Ettepanek euroopa Parlamendi ja Nõukogu määrus millega moodustatakse arengukoostöö ja majanduskoostöö finantseerimisinstrument /* KOM/2004/0629 lõplik - COD 2004/0220 */





Brüssel 29.9.2004 KOM(2004) 629 lõplik 2004/0220 (COD) Ettepanek EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS millega moodustatakse arengukoostöö ja majanduskoostöö finantseerimisinstrument (komisjoni esitatud) SELETUSKIRI 2007.-2013. aastate finantsperspektiividega seotud välisabiprogrammide rakendamise uut põhimõtet on komisjon korduvalt selgitanud teatistes nõukogule ja Euroopa Parlamendile finantsperspektiivide kohta[1] ning algmääruste sissejuhatavates teatises. Täiendav informatsioon üldeesmärkide, konkreetsete eesmärkide ning majanduskoostöö ja arengukoostöö finantsinstrumentide rakendamistingimuste kohta on esitatud käesolevale määrusele lisatud finantsaruandes. Seetõttu piirdub seletuskiri vaid määruse peamiste sätete kirjeldusega. Eesmärgid ja põhimõtted (I jaotis) Üldeesmärgid ja koostöövaldkonnad (artikkel 1) Artiklis 1 määratakse kindlaks riigid, territooriumid ja piirkonnad, mis võivad olla sekkumiskõlblikud käesoleva määruse alusel (lõige 1), püstitatud üldeesmärgid (lõige 1) ja ühenduse koostöövaldkonnad (lõige 2). Määrus hõlmab kõiki maailma riike, territooriume ja piirkondi, välja arvatud: - ühenduse liikmesriigid; - ülemeremaad ja -territooriumid, mille assotsieerimine ühendusega sõltub Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite 182 kuni 188 kohaldamisest; - ühinemiseelse instrumendi alusel toetuskõlblikud riigid (Albaania, endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik, Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, Serbia ja Montenegro, Türgi); - Euroopa naabruse ja partnerluse instrumendi alusel toetuskõlblikud riigid (Alžeeria, Armeenia, Jordani Läänekalda ja Gaza sektori Palestiina omavalitsus, Aserbaidžaan, Valgevene, Egiptus, Vene Föderatsioon, Gruusia, Iisrael, Jordaania, Liibanon, Liibüa, Maroko, Süüria, Tuneesia, Ukraina). Käesolev määrus peab samaaegselt silmas üldeesmärke, mis on sõnastatud Euroopa Ühenduse asutamislepingu XX jaotises („Arengukoostöö“) ja XXI jaotises („Majandus-, finants- ja tehniline koostöö kolmandate riikidega“). Seega on määruse aluseks nii arengupoliitika[2] kui ka kõikvõimalik koostöö arenguriikidega, üleminekuriikidega ja tööstusriikidega. Vastavalt teatisele finantsperspektiivide[3] kohta on määrus üldisemas plaanis ka uueks konsolideeritud õiguslikuks aluseks sisepoliitikatega seotud eesmärkide viimiseks rahvusvahelisele tasemele, seda nii mitmepoolsete suhete kui ka globaalses plaanis. Käesolev määrus ei piira ühenduse koostöö- ja tegevusvaldkondi. Valdkondade loetelu on esitatud üksnes illustratiivsel eesmärgil. Valdkondade valik tuleb teha lähtudes nende sobilikkusest asutamislepingus määratletud eesmärkide saavutamiseks, ühenduse kohustustest ja rahvusvahelistest kokkulepetest (näiteks millenniumi arengueesmärgid) või partnerriikide ja -piirkondadega sõlmitud koostöö- ja partnerluskokkulepetes sätestatud konkreetsetest eesmärkidest. Ühtlasi peaks valdkondade valik arvestama ühenduse suundumusi abi kontsentreerimisel[4], olema orienteeritud sellele, et ühenduse poliitika täiendaks liikmesriikide oma vastavalt asutamislepingu artiklile 177[5], komisjoni teatistele ning nõukogu ja Euroopa Parlamendi otsustele[6]. Üldpõhimõtted (artikkel 2) Artiklis 2 on nimetatud viis üldpõhimõtet käesoleva määruse rakendamiseks: - sidusus välistegevuse erinevate valdkondade vahel, samuti sidusus ühenduse teiste poliitikatega vastavalt asutamislepingu artiklitele 6 ja 178[7], komisjoni teatistele ja nõukogu otsustele[8]; - poliitikate ja koostööalase tegevuse koordineerimine liikmesriikide vahel ja komisjoni ning liikmesriikide vahel vastavalt asutamislepingu artiklile 180[9], komisjoni teatistele ning nõukogu järeldustele ja otsustele[10]; - koordineerimine teiste kahepoolsete või mitmepoolsete toetuseandjatega rahvusvaheliste probleemide lahendamise edendamiseks Euroopa Liidu välistegevuse üldeesmärgi raames, selleks et lahendada rahvusvahelisi probleeme; - ühenduse abi ümberorienteerimine sektori- ja eelarvetoetuse vormidele, et eeskätt tugevdada siseriiklikke arengustrateegiaid ja reformipoliitikaid, suurendada ühenduse abi mõju, edendada kohandamist ja kohalikku potentsiaali, soodustada toetajatevahelist koordineerimist ja vastastikust täiendavust. - inimõiguste ja põhivabaduste, demokraatlike põhimõtete ja õigusriigi põhimõtte austamine. Abi peatamise menetlus juhul, kui partnerriik ei austa mõnda neist põhimõtetest, on sätestatud artiklis 23. Programmide koostamine ja fondide määramine ( II JAOTIS) Programmide koostamise ja fondide määramise üldraamistik (artikkel 3), geograafiliste programmide mitmeaastane koostamine (artikkel 4) ja temaatiliste programmide mitmeaastane koostamine (artikkel 5) Artiklis 3 on kirjeldatud ühenduse välisabi rakendamise üldraamistikku. See raamistik tugineb saadud kogemustel, võtab arvesse ühenduse välisabi haldusreformiga määratletud suuniseid[11] ning hõlmab ühenduse poolt vastu võetud viimastes määrustes tehtud peamisi uuendusi[12]. Ühenduse välisabi rakendamine toimub suurte geograafiliste programmide kaudu. Eraldi raamistik on samuti reserveeritud temaatiliste programmide loomiseks, mille eesmärgiks on finantseerida globaalseid ja horisontaalalgatusi, eeskätt juhul, kui mitmepoolsed või globaalsed algatused on suunatud ühenduse sisepoliitikate eesmärkide välisele edendamisele, ning ette on nähtud temaatiline eriprogramm koostööks tööstusriikidega (vt ka finantstabeli punkte 6.1.1 ja 5.2). Artiklites 4 ja 5 esitatakse geograafiliste programmide (strateegiadokumendid ja mitmeaastased näidisprogrammid) ja temaatiliste programmide (temaatilised strateegiadokumendid) mitmeaastase koostamise võimalused vastavalt reformile ja alates 2000. aastast tihedas koostöös liikmesriikidega väljatöötatud põhimõtetele. Iga partnerriigi ja -piirkonna kohta koostatud strateegiadokumentide ja mitmeaastaste näidisprogrammide struktuur, kusjuures järgitakse eeskätt dokumendis „Strateegiadokumentide raamistik riikide kaupa[13]“ antud juhiseid, mida on kohandatud nimelt selleks, et arvesse võtta reformi käivitamisest alates saadud kogemusi. Temaatiliste strateegiadokumentide koostamisel lähtutakse samuti dokumendist “Temaatiliste ja horisontaalsete eelarveridade programmeide koostamise ühine raamistik ja kord”[14]. Euroopa Ühenduse poliitikate eesmärkide ja prioriteetide väljendamiseks tuleb säilitada ja parandada programmide koostamise kvaliteeti ja ühetaolisust. Strateegilised prioriteedid leiavad väljenduse strateegiadokumentides ja mitmeaastaste programmide koostamise abil tekib poliitikate segu, mis on iga partnerriigi või -piirkonna jaoks kõige sobilikum ühenduse välisabi instrumentide kui ka teiste meetmete kaasamisel (kaubandus, ÜVJP) ja ühenduse piirkondlike prioriteetide, sünergiate ning liikmesriikide ja teiste kahe- ja mitmepoolsete toetajatega vastastikuse täiendavuse arvesse võtmisel ning iga riigi spetsiifilise makromajandusliku konteksti ning partnerriikidega poliitikate üle peetava dialoogi arvesse võtmisel. Geograafilised strateegiadokumendid valmivad partnerriikide ja -piirkondadega peetava dialoogi käigus ning mitmeaastased näidisprogrammid kiidavad heaks partnerriigid või -piirkonnad. Selleks et tagada ühenduse tegevuse sidusus ning ühenduse ja liikmesriikide sekkumise vastastikune täiendavus, kaasatakse liikmesriigid täiel määral programmide koostamise protsessi, eelkõige kindla koordineerimise abil kohapeal komisjoni esinduse ja liikmesriikide esinduste vahel ning seejärel Brüsselis komiteemenetluse abil. Mitmeaastaste programmide koostamise dokumentide vastuvõtmine (artikkel 6) Artiklis 6 sätestatakse, et mitmeaastaste programmide koostamise dokumendid (st strateegiadokumendid, mitmeaastased näidisprogrammid partnerriikide ja -piirkondade jaoks ning temaatilised strateegiadokumendid) võtab komisjon vastu otsuse 1999/468/EÜ artiklis 4 sätestatud korra kohaselt, see tähendab vastavalt liikmesriikide esindajatest koosneva ja komisjoni esindaja eesistumisel töötava halduskomitee arvamusele (komitee moodustatakse käesoleva määruse artikli 21 alusel). Komitee esitab oma arvamuse programmide koostamise dokumentide kohta häälteenamusega, nagu on sätestatud asutamislepingu artikli 205 lõikes 2 nõukogu otsuste vastuvõtmiseks komisjoni ettepaneku põhjal. Rakendamine (III jaotis) Tegevusprogrammide vastuvõtmine (artikkel 7) Artiklis 7 sätestatakse, et komisjoni finantsotsused esinevad igal aastal vastuvõetavate tegevusprogrammide vormis riikide ja piirkondade kaupa. See on kooskõlas ühenduse poolt vastuvõetud viimastes määrustes[15] sisalduvate uute põhimõtetega. Kuivõrd tegemist on otsustega, mis komisjon võttis vastu kooskõlas liikmesriikide poolt heakskiidetud mitmeaastaste programmide koostamise dokumentidega (st strateegiadokumendid, kavandatavad mitmeaastased näidisprogrammid partnerriikide ja –piirkondade jaoks ning temaatilised strateegiadokumendid), ei sätestata tegevusprogrammide esitamist komiteemenetluse kohaselt. Komisjon edastab