ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Miks? Mis on lahendamist vajav probleem?

Terroristliku sisu vohamine veebis on jätkuvalt suur ja pakiliselt lahendust vajav ühiskondlik ja poliitiline probleem. Ehkki võetud on hulk mitteregulatiivseid meetmeid, kasutatakse veebimajutusteenuseid endiselt terroristliku veebisisu levitamiseks.

Käesoleva algatuse eesmärk on saavutada terroristliku veebisisu kättesaadavust piirates suurem usaldus digitaalse ühtse turu veebikeskkonna vastu ja tagada samas ELi kodanike kõrgetasemeline turvalisus. Konkreetselt on selle eesmärk suurendada ühelt poolt terroristliku sisu avastamisele ja eemaldamisele suunatud meetmete tulemuslikkust ning teisalt veebimajutusteenuse pakkujate vastutust ja nende tegevuse läbipaistvust. Samuti püütakse sellega suurendada asjaomaste asutuste suutlikkust terroristliku veebisisu korral sekkuda, kaitsta seaduslikku sisu eksikombel eemaldamise ohu eest ja tagada asjakohane põhiõiguste kaitse.

Milline on ELi tasandi meetmete lisaväärtus?

Tekkimas on või laieneda ähvardab ebaühtlane siseriiklike õigusnormide raamistik, mis seaks ohtu asutamisvabaduse ja ELis teenuste osutamise vabaduse tulemusliku kasutamise, piirates samas ka terroristliku veebisisu vastase võitluse tulemuslikkust, kuna sellest tingituna suureneksid ettevõtete jaoks nõuete täitmisega seotud kulud.

Suurem osa veebiplatvorme tegutseb piiriüleselt ning võimaldab teabe kasutajate või selle pakkujate asukohast sõltumata juurdepääsu infosisule. Liikmesriigid on vastu võtnud õigusakte ebaseadusliku veebisisu eemaldamise valdkonnas, ent ühtse turu eeskirjade kohaselt peab vajadus tagada riiklikul tasandil avalik julgeolek olema tasakaalus teenuste osutamise põhivabaduse ja asutamisvabadusega.

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?
Probleem on käibemaksupettused e-kaubanduses. Hinnanguliselt jääb igal aastal kogu ELis ettevõtjalt tarbijale suunatud piiriülestelt kaubatarnetelt saamata ligikaudu 5 miljardit eurot. Piiriülese teenuste osutamisega seotud käibemaksupettuste kohta ei ole üldist ELi hinnangulist näitajat teada, on vaid andmed teleülekannete ja veebimängude kohta. Kui EL ei sekku, siis see kahju tõenäoliselt suureneb koos e-kaubanduse kasvuga. Käibemaksupettused e-kaubanduses on liikmesriikide maksuhaldurite jaoks suur probleem, kuna neil ei ole piisavalt teavet veebiettevõtjate tuvastamiseks, eriti kui nende ettevõtjate asukoht on mõnes muus riigis; käibemaksukohustuste hindamiseks vajalik teave on kolmandatel isikutel (nagu makseteenuse pakkujad), kelle asukoht on sageli mõnes muus jurisdiktsioonis; maksuhalduritel ei ole haldussuutlikkust, et käsitleda ja omavahel vahetada tohutut teabemahtu, mis on vajalik selleks, et ohjeldada käibemaksupettusi e-kaubanduses ja nende vastu võidelda. Käibemaksupettused e-kaubanduses avaldavad mõju liikmesriikide ja ELi eelarvele, seaduskuulekatele ELi ettevõtjatele, kes kannatavad ebaõiglase konkurentsi tõttu, ning ELi kodanikele, kuna avalike teenuste osutamisse saab paigutada vähem ressursse.
Nagu mis tahes muid kemikaale, kasutatakse ka nanomaterjale eri toodetes, mida reguleeritakse mitmesuguste õigusaktidega, millest kõige olulisem on REACH-määrus. Üheskoos peaksid need andma piisavalt teavet toodete ohutu kasutamise kohta. Siiski puudub selgus, kuidas tuleks REACH-määruse kohastes registreerimistoimikutes käsitleda nanomaterjale ja tõendada nende ohutust. Asjaomased teabele esitatavad nõuded sõltuvad turule lastava aine (selle kõikide vormide) üldmahust. Ohutuse tõendamiseks vajalik teave võib sõltuda aine vormist ning ehkki toimiku ülesehitus seda võimaldab ja ka Euroopa Kemikaaliamet seda soosib, ei ole REACH-määrusega kehtestatud selgesõnalist nõuet sellised eri vormid kindlaks teha, viia läbi spetsiifilised katsed eri vormidega ja põhjendada, miks esitatud teave kehtib kõikide vormide puhul. Muu hulgas ka nanovormis esinevate ainete kohta 2010. aastaks esitatud registreerimistoimikute hindamise põhjal on komisjon teinud kindlaks vajaduse konkreetsemate nõuete järele selle kohta, kuidas nanovorme tuleks registreerimistoimikus käsitleda. Tegevusetuse korral võib jätkuda täheldatud ebapiisav nanovormide kasutamise ohutuse tõendamine, mis toob võimalike kehvade riskijuhtimis- ja ohutusmeetmete tõttu kaasa tervise- ja keskkonnariski, ning nanovorme registreerida soovivad ettevõtjad tunnevad end ebakindlalt ja sellest tulenevalt on nõuete rakendamine ebatõhus ja kulukam, mis avaldab omakorda mõju innovatsioonile, investeerimisotsustele ja konkurentsivõimele.

