Rakenduskavade kohapealse rakendamise ja selle tagasisidena mitmelt sidusrühmalt saadud esialgsed kogemused näitasid, et abifondi eeskirju võiks parandada. 2016. aasta septembris võttis komisjon vastu ettepaneku vaadata läbi finantsmäärus ja lisaks sellele esitas mitme valdkondliku õigusakti muudatusettepanekud . Ettepanek sisaldab määruses (EL) nr 223/2014 tehtavaid mitmeid muudatusi, mille eesmärk on veelgi lihtsustada abifondi haldamist.

2015. aastal saabus ELi suur hulk rändajaid, sealhulgas palju varjupaigataotlejaid. See tekitas palju probleeme, sealhulgas küsimuse, kuidas pakkuda neile vajalikku materiaalset abi. Tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraat koostas märgukirja selle kohta, et Euroopa Sotsiaalfondist (ESF) ning abifondist võib toetada ka varjupaigataotlejaid. See, kas varjupaigataotlejaid tohib abifondist toetada, sõltub sellest, kelle liikmesriigid on toetuskõlblike isikutena määratlenud. Märgukirja tutvustati liikmesriikidele ja seda arutati nendega 25. septembril 2015 peetud vastavateemalisel kohtumisel.

Abifondi vahendite jaotamine viidi lõpule 2015. aastal, kui komisjon kiitis 2015. aasta alguses heaks viimased kolm rakenduskava (Saksamaa, Rootsi ja Ühendkuningriigi kava). Kaks liikmesriiki esitasid ka esimesed muudatustaotlused. Rumeenia tegi ettepaneku muuta oma riigi rakenduskava selliselt, et abisaajaid oleks lihtsam tuvastada. Tšehhi Vabariik tegi ettepaneku laiendada kava ulatust, et toetada tasuta einete pakkumist ebasoodsas olukorras olevatele kooliõpilastele. Lisaks neile taotlustele esitati 2016. aastal veel neli muutmistaotlust.

Et võtta arvesse rakenduskavade elluviimise ja aruande koostamise vahele jäävat ajavahemikku, on aruandes esitatud ka teave pärast 2015. aastat toimunud arengu kohta (kui see teave oli olemas).

Käesolev kokkuvõte on tehtud 2015. aasta kohta esitatud ja komisjoni poolt heaks kiidetud aruannetes sisalduva teabe põhjal. Ühendkuningriik ei ole aruannet esitanud, sest 2015. aastal riigis vastav tegevus puudus. Kokkuvõttes antakse üldine ülevaade abifondiga seotud arengust ELi tasandil ja esitatakse aruannete struktuuri järgides liikmesriikide edastatud teave. Samuti tehakse seal ülevaade abifondi kasutamise teemal 2015. aastal peetud konsultatsioonidest, millest võtsid osa partnerorganisatsioonide ELi esindajad. Ühiste näitajate kohta teatatud väärtused on esitatud lisas.

Määruses on veel ette nähtud, et vähemalt üks kord aastas konsulteerib komisjon ELi tasandi partnerorganisatsioone esindavate organisatsioonidega selle üle, kuidas abifondist saadud toetust kasutatakse, ja annab sellest teada Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

Liikmesriigid teevad abifondi kavade elluviimiseks koostööd partnerorganisatsioonidega. Need organisatsioonid, mis võivad olla avaliku sektori asutused või mittetulundusühingud, jagavad materiaalset abi (I rakenduskava) või kavandavad ja viivad ellu sotsiaalse kaasamise meetmeid (II rakenduskava), mida on kavades kirjeldatud. Sel kombel toetatakse abifondist ka partnerorganisatsioonide suutlikkuse suurendamist sotsiaalpoliitika valdkonnas.

Kuigi enim puudust kannatavate isikute sotsiaalne kaasamine on II rakenduskava keskmes, on see ka I rakenduskava oluline osa. Materiaalset abi tuleb täiendada abisaajate sotsiaalse kaasamise edendamiseks kavandatud kaasnevate meetmetega (nt abisaajate suunamine asjakohaste teenuste juurde, tasakaalustatud toitumise ja eelarve planeerimise alane nõustamine). Sel viisil kaetakse I rakenduskavaga enim puudust kannatavate isikute esmaseid materiaalseid vajadusi ja aidatakse neil ühtlasi ühiskonda taasintegreeruda.

