(...PICT...)

SISUKORD

Kommenteeritud kokkuvõte 4

Sissejuhatus 6

1. Pettustest ja muudest eeskirjade eiramise juhtumitest teatamised 8

1.1. Analüüs liikmesriikide ja komisjoni talituste 2010. aastal teatatud pettuste ja muude eiramisjuhtumite kohta 8

1.2. Tulud 11

1.2.1. Traditsioonilised omavahendid 11

1.2.2. Käibemaks 13

1.3. Kulud 13

1.3.1. Põllumajanduskulud 13

1.3.2. Ühtekuuluvuspoliitika 15

1.3.3. Ühinemiseelsed vahendid 17

1.3.4. Otseselt komisjoni hallatavad kulud 19

2. Eeskirjadevastaselt makstud summade tagasinõudmine 2010. aastal 20

2.1. Traditsioonilised omavahendid 20

2.2. Põllumajandus 20

2.3. Ühtekuuluvuspoliitika 21

2.4. Ühinemiseelsed vahendid 21

2.5. Otseselt komisjoni hallatavad kulud 22

3. Küsimustiku tulemused liikmesriikidega ühtekuuluvuspoliitika projektide topeltrahastamise ohu valdkonnas tehtava koostöö kohta 23

4. Pettustevastane poliitika 24

4.1. Pettustevastaste poliitikaalgatuste elluviimine 2010. aastal 24

4.1.1. Programm Herakles II 24

4.1.2. Toll 24

4.1.3. ELi finantshuvide kaitset käsitleva konventsiooni ratifitseerimise hetkeolukord 25

4.1.4. Komisjoni pettustevastane poliitika laienemise kontekstis 25

4.1.5. Komisjoni pettustevastane poliitika Euroopa naabruspoliitika raames 25

4.1.6. Võitlus ebaseadusliku tubakatoodetega kauplemise vastu 26

4.2. Pettustevastase poliitika uued algatused 26

4.2.1. OLAFi reformimine 26

4.2.2. Komisjoni mitmeaastane pettustevastase võitluse strateegia 27

4.2.3. Teatis ELi finantshuvide kaitse kohta kriminaalõiguse ja haldusjuurdluste abil27

4.2.4. Teatis võitluse kohta korruptsiooniga Euroopa Liidus 27

4.2.5. ELi roheline raamat riigihanke eeskirjade kohta 27

4.2.6. ELi idapiiril sigarettide ja alkoholi salakaubaveo vastu võitlemise . 28

Üldine järeldus 28

Kommenteeritud kokkuvõte

Komisjon esitab koostöös liikmesriikidega käesoleva aastaaruande Euroopa Liidu finantshuvide kaitse kohta vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 325.

Käesoleva aruande eesmärk on hinnata, kui suur on oht, et ELi rahalisi vahendeid võidakse kuritarvitada eeskirjade eiramise (sealhulgas pettuste) kaudu, ning selgitada, mida on tehtud selle probleemi lahendamiseks. See hõlmab nii Euroopa Liidu eelarve kulusid kui ka tulusid.

Hiljutised algatused ELi finantshuvide kaitseks

Komisjon tegi hiljuti mitu algatust, et parandada ELi finantshuvide kaitse õigus- ja haldusraamistikku:

– muudetud ettepanek Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) reformimise kohta;

– komisjoni pettustevastase võitluse strateegia;

– teatis ELi finantshuvide kaitse kohta kriminaalõiguse ja haldusjuurdluste abil.

Eelarvet mõjutavad eiramisjuhtumid

Käesolevas aruandes tehtud analüüs põhineb liikmesriikidelt saadud andmetel, välja arvatud osas, mis käsitleb otseselt Euroopa Komisjoni hallatavaid kulusid.

Aruandeaastal moodustas kontrollisüsteemide poolt kuluvaldkondades avastatud eiramisjuhtumite finantsmõju kokku [1] 1,8 miljardit eurot (1,27% eraldatud vahenditest), võrreldes 1,4 miljardi euroga (1,13% eraldatud vahenditest kokku) 2009. aastal. Tulude poolel oli eiramisjuhtumite finantsmõju kokku samuti suurem kui 2009. aastal: 393 miljonit eurot (1,88% traditsiooniliste omavahendite brutokogusummast) võrreldes 357 miljoni euroga (1,84% traditsiooniliste omavahendite brutokogusummast).

2010. aasta üldnäitajad osutavad sellele, et eiramisjuhtumitest teatamine on sagenenud kõigis sektorites, välja arvatud ühinemiseelsed vahendid ja traditsioonilised omavahendid. Sagenemise peamised põhjused on ühtekuuluvusfondi programmitöö tsükliline iseloom, eeskätt 2000.–2006. aasta programmitöö perioodi lõpp, ning sagedasem ja kiirem teatamine enamikus liikmesriikides teatamissüsteemi (mida tuntakse ka nime all „Irregularities Management System” (IMS)) täiustamise järel.

Liikmesriigid on kohustatud teatama avastatud eiramisjuhtumitest ning viitama, millistel eiramisjuhtumitel lasub pettusekahtlus. Teatamissüsteeme on ajakohastatud ja täiustatud ning selle tulemusena on paranenud teatamise üldine kvaliteet. See omakorda on suurendanud analüüsi ulatust ja usaldusväärsust.

Kuigi üldpilt on võrdlemisi julgustav ja näitab eelkõige seda, et komisjonil on olemas vajalikud struktuurid eiramisjuhtumite lahendamiseks, on selge, et liikmesriikides tarvitusele võetud lähenemisviisid eiramisjuhtumitest teatamiseks erinevad üksteisest oluliselt. Mõnedel juhtudel seavad need lähenemisviisid kahtluse alla riiklike teatamissüsteemide adekvaatsuse. Neile on üksikasjalikult viidatud aruandes ning komisjoni talituste töödokumendis „Eiramisjuhtumite statistiline hindamine”. Samuti selgub pettuseohu analüüsist, et vajadus võidelda kuritegeliku pettuse vastu on endiselt väga realistlik ning päevakorras kõige tähtsamal kohal.

Samuti on hädavajalik, et need vähesed liikmesriigid, kes ei kasuta elektroonilist teatamissüsteemi täies mahus, läheksid sellele üle võimalikult kiiresti.

Pettustevastaste süsteemide tõhustamine

Eeskirjade eiramisest mõjutatud kogukulude hulgas suurenes pettusekahtluse juhtumite hinnanguline finantsmõju 180 miljonilt eurolt 2009. aastal (0,13% eraldatud vahenditest) 478 miljoni euroni 2010. aastal (0,34% eraldatud vahenditest).

Teatavate liikmesriikide aruannetes on pettusekahtluste näitaja jätkuvalt väga madal. Nendel liikmesriikidel palutakse teatada viisist, kuidas on kohandatud kontrollisüsteeme suunamaks neid valdkondadele, kus pettuste ja eiramisjuhtumite oht on suurem.

Komisjonil on kavas analüüsida eiramisjuhtumite ja pettusevastaseid kontrollisüsteeme, mis on liikmesriikides ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas kasutusele võetud. Selle analüüsi esialgsed tulemused avaldatakse 2011. aasta aruandes Euroopa Liidu finantshuvide kaitse kohta.

Tagasinõudmismenetluste täiustamine

Tuleb suurendada tagasinõudmismenetluse tõhusust, eriti ühinemiseelsete vahendite valdkonnas. Komisjon nõuab tungivalt, et liikmesriigid ja madala tagastamismääraga riigid kiirendaksid menetlusi, kasutaksid eiramisjuhtumite avastamisel olemasolevaid õiguslikke vahendeid ja tagatisi ning konfiskeeriksid varad, kui neid võlgu ei maksta.

Sissejuhatus

Käesoleva aruandega antakse teavet nii ebaõnnestunud finantsjuhtimise kui ka kuritegelike pettuste kohta, et lugeja oskaks hinnata üldist konteksti. Laiemas plaanis käsitletakse aruandes ka meetmeid, mille eesmärk on ära hoida halba juhtimist ja pettuseid ning täiustada süsteeme nii ELi kui ka liikmesriikide tasandil.

