[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 9.12.2008

KOM(2008) 821 lõplik

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

TOIDUAINETE HINNAD EUROOPAS

{SEK(2008) 2970} {SEK(2008) 2971} {SEK(2008) 2972}

(KOMISJONI ESITATUD)

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

TOIDUAINETE HINNAD EUROOPAS

1. SISSEJUHATUS

Põllumajandustoorme hindade tõus kiirenes 2007. aasta teisel poolel ning saavutas 2008. aasta alguseks erakordse taseme. Selline hinnahüpe kergitas kiiresti ka toiduainete hindu, mistõttu ELi majapidamiste ostujõud vähenes ligikaudu 1 %. Madala sissetulekuga majapidamisi mõjutas see veelgi enam.

Sellega seoses tegi komisjon ettepaneku[1] jälgida põhjalikumalt põllumajandustoorme ja toiduainete hindade arenguid, analüüsida spekuleerimise mõju põllumajandustoorme hindadele ning uurida toiduainete tarneahela toimimist. Euroopa Ülemkogu, mis kogunes 2008. aasta juunis, palus komisjonil esitada detsembriks selleteemalise aruande. Käesoleva teatisega see nõue täidetakse.

Põllumajandustoorme hinnad on viimastel kuudel järsult langenud. Hiljutise hinnahüppe struktuursed põhjused, nt toiduainete ülemaailmse vajaduse suurenemine ja toidukultuuride tootlikkuse kasvu aeglustumine, ei ole aga kuhugi kadunud. Selleks et hoida toiduainete ülemaailmne pakkumine ja nõudlus tasakaalus, on vaja astuda jätkuvalt samme, et põllumajandustootmine reageeriks turusignaalidele ning edendada tuleks avatud kaubanduse poliitikat. Ühise põllumajanduspoliitika läbivaatamises kokkuleppimisega on Euroopa Liit astunud otsustavaid samme selleks, et lihtsustada põllumajandustootjate reageerimist turutingimuste muutumisele. Lisaks on WTO kaubandusläbirääkimiste Doha vooru eesmärk avada põllumajandusturud arengumaadele. Stiimulite ja abiga, millega suurendatakse arengumaades tootmispotentsiaali, saaks samuti suurendada ülemaailmset toiduga kindlustatust.

Samal ajal suureneb mure uue hinnakõikumise pärast. Põllumajandustoorme hindade kõikumisega kaasnes põllumajandustoormega seotud tuletisinstrumentidesse tehtavate investeeringuvoogude järsk suurenemine. Sellega seoses tekib küsimus, mis roll hindade kujunemises on olnud spekuleerimisel ning kuivõrd on kaldutud kõrvale majanduse põhiteguritest. Selleks et hinnata, kuidas kõige paremini vältida hindade ülemäärast kõikumist ja spekulatiivsete positsioonide kuhjumist, pidades silmas nende võimalikku tekitatavat kahju, tuleb põllumajandustoorme turgude suhtes kohaldada pidevat järelevalvet.

Majanduse jahtumise taustal on olulisem kui kunagi varem tagada, et toormehindade langemine kanduks kohe tarbijatele edasi, ning suurendada konkurentsivõimet põllumajandus-, toiduainete töötlemise ja hulgimüügisektoris. See on täielikult kooskõlas Euroopa majanduse taastamise kavaga, mille esitas komisjon 26. novembril 2008 ning milles rõhutatakse vajadust kiiresti toetada nõudlust ning tarbijate ja ettevõtete usaldust. Toiduainete tarneahelaga seotud probleemide määratlemine ja lahendamine on selle eesmärgi saavutamisel seoses reguleerimise ja konkurentsivõimega võtmetähtsusega.

Käesolev teatis on järgmise ülesehitusega. Põllumajandustoorme hinnasuundumusi käsitletakse 2. jaos ning selles esitatakse ka keskpika perioodi prognoos. Spekuleerimise mõju põllumajandustoorme hindadele analüüsitakse 3. jaos. Toiduainete tarneahela toimimist käsitletakse 4. jaos. Tegevuskava määratletud probleemide lahendamiseks kirjeldatakse 5. jaos ja 6. jaos tehakse kokkuvõte.

