[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 18.09.2006

KOM(2006) 517 lõplik

2004/0049 (COD)

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE EÜ asutamislepingu artikli 251 lõike 2 teise lõigu kohane nõukogu ühisseisukoha kohta

seoses rahvusvaheliste raudteeliinide reisijate õigusi ja kohustusi käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse vastuvõtmisega

2004/0049 (COD)

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE EÜ asutamislepingu artikli 251 lõike 2 teise lõigu kohane nõukogu ühisseisukoha kohta

seoses rahvusvaheliste raudteeliinide reisijate õigusi ja kohustusi käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse vastuvõtmisega

1- TAUST

Ettepaneku edastamine Euroopa Parlamendile ja nõukogule (dokument KOM(2004)143 (lõplik) - 2004/0049 (COD)): | 3. märts 2004 |

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamuse kuupäev: | 9. veebruar 2005 |

Euroopa Parlamendi arvamuse kuupäev, esimene lugemine: A6 – 0123/2005 | 28. september 2005 |

Ühise seisukoha vastuvõtmise kuupäev: | 24. juuli 2006 |

2- KOMISJONI ETTEPANEKU EESMÄRK

Rahvusvaheliste raudteeliinide reisijate õigusi käsitlev ettepanek on üks neljast meetmest, mis on esitatud kolmanda raudteepaketi raames (teiste meetmetega nähakse ette rongijuhtide sertifitseerimise süsteemi sisseseadmine, raudtee kaubavedude kvaliteedi parandamine ja rahvusvaheliste raudteede reisijateveo turu avamine alates 1. jaanuarist 2010).

Ettepaneku eesmärk on näha ette reisijate õigused ja kohustused, et parandada rahvusvaheliste raudteeliinide reisijateveo tõhusust ja tõmbejõudu. See sisaldab sätteid, mis käsitlevad reisijatele enne reisi, reisi ajal ja pärast reisi antava teabe miinimumnõudeid, lepingutingimusi, raudtee-ettevõtjate vastutust õnnetuste korral, vastutust ja muid tagajärgi reiside hilinemise või tühistamise korral, liikumispuudega isikute abistamise tingimusi, kvaliteedistandardeid ja ohutuse tagamist ning lisaks tingimusi, mida raudtee-ettevõtjad peavad täitma määruse eesmärkide saavutamisele suunatud koostöös.

Suur osa raudteereisijate õigustest tuleneb kõnealuses valdkonnas olemasolevatest rahvusvahelise õiguse süsteemidest, eelkõige rahvusvaheliste raudteevedude konventsioonist (COTIF/CIV) ja lennureisijate suhtes vastu võetud ühenduse eeskirjadest.

3- ÜHIST SEISUKOHTA KÄSITLEVAD SELGITUSED

Nõukogu tegi komisjoni ettepanekusse ühehäälselt mõningad üldised muudatused, mis on vastuvõetavad, kuna need tagavad ettepaneku eesmärkide saavutamise.

Kõigepealt muutis nõukogu määruse ülesehitust ning tõi selgelt välja kaheksa peatükki (I – Üldsätted, II – Transpordileping, teavitamine ja piletimüük, III – Raudtee-ettevõtjate vastutus reisijate ja nende pagasi eest, IV – Hilinemised, luhtunud ümberistumised ja reiside tühistamised, V – Liikumispuudega isikud, VI – Turvalisus, kaebused ja teenuse kvaliteet, VII – Jõustamine ja VIII – Lõppsätted). Lisade arvu vähendati neljalt kolmele, kusjuures komisjoni ettepaneku I ja II lisa muudeti pisut ning ühendati need II lisaks, II lisa viidi üle teksti (hilinemishüvitis) ning II, III ja V peatükiga seotud COTIF/CIVi sätted esitati I lisas.

Nõukogu kinnitas suures osas komisjoni ettepanekus ettenähtud reguleerimisala („rahvusvahelised reisid“, mis koosnevad ühest või mitmest ühe transpordilepingu alusel toimuvast raudteeveost, millest vähemalt üks peab olema rahvusvaheline), kuid hilinemisi käsitleva IV peatüki kohaldamist piirati rahvusvaheliste vedudega ja liikumispuudega isikuid käsitleva V peatüki reguleerimisala laiendati ka rahvusvaheliste vedude raames toimuvatele riigisisestele reisidele. Seega kohandas nõukogu vastavalt vajadusele eri peatükkide reguleerimisala.

