KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE üldeelarvest kaetud tagatiste kohta 31. detsembri 2012. aasta seisuga /* COM/2013/0871 final */





Sisukord 1............ Sissejuhatus. 3 2............ ELi eelarvest kaetud tehingute liigid. 3 3............ Sündmused pärast viimast, 30. juuni 2012. aasta aruannet 4 3.1......... Euroalaväliste liikmesriikide maksebilansi tasakaalustamise toetamine. 4 3.2......... Makromajanduslik abi 4 3.3......... Euratom.. 4 3.4......... Euroopa finantsstabiilsusmehhanism.. 4 3.5......... ELi eelarvetagatis EIP välisrahastamisele. 5 4............ Andmed ELi eelarvest kaetavate riskide kohta. 5 4.1......... Riski mõiste. 5 4.2......... Riski komponendid. 6 4.3......... ELi eelarvest kaetav iga-aastane risk. 8 4.3.1...... Liikmesriikidega seotud risk. 8 4.3.2...... Kolmandate riikidega seotud risk. 9 4.4......... Riski kujunemine. 10 5............ Maksekohustuste täitmata jätmine, ELi eelarvetagatiste kasutamine ja võlgnevused. 13 5.1......... Väljamaksed sularahavarudest 13 5.2......... Väljamaksed ELi eelarvest 13 5.3......... Välistegevuse tagatisfondi kasutamine. 13 6............ Välistegevuse tagatisfond. 15 6.1......... Sissenõutud summad. 15 6.2......... Varad. 15 6.3......... Sihtsumma. 15 7............ Riskide hindamine: suurima krediidiriskiga kolmandate riikide majanduse ja rahanduse olukord 15 7.1......... Eesmärgid. 15 7.2......... Riski hindamise metoodika. 15 1. Sissejuhatus Käesoleva aruande eesmärk on kontrollida ELi eelarvet mõjutavaid krediidiriske, mis on tekkinud otse Euroopa Liidu antud tagatiste ja tehtud laenutehingute või kaudselt Euroopa Investeerimispangale väljaspool liitu rakendatavate rahastamisprojektide jaoks antud tagatiste tõttu. Käesolev aruanne on esitatud vastavalt finantsmäärusele,[1] mille kohaselt peab komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande ELi eelarveliste tagatiste ja nendega seotud riskide kohta[2]. Aruannet täiendab komisjoni talituste töödokument, mis sisaldab üksikasjalikke tabeleid ja selgitavaid märkusi (edaspidi „talituste töödokument”). 2. ELi eelarvest kaetud tehingute liigid ELi eelarvest kaetavad riskid tulenevad mitmesugustest laenu- ja tagatistehingutest, mida saab jaotada kahte rühma: – Euroopa Liidu antavad laenud, mis teenivad makromajanduslikke eesmärke, st makromajandusliku finantsabi[3] laenud, mis antakse kolmandatele riikidele koostöös Bretton Woodsi institutsioonidega; maksebilansi tasakaalustamiseks[4] antavad laenud euroalavälistele ELi liikmesriikidele, kellel on maksebilansi raskusi; laenud, millega Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi (EFSM)[5] raames toetatakse kõiki liikmesriike, kes on sattunud raskustesse või keda tõsiselt ohustavad nendest sõltumatutest erakorralistest sündmustest tingitud majandus- ja rahandusvapustused; – mikromajanduslikel eesmärkidel antavad laenud, st Euratomi laenud ja eelkõige Euroopa Investeerimispanga (edaspidi „EIP”) poolt ELi tagatistega kaetud tehingute rahastamine ELi mittekuuluvates riikides (edaspidi „EIP-poolne välisrahastamine”)[6]. EIP-poolne välisrahastamine, Euratomi laenud ja kolmandatele riikidele antavad makromajandusliku finantsabi laenud on alates 1994. aastast kaetud välistegevuse tagatisfondist (edaspidi „fond”)[7] ning maksebilansi tasakaalustamiseks antavad laenud ja Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames antavad laenud on kaetud otse ELi eelarvest. Fond katab nende kohustuste täitmatajätmise, mis