Kas te nõustute, et need vigade liigid on kõige levinumad?

Vastustest ilmnes, et enamik liikmesriike – umbes kolmveerand – nõustusid kontrollikoja tuvastatud kõige levinumate vealiikidega mõlemas poliitikavaldkonnas. Samuti kinnitasid nad enamasti kontrollikoja tuvastatud vealiikide suhtelist tähtsust; nõustumise madalamat taset ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas (56%) võrreldes maaelu arengu valdkonnaga (67%) saab selgitada esimest poliitikavaldkonda iseloomustava mitmekesisema vigade tüpoloogiaga. Joonisel 3 on esitatud ülevaade liikmesriikide vastustest.

Kontrollikoja 2016. aasta aruandes tehakse (kontrollikoja auditite põhjal) kindlaks peamised vigade liigid nendes kahes suuremas ELi kuluvaldkonnas, mille eelarvet täidetakse koostöös liikmesriikidega (ühine põllumajanduspoliitika ning majanduslik, sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus). Küsimuste eesmärk oli hinnata, kas liikmesriigid on nõus kontrollikoja järeldusega vigade liikide ja nende suhtelise tähtsuse kohta kõnealustes kuluvaldkondades ning mil määral on nad võtnud meetmeid selliste vigade vältimiseks.

Tulemuslikkuse osas leidis kontrollikoda, et komisjon toodab liikmesriikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega võrreldes väga suures koguses teavet. Komisjon nõustus soovitusega esitada rohkem teavet andmete allika ja kvaliteedi kohta, kui see on kättesaadav.

Kontrollikoja aruandes eristati ühtlasi kaht liiki programme kulutuste tegemiseks  toetusõigustel põhinevad kavad ja kulude hüvitamisel põhinevad kavad, millest mõlemat iseloomustavad teatavat liiki riskid. Aruande kohaselt oli kõige suurem osa 2016. aastal leitud vigadest seotud kulude hüvitamise kavade rahastamiskõlblikkusega. Selle kategooria vigade hulka kuuluvad peamiselt rahastamiskõlbmatute kulude deklareerimine väljamaksetaotlustes ning toetuskõlbmatud projektid, tegevused ja toetusesaajad. Toetusõigustel põhinevate kavade puhul oli üks kõige levinum vealiik põllumajandustootjate poolne maa ebaõige deklareerimine. Samal ajal leidis kontrollikoda, et toetuskõlblikud pindalad olid võrreldes eelmiste aastatega täpsemalt kindlaks määratud. Selle tulemusel ei leidnud kontrollikoda 2016. aastal olulisel määral vigu põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste kuludes, mis põhinevad toetusõigustel. Joonisel 2 on kujutatud kontrollikoja kasutatud üldise hinnangulise veamäära jaotus veatüüpide kaupa.

Suur osa 2016. aasta auditeeritud kuludest ei olnud olulisel määral vigadest mõjutatud ning ELi eelarvest viimasel kolmel aastal tehtud maksete hinnanguline veamäär on jätkuvalt paranenud: 2014. aastal 4,4 %, 2015. aastal 3,8 % ja 2016. aastal 3,1 %. Kuigi peale mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide 5 (haldus) ja 3 (julgeolek ja kodakondsus) mõjutas kõiki teisi kuluvaldkondi jätkuvalt oluline veamäär, olid kõik need veamäärad eraldi võetuna võrreldes 2015. aastaga madalamad. Kõige suurem osakaal kogu veamääras oli endiselt ühtekuuluvuse kuluvaldkonnal, millele järgnesid loodusvarade, konkurentsivõime ja globaalse Euroopa kuluvaldkonnad. Mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide osakaal kogu 2016. aasta hinnangulises veamääras on esitatud joonisel 1.

Kas te nõustute kõnealuste vigade liikide suhtelise tähtsusega?

* Mõned liikmesriigid esitasid eraldi vastused ERFi ja ESFi kohta.

Mõned liikmesriigid märkisid ka muid vealiike, mida nad nendes poliitikavaldkondades sageli avastavad. Ühtekuuluvuspoliitika osas rõhutas Eesti, et riigiabiga seotud rikkumistel on enamasti suur finantsmõju, samas kui Soome tõi esile ülekulud. Ungari loetles kolm lisakategooriat, nimelt suutmatus esitada tõendeid turuhinna järgimise kohta, projektide topeltrahastamine ning usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtte rikkumine. Maaelu arengu valdkonnas rõhutas Austria ohtu, et vastastikuse abi tingimusi ja mitmeaastasi kohustusi ei suudeta täita.

Veakategooriate suhtelise tähtsuse osas märkis palju liikmesriike (nt Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Eesti, Iirimaa), et riigihanke-eeskirjade rikkumised on endiselt kõige olulisem vealiik.

