ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
17.

Kuigi see eesmärk on enamuse väljapakutud muudatuste osas edukalt täide viidud, juhib kontrollikoda tähelepanu sellele, et direktiivi ühildamine siseriiklike õigusaktidega on mitmes osas ebatäielik. Seda põhjustavad muuhulgas järgmised asjaolud: — direktiivist erinevate terminite ja definitsioonide kasutamine ilma põhjenduseta (artikkel 116, artikli 125a, artiklid 126, 130, 139 ja 156), — teatud sätete puudulik ühildamine siseriiklike õigusaktidega (artiklid 136, 137 ja 143), — vead direktiivi ühildamises siseriiklike õigusaktidega, — direktiivis sätestamata terminite või mõistete kasutamine (artikli 118 lõige 2 ja artikli 131 lõige 2), — ühenduse kontekstiga mittearvestamine siseriiklike õigusaktidega ühildamisel (artikkel 117), — direktiivis sisalduvad vastuolud (artikli 125 lõige 3).
3.

Kontrollikoda on nõus, et uue institutsioonidevahelise kokkuleppega muutub eelmine määrus (EÜ) nr 2040/2000 1. jaanuaril 2007 kehtetuks ning see tuleks tühistada võimaldamaks uue institutsioonidevahelise kokkuleppe täiemahulist rakendamist alates nimetatud kuupäevast.
5.

Oma arvamuses nr 8/2005 soovitas kontrollikoda komisjonil ühenduse pettusevastaseid õigusakte lihtsustada ja mahult vähendada. Uues ettepanekus on aga veelgi rohkem viiteid nõukogu 11. novembri 1996. aasta määrusele (Euratom, EÜ) nr 2185/96, mis käsitleb komisjoni tehtavat kohapealset kontrolli ja inspekteerimist, et kaitsta Euroopa ühenduste finantshuve pettuste ja igasuguse muu eeskirjade eiramiste eest (5) (mille ulatust on tunduvalt laiendatud (6)). Kuna määruse (Euratom, EÜ) nr 2185/96 muutmiseks ei ole ettepanekut tehtud, jääb selle lugejale arusaamatuks, et seda kohaldatakse ka teistel eesmärkidel. See on vastuolus 22. detsembri 1998. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppega ühenduse õigusaktide koostamise üldiste kvaliteedisuuniste kohta (7). Lõpetuseks märgib kontrollikoda, et ehkki uues ettepanekus nähakse ette ameti töötajate poolt sisejuurdluste läbiviimisel järgitavad menetlused ja tagatised, ei tee komisjon ettepanekut kehtiva artikli 4 lõike 6 punkti b väljajätmiseks. See võib tekitada segadust ja anda alust kõrvalekalleteks.
4.

Õigusaktile lisatavas finantsselgituses sätestatud programmi struktuur väljendub tegevuseesmärkide kaudu, mis omakorda on jaotatud tegevusteks. Pealtnäha vastab see struktuur finantsmääruse artikli 27 lõike 3 tingimustele. Finantsselgituse struktuur aga ei vasta programmi juhtimisstruktuurile (mis koosneb kolmest eraldi komponendist). Tõenäoliselt ei selgita programmi koordinaatori nimetamine seda, kuidas saavutada ühtaegu kindlavormilisi ja eriilmelisi eesmärke või tegevusi, mis ei vasta tegelikule juhtimispraktikale. Seetõttu oleks soovitatav seatud eesmärgid ümber vormistada ja seostada varasemast rohkem juhtide tegelikkuses järgitavate eesmärkidega. Kui seda ei praktiseerita, on tõenäoline, et tulemusnäitajaid on väga keeruline kehtestada.
12.

Artikli 61 muudetud ettepanekus selgitatakse peaarvepidaja rolli ja ülesandeid. Samuti sätestatakse ettepanekus, et enne raamatupidamisaruannete institutsioonipoolset heakskiitmist allkirjastab peaarvepidaja need, tõendades, et raamatupidamisaruanded annavad institutsiooni finantsolukorrast “ piisavalt tõese ja erapooletu ülevaate” (rõhutamine lisatud). Mõiste “tõene ja erapooletu ülevaade” on terviklik määratlus ja selle piiramine sõnaga “piisavalt” hajutab asjatult mõistet nii, et see kaotab oma mõtte. Loogilisem oleks, kui peaarvepidaja tõendaks, et tal on piisav kindlus selle kohta, et raamatupidamisaruanded annavad institutsiooni finantsolukorrast tõese ja erapooletu ülevaate.
10.

