ET Euroopa Liidu Teataja C 100/28

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Arutelu Euroopa Komisjoni mõju hindamise suuniste eelnõu üle”

2009/C 100/05

29. mail 2008. aastal otsustas komisjon vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 262 konsulteerida Euroopa Majandus-ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Arutelu Euroopa Komisjoni mõju hindamise suuniste eelnõu üle”

8. juulil 2008 tegi komitee juhatus käesoleva arvamuse ettevalmistamise ülesandeks ühtse turu, tootmise ja tarbimise sektsioonile.

Arvestades töö kiireloomulisust määras komitee täiskogu 448. istungjärgul 21. – 23. oktoobril 2008 (22. oktoobri 2008 istungil) pearaportööriks Daniel RETUREAU ja võttis vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 83, erapooletuks jäi 4 liiget.

1. Sissejuhatus

1.1. Euroopa Komisjon rõhutab dokumendis „2008. aasta poliitiline strateegia”, (1) et „regulatiivse keskkonna lihtsustamine ja parandamine ELi äriühingute ja kodanike jaoks on komisjoni üks prioriteete. 2007. aastal parandatakse mõju hindamise süsteemi, algatatakse tegevusprogramm ELi ja liikmesriikide tasandi õigusaktidest tuleneva ebavajaliku halduskoormuse vähendamiseks, rakendatakse ajakohastatud lihtsustamise programm ning jätkatakse ühenduse õiguse kohaldamise järelevalvet. (2) Nimetatud meetmete elluviimine on 2008. aasta keskne eesmärk”.

1.2. Strateegia eesmärgid väljenduvad tööprogrammis – programmi iga meede või ettepanek kuulub tegevuskavasse, millega püütakse anda vastus tervele reale konkreetsetele küsimustele. Tegevuskava peegeldab üldiselt mõju hindamisest või esialgsest mõjuhindamisest saadud esimesi tulemusi ning selles hinnatakse üksikute meetmete või ettepanekute mõju eelarvele.

1.3. Euroopa Komisjon on koostanud mõju hindamise suuniste eelnõu, mis on käesoleva arvamuse (3) teema, ning mis on jätk 2007. aasta välishindamisele, milles käsitleti 2002. aastal sisseviidud ning 2005. aastal täiendatud mõju hindamise süsteemi. Samuti võetakse suunistes arvesse mõjuhindamiskomitee kogemusi ja töö käigus tehtud järeldusi. Komisjon püüab parandada üldist metodoloogiat, et see oleks eelarvele avaldatava mõju osas paremini määratletud, prognoositav, läbipaistev ja selge (olenevalt küsimuste keerukusest võtab mõju hindamise valmimine aega viis kuni kolmteist kuud ning nõuab ressursse ja vahendeid, mida komisjon kavatseb asjakohastele üksustele tagada, et vastata parema õigusloome kava mõju hindamise eesmärkidele).

1.4. Läbivaadatud suuniste eesmärk on anda üldisi juhiseid mõju hindamise koostamiseks alates esialgsest mõju hindamisest kuni lõpliku versioonini, mille mõju hindamist läbi viiv peadirektoraat komisjonile esitab. Tänu sellele on komisjonil võimalik teadlikumalt täita oma kohustust õigusaktide algatajana, esitada õigusaktidele alternatiive või otsustada esialgse mõju hindamise faasis meetmeid mitte võtta või koostada mitteregulatiivne teatis.

1.5. Iga mõju hindamine on ainulaadne, vastates konkreetsele olukorrale ning peegeldades komisjoni aastases tööprogrammis kirjeldatud eesmärke. Seepärast määratletakse suunistes mõju hindamise menetlused ja töömeetodid piisavalt paindlikult, et neid oleks võimalik kohandada eri olukordade ja probleemidega, kooskõlas aluslepingutes määratletud ühenduse pädevuse ja kohustustega vastavalt proportsionaalsuse ja subsidiaarsuse põhimõtetele.

1.6. Mõju hindamine võidakse läbi viia ühes järgmistest ELi ametlikest keeltest: saksa, inglise või prantsuse. Praktikas on peaaegu kõik mõju hindamised koostatud inglise keeles ning seda praktilistel kaalutlustel, kuna sel viisil on lihtsustatud teabevahetus peadirektoraatide vaheliselt ja siseselt ning välissuhtlus sidusrühmadega eelkõige konsulteerimise faasis. Inglisekeelsed lisad, mis sisaldavad terviklikku mõju hindamist ja kommenteeritud kokkuvõtet, lisatakse süstemaatiliselt igale õigusakti ettepanekule viitega [SEK(aasta) number]. Mõju hindamine toetab seega õigusakti ettepanekut, põhjendades komisjoni tehtud otsust.

