Üldiste eranditena on lubatud laboratoorsed uuringud, kasutamine etalonainena ning toodetes ja esemetes esinev juhuslik jälgsaaste. Erandite alla kuuluvad ka püsivaid orgaanilisi saasteaineid sisaldavad tooted, mis toodeti või mida juba kasutati enne vastava kohustuse jõustumise kuupäeva, tingimusel et konventsiooniosalised esitavad Stockholmi konventsiooni sekretariaadile teabe selliste toodete kasutusviiside kohta ja jäätmete käitlemise riikliku tegevuskava.

Stockholmi konventsiooni A lisas on praegu loetletud 22 kemikaali, mille suhtes kohaldatakse tootmise ja kasutamise keeldu, välja arvatud üldiste või spetsiifiliste erandite puhul. Lisaks on Stockholmi konventsiooni B lisa kohaselt rangelt piiratud DDT (pestitsiid, mida kasutatakse endiselt paljudes arengumaades) tootmine ja kasutamine. PFOSi, selle soolade ja PFOSFi suhtes kehtivad teatud erandid ja heakskiidetud kasutusviisid.

Stockholmi konventsioon püsivate orgaaniliste saasteainete kohta võeti vastu 2001. aastal ja jõustus 2004. aastal. See edendab üleilmset tegevust esimese kaheteistkümne püsiva orgaanilise saasteainega võitlemisel, mille üldeesmärk on kaitsta inimeste tervist ja keskkonda püsivate orgaaniliste saasteainete eest, ning kohustab konventsiooniosalisi võtma meetmeid, et kõrvaldada või vähendada püsivate orgaaniliste saasteainete eraldumist keskkonda. Eraldi on viidatud 1992. aasta Rio de Janeiro keskkonna- ja arengudeklaratsiooni põhimõttes 15 sätestatud ettevaatusprintsiibile. Kõnealust põhimõtet rakendatakse konventsiooni artikliga 8, milles on sätestatud eeskirjad täiendavate kemikaalide lisamiseks Stockholmi konventsiooni.

Püsivad orgaanilised saasteained on keemilised ained, mis säilivad keskkonnas, bioakumuleeruvad ning kujutavad märkimisväärset riski inimeste tervisele ja keskkonnale. Neid saasteaineid veetakse üle rahvusvaheliste piiride allikatest kaugele ja kuhjuvad isegi piirkondades, kus neid pole kunagi kasutatud või toodetud. Püsivad orgaanilised saasteained kujutavad ohtu keskkonnale ja inimeste tervisele kogu maailmas, kuid näiteks ELis on püsivate orgaaniliste saasteainete neelajateks Arktika, Balti ja Alpide piirkonnad. Nende ainete tootmise, kasutamise ning heite vähendamiseks ja kõrvaldamiseks on vajalik rahvusvaheline tegevus. Rahvusvahelistes püsivate orgaaniliste saasteainete õigusaktides käsitletud ainete loetelu on esitatud tabelis 1.

Esimene Euroopa rakenduskava pealkirjaga „Ühenduse rakenduskava“ töötati välja 2007. aastal (SEK (2007) 341) . Rakenduskava ajakohastati 2014. aastal „Liidu rakenduskavaga“ (COM (2014) 306 final). Teise rakenduskava läbivaatamine ja ajakohastamine on muutunud vajalikuks, et täiendavalt 1) tegeleda mitmete uute püsivate orgaaniliste saasteainete lisamisega Stockholmi konventsiooni ning 2) pöörata tähelepanu selles valdkonnas saavutatud tehnilistele ja õigusloomealastele edusammudele.

Püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsioon võeti vastu 2001. aasta mais Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Keskkonnaprogrammi (UNEP) raames. Euroopa Liit ja tema liikmesriigid on konventsiooni osalised ning konventsiooni sätteid on rakendatud liidu õiguses Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 850/2004 (edaspidi „püsivate orgaaniliste saasteainete määrus“).

Stockholmi konventsioon näeb kõigile konventsiooniosalistele ette kohustuse töötada välja ja viia ellu Stockholmi konventsiooni kohaste kohustuste rakendamise kava. Euroopa Liidu jaoks on see kohustus väljendatud püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitleva määruse (EÜ) nr 850/2004 artiklis 8. Seetõttu on liit 2007. aastal välja töötanud rakenduskava püsivate orgaaniliste saasteainete jaoks, hõlmates ka neid aineid, mis kuuluvad UNECE püsivate orgaaniliste saasteainete protokolli .