Vastupidiselt komisjoni ettepanekule piiras nõukogu, nagu ka Euroopa Parlament, raudteeteenuste pakkujate kohustuse anda kogu ELi raudteevõrgus pileteid , otsepileteid ja asjaomast reisiteavet üksnes juhtudega, kus kõnealune teave või piletid on taotluse saanud raudteeteenuste pakkujale kättesaadavad.

Nõukogu ja Euroopa Parlament nõuavad siiski kogu ELi raudteereiside elektroonilise broneerimis- ja infosüsteemi loomist, mis aitab rahvusvaheliste vedudega seotud teabe, piletite ja broneeringute kättesaadavuse muuta tarbijasõbralikumaks. Vastava õigusmeetme osas kohaldatakse komiteemenetlust, mis algatatakse Euroopa Raudteeameti abiga välja töötatava ettepaneku suhtes.

Nõukogu asendab, vastavalt Euroopa Parlamendi samalaadsele taotlusele, COTIF/CIVi raamistikuga enamiku komisjoni ettepaneku nendest aspektidest, mis on seotud raudtee-ettevõtjate vastutusega reisijate ja pagasi eest kahju puhul, mis tekib õnnetuste ning reisi hilinemise, luhtunud ümberistumise või reisi tühistamise korral. Kuigi selline lähenemine piirab oluliselt reisijate õigust kahju hüvitamisele, võib komisjon selle muudatusega leppida. Pärast seda, kui praeguse süsteemi kohaldamisest on kogemusi saadud, võib komisjon selle küsimuse uuesti läbi vaadata. Erinevalt Euroopa Parlamendist muudab nõukogu nõrgemaks nõuet, et õnnetuste puhul oleks vastutus kaetud minimaalse kohustusliku kindlustuskaitsega.

Euroopa Parlamendi samalaadsest taotlusest lähtudes teeb nõukogu ettepaneku lihtsustada komisjoni poolt algselt ettepandud raamistikku reisi hilinemise, luhtunud ümberistumise või reisi tühistamise puhul antava erakorralise hüvitise ja abi osas, et võimaldada selle hõlpsat kohaldamist reisijatele soodsal viisil. Komisjon nõustub nimetatud lihtsustamisega täielikult.

Üldjoontes toetab nõukogu tugevalt liikumispuudega isikute õigusi. Ta püüab laiendada sellekohaste sätete reguleerimisala ning muudab nende kohaldamise praktilisemaks ja ettenähtavamaks, piirates samas siiski mõningaid jaamaülemate ja raudtee-ettevõtjate kohustusi. Komisjon on muudatusega üldjoontes nõus. Ta peab siiski ebaõnnestunuks ühte muudatusettepanekut, mis käsitleb artikli 19 lõike 1 viimast lauset ning annab jaamaülemale võimaluse piirata juba kinnitatud abi puhtäriliste takistuste puhul. Euroopa Parlament on teinud muudatusettepanekud, mis lähevad käesoleva ettepaneku reguleerimisalast kaugemale, näiteks raudteeveeremi ja jaamade juurdepääsetavuse parandamisele suunatud kohustused, mida aga kajastatakse liikumispuudega reisijatega seotud koostalitlusvõime tehnilises spetsifikatsioonis, mis tuleb komisjonis edaspidi arutusele.

Erinevalt Euroopa Parlamendist on nõukogu kinnitanud kvaliteedistandardite määratlemise ja järelevalvega seotud kohustused.

4- KOMISJONI ÜKSIKASJALIKUD SELGITUSED

Parlamendis esimesel lugemisel vastu võetud 122 muudatusettepanekust kajastas nõukogu oma ühises seisukohas täielikult 63 ja osaliselt 9 ettepanekut; neist oli komisjon täielikult tagasi lükanud 12 ja osaliselt 3. Ühises seisukohas lükatakse täielikult tagasi 25 ja osaliselt 4 muudatusettepanekut, mis komisjon oli heaks kiitnud. Ühises seisukohas ei kajastatud täielikult 26 ja osaliselt 3 muudatusettepanekut, mille oli tagasi lükanud ka komisjon.

