Regioonide komitee arvamus teemal “Komisjoni teatis: Euroopa naaberriikide poliitika — strateegiline dokument”

(2005/C 231/08)

REGIOONIDE KOMITEE

võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile “Euroopa naaberriikide poliitika — strateegiline dokument” (KOM(2004) 373 lõplik);

võttes arvesse Euroopa Komisjoni 13. mai 2004. aasta otsust küsida komitee arvamust selle teema kohta vastavalt EÜ lepingu artikli 265 lõikele 1;

võttes arvesse juhatuse 15. juuni 2004. a. otsust teha sellekohase perspektiivarvamuse koostamine ülesandeks välissuhete komisjonile;

võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule, mis käsitleb komisjoni ettepanekuid tegevuskavade kohta Euroopa naaberriikide poliitika (ENP) raames (KOM(2004) 795 lõplik);

võttes arvesse Ettepanekut: nõukogu otsus, mis käsitleb seisukohta EL-Jordaania tegevuskava rakendamise soovituse vastuvõtmise kohta Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide poolt assotsiatsiooninõukogus, mis on loodud Euroopa-Vahemere piirkonna lepinguga, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahel (KOM(2004) 796 lõplik);;

võttes arvesse Ettepanekut: nõukogu otsus, mis käsitleb Euroopa Ühenduse seisukohta seoses EL-Palestiina omavalitsuse tegevuskava rakendamise soovituse vastuvõtmisega kaubandust ja koostööd käsitleva ajutise assotsiatsioonilepinguga loodud ühiskomitees (KOM(2004) 789 lõplik);

võttes arvesse Ettepanekut: nõukogu otsus, mis käsitleb seisukohta EL-Tuneesia tegevuskava rakendamise soovituse vastuvõtmise kohta Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide poolt assotsiatsiooninõukogus, mis on loodud Euroopa-Vahemere piirkonna lepinguga, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Tuneesia Vabariigi vahel (KOM(2004) 792 lõplik);

võttes arvesse Ettepanekut: nõukogu otsus, mis käsitleb seisukohta EL-Ukraina tegevuskava rakendamise soovituse vastuvõtmise kohta Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide poolt koostöönõukogus, mis on loodud partnerlus- ja koostöölepinguga, millega luuakse partnerlus ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Ukraina vahel (KOM(2004) 791 lõplik);

võttes arvesse Ettepanekut: nõukogu otsus, mis käsitleb seisukohta EL-Iisraeli tegevuskava rakendamise soovituse vastuvõtmise kohta Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide poolt assotsiatsiooninõukogus, mis on loodud Euroopa-Vahemere piirkonna lepinguga, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Iisraeli Riigi vahel (KOM(2004) 790 lõplik);

võttes arvesse Ettepanekut: nõukogu otsus, mis käsitleb seisukohta EL-Moldova tegevuskava rakendamise soovituse vastuvõtmise kohta Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide poolt assotsiatsiooninõukogus, mis on loodud Euroopa-Vahemere piirkonna lepinguga, millega luuakse assotsiatsioon ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Moldova Vabariigi vahel (KOM(2004) 787 lõplik);

võttes arvesse “Ettepanekut: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse üldsätted Euroopa naaberriikide poliitika ja partnerluse instrumendi loomiseks” (KOM(2004) 628 lõplik);

võttes arvesse komisjoni teatist Eelduste loomine uue naaberriikide poliitika instrumendi loomiseks, (KOM(2003) 393 lõplik);

võttes arvesse Euroopa Parlamendi aruannet “Laienenud Euroopa — naabrus: uus raamistik meie suhetele ida- ja lõunanaabritega” (KOM(2003) 104 — 2003/2018(INI));

võttes arvesse regioonide komitee arvamust teemal “Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile: Laienenud Euroopa — naabrus: uus raamistik meie suhetele ida- ja lõunanaabritega” (CdR 175/2003) (1);

võttes arvesse RK perspektiivarvamust teemal “Euroopa — Vahemere piirkonna partnerlus ning kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused: vajadus koordineerimise ning detsentraliseeritud koostöö erivahendi järele” (CdR 327/2003 fin) (2);

võttes arvesse regioonide komitee arvamust “Kohalikud ja regionaalsed omavalitsused Venemaal ning Euroopa Liidu ja Venemaa vahelise koostöö areng” (CdR 105/2004);

võttes arvesse regioonide komitee arvamust teemal “Põhjamõõde — teine tegevuskava 2004 — 2006” (CdR 102/2003 fin) (3);

võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile “Meie ühise tuleviku ülesehitamine. Laienenud liidu poliitilised väljakutsed ja eelarvevahendid — 2007-2013” (KOM(2004) 101lõplik);

võttes arvesse RK arvamuse eelnõu, mis käsitleb komisjoni teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile “Meie ühise tuleviku ülesehitamine. Laienenud liidu poliitilised väljakutsed ja eelarvevahendid — 2007-2013” (CdR 162/2004 fin rev 3); (raportöör: sir Bore, Birminghami linnavolikogu liige (UK/PES);

võttes arvesse välissuhete komisjoni poolt 7. veebruaril 2005 vastu võetud arvamuse eelnõu (CdR 336/2004 rev 1) (raportöör: lord Hanningfield, Essex krahvkonna volikogu liige (UK/EPP));

ning arvestades järgmist:

võttis oma 13.-14. aprillil 2005 toimunud 59. täiskogu istungil (14.04) vastu järgmise arvamuse:

