SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Kuna teenuste osakaal ELi SKPs ja tööhõives moodustab ligikaudu 70 %, on ELi teenuste turgude konkurentsivõime edendamine ELis töökohtade loomisel ja majanduskasvu suurendamisel keskse tähtsusega. 2006. aastal vastu võetud teenuste direktiivis sätestati üldsätted, hõlbustades teenuseosutajate asutamist ja suurendades nende võimalusi ühtsel turul teenuste piiriüleseks osutamiseks. Direktiivi tulemusel tehti paljudes ELi liikmesriikides mitmeid reforme, mille tulemusena suurenes ELi SKP kümne aasta jooksul ligikaudu 0,9 % võrra.

Suur majanduskasvu ja tööhõive potentsiaal on siiski veel kasutamata. ELi teenuste turule tuleksid kasuks kiirem tootlikkuse kasv ja vahendite tõhusam eraldamine. Piiriülene teenustekaubandus ja piiriülesed investeeringud teenustesse on jätkuvalt vähesed. Teenustega seotud piiriülese tegevuse olemasolevate takistuste kõrvaldamine aitab tugevdada konkurentsi, tuues tarbijate jaoks kaasa suurenenud valiku ja soodsamad hinnad ning rohkem innovatsiooni. Nende tõkete kõrvaldamine teenuste direktiiviga juba sätestatud raamistiku kaudu annab võimaluse suurendada ELi SKPd täiendava 1,7 % võrra. Lisaks mõjutavad paremini toimivad teenusteturud positiivselt tööstuse konkurentsivõimet, kuna ELi töötleva tööstuse sektor on teenuste oluline ostja ja lõpptarbija. Teenused moodustavad 40 % ELi töötleva tööstuse toodangu lõplikust väärtusest. Konkurentsivõimeline töötleva tööstuse sektor on seetõttu hästi toimivate teenusteturgude eeltingimuseks.

Seetõttu rõhutas Euroopa Ülemkogu, et „süvendatuma ja õiglasema ühtse turu saavutamine on hädavajalik uute töökohtade loomiseks, tootlikkuse suurendamiseks ning atraktiivse investeerimis- ja innovatsioonikeskkonna tagamiseks“. Paremini toimiv siseturg on üks Euroopa Komisjoni kümnest peamisest prioriteedist. 2015. aasta oktoobris vastu võetud ühtse turu strateegias teatas komisjon mitmest meetmest, mille eesmärk on muuta teenuste piirideta ühtne turg tegelikkuseks. Eesmärk on selge – vähendada takistusi, mis muudaks uute ärivõimaluste ärakasutamise teenuseosutajate jaoks lihtsamaks, tagades samas tarbijatele kvaliteetsed teenused. Käesolev ettepanek on jätk ühtse turu strateegiale.

Teenuste direktiiv pakub nende eesmärkide saavutamiseks tasakaalustatud õigusraamistikku. Sellega tagatakse, et riiklikud õigusaktid on mittediskrimineerivad, põhjendatud ja proportsionaalsed, et saavutada üldist huvi pakkuvad eesmärgid. Lisaks nõutakse liikmesriikidelt teenuste direktiiviga selliste halduslikku laadi takistuste vähendamist, mis takistavad teenuseosutajatel praktikas piiriülest tegutsemist. Käesolev ettepanek ei mõjuta teenuste direktiivi ja selles kindlaks määratud olulisi põhimõtteid.

