[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 12.12.2006

KOM(2006) 794 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE

vastavalt nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ artikli 19 lõikele 1 (rändkauplused)

1. Sissejuhatus

Vastavalt nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ (millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik) [1] (edaspidi „energiamaksude direktiiv” või „direktiiv”) artikli 19 lõikele 1 ja lisaks sätetele, mis on ette nähtud direktiiviga, eelkõige artiklitega 5, 15 ja 17, võib nõukogu komisjoni ettepanekul ühehäälselt lubada kõikidel taotluse esitanud liikmesriikidel viia teatavatel poliitilistel kaalutlustel sisse maksuvabastused või -vähendused.

Komisjon vaatab taotluse läbi. Seejärel ta kas teeb nõukogule ettepaneku anda luba või teatab talle, miks ta ei ole teinud ettepanekut anda luba kõnealust meedet rakendada.

Energiamaksude direktiivi nende erandite läbivaatamise raames, mis kehtivad 2006. aasta lõpuni, esitas Prantsusmaa taotluse teha alates 2007. aastast erand energiamaksude direktiivi sätetest ning kohaldada maksuvabastust (aastakvoodi alusel) kütuse suhtes, mida kasutavad rahvastikukaoga piirkondade rändkauplused. Taotluse registreeris maksunduse ja tolliliidu peadirektoraat.[2]

Käesoleva teatise eesmärk on teavitada nõukogu põhjustest, miks komisjon ei tee ettepanekut anda luba.

2. Taotluse kokkuvõte

Prantsusmaa sooviks mootorikütusemaksust vabastada 1500 liitrit mootorikütust aastas nende jaemüüjate kohta, kes tegutsevad alla 3000 elanikuga kommuunides ning kelle käibest osa moodustab rändkaubandus.

Meetme eesmärk on toetada rändkaupmehi, kes pakuvad esmatähtsat teenust asjaomasele elanikkonnale. Prantsusmaa väitel toetatakse meetmega seega maaelu arengut. Meede on osa madala rahvastikutihedusega, eriti mägialade, piirkondliku planeerimise ja kõrbestumise vastu võitlemise riiklikust strateegiast.

Taotluses nähakse erandi kohaldamise lõpukuupäevana ette 31. detsember 2012.

3. Taotluse taust

Kõnealust erandit taotleti seoses nõukogu direktiivi 92/81/EMÜ[3] artikli 8 lõikes 4 osutatud korras (praegu energiamaksude direktiivi lisa II) Prantsusmaale antud eriloa aegumisega. Kõnealune luba aegub 2006. aasta lõpus.

Komisjon esitas 2006. aasta juuni teatises „Nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ lisade II ja III 2006. aasta lõpus aeguvate erandite läbivaatamine”[4] (edaspidi „2006. aasta teatis”) ülevaate direktiivi suurest paindlikkusest ning jõudis järeldusele, et olukorras, kus eesmärke, mille saavutamine sõltub teatavatest eranditest, on ühenduse seadusandja võtnud juba arvesse direktiivi vastuvõtmisel, ei ole täiendavad meetmed vajalikud. Erandite puhul, mille eesmärke ei käsitleta direktiivi üldistes sätetes, otsustas komisjon, et kui üks liikmesriik on teatavatel poliitilistel kaalutlustel seisukohal, et on vaja erandit direktiivist ning et see oleks kooskõlas direktiivi eesmärkidega, st artikli 19 lõike 1 kolmandas taandes sätestatud huvide ja poliitikaga, peaks kõnealune liikmesriik esitama komisjonile taotluse kõnesolevas artiklis osutatud korras.

4. komisjoni hinnang

Seoses asjaomase liikmesriigi teatavate poliitiliste kaalutlustega soovib komisjon rõhutada, et sellised väited on seotud eelkõige riigi regionaalpoliitikaga ning liikmesriigi arvates oleks riiklik toetus õigustatud. Erand ei ole siiski kunagi kavandatud sellise poliitilise vahendina.

Komisjon on peale selle seisukohal, et olukorra eripära ja sellega seotud poliitika ning kavandatud maksusoodustuste üldine iseloom on vastuolus. Maksusoodustus ei ole tõesti piiratud teenustega nendel aladel, kus neid eriti vajatakse, vaid antakse kõikidele väikses kommuunis kindla asukohaga tegutsevatele rändkauplustele vastavalt rändkaubanduse käigus tekkinud kütusetarbimisele. Peale selle reguleeriks kõnesolevaid olukordi üldjuhul paremini ühenduse õigusega kokkusobivad ning asjaomaste ettevõtjate osutatavaid eriteenuseid arvestavad vahendid kui maksuvabastused, mille suurus sõltub ainult tarbitud kütuse hulgast. Sellega seoses tuleb rõhutada, et lisakulud, mis tekivad kõnealuse eritegevusega seotud isikutel, ei ole tingitud ainult kütusetarbimisest ning seetõttu oleks sihipärasem vahend Prantsusmaa esitatud eesmärkide saavutamiseks asjakohasem.

Kavandatud meede (täielik maksuvabastus aastakvoodi ulatuses) ei võta piisavalt arvesse energiamaksude direktiivi eesmärke luua eelkõige soodustusi energiatõhususe ja keskkonnakaitse valdkonnas. Seetõttu on komisjon seisukohal, et artikli 19 lõike 1 kolmandas taandes sätestatud huvid ja poliitika on vastuolus sellise loa andmisega.

5. Kokkuvõte

Prantsusmaa erandi põhjenduseks esitatud väited on seotud eelkõige riigi regionaalpoliitikaga, mistõttu riiklik toetus oleks liikmesriigi arvates õigustatud. Siiski on vahendeid, mis sobiksid kõnealuse eesmärgi olemuse ja ulatusega palju paremini, ilma et ühenduse huve kahjustaks tasakaalustatud maksudest vabastamine.

Komisjon ei tee seetõttu ettepanekut anda luba .

Käesolev järeldus ei takista siiski Prantsusmaal kasutada vahendeid, mis on väljaspool ühtse aktsiisimaksu valdkonda ning täielikult kooskõlas ühenduse õigusega,[5] kuid on eesmärgi saavutamiseks sobivamad ning sihipärasemad kui kavandatud erand.

[1] Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiiv 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik (ELT L 283, 31.10.2003, lk 51; direktiivi viimati muudetud direktiividega 2004/74/EÜ ja 2004/75/EÜ (ELT L 157, 30.4.2004, lk 87 ja lk 100).

[2] 16. oktoober 2006.

[3] Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiv 92/81/EMÜ mineraalõlide aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta (EÜT L 316, 31.10.1992); direktiiv tunnistati koos nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiviga 92/82/EMÜ mineraalõlide aktsiisimäärade ühtlustamise kohta kehtetuks alates 31. detsembrist 2003 nõukogu direktiiviga 2003/96/EÜ.

[4] Ülevaade nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ II ja III lisas sätestatud eranditest, mis aeguvad 2006. aasta lõpus; KOM(2006) 342, 30.6.2006.

[5] Sealhulgas riigiabi eeskirjad.