Euroopa Parlamendi peamine muudatusettepanek oli seotud reguleerimisala laiendamisega, et see hõlmaks mitte üksnes rahvusvahelisi, vaid ka kõiki riigisiseseid reise. Muud olulised muudatusettepanekud käsitlesid vastutussüsteemi, reiside hilinemiste ja tühistamiste puhul ette nähtud hüvitise määrade ja tingimuste läbivaatamist ning lisaks piirati nendega raudtee-ettevõtjate kohustust anda pileteid ja teavet reiside kohta ELi kõikidel peamistel liinidel. Vastuseks Euroopa Parlamendi esimese lugemise järel esitatud arvamusele kiitis komisjon täielikult heaks 19, põhimõtteliselt 49 ja osaliselt 16 muudatusettepanekut. Täielikult lükkas ta tagasi 38 muudatusettepanekut.

4.1 Komisjoni poolt heaks kiidetud ja ühises seisukohas täielikult või osaliselt kajastatud muudatusettepanekud

Järgnevas osas viidatakse ühise seisukoha põhjendustele ja artiklitele.

Osa muudatusettepanekust nr 3, muudatusettepanekud nr 10, 23, 27, 44, 45, 46, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 56, 57, 59, teatavas osas nr 64, 77, 78, 80, 81, 82 ja 83 taotlevad raudtee-ettevõtjate vastutussüsteemi vastavusseviimist rahvusvahelise COTIF/CIVi lepinguga (1999. aasta Vilniuse protokoll, mis jõustus 2006. aastal) või lihtsalt sisaldavad viiteid COTIF/CIVile. Konkreetsete sätete muutmist võib pidada ülearuseks, kuna 6. ja 13. põhjendus, artikkel 10 (vastutus reisijate surma ja vigastuste ning nende pagasi kahjustumise puhul), artikkel 13 (vastutus reisi hilinemise, luhtunud ümberistumise ja reisi tühistamise korral) ning eelkõige ühise seisukoha lisa 1 toovad määrusesse lihtsalt ja lühidalt sisse vastutust käsitlevad COTIF/CIVi sätted.

Muudatusettepanekud nr 6 ja 76 sisaldavad üksikasju seoses liikumispuudega isikute abistamisega hilinemise puhul. Ühise seisukoha artikli 16 lõikes 5 kinnitatakse, et liikumispuudega isikutel on hilinemise korral abi saades õigus oma vajadustele erilist tähelepanu saada. Kõnealuse abi osutamise üksikasjad on märgitud ühise seisukoha 10. põhjenduses.

Muudatusettepanekuga nr 18 pannakse ette muuta mõiste „broneerimine“ sisu, mida ühise seisukoha artikli 3 lõikes 9 muudetakse veelgi põhjalikumalt.

Muudatusettepanekutes nr 20, 61 ja 120 pannakse ette lihtsustada hüvitamissüsteemi , nähes ette pileti hinna tagasimaksmise hilinemise korral, nagu on sätestatud komisjoni ettepanekus. Ühise seisukoha artikkel 15 võtab üle Euroopa Parlamendi poolt ette pandud põhimõttelise struktuuri, piirates samas võimalikku tagasimakset maksimaalselt 50%-ni pileti hinnast.

Ühises seisukohas on arvesse võetud muudatusettepanekut nr 24, mis käsitleb raudteede sõiduplaanide määratluse väljajätmist .

Muudatusettepanekud nr 25, 36 ja 42 käsitlevad määruse nõuetele vastavat teavitamist ja piletimüüki ning Euroopa elektroonilise info- ja broneerimissüsteemi (CIRS) võimalikku kasutamist. Ühise seisukoha artiklis 9 kajastatakse CIRSi loomise nõuet ning kohustatakse komisjoni, liikmesriike ja Euroopa Raudteeametit tegema koostööd, et töötada välja direktiivis 2001/16/EÜ nimetatud tehnilise koostalitlusvõime tehniline spetsifikatsioon teavitamise ja piletimüügi kohta. Nimetatud õigusliku aluse reguleerimisala võib vajada täiendavat arutelu.

Muudatusettepanekutes nr 32, 33 34, 35, 108 ja osaliselt nr 138 taotletakse transpordilepinguid ja piletimüüki käsitlevate sätete vastavusse viimist rahvusvahelise COTIF/CIVi kokkuleppega (1999. aasta Vilniuse protokoll, mis jõustus 2006. aastal) või lihtsalt neis sätetes COTIF/CIVile viitamist. Konkreetsete sätete muutmist võib pidada ülearuseks, kuna 6. põhjendus, artikkel 4 (sätted transpordilepingute kohta), ning eelkõige ühise seisukoha lisa 1 toovad määrusesse lihtsalt ja lühidalt sisse transpordilepinguid ja piletimüüki käsitlevad COTIF/CIVi sätted.

