ET Euroopa Liidu Teataja C 128/136

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Taastuvate energiaallikate kasutuselevõttu käsitlev arenguaruanne: komisjoni aruanne vastavalt direktiivi 2001/77/EÜ artiklile 3, direktiivi 2003/30/EÜ artikli 4 lõikele 2 ja ELi biomassi tegevuskava rakendamise kohta, KOM(2005) 628”

KOM(2009) 192 lõplik

(2010/C 128/26)

24. aprillil 2009 otsustas Euroopa Komisjon vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 262 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Taastuvate energiaallikate kasutuselevõttu käsitlev arenguaruanne: komisjoni aruanne vastavalt direktiivi 2001/77/EÜ artiklile 3, direktiivi 2003/30/EÜ artikli 4 lõikele 2 ja ELi biomassi tegevuskava rakendamise kohta, KOM(2005) 628”

KOM(2009) 192 lõplik.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav transpordi, energeetika, infrastruktuuri ja infoühiskonna sektsioon võttis arvamuse vastu 12. oktoobril 2009. Raportöör: Lavinia ANDREI

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 457. istungjärgul 4.–5. novembril 2009. aastal (4. novembri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 97, vastu hääletas 2, erapooletuks jäi 4.

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee leiab, et kliimamuutused kujutavad endast maailma ühte tõsisemat ökoloogilist, sotsiaalset ja majanduslikku ohtu ning vaid kõigi riikide kiired ja vastutustundlikud meetmed suudavad neid mõjusid leevendada. Ent Euroopa Liit ja tema liikmesriigid peaksid ka edaspidi olema ambitsioonika kliimapoliitika tõukejõud. Taastuvate energiaallikate kasutamine võib olla üks peamisi kasvuhoonegaaside vähendamise vahendeid ja samuti keskne vahend energiasõltumatuse ja varustuskindluse tagamiseks Euroopas.

1.2. Komitee on mures, et Euroopa Liit ei saavuta tõenäoliselt direktiividega 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ aastaks 2010 seatud eesmärke, ning kutsub liikmesriike üles võtma vastutustundlikke meetmeid ja tegema kõikvõimaliku, et kokkulepitud eesmärgid 2010. aastaks täita.

1.3. Komitee rõhutab vajadust Euroopa Liidu ühtse pikaajalise energiastrateegia järele. Lisaks vajab elektriturg stabiilset ja ennustatavat pikaajalist õigusraamistikku.

1.4. Taastuvenergia sektor pakub mitmeid võimalusi töökohtade loomiseks Euroopas ja regionaalarenguks.

1.5. Lisaks tuleks paremini hinnata perekondade eelarvele avalduvat täiendavat rahalist survet.

1.6. Põllumajandustootjatel ja väikestel ja keskmise suurusega ettevõtetel võiks olla taastuvenergia sektoris võtmeroll.

1.7. Komitee kordab, et transpordisektoris peaks energiatõhusus olema esimene prioriteet, millele võiks järgneda biokütuste kasutamine, kui selline tootmismeetod on jätkusuutlik.

1.8. Eesmärkide täitmiseks peaksid liikmesriigid uute mootorite kasutuselevõtu kaudu transpordisektoris mitmekesistama kasutatavat tehnoloogiat, investeerima rohkem alternatiivkütustesse nagu teise ja kolmanda põlvkonna biokütused, ning julgustama ja toetama täiendavat teadus- ja arendustegevust.

1.9. Biokütuse potentsiaali integreeritud hindamiseks, samuti selleks, et vältida väärtusliku põllumajandusmaa ja kallite bioloogiliselt mitmekesiste alade kasutamist, teeb komitee ettepaneku, et iga liikmesriik koostab ja teeb kättesaadavaks riigi kaardi, millel on näidatud energiakultuuride kasvatamiseks sobivad maa-alad.