Abifondi jaoks eraldatud rahaliste vahendite kogusumma on jooksevhindades 3 813 miljonit eurot. Kõik liikmesriigid rakendavad abifondi riiklikul tasandil kinnitatud rakenduskavade alusel. Rakenduskavade kavandamise ajal peaksid liikmesriigid otsustama, kas nad koostavad toidu ja/või esmase materiaalse abi rakenduskava (I rakenduskava) ja/või enim puudust kannatavate isikute sotsiaalse kaasamise rakenduskava (II rakenduskava). Liikmesriikidel on ka vabadus kindlaks määrata sihtrühmad, konkreetsed toetusliigid ja kavade geograafiline ulatus.

Euroopa abifond enim puudust kannatavate isikute jaoks (edaspidi „abifond“) loodi määrusega (EL) nr 223/2014. Abifondi vahendusel soovitakse ELis leevendada vaesuse kõige äärmuslikumaid vorme, nagu kodutus, laste vaesus ja toidupuudus. Määruse kohaselt võib abifondist toetada kõige ebasoodsamas olukorras olevaid ühiskonnarühmi toidu ja esmatarbekaupadega (nt riided, jalanõud ja hügieenitarbed) varustamise või sotsiaalse kaasamise tegevuste korraldamisega. Sel viisil on abifondi lisaväärtuseks see, et abifondist antakse sihtotstarbelist toetust neile inimestele, kellel ei pruugi olla vahetut juurdepääsu muudele ELi rahastamisvahenditele, nagu Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondid, ega õigust sealt abi saada.

III. Rakenduskavade elluviimise tase

Abifondi rahaliste vahendite kasutamine

Abifondi rakenduskavade rahaliste vahendite kasutamine muutus 2015. aastal kiiremaks. Abifondi tegevuseks eraldati 21 liikmesriigis kokku 419,3 miljonit eurot, see lisandus 2014. aastal eraldatud 333,5 miljonile eurole. Seega eraldati aastatel 2014–2015 kulukohustustena kokku 752,7 miljonit eurot ehk 17 % rakenduskavade koguvahenditest (ELi osalus ja liikmesriikide poolne kaasrahastamine). Abifondi vahendite kasutamine kiirenes veelgi märgatavamalt toetusesaajatele tehtud maksete puhul. 2015. aastal maksti välja 388 miljonit eurot, see summa on 2014. aastal makstud 96,3 miljoni euroga võrreldes neli korda suurem. Enamik makseid suunati toiduabi andmiseks (97,7 %).

Komisjonile esitati maksetaotlused esmakordselt 2015. aastal. Kolm liikmesriiki (Eesti, Prantsusmaa ja Läti) deklareerisid rahastamiskõlblike riiklike kuludena 46,3 miljonit eurot. 31. detsembriks 2016 oli komisjoni tehtud maksete summa 732,3 miljonit eurot, millest 312,8 miljonit eurot moodustasid vahemaksed.

Tegevuste elluviimine (I rakenduskava)

Abifondi rahaliste vahendite kiirem kasutuselevõtt 2015. aastal tulenes abifondi rakenduskavade elluviimisel tehtud edusammudest. Aasta lõpuks oli I rakenduskava koostanud 24 liikmesriigist abi antud 16-s. 2015. aastal jagati välja 408 770 tonni toitu, kusjuures Itaalia arvele langeb sellest suurim osa (21,4 %). Viies riigis (Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Poola, Rumeenia) antud toiduabi moodustas 93 % kogu antud toiduabist. Toitu jagati toidupakkidena 14 liikmesriigis.

Nende riikide arv, kes jagasid toitu toiduportsjonitena, suurenes 2014. aasta kahelt 2015. aastal seitsmele (Belgia, Bulgaaria, Hispaania, Soome, Itaalia, Läti, Poola). Hinnanguliselt aitas abifond 2015. aastal osaliselt või täielikult rahastada 47 miljoni toiduportsjoni jagamist.

Piimatooted ja teiseks tärkliserikkad toidud moodustasid jagatud toiduabi kogusest kõige suurema osa, moodustades jagatud toiduabi üldkogusest kokku üle poole. Toiduabi üldkogusest veidi üle 10 % moodustasid puu- ja köögiviljad, nende osakaal oli kolmandal kohal. Komisjon näeks meeleldi jagatud puu- ja köögiviljakoguse järkjärgulist suurenemist, kuna see tagab madala sotsiaal-majandusliku staatusega rühmade tervisliku toitumise parimal viisil.

