgaaria ja Serbia ning Bulgaaria ja endise Jugoslaavia Makedoonia Vabariigi lepingu eelnõu kohta, kuid sellest ajast peale ei ole komisjoniga nende lepingute teemal konsulteeritud.

3. KOHALIKU PIIRILIIKLUSE KORRA TOIMIMINE

3.1. Kahepoolseid lepinguid sõlmivate liikmesriikide kasutatavad hõlbustavad meetmed

Esimeses aruandes leidis komisjon, et kohaliku piiriliikluse lepingutes on sätestatud rangemad tingimused kui kohaliku piiriliikluse määruses. Aruandes leiti ka, et üheski jõustunud ega allakirjutatud lepingus ei olnud kasutatud kõiki hõlbustavaid meetmeid. Hinnangu andmisest saadik ei ole miski muutunud.

Eelkõige on ette nähtud piirangud isikute ELis viibimise kestuse kohta. Määrusega lubatakse isikul viibida liikmesriigis kuni kolm kuud teatava aja jooksul, kuid mõned lepingud (nende eelnõud) piiravad maksimaalset riigis viibimise kestust 15 päevaga teatava aja jooksul või 90 päevaga 180 päeva jooksul. Kolme lepinguga nõutakse, et isik oleks kolm aastat piirialas elanud; teistega nõutakse kooskõlas määrusega, et isik oleks vaid ühe aasta piirialas elanud. Kohaliku piiriliikluse lubasid ei väljastata tasuta, nagu määruses lubatud, vaid 20–35 euro suuruse tasu eest.

3.2. Kahepoolsete lepingute kasutamine piiriala elanike poolt

Selleks et saada ülevaade kohaliku piiriliikluse lepingute kasutamisest kodanike poolt, palus komisjon liikmesriikidel saata väljastatud lubade arvu suhtena nende isikute koguarvu, kel on õigus luba saada, tagasilükatud taotluste arvu ja põhjendused, riigis viibimise kestuse ning rikkumiste ja tagasivõtmiste arvu.

3.2.1. Väljastatud lubade arv

Lubade arv | Kestus[4] | Õigustatud isikute koguarv | Lubade suhe õigustatud isikute koguarvu |

Ungari | 58 055 | 1/2008- 5/2010 | 400 000 – 450 000 | ligikaudu 13 % |

Poola | 31 652 | 7/2009– 3/2010 | 1,2 miljonit | ligikaudu 2,7 % |

Slovakkia | 1 106 | 9/2008 -6/2010 | 415 000 | ligikaudu 0,3 % |

Rumeenia | 20 308 | 10/2010-12/2010 | 1,2 miljonit | ligikaudu 2 % |

Sloveenia | 15 623 kehtivat piiriületusluba | 250 000 | ligikaudu 6,2 % |

Rumeenia piirialadel kasutatakse Rumeenia ja Moldova tihedate sidemete tõttu lubasid palju, samuti Ungari piirialadel, kus elab palju Ungari rahvusvähemuse esindajaid, kel on Ungariga tugevad sidemed. Sloveenia ja Poola piiri lähedal elavad inimesed kasutavad kohaliku piiriliikluse lube vähem ning Slovakkia piiri lähedal elavad inimesed üldse kõige vähem.

3.2.2. Tagasilükatud taotlused

Ungari lükkas ajavahemikus detsembrist 2007 kuni maini 2010 tagasi 838 taotlust üksnes SISi teadete või riiki sisenemise ja riigis viibimise keeldude alusel. Poola lükkas ajavahemikus juulist 2009 kuni märtsini 2010 tagasi 272 taotlust peamiselt SISi teadete alusel, aga ka seetõttu, et taotlejal oli veel kehtiv luba. Slovakkia lükkas ajavahemikus septembrist 2008 kuni juunini 2010 tagasi 169 taotlust peamiselt põhjendusel, et taotleja ei esitanud mõjuvat majanduslikku põhjust piiri sagedaseks ületamiseks, nagu lepinguga nõutud. Rumeenia lükkas ajavahemikus oktoobrist kuni detsembrini 2010 tagasi 972 taotlust peamiselt põhjendusel, et taotleja ei esitanud mõjuvat majanduslikku põhjust piiri sagedaseks ületamiseks, või leiti, et taotlejaga kaasnevad ebaseadusliku sisserände ohud.