1.10. Seoses muredega, mis puudutavad survet metsade kasutamisele, soovitab komitee astuda olulisi samme ja võtta vastu otsuseid energiatootmiseks kasutatava biomassi osas alles pärast asjakohase järelevalvesüsteemi kasutuselevõttu.

1.11. Komisjon peaks kaaluma asjakohaste rahaliste vahendite eraldamist, et tõsta üldsuse teadlikkust ja harida Euroopa Liidu kodanikke energiaküsimuses. Eraldada tuleks täiendavad vahendid, et tagada energiatõhususe ja taastuvenergia tootmise ekspertide olemasolu.

Vaja on teha korduvaid ettepanekuid taastuvate energiaallikate teadus- ja arendustegevuse eelarve säilitamiseks ja suurendamiseks vaatamata liikmesriikide ja ELi mõjutavale finantskriisile, kuna vastasel juhul võidakse lühikese aja jooksul kaotada kogu autonoomia suhetes teiste jõududega.

1.12. Järgmisteks arenguaruanneteks peaks Euroopa Komisjon kaaluma ka olelusringi lõpule jõudnud taastuvenergia seadmete käitlemise ja taaskasutamise jälgimise ning sellest teavitamise võimalusi.

2. Sissejuhatus

2.1. 24. aprillil 2009. aastal võttis komisjon vastu teatise „Taastuvate energiaallikate kasutuselevõttu käsitlev arenguaruanne” (KOM(2009) 192 lõplik), millega kaasneb üksikasjalikum personali töödokument SEK(2009) 503 lõplik. Nagu töödokumendis kirjas, tuuakse teatises esile Euroopa taastuvenergia poliitikaraamistik: taastuvenergia olulisus meie kliimamuutuste ja jätkusuutlikkuse eesmärkide saavutamise seisukohalt, energiavarustuse tagamise seisukohalt ning uuendusliku Euroopa taastuvenergiatööstuse arendamise seisukohalt, et luua Euroopas uusi töökohti ja majanduslikku heaolu.

2.2. Direktiividega 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ seadis komisjon 2010. aastaks eesmärgid taastuvatest energiaallikatest toodetava elektri osakaalule ja nende kasutamise osakaalule transpordisektoris. Kõnealuste direktiivide kohaselt peavad ELi liikmesriigid esitama iga-aastaseid aruandeid, milles analüüsitakse edusamme riikide soovituslike eesmärkide valguses, samuti peab Euroopa Komisjon arengu iga kahe aasta tagant läbi vaatama. Lisaks võeti 2005. aastal vastu biomassi tegevuskava (1), et juhtida liikmesriikide tähelepanu vajadusele osaleda aktiivselt Euroopa biomassiressursi arendamises.

2.3. Liikmesriigid said vabalt valida eelistatud toetusmehhanismi oma eesmärkide saavutamiseks.

2.4. Kõnealuses viimases arenguaruandes toodi välja viimase kahe aasta tagasihoidlik areng – vaid kaks liikmesriiki on oma eesmärgid juba saavutanud. See kinnitab varasemat analüüsi, mille kohaselt on väga ebatõenäoline, et Euroopa Liit suudab täita 2010. aastaks seatud eesmärgid. Euroopa Liit võib saavutada taastuvate energiaallikate 19 % osakaalu elektritarbimises 21 % asemel ja 4 % osakaalu taastuvenergia kasutamise osas transpordisektoris 5,75 % asemel.

2.5. Aruandes uuritakse põhjuseid ja selgitatakse, et energia- ja kliimapaketi raames vastuvõetud uues taastuvenergia direktiivis (2009/28/EÜ) (2) käsitletakse kõiki aruandes rõhutatud probleeme ja sellega luuakse kindel alus tõkete eemaldamisele ja taastuvenergia kasvu suurenemisele järgmisel 10 aastal.

3. Komisjoni dokumendid

3.1. Taastuvenergia elektrisektoris

3.1.1. Komisjoni teatises antakse teavet arenguaruannete kohta, keskendudes 2004.–2006. aasta andmetele elektri ja 2007. aasta andmetele biokütuse osas.