2. PÕLLUMAJANDUSTOORME JA TOIDUAINETE HINDADE ARENGUD

2.1. Põllumajandustoodete turuhindade areng

Põllumajandustoorme järsk hinnatõus oli tingitud struktuursete ja ajutiste tegurite koosmõjust. Struktuursed tegurid, nt maailma elanikkonna suurenemine, sissetuleku suurenemine kiiresti areneva majandusega riikides ning uute turuväljundite edendamine, on nõudlust maailmas järk-järgult suurendanud. Ülemaailmne pakkumine ei suutnud nõudlusega sammu pidada, kuna toiduks kasvatatava vilja saagikuse suurenemine on aeglustunud ning pakkumine sõltub maailma põllumajandusturgude omadustest (turud on õhukesed ja sõltuvad tavaliselt tootmise hooajalisusest). Lisaks kandus tootmiskulude suurenemine, mis oli muu hulgas tingitud elektrienergia kallinemisest, põllumajandustoorme hindadele üle. Neid struktuurseid tegureid võimendas tootmise laiaulatuslik vähenemine, mis oli tingitud ebasoodsatest ilmastikutingimustest, ning mitmete ekspordiriikide kehtestatud kaubanduspiirangud. Vahetuskursside muutused, suurem spekuleerimine toorme tuletisinstrumenditurgudel ning põllumajandustoorme ja muu toorme turgude (nt naftaturg) tihe seotus mõjutasid samuti põllumajandustoorme hindu. Nende eri tegurite mõju varieerub sõltuvalt sektorist. Näiteks nisu ja riisi hind sõltuvad eelkõige pakkumisepoolsetest teguritest, samas kui maisi ja sojaoa turud sõltuvad peamiselt kogu maailmas tugevalt kasvanud nõudlusest nii liha kui ka kala järele.

Toormehinnad on viimastel kuudel järsult langenud ning on jõudnud hinnahüppe-eelsele või isegi sellest madalamale tasemele. Ülemaailmne majanduslik ebakindlus on peale selle tekitanud hirmu võimaliku uue hinnakõikumise ees. Teatavad lühiajalised tegurid, mis võimendasid eelmise aasta teisel poolel põllumajandushindade tõusu, on soodsamate ilmastikutingimuste, elektrienergia madalamate hindade ja ekspordipiirangute kaotamise tõttu kaotanud oma mõju. Ülemaailmne pakkumine reageeris kõrgematele hindadele kiiresti ja tugevalt, mida toetas omakorda ühise põllumajanduspoliitika tootmispiirangute leevendamine, eelkõige haritava maa tootmisest kõrvalejätmise nõude tühistamine ning piimakvootide suurendamine alates 2008. aastast. Näiteks maailma nisutootmine peaks 2008. aastal saavutama läbi aegade suurima mahu, millega peaks kaasnema nisuhindade märkimisväärne langemine.

2.2. Toiduainete tarbijahindade arengud

Kuna põllumajandustoore moodustab toiduainete tootmise kogukuludest üksnes väikese osa, on toiduainete tarbijahinnad tõusnud aeglasemalt kui põllumajandustoorme hinnad. Näiteks moodustab nisu hind leivapätsi hinnast keskmiselt alla 10 % tarbija lõpphinnast.

Toiduainete hinnad tõusid 2007. aasta suvel ja kuni 2008. aasta alguseni siiski märkimisväärselt. Põllumajandustoorme hindade muutused maailmaturgudel on koos naftahinna tõusuga mõjutanud ELi inflatsiooni viimasel aastal olulisel määral. Alates 2007. aasta augustist kuni 2008. aasta juulini moodustas toiduainete inflatsioon (v. a alkohol ja tubakas) ligikaudu 1,0 % kogu inflatsioonist. Suures osas on selle aluseks töödeldud toiduainete hindade areng (eelkõige leib ja muud teraviljatooted ning piimatooted).

Erinevused, mida täheldati töödeldud ja töötlemata toiduainete hinnamuutustes, on peamiselt tingitud sellest, et töödeldud toiduainete puhul mõjutavad hinda mitmed komponendid. Töödeldud toiduainete kategooriasse kuuluvad need toiduained, mis on toodetud toormest, mida rahvusvaheline hinnatõus kõige enam mõjutab, eelkõige teravili ja piimatooted. Töötlemata toiduainete kategooria (sealhulgas liha ja kala) sisendkulud on suurenenud palju vähem. Lisaks võis kütusehindade järsk tõus töödeldud toiduainete hindu enam mõjutada.

Toiduainehindade inflatsiooni mõju üldisele inflatsioonile oli liikmesriigiti erinev, olles suurim uutes liikmesriikides. Erinevusi võib osalt seletada sellega, et toiduainete osakaal tarbimisest on erinev, olles tavaliselt suurem liikmesriikides, kus SKP inimese kohta on väiksem. Kõige enam mõjutab toiduainete hinnatõus seda 16 % eurooplastest, kes elavad alla vaesuspiiri, kuna nende toiduainete valik on piiratud ning toiduainete kulud moodustavad suure osa nende eelarvest.

2.3. Põllumajandusturgude ja toiduainehindade prognoos

Põllumajandustoorme hindade viimaste kuude järsu languse alusel prognoositakse järgmisel kahel aastal toiduainehindade inflatsiooni vähenemist ja toiduainehindade oluliselt vähenevat mõju üldisele inflatsioonile. Seega võib oletada, et toiduainehindade inflatsiooni mõju ELi üldisele inflatsioonile normaliseerub 2009. aasta jooksul, mõjutades 2009. aastal ELi üldist inflatsiooni 0,6 % ja 2010. aastal 0,5 %.

