ET Euroopa Liidu Teataja C 57/6

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase taotluse avaldamine

2013/C 57/06

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (2)

„POPERINGSE HOPSCHEUTEN”/„POPERINGSE HOPPESCHEUTEN”

EÜ nr: BE-PGI-0005-0968-22.02.2012

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus:

„Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Belgia

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 1.6. Puuviljad, köögiviljad ja teraviljad töötlemata ja töödeldud kujul

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

Nimetusega „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” tähistatakse hariliku humala (Humulus lupulus) aeglaselt kasvavaid maa-aluseid võrseid. Lõpliku kasvu saavutanuna on võrse läbimõõt 3–5 mm ja pikkus 4–8 cm. Toode „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” on alati meeldivat valget värvi; selles ei ole mulda ning see on haigus- ja parasiidivaba. Krõmpsud võrsed on tiheda tekstuuriga, mis ei ole kiuline ega puine, nii murduvad need tipust kergelt ilma narmastumata. Tootel „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” on näha pungade jäljed (erinevalt näiteks sojavõrsetest).

Toote „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” maitse on täiesti eriline; kõige paremini saab seda kirjeldada kui tüüpilist pähklimaitset, millel on kerge salatsiguri varjund. Kuigi toodet on raske millegagi võrrelda, on see siiski ainuke viis toote organoleptiliste omaduste kirjeldamiseks. Maitse poolest meenutab toode „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” portulakki, mungoa võrseid või kreemja, pähklise maitsega aedpiimjuurt. Maitse on väga värske ja mullane.

Toode „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” koosneb peamiselt valgust ning kuna ta ei sisalda rasva, on kalorisisaldus peaaegu olematu. Toode „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” on ka suure mikroelementide ja vitamiinide, eelkõige B-rühma vitamiinide sisaldusega.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

—

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

—

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Määratletud geograafilises piirkonnas peavad toimuma toote „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” järgmised tootmisetapid: humalataimede katmine mullaga, maa-aluste varte eemaldamine, mille küljes „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” kasvab, ning saagikoristus. Need tootmisetapid tuleb läbi teha nii avamaal kui ka köetud kasvuhoonetes kasvanud taimede korral.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

Ehtsuse ja piirkonnaga seotuse tagamiseks tuleb toode „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” sortida, pakendada ja märgistada määratletud geograafilises piirkonnas. Niipea kui toode „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” on pakendatud, võib seda geograafilises piirkonnas vabalt turustada tavapäraste kanalite kaudu.

Geograafilises piirkonnas pakendamise eesmärk on toote päritolu, jälgitavuse, kvaliteedi ja maine tagamine. Geograafilises piirkonnas pakendamine on toote „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” kvaliteedi kindlustamiseks hädavajalik. Sellega tagatakse (geograafilise piirkonna põldudel ja kasvuhoonetes toimuva) saagikoristuse ja pakendamise vaheline lühike aeg ning toote kõrge kvaliteet. Ülemäärane käitlemine mõjub hapra ja seetõttu kergesti vigastatava toote „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” kvaliteedile kahjulikult.

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta:

Inimtoiduks ettenähtud tootel peab olema järgmine teave:

etikett, millel on

— toote „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” nimetus, põllumajandustootja nimi ja individuaalne identifitseerimisnumber;

— jälgitavust käsitlevad andmed, mille eest vastutab taotlejate rühmaga konsulteeriv tootja;

— ELi KGT sümbol.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

Tootmispiirkond hõlmab Poperinge linna (lisaks linnakeskusele ka järgmised omavalitsusüksused: Krombeke, Proven, Reningelst, Roesbrugge-Haringe ja Watou), naaberlinna Ieperit (lisaks linnakeskusele ka järgmised omavalitsusüksused: Boezinge, Brielen, Dikkebus, Elverdinge, Hollebeke, Sint-Jan, Vlamertinge, Voormezele, Zillebeke ja Zuidschote) ning Vletereni naaberomavalitsusüksust (mis koosneb järgmistest haldusüksustest: Westvleteren, Oostvleteren ja Woesten).

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

Kaitstud geograafiline tähis „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” põhineb kõnealuse toote mainel ja Poperinge piirkonna tootmistraditsioonil.

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Poperinge piirkonnas toote „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” toorainena kasutatavate humalavõrsete kasvatamiseks on mitmeid põhjusi.