tegevusprogrammid liikmesriikidele ühe kuu jooksul alates oma otsusest. Tegevusprogrammid võimaldavad vajaduse korral sõlmida partnerriikide ja -piirkondadega finantseerimislepinguid, seda eeskätt geograafiliste programmide puhul. Vajaduse korral võib tegevusprogramme komisjoni õiguspädevuse piires kohandada. Artikkel 7 näeb erandkorras ette võimaluse rakendada tegevusprogrammiväliseid meetmeid samadel alustel kui tegevusprogramme. Seda sätet võib rakendada juhul, kui komisjon soovib kiiresti kohaldada finantseerimist, kuid tegevusprogrammi ei ole veel täies mahus rakendatud. Strateegiadokumentides ja mitmeaastastes näidisprogrammides mitte ette nähtud konkreetsete meetmete vastuvõtmine (artikkel 8) Artiklis 8 sätestatakse võimalus ettenägematute sündmuste või vajaduste korral rakendada konkreetseid meetmeid, mis ei ole ette nähtud strateegiadokumentides ja kavandatud mitmeaastastes programmides. See säte suurendab ühenduse reageerimiskiirust ja annab ühenduse välisabi rakendamisele eeskätt kiireloomuliste meetmete puhul hädavajaliku paindlikkuse. Kuivõrd tegemist on komisjoni otsustega, mis jäävad väljapoole liikmesriikide poolt heakskiidetud mitmeaastaste programmide koostamist, tuleb need otsused allutada komiteemenetlusele, juhul kui finantseerimiseks kuluv summa ületab 15 miljonit eurot. See tähendab, et strateegiadokumentides ja mitmeaastastes näidisprogrammides mitte ette nähtud meetmed kinnitab komisjon vastavalt korrale, mis on kindlaks määratud otsuse 1999/486/EÜ artiklis 3, see tähendab lähtudes liikmesriikide esindajatest koosneva ja komisjoni esindaja eesistumisel töötava halduskomitee hinnangust (komitee moodustatakse vastavalt käesoleva määruse artiklile 21). Komitee esitab konkreetsete meetmete kohta oma arvamuse, komisjon arvestab komitee arvamust võimalikult suurel määral ja teatab nimetatud komiteele, kuidas arvamust on arvesse võetud. Komisjon võib konkreetseid meetmeid kohandada sama menetluse alusel, komitee arvamus pole siiski vajalik juhul, kui on tegemist vähetähtsate kohandustega, mis on esitatud artikli 8 lõikes 5. Abikõlblikkus (artikkel 9) Artiklis 9 täpsustatakse kõiki kõnealuse määruse alusel abikõlblikke üksusi, asutusi ja institutsioone. Selles nähakse ette lai abikõlblikkus vastavalt tegelikule praktikale. Euroopa Liidu institutsioonid ja asutused on abikõlblikud, kuid üksnes toetusmeetmete rakendamise raamistikus (vt artiklit 11). Mis puudutab ühenduse toetuste saamise kõlblikkust, siis tuleb artiklit 9 lugeda, silmas pidades artiklit 16, millega täpsustatakse osalemiseks riigihangete ning toetuste andmise korrast osavõtu eeskirju. Meetmete liigid (artikkel 10) ja toetusmeetmed (artikkel 11) Artiklis 10 esitatakse ammendavust taotlemata tegelikust praktikast[16] lähtudes meetmete liike, mida võib kõnealuse määruse alusel rahastada. Vastavalt artiklile 11 võib ühendus kõnealuse määruse alusel rahastada kõiki määruse rakendamiseks vajalikke toetusmeetmeid. Juhul kui toetusmeetmeid ei rahastata otseselt mitmeaastaste programmide ja tegevuskavade raames, nähakse finantsaruande punktis 6.1.2 ette spetsiifilised raamistikud (vastavad praegustele aastaeelarveridadele), ja artikli 11 lõikes 3 sätestatakse, et toetusmeetmed võetakse vastu samade eeskirjade järgi kui konkreetsed meetmed, mis pole strateegiadokumentides ja mitmeaastastes näidisprogrammides ette nähtud (vt artiklit 8). Kaasfinantseerimine (artikkel 12) ja halduseeskirjad (artikkel 13) Vastavalt tegelikule praktikale ja toetuseandjate tahtele edendada koostöötegevuste suuremat koordineerimist määratakse artiklis 12 kindlaks, et rahastatavad meetmed võivad olla kaasfinantseerimise (paralleelse või ühise) objektiks. Lõikes 3 täpsustatakse, et nimetatud juhul võib komisjon vastu võtta ja hallata liikmesriikide fonde (eelkõige nende avalik-õiguslikke asutusi ja sellise asutuse järelevalve all tegutsevaid asutusi), samuti mis tahes kolmandate riikide toetuseandjate ja rahvusvaheliste või piirkondlike organisatsioonide fonde. See säte võimaldab komisjonil tegelda teiste toetuseandjatega samadel alustel kui ühenduse omadega. Artiklis 13 on kirjeldatud halduseeskirju, mida komisjon võib rakendada käesoleva määruse põhjal rahastatavate meetmete rakendamiseks: - Otsene või kaudne tsentraliseeritud haldamine ühenduse asutuste või ühenduste loodud asutuste abil (lõige 2). - Kaudne tsentraliseeritud haldamine liikmesriikide asutuste abil (lõige 3) vastavalt finantsmääruse artikli 54 lõike 2 punkti c alapunktile i, milles on selline võimalus lubatud juhul, kui baasakt selle sätestab. Artiklis täpsustatakse, et sellisel juhul võtab komisjon vastava otsuse vastu vastavalt otsuse 1999/468/CE artiklis 4 kindlaks määratud korrale, see tähendab lähtudes liikmesriikide esindajatest koosneva komitee antavast arvamusest (vt lisavõimalusi punktis 2.2). Eelarvelised kohustused (artikkel 14) Artiklis 14 täpsustatakse, et eelarvelised kohustused põhinevad komisjoni tegevusprogrammide kohta vastuvõetud otsustel (artikkel 7), strateegiadokumentides ja mitmeaastastes näidisprogrammides mitte ette nähtud konkreetsetel meetmetel (artikkel 8) ja toetusmeetmetel (artikkel 11). Ühenduse finantshuvide kaitsmine (artikkel 15) Artiklis 15 määratakse kindlaks meetmed, mille eesmärk on kaitsta ühenduse finantshuvisid, eeskätt võimaldades läbi viia rakendatud tegevuste kontrollimiseks vajalikke kontrollprotseduure. Osalemine riigihanke ja toetuste andmise korras ning toetuste päritolureeglid (artikkel 16) Artiklis 16 määratakse kindlaks riigihangetele ning toetuste andmise korrale juurdepääsu tingimused kõnesoleva määruse elluviimise raames. Selles etapis ette nähtud sätted vastavad ettepanekule Euroopa parlamendi ja nõukogu määruse kohta ühenduse välisabile juurdepääsu kohta[17], millega nähakse ette muuta ühenduse abi põhiinstrumentide algmäärusi, arvestades abi mittesiduvamaks muutmist. Eelkõige tuleb märkida, et artikli 16 lõikes 2 sätestatakse nende kolmandate riikide füüsiliste ja juriidiliste isikute riigihankekorras ja toetuste andmise korras osalemine, kes avavad oma riigihankekorra ning toetuste andmise korra ühenduse liikmesriikidele, lähtudes liikmesriikide esindajatest koosneva halduskomitee hinnangust (kord on ette nähtud otsuse 1999/468/EÜ artiklis 4 – vt ka lisavõimalusi punktis 2.2). Artiklit 16 võib muuta nõukogu ja Euroopa Parlamendi järeldusi arvesse võttes eespool nimetatud määruse läbivaatamise ajal. Eelfinantseerimine (artikkel 17) ja Euroopa Investeerimispanga või teiste finantsvahendajate käsutusse antavad toetused (artikkel 18) Artiklites 17 ja 18 täpsustakse teatavaid tehnilisi punkte, mis on seotud teatavate artiklis 10 kirjeldatud meetmete rakendamisega. Sealjuures: Artiklis 17 sätestatakse, et eelfinantseerimisest tulenevad intressid arvatakse lõpptasust maha. Artiklis 18 täpsustatakse, mis laadi otsused komisjon peab iga kord vastu võtma juhul, kui otsustatakse anda fonde Euroopa Investeerimispanga või teiste finantsvahendajate käsutusse. Hindamine (artikkel 19) Artiklis 19 tehakse komisjonile ülesandeks hinnata regulaarselt poliitikate, geograafiliste ja temaatiliste programmide ning sektoripoliitikate tulemusi, samuti programmide koostamise efektiivsust. Lõppsätted (IV jaotis) Aastaaruanne (artikkel 20) Vastavalt alates 2001. aastast vastu võetud otsustele, mille eesmärgiks on lihtsustada nõukogule ja Euroopa Parlamendile esitatavaid aruandeid ja vähendada nende arvu, tuuakse artiklis 20 välja praegune olukord ja nähakse ette, et komisjon esitab igal aastal nõukogule ja Euroopa Parlamendile aruande. Aruanne koostatakse arvesse võttes 2001. aastast alates saadud kogemusi, eeskätt nõukogu ja Euroopa Parlamendi iga-aastasi märkusi aruande vormi ja sisu kohta.[18] Komiteemenetlus (artikkel 21) Artikli 21 põhjal moodustatakse liikmesriikide komitee. Selle komitee õiguspädevuse suhtes tuleb toetuda punktidele 2.2, 3.2, 3.5 ja 3.8. Kui komitee vaatleb välistegevusi, mis on seotud sisepoliitikate viimisega välistasandile, võib komitee kaaseesistujaks olla komisjoni vastava teenistuse esindaja. Kolmandate riikide osavõtt, kes ei ole abikõlblikud käesoleva määruse tähenduses (artikkel 22) Eesmärgiga suurendada ühenduse abi efektiivsust ja selleks, et vältida teatavate programmide killustamist erinevate abiinstrumentide vahel, laiendab artikkel 22 määruse rakendamisega hõlmatud riikide ringi ka ülemeremaadele ja -territooriumidele, liitumiseelsete meetmetega seotud riikidele ning Euroopa naabrus- ja partnerlusprogrammide rakendamisega seotud riikidele. Seda sätet rakendatakse juhul, kui vastuvõetud projekt või programm on üldise, piirkondliku või piiriülese iseloomuga. Toetuste andmise peatamine (artikkel 23) Artiklis 23 määratakse kindlaks menetlus, mida rakendatakse juhul, kui I jaotises määratletud põhimõtteid ei järgita. Menetlust rakendatakse juhul, kui partnerriigiga puudub partnerlus- ja koostöökokkulepe, või juhul, kui see kokkulepe ei näe ette menetlust oluliste eritingimuste jaoks. Finantssätted (artikkel 24) Artiklis 24 määratakse kindlaks finantsvahendite suurus, mis on käesoleva määruse rakendamiseks ette nähtud, ning täpsustatakse raamistikku, mis on ette nähtud koostööks Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikidega, vastavalt komisjoni teatisele nõukogule ja Euroopa Parlamendile „Täieliku integreerimise ja koostöö jaoks AKV riikidega ette nähtud EL eelarvevahendid“[19]. Käesoleva määruse ülevaatamine (artikkel 25) Artikkel 25 näeb ette võimaluse käesolev määrus üle vaadata 31. detsembri 2011. aasta seisuga. 