KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

veealase innovatsioonipartnerluse kohta

1. Sissejuhatus

Üleujutused, veenappus ja põuad avaldavad väga suurt keskkonnaalast, sotsiaalset ja majanduslikku mõju. Vee halb kvaliteet ohustab rahva tervist ja elurikkust. Samuti tekitab nii Euroopas kui ka mujal jätkuvalt probleeme inimeste varustamine puhtajoogiveega ning kanalisatsioon. Veevarude säästvaks majandamiseks kasvava nõudluse juures on vaja uusi ja innovatiivseid lähenemisviise.

Euroopa 2020. aasta juhtalgatuses „Innovatiivne Liit”[1] kavandatud Euroopa innovatsioonipartnerlusega nähakse ette strateegiline lähenemisviis ja raamistik Euroopa teadus- ja innovatsioonisüsteemi nõrkade kohtade käsitlemiseks, et kiirendada uuendusi, mis aitavad oluliselt kaasa ühiskonnaprobleemide lahendamisele. Sel viisil toimides peaks Euroopa konkurentsivõime paranema, mis aitab kaasa töökohtade loomisele ja majanduskasvule. Euroopa innovatsioonipartnerlus on vahend peamisi poliitikaprioriteete käsitlevate erialateadmiste ja ressursside koondamiseks. Sellega mobiliseeritakse ja ühendatakse kõik asjaomased sidusrühmad kõigist poliitikavaldkondadest ja sektoritest ning eri riikidest, et viia murdelistest saavutustest ja innovatsioonist saadav kasu kiiremini inimesteni.

ELi liikmesriigid on tunnistanud innovatsiooni tähtsust veemajanduse valdkonnas. 21. juunil 2011 esitas Euroopa Liidu nõukogu komisjonile üleskutse „uurida tihedas koostöös liikmesriikidega veealase innovatsioonipartnerluse loomise võimalust, eesmärgiga saavutada säästev ja tõhus veekasutamine”[2].

Vee kui peamise ressursi säästva majandamise olulisust Euroopa jaoks on rõhutatud Euroopa 2020. aasta strateegia juhtalgatuses „Ressursitõhus Euroopa”[3]. Ressursitõhusa Euroopa tegevuskavas[4] juhitakse tähelepanu säästule, mida on võimalik suurema tõhususega saavutada.

Praegu töötab komisjon välja Euroopa vete kaitsmise kava, mis on veepoliitika verstapost ressursitõhususe tegevuskavas. 2012. aasta lõpus esitatakse kavas poliitikameetmed ELi veevarude majandamismeetmete raamistiku rakendamise ja puudustega seotud probleemide lahendamiseks. Euroopa vete kaitsmise kava ja innovatsioonipartnerlus töötatakse välja tihedas koostöös, et tagada innovatiivsete lähenemisviiside integreerimine ja innovatsiooni nõudluspoolsete meetmetega arvestamine ELi veevarude majandamismeetmete väljatöötamisel ja elluviimisel. Lisaks toetub Euroopa innovatsioonipartnerlus ökoinnovatsiooni tegevuskavale,[5] mille keskne ülesanne on ergutada innovatsiooni, mille eesmärgiks või tulemuseks on keskkonnakoormuse vähenemine, ning kaotada innovatsiooni ja turu vahelised käärid.

2. Innovatsioonivõimaluste kasutamine

Vett tuleb tõhusamalt kasutada ning selleks vajavad inimesed, ühiskond, põllumajandussektor ja ettevõtjad innovaatilisi lahendusi üha rohkem. Innovaatiline mõtlemine ja innovatsioonivõimaluste nutikam kasutamine võib aidata kiiresti ja tõhusalt turule tuua uusi lahendusi ning täita samal ajal lõppkasutajate vajadusi linna-, maa- ja tööstuspiirkondades.

Innovatsioonipotentsiaali rakendamine veemajanduse valdkonnas võib oluliselt kaasa aidata töökohtade loomisele, majanduskasvule ja konkurentsivõime parandamisele Euroopas. Euroopa veesektori kasv 1 % võrra võib tähendada 10 000–20 000 uut töökohta[6]. Kui Euroopa haarab kinni uutest suurtest turuvõimalustest, võib ta end üha kindlamini pidada ülemaailmseks turuliidriks veealase innovatsiooni ja tehnoloogia vallas.