REACH-määruse eesmärk on tagada inimeste tervise ja keskkonna kõrgetasemeline kaitse – sealhulgas edendada alternatiivsete meetodite kasutamist ainete ohtlikkuse hindamisel (peamiselt loomkatsete vähendamiseks) – ning samuti ainete vaba ringlus siseturul, tõhustades samal ajal konkurentsivõimet ja innovatsiooni. Kooskõlas selle õigusakti eesmärgiga on algatuse eesmärk tagada selgus selle suhtes, kuidas tuleb registreerimistoimikus käsitleda aine nanovorme ja tõendada nende ohutust, ning seeläbi võimaldab algatus täita REACH-määruse eesmärki seoses nanovormide käsitlemisega. See omakorda võimaldab REACH-määrusel täita oma rolli nii nanomaterjalide kui ka muude kemikaalide ohutut kasutamist käsitleva piisava teabe kättesaadavuse toetamisel.
Miks? Mis on lahendamist vajav probleem?

Komisjon teeb määruse (EL) nr 2015/757 (mis käsitleb meretranspordist pärit süsinikdioksiidi heitkoguste seiret, aruandlust ja kontrolli, edaspidi „ELi seire-, aruandlus- ja kontrollimäärus“) artikli 22 kohaselt ettepaneku muuta ELi seire-, aruandlus- ja kontrollimäärust, et võtta asjakohaselt arvesse IMO loodud laevade kütusekulu käsitlevat üleilmset andmekogumissüsteemi.

Algatuse eesmärk on hõlbustada kahe seire-, aruandlus- ja kontrollisüsteemi ühtlustatud rakendamist, säilitades samal ajal ELi seire-, aruandlus- ja kontrollimääruse eesmärgid; see tähendab usaldusväärsete ja kontrollitud andmete jätkuvat kogumist iga üksiku laeva CO2-heite kohta, et stimuleerida energiatõhusust edendavate meetmete kasutuselevõttu ja koguda teavet, mille põhjal saab edaspidi poliitilisi otsuseid teha.

Milline on ELi tasandi meetmete lisaväärtus?

Säilitades liidu tasandil ühtsed seire-, aruandlus- ja kontrollinõuded, tagatakse kavandatava meetmega, et laevade tekitatud CO2-heidet käsitlevad andmed jäävad võrreldavaks ja usaldusväärseks.