2004/0220 (COD) Ettepanek EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS millega moodustatakse arengukoostöö ja majanduskoostöö finantseerimisinstrument EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 179 lõiget 1 ja artikli 181 A lõiget 2, võttes arvesse komisjoni ettepanekut[20], tegutsedes asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korra alusel, ning arvestades järgmist: Selleks et parandada ühenduse välisabi efektiivsust, on välja töötatud uus raamistik, mis sätestab eeskirjad planeerimiseks ja abitegevuse osutamiseks. Nõukogu määrusega (EÜ) nr <number< <kuupäev< luuakse ühinemiseelne instrument (ÜEI) ühenduse abitegevuseks kandidaatriikides ja potentsiaalsetes kandidaatriikides[21]. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr <number< <kuupäev< luuakse Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrument (ENPI)[22]. Käesoleva määrusega moodustatakse kolmas üldine instrument, mis toetab otseselt Euroopa-väliseid poliitikaid. Kestvad ja süvenevad kahepoolsed suhted ühenduse ja tööstusriikide vahel ning mitmepoolsete institutsioonide konsolideerumine on olulised faktorid Euroopa Ühenduse rolli ja osatähtsuse tugevnemisel maailmas ning need toetavad olulisel määral maailmamajanduse tasakaalu püsimist ja arengut. Juhituna kokkulepetes, tegevusplaanides ja teistes ühiselt vastuvõetud dokumentides sisalduvates põhimõtetest, rakendab ühendus uut koostööpoliitikat tööstusriikidega, selleks et luua soodne keskkond suhete kestmiseks ja arenguks ühenduse ja nende riikide vahel. Koostööpoliitika aitab luua soodsad tingimused Euroopa kohalolekuks nendes riikides ning vahetuste arengut eeskätt majanduse, kaubanduse, teaduse ja kultuuri valdkonnas. Ühendus rakendab arengukoostöö poliitikat, mis püüdleb eeskätt eesmärkide saavutamise poole vaesuse vastu võitlemise, kestva majandusliku ja sotsiaalse arengu ning arengumaade tasakaalustatud ja jätkuva maailmamajandusse lõimimise vallas. Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee poolt 2000. aastal vastu võetud millenniumi arengueesmärgid, näiteks äärmise vaesuse ja nälja likvideerimine, samuti pikaajalise arengu eesmärgid ja põhimõtted, mis sõnastati Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konverentsidel, juhivad ka ühenduse arengukoostöö poliitikat ja ühenduse rahvusvahelist tegevust. Pikaajalise arengu lahutamatuks osaks on poliitiline keskkond, mis tagab rahu, julgeoleku ja stabiilsuse, inimõiguste, põhivabaduste, demokraatlike põhimõtete ja õigusriigi põhimõtete austamise ning hea avalike suhete haldamise. Elujõulised ja pikaajalised majanduspoliitikad on arengu eelduseks. Nõukogu ja komisjoni 10. novembri 2000. aasta deklaratsioon Euroopa Nõukogu arengupoliitika kohta määratleb ühenduse üldise tegevusraamistiku arengu vallas. Ühendus ja tema liikmesriigid on sõlminud partnerluslepinguid ja koostöölepinguid, selleks et oluliselt toetada partnerriikide ja nende rahvaste pikaajalist arengut. Partnerlus- ja koostöölepingud põhinevad ühistel ja üldistel väärtustel inimõiguste ja põhivabaduste austamise ja propageerimise vallas, samuti ka demokraatlike põhimõtete ja õigusriigi põhimõtete austamisel, need põhimõtted on nende lepingute põhikomponendiks. Ühenduse arengupoliitika rakendamisel on põhieesmärgiks abi suurem efektiivsus. Abi sidususe ja tõhususe tagamiseks ning partnerriikide kantavate kulutuste vähendamiseks tuleb tagada protseduuride parem vastastikune täiendavus ja suurem ratsionaalsuse, lihtsuse, tasakaalustatuse ja koordineerituse aste, töötamata sealjuures vastu poliitilistele valikutele, seda niihästi Euroopa Liidu sees kui ka suhetes teiste toetuseandjate ja muude arengupoliitikas osalejatega. Arengupoliitikate edu võtmeks on arengustrateegiate omaksvõtmine partnerriikide poolt ja selles perspektiivis tuleb julgustada ühiskonna kõikide sektorite võimalikult laia kaasamist. Teiste toetuseandjate rakendatavad koostööstrateegiad ja protseduurid peavad niipalju kui vähegi võimalik olema kooskõlas partnerriikide omadega kohandamise, efektiivsuse ja läbipaistvuse vaimus. Tagatud peab olema sidusus ühenduse erinevate välistegevuse valdkondade vahel ning ühenduse välised poliitikad peavad olema ühtsed seesmiste poliitikatega. Komisjon võttis vastu kaks teatist (KOM(1996) 153 ja KOM(2001) 153) kiireloomulise abi, rehabiliteerimise ja arengu seoste kohta ja nende teatiste põhjal võeti vastu Euroopa Parlamendi otsused ja nõukogu järeldused, milles rõhutatakse vajadust seostada Euroopa Ühenduse erinevate finantsinstrumentide abil finantseeritud toimingud. Selleks et seesmisi poliitikaid viia efektiivselt Euroopa Liidu välisele tasandile, on oluliseks vahendiks temaatiliste programmide vastuvõtmine, mis peavad tekitama tasakaalu ühelt poolt sisepoliitikate vajaduse sektoripõhise sidususe ja temaatilise vaate järele ja teiselt poolt välissuhete üldise sidususe nõude vahel. Abi teataval määral vabaksandmine on abile lisaväärtuse andmise ja kohaliku potentsiaali suurendamise võtmeelemendiks. Käesolev määrus loob perioodiks 2007–2013 finantsraamistiku, mis on eelarveorganite jaoks 1999. aasta 6. mai Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni institutsioonidevahelise kokkuleppe punkti 33 tähenduses eelistatud suuniseks eelarvedistsipliini ja eelarveprotseduuri täiustamise osas. Määratleda tuleb käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed vastavuses nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusega 1999/468/EÜ, millega kinnitatakse komisjonile üle antud volituste rakendamise tingimused[23]. Vastu tuleb võtta mitmeaastaste programmide koostamise dokumendid ning samuti teatavad spetsiifilised rakendusmeetmed vastavalt halduskomitee korrale. Teised programmide koostamise dokumentides mitte ette nähtud meetmed võetakse vastu vastavalt nõuandva komitee protseduurile. Arvestades, et kavandatavate tegevuste eesmärkideks olevat arengukoostöö, majanduskoostöö, finantskoostöö, teadusliku ja tehnilise koostöö ning mis tahes teist liiki koostöö arendamist ei ole riikide, territooriumide ja piirkondade puhul, mis ei ole ühenduse liikmesriigid, samuti ka ühendusega seotud ülemeremaade ja -territooriumide puhul, mis ei ole ühenduse abi kõlblikud ÜEI või EMPI mõistes, ei ole liikmesriikide poolt võimalik piisaval määral ellu viia ja et nende tegevuste mahtu arvesse võttes oleks neid eesmärke lihtsam saavutada ühenduse tasandil, on ühendusel õigus vastu võtta meetmeid vastavalt asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuspõhimõttele. Vastavalt nimetatud artiklis sõnastatud proportsionaalsuse põhimõttele ei saa määruse sätted olla ulatuslikumad kui nende eesmärkide saavutamiseks on vaja. Käesolev määrus muudab vajalikuks järgmiste määruste kehtetuks tunnistamise: (a) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1568/2003 arengumaades vaesusega kaasnevate haiguste (HIV/AIDS, tuberkuloos ja malaaria) vastu võitlemisel antava abi kohta, (b) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1567/2003 arengumaades geneetilise ja seksuaalse tervishoiuga seotud poliitikate ning nendega seotud õiguste kohta, (c) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. novembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 2493/2000 meetmete kohta keskkonnamõõtme täielikuks integreerimiseks arengumaade arenguprotsessi, (d) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. novembri 2000 . aasta määrus (EÜ) nr 2494/2000 arengumaade troopiliste ja muude metsade säilitamise ja säästva majandamise edendamise meetmete kohta, (e) nõukogu 29. aprilli 1999 aasta määrus (EÜ) nr 975/1999, millega nähakse ette nõuded selliste arengukoostöömeetmete rakendamise kohta, mille eesmärk on aidata kaasa üldisele eesmärgile arendada ja tugevdada demokraatiat ja õigusriiki ning austada inimõigusi ja põhivabadusi, (f) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 806/2004 sugudevahelise võrdsuse edendamise kohta arengukoostöös, (g) nõukogu 17. juuli 1998. aasta määrus (EÜ) nr 1659/98 detsentraliseeritud koostöö kohta, muudetud määrustega (EÜ) nr 995/2002 ja 625/2004, (h) nõukogu 17. juuli 1998. aasta määrus (EÜ) nr 1658/98, mis käsitleb meetmete kaasfinantseerimist koos Euroopa valitsusväliste arenguorganisatsioonidega arengumaadele huvi pakkuvates valdkondades, (i) nõukogu 27. juuni 1996. aasta määrus (EÜ) nr 1292/96 toiduabipoliitika, toiduabi korraldamise ja toiduainetega kindlustamise toetusmeetmete kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. juuli 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 1726/2001, millega muudetakse toiduabipoliitika, toiduabi korraldamise ja toiduainetega kindlustamise toetusmeetmeid käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 1292/96 artiklit 21, (j) nõukogu 26. veebruari 2001. aasta