kaasnevad ELi mittekuuluvatele riikidele või nendes riikides rakendatavate projektide jaoks antavate laenude ja laenutagatistega. Fond loodi selleks, et: – pakkuda likviidsuspuhvrit, et vältida ELi eelarve kasutamist iga kord, kui seoses tagatud laenuga jäetakse maksekohustused täitmata või viivitatakse nende täitmisega; – luua eelarvedistsipliini vahend, kehtestades finantsraamistiku, mille alusel arendada välja ELi poliitika ELi mittekuuluvatele riikidele antavate komisjoni ja EIP laenude tagatiste kohta[8]. Kui mõni kolmas riik saab Euroopa Liidu liikmesriigiks, ei kaeta tema laene enam fondist ning riskid tuleb katta otse ELi eelarvest. Fondi rahastatakse ELi eelarvest ning selle vahendid peavad pidevalt vastama teatavale protsendile nende tagasimaksmata laenude ja laenutagatiste põhisummast, mida fondist kaetakse. Kõnealune protsent ehk sihtmäär on praegu 9 %[9]. Kui fondis ei ole piisavalt vahendeid, leitakse need ELi eelarvest. 3. Sündmused pärast viimast, 30. juuni 2012. aasta aruannet 3.1. Euroalaväliste liikmesriikide maksebilansi tasakaalustamise toetamine 2012. aasta teise poolaasta jooksul ei tehtud ühtegi uut tehingut. ELi keskmise tähtajaga ennetavat finantsabi Rumeeniale ei aktiveeritud. Rahastamisnõude esitamise lõpptähtaeg oli 31. märts 2013. 3.2. Makromajanduslik abi Kõnealusel perioodil ei tehtud väljamakseid, kuid laenu saanud riigid (Rumeenia 12,5 miljonit, Bosnia ja Hertsegoviina 2 miljonit, endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik 5 miljonit, Serbia 44,8 miljonit ja Montenegro 0,2 miljonit eurot) maksid tagasi 64,5 miljonit eurot. 3.3. Euratom Aruandeperioodil laenuväljamakseid ei tehtud. Bulgaaria maksis tagasi 6,5 miljonit eurot ja Ukraina 4,8 miljonit eurot. 3.4. Euroopa finantsstabiilsusmehhanism 2012. aasta teisel poolaastal tehti väljamakseid Iirimaale 3,3 miljardit eurot ja Portugalile 2 miljardit eurot. Nelja vahendi laenujäägi kogusumma 2012. aasta 31. detsembri seisuga on esitatud tabelis 1. Täiendavad vahendid: Kriisi ohjamiseks on käivitatud veel mitu mehhanismi, millega ei kaasne mingit riski ELi eelarvele: – Euroopa finantsstabiilsusvahend (EFSF)[10]: EFSFi lõid euroala liikmesriigid pärast 9. mail 2010 majandus- ja rahandusküsimuste nõukogus vastu võetud otsuseid. EFSFi ülesanne on kaitsta Euroopa finantsstabiilsust, osutades euroala liikmesriikidele finantsabi makromajandusliku kohandamisprogrammi raames. EFSF loodi ajutise päästemehhanismina ja see oli osanik Kreekale (koos IMFi ja mõnede liikmesriikidega) ning samuti Iirimaale ja Portugalile (koos IMFi, mõnede liikmesriikide ja EFSMiga[11]) antud laenudes. 2010. aasta oktoobris otsustati luua alaline päästemehhanism – Euroopa stabiilsusmehhanism. – Euroopa stabiilsusmehhanism (ESM)[12]: Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamisleping jõustus 27. septembril 2012. Pärast seda kuupäeva sai Euroopa stabiilsusmehhanismist alaline kriisimehhanism ning uute programmide peamine rahastamisvahend. Paralleelselt Euroopa stabiilsusmehhanismiga jätkab EFSF tööd käimasolevate Kreeka, Portugali ja Iirimaa programmidega. Alates 1. juulist 2013 ei või EFSF enam osaleda uutes rahastamisprogrammides ega sõlmida uusi laenukorralduse lepingud. Euroopa stabiilsusmehhanism on Luxembourgis asuv valitsustevaheline organisatsioon, mida reguleeritakse rahvusvahelise avaliku õiguse alusel. Selle aktsionärideks on 17 euroala liikmesriiki. ESMi märgitud kogukapital on 700 miljardit eurot, millest 80 miljardit eurot on sissemakstud kapital (viiest sissemaksest viimased sissemaksed tehakse 2014. aasta esimesel poolel), ja sissenõutav kapital on 620 miljardit eurot. Mehhanismi tegelik laenuandmisvõime on 500 miljardit eurot. – Kreeka laenuleping,[13] mida rahastatakse teiste euroala liikmesriikide antavate kahepoolsete laenudega, mida haldab komisjon. 