Määruse eelnõu artikli 74 lõikes 2 ja artikli 79 punktis a sätestatakse, et olemasolevaid lepinguid võib pikendada lisalepingutega, mida on võimalik sõlmida pärast kolme aasta möödumist rahastamislepingu sõlmimisest. See erineb üldise finantsmääruse vastavatest sätetest (artikli 166 lõige 2), kus nimetatud võimalus kehtib ainult auditi ja hindamisega seotud lepingute ja kokkulepete sõlmimise korral. Igal juhul muudaks lisalepinguid käsitleva erandi laiendamine mõttetuks üldreegli, mille kohaselt individuaallepinguid ja -kokkuleppeid on võimalik sõlmida hiljemalt kolme aasta jooksul pärast rahastamislepingu sõlmimist.
3.

Esimene kasumi taotlemist keelava eeskirja kohta käiv erand võimaldab juhul, kui Euroopa tasandi erakonna tulud ületavad kulusid eelarveaasta lõpuks, mille jooksul erakond on saanud tegevustoetust, kuni 25 % ülejäägist üle kanda järgmisesse aastasse tingimusel, et see kasutatakse ära enne järgmise aasta esimese kvartali lõppu. Selle tingimuse järgimist saab kontrollida ainult siis, kui asjakohastes rakenduseeskirjades sätestatakse toetusesaajale kohustus esitada ülejäägi järgmisesse aastasse ülekandmise kohta tõendusmaterjal, et toetuskõlblike kulude summa nimetatud aasta esimeses kvartalis on vähemalt sama suur kui ülekantud summa. Selleks, et eelarvevahendite käsutaja saaks kindlaks määrata toetuse lõppmakse väärtuse ja vajadusel ka väljamakstud toetuste summad, mis tuleb sisse nõuda, tuleb tõendusmaterjal esitada vahetult pärast kvartali lõppu või hiljemalt koos toetuse ülejäänud osa nõudega (juhul, kui osa toetuse maksest on sooritamata).
VIII.

Kontrollikoda tõdeb, et võib osutuda võimalikuks kasutada auditeeritud riiklike avalduste ja liikmesriikide kontrolliasutuste audititegevuse kaudu saadavat võimalikku kindlust, järgides rahvusvaheliste auditistandardite nõudeid. Võimaliku kindluse kasutamise eeltingimus on, et riiklikel avaldustel või liikmesriikide kontrolliasutuste audititegevusel peab olema asjakohane ulatus, lähenemisviis, ajastus ja rahvusvahelistele standarditele vastav teostus.
4.

Standardfinantsmääruse uue artikli 42 punkti a prantsuskeelses versioonis sätestatakse, et asutus peab koostama créances communautaires (asutuse nõuete) loetelu, näidates ära võlgnike nimed ja võla suuruse, kui võlgnikku sunnitakse maksma kohtu otsusega, millel on res iudicata jõud, ja kui aasta pärast otsuse väljakuulutamist ei ole tehtud makseid või neid on tehtud väheolulises ulatuses (6). Väljend „créances communautaires” („asutuse nõuded”) on liiga üldine; tuleks täpsustada, et kõnealused nõuded hõlmavad üksnes täitevasutuse tegevuseelarves sisalduvaid nõudeid.
2.

Kavandatud muudatuste põhieesmärgid on: a) võimaldada detsentraliseeritud juhtimise puhul rakendusülesannete usaldamist liikmesriikide riiklikele avaliku sektori asutustele: — detsentraliseeritud juhtimise puhul võimaldavad need kaudset rakendamist (artikli 14 kavandatud muudatus), — detsentraliseeritud juhtimise puhul võimaldavad need ülesannete delegeerimist liikmesriikide asutustele (artikli 13 kavandatud muudatus), — detsentraliseeritud juhtimise puhul annavad need komisjoni eelarvevahendite käsutajale lepingute ja eelarvestuse kinnitamise volitused (artikli 54 lõike 3, artikli 80 lõike 4 ja artikli 80 lõike 5 kavandatud muudatused); b) ennetada muudetud Cotonou lepingu IV lisa kavandatud muudatusi, kustutades viited IV lisa konkreetsetele artiklitele (artiklite 74 ja 76–78 muudatused).
3.

