EUROOPA KOMISJON Brüssel,23.5.2022 COM(2022) 600 final KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA KESKPANGALE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE, REGIOONIDE KOMITEELE NING EUROOPA INVESTEERIMISPANGALE 2022. aasta Euroopa poolaasta kevadpakett {SWD(2022) 628 final} - {SWD(2022) 629 final} - {SWD(2022) 630 final} - {SWD(2022) 631 final} - {SWD(2022) 632 final} - {SWD(2022) 633 final} - {SWD(2022) 634 final} - {SWD(2022) 635 final} - {SWD(2022) 636 final} - {SWD(2022) 637 final} - {SWD(2022) 638 final} - {SWD(2022) 639 final}



1. SISSEJUHATUS ELi otsustav poliitiline vastus COVID-19 pandeemia järel toetas liidu vastupidavust, mida ta ilmutas ka praeguses enneolematus geopoliitilises ja majanduskeskkonnas. Koordineeritud poliitikameetmed ELi ja liikmesriikide tasandil leevendasid pandeemia mõju liikmesriikide majandusele ja avasid tee tugevale taastumisele. ELi majandus saavutas pandeemiaeelse taseme 2021. aasta sügisel ning enne Venemaa sissetungi Ukrainasse oodati pikaajalist ja tugevat laienemist. Venemaa agressioonisõda Ukraina vastu on aga loonud uue keskkonna, mis süvendab juba olemasolevaid kasvuvastaseid tendentse, mille puhul varem oli arvatud, et need vaibuvad. Toormehindade edasine tõus, uued tarnekatkestused ja suurenev ebakindlus pärsivad majanduskasvu ja toovad kaasa märkimisväärseid langusriske. Samuti tekitavad need ELi majandusele lisaprobleeme, mis on seotud energiavarustuskindlusega ja sõltuvusega Venemaa fossiilkütustest. Kasvav inflatsioonisurve, mis ei tulene ainuüksi energiahindadest, ja sõjapõgenike suur sissevool avaldavad Euroopa ühiskonnale otsest mõju. Ometigi ilmutab ELi majandus vastupidavust ja peaks aastatel 2022–2023 prognooside kohaselt jätkama laienemist. Majanduskasvu toetavad endiselt taasavamise dünaamika, jätkuvalt paranev tööturg ja tugevad poliitilised vastusammud pandeemiašokile. Lühiajalised meetmed, sealhulgas erakorralise tööhõivetoetuse rahastu (TERA), koroonaviirusele reageerimise investeerimisalgatus, REACT-EU ja ajutine riigiabiraamistik ning jätkuv taasterahastu „NextGenerationEU“ kasutamine koos selle keskmes oleva taaste- ja vastupidavusrahastuga, on end selgelt ära tasunud. Samal ajal on kasvuprognoosid erakordselt ebakindlad ja nendega kaasnevad suured langusriskid. REPowerEU on ELi kava, millega tahetakse kiirendada Euroopa rohekokkulepet, et võimalikult ruttu ja aegsasti enne 2030. aastat vähendada Euroopa sõltuvust Venemaa fossiilkütustest. Komisjoni 18. mai paketi põhjal kiirendatakse REPowerEU abil meetmeid, mis on eelseisvate väljakutsete valguses suunatud taskukohasemale, turvalisemale ja säästvamale energiale. Vajadus vähendada meie sõltuvust Venemaa fossiilkütustest on ilmsem kui kunagi varem. See peaks põhinema kiirel loobumisel igasugustest fossiilkütustest ning meie sotsiaalse ja majandusliku vastupanuvõime tugevdamisel. Kava „REPowerEU“ sisaldab konkreetseid meetmeid, mis võimaldavad vähendada liidu energiasõltuvust kõigist Venemaa kütustest ja kiirendada Euroopa rohekokkuleppe rakendamist uute tegevustega, mis tuginevad paketile „Eesmärk 55“. Kavaga võetakse kasutusele lisarahastus, et veelgi kiirendada meie majanduse süsinikuheite vähendamist ja kõrvaldada ELis allesjäänud taristulüngad, sealhulgas luua olulised piiriülesed ühendused. See sisaldab ka meetmeid, millega leevendada Venemaa sissetungist tingitud energiatarnekatkestuste mõju ettevõtetele ja kodumajapidamistele. Loamenetluste kiirendamise meetmed vallandavad ELi taastuvenergia potentsiaali, millele lisanduvad roheoskuste nappuse vähendamise meetmed. Euroopa poolaasta ning taaste- ja vastupidavusrahastu loovad tugeva raamistiku poliitika tulemuslikuks koordineerimiseks ja praeguste probleemide lahendamiseks. ELi konkurentsivõimelise jätkusuutlikkuse neli mõõdet – keskkonnakestlikkus, tootlikkus, õiglus ja makromajanduslik stabiilsus – annavad ka edaspidi Euroopa ja liikmesriikide tasandil poliitikameetmetele suuna. Euroopa poolaasta raames vastu võetud riigipõhistes soovitustes antakse liikmesriikidele juhtnööre, kuidas seni püsima jäänud ja uutele probleemidele adekvaatselt vastata ning oma ühiseid kõige olulisemaid poliitikaeesmärke täita. Sel aastal lisatakse ka juhtnööre taaste- ja vastupidavuskavades sisalduvate uute REPowerEU-teemaliste peatükkide kohta, et kava „REPowerEU“ prioriteetide kohaste reformide ja investeeringute abil vähendada sõltuvust fossiilkütustest. Taaste- ja vastupidavusrahastu jätkab liikmesriikide eelseisvate aastate reformi- ja investeerimiskavade toetamist ning on peamine abivahend, mis kiirendab rohe- ja digipööret ja tugevdab liikmesriikide vastupidavust, sealhulgas riiklike ja piiriüleste meetmete rakendamise kaudu REPowerEU raames. Taaste- ja vastupidavusrahastust toetatakse ka mitmeriigilisi projekte ja tugevdatakse liikmesriikide koostööd. Seda täiendavad ühtekuuluvuspoliitika fondid ja muud programmid, mis hõlbustavad kõige olulisemate liidu investeerimisprioriteetide saavutamist riiklikul ja piirkondlikul tasandil, nii et ühtegi piirkonda ega inimest ei jäeta maha. 2022. aasta Euroopa poolaasta tsüklis esitatakse ka ajakohastatud ja järjepidevad aruanded kõigis liikmesriikides kestliku arengu eesmärkide saavutamisel tehtud edusammude kohta. Kuigi liidu tasandil on viimastel aastatel täheldatud edusamme peaaegu kõigi kestliku arengu eesmärkide saavutamisel, tuleb teha veel rohkem, seda ka COVID-19 tagajärgede ning praeguse geopoliitilise ja majandusliku olukorra kontekstis. 2. MAJANDUSE JA TÖÖHÕIVE VÄLJAVAATED Pärast 2021. aasta alguse mõõnaperioodi astus EL 2022. aastasse kiire kasvu väljavaadetega nii selleks kui ka järgmiseks aastaks. Eelmise aasta kevadel algas majandustegevuse jõuline elavnemine, mis jätkus katkematult varasügiseni, kuid seejärel hakkas kasvutempo tugevnevate ebasoodsate mõjude tulemusena aeglustuma. Möödunudsügisene uus pandeemialaine ja uue omikrontüve kiire levik tõi tervishoiusüsteemidele uusi pingeid ja ajendas piiranguid taaskehtestama, ehkki üldiselt leebemas või rohkem sihitud variandis kui eelmiste lainete ajal. Tootmise olukorda raskendasid püsivad logistika- ja tarnekitsaskohad, sealhulgas pooljuhtide, mõnede toorainete ja metallkaupade nappus, aga ka kõrged energiahinnad ja paljudes ELi riikides valitsev tööjõupuudus. Inflatsioonisurve hakkas kodumajapidamiste ostujõudu kärpima. Ent kuna eeldati, et tarnetingimused normaliseeruvad ja inflatsioonisurve leeveneb, hakkas majandustegevus taastuma. Pidevalt paranev tööturg, kodumajapidamistel kogunenud suured säästud, endiselt soodsad rahastamistingimused ning taaste- ja vastupidavusrahastu kasutuselevõtt pidid majanduses kaasa tooma pikaajalise ja jõulise kasvufaasi. Venemaa sissetung Ukrainasse on ülemaailmseid majandusootusi kärpinud. Negatiivne mõju majanduslikele väljavaadetele avaldub mitmel moel. Muu hulgas avaldub negatiivne mõju usaldusele, väheneb kaubandus, karmistuvad rahastamistingimused ja eelkõige tõusevad toormehinnad, mis omakorda põhjustavad uusi tarneahela katkestusi ja lisasurvet ülemaailmsele logistikale. Lisaks nendele vahetutele tagajärgedele on Venemaa sissetung Ukrainasse toonud kaasa Venemaast lahtisidumise, sealhulgas kaubandus- ja finantssuhetes, ja selle ulatust on praeguses etapis raske täielikult hinnata. Samal ajal võivad hiljuti Hiina mõnedes osades kehtestatud karmid pandeemiapiirangud, kui need kauemaks jõusse jäävad, olemasolevaid kitsaskohti veelgi teravdada. Uus geopoliitiline olukord nõuab tegutsemist, et saavutada ELi avatud strateegiline autonoomia ning vähendada tema sõltuvust energiast ja muudest strateegilistest toodetest ja tehnoloogiatest. Kuigi Venemaa sissetung Ukrainasse on ebakindlust suurendanud, osutavad majandusväljavaated 2022. ja 2023. aastal jätkuvale majanduskasvule, mis ilmestab ELi majanduse vastupanuvõimet. Selles kajastub sõja puhkemisele eelnenud muretu lähtepositsioon ja hädavajalik toetus, mida pakub taaste- ja vastupidavusrahastu täielik kasutuselevõtt. Euroopa 2022. aasta kevadise majandusprognoosi kohaselt peaks SKP reaalkasv ELis aeglustuma 2021. aasta hinnanguliselt 5,4 % tasemelt 2022. aastal 2,7 %-le ja 2023. aastal 2,3 %-le. 15–74aastaste tööhõivemäär peaks kasvama 2021. aasta 72,5 % tasemelt 2022. aastal 73,5 %-le ja 2023. aastal 74,2 %-le. Eeldatakse, et inflatsioon on kõrgem ja püsib kõrgena kauem kui eelmises prognoosis hinnatud; seda ajendab sõjast tingitud toorainehindade tõus ja kasvav hinnasurve. Prognoositakse, et 2022. aastal on see 6,8 % ja 2023. aastal 3,2 %. Uued kasvuväljavaated on märkimisväärselt vähem rõõmustavad kui enne Venemaa sissetungi Ukrainasse prognoositud, sest Venemaa agressioon, energiahindade enneolematu tõus ja jätkuvad tarneahela katkestused põhjustavad langusriske. Samal ajal muudab uute šokkide enneolematu iseloom ja ulatus kõik prognoosid tuntavalt ebakindlaks. Väiksemad kasvuväljavaated ja kasvav hinnasurve põhjustavad poliitikas dilemmasid. Viimasel kahel aastal on soodsa rahapoliitika ja tugeva eelarvetoetuse kombinatsioon enamasti võimaldanud ELi liikmesriikidel pandeemia tingimustes majandust stabiliseerida. Sõjavapustused tekitavad majanduses raskusi peamiselt pakkumise poolel, kuna need aeglustavad toodangu kasvu ja suruvad inflatsiooni üles tasemele, mida ei ole ühisraha kasutuselevõtust saadik nähtud. Eelarvepoliitikat seevastu kasutatakse selleks, et leevendada tõusvate energiahindade mõju, eelkõige haavatavatele majapidamistele, pidades silmas meetmete võimalikku mõju inflatsioonile, kooskõla pikaajalise eesmärgiga vähendada üldist sõltuvust fossiilkütustest ja importida fossiilkütuseid Venemaa asemel mujalt, samuti vajadust jääda ettevaatlikuks ja säilitada riigi rahanduse jätkusuutlikkus. 