1. Regioonide komitee seisukohad

1.1 Üldised märkused Euroopa naaberriikide poliitika kohta

REGIOONIDE KOMITEE

rõhutab, et pakkudes ELi ja naaberriikide vaheliste suhete tõhustamise võimalust, ei ole Euroopa naaberriikide poliitika siiski otseselt seotud tegeliku laienemisprotsessiga ning seda poliitikat tuleb vaadelda just nimelt sellises kontekstis;

toonitab kohalike ja piirkondlike omavalitsuste osatähtsust selles protsessis ning väljendab muret selle pärast, et antud poliitikas on kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused jäetud mainimata ning viimaste roll määratlemata;

on arvamusel, et Euroopa naaberriikide poliitikaga taotletakse ja julgustatakse antud riikides inimõiguste olukorra parandamise püüdlusi ning kodanikuühiskonna ja hea valitsemistava põhimõtete laiemat juurutamist;

1.2 Euroopa naaberriikide poliitika kohalik ja piirkondlik mõõde

REGIOONIDE KOMITEE

arvab, et kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused on kõige sobivamaks tasandiks, kus arendada detsentraliseeritud koostööd partnerriikidega;.

rõhutab, et kohalikele ja piirkondlikele omavalitsustele jääb tegutsemisruumi, mis täiendab riikide valitsustevahelist koostööd ning ületabki sellise koostöö piire; Just nimelt sellisel tasandil võib komisjoni ettepanekuga rajatav ENP tõepoolest osutuda tõhusaks poliitikaks;

rõhutab, et viimastel aastatel käivitatud detsentraliseeritud koostöö näited on toonud esile vastutuse, mida kohalikud omavalitsused kannavad katalüsaatorina uutele koostööprotsessidele.

1.3 Geograafiline ulatus

REGIOONIDE KOMITEE

tõdeb, et ENPsse kaasatud riike iseloomustavad majandusliku, sotsiaalse ja poliitilise arengutaseme erinevused ning et kõik ei alusta suhete arendamist ELiga sama koha pealt;

on seisukohal, et tugevad, rahva poolt otse valitud ja rahva ees vastutavad kohalikud ja piirkondlikud võimuorganid on tõeliselt demokraatliku ühiskonna lahutamatuks osaks ning eeldab, et kohalike ja piirkondlike organite reformitud seaduste jõustumine Venemaal 2006. aastal on samm edasi ELi ja Venemaa detsentraliseeritud võimuorganite koostöövõimaluste parandamise suunas, eriti kuna kõnealused õigusaktid määratlevad pädevusi piiriülese koostöö vallas;

väljendab muret seoses sellega, et ENPs on jäetud mainimata jätkuvalt lahendamist ootavad Kaliningradiga seotud probleemid, kuid tunnistab, et seda küsimust on komisjoni teistes dokumentides ja töödes adekvaatselt käsitletud;

1.4 Tegevuskavad

REGIOONIDE KOMITEE

rõhutab, et on väga tähtis teha suuri jõupingutusi vaesuse leevendamiseks ning võitluse suurendamiseks korruptsiooni vastu, mida on nimetatud oluliseks takistuseks reformide elluviimisel paljudes ENP riikides;

arvab, et regioonide komitee liikmetel on täita oluline roll analüüsi teostamises ja arutelus igale partnerriigile võimaldatud rahastamise üle, ja seda eriti pidades silmas ENP strateegiadokumendis sisalduvat avaldust, et “komisjon tegi ettepaneku kooskõlas ELi poolt seatud ENP prioriteediga oluliselt suurendada olemasolevate või nende alusel loodud uute fondide mahtu uute finantsperspektiivide raames.” Uue lihtsustatud rahastamismehhanismiga, mille kasutuselevõtt on kavandatud 2007. aastaks, seatakse kõnealune analüüs ja arutelu üheks prioriteediks.

1.5 Euroopa naaberriikide poliitika instrument

REGIOONIDE KOMITEE

on seisukohal, et komisjon peaks andma selle instrumendi praktilise funktsioneerimise, haldamise ja kontrollimise kohta rohkem teavet ja tehnilisi üksikasju.

