Komisjoni hinnangust on näha, et määruse eesmärgid on praegu sama asjakohased kui siis, kui nad vastu võeti, ja neid ei vaidlustata: valitseb laialdane üksmeel, et tarbijatel ja ettevõtjatel peaks olema õigus pääseda juurde avatud internetile. See aitab ettevõtjatel hankida teavet, suhelda, teha uuendusi ja konkureerida ülemaailmses digitaalmajanduses ning on kodanikele üha olulisem vahend, et osaleda ühiskonnas täiel määral.

·Artikli 3 lõikega 4 on ette nähtud, et andmeliikluse haldamise meetmed peavad vastama isikuandmete töötlemise vajalikkuse ja proportsionaalsuse põhimõttele ning olema kooskõlas asjaomases valdkonnas rakendatava liidu raamistikuga. Artikli 3 lõikes 5 on selgelt öeldud, et teatud tingimustel – sealhulgas tingimusel, et teenused ei mõjuta negatiivselt internetiühenduse teenuse üldist kvaliteeti – võib osutada muid teenuseid (peale internetiühenduse teenuse), mis on optimeeritud konkreetsele sisule, konkreetsetele rakendustele või konkreetsetele teenustele (mida mõnikord nimetatakse eriteenusteks).

·Artikli 3 lõikega 3 on teatavate piiratud eranditega keelatud sisu, rakenduste ja teenuste blokeerimine, piiramine ja diskrimineerimine. Andmeliikluse haldamine eesmärgiga optimeerida edastatavate teenuste kvaliteeti on võimalik, kuni see on mõistlik. Kolmandas lõigus on sätestatud piiravad erandid kohustusest mitte kohaldada andmeliikluse haldamise meetmeid (ja mitte blokeerida, aeglustada, muuta, piirata, mõjutada, halvendada ega diskrimineerida konkreetset sisu, konkreetseid rakendusi või konkreetseid teenuseid), et tagada vastavus õigusaktidele, säilitada võrgu turvalisus või vältida erakorralist/ajutist ülekoormust.

·Artikli 3 lõikega 2 on ette nähtud, et internetiühenduse teenuse osutajate ja lõppkasutajate vahelised lepingud ei tohi piirata artikli 3 lõikes 1 sätestatud lõppkasutajate õiguste kasutamist.

·Artikli 3 lõikes 1 on sätestatud põhimõte, et internetiühenduse teenuse lõppkasutajatel on õigus pääseda ligi vabalt valitud teabele, sisule, rakendustele ja teenustele ning neid levitada.

BERECi suunistes on määratletud nullmääraga pakkumised ning soovitatud riikide reguleerivatel asutustel hinnata neid pakkumisi juhtumipõhiselt. Suunistes on loetletud hulk tegurid, mida tuleb arvesse võtta eri liikmesriikide konkreetset turuolukorda silmas pidades.

Tarbijaid mõjutavad nii turul valitseva konkurentsi tase kui ka valitud rakenduste kõikehaaravus. Sellised pakkumised toovad tarbijatele suurema tõenäosusega kasu juhul, kui kas internetiühenduse turul või sisu ja rakenduste turul on konkurentsi tase kõrge ning kui andmed on võrdlemisi taskukohased (isegi kui nende eest küsitakse tasu). Lisaks moonutavad need pakkumised sisuturgu väiksema tõenäosusega siis, kui hõlmavad terveid rakenduste kategooriaid (nt kõik muusika voogedastamise teenused), mitte piiratud arvu rakendusi.

Huvirühmadel on nullmääraga pakkumiste mõju osas erinevad – sageli vastupidised – seisukohad. Näiteks tarbijaühendused peavad nullmääraga pakkumiste üldist mõju tarbijatele negatiivseks ja nende meelest tuleks need pakkumised ära keelata. Nad leiavad, et sellised pakkumised moonutavad nullmääraga sisu või rakendusi pakkuvate ettevõtjate ning sarnast sisu ja rakendusi pakkuvate ettevõtjate vahelist konkurentsi. Internetiteenuse osutajad on seevastu seda meelt, et määrus võimaldab neil välja töötada eri hinnaga eri pakkumisi ja annab lõppkasutajale vabaduse nende vahel valida.

Ehkki mõistet „nullmäära kohaldamine“ ei ole määruses kasutatud, võtsid kaasseadusandjad selliseid kaubanduslikke pakkumisi arvesse. Eelkõige on artikli 3 lõikes 2 öeldud, et „[i]nternetiühenduse teenuse osutajate ja lõppkasutajate vahelised lepingud, mis käsitlevad selliseid internetiühenduse teenuse osutajate kaubandus- ja tehnilisi tingimusi ja nõudeid nagu hind, andmemahud või kiirus ning internetiühenduse teenuse osutajate kaubandustavasid, ei piira lõikes 1 sätestatud lõppkasutajate õiguse kasutamist“.