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?
Eelistatud variant 3.2 toob kaasa parenduskulud, mis on tingitud toiteploki suurema tõhususe saavutamisest ning mis on eeldatavalt 10 € toiteploki kohta, et jõuda kategoorias 80 PLUS klassist Silver klassi Gold, 17 €, et liikuda klassist Gold klassi Platinum, ja 23 €, et jõuda klassi Titanium. Töötemperatuuri parandamisega seotud kulud on eeldatavalt 150 € müüdava ühiku kohta, mis on ligikaudu ühe kõrgjõudlusega ventilaatorikomplekti hind. Jõudeoleku võimsustarbe parandamine lisaks serveri hinnale 0,2–0,35 %, et parandada protsessori tõhusust. Materjalitõhususe nõuded lisaksid veel ligikaudu 8 € serveri või salvestustoote kohta. Neist täiustustest tingitud toote ostuhinna kasv on kogu ELis aastal 2030 kokku ligikaudu 41 miljonit eurot. Serveri tõhususe mõõtmisest tingitud katsetuskulud oleksid 15 serverimudeliga äriühingu puhul 21 000 eurot. Suurte äriühingute puhul oleks vastavuskatsete kulu 25 serverimudeliga äriühingu puhul hinnanguliselt 30 000 eurot. Töötemperatuuri katsetamisega seotud kulud on hinnanguliselt suurusjärgus 1000 eurot ühiku kohta.
Milline on lahendamist vajav probleem ja miks on see ELi tasandil probleem?

Viimase kümne aasta jooksul on mitu tehnoloogilist arengut aidanud kaasa sidusatele intelligentsetele transpordisüsteemidele (C-ITS). Hoolimata tunnustatud võimalikust kasust ei ole neid siiski veel laialdaselt kasutusele võetud. 2011. aastal väljendasid ELi sõidukitootjad ühiselt (kommunikatsioonikonsortsiumi Car2Car kaudu) kavatsust alustada 2015. aastaks nende süsteemide laialdast kasutuselevõttu. Siiski sai selgeks, et see eeldab kõigi peamiste (avaliku ja erasektori) sidusrühmade ühist lähenemisviisi ELi tasandil nii tehniliste kui ka mittetehniliste aspektide osas.

Peamine poliitiline eesmärk on aidata kaasa säästvamale maanteetranspordile, parandades muu hulgas liiklusohutust, vähendades liiklusummikuid, optimeerides transpordi tõhusust, parandades liikuvust, suurendades teenuste usaldusväärsust, vähendades energiatarbimist ja keskkonnamõjusid ning toetades majanduse arengut. Selle saavutamiseks on vaja selget raamistikku, millega kehtestaks minimaalsed nõuded teenuste koostalitlusvõimele, tagasiühilduvusele ja katkematusele ning annaks seega õiguskindluse C-ITSi ulatusliku kasutuselevõtu toetamiseks.

C-ITSi peamiste ühiskondlike hüvede muutmine ärimudeliks kõigi asjaomaste sidusrühmade jaoks on keeruline. Lisaks on neid hüvesid võimalik saavutada ainult siis, kui kõik on valmis investeerima samal ajal. Kasutuselevõtt on autotootjate jaoks mõttekas vaid siis, kui nad on kindlad, et asjad ühtlustatakse ja, eelkõige, et sõidukid saavad kasu taristuteenustest kogu ELis. Sarnaselt, kuigi avaliku sektori jaoks arvutatakse ärimudel erinevalt, et ole ka avalikul sektoril mõtet investeerida, välja arvatud juhul, kui on oodata, et suur osa sõidukipargist varustatakse lähitulevikus vastavate seadmetega.