Hoolimata tulevasi hinnasuundumusi ümbritsevast suurest ebakindlusest on tõenäoline, et struktuursed tegurid nagu ülemaailmse toiduainetenõudluse suurenemine, uute turuväljundite areng ning toiduks kasvatatava vilja saagikuse suurenemise pikaajaline vähenemine hoiavad keskpikas perspektiivis hindu üleval. Sellega luuakse stiimulid toiduainetetootmise suurendamiseks, sealhulgas arengumaades. Prognoositakse ka viimastest aastakümnetest suuremat hinnakõikumist, kuna varud on suhteliselt piiratud. Seetõttu võivad pakkumise või nõudluse mis tahes muutused kiiresti kajastuda suuremas hinnakõikumises.

Selleks et põllumajandustootjatel oleks lihtsam muutlikumatele turutingimustele reageerida, tuleks tõsta nende tootmise kohandamise võimet, suurendades selleks turule orienteeritust ja luues asjakohase turvavõrgustiku. Leppides kokku ühise põllumajanduspoliitika läbivaatamises, on Euroopa Liit astunud selles suunas otsustavaid samme, eelkõige tühistades haritava maa tootmisest kõrvalejätmise nõude, lõpetades järk-järgult piimakvootide kasutamine ning muutes turusekkumise ühtseks turvavõrgustikuks. Sellega aidatakse põllumajandustootjatel paremini reageerida turusignaalidele ning saada kasu uutest võimalustest.

2.4. Ülemaailmse tootmise suurendamine ja kaubandustõkete kõrvaldamine

Selleks et toiduainete ülemaailmne pakkumine ja nõudlus uuesti tasakaalustada, peaks põllumajandustootmine reageerima turusignaalidele ning edendada tuleks avatud kaubanduse poliitikat. Põllumajandustoodete ekspordipiirangud, mis mõned liikmesriigid eelmisel aastal kehtestasid, tegid pigem kahju kui kasu, kuna enam ei olnud võimalik juhinduda turusignaalidest ning põllumajandustootjad ei saanud kasvavale nõudlusele reageerida tootmismahu suurendamisega. WTO kaubandusläbirääkimiste Doha voor lubab avada põllumajandusturud arengumaadele. EL peab jätkuvalt oluliseks kokkuleppe sõlmimist, et saavutada Doha arengukava ambitsioonikas ja tasakaalustatud tulemus ning annab oma panuse selle saavutamiseks.

Arengumaade tootmispotentsiaali suurendamiseks on oluline parandada põllumajandustootjate ärikeskkonda, pakkudes neile näiteks paremat juurdepääsu laenudele, tootmissisenditele ja teabele. Selleks on vaja investeerida maapiirkondade infrastruktuuri, samuti põllumajanduspoliitika, institutsioonide ja maakorralduse reformidesse. Toiduga kindlustatuse tagamiseks pikas perspektiivis on vaja maa- ja veeressursse kasutada säästlikult ning kohandada põllumajandust kliimamuutustega. Selleks et põllumajandustoodete pakkumine suudaks sammu pidada ülemaailmse nõudluse pikaajaliste suundumustega, on oluline jätkuvalt suurendada tootlikkuse kasvu põllumajanduses, edendades selleks muu hulgas kõnealuse valdkonna teadustegevust ja innovatsiooni. ELi arenguabi aitab astuda selliseid samme arengumaades. See peaks keskmises ja pikaajalises perspektiivis mõjutama pakkumist positiivselt.

Euroopa Komisjon on samuti teinud olulise algatuse, tehes ettepaneku luua 1 miljardi euro suurune rahastamisvahend kiireks reageerimiseks[2]. See rahastamisvahend, mille nõukogu ja Euroopa Parlament peaksid lähematel nädalatel heaks kiitma, keskendub arengumaades põllumajandussektori pakkumisepoolse reageerimise toetamisele lühikeses ja keskpikas perspektiivis.

3. SPEKULEERIMISE MÕJU TOIDUAINETE TOORMEHINDADELE

Viimase kümne aasta jooksul on põllumajandustoorme finantsturud kogenud enneolematut kasvu, mis kajastub suuremas likviidsuses, laiaulatuslikumas kauplemises, börside ühinemistes ja uute börside ja elektrooniliste kauplemisplatvormide tekkimises. Samal ajal on toormega kauplemisel kasutatavate strateegiate hulk laienenud ning tekkinud on uued tuletisinstrumendid. Aja jooksul on investorite huvi selliste tuletisinstrumentide vastu kasvanud.

Põllumajandustoorme futuuriturgudel võib eristada kahte liiki osalejaid: turu ärikauplejad, kes on füüsiliste positsioonide ostmisel ja müümisel peamised turuosalised, ning finantsinvestorid, nt riskifondid, investeerimisfondid ja riiklikud fondid. Kuigi spekuleerimine, mis tugineb turu põhiteguritele, aitab lihtsustada riskijuhtimist ja hindade tuvastamist, on mitte-ärikauplejate tegevuse märkimisväärne laienemine viimastel aastatel suurendanud põllumajandustoorme futuuriturgudel spekulatiivsete mullide ohtu.

