·kas on vaja täiendavaid meetmeid, et vähendada selle võimenduse protsüklilisust.

·kui see on asjakohane, siis sellise suurenemise vastu võitlemiseks olemas olevaid võimalusi;

2015. aasta novembris laiendas FSB oma poliitilisi soovitusi õigusraamistikuga keskselt kliirimata väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingutes tehtavate väärtuskärbete kohta. Väärtuskärbe on antud tagatise väärtuse allahindlus, et võtta arvesse tururiski. Väärtuskärbete eesmärk on hoida ära ülemäärane finantsvõimendus ning leevendada kontsentratsiooni- ja kohustuste täitmata jätmise riski.

Väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingud annavad pankadele ja pangandussektorivälistele turuosalistele juurdepääsu tagatud lühiajalisele rahastamisele/laenudele, luues seega madala riskiga investeerimis- ja rahastamisvõimalusi. Sellest tulenevalt on väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingud tänapäeva finantsökosüsteemi lahutamatu osa. Hästitoimivad väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute turud on hädavajalikud raha ja väärtpaberite liigutamiseks turuosaliste, s.o finantseerimis- ja muude asutuste vahel. Need peaksid toetama eri väärtpaberite hinna leidmist ja teisest turulikviidsust ning lihtsustama riskijuhtimise ja tagatisvara haldamise strateegiate rakendamist. Peale selle mängivad eelkõige repoturud olulist rolli Euroopa keskpankade rahapoliitilistes tehingutes. Sellest hoolimata võivad väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingud võimaldada suurendada finantsvõimendust ja protsüklilisust, nagu oli näha 2007.–2008. aasta finantskriisi tekkimise ajal. Väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingud suurendavad eri liiki turuosaliste omavahelist seotust ja võivad seepärast suurendada finantshäirete levikut.

Väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingud on tagatud rahastamis- või laenuandmistehingud, mis seisnevad varade ajutises vahetamises, kusjuures tehingu üks pool toimib garantiina (tagatis). Repolepingud (repotehingud) moodustavad väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute kõige olulisema kategooria lõpetamata tehingute ja käibe mõttes. Nende tehingute ajend on üldjuhul vajadus võtta laenu. Laenuvõtja vaatepunktist koosneb tehing väärtpaberite müügist raha eest, lubades samal ajal osta väärtpaberid tulevikus eelnevalt kindlaksmääratud hinnaga tagasi. Müüdud väärtpaberid on repotehingu puhul ostjale (raha andjale) tagatiseks. Väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute suuruselt teist kategooriat, väärtpaberite laenuks andmist põhjustab peamiselt turu nõudlus konkreetsete väärtpaberite järele näiteks lühikeseks müügi või arveldamise eesmärgil. Seda liiki tehingu puhul annab üks vastaspool väärtpabereid laenuks tasu eest ja rahalise või teise vastaspoole antavatest muudest väärtpaberitest koosneva tagatise vastu.

3.1.Euroopa väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute turgude toimimine

Väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute turud mängivad tänapäeva finantssüsteemis olulist rolli, toetades turuosaliste vajadusi tagatud rahastamise ja tagatuse järele. Repotehingud on eriti olulised pankadevahelise turu toimimise jaoks, pakkudes alternatiivi tagamata pankadevahelisele laenamisele ja tähtajalistele hoiustele kohustusliku reservi nõuete ja likviidsuse juhtimisega seotud vajaduste rahuldamisel.

Alates finantskriisist on tõusnud vastaspoole riski leevendamise olulisus, mistõttu on turuosaliste vajadus tagatise järele kasvanud. Seega on toimunud tugev nihe tagamata laenuturgudelt tagatud laenuturgudele. Tagatud laenuturu käive oli 2015. aastal tagamata laenuturu omast kümme korda suurem, kusjuures 2008. aastal oli see suhe alles 1,6. Turu mahust rääkides oli lõpetamata tehingute maht Euroopa repoturgudel 5,6 triljonit eurot, mis on umbes 13 % ELi pankade koguvarast või 25 % lunastamata eurodes nomineeritud võlakirjadest ja noteeritud aktsiatest.

Repotehingud mitte üksnes ei aita leida tagatud rahastamist. Institutsionaalsed investorid ja finantssektorivälised vastaspooled kasutavad repoturge raha hoidmiseks ja intressi teenimiseks. Peale selle püüavad pangad ja pangandussektorivälised turuosalised tihti hankida selliseid väärtpabereid, mida saab kasutada muude finantstehingute tagatisena kui raha laenamine. Seda on võimalik saavutada pöördrepotehingutega, mis tähendab finantsvara tegelikku müüki ja edasimüüki, või väärtpaberite laenuks andmise lepingutega, mis on veel üks oluline väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute klass. Väärtpaberite kaudu finantseerimise tehinguid on kasutatud pikka aega tagatise allikana, näiteks lühikeseks müügi jaoks. Börsiväliste tuletislepingute suurenenud tagatus, sh nihe keskse kliiringu suunas, on sidunud börsiväliste tuletislepingute kasutamise tihedamalt tagatise olemasoluga. Börsivälistesse tuletislepingutesse astuvad turuosalised annavad tihti raha saamiseks oma võimendustagatise nõude täitmiseks väärtpabereid repotehingute raames välja, samal ajal, kui keskne vastaspool võib kasutada sularahatagatise paigutamiseks pöördrepotehinguid, mis tekitab repoturu kummalgi poolel täiendava nõudluse.

Viimasel ajal on täheldatud repoturgudel märkimisväärseid muutusi. Nõudlus väärtpaberite järele tagatisena on märkimisväärselt suurenenud, samal ajal kui sidusrühmade väitel on kvaliteetse tagatise pakkumine vähemalt teatud perioodidel vähenenud. Sellest annavad tunnistust lõpetamata pöördrepotehingute suurenenud maht võrreldes tavaliste repotehingutega ja eelkõige kõrgemad tasud eritagatise kasutamisel.

Riigivõlakriis võib olla mõjutanud vara pakkumist teatavate riigivõlakirjade krediidikvaliteedi halvenemise tõttu, mida turuosalised ei pea enam kvaliteetseks tagatiseks. Turuosaliste arvates vähendab Euroopa Keskpankade Süsteemi varade, eelkõige riigivõlakirjade ostukava kvaliteetse tagatise saadavust ja eurodes rahastuse hinda võrreldes USA dollarites rahastusega. Viimane võib kaudselt mõjutada väärtpaberite nõudlut, sest muudab kasumlikuks USA dollarite vahetamise euro vastu ja saadud eurode investeerimise eurodes nomineeritud varasse. Tähtis on ka turu positsioneerimine konkreetsel ajahetkel: lühikeste positsioonide suurenemine suurendab ka nõudlust tagatise järele.

Peale selle väidavad sidusrühmad, et määrus võib olla mõjutanud lisaks makromajanduspoliitikale ka tegevust tagatisturgudel. Lisaks keskse kliirimise nõuetele, mis üldiselt suurendasid tagatise nõudlust, märgivad turuosalised sageli, et BASEL III muudab ja kujundab ümber repoturgude struktuuri ja dünaamikat. Ollakse seisukohal, et finantsvõimenduse määr, kapitalinõuded ja stabiilse netorahastamise kordaja avaldavad kumulatiivset mõju repoturgude likviidsusele. Kõiki neid komponente käsitatakse repotehingute sõlmimist piiravate või seda kulukamaks muutvatena.

Viimasel ajal on märgatud pingeid repoturgudel, eriti nõutava aruandluse esitamise tähtaegade paiku: mõned finantsasutused vähendasid 2016. aasta lõpul ja vähemal määral kvartalilõppudel oma aktiivsust repoturgudel või tõmbusid neilt üldse tagasi. Mõnel juhul oli kvaliteetse tagatise puudus, ehkki turuosalised oskasid seda oodata, nii tugev, et põhjustas teatavatel päevadel raskesti kättesaadava tagatise kasutamistasude järsu tõusu. Kas see mõjutas võlakirjade turuhindu ja likviidsust laiemalt, on raske öelda. Praegu tundub, et mõju oli väga piiratud ja lühiajaline.