Tagasilükatud taotluste arv on seega 13 % Slovakkias 4,7 % Rumeenias, 1,4 % Ungaris ja 0,85 % Poolas. Tagasilükkamise määr on suhteliselt kõrge Slovakkias, madal Rumeenias ja väga madal kahes ülejäänud liikmesriigis. Peamine tagasilükkamise põhjus on SISi teade või asjaolu, et taotleja ei suuda esitada seaduslikke põhjuseid piiri sagedaseks ületamiseks.

Sloveenia teatas komisjonile, et ametlikke tagasilükkamisi ei toimu: taotlejad hoopis võtavad taotluse tagasi, kui neile teatatakse, et nad ei vasta vajalikele tingimustele.

3.2.3. Riigis viibimise kestus ja piiriületuste arv

Kohaliku piiriliikluse määrus lubab riigis viibida järjest maksimaalselt kolm kuud. Kuna viibimise kestus oli 2006. aasta läbirääkimiste teemaks, huvitas komisjoni teave selle kohta, kui pikalt on kohaliku piiriliikluse lubade omanikud igas riigis viibinud. Kohaliku piiriliikluse määrusega on kohaliku piiriliikluse loa omanikud vabastatud ka passi tembeldamise kohustusest ja seepärast ei ole asjaomast teavet võimalik koguda sisenemis- ja väljumistemplite võrdlemise alusel.

Tagamaks et kohaliku piiriliikluse loa omanik peaks kinni kolme kuu põhimõttest, kasutavad Ungari, Poola, Slovakkia ja Rumeenia siseriiklikke sisenemis- ja väljumissüsteeme, mis võimaldavad arvutada riigis viibimise kestust. Need liikmesriigid said esitada kasulikku teavet piiriületuste arvu ning riigis viibimise keskmise kestuse kohta.

Kuigi Ungaril puudub üksikasjalik teave piiriületuste arvu kohta, märkis riik, et lube kasutatakse iga päev või üle päeva ning keskmine riigis viibimine kestab ühe päeva. Ajavahemikus juulist 2009 kuni veebruarini 2010 ületati kohaliku piiriliikluse loaga piiri umbes 1 550 000 korda. Arvestades kogukestust kuue kuu jooksul alates esimesest sisenemisest, viibivad loa omanikud riigis peagu alati maksimaalse kolmekuulise ajavahemiku.

Poola registreeris ajavahemikus juulist 2009 kuni aprillini 2010 kokku 883 696 kohaliku piiriliikluse korras toimunud piiriületust ning ületuste arv kasvab. Keskmiselt külastatakse Poolat kohaliku piiriliikluse loaga 20,4 korda ja keskmine riigis viibimine vältab umbes 6 tundi.

Slovakkia teatas, et kohaliku piiriliikluse loa omanikud viibivad riigis tavaliselt üks või kaks päeva.

Rumeenia ei esitanud teavet riigis viibimise kestuse ega tegelike piiriületuste arvu kohta.

Sloveenial puuduvad täpsed andmed kohaliku piiriliikluse raames toimunud piiriületuste kohta. Kohaliku piirületuse loa omanikel on lubatud kindlaksmääratud piirialal järjest viibida kuni seitse päeva, kuid suurem osa loa omanikke naaseb juba samal või järgmisel päeval.

Esitatud andmetest saab järeldada, et kohaliku piiriületuse lubade omanikud ületavad piiri korrapäraselt, et viibida riigis korraga alates mõnest tunnist kuni päeva-paarini. Kohaliku piiriületuse korra rakendamisel täidetakse piiriülese läbikäimise ja koostöö võimaldamise eesmärki ning see lihtsustab tõepoolest piiriala elanike elu.

3.2.4. Rikkumiste ja lubade tagasivõtmise juhtumid

Ungari on trahvinud 16 Ukraina kodanikku, kes on ajavahemikus 2010. aasta jaanuarist aprillini riigis liiga pikalt riigis viibinud, ning kehtestanud sisenemiskeelu 1231 juhul, sest asjaomased isikud olid juba kuuekuulise ajavahemiku jooksul kolm kuud piirialal viibinud. 2009. aastal võeti tagasi kaks luba ning 2010. aasta esimese viie kuu jooksul neli luba. 18 luba tunnistati kehtetuks, sest nende omanikele oli kehtestatud Ungarisse sisenemise ja seal viibimise keeld pärast loa väljastamist.