Alates 2006. aasta algusest on investeeringute vood nendele turgudele järsult suurenenud, millest annab tunnistust turuosaliste hoitavate kehtivate futuurilepingute koguhulk. Lisaks toormefutuuriturgude järsule hüppele on alates 2007. aastast oluliselt suurenenud tuletisinstrumentidega kauplemine börsivälistel turgudel (ligikaudu 30 %), kus tegevus on vähem läbipaistev kui põllumajandustoormega kauplevatel börsidel. Rahavoog põllumajandustoorme futuuriturule võib kajastada investorite väljumist muudelt turgudelt, eelkõige struktureeritud toodete turgudel, mis intensiivistus järsult seoses 2007. aasta keskel alanud finantskriisiga. Samuti võib lõhkevast spekulatiivsest mullist märku anda põllumajandustoorme futuuriturgudelt investeeringute hiljuti järsult suurenenud väljavõtmine, kuna investorid pidid üldise finantskriisi tõttu tagama täiendava likviidsuse.

Lühikese ajavahemiku tõttu võib näha üksnes nõrka kvantitatiivset suhet futuurihindade ülespoole liikumise ja hetkehindade vahel. Hetkehindade ja 12-kuuliste futuuride hindade vahe lähem uurimine ei luba kindlalt väita, et futuuride tõusvad hinnad on kergitanud ka hetkehindu.

Igal juhul on viimastel aastatel teatava toorme (eelkõige nisu, soja ja mais) futuuride ja hetkehindade vahel olnud märkimisväärsed erinevused, mistõttu on ärikauplejatel olnud keerulisem kasutada futuuriturgusid traditsiooniliseks riskimaandamiseks ning seega tõstatub küsimus turgude tõhususe kohta hindade tuvastamise ja riskimaandamise võimaluste pakkumisel.

Kokkuvõttes: kuigi toormehindade tõusu ja nendega seotud tuletisinstrumentidesse tehtavate investeeringute voo järsu suurenemise kokkusattumine on silmatorkav, ei toeta mitte kõik analüüsid seisukohta, et spekuleerimine on olulisel määral mõjutanud hindade kujunemist. Seepärast on asjakohane jätkata põllumajandustoorme futuuriturgude seiret eeloleval perioodil ning uurida aktiivselt, kuidas saab kõige paremini vältida ülemäärast hinnakõikumist ja spekulatiivsete positsioonide kuhjumist, pidades silmas võimalikku kahju, mida see võib tekitada. Selle alusel uurib komisjon võimalust teha kõnealuses valdkonnas seadusandlikke algatusi.

4. TOIDUAINETE TARNEAHELA TOIMIMINE

Ülemaailmsed nõudluse ja pakkumise muutused on olnud ühed peamised tegurid, mis on põhjustanud toiduainete hinnatõusu. Toiduainete tarneahela toimimise probleemidel, mis on seotud konkurentsitaseme või õigusliku reguleerimisega, võis samuti olla oluline roll. Praegustes majandusoludes on seega eriti oluline analüüsida, kuidas parandada toiduainete tarneahela toimimist ning eelkõige paremini mõista ülekandemehhanisme, mis seovad toormehindu tootja- ja tarbijahindadega. See aitaks kindlaks määrata asjakohased meetmed, millega toetatakse tarbijate ostuvõimet ja asjaomase sektori konkurentsivõimet.

Toiduainete tarneahel ühendab kolme majanduslikult olulist sektorit: põllumajanduse, toiduainete töötlemise ja turustamissektorit. Kõnealused sektorid moodustavad 6 % ELi lisandväärtusest ja 12 % ELi tööhõivest. Kuna toiduainete töötlemise ja turustamissektor on suures osas seotud muude sektoritega, võivad toiduainete tarneahelaga seotud turuhäiretel olla märkimisväärsed tagajärjed. USAst aeglasem tootlikkuse kasv nendes sektorites näitab, et tõhusust on võimalik veel parandada. Sellele võib kaasa aidata ennetav konkurentsivõime tõstmise poliitika, mida praegu arutab põllumajandus- ja toiduainetööstuse konkurentsivõimega tegelev kõrgetasemeline töörühm[3] ja mis hõlmab ühenduse raamprogrammidest rahastatavat teadus- ja innovatsioonitegevust.

Põllumajandustoorme ja energiahindade hiljutisest järsust hüppest tingitud šokk on mõjutanud eri liikmesriike erinevalt, nagu on näha toiduainete hinnatõusu erinevustest liikmesriikides. See on märk sellest, et ELi toiduaineteturg on ikka veel killustunud. Kui Prantsusmaal, Poolas ja Ühendkuningriigis järgisid tootjahinnad üldiselt toormehindade muutusi, kuigi väikese viivitusega, tundub seda teistes ELi liikmesriikides esinevat märksa vähem, mis võib anda tunnistust teatavate toiduainetetootjate tugevast läbirääkimispositsioonist.

Järgnevate turgude põhjal võib öelda, et tootjahinna tõusu ülekandumine tarbijahinnale on olnud kiirem uutes liikmesriikides. Enamikus euroala liikmesriikides oli tarbijahindade tõus alates 2007. aasta keskpaigast jäänud ajaliselt maha tootjahindade tõusust (vt joonis 1). See võib tähendada, et euroala toiduainete jaesektoris neelas konkurentsisurve osaliselt tootjahindade tõusu. Sarnaseid erinevusi võib täheldada seoses hindade jäikusega. Euroala riikides tundub, et toiduainete tarbijahinnad on pärast põllumajandushindade hiljutist langust kukkunud üsna kiiresti, samas kui uutes liikmesriikides on tarbijahinnad reageerinud aeglasemalt. Joonis 1. Tarbija- ja tootjahindade muutumine

[pic]

Allikas: Eurostat. August 2007 – juuli 2008 (muutus aastate lõikes).

Õigusraamistike erinevused liikmesriigiti on tõenäoliselt samuti mõjutanud ühtse turu killustumist kogu toiduainete tarneahela ulatuses ning on takistanud selle toimimist. Eelkõige võisid hindu tõstsa ja tootlikkust vähendada turule sisenemise piirangud suurtele jaemüüjatele. Samuti luuakse alla omahinna müügi piirangutega miinimumhinnad, mis takistavad hinnakonkurentsi ja suurendavad varude halduse kulusid, isegi kui nende õigusaktide peamine eesmärk oli vältida röövellikku käitumist, mis kahjustab väiksemaid turutegijaid. Kaupluste lahtiolekuaegu reguleerivate õigusaktidega suurendatakse jaemüüjate kulusid, kuna nendega piiratakse võimalust müüa tooteid ning suurendatakse suurte jaekettide tegevus-, logistika- ja infrastruktuurikulusid. Siiski tuleb meeles pidada, et sellised õigusaktid võidi kavandada muude poliitikaeesmärkide saavutamiseks, mida ei tohi nende mõju hinnates jätta tähelepanuta.

Mis puutub konkurentsi, siis toiduainete tarneahelas seotud sektorite ettevõtjate läbirääkimispositsioon varieerub vastavalt tootekategooriale. Toiduainetetootjatel, kes pakuvad (rahvusvahelisi) margitooteid, mis peavad kaupluses olema igal juhul esindatud, on sageli tugevam läbirääkimispositsioon jaemüüjate suhtes. Selliste vähem eristuvate toodete tootjad, mille puhul bränditeadlikkus ei ole kõrge, on aga sageli palju nõrgemal positsioonil.

Põllumajandustootjate ja ülejäänud tarneahela läbirääkimispositsioonide ebasümmeetria avaldab põllumajandussektoris tootjamarginaalidele tugevat survet. Vastukaaluks on põllumajandustootjad võtnud kasutusele mitmed strateegiad, sealhulgas tootjarühmade ja kooperatiivide rajamine, töötlejate ja jaemüüjatega lepinguliste suhete loomine ning suure lisandväärtusega kvaliteetsete toodete väljaarendamine, osaledes näiteks vabatahtlikes sertifitseerimiskavades. Kõnealused kavad on kasulikud nii tootjatele läbirääkimispositsiooni tasakaalustamiseks toiduainete tarneahelas kui ka tarbijatele ja keskkonnale. Mõnede selliste kavade, milles osalemist jaemüüjad nõuavad, vastastikuse tunnustamise puudumine võib siiski tekitada turule sisenemisel tõkkeid, kui mitme kavaga ühinemine kujutab endast ülemäärast finants- ja halduskoormust, eelkõige väikesetootjatele.

Konsolideerimine toimub kogu toiduainete tarneahela ulatuses. Samas kui teatavates toiduainete töötlemissektorites, nt puuviljade ja köögiviljade töötlemine, toimub tootmine paljudes eri kohtades, on muudes sektorites, nt tärklis, suhkru- ja piimatooted, tootmine märksa kontsentreeritum. Jaekaubanduses domineerivad üha enam suured toiduainete jaemüüjad ning rahvusvahelised jaeketid. Konsolideerimisega võidakse parandada efektiivsust tänu mitmekülgsus- ja mastaabisäästule, mis tuleneb näiteks madalamatest logistikakuludest ja avaldab omakorda survet hindadele.

Samal ajal peavad konkurentsiasutused tagama, et jätkuv konsolideerimine ei halvendaks eelnevate ja järgnevate turgude konkurentsitingimusi tarbijate ja ettevõtjate kahjuks kohalikul tasandil. Mitmed tegevusviisid vääriksid lähemat uurimist, kusjuures tuleb alati arvesse võtta konteksti.

- Kartellid kujutavad endast tõsist konkurentsipiirangut. Viimase kogemuse põhjal võib kartelle toiduainetesektoris ette tulla ning need võivad olla erineva ulatusega. Kartellid pärsivad tugevalt konkurentsi ning seepärast peaksid täitevasutused pärast kartellide tuvastamist tegelema nendega esimeses järjekorras.

- Ostualliansside suurus ja hulk toiduainesektoris on märkimisväärselt kasvanud kogu ELis, mis teeb toiduainete tootjate sõnul üha suuremat muret. Ühelt poolt võivad sellised kokkulepped parandada tänu mastaabisäästule ühtse turu tõhusust. Teiselt poolt võidakse neid konkurentsitingimustes kasutada rivaalide juurdepääsu tõkestamiseks olulistele sisenditele ja/või kokkulepete sõlmimiseks järgnevatel turgudel.