3.1.2. Andmetest nähtub, et 2006. aastal oli taastuvatest energiaallikatest toodetud elektri osakaal Euroopa Liidu lõpptarbimises 15,7 %, 2004. aastal oli vastav näitaja 14,5 %. 2010. aastaks seatud 21 % eesmärki ei õnnestu saavutada ilma oluliste täiendavate jõupingutusteta. Vaid kaks riiki – Ungari ja Saksamaa – saavutasid oma 2010. aasta eesmärgi, kuue liikmesriigi edusammud 2010. aasta eesmärgi saavutamisel olid suuremad kui Euroopa keskmine, ent seitsmes riigis püsis taastuvenergia osakaal muutumatuna või isegi vähenes.

3.1.3. Kasutatud tehnoloogiate mitmekesisus on olnud piiratud. Kõige rohkem on kasvanud tahke biomassi ja tuuleenergia kasutamine.

3.1.4. Registreeriti erinevad edenemiskiirused, mis tulenevad 27 erinevast toetuskavast, mis hõlmavad erinevaid poliitikavahendeid, sh: soodustariifid, preemiasüsteemid, rohelised sertifikaadid, maksuvabastused, kütusetarnijatele pandud kohustused, riigihankepoliitika ning teadus- ja arendustegevus. Järjekindlusetus ning kiired muutused poliitikas ja eelarves pidurdavad taastuvatel allikatel põhineva elektritootmise arengut.

3.1.5. Peamised rakendusprobleemid on haldustakistuste alal ja jaotusvõrgule juurepääsul: võrgu ebapiisav võimsus, läbipaistmatud menetlused võrguga liitumisel, suured liitumiskulud ja pikad ooteajad lubade võrguühenduslubade saamisel. Kõnealused suured takistused tulenevad sagedamini haldus- ja muude ressursside piiratusest kui tehnoloogilistest piirangutest.

3.1.6. Lisaks sellele eelistavad mõnes liikmeriigis liitumis- ja laienduskulud ning mõne põhi- ja jaotusvõrguettevõtja tariifisüsteemid endiselt oma koha kindlustanud tootjaid ja diskrimineerivad uusi, sageli hajutatud ja väiksemaid taastuvenergia tootjaid. See takistab töökohtade loomist ja majanduskasvu kohalikul ja piirkondlikul tasandil.

3.1.7. Päritolutagatisega seotud süsteemi ei ole kõik liikmesriigid veel täiel määral rakendanud ning see põhjustab probleeme usaldusväärsuse ja topelt arvestamisega, samuti ohtu viidata kahe erineva tarbijarühma puhul ühele ja samale energiakogusele. See on üldiselt nõrgendanud taastuvenergia turgu.

3.2. Taastuvenergia elektrisektoris

3.2.1. Taastuvenergiat transpordisektoris käsitlevas direktiivis (direktiiv 2003/30/EÜ) on sätestatud, et liikmesriikidel tuleb kehtestada taastuvallikatest pärit kütuse osakaalu sihtmäär, mille võrra asendatakse transpordis kasutatav bensiin ja diislikütus aastatel 2005 ja 2010, võttes aluseks kontrollväärtused vastavalt 2 % ja 5,75 %. 2007. aasta jaanuaris avaldatud arenguaruande (3) kohaselt oli biokütuste osakaal ELis 1 % ning vaid Saksamaa ja Rootsi olid saavutanud oma ettenähtud eesmärgid.

3.2.2. Liikmesriikide aruannete kohaselt moodustas 2007. aastal biokütuste osakaal kogu ELi transpordis tarbitavast kütusest 8,1 miljonit naftaekvivalenttonni (2,6 %). 2007. aastal moodustas biodiiselkütus 6,1 miljonit naftaekvivalenttonni ehk 75 % transpordisektoris kasutatud taastuvkütustest, millest 26 % imporditi. Bioetanooli osa transpordisektoris kasutatavast taastuvkütusest oli 1,24 miljonit naftaekvivalenttonni ehk 15 %, millest 31 % imporditi. Ülejäänud 10 % oli Saksamaal, Iirimaal ja Madalmaades kasutatud puhas taimeõli ja Rootsis kasutatud biogaas.