Osa muudatusettepanekust nr 67 taotleb, et hilinemise tõttu kannatanud reisijad tuleb kiiresti nende lõppsihtkohta vedada. Ühise seisukoha artiklis 14 võetakse seda mõtet arvesse, kuid minnakse veelgi kaugemale, nõudes, et raudtee-ettevõtjad pakuksid reisijatele „viivitamata“ valikut marsruudi muutmise ja pileti hinna tagasimaksmise vahel , jne.

Muudatusettepanekud nr 70, 71, 72 (komisjon ei ole siiski heaks kiitnud selle kohustuse piiramist väljendi „võimalusel“ abil) ja 73 taotlevad edasiste sammude puhul, mida raudtee-ettevõtja teeb seoses hilinemisest tingitud marsruudi muutmise ja reisi jätkamisega, reisija nõusolekut ning paneb ette mitmeid täpsustusi seoses hilinemise korral antava erakorralise abiga . Neid ettepanekuid on arvesse võetud ühise seisukoha artikli 14 lõike 1 punktis c ja artikli 16 lõikes 2.

Muudatusettepanekuga 86 pannakse ette kehtestada liikumispuudega isikutele osutatava abi piirmäär lähtuvalt olemasolevast võimsusest . Ühise seisukoha artikliga 17 lubatakse raudtee-ettevõtjatel kehtestada liikumispuudega isikutele eelnevalt mittediskrimineerivad juurdepääsueeskirjad. Ühises seisukohas ei nähta siiski ette võimsuse suurendamise kohustust.

Muudatusettepanekutega nr 87 ja 126 muudetakse jaamaülemate ja raudtee-ettevõtjate, sealhulgas rongipersonali kohustusi seoses liikumispuudega isikutele osutatava abiga . Ühise seisukoha artiklitega 19, 20 ja 21 muudetakse lepingupoolte, eelkõige raudtee-ettevõtjate ja jaamaülemate kohustused arusaadavaks, lihtsaks ja realistlikuks. Ühise seisukoha artikliga 18 tagatakse liikumispuudega isikutele lisakuludeta piletite müük.

Muudatusettepanekuga nr 92 lihtsustatakse liikumispuudega isikute õigust saada abi juhtudel, kus abivajadusest ei ole ette teatatud. Neil juhtudel tagatakse artikliga 21 parim võimalik sihtotstarbeline abi.

Muudatusettepanekuid nr 99 ja 100 kajastatakse ühise seisukoha artiklis 23, asendades mõiste „julgeolek“ mõistega „ isiklik julgeolek “.

Muudatusettepanekud nr 105 ja 106, millega taotletakse raudtee-ettevõtjatele kaebuste menetlemisega seoses pandud koormuse vähendamist, on kajastatud ühise seisukoha artiklis 24, millega põhjendatud raamistiku piires jäetakse enamik kaebuste menetlemise mehhanismi üksikasju raudtee-ettevõtjate endi otsustada.

Muudatusettepaneku nr 109 esimene osa jätab välja kohustuse teavitada reisijaid kõikidest liinide sulgemise või muutmise kavadest . Ühise seisukoha artiklis 6 muudetakse teavitamiskohustust selliselt, et kavade asemel hõlmab see otsuseid.

Muudatusettepanekuga nr 114, osaga muudatusettepanekust nr 115 ning muudatusettepanekutega 116 ja 117 taotletakse raudtee-ettevõtjate poolt reisijatele antava sõiduinfo miinimumnõuete kohandamist. Artiklis 7 ja II lisas täpsustatakse reisijale oma teenuste kohta antava miinimuminfo sisu.

4.2 Komisjoni poolt heaks kiidetud muudatusettepanekud, mida ühises seisukohas ei kajastata

Muudatusettepanekud nr 5, 8, 9, 38 (osaliselt, vt ka tagapool), osa muudatusettepanekust nr 67 ning muudatusettepanekud nr 68, 79, 85, 90, 103 ja 104 taotlevad mõiste „rahvusvaheline“ väljajätmist. Komisjon on seisukohal, et selle mõiste väljajätmine asjassepuutuvatest sätetest ei mõjuta määruse reguleerimisala küsimust. Kuna aga ühise seisukoha eesmärk ei ole laiendada määruse reguleerimisala kõikidele rongiliinidele, sealhulgas riigisisestele liinidele, ei ole viiteid mõistele „rahvusvaheline“ mingil viisil süstemaatiliselt välja jäetud.