2. Komitee üldised märkused

2.1. Mis tahes õigusakti ettepanekuga kaasneb esialgne mõju hindamise menetlus, mis võib hõlmata selliseid ajavahemikke või etappe, mille eesmärk on määratleda vastava õigusakti vajalikkus ja hinnata selle siseseid ja väliseid mõjusid eri aspektidest.

2.2. Õigusaktide koostamine – õigusloome (rakenduslik) teadus, mille eesmärk on määratleda parimad viisid asjakohaste normide väljatöötamiseks, sõnastamiseks, jõustamiseks ja rakendamiseks (4) – ei sea riiklikke õigusloojaid samadele alustele ühenduse tasandi õigusloojatega. ELi õigusloojad on kodanikest kaugemal ning paistavad vahel kodanike vahetutest muredest veelgi kaugemal olevat. Euroopa õigusloojad peavad selgelt välja tooma kõigi ettepanekute põhjused ning edendama avaliku teabe eri vorme ja kodanike osalust, et tugevdada Euroopa kodakondsuse osalemismõõdet, mis on lahutamatult seotud riikliku kodakondsusega. Sellises spetsiifilises poliitilises kontekstis on mõju hindamisest saanud komisjoni regulatiivse töö ja tegevuse lahutamatu ja oluline osa.

2.3. Mis puutub ELi õigusloomega seotud paljudesse teoreetilistesse ja praktilistesse küsimustesse, siis oleks kõigi nende täpsustamine ja arutamine käesoleva ELi õigusloomet käsitleva arvamuse raames võimatu. Sellegipoolest tasub märkida, et õigusloojate tegevusele on seatud vaieldamatud piirangud: aluslepingud, ELi moodustavate (või ühinemise teel olevate) majanduslikult arenenud demokraatlike ühiskondade aluseks olevad õiguslikud üldpõhimõtted, sealhulgas liikmesriikide põhiseadused ning esmaste ja teiseste õigusaktide tõlgendamine kohtupraktikas. (5)

2.4. Kõikide Euroopa rahvaste püüdlus on demokraatia, konfliktide rahumeelne lahendamine, suurem koostöö ja solidaarsus, individuaalsete ja kollektiivsete õiguste edendamine ning kõrgetasemeline realistlik seadusandlus, mis on selgelt kooskõlas liikmesriikides kehtivate aluslepingute ja õiguslike üldpõhimõtetega. Poliitilised otsused – nagu ka õigusloome – kuuluvad sellesse üldisesse raamistikku, mida tuleb defineerida kui „põhiseaduslikku”, kuna see määratleb poliitiliste institutsioonide demokraatliku olemuse ning poliitiliste, seadusandlike ja haldus- või kohtuorganite pädevused. See nö põhiseaduslik raamistik eristab ühenduse ainupädevuse alla kuuluvaid poliitikavaldkondi ning valdkondi, kus ühendusel on liikmesriikidega jagatud pädevus. Samuti kehtestatakse raamistikuga menetlused, mida valitsus peab seaduste ja määruste väljatöötamisel järgima. Raamistiku eesmärk on tagada õigusloome asjakohane järelevalve, jälgida õigusloome tõhusust ning kontrollida, kas kasutuses olevaid rahalisi või muid vahendeid kasutatakse asjakohaselt. Lisaks peab raamistik võimaldama õigusakte teatud ajavahemiku tagant uuesti hinnata, et viia sisse vajalikke kohandusi või muudatusi või saada kinnitust, et seatud eesmärgid on saavutatud.

2.5. Ilma üksikasjadesse laskumata annab ülaltoodud põgus ülevaade selge kinnituse ELi eri osapoolte pädevuste, vastutuse ning kohustuste keerulise olemuse kohta.