3.2.3. Saksamaa, Prantsusmaa, Austria, Rootsi ja Ühendkuningriik püsisid 2006. ja 2007. aastal biokütuste tarbimise esiviisikus, tarbides vastavatel aastatel 87 % ja 81 % Euroopa Liidu kogu biokütustest. Muud tüüpi taastuvatest allikatest toodetud energia kasutuse kohta transpordisektoris andmeid ei ole. Erinevatest allikatest pärineva vesiniku osa on väga väike ja taastuvatest energiaallikatest toodetavat elektrit kasutatakse maanteetranspordis vähe.

3.2.4. Bioetanooli koguimport kasvas 171-lt tuhandelt naftaekvivalenttonnilt 2005. aastal 397-ni 2007. aastal ja kohaliku biodiisli tootmise osakaal on langenud. ELi biodiisli kaubandusbilanss oli 2005. aastal positiivne (eksporditi 355 tuhat naftaekvivalenttonni), kuid muutus negatiivseks 2007. aastal (imporditi 1,8 miljonit naftaekvivalenttonni). Selle muutuse peamine põhjus oli USA odavam sojaõli metüülester ning Brasiilias ja Argentiinas suhkruroost valmistatud etanool.

3.2.5. Maksusoodustused ja biokütuse osalise kasutamise kohustus on olnud kaks peamist vahendit, mida liikmesriigid kasutavad biokütuste kasutamise suurendamiseks. Ajavahemikul 2005–2006 kasutasid kõik liikmesriigid peale Soome põhilise toetusmeetmena aktsiisimaksuvabastust, samas kui biokütuse kasutamise kohustust rakendas vaid kolm riiki. Alates 2007. aastast on rohkem kui pooled liikmesriikidest muutnud tavakütuste kombineerimise teatud biokütustega kohustuslikuks, ühitades selle enamikul juhtudel osalise, kuid kasvava maksustamisega. Mõned riigid kasutavad kvoodimehhanismi ja pakkumismenetlust.

3.2.6. Lisaks sellele toetavad mõned liikmesriigid biokütuseid erimeetmetega. Kõnealused poliitikavahendid hõlmavad meetmeid, mis on seotud põllumajandusega, nagu näiteks lähteaine tootmine, ja tööstusega, kus viiakse läbi vajalikke toiminguid vahe- ja lõpptoodete valmistamiseks, samuti biokütuste jaotusega seotud meetmeid ning biokütuseid kasutavate sõidukite ostu ja hooldust.

3.3. Majandus- ja keskkonnamõju

3.3.1. Majanduslikust seisukohast on biokütuste laienenud kasutamine aidanud suurendada varustuskindlust, vähendades sõltuvust fossiilkütustest ja mitmekesistades kütusetarbimist ELis.

3.3.2. Biomassi- ja biokütusesektor on toetanud ELi majandust ka täiendavate töökohtade loomisega. 2005. aastal andis biomassi kasutamine väljaspool elektrivõrku tööd 600 000 inimesele, biomassi ja biokütuste kasutamine seoses elektrivõrguga andis tööd enam kui 100 000 ja biogaas umbes 50 000 inimesele. Lisaks on põllumajandus ja metsandus olulised kütuseallikad biomassitehnoloogia jaoks.

3.3.3. ELis 2006. ja 2007. aastal turule lastud ja tarbitud biokütuste tõttu saavutatud kasvuhoonegaasiheite vähenemine oli vastavalt 9,7 ja 14,0 miljonit CO2-ekvivalenttonni. See viitab asjaolule, et ELi biokütusetarbimine on seotud hiljuti kasutusest välja jäetud põllumajandusmaa taaskasutamisega või maa kasutusest välja jäämise aeglustumisega ELis.