Euroopa veesektori konkurentsivõime ja kasvu ergutamiseks on märkimisväärsed võimalused. Selles sektoris tegutseb aktiivselt 9000 väikest ja keskmise suurusega ettevõtjat ning üksnes veevarustuse valdkonnas on 600 000 otsest töökohta. Sellised võimalused on olemas ka muudes veega seotud sektorites (vett kasutavad tööstusharud, veetehnoloogia arendus jne), kus innovaatiliste lahendustega on võimalik tegevust tõhustada. Maailma veeturg kasvab kiiresti ning 2020. aastaks peaks selle suurus olema hinnanguliselt triljon dollarit[7].

Euroopa veevaldkonnaga seotud sektorid juba tegelevad innovatiivsete lahenduste väljatöötamisega kogu maailmas, kuid sageli jääb ettevõtjatel toodete turustamisest kasu saamata. Turuläbimurdeid takistavate asjaolude kõrvaldamine ja Euroopa suhteliste eeliste edendamine innovatsiooni väärtusahelas aitaks Euroopa ettevõtjatel tehnoloogialahendusi lihtsamalt turule viia ja kasutada seeläbi ära kogu nende majanduslikku potentsiaali.

Veega seotud probleemidele innovaatiliste lahenduste leidmine võib otseselt toetada selliste laiemate keskkonnaeesmärkide saavutamist nagu looduskapitali ja ökosüsteemide ning neid toetava elurikkuse kaitsmine. Lisaks aitavad joogiveega ja reovee töötlemisega seotud lahendused edendada rahva tervist, mis omakorda võimaldab märkimisväärset kokkuhoidu. Üleujutusohuga alade kaitse parandamiseks mõeldud innovatiivsete lahendustega suurendatakse inimeste turvalisust ja hoitakse ära võimalikku majanduslikku kahju.

3. Ühiskondlikud küsimused

Kui innovatsiooni ergutamiseks puudub tõhus poliitika, ei pruugi Euroopa realiseerida oma võimalusi veevaldkonnaga seotud innovatsiooni üleilmsetel turgudel ning peab seetõttu oma veealaste probleemide lahendamiseks hankima tehnoloogiat mujalt[8].

Hiljutised uuringud näitavad, et konkureeriv nõudlus nappide veevarude järele võib tuua 2030. aastaks kaasa hinnanguliselt 40 %-lise veevarustuse puudujäägi maailmas,[9] mis mõjutab ka suuri piirkondi Euroopas. Arvatakse, et konkurents puhta vee pärast toob kaasa üha tõsisemaid sotsiaalseid, keskkonnaalaseid ja globaalseid geopoliitilisi tagajärgi.

Vee kvaliteedi ja kogusega seotud probleemid on märkimisväärsed. On oht, et suur osa Euroopa mageveest ei täida 2015. aastaks ELi vee raamdirektiivi eesmärke. Vastavalt 2009. aasta esialgsele analüüsile on oht, et 30 % pinnaveest ja 38 % põhjaveest ei saavuta head seisundit[10]. See avaldab kahjulikku mõju elurikkusele ja rahva tervisele ning takistab ökosüsteemiteenuste pakkumist.

Mis puutub vee kogusesse, siis veenappus ja põuad mõjutavad juba kolmandikku ELi territooriumist eri laiuskraadidel. Aastatel 1976–1990 ja 1991–2006 ELis olnud põudade mõju võrdlus näitab, et nii mõjutatud ala kui ka elanikkond on kahekordistunud[11]. Lisaks on Euroopas viimase kümne aasta jooksul toimunud üle 175 suure üleujutuse, mis on põhjustanud inimeste hukkumist, ümberasumist ja suurt majanduslikku kahju11.

Prognoositakse, et kliimamuutused, sotsiaal-majanduslikud arengusuunad ja põllumajanduse suurenev nõudlus toidu ja biomassi tootmiseks vajamineva vee järele süvendavad neid probleeme veelgi. Linnastumine ja kiire industrialiseerimine koos demograafiliste arengusuundadega on veega seotud probleeme võimendanud ning vananev veetaristu toob tulevikus kaasa uusi raskusi. Lisaks sellele muutuvad vee säästval majandamisel üha olulisemaks vee ja energia tõhusamast kasutamisest saadav kasu ja vastastikmõju.

