Soovitus:

NÕUKOGU SOOVITUS,

milles käsitletakse Ühendkuningriigi 2011. aasta riiklikku reformikava ja esitatakse nõukogu arvamus Ühendkuningriigi 2011.–2014. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 2 ja artikli 148 lõiget 4,

võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta,[1] eriti selle artikli 9 lõiget 3,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust[2],

võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,

võttes arvesse tööhõivekomitee arvamust,

pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega

ning arvestades järgmist:

(1) Euroopa Ülemkogu kiitis 26. märtsil 2010 heaks Euroopa Komisjoni ettepaneku käivitada uus majanduskasvu ja tööhõive strateegia – Euroopa 2020. aasta strateegia –, mis põhineb majanduspoliitika tõhustatud koordineerimisel ning keskendub esmatähtsatele valdkondadele, kus on vaja võtta meetmeid Euroopa jätkusuutliku majanduskasvu ja konkurentsivõime potentsiaali suurendamiseks.

(2) Nõukogu võttis 13. juulil 2010 vastu soovituse liikmesriikide ja liidu majanduspoliitika üldsuuniste kohta ajavahemikuks 2010–2014 ning 21. oktoobril 2010 otsuse liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta;[3] mõlemaid dokumente koos nimetatakse koondsuunisteks. Liikmesriike kutsuti üles võtma koondsuuniseid arvesse oma majandus- ja tööhõivepoliitika kujundamisel.

(3) Komisjon võttis 12. jaanuaril 2011 vastu esimese iga-aastase majanduskasvu analüüsi, mis tähistab ELi majanduse juhtimise uue tsükli ja majanduspoliitika integreeritud eelkoordineerimise esimese Euroopa poolaasta algust; majanduspoliitika parem koordineerimine on ette nähtud Euroopa 2020. aasta strateegiaga.

(4) Euroopa Ülemkogu kiitis 25. märtsil 2011 heaks eelarve konsolideerimise ja struktuurireformide prioriteedid (kooskõlas nõukogu 15. veebruari ja 7. märtsi 2011. aasta järelduste ning komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga). Ülemkogu rõhutas vajadust pidada esmatähtsaks eelarve usaldusväärsuse ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse taastamist, tööturureformide abil töötuse määra vähendamist ning uute jõupingutuste tegemist majanduskasvu toetamiseks. Ta kutsus liikmesriike üles viima neid prioriteete ellu konkreetsete meetmete abil, mis lisatakse nende stabiilsus- või lähenemisprogrammidesse ja riiklikesse reformikavadesse.

(5) Ühendkuningriik esitas 28. aprillil 2011 oma ajakohastatud lähenemisprogrammi ajavahemikuks 2011–2014 ja oma riikliku reformikava 2011. aastaks. Vastastikuse seose arvessevõtmiseks hinnati neid kaht programmi üheaegselt.

(6) Ühendkuningriiki tabas rahvusvaheline finantskriis eriti tugevalt tema suure, üleilmselt integreeritud finantssektori ja kodumajapidamiste suure võlakoormuse tõttu. SKP langes 2008. aastal 0,1 % ning 2009. aastal 4,9 %. Ühendkuningriigi valitsus sekkus aktiivselt, et toetada pangandussektorit ning eraldas kogu sektorile erakorraliselt lisalikviidsust. Valitsemissektori eelarve puudujääk kasvas kahe aastaga 8,5 protsendipunkti, jõudes 2009. aastal 11,2 %ni SKPst. Töötuse määr tõusis 5,3 %-lt 2007. aastal 7,6 %-le 2009. aastal. Majandus hakkas uuesti kasvama 2009. aasta neljandas kvartalis, kuigi SKP jäi alla selle kriisieelset haripunkti. Lähiperspektiivis kasvab majandus tänu ettevõtete suurtele investeeringutele ning tugevale vahetuskursile seoses netoekspordi elavnemisega. Kuid majanduskasvu hoiab tagasi kodumajapidamiste ja valitsemissektori tarbimise vähene või negatiivne kasv. Inflatsioon peaks jääma tublisti alla 2 %, mis on 2011. aasta ametlik eesmärk ning mis kajastab käibemaksu ning impordi- ja energiahindade tõusu; seejärel see aeglustub 2012. aastal. Kõrge inflatsioon halvendab tõenäoliselt reaalset sissetulekut, kuna palgakasv on väike. Peamine risk eelarve halvenemiseks on see, et ettevõtete investeeringute või netoekspordi suurenemist ei toimu ning püsiv kõrge inflatsioon võib takistada rahapoliitika kasutamist, et kompenseerida valitsemissektori madalaid kulutusi.