3.5. ELi eelarvetagatis EIP välisrahastamisele Aastateks 2007–2013 antud välismandaadi alusel allkirjastati 2012. aasta teisel poolaastal 16 % rohkem laene kogusummas 3163 miljonit eurot. Laene maksti välja 1 736 miljoni euro väärtuses (+18 % võrrelduna 2012. aasta 30. juuni seisuga). Seega ulatus 31. detsembri 2012. aasta seisuga mandaadi raames allkirjastatud ja välja makstud laenude kogusumma vastavalt 23 161 miljoni ja 11 362 miljoni euroni. Varasemate EIP välismandaatide kohta vaata talituste töödokumendi lisa tabel A1. 4. Andmed ELi eelarvest kaetavate riskide kohta 4.1. Riski mõiste ELi eelarvest kaetavad riskid tulenevad tagatud tehingute laenujäägist ja intressidest. Käesolevas aruandes kasutatakse ELi eelarvest kaetavate riskide (otsesed või fondi kaudu võetavad kaudsed riskid) hindamiseks kahte meetodit: – „kogu eelarvest kaetava riski” arvutamisel võetakse arvesse asjaomaste tehingute laenujäägi kogusummat ja kogunenud intresse konkreetsel kuupäeval[14]; – „aastase eelarveriskina” määratletud eelarvemetoodika puhul arvutatakse maksimaalne aasta jooksul tasuda tulev summa, mille EL peaks eelarveaastal välja maksma, kui kõik tagatud laenudega seotud maksekohustused jäetaks täitmata[15]. 4.2. Riski komponendid Kuni 2010. aastani tulenes ELi eelarvest kaetava laenujäägi kogusummaga seotud maksimaalne risk põhiliselt kolmandatele riikidele antud laenudest. Alates 2011. aastast on finantskriis tugevalt mõjutanud liikmesriikide rahandust, mistõttu EL on andnud liikmesriikide valitsemissektorite suuremate rahastamisvajaduste toetuseks rohkem laene. Sellest tulenevalt on riski komponentide osakaal muutunud. 31. detsember 2012. aasta seisuga oli olukord järgmine: · 72 % laenujäägi tagatud kogusummast moodustasid laenuvõtmistehingud, mis on seotud liikmesriikidele antavate laenudega, mis kaetakse otse ELi eelarvest (31. detsembri 2010. aasta seisuga oli vastav näitaja 45 %). Kogu ELi eelarvest kaetavat riski seisuga 31. detsember 2012 kajastab tabel 1. Tabel 1: ELi eelarvest kaetav tagatud laenujäägi kogusumma miljonites eurodes 31. detsembri 2012. aasta seisuga || Laenujääk || Kogunenud intress || Kokku || % Liikmesriigid* || || || || Makromajanduslik finantsabi || 13 || 0 || 13 || <1 % Euratom || 387 || 2 || 389 || <1 % Maksebilansi tasakaalustamine || 11 400 || 223 || 11 623 || 14 % EIP*** || 2 653 || 23 || 2 676 || 3 % EFSM || 43 800 || 677 || 44 477 || 54 % Liikmesriigid kokku || 58 253 || 925 || 59 178 || 72 % Kolmandad riigid** || || || || Makromajanduslik finantsabi || 533 || 4 || 537 || 1 % Euratom || 36 || 0 || 36 || <1 % EIP*** || 22 367 || 159 || 22 526 || 27 % Kolmandad riigid kokku || 22 936 || 163 || 23 099 || 28 % Kokku || 81 189 || 1 088 || 82 277 || 100 % * Risk kaetakse otse ELi eelarvest. See hõlmab ka makromajanduslikku finantsabi, Euratomi ja EIP laene, mis anti riikidele enne ELiga ühinemist. ** Risk kaetakse fondist. *** Umbes 82 % EIP laenutehingutest (riigi ja sellest allpool asuvate tasandite tehingud) on kaetud üldtagatisega, ülejäänud tehingute puhul on EIP jaoks kaetud üksnes poliitiline risk. Talituste töödokumendi tabelites A1, A2, A3 ja A4 on esitatud üksikasjalikum teave laenujäägi kõnealuste summade kohta, eelkõige ülemmäär, väljamakstud summad ja tagatismäärad. ELi eelarvest kaetud laenujäägid ning intressid jätkasid suurenemist peamiselt Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames antud summade tõttu. 