Arenguriikides on määrava tähtsusega kanalisatsiooni ja joogiveega seotud aastatuhande arengueesmärkide saavutamine, et võidelda vaesusega ja parandada miljonite inimeste majanduslikku olukorda.

4. ELi meetmed

Veevarude kaitsmine ja jätkusuutliku majanduskasvu edendamine on vastastikku seotud ning nõuavad terviklikku lähenemisviisi. Euroopa innovatsioonipartnerluse kaudu on lihtsam otsida ELi veepoliitika toetamiseks innovaatilisi lahendusi ning vabastada ettevõtjate võimalused innovaatiliste lahenduste leidmiseks ning konkurentsieelise saamiseks. Lisaks uutele käsitlustele teaduse ja tehnoloogia arengu valdkonnas on vaja uutmoodi lähenemisviise ka finantsalal, info- ja kommunikatsioonitehnoloogias, juhtimises, füüsilisel planeerimisel, institutsioonidega seoses, majandamises ja muudes valdkondades, või tekitada nende valdkondade vahel vastastikmõju.

4.1 ELi antav lisandväärtus

Euroopa veesektoris on suurepärased teadmised ja tehnoloogia, kuid need ressursid on hajutatud. Kui ühendada eri sektorite ja riikide ressursid, on Euroopa innovatsioonipartnerluse abil võimalik saavutada kriitiline mass ning edendada konkurentsi ja tagada võrdsed võimalused. Euroopa meetmetega on võimalik lihtsustada jõupingutuste koordineerimist, vältida dubleerimist, määratleda ühised eesmärgid, laiendada algatuste haaret ja kiirendada innovaatiliste lahenduste kasutuselevõttu. Euroopa innovatsioonipartnerlus kasutab olemasolevaid ressursse parimal viisil ning soodustab meetmeid, millele on vaja täiendavat toetust. Samuti annab ELi lähenemisviis piisavalt suure mastaabisäästu innovatiivsete lahenduste väljatöötamiseks ja rakendamiseks ning nende levitamise toetamiseks.

Vesi ei tunne riigipiire. Kuna veemajandus on oma laadilt piiriülene, tuleb Euroopas kohaldada terviklikku lähenemisviisi vesikonna tasandil, nagu seda on tehtud Euroopa veepoliitikas. Selle saavutamiseks on vaja piirkondlikku ja rahvusvahelist kooskõlastamist.

Nõudluspoolsed meetmed (hanked, reguleerivad raamistikud, standardite väljatöötamine, jne) on üliolulised seoses veealaste innovatsioonilahenduste kasutuselevõtuga ning need tuleks kindlaks määrata Euroopa veealase innovatsioonipartnerluse raames. Euroopa õigusaktid on innovatsiooni- ja ettevõtlusvaldkonnas väga tähtsal kohal. Euroopa innovatsioonipartnerlus võib aidata kaasa innovaatiliste lahenduste arvessevõtmisele poliitika kujundamisel ja rakendamisel. Veetaristu hangete korraldamine riigiasutuste ja veevarustusettevõtjate poolt võib oluliselt mõjutada innovaatiliste lahenduste väljatöötamist ja kasutuselevõttu. Muid reguleerivaid raamistikke, nagu ökodisaini direktiiv, võib pidada tähtsaks seepärast, et sellega edendatakse poliitikaeesmärke toetavate innovaatiliste lahenduste turuleviimist. Vajalikuks võib osutuda asjaomaste standardite väljatöötamine või ajakohastamine.

Sellised ELi õigusaktid, milles käsitletakse innovatsiooni pakkumispoolt (näiteks teadus- ja arendustegevuse rahastamine), tuleb siduda innovatsiooni edendamiseks vajalike nõudluspoolsete meetmete ja poliitikasuundadega. Euroopa innovatsioonipartnerlus ühendab tugeva teadus- ja innovatsioonimõõtme eri poliitikavaldkondade nõudluspoolsete meetmetega, et lühendada innovatsioonilahenduste turulejõudmise aega. Turulejõudmise kiirendamisel on abi ka sellistest innovatsiooni toetavatest ELi ja liikmesriikide meetmetest nagu määruste läbivaatamine, uute eeskirjade kavandamine, toodete heakskiitmise ja standardite väljatöötamise kiirendamine, riigihankestrateegiate kasutuselevõtt jne. Euroopa innovatsioonipartnerlusega luuakse eelkõige väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele võimalused leida innovatiivsete lahenduste väljatöötamiseks partnereid kogu EList.

