SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Euroopa Komisjon võttis 29. mail 2018 vastu seadusandlikud ettepanekud, millega reguleeritakse ühtekuuluvuspoliitika vahendite kasutamist ajavahemikul 2021–2027, suunates fondide toetuse mõnedele üliolulistele ELi poliitikaprioriteetidele.

Selle aasta alguses seisis Euroopa majandus silmitsi sügava ja enneolematu sümmeetrilise šokiga COVID-19 pandeemia tõttu. Vahetu surve tervisesüsteemidele, millega kaasnevad kohutavad inimohvrid, on põhjustanud äkilisi ja tõsiseid sotsiaalseid ning majanduslikke tagajärgi.

See põhjustab majandustoodangu olulise vähenemise, ettevõtjate arvu vähenemise ning töötuse ja vaesuse järsu suurenemise. Samuti tekitab see lähiaastatel märkimisväärseid probleeme riikide rahandusele ja võla haldamisele, mis omakorda võib piirata majanduse taastumiseks ja arenguks vajalikke avaliku sektori investeeringuid.

Kiire reageeringuna on juba kohandatud 2014.–2020. aasta programmide raames praegu kättesaadavaid ühtekuuluvuspoliitika vahendeid. Sellega seoses on tehtud esimene muudatus määruses (EL) nr 1303/2013, et tugevdada suuremate investeeringutega liikmesriikide tervisesüsteeme ning toetada ettevõtjaid ja töötajaid. Kõnealusele muudatusele järgnes teine muudatus, mille eesmärk on võimaldada liikmesriikidele erandlikku paindlikkust oma programmide haldamisel ja muutmisel, kui see on vajalik kriisiolukorra lahendamiseks.

Lisaks teeb komisjon ettepaneku kasutada täielikult ära ELi eelarve võimalused, et kaasata investeeringuid ja anda rahalist toetust majanduse taastumise esimestel otsustava tähtsusega aastatel. Need ettepanekud põhinevad kahel sambal. Ühest küljest Euroopa taasterahastul, mis ajutiselt suurendab ELi eelarve finantssuutlikkust, kasutades ELi eelarve võimalusi täiendavate rahaliste vahendite hankimiseks finantsturgudelt. Teisest küljest tugevdatud mitmeaastasel finantsraamistikul aastateks 2021–2027. Komisjon teeb ettepaneku tugevdada Euroopa taasterahastu kaudu peamisi programme, et suunata investeeringud kiiresti sinna, kus neid kõige rohkem vajatakse, tugevdada ühtset turgu, tõhustada koostööd sellistes valdkondades nagu tervis ja kriisiohjamine ning anda liidule eelarve, mis on koostatud spetsiaalselt selleks, et edendada pikaajalist üleminekut vastupidavamale, keskkonnahoidlikumale ja digitaalsemale Euroopale, toetades samal ajal Euroopa sotsiaalõiguste samba põhimõtteid.

Käesolev ettepanek kuulub eespool nimetatud teise samba alla. Ühtekuuluvuspoliitika investeeringud ajavahemikul 2021–2027 peavad täitma oma pikaajalist rolli majanduskasvu ja lähenemist soodustavate vahenditena alates 2021. aastast, mil ELi majandus hakkab eeldatavasti rängast majanduslangusest taastuma.

Sellega seoses on selgelt põhjendatud 2021.–2027. aasta ühtekuuluvuspoliitika ülesehitus, mille aluseks on tulevikukindlad majanduskasvu strateegiad, eelkõige valdkondliku keskendamise kaudu majanduslikule konkurentsivõimele, rohelise kokkuleppe tegevuskavale ja Euroopa sotsiaalõiguste samba edendamisele. Äärmiselt oluline on tagada soodsad tingimused kiireks taastumiseks, mis sillutab teed ELi majandusarengule, täites samal ajal aluslepingus sätestatud lähenemise edendamise ja erinevuste vähendamise eesmärki. Toetuse andmisel tuleb erilist rõhku panna piirkondadele, mida kriis kõige rohkem mõjutas ja millel on vähem võimalusi taastumiseks.

Teisest küljest näitab pandeemia äkiline ja paljuski ootamatu esiletõus vajadust ühtekuuluvuspoliitika suurema paindlikkuse ja reageerimisvõime järele. Eelkõige tuleb liikmesriikidele võimaldada täiendavat paindlikkust vahendite ümberpaigutamiseks fondide vahel programmitöö perioodi mis tahes hetkel.

Samuti on hädavajalik, et ühtekuuluvuspoliitika õigusraamistik näeks ette mehhanismid, mida saab kiiresti rakendada, kui liitu peaks lähiaastatel veel mõni šokk tabama. Seetõttu tehakse ettepanek võtta meetmeid fondide kasutamiseks erandlike ja ebatavaliste asjaolude korral, tagamaks, et sellistel asjaoludel, mille kohta on sätestatud kriteeriumid, võib teha erandeid teatavatest eeskirjadest, et hõlbustada reageerimist. Sellega seoses tuleks komisjonile anda volitused võtta vastu rakendusakte ajutiste meetmete kehtestamiseks, et aidata lahendada erandlikke ja ebatavalisi olukordi.

COVID-19 pandeemia on vähendanud toetusesaajate suutlikkust viia õigeaegselt lõpule 2014.–2020. aasta programmide raames toetatavad tegevused, millele on järgnenud rakendamise hilinemine ja puudused. Kriisi mõju tõttu eelarvele ei pruugi toetusesaajad olla võimelised rahastama asjaomaste tegevuste lõpuleviimist enne lõpetamistähtaega. Sellega seoses tuleks võimaldada täiendavat paindlikkust, et võimaldada tegevuste järkjärgulist lõpetamist.