2. Regioonide komitee soovitused

REGIOONIDE KOMITEE

usub, et tema liikmete kogemused tulevad kasuks kohaliku ja piirkondliku demokraatia arengule, mis on asjaomaste riikide poliitilise stabiilsuse saavutamise jaoks hädavajalik;

soovitab, et riigid, kes on käivitanud vajalikke reforme teel demokraatia ja vabade ja ausate valimiste poole, saaksid täiel määral osa Euroopa naaberriikide poliitikast;

on arvamusel, et tegevuskava eest peavad ühisvastutust kandma mõlemad partneritest osapooled ning et tegevuskava peab olema kooskõlas prioriteetidega, mis põhinevad selgetel ja usutavatel majanduslikel stiimulitel, mis soodustavad olukorra paremaks muutumist, toetades sellega tehnilise abi sihipärast kasutamist;

on seisukohal, et on kiiresti vaja parandada ja ajakohastada kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi ENPsse kaasatud riikides, erilist vaeva tuleb aga näha ausate ja vabade valimiste tagamise ning demokraatlike väärtuste ja poliitiliste vabaduste juurutamise osas kohalikul tasandil; selle eesmärgi saavutamiseks soovitab komitee komisjonil algatada eriprogrammi, mis sisalduks iga naaberriigi jaoks koostatavas tegevuskavas (vt lisa A);

(1) ELT C 23, 27.1.2004, lk. 336.

(2) ELT C 121, 30.4.2004, lk. 18-25.

(3) ELT C 23, 27.1.2004, lk. 27.

(4) Euroopa naaberriikide poliitika – strateegiline dokument, 12.5.2004, lk. 11

LISA

Kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused ENPsse kaasatud riikides

Valgevene

Valgevene koosneb kuuest oblastist (voblasc') ja ühest keskalluvusega linnast. (1) Riigi kohalike omavalitsuste süsteem on kolmetasandiline. Haldusüksusteks on oblasti-, ringkonna-, linna-, küla- ja alevikunõukogud Kõrgeima tasandi haldusüksusteks on oblastinõukogud, nad juhivad ringkonnanõukogude tegevust, viimased juhivad omakorda linna-, küla- ja alevikunõukogude tööd. Valimised nõukogudesse toimuvad iga nelja aasta tagant. Nõukogud koordineerivad kogu kohalike omavalitsuste süsteemi ülesandeid, tegelevad oma pädevuste ulatuses avalike, majanduslike, sotsiaal- ja kultuurialaste küsimustega ning kannavad hoolt loodusressursside, riigivara ja keskkonnakaitse eest. (2)

Moldova

Moldova poliitikat iseloomustavad pingelised suhted keskvalitsuse ja Transnistria ja Gagauusia piirkondade separatistlike rühmituste vahel. Moldovalaste, venelaste, ukrainlaste ja gagauuside vahelistest etnilistest, sotsiaalsetest, majanduslikest ja kultuurilistest erinevustest tingitud probleemid kulmineerusid 1990. aastal, mil moldova keel kuulutati riigikeeleks. Mõlemad piirkonnad nõudsid Moldovast iseseisvaks saamist. Gagauusiale anti põhiseaduslik eristaatus, mille tulemusena sai lahenduse separatistide ja keskvalitsuse vahel puhkenud konflikti peamine vaidlusküsimus. Venemaa, OSCE ja Ukraina vahendusel toimuvatel läbirääkimistel aga ei ole veel suudetud leida lahendust konfliktile Transnistria ja Moldova vahel.

Viimased kohalikud ja regionaalsed valimised toimusid 2003. a mais ja novembris, neid hinnati rahvusvahelistele põhinormidele vastavateks.

2003. a märtsis vastuvõetud seadusega taastati nõukoguaegne kohaliku omavalitsuse süsteem. Riik koosneb nüüdsest taas 33 rajoonist, mis moodustati 12 maakonna (judete) asemel. Täpsemalt öeldes oli Moldova enne vana süsteemi taastamist jaotatud 9 maakonnaks, üheks keskalluvusega linnaks, üheks autonoomseks territoriaalüksuseks ning üheks territoriaalüksuseks. Vana süsteemi taastamise idee pakkus Moldova kommunistlik partei välja oma võimule tagasituleku puhul koostatud manifestis aastal 2001 ning väljapakutud haldusjaotus kattub partei regionaalse ülesehitusega Paljud kritiseerisid kommunistlikku parteid kohaliku omavalitsuse süsteemi ümberkorraldamise eest, kuna sellega taotleb partei oma positsioonide kindlustamist valitseva enamusparteina ja eeliseid kohalikel valimistel. (3)

Ukraina

Ukraina on jaotatud 24 oblastiks, üheks autonoomseks vabariigiks ning kaheks oblasti õigustega keskalluvusega linnaks. Selline haldusjaotus on ennast ammendanud ja on pärit nõukogude ajastust. Oblastid on omakorda jaotatud rada'deks (nõukogudeks). Nende rada'de liikmed valitakse ühemandaadilistes valimisringkondades. Valimisi ei saa üldjuhul nimetada ausateks, sest presidendi poolt ametisse nimetatud rajooni- ja oblastivalitsuste juhid sekkuvad sageli kohalikku valimisvõitlusse. Opositsioonilised parteid on nõudnud proportsionaalse valimissüsteemi sisseseadmist oblasti- ja rajooninõukogude valimistel, vältimaks nn. erakondadeülese oligarhia domineerimist. (4)

