SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

9. detsembril 2015. aastal võttis komisjon vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi ettepaneku digitaalse sisu üleandmise lepingutega seonduvate teatavate aspektide kohta ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi ettepaneku kaupade internetimüügi ja muu kaugmüügi lepingutega seonduvate teatavate aspektide kohta. Ettepanekute eesmärk on aidata kaasa majanduskasvule tõelise digitaalse ühtse turu loomise teel, millest saaksid kasu nii tarbijad kui ka ettevõtjad, kõrvaldades peamised lepinguõigusega seotud tõkked, mis takistavad piiriülest kaubandust.

Käesoleva muudetud ettepanekuga teeb komisjon ettepaneku laiendada kaupade internetimüügi ja muu kaugmüügi lepingutega seonduvaid teatavaid aspekte käsitleva direktiivi kohaldamisala nii, et see hõlmaks ka tavamüügi tehinguid.

Võttes arvesse äritegevuse ja tehnika kiiret muutumist tänu digitehnoloogia levikule, oli komisjoni algse ettepaneku eesmärk kiiremas korras kõrvaldada peamised tõkked, mis takistavad piiriülest kaubandust. Seepärast esitas komisjon esmajärjekorras ettepaneku, mis käsitles üksnes internetimüüki ja muud kaugmüüki. Ettepanekuga koos esitatud teatises märkis komisjon: „Arvestades kõiki levitamiskanaleid hõlmava ärimudeli [...] üha kasvavat tähtsust, astub komisjon kõik vajalikud sammud, et viia kaupade veebimüügi ja veebivälise müügi normid omavahel vastavusse. See tagab, et tarbijatel ja ettevõtjatel on võimalik toetuda sidusale õigusraamistikule.“ Selle sidususe tagamiseks lubas komisjon esitada kaasseadusandjatele tavamüügi tehinguid käsitlevad andmed, mida ta kogus ELi peamiste tarbijaõiguse direktiivide (kaasa arvatud direktiivi 1999/44/EÜ tarbekaupade müügi ja garantiide kohta, (edaspidi „tarbekaupade müügi direktiiv“)) õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi (REFIT) toimivuskontrolli raames. Teatises märkis komisjon ka seda, et andmete analüüsi tulemuste põhjal tehtud järelduste najal „võivad kaasseadusandjad [...] kaupade veebimüügi ettepaneku käsitlemisel edasi liikuda, näiteks laiendades selle kohaldamisala.“Komisjoni poolt toimivuskontrolli raames kogutud asjaomased andmed edastati kaasseadusandjatele 2016. aasta augustis-septembris ja avaldati seejärel 2017. aasta mais.

Kui ettepanekut arutati Euroopa Parlamendis ja nõukogus, rõhutasid kaasseadusandjad, et kaugmüüki ja tavamüüki reguleerivad normid peaksid olema sidusad. Nii Euroopa Parlamendi juhtivas siseturu- ja tarbijakaitsekomisjonis (IMCO) kui ka kaasatud õiguskomisjonis (JURI) internetimüügi ja muu kaugmüügi ettepanekuga tegelenud raportöörid on esitanud muudatusettepanekuid, millega laiendatakse ettepaneku kohaldamisala nii, et see hõlmaks kõiki müüja ja tarbija vahel sõlmitavaid müügilepinguid. Sellega seoses palus siseturu- ja tarbijakaitsekomisjon Euroopa Parlamendi uuringuteenistusel läbi viia mõju eelhindamise, selleks et muudatusettepanekute mõju hinnata. Euroopa Parlamendi mõjuhinnang avaldati 14. juulil 2017 ning selle järeldused toetavad seisukohta, et ettevõtjad ja tarbijad saaksid kasu eelkõige sellest, kui kõigi müügilepingute suhtes kehtiksid ühtsed normid.

