[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 30.11.2006

KOM(2006) 741 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE

vastavalt nõukogu direktiivi 2003/93/EÜ artikli 19 lõikele 1 (kohalik ühistransport, relvajõud, riigihaldus, kiirabiautod)

1. SISSEJUHATUS

Vastavalt nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ[1] (millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik – edaspidi „energia maksustamise direktiiv“ või „direktiiv“) artikli 19 lõikele 1 ja lisaks direktiiviga, eriti selle artiklitega 5, 15 ja 17 ette nähtud sätetele võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt lubada seda taotleval liikmesriigil kehtestada täiendava maksuvabastuse või -vähenduse teatavatel poliitilistel kaalutlustel.

Komisjon vaatab taotluse läbi. Pärast seda teeb komisjon nõukogule kas ettepaneku või teatab talle põhjused, miks ta ei ole teinud ettepanekut anda luba sellise meetme rakendamiseks.

Energia maksustamise direktiivi kohaste, 2006. aasta lõpuks lõppevate erandite läbivaatamise laiema raamistiku alusel esitasid Belgia, Itaalia, Kreeka ja Prantsusmaa taotlused, et saada alates 2007. aastast luba erandiks energia maksustamiste direktiivi sätetest. Kõnealused liikmesriigid kavatsevad kohaldada täielikku või osalist maksuvabastust energia maksustamise direktiivi artikli 5 kolmanda taandega ettenähtud teatavatel eesmärkidel kasutatava kütuse suhtes. Kavandatavad meetmed ei vasta ühele artiklis 5 sätestatud tingimusele, mille kohaselt tuleb järgida energia maksustamise direktiiviga „ette nähtud madalaimat maksustamistaset“. Nimetatud taotlused registreeriti maksunduse ja tolliliidu peadirektoraadis.[2]

Käesoleva teatise eesmärk on teatada nõukogule põhjused, miks komisjon ei tee ettepanekut anda luba taotletavate meetmete rakendamiseks.

2. TAOTLUSTE KOKKUVÕTE

2.1. Belgia taotlus

Belgia soovib kohaldada osalist maksuvabastust kohalike ühissõidukite kütusena kasutatava gaasiõli suhtes (väävlisisaldusega kuni 50 mg/kg). Meetme eesmärk on edendada kohaliku ühistranspordi arengut ja horisontaalsemas plaanis keskkonnakaitset. Maksuvähenduse summa on täpselt 49,5787 eurot 1000 liitri gaasiõli kohta (mille tõttu langeb maksumäär alla direktiiviga ettenähtud madalaima maksustamistaseme).

Taotluses ei ole esitatud meetme lõppkuupäeva.

2.2. Prantsusmaa taotlus

Prantsusmaa soovib maksustamisest vabastada taksokütusena kasutatava bensiini ja gaasiõli aastakvoodiga kuni 5000 liitrit sõiduki kohta. Lisaks sellele soovib Prantsusmaa vabastada maksustamisest taksokütusena kasutatava veeldatud naftagaasi (LPG) ja veeldatud maagaasi (LNG) aastakvoodiga kuni 9000 liitrit sõiduki kohta. Taotluse kohaselt on meetme eesmärk toetada ühistranspordiga sarnast veondust.

Prantsusmaa rõhutab eelkõige asjaolu, et taksondus aitab kaasa keskkonnapoliitika ja territoriaalarengu eesmärkide saavutamisele. Ühistranspordita maapiirkondades asendavad taksod ühistransporti, eriti autota isikute jaoks. Lisaks sellele kasutatakse taksosid mõnes ilma igasuguse ühistranspordita kommuunis koolivedudeks. Linnapiirkondades aidatakse taksodega vähendada liikluses osalevate sõiduautode koguarvu.

Lisaks sellele selgitab Prantsusmaa, et taksondus toetab tervishoiupoliitikat, kuna teatavates piirkondades asendavad nad kiirabiautosid (teatavates maapiirkondades võib selline tegevus moodustada kuni 80% takso käibest).

Taotlusega on meetme lõppkuupäevaks ette nähtud 31. detsember 2012.

2.3. Kreeka taotlus

Kreeka soovib aktsiisist vabastada riigi relvajõud ning peaministri ametkonna ja riigi politseiteenistuse ametisõidukite kütuse. Kreeka seostab kõnealuseid meetmeid riigikaitse ja riikliku julgeoleku eesmärkidega.

Taotluses ei ole esitatud meetme lõppkuupäeva.

2.4. Itaalia taotlus

Esiteks soovib Itaalia vabastada aktsiisist riigi relvajõududes kasutatava kütuse. Meetme eesmärk on toetada Itaalia ja ühenduse avaliku korra ning ohutuse eesmärkide saavutamist, kaasa arvatud piirikontroll ning võitlus terrorismi ja salakaubanduse vastu.