2.6. Alates mõju hindamise sisseviimisest on selle eesmärk olnud parandada õigusloome kvaliteeti ja järjepidevust, et tagada tõhus ja toimiv regulatiivne keskkond ning aidata kaasa säästva arengu poliitika järjepidevale rakendamisele. Mõju hindamine on vastutustundliku poliitilise tegevuse tugi, ent mitte asendaja. See peab võimaldama määratleda õigusakti eelnõu eeldatavad positiivsed ja negatiivsed mõjud ning ühitada konkureerivaid eesmärke. Praktikas võeti mõju hindamine algselt kasutusele kõige olulisemate õigusaktide eelnõude puhul, seejärel aga kõigi komisjoni iga-aastases poliitilises strateegias ja tööprogrammis olevate eelnõude puhul. Komisjoni 2002. aasta juuni teatise lisas on ära toodud mõju hindamise meetodi peamised elemendid, mõju hindamise rakendamise juhised avaldati sügisel 2002. (6) Suunised vaadati läbi 2005. aastal, 2007. aasta lõpus ning nüüd esitatud 2008. aasta mai eelnõus.

2.7. EMSK on alates esimestest jõupingutustest parema õigusloome nimel toetanud komisjoni asjaomaseid ettepanekuid. Samuti toetab komitee üldiselt ettepanekuid parandada mõju hindamise koostamise ja esitamise viisi. Mõju hindamine on muutunud järjest olulisemaks õigusaktide eelnõude ettevalmistamisel ning samuti teiste tegevuste jaoks, nagu näiteks kodifitseerimine, lihtsustamine (nii palju kui võimalik), dokumentide koostamine ning eelkõige kasutatavate õigusmõistete kvaliteedi ja selguse tagamine. Komitee märgib samuti, et tekstide tõlke kvaliteet ning ühenduse õiguse järelevalve on esmatähtsad, et parandada ühtlustamist ja tagada kooskõla õigusnormidega.

2.8. Mõju hindamises käsitletakse kolme peamist kategooriat:

— sotsiaalsed mõjud;

— majanduslikud mõjud;

— keskkonnaalased mõjud.

Komitee täheldab, et sotsiaalsete mõjude kategooria hõlmab sedavõrd palju eri küsimusi, et parem oleks jagada küsimused kahte kategooriasse: puhtalt sotsiaalsed mõjud ja ühiskondliku iseloomuga mõjud (terrorismivastane võitlus, turvalisus, õigus jne). Puhtalt sotsiaalsed küsimused on seotud majandusküsimustega ning puudutavad sotsiaalpartnereid, kollektiivläbirääkimisi ning töö- ja tööhõivetingimusi, samas kui ühiskonnaküsimused puudutavad teisi valdkondi (õigus, politsei jne), eeldavad poliitikakujundajate kaasamist ning on olulised ühiskonna jaoks tervikuna.

2.9. Majandusliku mõju hindamine võtab arvesse tasuvus- ning konkurentsianalüüsi. Võttes arvesse vajadust säästva arengu järele, rõhutab komitee siiski, et andmeid kvalitatiivsete mõjude kohta ning majandusliku mõju hindamist tuleb käsitleda pikas perspektiivis. Konkurentsi osas tuletab komitee meelde, et tegemist on vahendi ja mitte eesmärgiga. Endiselt tuleb tähelepanu pöörata ka tööstuspoliitika nõudmistele ning vajadusele selliste rahvusvahelise haardega majandus- ja finantstegijate järele, kes suudavad globaalses konkurentsis püsida. Majandusliku ja rahandusliku mõju hindamist tuleb käsitleda majanduse globaalse mõõtme ja kolmandate riikidega tehtava majanduskoostöö kontekstis.

2.10. Keskkonnaalane mõju hindamine peab samuti arvestama terve rea teguritega, mis põhinevad korrapärasel jälgimisel ja andmetel, mis on kogutud võrreldavates tehnilistes tingimustes ning võrreldavas olustikus (õhu kvaliteet linnapiirkondades, atmosfääri soojenemine jne). Antud kategooria mõjude hindamisel tuleb eelkõige ühendada kvalitatiivsed analüüsid tasuvusanalüüsidega. Komitee leiab, et tasuvusanalüüse ei ole vaja eelistada teistele, kvalitatiivsetele tulemustele. Vaja on võimaldada kaht tüüpi tulemuste esitamist ning seada prioriteetsuse kriteeriumid, näiteks seoses teatud saaste mõjuga tervisele. Praktiliselt võimatu on väljendada rahas seda, kui mitme aasta võrra võivad konkreetsed meetmed inimelu pikendada, ent sedalaadi andmed võimaldavad teha ajalisi võrdlusi, ehkki tegelikkuses on tervisele mõju avaldavaid tegureid palju ja ajaliste võrdluste puhul on veamäär alati märkimisväärne, eelkõige seoses muude tervisele mõju avaldavate teguritega kui õhukvaliteet (eluviis, toitumine, ennetuspoliitika jne).