Aluslepingus sätestatakse selgelt, et EL ja liikmesriigid on kohustatud üheskoos kaitsma ELi finantshuve ning võitlema pettuste vastu. Riikide ametiasutused haldavad nelja viiendikku ELi kuludest ja koguvad traditsioonilisi omavahendeid [2]. Nendes valdkondades korraldab komisjon üldist järelevalvet, kehtestab standardeid ja kontrollib nõuete täitmist. Vajalik on tihe koostöö komisjoni ja liikmesriikide vahel.

Käesoleva aruande esmane eesmärk on seetõttu hinnata, kui suures ulatuses on selline koostöö saavutatud, tuues olemasolevate andmete põhjal näiteid, ning näidata, kuidas on sellist koostööd võimalik veelgi paremaks muuta.

Nagu eelnevatelgi aastatel, sisaldab aruanne nii värsket teavet kontrollisüsteemide avastatud eiramisjuhtumite ja pettusekahtluste ning nendega võitlemiseks võetud meetmete kohta kui ka ühekordset analüüsi eriteemal. Käesoleva aasta eriteema, milles komisjon ja liikmesriigid jõudsid eelnevalt kokkuleppele, on „topeltrahastamise oht ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas”. Liikmesriigid andsid oma panuse sellesse analüüsi küsimustike kaudu.

Aruanne sisaldab teavet, mis on pärit liikmesriikide teatatud eiramisjuhtumitest ja pettusekahtluse juhtumitest. Aruandes ei hinnata eiramisjuhtumite ja pettuste tegelikku olukorda igas liikmesriigis eraldi, nagu palus Euroopa Parlament [3]. Seda põhjusel, et komisjon ei ole liikmesriikidelt saadavate andmete hulga ja laadi tõttu võimeline hindama eiramisjuhtumite ja pettuste tegelikku taset.

Komisjon on valmis liikmesriikidega arutama võimaluse üle, kuidas mõõta eiramisjuhtumite ja pettuste tegelikku taset, eriti kui nad teevad seda endi huvides.

Aruanne esitatakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule ning avaldatakse [4]. Aruanne koosneb neljast osast:

esimeses osas analüüsitakse aruandeid liikmesriikide avastatud eeskirjade eiramise juhtumite kohta valdkondades, kus liikmesriigid täidavad eelarvet (põllumajanduspoliitika, ühtekuuluvuspoliitika ja ühinemiseelsed vahendid), ja ELi traditsiooniliste omavahendite kogumise kohta. Samuti analüüsitakse selles eeskirjade eiramise juhtumeid otseselt komisjoni hallatavate kulude valdkonnas.

Teises osas keskendutakse 2010. aastal eeskirjadevastaselt makstud summade tagasinõudmisele.

Kolmandas osas käsitletakse käesoleva aasta eriteemat ehk topeltrahastamise ohtu ühtekuuluvuspoliitika projektide puhul. Samuti arutletakse selles eelmiste pettustevastaste aruannete järelmeetmete üle.

Aruande viimases osas antakse ülevaade 2010. aastal rakendatud pettustevastasest poliitikast ning uutest algatustest, mille eesmärk on tagada ELi finantshuvide tõhus kaitse pettuste ja muu ebaseadusliku tegevuse eest.

Aruandele on lisatud kolm komisjoni talituste töödokumenti [5].

1. Pettustest ja muudest eeskirjade eiramise juhtumitest teatamine

Andmetest arusaamiseks on oluline teha vahet pettuste ja muude eiramisjuhtumite vahel.

Eeskirjade eiramine tähendab ettevõtjapoolset ELi õiguse mis tahes sätte rikkumist viisil, mis kahjustab või kahjustaks ELi finantshuve [6].

Pettus on ebaseadusliku tulu saamise eesmärgil tahtlikult toime pandud eeskirjade eiramine, mida käsitatakse kuriteona [7]. Liikmesriigid on kohustatud teatama eiramisjuhtumitest, millel lasub pettusekahtlus. Tuvastatud pettuse tegelikku finantsmõju saab hinnata alles kohtumenetluse lõppedes.

Euroopa Kontrollikoja avastatud vigu kasutab Euroopa Kontrollikoda veamäärade arvutamiseks tehingute näidisarvu alusel. Viga ei ole pettustevastases aruandes määratletud mõiste [8]. Käesolevas aastaaruandes toodud statistika kajastab nende eiramisjuhtumite ja pettusekahtluste tegelikku arvu, millest liikmesriigid on komisjonile teatanud või mille komisjon on ise avastanud. Komisjoni ja Euroopa Kontrollikoja lähenemisviisid ei ole seetõttu võrreldavad.

Käesolevas aruandes esitatud andmetesse tuleb suhtuda ettevaatusega. Eiramisjuhtumite tegelik tase ei ole teada, seda ei ole võimalik hinnata ning seetõttu ei ole see välja toodud, kuid see on kõrgem teatatud tasemest, mis on ka ära toodud. Samuti ei ole teada ega hinnatud pettuste tegelikku taset. Toodud arvud on esitatud pettusekahtluste kohta, millest liikmesriigid on teatanud (sealhulgas tuvastatud pettused). Pettusekahtluste tase ei vasta sageli aastaid hiljem kriminaalmenetluse käigus kinnitust leidnud pettuste tasemele. Käesolev aruanne ei sisalda konkreetseid andmeid selliste pettuste kohta. Kõikide teatatud eiramisjuhtumite suhtes rakendavad komisjon ja liikmesriigid erisuguseid järelevalvemeetmeid.

1.1. Liikmesriikide ja komisjoni talituste 2010. aastal teatatud pettuste ja muude eiramisjuhtumite analüüs

ELi õiguse kohaselt on liikmesriigid kohustatud teatama avastatud pettusekahtlustest ja ELi finantshuve mõjutavatest muudest eiramisjuhtumitest valdkondades, kus liikmesriigid täidavad ühenduse eelarvet, ning ELi traditsiooniliste omavahendite kogumise puhul. Peamised asjaomased kulurubriigid on põllumajandus- ja ühtekuuluvuspoliitika. Komisjonile tuleb teatada kõikidest eiramisjuhtumitest, mis hõlmavad ELi vahendeid rohkem kui 10 000 euro väärtuses [9].

Eiramisjuhtumitest teatamiseks on olemas kaks elektroonilist süsteemi: omavahendite andmebaas (OWNRES), mis hõlmab traditsioonilisi omavahendeid, ning eiramisjuhtumite haldamise süsteem (Irregularity Management System, IMS), mis hõlmab eelarve neid kulusid, mida haldavad komisjon ja liikmesriigid üheskoos.

OWNRESi andmebaas on samuti peamine vahend, kust saada andmeid pettuste ja eiramisjuhtumite üldise analüüsi tegemiseks. IMSi edukas rakendamine on märgatavalt parandanud aruandluse kvaliteeti, kuna see on aidanud vähendada teatamiskohustusega seotud töökoormust, kiirendada teatamise protsessi ning parandada teatiste terviklikkust ja üldist kvaliteeti.

Eiramisjuhtumitest teatamise kvaliteet on üldiselt paranenud, ehkki endiselt eksisteerib teatav ebajärjekindlus juhtumite eiramisjuhtumite või pettusekahtluste alla liigitamise osas.

Probleemide lahendamiseks valmistavad komisjoni talitused ette töödokumendi eiramisjuhtumitest teatamise praktiliste külgede kohta.

Andmed otseselt komisoni hallatavate kulude valdkonnas toime pandud eiramisjuhtumite kohta saadakse komisoni ABAC-süsteemist (tekkepõhine arvestus).

Teatamissüsteemide ja meetodite kohta lisateabe saamiseks vt komisjoni talituste töödokument käesoleva aruande kohta „Eiramisjuhtumite statistiline hindamine” [10].

Tabel 1. Eiramisjuhtumite arv ja summad: 2010 –

1.2. Tulud

1.2.1. Traditsioonilised omavahendid

Üle 97% traditsiooniliste omavahendite kogusummast kogutakse ilma suuremate probleemideta.

2010. aastal on komisjonile teatatud eiramisjuhtumite (sealhulgas pettusekahtluste) arv eelnevate aastate omast väiksem, samas kui eeskirjadevastaselt makstud summa on suurem (vt joonis 1). Komisjoni talituste töödokument „Eiramisjuhtumite statistiline hindamine” sisaldab selles valdkonnas teatatud eiramisjuhtumite ja pettusekahtluste üksikasjalikku analüüsi.