3.3.4. Biokütuste kasutuselevõtt on jätkuvalt kulukam kui teised CO2 vähendamise tehnoloogiad teistes sektorites, kuid tänaste tehnoloogiate juures jääb see üheks kättesaadavaks lahenduseks, mille abil piirata transpordisektoris kasvavaid CO2 heiteid.

3.4. Rikkumismenetlused

3.4.1. Alates 2004. aastast on komisjon algatanud liikmesriikide suhtes 61 kohtumenetlust direktiivi 2001/77/EÜ sätete rikkumise tõttu. Kõnealuses direktiivis käsitletakse taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia kasutamise edendamist elektrienergia siseturul. Kõnealustest menetlusest ei ole 16 puhul veel lahenduseni jõutud. Taastuvenergiat transpordisektoris käsitleva direktiivi 2003/30/EÜ sätete rikkumise alusel on komisjon alates 2005. aastast algatanud 62 kohtumenetlust liikmesriikide vastu. Paljude rikkumiste puhul oli tegemist aruandluskohustuse rikkumise või eiramise ja suutmatusega kehtestada riiklikud eesmärgid vastavalt direktiivi kontrollväärtustele.

3.5. Taastuvenergia kasutamine kütmiseks ja jahutamiseks

3.5.1. Sellele sektorile langeb ligikaudu 50 % kogu energia lõpptarbimisest ja 60 % kogu taastuvenergia lõpptarbimisest. Kõige rohkem kasutatakse seal biomassi, kuid oma osa on ka päikeseenergial ja maasoojusenergial.

3.5.2. Biomassi kasutatakse nii soojusenergia ja elektri tootmiseks kui ka biokütuse liigina, st transpordisektoris. Sel põhjusel koostati ELis 2005. aastal biomassi tegevuskava 33 meetmega, milles juhitakse tähelepanu vajadusele koordineerida asjaomast poliitikat, ning seepärast käsitletakse ka komisjoni aruandes edusamme biomassisektoris.

3.5.3. Biomassi kasutamise laienemist takistavad halduslikud ja turuvälised tegurid, näiteks vajadus määratleda selgemalt ja ühtlasemalt mõisted ning kitsaskohad, mille põhjuseks on lubadega seotud pikaajalised ja õiguslikult keerulised menetlused.

3.5.4. On veel mitmeid halduslikke takistusi, mis piiravad bioenergiarajatiste arengut Euroopa Liidu liikmesriikides. Komisjon viis läbi uurimuse bioenergia lubade võrdlusuuringute kohta, analüüsides ELis loa saamiseks kuluvat aega ja tegureid, mis mõjutavad loa saamise edukust või ebaõnnestumist.

4. Üldised märkused

4.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tervitab komisjoni teatist, rõhutades jätkuvat vajadust uue ja tugevama õigusraamistiku, sh jätkuva kontrolli ja aruandluse järele. Mõningaid määratletud takistusi juba võeti arvesse uue taastuvenergia direktiivi ja riikliku tegevuskava suuniste koostamisel.

4.2. Komitee rõhutab, et ta pooldab täielikult taastuvenergia arendamist ja on teadlik sellest, et keskmises ja pikas perspektiivis on ülemkogu ambitsioonikate eesmärkide (CO2 heitkoguste vähendamine 60–80 % ning energiasektori suurem isemajandamisvõime) saavutamiseks vaja palju suuremat osakaalu kui 2020. aastaks soovitatud 20 % (4).

4.3. Komitee rõhutab vajadust Euroopa Liidu ühtse pikaajalise energiastrateegia järele.

4.4. Taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia laiendamisega seotud ühenduse eesmärkide saavutamiseks on vajalik avalikkuse suurem teadlikkus ja harimine, et tagada avalikkuse toetus. Seetõttu võib oluline roll olla riiklikel programmidel, millega toetatakse taastuvenergia sektori arendamist.