Artikli 3 lõikega 2 on ette nähtud, et lepingutingimused ja kaubandustavad ei tohi piirata artikli 3 lõikes 1 sätestatud lõppkasutajate õigusi.

Artikli 3 lõikega 3 on keelatud juurdepääsu blokeerimine ning piiratud andmeliikluse haldamise meetmeid. See kohustus on võimaldanud tarbijatel saada juurdepääsu vabalt valitud veebisaitidele ja teenustele. Määruse jõustumisest saati on arenenud vabalt eeskätt IP-kõneteenused ning tarbijaühendused on väljendanud selle kui määrusega saavutatud selge edusammu üle heameelt.

5G pakub rohkem võimalusi tagada ühenduvus, mis on kohandatud pakutavale teenusele. Mõne teenuse jaoks on vaja suurt ja püsivat andmeedastuskiirust (nt täiendatud reaalsuse puhul) ning mõne jaoks on vaja näiteks võimalust luua ühendus mitme vähese energiatarbega seadmega (nt kodus kasutatavad terviseseire andurid).

Määrus sõnastati teadlikult põhimõtetel põhineva eeskirjade kogumina, et seda saaks kohaldada uute tehnoloogialahenduste ja teenuste edasise arendamise suhtes, tingimusel et need lahendused ja teenused on kooskõlas avatud interneti ökosüsteemiga. See kajastub põhjenduses 1, milles on kindlaks määratud määruse eesmärk „mitte üksnes kaitsta lõppkasutajaid, vaid tagada samal ajal interneti ökosüsteemi pidev toimimine innovatsiooni mootorina“.

Komisjoni teatises gigabitiühiskonna kohta, 5G tegevuskavas ja Euroopa elektroonilise side seadustikus on kehtestatud kõrgelennulised eesmärgid seoses 5G võrgu kasutuselevõtuga ning pakutud välja lahendused, mis võivad võimaldada uuenduslike teenuste arengut. Elektroonilise side sektor tegeleb praegu 5G tehnoloogia standardimisega ja see tehnoloogia jõuab peagi turule.

Internetiteenuse osutajad juhtisid tähelepanu võimalikele tulevastele pakkumistele, mille puhul omavahel ühendatud objektid saavad olla ühendatud üksnes nende tootja rakendusega ja mille puhul lõppkasutaja võib soovida piirata ühenduse loomise võimalust vaid tema enda seadmetega. Tüüpiline näide on see, kui isik ostab turvahäiresüsteemi või veebikaamera ja soovib, et seda oleks võimalik seadistada vaid asjaomase hoone elanike seadmetest. Sellisel juhul rakendaks internetiteenuse osutaja võrgus juurdepääsupiirangut, kuid teeks seda lõppkasutaja taotlusel. Antud juhul on oluline artikli 3 lõikega 2 lõppkasutajale antud võimalus leppida internetiteenuse osutajaga kokku tehnilistes tingimustes. Sellise stsenaariumi korral ei kehti artikli 3 lõikes 3 sätestatud kohustused, mida kohaldatakse lõpp-punkte blokeerivale operaatorile, kui lõppkasutajal on täielik kontroll selle üle (ja ta on üksikasjalikult kindlaks määranud), mis blokeeritakse või mida ei blokeerita (ja internetiühenduse teenuse muud tehnilised ja kaubandustingimused ei muutu, kui lõpptarbija seda ei soovi). Selliste tavade rakendamist tuleks siiski tähelepanelikult jälgida, kandmaks hoolt selle eest, et internetiteenuse osutaja ei sunni ühtki sellist valikut peale. Blokeerimine peaks jääma alaliselt lõppkasutaja kontrolli alla ning selle kasuks otsustamine ja sellest loobumine peaks olema lihtne.

Kuna artikli 3 lõike 2 alusel on lubatud kommertslepingud, on madalama kvaliteediga teenuse ostnud tarbija kaitse tavaliselt tagatud määruse artiklis 4 kehtestatud läbipaistvusmeetmetega, universaalteenuste direktiivi IV peatükis sätestatud üldiste lõppkasutajate kaitsmise meetmetega ja üldise tarbijakaitsekorraga. Praeguses etapis ei tundu, et selle üldise kaitse korra tugevdamiseks oleks vaja lisameetmeid.