Pärast 2002. a parlamendivalimisi toimunud regionaalsed valimised ei vastanud rahvusvahelistele nõuetele, kuid on täheldatud olukorra paranemise märke. Näiteks pidid OSCE vaatlejad 2004. a aprillis toimunud Mukatševe linnapea valimistel täheldama valimisjaoskonna rünnakut, vaatlejad ise said hirmutamise ja füüsilise vägivalla osaliseks, mille tõttu üks vaatleja haiglasse toimeti. Pealegi olevat esinenud muid probleeme, näiteks räägiti valimisurnide varastamisest, ning valimiste tulemusi peeti paljude hinnangul võltsituks. (5) 2004. a mais ja juunis Odessas ja Poltaavas toimunud kohalikud valimised said paremad hinnangud, vaatamata seoses valijate registreerimisega täheldatud probleemidele. Kahtlemata ei või riigi kohaliku omavalitsuse süsteemi mööndusteta pidada demokraatlikuks.

Venemaa

Venemaa on jaotatud 49 oblastiks, 21 vabariigiks, 10 autonoomseks ringkonnaks, 6 kraiks, 2 keskalluvusega linnaks ja üheks autonoomseks oblastiks. Venemaa koosneb 89 föderatsiooni subjektist, 21 rahvuslikust haldusüksusest (rahvusvabariigid), 66 territoriaalsest üksusest ja kahest keskalluvusega linnast (6) Vene Föderatsiooni kohalike valitsuste püüdlusi võimu detsentraliseerimise poole, mis algasid vahetult pärast Nõukogude Liidu lagunemist, ei ole tänaseni suur edu saatnud. Riigi föderatsiooniks muutmise tulemusena said paljud rahvusvabariigid rohkem võimu ja pädevusi enda kätte kui teised föderatsiooni üksused. Nii on näiteks rahvusvabariikide seadusandlus sageli vastuolus föderaalse seadusandlusega.

Venemaa president Putin alustas 2000. aastal reformide kava elluviimist, mille eesmärgiks on tõhustada kohaliku valitsuse süsteemi ülesehitust ja toimimist. Seoses antud kavaga jaotati Venemaa seitsmeks suurregioonideks (ringkonnaks — okrug'iks), mille koosseisu kuuluvad erinevad föderatsiooni üksused. Samas kehtestati igas föderatsiooni üksuses Vene Föderatsiooni Presidendi Esindaja institutsioon. Kõnealuse reformikava peaeesmärgiks on avaliku halduse tõhustamine ning kohaliku omavalitsuse arendamine kodanikuühiskonna üheks põhisambaks ja vastutusega võimu teostamise ehk hea valitsemise põhimõtte järgimise tagajaks. (7)

2004. a septembris Beslanis toimunud terroriakti järelkajas tegi president Putin avalduse, mille kohaselt kavandatakse radikaalseid muudatusi riigi 89 kuberneri valimise korda. Kavanduste järgi ei valita enam kubernere otse, vaid nad nimetab edaspidi ametisse riigi president ja seejärel kinnitab need määramised vastava haldusüksuse volikogu. Uuendused võttis duuma vastu oktoobris 2004.

Alžeeria

Alžeeria on jaotatud 48 provintsideks (wilaya'd), mille juhtivaks valitsusorganiks on valitud saadikutest koosnevad provintsinõukogud. Kohalikud valimised toimusid viimati 2002. a oktoobris. Valimiste osavõtuprotsent on üldjuhul ligi 50, kõrgemat osavõtuprotsenti takistavad arvukad kohalikud konfliktid keskvalitsuse ja berberitest sisside vahel. (8) Kohalike valitsuste roll on väike, kubernerid tegutsevad siseministeeriumi vahetus alluvuses. Võimupädevuste detsentraliseerimine on tõhusalt rakendatud kohaliku infrastruktuuri ja põhiteenuste haldamise osas provintside tasandil. (9)

Egiptus

Egiptus on jaotatud 26 kubernerkonnaks (muhafazah). Keskvalitsuse mõju kohalikes omavalitsustes on väga suur, kuna riigis kehtiva süsteemi järgi otsustavad kõrgema haldustasandi esindajad madalamate tasandite poliitiliste ametikohtade täitmise üle. Igal tasandil töötab haldusstruktuur, kuhu kuuluvad nii valitud saadikutest koosnevad nõukogud kui ka keskvalitsuse poolt ametisse nimetatud täitevorganid, antud haldusstruktuuri juhib vastavalt kuberner, ringkonnavanem, linnapea või vallavanem. (10) Kohalike omavalitsuste tegevuse tõhusus avalike teenuste osutamisel jätab soovida.