4.5. Taastuvenergia sektor pakub Euroopas mitmeid töökohtade loomise võimalusi. Maailma Looduse Fondi (WWF) uurimusest „Low carbon jobs for Europe” („Vähem süsinikuheidet tekitavad töökohad Euroopale”) (5) nähtub, et vähemalt 3,4 miljonit Euroopa töökohta on otseselt seotud taastuvenergia, säästva transpordi ning energiatõhusate kaupade ja teenustega.

4.6. Taastuvenergia tootmine sõltub sageli kohalikest ja piirkondlikest väikese ja keskmise suurusega ettevõtetest ja põllumajandustootjatest. Olulised on võimalused, mida piirkondlikud ja kohalikud energiainvesteeringud liikmesriikides ja nende piirkondades majanduskasvu ja tööhõive seisukohalt pakuvad. Komitee soovitab võtta piirkondlikke arengumeetmeid, julgustab taastuvenergia tootmises parimate tavade levitamist kohalike ja piirkondlike algatuste raames ning toetab Euroopa Liidu rahaliste vahendite kasutamist kõnealuses valdkonnas.

4.7. Viimastel aastatel on komisjon 6. ja 7. raamprogrammi raames eraldanud märkimisväärseid rahalisi ressursse teise põlvkonna biokütuse tehnoloogiate arendamiseks (6). Ka Euroopa aruka energiakasutuse II programmi raames määratleti head tavad bioenergia kasutamise edendamiseks Euroopa Liidu liikmesriikides. Praegu peaks Euroopa Liit liikuma uuenduslikelt näidetelt parimate tavade mitmekordistamise suunas (7) kõige tõhusamal viisil.

4.8. Vajalik on uute mootorite ja teise põlvkonna biokütuste ning muude taastuvkütuste alase teadustegevuse rahastamine, samuti soovitatakse võtta meetmeid alternatiivkütuste turulepääsu tõhustamiseks (8).

4.9. Järgmisteks arenguaruanneteks peaks Euroopa Komisjon ka näitlikustama võimalusi taastuvenergia seadmete käitlemise ja taakasutamise kohta nende olelusringi lõpus. Kõnealuse valdkonna hea näide on assotsiatsiooni PV Cycle tegevus. Assotsiatsioon koostas kasutuselt kõrvaldatud päikesepaneelide tagasi- ja ringlussevõtu vabatahtliku programmi ja võttis vastutuse päikesepaneelide eest kogu nende väärtusahela vältel, luues vahendid järelevalveks, aruandluseks ja parimate tavade arendamiseks kõnealuses valdkonnas.

5. Konkreetsed märkused

5.1. Taastuvenergia elektrisektoris

5.1.1. Komitee on mures, et Euroopa Liit ei saavuta tõenäoliselt kahe direktiiviga aastaks 2010 seatud eesmärke. Seetõttu kutsub komitee liikmesriike üles võtma vastutustundlikke meetmeid ja pühendama kõik vajalikud jõupingutused kokkulepitud eesmärkide saavutamisele, kuigi need ei ole siduvad. Nagu Sterni aruandes rõhutati, osutub tegevusetus pikas perspektiivis märksa kallimaks.

5.1.2. Täna eksisteerib 27 erinevat riiklikku toetuskava ja valitseb oht, et liikmesriigid hakkavad oma eesmärkide saavutamiseks üksteist üle pakkuma, muutes selle vajalikust kallimaks. Eesmärkide saavutamiseks peaksid liikmesriigid mitmekesistama kasutatavat tehnoloogiat ning edendama ja toetama ulatuslikumat teadus- ja arendustegevust (9) ning asjakohast haridust ja koolitust (10). Hea näide riigi rahalisel toetusel toimuvast teadus- ja arendustegevuse edendamisest on Belgias asuv IMECi keskus (www.imec.be).