4.3. ELi eelarvest kaetav iga-aastane risk 2013. aastal oli maksimaalne summa, mille EL peaks eelarveaastal välja maksma (otse või fondi kaudu), eeldades, et kõik tagatud laenudega seotud maksekohustused jäetakse täitmata, 1871 miljonit eurot. See hõlmab 2013. aastal maksmisele kuuluvate tagatud laenude põhisumma ja intressimakseid (kogu laenujäägist 31. detsembri 2012. aasta seisuga), eeldusel et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras (üksikasjalikud andmed on esitatud komisjoni talituste töödokumendi tabelis A2). 4.3.1. Liikmesriikidega seotud risk Liikmesriikidega seotud risk hõlmab järgmist: a) enne ELiga ühinemist antud EIP laenud ja/või makromajanduslik finantsabi ja/või Euratomi laenud; b) maksebilansi tasakaalustamise vahendi raames antud laenud; c) Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames antud laenud. Tabel 2: Liikmesriikide järjestus vastavalt 2013. aastal ELi eelarvest kaetavale aastasele riskile (miljonites eurodes) Koht || Riik || Laenud || Maksimaalne aastane risk || Riigi osakaal liikmesriikidega seotud aastasest riskist || Riigi osakaal aastasest koguriskist (liikmesriigid ja kolmandad riigid) 1 || Iirimaa || c) || 665,5 || 30,0 % || 15,3 % 2 || Portugal || c) || 648,3 || 29,2 % || 14,9 % 3 || Rumeenia || a)+b) || 392,5 || 17,7 % || 9,0 % 4 || Ungari || a)+b) || 133,3 || 6,0 % || 3,1 % 5 || Läti || a)+b) || 96,6 || 4,4 % || 2,2 % 6 || Bulgaaria || a) || 85,8 || 3,9 % || 2,0 % 7 || Poola || a) || 72,5 || 3,3 % || 1,7 % 8 || Tšehhi Vabariik || a) || 68,4 || 3,1 % || 1,6 % 9 || Slovakkia || a) || 37,2 || 1,7 % || 0,9 % 10 || Sloveenia || a) || 9,4 || 0,4 % || 0,2 % 11 || Leedu || a) || 5,1 || 0,2 % || 0,1 % 12 || Küpros || a) || 5,1 || 0,2 % || 0,1 % 13 || Malta || a) || 0,3 || 0,0 % || 0,0 % Kokku || || || 2 219,9 || 100 % || 51,1 % 4.3.2. Kolmandate riikidega seotud risk Fond katab kolmandate riikide tagatud laene, mille tagasimaksmise tähtaeg ulatub kuni 2042. aastani. 2013. aastal on fondist kaetav kolmandate riikidega seotud maksimaalne aastane risk 2127,7 miljardit eurot (49 % aastasest koguriskist). 46 riigist kõige suurema laenujäägi kogusummaga kümme riiki on järjestatud allpool. Nende arvele langeb 1642 miljardit eurot ehk 77,2 % fondi kaetavast aastasest riskist. Kõnealuste riikide majanduslikku olukorda on analüüsitud ja kommenteeritud talituste töödokumendi punktis 3. Tabelis on iga riigi puhul märgitud ka reitinguagentuuride antud hinnang krediidivõimelisuse kohta. Kolmandate riikidega seotud risk hõlmab EIP laenutehinguid ja/või makromajanduslikku finantsabi ja/või Euratomi laenusid (üksikasjalikud andmed on esitatud talituste töödokumendi tabelites A3b ja A4). Tabel 3: Kümme kõige olulisemat kolmandat riiki vastavalt 2013. aastal fondist kaetavale aastasele riskile (miljonites eurodes) Koht || Riik || Maksimaalne aastane risk || Riigi osakaal kolmandate riikidega seotud aastasest riskist || Riigi osakaal aastasest koguriskist (liikmesriigid ja kolmandad riigid) 1 || Türgi || 483,4 || 22,7 % || 11,1 % 2 || Tuneesia || 209,3 || 9,8 % || 4,8 % 3 || Egiptus || 204,8 || 9,6 % || 4,7 % 4 || Maroko || 192,2 || 9,0 % || 4,4 % 5 || Serbia || 167,5 || 7,9 % || 3,9 % 6 || Liibanon || 89,5 || 4,2 % || 2,1 % 7 || Lõuna-Aafrika Vabariik || 88,8 || 4,2 % || 2,0 % 8 || Süüria || 77,7 || 3,7 % || 1,8 % 9 || Brasiilia || 71,4 || 3,4 % || 1,6 % 10 || Bosnia ja Hertsegoviina || 57,0 || 2,7 % || 1,3 % || 10 riiki kokku || 1 641,6 || 77,2 % || 37,8 % 4.4. Riski kujunemine 2012. aastal süvenes euroala ääreriikide finantsturgudel riiklik võlakriis ja Euroopa võlakirjade turg oli väga volatiilne. Seda arvestades süvenesid uuesti mured euroala valitsussektori võla jätkusuutlikkuse pärast ja rahaliidu tuleviku ehk nn uuestivääringustamise ohu pärast. Olukorra halvenemine sundis poliitikakujundajaid reageerima ja esitama alates juuni lõpupäevadest mitu olulist teadaannet, mis käsitlesid muu hulgas pankade ühise reguleerimiskorra rakendamist (pangaliit), mille puhul EKP tegutseb lõpliku järelevaatajana, ja uut EKP võlakirjade ostuprogrammi (rahapoliitiliste otsetehingute programm), mis võimaldas piiramatult sekkuda finantsturgudel ja põhjustas euroala ääreriikide võlakirjade ostu laine. Lisaks alustas oktoobris tegevust Euroopa stabiilsusmehhanism, millel on 500 miljardi euro suurune laenuandmisvõime. Sellele vaatamata on ebakindlus endiselt suur, kuna ülemaailmne majandus- ja finantskriis avaldavad jätkuvalt mõju ELi majanduse elavdamisele ja üleilmsele majanduskasvule. Geopoliitilised pinged mõnes Vahemere lõunapiirkonna riigis on samuti suurendanud ebakindlust seoses teatavate kolmandate riikide majanduse taastumisega. · Maksebilansi tasakaalustamise vahend EL taaskäivitas keskmise tähtajaga finantsabi (kogusummas 14,6 miljardit eurot) andmise maksebilansi tasakaalustamise vahendi kaudu 2008. aasta novembris, et aidata Ungaril, ning seejärel jaanuaris ja mais 2009 Lätil ja Rumeenial taastada turu usaldus. 1,2 miljardit eurot jääb välja maksmata, kuna väljamaksmise tähtaeg on möödas. Lisaks juba eraldatud 5 miljardi euro suurusele maksebilansi tasakaalustamise toetusele otsustas nõukogu 12. mail 2011 anda Rumeeniale kuni 1,4 miljardi euro ulatuses ELi ennetavat finantsabi[16]. Väljamakseid siiski ei tehtud ja finantsabi kehtivusaeg lõppes 31. märtsil 2013. Maksebilansi tasakaalustamise vahendi ülemmäär on 50 miljardit eurot ja selle 37,2 miljardi euro suurune kasutamata võimsus (seisuga 31. detsember 2012) võimaldab anda vajaduse korral maksebilansside tasakaalustamiseks täiendavat abi. · Euroopa finantsstabiilsusmehhanism Poliitikakujundajate võetud meetmete tulemusena on finantsturud pärast 2012. aasta viimaseid kuid suhteliselt rahunenud. Sellest hoolimata on poliit-, majandus- ja finantsmaastikul olulisi riske, mis võivad mõjutada liikmesriikide valitsuste suurenenud refinantseerimisvajaduste täitmist lähikuudel ja -aastatel. Majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu järeldustega kehtestati mehhanismi maksimummääraks 60 miljardit eurot,[17] kuid seadusjärgne piirmäär on kindlaks määratud nõukogu määruse nr 407/2010 artikli 2 lõikega 2, mille kohaselt on laenujääk piiratud omavahendite ülemmäära piiresse jääva varuga. Tulenevalt nõukogu otsustest anda liidu finantsabi Iirimaale[18] (kuni 22,5 miljardit eurot) ja Portugalile[19] (kuni 26 miljardit eurot), tehti väljamakseid Iirimaale summas 21,7 miljardit eurot ja Portugalile summas 22,1 miljardit eurot. Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi maksimaalsest 60 miljardi euro suurusest abisummast on 2012. aasta 31. detsembri seisuga veel järel 11,5 miljardit eurot, mida vajaduse korral on võimalik eraldada[20]. · Makromajandusliku finantsabi laenud Pärast Lissaboni lepingu jõustumist ei võta makromajandusliku finantsabi otsuseid vastu nõukogu üksi, vaid teeb seda vastavalt seadusandlikule tavamenetlusele (kaasotsustamismenetlus). 