Poola on ajavahemikus juulist 2009 kuni aprillini 2010 tuvastanud 15 rikkumist. Need seisnesid üheksa inimese viibimises väljaspool kohaliku piiriliikluse ala, viie isiku riigis viibimises pärast lubatud ajavahemikku ja ühes ebaseaduslikus majandustegevuses osalemises Poola territooriumil. Nende rikkumiste tulemusel tehtud otsustega kohustati asjaomaseid isikud Poolast lahkuma ja võeti tagasi nende kohaliku piiriliikluse load. Juulist 2009 kuni märtsini 2010 tehti 39 otsust võtta tagasi kohaliku piiriliikluse load, mis moodustavad kokku 1 % kõikidest asjaomases ajavahemikus väljastatud lubadest.

Slovakkia tuvastas ajavahemikus septembrist 2008 kuni juunini 2010 ühe rikkumise. Selle tulemusel saadeti asjaomane isik riigist välja. Samal ajavahemikul võeti tagasi 11 luba.

Sloveenia tuvastas 2009. aastal 11 kohaliku piiriliikluse loa rikkumist. Nende hulka kuulusid salakaubavedu, ebaseaduslik sisseränne ning viibimine väljaspool kindlaksmääratud piiriala. Sanktsioonid määrati siseriikliku õiguse alusel ja nende hulka kuulus loa ajutine äravõtmine.

Austria teatas ühest tuvastatud rikkumisest seoses kohaliku piiriliikluse loaga, mille Slovakkia oli väljastanud Ukraina kodanikule. Lisaks on ühisoperatsioonides osalevad Austria ametnikud tuvastanud mitu rikkumist (lubatud aja ületamine), mille olid toime pannud Ungari väljastatud loaga Ukraina kodanikud. Muud liikmesriigid[5] ei ole rikkumisi tuvastanud.

Slovakkia on teatanud, et kinni on peetud Ukraina kodanikke, kellel on mõne liikmesriigi väljastatud luba, mida kasutatakse teatavate sisepiiride ületamiseks (Ungari-Slovakkia, Poola-Slovakkia). Slovakkia rakendas sellise käitumise eest sanktsioone. Komisjon leiab, et sellised sisepiiride ületamised ei ole vastuolus kohaliku piiriliikluse korraga, kui isikud viibivad asjaomasel piirialal.

Rumeenia on 2010. aasta oktoobrist detsembrini avastanud 27 rikkumist. Tagasi võeti 22 luba ja tehti viis tagasisaatmisotsust.

Komisjon järeldab eeltoodud arvandmete põhjal, et kohaliku piiriliikluse lepingute rakendamisel esineb üsna vähe rikkumisi. Eriti puuduvad tõendid selle kohta, et kohaliku piiriliikluse loa omanikud suunduksid eeskirju eirates pidevalt muudesse liikmesriikidesse.

4. ERIKÜSIMUSED VASTUSEKS EELMISELE ARUANDELE

4.1. Piiriala määratlus

4.1.1. Üldist

Poola[6] on palunud muuta piiriala määratlust[7] määruses. Poola leiab, et kehtiva määratlusega jagatakse integreeritud alasid ning välistatakse poliitilised ja majanduskeskused.

Asjaomase piiriala määratlemine oli üks keerulisemaid küsimusi 2006. aasta kohaliku piiriliikluse määruse eelnõus. Piiriülest liikumist tuleks kindlasti soodustada, kuid oli tarvis arvestada kogu Schengeni ala julgeolekunõudeid, sest kohaliku piiriliikluse kord on erand välispiiride ületamise üldeeskirjadest.

Komisjon näitas üles tahet arutada, kas piiriala määratlus on piisavalt paindlik. Sellist arutelu ei tekkinud ning peale Poola ei ole ükski teine liikmesriik taotlenud käesolevale aruandele lisatud küsimustikule vastates piiriala määratluse muutmist. Üks liikmesriik leiab, et määratlust ei peaks muutma ja et komisjon peaks tähelepanekulikult kontrollima, et kahepoolsed lepingud vastaksid määrusele, eriti piiriala määratlusele.

Komisjon järeldab seega, et piirala praegune määratlus (30kilomeetrine ala, mida võib erandjuhul laiendada 50 kilomeetrini), on õiglane kompromiss.