Millised on erinevad poliitikavariandid eesmärkide saavutamiseks? Kas on olemas eelistatud variant? Kui eelistatud varianti ei ole, siis miks?
Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks? Kuni 14 rida

Eelistatud variant, mis hõlmab positiivset mõju tervisele, aga ka tootjate kulusid, on kehtestada õiguslik piirang tööstuslikult toodetud transrasvade sisaldusele toidus. Kaalutud on ka teisi, vähem tõhusaid ja tulemuslikke variante, sealhulgas vabatahtlik kokkulepe ettevõtjatega kehtestada tööstuslikult toodetud transrasvade piirnorm, võtta kasutusele tööstuslikult toodetud transrasvade märgistamise kohustus, keelustada osaliselt hüdrogeenitud õlide (mis sisaldavad transrasvu) kasutamine, või vabatahtlik meede, et vähendada osaliselt hüdrogeenitud õlide kasutamist.

Toidukäitlejad, tarbijad, sealhulgas tervishoiualased vabaühendused, ja paljud liikmesriigid toetavad ELi meetmeid, millega piiratakse tööstuslikult toodetud transrasvade sisaldust toidus. Ka Euroopa Parlament on nõudnud meetmete võtmist. ELi meetmetega toetataks ka rahvusvahelise (WHO) tasandi üleskutset kõrvaldada tööstuslikult toodetud transrasvad toiduainete tarneahelast.

Millised on eelistatud poliitikavariandi (kui see on olemas, vastasel korral peamiste poliitikavariantide) eelised? Kuni 12 rida
Praegu kehtiv määrus (EÜ) nr 278/2009 on osutunud tõhusaks välistoiteallikate energiatarbimise vähendajaks, millega on saavutatud hinnanguline energiasääst ligikaudu 10 TWh aastas. Kuid määruse tõhusust võib nüüd hakata vähendama järgmine: i) vananenud energiatõhusust käsitlevad ökodisaininõuded ja ii) aegunud kohaldamisala. Lõpptarbijad võiksid 2030. aastaks säästa aastas täiendavalt energiat 4,3 TWh, kui määrus oleks ajakohastatud vastavalt tehnika arengule ja arvesse võttes eeskirjade muutumist teistes riikides ja turgudel. Sel viisil võiks saavutada ka selle, et eraldub vähem kasvuhoonegaase, ning loodaks ühetaolised võimalused konkreetset liiki välistoiteallikate (mitme väljundpingega välistoiteallikad) tootjatele.

Välistoiteallikaid kasutatakse paljude kodumajapidamistes ja kontorites kasutatavate elektri- ja elektroonikaseadmete (esmatarvitite) elektrivarustuseks või neisse sisseehitatud akude laadimiseks. Ühe välistoiteallika energiatarbimine on väike, kuid välistoiteallikate kogutarbimine on märkimisväärne, kuna nende müügiarvud on suured ja neid kasutatakse palju (aastas müüakse ligikaudu 500 seadet ja ELis on hinnanguliselt kasutusel kokku 2 miljardit seadet).

Kui ELi tasandil ühtlustatud nõudeid ei oleks, tekiks liikmesriikidel oma energia- ja keskkonnapoliitika raames soov kehtestada toodetele vastavalt riiklikud energiatõhususe miinimumnõuded. See aga kahjustaks toodete vaba liikumist. Enne ökodisaini ja energiamärgistuse meetmete rakendamist oligi see nii paljude toodete puhul.