4.2 Eesmärgid

Pidades silmas eespool nimetatud probleeme ja võimalusi ning Euroopa meetmete vajalikkust, peaks Euroopa veealane innovatsioonipartnerlus aitama saavutada ELi veepoliitika üldeesmärke, mis on püstitatud veepoliitika raamdirektiivis ja ressursitõhususe tegevuskavas, ning ületada rakendamisega seotud raskusi. Täpsemalt on Euroopa innovatsioonipartnerluse strateegilised eesmärgid 2020. aastaks järgmised.

· Teha kõigile kättesaadavaks tervisele ohutu ja taskukohase hinnaga vesi ning tagada samal ajal, et piisavalt vett jääks keskkonna tarbeks.

· Kaotada seos veevarude vähenemise ja majandustegevuse taseme vahel ELi peamistes sektorites (sealhulgas energeetika, põllumajandus ja kemikaalitööstus).

· Säilitada vee hea seisund kõigis ELi vesikondades ning parandada seda nii vee kvaliteedi, koguse kui ka kasutuse seisukohast, arvestades üha suurenevat survet veevarudele.

Selleks et hinnata strateegiliste eesmärkide täitmist ning innustada sidusrühmi aktiivselt tegutsema, on välja töötatud partnerluse eesmärgid. Need on seotud strateegilistes eesmärkides ja partnerluses endas sisalduvate eri meetmevaldkondadega. Eesmärke käsitletakse täpsemalt strateegilises rakenduskavas, mis töötatakse välja 2012. aasta sügisel, ning need on tihedalt seotud ka Euroopa vete kaitsmise kavaga, mis on kavas koostada 2012. aasta novembriks.

Seda silmas pidades on Euroopa veealase innovatsioonipartnerluse eesmärgid aastaks 2020 järgmised.

· Kõik veemajanduskavad rakendatakse õigeaegselt 2015. aastal. Samal ajal kui surve veevarudele kasvab, eesmärgid saavutatakse: põudade ja üleujutuste mõju minimeeritakse, põllukultuure kohandatakse, pinnase veeladustamisvõimet suurendatakse ja tõhustatakse niisutamist. Alternatiivseid veevarustusvõimalusi kasutatakse üksnes siis, kui odavamad veesäästuvõimalused puuduvad.

· Kogu Euroopas vähendatakse innovatsiooni abil veekadu jätkusuutliku tasemeni ning keskendutakse piirkondadele, kus veekaoga seotud probleemid on kõige suuremad.

· Kõigis piirkondades on veevõtt alla 20 % kättesaadavatest taastuvatest veevarudest.

Sel viisil saadakse innovatsiooni ja konkurentsivõime alal järgmist kasu.

· Veealaste innovatsioonilahenduste turuleviimise aeg Euroopas on lühem, kui muudes samasuguse arengutasemega riikides. Euroopa on turuliider maailmas selliste innovaatiliste lahenduste alal, millega on võimalik veega seotud probleeme tõhusalt käsitleda.

· ELi veemajandusega seotud ökoettevõtjad on 2030. aastaks suurendanud ELi sisest käivet 20 % ning töövõimalusi 20 % võrra[12].

· Vee säästva majandamise tavad tuuakse maailmaturule ning neid võetakse arvesse ELi ja liikmesriikide veealases koostöös naaber- ja arenguriikidega.

Euroopa veealase innovatsioonipartnerluse tegevuseesmärgid on järgmised.

· 2012. aasta lõpuks lepitakse kokku strateegiline rakenduskava;

· 2013. aastaks toimib see tõhusa platvormina, millel avaliku ja erasektori sidusrühmad saavad teha tõhusat koostööd veealaste probleemide käsitlemiseks vajalike innovatiivsete lahenduste väljatöötamisel;

· 2013. aastaks luuakse veealase innovatsiooni veebipõhine turg, mille kaudu saavad koostööd teha pakkumise ja nõudluse poolel osalejad kõikjal ELis;

· 2015. aastaks annavad esimesi tulemusi meetmed, millega kõrvaldatakse peamised innovatsioonitõkked ELi, liikmesriigi ja piirkonna tasandil selleks, et õigusaktid ja rahastamisvahendid toetaksid innovatsiooni;

· 2020. aastaks on kümne peamise veega seotud probleemi jaoks leitud lahendused ning neid on edukalt levitatud ja nende haaret on laiendatud.

