SELETUSKIRI

1.Kavandatav reguleerimisese

Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsiooni alalise komitee 39. aastakoosolekul 3.–6. detsembril 2019. aastal Prantsusmaal Strasbourgis seoses konventsiooni II ja III liite kaht muudatust käsitleva otsuse kavandatava vastuvõtmisega alalises komitees.

2.Ettepaneku taust

2.1.Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsioon

Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsiooni (edaspidi „konventsioon“) eesmärk on kaitsta Euroopa floorat ja faunat ning nende looduslikke kasvu- ja elupaiku eelkõige selliste liikide puhul, kelle kaitsmine nõuab mitme riigi koostööd. See on valitsustevaheline lepe, mis sõlmiti Euroopa Nõukogu egiidi all. Konventsioon jõustus 1. juunil 1982.

Euroopa Liit on kõnealuse konventsiooni osaline alates 1. septembrist 1982. Praeguseks on konventsioonil 51 osalist, sealhulgas kõik ELi liikmesriigid.

2.2.Alaline komitee

Alaline komitee on konventsiooni otsustusorgan, kelle pädevuses on hinnata liikide kaitsestaatust ning vaadata selle alusel läbi nende liikide kuulumine konventsiooni liidetes esitatud loeteludesse. Komitee ülesanded on loetletud konventsiooni artiklites 13–15. Komitee kohtub vähemalt korra kahe aasta tagant ja alati, kui konventsiooniosaliste enamus seda nõuab. Alalisel komiteel on tavaks kohtuda igal aastal.

Konventsiooni artikli 17 kohaselt tuleb konventsiooni liidete muutmist käsitlevad otsused teha kahe kolmandiku konventsiooniosaliste häälteenamusega.

2.3.Alalise komitee kavandatud õigusakt

3.–6. detsembril 2019 Prantsusmaal Strasbourgis peetaval konventsiooni alalise komitee 39. aastakoosolekul peaks vastu võetama otsus konventsiooni II ja III liite kahe muudatuse kohta (edaspidi „kavandatav akt“).

Kavandatava akti eesmärk on muuta konventsiooni II ja III liidet, nagu on ette nähtud konventsiooni artikliga 17.

Vastavalt konventsiooni artiklile 17 jõustub kavandatav akt kõigi konventsiooniosaliste jaoks kolm kuud pärast selle vastuvõtmist alalises komitees, välja arvatud juhul, kui üks kolmandik konventsiooniosalistest on esitanud vastuväited. Muudatused jõustuvad nende konventsiooniosaliste suhtes, kes ei ole vastuväiteid esitanud.

3.Liidu nimel võetav seisukoht

Norra esitas ettepaneku viia valgepõsk-lagle (Branta leucopsis) II liitest (rangelt kaitstavad loomaliigid) üle III liitesse (kaitstavad loomaliigid – reguleerimine on võimalik). Ettepanekut põhjendatakse sellega, et valgepõsk-lagle populatsiooni suurus on alates 1980. aastatest kuni 2010. aastani enam kui kümnekordistunud (112 000-lt 1 319 000-le), tulenevalt muu hulgas põllumajanduse intensiivistamisest, mille tulemusel on muutunud kättesaadavaks suurtes kogustes sööta. Seepärast ei ole kõnealust liiki enam vaja kogu levikupiirkonnas rangelt kaitsta.

Alalise komitee kavandatava otsuse reguleerimisese puudutab valdkonda, mis Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 3 lõike 2 alusel kuulub ELi ainuvälispädevusse, kuna see kuulub valdkonda, mis on ühiseeskirjadega (nt linnudirektiiv) juba suures osas hõlmatud. Seepärast peab nõukogu tegema otsuse, millega kehtestatakse seisukohad, mis tuleb liidu nimel alalise komitee 39. koosolekul kavandatud õigusakti kohta vastu võtta.

Käesolev ettepanek ei ole kooskõlas linnudirektiivi alusel valgepõsk-lagle suhtes kehtiva õigusliku kaitsestaatusega, kuna ta ei ole loetletud kõnealuse direktiivi II lisas (jahitavad liigid). Liik on loetletud linnudirektiivi I lisas (nõutakse erikaitsealade määratlemist).

Valgepõsk-laglet käsitlev üksikute liikide majandamise kava projekt võeti vastu Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppe (AEWA lepe) osaliste seitsmendal koosolekul detsembris 2018, et tegeleda populatsiooni väga kiire kasvuga, eelkõige liigi arvukusest tulenevate probleemidega (põllumajanduskahju ja lennuohutusriskid). Kava on raamistik otsustusprotsessi hõlbustamiseks levikupiirkonna riikides seoses erandite kohaldamisega, sealhulgas selleks, et korrapäraselt hinnata erandite kumulatiivset mõju, jälgida populatsiooni olukorda ning hinnata põllumajanduskahju ja lennuohutusriske. See peaks lihtsustama teabe jagamist ja erandmeetmete kooskõlastamist levikupiirkonna riikide vahel, et suurendada nende tõhusust ja vältida soovimatuid tagajärgi linnuliigi lennuteedel.