* Lindaan, α- ja β-heksaklorotsükloheksaan, samuti kloordekoon ja heksabromobifenüül on vastavalt Stockholmi konventsioonile uued püsivad orgaanilised saasteained, kuid on juba reguleeritud püsivate orgaaniliste saasteainete protokolli ja ELi püsivate orgaaniliste saasteainete määrusega.

Samuti nähakse Stockholmi konventsiooniga ette püsivaid orgaanilisi saasteaineid sisaldavate või nendest koosnevate varude identifitseerimine ja ohutu käitlemine. Jäätmed, mis sisaldavad püsivaid orgaanilisi saasteaineid, koosnevad neist või on nendega saastunud, tuleb kõrvaldada sellisel viisil, et neis sisalduvad püsivad orgaanilised saasteained hävivad või muunduvad pöördumatult, nii et neil ei ole enam püsivate orgaaniliste saasteainete omadusi. Kui see ei ole keskkonnamõju seisukohast parim valik või kui püsivate orgaaniliste saasteainete sisaldus on väike, tuleb jäätmed kõrvaldada mõnel muul keskkonnahoidlikul viisil. Kõrvaldamistoimingud, mis võivad viia püsivate orgaaniliste saasteainete taastamise või taaskasutamiseni, on sõnaselgelt keelatud. Jäätmesaadetiste puhul tuleb arvesse võtta asjakohaseid rahvusvahelisi eeskirju, norme ja suuniseid, nagu 1989. aasta ohtlike jäätmete riikidevahelise veo ja nende kõrvaldamise kontrolli käsitlev Baseli konventsioon.

C lisas loetletud juhuslikult toodetud kõrvalsaaduste (dioksiinid, furaanid, PCBd, PeCB, HCB ja alates 2016. aasta detsembrist PCNid) keskkonda sattumist tuleb pidevalt minimeerida ja lõppeesmärgiks peaks võimaluse korral olema nende täielik kõrvaldamine. Vastavalt C lisale peavad konventsiooniosalised edendama ja kooskõlas oma tegevuskavadega nõudma uute saasteallikate puhul parima võimaliku tehnika kasutamist oma suurte saasteallikate kategooriates, mis on kindlaks määratud Stockholmi konventsiooni C lisa II ja III osas.

EL on vastu võtnud mitu püsivate orgaaniliste saasteainetega seotud seadusandlikku meedet, mis käsitlevad nii Stockholmi konventsiooni kui ka UNECE püsivate orgaaniliste saasteainete protokolli eesmärke, ning rakendab neid meetmeid. Peamine õigusakt on määrus (EÜ) nr 850/2004 püsivate orgaaniliste saasteainete kohta, mis jõustus 20. mail 2004. Nimetatud määrust on mitu korda muudetud, et lisada uusi aineid ning kehtestada kontsentratsiooni piirnorm jäätmetes.

Muud kemikaale käsitlevad õigusaktid täiendavad püsivate orgaaniliste saasteainete määrust Stockholmi konventsiooni ja püsivate orgaaniliste saasteainete protokolli kohustuste täitmisel, kindlustades, et rakendatakse püsivate orgaaniliste saasteainete ekspordikeeldu, et lubatud import ja eksport on Stockholmi konventsiooni eeskirjadega kooskõlas, et püsivad orgaanilised saasteained kogutakse kokku ja hävitatakse pöördumatult ning et ennetatakse püsivate orgaaniliste saasteainete omadustega kemikaalide tootmist ja turustamist.

Toidus ja söödas ning keskkonnas esinevate püsivate orgaaniliste saasteainete seire põhineb erinevatel õigusaktidel ja toimub mitme programmi raames. Euroopa saasteainete heite- ja ülekanderegister (E-PRTR) hõlbustab üldsuse juurdepääsu keskkonnateabele. See hõlmab 91 saasteainet ja 65 majandustegevust ning rakendab läviväärtusi paljudele saasteainetele, sealhulgas püsivatele orgaanilistele saasteainetele.

Kemikaalide seire teabeplatvormi (IPCheM) andmete eesmärk on lihtsustada juurdepääsu seireandmetele, sealhulgas püsivaid orgaanilisi saasteaineid käsitlevale teabele. See koondab seireandmestikud avalikult kättesaadavatesse moodulitesse. IPCheM on väärtuslik vahend teadlastele ning võimaldab kiiresti ja lihtsalt leida ristviiteid erinevate andmestike vahel.

Liidul on mitu finantsinstrumenti, millega toetatakse rahaliselt Stockholmi konventsiooni elluviimist nii liidus kui ka rahvusvahelisel tasandil ning püsivate orgaaniliste saasteainetega seotud probleemide uurimist. Liit rahastab ka rahvusvahelisi vahendeid, sealhulgas konventsiooni sekretariaadi toetust.

3. peatükis antakse üldhinnang püsivate orgaaniliste saasteainete kohta Euroopa Liidus seoses nende tootmise, kasutamise ja turuleviimisega ning olemasolevate varude ja jäätmevoo saastamisega. See peatükk põhineb peamiselt liikmesriikide koostatud aruannetel ja rakenduskavadel.

4. peatükis esitatakse põhjalik analüüs iga üksiku Stockholmi konventsioonist tuleneva kohustuse kohta, mis mõjutab püsivate orgaaniliste saasteainete reguleerimist ELis. Selle analüüsi alusel on komisjon määranud kindlaks 25 tehnilist meedet, et tõhustada Stockholmi konventsioonist tulenevate ELi kohustuste täitmist.

Peatükid 3 ja 4 näitavad, et Stockholmi konventsioonis või püsivate orgaaniliste saasteainete protokollis loetletud ja enne 2008. aastat ELi määrusega reguleeritud ainete (vanad püsivad orgaanilised saasteained) kasutamine on ELis järk-järgult lõpetatud. Vanu püsivaid orgaanilisi saasteaineid võib leida veel vaid toodetes, mis valmistati ja lasti turule enne püsivate orgaaniliste saasteainete määruse jõustumist, ning samuti on lubatud nende ainete kasutamine standarditena teadusuuringutes. Mõlemad kasutusviisid kuuluvad Stockholmi konventsiooni ja püsivate orgaaniliste saasteainete määruse üldiste erandite alla.

Ajavahemikul 2009–2015 Stockholmi konventsiooni või püsivate orgaaniliste saasteainete protokolli kantud uued ained lisati hiljem püsivate orgaaniliste saasteainete määrusesse. Nende ainete suhtes kehtisid ELis juba enne nende nimekirja kandmist ranged piirangud või keelud ning püsivate orgaaniliste saasteainete määruse uute muudatustega üksnes karmistati teatavaid varasemaid piiranguid, et täita uusi rahvusvahelisi kohustusi.

Mõnda ELi liikmesriiki imporditi hävitamise ja kõrvaldamise eesmärgil püsivaid orgaanilisi saasteaineid sisaldavaid jäätmeid (nt aegunud pestitsiidid või saastunud seadmed). Kõnealune import pärineb nendest ELi ja kolmandatest riikidest, kus puudub vajalik tehnoloogia selliste jäätmete nõuetekohaseks kõrvaldamiseks. Import on toimunud kooskõlas Stockholmi konventsiooni sätetega ja aitab kaasa püsivate orgaaniliste saasteainete üldisele vähendamisele ELis ja kogu maailmas.

Väljapoole ELi oli püsivate orgaaniliste saasteainete eksport peaaegu olematu. Teadusuuringutes kasutatavate standardite erandi alusel eksporditi ühest liikmesriigist ainult paar kilogrammi lindaani.

Mõnes liikmesriigis leidus veel vananenud pestitsiidide varusid, mis sisaldavad püsivaid orgaanilisi saasteaineid, ja mille tootmine, kasutamine ja turulelaskmine on praegu püsivate orgaaniliste saasteainete määrusega rangelt keelatud. Need varud ulatuvad vähem kui 50 000 tonnini ning sisaldavad hinnanguliselt 2000–9000 tonni püsivaid orgaanilisi saasteaineid.

Stockholmi konventsioonist tulenev kohustus lõpetada polüklooritud bifenüülide (PCBd) kasutamine seadmetes aastaks 2025 kajastub osaliselt nõukogu direktiivis 96/59/EÜ polüklooritud bifenüülide ja polüklooritud terfenüülide (PCB/PCT) kõrvaldamise kohta, millega nõuti, et liikmesriigid töötaksid välja üle 5 dm3 PCBsid sisaldavate seadmete registrid ja tagaksid, et registritesse kantud, PCBsid sisaldavad seadmed puhastatakse saastusest või kõrvaldatakse hiljemalt 31.12.2010. Vastavalt direktiivile 96/59/EÜ koostasid kõik liikmesriigid PCBsid sisaldavate seadmete loetelud ning tegevuskavad nende kogumiseks ja kõrvaldamiseks.