5. Innovatsiooni eelisvaldkonnad

Innovatsioonitõkete kõrvaldamiseks, turustatavate lahenduste väljatöötamiseks ja levitamisstrateegiate kujundamiseks võetavate meetmete optimeerimiseks pakutakse välja kolm tööpaketti: linnade veemajandus, maapiirkondade veemajandus ja tööstusvee majandamine. Sidusrühmad on põhjalike konsultatsioonide käigus andnud sellisele lähenemisviisile oma kindla toetuse. Tööpakettide abil on Euroopa innovatsioonipartnerluse tööd võimalik korraldada sarnaste probleemidega tegelevatest sidusrühmadest koosneva ühtse rühma kaudu. Tööpaketid töötatakse välja järgmiste kirjelduste põhjal.

· Linnade veemajandus

Kasvava linnastumise tõttu tuleb linnade veemajandusele üha rohkem tähelepanu pöörata (on oodata, et 2050. aastaks elab üle 80 % elanikkonnast ELi liikmesriikide linnapiirkondades[13]). On vaja välja töötada terviklik lähenemisviis, mille keskmes on linnade veeringe ning mis hõlmab kõiki sidusrühmi, kelle tegevus mõjutab veevaldkonna probleeme või kes peavad nende probleemidega silmitsi seisma. Siia hulka kuuluvad nii kutseliste esindajate sidusrühmad kui ka kohalikud elanikud ja omavalitsused, et tagada innovaatiliste lahenduste heakskiit ja kasutuselevõtt. Kõige olulisemad on sellised innovaatilised lahendused, mille keskmes on vee ja energia suhe, veekasutuse tõhusus (kodumajapidamistes ja ettevõtetes), veekvaliteet, veetaristu, puhkeaja veekasutus, rahvatervis ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogia võimalustel põhinev kasutajate teadlikkus. Töö kooskõlastatakse arukaid linnu ja ühendusi käsitleva Euroopa Komisjoni algatusega energia-, transpordi- ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas.

· Maapiirkondade veemajandus

Maapiirkondades mõjutavad üksteist elurikkus, põllumajandus, ruumiline planeerimine ja maakasutuse korraldamine, mis võivad omavahel veevarude pärast konkureerida. Lisaks võib maapiirkondadel olla tähtis osa üleujutuste vältimisel ning veenappuse ja põua mõju leevendamisel. Euroopa veealane innovatsioonipartnerlus otsib lahendusi erinevate aspektide piirialal: veemajandus üksikus põllumajandusettevõttes, põllumajanduses vajalike veevarude jaotumine valgalade ja veekogude tasandil ning suurim lubatav koormus vee kvaliteedile. Veealane innovatsioonipartnerlus kooskõlastatakse põllumajandusliku tootmise ja jätkusuutlikkuse innovatsioonipartnerlusega, milles käsitletakse veekvaliteedi ja -kvantiteedi küsimusi põllumajandusettevõtte tasandil.

· Tööstusvee majandamine

Innovaatiliste lahenduste kasutamine tööstusprotsessides, info- ja kommunikatsiooniseadmetes ja uues tehnoloogias alandab kulusid ning vähendab energiatarvet ja saastumist. Sellistes tööstusharudes, kus kasutatakse palju vett, näiteks energiatootmine või keemiatööstus, aitab innovaatiliste lahenduste kasutuselevõtt tõhustada veekasutust tootmisprotsessis ning seeläbi vähendada kogu mõju veetarbimisele. Veealase innovatsioonipartnerlusega püütakse tööstusharu ja väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate jaoks lihtsustada selliste innovaatiliste lahenduste levitamist. Koostöös Euroopa toorainealase innovatsioonipartnerlusega uuritakse vastastikuse täiendamise võimalusi.

Määratakse kindlaks mitmed läbivad teemad selliste valdkondlike küsimuste käsitlemiseks, mis on olulised kahe või kõigi kolme tööpaketi seisukohast. Need võivad hõlmata näiteks järgmisi teemasid: vesikondade majandamine, kliimamuutused ja vesi, energeetika ja veevarude vaheline seos, veevarude haldamine, veealane arengukoostöö, uus finantskorraldus või standardimine.