7. juulil 2017 toimunud mitteametlikul justiits- ja siseküsimuste nõukogu kohtumisel, aga ka nõukogu tsiviilõiguse töörühmas (lepinguõigus) on valdav enamik liikmesriikidest väljendanud arvamust, et kauba kaugmüügi ja tavamüügi suhtes erinevate normistike kohaldamise tulemuseks oleks õiguslik killustatus, ning väitnud, et kaupade müügi suhtes kohaldatavad õigusnormid peaksid alati olema samad, olenemata müügikanalist. Sellest tulenevalt on hulk liikmesriike asunud seisukohale, et komisjon peaks esitama muudetud ettepaneku, et laiendada direktiivi kohaldamisala ka tavamüügile.

Lisaks on muudetud ettepaneku eesmärk soodustada kiiremat edasiliikumist valdkonnas, mis on ühtse turu strateegiate keskmes, kooskõlas Euroopa Ülemkogu järeldustega. 2016. aasta juunis kutsus Euroopa Ülemkogu üles „lõpetama töö erinevate [...] ühtse turu strateegiatega [...] ning need ellu viima 2018. aastaks“. 2017. aasta juunis rõhutas Euroopa Ülemkogu, „et EL ja selle liikmesriigid peavad jätkama jõupingutusi 2016. aasta juuni järeldustes esitatud ambitsioonide taseme saavutamiseks ühtse turu [...] osas. Nõukogu annab Euroopa Ülemkogu 2018. aasta juuni kohtumisel aru edusammudest, mida on tehtud ühtse turu süvendamisel, rakendamisel ja jõustamisel selle kõigis aspektides.“

Vastusena eelnimetatud arengutele institutsioonidevahelistel läbirääkimistel esitab komisjon muudetud ettepaneku, millega laiendatakse esialgse ettepaneku kohaldamisala ka tavamüügile, võttes arvesse toimivuskontrolli tulemusi ja Euroopa Parlamendi uuringuteenistuse koostatud mõjuhinnangut, mida on põhjalikult kirjeldatud muudetud ettepanekule lisatud komisjoni talituste töödokumendis.

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Algse ettepaneku mõjuhinnangus on kirjeldatud probleeme, mida erinevused liikmesriikide lepinguõiguses põhjustavad nii tarbijatele kui ka ettevõtjatele. Tarbekaupade müügi direktiivis võetud minimaalse ühtlustamise lähenemisviis ei julgusta tarbijaid teistest ELi riikidest kaupu ostma ega ettevõtjaid teistesse ELi riikidesse müüma. See tähendab, et tarbijad ja ettevõtjad ei saa siseturu võimalustest täit kasu. Toimivuskontrolli raames toimunud hindamine andis kinnitust, et selles valdkonnas tuleb säilitada ühtsed normid, mis kohalduvad nii kaugmüügi kui ka tavamüügi suhtes.

Kuigi tarbijate kindlustunne piiriüleste internetiostude suhtes, mis moodustavad suurema osa piiriülesest tarbekaupade müügist, on komisjoni ettepaneku vastuvõtmisest saadik suurenenud, tunnevad tarbijad ennast siiski kindlamalt, kui teevad oste oma koduriigis. Üks peamisi piiriülese e-kaubandusega seotud murekohti tarbijate jaoks on ebakindlus oma põhiliste lepingust tulenevate õiguste suhtes. Samuti ei ole tarbijate kindlustunde suurenemine viinud piiriüleste ostutehingute arvu kerkimiseni samal määral.