5.1.3. Komitee rõhutab jällegi, et energiapoliitikas on vaja liikmesriikidepoolset ühist strateegiat, mis tugineks kulutasuvusanalüüsil. Mitmed osapooled, sh komitee, on kutsunud Euroopa Liitu üles väljendama ühist seisukohta. Ent seni, kuni mõned liikmesriigid lähtuvad peaasjalikult oma huvist, jääb Euroopa energiasektor nõrgemaks, haavatavamaks ja vähem tõhusaks, kui see võiks potentsiaalselt olla. Mida suurem on liikmesriik, seda suurem on tema mõju (11). Seoses sellega esitles Euroopa Komisjon juuni lõpus taastuvenergiat käsitleva riikliku tegevuskava koostamise suuniseid, (12) millega lihtsustatakse ühist arusaama taastuvenergia kasutamisest.

5.1.4. Ületamaks aruandes määratletud peamised tõkked võrgule juurdepääsul, on vajalik kindel toetus taastuvenergia teenusvõrgu integreerimisele ning ajutiste energiasalvestussüsteemide (nt akud) kasutamisele integreeritud taastuvenergia tootmiseks. Haldustõkete osas peaksid liikmesriigid tõsiselt kaaluma komisjoni soovitust luua üks haldusasutus, kes vastutab kõigi vajalike lubade eest, töötades läbipaistvamal viisil (13). Lisaks vajab elektriturg stabiilset ja ennustatavat pikaajalist õigusraamistikku ja liikmesriikide stiimuliprogrammide paremat ühtlustamist.

5.1.5. Päritolutagatisega seotud süsteemi nõuetekohane elluviimine kõigis liikmesriikides aitaks kaasa eesmärgi kulutõhusamale saavutamisele Euroopa tasandil.

5.2. Taastuvenergia elektrisektoris

5.2.1. Komitee nõustub komisjoni väitega, et „biokütuste kasutuselevõtt on jätkuvalt kulukam kui teised CO2 vähendamise tehnoloogiad teistes sektorites”, ent ei saa nõustuda, et „see jääb üheks kättesaadavaks lahenduseks, mille abil piirata transpordisektoris kasvavaid CO2 heiteid”, niikaua kui säästvaid transpordiprogramme ei viida nõuetekohaselt ellu kõigis liikmesriikides.

5.2.2. Energiatõhususe vajadus transpordisektoris on hädavajalik: kui üldise energianõudluse kasv transpordisektoris jätkub, muutub taastuvenergia siduva protsentuaalse eesmärgi jätkusuutlik saavutamine tõenäoliselt järjest keerulisemaks. Komitee on korduvalt viidanud sellele, et antud küsimusega tuleks võidelda transpordi vältimise poliitika ja transpordiliikide osakaalu muutmisega, samuti turustiimulite abil, eelistades kliimasõbalikumaid transpordiliike, nagu kohalik ühistransport ja laevad (4).

5.2.3. Praegu tähendab taastuvenergia tootmine Euroopa transpordisektorile peaaegu eranditult biokütuste tootmist, mis katab kõigest 2,6 % Euroopa transpordisektori energiavajadusest. Biokütuste eduaruande kohta vastu võetud arvamuses (14) toetas komitee vajadust vaadata üle senine poliitika ja keskenduda otsustavalt teise põlvkonna biokütustele. Samas tuleks edendada ja toetada teise põlvkonna muundamistehnoloogiaid, et kasutada nn kiiresti kasvavat toorainet, mida saadakse üldiselt taime- ja metsasaagist või põllumajanduse kõrvaltoodetest, vältides nii väärtuslikemate põllumajanduslike toiduainete seemnete kasutust (15).

5.2.4. Et vältida põllumajandusmaa ja bioloogilise mitmekesisuse alade kasutamist biokütuste tootmiseks, teeb komitee ettepaneku, et iga liikmesriik teeb kättesaadavaks riigi kaardi, millel on näidatud energiakultuuride kasvatamiseks eraldatud maa-alad. Kõnealune meede aitab samuti kaasa biokütuste potentsiaali paremale hindamisele Euroopa tasandil.