Esiteks on selles piirkonnas humalakasvatuseks ideaalsed mullastiku- ja ilmastikutingimused. Poperinge piirkonnas on mõõdukalt niisked liivsavimullad, mille B-horisondi tükiline lõimis on tugevate laikudega. Alumiste tihkemate mullakihtide tõttu on võimalik aluspinnase kiire drenaaž.

Sellised viljakad, sügavad, hästi niiskust läbilaskvad suure lubjakivisisaldusega liivsavimullad sobivad ideaalselt humalakasvatuseks. Mullas peab olema piisavalt palju niiskust, mida saab sügavamatest kihtidest.

Nii nagu Lääne-Flandria muudes piirkondades, on ka Poperinge piirkonnas kuivade talvede ja soojade niiskete suvedega mõõdukas mereline kliima. Mere lähedus mahendab äärmuslike temperatuuride mõju. Aasta keskmine sademete hulk on 825 mm. Selline kliima on soodne humalavõrsete „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” kasvatamiseks.

Lisaks sellele on kohalikud põllumajandustootjad aastakümnete jooksul omandanud „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” kasvatamise laialdasi kogemusi.

Humalakasvatajad kasvatavad ja koristavad võrseid kahel viisil. Avamaal kasvatatakse humalat muistsel traditsioonilisel viisil – sellist tootmisprotsessi kasutatakse tänapäevani kõigis humalakasvatuspiirkondades, sealhulgas ka Poperinges. Ühe teadusuuringu raames kasvatati 1983. aastal aga võrseid köetud kasvuhoones. Seda teist, ainulaadset kasvatusviisi kasutatakse üksnes Poperinge piirkonnas, kus üks kolmandik „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” humalavõrsetest kasvatatakse köetud kasvuhoonetes ja kaks kolmandikku avamaal. Määratletud geograafilises piirkonnas on tüüpiline mõlema viljelusviisi ühendamine. Humalavõrsete „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” saagikoristus on väga töömahukas. Seda tööd tuleb teha ülima hoolikuse ja tähelepanuga, et vältida habraste võrsete murdumist. Humalakasvatajad on selle kohta aja jooksul omandanud märkimisväärsed teadmised ja oskused.

1983. aastal asutati vennaskond „De Witte Ranke”, mis sai oma nime tol ajal levinud humalasordi nimetuse järgi. Vennaskonna eesmärk oli ja on siiani äratada huvi Westhoeki vastu üldiselt ning konkreetselt seoses Poperinge piirkonna ja sealse tootega „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten”.

5.2. Toote eripära:

Humalavõrsete laias valikus on toode „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” väga eriline eelkõige oma iseloomuliku struktuuri tõttu. Süüakse üksnes humalavõrse krõmpsjat ülemist poolt – 5–8 cm pikkust valget osa, mis murtakse ära võrse teise punga juurest.

Lisaks sellele on toode „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” väga erilise maitsega, mida on raske kirjeldada. Selle kõige sobivam kirjeldus on „tüüpiline kreemjas-pähkline maitse, millel on kerge salatsiguri varjund”. See eristatav, värske ja mullane maitse on osaliselt tingitud määratletud geograafilise piirkonna iseloomulikust mullast ja kliimast.

Tüüpilist hooajalist toodet „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” saab koristada üksnes ajavahemikul detsembri lõpust aprilli lõpuni ning osta igal aastal vaid piiratud aja jooksul.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi või muude omaduste vahel:

Õlut tootvas Belgias on humalataim olulise tähtsusega põllukultuur. Kuna keskajal jättis vee puhtus soovida, oli õlu hinnatud jook vee asemel. Alates 13. sajandist hakati pruulikodades kasutatama humalaid, millega asendati salaretsepti järgi tehtud segud kibedatest ja lõhnavatest rohttaimedest (gruut). Poperinge humalakasvatusega alustati selleks, et leida asendus tekstiilitööstusele. 15. sajandil ergutas Jan Kartmatu humalat kasvatama neid Poperinge inimesi, kes olid kaotanud kalevivalmistamise õiguse.

Poperinge piirkonnas on humalakasvatuseks ideaalsed mullastiku- ja ilmastikutingimused. Nii kujunes Poperinge ümbrus koos Asse–Aalstiga Euroopa humalasalveks.

Humalakasvatuse üks olulisemaid etappe on liigsete võrsete eemaldamine. Iga taime külge jäetakse kaks-kolm võrset. Nendest arenevad uued humalakäbidega väädid.

Algselt humalakasvatuse kõrvalsaaduseks olnud humalavõrsetest sai hinnatud söögilisand varakevadisel ajal, kui värskeid köögivilju oli napilt.