(7) Nõukogu, kelle arvamus põhineb ajakohastatud lähenemisprogrammi hindamisel kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 1466/97, on seisukohal, et eelarveprognooside aluseks olev makromajanduslik stsenaarium tundub olevat realistlik, välja arvatud 2012. aasta suhtes, kui see on veidi liiga optimistlik. Programm ei hõlma tegevusjuhendiga ettenähtud keskpika perioodi eesmärki, kuigi seda saab tuletada selles esitatud eesmärkidest. Eelarvestrateegia eesmärk on viia puudujääk peamiselt kulude piiramisega 9,9 %-lt 2010.–2011. aastal 1,7 %-le aastatel 2015–2016. Programmis on kavandatud viia puudujääk alla 3 % kontrollväärtuse aastateks 2014–2015, mis on nõukogu määratud tähtaeg. Kui aastatel 2010–2011 oli võlasuhe 78,7 %, siis programmis esitatud eelarveprognoosi kohaselt suureneb võlasuhe aastatel 2013–2014 87,2 %ni, enne kui see hakkab aeglaselt vähenema. Aastatel 2010–2011 kuni 2014–2015 on eelarve konsolideerimine aastas keskmiselt 1,6 %. See on veidi vähem kui nõukogu detsembris 2009 soovitas (1,75 % SKPst), kuid on siiski piisav, kui arvestada, et aastate 2009–2010 eelarvepuudujääk on oodatust märkimisväärselt väiksem ning see toetab valitsemissektori eelarve puudujäägi vähendamist aastateks 2014–2015 oluliselt alla kontrollväärtuse. Riigi rahanduse jätkusuutlikkus on Ühendkuningriigis tugevasti ohustatud. Elanikkonna vananemisega seotud pikaajalised kulud ületavad ELi keskmist ning praegune eelarvepositsioon suurendab vananemisega seotud kulusid. Praeguse eelarvepositsiooni põhjal suureneks võlg 2020. aastaks 128 %ni SKPst. Programmi täielik rakendamine oleks siiski piisav, et võlg hakkaks vähenema, kuid see oleks 2020. aastaks ikkagi üle 80 %.

(8) Eelarve kavandatud konsolideerimise rakendamine on jätkuvalt keeruline ülesanne. Jätkusuutliku eelarvepositsiooni taastamiseks on väga oluline, et avaldatud kulukavadest ei kaldutaks kõrvale. Sellega seoses tähendab ajalooliselt madal infrastruktuuri tehtavate riiklike investeeringute tase, eelkõige transpordi puhul seda, et prioriteetsed peaksid olema kasvu toetavad kulud. Esmase eelarveülejäägi tagamine keskpika perioodi jooksul, nagu on programmis kavandatud, parandaks riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust.

(9) Ühendkuningriigi paindlik tööturg võimaldas kriisi ajal SKP erakordse vähenemisega piisavalt hästi toime tulla. Kuid tööpuuduse oluline suurenemine mõjutas tugevasti eelkõige noori: Aastatel 2008–2010 suurenes tööpuudus noorte hulgas 15 %-lt peaaegu 20 %-le. Noorte jaoks kehvad tööturunäitajad on seotud üldisemate ja struktuursete puudustega vajadustele vastavate oskuste omandamisel. Ühendkuningriigis moodustab 18–24aastaste seas varakult õpingud või koolituse katkestanud isikute osa 15,7 %, mis on suurem kui ELi keskmine 14,4 %. Kuigi Ühendkuningriigis on kõrge oskustasemega 25–64aastaste inimeste tase eriti kõrge, on vajaka kesktaseme oskustega inimestest, kelle osakaal jääb hetkel ELi keskmisest allapoole. Veel on Ühendkuningriigi tööturu jaoks oluline probleem töötutes leibkondades elavate laste märkimisväärselt suur osakaal, mis on 17,5 %ga ELi kõrgemaid, kui üldine keskmine on 10,2 %. Probleem on eriti tõsine üksikvanemaga leibkondades, andes tunnistust vähestest rahalistest soodustustest ja sobivate lastehoiuvõimaluste puudumisest: üle 32 % perekohustustega inimestest ei tööta või töötavad osalise tööajaga, kuna napib hooldusasutusi (see on neli protsendipunkti suurem kui ELi keskmine).

(10) Ühendkuningriiki tabas kinnisvarabuum kümmekond aastat enne kriisi. Kriisi ajal langesid hinnad järsult, kuid need on osaliselt taastunud ja jäävad varasemale kõrgele tasemele. Tehingute hulk vähenes ja on jäänud väga madalale tasemele. Kinnisvarabuum suurendas kodumajapidamiste võlakoormust ning eratarbimise jätkusuutmatut kasvu kriisieelsel kümnendil. Kinnisvaratehingute vähenemine põhjustas kinnisvaratehingutelt saadavate maksude vastavat väiksemat laekumist, mis omakoda halvendas Ühendkuningriigi eelarvepositsiooni. Eluasemeturu puudused on aidanud selgitada Ühendkuningriigi suuri kulusid eluasemetoetustele ning nende inimeste suurt osakaalu, kes elavad riigi toetust saavates elamutes. Ühendkuningriik on teatanud oma plaanimissüsteemi ja hüpoteegi reguleerimise reformidest. Selle ülesande tähtsust kõigi Ühendkuningriigi majandussektorite jaoks kinnitab vajadus toetuda nendele meetmetele, et töötada välja laiaulatuslikum reformide pakett, mis hõlmaks ka hüpoteegiturgu ja omandi maksustamist kõnealuste probleemide lahendamiseks.