4. juulil 2011 võttis komisjon vastu uue seadusandliku ettepaneku makromajandusliku finantsabi raammääruse kohta[21] eesmärgiga parandada Lissaboni lepingu kohast otsustusprotsessi, et muuta see kiiremaks ja tulemuslikumaks ning ühtlustada teiste välisfinantseerimise vahenditega. Kuid pärast pingelisi arutelusid nõukogu ja parlamendiga otsustas komisjon 8. mail 2013 oma ettepaneku tagasi võtta. Makromajandusliku finantsabi laenude laekumata summa on aruandlusperioodil vähenenud 610 miljonilt eurolt 545,5 miljonile eurole. · Euratomi laenud Liikmesriikidele või teatavatele abikõlblikele riikidele, kes ei ole liikmesriigid (Venemaa Föderatsioon, Armeenia, Ukraina), antavate Euratomi laenude ülemmäär on 4 miljardit eurot, millest umbes 85 % on juba ära kasutatud. Ülejäänud ligikaudu 600 miljonit eurot oleks võimalik kasutada uute projektide rahastamiseks. 2012. aastal toimusid arutelud 300 miljoni euro suuruse laenu andmiseks Ukrainale olemasolevate tuumarajatiste ajakohastamiseks. Laenuleping allkirjastati 7. augustil 2013. aastal. · EIP laenud Vastavalt EIP üldlaenumandaadile aastateks 2007–2013 oli 31. detsembriks 2012 sõlmitud lepinguid kogumahus 23 161 miljonit eurot, millest 11 362 miljonit eurot oli kõnealuseks kuupäevaks juba välja makstud (vt talituste töödokumendi tabel A6). EIP mandaadid saanud riikide kohta täpsema teabe saamiseks vt talituste töödokumendi tabelid A1 ja A2. Alates 2011. aasta lõpust on EIP-l esinenud seoses Süüria valitsuse tehtavate intressimaksete ja laenu tagasimaksetega viivitusi (vt punkt 5.3). 5. Maksekohustuste täitmata jätmine, ELi eelarvetagatiste kasutamine ja võlgnevused 5.1. Väljamaksed sularahavarudest Komisjon kasutab sularahavarusid selleks, et vältida viivitusi ja neist tulenevaid kulutusi laenutehingute teenindamisel, kui võlgnik hilineb ELile makse tegemisega[22]. 5.2. Väljamaksed ELi eelarvest Kuna 2012. aasta teisel poolaastal ei esinenud liikmesriikidel maksekohustuste täitmatajätmist, siis assigneeringuid ELi eelarve artikli 01 04 01 „Liidu tagatised liidu ja Euratomi laenutehingutele ning Euroopa Investeerimispangast antud laenudele” (märge „pro memoria”) alusel ei taotletud. 5.3. Välistegevuse tagatisfondi kasutamine Kui ELi poolt kolmandatele riikidele antud või tagatud laenu saaja hilineb makse tegemisega, kasutatakse fondi, et tasuda maksetähtpäeva ületanud makse kolme kuu jooksul alates maksenõude esitamisest[23]. EIP-l on esinenud seoses Süüria valitsuse tehtavate intressimaksete ja laenu tagasimaksetega viivitusi. Kuna ametlikud maksetaotlused on olnud edutud, on EIP alates 2012. aasta maist hakanud pöörduma tagatisfondi poole. 2012. aasta 31. detsembri seisuga oli EIP esitanud neli maksetaotlust kogusummas 42 miljonit eurot. Kaks neist maksti ära 2012. aastal summas 24 miljonit eurot (millest pank sai 2012. aasta augustis tagasi 2,1 miljonit). Kuna riigi olukord ei ole paranenud, esitati 2013. aastal täiendavad taotlused, mida on kirjeldatud järgnevas tabelis. Tabel 4: Taotlused tagatisfondile Süüria maksmata võlgade pärast Taotluse number || Aeg || Makstud / kuulub maksmisele || Taotletav summa miljonites eurodes || Trahvid ja kogunenud intressid miljonites eurodes (1) || Sissenõutud summa || Kokku 1 || 10.5.2012 || 10.8.2012 || 15,45 || ei