Mõni liikmesriik esitas ka üksikasjaliku kirjelduse meetmetest, mis on võetud nende vigade vältimiseks. Kirjeldustest ilmnes, et korraldus- ja sertifitseerimisasutuste tasandil on olemas kontrollimehhanismid ja teostatakse kontrolle kooskõlas asjakohaste valdkondlike õigusaktidega, mis nende vahendite kasutamist reguleerivad. Vastustes märgiti sageli, et korraldusasutused on välja töötanud juhendid, mis sisaldavad protseduurireegleid, mis puudutavad sisekontrollisüsteeme rakenduskavade eeskirjadekohaseks haldamiseks ja rakendamiseks. Auditeerimisasutused on vastu võtnud strateegiaid, mis keskenduvad tegevus- ja süsteemiauditite kohapealsetele kontrollidele, et avastada vigasid Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kaudu rakendatavate tegevuste juhtimisel.

Paljud liikmesriigid viitasid abikavadega seotud eeskirjade lihtsustamisele ja lihtsustatud kuluvõimaluste kasutamisele, et vähendada vigade esinemist. Peaaegu kõik vastajad rõhutasid, et kui projektikonkurss algatatakse, on kasulik korraldada vahendusasutustele ja toetusesaajatele koolitusi, et parandada teadlikkust õiguslikest nõuetest. Hispaanias hindavad korraldusasutused vahendusasutuste suutlikkust enne neile ülesannete jaotamist.

Ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas nimetati palju meetmeid, mille eesmärk on vähendada vigasid riigihankemenetlustes. Horvaatia, Prantsusmaa ja Slovakkia märkisid, et nad on loonud veebipõhised võrgustikud, et eksperdid saaksid arutada probleeme ja toetusesaajad pääseksid hõlpsasti ligi teabele. Horvaatias, Lätis ja Slovakkias avaldavad riigi ametiasutused ülevaateid kõige sagedamini esinevatest vigadest riigihankemenetluses. Leedu on loonud Riigihangete Ameti, „mis vastutab riigihankepoliitika rakendamise ja siseriiklike riigihankealaste õigusaktide jõustamise eest ning ennetustöö eest, nõu andmise eest riigihangete valdkonnas ning keskse riigihanke infosüsteemi haldamise eest“.

Põllumajanduse valdkonnas on Poola ja Läti kehtestanud elektroonilise taotlussüsteemi, mis lihtsustab taotlejatel korrektse pindala märkimist. Kirjeldades sarnast süsteemi, mis samuti hõlmab automaatseid kontrolle, märkis Rootsi, et selline lähenemisviis on märgatavalt vähendanud vigu võrreldes manuaalse andmetöötlusega. Paljud vastajad (nt Küpros, Tšehhi Vabariik ja Kreeka) mainisid, et kasu on arvutipõhise teabe ristviitamisest mitmesuguste (siseste ja väliste) allikate vahel. Malta peab riskiregistrit ja vaatab seda korrapäraselt läbi. Pragmaatilisest küljest lähtudes tuletab Iirimaa toetuskava osalistele tähtaegu meelde SMSi teel.

Samuti on juhtimis- ja kontrollisüsteemide olulise elemendina nimetatud ka koordineerimist kesksel tasandil. Prantsusmaal „(...) on koordineerivad asutused korraldus- ja sertifitseerimisasutuste käsutuses, et vastata kõigile küsimustele valikukriteeriumide ja riigihangete kohta.“ Saksamaal „arutatakse õigussätete tõlgendamise ja rakendamise küsimusi korrapärastel kohtumistel ERFi korraldusasutustega.“ Poola korraldab kohalikele omavalitsustele korrapäraselt riigihangete alaseid koolitusi.

3.2 ELi eelarve tulemuslikkus

Kontrollikoda rõhutas 2016. aasta aruande 3. peatükis eelarve tulemuslikkuse kohta esitatud teabe kvaliteedi olulisust. Komisjon lubas esitada teabe andmete allika ja kvaliteedi kohta, kui see on kättesaadav. Arvestades seda, et märkimisväärse osa tulemusandmetest seoses ELi eelarvest rahastatud programmidega esitavad liikmesriigid, paluti küsimustikus liikmesriikidel esitada teavet tulemusandmete kvaliteedi kohta riiklikul tasandil.

Mõnel juhul viitasid liikmesriigid oma vastuses lisaks poliitikaeesmärkide saavutamist käsitlevatele andmetele ka andmetele vastavuskontrollide tulemuste kohta. Seetõttu ei ole liikmesriikide vastuste põhjal võimalik teha järeldusi ainult ühe kohta neist kahest andmete tüübist.

Liikmesriikide vastused näitasid, et tulemusandmed võivad pärineda mitmesugustest allikatest, mida saab rühmitada ühte järgmistest kategooriatest:

·Riiklike rakendusasutuste valduses olev teave. Ühtekuuluvuse valdkonna puhul olid nendeks peamiselt korraldusasutused (ka maaelu arengu valdkonnas), sertifitseerimisasutused ja vahendusasutused. Põllumajanduse puhul kuulusid siia kategooriasse makseasutused.

·Kolmandatelt isikutelt saadud teave. Need võivad olla riiklikud või rahvusvahelised asutused, kes ei osale asjaomaste projektide või programmide haldamises.

·Toetusesaajatelt saadud teave.

Mitu liikmesriiki esitas tulemusandmeid koostöös oma riikliku statistikaametiga, mis kohaldab oma kvaliteedimenetlusi.