Joonis 1. Eiramisjuhtumid, sealhulgas pettusekahtluse juhtumid, ning eeskirjadevastaselt makstud summad: 2006–2010

(...PICT...)

Liikmesriikides pettusekahtlusena liigitatavate juhtumite arv on jäänud stabiilseks. Olulised erinevused liikmesriikide teatatud arvude osas viitavad selgelt sellele, et eiramisjuhtumite ja pettuste liigitamine OWNRESi andmebaasis ei ole veel täiesti usaldusväärne asjaomaste mõistete eri tõlgenduste tõttu. Nagu juba mainitud, valmistavad komisjoni talitused ette töödokumenti eiramisjuhtumitest teatamise praktiliste külgede kohta.

Joonis 2. Pettusekahtlused ja asjaomased teatatud summad: 2006–2010

(...PICT...)

Liikmesriikidevahelised erinevused torkavad silma ka 2010. aastal teatatud eeskirjadevastaselt makstud tuvastatud ja hinnanguliste summade analüüsimisel. Neid erinevusi võivad mõjutada mitmed tegurid, muu hulgas kaubavahetuse tüüp, majandustegevuses osalejate nõuetele vastavuse tase ning geograafiline paiknemine. Need arvud võivad oluliselt erineda ka aastate lõikes. Üksikud suuremad pettused, mis on avastatud konkreetsel aastal, võivad märkimisväärselt mõjutada iga-aastaseid arve, eriti liikmesriikides, kus kogutud traditsioonilised omavahendid moodustavad väiksema osa. Teine muutuv tegur on see, kui tõhusalt on liikmesriikide tollikontrolli strateegiaid kohandatud, et võtta sihtmärgiks kõrge riskitasemega import ja avastada traditsiooniliste omavahenditega seotud pettused ja eeskirjade eiramise juhtumid [11].

Viimastel aastatel on komisjon asetanud traditsiooniliste omavahendite kontrolli puhul erilist rõhku liikmesriikide tollikontrolli strateegiatele. Komisjon jälgib hoolikalt liikmesriikide meetmeid, mis on võetud reageerimaks komisjoni kontrollide käigus tehtud tähelepanekutele [12].

Järelmeetmed:

liikmesriikide tollikontrolli strateegiate sihtmärgiks peaks jätkuvalt olema kõrge riskitasemega import, parandades seeläbi eiramisjuhtumite ja pettusekahtluse juhtumite avastamise määra traditsiooniliste omavahendite valdkonnas.

1.2.2. Käibemaks

Maksustamise valdkonnas peavad liikmesriigid jälgima ja reageerima nii olemasolevatele kui ka uutele suundumustele pettuste vallas. See hõlmab nii juriidilisi kui ka operatiivkaalutlusi, näiteks halduskoostöö ja teabevahetus, nõuetele vastavuse poliitika, riskianalüüs ja kontrollistrateegiad kõigi maksuliikide jaoks ning õigusaktide pettusekindluse tagamine. Komisjon on andnud liikmesriikidele õigusraamistiku, mida nad vajavad koostöö tõhustamiseks käibemaksu valdkonnas. See moodustas ka õigusliku aluse EUROFISCi loomisele, mis kujutab endast toimivat võrgustikku liikmesriikidevaheliseks kiireks ja sihipäraseks teabevahetuseks pettusejuhtumite, eriti käibemaksu karussellpettuste korral. Liikmesriikide eksperdid teevad koostööd konkreetsetes valdkondades, väljastades varajasi hoiatusi võimalike pettusejuhtumite kohta ja kooskõlastades riigisiseseid meetmeid. 2013. aasta jaanuarist on liikmesriikide ametiasutustel automaatne juurdepääs teatavatele teiste liikmesriikide valduses olevate andmetele, mis kiirendab teabevahetust veelgi. Komisjon on teinud ettepaneku töötada välja uus lähenemisviis, mis põhineks eelkõige vabatahtlikul nõuete täitmisel, riskihindamisel ja järelevalvel eesmärgiga vähendada maksuhaldurite sekkumist ja kergendada ettevõtetel lasuvat halduskoormust.

Roheline raamat käibemaksu tuleviku kohta annab hea võimaluse lisada sellele kajastusele uut hoogu, kogudes andmeid võimalike konkreetsete sammude kohta [13].

1.3. Kulud

1.3.1. Põllumajanduskulud

Põllumajanduse valdkonnas erinevad teatatud eiramisjuhtumite arvud ja nendega seotud summad võrreldes kogukuludega nii liikmesriigiti kui ka liikmesriikide siseselt märkimisväärselt.

Möödunud aastal kutsus komisjon Soomet, Austriat ja Madalmaasid üles parandama aruandluse nõuete täitmist. Nimetatud liikmesriigid on kinnitanud oma kohustust teatada eeskirjade eiramistest ning jõupingutustest teatamise protsessi optimeerimiseks.

Kord kvartalis viib komisjon (OLAF) läbi kvaliteedikontrolli ning annab liikmesriikidele tagasisidet aruandluse kvaliteedi ja puuduolevate andmete kohta. Komisjon püsib tihedas koostöös liikmesriikide põllumajandussektoris määratud kontaktametnikega, et pakkuda liikmesriikidele vajalikku tuge ja hoida neid kursis viimaste suundumuste ja arengutega.

Teatatud eiramisjuhtumite ja pettusekahtluste arv on suurenenud, nagu ka sellega seotud finantsmõju. Pettusekahtluste finantsmõju suurenes 13 miljonilt eurolt 2009. aastal 69 miljonile eurole 2010. aastal. Pettusekahtluse juhtumite sagenemist 2010. aastal (vt allpool joonis 4) võib selgitada parema aruandlusega IMSi teatamissüsteemi kaudu ning asjaoluga, et selles valdkonnas on hakanud aruandeid esitama EL-10 ja EL-2 liikmesriigid.

Joonis 3. Eiramisjuhtumid, sealhulgas pettusekahtluse juhtumid, ning eeskirjadevastaselt makstud summad: aastad 2006–2010

(...PICT...)

2010. aastal liigitasid Itaalia ja EL-12 liikmesriigid rohkem kui 90% teatatud juhtumitest pettusekahtlustena. Teatavad suurte kulutustega liikmesriigid nagu Prantsusmaa, Saksamaa, Hispaania ja Ühendkuningriik teatasid endiselt väga vähestest pettusekahtluse juhtumitest. Prantsusmaa ei liigitanud mitte ühtegi oma 2010. aasta juhtumitest pettusekahtlusena. See tõstatab küsimuse, kas pettusekahtluse juhtumite väike arv aruandluses on tingitud aruandluse nõuete mittetäitmisest või liikmesriikide pettuste avastamiseks ettenähtud kontrollisüsteemide suutmatusest.

Joonis 4. Pettusekahtlused ja asjaomased teatatud summad 2006–2010

(...PICT...)

Komisjoni talituste töödokument „Eiramisjuhtumite statistiline hindamine” sisaldab üksikasjalikku analüüsi teatatud eiramisjuhtumite kohta asjaomasel eelarveaastal. Erilist tähelepanu on pööratud eelarveaastatele 2004–2005, mida peetakse „lõpetatuks”, mis tähendab seda, et auditikavad on täidetud, tagasinõudmismenetlused algatatud ja eiramisjuhtumitest on teatatud.

Järelmeetmed:

Prantsusmaal, Saksamaal, Hispaanial ja Ühendkuningriigil palutakse selgitada, miks teatatud pettusekahtluste arv on väike, ning anda teada viisist, kuidas kontrollisüsteeme on kohandatud hõlmamaks valdkondi, kus pettuste ja eeskirjade eiramiste oht on suurem. Soome, Holland ja Poola peavad järjekindlamalt aru andma, eriti eeskirjade eiramisi või pettusi toime pannud isikute isikuandmetega seoses. Üldjoontes peavad liikmesriigid parandama aruandluse kvaliteeti, võttes arvesse, et 2010. aastal astusid liikmesriigid eeskirjade eiramistest õigeaegse teatamise puhul sammu tagasi.

1.3.2. Ühtekuuluvuspoliitika

Teatatud eiramisjuhtumid, mis mõjutavad ühtekuuluvuspoliitikat, moodustavad kõige suurema osa kõigist teatatud eiramisjuhtumitest, mis on seotud ELi eelarvekuludega (ligikaudu 70% 2010. aastal teatatud juhtumitest).

