Tooteid A, B ja C müüb üldiselt sama turustaja (müüvad samad turustajad). Tooted A ja B kuuluvad samale toote- ja geograafilisele turule, kuid on eristatavad ja objektiivselt erinevate tunnustega. Toode C kuulub erinevale tooteturule.

Tarnija, kes üldjuhul kasutab oma toodete turustamiseks sõltumatuid turustajaid, soovib kasutada agendilepingut, et turustada oma toodet A, millel on uued funktsioonid. Ta pakub seda agendilepingut oma (toote B) sõltumatutele turustajatele, kes juba tegutsevad samal toote- ja geograafilisel turul, nõudmata neilt ei õiguslikult ega faktiliselt sellise lepingu sõlmimist.

Selleks et agendileping ei jääks aluslepingu artikli 101 lõike 1 kohaldamisalasse ja vastaks punktides (30)–(33) kirjeldatud tingimustele, peab käsundiandja katma kõik nii toote A kui ka B (mitte ainult toote A) müümist puudutava tegevusega seotud investeeringud, sest need tooted kuuluvad samale toote- ja geograafilisele turule. Näiteks on tõenäoliselt turuspetsiifilised sellised kulud, mida kantakse kaupluse kohandamiseks või sisustamiseks toodete A ja B esitlemise ja müümise eesmärgil. Samamoodi on tõenäoliselt turuspetsiifilised toodete A ja B müügiks vajalikud personali koolituskulud ning toodete A ja B jaoks vajalike spetsiaalsete ladustamisseadmete kulud. Need asjaomased investeeringud, mis üldjuhul on vajalikud selleks, et agent saaks turule siseneda ning alustada toodete A ja B müümist, peaks katma käsundiandja ka siis, kui konkreetne agent juba tegutseb asjaomasel turul sõltumatu turustajana.

Käsundiandja ei pea aga katma investeeringuid seoses toote C müümisega, mis ei kuulu samale tooteturule kui tooted A ja B. Peale selle, kui toote B müümiseks on vaja konkreetseid investeeringuid, mis ei ole vajalikud toote A müümiseks, näiteks investeeringuid sihtotstarbelistesse seadmetesse või töötajate koolitamisse, ei ole sellised investeeringud asjakohased ja seega ei pea käsundiandja neid katma, tingimusel et turustaja saab tegutseda tooteid A ja B hõlmaval asjaomasel turul nii, et ta müüb ainult toodet A.

Mis puudutab reklaami, siis on investeeringud agendi kaupluse enda reklaami, selle asemel, et reklaamida konkreetselt toodet A, kasulikud nii agendi kaupluse jaoks üldiselt kui ka toodete A, B ja C müümise seisukohast, kuigi agendilepingu alusel müüakse ainult toodet A. Seega oleksid need kulud agendilepingu hindamisel osaliselt asjakohased sel määral, mil need on seotud agendilepingu alusel müüdava toote A müümisega. Üksnes toodetega B ja C seotud reklaamikampaaniate kulud ei oleks aga asjakohased ja seepärast ei peaks käsundiandja neid katma, tingimusel et turustaja saab tegutseda asjaomasel turul nii, et ta müüb ainult toodet A.

Samad põhimõtted kehtivad veebisaiti või e-poodi tehtavate investeeringute puhul, sest osa neist investeeringutest ei ole asjakohased, kuna neid tehtaks sõltumata agendilepingu alusel müüdavatest toodetest. Seepärast ei pea käsundiandja hüvitama üldisi investeeringuid veebilehe kujundamisse, kui veebisaiti ennast saaks kasutada muude toodete müümiseks peale nende, mis kuuluvad asjaomasele tooteturule, näiteks toote C või laiemalt muude toodete kui A ja B müümiseks. Asjaomasele tooteturule kuuluvate toodete, see tähendab nii toote A kui ka B veebisaidil reklaamimise või müümisega seotud investeeringud oleksid aga asjakohased. Sõltuvalt toodete A ja B veebisaidil reklaamimiseks ja müümiseks vajalike investeeringute tasemest peaks käsundiandja seega katma osa veebisaidi või e-poe loomise ja/või käigushoidmise kuludest. Katta ei ole vaja konkreetselt toote B reklaamimiseks või müümiseks tehtavaid investeeringuid, tingimusel et turustaja saab tegutseda asjaomasel turul nii, et ta müüb ainult toodet A.