6. Euroopa veealase innovatsioonipartnerluse rakendamine

Strateegiline rakenduskava on Euroopa innovatsioonipartnerlusele tulemuste saavutamisel aluspinnaseks. Rakenduskavas kasutatakse alt-üles lähenemisviisi, mille abil kehtestatakse tööpakettides sisalduvad esmatähtsad meetmed ja määratakse kindlaks läbivad teemad, mis vajavad käsitlemist. Strateegilises rakenduskavas võetakse täiel määral arvesse asjaomaseid ELi rahastamisprogramme[14] ja algatusi, et optimeerida veealase innovatsioonipartnerluse eesmärkide rahastamist. Strateegilises rakenduskavas käsitletakse üksikasjalikult ka veealase innovatsioonipartnerluse eesmärke ning võetakse arvesse Euroopa vete kaitsmise kava.

6.1 Tulemused

Euroopa veealase innovatsioonipartnerluse rakendamise tulemused on järgmised.

· Innovatsiooniprojektid

Esimesed innovatsiooniprojektid käivitatakse 2013. aastaks, et määrata kindlaks innovatsiooni takistavad asjaolud, töötada välja, testida ja tutvustada konkreetseid strateegilise rakenduskava kohaseid meetmeid, prototüüpe ja lahendusi, mis on seotud konkreetse veealase probleemiga. Kõnealused projektid võivad ulatuda füüsilistest näidisprojektidest koostööprojektideni või võrgustike loomiseni. Innovatsiooniprojektidel on Euroopa veealase innovatsioonipartnerluse rakendamisel keskne roll.

· Innovaatiliste lahenduste levitamine

Euroopa innovatsioonipartnerlus lihtsustab strateegiate väljatöötamist, et levitada peamiste veealaste probleemide lahendamisel läbimurdelisi ja innovaatilisi lahendusi, ning kiirendab nende kasutuselevõttu.

· Veealast innovatsiooni takistavate asjaolude käsitlemine

Innovaatiliste lahenduste edukaks turuletoomiseks ja levitamiseks vajalike lahenduste väljatöötamist takistavad mitmed asjaolud, mis on seotud reguleerimise, rahastamise, standardimise ning tehniliste, sotsiaalsete ja muude aspektidega. Euroopa innovatsioonipartnerlus tuvastab peamised innovatsiooni takistavad asjaolud ning kaardistab meetmed, mille abil on võimalik kitsaskohad kõrvaldada ja määrata kindlaks, kuidas saaks kiirendada innovaatiliste läbimurrete ja lahendusteni jõudmist väärtusahela igas lülis alates teadusuuringutest kuni toodete turuleviimiseni.

· Veealase innovatsiooni turg

2013. aastaks luuakse veealase innovatsiooni veebipõhine turg. Turg võimaldab neil, kellel on probleemid ja neil, kes võivad pakkuda lahendusi, omavahel suhelda geograafilisest asukohast hoolimata. Turu üle teostatakse seiret innovatsioonipartnerluse haldusstruktuuri kaudu ning see ühendatakse muude tulemusvaldkondadega.

6.2 Rahastamine

Veealases innovatsioonipartnerluses määratakse kindlaks, kuidas ELi, riigi ja piirkonna erinevad rahastamisprogrammid ning erasektori rahastamisallikad saaksid kõige paremini vastastikku toimida, et kiirendada innovaatiliste lahenduste väljatöötamist. Näiteks võidakse kasutada ökoinnovatsiooni tegevuskava raames loodud ökoinnovatsiooni rahastajate võrgustikku. Euroopa Komisjon kaalub veealase innovatsioonipartnerluse raames võetavate meetmete toetamist seitsmenda raamprogrammi kaudu. Liikmesriike innustatakse lisama vajalikke investeeringuid tulevastesse struktuurifondidest 2014.–2020. aastal rahastatavatesse programmidesse.

7. Juhtimine

Euroopa veealane innovatsioonipartnerlus nõuab kõigi sidusrühmade osalemist ja pühendumist kogu innovatsiooni väärtusahelas.