4.1.2. Kaliningradi oblast

Venemaa Föderatsiooni Kaliningradi oblastist sai pärast ELi 2004. aasta laienemist enklaav Euroopa Liidus. Piirkonna rahvaarv ulatub peagu ühe miljoni elanikuni, kellest 430 000 elavad pealinnas Kaliningradis.

Viimaste kuude jooksul on Poola[8] (nii eraldi kui ka koos Venemaa Föderatsiooniga[9]) kutsunud üles muutma kohaliku piiriliikluse määrust, et kohandada seda Kaliningradi oblasti eriolukorraga.

Poola leiab, et määruse range järgimine jagab Kaliningradi oblasti kolmeks – ühes kehtib Poolaga sõlmitud kohaliku piiriliikluse leping, teises Leeduga sõlmitud kohaliku piiriliikluse leping ja kolmandas ei kehti ühtki lepingut, sest see jääb piirialast välja. Seepärast kutsub Poola üles määrust muutma, et hõlmata kogu Kaliningradi oblast.

Komisjon meenutab liikmesriikidele, et EL on viimaste aastate jooksul teinud mitu konkreetset algatust, et näidata üles tahet soodustada Kaliningradi elanike liikumist. Nende algatuste hulka kuuluvad transiiti hõlbustav eridokument ja raudteetransiiti hõlbustav dokument,[10] mis on lihtsustanud Kaliningradi ja Venemaa põhiterritooriumi vahelist liikumist, ning 2007. aasta Euroopa Liidu ja Venemaa Föderatsiooni viisade väljastamise lihtsustamise leping,[11] mis lihtsustab lühiajaliste viisade väljastamist kõikidele Schengeni riikidesse reisivatele Venemaa kodanikele. Komisjon on soovitanud rääkida uuesti läbi viisalihtsustusleping, et parandada selle toimimist ja kehtestada täiendavad lihtsustamismeetmed kõikidele kodanikele, sealhulgas Kaliningradi elanikele.

Arvestades Kaliningradi eriolukorda, leiab komisjon, et kohaliku piiriliikluse määruse muutmine võib olla põhjendatud, et kogu Kaliningradi oblastit saaks käsitada piirialana. Nii takistataks asjaomase piirkonna kunstlikku jagamist, mille tõttu mõned elanikud ei ole saanud kasutada kohaliku piiriliiklusega kaasnevaid lihtsustamismeetmeid. Samuti saaks tugevneda ka piirkondlik koostöö. Komisjon algatab selle muudatuse kohta arutelu liikmesriikide ja Euroopa Parlamendiga.

Senikaua kutsub komisjon Poolat ja Venemaa Föderatsiooni ning Leedut ja Venemaa Föderatsiooni sõlmima kehtiva määruse alusel kahepoolse lepingu, mis lihtsustaksid kohe Kaliningradi elanike liikumist. Komisjon ei soovita mitte mingil juhul sõlmida lepingut, mis ei vasta määruse tingimustele.

4.2. Reisija tervisekindlustus

2008. aastast on Poola taotlenud muudatust, millega nõutaks kohaliku piiriliikluse lubade omanikelt reisija tervisekindlustust. Kõikides Poola läbiräägitud lepingutes on selline nõue juba sees. Muret tekitab asjaolu, et kõnealuse kindlustuse puudumisel ületaksid kohaliku piiriliikluse loa omanikud piiri vaid selleks, et saada erakorralist meditsiiniabi.

Komisjon sedastas esimeses aruandes määruse rakendamise kohta, et reisija tervisekindlustuse nõudmine kahepoolses lepingus oleks vastuolus kohaliku piiriliikluse määrusega. Ei artiklis 4 ega 9 ole nimetatud reisija tervisekindlustuse nõudmise võimalust. Kõnealuste artiklite eesmärk on soodustada reisimist sisenemistingimuste ja kohaliku piiriliikluse loa väljastamise tingimuste lihtsustamisega. Nendega välistatakse eelkõige piisavate elatusvahendite tõendamise vajadus. Viisaeeskirjaga nõutakse viisataotlejatelt reisija tervisekindlustust, kuid kohaliku piiriliikluse loa omanikud on viisakohustustest sõnaselgelt vabastatud. Need liikmesriigid, kelle kohaliku piiriliikluse lepingutes ei nõuta (kooskõlas määrusega) reisija tervisekindlustust, ei ole teatanud ühestki juhtumist, kus kohaliku piiriliikluse loa omanik, kellel puudub tervisekindlustus, kasutaks erakorralist arstiabi nende territooriumil viibimise ajal.