Teenuse kvaliteet võib erineda, sõltuvalt kasutatavast lõppseadmest, võrgu ulatusest, sisust ja muudest objektiivsetest teguritest. Näiteks kui kaks lõppkasutajat on tellinud erineva kvaliteediga teenused, võivad nad kogeda erinevat edastamisjõudlust. Samas koheldakse neid põhimõtteliselt võrdselt, kui andmeliikluse haldamise meetmed põhinevad objektiivsetel tehnilistel põhjendustel, mis toovad kasu võrgu üldisele kvaliteedile ja/või tõhususele. Senistest tõenditest ei nähtu, et eri kiiruse, mahu või muude omadustega teenuste pakkumine erineva hinnaga oleks üldiselt kahjustanud tarbijaid või nende võimalusi kasutada oma artikli 3 lõike 1 kohaseid õigusi.

Artikli 3 lõikes 2 on sätestatud ka see, et internetiühenduse teenuse osutajate ja lõppkasutajate vahelised lepingud, milles käsitletakse teenuse omadusi (nagu hind, andmemaht või kiirus), ei tohi piirata lõppkasutajate võimalusi kasutada lõikes 1 sätestatud õigusi.

Uuringus SMART jõuti järeldusele, et riikide reguleerivate asutuste tehtud otsused olid ses suhtes järjepidevad. Kõnealused asutused on taganud eri liikmesriikides kohaldatavate otsuste järjepidevuse, tehes koostööd BERECi töörühmas. Liikmesriikides esinesid rakendamisel ühetaolised suundumused. Näiteks peeti üldjuhul seaduslikuks kõikidele teatud kategooria rakendustele kohaldatavaid nullmääraga pakkumisi, mille puhul andmemahu ülempiiri saavutamisel rakendused blokeeritakse koos kasutaja muu internetiliiklusega ja mille puhul ei tehta andmeliikluses muid eristusi. Regulatiivsel sekkumisel keskenduti tehnilisele eristamisele ja võrdlemisi konkreetsetele pakkumiste tingimustele. Mõnes otsuses selgitati ka rändlusega seotud aspekte.

Artikli 3 lõike 3 teises lõigus on sätestatud, et teenuseosutajad võivad rakendada mõistlikke andmeliikluse haldamise meetmeid, tingimusel et „sellised meetmed ei hõlma konkreetse sisu kontrollimist ning neid ei kohaldata kauem, kui on vaja“. Sõltuvalt 5G võrgu kasutuselevõtul tehtavatest valikutest võib tekkida vajadus täpselt hinnata, milline sisu on konkreetne ja milline mitte. Praeguses etapis ei ole komisjonil ühtki konkreetset näidet olukorra kohta, kus see säte takistaks tükeldamistehnoloogia rakendamist. Komisjon hoiab sellel küsimusel ka edaspidi hoolega silma peal, et võtta arvesse 5G arengut turul.

BEREC on teatanud, et pooldab huvirühmade ja riikide reguleerivate asutuste vahelist dialoogi, kui huvirühmad ei ole kindlad, kas 5G tehnoloogia kasutamine konkreetsel juhul on määrusega kooskõlas. Komisjon toetab seda sidusrühmadega peetavat dialoogi ja teeb ajakohastatud suuniste vallas BERECiga tihedat koostööd.

6.Tehnoloogia areng ja eriteenused – artikli 3 lõige 5

Muud teenused kui internetiühenduse teenus

Artikli 3 lõikega 5 on ette nähtud võimalus osutada peale internetiühenduse teenuse muid teenuseid (edaspidi „eriteenused“), mis on optimeeritud konkreetsele sisule, konkreetsetele rakendustele või konkreetsetele teenustele või nende kombinatsioonile, kui optimeerimine on vajalik, et tagada vastavus sisule, rakendustele või teenustele teatava kvaliteeditaseme osas esitatavatele nõuetele.

Selles on sätestatud, et internetiteenuse osutajad võivad selliseid teenuseid pakkuda või võimaldada üksnes juhul, kui võrgu läbilaskevõime on piisav, et osutada neid teenuseid lisaks osutatavale internetiühenduse teenusele, halvendamata selle teenuse kvaliteeti.

Artikli 3 lõike 5 kohaldamise kohta on olnud pärast määruse jõustumist vähe küsimusi, sest eri liiki uuenduslikke eriteenuseid ei ole palju kasutusele võetud.

Uuringu andmetel on suur hulk internetiteenuse osutajaid pakkunud juba mõnda aega sama liiki eriteenuseid – peamiselt internetikõnesid (IP-kõneteenused) ja internetitelevisiooni (IPTV).