3. EUROOPA POOLAASTA, TAASTE- JA VASTUPIDAVUSRAHASTU NING REPOWEREU SEOSED – 2022. AASTA RIIGIPÕHISTE SOOVITUSTE OLULISEMAD EESMÄRGID Taaste- ja vastupidavusrahastu on keskne töövahend, millega saavutada Euroopa poolaasta raames ELi poliitilised prioriteedid ja – kombinatsioonis REPowerEUga – lahendada uusi esile kerkinud probleeme. Tänu tugevale tulemuspõhisele järelevalvesüsteemile pakub rahastu olulist rahalist tuge peamiste reformide rakendamiseks ja investeeringute tegemiseks, mis tähendab liidu rahastatavat eelarve- ja reformitõuget. Aasta pärast rahastu kasutuselevõttu on tehtud suuri edusamme, mis on toonud kaasa positiivse ülekanduva mõju kogu ELis ja toetanud lähenemist, eelkõige euroalal. Ambitsioonikate taaste- ja vastupidavuskavade rakendamine on rohe- ja digipöörde edendamisel ja liikmesriikide vastupidavuse suurendamisel määrava tähtsusega. Kooskõlas taaste- ja vastupidavusrahastu määrusega hõlmavad riiklikud taaste- ja vastupidavuskavad kõiki asjakohaseid riigipõhiseid soovitusi või valdavat osa neist. Euroopa poolaasta ning taaste- ja vastupidavusrahastu on seega jätkuvalt omavahel tihedalt seotud, tagamaks, et poliitilised prioriteedid, mida nad on määratud täitma, täiendaksid üksteist vastastikku ning et vältida kattuvusi ja vähendada halduskoormust. Venemaa sissetung Ukrainasse on geopoliitilist ja majanduslikku konteksti muutnud. Versailles’ deklaratsioonis kutsuti üles astuma uusi otsustavaid samme, et ehitada üles Euroopa suveräänsus, vähendades ELi strateegilist sõltuvust, suurendades varustuskindlust, eelkõige kriitilise tähtsusega toorainete alal, ja kaotades järk-järgult sõltuvuse Venemaa fossiilkütustest. Taaste- ja vastupidavusrahastu roll nende eesmärkide saavutamisel Euroopa tasandil olemasolevate vahendite kaasamises ja juhtimises saab olema keskne, nagu on kirjeldatud ka kavas „REPowerEU“. Nagu teatati 2022. aasta kestliku majanduskasvu analüüsis, võetakse käesoleva aasta kevadpaketis uuesti kasutusele riigiaruanded ja riigipõhised soovitused. Riigiaruanded annavad ülevaate praegustest ja uutest probleemidest, mida esineb jätkusuutliku konkurentsivõime neljas mõõtmes, aga ka sellest, milline on üksikute liikmesriikide võime neid probleeme lahendada, nagu seda ilmestavad komisjoni väljatöötatud toimetulekuvõime tulemustabelid. Riigiaruannetes antakse ülevaade varasemate riigipõhiste soovituste ning taaste- ja vastupidavuskavades (millest liikmesriigid kuni 2026. aastani reformimisel ja investeerimisel suuresti lähtuvad) sisalduvate meetmete rakendamisest. Aruannetes on välja toodud peamised uued või seni lahendamata probleemid, mis ei ole piisavalt kaetud taaste- ja vastupidavuskavades võetud kohustustega, mis on käesoleva aasta riigipõhiste soovituste aluseks. Selles vajaduste analüüsis ja sellega seotud soovitustes võetakse eelkõige arvesse tarvidust vähendada Venemaa Ukrainasse sissetungi järel energiasõltuvust, nagu näevad ette REPowerEU prioriteedid, ja tegelda sellega seotud sotsiaal-majanduslike mõjudega. Võttes arvesse taaste- ja vastupidavuskavade laiahaardelisust, käsitletakse uutes sihitud riigipõhistes soovitustes piiratud arvu täiendavaid reformi- ja investeerimisprobleeme. Liikmesriigid peaksid eelkõige keskenduma taaste- ja vastupidavuskavade õigeaegsele rakendamisele. Seetõttu teeb komisjon nõukogule ettepaneku anda kõikidele liikmesriikidele, kelle taaste- ja vastupidavuskava on heaks kiidetud: soovitus eelarvepoliitika kohta, sealhulgas vajaduse korral eelarve- ja struktuurireformide kohta; soovitus taaste- ja vastupidavuskava ning ühtekuuluvuspoliitika programmide rakendamise kohta; soovitus energiapoliitika kohta kooskõlas REPowerEU eesmärkidega; vajaduse korral lisasoovitus uute ja/või seni lahendamata struktuursete probleemide kohta, tuginedes vajaduste analüüsile. Soovituste ulatus on suurem selliste liikmesriikide puhul, kes ei ole taaste- ja vastupidavuskavasid heaks kiitnud. Taaste- ja vastupidavusrahastu on võimas abivahend kava „REPowerEU“ eesmärkide saavutamiseks. Taaste- ja vastupidavusrahastu pakub olemasolevat seire- ja aruandlusraamistikku, mille alusel liikmesriigid saaksid anda aru ka edusammudest, mis on tehtud kava „REPowerEU“ eesmärkide saavutamisel, täielikus koostoimes olemasolevate ja ajakohastatud riiklike energia- ja kliimakavade ning Euroopa poolaasta rakendamisega. Liikmesriikidel soovitatakse tungivalt teha lisainvesteeringuid ja -reforme ning tugevdada olemasolevaid meetmeid, et suurendada ELi energiajulgeolekut ja vähendada sõltuvust Venemaa fossiilkütustest. Selleks palutakse liikmesriikidel esitada oma taaste- ja vastupidavuskavades eraldi REPowerEU-teemaline peatükk kooskõlas 18. mail välja antud vastavate suunistega. Selles kontekstis muutuvad hiljutised energia valdkonna 2022. aasta riigipõhised soovitused REPowerEU peatükkides sisalduvate reformide ja investeeringute puhul eriti oluliseks. Kui komisjon hindab lisapeatükki ja muid sihitud muudatusi uute riigipõhiste soovituste täitmiseks, võtab ta arvesse kogu analüütilist teavet, mis on liikmesriigi kohta kättesaadav Euroopa poolaasta kontekstis, ning kaalub meetmeid, mis on juba kantud taaste- ja vastupidavuskavadesse ja aastate 2021–2027 ühtekuuluvuspoliitika programmidesse. 4. TAASTE- JA VASTUPIDAVUSKAVAD – KUHU EDASI? ÜLEVAADE ÜHISTEST VÄLJAKUTSETEST Kuigi liikmesriigid peaksid oma taaste- ja vastupidavuskavade rakendamist jätkama, on endiselt palju lahendamata probleeme ja tekkinud on uusi probleeme, sealhulgas Ukrainasse sissetungi tagajärjel, mis mõjutab jätkusuutliku konkurentsivõime nelja mõõdet. Seega seisavad liikmesriikidel ees nii ühised kui ka igale riigile eriomased probleemid, mis nõuavad poliitilisi samme, mis kajastuvad riigipõhistes soovitustes. 4.1. Energia ja keskkonnakestlikkus Kiirem süsinikuheite vähendamine vähendab meie sõltuvust fossiilkütustest ja aitab samas saavutada Euroopa kliimamääruses 2030. aastaks püstitatud kliimaeesmärke. Sissetung Ukrainasse paljastas ELi sõltuvuse fossiilkütuste impordist. See tugevdab keskkonna-, majandus- ja julgeolekualaseid põhjusi, miks suurendada taastuvenergiakasutust ja vähendada energiatarbimist. Kõige uuemate andmete põhjal tuli 22 % ELi summaarsest energia lõpptarbimisest taastuvallikatest ja seega ületas EL oma 2020. aasta sihttaseme 2 protsendipunkti võrra, ent nüüd on vaja suuremaid jõupingutusi. Juulis 2021 avaldatud paketis „Eesmärk 55“ tegi komisjon ettepaneku suurendada 2030. aasta taastuvenergia eesmärki, mis seni oli vähemalt 32 % ELi üldisest energiaallikate jaotusest, vähemalt 40 %-le ning suurendada energiatõhususe eesmärki saavutada 2030. aastaks energiatarbimise 9 % vähenemine võrreldes lähtestsenaariumi prognoosidega. Arvestades tungivat vajadust muuta EL Venemaa fossiilkütustest vähem sõltuvaks, esitas komisjon kava „REPowerEU“ raames seadusandlikud muudatusettepanekud, et tõsta 2030. aasta taastuvenergia eesmärk vähemalt 45 %-ni ja 2030. aasta energiatõhususe eesmärk vähemalt –13 %-ni. Energiatarbimise vähendamiseks ja taastuvate energiaallikate osakaalu suurendamiseks on vaja kaasata rohkem avaliku ja erasektori investeeringuid. Varasemad hinnangud, et rohepöördeks on vaja lisainvesteeringuid 520 miljardit eurot aastas, jäävad tõenäoliselt tegelike vajaduste alumisse otsa, kuna Venemaa Ukrainasse sissetungi järel on vaja energiapööret kiirendada. Avaliku ja erasektori investeeringutes energiasse peaks tähelepanu keskmes olema energiatarbimise vähendamine, nagu näeb ette energiatõhususe esikohale seadmise põhimõte, energiaostuvõimetute kodumajapidamiste toetamine, tarbijate võimestamine aktiivselt osalema energiapöördes, taastuvenergia osakaalu suurendamine ning kestliku liikuvuse ja tööstuse süsinikuheite vähendamise edendamine, ühtlasi tuleks esmajärjekorras järk-järgult kaotada otsesed ja kaudsed fossiilkütusetoetused. Investeeringud teadusuuringutesse ja innovatsiooni on rohepöörde kiirendamisel määrava tähtsusega. Samuti on vaja investeerida energiataristusse, sealhulgas piiriüleses kontekstis, et mitmekesistada energiavarustuse allikaid, keskendudes puhtale energiale, ja tagada energiajulgeolek. Eelkõige aitab piiriüleste võrkudevaheliste ühenduste arendamine parandada varustuskindlust, kuna need annavad liikmesriikidele juurdepääsu täiendavatele ja mitmekesisematele energiaallikatele ning suurendavad sealsete energiaturgude paindlikkust ja vastupanuvõimet. Nende investeeringute rahastamiseks peavad liikmesriigid kaasama kõik kättesaadavad avaliku ja erasektori rahastusallikad, sealhulgas eraldama selleks varasemast suurema osa heitkogustega kauplemise süsteemi tuludest. Energiavarustuse mitmekesistamisel ja varustuskindluse suurendamisel võivad rolli mängida uued gaasitaristu- ja -võrguinvesteeringud. Soovitatakse, et need oleksid võimaluse korral tulevikukindlad, mis soodustaks nende pikaajalist kestlikkust, kuna tulevikus saaks viia nad üle kestlikele kütustele.