2010. aastal kinnitati nii teatatud eiramisjuhtumite kui ka eelneval aastal eeskirjadevastaselt makstud summade suurenemist (vt joonis 5). Sellist suurenemist võivad selgitada mitmed põhjused, kuid kõige olulisemad on seotud programmitöö perioodi 2000–2006 lõpuga kaasneva kontrollitegevuse suurenemise, programmitöö perioodi 2007–2013 programmide täieliku rakendamise ja IMSi teatamissüsteemi kasutuselevõtuga.

Eiramisjuhtumite avastamise üksikasjalik analüüs lubab oletada, et kontrollisüsteemid toimivad nüüd tõhusamalt.

Enim teatatud eiramisjuhtumite kategooriate analüüs näitab, et eiramisjuhtumeid tuvastatakse kõige sagedamini projektitsükli rakendusetapis. Kõige suurem mõju väärtuse (finantsmõju) osas tekib siiski valiku- või hankeetapis.

Analüüs kinnitab vajadust vaadata läbi ELi riigihanke eeskirjad, et suurendada selgust ja parandada rakendamise tingimusi [14].

Joonis 5. Eiramisjuhtumid, sealhulgas pettusekahtluse juhtumid, ning eeskirjadevastaselt makstud summad: 2006–2010

(...PICT...)

Teatatud pettusekahtluse juhtumite osas kinnitatakse eelnevatel aastatel rõhutatud tendentsi, kus enamiku juhtumitest teatasid Itaalia, Saksamaa ja Poola. Saksamaa oli programmitöö perioodil 2000–2006 kõige edukam liikmesriik pettuste kindlakstegemise menetluse kasutuselevõtmisel; talle järgnesid Poola ja Itaalia.

Joonis 6. Pettusekahtlused ja asjaomased teatatud summad 2006–2010

(...PICT...)

Järgmised riigid ei teatanud 2010. aastal ühestki taolisest juhtumist: Taani, Prantsusmaa, Malta, Holland, Rootsi ja Sloveenia. See näitab, et eiramisjuhtumite ja pettusekahtluse juhtumite liigitamine IMSi teatamissüsteemis ei ole veel täiesti usaldusväärne.

Kõige suuremat pettusemäära 2010. aastal saadud aruannete alusel näidati Kalanduse Arendusrahastus (FIFG) [15]. Komisjoni talituste töödokument „Eiramisjuhtumite statistiline hindamine” sisaldab selles valdkonnas teatatud eiramisjuhtumite ja pettusekahtluste üksikasjalikku analüüsi.

Järelmeetmed

Komisjon toetab Hispaaniat ja Prantsusmaad nende jõupingutustes viia lõpule IMSi teatamissüsteemi rakendamine 2011. aasta lõpuks ning palub Iirimaal see süsteem täies mahus kasutusele võtta.

Komisjon analüüsib pettustevastaseid kontrollisüsteeme, mida liikmesriigid on kehtestanud ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas. Selleteemaline küsimustik saadeti liikmesriikidele 2011. aasta juulis. Tulemused avaldatakse 2012. aastal koos järgmise aastaaruandega ELi finantshuvide kaitse kohta.

1.3.3. Ühinemiseelsed vahendid

Teatatud eiramisjuhtumid ja pettused

Ühinemiseelse abi valdkonnas tehti 2010. aastal märkimisväärseid edusamme aruandluse elluviimisel IMSi teatamissüsteemi vahendusel. Enamikul liikmesriikidel, kes olid saanud varem ühinemiseelset abi, oli nüüd võimalik esitada eiramisjuhtumite aruanded selle teatamissüsteemi kaudu. Eiramisjuhtumitest teatamise kvaliteet on rahuldav nii terviklikkuse kui nõuete täitmise osas.

Teatatud eiramisjuhtumite arv ja asjaomased summad vähenesid 2009. aastal märkimisväärselt enamiku fondide puhul. Erandiks on PHARE, mille puhul jäi teatatud eiramisjuhtumite arv stabiilseks, ehkki summad vähenesid. Selle põhjuseks näib olevat EL-10 ja EL-2 väljajätmine ühinemiseelse abi etapist.

Joonis 7. Eiramisjuhtumid, sealhulgas pettusekahtluse juhtumid, ning eeskirjadevastaselt makstud summad: 2006–2010

(...PICT...)

Suurem osa uutest teatatud juhtumitest on, nagu ka 2009. aastal, seotud SAPARDi fondiga Rumeenias ja Bulgaarias. Bulgaaria puhul kinnitati olulist arengut, mille kohaselt on eiramisjuhtumite ja pettusekahtluse juhtumite avastajaks nüüd eeskätt liikmesriikide ametiasutused. Rumeenia olukord on teistsugune ja seal on suur osa eiramisjuhtumitest ja pettusekahtluse juhtumitest avastatud pärast ELi talituste või nende nõudmisel tehtud kontrolle. Komisjoni talituste töödokument „Eiramisjuhtumite statistiline hindamine” sisaldab selles valdkonnas teatatud eiramisjuhtumite ja pettusekahtluste üksikasjalikku analüüsi.

Joonis 8. Pettusekahtlused ja asjaomased teatatud summad 2006–2010

(...PICT...)

Järelmeetmed

Komisjon jätkab uute abi saavate riikide (Türgi, Horvaatia, endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik ja Montenegro) toetamist nende jõupingutustes IMSi teatamissüsteemi rakendamiseks aruandluse kvaliteedi parandamise eesmärgil.

1.3.4. Otseselt komisjoni hallatavad kulud

See punkt on seotud nende sissenõudekorralduste [16] andmetega, mille komisjoni talitused on väljastanud seoses kuludega, mida hallatakse „otsese tsentraliseeritud halduse” all [17].

Sissenõudekorralduste andmed lubavad oletada, et vaatamata otseselt hallatavate kulude osakaalu suurenemisele, mis seejärel läbivad sissenõudekorralduse menetluse, on kindlaks tehtud eiramisjuhtumite määr madal (0,17% 2009. aastal ja 0,27% 2010. aastal). Komisjoni talitused liigitasid pettusekahtluse juhtumitena üksnes 2,1% väljastatud sissenõudekorraldustest (ligikaudu 0,02% eraldatud vahenditest).

2.

Eeskirjadevastaselt makstud summade tagasinõudmine 2010. aastal

Selle peatüki andmed põhinevad liikmesriikide teatistel eiramisjuhtumite kohta ning siin keskendutakse riikide ametiasutuste tegevuse tulemustele, et nõuda sisse summad, mis on abisaajatele (st majandustegevuses osalejatele) alusetult makstud. Analüüsist jäetakse välja kõik tagasimaksed, mis on väiksemad kui 10 000 eurot, välja arvatud põllumajandussektoris, kus asjaomased näitajad on seotud kõikide tagastamata summadega.

Praegune aruanne erineb seetõttu oma reguleerimisala poolest nendest komisjoni dokumentidest, mis käsitlevad komisjoni tagasinõudmisi liikmesriikidelt, näiteks finantskorrektsiooni või raamatupidamise kontrollimise ja heakskiitmise menetluste kaudu [18].

Tuleb arvesse võtta, et tagastamismäärad ei ole sektorite vahel võrreldavad, sest neis kohaldatakse erinevaid reguleerivaid raamistikke ja tagastamismehhanisme (nagu on selgitatud tabelis 2). Lisaks on teatavaid tagasinõudmismenetluse kiirendamiseks kasutuselevõetud mehhanisme kohaldatud üksnes lühikese aja jooksul (nt põllumajandussektoris).