Teenuste direktiiviga kehtestatud põhimõtted on võimaldanud kiiret edasiminekut paremini toimiva ELi teenusteturu suunas. Samas on mitmes peamises teenustesektoris ühtse turu suurem integratsioon jätkuvalt takistatud. Eelkõige puudutab see teenustesektoreid, nagu äri- ja ehitusteenuste sektor, kus teenuseosutajal on ärivõimaluste ärakasutamine muudes liikmesriikides sageli keerukas. Välismaale laienedes seistakse silmitsi haldustõketega. Seda kinnitasid ulatuslikud konsultatsioonid teenuseosutajatega. Ebaselgeks jääb see, kuidas järgida kehtivaid eeskirju, mis pärsib äriühingute ja eelkõige VKEde soovi püüda ära kasutada muude liikmesriikide ärivõimalusi. Teenuseosutajad leiavad, et on raske leida teavet kohaldatavate regulatiivsete nõuete ja menetluste kohta, mida tuleb teise liikmesriigi turule pääsemiseks järgida. Lisaks on siseriiklikud õigusnormid sageli kohaldatavad üksnes riiklike olude puhul ning ei selgitata, kuidas neid tuleks kohaldada muude ELi liikmesriikide teenuseosutajate suhtes. Sellest johtuvalt on teenuseosutajatel, kes proovivad rajada teises liikmesriigis püsivat tegevuskohta või osutada piiriüleseid teenuseid ajutiselt, sageli raske mõista, milliseid eeskirju kohaldada ja kuidas seda teha. Eri liikmesriikide haldusformaalsuste täitmine osutub teenuseosutajate jaoks tihti keerukaks ja kulukaks.

Seetõttu on Euroopa teenuste e-kaardi eesmärk vähendada halduskeerukust teenuseosutajate jaoks, kes soovivad oma tegevust laiendada teistesse liikmesriikidesse. Samas tagab e-kaart selle, et liikmesriigid saaksid kohaldada põhjendatud norme. E-kaardi kasutamine oleks teenuseosutajatele vabatahtlik ning see pakuks alternatiivset viisi, et tõendada vastavust kohaldatavatele siseriiklikele õigusnormidele. See võimaldab teenuseosutajatel kasutada välismaale laienedes täielikult elektroonilist ELi tasandi menetlust formaalsuste täitmiseks, misläbi suureneks õiguskindlus ning väheneks märkimisväärselt halduskeerukus. E-kaart aitab vältida selliseid haldustõkkeid nagu ebakindlus selles osas, milliseid nõudeid on vaja täita, erinevate vormide täitmine võõrkeeles, dokumentide tõlkimine, kinnitamine või autentimine ning mitteelektroonilised menetlusetapid. E-kaardi menetlus hõlmaks kehtiva olukorraga võrreldes märkimisväärset, kuni 50 %ni ulatuvat või isegi suuremat säästu seoses formaalsustega.

Kui teenuseosutaja plaanib ajutiselt osutada teenust piiriüleselt, annab e-kaardi välja päritoluliikmesriik. Vastuvõtval liikmesriigil oleks võimalik e-kaardi väljaandmisele vastuväiteid esitada juhul, kui teenuste direktiiv võimaldab neil seda juba teha ühe artiklis 16 loetletud ülekaaluka avaliku huvi tõttu. Pärast e-kaardi väljaandmist oleks teenuseosutajal võimalik osutada vastuvõtvas liikmesriigis ajutiselt piiriüleselt teenuseid. Ei muudeta vastuvõtvate liikmesriikide otsustusõigust Euroopa teenuste e-kaardi taotluse tagasilükkamisel kooskõlas teenuste direktiivi artikliga 16.

Kui teenuseosutaja kavatseb teises liikmesriigis teenuseid osutada filiaali, esinduse või kontori kaudu, väljastab e-kaardi vastuvõttev liikmesriik. Sellisel juhul esitaks teenuseosutaja e-kaardi taotluse ikkagi oma päritoluriigi ametiasutustele, kes kontrolliksid, kas teenuseosutaja on nende territooriumil asutatud kooskõlas kohaldatavate õigusnormidega. Kuid teise etapina algataksid päritoluliikmesriigi ametiasutused koos asjaomase vastuvõtva riigi ametiasutusega menetluse, et võimaldada viimasel otsustada, kas taotluse esitanud teenuseosutaja täidab vastuvõtva riigi nõudeid kooskõlas teenuste direktiiviga. Selle tulemusena ei koheldaks riigisiseseid ja välismaiseid teenuseosutajaid ebavõrdselt. Pärast e-kaardi väljaandmist oleks selle omanikul võimalik osutada asjaomases vastuvõtvas liikmesriigis teenuseid teisese asutamise kaudu (filiaali, esinduse või kontori vormis).