2.11. Äärmiselt oluline on konsulteerida sidusrühmade ja nende Euroopa esindusorganisatsioonidega, eriti Regioonide Komitee ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega, kes esindavad organiseeritud kodanikuühiskonda ja on selle poliitika väljendajad kohalikul tasandil. Mõju hindamise piiratud ajaline raamistik ja asjaolu, et hindamine koostatakse vaid ühes keeles, on probleem paljudele, eriti aga riiklikele organisatsioonidele. Seetõttu on Euroopa nõuandvatel organitel eriline vastutus tagada mõju hindamise kõrge tase ning konsulteerimine, mis on vastavuses institutsioonidevaheliste koostöölepingutega. Oluline on, et sedalaadi esialgne konsulteerimine ei takistaks hilisemat poliitilisema iseloomuga konsultatsiooni õigusloojale esitatavate eelnõude üle.

2.12. Komitee tervitab mõjuhindamise terviklikku lähenemist, mis on nii horisontaalne (kaasatud on mitmed eri peadirektoraadid) kui ka ajaline (kattes lühikese, poolpika ja pika perspektiivi). 2007. aastal viidi läbi mõju hindamise järelhindamine. Saadud tulemuste alusel võiks mõjuhindamiskomitee liita järelhindamise mõju hindamise koostamismenetlusse, et võimaldada põhjalikumalt kaaluda näitajaid ja nende olulisust ning hindamise asjakohasust, seda nii tasuvusanalüüsi kui ka kvalitatiivsete hindamiste puhul. Komitee leiab eelkõige, et mõju hindamise suunistes (7) tuleks enam arvestada näitajatega, mis põhinevad Eurostati kogutud või komisjoni talituste läbiviidud konkreetsete küsitluste kaudu saadud andmetel. Sama kehtib teiste organisatsioonide (nt ÜRO asutuste, nagu ÜRO arenguprogrammi (UNDP)) loodud näitajate ja eri riikide ministeeriumide või ülikoolide uuringute tulemustel põhinevate näitajate puhul.

2.13. Suuniste eelnõu teises osas on põhjalikult käsitletud üldisi ja valdkondadevahelisi küsimusi, nt ajalist hindamist ning vajadust hoida halduskoormus minimaalsena. Samuti märgitakse tasuvusanalüüsi puhul kohustust mitte alahinnata võimalikke vahetuid mõjusid või mõjudega seotud tegurite omavahelisi vastasmõjusid. Oluline on arvesse võtta, millist mõju avaldavad teiste, juba vastuvõetud õigusaktide eelnõud või need õigusaktide eelnõud, mille mõju hindamine on käimas. See on eriti tähtis juhul, kui tegemist on õigusaktide paketi või ühenduse peamiste eesmärkidega (Lissaboni strateegia, põhiõigused, Euroopa energiastrateegia, säästva arengu eesmärk). Samuti ei tohi unustada välismõjusid.

2.14. Erilist tähelepanu tuleb pöörata mõjule, mis avaldub väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele ja tööstusele, kuna õigusaktist tulenevad kulud ja halduskoormus mõjuvad neile nende väiksusest tingituna palju rängemalt kui suurtele ettevõtetele. Komitee väljendab heameelt, et väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele ja tööstusele avaldatavat mõju on eraldi käsitletud ning nõustub komisjoni soovitusega võtta mõju vähendamiseks meetmeid juhul, kui mõju hindamine näitab, et mõju oleks ebaproportsionaalne või liigne.

2.15. Lõpetuseks tuleb tõdeda, et mõju hindamises esitatud võimalikud variandid ei peaks olema tehislikud või väljamõeldud, vaid pakkuma tõelisi, usaldusväärseid ja toimivaid alternatiive, mille hulgast poliitilises otsustusprotsessis sobivaim valida.

3. Kriitilised tähelepanekud

3.1. Komisjon esitab üksikasjalikud menetlused ja ajaraamistikud, mida kohaldatakse kõikidele mõju hindamistele. Sellegipoolest on esitatud menetlused ja ajaraamistikud piisavalt paindlikud, et hõlmata väga erinevaid olukordi.