Viited humalavõrsete „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” värske köögiviljana kasutamise kohta pärinevad 16. sajandist, kui arvati, et võrsed on tervendava toimega.

Dr Rembert Dodoens kirjutas 1554. aastal: „… serveeritavates roogades kasutatakse humalavõrseid maitsetugevdajana”. Dodoens arvas samuti, et humalavõrsed „Poperingse hopscheuten” on raviomadustega. „Tugevus ja elujõulisus”. Toidus kasutatakse humalataime võrseid või noori võsusid. Kuigi võrseid kasutatakse rohkem toidu maitse rõhutamiseks kui et neid vähese toiteväärtusega köögivilju saaks pidada füüsilise kosutuse allikaks, mõjuvad need soodsalt soolte talitlusele, hõlbustavad jääkainete väljutamist ning tugevdavad magu.

Arst ja ravimtaimede asjatundja Matthias de Lobel (25) avaldas 1581. aastal ravimtaimeraamatu „Krudtboeck”, milles kirjeldab kommet süüa võrseid teatavat liiki köögiviljana:

„Lihtrahvas sööb salati asemel nii metsiku kui ka kultuurtaimena kasvatava humala noori võrseid, mis tärkavad märtsi lõpus või aprilli alguses. Üsna soojad võrsed on meeldiva salatsigurit meenutava maitsega.”

Humalavõrsete „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” kohta on järgnevatel sajanditel leidunud üha rohkem kirjalikke viiteid. Sajandite jooksul on määratletud geograafilises piirkonnas humalavõrsete „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” kasvatamise kohta omandatud sedavõrd põhjalikud teadmised, mis annavad alust arvata, et selle piirkonna humalakasvatajatel on varuks eriteadmised ja -oskused, mis teiste piirkondade põllumajandustootjatel puuduvad (nt humalakasvatus kasvuhoones).

Toodet „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” ja geograafilist piirkonda käsitlevad arvukad ajaloolised tekstid annavad samuti tunnistust toote mainest, mis on otseselt seotud toote, humalakasvatajate viljelusvõtete ja geograafilise piirkonnaga. Toote „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” arendamisse tehakse jätkuvalt investeeringuid, mille tõenduseks on taime kasvatusemeetodeid ja sordiaretust käsitlevad teadusuuringud. Alates 19. sajandi lõpust on Poperinge piirkonna paljude restoranide pakutavate roogade hulgas sellised, mis sisaldavad toodet „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten”. Mõne restorani menüü on selline, et lausa iga roog sisaldab ka toodet „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten”. Toote „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” mainet kajastavad ka arvukad raamatud ning ajakirjanduses ilmunud artiklid selliste restoranide kohta, kus toiduvalmistamisel kasutatakse humalavõrseid, mida ajakirjanikud pidevalt nimetavad „Poperinge valgeks kullaks”.

Toode „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” on väga mitmekülgne toiduaine. Kulinaariaalases ajakirjanduses antakse igal hooajal ulatuslik ülevaade tootest „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten”, mida peetakse tõeliseks delikatessiks. Toodet „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” sisaldavate toitude retseptid on kättesaadavad nii internetis kui ka arvukates kokaraamatutes.

Igal kevadel korraldavad vennaskond „De Witte Ranke” ja Poperinge linnavalitsus humalavõrsete festivali, kus tähelepanu keskmes on toode „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten”. Poperinge piirkonna parimates restoranides pakutakse festivali ajal toodet „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” sisaldavat erimenüüd. Mitmed humalakasvatajad korraldavad lahtiste uste päevi, et tarbijad saaksid otseallikast teavet toote „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” kasvatamise kohta. 2008. aastal avaldas vennaskond oma 25. aastapäeva puhul spetsiaalselt tootele „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” pühendatud raamatu.

Igal aastal ootavad restoraniomanikud ja tarbijad pikisilmi humalavõrsete „Poperingse hopscheuten”/„Poperingse hoppescheuten” saabumist, millest annavad tunnistust toote esmamüügi näitajad detsembris – nii Belgia kui ka välismaa ostjad on nõus maksma kõrget hinda noorte võrsete eest.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

http://lv.vlaanderen.be/nlapps/data/docattachments/dossier%20met%20bijlagen.pdf või

http://www.vlaanderen.be/landbouw — beleid (policy) — kwaliteitssystemen (quality systems) — Europese kwaliteitssystemen (European quality systems) — vlaamse dossiers (Flemish files)

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

(2) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrusega (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta