63.

nõuab tungivalt, et liikmesriigid rakendaksid või töötaksid välja järgmised meetmed: a) meeldetuletus arstidele, et ülimalt tähtis on tagada antibiootikumiravi asjakohane ja vastutustundlik määramine; b) tagamine, et võimaluse korral tehakse alati enne antibiootikumide määramist mikrobioloogiline diagnoosimine, näiteks kasutades uusi, kohapealset kiiret diagnoosimist võimaldavaid diagnostikavahendeid ja/või antibiogramme, eriti haiguste puhul, millel on kalduvus korduda, samuti tuleks kõrvaldada takistused, mis ei võimalda nõuetekohast mikrobioloogilist diagnoosimist, eriti ambulatoorses sektoris; c) antibiootikumide ravi eesmärgil väljakirjutamise reguleerimine, eelkõige rangelt rakendades seadused, mis keelavad antibiootikumide raviks väljastamise ilma retseptita, nii et oleks tagatud ravimite asjakohane kasutamine, milleks täpsustatakse ravi eesmärk ja valitakse asjakohane medikamentoosne ravi; d) vastutustundlike turustamistavade rakendamine, ennetades huvide konflikte tootjate ja ravimite väljakirjutajate vahel; e) uute tulumudelite väljatöötamine, mille puhul ettevõtjate majanduslik tulu on lahti seotud väljakirjutatud antibiootikumide kogusest, soodustades samal ajal innovatsiooni ravimitööstuses ja tasakaalustades seda tervishoiusüsteemide kestlikkusega; f) antibiootikumide müügi ja levitamise reguleerimine, nii et patsiendid saavad ainult kindla koguse antibiootikumi, mille arst on välja kirjutanud; mõnedes liikmesriikides kehtivad ikka veel eeskirjad, mis lubavad antibiootikumide müüki suuremas pakendis, kui konkreetseks raviks vajalik; g) tagamine, et patsiendid järgiksid paremini tervishoiutöötajate ettekirjutusi seoses antibiootikumi- ja muu asjakohase raviga ning strateegiate väljatöötamine, mille eesmärk on suurendada patsientide teadlikkust antibiootikumide vastutustundliku kasutamise olulisusest ja kasvava antimikroobse resistentsuse ohtudest; h) antibiootikumiresistentsuse ja antibiootikumide kasutamise seire haiglates ning tagamine, et antibiootikume kasutatakse haiglates ainult õigetel näidustustel, õiges annuses ja lühima võimaliku aja jooksul, nagu soovitatud tõenduspõhistes suunistes; i) nakkustõrje intensiivistamine eelkõige piiriülesest perspektiivist, jälgides eriti tähelepanelikult multiresistentsete bakterite võimalikku esinemist, teostades selleks nõuetekohaselt multiresistentsete bakterite laialdase leviku poolest tuntud riigist/piirkonnast/haiglast ületoodud patsientide sõeluuringut ja isoleerides positiivse proovi andnud patsiendid eraldi palatisse või ühesuguse nakkusega patsiendid ühte palatisse (cohort nursing); j) mitmeid sidusrühmi hõlmava strateegia väljatöötamine MDR-TB valdkonnas, et hõlmata sellised olulised aspektid nagu ennetus, teadlikkuse tõstmine, diagnoosimine, asjakohane ravi ning määratud medikamentoosse ravi järgimine; k) ohutusstandardite parandamine, eriti steriliseerimisele raskesti alluvate meditsiiniseadmete puhul (nt endoskoobid) ja hoolikas jälgimine, et algselt ühekordseks kasutamiseks mõeldud ja CE-märgisel vastavalt märgistatud meditsiiniseadmed vastavad korduva kasutamise puhul kõigile ohutusstandarditele, et kaitsta tarbijate tervist; l) üldsusele suunatud teadlikkuse suurendamise kampaaniate korraldamine, sh tervishoiualased kursused koolides antibiootikumide mõistliku kasutamise, antibiootikumiresistentsuse levikuga seotud riskide ja isikliku hügieeni heade tavade kujundamise olulisuse kohta; kampaaniad peaks olema suunatud noortele ja eakatele, lapsevanematele ja hooldustöötajatele ning nendele peaks järgnema tulemuste hindamine, pidades seejuures meeles e-tervise süsteemide pakutavaid võimalusi; m) avaliku sektori rahastamise suurendamine ja uute akadeemiliste ametikohtade loomine, et keskenduda bakteriaalsete nakkuste ravi uute võimaluste uurimisele ja valideerimisele; n) stiimulite suurendamine eriti uute antimikroobsete ainete väljatöötamisele suunatud teadus- ja arendustegevuseks; o) ECDC kutsumine kohapeale, et anda liikmesriikidele teaduslikku ja tehnilist abi ning koolitust antimikroobse resistentsuse valdkonnas, nagu on sätestatud määruse (EÜ) nr 851/2004 (millega asutatakse Haiguste Ennetuse ja Eõrje Euroopa Keskus) artiklis 9; eriti peaksid EDCD kohale kutsuma need liikmesriigid, kes seda veel teinud ei ole, samuti eelkõige need liikmesriigid, kus antimikroobne resistentsus on juba kõrge või levib murettekitavalt kiiresti; p) haiglate ja muude tervishoiuasutuste tervishoiuteenustega seotud nakkusi käsitlevate dokumentide avalikustamine, et patsiendid saaksid teha teadlikke valikuid;