Muudatusettepanekuga nr 15 taotletakse mõiste „raudtee-ettevõtja“ täpsustamist. Seda muudatusettepanekut võib pidada ülearuseks, kuna ühises seisukohas viidatakse olemasolevatele ühenduse õigusaktidele: artikli 3 lõikes 1 määratletakse „raudtee-ettevõtja“ mõiste vastavalt direktiivile 2001/14/EÜ, artiklis 2 („Reguleerimisala“) viidatakse direktiivi 95/18/EÜ määratlusele.

Muudatusettepanekutega 21 ja 22 taotletakse, et arvesse ei võetaks reisi tühistamisest tingitud hilinemisi ja eeldatavaid hilinemisi, millest reisijale on teatatud 48 tundi ette. Ühise seisukohaga ühtki taolist sätet ette ei nähta. Nimetatud küsimuse täpsustamiseks võib kasutada artikli 3 lõikes 15 sisalduvat „hilinemise“ mõistet.

Muudatusettepanekuga nr 30 taotletakse info andmist vormis, mis on kättesaadav liikumispuudega isikutele, kellel on nägemis- või kuulmisvaegus. Ühise seisukohaga ühtki taolist sätet ette ei nähta. Vastava kohanduse jaoks sobib kõige paremini ühise seisukoha artikli 7 lõige 3.

Muudatusettepanekuga nr 38 taotletakse piletite müüki juurdepääsetavas vormis . Kuigi seda ideed ei kajastata ühise seisukoha artiklis 8, mis käsitleb piletite kättesaadavust, antakse ühise seisukoha 10. põhjendusega liikumispuudega isikutele õigus omandada rongis pilet lisatasudeta.

Muudatusettepanekuid nr 43, 48, 55 ja 98 määruse pealkirjade ja ülesehituse kohta ei võeta arvesse, kuna ühise seisukohaga pannakse ette teistsugune ülesehitus (vt määruse ülesehitus).

Muudatusettepanekutega nr 47 ja 58 välistatakse või piiratakse õigust saada ettemaksu reisija surma või vigastuse korral. Ühise seisukoha artikliga 12 siiski kinnitatakse see komisjoni poolt ettepandud õigus, mis antakse ka lennureisijatele.

Muudatusettepanekuga nr 66 taotletakse, et rongide hilinemisega kaasnevad õiguslikud tagajärjed saabuksid ka juhul, kui viivitatakse liikumispuudega isikule lubatud abi andmisega . Ühise seisukohaga ühtki taolist sätet ette ei nähta. Liikumispuudega isikute erivajadusi nimetatakse eraldi üksnes hilinemisega seotud abi puhul.

Muudatusettepanekuga nr 69 nähakse ette, et marsruudi muutmise või reisi jätkamise puhul võib kallimaid teenuseid kasutada pileti eest algselt makstud hinnaga. Ühise seisukohaga taolist võimalust ette ei nähta, kuid viidatakse „võrreldavatele tingimustele“.

Muudatusettepanekuga nr 75 taotletakse, et raudtee-ettevõtja annaks tõendi reisijatele rongi hilinemise kohta . Ühise seisukohaga ei nähta ette sellist kohustust, mille võib hõlpsasti saavutada, jättes artikli 16 lõikest 4 välja sõnad „reisija taotluse korral“.

Muudatusettepaneku nr 109 teise ja kolmanda osaga taotletakse, et raudtee-ettevõtja, jaamaülemad, reisikorraldajad ja komisjon teeksid koostööd reisijatele määrusega ette nähtud õigustest teavitamiseks. Komisjon on põhimõtteliselt nõus, et reisijaid tuleb määrusest tulenevatest õigustest sobival viisil teavitada ning viitab sarnasele meetmele, mis võeti seoses reisijate õigustega lennundussektoris (lennureisija õiguste plakat).

Muudatusettepanekud nr 110, 111 ja 112, mis käsitlevad riiklikke järelevalveorganeid ja nendega seotud teabe avalikkust, on suures osas kajastatud ühise seisukoha artiklis 26 ja II lisas.