määrus (EÜ) nr 382/2001, mis käsitleb Euroopa Liidu ning Põhja-Ameerika, Kaug-Ida ja Okeaania industriaalmaade vahelisi koostöö- ja kaubandussuhteid edendavate projektide rakendamist ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1035/1999, (k) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. juuni 2000. aasta määrus (EÜ) nr 1726/2000 arengukoostöö kohta Lõuna-Aafrikaga, (l) nõukogu 25. veebruari 1992. aasta määrus (EMÜ) nr 443/92 Aasia ja Ladina-Ameerika arengumaadele finants- ja tehnilise abi andmise ja nende maadega tehtava majanduskoostöö kohta, (m) nõukogu 22. novembri 1996. aasta määrus (EÜ) nr 2258/96 taastamismeetmete kohta arengumaades, (n) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. oktoobri 2001. aasta määrus (EÜ) nr 2130/2001 kodukohast lahkuma sunnitud isikute abistamise kohta Aasia ja Ladina-Ameerika arengumaades, (o) nõukogu 24 märtsi 1997. aasta määrus (EÜ) nr 550/97 HIV/AIDSga seotud abinõude kohta arengumaades, (p) nõukogu 22. juuli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1484/97 rahvastikupoliitikaga ja -programmidega seotud abi kohta arengumaades, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I JAOTIS EESMÄRGID JA PÕHIMÕTTED Artikkel 1 Valdkond ja rakendusala (1) Vastavalt asutamislepingu artiklitele 179 ja 181 A finantseerib ühendus meetmeid, mille ülesandeks on toetada koostööd riikide, territooriumide ja piirkondadega (edaspidi nimetatud „partnerriigid ja -piirkonnad“), mis ei kuulu ühenduse liikmesriikide või ühendusega seotud ülemeremaade ja -territooriumide hulka või mis ei ole ühenduse abiprogrammide jaoks abikõlblikud liitumiseelse instrumendi või Euroopa naabrus- või partnerlusinstrumendi rakendamise tõttu, samuti mitmepoolses raamistikus toimuvat rahvusvahelist tegevust. (2) Vastavalt asutamislepingu artiklitele 179 ja 181 A on ühenduse abi suunatud eeskätt arengukoostöö, majanduskoostöö, finantskoostöö, teaduslik-tehnilise koostöö ja mis tahes muu koostöö toetamisele partnerriikide ja -piirkondadega, samuti rahvusvahelise tegevuse toetamisele, mis kannab sisepoliitika eesmärke ühendusevälisele tasandile. Selline koostöö rakendub ühenduse välistegevuse põhimõtete ja eesmärkide raamistikus. (3) Käesoleva määrusega hõlmatud finantseerimismeetmed katavad kõiki koostöövaldkondi, mis võimaldavad saavutada ühenduse asutamislepingu artiklites 177 kuni 181 A sõnastatud eesmärke ja mis respekteerivad ühenduse kohustusi ja rahvusvahelisi kohustusi. Määrus hõlmab samuti kõiki valdkondi, mis on määratletud partnerlus- ja koostöölepingutega ning teiste partnerriikide ja -piirkondadega sõlmitud kahepoolsete instrumentidega, või mis on määratletud partnerriikide ja -piirkondadega ühiselt heaks kiidetud deklaratsioonides või on seotud sisepoliitikate eesmärkide viimisega rahvusvahelisele tasandile. Meetmed hõlmavad eeskätt järgmisi valdkondi: (a) sotsiaal- ja humanitaarsfääri, sealhulgas tervishoiu ja rahvastiku areng; (b) sugudevahelise võrduse edendamine; (c) maapiirkondade areng ja abi toiduainetööstusele ning toiduainetealane ohutus; (d) linnapiirkondade areng; (e) keskkonnakaitse; (f) loodusressursside säästlik kasutamine; (g) infrastruktuurid, eeskätt transpordi, veemajanduse, energiamajanduse, keskkonna ja telekommunikatsiooni alal, sealhulgas juhtimissüsteemid ja infrastruktuuride ja energia- ning transpordisüsteemide töökindlus ja ohutus ning energia kokkuhoiuga seotud meetmed; (h) erasektor, tootmisega seotud sektorid ja majanduslikud infrastruktuurid; (i) kaubandus ja investeeringud; (j) tööhõive, sotsiaalne sidusus ja sotsiaalkaitse; (k) põhiliste sotsiaalsete õiguste kaitse, sealhulgas tööga seotud põhilised normid; (l) tolli- ja maksusüsteemiga seotud küsimused; (m) makromajanduslikud ja strukturaalsed reformid; (n) sektoripõhised reformid; (o) põhiharidus, kesk- ja kõrgharidus ning kutseharidus; (p) teadusuuringud, teaduspotentsiaalialane koostöö ja areng, teaduslik mobiilsus; (q) kultuurialane koostöö ja akadeemilised ja kultuuridevahelised vahetused; (r) ühenduse ja partnerriikide ja -piirkondade vastastikune teineteisemõistmine; (s) tsiviilühiskonna areng ja dialoog mitteriiklike üksustega, eeskätt ühingute, valitsusväliste organisatsioonide, massiteabevahendite ja sotsiaalsete partneritega; (t) institutsionaalne abi, mille eesmärgiks on eeskätt heade juhtimistavade levitamine, õigusriigi põhimõtte, haldussuutlikkuse ja kohaliku potentsiaali tugevdamine, efektiivsuse ja avalike teenistuste mõju suurendamine ja institutsionaalse ning menetlusekohase personali lähendamine; (u) dialoog poliitikate üle; (v) inimõiguste ja põhivabaduste kaitse põhimõtte levitamine, demokratiseerimisprotsessi toetamine, sealhulgas vaatlustegevus ja kohalviibimine valimistel; (w) piirkondlik koostöö ja lõimumine, sealhulgas koostöö tööstuspartnerite vahel; (x) piiriülene koostöö; (y) õigusküsimused, õigusalane koostöö, politseitöö-, fiskaal-, finants- ja tollialane koostöö; (z) pagulus ja migratsioon (nii legaalne kui illegaalne) kõigis esinemisvormides, sealhulgas eeskätt piirikontroll, isikute tagasivõtmine ja naasmine, samuti rahvusvaheline kaitse; (aa) abi põgenikele ja ümberpaiknenud või kodukohast lahkuma sunnitud isikutele; (bb) konfliktide ärahoidmine, haldamine ja lahendamine; (cc) üleminek kiirelt hädaabilt rehabilitatsioonile ja pikaajalisele arengule, hädaabijärgne ülesehitustöö ja rehabiliteerimine; (dd) looduskatastroofide ärahoidmine; (ee) mis tahes muu valdkond, mis on vajalik asutamislepingu artiklites 177 kuni 181 A määratletud eesmärkide saavutamiseks. Artikkel 2 Üldpõhimõtted (1) Kõikide käesoleva määrusega hõlmatud finantsmeetmete ja koostöövaldkondade puhul püüdleb ühendus sidususe poole erinevate välistegevuse valdkondade vahel, samuti sidususe poole ühenduse teiste poliitikatega. See sidusus tagatakse poliitikate määratluse, strateegilise planeerimise ja tegevuste programmeerimise ning rakendamisega. (2) Eesmärgiga tugevdada koostööpoliitikate koordineerimist ja tegevuste programmeerimisprotsesside ja -protseduuride harmoniseerimist järgivad komisjon ja liikmesriigid vastastikuse koostöö ja tegevuste vastastikuse täiendamise põhimõtet kõikide käesoleva määrusega hõlmatavate finantseerimismeetmete ja koostöövaldkondade puhul. Koordineerimistegevus nõuab regulaarset ja tihedat informatsioonivahetust liikmesriikide vahel ning liikmesriikide ja komisjoni vahel partnerriikide ja -piirkondade olukorra analüüsi, koostööstrateegiate, prioriteetsete tegevussektorite, käimasolevate ja tulevaste koostöötegevuste ja hinnangute alal. See koordineerimine toimub eeskätt kohalikul tasandil, partnerriikides ja -piirkondades. Regulaarse koordineerimistegevuse tulemusi kasutatakse põhiandmetena programmide koostamise protsessis nii liikmesriikide kui ka ühenduse poolt. (3) Mitmepoolse lähenemise propageerimise raames algatab komisjon koostöös liikmesriikidega vajalikke protsesse, selleks et tagada koostöö ja tegevuse koordineerimine mitmepoolsete organisatsioonide ja asutustega, näiteks rahvusvaheliste finantsorganisatsioonidega, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni asutuste, fondide ja programmide ning ühenduseväliste mitmepoolsete toetajatega. (4) Ühenduse koostöötegevus soodustab ja toetab riiklikke arengustrateegiaid ja reformipoliitikaid, samuti aga ka sektoripõhiseid lähenemisteid ja programme, kasutades hästi kohandatud instrumente, eeskätt eelarvetoetusi. (5) Liidu aluseks on inimväärikuse, vabaduse, demokraatia, võrdsuse, õigusriigi ja inimõiguste põhimõtete austamine ning liidu eesmärgiks on dialoogi ja koostöö abil levitada neid põhimõtteid ka oma partnerriikides. II JAOTIS PROGRAMMIDE KOOSTAMINE JA FONDIDE MÄÄRAMINE Artikkel 3 Programmide koostamise ja fondide määramise üldraamistik (1) Meetmete finantseerimine toimub geograafiliste programmide või temaatiliste programmide kaudu, samuti ka osalemise teel üldistes algatustes. Geograafiline programm hõlmab koostöötegevusi geograafilisel alusel määratletud partnerriikide ja -piirkondadega kõikides asjakohastes valdkondades. Temaatiline programm käsitleb üht spetsiifilist teemat või valdkonda ja puudutab partnerriikide gruppi, mis ei ole määratletud geograafilisel alusel, või hõlmab koostöötegevusi, mis on suunatud partnerriikide erinevatele piirkondadele või gruppidele, või rahvusvahelist tegevust, millel puudub spetsiifiline geograafiline alus, eeskätt juhul, kui mitmepoolsed või üldised algatused on suunatud ühenduse sisepoliitikate levitamisele ühendusevälisel tasandil. Komisjon määratleb geograafilised ja temaatilised programmid ning nende geograafilised ulatused. (2) Geograafiliste programmide puhul koostab komisjon vastavalt artiklile 4 strateegiadokumendid ja mitmeaastased näidisprogrammid iga partnerriigi ja -piirkonna jaoks ning võtab vastavalt artiklile 7 vastu tegevuskavad iga partnerriigi ja -piirkonna jaoks. Temaatiliste programmide puhul koostab komisjon vastavalt artiklile 5 temaatilised strateegiadokumendid ning võtab vastavalt artiklile 7 vastu tegevusprogrammid. Vastavalt artiklile 8 võib erakordsete asjaolude korral ühenduse abi seisneda ka konkreetsetes meetmetes, mis ei ole