- Ka vertikaalseid jaehinna kokkuleppeid peetakse konkurentsi tõsiselt piiravaks. Selliste tegevusviiside kasutamine, mis piiravad ostja võimalust määrata oma müügihinda, tähendab, et turustajad ei suuda konkureerida hinna alusel, mis põhjustab brändidevahelise hinnakonkurentsi täieliku kadumise.

- Muud vertikaalsed kokkulepped, nt ühe kaubamärgi müümise kohustus, millega kohustatakse jaemüüjat müüma ühte kindlat toodet, ning teatavad sidumismeetodid, millega muudetakse mingi toote ostmine sõltuvaks teise toote ostmisest, võivad mõjutada konkurentsi kas positiivselt või negatiivselt. Negatiivse mõju poolest oleks kõige suurem konkurentsirisk turu sulgumine konkureerivatele ja võimalikele tarnijatele või poesisese kaubamärkidevahelise konkurentsi kadumine. Samuti võib olemasolevaid ja potentsiaalseid konkureerivaid tarnijaid tõrjuda üha suurem jaemüüja kaubamärgiga toodete kasutamine. See võib piirata kaubavalikut riiulitel, piirates sellega tarbijate valikut.

- Ainuõiguslikud tarnelepingud, millega kohustatakse tarnijat müüma kokkuleppes määratletud kaupu üksnes ühele ostjale, võib viia teiste ostjate/jaemüüjate tõrjumiseni toiduainete tarneahelas. Sertifitseerimiskavu võib nimetada kui näidet kokkulepetest, millega võidakse tarnijat kaudselt sundida müüma toodet üksnes ühele ostjale.

Tabelis 1 esitatakse ülevaade eespool kirjeldatud tegevusviisidest, mis võivad konkurentsi moonutada. Tabel 1: Ülevaade peamistest tegevusviisidest, mis võivad konkurentsi moonutada

Tegevusviis | Kirjeldus | Peamine konkurentsiga seotud risk |

Kartellid | Konkurentide vahel sõlmitud kokkulepped muu hulgas hindade fikseerimiseks, tootmise piiramiseks ja turu jagamiseks | Kõrgete hindade püsimine ja innovaatilise tegevuse lõppemine tarbijate kahjuks; kartellid kujutavad endast väga tõsist konkurentsi kahjustavat käitumist |

Ostukokkulepped | Konkureerivate ostjate vahel sõlmitud kokkulepped eesmärgiga osta teatavaid tootmissisendeid ühiselt | Teatavatel tingimustel vahend rivaalide juurdepääsu takistamiseks olulistele tootmissisenditele konkurentsitingimustes; konkurentidevahelised kokkulepped järgnevatel turgudel |

Edasimüügihinna säilitamine | Ostjate võimalus määrata lõpptarbija müügihinda on piiratud | Hinnakonkurentsi vähendamine |

Ühe kaubamärgi pealesurumine | Kohustus või stiimulite kava, millega sunnitakse ostjat teatava aja jooksul sooritama oma ostud kindlal turul üksnes ühelt tarnijalt | Poesisese brändidevahelise konkurentsi piiramine ja/või turu sulgemine konkureerivatele ja võimalikele tarnijatele |

Jaemüüja kaubamärgiga tooted | Kolmandate osapoolte toodetud tooted, mis müüakse jaemüüja kaubamärgi all | Tarnija konkureerivate kaupade võimalik tõrjumine; poesisese brändidevahelise konkurentsi piiramine |

Sidumine | Toote ostmine (siduv toode) on muudetud sõltuvaks teise toote ostmisest (seotud toode) | Seotud toote turu võimalik sulgumine ning kaudselt ka siduva toote turu sulgumine |

Ainuõiguslikud tarnelepingud | Otsene või kaudne kohustus, millega sunnitakse tarnijat müüma kaupa üksnes ühele ostjale | Teiste ostjate/ jaemüüjate võimalik tõrjumine |

Sertifitseerimiskavad | Individuaalsete ostjate seatud nõue täita mitmeid tingimusi | Võimalik oht tõrjuda konkureerivaid ostjaid |

5. TARNEAHELA PAREMAKS MUUTMISE TEGEVUSKAVA

Raamtingimuste loomiseks toiduainete tarneahela parema toimimise eesmärgil tuleb astuda ühiseid samme ühenduse, riiklikul ja kohalikul tasandil. Neid jõupingutusi on vaja tagamaks, et toiduainete tarneahelaga seotud sektorite integratsiooni ja konsolideerimisega kaasnevad põllumajandustootjate õiglane tasustamine, konkurentsivõimelised hinnad ning toiduainete töötlemises tööstuse suurem konkurentsivõime, samuti laiem tootevalik, taskukohasem hind ja toiduainete parem kvaliteet. Lisaks tuleks tühistada põhjendamatud seadusandlikud piirangud, mis takistavad tõhususe parandamist ja piiravad konkurentsi.