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?
Euroopa Innovatsiooni- ja Tehnoloogiainstituudi (EIT) eesmärk on lahendada suuri ühiskondlikke probleeme, muuta ELi innovatsioonitegevus tulemuslikumaks teadusuuringuid, haridust ja innovatsiooni hõlmava teadmiste kolmnurga lõimimise kaudu. EIT asutati 2008. aastal määrusega (EÜ) nr 294/2008 (edaspidi „EIT määrus“) . EIT määrusega nähakse ette EIT ülesanne, eesmärgid ja eelarve ning seetõttu peab see olema kooskõlas kohaldatava teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogrammiga. Komisjoni ettepanekus, millega luuakse teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogramm „Euroopa horisont“ (2021–2027), nähakse ette EIT kavandatav eelarve järgmiseks perioodiks ning EIT põhimõtted, lisaväärtus, sekkumisvaldkonnad, tegevuse üldsuunad ja tulemusnäitajad. Selles ettepanekus on EIT üks samba „Innovatiivne Euroopa“ põhikomponente. Programmi „Euroopa horisont“ käsitlev ettepanek ise ei ole õiguslik alus EIT tegevuse jätkamiseks pärast 2020. aastat. Seetõttu tuleb EIT määrust muuta. EIT määruse artikli 17 kohaselt peab komisjon esitama iga seitsme aasta järel Euroopa Parlamendile ja nõukogule strateegilise innovatsioonikava ettepaneku, milles on määratud kindlaks EIT strateegilised pikaajalised prioriteedid ja EITga seotud rahastamisvajadused ning mis peab olema kooskõlas kohaldatava teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogrammiga. Praegune strateegiline innovatsioonikava hõlmab ajavahemikku 2014–2020 . Seetõttu tuleb koos EIT määruse läbivaatamise ettepanekuga esitada ettepanek EIT uue 2021.–2027. aasta strateegilise innovatsioonikava kohta. Käesoleva algatuse eesmärk on muuta uuesti sõnastamisega EIT määrust ja viia strateegiline innovatsioonikava kooskõlla programmiga „Euroopa horisont“. Algatus hõlmab EIT uusi prioriteetseid valdkondi ja rahalisi vajadusi. Samuti on selle eesmärk parandada EIT toimimist, võttes arvesse varasematel aastatel saadud kogemusi. Eelkõige keskendutakse algatuses probleemide lahendamisele kolmes põhivaldkonnas. Esiteks käsitletakse EIT rahastamismudeliga seotud probleeme. Teiseks pakutakse välja lahendusi EIT haridustegevuse mõju suurendamiseks, st suurendatakse teadlikkust EIT haridusalasest kaubamärgist ning edendatakse kõrgharidusasutustes ettevõtlus- ja innovatsioonivõimet ja -oskusi. Peale selle aitab algatus suurendada EIT piirkondlikku mõõdet teadmis- ja innovaatikakogukondade parema lõimimise kaudu kohalike innovatsiooni ökosüsteemidega. Algatuses esitatakse ka teadmis- ja innovaatikakogukondade tulevased prioriteetsed valdkonnad. Lisaks käsitletakse selles mitut tehnilist küsimust, et suurendada EIT tegevuse tulemuslikkust, tõhusust ja sidusust. Sellised küsimused hõlmavad teadmis- ja innovaatikakogukondade avatust ja läbipaistvust, EIT juhtimist ning EIT töötajaid käsitlevaid lepingulisi sätteid. Kindlakstehtud probleemide lahendamiseks muudetakse EIT määrust ja võetakse vastu EIT 2021.–2027. aasta strateegiline innovatsioonikava. Käesoleva mõjuhinnangu aluseks on programmi „Euroopa horisont“ mõjuhinnang.
Kodumajapidamises kasutatavad nõudepesumasinad tarbivad märkimisväärselt elektrienergiat ja nende suhtes kohaldatakse energiatõhususe miinimumnõudeid ja energiamärgistust. Nende nõuete ja tehnika arengu tulemusel kuulub enamik praegu turul olevatest nõudepesumasinatest kolme kõrgemasse energiamärgistuse kategooriasse (A+ või kõrgem). See on positiivne suundumus, kuid tähendab seda, et tarbijad ei pruugi osata turul olevate seadmete omadustel piisavalt vahet teha ning võivad osta A+ klassi nõudepesumasina, teadmata, et see ei ole turul olevatest parimate, vaid hoopis kõige kehvemate omadustega masin. Selle tõttu puudub tõhusamatel seadmetel turueelis, mis tähendab seda, et tootjatel ei ole enam stiimulit töötada välja uuenduslikke ja energiatõhusaid seadmeid.

Kehtivatest ökodisaininõuetest ja praegusest energiamärgistusest hoolimata on kodumajapidamises kasutatavate nõudepesumasinate energiatarbimine liidus viimastel aastatel pidevalt suurenenud ja see suundumus tõenäoliselt jätkub, kuna nende seadmete levik ELi kodumajapidamistes suureneb. Seepärast on tähtis kehtivaid elektri- ja veetarbimisnõudeid ajakohastada ning kasutada ära tehnika arengut nende tarbimise piiramiseks.