Osa muudatusettepanekust nr 124 pikendab tähtaega, mille jooksul tuleb hilinemise korral maksta erakorraline hüvitis , 14 päevast 1 kuuni. Kuigi komisjon oli selles küsimuses paindlik, ei muudeta ühise seisukohaga komisjoni ettepanekut maksta hüvitis välja 14 päeva jooksul alates kaebuse saamisest.

Osaga muudatusettepanekust nr 138 taotletakse, et raudtee-ettevõtjad oleksid kohustatud vedama jalgrattaid. Kuna kaks seadusandjat on põhimõtteliselt nõus allutama transpordilepingud sellealastele COTIF/CIVi eeskirjadele, on jalgrataste veoga seotud kohustusest loobutud.

4.3 Komisjoni poolt tagasi lükatud muudatusettepanekud, mida ühisseisukohas ei kajastata

Muudatusettepanekute nr 1, 2, osa muudatusettepanekust nr 3, muudatusettepanekute nr 11, 12 (osaliselt, vt ka tagapool), 13, 17 (osaliselt, vt ka tagapool) ja 62 (osaliselt, vt ka tagapool) eesmärk on kehtestada raudteereisija õigused ja kohustused olenemata sellest, kas tema reis on riigisisene või rahvusvaheline. Euroopa Parlament taotleb seega, et reguleerimisala laiendataks kõikidele liinidele, nii rahvusvahelistele kui ka riigisisestele ; komisjon tunnustab seda muudatusettepanekut, kuid leiab, et see on praegusel etapil vahest enneaegne. Vastupidi Euroopa Parlamendile kinnitatakse (üldistes küsimustes ja raudtee-ettevõtjate vastutuse osas) või vähendatakse (hilinemise tagajärgede jms osas) ühise seisukoha artikli 2 lõigetega 1 ja 2 komisjoni poolt ettepandud reguleerimisala. Üksnes liikumispuudega isikute puhul laiendatakse artikli 2 lõikega 3 reguleerimisala rahvusvaheliste reiside riigisisestele osadele.

Muudatusettepanekutega 7 ja 125 pannakse ette kohustada määrusega raudtee-ettevõtjaid ja jaamaülemaid muutma veeremit ja jaamasid liikumispuudega isikutele juurdepääsetavaks . Komisjon leiab, et selline kohustus läheks väljapoole käesoleva eelnõu reguleerimisala.

Muudatusettepanekut nr 12 ning muudatusettepaneku nr 39 osa, mis käsitlevad avaliku teeninduse lepinguid , ei peeta asjakohasteks. Rahvusvaheliste liinide puhul (vt ka reguleerimisala) avaliku teeninduse lepinguid üldjuhul ei ole ning seetõttu seda mõistet ühises seisukohas eraldi ei nimetata, kuid määruse reguleerimisalast ei jäeta selgesõnaliselt välja kohustust kohaldada reisijate õigusi ka avaliku teeninduse lepingute puhul.

Muudatusettepanekuga nr 16 pannakse ette muuta „põhiraudteejaama“ määratlust, kuid seda mõistet määruses enam ei kasutata ja ühise seisukoha artiklis 19 seotakse jaamaülemate kohustused liikumispuudega isikute abistamise valdkonnas „mehitatud raudteejaamadega“. Seetõttu ei ole „põhiraudteejaama“ määratlus enam ajakohane.

Muudatusettepanekuid nr 17 ja 62, mis käsitlevad hooajapileteid , ei peeta asjakohaseks. Rahvusvahelistele liinidele (vt ka reguleerimisala) üldjuhul hooajapileteid ei pakuta ning seetõttu ei peeta ühises seisukohas vajalikuks seda mõistet eraldi mainida, kuid hooajapileteid siiski määruse reguleerimisalast selgesõnaliselt välja ei jäeta.

Muudatusettepanekuga nr 19 viiakse määratlus kooskõlla COTIF/CIViga. Seda muudatusettepanekut võib pidada liigseks: ühise seisukoha artikli 3 lõigetes 11, 12, 13 ja 14 määratletakse vastavalt rahvusvahelised ning riigisisesed reisid ja liinid selgelt, arusaadavalt ja lühidalt, ilma et see läheks vastuollu COTIF/CIViga.

Muudatusettepanekuga nr 26 pannakse ette muuta „ liikumispuudega isikute “ määratlust. Vahepeal on esitatud vastav määratlus Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses liikumispuudega isikute õiguste kohta lennureisidel (vastu võetud 8. juunil 2006, seni avaldamata). See „liikumispuudega isikute“ lennunduse valdkonna määratlus on üle võetud ühise seisukoha artikli 3 lõikes 17.