5.3. Majandus- ja keskkonnamõju

5.3.1. Komisjoni dokument majandus- ja keskkonnamõju kohta on üsna optimistlik, keskendudes suures osas positiivsele mõjule ja jättes tähelepanuta biokütuste mõju toiduainete hindadele. Seetõttu soovitab komitee, et põllumajanduse kasutamine kvaliteetsete toiduainete tootmiseks oleks ülimuslik selle kasutamise ees energiatootmise eesmärgil, et oleks võimalik reageerida toiduainete hindade kallinemisele. Euroopa Liit peaks astuma samme biokütuste säästlikkuse kriteeriumide edendamise tõhustamiseks ning teise ja kolmanda põlvkonna biokütuste arendamiseks. Biokütuste sertifitseerimissüsteemi käivitamisega asub Euroopa Liit juhtpositsioonile säästvate taimekasvatustavade edendamisel (sh maakasutuse muutus ja bioloogilise mitmekesisuse kaitse) Euroopa Liidu sees ja väljaspool piire.

5.3.2. Komisjoni dokumendis ei hinnata taastuvate energiaallikate kasutamise majanduslikku ja sotsiaalset mõju lõpptarbija eelarvele.

5.4. Taastuvenergia kasutamine kütmiseks ja jahutamiseks

5.4.1. Tulenevalt biomassi kasutamisest soojusenergia ja elektri tootmiseks ning ka biokütuse liigina kardab komitee tugevat survet metsadele. Tõsiasi, et Euroopa Komisjoni poolt rahastatud enam kui 70 uurimust (16) 2020. aastaks prognoositavate tootmisvõimaluste kohta 27-liikmelises Euroopa Liidus erinevad üksteisest märkimisväärselt (76–480 miljonit naftaekvivalenttonni), suurendab samuti komitee muret seoses metsamajanduse ja survega, mis saab osaks metsade kasutamisele. Energiatootmiseks kasutatava biomassi osas astutakse olulisi samme ja võetakse vastu olulisi otsuseid alles pärast asjakohase järelevalvesüsteemi kasutuselevõttu. Seega ootab komitee huviga komisjoni kavandatud aruannet biomassi säästlikkuse kohta (17).

Brüssel, 4. november 2009 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) „Biomassi tegevuskava”, KOM(2005) 628 lõplik.

(2) ELT L 140, 5.6.2009, lk 16.

(3) „Biokütuste arendamise aruanne”, KOM(2006) 845 lõplik.

(4) EMSK arvamus „Taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamine”, ELT C 77, 31.3.2009, lk 43-48.

(5) http://assets.panda.org/downloads/low_carbon_jobs_final.pdf.

(6) Aruande kohaselt enam kui 109 miljonit eurot.

(7) BAP Driver – European Best Practice Report, saadaval veebilehel http://www.bapdriver.org/.

(8) EMSK arvamus teemal „Maanteetranspordiks kasutatavate alternatiivsete kütuste arendamine ja edendamine Euroopa Liidus”, ELT C 195, 18.8.2006, lk 75-79.

(9) EMSK arvamus teemal „Silmitsi naftaprobleemidega”, CESE 46/2009 (punkt 5.8).

(10) ELT C 277, 17.11.2009, lk 15-19.

(11) ELT C 228, 22.9.2009, lk 84-89.

(12) Komisjoni otsus C(2009) 5174 – 1/30.6.2009.

(13) ELT C 182, 4.8.2009, lk 60-64.

(14) EMSK arvamus teemal „Biokütuste arendamise aruanne”, ELT C 44, 16.2.2008, lk 34-43.

(15) ELT C 162, 25.6.2008, lk 52-61.

(16) Status of Biomass Resources Assessments Version 1, detsember 2008, http://www.eu-bee.com/.

(17) Direktiivi 2009/28/EÜ artikkel 17.