Ettevõtjate kindlustunne kaupade piiriülesel müügil ei parane endiselt. Viimase, 2016. aasta kogu Euroopa Liitu hõlmava uuringu kohaselt väidavad 58 % ELi jaemüüjatest, et tunnevad end veebis kaupu müües kindlalt. Ent üksnes 28 % tunnevad end kindlalt, kui müüvad internetis kaupu teistesse ELi riikidesse, ja 30 % tunnevad end kindlalt ainult siis, kui müüvad oma riigi tarbijatele. Need uued andmed kinnitavad algsele ettepanekule lisatud mõjuhinnangus esiletoodud järeldust, et erinevused riikide lepinguõiguses on üks peamisi takistusi kaupade piiriülese müügi edenemisele: praegu veebimüügiga tegelevate jaemüüjate arvates on kaks neljast kõige olulisemast piiriülese kaubanduse takistusest erinevused riikide lepinguõiguses (38,1 %) ja erinevused riikide tarbijakaitsenormides (37,4 %). Ka asjaolu, et jaemüüjad tegelevad püsivalt vähe tegeliku piiriülese e-kaubandusega, peegeldab neid seisukohti.

Erinevused liikmesriikide õigusnormides, mis reguleerivad tarbijalepinguid, mõjutavad ka piiriülese tavamüügiga tegelevaid ettevõtjaid ja tarbijaid: ELi tarbija- ja turundusõiguse toimivuskontrolli raames läbi viidud analüüsi tulemused näitavad, et 42 % tavamüügiga tegelevatest jaemüüjatest ja 46 % kaugmüügi kanaleid kasutavatest jaemüüjatest peavad erinevate tarbijakaitse- ja lepinguõiguse nõuete täitmisega seotud kulusid oluliseks takistuseks piiriülesele müügile. Samal ajal näitavad hiljutise REFIT toimivuskontrolli andmed, et 72 % tarbijatest leiavad, et erinevad tarbija õigused puudusega toote korral on oluline või väga oluline tegur, mida teises ELi riigis tavapäraste ostutehingute korral arvesse võtta.

Algse ettepaneku eesmärk oli seega kaotada peamised lepinguõigusega seotud tõkked, mis takistavad piiriülest kaubandust, selleks et kõrvaldada probleemid, mida õigusraamistiku keerukus põhjustab nii ettevõtjatele kui ka tarbijatele, ning ka ettevõtjatele lepinguõiguse erinevustest tulenevad kulud.

Muudetud ettepanekul, mis kohaldub igat liiki müügi suhtes, on sama eesmärk ja see aitab eesmärgi saavutamisele isegi rohkem kaasa, kuna ka need kauplejad, kes tegelevad piiriülese tavamüügiga või kaaluvad sellega tegelemist, kannatavad riikide erinevatest lepinguõiguse normidest tuleneva ebakindluse ja kulude tõttu, mis omakorda viib selleni, et piiriülene müük väheneb, tarbijatel on vähem valikut ja hinnakonkurents toimib vähem. Lisaks saab käesoleva muudetud ettepanekuga hoida oma koduriigis nii kaug- kui ka tavamüügiga tegelevate kauplejate jaoks ära negatiivse mõju, mis võiks tekkida olukorras, kus erinevate müügikanalite suhtes kohalduvad ühe riigi lepinguõiguse eri normid. Seetõttu vastab ettepanek suundumusele kasutada rohkem erinevaid müügikanaleid ja sobib nii tarbijate kui ka ettevõtjatega seotud turu arenguga.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

Muudetud ettepaneku olulisemad materiaalõiguslikud sätted käsitlevad peamisi erinevusi liikmesriikide kohustuslikes tarbijakaitsenormides pärast tarbekaupade müügi direktiivi minimaalselt ühtlustatud normide rakendamist liikmesriikides. Need peamised erinevused riigisisestes normides mõjutavad seda, kas ja millises ulatuses kauplejad otsustavad müüa oma kaupu piiriüleselt. Kuigi ettepanekus võetakse aluseks tarbekaupade müügi direktiivi normid (kusjuures ettepanekuga nähakse ette direktiivi kehtetuks tunnistamine), ühtlustatakse selles täies ulatuses kaupade vastavuskriteeriumid, tarbijatele kasutada olevate õiguskaitsevahendite hierarhia ning kasutamise kord.