2011. aastal läbi viidud uuring ja 2014. aastal tehtud hindamine näitasid, et PCBsid sisaldavate seadmete kindlakstegemisel ning PCBsid sisaldavate jäätmete kõrvaldamisel toimus ELis suur edasiminek, mille jooksul saavutasid mõned liikmesriigid peaaegu juba 2010. aasta eesmärgi. Kuid enamik liikmesriike ei jõudnud eesmärgini puhastada saastest või kõrvaldada PCBsid sisaldavad vedelikud ja seadmed tähtajaks 31.12.2010 ning seega jätkus töö PCBsid sisaldavate vedelike kindlakstegemisel, kõrvaldamisel ja likvideerimisel ka peale 2010. aastat.

Polübroomitud difenüüleetreid (PBDEd) tetra-BDE, penta-BDE, heksa-BDE ja hepta-BDE toodeti ja kasutati liidus leegiaeglustina kuni hiliste 1990ndateni ning seejärel kasutati neid mõnda aega veel teatavates toodetes, eelkõige plastis, mida kasutati elektri- ja elektroonikaseadmetes. Kuigi nende tootmine ja kasutamine on tulenevalt reguleerivatest meetmetest ja nende asendamisest deka-BDEga lõpetatud, on nende olemasolu elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmetes ELis endiselt suur probleem.

On märke, et ainult paar täiemahulist elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete käitluskohta eraldavad PBDEsid sisaldavaid plaste vastavalt ELi õigusaktides sätestatud nõuetele. Seepärast on teatavaid kahtlusi, kas ELi taaskasutusettevõtete suutlikkus PBDEsid sisaldavate plastijäätmete eraldamiseks teistest plastmaterjalidest on praegu piisavalt välja arendatud, et eraldada põhiosa PBDEsid sisaldavat plastijäätmete voogu. Andmed näitavad, et elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmetest saadud ja PBDEsid sisaldav plast on praegu Euroopa ringlussevõtu toimingutes korralikult kontrollimata.

Perfluorooktaansulfoonhappe, selle soolade ja perfluorooktaansulfonüülfluoriidi tootmine, turulelaskmine ja kasutamine on reguleeritud püsivate orgaaniliste saasteainete määrusega. Suurem osa kasutusviisidest on keelatud, kuid püsivate orgaaniliste saasteainete määrusega on siiski lubatud mõned erandid, mida on oluliselt vähem kui Stockholmi konventsioonis, sest paljude selliste kasutusviiside jaoks on olemas alternatiivid. Erandeid vaadatakse korrapäraselt üle ja nende kasutamine aja jooksul väheneb.

Heksabromotsüklododekaan on broomi sisaldav leegiaeglusti, mida on kõikjal ELis laialdaselt kasutatud paisutatud polüstüreenist (EPS) ja ekstrudeeritud polüstüreenist (XPS) isolatsiooniplaatides, mida kasutatakse katuste ja seinaõõnsuste isolatsiooniks. Selle kemikaali lisamine 2016. aastal püsivate orgaaniliste saasteainete määrusesse keelab aine igasuguse kasutamise ajaliselt piiratud erandiga, mis lubab aine paisutatud polüstüreentoodetes.

Leiti, et vähenesid juhuslikud pentaklorobenseeni heited keskkonda (enamjaolt õhku ja vähemal määral pinnasesse), mis tekivad peamiselt söest energia tootmisel (ligikaudu 83 %) ja tahkekütuste, nagu puit ja segajäätmed, põletamisel kodustes küttekolletes (8 %). E-PRTRi andmestikus teavitavad ajavahemikul 2007–2012 ainult mõned paigad kogu ELis pentaklorobenseeni õhkuheitest ja 2013. aastal ei täheldatud ühtegi heidet.

5. ja 6. peatükis antakse lisateavet muude kohustuste täitmise kohta kui need, mis on otseselt seotud loetletud kemikaalidega. Nendes näidatakse, et teabevahetus tehnilistes küsimustes nii liikmesriikide vahel kui ka kolmandate riikidega on endiselt keeruline ja seda tuleks parandada, et toetada paremini konventsiooni eesmärki. Samuti tuleks täiendada liikmesriikide ametiasutuste ja komisjoni poolt üldsusele kättesaadavaks tehtud teavet püsivate orgaaniliste saasteainete kohta, et suurendada nendealast teadlikkust.