Eespool toodut arvestades jääb komisjon seisukohale, et tuleks kaaluda muid lahendusi, nagu näiteks kahepoolsete lepingute sõlmimine liikmesriikide ja asjaomase kolmanda riigi vahel meditsiinikulude hüvitamise kohta.

5. KOKKUVÕTE

Kohaliku piiriliikluse kord on kehtinud neli aastat ja praeguseks on jõustunud vaid neli kohaliku piiriliikluse lepingut, mis on sõlmitud määruse alusel. Lähikuudel peaksid jõustuma veel kolm lepingut, mis on sõlmitud Poola ja Valgevene, Leedu ja Valgevene ning Norra ja Venemaa vahel. See näitab, et asjaomased riigid peavad korda kasulikuks, et suurendada piiriülest kaubandust, sotsiaalset ja kultuurilist läbikäimist ning piirkondlikku koostööd.

Suhteliselt piiratud kättesaadava teabe põhjal järeldab komisjon, et kohaliku piiriliikluse kord toimib hästi, sest see muudab maismaal välispiiri lähedal elavate inimeste elu märkimisväärselt lihtsamaks ja on väga vähe tõendeid korra rikkumise kohta.

Seepärast usub komisjon, et kohaliku piiriliikluse määrusega on loodud õige tasakaal lihtsustamise ja Schengeni ala kui terviku julgeolekuga seotud küsimuste vahel. Sellest tulenevalt ei kavatse komisjon muuta kohaliku piiriliikluse määrust, et kohandada piiriala määratlust ega nõuda reisija tervisekindlustust. Komisjon palub määrusega vastuolulisi lepinguid sõlminud liikmesriikidel muuta lepinguid kooskõlas määruse artiklis 13 sätestatud menetlusega. Kui kõnealuseid lepinguid ei muudeta, on komisjon kohustatud kasutama aluslepingu kohaseid volitusi, et tagada ELi õiguse järjekindel ja korrektne kohaldamine.

Kaliningradi erijuhtumi puhul pooldab komisjon kohaliku piiriliikluse määruse muutmist, et hõlmata kogu Kaliningradi oblast, kui liikmesriikide ja Euroopa Parlamendi arutelu sel teemal annab positiivse tulemuse.

[1] Määrus nr 1931/2006, 20. detsember 2006 (ELT L 29, 3.2.2007, lk 3).

[2] KOM(2009) 383 (lõplik), 24. juuli 2009.

[3] Täpsemalt vt kohaliku piiriliikluse esimene aruanne, KOM(2009) 383, lk 6–7.

[4] Kestus erineb lepingute jõustumisaja erinevuse tõttu.

[5] Belgia, Šveits, Saksamaa, Eesti, Hispaania, Prantsusmaa, Leedu, Läti, Malta, Norra, Portugal ja Rootsi.

[6] Viimati tehti seda välisminister Sikorski ning sise- ja haldusminister Milleri kirjaga, mis saadeti liikmesriikidele ja komisjonile septembris 2010.

[7] Määruse artikli 3 lõikes 2 on sätestatud: „piiriala” – ala, mis ei ulatu kaugemale kui 30 kilomeetrit piirist. Asjaomased riigid määratlevad artiklis 13 nimetatud omavahelistes kahepoolsetes lepingutes piirialadeks loetavad kohalikud haldusüksused. Kui osa sellisest haldusüksusest asub kaugemal kui 30 kilomeetrit piirist, kuid mitte kaugemal kui 50 kilomeetrit, loetakse seda piiriala osaks;”

[8] Välisminister Sikorski ning sise- ja haldusminister Milleri kiri, mis saadeti liikmesriikidele ja komisjonile septembris 2010.

[9] Poola välisministri Sikorski ja Venemaa välisministri Lavrovi deklaratsioon kohaliku piiriliikluse eeskirjade toimimise kohta Venemaa Föderatsiooni Kaliningradi piirkonnas ja Poola Vabariigi Kaliningradiga külgneval territooriumil, 6. aprill 2010.

[10] Määrus (EÜ) nr 693/2003, 14. aprill 2003 (ELT L 99, 17.4.2003, lk 8).

[11] ELT L 129, 17.5.2007, lk 27.