Teiseks soovib Itaalia kohaldada riiklikust määrast 40%ni vähendatud maksumäära bensiini, diislikütuse, LPG ja maagaasi suhtes, mida kasutatakse kütusena taksodes, millele on antud taksoteenuse osutamise luba kohalike asutuste järelevalve all. Maksusoodustust antakse päevade kaupa ja vastavalt sõidukile ning selle summa väheneb vastavalt kommuuni elanike arvule. Itaalia põhjendab meedet avalike teenuste pakkumisega. Taksod asendavad ühistransporti raskesti ligipääsetavates piirkondades (ajaloolised keskused, kauged piirkonnad) ning aitavad samuti kaasa liiklusummikute vähendamisele linnades, kuna nende tõttu on vähem vaja erisõidukeid.

Itaalia väidab, et kava kohandamine artikliga 5 ettenähtud tingimustega tooks kaasa hinnatõusu ning vajaduse kohandada kokkuleppel kommuunidega kohaldatavaid taksohindu.

Kolmandaks soovib Itaalia kohaldada riiklikust määrast 40%ni vähendatud maksumäära bensiini, diislikütuse, LPG ja maagaasi suhtes, mida kasutatakse mittetulunduslikult tegutsevate isikute käitatavates kiirabiautodes. Meedet põhjendatakse sotsiaal- ja tervishoiupoliitiliste põhjustega.

Itaalia väidab, et kava kohandamine artikliga 5 ettenähtud tingimustega tooks kaasa mittetulundusühingute kulude suurenemise.

Kõigi kolme meetme lõppkuupäevaks on ette nähtud 31. detsember 2012.

3. TAOTLUSTE TAUST

Vastavalt energia maksustamise direktiivi artikli 5 kolmandale taandele võivad liikmesriigid kohaldada erinevaid maksumäärasid järgmistel eesmärkidel: kohalik ühistransport (taksod kaasa arvatud), jäätmete kogumine, relvajõud ja riigihaldus, puuetega inimesed, kiirabiautod. Kõnealuse võimalusega seotud peamine tingimus seisneb selles, et järgida tuleb direktiiviga ettenähtud madalaimat maksustamistaset.

Kõnealune vabatahtlik säte lisati energia maksustamise direktiivi kogemuste põhjal, mis saadi 1990. aastatel mitme erandiga, mille kohaldamiseks andis nõukogu loa nõukogu direktiivi 92/81/EMÜ[3] artikli 8 lõike 4 alusel; kõnealuste erandite eesmärk oli võimaldada liikmesriikidele teatavates valdkondades paindlikkust, tagades samas, et direktiiviga ettenähtud madalaimate maksustamistasemete määramise aluseks olevaid kaalutlusi võetakse täielikult arvesse. See kavatsus on kõige ilmsem ühistranspordi puhul. Komisjon tegi oma 1996. aasta aruandes direktiivi 92/81/EMÜ artikli 8 lõike 4 alusel antud erandite kohta[4] järelduse, et „erandid tuleb säilitada kuni üldreegli kehtestamiseni energiatoodete maksustamise ühtse ühenduse raamistiku raames ja vähemalt 31. detsembrini 1998.“[5]

Sama seisukohta kajastas ka 1997. aasta ettepanek,[6] mis viis energia maksustamise direktiivi vastuvõtmiseni 2003. aastal. Ettepaneku eesmärk oli võimaldada liikmesriikidele oma siseriiklike poliitiliste eesmärkide saavutamisel teataval määral paindlikkust, tagades samal ajal ühenduse huvide kaitstuse. Madalaima maksustamistaseme järgimise nõue peegeldab lisaks siseturu vajadustele ka vajadust säilitada energiatõhususele ja keskkonnakaitsele suunatud stiimuleid, mis kehtib ka ühistranspordi kohta. Energia maksustamise direktiivi üle nõukogus peetud läbirääkimistel arendati kõnealuse sätte reguleerimisala edasi, kuid selle aluspõhimõte ja seega ka nõue järgida madalaimat maksustamistaset jäeti alles.

Komisjon andis oma 2006. aasta juuni teatises „Ülevaade nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ II ja III lisas sätestatud eranditest, mis kaotavad kehtivuse 2006. aasta lõpuks”[7] (edaspidi „2006. aasta teatis“) ülevaate energia maksustamise direktiivis sisalduvast ulatuslikust paindlikkusest ja kinnitas, et eespool nimetatud eesmärkidel kasutatava kütuse suhtes kehtivaid erandeid ei ole enam vaja, kuna asjakohane säte on ette nähtud direktiivi artikli 5 kolmanda taandega.