Näide: Prantsusmaal jagatud toidukaubad. Külmutatud või, päevalilleõli, värske või; jahu, kuskuss, pastatooted (makaronid), pikateraline riis; madala rasvasisaldusega piim, kondenspiim, suhkur, tükksuhkur; türgi oad, aedherned / porgandid, kartulipudruhelbed, läätsed (keedetud sibula, porgandiga jne), köögiviljapüreesupp, kooritud tomatid, ratatouille; kuskuss kanaga, külmutatud porrulaugupirukas, valge kala provansi kastmes ja riis, üleküpsetatud kartuli-hakklihavorm; emmentali juust, sulatatud juust; šokolaadikreem, karamellikastmega mannakook, riisipuding, piimašokolaad, šokolaadiga kaetud küpsised, suhkrulisandita õunapüree, virsikud, ananass kerges siirupis; riisi- ja täisteraviljahelbed, jahvatatud kohv, moos; kalkuni eskalopp (külmutatud), veiselihakotlet (külmutatud), kanakoivad, valge kala filee (külmutatud), tuunikalatükid naturaalses marinaadis, sardiinid naturaalses marinaadis.

Lisaks abifondi vahenditest ostetud toidule aidati 2015. aastal toiduannetuste rahastamise kaudu vähendada toidu raiskamist. Luksemburgis moodustas 51 % jagatud toidust annetatud toit, mille eest abifond kattis vaid partnerorganisatsioonide transpordi- ja väljajagamiskulud. Luksemburgis korraldati ka teadlikkuse suurendamise üritusi julgustamaks võimalikke toiduannetajaid toitu annetama.

2015. aastal anti esmast materiaalset abi esmakordselt kolmes liikmesriigis. Austrias varustati koolide kaudu 33 493 õpilast, kelle pered olid ebasoodsamas olukorras. Luksemburgis ühendati toidu jagamine esmaste hügieenitarvete (nt šampoon ja hambapasta) jagamisega ning neid tooteid jagati 9 243 inimesele. Samu hügieenitooteid jagati ka Lätis, kus lisandusid muud tooted nagu pesuvahend ja nõudepesuvedelik ning kus abisaajate arv oli 25 675.

2015. aastal on abifondist toetust saanud hinnanguliselt üle 14 miljoni inimese, kelle hulgas on naisi 47,2 % (6,7 miljonit). Hinnanguliselt on umbes 30 % abisaajatest (4,1 miljonit inimest) 15-aastased või nooremad lapsed ning 10 % (1,4 miljonit inimest) üle 65-aastased. Abisaajate hulgas on hinnanguliselt ka 5,5 % (0,8 miljonit inimest) puudega isikuid, peaaegu 14 % (2 miljonit) sisserändajaid ja teise riigi taustaga isikuid (sealhulgas pagulased ja teised rahvusvahelise kaitse all olevad abisaajad) ja vähemusi ning 8,5 % (1,2 miljonit) kodutuid.

Kui vaadata ühiste näitajate koondväärtusi, tuleb arvesse võtta, et abifondi I rakenduskava raames toetust saanud inimeste arvu näitajad põhinevad partnerorganisatsioonide esitatud hinnangutel. See on nii parterorganisatsioonide ja abisaajate halduskoormuse vähendamiseks. Hinnanguid võib teha valimi põhjal (nt loetledes abisaajaid aasta teatud päevadel või nädalatel ja ekstrapoleerides neid tulemusi) või muud meetodit kasutades. On võimalik, et mõnel juhul on partnerorganisatsioonide hinnangute koostamisel loetud abisaajaid rohkem kui ühe korra. Lisaks võib toiduabi saanud isik olla saanud ka materiaalset abi. Sellise lähenemisviisi tulemusena tuleb esitatud arvväärtusi käsitleda umbkaudse hinnanguna abifondi tegevuse osalemisjuhtude arvu, mitte konkreetsete osalejate arvu kohta, või siis arvuna, mis näitab mitu korda abifondi toetust puudust kannatavatele isikutele on antud.

