[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 5.5.2009

KOM(2009) 218 lõplik

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS

Ameerika Troopikatuunide Komisjonis vastuvõetava ühenduse seisukoha kehtestamise kohta

SELETUSKIRI

EÜ asutamislepingu artikli 300 lõike 2 teise lõigu kohaselt peab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal kvalifitseeritud häälteenamusega vastu võtma seisukohad, mis tuleb ühenduse nimel vastu võtta piirkondlikes kalandusorganisatsioonides, kui neil tuleb vastu võtta õiguslike tagajärgedega otsuseid, välja arvatud otsused, millega täiendatakse või muudetakse nende institutsioonilist raamistikku.

Kõnealust kohustust silmas pidades ja järgides sarnaseid nõukogu otsuseid, milles käsitletakse Rahvusvahelist Atlandi Tuunikaitse Komisjoni, Vahemere üldist kalanduskomisjoni ja India Ookeani Tuunikomisjoni, ning Euroopa Komisjoni sarnaseid ettepanekuid seoses teiste piirkondlike kalandusorganisatsioonidega, teeb Euroopa Komisjon ettepaneku võtta vastu käesolev otsus, et kehtestada Ameerika Troopikatuunide Komisjonis vastuvõetav ühenduse seisukoht. Järjepidevuse tagamiseks järgitakse käesolevas ettepanekus sama lähenemisviisi kui teiste piirkondlike kalandusorganisatsioonide puhul.

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS

Ameerika Troopikatuunide Komisjonis vastuvõetava ühenduse seisukoha kehtestamise kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37 koostoimes artikli 300 lõike 2 teise lõiguga,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut

ning arvestades järgmist:

(1) EÜ asutamislepingu artiklis 33 koostoimes artikliga 32 on sätestatud, et ühise kalanduspoliitika üks eesmärke on tagada varude kättesaadavus. Määruses (EÜ) nr 2371/2002[1] on sätestatud, et ühendus kohaldab vee-elusressursside kaitseks ja säilitamiseks kavandatud meetmete võtmisel ettevaatusprintsiipi, et sätestada nende säästev kasutamine ning võimalikult vähendada kalanduse mõju mere ökosüsteemidele. Samuti on määruses sätestatud, et ühenduse eesmärgiks seatakse ökosüsteemil põhineva lähenemisviisi järkjärguline rakendamine kalapüügi korralduses ning tõhusa kalapüügi toetamine majanduslikult elujõulises ja konkurentsivõimelises kalandus- ja vesiviljelussektoris, pakkudes rahuldavat elatustaset nendele, kes sõltuvad kalandusest, ning võttes arvesse tarbijate huve.

(2) Euroopa Ühendus on Ameerika Troopikatuunide Komisjoni (IATTC) mittelepinguosaline koostööpartner ja on seepärast kohustatud kinni pidama IATTC poolt vastu võetud kaitse- ja majandamismeetmetest. Lisaks saab Euroopa Ühendusest IATTC liige, kui jõustub Ameerika Ühendriikide ja Costa Rica Vabariigi vahelise 1949. aasta konventsiooniga moodustatud Ameerika Troopikatuunide Komisjoni tugevdamise konventsioon (Antigua konventsioon). Euroopa Ühendus on Antigua konventsiooni heaks kiitnud nõukogu otsusega 2006/539/EÜ[2]. Euroopa Ühendusel on rahvusvaheline kohustus mitte kahjustada kõnealuse uue konventsiooni eesmärki ja otstarvet enne selle jõustumist. Vahepeal on nõukogu otsusega 1999/405/EÜ[3] heaks kiidetud Hispaania ajutine ühinemine IATTC asutamise konventsiooniga.

(3) IATTC võib teaduslike tõendite alusel võtta vastu otsuseid, mis on kavandatud konventsioonialas püütavate pika rändega kalavarude (sh tuun ja selle lähiliigid) populatsiooni säilitamiseks tasemel, mis tagab kõnealuste varude pikaajalise jätkusuutlikkuse.