President Sadati ametiajal käivitati detsentraliseerimisprotsess. Kohalikele omavalitsustele anti maksustamisõigus, kuid nad oli sunnitud eraldama suurema osa oma eelarvevahenditest riiklike programmide rahastamiseks, mistõttu paljud omavalitsused sattusid võlgadesse. Samuti innustati omavalitsusi sõlmima koostööleppeid erasektori ettevõtetega, mille tulemusena tugevnesid veelgi keskvalitsuse ning riigi rikaste ja edukate vahelised tihedad sidemed. President Mubaraki võimuloleku ajal on jätkatud detsentraliseerimist ning kohalike omavalitsuste tegevus on nüüdseks rohkem suunatud kohaliku tähtsusega asjadele, jättes kõrvale keskvalitsuse poliitikaga seotud probleemid. Kohalikke omavalitsusi kasutatakse ka kontrollimise eesmärgil. Kohalik politseijaoskond toimib vastukaaluna kõrgema seisuse esindajatele, kes on kohaliku omavalitsuse struktuuride kaudu (linnapea või vallavanem, kohalik nõukogu) haldussüsteemi integreeritud. (11)

Iisrael

Iisrael koosneb 6 ringkonnast (mehoz). (12) Ringkonnad on omakorda jaotatud 14 alamringkonnaks, mida juhivad peaministri poolt ametisse nimetatud ringkonnavolinikud. Viimaste pädevuste hulka kuulub järelvalve ringkonnanõukogude poliitilise tegevuse üle ning rahvusliku seadusandluse kehtestamine antud ringkonnas. Valimised munitsipaal- ja kohalikesse nõukogudesse toimuvad proportsionaalse esindatuse põhimõttel ja parteinimekirjade alusel, mõnes linnas on linnapeavalimised otsesed. Kohalikud omavalitsused haldavad linna või valla vara, neil on maksustamisõigus. (13)

Jordaania

Jordaania kohaliku omavalitsuse süsteem peegeldab tõsiasja, et võim on koondatud kuninga ja tema valitsuse kätesse. Riik jaguneb halduslikult 12 kubernerkonnaks, mida juhivad ametisse määratud kubernerid. Kubernerkonnad on omakorda jaotatud väiksemateks haldusüksusteks, kuhu kuuluvad linnad, vallad ja külad. Suuremates valdades töötavad valitud saadikutest koosnevad vallavolikogud ning valitud vallavanemad. Kohalikud omavalitsused esindavad peamiselt keskvalitsust ja tagavad viimase poolt vastuvõetud seadusandluse rakendamise. (14) Valla- ja piirkondlikud valitsused sõltuvad keskvalitsusest avalike teenuste ja infrastruktuuri rahastamise ja haldamise osas, mis seab kitsendusi omavalitsuste võimalustele tegeleda kohalikust aspektist tähtsate asjadega. Kiire linnastumine sunnib kohalikke omavalitsusi järjest rohkem pakkuma ja osutama asjakohaseid teenuseid. Viimasel ajal täheldatavate detsentraliseerimismeetmete puhul oli tegemist eelkõige riigi omandis olnud tööstuste erastamisega. (15)

Liibanon

Liibanoni kohaliku omavalitsuse olukord on hetkel veel ebakindel, kuna riigi keskvalitsuse tegevused ja meetmed, mille abil üritatakse riiki uuesti üles ehitada pärast 16 aastat kestnud kodusõda, on veel lõpule viimata. Omal ajal oli keskvalitsus endale jätnud kohaliku omavalitsuse ülesanded, säilitamaks sõja ajal kontrolli oma riigi üle. Arutelu selle üle, kas luua tugeva keskvalitsusega või detsentraliseeritud riigikord, mõjutab lähiaastatel riigi kohaliku omavalitsuse süsteemi kujunemist. (16) Süüria jätkuv mõju Liibanoni siseasjadele on viinud viimase keskvalitsuse positsiooni tugevdamiseni. Praktika näitab, et detsentraliseerimispüüdlused ei saa olukorra ebastabiilsuse tõttu riigi valitsuselt suurt toetust. (17)

Liibanon jaguneb halduslikult 6 kubernerkonnaks, mis on omakorda jaotatud valdadeks. 1998. aastal toimusid esimesed kohalikud valimised pärast 35 aastat kestnud vaheaega. Valimiste osavõtuprotsent osutus kõrgeks, jäädes keskmiselt 60 ja 70 protsendi vahele. Seda seletati asjaoluga, et valijad lähtusid sellest, et valimiste tulemused olid juba etteotsustatud. Üldjuhul ei leidnud võltsimise või vägivalla kasutamise kahtlused kinnitust. Valimistega astuti järjekordne samm edasi riigi sõjajärgses ülesehitamises. (18) Kohalikud omavalitsused sõltuvad keskvalitsuse poolt eraldatud rahalistest vahenditest, mis seab kitsendusi nende võimalustele tegeleda kohalikust aspektist tähtsate asjadega.