Kohmakad haldusmenetlused takistavad taastuvenergiaprojektide kasutuselevõttu. Sidusrühmad on korduvalt märku andnud, et mitmes liikmesriigis on just haldusmenetlused taastuvenergiaprojektide ja nendega seotud taristu kasutuselevõtu üks olulisemaid kitsaskohti, mis mõjutab investorite kindlustunnet, projektide planeerimist ja üldist projektide heakskiitmise määra. Jõupingutused peaksid eelkõige keskenduma taastuvenergia direktiivi täielikule ülevõtmisele ja 18. mail vastu võetud loamenetluste kiirendamise soovituse hoolikale kohaldamisele. Samuti peaksid liikmesriigid viivitamata kindlaks määrama taastuvenergia tootmiseks eriti sobivad alad, nagu on sätestatud kavandatavas taastuvenergia direktiivi muudatuses, ning kõrvaldama seni püsima jäänud tõkked taastuvenergia ja sellega seotud taristu kasutuselevõtu eest. Uute taastuvenergia ja energiataristu projektide puhul peaks saama kasutada lihtsustatud planeerimis- ja loamenetlust. Selles osas on komisjon alates märtsist 2022 teinud ühtse turu normide täitmise tagamise rakkerühma raames koostööd ka liikmesriikide ametiasutustega, et kõrvaldada lubadega seotud tõkkeid. Osana oma laiematest jõupingutustest rohekokkuleppe eesmärkide, sealhulgas renoveerimislaine jaoks vajalike oskuste kättesaadavuse tagamisel peavad liikmesriigid keskenduma ka tööjõupuudusega seotud kitsaskohtade kõrvaldamisele ning tegema kättesaadavaks täiendavad täiendus- ja ümberõppe võimalused, sealhulgas vastavate loaandmisasutuste jaoks riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil. Mure tooraine kättesaadavuse pärast toob veelgi teravamalt esile selle, kui vajalik ja pakiline on viia edasi meie üleminekut ringmajandusele. Paralleelselt sellega, et strateegiliselt mõtestatakse ümber toorainete, eelkõige kaksiküleminekuks vajalike haruldaste muldmetallide hankimine, sealhulgas kaalutakse võimalusi kaevandada ja töödelda tooraineid jätkusuutlikult ELis, parandab uuenduslike ja ringmajanduslike lahenduste ulatuslikum kasutamine toorainete kättesaadavust ja aitab vähendada energianõudlust. Ringmajandus, ressursitõhusus ja jäätmekäitlusmeetmed on kasulikud keskkonna, kliima ja majanduse seisukohalt. Neid tuleks eelistähtsustada liikmesriikides, kus praegune nende valdkondade poliitika ei ole veel saavutanud oma täit potentsiaali. Selleks tuleb panna paika tugevamad ringmajanduse edendamise õigusraamistikud koos stiimulitega uuenduslike tavade jaoks. 4.2. Tootlikkus Hästi toimiva ühtse turu tagamist võib endiselt pidada tootlikkuse kasvu, majandusliku jõukuse ja lähenemise võtmeks. COVID-19 kriisi ja Venemaa Ukrainasse sissetungi koosmõju on tarneahela katkestusi süvendanud ja ettevõtjatel tuleb oma tarneahelaid mitmekesistada, et toorainehindade, kvaliteedi ja tarnetega seotud riske ohjata. Jätkuvad piirangud ja pikaajaline tööjõupuudus võivad samuti aeglustada majandustegevust ja jääda oodatust kauemaks häirima kriitiliste tarneahelate toimimist. Kuna hästi toimiv ühtne turg on ELi peamine tootlikkuse kasvu, töökohtade loomise ja vastupidavuse allikas, tuleb tegelda kõigi ühtsel turul esinevate moonutuste ja tõketega, mis piiravad isikute, kaupade, teenuste ja kapitali vaba liikumist. See nõuab liikmesriikidelt pidevaid jõupingutusi ja tööd kitsaskohtade kõrvaldamisel, et edendada investeeringuid, sealhulgas transporditaristusse, ja tarneahelate stabiilsust kõigis ökosüsteemides. On vaja samme, et leevendada mõju, mida avaldavad elujõulistele ELi ettevõtjatele nii energiahinna tõus kui ka tarneahelakatkestuste, logistika ja investeeringute alal esinevad riskid, mis tulenevad Venemaa sissetungist Ukrainasse. ELi piirkondade mitmekesisuse kasutamine ja kõigi piirkondade aitamine nende täieliku potentsiaali realiseerimisel aitab luua integreeritumat, jõulisemat ja vastupidavamat ühtset turgu. Integreeritum ühtne turg parandab ELi äriühingute suutlikkust kaasata kapitali kogu EList ja soodustab seega pikaajalisi investeeringuid, millega toetada innovatsiooni ning rahastada rohe- ja digipööret. Sellega seoses on olulised ka edasised edusammud kapitaliturgude liidu ja pangandusliidu väljakujundamisel. Lisainvesteeringutega peavad kaasnema ambitsioonikad reformid, mis on suunatud ettevõtluskeskkonna, haldussuutlikkuste ja institutsioonilise vastupanuvõime parandamisele. Et rakendada tootlikkust suurendavaid struktuurireforme ja suuremahulisi investeeringuid, on vaja terviklikku poliitilist lähenemisviisi, mis on suunatud haldussuutlikkuse parandamisele ja adekvaatsetele raamtingimustele riiklikul ja piirkondlikul tasandil. Mitme liikmesriigi ees seisavad endiselt väljakutsed parandada ettevõtluskeskkonda, sealhulgas reguleeritud kutsealasid, tõhusat avalikku haldust, riigihankeid ja juurdepääsu rahastamisele ning vähendada ettevõtjate, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate (VKEde) halduskoormust. Lisaks on liikmesriikide usaldusväärse institutsioonilise vastupidavuse ja hea ettevõtluskeskkonna jaoks esmavajalikud jätkuvad jõupingutused õigusriikluse, eelkõige sõltumatute, kvaliteetsete ja tõhusate kohtusüsteemide ning hästi toimivate korruptsioonivastaste raamistike tugevdamiseks. Teadusuuringud ja innovatsioon on endiselt tähtis abivahend, mis võimaldab suurendada liikmesriikide konkurentsivõimet ning saavutada kaksiküleminek ja ELi avatud strateegiline autonoomia. Tulemuslikud ja hästi koordineeritud teadus- ja innovatsiooniinstrumendid koos lisapingutustega innovatsiooni ja turu vahelise lõhe ületamiseks on praeguses olukorras määravad, selleks et kiirendada rohe- ja digipööret ning vähendada kõigis ELi riikides ja piirkondades sõltuvust fossiilkütustest. Kuigi taaste- ja vastupidavuskavades sisalduvad ulatuslikud teadus- ja innovatsioonireformid ja -investeeringud peaksid liikmesriikide teadus- ja innovatsioonisüsteemide tugevdamisele märkimisväärselt kaasa aitama, peavad mitmed riigid astuma rohkem samme, et tugevdada oma innovatsioonimaastikku ja tulla toime väljakutsetega, mis neil teadusuuringute ja innovatsiooni alal ees seisavad. Selliste sammude hulgas võib nimetada teaduse ja ettevõtjate vaheliste sidemete parandamist, teadmussiirde hõlbustamist, tipptaseme väljaarendamist, ettevõtlusinnovatsiooni edendamist, sealhulgas VKEde, idufirmade ja sotsiaalsete ettevõtete toetamise kaudu, oma riigi avaliku ja erasektori teadusuuringute ja innovatsiooni ökosüsteemi piirkondliku baasi laiendamist ning talentide ligimeelitamist. Selleks on vaja sobivaid rahaeraldisi koos selgelt sõnastatud teadus- ja innovatsioonieesmärkide ja rahastuse sihttasemetega. Digitehnoloogiasse, inimestesse ja nende oskustesse investeerimine on meie digipöörde liikumapanev jõud. Digimajanduse ja -ühiskonna indeksi (DESI) kohaselt on liikmesriikide edusammud 5G-võrkude kasutuselevõtul ning avaliku ja erasektori teenuste digiteerimisel ebaühtlased. Digivaldkonna edusammud on aga tihedalt seotud muude soodustavate teguritega, nagu teadusuuringud ja innovatsioon, rahastus, tööturu- ning haridus- ja koolitusreformid, samuti vajadus selgete investeerimissignaalide järele, et hõlbustada digilahenduste lõimimist vastavatesse sektoritesse (nt energeetika, liikuvus, tervishoid). Investeeringud digitaristusse ja -tehnoloogiasse on väärtuslikud, et kannustada meie majanduse ja ühiskonna rohe- ja digipööret, ning neid tuleb täiendada investeeringutega digiõppesse, inimestesse ja nende oskustesse, sealhulgas oskuste täiendamisse ja ümberõppesse, pöörates suurt tähelepanu piirkondlike erinevuste käsitlemisele, sealhulgas tegeledes konkreetsetes piirkondades ajude äravoolu, linna- ja maapiirkondade lõhe ning rahvastikukao probleemidega. See aitab stimuleerida ka Euroopa ettevõtjate tootlikkuse kasvu ja ergutab ettevõtjaid, eelkõige VKEsid, liikuma oma tegevuse suurema digiteerimise suunas ja aitama kaasa majanduse üldisele taastumisele. 4.3. Õiglus Euroopa sotsiaalõiguste sammas on üldine suunav raamistik, mis aitab tagada ELis õiglust; selle täielik rakendamine on ülespoole suunatud sotsiaalse ja majandusliku lähenemise jaoks määrava tähtsusega. Taaste- ja vastupidavuskavad sisaldavad mitmesuguseid reforme ja investeeringuid, mis aitavad toetada laiemat osalust tööturul, tootlikkuse kasvu hariduse, ümberõppe ja oskuste täiendamise meetmete kaudu ning sotsiaalset kaasatust ja vastupanuvõimet. Koos ühtekuuluvuspoliitika fondide ja õiglase ülemineku mehhanismiga toetab taaste- ja vastupidavusrahastu ELis õiglast ja kaasavat taastumist kooskõlas Euroopa sotsiaalõiguste sambaga. Komisjoni tegevuskavas samba edasiseks rakendamiseks esitati uued ELi 2030. aasta peamised eesmärgid tööhõive, oskuste ja vaesuse vähendamise alal ning läbivaadatud sotsiaalvaldkonna tulemustabel ning kõigi nende ettepanekute üle väljendati 2021. aasta Porto sotsiaaltippkohtumisel heameelt. Praegu kehtestavad liikmesriigid riiklikke eesmärke, lähtudes ELi peamiste eesmärkidega seatud ambitsioonitasemest. Samba rakendamine ja selle järelevalve sotsiaalvaldkonna tulemustabeli kaudu on integreeritud Euroopa poolaasta tsüklisse ja kajastub analüüsides, mille alusel on antud vastavad riigipõhised soovitused. COVID-19 pandeemia on eri elanikkonnarühmi ja piirkondi mõjutanud ebaühtlaselt ning paljastanud mitmesuguseid nõrku kohti ja ebavõrdsust. Üldine sissetulekute ebavõrdsus ning vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse risk püsis tänu kiiretele poliitilistele vastusammudele enamikus liikmesriikides 2019.