Kontrollikoja arvates aitab ettepanek kaasa määruse eesmärgi saavutamisele, eeldusel et komisjon võtab nõuetekohased meetmed, rakendamaks praktiliseks toimimiseks vajalikku IT infrastruktuuri, andmebaase ja tarkvaralahendusi ilma edasiste viivitusteta. Kavandatud määruses ei käsitleta aga olulisi jätkuvalt aktuaalseid küsimusi, millele kontrollikoda on juba varasemalt tähelepanu juhtinud ning millele viidatakse punktides 4, 5 ja 6.
10.

Finantsmääruse artikli 60 lõikes 7 sätestatakse volitatud eelarvevahendite käsutaja kohustus esitada iga-aastane tegevusaruanne. Rakenduseeskirjad ei sisalda piisavalt juhiseid. Näiteks: iga-aastaste tegevusaruannete kokkuvõtet nõutakse ainult komisjonilt, samas kui see oleks asjakohane ka teiste institutsioonide puhul, kes koostavad rohkem kui ühe iga-aastase tegevusaruande (nt parlament ja nõukogu); aruannete koostamise tähtaega ei ole esitatud, kuigi komisjoni kokkuvõte tuleb koostada 15. juuniks aastal n + 1; aruannete adressaate ega nende avaldamise nõudeid ei ole kindlaks määratud; samuti ei ole kindlaks määratud nende avaldamise nõuded. Lisaks on olemas teised iga-aastase aruandluse nõuded, nagu artikli 106 lõikes 6 nimetatud aruanne sätestatud tähtaegade järgimise kohta ning artiklis 54 ja artikli 87 lõikes 5 toodud aruandlusnõuded, mis võiksid sisalduda iga-aastases tegevusaruandes. See on hetkel määratletud ainult komisjoni puhul. Kontrollikoda on seisukohal, et vormistuse, sisu, ajastuse ja avaldamise osas erinevate iga-aastaste tegevusaruannete ja muude aruannete tulemusena tekkiv paljusus on vastuolus lihtsustamise põhimõttega.
1.

Kontrollikoda tervitab ettepanekut, mis on suunatud läbipaistvuse, võrdse kohtlemise ja õiguskindluse tagamisele parlamendiliikmete assistentidele ühiste eeskirjade kehtestamise kaudu. Ettepanek on kooskõlas kontrollikoja arvamusega nr 6/98 (3) samal teemal esitatud eelmise ettepaneku kohta, milles kontrollikoda tegi ettepaneku, et parlamendiliikmete assistendid võiksid moodustada täiesti uue kategooria töötajaid, keda võetakse tööle ühendustega sõlmitud lepingute alusel ning kellele koostatakse oma määrus. Ettepanekus käsitletakse ka teatud kriitikaaspekte, mida kontrollikoda on väljendanud mitmel korral, (4) millega tõsteti esile kohaldatava õigusliku raamistiku puudusi, rõhutades eriti vajadust võtta vastu eeskirjad, mis tagaksid pakutavate teenuste nõuetekohase põhjenduse ja dokumenteerimise.
ET Euroopa Liidu Teataja C 199/1

EUROOPA KONTROLLIKOJA ARVAMUS nr 3/2008

nõukogu määruse ettepaneku kohta, millega muudetakse määrust (Euratom, ESTÜ, EÜ) nr 549/69, millega määratakse kindlaks Euroopa ühenduste ametnike ja muude teenistujate kategooriad, kelle suhtes kohaldatakse Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokolli artiklit 12, artikli 13 teist lõiku ja artiklit 14

(2008/C 199/01)

EUROOPA KONTROLLIKODA,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eelkõige selle artikli 248 lõiget 4 ja artiklit 291,

võttes arvesse Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokolli, eelkõige selle artiklit 16,

võttes arvesse komisjoni 23. mai 2008. aasta ettepanekut (1),

võttes arvesse kontrollikoja poolt 6. juunil 2008. aastal saadud nõukogu taotlust arvamuse avaldamiseks antud ettepaneku kohta,

ning arvestades, et komisjoni ettepaneku eesmärk on, et kohtulikku puutumatust ei tuleks kohaldada Europoli ametnike suhtes nende osalemisel ühistes uurimisrühmades, mille liikmesriigid on loonud seoses Europoli pädevusse kuuluva eeluurimisega,

ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE ARVAMUSE:

Kavandatud muudatus, millega sätestatakse, et kohtulikku puutumatust ei kohaldata ühiste uurimisrühmade käsutusse määratud Europoli ametnike suhtes, ei anna põhjust kontrollikoja märkusteks.