kohaldata || 2,15 || 13,30 2 || 27.8.2012 || 27.11.2012 || 8,57 || ei kohaldata || || 8,57 3 || 18.10.2012 || 18.1.2013 || 2,60 || 0,01 || || 2,61 4 || 12.11.2012 || 12.2.2013 || 14,96 || 0,40 || || 15,36 5 || 15.1.2013 || 15.4.2013 || 3,18 || ei kohaldata || || 3,18 6 || 21.2.2013 || 21.5.2013 || 8,13 || 0,18 || || 8,31 7 || 15.4.2013 || 15.7.2013 || 4,89 || 0,01 || || 4,90 8 || 15.5.2013 || 15.8.2013 || 14,53 || 0,39 || || 14,92 9 || 24.6.2013 || 24.9.2013 || 3,18 || 0,10 || || 3,29 Kokku || || || 75,49 || 1,20 || 2,15 || 74,54 (1) Trahvid ja kogunenud intressid nõuab pank sisse alles iga laenu teise maksetaotlusega ning need kogunevad alates viivise tekkimise kuupäevast kuni päevani, millal tagatisfond selle tasub. Panga taotletavad summad võetakse tagatisfondi kontolt pärast seda, kui komisjoni talitused on nõusoleku andnud ja tõendavad dokumendid on esitatud, kaasaarvatud tõend, et pank on esitanud laenusaajale nõude võlgade tasumiseks, vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta otsuse nr 1080/2011/EL (millega antakse Euroopa Investeerimispangale ELi tagatis liiduvälistele projektidele antavatest laenudest ja laenutagatistest tekkida võiva kahjumi puhuks ning tunnistatakse kehtetuks otsus nr 633/2009/EÜ)[24] artiklis 14 osutatud tagatislepingule. Süüriale antud tagatud laenu jääk on 551 miljonit eurot, kusjuures laenu lõpptähtaeg on 2030. aasta. Kui EL teeb ELi tagatise alusel makse, lähevad vastavalt tagatislepingule EIP õigused ja õiguskaitsevahendid ELile üle. EIP peab summade suhtes, millega seoses on õigused ja õiguskaitsevahendid üle antud, algatama sissenõudmismenetluse. 6. Välistegevuse tagatisfond 6.1. Sissenõutud summad[25] 31. detsembri 2012. aasta seisuga oli fondil sissenõutavaid võlgnevusi 21,87 miljonit. 6.2. Varad 31. detsembril 2012 oli fondi netovara[26] 2020,49 eurot. 6.3. Sihtsumma Fondi vahendid peavad jõudma vajalikule tasemele (sihtsumma), milleks on määratud 9 % kõigist tehingutest tulenevate kapitalikohustuste kogusummast, millele lisandub kogunenud intress. 2012. aasta 31. detsembri seisuga oli fondi vahendite (2020,49 miljonit eurot) ja kapitalikohustuste[27] (23 099,15 miljonit eurot) suhe tagatisfondi määruse tähenduses sihtsummast väiksem. Sellest tulenevalt lisati ELi 2014. aasta eelarveprojekti 58,43 miljonit eurot. 2012. aasta veebruaris maksti ELi eelarvest fondi 260,17 miljonit eurot vastavalt 2012. aasta eelarveprojektile ja tagatisfondi määruses sätestatud rahastamiseeskirjadele (sihtsumma 9 %). 7. Riskide hindamine: suurima krediidiriskiga kolmandate riikide majanduse ja rahanduse olukord 7.1. Eesmärgid Käesoleva aruande eelmistes osades on esitatud andmed ELi eelarvest kaetud riski kvantitatiivse poole kohta. Talituste töödokumendi 3. jaos on esitatud nende kolmandate riikide makromajanduse analüüs, mille puhul risk tagatisfondile (ja lõpuks ELi eelarvele) on kõige suurem või mille suhtes kohaldatakse ELi laenuvõimalusi (makromajanduslik finantsabi ja Euratomi laenud). 