Muudatusettepanekuga nr 31 nõutakse, et raudtee-ettevõtjad ja reisikorraldajad (piletimüüjad) vastutaksid ebaõige info eest. Ükski käesoleva määruse säte ei takista sellistel juhtudel kohaldamast riigi eraõiguse põhimõtteid.

Muudatusettepanekute nr 60, 118 ja 119 aluseks on nõue, et reisijatele makstaks tagasi lisatasud saamata jäänud teenusekvaliteedi eest, välja arvatud teenuse hilinemise korral. Selle nõudega seotud õigusi peetakse liiga suurteks ning seetõttu selliseid kohustusi ühise seisukohaga ette ei nähta.

Muudatusettepanekuga nr 64 nõutakse peamiselt piletihinna hüvitise mahaarvamist (mitterahuldava teenuse korral) muudest hüvitistest, nagu näiteks kahjuhüvitis juhtudel, kus tekib vastutus tuleneva kahju eest. Vastupidiselt sellele kinnitatakse ühise seisukoha artiklis 15, et piletihinna katteks antav erakorraline hüvitis reisi hilinemise eest, hilinemise tõttu luhtunud ümberistumise eest või reisi tühistamise eest ei ole seotud tuleneva kahju hüvitamisega, mida reguleerib COTIF/CIVi sellealastele sätetele viitav ühise seisukoha artikkel 13. Ettepanekut mahaarvamise kohta ei ole ühises seisukohas seetõttu kajastatud.

Muudatusettepanekuga nr 65 pannakse ette, et raudtee-ettevõtjad oleksid kohustatud kõigi vahenditega hilinemisi vältima . Leitakse, et kõnealune kohustus on ebatäpne ning seda on raske täitmisele pöörata.

Muudatusettepanekuga nr 74 piiratakse väljaspool jaamasid seisatud rongide reisijatele antavat erakorralist abi olukordadega, mis ei hõlma erakorralisi asjaolusid. Kuigi olukorra võis põhjustada keegi muu kui raudtee-ettevõtja, nõutakse tema sekkumist reisijate abistamiseks ning ei nähta ette muud abivõimalust. Ühises seisukohas lükatakse Euroopa Parlamendi nõue seetõttu tagasi, kuid abistamist sellistel juhtudel piiratakse olukordadega, kus see on füüsiliselt võimalik.

Muudatusettepanekus nr 84 taotletakse täpsustust seoses raudtee-ettevõtja õigusega nõuda vajadusel hüvitist raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjalt. Ükski ühise seisukoha säte ei piira mingil viisil raudtee-ettevõtja võimalikku tagasinõudeõigust kolmandate isikute suhtes. Lisaks vabastab ühine seisukoht raudtee-ettevõtja põhimõtteliselt vastutusest kolmandate isikute süü korral.

Muudatusettepanekutega 101, 102, 107 ja 121 pannakse ette jätta välja kohustuslik kvaliteedistandardite hindamine, kuid viia sisse üsna keerukas menetlus, millesse on kaasatud Euroopa Raudteeamet. Ühise seisukohaga pannakse ette, et raudtee-ettevõtjad hindaksid oma kvaliteedistandardeid ise, nõudes samal ajal rangete tingimuste täitmist enesehindamise läbiviimisel ja selle tulemuse avalikustamisel. Praegusel etapil ei peeta vajalikuks Euroopa Raudteeameti kaasamist kvaliteedi järelevalvesse.

Muudatusettepanekus nr 127 taotletakse koolitusmeetmeid liikumispuudega isikute paremaks abistamiseks. See ettepanek läheb kaugele välja käesoleva määruse reguleerimisalast. Komisjon on kolmanda raudteepaketi raames aga esitanud direktiivi eelnõu rongipersonali ohutusalase võimekuse parandamiseks.

Muudatusettepanekuga nr 128 kohandatakse jaamaülemate ülesandeid seoses liikumispuudega isikute kontaktpunktidega . Ühise seisukoha artikliga 21 kinnitatakse see jaamaülemate ülesanne komisjoni poolt esitatud algses sõnastuses, lisades siiski viite teistele riigiasutustele, kes võivad jagada sellealast vastutust.