Kontrollikoda võttis käesoleva arvamuse vastu 17. juuli 2008. aasta istungil Luxembourgis. Kontrollikoja nimel president Vítor Manuel DA SILVA CALDEIRA

(1) KOM(2008) 305 (lõplik), 23.5.2008.
10.

Komisjoni ettepaneku artikli 1 lõige 8 sisaldab artikli 10 konsolideeritud versiooni. Esitatud artikli 10 lõige 9 puudutab Madalmaadele ja Rootsile võimaldatavat brutomaksete vähendamist, mis sätestati otsusega 2007/436/EÜ, Euratom. Teises lauses märgitakse, et kõnealuse vähendamise rahastamist läbi ei vaadata, isegi kui rahvamajanduse kogutulu näitajad hiljem muutuvad. Kontrollikoda mõistab, et hilisema läbivaatamise puudumist võidakse põhjendada kulusäästlikkusega, kuid on arvamusel, et see ei ole põhimõtteliselt kooskõlas võrdsuse eesmärgiga, mida Euroopa Nõukogu tuletas meelde mitmel korral.
11.

Esitatud artikli 96 esimeses lõigus sätestatakse, et Euroopa Liidu delegatsioonis töötav ametnik järgib delegatsiooni juhilt saadud juhtnööre eelkõige korralduslikes ja haldusküsimustes, aga kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 322 alusel vastu võetud õigusaktidega ka Euroopa Liidu eelarve rakendamisega seotud küsimustes. Kuna nimetatud säte käsitleb ametnikke, kes ei kuulu Euroopa välisteenistuse töötajate hulka, oleks asjakohane lisada sellekohane viide komisjoni ametnike kohustusi reguleerivasse personalieeskirjade artiklisse 11. Pealegi võib sätte praegune sõnastus viidata sellele, et mõnel juhul ei ole liidu delegatsioonis töötav komisjoni ametnik kohustatud delegatsiooni juhilt juhiseid vastu võtma. Personalieeskirjade artiklis 21a siiski juba sätestatakse selge menetlus juhtudeks, kui ametnik peab saadud juhiseid eeskirjadevastaseks. Kontrollikoda märgib, et 4. põhjenduse sõnastus on selgem kui artikli 96 jaoks esitatud tekst ning et selles välditakse ka ebamäärasust.
5.

Kontrollikoda võtab arvesse, et nagu eesistujariigi poolt 23. oktoobri 2009. aastal Euroopa Ülemkogule esitatud Euroopa välisteenistust käsitlevas aruandes (3) taotletud, on Euroopa välisteenistus eraldiseisev teenistus, mida finantsmääruse tähenduses loetakse institutsiooniks, millel on oma eelarvejagu ning mis esitatakse sellisena Euroopa Parlamendile eelarve täitmise kinnitamiseks, kuigi Euroopa välisteenistus jääb samaaegselt (delegatsioonide tasandil) komisjoniga seotud teenistuseks, mille ülesandeks on suure hulga komisjoni eelarvejaost sõltuvate tegevusassigneeringute kasutamine.
2.

Kontrollikoda on arvamusel, et enamikul juhtudel on Lissaboni lepingust tulenevad finants- ja eelarvealased muudatused finantsmäärusesse üle võetud. Kontrollikojal on siiski kahtlusi ühe muudetud sätte kohta ja seega teeb kontrollikoda ettepaneku lisada üks uus säte. Kavandatud tekstimuudatused on esitatud käesoleva arvamuse lisas esitatud tabelis.
2.