4. KOMISJONI HINNANG

Järgnevalt hindab komisjon kõnealuseid taotlusi selles osas, milles energia maksustamise direktiivi artikli 15 lõike 1 punkt i taotluse esitanud liikmesriikide kavandatavaid meetmeid ei hõlma (vt ka käesoleva teatise lõpus esitatud kaalutlused).

Komisjon leiab, et enamik asjaomaste liikmesriikide taotlustes erandi saamiseks esitatud põhjendusi on täpselt samasugused kui need, mille tõttu artikli 5 kolmas taane energia maksustamise direktiivi üldse lisati.

Tuleb rõhutada, et artikli 5 kolmanda taande sõnastuses on loetletud teatavad eesmärgid, mille suhtes nõukogu lubas varem kehtestada erandeid. Seega kajastab kõnealune säte täielikult taotluste aluseks olevaid kaalutlusi. Samal ajal väljendatakse artikliga 5 vajadust ühitada kõnealused kaalutlused madalaima maksustamistaseme aluseks olevatega, s.t eelkõige luua siseturul ühtsed reeglid ning säilitada energiatõhususe ja keskkonnakaitse parandamise stiimul. Kõnealused aspektid on osa ühenduse huvidest ja poliitikavaldkondadest, mida on konkreetselt mainitud artikli 19 lõike 3 kolmandas taandes.

Lisaks sellele tuleb esile tõsta asjaolu, et vastavalt artikli 15 lõike 1 punktile i võib täieliku maksuvabastuse anda teatavatele alternatiivsetele mootorikütustele (veeldatud naftagaas ja maagaas). Sel juhul on ühenduse seadusandja käesolevas etapis näinud põhjust, miks mitte säilitada stiimulit energiatõhususe parandamise kasuks.

Kokkuvõtteks on nõukogul asutamislepingu artiklis 93 sätestatud korras ühehäälselt otsustades juba olnud võimalus tasakaalustada poliitilised kaalutlused, mis võivad toetada kõnealustel eesmärkidel kasutatava kütuse soodsamat maksukohtlemist. Kõnesolevate eesmärkide kohta direktiivis kehtestatud tingimused peegeldavad artikli 19 lõike 1 kolmandas taandes sätestatud huve ja hõlmavad siseturu nõuetekohast toimimist ning vajadust tagada aus konkurents ning ühenduse tervishoiu-, keskkonna-, energeetika- ja transpordipoliitika toimimine.

Asjaomaseid taotlusi tuleb hinnata nimetatud kaalutluste valguses.

4.1. Kohalik ühistransport (taksod kaasa arvatud)

Nagu juba märgitud 2006. aasta teatises, sisaldab energia maksustamise direktiiv ulatuslikku ühistranspordi edendamise raamistikku.

Seoses kohaliku ühistranspordiga, kaasa arvatud eelkõige taksondusega, tunnistatakse energia maksustamise direktiivi artikli 5 kolmandas taandes, et asjaomased transpordiliigid on eelistatavad eraautodele. Sellega seoses ei saa taksodele omistada mingisugust eripositsiooni, kuna artikli 5 kohaselt on nende kohtlemine aktsepteeritav sarnaselt kohaliku ühistranspordiga ning nad on samaväärsed muude samaliigiliste transpordivahenditega. Seetõttu ei ole taotluse esitanud liikmesriikide esitatud poliitilised eesmärgid käesoleval juhul eriomased võrreldes nendega, mida juba võetakse arvesse artikliga 5. Eespool esitatud põhjenduskäik tähendab ühtlasi seda, et taotletavate lubade andmine oleks vastuolus artikli 19 lõike 1 kolmandas taandes nimetatud aspektidega ja täpsemalt ühenduse keskkonna-, energia- ja transpordipoliitikaga. Ausa konkurentsi küsimuse osas tuleb märkida, et taksokütusele maksuvabastuse andmine võib vähemalt mõnel juhul moonutada selle ja muude ühistranspordivahendite seoseid.

Isegi kui taotluse esitanud liikmesriigid kirjeldavad taksode teatavaid ebatüüpilisi funktsioone konkreetsetes kohalikes oludes, ei põhjenda nad taotletava loa andmise vajalikkust. Esiteks ei sobi omavahel kokku ühelt poolt kirjeldatud olukordade spetsiifilisus ja sellega seoses esitatud poliitilised kaalutlused ning teiselt poolt kavandatava maksusoodustuse üldine laad. Lisaks sellele ja üldisemalt oleks kõnealuseid olukordi asjakohasem lahendada ühenduse õigusega kooskõlas olevate meetmetega, mis käsitleksid asjaomaste ettevõtjate osutatavaid eriteenuseid, erinevalt vabastuse andmisest maksudest, mis kogunevad üksnes tarbimise tagajärjel. Nendel asjaoludel ei õigusta kõnealused kaalutlused kõrvalekaldumist vajadusest järgida madalaimat maksustamistaset, et tagada ühenduse keskkonna- ja energiapoliitika eesmärkide täitmine.