–2020. aastal üldjoontes stabiilsena. Keskpikas vaates on pandeemia mõju vaesusele ja ebavõrdsusele siiski veel ebakindel. COVID-19 kriis tabas ebaproportsionaalselt raskelt mõningaid piirkondi, sektoreid ja elanikkonnarühmi, mille tööhõive- ja sotsiaaltingimused olid juba enne halvemad, eelkõige noori, madala kvalifikatsiooniga ja ajutisi töötajaid, puuetega inimesi, rändetaustaga inimesi ja romasid. Kriisis suurenes ka hariduslik ebavõrdsus ja süvenesid oskuslüngad ning see näitas, kui tähtis on tagada juurdepääs kvaliteetsele haridusele kõigil tasanditel ning piisav kaetus sotsiaalsete turvavõrkude ja lühendatud tööaja kavadega, sealhulgas sellistega, mida toetatakse Euroopa Sotsiaalfondist ja TERAst, mis aitasid tööhõivet säilitada. Sotsiaaltoetuste kättesaadavus, piisavus ja mõjusus on liikmesriigiti erinev, mis näitab, et sotsiaalkaitsesüsteemides esineb ebatõhususi. Mitmes liikmesriigis oleks põhjust taskukohaste ja sotsiaaleluruumide kättesaadavust suurendada. Pandeemia on toonud esile ka selle, kui oluline on tulemuslike, vastupidavate ja jätkusuutlike tervishoiusüsteemide olemasolu. Mitmel liikmesriigil on endiselt ees väljakutse parandada oma tervishoiu ja pikaajalise hoolduse süsteemide vastupidavust, kvaliteeti ja kättesaadavust, sealhulgas vajadus tegeleda tervishoiutöötajate nappusega ja tagada samal ajal eelarve pikaajaline jätkusuutlikkus. Hiljutine energia ja toiduainete hinnatõus tabas kõige rängemini kõige vaesemaid leibkondi. Fossiilkütuste, elektri ja toorme hinnatõus oli märgatav juba 2021. aasta teisel poolel, kuid Ukrainasse sissetungi järel on olukord veelgi halvenenud. See hinnatõus mõjutab iseäranis kõige haavatavamaid leibkondi, kes peavad kulutama varasemast suurema osa oma kasutada olevast sissetulekust sellistele põhikaupadele nagu energia ja toit. Komisjoni teatises energiahindade kohta on esitatud meetmepakett, mida EL ja selle liikmesriigid saavad kasutada, et tulla toime energiahindade tõusu vahetu mõjuga ja veelgi tugevdada vastupidavust tulevastele šokkidele. Lühiajaliste riiklike meetmete hulka kuuluvad erakorraline sissetulekutoetus leibkondadele, riigiabi äriühingutele ja maksuvähendused. Meetmepaketi täienduseks esitati REPowerEU teatises täiendavad juhised hinnakujundusse sekkumise kohta. Taaste- ja vastupidavuskavade, kava „REPowerEU“, ühtekuuluvusprogrammide ja nendega kaasnevate poliitikameetmete rakendamine, milles võetakse arvesse jaotuslikku ja sotsiaalset mõju, on praegu veelgi vajalikum, et tagada kõigi kodanike ja kõigi territooriumide jaoks õiglane rohepööre . Toetav poliitika peaks olema ajutine ja suunatud kõige haavatavamatele rühmadele, et see oleks võimalikult tulemuslik, ja samas tuleks säilitada fossiilkütuste tarbimise vähendamise stiimulid ning piirata selle poliitika mõju eelarvele. Sedamööda, kuidas tööturud taastuvad, näeme tööhõives nihkeid, mis on tingitud digi-, rohe-, geopoliitilisest ja demograafilisest pöördest, mis toovad kaasa tööjõupuuduse. Paljude tööandjate jaoks toob kattuv digi-, rohe- ja geopoliitikapööre tõenäoliselt kaasa ulatuslikud muutused tegevuses ja ärimudelites. Tööjõupuudus on hakanud ilmnema paljudes liikmesriikides, eriti sellistes sektorites nagu ehitus, tervishoid ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogia. Tööjõule õigete oskuste andmine on endiselt suur väljakutse mitte ainult tööjõupuudusega tegelemisel, vaid ka ettevõtete investeeringute soodustamisel ning rohe- ja digipöörde võimaldamisel. See tõstab veelgi tugevamalt esile mõjusate aktiivse tööturupoliitika meetmete ja avalike tööturuasutuste, tööturul asjakohase hariduse ja koolituse ning kvalifitseeritud õpetajate ja koolitajate rolli tööturul ja ühiskonnas, kus teadmistel on üha suurem kaal, nagu on toonitatud toimivaid tööhõive aktiivse toetamise meetmeid käsitlevas soovituses. Tööjõupuuduse ja püsivate tööhõivelõhede kontekstis pakub kaasava ja kestliku majanduskasvu ja võrdõiguslikkuse seisukohalt suurt võimalust naiste tööturul osalemise suurendamine, sealhulgas alushariduse ja lastehoiu kättesaadavuse parandamine, ning alaesindatud rühmade, nagu puuetega inimeste, sisserändajate ja romade tööturul osalemise suurendamine. Venemaa sissetung Ukrainasse on sundinud miljoneid inimesi oma kodumaalt turvalisemasse riiki põgenema. Need inimesed, peamiselt naised ja lapsed, vajavad toetust liikmesriikide sotsiaal-, haridus- ja tervishoiusüsteemide kaudu . Ukraina põgenike lainele on kogu Euroopas järgnenud enneolematu solidaarsuse laine. 4. märtsil 2022 rakendati esimest korda ajutise kaitse direktiivi, millega anti Ukraina põgenikele õigus seaduslikult ELis viibida ning juurdepääs alusharidusele ja lastehoiule, haridusele ja koolitusele, tööturule, tervishoiule, eluasemele ja sotsiaalhoolekandele . On oluline, et põgenike elu sõja ajaks pausile ei pandaks ning nad saaksid jätkata oma haridusteed, saaksid töötada ja uusi oskusi omandada. See nõuab, et liikmesriigid annaksid abi Ukrainast põgenevate inimeste esmavajaduste rahuldamiseks, kuid samuti peavad nad valmistama riiklikke ametiasutusi ette, et nood saaksid toetada põgenikke tervishoiule, lastehoiule, eluasemele, sotsiaalkaitsele juurdepääsul, hariduses ja koolituses osalemisel ning töö leidmisel. Et toetada rahaliselt liikmesriike Ukraina põgenike vastuvõtmisel, on komisjon alates 2022. aasta märtsist ellu kutsunud mitu algatust ning jätkab ELi koordineeritud jõupingutuste raames abi andmist. Kvaliteetsete töökohtade loomise, oskuste arendamise ja tööturustaatuste vahel sujuva liikumise toetamisel on liikmesriikide jätkuvad reformid ja investeeringud määrava tähtsusega, nagu on rõhutatud komisjoni ettepanekus tööhõivesuuniste kohta. Tööhõivesuunistes antakse juhiseid selle kohta, kuidas ajakohastada tööturuasutusi, haridust ja koolitust ning sotsiaalkaitse- ja tervishoiusüsteeme, et muuta need kaasavamaks ja õiglasemaks. Samuti on neisse lõimitud erijuhised, mis on suunatud kasvava oskuste- ja tööjõupuudusega tegelemisele ning sotsiaalselt õiglase rohe- ja digipöörde elluviimisele. 2022. aastal teeb komisjon ettepaneku tööhõivesuuniseid kohandada, et need kajastaksid paremini COVIDi-järgset keskkonda, uusimaid poliitikaalgatusi ja asjasse puutuvaid poliitikaelemente seoses Venemaa agressiooniga Ukraina vastu. 4.4. Makromajanduslik stabiilsus Koordineeritud poliitikameetmed leevendasid 2021. aastal pandeemia mõju liikmesriikide majandusele ja avasid tee tugevale taastumisele. Stabiilsuse ja kasvu pakti üldine vabastusklausel koos riigiabi ajutise raamistikuga võimaldasid kõigis liikmesriikides ulatuslikku eelarvetoetust. Samal ajal võttis EL eelkõige TERA raames kasutusele oma eelarve, et leevendada kriisi mõju töötajatele ja äriühingutele. Taasterahastu „NextGenerationEU“, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastu kasutuselevõtt on andnud taastumisele tugeva tõuke. ELi kui terviku eelarvepoliitika – kaasa arvatud avaliku sektori kulutused, mida rahastatakse taaste- ja vastupidavusrahastust ja muudest ELi fondidest saadud toetustega – oli hinnangute kohaselt 2020. aastal üldjoontes neutraalne ja 2021. aastal ekspansiivne ligikaudu 1 % ulatuses SKPst. 2022. aastal annavad oma panuse ELi kui terviku ekspansiivsesse eelarvepoliitikasse kaalutlusõigusel põhinevad poliitikameetmed, sealhulgas suuremad investeeringud. See ekspansiivne hoiak on 2022. aastal hinnanguliselt ligikaudu 1,75 % SKPst. Kaalutlusõigusel põhinevate meetmete ülesehitus on aja jooksul muutunud vastavalt esilekerkivatele väljakutsetele, sealhulgas eelkõige poliitikale, millega leevendatakse kõrgemate energiahindade mõju ettevõtetele ja kodumajapidamistele, ning meetmetele, millega toetatakse Venemaa Ukraina-vastase sõjalise agressiooni eest põgenevaid inimesi. Alates 2021. aasta sügisest vastu võetud kaalutlusõiguslikud eelarvemeetmed kõrgete energiahindade mõju vähendamiseks moodustavad praeguste hinnangute järgi 2022. aastal 0,6 % ELi SKPst. Muu hulgas võib nimetada energiatoodete kaudsete maksude ajutist vähendamist, energiatootmissubsiidiume, toetusi energiatarbijatele, sotsiaalsiirdeid (otseselt seotud energiatarbimisega) haavatavatele leibkondadele ja reguleeritud hindu jaemüügi tasandil. Kuigi enamik neist meetmetest on kuulutatud välja ajutisena, suureneksid nendega seotud kulud vastavalt, kui nende kehtivust pikendataks või nende ulatust laiendataks, juhul kui tasakaalustavad meetmed puuduvad. Peale selle on oluline märkida, et energiahindade tõusu mõju riigi rahandusele ulatub kaalutlusõigusel põhinevatest meetmetest kaugemale. Energiahinnašokist tingitud majandustegevuse aeglustumisel aeglustub eeldatavasti ka maksude ja sotsiaalmaksete kogumine. See koos võimalike suuremate avaliku sektori kulutustega, mis tuleneb palkade, sotsiaaltoetuste ja muude kulude korrigeerimisest inflatsiooniga, mõjutab valitsemissektori eelarvepuudujääki ja võlga. Et piirata eelarvekulusid, maksimeerida nende majanduslikku ja sotsiaalset mõju ning säilitada stiimuleid rohepöördeks, peaksid energiahindade tõusu leevendamiseks võetavad poliitikameetmed olema ajutised ja suunatud haavatavatele leibkondadele, kelle energiaarve moodustab olulise osa nende tarbimiskorvist, aga ka hinnatõusust eriti puudutatud tööstusharudele. Nende meetmetega peaksid kaasnema ka energiatõhususe suurendamise ja fossiilenergiatarbe vähendamise stiimulid. Eelarvepoliitika peaks 2023. aastal olema ettevaatlik, ent samas valmis reageerima muutuvale majandusolukorrale. Venemaa sissetungist Ukrainasse põhjustatud makromajandusliku šoki eripära ja selle pikaajaline mõju ELi energiajulgeoleku vajadustele tingib selle, et 2023. aastal on vaja eelarvepoliitika kujundamisel erilist hoolt. Lähtudes 2022. aasta kevadprognoosist, mille kohaselt jääb et SKP kasv prognoosiperioodil positiivseks, kuigi valitseb suur ebakindlus ja langusrisk, ei tundu laiapõhjaline fiskaalne impulss majandusele 2023. aastal olevat põhjendatud. Eelarvepoliitika peaks ühendama suuremad investeeringud riiklikult rahastatavate esmaste jooksvate kulude kasvu ohjeldamisega ja samas võimaldama automaatsetel stabilisaatoritel toimida ning pakkuma ajutisi ja suunatud meetmeid, et leevendada energiakriisi mõju ja anda humanitaarabi neile, kes põgenevad Ukrainast Venemaa sissetungi eest. Taaste- ja vastupidavuskavade täielik ja õigeaegne rakendamine on investeeringute suurendamisel võtmetähtsusega. Lisaks peaksid liikmesriikide järgmise aasta eelarvekavad rajanema konservatiivsetel keskpika perioodi kohandamiskavadel, milles kajastuvad riigi rahanduse jätkusuutlikkuse probleemid, mis on tingitud sellest, et võla suhe SKPsse on suur, ja mida pandeemia on veelgi süvendanud. Kliimamuutustest tulenevate riskide vähendamiseks julgustatakse liikmesriike võtma nende mõju eelarve planeerimisel süstemaatiliselt arvesse ning kaaluma poliitikameetmeid ja vahendeid, mis aitavad kliimamõjusid õiglasel viisil ennetada, vähendada ja nendeks valmistuda. Liikmesriikide keskkonnahoidliku eelarvestamise tavasid tuleks jätkata ja julgustada, et tagada avaliku sektori kulude ja tulude kooskõla keskkonnaeesmärkidega. Eelarvepoliitika peaks olema liikmesriigiti jätkuvalt sobivalt diferentseeritud (vt ka 1. selgitus). Suure võlakoormusega liikmesriigid peaksid tagama konservatiivse eelarvepoliitika ja peaksid selleks eelkõige piirama riiklikult rahastatavate jooksvate kulude kasvu allapoole keskpika perioodi potentsiaalset SKP kasvu, võttes arvesse jätkuvat ajutist ja suunatud toetust kodumajapidamistele ja ettevõtetele (kohaldades riigiabi eeskirju), kes on energiahindade tõusu suhtes kõige haavatavamad, ning Ukrainast põgenevatele inimestele. Vähese ja keskmise võlakoormusega liikmesriigid peaksid konkreetselt tagama, et riiklikult rahastatavate jooksvate kulude kasv on kooskõlas üldkokkuvõttes neutraalse eelarvepoliitikaga, võttes arvesse jätkuvat ajutist ja suunatud toetust kodumajapidamistele ja ettevõtetele (kohaldades riigiabi eeskirju), kes on energiahindade tõusu suhtes kõige haavatavamad, ning Ukrainast põgenevatele inimestele. Kõik liikmesriigid peaksid suurendama avaliku sektori investeeringuid rohe- ja digipöördesse ning energiajulgeolekusse, kasutades selleks muu hulgas taaste- ja vastupidavusrahastut, muid ELi fonde ja kava „REPowerEU“. Suurenenud ebakindlus ja Euroopas toimuva sõja tingimustes majandusväljavaadetes valitsevad tugevad langusriskid, energiahindade enneolematu tõus ja jätkuvad tarneahela häired õigustavad stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli pikendamist ka 2023. aastaks. 