Kehtivas ökodisaini määruses puuduvad ressursitõhusust, nagu vastupidavust, parandatavust ja ringlussevõetavust puudutavad nõuded, mis aitaksid peatada nõudepesumasinate keskmise kasutusea lühenemist ja aitaksid kaasa ringmajanduse eesmärkide saavutamisele. Nõudepesumasinaid, nagu paljusid muidki tooteid, saab märkimisväärselt paremaks muuta ringmajanduse aspektide poolest, nagu tagavaraosade kättesaadavus, maksumus ja tarnimine, juurdepääs remondi- ja hooldusteabele ning seadmete lihtsam käitlemine olelusringi lõpus: need on meetmed, mida on võimalik järk-järgult rakendada ökodisaini meetmete kaudu.

Kodumajapidamises kasutatavate nõudepesumasinate ökodisaini nõuete läbivaatamise eesmärk on algatada turutingimuste muutmine ja seadmete optimeerimine, kahjustamata nõudepesumasinate viimastel aastatel täheldatud suurenevat levikut ELi turule.
Kuvarid on kodumajapidamistes ühed suuremad elektrienergia tarbijad (külmutusseadmete järel) ning nende suhtes kehtivad enamikus maailma paigus minimaalsed energiatõhususe ja märgistamise nõuded. Praegused ELi televiisorite ja telemonitoride ökodisaini nõuded ei taga enam kulutõhusat energiasäästu. Praegune energiamärgis ei võimalda tarbijatel enam turul olevate seadmete vahel tõhusalt vahet teha ning märgisel sisalduv teave ei kajasta enam tegelikke kasutusharjumusi. Lisaks on kehtivate ökodisaini ja energiamärgistuse eeskirjade kohaldamisala ebaselge ning mõne toote puhul ei ole kindel, kas see on eeskirjadega hõlmatud. Hõlmamata on üha suurem osa turul olevatest seadmetest. Tööstuse jaoks on vaja võrdseid tingimusi ning turujärelevalveasutustel on mõnikord raske hinnata eeskirjade kohaldamisala, et tagada asjakohane turujärelevalve. Lisaks on kuvaritel märkimisväärne keskkonnamõju, mis ei piirdu energiatarbimisega, sest kuvari kasutusest kõrvaldamisel on vaja pöörata erilist tähelepanu selles kasutatud materjalidele: kuvarid moodustavad tarbeelektroonika kategoorias 75% elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete massist. Läbivaatamine võimaldab ELil: ·saavutada suurema kulutõhusa energiasäästu; ·jätkata tõhusate ökodisaini ja energiamärgistuse meetmetega; ·jätkata ringmajanduse eesmärkide poole püüdlemist.
Miks? Mis on lahendamist vajav probleem?