Sektor prognoosib uute eriteenuste väljatöötamist, mida hõlbustab 5G võrk. Praegu ei pakuta veel ühtki kaubanduslikku 5G teenust ning sidusrühmad on väljendanud ebakindlust selle suhtes, kuidas riikide reguleerivad asutused hakkavad artikli 3 lõiget 5 edaspidi tõlgendama. Artikli 3 lõikes 5 on sätestatud tingimus, mille kohaselt eriteenuseid võib pakkuda „üksnes juhul, kui sidevõrgu läbilaskevõime on piisav, et osutada neid teenuseid lisaks osutatavatele internetiühenduse teenustele“, ning öeldud, et „[n]eid teenuseid ei kasutata ega pakuta internetiühenduse teenuste asemel ning need ei tohi negatiivselt mõjutada internetiühenduse teenuste kättesaadavust või üldist kvaliteeti lõppkasutaja jaoks“.

Ehkki internetiteenuse osutajad toetavad määruse aluspõhimõtet, tunnevad nad – koos mõne sisu pakkujaga – muret selle pärast, et praegustes BERECi suunistes toodud näidetes nende tingimuste täitmise kohta ei olda piisavalt paindlikud, vaid kohustatakse eraldama nende uute teenuste jaoks spetsiaalseid vahendeid, millega kaob läbilaskevõime dünaamilise jaotamisega kaasnev kasu. Samuti märgivad nad, et iga artikli 3 lõike 5 tingimustele vastav eriteenus peaks olema lubatud, ilma et selle kasutuselevõtuks oleks vaja eraldi eelnevat luba. Teenuseosutajad rõhutavad, et nad tahavad vältida olukorda, kus järelhindamise eeldatav keerukus sunnib neid taotlema enne mis tahes teenuse väljatöötamist või kasutuselevõttu sõnaselget luba. Nad toonitavad ka seda, et suunistes näiteks toodud jõudluse mõõtmine, mille puhul katsetatakse internetiühenduse teenust nii, et kõik eriteenused on suletud, on praktikas raskesti teostatav, kuna mõnda vertikaalset teenust ei ole võimalik teenuse eripära tõttu peatada.

Tarbijaorganisatsioonid ja kodanikuühiskonna organisatsioonid ning sisu pakkujad leiavad, et nii määrus kui ka suunised on piisavalt paindlikud, et hõlmata 5G teenused.

Järgmist eriteenuste põlvkonda silmas pidades võivad tekkida küsimused seoses artikli 3 lõike 5 kohaldamisega. Võib tekkida vajadus veelgi selgitada, millal saab teenuste optimeerimist pidada tehnilistel või ärilistel põhjustel vajalikuks, millal on võrgu läbilaskevõime piisav ja millal mõjutavad eriteenused negatiivselt internetiühenduse teenuse kättesaadavust või üldist kvaliteeti. Sellised selgitused võivad olla vajalikud selleks, et tagada lõppkasutajate kaitse ja interneti ökosüsteemi pidev toimimine innovatsiooni mootorina.

BEREC on teatanud, et ta kaalub suunistes lisaselgituste andmist selle kohta, kuidas juhtumipõhiselt hinnata, kas muu teenus kui internetiühenduse teenus vastab artikli 3 lõikes 5 sätestatud tingimustele. Komisjon teeb suuniste ajakohastamisel BERECiga tihedat koostööd.

Võrgu jõudluse mõõtmine

Võrgu üha sagedama tükeldamisega ja eriteenuste arvu kasvuga tekib probleem, kuidas võimaldada lõppkasutajatele paindlikkus, et saada kasu ressursside dünaamilisest jaotamisest, ning täita samal ajal artikli 3 lõikes 5 sätestatud kohustust mitte lasta eriteenustel mõjutada negatiivselt internetiühenduse teenuse üldist kvaliteeti.

Võrgu jõudluse mõõtmine on keeruline ülesanne, kuna see sõltub mitmest tegurist, nagu teised võrku kasutavad lõppkasutajad või mobiiltelefoni ja tugijaama antenni vaheline kaugus, ning jõudluse ajaliseks võrdlemiseks on vaja statistilist analüüsi.

Internetiteenuse osutajad rõhutavad, kui oluline on kajastada mõõtmistulemuste tõlgendamisel arvukaid võrgu jõudlust mõjutavaid tegureid. Tarbijaorganisatsioonid ja kodanikuõiguste eest seisvad organisatsioonid tunnistavad selle ülesande keerukust, kuid toonitavad vajadust kontrollida kvantitatiivset teavet.

BEREC tegeleb suuniste ajakohastamisega selles valdkonnas ja on algatanud hankemenetluse, et töötada välja asjakohane tarkvara.