Komisjon esitab eespool esitatud analüüsi alusel tegevuskava ettepaneku, mille eesmärk on parandada toiduainete tarneahela toimimist. Tegevuskava hõlmab mitmeid algatusi ning seda tuleks edasi arendada vastavalt toiduainete tarneahelat käsitlevate teadmiste täienemisele. Kaasa peaks aitama ka laiaulatuslikud arutelud asjaomaste sidusrühmadega. Kavandatud tegevuskava koosneb neljast peamisest komponendist.

5.1. Suurendatakse toiduainete tarneahela konkurentsivõimet

Ennetav poliitika konkurentsivõime suurendamiseks aitaks parandada toiduainete tarneahela tõhusust. Põllumajandus- ja toiduainetetööstuse konkurentsivõimega tegeleva kõrgetasemelise töörühma 2009. aasta alguses tehtavad soovitused peaksid aitama suurendada toiduainete tarneahela konkurentsivõimet ja seega parandaksid selle võimet reageerida hinnašokkidele.

5.2. Tagatakse, et Euroopa Komisjon ja riiklikud konkurentsi- ja tarbijakaitseasutused jõustavad toiduainete turgudel konkurentsi ja tarbijakaitse eeskirju jõuliselt ja järjekindlalt

Selleks et tuvastada kõik konkurentsi kahjustavad tegevusviisid ja tegeleda nendega, jätkab komisjon Euroopa konkurentsivõrgustiku raames dialoogi riiklike konkurentsiametitega, et tagada konkurentsieeskirjade ühtlane ja hästikoordineeritud jõustamine kogu ELis, mis on kasulik Euroopa tarbijatele. Turusuundumuste analüüsi alusel tuleks uurida eelkõige selliseid konkurentsipiiranguid ja /või tegevusviise, mille puhul on tarbijatele kahjulike konkurentsimoonutuste tõenäosus kõige suurem (mittetäielik loetelu on esitatud tabelis 1).

Toiduainehindade järsu kõikumise ajal suureneb ka eksitavate hindade reklaamimise oht. Tarbijaid võidakse näiteks eksitada, kui tarnija muudab pakendi või sisu suurust selleks, et näiliselt säilitada teatava toote hind. Eriti oluline on, et tarbija saab täpselt võrrelda tooteühiku hindu. Riiklikud tarbijakaitseasutused peaksid seega pöörama erilist tähelepanu nende direktiivide jõustamisele, milles käsitletakse ebaausat äritegevust ja hinna esitamist ühiku kohta.

5.3. Riiklikul ja/või ühenduse tasandil vaadatakse vajaduse korral läbi õigusaktid, mis võivad negatiivselt mõjutada toiduainete tarneahela toimimist

Probleemseks tunnistati mitut tüüpi õigusaktid. Esiteks tuleb läbi vaadata ja vajaduse korral tühistada õigusaktid, millega piiratakse uute äriühingute sisenemist turule , võttes samas arvesse ka nende keskkonnaalaseid ja sotsiaalseid eesmärke. Selline uuring viiakse läbi jaeturu kontrollimise ning teenuste direktiivi ülevõtmise raames. Teiseks tuleks õigusaktid, millega piiratakse ettevõtete võimet osaleda hinnakonkurentsis, vaadata läbi riiklikul tasandil. Kolmandaks tuleks takistada tarnijate ja jaemüüjate suhet moonutavate tegevusviiside kasutamist. Nende hulka kuuluvad nt maksetega hilinemine, põhjendamatud ja ülemäärased tasud, mida tarnijad maksavad jaemüüjate osutatud teenuste eest ning tarbijate meelitamine eksitavate pakkumistega. Sellega seoses oleks tervitatav, kui jaemüüjad võtaksid sotsiaalse vastutuse märgina kasutusele tegevusjuhendid, samuti tuleks läbi vaadata riiklikud tegevusjuhendid. Lõpetuseks vääriks üldiselt riiklikul tasandil lähemat uurimist ka kaupluste lahtiolekuaegu käsitlevate õigusaktide mõju toiduainete hindadele, võttes aluseks tööturu osapooltega peetud riiklikud arutelud ning arvestades õigusaktide sotsiaalse ja keskkonnaalase mõjuga.

5.4. Tarbijatele, ametiasutustele ja turukorraldajatele põhjalikuma teabe pakkumine, kehtestades toiduainehindade ja tarneahela üle Euroopas pideva kontrolli

Kõnealune kontrollimehhanism peaks muutma hinnad läbipaistvamaks probleemi ja parandama õigusakti mõju mõistmist toiduainete tarneahelale.

Tootja- ja tarbijahindade pidev kontrollimine võrreldavate tarbijakaupade valiku puhul tooks esile hinnaerinevused Euroopas ning aitaks tuvastada turu killustumist. Tundub, et hindade ja kvaliteedi kohta ei ole piisavalt võrreldavat teavet, mis võimaldaks tarbijal valida kaupa teadlikumalt. Sellega seoses tuleks hinnata ja edasi arendada Eurostati ja riiklike statistikaametite praegust pilootprojekti, millega kogutakse üksikasjalikke andmeid tarbijahindade kohta.