Valgustustooted on endiselt üks Euroopa Liidu suurimaid elektritarbijaid (ligikaudu 12 % elektri kogutoodangust EL 28s). Eeldatavasti saavutatav elektrisääst praeguste nõuete jätkudes oli varasema prognoosi kohaselt 110 TWh 2020. aastal, kuid viimaste hinnangute kohaselt ei ole see suurem kui 70 TWh. Mõjuhinnangu alusel tehtud hinnangust järeldub, et sellist säästu ei tarvitseta saavutada, sest: (1)energiatõhususe nõuded on aegunud; (2)rakendamine ja järelevalve on raskendatud, sest: a) õigusaktid on keerukad, b) kohaldamisala ja erandid on ebaselged ja mitmeti mõistetavad, c) turujärelevalveasutustel on liiga palju näitajaid kontrollida ning katsed on aeganõudvad ja/või kulukad; (3)hiljuti on turule ilmunud sellise ehitusega valgustid, millest ei saa eraldada valgusallikat, et seda kontrollida: ei ole selge, kas sellised valgustustooted kuuluvad olemasolevate õigusaktide kohaldamisalasse ning missuguste eeskirjade järgi tuleb kontrollida nõuetele vastavust. Selliste valgustustoodete puhul võib energiasääst osutuda väheseks.
Praeguse komisjoni määrusega (EÜ) nr 640/2009 mootorite ökodisaini nõuete kohta (edaspidi „mootorite määrus“) on antud oluline panus ELi poliitiliste eesmärkide saavutamisse energiatõhususe, kliimamuutuste ja ühtse turu edendamise valdkonnas. Määruse kohaldamisalasse kuuluvad mootorid kulutavad ligikaudu kolmandiku ELi elektrienergiatoodangust. Nende vähimenergiatõhusus on reguleeritud paljudes tähtsamates majandusriikides muu hulgas Aasias, Ameerikas ja Austraalias. Kuigi ka praegune mootorite määrus on avaldanud märkimisväärset soodsat mõju, on tehnika arengu tõttu kohane ajakohastada kehtivaid nõudeid rahvusvaheliste suundumuste kohaselt. See aitab Euroopa lõppkasutajatel saavutada täiendavat majanduslikku kokkuhoidu, ELil jõuda 2030. aastaks seatud energia- ja kliimaeesmärkideni ning samuti tugevdada ELi konkurentsivõimet. Lisaks sellele tuleks käsitleda teatavaid eriküsimusi, mis on tekkinud mootorite määruse rakendamise käigus, ning ühtlasi muuta see määrus tõhusamaks, näiteks võimalike õiguslünkade kõrvaldamisega.

Mootorite määruse ajakohastamine pälvis ökodisaini nõuandefoorumil esindatud sidusrühmadelt laialdase toetuse. Nii ECO2 kui ka ECO3 annavad tööstussektorite, valitsusväliste organisatsioonide ja liikmesriikide mõnikord lahknevate seisukohtade puhul tasakaalustatud tulemuse. Tööstussektori sidusrühmad väljendasid muret eelkõige väiksemate mootorite, ühefaasiliste mootorite ja 8 poolusega mootorite suhtes, pidades silmas väiksemate ettevõtjate võimalikke majandusraskusi, kuid valitsusvälised organisatsioonid toetasid aktiivselt nende seadmete lisamist. Pidades silmas suuremat energiasäästu ja sellega kaasnevat keskkonnakasu ning suuremaid eeliseid lõppkasutajatele, sealhulgas majapidamistele ja tööstussektorile, võib teha järelduse, et kõige huvipakkuvam stsenaarium on ECO3, mis avaldab kõige suuremat mõju, kuid seda juhul, kui tööstussektorile antakse kohanemiseks piisavalt aega. Seepärast on kõnealustes stsenaariumides välja pakutud järkjärguline rakendamine. Samuti arutati selliste mootorite üle, mis on sisse ehitatud lõpptoodetesse, mis on reguleeritud ökodisaininõuetega. Selliste lõpptoodete tootjad, mille puhul on mootori energiatõhusus tähtis lõpptoote (ventilaatorid, pumbad, kompressorid, ventilatsiooniseadmed jne) toimivusnõuete täitmiseks, on seisukohal, et mootorite kohta on vaja nõuded kehtestada. Seevastu selliste lõpptoodete tootjad, kelle jaoks ei ole tõhusad komponendid kriitilise tähtsusega, on teistsugusel arvamusel ja leiavad, et nende toodete nõuetekohasuse saavutamiseks on odavamaid viise, ning nad on vastu sellele, et reguleeritakse nii komponente kui ka lõpptooteid. Sellise erandi tegemine põhjustaks aga suuri lünki ning mootorite tootjatele ja importijatele võimalikku õiguslikku ebakindlust ning takistaks märkimisväärselt turujärelevalve tegemist. See vähendaks kasu väärtusahela teistes segmentides ja ka mootorite kasutajatele. Seetõttu ei peeta lõpptoodete mootorite väljajätmist eelistatud variandiks.