3.2. Kuigi iga mõju hindamine on ainulaadne ja omamoodi, on nii esialgse kui ka lõpliku mõju hindamise puhul vältimatult vaja teatud reegleid ja piiranguid. Näitena võib nimetada sisest konsulteerimisprotsessi, väliskonsultandile läbiviimiseks esitatud uuringu tähtpäeva, eelarve kavandamist või Euroopa Komisjoni tööprogrammi.

3.3. Teadusuuringute Ühiskeskus, kelle teadlased töötavad Eurostati kogutud andmete põhjal tihti koos ülikoolide ja ekspertidega, osaleb kõige sagedamini mõju hindamiste koostamisel. Teadusuuringute Ühiskeskuse teadlased koguvad aga teatud juhtudel ka ise andmeid, et käsitleda konkreetset probleemi või tuua esile matemaatilisi või eelarvelisi meetodeid või ühisnäitajaid. Samuti võivad nad läbi viia küsitlusi või uuringuid, et täiendada konsulteerimisprotsessi standardmenetlusi.

3.4. Mõju hindamise üks täheldatav suundumus, mis vastab lisas esitatud metodoloogilistele nõudmistele (tegemist on uue juhendi või suunistega mõju hindamise koostamiseks), on erinevate võimalike variantide hindamine rahas ja selle võtmine üheks valikukriteeriumiks.

3.5. Seega kui näiteks keskkonnaalaseid mõjusid (8) on võimalik hinnata kulude või säästu mõistes, siis tuleb teatud tegureid arvesse võtta – rahalistest kuludest sõltumata – kvalitatiivsetel kõrgematel põhjustel, nagu näiteks mõju kliimamuutustele, põhiõiguste austamine, eetikaküsimused, mõju tervisele lühemas ja pikemas perspektiivis.

3.6. Kvalitatiivsed kriteeriumid peaksid paljudel juhtudel olema esikohal, kuna need vastavad ELi eesmärkidele ja poliitikale. Mõistagi kaasnevad nendega ka rahalised kulud (nt hüvitis asbesti ohvritele), ent ennetus on kooskõlas eetilise vajadusega. Ehkki asbest oli omal ajal tõhus ja odav lahendus hoonete, masinate ja torude isoleerimiseks, siis praegu asbesti eemaldamiseks tehtud kulutused nullivad lühiajaliselt saadud majandusliku säästu. Seega on tegemist ikkagi kahjumiga ning isegi aastakümneid hiljem ei pruugi saastaja olla see, kes maksab. Mõju hindamine peaks asetama tugeva rõhu ettevaatuspõhimõttele, ilma et see samas muutuks ettekäändeks mitte tegutseda.

3.7. Saadud kogemuste alusel näib, et peamised probleemid on seotud sidusrühmadega konsulteerimisega. Teatud seisukohti võib käsitleda individuaalsete vaadetena. Nii ei tohiks näiteks väikeettevõtja või vabakutselise töötaja väärtuslikke kogemusi pidada vähemtähtsaks kui väljakujunenud, aktiivsete lobistide sageli erapoolikuid aruandeid või andmeid. (9)

3.8. Väga keeruliste projektide puhul võib mõjude hindamine olla eriti raske (nt REACH). Sel juhul asetati prioriteediks töötajate ning toodete tarbijate kaitse, ehkki tööstussektoril õnnestus leida üsnagi tugevaid poliitilisi liitlasi, et õigusakti kohaldamisala piirata.

3.9. Sellised olukorrad ei ole aga siiski ebatavalised. Asjaomased rühmad kaitsevad oma huve, ent õiguslooja ülesanne on eelistada üldist huvi lühiajalistele individuaalsetele huvidele. Lühikese ajavahemiku teatud piirangud võivad keskpikas ajavahemikus osutuda suhtelisteks eelisteks. Nii võivad näiteks kehtestatud Euroopa normid muutuda tänu tehnoloogilistele edusammudele ülemaailmseteks (nt automootorite heitkoguste piiramine, vähem saastava ja säästvama alternatiivse energia edendamine).

3.10. Õigusakti koostamisele eelnev roheliste ja valgete raamatute avaldamine toimib tõhusa avaliku arutelu edendajana, mis võimaldab koguda sidusrühmade ning üldisemalt EMSK või Euroopa valitsusväliste organisatsioonide esindatava organiseeritud kodanikuühiskonna arvamusi. Sisearutelu jätab õigusloojale aega dünaamiliste kompromisside leidmiseks.