strateegiadokumentides ja mitmeaastastes näidisprogrammides ette nähtud. (3) Geograafilise programmi raames määratleb komisjon fondide mitmeaastase määramise kava, selleks et finantseerida koostööd iga partnerriigi ja -piirkonnaga. See määramine võtab arvesse kriteeriume, mis põhinevad partnerriikide ja -piirkondade vajadustel ja saavutustel ühenduse koostööpoliitikate ja -strateegiate valguses, kahjustamata seejuures ühenduse erikokkuleppeid või rahvusvahelisi kohustusi. Tugevdamaks EL äärealade ja naabruses asuvate partnerriikide ja -piirkondade koostööd, võib komisjon luua vastava spetsiifilise finantsraamistiku. Artikkel 4 Geograafiliste programmide strateegiadokumendid ja mitmeaastaste programmide koostamine (1) Selleks et tagada ühenduse ja partnerriigi või -territooriumi koostööle sidus raamistik, koostatakse partnerriikide ja -piirkondade jaoks strateegiadokumendid ajavahemikuks kuni seitse aastat. Nende strateegiadokumentide põhjal on võimalik välja töötada mitmeaastasi näidisprogramme. Strateegiadokumendid kuuluvad ülevaatamisele, kui nende kestusest on pool möödunud, vajaduse korral on võimalik rakendada ka ad hoc ülevaatamist, rakendades sel juhul põhimõtteid ja protseduure, mis on määratletud partnerriigi või -piirkonnaga sõlmitud partnerlus- ja koostöölepingus. (2) Strateegiadokumendid koostatakse niipalju kui vähegi võimalik dialoogi põhjal partnerriigi või -piirkonnaga, kaasates partnerriigi või -piirkonna tsiviilühiskonda, selleks et tagada protsessi piisav kohandumine ja pakkuda tuge riiklikele arengustrateegiatele, eeskätt vaesuse vähendamise strateegiate valdkonnas. (3) Strateegiadokumentidel põhinevad mitmeaastased näidisprogrammid koostatakse iga partnerriigi ja -piirkonna jaoks. Niipalju kui vähegi võimalik, peaksid need kavad olema kooskõlastatud partnerriikide ja -piirkondadega. Mitmeaastased näidisprogrammid täpsustavad prioriteetsed valdkonnad, mis on valitud finantseerimiseks ühenduse poolt, ning spetsiifilised eesmärgid, eeldatavad tulemused ja tegevuse efektiivsuse indikaatorid. Mitmeaastased näidisprogrammid esitavad samuti eeldatava finantstoetuste ulatuse nii üldisel kujul kui ka iga prioriteetse valdkonna kohta eraldi, kusjuures see ulatus esitatakse finantseerimisvahemiku kujul. Mitmeaastasi näidisprogramme on võimalik vajaduse korral muuta, võttes arvesse strateegiadokumentidesse nende ülevaatamisel poole aja möödumisel tehtavaid muudatusi või ad hoc muudatusi. Erakorraliste asjaolude korral on võimalik fondide mitmeaastast määramist suurendada või vähendada, seda eeskätt erakorraliste vajaduste puhul, nagu näiteks kriisijärgsed olukorrad või eriliste saavutuste korral. (4) Eriolukordades, nagu näiteks kriisid, konfliktijärgne olukord, või olukordades, mis ohustavad demokraatia, õigusriigi, inimõiguste ja põhivabaduste kaitse põhimõtteid, on võimalik vastavalt kindlale kiirprotseduurile muuta koostööstrateegiat vastava riigi või piirkonna suhtes. See muutmine võib kaasa tuua vastava riigi või piirkonna jaoks sellise strateegia rakendamise, mis püüab edendada üleminekut arengule ja pikaajalisele koostööle. See strateegia tagab sidususe käesoleva määrusega hõlmatud meetmete ja ühenduse mis tahes teise instrumendiga, eeskätt stabiilsuse tagamise instrumendi ja humanitaarabiga. Juhul kui partnerriigid või partnerriikide grupid on kriisiolukorras või kriisijärgses olukorras otseselt osalised või on sellest mõjutatud, pöörab mitmeaastaste programmide koostamise protsess erilist rõhku koordineerimise tugevdamisele päästetegevuse, rehabilitatsiooni ja arengutegevuse vahel, selleks et tagada üleminek hädaseisundilt arengufaasi, riikide ja piirkondade puhul, mis on seotud perioodiliste looduskatastroofide mõjuga, pööratakse erilist rõhku ettevalmistusele võimalike katastroofide mõjule ning katastroofide ärahoidmisele. (5) Komisjon ja liikmesriigid rakendavad töösse vastastikuste konsultatsioonide süsteemi, selleks et tagada koostöötegevuste vastastikune täiendamine. Teised toetajad ja arengufaktorid, sealhulgas tsiviilühiskond, kaasatakse sellesse protsessi niipea, kui see osutub vajalikuks. Artikkel 5 Temaatiliste programmide strateegiadokumendid ja mitmeaastaste programmide koostamine (1) Temaatilised strateegiadokumendid koostakse ajavahemikuks kuni seitse aastat. Neis dokumentides esitatakse ühenduse strateegia vastavate teemade alal, ühenduse prioriteedid, olukord rahvusvahelisel tasandil ja peamiste partnerite tegevuse iseloom. Komisjon tagab sidususe temaatiliste programmide ja geograafiliste programmide vahel, kindlustades eeskätt, et temaatiliste programmide kaudu rakendatavad tegevused oleksid sidusad partnerriikide ja -piirkondade jaoks koostatud strateegiadokumentidega ja mitmeaastaste programmikavadega. Temaatilised strateegiadokumendid täpsustavad prioriteetsed valdkonnad, mis on valitud finantseerimiseks ühenduse poolt, ning spetsiifilised eesmärgid, eeldatavad tulemused ja tegevuse efektiivsuse indikaatorid. Temaatilised strateegiadokumendid esitavad samuti eeldatava finantstoetuste ulatuse nii üldisel kujul kui ka iga prioriteetse valdkonna kohta eraldi, kusjuures see ulatus esitatakse finantseerimisvahemiku kujul. Temaatilised strateegiaprogrammid kuuluvad ülevaatamisele, kui pool nende kestusest on möödunud, vajaduse korral on neis samuti võimalik teha ad hoc muudatusi. (2) Komisjon ja liikmesriigid rakendavad töösse vastastikuste konsultatsioonide süsteemi, selleks et tagada koostöötegevuste vastastikune täiendavus. Teised toetajad ja tegurid, sealhulgas tsiviilühiskond, kaasatakse sellesse protsessi niipea, kui see osutub vajalikuks. (3) Ressursid ja tegevusprioriteedid määratletakse ka osalemiseks üldistes initsiatiivides. Artikkel 6 Mitmeaastaste programmide koostamise dokumentide vastuvõtmine Artiklites 4 ja 5 kirjeldatud strateegiadokumendid ja mitmeaastased näidisprogrammid, samuti nende dokumentide ülevaatamine ja muutmine, mida kirjeldati artikli 4 lõigetes 1 ja 3 ning artikli 5 lõikes 1, kinnitab komisjon vastavalt haldusprotseduurile, mis on sätestatud artikli 21 lõikes 2. III JAOTIS RAKENDAMINE Artikkel 7 Tegevusprogrammide vastuvõtmine (1) Komisjon võtab igal aastal vastu tegevusprogrammid, mis põhinevad artiklites 4 ja 5 käsitletud strateegiadokumentidel ja mitmeaastastel näidisprogrammidel. Erandkorras, eeskätt juhul, kui tegevusprogramm ei ole veel vastu võetud, võib komisjon artiklites 4 ja 5 käsitletud strateegiadokumentide ja mitmeaastaste näidisprogrammide põhjal vastu võtta meetmeid, mis ei ole kajastatud tegevusprogrammides, järgides sealjuures samu eeskirju ja protseduure, mis on ette nähtud tegevusprogrammide puhul. (2) Tegevusprogrammid määratlevad püstitatud eesmärgid, tegevusvaldkonnad, eeldatavad tulemused, halduseeskirjade, samuti ettenähtava finantseerimise üldise ulatuse. Tegevusprogrammid sisaldavad finantseeritava tegevuse kirjeldust, vastavate finantseeritavate summade suurusi ja finantseeringute rakendamise orienteeruvat kalenderplaani. (3) Komisjon edastab tegevusprogrammid liikmesriikidele nende informeerimiseks ühe kuu jooksul alates otsuse langetamisest. Artikkel 8 Strateegiadokumentides ja mitmeaastastes näidisprogrammides mitte ette nähtud konkreetsete meetmete vastuvõtmine (1) Ettenägematute vajaduste või sündmuste korral rakendab komisjon strateegiadokumentides ja mitmeaastastes näidisprogrammides mitte ette nähtud konkreetseid meetmeid, mida edaspidi nimetatakse „konkreetseteks meetmeteks“. Konkreetsete meetmete abil on samuti võimalik finantseerida tegevusi, mis hõlbustavad üleminekut hädaabilt pikaajalist arengut tagavale tegevusele, sealhulgas tegevusi, mis on suunatud elanikkonna paremale ettevalmistamisele korduvate kriisiolukordade jaoks. (2) Juhul kui nende meetmete ulatus ületab 15 miljonit eurot, toimub komisjoni otsustamine konkreetsete meetmete üle vastavalt konsultatsiooniprotseduurile, mis on sätestatud artikli 21 lõikes 3. (3) Konkreetsete meetmete abil määratletakse püstitatavad eesmärgid, tegevusvaldkonnad, eeldatavad tulemused, halduseeskirjad, samuti ettenähtava finantseerimise üldine ulatus. Konkreetsed meetmed sisaldavad finantseeritava tegevuse kirjeldust, vastavate finantseeritavate summade suurusi ja finantseeringute rakendamise orienteeruvat kalenderplaani. (4) Komisjon edastab konkreetsed meetmed liikmesriikidele nende informeerimiseks ühe kuu jooksul alates otsuse langetamisest. (5) Konkreetsete meetmete muudatused, mis seisnevad tehnilistes kohandamistes, rakendamisperioodi pikendamises, assigneeringute ümberjaotamises orienteeruva eelarve raames, eelarve suurendamises mahus, mis on väiksem kui 20% algsest eelarvemahust, või eelarve vähendamises, ei nõua artikli 21 lõikes 3 sätestatud protseduuri rakendamist, juhul kui need muudatused ei mõjuta komisjoni otsusega määratletud algseid eesmärke. Artikkel 9 Abikõlblikkus (1) Käesoleva määruse põhjal kas artiklis 7 käsitletud tegevusprogrammide või artiklis 8 käsitletud konkreetsete meetmete raames toimuva finantseerimise jaoks võivad olla abikõlblikud: (a) partnerriigid ja -piirkonnad ning nende institutsioonid; (b) partnerriikide detsentraliseeritud üksused, nagu rajoonid, departemangud, provintsid ja omavalitsusüksused; (c) partnerriikide ja -piirkondade ning ühenduse loodud ühisasutused; (d) rahvusvahelised organisatsioonid, sealhulgas piirkondlikud rahvusvahelised organisatsioonid, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni süsteemi kuuluvad teenistused või missioonid, rahvusvahelised finantsinstitutsioonid ja arengupangad niivõrd, kuivõrd nad toetavad käesolevas määruses püstitatud eesmärke; (e) ühenduse institutsioonid ja asutused, kuid üksnes artiklis 11 käsitletud toetusmeetmete rakendamise raames; (f) Euroopa Liidu agentuurid (g) samuti liikmesriikide, partnerriikide ja -piirkondade või mis tahes teise kolmanda riigi järgmised üksused või asutused vastavalt artiklis 16 käsitletud ühenduse välisabile juurdepääsueeskirjadele, kuivõrd nad toetavad käesolevas määruses püstitatud eesmärke: i. avalik-õiguslikud asutused ja sellise asutuse järelevalve all tegutsevad asutused, kohalikud haldusasutused või kollektiivid ja nende grupid; ii. ühingud, ettevõtted ja teised eraõiguslikud majandusorganisatsioonid ja -asutused; iii. finantsinstitutsioonid, mis paigutavad, levitavad ja finantseerivad erainvesteeringuid partnerriikides ja -piirkondades; iv. mitteriiklikud üksused vastavalt lõikes 2 esitatud määratlusele; v. füüsilised isikud. (2) Mitteriiklikud üksused, kes võivad saada finantstoetust käesoleva määruse põhjal, on eeskätt: valitsusvälised organisatsioonid, algupärased elanikkonna organisatsioonid, ametialased grupeeringud ja kohalikud initsiatiivgrupid, kooperatiivid, ametiühingud, majandus- ja sotsiaalsfääri esindajate organisatsioonid, detsentraliseeritud kohalikud organisatsioonid (sealhulgas võrgud), mis tegutsevad koostöö ja piirkondliku lõimimise valdkonnas, tarbijaorganisatsioonid, naiste- ja noorteorganisatsioonid, hariduse, kultuuri, uurimis- ala ja teadusorganisatsioonid, ülikoolid, kirikud ja kiriklikud ühingud või ühendused, massimeediavahendid ja mis tahes teised valitsusvälised organisatsioonid ja sõltumatud fondid, mis võivad toetada arengut või sisepoliitikate viimist välistasandile. Artikkel 10 Finantseerimise liigid Tegevusprogrammide ja konkreetsete meetmete raames toimuv finantseerimine võib rakenduda eeskätt järgmisel kujul: (a) projektid ja programmid; (b) sektoripõhised või üldised eelarvetoetused, juhul kui partnerriigi avalike kulude haldamine on piisavalt läbipaistev, usaldusväärne ja efektiivne, ning juhul kui partnerriik on välja töötanud ja oma peamiste toetuseandjatega, sealhulgas vajadusel ka rahvusvaheliste finantsinstitutsioonidega kooskõlastanud selgepiirilised sektoripõhised või makromajanduslikud poliitikad; (c) sektoripõhised toetused; (d) erandjuhul sektoripõhised ja üldised imporditoetused, mis võivad rakenduda järgmistes vormides: (a) sektoripõhised programmid impordi toetuseks natuuras, (b) konkursi korras rakendatavad sektoripõhised valuutaimpordi programmid, millega finantseeritakse sektoripõhist importi, või (c) konkursi korras rakendatavad üldised valuutaimpordi programmid, millega finantseeritakse üldist suure valikuga toodete importi; (e) komisjoni programmide põhjal Euroopa Investeerimispanga või teiste finantsvahendajate käsutusse antavad fondid, mis on ette nähtud laenude eraldamiseks (eeskätt investeeringute ja erasektori arengu toetamiseks), riskikapitaliks (eeskätt edasilaenamiseks või tingimuslaenudeks) või muulaadseks ajutiseks vähemusosalemiseks ettevõtete kapitalis, samuti osalemiseks tagatisfondides vastavalt artiklis 18 sätestatud tingimustele; (f) intressimäärade alandamiseks, eeskätt keskkonnaalaste laenude puhul; (g) võlakoorma vähendamise programmid; (h) toetused, millega finantseeritakse artikli 9 lõike 1 punktides b, c, d, f, ja punkti g alapunktides i kuni v käsitletud üksuste tegevusi; (i) toetused, millega finantseeritakse artikli 9 lõike 1 punktides b, c, d, f, ja punkti g alapunktide i, iii ja iv käsitletud üksuste tegevuskulusid; (j) liikmesriikide ja partnerriikide ja -piirkondade vaheliste avalik-õiguslike institutsioonide, siseriiklike avalik-õiguslike asutuste ja avaliku teenistuse ülesandeid täitvate eraõiguslike üksuste vaheliste sõprusprogrammide finantseerimine; (k) toetused rahvusvahelistele fondidele, eeskätt fondidele, mida haldavad rahvusvahelised või piirkondlikud organisatsioonid; (l) toetused partnerriikide ja -piirkondade rajatud riiklikele fondidele, eesmärgiga suurendada mitmete toetuseandjate ühist kaasfinantseerimist, või ühe või mitme toetuseandja poolt rajatud fondidele, selleks et rakendada ühistegevust; (m) osalemine rahvusvaheliste finantsinstitutsioonide ja piirkondlike arengupankade kapitalis; (n) partnerriikide ja -piirkondade projektide ja programmide efektiivseks haldamiseks ja kontrollimiseks vajalikud inimressursid ja materiaalsed ressursid. Artikkel 11 Toetusmeetmed (1) Ühenduse finantseerimistegevus võib katta kulutusi, mis on seotud käesoleva määruse rakendamisega otseselt seotud ettevalmistava, rakendava, kontrolliva, auditeeriva ja hindava tegevusega ning määruses püstitatud eesmärkide saavutamisega, need kulutused hõlmavad eeskätt uuringuid, koosolekuid, informatsiooni levitamist, tutvustamist, koolitust ja publitseerimistegevust, kulutusi, mis on seotud infovahetust tagavate infovõrkudega, samuti mis tahes teisi haldus- ja tehnilisi kulutusi, mida komisjon võib vajada programmi haldamiseks. Finantseerimine võib samuti hõlmata komisjoni delegatsioonide halduskulutusi, et tagada käesoleva määruse raames finantseeritavate tegevuste haldamist. (2) Nimetatud toetusmeetmete grupp ei pea olema määratletud mitmeaastaste programmide koostamise kaudu ning neid meetmeid on seega võimalik finantseerida väljaspool strateegiadokumente ja mitmeaastasi näidisprogramme. Samas on neid meetmeid võimalik finantseerida ka mitmeaastaste näidisprogrammide kaudu. Toetusmeetmed, mida ei finantseerita mitmeaastaste näidisprogrammide kaudu, võtab komisjon vastu vastavalt artikli 8 sätetele. Artikkel 12 Kaasfinantseerimine (1) Meetmete finantseerimine võib toimuda kaasfinantseerimise korras, eeskätt koos: (a) liikmesriikide, nende avalik-õiguslike asutuste ja sellise asutuse järelevalve all tegutsevate asutustega; (b) toetuseandjatest kolmandate riikidega ja eeskätt nende avalik-õiguslike asutuste ja sellise asutuse järelevalve all tegutsevate asutustega; (c) rahvusvaheliste, sealhulgas piirkondlike organisatsioonidega ja eeskätt rahvusvaheliste ja piirkondlike finantsinstitutsioonidega; (d) äriühingute, ettevõtete ja teiste eraõiguslike majandusorganisatsioonidega ja -üksustega; (e) fondidest tulu saavate partnerriikide või -piirkondadega; (2) Paralleelkaasfinantseerimise korral jagatakse projekt või programm mitmeks selgelt piiritletavaks alamprojektiks, millest igaüht finantseerib erinev partner, kusjuures kaasfinantseerimine toimub sel viisil, et finantseerimise adressaat on alati identifitseeritav. Ühiskaasfinantseerimise korral jagatakse projekti või programmi kogukulu kaasfinantseerimist tagavate partnerite vahel ja eraldatavad vahendid pannakse kokku, seega ei ole võimalik identifitseerida projekti või programmi raames konkreetse tegevuse finantseerimise allikat. (3) Ühiskaasfinantseerimise korral võib komisjon ühistegevuste rakendamiseks vastu võtta ja hallata fonde lõike 1 punktides (a), (b) ja (c) käsitletud üksuste nimel. Selliseid fonde käsitletakse kui tulusid, mis on määratud finantsmääruse artikli 18 põhjal. Artikkel 13 Halduseeskirjad (1) Käesoleva määruse põhjal finantseeritavad meetmeid rakendatakse sel viisil, nagu see on sätestatud määruses 1605/2002 Euroopa Ühenduse üldeelarve suhtes rakendatava finantsmääruse kohta. (2) Komisjon võib otsustada, et avaliku võimu ülesanded, eeskätt eelarve rakendamisega seotud ülesanded antakse üle asutustele, mida nimetatakse määruse (EÜ) nr 1605/2002 artikli 54 lõike 2 punktis c, eeskätt juhul, kui tegemist on kaasfinantseerimisega, aga ka teistel piisavalt põhjendatud juhtudel. (.3) Detsentraliseeritud haldamise korral võib komisjon otsustada fondidest kasu saava partnerriigi või -piirkonna riigihankelepingute sõlmimise või toetuste eraldamise üle, juhul kui: - fondidest toetust saava partnerriigi või -piirkonna protseduurid järgivad läbipaistvuse, proportsionaalsuse, võrdse lähenemise ja mittediskrimineerimise põhimõtteid ja välistavad mis tahes huvide konflikti; - fondidest toetust saav partnerriik või -piirkond kohustub regulaarselt kontrollima, et ühenduse eelarvest finantseeritavaid tegevusi rakendataks korrektselt, võtma tarvitusele meetmed, mis väldivad eeskirjade rikkumist ja pettusi, ning algatama vajaduse korral uurimise, et tagastada ebaõigesti eraldatud vahendid. Artikkel 14 Eelarvelised kohustused (1) Eelarvelised kohustused tekivad komisjoni otsuste põhjal vastavalt artikli 7 lõigete 1 ja 8, lõigete 1 ja 11 ja lõike 3 sätetele. (2) Ühenduse finantseerimistegevus toimub eeskätt järgmistes juriidilistes vormides: - finantseerimiskokkulepped; - toetuskokkulepped; - turulepingud; - töölepingud. Artikkel 15 Ühenduse finantshuvide kaitsmine (1) Kõik käesolevast määrusest tulenevad lepingud sisaldavad sätteid, mis tagavad ühenduse finantshuvide kaitsmise, eeskätt pettuste, korruptsiooni ja teiste eeskirjade rikkumiste vastu, vastavalt nõukogu määrustele (EÜ, Euratom) nr 2988/1995, (EÜ, Euratom) nr 2185/1996 ja (EÜ) nr 1073/1999. (2) Neis lepingutes on selgelt väljendatud komisjoni ja kontrollikoja õigus läbi viia iga ühenduse fondidest finantseeritud lepinguosalise või alltöövõtja nii dokumendipõhist kui kohapealset auditeerimist. Lepingutes on samuti selgelt väljendatud komisjoni õigus läbi viia kontrolltoiminguid ja inspekteerimisi kohapeal vastavalt määruses (EÜ, Euratom) nr 2185/1996 sätestatule. (3) Kõik finantseerimise rakendamisest tulenevad lepingud annavad komisjonile ja kontrollikojale õiguse kasutada lõikes 2 nimetatud õigust lepingute sõlmimise ajal ja pärast seda. Artikkel 16 Osalemine riigihanke ja toetuste andmise korras ning hangete päritolureeglid (1) Artiklis 7 käsitletud tegevusprogrammide või artiklis 7 käsitletud konkreetsete meetmete rakendamise raames on osalemine riigihanke ja toetuste andmise korras avatud: - juhul kui tegemist on temaatilise programmiga: vastavalt artikli 3 lõikes 1 sätestatule OCDE poolt määratletud arengumaa või üleminekumaa või mis tahes teise temaatiliste programmide seisukohalt abikõlbliku riigi mis tahes füüsilisele või juriidilisele isikule; - juhul kui tegemist on geograafilise programmiga: vastavalt artikli 3 lõikes 1 sätestatule geograafiliste programmide seisukohalt abikõlbliku, OCDE poolt määratletud arengumaa või üleminekumaa mis tahes füüsilisele või juriidilisele isikule; - kõikidel juhtudel: ühenduse liikmesriigi, Euroopa Majandusruumi liikmesriigi või ühenduse liitumiseelse instrumendi rakendamisega seotud abi kõlbliku riigi, lõikes 2 käsitletava vastastikuse kohustuse korral aga ka mis tahes kolmanda riigi mis tahes füüsilistele ja juriidilistele isikutele. (2) Juhul kui kolmas riik kohustub lubama liikmesriikide füüsilistel ja juriidilistel isikutel osaleda riigihanke ja toetuste andmise korras oma koostööprogrammide raames, võib komisjon vastu võtta otsuse, millega lubatakse selle kolmanda riigi füüsilistel ja juriidilistel isikutel osaleda riigihanke ja toetuste andmise korras. Komisjon võtab vastu otsuse riigihanke ja toetuste andmise korras osalemise lubamise kohta vastavalt artikli 21 lõikes 2 käsitletud halduskorrale, lähtudes artikli 21 põhjal moodustatud komitee hinnangust, kusjuures otsus langetatakse aruande põhjal, milles on analüüsitud taotletava osalemisloa motiive, tingimusi ja mõju. Otsus osalemisloa kohta võib hõlmata kogu ühenduse abi tervikuna või olla seotud üksnes ühe või mitme temaatilise või geograafilise programmiga või ühe või mitme partnerriigi või -piirkonnaga, samuti võib otsus olla seotud ainult mõningate koostöövaldkondadega. Vastuvõetava otsuse minimaalseks kestusajaks on üks aasta. (3) Juhul kui käesoleva määruse põhjal tehtavaid finantseeringuid rakendatakse tsentraliseeritud kaudsel viisil liikmesriikide asutuste või liikmesriikide avaliku teenistuse ülesandeid täitvate eraõiguslike üksuste poolt või detsentraliseeritud viisil, fondidest finantseeritava partnerriigi või -piirkonna vastutusel, või juhul kui rakendamine on delegeeritud rahvusvahelistele või piirkondlikele organisatsioonidele, eeskätt rahvusvahelistele finantsinstitutsioonidele, on osalemine haldusüksuse rakendatud riigihanke ja toetuste andmise korras avatud füüsilistele ja juriidilistele isikutele nendest riikidest, mis omavad juurdepääsu turgudele ja toetustele vastavalt lõigetes 1 ja 2 sõnastatud põhimõtetele, samuti mis tahes teisest riigist, mis rakendamist haldava üksuse eeskirjade ja protseduuride põhjal on abikõlblik. (4) Käesoleva määruse põhjal rakendatud meetmetest tuleneva lepingu alusel ostetud varustuse ja vahendite päritolu peab olema vastavuses põhimõtetega, mis on väljendatud lõigetes 1, 2 ja 3. (5) Erakorralise olukorra puhul, eeskätt hädaolukorra puhul, kui teenused, varustus ja vahendid ei ole ühenduse turgudele juurdepääsuõigusega riikides kättesaadavad, või kui riigihankes osalemise eeskirjad teevad projekti või programmi rakendamise võimatuks või ülemäära keeruliseks, võib komisjon otsustada: - laiendada riigihanke avatust lõike 1 põhjal mitteabikõlbliku riigi füüsilistele ja juriidilistele isikutele; - lubada osta varustust ja vahendeid, mis pärinevad lõike 1 põhjal mitteabikõlblikust riigist. Artikkel 17 Eelfinantseerimine Eelfinantseerimise korral arvestatakse finantseeringu saaja käsutusse antud summadelt tekkivad intressid lõppsummast maha. Artikkel 18 Euroopa Investeerimispanga või teiste finantsvahendajate käsutusse antavad fondid (1) Artikli 10 neljandas lõigus käsitletavaid fonde haldavad finantsvahendajad, Euroopa Investeerimispank või mis tahes teine pank või organisatsioon, kellel on nende fondide haldamiseks piisavad vahendid. (2) Komisjon peab igal konkreetsel juhul eraldi vastu võtma lõike 1 rakendamissätted, mis määratlevad küsimused, mis on seotud riskide hajutamise, rakendamise vahendaja tasustamise, fondi kasumi kasutamise ja taastamisega ning tegevuse lõpetamise tingimustega. Artikkel 19 Hindamine (1) Komisjon hindab regulaarselt poliitikate ning geograafiliste ja temaatiliste programmide tulemusi, samuti ka programmide koostamise efektiivsust, selleks et kontrollida, kas püstitatud eesmärgid on täidetud, ning selleks, et töötada välja soovitusi tulevaste toimingute parandamiseks. (2) Komisjon edastab informeerimiseks hindamisaruanded artikli 21 põhjal moodustatud komiteele. IV JAOTIS LÕPPSÄTTED Artikkel 20 Aastaaruanne (1) Komisjon jälgib käesolevast määrusest tulenevate meetmete rakendamise edusamme ja edastab Euroopa Parlamendile ja nõukogule aastaaruande abi rakendamise kohta. Aruanne edastatakse samuti majanduskomiteele ja regioonide komiteele. (2) Aruandes esitatakse informatsioon eelmisel aastal finantseeritud meetmete kohta ja kontrollimise ja hindamise tulemused, samuti eelarvevahendite kasutamine kohustuste ja väljamaksete näol partnerriikide ja -piirkondade lõikes ning koostöövaldkondade lõikes. Artikkel 21 Komitee (1) Komisjoni juures tegutseb komitee. (2) Juhul kui viidatakse sellele lõikele, rakendatakse otsuse 1999/468/EÜ artiklite 4 ja 7 sätteid, võttes samuti arvesse nimetatud otsuse artiklit 8. Otsuse 1999/468/EÜ artikli 4 lõikes 3 ettenähtud ajavahemikuks on kinnitatud 30 päeva. (3) Juhul kui viidatakse sellele lõikele, rakendatakse otsuse 1999/468/EÜ artiklite 3 ja 7 sätteid, võttes samuti arvesse nimetatud otsuse artiklit 8. (4) Komitee võtab vastu oma sisekorra. See sisekord hõlmab eeskirju, mis võimaldavad komisjonil vastavalt artikli 8 lõikele 2 vastu võtta konkreetseid meetmeid vastavalt kiirmenetlusele. (5) Komitee töös osaleb Euroopa Investeerimispanga esindaja. Artikkel 22 Mitteabikõlbliku kolmanda riigi osalemine (1) Selleks et tagada ühenduse abi sidusus ja efektiivsus, võib komisjon artiklis 7 käsitletud tegevusprogrammide või artiklis 8 käsitletud konkreetsete meetmete vastuvõtmisel otsustada, et riigid, territooriumid või piirkonnad, mis on abikõlblikud ühenduse abi jaoks liitumiseelse instrumendi raames või Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrumendi raames, samuti ühendusega seotud ülemeremaad ja -territooriumid, võivad olla kaasatud käesoleva määruse põhjal rakendatavatesse meetmetesse, juhul kui vastav geograafiline või temaatiline projekt või programm on üldise, horisontaalse, piirkondliku või piiriülese iseloomuga. See finantseerimisvõimalus võib olla ette nähtud artiklites 4 ja 5 käsitletud strateegiadokumentides ja mitmeaastastes näidisprogrammides. Artikli 9 sätteid abikõlblikkuse kohta ja artikli 16 sätteid osalemise kohta riigihanke ja toetuste andmise korras ning päritolueeskirju kohaldatakse sel viisil, et võimaldada nimetatud riikide, territooriumide ja piirkondade tegelikku osalemist. (2) Komisjon võib käesoleva määruse alusel osaleda pikaajalise arenguga seotud mitmepoolsetes algatustes ja mitmepoolsete üldkasutatavate hüvede toetamises mitmepoolsete mehhanismide raames. Sellisel juhul laieneb võimalus finantseeringu vastuvõtmiseks kõikidele riikidele, mida ülemaailmse algatuse raames finantseeritakse. Artikkel 23 Toetuste andmise peatamine Lisaks partnerriikide ja -piirkondadega sõlmitud partnerlus- ja koostöölepingute sätetele abi peatamise kohta on nõukogul komisjoni ettepanekul õigus, juhul kui partnerriik ei järgi I jaotises nimetatud põhimõtteid, kvalifitseeritud häälteenamusega võtta asjakohaseid meetmeid kogu partnerriigile käesoleva määruse põhjal osutatava abi suhtes. Artikkel 24 Finantssätted (1) Finantsraamistiku ulatus käesoleva määruse rakendamiseks ajavahemikul 2007–2013 on 44 229 miljonit eurot, millest 23 572 miljonit eurot on ette nähtud geograafilise koostöö finantseerimiseks Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikidega, välja arvatud Lõuna-Aafrika ja Ida-Timor. (2) Iga-aastase finantseeringu suurus kinnitatakse eelarveasutuste poolt vastavalt finantsperspektiividele. Artikkel 25 Määruse ülevaatamine Komisjon esitab enne 31. detsembrit 2011 Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepanekud, mis puudutavad käesoleva määruse tulevikku ja vajadusel ka muudatusi, mida