Liibüa

Ajalooliselt koosnes Liibüa erinevatest piirkondadest, mis kuningas Idrise võimuloleku ajal liideti föderatsiooniks. 1963. aastal loodi föderatsiooni asemel ühtsel süsteemil põhinev riigikord. Toonased kümme kubermangu olid tegelikult keskvalitsuse käepikenduseks. 1969. aastal toimus Muammar al-Qaddafi juhitud revolutsioon ja seejärel tugevdati kohalikke haldusüksusi veelgi eesmärgiga suurendada keskvalitsuse kontrolli teiste haldustasandite üle. Suurelt osalt oli erinevate haldustasandite omavalitsuste ülesandeks ka edaspidi pigem hierarhiline haldussidemete võrgustiku ülalpidamine keskvalitsusega kui tõelise rahvaesinduse või rahva valitsemises osalemise tagamine. (19) CIA World Fact Book'i andmeil jaotab praegune haldussüsteem riigi 25 omavalitsuseks (ei ole välistatud, et nende 25 omavalitsuse asemel on nüüdseks juba loodud 13 ringkonda).

Detsentraliseerimisprotsessi edenemist takistab hulk tõkkeid. Naftaekspordi osatähtsus Liibüa majanduses on väga suur ja sellest saadud tulusid kasutatakse valitsuse võimu kindlustamiseks. Naftatulude jagamine on ülimal määral keskvõimu kontrolli all, mis ei ole püüdlustel detsentraliseerimise poole lasknud vilju kanda. (20) Seaduse järgi kehtib Liibüas riigikord, mida võiks pidada Araabia piirkonna üheks poliitiliselt enim detsentraliseeritumaks. Kohalikud omavalitsused kureerivad hariduse, tööstuse ja kommunaalteenuste valdkondi. Kuid praktika näitab, et keskvõim teostab ranget kontrolli kohalike võimuorganite üle. Kodanikuühiskonda ja kõikide valitsuseväliste poliitiliste organisatsioonide tegevust pärsitakse pidevalt, nii et rohujuure tasandil ei ole inimestel sugugi palju võimalusi osaleda poliitilises elus. Paljud “esimese Liibüa” esindajad, kellest võiks saada kohaliku tasandi juhid, elavad välismaal. (21)

Maroko

Detsentraliseerimisprotsess käivitati 1960. aastatel vastuseks sotsiaalsete pingete suurenemisele. Seda arengut takistab aga eelkõige haldustasanditevahelise kooskõlastamise puudumine, kuid samuti kodanikuühiskonna organisatsioonide ja kohalike omavalitsuste ebapiisav suutlikkus. (22) Suurimaks tõkkeks kohaliku omavalitsuse edasiarendamise teel on riigi keskvalitsuse väga tugev võimupositsioon ning kohaliku demokraatia puudumine. Tänaseni on võim põhimõtteliselt koondatud konstitutsioonilise monarhia kätesse ja riigikorra ümberkorraldamine parlamentaarseks süsteemiks on visa edenema. Parlament on demokraatlikult valitud, viimased parlamendivalimised toimusid 2002. aastal ning neid hinnati kogu regiooni kõige vabamateks ja ausamateks. (23)

Maroko jaguneb halduslikult 37 provintsiks ja kaheks wilaya'ks. Seoses 1997. aastal vastuvõetud detsentraliseerimise ja regionaliseerimise seadusega loodi 16 uut piirkonda. Provitse juhivad linnavolikogude poolt valitud assambleed. Valla- ja linnavalitsused hooldavad infrastruktuuri ja osutavad kommunaalteenuseid. Maksustamisõiguse puudumise tõttu seisavad nad tihti silmitsi rahaliste raskustega. Viimased, 1997. aastal peetud kohalikud ja munitsipaalvalimised said arvatavate võltsimiste tõttu opositsiooni esindajate kriitika osaliseks. (24)

Süüria

Süüria on jaotatud 14 provintsiks, mida juhivad riigi siseministri poolt määratud otseselt presidendile alluvad kubernerid. Kuberneride kontrolli all on ühelt poolt provintsivalitsuste ametiasutused ja teisalt ministeeriumide ja riiklike ettevõtete kohalikud esindused Provintsid jagunevad omakorda haldushierarhia tasandi järgi järjestatuna ringkondadeks, maakondadeks ja küladeks, mille tegevust juhivad valitud saadikutest koosnevad nõukogud, kuigi tegelikkuses sõltuvad eri tasandite haldusüksused kõik tugevasti keskvõimust. (25) Süüria kohmakas ja suur avaliku halduse aparaat ja riigi kauaaegne tugev keskvõim takistavad madalamate haldustasandite struktuuride arengut. Administratsioon sõltub riigi tippvõimukandjate kitsa ringi otsustest. Kohalikud valimised toimusid viimati 1999. a oktoobris. (26) Mõni detsentraliseerimise programm on käivitunud peaminister Miru ametiajal, ent võimu detsentraliseerimine edeneb tõenäoliselt visalt, kui samas ei edendata ka kohaliku demokraatia juurutamist.