(4) Vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 300 lõike 2 teisele lõigule tuleb nõukogul selleks, et kehtestada ühenduse seisukoht piirkondlike kalanduskokkulepetega loodud asutustes, kellel tuleb vastu võtta õiguslike tagajärgedega otsuseid (välja arvatud otsused, millega muudetakse asjaomase lepingu institutsioonilist raamistikku), võtta komisjoni ettepaneku põhjal vastu kvalifitseeritud häälteenamusega otsus,

ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

Artikkel 1

Ühenduse nimel Ameerika Troopikatuunide Komisjonis vastuvõetav seisukoht, kui kõnealune komisjon peab vastu võtma õiguslike tagajärgedega otsuseid, on sätestatud käesoleva otsuse lisas.

Artikkel 2

Nõukogu annab käesoleva otsuse lisas sätestatud ühenduse seisukohale hinnangu ja vajaduse korral vaatab selle komisjoni ettepaneku põhjal läbi hiljemalt Ameerika Troopikatuunide Komisjoni 2014. aasta aastakoosolekuks.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

LISA

Ühenduse seisukoht Ameerika Troopikatuunide Komisjonis

1. PÕHIMÕTTED

Euroopa Ühenduse tegevus IATTC raames on järgmine:

a) tegutseda kooskõlas ühenduse poolt ühise kalanduspoliitika raames seatud eesmärkidega, kohaldades eelkõige ettevaatusprintsiipi, et tagada IATTC reguleeritavate liikide säästev kasutamine, edendada ökosüsteemil põhineva lähenemisviisi järkjärgulist rakendamist kalamajanduses ja vähendada kalanduse mõju mere ökosüsteemidele, ning edendades tõhusa kalapüügi toetamist majanduslikult elujõulises ja konkurentsivõimelises ühenduse kalandussektoris, pakkudes rahuldavat elatustaset nendele, kes sõltuvad kalandusest, ning võttes arvesse tarbijate huve;

b) tagada IATTC meetmete kooskõla IATTC konventsiooni eesmärkidega;

c) tagada IATTC meetmete kooskõla rahvusvahelise õigusega, eelkõige ÜRO mereõiguse konventsiooniga, ÜRO piirialade kalavarude ja siirdekalade kaitset ja majandamist käsitleva kokkuleppega ning kokkuleppega edendada avamere kalalaevade vastavust rahvusvahelistele kaitse- ja majandamismeetmetele;

d) edendada kooskõla piirkondlike kalandusorganisatsioonide seisukohtades;

e) taotleda koostoimet ühenduse poliitikaga, mis moodustab osa kahepoolsetest kalandusalastest suhetest kolmandate riikidega, ja tagada kooskõla ühenduse välispoliitikaga;

f) tagada ühenduse rahvusvaheliste kohustuste järgimine.

2. Tegevussuunad

Euroopa Ühendus püüab IATTCd vajaduse korral toetada järgmiste meetmete võtmisel:

a) ranged kalavarude kaitse- ja majandamismeetmed, mis võtavad arvesse parimaid olemasolevaid teaduslikke soovitusi ja tagavad varude pikaajalise jätkusuutlikkuse, sh ajutised püügikeelud suursilm-tuuni, kulduim-tuuni ja vööttuuni püüdvate seinerite suhtes ning samaväärsed meetmed tuuni- või mõõkkalavarusid püüdvate õngepüügilaevade suhtes. Vajaduse korral kaalutakse ülepüügi all kannatavate kalavarude kaitseks erimeetmete võtmist, et vältida kalandustegevuse suurenemist;

b) püügikoormust piiravad meetmed, et tagada selle vastavus kasutada olevatele püügivõimalustele;

c) tõhusate seire-, kontrolli- ja järelevalvemeetmete arendamine ja rakendamine, sh laevaseiresüsteem, vaatluskava, sadamariigi meetmed, saagi merel ümberlaadimise range kord ja vajaduse korral püügidokumentide kehtestamine teatavate liikide puhul;

d) tõhustatud meetmed ebaseadusliku, reguleerimata ja teatamata jäetud kalapüügiga võitlemiseks;

e) jätkuvad jõupingutused IATTC ajakohastamiseks, sh tulemuskontrolli kaudu.

[1] EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.

[2] ELT L 224, 16.8.2006, lk 22.

[3] EÜT L 155, 22.6.1999, lk 37.