3.11. Seevastu täheldab komitee, et vahel lükatakse kiirustamise või ideoloogia tõttu mõned eelnõud tagasi või muudetakse neid märkimisväärselt, ehkki leebema lähenemise korral oleks võidud saavutada kõigi osapoolte jaoks vastuvõetav tulemus (nagu juhtus sadamateenuste direktiiviga, mille lahkuv Euroopa Komisjon koostas kiiruga, võtmata aega konsultatsiooniks või kompromissi otsimiseks).

3.12. Praegune kriis peaks ärgitama suuremale ettevaatlikkusele seoses teatud eelarvamuste ja teiste autoritaarsete põhimõtetega. Ideede kinnitamine praktikas on oluline kollektiivse kogemuse loomiseks sellisest mõju hindamisest, mis ühendab endas nii ettevaatlikkust kui ka loovust. Niisugune lähenemine vastandub sellistele väidetavalt teaduslikele kontseptsioonidele, mille kohaselt oleks reguleerimata turg tõhusam kui kohandatud reguleerimine, mille eesmärk on tagada läbipaistvus ning takistada kõrvalekaldumisi või pettusi; ning seisukohale, et igasugune riigiabi on iseenesest kahjulik. Realistlik ja tasakaalustatud visioon tuleks asetada kõrgemale liiga lihtsustatud lähenemisviisidest majanduse ja rahanduse valdkonnas.

4. Järeldused

4.1. Komitee leiab, et mõju hindamine aitab kaasa õigusloome tõhusale parandamisele, ning kinnitab soovi oma pädevuste ning materiaalsete ja inimressursside piires selles protsessis osaleda. Tegemist on esmatähtsa poliitilise väljakutsega, et tagada ühenduse õiguse võimalikult hea vastuvõtmine riiklikus õiguses. Vaja on tagada, et kodanikud mõistaksid võimalikult hästi õigusloome- või regulatiivset protsessi, olgu tegemist siis positiivse õigusega (hard law) või nn soovituslike õigusnormidega (soft law). Samuti peavad representatiivsed valitsusvälised organisatsioonid olema küsitluste kaudu kaasatud ühenduse menetlustesse.

4.2. Komitee on veendunud, et komisjoni peadirektoraadid peaksid kõnealustele konsultatsioonidele erilist tähelepanu pöörama, kuna teatud õigusaktide ettepanekute suhtes väljendatud kahtlusi ei ole alati piisavalt arvesse võetud. See on vahel viinud olukorrani, kus ettepanekuid on märkimisväärselt muudetud või on õigusloojad – nõukogu ja Euroopa Parlament– need koguni tagasi lükanud, kartes kodanikuühiskonna reaktsioone või meeleavaldusi. Osalusdemokraatia võib aidata vältida selliseid olukordi, mis on kulukad nii poliitilises kui ka rahalises mõttes.

4.3. Ajakohane ja tõhus õigusnormide loomise menetlus ainult tugevdab ühenduse õiguslooja rolli.

4.4. Lõpetuseks tervitab komitee aastate jooksul parema õigusloome nimel tehtud jõupingutusi ja võetud meetmeid, kuna õigusloome näol on tegemist õigusel rajaneva liidu esmatähtsa küsimusega. Komitee kutsub komisjoni üles jõupingutusi jätkama.

Brüssel, 22. oktoober 2008 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) KOM(2007) 65 lõplik, veebruar 2007.

(2) Vt CESE, ELT C 204, 9.8.2008, lk 9.

(3) KOM, mai 2008, nummerdamata töödokument (http://ec.europa.eu/governance/impact/consultation/ia_consultation_fr.htm).

(4) Chevallier, J. (1995), „L'évaluation législative: un enjeu politique”, in Delcamp A. et al., Contrōle parlementaire et évaluation, Paris, 1995, lk 15.

(5) Samuti tasub arvesse võtta erinevaid traagilisi kogemusi ajaloos, mille käigus on õiguse mõiste üldiselt ja eriti inimõiguste mõiste kohati kirjeldamatu julmusega jalge alla trambitud.

(6) KOM(2002) 276 lõplik, 5. juuni 2002.

(7) Lignes directrices pour les analyses d'impact.

(8) Lisa Environmental Impact Assessment Models (keskkonnaalase mõju hindamise mudelid) punkt 9.3.4.

(9) Näitena on esitatud arvuti abil tehtavate leiutiste patenteerimise kohta läbiviidud konsultatsioon (konsultatsioonidokumendi on koostanud siseturu peadirektoraat 19.10.2000).