4.2. Relvajõud ja riigihaldus

Energia maksustamise direktiivi artiklist 5 järeldub, et kuigi relvajõudude ja riigihalduse puhul võib arvesse võtta riiklikke kaalutlusi, peavad energiatõhususe ja keskkonnakaitse kaalutlused reguleerima riigi tegevust samal miinimumtasemel kui erategevust. Seepärast on kohaliku ühistranspordi kohta (üldiselt) esitatud põhjendused sama asjakohased ka käesolevas kontekstis.

4.3. Kiirabiautod

Varem on kahele liikmesriigile antud luba kehtestada erand, millega neil lubati anda aktsiisivabastus kiirabiautodes kasutatavale kütusele. Kõnealuseks erandiks, nagu puuetega inimesi hõlmavaks erandiks, anti luba sotsiaal- ja tervishoiupoliitilistel põhjustel. Praegu on kiirabiautod direktiivi artikli 5 kolmandas taandes samadel põhjustel koos puuetega inimestega selgesõnaliselt ära mainitud. Eespool juba nimetatud põhjustel nõutakse kõnealuse sättega madalaima maksustamistaseme järgimist. Kõiki vajadusi, mida maksu vähendamine madalaima maksustamistasemeni ei kompenseeri, võib katta ühenduse õigusega kooskõlas olevate asjakohaste otseste toetusvahenditega.

Eespool artikli 19 lõike 1 kolmanda taande ning ühenduse keskkonna-, energia- ja transpordipoliitika puhul kirjeldatud kaalutlused kehtivad ka siin.

5. Kokkuvõte

Komisjon leiab eespool esitatu põhjal, et mitte ükski kõnealustest taotlustest ei sisalda eriomaseid poliitilisi kaalutlusi, mis erineksid nendest, mille tõttu lisati energia maksustamise direktiivi artiklisse 5 kolmas taane. Lisaks sellele näitab kõnealune säte juba iseenesest, et käesolevas teatises käsitletud nelja liikmesriigi taotletavate lubade andmine oleks vastuolus artikli 19 lõike 1 kolmandas taandes nimetatud ühenduse keskkonna-, energia- ja transpordipoliitikaga.

Kõnealustel liikmesriikidel on olnud piisavalt aega, et kohaneda ühenduse seadusandja loodud tasakaaluga. Väga eriomaste sotsiaalsete ja/või kohalike vajaduste puhul on muud vahendid kui aktsiis (ja sellised vahendid, mis ei ole vastuolus energia maksustamise direktiivi miinimumnõuetega) ilmselt palju asjakohasemad.[8]

Seetõttu leiab komisjon, et artiklis 19 sätestatud tingimused ei ole täidetud. Seega ei tee komisjon ettepanekut anda luba, mida kõnealused neli liikmesriiki taotlevad.

Kuivõrd käesolevad taotlused on seotud alternatiivsete kütustega, millele artikli 15 lõike 1 punkti i kohaselt on antud eelisseisund, tuleb märkida, et liikmesriigid võivad kõnealuse sätte alusel kohaldada maksuvabastust või -vähendust ilma komisjoni või nõukogu sekkumiseta. Järelikult ning vastavalt artikli 19 sõnastusele ja põhimõttele, ei jää sellised maksuvabastused ja -vähendused asjaomase sätte kohaldamisalasse. Samamoodi järeldub, et äsja eespool tehtud järeldus neid ei hõlma.

[1] Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiiv 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik (ELT L 283, 31.10.2003, lk 51); direktiivi on viimati muudetud direktiividega 2004/74/EÜ ja 2004/75/EÜ (ELT L 157, 30.4.2004, lk 87 ja lk 100).

[2] 13. oktoobril 2006 (Belgia), 17. oktoobril 2006 (Itaalia), 13. oktoobril 2006 (Kreeka) ja 16. oktoobril 2006 (Prantsusmaa).

[3] Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiv 92/81/EMÜ mineraalõlidele kehtestatud aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta (EÜT L 316, 31.10.1992). Direktiiv on koos nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiviga 92/82/EMÜ (mineraalõlide aktsiisimäärade ühtlustamise kohta) alates 31. detsembrist 2003 nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ kehtetuks tunnistatud.

[4] KOM (96) 549, 14.11.1996.

[5] Aruande punkt 5.5.

[6] KOM(97)30, 12.3.1997. Vt eelkõige eelnõu artikkel 5.

[7] KOM(2006) 342, 30.6.2006 – Ülevaade nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ II ja III lisas sätestatud eranditest, mis kaotavad kehtivuse 2006. aasta lõpuks.

[8] Ilma et see piiraks muid ühenduse sätteid, eriti asutamislepingu sätteid riigiabi kohta.