Kõnealuses innovatsioonipartnerluses kasutatakse ära olemasolevate Euroopa, riiklike ja piirkondlike algatuste meetmeid ja tulemusi ning viiakse oma tegevus nendega kooskõlla. Osutatud algatuste hulka kuuluvad asjaomased ühise programmitöö algatused, riiklikud ja piirkondlikud teadus- ja innovatsiooniprogrammid, Euroopa tehnoloogiaplatvormid, rahastamismehhanismid, muud innovatsioonipartnerlused ja –algatused, et vältida dubleerimist ja suurendada sünergiat.

Juhtimismudel võimaldab kasutada alt-üles lähenemisviisi, mille abil keskendutakse eelkõige sellistele valdkondadele, kus innovatsioonimeetmeid on võimalik rakendada ja kus neid tuleks rakendada. Samal ajal tagatakse kõigi kaasatud sidusrühmade pühendumine kõrgeimal otsustustasemel.

Joonis 1. Juhtimismudeli visuaalne esitus

Euroopa Komisjoni üleskutsel luuakse kõrgetasemeline juhtrühm. Kõnealust juhtrühma hakkab juhtima keskkonnavolinik ning sellesse kuuluvad ka teised komisjoni volinikud, liikmesriikide esindajad, Euroopa Parlamendi ja mitmete sidusrühmade esindajad. Liikmed kutsutakse juhtrühma üksikisikutena ja nad esindavad kogu innovatsiooni väärtusahelat. Juhtrühm kehtestab veealase innovatsioonipartnerluse mandaadi ning võtab vastu strateegilise rakenduskava ja mitmeaastase tegevuskava aastateks 2012–2020. Juhtrühma roll rakendamisetapis vaadatakse pärast strateegilise rakenduskava vastuvõtmist uuesti läbi.

Juhtrühm määrab töörühma, mille koosseis vastab juhtrühma koosseisule. Sel viisil ühendatakse omavahel tegevus ja otsuste vastuvõtmine. Töörühma ülesanne on koostada strateegiline rakenduskava ning sellega tagatakse alt-üles lähenemisviis. Pärast strateegilise rakenduskava vastuvõtmist võib töörühma koosseisu läbi vaadata. Niiviisi on võimalik suurendada rakendusetapis esindatavate sidusrühmade arvu ning säilitada samal ajal tõhus otsustusprotsess. Veealase innovatsioonipartnerluse rakendusetapis on töörühma peamine ülesanne jälgida seda, kuivõrd edukaks osutuvad meetmed kehtestatud eesmärkide saavutamisel. Lisaks kooskõlastab ja täiendab töörühm veealase innovatsioonipartnerluse meetmeid ning toetab levitamisstrateegiate väljatöötamist.

Iga tööpaketi jaoks luuakse rakendusvõrgustikud, mis koosnevad konkreetse tööpaketi jaoks olulistest sidusrühmadest ning innovatsiooniprojektides osalejatest. Selleks et tagada teabe ja kogemuste võimalikult ulatuslik vahetamine ja ergutada veealase innovatsioonipartnerluse meetmete laiendamist, on võrgustikud avatud ka muude veealase innovatsiooniga seotud Euroopa meetmete jaoks. Kõik võrgustike liikmed peavad alla kirjutama kohustuste deklaratsioonile. Võrgustike ülesanne on koordineerida tööpakettide vahelist tegevust ja luua side innovatsiooniprojektidega ning lihtsustada veealase innovatsioonipartnerluse tööd (otsida turustamisvõimalusi, tegeleda erinevate innovatsiooni takistavate asjaoludega, teha kindlaks rahastamisvõimalused, töötada välja levitamisstrateegiad). Võrgustike tööd kooskõlastab ja kontrollib töörühm.

Selleks et osalejad saaksid kokku tulla ja arutada tehtud tööd, korraldatakse kord aastas Euroopa veealase innovatsioonipartnerluse kohtumine. Sellel kohtumisel antakse aru võrgustikes tehtud tööst, hinnatakse toimunud arengut ja innovatsiooniprojektide edukust. Pärast tööpakettide juurde loodud võrgustike kohtumist kogunevad läbivate teemadega tegelevad osalejad, et arutada tehtud tööd ja valdkondi, kus on vaja võtta täiendavaid meetmeid. Pärast neid kohtumisi tuleb kokku töörühm, kus võrgustikes ja läbivate teemadega tegelevad osalejad kannavad ette tehtud tööst ja saavad strateegilisi juhiseid. Kõnealustel kohtumistel hinnatakse, kui palju on eesmärkide saavutamise poole liigutud.