Tabel 2. Tagastamismäärad sektorite kaupa: 2009–2010

EELARVESEKTOR | KONTEKST | TAGASTAMISMÄÄR |

| | 2009 | 2010 |

Traditsioonilised omavahendid | Kuna tagasinõudmine on käimas, muutub üldine tagastamismäär pidevalt. Praegu on kõikide aastate (1989-2010) üldine tagastamismäär 47%. | 50% | 46% |

Põllumajandus | Selles veerus esitatud arvud on liikmesriigid esitanud otse komisjonile (põllumajanduse peadirektoraadile) ja nende arvutamise aluseks on üksnes summad, mis on lõplikelt abisaajatelt tegelikult tagasi nõutud juhtudel, mis on avastatud alates uue kontrollimise ja heakskiitmise mehhanismi kasutuselevõtmist (2007), ja mis hõlmavad ka allapoole 10 000 eurot jäävaid tagasimakseid. | 39% | 42% |

Ühtekuuluvuspoliitika | Selles veerus esitatud arvud on liikmesriigid esitanud otse OLAFile IMSi kaudu [19]. Määrad viitavad programmitöö perioodile 2000–2006 (programmide sulgemist alustati 2010) ja võtavad arvesse eeskirjadevastaselt tehtud makseid, mida liikmesriigid ei pea ELi toetuse kõlblikuks (tühistamine), kuigi abisaajad ei pruugi olla neid tagasi maksnud. | 53% | 67% |

Ühinemiseelsed vahendid | Selles veerus esitatud arvud on liikmesriigid esitanud otse OLAFile IMSi kaudu ja need viitavad lõplikelt abisaajatelt saadud tagasimaksetele. Programmitöö periood on 2002–2006 (programmid suleti aastal 2010). | 27% | 30% |

Otsesed kulud | Tagastamismäär arvutatakse igal aastal. | 56% | 59% |

2.1. Traditsioonilised omavahendid

Traditsiooniliste omavahendite puhul on liikmesriigid kohustatud tagasi nõudma tuvastatud summad, mis nad on registreerinud OWNRESi andmebaasis. 2010. aastal avastatud eiramisjuhtumitega seoses kuulub tagasinõudmisele 393 miljonit eurot (ligikaudu 1,88% kogutud traditsiooniliste omavahendite brutokogusummast 2010. aastal). Liikmesriikidel on õnnestunud tagasi nõuda juba 180 miljonit eurot. 2010. aasta tagastamismäär oli avaldamise hetkel 46%.

Liikmesriikide tagasinõudmismeetmete üle teostatakse traditsiooniliste omavahendite valdkonnas järelevalvet traditsiooniliste omavahendite kontrollide ja menetluse kaudu, mille kohaselt teatatakse komisjonile kõigist summadest, mis on suuremad kui 50 000 € ja mida ei õnnestu lõpuks tagasi nõuda. Liikmesriigid vastutavad rahaliselt kahjude eest traditsiooniliste omavahendite puhul, mis on tingitud tagasinõudmismeetmete nõrkadest kohtadest.

2.2. Põllumajandus

Põllumajanduse valdkonnas nõudsid liikmesriigid 2010. eelarveaasta jooksul tagasi 175 miljonit eurot.

Kontrollimise ja heakskiitmise mehhanismiga (50:50 meetod, mis võeti kasutusele määrusega (EÜ) nr 1290/2005 [20]) antakse liikmesriikidele jõuline stiimul nõuda alusetult tehtud maksed abisaajatelt võimalikult kiiresti tagasi. Selle tulemusena on liikmesriigid 2010. eelarveaasta lõpuks nõudnud tagasi 42% Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) võlgadest 2007. aastal ja edaspidigi.

Sellele vaatamata oli tagasinõudmisele kuuluv kogusumma, mille riiklikud asutused pidid 2010. eelarveaasta lõpul abisaajatelt tagasi nõudma, 1,2 miljardit eurot, [21] millest ligikaudu 0,3 miljardit eurot olid liikmesriigid maksnud ELi eelarvesse 50:50 meetodi alusel.

Komisjon kontrollis 2008.–2010. aastal kohapealsete kontrollide käigus, kuidas kohaldati uue raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise mehhanismi riikide ametiasutuste suhtes, kes vastutavad 16 makseasutuse eest 12 liikmesriigis ning mis hõlmavad 89% kogu saadaolevast võlast 2010. eelarveaasta lõpul.

Üldiselt kasutavad liikmesriikide ametiasutused tagasinõudmiseks nõuetekohaseid menetlusi. Nende kontrollide käigus avastatud puuduste suhtes võetakse järelmeetmeid nõuetele vastavuse kontrolli menetluse raames.

2.3. Ühtekuuluvuspoliitika

Kõige kõrgem tagastamismäär oli 2010. aastal ühtekuuluvuspoliitika kuluvaldkonnas (üle 60%).

Ühtekuuluvuspoliitika põhineb mitmeaastastel programmidel, mistõttu mõnede tagasinõudmismenetlustega viivitatakse kuni programmitöö perioodi lõpuni. Suurte raskustega seisti silmitsi pärast programmiperioodi 1994–1999 lõppu. Tõepoolest ei ole menetlused, mis on seotud ühe kolmandikuga liikmesriikide teatatud eiramisjuhtumite finantsmõjust kõnealusel perioodil, veel lõpule viidud (ELi panus 0,5 miljardit eurot). Nende juhtumite lõpetamiseks on komisjoni talitused alustanud kontode vastavusse viimist [22]. Tagastamismäär programmiperioodi 1994–1999 puhul on praegu 67%.

Programmitöö perioodiks 2000–2006 kehtestatud täiustatud menetluste edu ilmestab asjaolu, et kõigest aasta pärast seda, kui liikmesriigid esitasid komisjonile lõpetamisdokumentatsiooni, on tagasi nõutud (või kulunõuetest kõrvaldatud) 70% alusetult makstud 2,9 miljardist ELi rahalistest vahenditest [23].

Ungari, Tšehhi ja Sloveenia tagastamismäär on ligikaudu või väiksem kui 20%. Nendel liikmesriikidel palutakse selgitada põhjuseid ning suurendada jõupingutusi.

2.4. Ühinemiseelsed vahendid

Tagasimaksete analüüs programmitöö perioodil 2002–2006 kinnitab vajadust paranduste järele kõnealuses valdkonnas. Kõige väiksem kulude tagastamismäär on ühinemiseelsetel vahenditel. 2010. aasta tagastamismäär on 10%, mis on palju väiksem kui eelneval aastal (27%). Isegi kui võtta arvesse eelnevate aastate tagasimakseid, on tagastamismäär väike (ligikaudu 30% kokku aastatel 2002–2006) ning eriti väike Bulgaaria, Türgi, Leedu, Läti ja Sloveenia puhul. Pettusekahtluse juhtumite puhul muutuvad menetlused veelgi pikemaks ja keerulisemaks, nagu on näidanud väiksem tagastamismäär (14% keskmiselt samal perioodil). Lisaks pettusekahtluse juhtumitega seotud pikkadele menetlustele võib veel üheks selgituseks olla see, et abi saavatel riikidel ei õnnestu ajakohastada eiramisjuhtumite kohta tagasinõudmisega seotud teavet.

Abi saavatel riikidel palutakse selgitada madala tagastamismäära põhjuseid, parandada tagasinõudmise täideviimist ning ajakohastada puuduolev teave lõpuleviidud tagasinõudmismenetluste kohta.

2.5. Otseselt komisjoni hallatavad kulud

2010. aastal väljastatud sissenõudekorralduste puhul täheldati osalist või täielikku tagasinõudmist peaaegu kõigi 791 juhtumi puhul, mis moodustab peaaegu 25 miljonit eurot. Tagastamismäär suurenes üldiselt 58,5 protsendile ning pettusekahtluse juhtumitega seotud tagastamismäär on kõrge (82,4%).

Komisjon jätkab tagasinõudmismenetlusi.

3.

Küsimustiku tulemused liikmesriikidega ühtekuuluvuspoliitika projektide topeltrahastamise ohu valdkonnas tehtava koostöö kohta

Igal aastal valivad komisjon ja liikmesriigid eriteema, mida käsitletakse aruandes liikmesriikidele saadetud küsimustikest saadud vastustele tuginedes. Käesoleva aasta eriteema hõlmab projektide topeltrahastamise ohtu ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas.

Liikmesriikide täielikke vastuseid küsimustikule ja riikide tavade põhjalikumat analüüsi vt käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendist „Artikli 325 rakendamine liikmesriikides 2010. aastal”.

Riiklikud õigusraamistikud

Kõik liikmesriigid kinnitasid, et ühe kulu rahastamine kahest ja enamast erinevast allikast ei ole lubatud. Topeltrahastamise keeld on piisavalt määratletud nende riiklikus õigusraamistikus ja muudes siseriiklikes õigusaktides.

Liikmesriigid kohaldavad projektide topeltrahastamise juhtumite avastamisel haldus- ja kriminaalkaristusi, tagastavad ELi vahendid ja võtavad abisaajad vastutusele.

