Ringmajanduse tegevuskavas on rõhutatud vajadust liikuda olelusringipõhise ringmajanduse suunas, kus ressursse korduskasutatakse võimalikult palju ning jäätmejääkide kogused on nullilähedased. Seda saab lihtsustada uuenduslike rahastamisvahendite väljatöötamise ja kättesaadavaks tegemisega ning ökoinnovatsiooni rahastamisega.

Sinistes lahtrites esitatakse ELi üldeesmärgid ja asjaomased kestliku arengu eesmärgid. Igas jaos on allmärkused linkidega veebisaitidele, kus võib leida üksikasjalikku teavet. Üksikasjalikum taustteave ELi keskkonnaalaste poliitikameetmete ja õigusaktide kohta on EUROPA veebisaidil.

Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise aruannetes ei pöörduta üksnes keskkonnaekspertide, vaid ka teiste asutuste ja laiema üldsuse poole ning seega võib poliitilise konteksti selgitamine aidata aruannetes esitatud riigipõhisest teabest aru saada. Et 2019. aasta keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise riigipõhised aruanded oleksid kokkuvõtlikud, antakse käesolevas taustadokumendis üldteavet iga temaatilise sektori kohta, selle asemel, et seda anda igas aruandes eraldi.

Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamine erineb Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni keskkonnapoliitika tulemuslikkuse hindamisest selle poolest, et selle raames hinnatakse iga kahe aasta järel ELi keskkonnaalaste õigusaktide ja poliitikameetmete põhinõuete rakendamist igas ELi liikmesriigis. Selle tulemuseks on suhteliselt kokkuvõtlikud aruanded, kus antakse ülevaade rakendamisel tehtud edusammudest ja esitatakse võrdlusandmed kogu ELi kohta.

P2P programm on praktiline vahend, mis pakub kohandatud tuge liikmesriikide asutustele, kes rakendavad keskkonnapoliitikat ja keskkonnaalaseid õigusakte. Komisjon on TAIEXi vahendit edukalt rakendanud üle 20 aasta laienemis- ja naabruspoliitika raames ning hiljem ühtekuuluvuspoliitika abil TAIEX REGIO P2P programmi kaudu. Esimesel tegevusaastal (2018) rakendati 20 keskkonnaprojekti ja kaasatud olid kõik liikmesriigid, mis näitab, et see vahend aitab katta vajadust täiendavate vahendite järele, millega suurendada täidesaatvate asutuste pädevust kogemuste vahetamise kaudu.

Oluline viis paremaks rakendamiseks on suurendada keskkonnaametite suutlikkust, eeskätt töötajate oskusi ja pädevust. Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise toetamiseks käivitas Euroopa Komisjon programmi TAIEX-EIR PEER 2 PEER (P2P), et hõlbustada kogemuste vahetamist keskkonnaametite töötajate vahel, et nad saaksid otsest kasu teiste riikide ja piirkondade headest tavadest.

Aruannetes on üldjoontes järgitud seitsmenda keskkonnaalase tegevusprogrammi ülesehitust ning viidatud kestliku arengu tegevuskavale aastani 2030 ja sellega seotud kestliku arengu eesmärkidele niivõrd, kuivõrd need kajastavad ELi keskkonnaõigusega seotud kohustusi ja poliitikaeesmärke.

Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamine 2019. aastal on teine regulaarne analüüsi-, dialoogi- ja koostöötsükkel, mis kuulutati esimest korda välja 2016. aastal, et parandada ELi praeguse keskkonnapoliitika ja kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide rakendamist. Esimene keskkonnapoliitika läbivaatamise teatis ja aruanded 28 riigi kohta avaldati 2017. aasta veebruaris ning praegused aruanded moodustavad 2019. aasta paketi. Aruannete eesmärk on innustada mõttevahetust ELi ühiste keskkonnaprobleemide üle, leidmaks võimalikult tulemuslikke viise kõige pakilisemate rakendamisel esinevate puuduste kõrvaldamiseks liikmesriikides. Aruanded tuginevad üksikasjalikele valdkondlikele rakendamisaruannetele, mille komisjon on kogunud või koostanud konkreetsete keskkonnaalaste õigusaktide alusel, samuti aruannetele keskkonnaseisundi kohta ja teistele Euroopa Keskkonnaameti (EEA) aruannetele. Keskkonnapoliitika rakendamise aruanded ei asenda konkreetseid õiguslikke vahendeid ja dialoogi siduvate ELi eeskirjade täitmise tagamiseks.