Kontrollikoda täheldab, et komisjon on teadlik sellest, et rohelises raamatus reformi läbiviimiseks seatud eri eesmärgid võivad olla omavahel vastuolus ning et need eri eesmärgid on „sõnastatud poliitikavalikutena, mis võivad osutada eri suundades ning mis hilisemas etapis eeldab põhjendatud valikut”. Kontrollikoja hinnangul on see komisjoni märkus äärmiselt oluline käivitatud protsessi edukuse tagamiseks. Kontrollikoda leiab, et komisjon peaks esmajärjekorras oma eesmärgid selgelt ja üheselt määratlema ning seejärel neid täpselt kirjeldama ja võimaluse korral tähtsuse järjekorda seadma. Kontrollikoda märgib, et selles valdkonnas võib ELi riigihankepoliitika uute eesmärkide seadmine, nagu see Euroopa 2020. aasta strateegias ette on nähtud, muuta õigusraamistiku senisest keerulisemaks. See võib põhjustada lisaprobleeme reformi teiste eesmärkide täitmisel, nagu hankijate ja ettevõtjate parema õiguskindluse tagamine.
4.

Kontrollikoda märgib, et ühise strateegilise raamistiku eesmärk on endiselt anda liikmesriikide ja piirkondade tasandil programmitöö protsessile selge strateegiline suund (vt põhjendus 14 ning muudetud ettepaneku artikli 2 lõige 2 ning artikkel 10). Erinevalt komisjoni algsest ettepanekust ei teisendaks ühine strateegiline raamistik enam ELi eesmärke fondide põhimeetmeteks. Selle asemel soovib seadusandja iga temaatilise eesmärgi jaoks komisjonile delegeerida soovituslike suure Euroopa lisaväärtusega meetmete valimise ning nende elluviimise põhimõtete otsustamise (vt muudetud ettepaneku artiklid 11 ja 12). Kooskõlas kontrollikoja varasema arvamusega (arvamuse nr 7/2011 punkt 8) on kontrollikoda seisukohal, et sisuliselt on tegu tulevase ühtekuuluvuspoliitika keskse ja otsustava elemendiga. Seetõttu tuleks seda pidada ELi õiguse olemuslikuks osaks, mida Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 290 kohaselt ei saa edasi delegeerida.
7.

Kontrollikoda märgib, et ettepaneku artiklis 2 esitatud definitsioon viitab kõikidele tuludele ja kuludele, mis on hõlmatud liidu eelarvete või aluslepingute alusel asutatud institutsioonide, organite ja asutuste eelarvetega või nende hallatavate ja kontrollitavate eelarvetega. Mõiste „eelarve” ei ole aga sobilik ei Euroopa Keskpanga, Euroopa Investeerimispanga, Euroopa Investeerimisfondi, Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga ega Euroopa stabiilsusmehhanismi puhul. Euroopa Liidul on nimetatud asutuste tegevuse suhtes ilmne finantshuvi, kuid neid asutusi rahastatakse nende omakapitalist või nende tegevusest (nt laenutegevusest) saadud sissetulekutest. Seetõttu tuleb definitsiooni täpsustada, näitamaks, et liidu finantshuvid on seotud kõikide liidu ja selle institutsioonide poolt või nimel hallatavate varade ja kohustustega ning kõikide finantstehingutega, sh laenutehingud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 364/1

ARVAMUS nr 7/2012

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse ettepaneku kohta, millega kehtestatakse Horvaatia Euroopa Liiduga ühinemisest tulenevalt ajutised erimeetmed Euroopa Liidu ametnike ja ajutiste teenistujate töölevõtmiseks

(vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 336)

2012/C 364/01

EUROOPA LIIDU KONTROLLIKODA,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 336,

võttes arvesse Euroopa Liidu ametnike personalieeskirju ja Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimusi (edaspidi „personalieeskirjad”) (1),

võttes arvesse komisjoni 17. augusti 2012. aasta ettepanekut (2),

võttes arvesse kontrollikojale 11. septembril 2012 laekunud nõukogu taotlust arvamuse avaldamiseks eelmainitud ettepaneku kohta,

võttes arvesse kontrollikoja eelnevaid arvamusi (3),

arvestades, et personalieeskirjade artikli 4 kohaselt teatab institutsioon vabast ametikohast oma töötajatele pärast seda, kui ametisse nimetav asutus või ametiisik on otsustanud, et koht tuleb täita. Kui vaba ametikohta ei ole võimalik täita üleviimise, artikli 45a kohase ametisse nimetamise või ametialase edutamise teel, teatatakse sellest teiste institutsioonide töötajatele ja/või korraldatakse sisekonkurss vastavalt personalieeskirjade artiklis 29 sätestatud korrale,