Enamik liikmesriike [24] kasutab topeltrahastamise riskinäitajaid. Liikmesriigid toetavad üldiselt tõhustatud ennetust riskianalüüsi laiendamise kaudu, pidades silmas komisjoni soovitusi ning vahetades teavet abisaajate kohta ühiste andmebaaside kaudu.

Teabevahetus

Kõik liikmesriigid teatasid korrapärasest teabevahetusest ja operatiivkoostööst liikmesriikide asutuste vahel, et ennetada ja vähendada projektide topeltrahastamise ohtu. Topeltrahastamise katsete tuvastamine algab kohaldamise ja loa andmise etapis.

ELi rahalisi vahendeid riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil haldavad ametiasutused võivad kasutada andmebaase, mis sisaldavad üldist ja finantsteavet projektide kohta, mida kaasrahastavad EL ja abisaajad. Teavet on võimalik saada ka teistelt ametitelt, näiteks politseilt ja riigiprokuratuurilt. Mõningane teave on ka üldsusele kättesaadav.

Suurem osa [25] liikmesriike on töötanud välja ka muud elektroonilised vahendid andmete kogumiseks ja analüüsimiseks ELi kaasrahastatud projektide kohta, mida saab kombineerida väliste andmeallikatega (nt avalikud internetipunktid, avalikud andmebaasid).

Projektilepingute avaldamise, sõlmimise ja rakendamise etapis edastatakse teavet erinevate riiklike asutuste vahel ning vahetatakse seda Euroopa Komisjoniga töörühmade ja infosüsteemide kaudu.

Liikmesriigid kasutavad menetlusest kõrvalejätmise keskandmekogu finantsmääruse artikli 95 kohaselt endiselt väga piiratud ulatuses. Mõned liikmesriigid [26] kasutavad riigisiseseid menetlusest kõrvalejätmise andmekogusid.

Kõige levinum põhjus hankemenetlusest kõrvalejätmiseks oli see, kui abisaaja ei maksnud makse või sotsiaalmakse [27].

Kokkuvõte küsimustiku kohta: liikmesriikide panused aruandesse näitavad, et liikmesriigid on kehtestanud meetmed eesmärgiga ära hoida topeltrahastamist. Need meetmed hõlmavad õigussätteid, riskianalüüsi, haldusmenetlusi ja koostööd riiklike asutustega, teabevahetust ja elektrooniliste vahendite kasutamist. Sellegipoolest on riski kindlaks tegemiseks vaja rohkem edusamme.

Kõikidel liikmesriikidel palutakse alustada menetlusest kõrvalejätmise keskandmekogu kasutamist.

4. Pettustevastane poliitika

4.1. Pettustevastaste poliitikaalgatuste elluviimine 2010. aastal

4.1.1. Programm Herakles II

Programm Herakles II on finantsinstrument, mida komisjon (OLAF) haldab ELi finantshuvide kaitse ning asjaomaste kuritegude, sealhulgas sigarettide salakaubaveo valdkonnas. Programmi Herakles II vahehindamine kinnitas selle kulurubriigi väärtust [28]. Vahehindamises soovitati, et programmile Herakles II järgnev programm peab jätkama tehniliste seadmete täiustamist liikmesriikides, rahastama juurdepääsu andmebaasidele, mis on vajalikud liikmesriikide ja OLAFi uurimiste jaoks, ning võitlema sigarettide salakaubaveoga ja võltsimisega kooskõlas tubakatootjatega sõlmitud õiguslikult siduvate kokkulepetega.

4.1.2. Toll

Komisjon on töötanud välja mitmed IT-vahendid, et lihtsustada riskihindamist ning eiramisjuhtumite ja pettuste avastamist tolli valdkonnas (teabevahetus, koostöösüsteemid ja andmebaasid). Peamine areng 2010. aastal oli vastastikuse abi vahendaja „Mutual Assistance Broker” kasutuselevõtt, mis loob ühise liidese riiklike süsteemidega.

Komisjon viib liikmesriikidega läbi ühiseid tollioperatsioone [29]. Ühiste tollioperatsioonide käigus, mis kandsid koodnimetust SIROCCO ja mida koordineeris OLAF 2010. aasta juunis, konfiskeeriti ligikaudu 40 miljonit sigaretti, 1,2 tonni käsitsi rullitud tubakat, 7000 liitrit alkoholi ja 8 miljonit muid võltsitud esemeid. Selle operatsiooni tulemusena võeti vahi alla kolm sigarettide salakaubaveos kahtlustatud isikut [30].

2010. aasta lõpus alustas Euroopa Liit uuesti tollikoostööd Hiina ja Venemaaga. Tollikoostöö strateegiline raamistik kinnitati mõlema riigiga. Võttes arvesse vastastikust huvi majandusintegratsiooni, tolli ajakohastamise ja lähenemise vastu kooskõlas rahvusvaheliste standarditega, on raamistik rajatud kolmele laialdasemale prioriteedile: 1) ohutud ja ladusa transpordiga kaubateed; 2) riskijuhtimine ja pettusevastane võitlus ning 3) investeerimine tolli ajakohastamisse. ELi-Venemaa tolli- ja piiriküsimuste töörühma 6. mai 2011. aasta koosolekul jõuti kokkuleppele praktiliste esialgsete meetmete kohta strateegilise raamistiku rakendamiseks, luues muu hulgas varajase hoiatamise mehhanismi, et ennetada ülekoormust piiridel ja luues ühised ekspertrühmad uurimaks koostöövõimalusi konkreetsetes valdkondades.

4.1.3. ELi finantshuvide kaitset käsitleva konventsiooni ratifitseerimise hetkeolukord

Malta ratifitseeris konventsiooni 20. jaanuaril 2011. Komisjon kordab oma üleskutset Tšehhile ühineda kõigi teiste liikmesriikidega konventsiooni ratifitseerimisel ning kutsub Eestit üles ratifitseerima 29. novembri 1996. aasta protokolli, mis käsitleb Euroopa finantshuvide kaitse konventsiooni tõlgendamist Euroopa Ühenduste Kohtu tehtud eelotsuste abil.

4.1.4. Komisjoni pettustevastane poliitika laienemise kontekstis

2010. aastal jätkas komisjon selle tagamist, et pettustevastane poliitika oleks täielikult hõlmatud ühinemisläbirääkimistes, eelkõige Horvaatia ja Türgiga.

Komisjon teostas järelevalvet Horvaatia pettustevastase võitluse strateegia rakendamise üle ELi finantshuvide kaitse eesmärgil 2010.–2012. aastal ning Horvaatia tegevuskava rakendamise üle, mis kiideti heaks 2010. aasta jaanuaris [31]. Türgi puhul keskendusid komisjoni jõupingutused 2010. aastal, nagu ka eelnevatel aastatel, eiramisjuhtude täiustatud analüüsile ja aruandlusele ning riikliku pettustevastase võitluse strateegia ettevalmistamisele. Pärast Türgi peaministri kontrollikomisjoni määramist pettustevastaseks kontaktisikuks 2009. aasta detsembris on OLAF korraldanud Türgiga intensiivsemaid konsulteerimisi pettustevastaste arengute kohta institutsioonilisel ja õiguslikul tasandil.

Komisjon on kaasrahastanud ELi projekte rahvusvaheliste õiguskaitse koordineerimisüksuste (ILECUd) [32] loomiseks Lääne-Balkani kandidaatriikides (Horvaatia, endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, Montenegro) ning potentsiaalsetes kandidaatriikides (Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Serbia).

Komisjon loodab ELi finantshuvide kaitse valdkonnas tihedamat koostööd Islandi ja Montenegroga, kellest said kandidaatriigid 2011. aastal.

4.1.5. Komisjoni pettustevastane poliitika Euroopa naabruspoliitika raames

Idapartnerlus tähistab uut arengut Euroopa naabruspoliitikas Armeenia, Aserbaidžaani, Valgevene, Gruusia, Moldova ja Ukrainaga. Selle eesmärk on luua vajalikud tingimused ELi ja partnerriikide vahelise poliitilise lähenemise ja edasise majandusintegratsiooni kiirendamiseks. EL on idapartnerluse egiidi all alates 2009. aastast pidanud nende riikidega (välja arvatud Valgevenega) läbirääkimisi uute assotsieerimislepingute üle.

