[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel, 19.05.2004

SEK(2004) 621 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Tuumarajatiste dekomisjoneerimine ja jäätmekäitlus Kohustused, mis tulenevad Teadusuuringute Ühiskeskuse (JRC) Euratomi asutamislepingu kohasest tuumaenergiaalasest tegevusest

Käesolev versioon on kokkuvõte prantsusekeelsest dokumendist SEK(2004) 621 lõplik

SISUKORD

1. Kokkuvõte 3

2. Teatise eesmärk 7

3. Järeldused 7

1. KOKKUVÕTE

Teadusuuringute Ühiskeskus (JRC) loodi 60. aastate alguses Euratomi asutamislepingu raames. Algselt oli keskuse tegevus seotud täielikult tuumavaldkonnaga, hiljem selle tegevusvaldkond laienes. Tänaseks on tuumavaldkonnaga seotud 30% keskuse kõikidest tegevustest ning see on suunatud ohutuse ja julgeoleku alasele tegevusele, mis on Euroopa ja seega ka JRC prioriteediks tuumaenergia rahuotstarbelisel kasutamisel. Praeguseks hetkeks ei ole keskuse tegevusele määratud mingit lõpptähtaega, mis võib kaasa tuua vajaduse uute rajatiste ja laboratooriumide järele. Vastavalt Euratomi asutamislepingule peab JRC haldama järelejäänud tuumarajatisi ja eeskätt dekomisjoneerima peatatud rajatised. Selleks on Euroopa Parlamendi ja nõukogu ühiskokkuleppega loodud eraldi eelarverida.

1999. aastal otsustas komisjon viivitamata käivitada peatatud tuumarajatiste dekomisjoneerimisprogrammi, nn. D&WM programmi,[1] järgides sealjuures enamikes ELi liikmesriikides heakskiidetud „vahetu dekomisjoneerimise“ põhimõtet, mitte „dekomisjoneerimisega viivitamise“ põhimõtet, mille korral lõigataks kasu nende rajatiste radioaktiivsuse vähenemisest.

Käesoleva teatise eesmärgiks on esialgse täieliku programmi esitamine kõikide olemasolevate tuumarajatiste (nii peatatud kui käigusolevate) dekomisjoneerimiseks ja olemasolevate või dekomisjoneerimistööde käigus tekkivate jäätmete töötlemiseks. Sel eesmärgil on esitatud asjassepuutuvad hinnangud ning programmi rakendamise tulemusena dekomisjoneeritakse kõik olemasolevad JRC tuumarajatised ning eemaldatakse nendega seotud jäätmed. Loomulikult tuleb kõnealust programmi korrapäraselt läbi vaadata ning vajadusel peab arvesse võtma võimalikke uusi rajatisi, mida vahepeal võidi ehitada.

JRC tuumarajatised

Enamik Ispra (Itaalia) tuumarajatistest ei ole kasutuses juba mitmeid aastaid. Nende reaktorid on lõplikult peatatud ja seega tuleb need rajatised dekomisjoneerida.

Pettenis (Madalmaad), Geel’is (Belgia) ja Karlsruhes (Saksamaa) paiknevad tuumarajatised on veel kasutusel. Nende dekomisjoneerimine ei tule päevakorda enne 2015. aastat, tõenäoliselt aga alles 2025. aasta paiku või veelgi hiljem. Siiski näeb komisjon, ootamata nende kuupäevadeni ning vastavalt IAEA soovitustele tuumarajatiste dekomisjoneerimise ja jäätmekorralduse kohta, ette plaanide koostamist kasutuses olevate rajatiste dekomisjoneerimise kohta ning nende ajakohastamist kuni rajatiste dekomisjoneerimiseni.

Nimetatud nelja tuumarajatise, eeskätt aga Ispras asuva rajatise dekomisjoneerimine ja nendega seotud jäätmete käitlemine on olnud JRC tegevusvaldkonnaks juba alates 1999. aastast. Komisjon on esitanud oma programmi ja kavad nõukogule ning Euroopa Parlamendile oma teatises KOM(1999)114.

Teatis KOM(1999)114

Nõukogule ja Euroopa Parlamendile esitatud teatises KOM(1999)114 esitatakse esimene variant programmist nende rajatiste dekomisjoneerimiseks. Selle teatise eesmärgiks on samuti nimetatud kahe institutsiooni teavitamine komisjoni otsusest sellise programmi väljatöötamiseks.