Abisaajad erinevad ka liikmesriigiti, sest iga riik on oma enim puudust kannatavad isikud ise määratlenud. Kõige sagedamini on sihtrühm kindlaks määratud majanduslike kriteeriumide alusel ja sel juhul koostavad riiklikud ametiasutused nimekirjad inimestest, keda võib abifondist abistada. Mõnes riigis on teisi, paindlikumaid mooduseid abisaajate abikõlblikkuse määramiseks. Mõnikord võivad partnerorganisatsioonid ise koha peal kindlaks määrata, kas isik on neile esitatud teabe põhjal abikõlblik. Mõnikord toetatakse kodutuid tänaval või supiköögis, kus pole vaja asjaomast isikut ametlikult tuvastada või neilt isikutelt teavet nõuda. Sellisel juhul tuleb abifondi tulemusnäitajana esitatud arvväärtustena esitada pigem abifondist abi andmise kordade hinnanguline arv, mitte tegelikult abi saanud ebasoodsas olukorras olevate isikute arv.

Abifondi oluline tunnusjoon on see, et minnakse kaugemale materiaalse abi andmisest ja üritatakse tegeleda enim puudust kannatavate isikute sotsiaalse kaasamisega. Seepärast anti abi koos kaasnevate meetmetega. Kõige tavapärasem meede on teavitamine ja asjakohaste sotsiaalteenuste juurde suunamine. Sageli on liikmesriigid märkinud ka seda, et antakse juhiseid tasakaalustatud toitumiseks, korraldatakse söögitegemiskursuseid teemal, kuidas vältida toidu raiskamist, ja antakse nõu koduse eelarve koostamiseks. Mõnel juhul on pakutud ka psühholoogilist tuge ja abi raskuste ületamisel (Luksemburg, Läti), lastekasvatusealast nõustamist (Läti), hädaolukorras toimetuleku võimaluste õpet (Bulgaaria), abisaajate sotsiaalseid oskusi parandavaid tegevusi, tasuta õigusabi (Sloveenia), teavet olemasolevate majutuskohtade kohta ja kirjaoskuse parandamiseks mõeldud tegevusi (Prantsusmaa). Soomes hõlmasid kaasnevad meetmed ka mitut tegevust, mis olid suunatud abisaajate füüsilise aktiivsuse taseme parandamisele ja tervisliku eluviisi propageerimisele nende hulgas, samuti retseptivihikute jagamist.

Kaasnevad meetmed kuuluvad lahutamatu osana I rakenduskava juurde, sest nende eesmärk on abisaajate sotsiaalse kaasatuse suurendamine. Kaasnevate meetmete pakkumine abisaajatele on kohustuslik, kuid liikmesriigid võivad valida, kas nad rahastavad neid abifondist või mitte. 2015. aasta aruanded kajastasid kaasnevate meetmete kasutuselevõtus erinevaid tulemusi. Mõnes riigis tunduvad abisaajad olema kaasnevate meetmetega pakutava täiendava tegevuse suhtes avatumad, teistes aga on huvi nende vastu pigem väike. Mõnikord on abisaaja kogenematus sotsiaalse kaasamise tegevuse osas takistanud neid tegevusest osa võtmast. See, kuidas suurendada abisaajate kaasatust kaasnevates meetmetes osalemisel, on partnerorganisatsioonide jaoks rakenduskava elluviimise üks suuremaid probleeme. See on aga eriti oluline, sest need meetmed on loodud just abisaajate sotsiaalse kaasatuse edendamiseks ning võivad seega luua seose ESFi vahendite kasutuselevõtu jaoks.

Tegevuste elluviimine (II rakenduskava)

2015. aastal olid sotsiaalse kaasatuse rakenduskavad suunatud ettevalmistavale tegevusele, sealhulgas seirekomiteede moodustamine ja partnerorganisatsioonide valimine.

Saksamaa II rakenduskava eesmärk oli parandada enim puudust kannatavate ELi sisserändajate ja nende laste, samuti kodutute või kodutuks jäämise ohus olevate isikute sotsiaalset kaasatust. Pärast rakenduskava vastuvõtmist 2015. aasta alguses loodi seirekomitee. Selle esimene ettevalmistav koosolek toimus jaanuaris ja teine koosolek oli märtsis. 2015. aasta juunis avaldas abifondi korraldusasutus konkursikutse abifondi tegevuse esimese vooru (2016.–2018. aasta tegevus) jaoks. Esimeses voorus saadi kokku 191 projektitaotlust. Konkursikutses oli lihtsustamismeetmena esitatud tegevusteks ettenähtud kindlad summad, mille riik oli kehtestanud.