Euroopa teenuste e-kaart sarnaneb idee poolest Euroopa kutsekaardile, millega liikmesriikide ametiasutused on juba tuttavad. Euroopa kutsekaart võeti kasutusele 2016. aasta jaanuaris ning paljud kaardiga hõlmatud valitud kutsealade esindajad on seda kasutama hakanud, mis annab tunnistust sellest, kuidas sellist liiki lihtsustamisvahend toob praktilist kasu oma kasutajatele. Nii Euroopa teenuste e-kaardi kui ka Euroopa kutsekaardi puhul on tegemist ELi tasandil toimuva vabatahtliku elektroonilise menetlusega. Euroopa teenuste e-kaardi kasutamine on teenuseosutajate jaoks vabatahtlik. Taotleja päritoluriigi ametiasutus tegutseb ühtse kontaktpunktina. Lisaks tugineb mõlema süsteemi toimimine päritolu- ja vastuvõtva liikmesriigi vahelisele eelnevalt kindlaksmääratud ja siduvale koostöö korraldusele, mida rakendatakse olemasoleva siseturu infosüsteemi (IMI) kaudu. Samas on neil süsteemidel eri eesmärgid. Euroopa kutsekaart hõlbustab teenuste piiriülest osutamist töötajatest füüsiliste isikute või FIEdest teenuseosutajate kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kaudu kooskõlas kutsekvalifikatsioonide tunnustamise direktiiviga. Euroopa teenuste e-kaardil on palju laiem kohaldamisala. See oleks kättesaadav nii FIEdest füüsilistele isikutele kui ka äriühingutele, kes soovivad teenuseid osutada teises liikmesriigis. Erinevalt Euroopa kutsekaardist pakub Euroopa teenuste e-kaart ka tehnilisi vahendeid lihtsustamaks haldusformaalsuste täitmist seoses töötajate lähetamisega nende liikmesriikide territooriumile, kes on komisjonile teatanud oma soovist kasutada sel eesmärgil IMIt. IMI kasutamise võimalus ei muuda mingil viisil direktiiviga 2014/67/EL kehtestatud eeskirjade sisu. Hõlmatud on ka eeskirjad hõlbustamaks kindlustuskatte saamist piiriüleselt osutatavatele teenustele.

E-kaart hõlmaks teenuste direktiivi kohaseid nõudeid ega kehtiks seega maksunduse, tööjõu- ja sotsiaalkindlustuse valdkondade suhtes. Siiski ei nõua liikmesriikide ametiasutused sellise teabe esitamist, mida e-kaart juba sisaldab menetluste või formaalsuste kohta, mis on teenuseosutaja suhtes kehtestatud seoses riigihanke lepingu, ideekonkursi lepingu või kontsessiooni sõlmimisega, tütarettevõtjate asutamise või filiaalide registreerimisega vastavalt äriühinguõigusele või registreerimisega kohustuslikus sotsiaalkindlustusskeemis. Euroopa teenuste e-kaarti kohaldataks esmalt äri- ja ehitusteenuste suhtes, sel määral, mil seotud tegevused kuuluvad juba teenuste direktiivi kohaldamisalasse. Mõlemad sektorid on ELi majanduse jaoks olulise tähtsusega. Ehitus- või äriteenuste osutajad seisavad välismaale laienedes sageli silmitsi keerukate haldusmenetlustega. Lisaks on tootlikkuse kasv olnud mõlemas sektoris viimasel kümnendil väga madal ning piiriülene kaubandus ja investeerimine piiratud. Piiriülese konkurentsi kasv aitaks mõlema sektori konkurentsivõimet säilitada ja parandada.