3. märtsil 2021 jõudis komisjon järeldusele, et stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli deaktiveerimine peaks sõltuma ELi ja euroala majanduse olukorrast, tunnistades, et normaalsema olukorra taastumiseks kulub aega ja et üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamise või jätkamise otsust tuleks võtta kui üldhinnangut majanduse olukorrale, kus kõige olulisem kvantitatiivne kriteerium on ELi või euroala majandustegevuse tase võrreldes kriisieelse tasemega. Euroopas käiva sõja, energiahindade enneolematu tõusu ja jätkuvate tarneahela häirete tingimustes ei ole ELi ja euroala majanduse olukord normaliseerunud. Lisaks tuleks üldise vabastusklausli kohaldamise jätkamise või lõpetamise otsuses arvestada ka vajadust, et eelarvepoliitikaga peab saama asjakohaselt reageerida majanduslikele tagajärgedele, mis tulenevad Venemaa sõjalisest agressioonist Ukraina vastu, sealhulgas energiavarustuse katkestustele. Üldise vabastusklausli jätkuv aktiveeritus 2023. aastal annab võimaluse vajaduse korral liikmesriikide eelarvepoliitika kaudu kiiresti reageerida, tagades ühtlasi sujuva ülemineku pandeemia-aegselt laiapõhjaliselt majanduse toetamiselt üha enam ajutistele ja suunatud meetmetele ja eelarve konservatiivsusele, mida on vaja keskpika perioodi jätkusuutlikkuse tagamiseks. Üldine vabastusklausel ei peata stabiilsuse ja kasvu pakti kohaldamist. See võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda tavapärastest eelarvenõuetest, tingimusel et see ei ohusta keskpikas perspektiivis riigi rahanduse jätkusuutlikkust. 2022. aasta sügisel hindab komisjon uuesti, kas on asjakohane teha ettepanek algatada 2021. aasta eelarve täitmise andmete põhjal ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus. 2023. aasta kevadel hindab komisjon 2022. aasta eelarve täitmise andmete põhjal ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse algatamise ettepaneku asjakohasust, võttes eelkõige arvesse nõukogu poolt liikmesriikidele esitatud riigipõhiste eelarvesoovituste täitmist. Tuginedes eespool esitatud kaalutlustele ning võttes arvesse suurenenud ebakindluse ja tugevate langusriskide mõju ELi ja euroala kui terviku majandusväljavaadetele, leiab komisjon, et liit ei ole raske majandussurutise perioodist veel väljunud. Tingimused, mis võimaldavad säilitada üldise vabastusklausli 2023. aastal ja deaktiveerida selle alates 2024. aastast, on seega täidetud. Komisjon kutsub nõukogu üles seda järeldust toetama, et pakkuda liikmesriikidele selgust. Majanduse juhtimise raamistiku võimalike muudatuste kohta esitab komisjon orientiirid pärast suvepuhkust ja aegsasti enne 2023. aastat.

Paljude liikmesriikide jaoks on jätkuvalt oluline tagada ka edaspidi valitsemissektori võla jätkusuutlikkus. Paljuski kajastavad eelarve keskpika ja pikaajalise jätkusuutlikkuse probleemid struktuurse eelarvepositsiooni märkimisväärset halvenemist, mis on mitmes riigis suurendanud juba enne kriisi esinenud võlast tingitud nõrkusi. Elanikkonna vananemisest tingitud kasvavate pensioni-, tervishoiu- ja pikaajalise hoolduse kulutuste probleem peab käima käsikäes pensionide ja muude sotsiaaltoetuste piisavuse tagamisega. Pensionisüsteemide nii fiskaalsest kui ka sotsiaalsest seisukohast jätkusuutlikuks muutmiseks on vaja uusi reforme, et pikendada tööelu ja muuta tööturud kaasavamaks. Tervishoiu ja pikaajalise hoolduse eelarvelise jätkusuutlikkuse parandamiseks on vaja parandada nende tõhusust ja samal ajal tagada nende piisavus ja kättesaadavus. Tuleks jätkata kooskõlastatud jõupingutusi, et tugevdada võitlust agressiivse maksuplaneerimise ja maksudest kõrvalehoidumise vastu. Need meetmed koos maksukoormuse nihutamisega tööjõult eemale ja kaksikülemineku toetamise poole on poliitikameetmed, millega hoitakse ära konkurentsimoonutusi, koheldakse maksumaksjaid õiglaselt, kaitstakse riigi rahandust ning tagatakse jätkusuutlik ja töökohti loov majanduskasv. Maksumaksjate agressiivsete maksuplaneerimisstrateegiate negatiivse mõju ülekandumine teistele liikmesriikidele nõuab lisaks liidu õigusele ka riikide poliitika kooskõlastamist. Pärast maksude tasumist kätte jääva palga muutused mõjutavad eelkõige madalapalgaliste ja leibkondade teiste palgasaajate töötunde. Teatavad muud maksud, eelkõige korduvad omandimaksud ja tarbimismaksud, on aga, vastupidi, vähem moonutavad ja võimaldavad nihutada maksukoormuse tööjõult mujale, võttes samal ajal arvesse jaotuslikku mõju. Lisaks vähendavad keskkonnamaksud selliseid negatiivseid välismõjusid nagu saaste ja aitavad nõnda saavutada ELi keskkonnaeesmärke. Tekstikast 1. Ajakohastatud teave stabiilsuse ja kasvu pakti kohase järelevalve kohta Osana 2022. aasta kevadisest Euroopa poolaasta paketist võttis komisjon vastu ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 3 kohase aruande 18 liikmesriigi kohta. Need riigid on Belgia, Bulgaaria, Tšehhi, Saksamaa, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Läti, Leedu, Ungari, Malta, Eesti, Austria, Poola, Sloveenia, Slovakkia ja Soome. Kõigi nende liikmesriikide puhul, välja arvatud Soome, hinnatakse aruandes nende vastavust eelarvepuudujäägi kriteeriumile. Leedu, Eesti ja Poola puhul koostati aruanne seetõttu, et 2022. aastal ületas kavandatud eelarvepuudujääk aluslepingus sätestatud kontrollväärtust 3 % SKPst, samas kui teistel liikmesriikidel ületas valitsemissektori eelarvepuudujääk 2021. aastal 3 % SKPst. Peale selle hinnatakse Belgia, Prantsusmaa, Itaalia, Ungari, Slovakkia ja Soome aruandes eelarve täitmise andmete põhjal ka võlakriteeriumi täitmist aastal 2021. Komisjon ei tee 2022. aasta kevadel ettepanekut algatada uusi ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlusi. COVID-19 pandeemial on jätkuvalt tohutu makromajanduslik ja eelarvemõju, mis koos praeguse geopoliitilise olukorraga on toonud kaasa erakordselt suure ebakindluse, sealhulgas üksikasjaliku eelarvepoliitika kujundamisel. Seepärast leiab komisjon, et otsust selle kohta, kas algatada liikmesriikide suhtes ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus, ei tuleks teha. Liikmesriikide puhul, kelle võla suhe SKPsse ületab kontrollväärtust 60 % SKPst, võtab komisjon kõigi asjakohaste tegurite hindamisel arvesse, et võla vähendamise sihttaseme järgimine tähendaks liiga järsku ja varast eelarve kohandamist, mis võib ohustada majanduskasvu. Seepärast on komisjon seisukohal, et praegustes erandlikes majandustingimustes ei ole võla vähendamise sihttaseme järgimine põhjendatud. Rumeenia on pandeemiaeelse arengu põhjal ainus liikmesriik, kelle suhtes kohaldatakse ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust. 3. aprillil 2020 otsustas nõukogu 2019. aastaks kavandatud ülemäärase eelarvepuudujäägi põhjal, et Rumeenial on ülemäärane eelarvepuudujääk. Oma viimatises, 18. juuni 2021. aasta soovituses palus nõukogu Rumeenial kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk hiljemalt 2024. aastaks. Rumeenia valitsemissektori eelarvepuudujääk 2021. aastal ja eelarve kohandamine 2021. aastal on nõukogu soovitustega kooskõlas. Seetõttu on menetlus peatatud. Komisjon hindab liikmesriikide eelarveolukorda uuesti 2022. aasta sügisel. Võla ja eelarvepuudujäägi arengu seire jätkub 2022. aasta sügisese majandusprognoosi ja 2023. aasta eelarvekavade põhjal, mille euroala liikmesriigid peavad esitama 15. oktoobriks 2022. 