arvestades, et personalieeskirjade artikli 7 kohaselt tegutseb ametisse nimetav asutus või ametiisik üksnes teenistusüksuse huvides ja kodakondsust arvestamata,

arvestades, et personalieeskirjade artikli 27 kohaselt ei eraldata ühtki töökohta konkreetse liikmesriigi kodanikele,

arvestades, et seoses Horvaatia ühinemisega 1. juulil 2013 teeb komisjon ettepaneku kehtestada erandid personalieeskirjadest, võimaldades Horvaatial korraldada konkursid ametnike valimiseks kodakondsuse alusel ning lubades täita vabad ametikohad Horvaatia kodanikega ilma institutsioonide töötajaid vabadest kohtadest teavitamata,

arvestades, et komisjon teeb ettepaneku kohaldada nimetatud erandit mutatis mutandis Horvaatia kodanike töölevõtmisel ajutiste teenistujatena,

arvestades, et komisjon teeb ettepaneku, et erandid kehtivad asjaomase liikmesriigi ühinemiskuupäevast kuni 30. juunini 2018,

ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE ARVAMUSE:

Selle ettepaneku kohta kontrollikojal kommentaare ei ole.

IV auditikoda, mida juhib kontrollikoja liige dr Louis GALEA, võttis käesoleva arvamuse vastu 23. oktoobri 2012. aasta koosolekul Luxembourgis. Kontrollikoja nimel president Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA

(1) Määrus nr 31 (EMÜ), 11 (Euratom), milles sätestatakse Euroopa Majandusühenduse ja Euroopa Aatomienergiaühenduse ametnike personalieeskirjad ja muude teenistujate teenistustingimused (EÜT 45, 14.6.1962, lk 1385/62).

(2) COM(2012) 377 final.

(3) Arvamus nr 5/2012 (ELT C 205, 12.7.2012, lk 1), arvamus nr 3/2006 (ELT C 273, 9.11.2006, lk 1), arvamus nr 1/2004 (ELT C 75, 24.3.2004, lk 1), arvamus nr 5/2003 (ELT C 224, 19.9.2003, lk 11).
11.

Kontrollikoda on avaldanud arvamusi komisjoni määruste ettepanekute kohta ajavahemikuks 2014–2020 seoses liidu kahe peamise kuluvaldkonnaga – ühtekuuluvuse ja põllumajandusega (10). Mõlema valdkonna puhul on kontrollikoda juhtinud tähelepanu sellele, et komisjon ei ole määratlenud poliitikaeesmärke seoses tulemustega ehk seda, mida ELi rahastamise abil soovitakse saavutada. Ilma eeldatud tulemustega seotud selgete eesmärkideta on komisjonil ka edaspidi keeruline näidata, et kasutatavate ressursside abil saavutatakse Euroopa Liidu tasandil lisandväärtust. Sellest tulenevalt on keeruline saada kindlust ka selle kohta, et kulutused on mõjusad ja tõhusad.
18.

Kontrollikoda tuletab meelde, et tuleb tagada vajalik tasakaal ühelt poolt Euroopa Pettustevastase Ameti juurdluste tõhususe tagamise ja teiselt poolt põhiõiguste kaitsmise vahel. Tuleks täpsustada, et personalieeskirjadega hõlmatud isikut „kahjustav meede”, nagu mainitakse artiklis 90a, tähendab ka kõiki Euroopa Pettustevastase Ameti poolt juurdluse käigus võetud meetmeid, mille tõttu isik ei saa kasutada mõnd oma põhiõigust, eriti juhtudel, kui Euroopa Pettustevastane Amet on koostanud lõpparuande ja/või edastanud teabe riiklikele kohtuorganitele. Lisaks näitavad praktilised kogemused, et kehtivad õigussätted (8) ei ole piisavalt täpsed Euroopa Pettustevastase Ameti rolli suhtes raske üleastumise juhtudel, kui küsimuse all ei ole ELi finantshuvid.
17.