Teatises esitatud algne programm käsitles peaasjalikult „minevikku suunatud vastutust“, nimelt peatatud rajatisi ja nende töö käigus kogunenud jäätmete haldamist. „Minevikku suunatud vastutusega“ seotud puhastustööde hinnanguline maksumus oli 230 miljonit eurot (1998. aasta hinnang), tegutsevate rajatiste dekomisjoneerimisega ehk „tulevikku suunatud vastutusega“ seotud kulud olid hinnanguliselt 223 miljonit eurot (1998. aasta hinnang) (teatises ümardatud 220 miljoni euroni), seega olid programmiga seotud kulutused kokku 453 miljonit eurot (1998. aasta hinnang).

Programmi kaasajastamine

2002. aasta lõpus viis JRC läbi uue „minevikule suunatud vastutuse“ ja „tulevikule suunatud vastutuse“ analüüsi. Programmi hinnanguliseks maksumuseks kujunes 941 miljonit eurot (2003. aasta hinnang).

Vastavalt kontrollikoja nõudele vaatas programmi üle antud valdkonnas kogemusi omavatest välisettevõtetest moodustatud konsortsium. Programmi hinnanguliseks maksumuseks oli 1 069 miljonit eurot (2003. aasta hinnang), mis on 13,6 protsenti enam kui JRC vastav hinnang. Lisandunud nn. greenfield meetmed, mis hõlmavad pinnase taastamist esialgsel kujul, toovad kaasa hinnangulise lisakulu 76 miljoni euro ulatuses (2003. aasta hinnang).

Komisjon leiab, et CCRi ja konsortsiumi seisukohad on nii programmi raames sooritatavate tööde kui ka probleemsete küsimuste osas küllaltki lähedased. Komisjon märgib samuti, et mõlema asutuse hinnangud lähtuvad andmetest, mida ei olnud võimalik arvesse võtta esimese hinnangu andmisel (ammendav inventuur ja uued radioloogilised andmed).

Võttes arvesse, et maad, millel Euratomi rajatised asuvad, kuuluvad kolmandatele isikutele, otsustas komisjon säilitada programmis greenfield meetmed. Programmi kogumaksumus 1 145 miljonit eurot (2003. aasta hinnang) jaguneb nelja keskuse vahel alljärgnevalt:

- 56,3 % Ispra (645 miljonit eurot)

- 34,0 % Karlsruhe (389 miljonit eurot)

- 6,0 % Petteni (69 miljonit eurot)

- 3,7 % Geel (42 miljonit eurot)

Programmi maksumuse suurenemise analüüs

Programmi maksumuse suurenemine on tingitud mitmest asjaolust:

- Piirangute suurenemine ning seeläbi ka jäätmete ladustamise maksumuse suurenemine.

- Tegemist on tundliku küsimusega Euratomi rajatiste asukohariikides, eelkõige Belgias ja Itaalias, kus hinnangulised kulud kasvasid väga suurel määral.

- Rajatiste asukohariikide jäätmehooldus- ja jäätmekäitlusalaste õigusaktide areng.

- Jäätmete iseloomustus on muutunud rangemaks (nõutav on täpsem spektromeetria), seetõttu tuleb kasutada täpsemaid seadmeid. Ka pakenditele esitatud nõuded on rangemad ja nende vabastamistase on alanenud.

- Kulude eelarves on võetud arvesse kõiki peatatud rajatiste haldamises osalevaid töötajaid.

- Eesmärkide ja tehniliste probleemide ümberhindamine.

- „Eksootiliste“ jäätmete töötlus ja eemaldamine: tuumamaterjalid (kiiritatud ja kiiritamata kütus), leelismetallid (naatrium ja naatriumkaalium).

- Tulevaste dekomisjoneerimistööde ammendav ülevaatamine, pöörates eeskätt tähelepanu veel kasutuses olevatele rajatistele („tulevikku suunatud vastutus“).

Ohtude ja ebaselguste vähendamine või kõrvaldamine

Nii nagu iga sellelaadne programm, on ka käesolev programm seotud teatavate ohtude ja ebaselgete küsimustega:

„Füüsilised“ ohud on sealjuures kahelaadsed – suureulatuslike ehitistega seotud „tavalised“ ohud ja niinimetatud tuumaohud, mis on seotud radioaktiivsete või radioloogiliselt saastatud materjalide käitlemisega.