Selleks, et luua tugev õigusraamistik, kus partnerriikidel on selged kohustused tagamaks ELilt saadavate rahaliste vahendite usaldusväärne finantsjuhtimine, tegi komisjon ettepaneku uute kontrolli- ja pettusevastaste sätete kohta nende lepingute finantskoostöö punktide all.

2010. aastal, pärast 2009. aastal Ukrainaga lõppenud läbirääkimisi finantskoostöö punkti üle, pidas komisjon läbirääkimisi finantskoostöö punkti üle Moldovaga. Mõlemad punktid hõlmavad uusi pettustevastaseid ja kontrollisätteid. Alates 1. jaanuarist 2011 peab läbirääkimisi Euroopa välisteenistus tihedas koostöös Euroopa Komisjoniga.

Komisjon ja Euroopa välisteenistus nõuavad tungivalt nende sätete lisamist uutesse lepingutesse Armeenia, Aserbaidžaani ja Gruusiaga, kui nende riikidega alustatakse 2012. aasta alguses finantskoostöö punkti üle läbirääkimisi.

4.1.6. Võitlus ebaseadusliku tubakatoodetega kauplemise vastu

Võitlemaks võltsitud tubakatoodete ja tubakatoodete salakaubaveo vastu, allkirjastasid EL ja selle 26 liikmesriiki [33] 2010. aastal kaks koostöölepingut ettevõtetega British American Tobacco ja Imperial Tobacco Limited. Eelnevad lepingud olid sõlmitud ettevõtetega Philip Morris International ja Japan Tobacco International vastavalt 2004. ja 2007. aastal. Need õiguslikult siduvad lepingud sisaldavad ulatuslikku meetmekomplekti, mille eesmärk on piirata nende ettevõtete toodete olemasolu ebaseaduslikul tubakatoodete turul, [34] ning on kooskõlas salakaubaveo vastaste sätetega Maailma Terviseorganisatsiooni tubakatoodete tarbimise piiramist käsitlevas raamkonventsioonis; samuti tugevdavad need lepingud ELi jõupingutusi lisada sellele konventsioonile range protokoll ebaseadusliku tubakatoodetega kauplemise tõkestamise kohta.

Maailma Terviseorganisatsiooni tubakatoodete tarbimise piiramist käsitlev raamkonventsioon on esimene leping, mille üle peeti läbirääkimisi Maailma Terviseorganisatsiooni nimel. Maailma terviseassamblee võttis selle vastu 2003. aastal ning see jõustus 2005. aasta veebruaris. Maailma Terviseorganisatsiooni tubakatoodete tarbimise piiramist käsitleva raamkonventsiooni osaliste konverentsi esimesel kohtumisel 2007. aasta juulis asutas osaliste konverents valitsustevahelise läbirääkimistekogu, et pidada läbirääkimisi ebaseadusliku tubakatoodetega kauplemise tõkestamist käsitleva konventsiooni üle, mis põhineb tubakatoodete tarbimise piiramist käsitleva raamkonventsiooni artiklil 15. Komisjon (OLAF) on koordineerinud ELi positsiooni ning esindanud koos nõukogu eesistujariigiga ELi läbirääkimiste protsessis. Valitsustevaheline läbirääkimistekogu on pidanud neli kohtumist, neist kõige viimane toimus 2010. aastal. Kuigi edasiminek on olemas, on endiselt vaja pidada läbirääkimisi protokolli teatavate põhielementide üle. Valitsustevahelise läbirääkimistekogu järgmine koosolek toimub 2012. aastal. Euroopa Komisjon toetab tugevalt tubakatoodete tarbimise piiramist käsitleva ülemaailmse lepingu (protokolli) järeldusi, mis on kooskõlas komisjoni kohustusega kaitsta ELi finantshuve, mis hõlmab võitlust sigarettide salakaubaveo ja võltsimise vastu.

4.2. Pettustevastase poliitika uued algatused

4.2.1. OLAFi reformimine

Komisjon võttis vastu muudetud ettepaneku, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1073/1999 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1074/1999 Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdluste kohta. Muudetud ettepaneku ettevalmistamisel võttis komisjon arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu seisukohti ning 2010. aasta juulis esitatud uurimisdokumendi [35] järeldusi, kus visandati võimalikud lahendused praeguse seadusandliku protsessi edendamiseks.

Läbirääkimisi ettepaneku üle peeti Ungari eesistumise ajal ning need jätkuvad Poola eesistumise ajal. Komisjon abistab seadusandjat eesmärgiga jõuda lõpliku vastuvõtmiseni 2011. aasta lõpuks.

4.2.2. Komisjoni mitmeaastane pettustevastase võitluse strateegia

Komisjon võttis 24. juunil 2011 vastu teatise komisjoni pettustevastase võitluse strateegia kohta [36]. Strateegiaga luuakse raamistik ELi finantshuvide paremaks kaitsmiseks erinevates poliitikavaldkondades, keskendudes peamiselt pettuste ennetamisele ja avastamisele. Komisjoni pettustevastase võitluse strateegia üks põhilisi eesmärke on valdkondlike pettustevastaste võitluste strateegiate kehtestamine komisjoni peadirektoraadi tasandil.

4.2.3. Teatis ELi finantshuvide kaitse kohta kriminaalõiguse ja haldusjuurdluste abil

26. mail 2011 võttis komisjon vastu teatise Euroopa Liidu finantshuvide kaitse kohta kriminaalõiguse ja haldusjuurdluste abil; see on terviklik poliitika maksumaksjate raha kaitsmiseks. [37] Teatises soovitatakse uurida uusi õiguslikke meetmeid ELi finantshuvide kaitseks Lissaboni lepingu kontekstis. Teatises käsitletakse kriminaal- ja haldusmenetluste täiustamist, institutsioonilisi korraldusi (Eurojusti pädevuste ajakohastamine, spetsiaalse Euroopa süüdistusasutuse loomine, OLAFi rolli kohandamine uue institutsioonilise ülesehitusega) ning kriminaalmateriaalõiguse raamistikku.

4.2.4. Teatis korruptsioonivastase võitluse kohta ELis

Tuginedes nõukogu 6. juuni 2011. aasta Stockholmi programmile, võttis komisjon vastu teatise korruptsioonivastase võitluse kohta ELis [38]. Samuti kehtestati sellega uus korruptsioonivastase võitluse aruandluse mehhanism, et teostada järelevalvet ja hinnata liikmesriikide jõupingutusi korruptsiooniga võitlemisel. See peaks edendama poliitilist osalust ning aitama liikmesriikidel paremini jõustada olemasolevaid õigusakte ja täita täies mahus nende rahvusvahelisi kohustusi. Samal ajal võttis komisjon vastu aruande nõukogu raamotsuse 2003/568/JSK (korruptsioonivastase võitluse kohta erasektoris) täitmise kohta ning aruande, milles käsitletakse ELi Euroopa Nõukogu korruptsioonivastaste riikide rühmas (GRECO) osalemise üksikasju.

4.2.5. ELi roheline raamat riigihanke eeskirjade kohta

27. jaanuaril 2011 algatas komisjon üldsusega konsulteerimise (roheline raamat) [39] ELi riigihankepoliitika ajakohastamise ja tõhustamise kohta. Selles käsitleti teemasid nagu eeskirjade lihtsustamine, bürokraatia vähendamine eriti väike- ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul, võitlust kellegi eelistamise, korruptsiooni ja huvide konflikti vastu. Selle konsulteerimise hindamisaruanne võeti vastu 2011. aasta juuni lõpus [40]. Komisjon lähtub oma tulevase seadusandliku ettepaneku ettevalmistamisel ELi riigihanke-eeskirjade reformist.

4.2.6. ELi idapiiril sigarettide ja alkoholi salakaubaveo vastu võitlemise tegevuskava

Salakaubavedu ja eelkõige sigarettide salakaubavedu on ELi jaoks suur probleem, mis tekitab liikmesriikide ja ELi eelarvele suuri kahjusid. Eriti problemaatiline on selles kontekstis ELi idapiir. Komisjon valmistas ette tegevuskava, mille alusel võideldakse sigarettide ja alkoholi salakaubaveo vastu ELi idapiiril [41]. Tegevuskava avaldati 2011. aasta juunis ning see sisaldab struktureeritud ja ulatuslikku ülevaadet olemasolevatest meetmetest komisjoni ja liikmesriikide tasandil, säilinud puudustest ja seaduselünkadest ning komisjoni soovitusi selle kohta, milliseid meetmeid on võimalik võtta komisjoni või ELi tasandil. Komisjon loodab, et tegevuskaval on laialdasem mõju tervele ELi territooriumile ning et see aitab võidelda kuritegevuse vastu kogu maailmas.