4.4 Komisjoni poolt tagasi lükatud muudatusettepanekud, mida ühises seisukohas osaliselt või täielikult kajastatakse

Muudatusettepanekutega nr 4, 14 ja 37 soovitakse nõrgendada komisjoni poolt ettepandud kohustust, mille kohaselt raudtee-ettevõtjad peavad andma pileteid, otsepileteid ja vastavat sõiduinfot kogu ELi raudteevõrgu piires. Komisjon oli seisukohal, et reisijatel on õigus osta koondpileteid kogu ELi raudteevõrgus reisimiseks ning otsustas seetõttu kohustada raudtee-ettevõtjaid selliseid tooteid pakkuma, kuna näib, et raudteeturg seda vabatahtlikult ei tee. Ühise seisukoha artikliga 8 jäetakse raudtee-ettevõtjatele sellise pakkumise osas valikuvõimalus, nähes ette, et pileteid, otsepileteid ja broneeringuid müüakse reisijatele juhul, kui see on võimalik. Selle nõude muudab veelgi põhjendatumaks Euroopa raudteeliinide elektrooniline info- ja broneerimissüsteem (CIRS) (artikkel 9).

Muudatusettepanekutega 28, 29 ja osaga muudatusettepanekust nr 115 soovitakse nõrgendada komisjoni poolt ettepandud kohustust, et raudtee-ettevõtjad peavad pakkuma reisiinfot . Komisjon leidis, et reisijatel on õigus saada ELi piires toimuvate reiside kohta asjakohast reisiinfot, kaasa arvatud infot, mis ei ole seotud raudtee-ettevõtja oma võrguga. Kuna vabatahtlike kokkulepetega seda eesmärki alati ei saavutata, otsustas komisjon kohustada raudtee-ettevõtjaid kogu ELi kohta reisiinfot pakkuma. Artiklis 7 ja II lisas täpsustatakse reisijale oma teenuste kohta antava miinimuminfo sisu. Selle nõude muudab veelgi põhjendatumaks Euroopa raudteeliinide elektrooniline info- ja broneerimissüsteem (CIRS) (artikkel 9).

Osaga muudatusettepanekust nr 39 ning muudatusettepanekutega nr 40 ja 123 pannakse ette muuta piletimüügi korda . Ühise seisukoha artikliga 8 antakse raudtee-ettevõtjatele palju valikuvabadust piletimüügiks sobivaima viisi leidmisel. Ette on nähtud piletimüük rongis, välja arvatud olukorras, kus see teenus on põhjendatud juhtudel piiratud. Komisjon ei soovinud liigselt raskendada spontaanset ostu, sealhulgas rongis toimuvat ostu. Ta ei pidanud vajalikuks eristada avaliku teenusega seotud piletite ja muude piletite müügipunkte.

Muudatusettepanekutega nr 91, 95, 96 ja 97 pannakse ette täpsustada liikumispuudega isikute erilise abistamisega seotud teatamise korda . Ühise seisukoha artikliga 21 lihtsustatakse seda korda ning abivajadusest vähemalt 48 tundi ette teatanud liikumispuudega isikule abi osutamise tingimusi. Komisjon ei soovinud liikumispuudega isikute õigusi liigselt piirata ning seetõttu ei toetanud ta ettepanekut etteteatamisaja pikendamiseks 24 tunnilt 48 tunnini.

Muudatusettepanekuga nr 113 taotletakse üheaastast tähtaega, kuid ühise seisukoha artikliga 33 nähakse enne määruse jõustumist ette 18-kuuline rakendusaeg, enne kui määrus jõustub . Komisjon leidis, et pikk üleminekuperiood ei ole reisija kavandatavate õiguste ellurakendamiseks vajalik.

Osaga muudatusettepanekust nr 124 taotletakse, et hüvitise maksmiseks reisitšekkides tuleb saada reisija nõusolek, mis on kajastatud ühise seisukoha artikli 15 lõike 2 viimases lauses.

5- KOKKUVÕTE

Ehkki komisjon eelistanuks, et raudtee-ettevõtjad oleksid kohustatud pakkuma infot kogu ELi raudteevõrgu sõiduplaanide kohta ja otsepileteid selles reisimiseks ning jaamaülematel ja raudtee-ettevõtjatel oleksid liikumispuudega isikute abistamisel suuremad kohustused, leiab ta, et 24. juulil 2006 ühehäälselt vastu võetud ühine seisukoht ei muuda tema ettepaneku eesmärke ja lähenemisviisi.