3.2.Finantsvõimendus ja võimalused selle suurenemise vastu võitlemiseks

Väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingud, aidates kaasa laenumahu kasvule, tekitavad finantsvõimenduse väljaspool pangasüsteemi, kus kehtivad usaldatavusnõuded. Lisaks võib rahalise tagatise reinvesteerimne ja mitterahalise tagatise taaskasutamine võimaldada turuosaliste positsioonidele rekursiivset finantsvõimendust. Mõnes olukorras võib see põhjustada ülemäärast finantsvõimendust, mis omakorda võib ohustada finantsstabiilsust, eelkõige varjatud protsüklilise mõju tõttu. Üldiselt põhjustab finantsvõimendus tugeva majanduse ajal bilansimahu kasvu ja majanduslanguse ajal survet finantsvõimenduse vähendamiseks.

Väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute konkreetset panust finantsvõimenduse suurenemisesse on raske hinnata, sest puuduvad üksikasjalikud andmed (nt võimenduslaenu tehingute maht, teave tagatise reinvesteerimise ja taaskasutamise kohta) ja võimalike erinevate põhjuste tõttu, miks väärtpaberite kaudu finantseerimise tehinguid tehakse. Väärtpaberitehingute määrusega kehtestatud tehingu tasandi aruandekohustus annab ametiasutustele võimaluse neid andmeid tulevikus koguda ja analüüsida väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute osa finantsvõimenduse loomises.

Finantsvõimenduse suurenemise puhul tuleks esmalt märkida, et on olemas erinevaid võimenduse näitajaid. Näiteks finantsvõimenduse mõju mõistmiseks finantsstabiilsusele on oluline bruto- ja netofinantsvõimenduse vahe. Selles valdkonnas töötatakse välja ühtseid, jurisdiktsioonide- ja sektoriteüleseid finantsvõimenduse näitajaid.

Rea ELi finantsteenuste õigusraamistiku elementide eesmärk on piirata finantsvõimendust ja protsüklilisust. Eriti käib see pangandussektori ja BASEL III raamistiku kohta, ehkki mõned selle raamistiku kohased näitajad on võetud kasutusele alles hiljuti ja neid ei ole veel täiel määral rakendatud. Teatavaid meetmeid ja nõudeid, mille eesmärk on finantsvõimendust vähendada, kohaldatakse ka kindlustusandjate, kesksete vastaspoolte ja investeerimisfondide suhtes. Ei ole olemas liiduüleseid finantsvõimenduse suurenemise piiramise vahendeid, mis toimiksid kõigis finantssektorites.

Lisaks eespoolnimetatud sektoripõhistele meetmetele võivad väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute konkreetses kontekstis sobida finantsvõimenduse ja eriti finantsvõimenduse rekursiivse kohaldamise piiramiseks võimendustagatised ja väärtuskärped. FSB on avaldanud soovitused tagatise väärtuskärbete kohta, mida käsitletakse aruandes edaspidi üksikasjalikumalt (vt punkt 4.6).

Ehkki väärtuskärbete tegemine võib finantsvõimenduse suurenemist piirata, võib see tava iseenesest olla protsükliline. Tõusuperioodil võivad turuosalised väärtuskärbete taset vähendada, sest nad eeldavad väiksemat tagatise likvideerimise riski. Langusperioodil võivad turuosalised tagatise likvideerimise suurema eeldatava volatiilsuse tõttu kalduda väärtuskärpeid suurendama. Praegusel etapil ei ole siiski selgeid tõendeid, kuidas ja mil määral sellised väärtuskärbete liikumised mõjutavad vara hinda, finantsvõimendust ja finantstsükleid.

4.Rahvusvahelised jõupingutused väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingutega seotud riskide vähendamiseks

4.1.Taust

FSB avaldas 2013. aasta augustis ja 2015. aasta novembris aruanded, milles esitas soovitused väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingutega seotud finantsstabiilsusriskide vähendamiseks. Need soovitused on suunatud laias laastus:

·väärtpaberite finantsturgude läbipaistvuse suurendamisele sagedase ja üksikasjaliku nõutava aruandluse kaudu;