2022. aasta sügisel hindab komisjon uuesti, kas on asjakohane teha ettepanek algatada ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus. 2021. aastal toimunud taastumise tulemusena on makromajanduslik tasakaalustamatus üldiselt hakanud taas vähenema. Majanduskasv koos asjakohaste ja ambitsioonikate poliitiliste meetmetega peaks makromajanduslikke nõrkusi veelgi vähendama. Eelkõige ergutab taaste- ja vastupidavuskavade ja kava „REPowerEU“ kiire rakendamine potentsiaalset majanduskasvu, suurendab ELi majanduse vastupanuvõimet ning aitab seega järgnevatel aastatel haavatavust kõrvaldada. Makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse raames on komisjon kindlaks teinud tasakaalustamatuse ja ülemäärase tasakaalustamatusega seotud makromajanduslikud nõrkused kümnes liikmesriigis neist kaheteistkümnest, mille kohta tehti põhjalik analüüs. Tekstikastis 2 võetakse kokku järeldused makromajandusliku tasakaalustamatuse kohta liikmesriikides; üksikasjalikum teave nende kohta on esitatud 4. lisas. Tekstikast 2. Makromajanduslik tasakaalustamatus liikmesriikides Komisjon on hinnanud makromajandusliku tasakaalustamatuse olemasolu 12 liikmesriigis, mis valiti 2022. aasta häiremehhanismi aruandes välja põhjalikuks analüüsiks. Kõigis neis liikmesriikides tuvastati makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse raames toimunud viimase iga-aastase järelevalvetsükli käigus tasakaalustamatus või ülemäärane tasakaalustamatus. Makromajanduslike nõrkuste hindamisel joonistub välja majanduse jõuline taastumine COVID-19 kriisist tingimustes, kus energia- ja toormehindade tõusu ning Venemaa Ukraina-vastase agressiooni muude mõjude taustal on ebakindlus kasvuteel. Era- ja valitsemissektori võla tase väheneb, sedamööda kuidas majandus kriisist taastub. Sellest hoolimata ületab see paljudel juhtudel endiselt COVID-19-eelset taset, kajastades majanduse järsku langust 2020. aastal ja majanduse toetamiseks võetud meetmeid. Väline tasakaalustatus on endiselt ebatäielik: suurtest netovõlgnikest riikides, kus on märkimisväärne piiriülene turismisektor, on jooksevkonto paranenud, kuid on endiselt allpool COVID-19-eelset taset, samas kui mõnes liikmesriigis püsib suur jooksevkonto ülejääk hoolimata pandeemia ajal toimunud ajutisest vähenemisest. Eluasemehinnad tõusevad viimase aastakümne kiireimas tempos. Pangandussektor tuli pandeemiast põhjustatud kriisiga hästi toime, kuigi võib tekkida mõningaid riske, kuna võlgade tagasimaksmise moratooriumid on lõppenud ja ajutisi toetusmeetmeid tühistatakse. Üldiselt on nõrkused vähenemas ja on mitmes liikmesriigis langenud alla pandeemiaeelse taseme, mistõttu on kahel juhul tulnud tasakaalustamatuse liigitust muuta. Taaste- ja vastupidavuskavades sisalduv poliitiline tegevuskava ning varasemad poliitikameetmed toetavad asjaomaste riikide majanduse edasist kohandamist ja tugevamaid põhinäitajaid, mis toob kaasa nõrkuste jätkuva vähenemise väljavaated. Majanduskasv toetab edasist kohandamist, kuid madala potentsiaalse majanduskasvuga riikidel võib seista ees keeruline dünaamika. Inflatsioonisurve kasvab ning karmimad rahastamistingimused ja vahetuskursi volatiilsus võivad mõjutada võla teenindamist. See risk esineb eriti siis, kui era- või valitsemissektori võlga hoitakse välisvaluutas ja kui refinantseerimisvajadused on märkimisväärsed. – Iirimaal ja Horvaatias tasakaalustamatust enam ei ole. Iirimaal on võla suhe SKPsse aastate jooksul märkimisväärselt vähenenud ja seda iseloomustab jätkuvalt tugev langustrend. Horvaatias on võla suhe SKPsse aastate jooksul märkimisväärselt vähenenud ja seda iseloomustab jätkuvalt tugev langustrend. – Kreekas, Itaalias ja Küprosel esineb endiselt ülemäärane tasakaalustamatus. – Saksamaal, Hispaanias, Prantsusmaal, Madalmaades, Portugalis, Rumeenias ja Rootsis esineb jätkuvalt tasakaalustamatus. Nende 12 liikmesriigi eriomaseid aspekte kirjeldatakse üksikasjalikumalt 4. lisas. 5. ELi INSTITUTSIOONIDE, LIIKMESRIIKIDE JA SIDUSRÜHMADE ÜHINE JÕUPINGUTUS Konstruktiivne dialoog liikmesriikidega ja tugevdatud institutsioonidevaheline dialoog Euroopa tasandil jätkub kogu Euroopa poolaasta protsessi jooksul. Intensiivne poliitiline dialoog taaste- ja vastupidavuskavade üle võimaldas komisjonil ja liikmesriikidel tugevdada ja süvendada koostööd, millega tagati laialdane isevastutus ja mis peaks jätkuma kavade rakendamise etapis. Asjaolu, et taas on asutud koostama riigiaruandeid ja riigipõhiseid soovitusi, annab lisavõimaluse laiendada institutsioonidevahelist ja kahepoolset dialoogi, mille kaudu jõuda ühisele arusaamale muutuvatest probleemidest ja poliitilistest prioriteetidest. Kaks korda aastas toimuv nõukogu, komisjoni ja Euroopa sotsiaalpartnerite esindajate makromajanduslik dialoog poliitilisel ja tehnilisel tasandil tagab pideva mõttevahetuse Euroopa Liidu sotsiaalse ja majandusliku arengu üle. Komisjon jätkab ka tihedat dialoogi Euroopa Parlamendiga peamiste sotsiaalsete ja majanduslike suundumuste teemal ning suhtleb ka edaspidi iga-aastase koordineerimistsükli kõikide põhietappide eel Euroopa Parlamendiga. Euroopa poolaasta ning taaste- ja vastupidavusrahastu edukas rakendamiseks on vaja sotsiaalpartnereid ja muid sidusrühmi süstemaatiliselt kaasata nii ELi kui ka riiklikul tasandil. Euroopa poolaasta ning taaste- ja vastupidavusrahastu rakendamise kõigis etappides on oluline sidusrühmi korrapäraste sihtotstarbeliste kohtumiste kaudu aktiivselt kaasata. Komisjon kutsub kõiki liikmesriike üles kasutama regulaarseid vahetusi, et teha aktiivselt koostööd sotsiaalpartnerite, kohalike ja piirkondlike omavalitsuste ning muude sidusrühmadega, eelkõige kodanikuühiskonna organisatsioonide esindajatega, võttes eeskujuks selle, kuidas partnerluspõhimõtet on edukalt kasutatud ühtekuuluvuspoliitika kavandamisel ja rakendamisel. See aitab ühiselt kindlaks teha probleeme ja parandada poliitilisi lahendusi ning tagab laiema isevastutuse majandus- ja sotsiaalpoliitika tegevuskava, sealhulgas riigipõhiste soovituste rakendamise eest. Komisjon kasutab juba Euroopa poolaasta raames olemasolevaid foorumeid, et sotsiaalpartnereid taaste- ja vastupidavusrahastu rakendamisest teavitada ja neid sellesse kaasata. Aasta jooksul võtab komisjon vastu ka teatise ja ettepaneku nõukogu soovituse kohta, mis käsitleb sotsiaaldialoogi tugevdamist ELi ja liikmesriikide tasandil.

6. Kokkuvõte Euroopa majanduse ja ühiskonna vastupidavuse ning kaasava ja kestliku majanduskasvu tagamiseks on tingimata vaja tegelda jätkuvate ja uute probleemidega. 2022. aasta Euroopa poolaasta uues tsüklis, kus on taas võetud kasutusele riigiaruanded ja riigipõhised soovitused, keskendutakse kestlikule ja kaasavale taastumisele, mis põhineb ambitsioonikate taaste- ja vastupidavuskavade rakendamisel ning jätkusuutliku konkurentsivõime neljal mõõtmel, mida me kasutame poliitiliste meetmete võtmisel suunanäitajana, ning seda kõike kooskõlas ÜRO kestliku arengu eesmärkidega. Samal ajal tuletab Venemaa sissetung Ukrainasse ja selle mõju liikmesriikide majandusele teravalt meelde Euroopa strateegilisi väljakutseid. Vajadus loobuda energiasüsteemis fossiilkütustest on tungivam kui kunagi varem. Vaja on edasisi otsustavaid samme, et suurendada majanduslikku ja sotsiaalset vastupidavust, tagada ELi energiavarustuskindlus ja vähendada aegsasti enne 2030. aastat meie sõltuvust Venemaalt pärit fossiilkütustest. Lisaks taaste- ja vastupidavuskavade jätkuvale rakendamisele peaksid liikmesriigid võtma meetmeid, et rakendada 2022. aasta riigipõhised soovitused, milles käsitletakse allesjäänud ja esilekerkivaid probleeme, võttes arvesse kava „REPowerEU“. Käesoleva aasta ühtlustatud riigiaruannetes tuuakse välja probleemid, mida taaste- ja vastupidavuskavades jätkusuutliku konkurentsivõime nelja mõõtme raames käsitletakse ainult osaliselt või ei käsitleta üldse, sealhulgas täiendavad reformi- ja investeerimisvajadused, mis toetaksid kava „REPowerEU“ rakendamist. Seni lahendamata ja uute probleemide hindamine toetab seega komisjoni 2022. aasta riigipõhiste soovituste ettepanekut. Kui nõukogu on need vastu võtnud, on nendel soovitustel kooskõlas asjaomaste suunistega keskne roll liikmesriikide taaste- ja vastupidavuskavades uute REPowerEU-teemaliste peatükkide käsitlemisel ning nendes esitatakse selle kava raames vajatavate edasiste meetmete orientiirid. Komisjon esitab Euroopa Ülemkogule üleskutse komisjoni 2022. aasta riigipõhiste soovituste ettepanekud kinnitada ja nõukogule üleskutse need ettepanekud vastu võtta. Samuti kutsub komisjon liikmesriike üles rakendama soovitusi täielikult ja õigel ajal, tihedas dialoogis sotsiaalpartnerite, kodanikuühiskonna organisatsioonide ja kõigi teiste eri tasandite sidusrühmadega. LISA 1. RIIGIPÕHISTES SOOVITUSTES HÕLMATUD TEEMAVALDKONDADE ÜLEVAADE LISA 2. RIIGIPÕHISTE SOOVITUSTE RAKENDAMISEL TEHTUD EDUSAMMUD 2022. aasta Euroopa poolaasta tsüklis tehakse kokkuvõte liikmesriikide poliitikameetmetest, mis on võetud selleks, et lahendada struktuurseid probleeme, mida on esile tõstetud alates 2019. aastast vastu võetud riigipõhistes soovitustes. Sestsaadik, kui loodi taaste- ja vastupidavusrahastu kui keskne vahend ELi ja riiklike poliitikaprioriteetide saavutamiseks, võetakse 2022. aasta riigipõhiste soovituste hindamisel arvesse liikmesriikide seni võetud poliitikameetmeid( ) ning taaste- ja vastupidavuskavades võetud kohustusi, olenevalt nende rakendatuse määrast. Seega kajastab hindamine pigem taaste- ja vastupidavuskavade rakendamise praegusi varajasi etappe, mitte niivõrd edusamme, mida võib eeldada kavade täieliku rakendamise korral ( ). Kooskõlas taaste- ja vastupidavusrahastu kohaldamisalaga keskendutakse 2022. aasta riigipõhiste soovituste hindamisel 2019.–2020. aasta riigipõhistele soovitustele (mitmeaastane hindamine). Hindamise käigus hinnatakse ka 2021. aasta riigipõhiseid soovitusi, mis on seotud üksnes eelarvepoliitikaga (iga-aastane hindamine). Joonis 1. 2019.–2020. aasta riigi-põhiste soovituste rakendamise praegune tase Joonis 2. 2019.–2021. aasta riigipõhiste soovituste rakendamine: järjestikused iga-aastased hinnangud võrreldes rakendamise praeguse seisuga Märkus. Mitmeaastases hinnangus vaadeldakse 2019.–2020. aasta riigipõhiste soovituste rakendamist alates nende vastuvõtmisest kuni käesoleva teatise avaldamiseni. 2021. aasta riigipõhised soovitused on seotud üksnes eelarvepoliitikaga. Mitmeaastasest perspektiivist lähtudes on tehtud vähemalt mõningasi edusamme, sest 2019.–2020. aasta riigipõhistest soovitustest on rakendatud 63 % (vt joonis 1). Eelmise aasta hinnangu võrdluses on tehtud arvestatavaid täiendavaid edusamme nii 2019. aasta struktuurset laadi kui 2020. aasta pigem kriisile orienteeritud riigipõhiste soovituste rakendamisel. Samas on reformide rakendamises poliitikavaldkonniti suured erinevused. Viimastel aastatel on liikmesriigid teinud kõige enam edusamme eelkõige rahastamisele ja finantsteenustele juurdepääsu vallas, millele järgnevad edusammud rahapesuvastasuse ja ärikeskkonna vallas. Seevastu pensionisüsteemide, ühtse turu, konkurentsi, riigiabi ja eluaseme valdkonnas ei ole suudetud eriti edusamme teha. 2021. aastal vastu võetud soovituste rakendamisel on edusammud olnud arvestatavad. Liikmesriigid on neile 2021. aasta juulis esitatud soovitustest, mis olid seotud üksnes eelarvepoliitikaga, teinud mõningasi edusamme vähemalt 80 % puhul (joonis 2). 2022. aasta riigipõhiste soovituste hindamise tulemused avaldatakse juunis komisjoni veebisaidil, kust leiab ka eelnevate aastate tulemused.