ELil on paigas vajalikud õigusaktid ELi 2020. aastaks ja 2030. aastaks seatud kliimaeesmärkide saavutamiseks. ELi heitkogustega kauplemise süsteem (ELi HKS) hõlmab kõiki suuri kasvuhoonegaaside tekitajaid ELi tööstus-, energia- ja lennundussektoris. See süsteem on ELi kliimamuutustega võitlemise poliitika nurgakivi ja võtmetähtsusega vahend kasvuhoonegaaside heite kulutõhusaks vähendamiseks. ELi HKS kehtib kõikides liikmesriikides ja selle nõuete täitmise tase on väga kõrge. Igal aastal katavad käitised umbes 99% oma heitkogustest nõutava arvu lubatud heitkoguse ühikutega. Pädevad asutused kontrollivad iga-aastaste heitearuannete nõuetele vastavust eri viisil. Sellise heite vähendamiseks, mida ELi HKS ei hõlma, kehtivad liikmesriikides jõupingutuste jagamist käsitlevate õigusaktide kohased õiguslikult siduvad riiklikud eesmärgid.

Pariisi kliimakokkuleppe ratifitseerimisega 5. oktoobril 2016. aastal kohustus Euroopa Liit võtma ulatuslikke kliimameetmeid nii rahvusvahelises ulatuses kui ka liidu piires. ELi eesmärgid on vähendada kasvuhoonegaaside heidet 2020. aastaks 20% ja 2030. aastaks vähemalt 40% võrreldes 1990. aasta tasemega. Pikaajalise eesmärgina tahab EL arenenud riikidelt kui tervikult nõutavate jõupingutuste osana vähendada heidet 2050. aastaks 80–95%. Kliimamuutuste kahjulike mõjudega kohanemine on hädavajalik, et leevendada juba nähtavat mõju ning suurendada valmisolekut tulevaseks mõjuks ja vastupanuvõimet sellele.

Kaasseadusandjate vastuvõetud muudatused jäätmeid käsitlevates õigusaktides ja hiljutine ettepanek vähendada teatavate plastide mõju keskkonnale on näited Euroopa Liidu tasandi ühendatud jõupingutustest, et toetada ringmajandust ja parandada jäätmekäitlust. Vastavalt keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise ulatusele keskendutakse aruandes eelseisvatele ringlussevõtueesmärkidele (50% aastaks 2020) ja olmejäätmete käitlusele üldiselt. Uute eeskirjade ja eesmärkide rakendamist hinnatakse järgmistes keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise etappides.

ELi lähenemisviis jäätmekäitlusele põhineb nn jäätmehierarhial, mille määratlus on esitatud jäätmete raamdirektiivis ning millega on kehtestatud tähtsuse järjekord jäätmepoliitika kujundamisel. Hierarhia on järgmine: vältimine, korduskasutamiseks ettevalmistamine, ringlussevõtt, taaskasutamine ja – kõige vähem eelistatud valikuvõimalus – kõrvaldamine (mis hõlmab prügilasse ladestamist ja põletamist ilma energia taaskasutamiseta). Liikmesriikide tegevuse tulemuslikkuse mõõtmisel tuleks hinnata eeskätt edusamme, mis on tehtud ringlussevõtu suurendamise ja prügilasse ladestamise vähendamise eesmärkide saavutamisel ning asjakohaste jäätmekäitluskavade / jäätmete tekke vältimise programmide vastuvõtmisel; samuti tuleks jälgida jäätmetekke ja j-käitluse liikide näitajaid.

Selleks et muuta jäätmed ressursiks, on vaja

VKEd võivad muuta keskkonnaprobleemid võimalusteks, näiteks võttes ressursitõhususmeetmeid, saavutades üldsuse toetuse ja pakkudes keskkonnahoidlikke tooteid ja teenuseid. VKEde tulemuslikkuse ülevaade on üks peamistest vahenditest, mida komisjon kasutab VKEde ressursitõhususe ja muude keskkonnanäitajate puhul saavutatud edu jälgimiseks ja hindamiseks.