Kontrollikoja arvates võiks tehniliste seadmete puhul maksimaalne kaasrahastamise määr jääda endiselt 50 % tasemele, mis aitaks tagada seadmete ostul ELi ja liikmesriigi huvide tasakaalu. Võttes arvesse sigarettide salakaubanduse vastase võitluse tähtust liikmesriikide jaoks, on see eriti põhjendatud 27,4 miljoni euro puhul, mis on eraldatud sigarettide salakaubanduse vastase võitluse tehniliste seadmete rahastamiseks. Nõuetekohaselt põhjendatud erandjuhtudel võiks maksimaalset kaasrahastamise määra tõsta 80 protsendini, tagamaks, et arvesse võetakse konkreetseid ELi tasandi ja liikmesriikide olusid (16).
KOM(2011) 510 (KOM(2011) 739 esialgne versioon) seletuskirja osa 2.2

Globaalse finantstehingute maksu puudumisel on oht, et finantseerimisasutused muudavad oma asukohta selleks, et sooritada tehinguid jurisdiktsioonides väljaspool ELi, ja see mõjutaks oluliselt komisjoni poolset ELi eelarve tulude prognoosi (vt punkt 32).
9.

Lõige 3 sätestab, et „volitatud üksused” võivad anda eelarve täitmise ülesanded üle muudele üksustele samaväärsetel tingimustel, luues usaldussuhete hierarhia. Võim on hajutatud, võimaldades AKV riikidel ning ülemeremaadel ja -territooriumidel anda eelarve täitmise ülesandeid teenuselepingu alusel edasi eraõiguslikele asutustele. Ei ole selge, miks nimetatud säte on ettepanekusse lisatud. On märkimisväärne oht, et see säte raskendab ja võimalik, et ka takistab üldise finantsmääruse artikli 60 lõike 1 sätete kohaldamist. Muu hulgas sätestatakse seal, et üksused ja isikud, kellele on usaldatud eelarve täitmisega seotud ülesanded, „tagavad Euroopa Liidu vahendite haldamisel Euroopa Liidu finantshuvide kaitse taseme, mis on samaväärne käesoleva määruse kohaselt nõutavaga …”.
3.

Kontrollikoja arvamuse nr 7/2011 punktis 7 märgiti, et ettepanekus eristatakse ühissätteid (mida kohaldatakse kõigi viie ühise strateegilise raamistiku fondi puhul) ja üldsätteid (mida kohaldatakse ainult mõne fondi puhul, nagu ERF, ESF ja Ühtekuuluvusfond). Seetõttu on õiguslik raamistik ebaühtlane ning tekib küsimus, kas ei oleks õigem jätta üldmäärusesse vaid need sätted, mis on kohaldatavad kõigi viie fondi suhtes (ühissätted) ning lisada teised sätted (üldsätted) fondide erimäärustesse.
20.

Kontrollikoja auditipädevus põhineb otse esmasel õigusel, eelkõige Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklil 287, ning seda ei saa teisese õigusega ei muuta ega piirata. Selgitamaks, et põhikirja käsitleva määruse ettepanekus sätestatud auditeerimiskord kehtib ilma, et see piiraks aluslepingus sätestatud pädevust, on kontrollikoda seisukohal, et määruse ettepaneku artiklisse 20 tuleks lisada üldine viide kontrollikoja pädevusele.
7.

Määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 muutmise ettepanekus kavandatud säte näeb ette, et teatud tingimustel (st kui need summad on erakordselt suured) (13) on liikmesriikidel võimalus teha käibemaksu ja kogurahvatulu saldodest ning korrigeerimistest tulenevad summad kättesaadavaks mis tahes ajal alates vastava aasta detsembri esimesest tööpäevast kuni järgmise aasta septembri esimese tööpäevani.
12.

Kontrolöri sekkumise ulatust piirab ka asjaolu, et komisjoni ettepaneku kohaselt tegeleks kontrolör ainult OLAFi määruse artiklis 9 sätestatud menetlustagatiste kontrollimisega. Määrus sisaldab aga muid sätteid (nt artiklis 10 sätestatud peadirektori kohustus tagada, et kogu juhtumiga seotud teave, mis tehakse avalikkusele kättesaadavaks, oleks neutraalne ja erapooletu), mille mittetäitmine võib juurdlusaluste isikute õigusi tõsiselt kahjustada. Lisaks on oht, et OLAFi uurimistoimingud võivad mõjutada ka nende eraisikute või ettevõtjate õigusi, kes ei ole juurdlusalused isikud, kuid on juurdlusega muul viisil (näiteks tunnistajana ütlusi andes) seotud.