Komisjon vaatab turukontrollimise käigus läbi õigusaktid, mis mõjutavad jaeturgude toimimist. Eespool kirjeldatud probleemid võivad jaekaubanduses lisaks toiduainetesektorile mõjutada ka muid allsektoreid ning seega tuleb neid käsitleda üldisemalt. Kontrollimehhanismi ja selle toimimise üksikasju arendatakse edasi järgmises etapis 2009. aastal. Kontrollimehhanismi väljatöötamisel tuleks võtta arvesse ka teenuseid ja teavet, mida pakuvad või omavad riiklikud või rahvusvahelised avalikud või eraõiguslikud hinnakontrolliasutused.

5.5. Kontrollitakse meetmeid, mille eesmärk on takistada spekuleerimist, mis kahjustab ärikauplejaid põllumajandustoorme turgudel

Komisjon on seisukohal, et tuleb vältida ülemäärast spekuleerimist, mis mõjutab toiduainehindu. Eelkõige on komisjon arvamusel, et selline hindade kõikumine, nagu on täheldatud viimastel kuudel, ei ole kasulik ei tootjatele ega tarbijatele. Seepärast uurib komisjon koos teiste toormeturgude reguleerijatega ning tihedas koostöös ELi-väliste reguleerivate asutustega (eelkõige Ameerika, kus asuvad kõige olulisemad börsid), milliseid meetmeid saaks võtta põllumajandustoorme turgude hinnakõikumise vähendamiseks. Komisjon võtab seejuures vajaduse korral arvesse järelevalve- ja õigusraamistiku käimasoleva põhjaliku läbivaatamise tulemusi, mida kohaldatakse kõikide oluliste finantsturutegijate suhtes, sealhulgas riskifondide ja riskikapitalifondide suhtes, keskendudes eelkõige kapitalinõuetele, riskijuhtimisele ja läbipaistvusele. Komisjon esitab vajaduse korral algatused 2009. aasta suveks.

6. KOKKUVÕTE

Põllumajandustoorme- ja toiduainehindade järsk kõikumine ebakindlates majandusoludes näitab, miks on vaja parandada Euroopa toiduainete tarneahela toimimist, parandades selleks tõhusust ja konkurentsivõimet. Hinnatõusu piiramine, millele aitab kaasa parem õigusloome ning konkurentsi ja tarbijakaitse eeskirjade jõuline ja järjekindel jõustamine, on kasulik Euroopa tarbijatele, eelkõige väiksema sissetulekuga majapidamistele. Lisaks aitavad need ületada toiduainete tarneahela praegust killustatust ning kõrvaldada tootjate eest kunstlikud turule sisenemise tõkked, millega suurendataks kvaliteetsete toiduainete valikut Euroopa tarbijate jaoks. Lisaks aitaks see tasakaalustada läbirääkimispositsioone toiduainete tarneahelas.

Käesolevas teatises esitatakse ettepanek tegevuskava kohta, mis tuleb kõigi asjaomaste sidusrühmade aktiivsel osalemisel rakendada nii liikmesriikide kui ka ELi tasandil. Komisjon uurib selle tööprogrammi ja asjaomaste meetmete alusel võimalust võtta täiendavaid meetmeid ning teeb ettepaneku, et Euroopa Liidu Nõukogu käsitleb kõnealust küsimust uuesti 2009. aasta detsembris.

Toiduainete ülemaailmse nõudluse ja pakkumise tasakaalu taastamiseks tuleks tugevdada jõupingutusi põllumajandusliku teadustöö soodustamiseks ning rahvusvaheliste turgude avamiseks. Selleks et põllumajandustootjatel oleks lihtsam reageerida muutuvatele turutingimustele, on oluline parandada nende võimet kohandada põllumajandustootmist nõudlusega, tagades nende turule orienteerituse ja luues asjakohase turvavõrgustiku. Ühise põllumajanduspoliitika läbivaatamises kokkuleppimisega on Euroopa Liit astunud selles suunas otsustavaid samme, mis aitavad põllumajandustootjatel paremini turusignaalidele reageerida ja saada kasu uutest võimalustest. Võttes arvesse põllumajandustoorme hindade muutusi, on vaja turgude käitumist ja toimimist jälgida ka tulevastel perioodidel.

[1] Komisjoni teatis „Toimetulek toiduainete kerkivate hindade probleemiga – ELi tegevussuunad“, KOM(2008) 321.

[2] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega luuakse rahastamisvahend kiireks reageerimiseks toiduainete hinnatõusule arengumaades, KOM(2008) 450

[3] Põllumajandus- ja toiduainetetööstuse konkurentsivõimega tegelev kõrgetasemeline töörühm, mis koondab komisjoni, liikmesriikide, Euroopa Parlamendi, toiduainetetööstuse, põllumajandussektori, jaemüüjate ja tarbijate esindajatest, asutati komisjoni 28. aprilli 2008. aasta otsusega. Tema ülesanne on uurida küsimusi, mis mõjutavad ühenduse põllumajandus- ja toiduainetetööstuse praegust ja tulevast konkurentsivõimet ning selle alusel sõnastada sektoripõhised soovitused ühenduse tasandil poliitika kujundajatele.