Traditsiooniliste õnnetustega seotud ohud (kukkumine, detailide alla jäämine, põletus, elektrilöök) on samas suurusjärgus teiste sama ulatusega ehitusobjektidega. Samas tuleb rõhutada, et üldiselt kaasneb dekomisjoneerimistöödega suhteliselt vähe õnnetusi. See on otseselt seotud kõikide tööde parema ettevalmistamisega, samuti aga ka töökvaliteedi tagamise meetmetega, mida tuumarajatiste puhul alati rakendatakse. JRC rakendab neid meetmeid selleks, et vältida õnnetusi töötajatega ja varale tekitatavaid kahjusid ning kasutab nendel töödel üksnes selliste tööde alal kogenud ettevõtteid.

Tuumaoht on peatatud tuumarajatiste puhul oluliselt vähenenud, eriti pärast tuumakütuse evakueerimist, mis eelneb alati dekomisjoneerimistöödele. Vaatamata sellele ei saa siiski välistada ohtu kokku puutuda radioaktiivsete või saastunud jäätmete või seadmetega või ioniseeriva kiirgusega (radioaktiivsete ainete leviku tõenäosus suureneb sisseseade vananemisel, eeskätt juhul kui seadmeid ei ole vajalikul määral hooldatud. See on ka üks põhjustest, miks peatatud tuumarajatised tuleks dekomisjoneerida võimalikult kiiresti). Radioaktiivsete ainete leviku ohu vältimisega tegelevad JRC töötajad ja töid sooritavad tuumarajatistel töötamise kogemusega ettevõtted. Ohutus saavutatakse sisseseade isoleerimisega dekomisjoneerimise käigus (eraldamine, ventilatsioon, filtreerimine) ning rangete eeskirjade kehtestamisega jäätmete töötlemiseks ja pakendamiseks. Ioniseeriva kiirgusega kokkupuuteohu osas rakendatakse nn. ALARA ( As Low As Reasonable Achievable ) põhimõtet, millega kaasneb muu hulgas näiteks erinevate võimalike tegevusstsenaariumide ja nende radioloogilise mõju võrdlus ja asjakohaste isiklike kaitsevahendite, eeskätt vastava kaitseriietuse ja hingamisteede kaitsevahendite kasutamine.

Loomulikult soodustab nimetatud abinõude rakendamine töötajate ja keskkonna kaitseks ka hilisemat avalikkuse ja keskkonna kaitset.

Sõltumata tehnilistest ohtudest, jäävad finantsriskid ikkagi püsima:

- Jäätmete töötlemise ja lõpliku ladustamisega seotud kulude suurenemine: see majandusrisk on seotud JRC rajatiste nelja asukohariigiga kas seetõttu, et nendes riikides ei ole lõpliku ladustamise ettevõtet (Saksamaa ja Itaalia), mis vabastaks tootja mistahes finantssõltuvusest ja/või seetõttu, et selle ladustamisettevõtte rajamise kulud võivad suurendada hilisemate (2015-2030) dekomisjoneerimistoimingute maksumust. Nimelt sellel põhjusel esitati nõukogu direktiivi eelnõu,[2] eesmärgiga kiirendada lõplike ladustamiskeskuste rajamist riikides, kus vastavaid keskuseid ei ole. Sõltumata sellest, millise asukohariigiga on tegemist, on arusaadav, et teatavatest liikmesriikidest saadava tagasiside arvessevõtmine ja teostatavad süvauuringud võimaldavad paremini hinnata jäätmete töötlemise ja lõpliku ladustamise kulusid, mida seega on tulevikus võimalik veelgi efektiivsemalt korraldada.

- Rahvusvaheliste ja riiklike eeskirjade areng eeskätt jäätmete töötlemise, pakendamise ja ladustamise osas, radioloogilise kaitse eeskirjade osas (lubatavate kiirgusnormide piiramine), tuumamaterjali transpordi osas jne.

- Halduslike piirangute suurenemine – normatiivdokumentatsiooni lisandumine, keerulisemad haldusmenetlused (avaliku arvamuse küsitlused) jne.

- Tööjõukulude suurenemine ja inflatsioon.

- „Klassikalised“ tööstusriskid, mis on seotud eeskätt lepinguliste suhetega tarnijate ja teenusepakkujatega.