(11) Erainvesteeringute taastumine on olulise tähtsusega, et majandust vajalikul määral hoolimata kodumaisest tarbimisest tasakaalustada, ning see aitaks tootlikkust suurendada. Uuringute kohaselt piiravad laenuvõimalused ja -kulud märkimisväärselt investeeringuid ja laienemiskavasid erasektoris, eelkõige pangalaenu võtnud väikeettevõtete puhul. VKEdele antava laenu iga-aastane kasv on alates 2009. aasta lõpust olnud negatiivne ning väikeettevõtetele antav laen on vähenenud isegi veelgi rohkem. Samal ajal kui baasintressimäärad on keskmise suurusega ettevõtete puhul stabiliseerunud, on need mõnevõrra tõusnud väikeettevõtete jaoks. Ühendkuningriik võttis hiljuti hulga meetmeid VKEde finantseerimisvõimaluste parandamiseks, sealhulgas riiklikud investeerimisvahendid, ning saavutas kokkuleppe Ühendkuningriigi pankadega, et need suurendaksid VKEdele antavaid kogulaene. Selleks et leida lahendus, mis toimiks ilma valitsuse pideva sekkumiseta, on vaja reformi pangasektori konkurentsivõime suurendamiseks ning VKEdele kättesaadavate pangandusväliste vahendite rahastamise arengu hõlbustamiseks.

(12) Komisjon hindas lähenemisprogrammi ja riiklikku reformikava[4]. Hindamisel on arvesse võetud kõnealuste dokumentide asjakohasust Ühendkuningriigi fiskaal- ja sotsiaal-majandusliku poliitika jätkusuutlikkuse seisukohast ning ka seda, kuidas neis järgitakse ELi eeskirju ja juhiseid, pidades silmas vajadust tugevdada ELi majanduse üldist juhtimist ELi tasandi panuse lisamise kaudu tulevastesse riigi tasandi otsustesse. Komisjoni hinnangul on programmidega ette nähtud meetmed eelarvepuudujäägi vähendamiseks paljutõotavad ning ta kutsub valitsust kava kohaselt tegutsema. Tuleks võtta ka täiendavaid meetmeid eluasemeturu reformimiseks, noorte töötuse ja õpingute katkestamise vähendamiseks, töötutes leibkondades elavate laste olukorra leevendamiseks ning erasektoris laenuvõimaluste parandamiseks.

(13) Võttes arvesse komisjoni hinnangut ja nõukogu 2. juuni 2010. aasta soovitust, mis koostati Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohaselt, on nõukogu läbi vaadanud Ühendkuningriigi 2011. aasta ajakohastatud lähenemisprogrammi ning tema arvamus[5] peegeldub eelkõige allpool numbrite 1 ja 2 all esitatud soovitustes. Võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2011. aasta järeldusi, on nõukogu läbi vaadanud Ühendkuningriigi riikliku reformikava,

SOOVITAB, et Ühendkuningriik võtaks ajavahemikus 2011–2012 järgmisi meetmeid.

(1) Rakendama eelarve kavandatud konsolideerimise põhimõtteid, et saavutada aastatel 2012–2013 puudujääk 6,2 % SKPst ning vältima kõrvalekaldumist kindlast eesmärgist vähendada kulusid, tugevdades seejuures pikaajalist jätkusuutlikkust. Sellega seoses seadma prioriteediks majanduskasvu soodustavad kuluvaldkonnad, sealhulgas teadus- ja arendustegevus ning innovatsioon, ning infrastruktuuri tehtavad investeeringud.

(2) Töötama välja reformikava, milles käsitletakse kinnisvarahindade tsükli destabiliseerivat mõju riigi rahandusele, finantssektorile ja majandusele, võttes arvesse hinnaprobleemide leevendamist ning vajadust eluasemele antava riigitoetuse järele. See peaks hõlmama ka hüpoteegituru, omandi maksustamise ning plaanimissüsteemi reforme.

(3) Võtma meetmeid tegelemaks noorte tööpuudusega ja võtma 2012. aasta lõpuks vastu laiaulatusliku strateegia kooli poolelijätmise vähendamiseks. Tegelema oskustöötajate vähesuse probleemiga, suurendades kooskõlas tööturu vajadustega keskmise kvalifikatsiooniga töötajate arvu.

(4) Võtma meetmeid vähendamaks töötute leibkondade suurt osakaalu, suurendades lastehoiuvõimalusi, et hõlbustada üksikvanemate ja leibkonna teise palgasaaja osalemist tööturul.

(5) Parandada märkimisväärselt pankadepoolse rahastamise ja pangandusväliste rahastamisvahendite kättesaadavust erasektoris ja eelkõige VKEdele. Soodustama konkurentsi pangandussektoris ja leidma võimalusi parandada pangandusväliste rahastamisvahendite kättesaadavust, nagu riskikapital ja riiklikud võlakirjad.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1.

[2] ELT C , , lk .

[3] Jätkuvalt ette nähtud 2011. aastaks nõukogu 19. mai 2011. aasta otsusega 2011/308/EL.

[4] SEK(2011) 736.

[5] Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 9 lõikele 3.