Kõik ELi riigid on kohustatud teostama oma heitkoguste üle järelevalvet ELi HKSi raames, millega sätestatakse liidusisesed aruandluseeskirjad, mis põhinevad rahvusvaheliselt kokkulepitud kohustustel. Ehkki kõik liikmesriigid on aruandluskohustused täitnud, käib töö aruandluse täielikkuse ja õigeaegsuse parandamiseks.

Läbipaistev ja koordineeritud kavandamine aitab ELil saavutada 2030. aastaks ja edaspidiseks seatud eesmärke. Liikmesriigid valmistavad praegu ette lõimitud riiklikke energia- ja kliimakavasid ning pikaajalisi kliima- ja energiastrateegiaid. Esimesed riiklikud energia- ja kliimakavad hõlmavad ajavahemikku 2021–2030 ning põhinevad liikmesriikide ja komisjoni vahelisel järkjärgulisel juhtimisprotsessil. Kooskõlas Pariisi kokkuleppega koostavad EL ja liikmesriigid 2020. aastaks ka sajandi keskpaiga kliimastrateegiad.

Vastu on võetud ELi sektoripõhised kliimaalased õigusaktid, et soodustada transpordi- ja merendussektorist ning toodetes kasutatavatest fluoritud gaasidest pärit heitkoguste vähendamist.

Transpordi arvele langeb peaaegu veerand Euroopa kasvuhoonegaaside heitest ja see on peamine linnade õhusaaste põhjustaja. Transpordisektorist tulenev kasvuhoonegaaside heide ei ole 1990. aastast saadik vähenenud sama ühtlaselt kui teistest sektoritest pärit heide. ELi õigusaktides on kehtestatud siduvad, kogu ELi sõidukipargi suhtes aastatel 2020–2021 jõustuvad CO2-heite sihttasemed uutele sõiduautodele ja kaubikutele. Selle alusel arvutatakse igale tootjale konkreetne heite sihttase. Kui tootjad sihttaseme ületavad, tuleb neil maksta ülemäärase heite maksu. Seepärast peavad liikmesriigid teostama igal aastal kõigi uute registreeritud sõidukite CO2-heite andmete seiret ja esitama aruande Euroopa Keskkonnaametile. ELi õigusaktides nõutakse ka, et liikmesriigid tagaksid tarbijatele asjakohase teabe , sealhulgas märgise sõiduki kütusesäästlikkuse ja CO2-heite kohta, et innustada kasutama tõhusamaid sõidukeid. Kütusekvaliteet on veel üks tähtis tegur transpordist tuleneva kasvuhoonegaaside heite vähendamisel. ELi õigusaktidega nõutakse, et sõidukikütuste kasvuhoonegaaside heite mahukust vähendataks 2020. aastaks 10%.

Suured laevad, mis kasutavad ELi sadamaid, on 2018. aastast saadik pidanud jälgima oma heidet ja andma aru tõendatud aastastest heitkogustest ning esitama muid andmeid. Esimesed seirearuanded tuleb komisjonile esitada 30. aprilliks 2019. aastal.

EL on vastu võtnud mitu õigusakti fluoritud kasvuhoonegaaside (F-gaasid), sealhulgas osaliselt halogeenitud fluorosüsivesinike (HFCd) heite kontrollimiseks. Liikuvate kliimaseadmete direktiivi kohaldatakse väikestes mootorsõidukites kasutatavate kliimaseadmete suhtes ning F-gaaside määrus hõlmab kõiki põhilisi seadmeid, milles F-gaase kasutatakse, vähendades järk-järgult ELis turule lastavate fluorosüsivesinike koguseid, et piirata nende mõju kliimale. Tänu uuele F-gaaside määrusele on oodata ELi F-gaaside heite kahekolmandikulist vähendamist 2030. aastaks võrreldes 2014. aasta tasemega. Määrust kohaldatakse vahetult kõikides liikmesriikides. Liikmesriigid pidid käivitama koolitus- ja sertifitseerimisprogrammid ja eeskirjad karistuste kohta ning nendest 2017. aastaks komisjonile teatama.

Teise ELi otsusega kehtestatakse maakasutuse, maakasutuse muutuse ja metsandusega seotud tegevusest tuleneva kasvuhoonegaaside heite ja sidumise arvestuseeskirjad, mis on esimene samm sellise tegevuse arvestamiseks ELi heitkoguste vähendamise kohustuse puhul.