7.2. Riski hindamise metoodika Talituste töödokumendis esitatud riskihinnang majanduse ja rahanduse olukorrale põhineb saadud teabel, reitingutel ja muudel asjaoludel, mis on teada tagatud laenu saanud riikide kohta. See hinnang ei hõlma prognoose eeldatavate kahjude ega ebatõenäoliste tagasimaksete kohta. [1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL, Euratom) nr 966/2012, 25. oktoober 2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (ELT L 298, 26.10.2012, lk 1). [2] COM(2013) 211 (final) ja SWD(2013) 130 (final) moodustavad eelmise aruande eelarvest kaetavate tagatiste kohta (30. juuni 2012). [3] Makromajanduslikku finantsabi võidakse anda ka kolmandatele riikidele suunatud toetuste kujul. [4] Nõukogu määrus (EÜ) nr 332/2002, 18. veebruar 2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem (EÜT L 53, 23.2.2002, lk 1). [5] Nõukogu määrus (EÜ) nr 407/2010, 11. mai 2010 (ELT L 118, 12.5.2010, lk 1). [6] Viited õiguslikele alustele on loetletud talituste töödokumendi tabelis A4. [7] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 480/2009, 25. mai 2009, välistegevuse tagatisfondi asutamise kohta (ELT L 145, 10.6.2009, lk 10). [8] Kuigi välisriskid kaetakse lõpuks ELi eelarvest, toimib tagatisfond vahendina, millega kaitsta ELi eelarvet makse hilinemisest tuleneva riski vastu. Viimane aastaaruanne fondi ja selle toimimise kohta on esitatud dokumendis COM(2013) 661 (final) ning sellele lisatud komisjoni talituste töödokumendis (SWD(2012) 217 (final). [9] Üksikasjalik aruanne fondi toimimise ja vahendite eraldamise sihtmäära kohta on esitatud dokumendis KOM(2010) 418 (lõplik) ning sellele lisatud komisjoni talituste töödokumendis (SEK(2010) 968 lõplik). [10] EFSF: http://www.efsf.europa.eu [11] EFSMi kaudu antavad laenud on tagatud ELi eelarvega. [12] Euroopa stabiilsusmehhanism: http://esm.europa.eu [13] Kreeka laenuleping: http://ec.europa.eu/economy_finance/assistance_eu_ms/greek_loan_facility/ [14] Vt aruande tabel 1. [15] Arvutamisel eeldatakse, et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras, st et arvesse võetakse üksnes tasumisele kuuluvad maksed (vt ka aruande tabelid 2 ja 3 ning talituste töödokumendi tabel A2). [16] Nõukogu otsus 2011/288/EL, 12. mai 2011, millega antakse Rumeeniale ELi keskmise tähtajaga ennetavat finantsabi (ELT L 132, 19.5.2011, lk 15). [17] Vt pressiteade majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu 9.–10. mai 2010. aasta erakorralise kohtumise kohta (http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/114324.pdf) [18] Nõukogu rakendusotsus 2011/77/EL, 7. detsember 2011, Iirimaale liidu finantsabi andmise kohta (ELT L 30, 4.2.2011, lk 348). [19] Nõukogu rakendusmäärus 2011/344/EL, 30. mai 2011, Portugalile liidu finantsabi andmise kohta (ELT L 159, 17.6.2011, lk 88) ja nõukogu 30. mai 2011. aasta rakendusotsuse (Portugalile liidu finantsabi andmise kohta) parandus ( ELT L 178, 10.7.2012, lk 15). [20] Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi kohta täpsema teabe saamiseks vt ka komisjoni aruanne Euroopa Liidu 2012. aasta laenutehingute kohta (COM(2013) 752 (final) [mille vastuvõtmise tähtpäev oli 31. oktoober]. [21] KOM(2011) 396 (lõplik). [22] Vt nõukogu 22. mai 2000. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 (millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 2007/436/EÜ, Euratom) artikkel 12 (EÜT L 130, 31.5.2000, lk 1). [23] Alates selle moodustamisest 1994. aastal on fondist aruandekuupäeva seisuga makstud kokku 502 miljonit eurot. Üksikasjade kohta vt talituste töödokumendi punkt 2.5.4. [24] ELT L 280, 27.10.2011, lk 1. [25] Alates selle asutamisest 1994. aastal on fond aruandekuupäeva seisuga tagasi nõudnud kokku 579 miljonit eurot (sh tagasimakstud põhi- ja intressisummad, viivised makse hilinemisel ning valuutakursside realiseeritud kasumid ja kahjumid). [26] Fondi vara kokku miinus kogunenud maksekohustused (EIP tasud ja auditeerimistasud). [27] Sh kogunenud intressid.