Tuneesia

Tuneesia riigikorda iseloomustab eriti laiaulatusliku võimuga keskvalitsus, kes seni ei ole huvi tundnud võimu detsentraliseerimise vastu. Poliitikat domineerivad valitsuspartei Rassemblement Constitutionnel Democratique (RCD) ja riigi president Ali, kes on ametis olnud alates 1987. aastast. Riigis pikaajalist traditsiooni omav keskplaneerimine hõlmab ka valitsuse kontrolli majanduse üle. Linna- ja vallavolikogude loomisega on mingil määral mindud detsentraliseerimise poole, kuid nende sisseseadmine ei ole veel riigi kõikides haldusüksustes lõpule viidud.

Riik jaguneb halduslikult 24 kubernerkonnaks, mida juhivad ametisse määratud kubernerid. Igas kubernerkonnas töötab seadusandlik kogu, mille koosseisu kuuluvad nii valitud kui ka määratud liikmed. Enamikus maapiirkondades puuduvad kohalikud omavalitsused ning keskvalitsuse kätesse on koondatud kontroll fiskaal- ja maksupoliitika üle. Paljude linnade ja valdade omavalitsustele on rahaliste vahendite puudumine põhjustanud pettumust. Tuneesia ühtse või selgelt sätestatud haldusstruktuuri puudumise tõttu on viinud olukorrani, kus mõned kohalikud omavalitsused on oma arengutasemelt teistest eest. (27) Viimastel, 2002. aastal toimunud kohalikel valimistel said valitsuspartei RCD kandidaadid enamuse mandaatidest.

Kohaliku omavalitsuse edasiarendamist toetatakse nii kohalikul kui ka keskvalitsuse tasandil. Kodanikuühiskonna organisatsioonid nõuavad senisest suuremaid võimalusi osalemaks kohalikus poliitikas. Tuneesia valitsus peab seda aga heaks võimaluseks maandada poliitilisi pingeid ja tagada poliitilist stabiilsust. Samas on valitsus koostanud erinevaid regionaalarengukavasid, loomaks uut infrastruktuuri ja detsentraliseerimaks infrastruktuuri juhtimist. (28)

Armeenia

Riigi poliitilist olukorda on peamiselt mõjutanud Armeenia ja Aserbaidžaani vaheline konflikt peamiselt Armeenia päritolu rahvastikuga Karabahhi mägismaa pärast. Armeenia on jaotatud 11 maakonnaks (marz). Viimased kohalikud valimised toimusid 1996. a novembris. Vaatamata sellele, et presidendivalimised said arvatava ebaaususe tõttu paljude kriitika osaliseks ning vaatamata seoses valimistega toimunud protestijate ja politsei kokkupõrgetele, olid valimised Euroopa Nõukogu vaatlejate hinnangul vabad ja ausad. (29) Kohalikud omavalitsused on pelgalt keskvalitsuse käepikendus, mida viimane kasutab oma poliitika elluviimiseks. (30) Suur korruptsioon ja riigi nõrk poliitiline süsteem on raskendanud kohalike valitsemisorganite ülesehitamist.

Aserbaidžaan

Aserbaidžaan seisab jätkuvalt silmitsi arvukate majanduslike ja poliitiliste probleemidega, mille põhjuseks on konflikt Armeeniaga Mägi-Karabahhia pärast. Ühest regioonist ilmajäämise tagajärjel ning seoses 800 000 põgenikule abi andmisega on riigi ressursid tugevalt kannatada saanud. Küll on Aserbaidžaanis suured naftavarud, aga nende kasutuselevõtuga ei ole veel kaugele jõutud. Keskvalitsuse tasandil on niivõrd palju probleeme, nagu näiteks valimistulemuste võltsimised, korruptsioon ning opositsiooniliste parteide ja meedia tegevuse takistamine ja nende vabaduste kitsendamine, et kohalik omavalitsus tundub olevat äärmiselt nõrgalt arenenud ja töötavat ebatõhusalt. Aserbaidžaan jaguneb 59 rajooniks, 11 keskalluvusega linnaks ja üheks autonoomseks vabariigiks.

Gruusia

Gruusia poliitiline ilm on viimase kümne aasta jooksul olnud tormine. Vaatamata kõrgete riigiametnike arvukatele tapmistele ja Gruusia president Eduard Ševardnadzele tehtud tapmiskatsetele peeti 1992. ja 2004. aastal toimunud valimisi suurelt osalt vabadeks ja ausateks. Gruusia on võtnud suuna demokraatia poole ja on viimastel aastatel muutunud poliitiliselt järjest stabiilsemaks. Halduslikult on riik jaotatud 9 piirkonnaks, 9 linnaks ja kaheks autonoomseks vabariigiks.