Kliimamuutustega kohanemist käsitleva ELi strateegiaga, mis võeti vastu 2013. aastal, soovitakse muuta Euroopa kliimamuutustele vastupanuvõimelisemaks, edendades liikmesriikides positiivseid meetmeid, teadlikumat otsuste tegemist ja suurendades haavatavate oluliste majandusharude kohanemist. Strateegiaga kehtestatakse järjepidev ja hästi kooskõlastatud lähenemisviis, mille eesmärk on suurendada kõigi valitsustasandite valmisolekut ja võimet kohaneda kliimamuutuste mõjuga.





2.Looduskapitali kaitsmine, säilitamine ja suurendamine

Loodus ja bioloogiline mitmekesisus

ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegia eesmärk on peatada 2020. aastaks bioloogilise mitmekesisuse vähenemine ELis. Kaitstavate liikide ja elupaikade soodsa kaitsestaatuse saavutamiseks tuleb täielikult rakendada nii linnudirektiivi kui ka elupaikade direktiivi. Selleks on lisaks vaja, et põllumajandus- ja metsandussektorid aitaksid bioloogilist mitmekesisust säilitada ja parandada.

Kestliku arengu 15. eesmärgi kohaselt peavad riigid kaitsma ja taastama maismaa ökosüsteeme ning propageerima nende säästvat kasutamist; majandama säästvalt metsi, võitlema kõrbestumisega, peatama bioloogilise mitmekesisuse hävimise ning peatama ja pöörama ümber mulla degradeerumise.

1992. aasta elupaikade direktiiv ja 1979. aasta linnudirektiiv moodustavad Euroopa eluslooduse kaitsmisele keskenduvate ELi õigusaktide aluse. Natura 2000, maailma suurim kaitstud alade koordineeritud võrgustik, on üks põhivahenditest, mille abil saavutada kõnealuste direktiivide eesmärgid tagada Euroopa kõige väärtuslikumate ja ohustatumate liikide ja looduslike elupaikade ning neil põhineva ökosüsteemi pikaajaline kaitse, säilitamine ja püsimine.

Linnudirektiivis ja elupaikade direktiivis nõutakse, et liikmesriigid looksid Natura 2000 alade sidusa riikliku võrgustiku. Komisjon hindab selle nõude täitmist iga liikmesriigi territooriumil esineva liigi ja elupaigatüübi puhul eraldi. Viimase hindamise tegi komisjon Euroopa Keskkonnaameti abiga.

Oluline verstapost direktiivide eesmärkide täitmisel on Natura 2000 alade määramine riikides erikaitsealadeks elupaikade direktiivi kohaselt ja linnukaitsealadeks linnudirektiivi kohaselt. Liikmesriikide tulemuslikkuse mõõtmisel on võtmetähtsusega näitajateks edusammud järgmistes valdkondades: i) kõige sobivamate alade valimine sidusa Natura 2000 võrgustiku loomiseks; ii) ala ametlik määramine riigi tasandil ning iii) ELi tähtsusega liikide ja elupaikade kaitsestaatuse säilitamine või parandamine.

Pärast ELi looduskaitsealaste õigusaktide põhjalikku hindamist võttis Euroopa Komisjon 2017. aasta aprillis vastu tegevuskava õigusaktide paremaks rakendamiseks ja nende panuse suurendamiseks ELi bioloogilise mitmekesisuse eesmärkide saavutamisse 2020. aastaks. Loodust, rahvast ja majandust käsitlevas tegevuskavas esitati 15 konkreetset meedet rakendamiseks aastatel 2017–2019.

Ökosüsteemide ja nende teenuste säilitamine ja taastamine

ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegia eesmärk on ökosüsteemide ja nende teenuste säilitamine ja taastamine, ühendades rohelise taristu ruumilise planeerimisega ning taastades 2020. aastaks vähemalt 15% kahjustatud ökosüsteemidest. ELi rohelise taristu strateegia edendab rohelise taristu kaasamist asjaomastesse kavadesse ja programmidesse.

Rohelise taristuga kaasneb ökoloogiline, majanduslik ja sotsiaalne kasu, kuna see pakub looduslikke lahendusi elupaikade killustatuse kõrvaldamiseks ja ökoloogilise ühenduvuse säilitamiseks või taastamiseks. See suurendab ökosüsteemi vastupanuvõimet, tagades seeläbi ökosüsteemiteenuste jätkumise. See aitab inimestel mõista loodusest tulenevat kasu ning koondada investeeringuid, mis seda kasu maksimeerivad.