Nende riskide maandamiseks on rakendatud mõningaid ennetavaid meetmeid. Lisaks sõltumatu ekspertgrupi hinnangu küsimisele ja kohtadel läbiviidavate uuringute ja tööde jaoks üksnes suure kogemusega ettevõtete kasutamisele, on loodud ka tihedad sidemed riiklike ametiasutustega, eeskätt Itaalias, et saavutada pakendatud jäätmete käitluse riiklikku rahastamist ja vältida olukorda, kus riikliku asutuse pakendatud jäätmeid tuleb lõpliku ladustamiskoha rajamisel ümber pakendada. Loodi olulisi tööstusprojekte haldav organisatsioon ja töötati välja vastav pikaajaline haldusmetoodika, samuti toimus pidev infovahetus riiklike ametiasutustega liikmesriikides, kus sarnaseid programme rakendatakse.

Läbipaistvus

Eelnevalt kirjeldatud abinõud võimaldavad programmi vähemalt iga-aastaselt üle vaadata ja kaasajastada ning teavitada programmiga seotud küsimustes operatiivselt kõiki osapooli – Euroopa Nõukogu ja parlamenti, rajatiste asukohariikide riiklikke ametiasutusi ja kohalikke omavalitsusi ning avalikkust.

Komisjon palub nõukogul ja Euroopa Parlamendil võtta käesoleva teatise sisu teadmiseks .

2. TEATISE EESMÄRK

Käesoleva teatisega uuendatakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule antavat teavet komisjoni 1999. aastal käivitatud peatatud tuumarajatiste dekomisjoneerimise ja tuumajäätmete käitlemise programmi (D&WM programmi)[3] rakendamise kohta.

See uus teatis vastab samuti nõukogu ja parlamendi komisjonile püstitatud ülesandele koostada dekomisjoneerimise ja jäätmekäitluse pikaajaline tegevusplaan. Selleks esitatakse 2002. aastal JRC ja 2003. aastal asjaomases valdkonnas suurte kogemustega ettevõtetest koosneva konsortsiumi (edaspidi konsortsium) rakendatud programmide ümberhindamine.

3. JÄRELDUSED

Euroopa Parlamendile ja nõukogule 1999. aastal esitatud programm on nimetatud kahe institutsiooni ning kontrollikoja ja JRC juhatajate nõukogu soovitustele vastavalt üle vaadatud. Programmi ülevaatamise põhjuseks on vajadus arvesse võtta programmi konteksti osas toimunud arenguid (uued õigusaktid, uued väliskulud), samuti aga ka uusi hinnanguid komisjoni nii „minevikku suunatud“ (peatatud rajatiste hooldustööde ohutus, jäätmekäitlus ja dekomisjoneerimine) kui ka „tulevikku suunatud“ (käigusolevate rajatiste dekomisjoneerimine ja nendega seotud jäätmekäitlus) vastutusele.

JRC usaldas 2002. aastal esitatud programmi läbivaatamise välistest ettevõtetest koosnevale konsortsiumile. Nimetatud konsortsium kiitis programmi suunised heaks ja kinnitas JRC esitatud eelarve hinnangu suurendades seda 13 protsendi võrra.

JRCle nõuandev sõltumatu ekspertgrupp võttis konsortsiumi aruande teadmiseks ja kiitis selles esitatud järeldused heaks.

Komisjon väljendab rahulolu oma D&WM programmi ning selle eelarve ülevaatamisprotsessi üle. Komisjon on seisukohal, et konsortsiumi antud hinnang kinnitab JRC antud hinnangut. Programm on küllaltki säästliku iseloomuga, mis võib kompenseerida eelpool kirjeldatud ebakindlusemomente. Komisjon tunneb rahulolu toetuse pärast, mida JRC juhatajate nõukogu on käesolevale teatisele osutanud.

Komisjon leiab, et D&WM programmi rakendamist võib jätkata. Programmi tuleb iga-aastaselt kaasajastada ning iga nelja aasta tagant tuleb läbi viia asjakohane programmi ülevaatus. Iga ülevaatusega kaasneb ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu igakülgne teavitamine.

[1] D&WM: Tuumarajatise sulgemine ja jäätmehooldus.

[2] Nõukogu direktiivi eelnõu KOM(2003)32 lõplik, kiiritatud kütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise kohta.

[3] D&WM: Decommissioning and Waste Management (Dekomisjoneerimine ja jäätmekäitlus).NB : Prantsuskeelne termin " déclassement ", mis on ingliskeelse termini " decommissioning " vasteks, on prantsuse keeles kasutusel harva või erinevas tähenduses (kasutatakse näiteks jäätmete puhul), seetõttu on selles teatises kasutatud terminit " démantèlement ". Selle terminiga tõlgitakse kontekstist lähtuvalt ingliskeelseid termineid " decommissioning " või " dismantling ".