(1) CIA World Fact Book, http://www.cia.gov/cia/publications/factbook/geos/bo.html#Govt, 25.10.2004

(2) Kohaliku valitsemise ja regionaalarengu algatus, 1994. a Valgevene aruanne, http://unpan1.un.org/intradoc/groups/public/documents/UNTC/UNPAN003979.htm, 25.10. 2004

(3) Suurbritannia välis- ja Rahvaste Ühenduse asjade ministeeriumi riikide ülevaated, http://www.fco.gov.uk/servlet/Front?pagename=OpenMarket/Xcelerate/ShowPage&c=Page&cid=1007029394365&a=KCountryProfile&aid=1019672579768, 25.10.2004

(4) UNPAN Nations in Transit 2004: Ukraina vabariigi aruanne http://unpan1.un.org/intradoc/groups/public/documents/NISPAcee/UNPAN017053.pdf, 25.10.2004

(5) Suurbritannia välis- ja Rahvaste Ühenduse asjade ministeeriumi riikide ülevaated http://www.fco.gov.uk/servlet/Front?pagename=OpenMarket/Xcelerate/ShowPage&c=Page&cid=1007029394365&a=KCountryProfile&aid=1019745009984, 25.10.2004

(6) UNPAN Haldustasandite vaheliste suhete moderniseerimine Venemaal http://unpan1.un.org/intradoc/groups/public/documents/NISPAcee/UNPAN009033.pdf, 25.10.2004

(7) UNPAN Haldustasandite vaheliste suhete moderniseerimine Venemaal http://unpan1.un.org/intradoc/groups/public/documents/NISPAcee/UNPAN009033.pdf, 25.10.2004

(8) Suurbritannia välis- ja Rahvaste Ühenduse asjade ministeeriumi riikide ülevaated, http://www.fco.gov.uk/servlet/Front?pagename=OpenMarket/Xcelerate/ShowPage&c=Page&cid=1007029394365&a=KCountryProfile&aid=1018535850896, 26.10.2004

(9) UNDP programm valitsemise kohta Araabia piirkonnas (POGAR), http://www.pogar.org/countries/algeria/decentralization.html, 28.10.2004

(10) US Library of Congress Country Studies, http://countrystudies.us/egypt/113.htm, 27.10.2004

(11) US Library of Congress Country Studies, http://countrystudies.us/egypt/113.htm, 27.10.2004

(12) CIA World Fact Book, http://www.odci.gov/cia/publications/factbook/geos/is.html, 27.10.2004

(13) US Library of Congress Country Studies, http://countrystudies.us/israel/85.htm, 27.10.2004

(14) Jordaania ametlik interneti kodulehekülg, http://www.kinghussein.gov.jo/government2.html, 27.10.2004

(15) UNDP-POGAR, http://www.pogar.org/countries/jordan/decentralization.html, 28.10.2004

(16) World Bank: Municipalities in Lebanon, http://www.worldbank.org/wbi/mdf/mdf1/munici.htm, 27.10.2004

(17) UNDP-POGAR, http://www.pogar.org/countries/lebanon/decentralization.html, 28.10.2004

(18) Suurbritannia välis- ja Rahvaste Ühenduse asjade ministeeriumi riikide ülevaated, http://www.fco.gov.uk/servlet/Front?pagename=OpenMarket/Xcelerate/ShowPage&c=Page&cid=1007029394365&a=KCountryProfile&aid=1018721190906, 27.10.2004

(19) US Library of Congress Country Studies, http://countrystudies.us/libya/70.htm, 27.10.2004 US

(20) UNDP-POGAR, http://www.pogar.org/countries/libya/decentralization.html, 27.10.04

(21) UNDP-POGAR, http://www.pogar.org/countries/libya/decentralization.html, 27.10.04

(22) ÜRO juhtumite lahendused, http://www.ciesin.org/decentralization/English/CaseStudies/morocco.html, 27.10.2004

(23) Suurbritannia välis- ja Rahvaste Ühenduse asjade ministeeriumi riikide ülevaated, http://www.fco.gov.uk/servlet/Front?pagename=OpenMarket/Xcelerate/ShowPage&c=Page&cid=1007029394365&a=KCountryProfile&aid=1020281580149, 27.10.2004

(24) UNDP-POGAR, http://www.pogar.org/countries/morocco/decentralization.html, 28.10.2004

(25) UNDP-POGAR, http://www.pogar.org/countries/syria/decentralization.html, 27.10.2004

(26) Suurbritannia välis- ja Rahvaste Ühenduse asjade ministeeriumi riikide ülevaated, http://www.fco.gov.uk/servlet/Front?pagename=OpenMarket/Xcelerate/ShowPage&c=Page&cid=1007029394365&a=KCountryProfile&aid=1021373886647, 28.10.2004

(27) UNDP-POGAR, http://www.pogar.org/countries/tunisia/decentralization.html, 28.10.2004

(28) UNDP-POGAR, http://www.pogar.org/countries/tunisia/decentralization.html, 28.10.2004

(29) Suurbritannia välis- ja Rahvaste Ühenduse asjade ministeeriumi riikide ülevaated, http://www.fco.gov.uk/servlet/Front?pagename=OpenMarket/Xcelerate/ShowPage&c=Page&cid=1007029394365&a=KCountryProfile&aid=1019233781786, 28.10.2004

(30) US Library of Congress Country Studies, http://countrystudies.us/armenia/47.htm, 28.10.2004