Euroopa Komisjoni roll on käivitada Euroopa veealase innovatsioonipartnerluse protsess ja seda toetada. Euroopa Komisjon loob Euroopa veealase innovatsioonipartnerluse sekretariaadi, kes toetab töörühma strateegilise rakenduskava väljatöötamisel ja kõnealuse innovatsioonipartnerluse rakendusetappi. Pärast strateegilise rakenduskava vastuvõtmist hindab Euroopa Komisjon kava ja teeb ettepaneku, kuidas ta saaks Euroopa veealase innovatsioonipartnerluse eesmärkide saavutamisele kaasa aidata.

8. Järgmised sammud

Euroopa Komisjon näeb ette järgmised sammud.

· Euroopa Parlament ja nõukogu vaatavad Euroopa veealast innovatsioonipartnerlust käsitleva teatise läbi 2012. aasta maiks.

· Luuakse kõrgetasemeline töörühm ja selle avakohtumine peetakse enne 2012. aasta suve.

· 2012. aasta septembriks määratakse kindlaks töörühma liikmed ja luuakse Euroopa veealase innovatsioonipartnerluse sekretariaat.

· Töörühm töötab 2012. aasta detsembriks välja strateegilise rakenduskava.

· Kõrgetasemeline töörühm võtab strateegilise rakenduskava vastu 2012. aasta detsembris. Komisjon tutvustab nimetatud kava Euroopa Parlamendile ja nõukogule ning esitab selle kohta omapoolsed märkused.

· Alates 2013. aasta algusest hakatakse Euroopa veealast innovatsioonipartnerlust rakendama: valitakse välja esimesed innovatsiooniprojektid, luuakse tööpakettide jaoks vajalikud võrgustikud, rakendatakse nõudluspoolseid meetmed, töötatakse välja veebipõhine turg jne.

· Euroopa Komisjon korraldab kõnealuse innovatsioonipartnerluse läbivaatamise 2013. aasta jooksul, et hinnata selle edukust.

· Regulaarselt antakse ülevaade rakendamise edukusest ja eesmärkide saavutamisest.

[1] Teatis KOM(2010) 546 (lõplik).

[2] Euroopa Liidu Nõukogu järeldused, 21. juuni 2011 (dok 11308/11).

[3] Ressursitõhus Euroopa, KOM(2011) 21 (lõplik).

[4] Ressursitõhusa Euroopa tegevuskava, KOM(2011) 571 (lõplik).

[5] KOM(2011) 899 (lõplik).

[6] Komisjoni talituste töödokument veelaste teadusuuringute ühise kavandamise algatuse kohta (dok. SEK(2011) 1250 (lõplik)).

[7] Ettevõtte LUX Research aruanne „Water Cultivation: The Path to Profit in Meeting Water Needs”, 2008

[8] Global Water Intelligence, 2011. Global Water Market 2011 - Meeting the world's water and wastewater needs until 2016.

[9] McKinsey & Company, 2009. Charting our Water Future: Economic frameworks to inform decision-making.

[10] Teadaanne veemajandusjuhtidele, Preliminary analysis of the River Basin Management Plans in 2009, veemajandusjuhtide kohtumine Varssavis, 8.–9. detsember 2011.

[11] Euroopa Keskkonnamet (EEA), 2010. Water resources: quantity and flows, 2010. aasta keskkonnaseisundi aruanne (SOER), temaatiline hinnang.

[12] Veevaldkonnaga seotud ettevõtjad moodustavad 33 % ökoettevõtjate maailmaturust, mille käive oli 2010. aastal hinnanguliselt 1,15 triljonit eurot. Veevaldkonnaga seotud ettevõtetes töötas 2010. aastal 22 % kõigist Euroopa ökoettevõtete töötajatest. Ecorysi uuring, milles käsitletakse töökohtade sõltuvust keskkonna ja ressursitõhususe paranemisest (Ecorys study on the number of jobs dependent on the Environment and Resource Efficiency improvements) (veebruar 2012).

[13] ÜRO sekretariaat, Population Division of the Department of Economic and Social Affairs, World Population Prospects: The 2006 Revision and World Urbanization Prospects: The 2007 Revision, http://esa.un.org/unup.

[14] Sealhulgas ELi tulevase ühtekuuluvuspoliitika riiklikud ja piirkondlikud teadus- ja innovatsioonistrateegiad.