Käesolev ettepanek sisaldab ka läbivaatamisklausleid, et kaaluda tulevikus regulatiivsete tõkete kõrvaldamise asjakohasust, Euroopa teenuste e-kaardi tulemuslikkust ja selle võimalikku laiendamist muudele sektoritele.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

Käesolev direktiiv on esitatud koos määrusega. Direktiivis sätestatakse Euroopa teenuste e-kaardi õigus- ja tegevusraamistik, reguleerides muu hulgas e-kaardi taotlemise tingimusi, päritolu- ja vastuvõtva liikmesriigi pädevusi, Euroopa teenuste e-kaardi kehtivust ning selle peatamise või kehtetuks tunnistamise tingimusi. Määrusega kehtestatakse vahendid, mis on teenuseosutajatele kättesaadavad kogu ELis. Lisaks hõlbustab määrus piiriüleselt tegutseva teenuseosutaja kindlustuskattega seotud probleemide lahendamist.

Käesoleva direktiiviga säilitatakse kehtivad ELi sätted seoses sotsiaalküsimuste, teenistustingimuste (eelkõige töötajate lähetamine, töötaja õigused ja sotsiaalõiguste sammas), tervise ja ohutuse ning keskkonnakaitsega. Sellega ei muudeta ega seata kahtluse alla sellega seoses kehtivaid kaitsemeetmeid. E-kaart esitaks äriühingu kohta lisateavet. Liikmesriikide õigust viia läbi kohapealseid kontrolle ei muudeta. Direktiivide 96/71/EÜ ja 2014/67/EL kohaste töötajate lähetamise eeskirjade kohaldamist jätkatakse seoses Euroopa teenuste e-kaardiga, kuid kõnealuste eeskirjade täitmiseks nähakse ette täiendavad vahendid. Kui liikmesriigid on kehtestanud menetlused, mis võimaldavad täita direktiivi 2014/67/EL artikli 9 kohast töötajate lähetamise deklaratsiooni elektrooniliste vahendite abil, suunab Euroopa teenuste e-kaart selle omaniku asjaomaste riiklike menetluste juurde. Euroopa teenuste e-kaardi omanikest teenuseosutajad võivad kõnealuse deklaratsiooni esitada IMIga ühendatud elektroonilise platvormi kaudu ka siis, kui vastuvõttev liikmesriik on komisjonile teatanud, et seda võimalust tuleks kohaldada töötajate lähetamise suhtes tema territooriumil.

Euroopa teenuste e-kaarti käsitlev ettepanek täiendab muid ühtse turu strateegia osana välja kuulutatud poliitilisi algatusi, mille eesmärk on takistada riigisisesel tasandil tõkete seadmist teenuste piiriülesele osutamisele. Selles osas täiendab see komisjoni ettepanekut [XX] direktiivi kohta, millega reformitakse menetlust, mille kohaselt peavad liikmesriigid teavitama teenustega seotud autoriseerimisskeemidest ja nõuetest.

Käesolevat ettepanekut täiendab ka ühtse digivärava algatus, mis kuulutati välja 2017. aasta ühtse turu strateegias. Digivärav, mida käsitlev avalik konsultatsioon viidi läbi 2016. aasta sügisel, püüab kõrvaldada praegused infolüngad ettevõtjate ja kodanike jaoks, integreerides, täiendades ja parandades asjakohast veebipõhist teavet ELi ja riigi tasandil. Digivärav seotakse ka abiteenustega. Lisaks on selle eesmärk tõugata tagant selliste riiklike menetluste täiendavat digiteerimist, mis on kodanikele ja ettevõtjatele vajalikud ühtse turu õiguste kasutamisel. Ühtse digivärava kohaldamisala peaks ulatuma käesoleva algatusega hõlmatud sektoritest kaugemale.