LISA 3. ELis TEHTUD EDUSAMMUD KESTLIKU ARENGU EESMÄRKIDE RAKENDAMISEL Märkus. Sellel joonisel on valitud näitajatele tuginedes kujutatud ELi viimase viie aasta edusamme kõigi 17 eesmärgi saavutamisel. Näitajate suundumuste hindamise ja eesmärkide tasandil kokkuvõtmise meetod, samuti üksikasjalikumad analüüsid on avaldatud Eurostati veebisaidil: Ülevaade – kestliku arengu näitajad – Eurostat (europa.eu) . Vaatlusalusel perioodil (viimase viie aasta jooksul kuni 2021. aastani) tegi EL nagu varasematelgi aastatel kestliku arengu eesmärkide alal kõige suuremaid edusamme oma territooriumil rahu ja isikliku turvalisuse edendamisel ning õiguskaitse kättesaadavuse ja institutsioonide vastu usalduse parandamisel (16. eesmärk). Märkimisväärset edu saavutati ka majanduskasvu ja tööturu valdkonnas (8. eesmärk), kus pärast COVID-19 pandeemia algust jõuti 2021. aastal taastumiseni, ning innovatsiooni ja taristu valdkonnas (9. eesmärk). Edusammud vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vähendamisel (1. eesmärk) on samuti olnud märkimisväärsed, kuid andmeid on kohati olemas ainult kuni 2019. aastani ja seega ei kajasta need täielikult COVID-19 pandeemia mõju. Edusamme on tehtud ka puhta ja taskukohase energia valdkonnas (7. eesmärk), kuid seda arengut mõjutas tugevalt 2020. aastal energiatarbimise märgatav vähenemine, mis tulenes COVID-19ga seotud avaliku elu piirangutest ja seetõttu väiksemast majandustegevusest. Ka ei ole arvandmetes veel arvesse võetud viimaseid energiaalaseid muutusi, mis on seotud Venemaa sissetungiga Ukrainasse. EL on hästi edenenud ka tervise ja heaolu (3. eesmärk), ookeani- ja mereökosüsteemide (14. eesmärk) ning soolise võrdõiguslikkuse (5. eesmärk) eesmärkide saavutamisel. Vähem edusamme on tehtud kestlike linnade (11. eesmärk), ebavõrdsuse vähendamise (10. eesmärk), vastutustundliku tarbimise ja tootmise (12. eesmärk), kvaliteetse hariduse (4. eesmärk), kliimameetmete (13. eesmärk) ning nälja kaotamise ja kestliku põllumajanduse (2. eesmärk) saavutamisel. Puhta vee ja sanitaartingimuste (6. eesmärk) ning eesmärkide ja juhtimistava alaste üleilmsete partnerluste (17. eesmärk) valdkonnas on EL viimastel aastatel, mille kohta on andmed kättesaadavad, olnud neutraalne, mis tähendab, et kestlikke ja jätkusuutmatuid arenguid on olnud peaaegu võrdselt. Seevastu elurikkuse ja maismaa-ökosüsteemide (15. eesmärk) valdkonnas on olukord muutunud hoopis veidi halvemaks, mis kajastab asjaolu, et ökosüsteemid ja bioloogiline mitmekesisus on jätkuvalt inimtegevuse surve all.

LISA 4. ELi RIIKIDE MAKROMAJANDUSLIKU TASAKAALUSTAMATUSE PÕHJALIKU ANALÜÜSI TULEMUSED Tasakaalustamatus või ülemäärane tasakaalustamatus on kindlaks tehtud kümnes liikmesriigis neist kaheteistkümnest, mida põhjalikult analüüsiti. Põhjalikus analüüsis vaetakse tasakaalustamatuse tõsidust, selle hiljutist ja tulevast arengut ning selle kõrvaldamiseks võetud poliitikameetmeid. Samuti võetakse arvesse tasakaalustamatuse ülekanduvat mõju ja süsteemset piiriülest mõju.

Pärast järsku tõusu 2020. aastal on erasektori ja valitsemissektori võlakordaja enamikul juhtudel taas aegamisi vähenemas. Erasektori ja valitsemissektori võlakoormuse suurenemine, mis oli tingitud SKP järsust langusest ja COVID-19 pandeemia tagajärgede leevendamiseks vajalikest meetmetest, jäi üldjoontes 2020. aastasse. Majanduse elavnedes on võlatasemed nüüd vähenemas. Seni on vähenemised olnud siiski arvuliselt minimaalsed ja võlad on mõnel juhul endiselt COVID-19 kriisi eelsest tasemest oluliselt suuremad. Eriti napp on olnud valitsemissektori võlakordajate vähenemine, mis näitab, et eelarvepoliitikaga toetati majandust tugevalt ka 2021. aastal. Erasektori võlasuundumustes on liikmesriigiti olnud suuremaid erinevusi ja mõnel juhul on võlg ka märgatavalt vähenenud. Edaspidi toetab majanduskasv, mida hoogustab taaste- ja vastupidavuskavade kiire rakendamine, võla vähenemist veelgi, kuid on ka riske. Majandusprognoosiga seotud ebakindlus on suurenenud, eelkõige Venemaa Ukrainasse sissetungi tõttu. Inflatsioonisurve kasvab ning karmimad rahastamistingimused ja vahetuskursi volatiilsus võivad mõjutada ettevõtete, kodumajapidamiste ja valitsuste võlateenindust. See on omaette risk, kui võlg on nomineeritud välisvaluutas, millel on muutuvad intressimäärad ja millega kaasnevad suuremad rahastamisvajadused. Samal ajal vähendab suurem inflatsioon nimetaja muutuse mõju kaudu valitsemissektori võla suhet SKPsse. Struktuursed nihked ja tööjõupuudus võivad põhjustada palgakasvu kiirenemist, mis võib tekitada probleeme konkurentsivõimega. Taaste- ja vastupidavuskavade ning kava „REPowerEU“ rakendamine suurendab ELi riikide potentsiaalset majanduskasvu ja vastupidavust. See on eriti oluline madala potentsiaalse majanduskasvuga riikide jaoks, sest aitab neil eelseisvatel aastatel vähendada oma nõrkusi, sealhulgas suurest võlakoormusest tingitud nõrkusi. Välispositsioonid on taas paranemas. Suurtest netovõlgnikest riikides, kus piiriülese turismi sektor on suur, on jooksevkontod hakanud paranema, ent need jäävad siiski allapoole kriisieelset taset. Eeldada võib rahvusvaheliste reiside edasist taastumist, mis peaks toetama ka jätkuvat tugevnemist, kuid Venemaa sissetung Ukrainasse on toonud kaasa ka häirete ohu. Mõnes liikmesriigis püsib suur jooksevkonto ülejääk, kusjuures toimunud vähesed muutused on tingitud säästude ülejäägist võrreldes investeeringutega, samas kui kõrgemad energiaimpordi hinnad eeldatavasti vähendavad peaaegu kõigi liikmesriikide jooksevkontosid. Enamik suurtest negatiivsetest rahvusvahelistest netoinvesteerimispositsioonidest hakkas 2021. aastal tänu SKP kasvule ja jooksevkonto paranemisele paranema ning need peaksid veelgi paranema ka sel ja järgmisel aastal. Välispositsiooni toetab lähiaastatel mitmel juhul ka taaste- ja vastupidavusrahastu vahendite sissevool. Eluasemehinnad on jätkuvalt jõudsalt tõusnud, kusjuures elavnenud nõudlus on sattunud vastamisi piiratud pakkumisega. Eluasemete reaalhinnad on enamikus liikmesriikides 2021. aastal veelgi tõusnud, mõnel juhul viimase kümne aasta kiireimas tempos. Pakkumispoole kitsikus, mis esines juba enne pandeemiat, jääb eeldatavasti lähiaastatel püsima. Viimaste kuude ootused rahastamistingimuste karmistamise suhtes võisid kaasa tuua ostuotsustes mõningase kiirustamise, mis suurendas veelgi hinnatõusu. Kui hinnatõusule lisandub suur ja kasvav kodumajapidamiste võlakoormus, võivad kodumajapidamised ja laenuandjad olla eluasemehindade languse suhtes haavatavamad. Pangandussektor tuli pandeemiast põhjustatud kriisiga hästi toime ja näib olevat muutunud tugevamaks, milles on kasu varasematest reformidest. Liikmesriigid, kus on varasemast ajast pärit suuri viivislaene, jätkasid selliste laenude vähendamist, mõnikord oluliselt. Sellest hoolimata võib viivislaene siiski juurde tulla, kui avaldub võlatagastusmoratooriumide lõppemise ja COVID-19 pandeemiaga seotud ajutiste toetusmeetmete tühistamise täielik mõju. Majandusprognoosi halvenemine võib tekitada probleeme ka pankade bilansis, ent kõrgemad intressimäärad peaksid toetama pankade kasumimarginaale. Liikmesriikides, kus on tugev pankade ja valitsuse vastastikune sõltuvus, võivad riigi suuremad rahastamiskulud põhjustada riski ka pankadele. Tabel 1. Liikmesriikide kohta koostatud põhjalike analüüside ülevaade 2021. aasta põhjalike analüüside tulemused 2022. aasta põhjalike analüüside tulemused Tasakaalustamatus puudub Tasakaalustamatus – DE, ES, FR, HR, IE, NL, PT, RO, SE HR, IE DE, ES, FR, NL, PT, RO, SE Ülemäärane tasakaalustamatus CY, EL, IT CY, EL, IT Liikmesriigid, kus tasakaalustamatust enam ei esine Horvaatias, kus 2021. aastal tuvastati tasakaalustamatus, seda enam ei esine. Olulisi edusamme on tehtud erasektori võlakoormuse ja netoväliskohustuste vähendamisel. Valitsemissektori võlg on endiselt suur, kuid on taas vähenemas nagu enne pandeemiat, kui see märkimisväärselt paranes. Pangandussektor on stabiilne ja likviidne ning viivislaenude suhtarv väheneb. SKP potentsiaalne kasv on tänu tugevatele poliitikameetmetele suurenenud ning taaste- ja vastupidavuskava jõulisel rakendamisel põhinev edasine tugevnemine võib vähendada allesjäänud nõrkusi. Praeguste prognooside kohaselt peaks nii era- kui ka valitsemissektori võlakoormus jätkuvalt vähenema ning välispositsioon tugevnema, muu hulgas tänu taaste- ja vastupidavusrahastust saadavatele vahenditele. Iirimaal, kus 2021. aastal tuvastati tasakaalustamatus, seda enam ei esine. Nii enne pandeemiat kui ka pärast pandeemiat on saavutatud olulisi edusamme valitsemis- ja erasektori võlakoormuse, samuti netoväliskohustuste vähendamisel. Võla suhte vähenemine on märkimisväärne, isegi kui võtta riigi toodangus arvesse Iirimaal registreeritud hargmaiste ettevõtete tegevuse mõju, kuigi sel juhul on see väiksem. Eeldatakse, et nii era- kui ka valitsemissektori võlakoormus väheneb jätkuvalt ning välispositsioon paraneb veelgi. Iirimaa pangad on jätkanud viivislaenude suhtarvu vähendamist. Eluasemehindade