Tegevuskavas kavandatud meetmed hõlmavad suutlikkuse suurendamist ja tehnilise abiga seotud meetmeid, stiimuleid ja teadlikkuse suurendamise meetmeid ning ettepanekuid operatiivkoostöö tugevdamiseks ja rahvusvahelise koostöö tõhustamiseks.

Üldine järeldus

Käesolevast aruandest selgub, et möödunud aastal tehti edusamme eeskirjade eiramise juhtumitest teatamisel, eelkõige seetõttu, et liikmesriigid võtsid teatamissüsteemid paremini kasutusele. Samuti selgub saadud andmete põhjal, et edasiminek peab jätkuma, eriti tagasinõudmise valdkonnas, kus menetlused on endiselt võrdlemisi pikad.

Komisjon võttis 2010. aastal ning 2011. aasta esimeses pooles vastu ja viis ellu mitmeid poliitikaalgatusi, millel on positiivne mõju ELi finantshuvide kaitsele. Nende algatuste rakendamine praktikas on juba alanud ning selleks on vaja tihedat koostööd ELi institutsioonide ja liikmesriikide vahel. Nende poliitikaalgatuste esimesi tulemusi tutvustatakse järgmises, 2011. aastat hõlmavas aruandes.

[1] Finantsmõju on see osa avaliku sektori toetusest, mida mõjutavad eiramisjuhtumid.

[2] Peamiselt tolli- ja põllumajandusmaksud, kuid ka dumpinguvastased tollimaksud ja suhkrumaksud.

[3] Nt Euroopa Parlamendi 6. aprilli 2011. aasta resolutsioon ühenduse finantshuvide kaitse kohta – pettusevastane võitlus – 2009. aasta aruanne (2010/2247(INI)), kolmas punkt.

[4] Eelmiste aastate aruanded: http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html.

[5] Viited aruande esilehel.

[6] Nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 (Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta) (EÜT L 312, 23.12.1995) artikli 1 lõige 2.

[7] 26. juuli 1995. aasta Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni (EÜT C 316, 27.11.1995) artikli 1 lõike 1 punkt a.

[8] Vea mõiste kasutamise kohta vt Euroopa Kontrollikoja aastaaruanne 2009. aasta eelarve täitmise kohta, ELT C 303/02, 9.11.2010. Kuna andmete kogumise meetodid on erinevad, leppisid Euroopa Kontrollikoda ja Euroopa Komisjon kokku, et Euroopa Kontrollikoja tulemusi vigade kohta ning komisjoni tulemusi eiramisjuhtumite ja finantskorrektsioonide kohta ei ole võimalik mõistlikult võrrelda (ELT C 303/02, 9.11.2010, punkt 1.50, lk 32-33). Euroopa Kontrollikoja meetodite kohta vt lisa 1.1 (Kontrollikoja lähenemisviis ja metoodika), ELT C 303/02, 9.11.2020, lk 34.

[9] Õigusliku aluse ja erandite kohta vt komisjoni talituste töödokument „Eiramisjuhtumite statistiline hindamine”.

[10] Komisjoni talituste töödokument „Eiramisjuhtumite statistiline hindamine”.

[11] Lisateabe saamiseks vt komisjoni talituste töödokument „Eiramisjuhtumite statistiline hindamine”

[12] Temaatiline aruanne liikmesriikide tollikontrolli strateegia kohta, milles sünteesiti 2009. ja 2010. aastal kõigis liikmesriikides läbi viidud kontrollide tulemusi, esitati omavahendite nõuandekomiteele 7. juulil 2011.

[13] KOM(2010)695. Üldsusega konsulteerimine lõppes 31. mail 2011.

[14] Komisjon tegi sellega algust 2011. aastal rohelise raamatuga riigihanke eeskirjade kohta, KOM(2011)15, vt samuti punkt 4.

[15] See fond on üks struktuurifondidest programmitöö perioodil 2000–2006.

[16] Vastavalt finantsmääruse artiklile 72 on sissenõudmise kinnitamine toiming, millega vastutav volitatud või edasivolitatud eelarvevahendite käsutaja annab peaarvepidajale sissenõudekorralduse väljastamise teel käsu nõuda sisse saadaolev summa, mille esimesena nimetatu on kindlaks määranud.

[17] Otsene tsentraliseeritud haldus hõlmab mis tahes ELi kulusid, mis on pärit ELi institutsioonide hallatavatest fondidest (nt institutsioonide halduskulud, programmid nagu Leonardo, Erasmus, teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmes raamprogramm, Euroopa Arengufond jne). Vastavalt finantsmääruse (nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 1605/2002) artiklile 53 saab seda eelarve osa rakendada tsentraliseeritult, otseselt komisjoni talituste poolt või delegeerides rakendamise seotud ülesanded kolmandatele riikidele (detsentraliseeritud täitmine) või rahvusvahelistele organisatsioonidele (ühine täitmine).

[18] Vt näiteks Euroopa Liidu majandusaasta aruanded – 2009. eelarveaasta ning eelkõige 6. märkust finantsaruannete märkuste kohta „Eeskirjade eiramise juhtumite järel tehtud finantskorrektsioonid ja sissenõudmised”.http://ec.europa.eu/budget/library/biblio/documents/2009/EU_final_accounts_2009_en.pdf.

[19] Need arvud on seotud eeskirjade eiramisega, mille puhul ELi rahaline toetus ületab 10 000 eurot. Olemasolevad mehhanismid võimaldavad liikmesriikidel mitte anda ELi rahalisi vahendeid projektidele, mida nad ei pea eeskirjadele vastavaks (tühistamine), ning jaotada need vahendid ümber muudele abikõlblikele projektidele.

[20] Kui liikmesriik ei ole alusetult makstud summasid abisaajalt tagasi nõudnud nelja aasta jooksul pärast esmakordset halduslikku või kohtulikku tuvastamist (või kaheksa aasta jooksul, kui tagasinõudmine toimub siseriikliku kohtu kaudu), kaetakse 50% tagasinõudmata summadest asjaomase liikmesriigi eelarvest EAGFi ja EAFRD iga-aastase raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise raames.

[21] See tagasinõudmisele kuuluv summa sisaldab kõigi eelarveaastate eest tagasi nõutavaid summasid.

[22] 2010. aastal võttis komisjon vastu 12 otsust 107 eiramisjuhtumi lahendamiseks, millega seoses palusid asjaomased liikmesriigid komisjonil kanda nende summade finantstagajärjed, mille tagasinõudmine osutus võimatuks.

[23] See tagastamismäär ei sisalda komisjoni tagasinõudmisi liikmesriikidelt finantskorrektsioonide abil.

[24] BE, BG, CZ, DE, EE, IE, EL, ES, FR, IT, LV, LT, LU, HU, MT, NL, AT, PL, PT, SE.

[25] BE, BG, EE, IE, ES, FR, IT, LT, LU, MT, AT, PL, PT, RO, SI, SK, SE.

[26] DK, IE, ES, HU, SI, SE.

[27] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ (ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta) artikli 45 lõike 2 punktid e ja f.

[28] KOM(2011) 500 (lõplik).

[29] „Erijärelevalve” sätted vastastikuse abi määruse nr 515/1997 kohaselt.

[30] http://ec.europa.eu/anti_fraud/budget/Sirocco/i_en.html

[31] Vt komisjoni eduaruanne Horvaatia kohta 2010. aastal, KOM(2010)660.

[32] CARDS ühenduse piirkondlik tegevuskava, EUROPAID/126164/C/ACT/Multi

[33] Välja arvatud Rootsi.

[34] Vt lisateavet http://ec.europa.eu/anti_fraud/budget/2010/2010_en.html

[35] SEK(2010)859, (lõplik).

[36] KOM(2011)376 (lõplik).

[37] KOM(2011)293 (lõplik).

[38] KOM(2011)308 (lõplik).

[39] KOM(2011)15 (lõplik).

[40] SEK(2011)853 (lõplik).

[41] SEK(2011)791 (lõplik).

--------------------------------------------------