kiire kasv on eluaseme taskukohasuse seisukohast jätkuvalt probleem, kuid seni näib, et makromajandusliku stabiilsuse riskid on piiratud. Kuigi taaste- ja vastupidavuskava otsene mõju ei pruugi selle suhtelise väiksuse tõttu olla kuigi suur, võib see siiski aidata majanduse põhialuseid veelgi tugevdada. Liikmesriigid, kus esineb tasakaalustamatust Prantsusmaal esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud valitsemissektori suure võla ja nõrga konkurentsivõimega, millel on tootlikkuse aeglase kasvu tingimustes piiriülene tähtsus. COVID-19 kriis tõi kaasa valitsemissektori niigi suure võla märkimisväärse suurenemise, kuid majanduse taastumisega vähenes valitsemissektori võla suhe SKPsse 2021. aastal ning prognooside kohaselt väheneb see ka sel ja järgmisel aastal, jäädes siiski pandeemiaeelsest tasemest tunduvalt kõrgemale. Erasektori võlakoormus on viimastel aastatel pidevalt kasvanud ja ületab usaldatavuskünniseid, kuigi ettevõtete suurenenud võlakoormusega seotud riske leevendab mõnevõrra paralleelselt likviidsuspuhvrite kogumine. Selle aluseks olev tootlikkuse dünaamika on aja jooksul püsinud stabiilsena. Ekspordi turuosa, mis oli varasematel aastatel üldjoontes stabiliseerunud, vähenes pandeemia ajal järsult ja peamised ekspordisektorid said tugevalt kannatada, kuid 2022. ja 2023. aastaks prognoositakse märkimisväärset taastumist. Kulupõhine konkurentsivõime ja tootlikkus peaksid saama kasu hiljutistest ja tulevastest reformidest, sealhulgas taaste- ja vastupidavuskava jätkuvast jõulisest rakendamisest. Saksamaal esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud püsiva suure jooksevkonto ülejäägiga, mis kajastab investeeringute tagasihoidlikkust võrreldes säästudega ja millel on piiriülene tähtsus. Jooksevkonto ülejääk vähenes kuni 2020. aastani aeglaselt ja suurenes 2021. aastal. See ületab riigi põhinäitajates soovitatud tasemeid omajagu, kajastades tarbimise hillitsetust ja visalt tagasihoidlikul tasemel püsivaid investeeringuid. Ettevõtete investeeringud on jäänud allapoole pandeemiaeelset taset ja ettevõtted on jätkanud suurt netosäästu. Eluasemeinvesteeringud on madalalt tasemelt aegamisi suurenenud, kuid pakkumine ei vasta endiselt eluasemenõudlusele. Avaliku ja erasektori investeeringuid pidurdavad mitmed tõkked, sealhulgas haldustõkked. Jooksevkonto ülejääk jääb tõenäoliselt suureks isegi siis, kui see peaks 2022. aastal kõrgemate toormehindade tõttu mõnevõrra vähenema. Hiljutised teadaanded investeeringute edendamise kohta on paljulubavad ning taaste- ja vastupidavuskava on suunatud investeerimist takistavate kitsaskohtade kõrvaldamisele. Investeeringute edasiseks edendamiseks on siiski tarvis täiendavaid vahendeid ja jõupingutusi, et kõrvaldada investeerimist takistavad kitsaskohad, samuti põhjalikkust rakendamisel. Madalmaades esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud erasektori suure võla ja suure jooksevkonto ülejäägiga, millel on piiriülene tähtsus. Sektori seisukohast on finantssektoriväliste ettevõtete suured säästud ja väikesed omamaised investeeringud peamised struktuursed tegurid, mis põhjustavad suurt ja püsivat jooksevkonto ülejääki, mis ületab oluliselt riigi põhinäitajates soovitatud tasemeid ja suurenes 2021. aastal veelgi. Osa väliskaubanduse ülejäägist ja selle hiljutisest dünaamikast on seotud paari suure hargmaise ettevõtte tegevusega. Edaspidi jääb ülejääk tõenäoliselt suureks, sest selle peamistes tegurites ei ole muutusi toimunud. Erasektori võlg on endiselt suur nii kodumajapidamiste kui ka ettevõtete suure võla tõttu, millest viimane on osaliselt tingitud hargmaiste ettevõtete grupisisesest piiriülesest võlast. Kodumajapidamiste suur võlakoormus muudab kodumajapidamised šokkide suhtes haavatavamaks, sest eluasemehindade tugev tõus on aidanud kaasa võla suurenemisele ja eluasemehinnad näivad olevat ülehinnatud. Kodumajapidamiste võlg jääb eeldatavasti suureks, sest jätkuvalt kasvavad eluasemehinnad ja eluasemeturu moonutused, mis soodustab eluaseme omandamist laenurahaga, ning seda eluasemete pakkumise puudujäägi olukorras. Võetud on piiratud poliitilisi meetmeid, kuid teha on veel palju. Portugalis esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud sellega, et era- ja valitsemissektori võlg ning välisvõlg on suur, samas kui tootlikkus kasvab aeglaselt. Viivislaenude tase, mis oli kõrge, on oluliselt vähenenud. Pärast ajutist tagasilööki 2020. aastal COVID-19 kriisi tõttu hakkasid need nõrkused 2021. aastal taas vähenema. Jooksevkonto saldo muutus 2020. ja 2021. aastal negatiivseks peamiselt pandeemiast tingitud šoki tõttu turismisektoris, samal ajal kui rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon paranes märkimisväärselt juba 2021. aastal, saavutades isegi pandeemiaeelsest parema taseme. Erasektori ja valitsemissektori võla suhe SKPsse hakkas 2021. aastal taas vähenema, kuid ületab endiselt pandeemiaeelset taset ning neist esimene ületab endiselt ka usaldatavuskünniseid. Eeldatakse, et majanduskasvu toel jätkub tulevikus era- ja valitsemissektori ning välisvõla vähenemine. Välispositsioon saab otseselt kasu ka taaste- ja vastupidavusrahastu vahenditest. Tasakaalustamatuse vähendamiseks on tehtud poliitilisi edusamme ning taaste- ja vastupidavuskava edukas rakendamine võib aidata seda veelgi vähendada, kuid poliitikaprobleemid on endiselt lahendamata. Rumeenias esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud maksebilansiga, mis haakub suure eelarvepuudujäägiga, ja taas esilekerkivate konkurentsivõime küsimustega. Suur jooksevkonto puudujääk suurenes 2021. aastal veelgi ning prognooside kohaselt ei parane see sel ega järgmisel aastal. Eelarvepuudujääk oli suur juba enne COVID-19 kriisi ja on nüüd tagant tõuganud ka jooksevkonto puudujääki, mis ohustab välisvõla jätkusuutlikkust. Riigi laenukasutuse kulud on alates 2021. aasta algusest suurenenud. Palgakasvu oodatav kiirenemine võib kulupõhist konkurentsivõimet veelgi halvendada. Nominaalne amortisatsioon võib leevendada konkurentsivõime vähenemist, kuid suurendada inflatsioonisurvet ja välisvaluutas võlgade teenimise koormust, mis on valitsuse ja erasektori jaoks märkimisväärne. Negatiivne rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon peaks jääma allapoole pandeemiaeelset taset. Välispositsioon peaks saama kasu märkimisväärsetest taaste- ja vastupidavusrahastu vahenditest, kuid kui see välja arvata, võib välisrahastamine karmimate ülemaailmsete finantstingimuste tõttu muutuda keerulisemaks. Hiljutiste poliitiliste algatustega, sealhulgas Rumeenia taaste- ja vastupidavuskava eduka rakendamisega, peaks olema võimalik kõrvaldada mõned nõrkused, kuid konkurentsivõime ja potentsiaalse majanduskasvu parandamiseks on siiski vaja edasisi meetmeid. Hispaanias esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud suure välisvõla ning valitsemissektori ja erasektori võlaga suure tööpuuduse tingimustes ning neil on piiriülene tähtsus. 2021. aastal hakkas võla suhe SKPsse taas vähenema, mida oli suundumusena täheldatud ka enne pandeemiat, ning prognooside kohaselt peaks see sel ja järgmisel aastal veelgi vähenema. Jooksevkonto ülejääk on väike ja rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon on saavutanud 2000. aastate keskpaigast saadik parima seisu. Erasektori võlg on siiski suurem kui enne COVID-19 kriisi, ületades endiselt usaldatavuskünniseid, samal ajal kui valitsemissektori võla suhe SKPsse on kõrge ja ületab tunduvalt pandeemiaeelset taset. Viivislaenude vähenemine on jätkunud, kuid mõned riskid püsivad, eelkõige energiamahukates sektorites ja sektorites, mis said COVID-19 kriisis varem rängalt kannatada. Töötus hakkas 2021. aastal taas vähenema, kuid tööturu killustatus ja noorte töötus on endiselt kõrge, kuigi varasemad ja hiljutised tööturureformid ning taaste- ja vastupidavuskava jätkuv rakendamine aitavad kõrvaldada Hispaania allesjäänud nõrkusi. Rootsis esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud kõrgete ja tõusvate eluasemehindadega ning kodumajapidamiste suure võlakoormusega. 2021. aastal kaugenesid eluasemehinnad alusväärtustest veel enam ja soodsad rahastamistingimused kannustasid jätkuvalt eluasemenõudlust. Kodumajapidamiste suur võlakoormus muudab Rootsi vastuvõtlikuks negatiivsete šokkide ja eluasemehindade korrapäratu korrigeerimise ohule ning võimalik kahju ähvardab nii reaalmajandust kui ka pangandussektorit. Veelgi on kasvanud erasektori võlg, millest suur osa on koondunud (äri- ja elamu-)kinnisvarasse ning enamik kodumajapidamiste hüpoteeklaenudest on muutuva intressimääraga. Poliitikameetmed ei ole piisavad, et tegeleda eluasemevõla ja eluasemehindade võimaliku ülehindamisega seotud nõrkustega. Endiselt on olemas maksusoodustused laenudest rahastatavatele eluasemetele, samuti pakkumise nappus ja tuvastatud puudused üürituru toimimises. Taaste- ja vastupidavuskava meetmed aitavad nõrkusi vähendada ainult osaliselt rahuldaval viisil. Liikmesriigid, kus esineb ülemäärane tasakaalustamatus