selles tuleks teha. Artikkel 26 (1) Alates 1. jaanuarist 2007 tunnistatakse kehtetuks järgmised määrused: (a) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1568/2003 arengumaades vaesusega kaasnevate haiguste (HIV/AIDS, tuberkuloos ja malaaria) vastu võitlemisel antava abi kohta; (b) Euroopa Parlamendi ja Nõukogu määrus (EÜ) nr 1567/2003, 15. juulist 2003, arengumaades geneetilise ja seksuaalse tervishoiuga seotud poliitikate ja ning nendega seotud õiguste kohta ; (c) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. novembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 2493/2000 meetmete kohta keskkonnamõõtme täielikuks integreerimiseks arengumaade arenguprotsessi; (d) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. novembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 2494/2000 arengumaade troopiliste ja muude metsade säilitamise ja säästva majandamise edendamise meetmete kohta; (e) nõukogu 29. aprilli 1999. aasta määrus (EÜ) nr 975/1999, millega nähakse ette nõuded selliste arengukoostöömeetmete rakendamise kohta, mille eesmärk on aidata kaasa üldisele eesmärgile arendada ja tugevdada demokraatiat ja õigusriiki ning austada inimõigusi ja põhivabadusi; (f) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 806/2004 sugudevahelise võrdsuse edendamise kohta arengukoostöös; (g) nõukogu 17. juuli 1998. aasta määrus (EÜ) nr 1659/98 detsentraliseeritud koostöö kohta, muudetud ja täiendatud määrustega (EÜ) nr 995/2002 ja 625/2004; (h) nõukogu 17. juuli 1998. aasta määrus (EÜ) nr 1658/98, mis käsitleb meetmete kaasfinantseerimist koos Euroopa valitsusväliste arenguorganisatsioonidega arengumaadele huvi pakkuvates valdkondades; (i) nõukogu 27. juuni 1996. aasta määrus (EÜ) nr 1292/96 toiduabipoliitika, toiduabi korraldamise ja toiduainetega kindlustamise toetusmeetmete kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. juuli 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 1726/2001, millega muudetakse toiduabipoliitika, toiduabi korraldamise ja toiduainetega kindlustamise toetusmeetmeid käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 1292/96 artiklit 21; (j) nõukogu 26. veebruari 2001. aasta määrus (EÜ) nr 382/2001, mis käsitleb Euroopa Liidu ning Põhja-Ameerika, Kaug-Ida ja Okeaania industriaalmaade vahelisi koostöö- ja kaubandussuhteid edendavate projektide rakendamist ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1035/1999; (k) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. juuni 2000. aasta määrus (EÜ) nr 1726/2000 arengukoostöö kohta Lõuna-Aafrikaga; (l) nõukogu 25. veebruari 1992. aasta määrus (EMÜ) nr 443/92 Aasia ja Ladina-Ameerika arengumaadele finants- ja tehnilise abi andmise ja nende maadega tehtava majanduskoostöö kohta; (m) nõukogu 22. novembri 1996. aasta määrus (EÜ) nr 2258/96 taastamismeetmete kohta arengumaades; (n) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. oktoobri 2001. aasta määrus (EÜ) nr 2130/2001, kodukohast lahkuma sunnitud isikute abistamise kohta Aasia ja Ladina-Ameerika arengumaades; (o) nõukogu 24 märtsi 1997. aasta määrus (EÜ) nr 550/97 HIV/AIDSga seotud abinõude kohta arengumaades; (p) nõukogu 22. juuli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 1484/97 rahvastikupoliitikaga ja -programmidega seotud abi kohta arengumaades. (2) Kehtetuks tunnistatud määrusi kohaldatakse õigusaktides ja lepingutes, mis on seotud enne 2007. aastat käivitatud tegevustega. Artikkel 27 Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas . Määrust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2007. Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, […] Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel president eesistuja […] […] FICHE FINANCIÈRE LÉGISLATIVE Domaine(s) politique(s): Relations extérieures Développement et Relations avec les Etats ACP Aspects extérieurs des politiques internes Activité(s): Relations avec l’Europe de l’Est, le Caucase et les Républiques d’Asie Centrale (en partie)[24] Relations avec le Moyen-Orient et la Méditerranée du Sud (en partie)[25] Relations avec l’Asie Relations avec l’Amérique Latine Droits de l’Homme et Démocratisation Relations multilatérales et domaines généraux des relations extérieures (en partie)[26] Relations avec l’Afrique Sub-saharienne, les Caraïbes, le Pacifique et l’Océan Indien Politique de coopération au Développement et stratégies sectorielles Relations avec les pays de l’OCDE non membres de l’Union européenne Aspects extérieurs de la politique de l’environnement et des autres politiques internes | DÉNOMINATION DE L’ACTION: FINANCEMENT DE LA COOPÉRATION AU DÉVELOPPEMENT ET DE LA COOPÉRATION ÉCONOMIQUE AVEC LES ETATS TIERS | 1. LIGNE(S) BUDGÉTAIRE(S) + INTITULÉ(S) Activités actuellement couvertes par les Fonds européens de développement[27] Et sous réserve de certaines activités relevant de l’instrument de stabilité : Dépenses administratives [28] 07 01 04 06 - Participation aux activités internationales en matière d'environnement — Dépenses pour la gestion administrative 06 01 04 09 - Intelligent energy - Expenditure on administrative management (in part) 07 01 04 05 - LIFE (European Financial Instrument for the Environment — 2000 to 2006) — Operations outside Community territory — Expenditure on administrative management (in part) 19 01 04 01 - Coopération avec les pays tiers industrialisés - Dépenses pour la gestion administrative 19 49 04 01 — Coopération avec les pays tiers industrialisés — Dépenses pour la gestion administrative 19 01 04 04 - Coopération financière et technique avec les pays en développement d´Asie - Dépenses de gestion administrative 19 49 04 04 - Coopération financière et technique avec les pays en développement d´Asie - Dépenses de gestion administrative 19 01 04 05 - Coopération financière et technique avec les pays en développement d´Amérique latine - Dépenses de gestion administrative 19 49 04 05 - Coopération financière et technique avec les pays en développement d´Amérique latine - Dépenses de gestion administrative 19 01 04 07 - Assistance aux Etats partenaires d´Europe orientale et d´Asie centrale - Dépenses de gestion administrative ( en partie ) 19 49 04 06 - Assistance aux Etats partenaires d´Europe orientale et d´Asie centrale - Dépenses de gestion administrative ( en partie ) 19 01 04 11 - Développement et consolidation de la démocratie et de l´État de droit - Respect des droits de l´homme et des libertés fondamentales - Dépenses de gestion administrative ( en partie ) 19 49 04 10 - Développement et consolidation de la démocratie et de l´État de droit - Respect des droits de l´homme et des libertés fondamentales - Dépenses de gestion administrative ( en partie ) 19 01 04 12 - Promotion de l´investissement communautaire dans les pays en développement d´Amérique latine, d´Asie, de la Méditerranée et en Afrique du Sud, dans le cadre des accords de coopération économique et commerciale - Dépenses de gestion administrative ( en partie ) 19 49 04 11 - Promotion de l´investissement communautaire dans les pays en développement d´Amérique latine, d´Asie, de la Méditerranée et en Afrique du Sud, dans le cadre des accords de coopération économique et commerciale - Dépenses de gestion administrative ( en partie ) 21 01 04 01 - Autres aides en produits, actions d´appui et transport, distribution, mesures d´accompagnement et de contrôle de la mise en oeuvre - Dépenses de gestion administrative 21 49 04 01 - Autres aides en produits, actions d´appui et transport, distribution, mesures d´accompagnement et de contrôle de la mise en oeuvre - Dépenses de gestion administrative 21 01 04 02 - Autres actions de coopération et stratégies sectorielles - Dépenses de gestion administrative 21 49 04 02 - Autres actions de coopération et stratégies sectorielles - Dépenses de gestion administrative 21 01 04 05 - Programme européen pour la reconstruction et le développement (PERD) - Dépenses de gestion administrative 21 49 04 05 - Programme européen pour la reconstruction et le développement (PERD) - Dépenses de gestion administrative Relations multilatérales [29] 19 02 03 - Coopération avec les pays tiers sur les migrations ( en partie ) 19 02 07 - Promotion de l´investissement communautaire dans les pays en développement d´Amérique latine, d´Asie, de la Méditerranée et en Afrique du Sud, dans le cadre des accords de coopération économique et commerciale ( en partie ) 19 02 11 - Programme de coopération Nord-Sud dans la lutte contre les drogues et la toxicomanie ( en partie ) Droits de l’Homme[30] 19 04 02 - Aide aux victimes de violations de droits de l'homme ( en partie ) 19 04 03 - Développement et consolidation de la démocratie et de l´État de droit - Respect des droits de l´homme et des libertés fondamentales ( en partie ) 19 04 04 - Soutien aux activités des tribunaux pénaux internationaux et à la mise en place de la Cour pénale international ( en partie ) Pays industrialisés 19 05 02 - Coopération avec les pays tiers industrialisés Europe de l’Est, Caucase et Républiques d’Asie Centrale[31] 19 06 01 - Assistance aux Etats partenaires d´Europe orientale et d´Asie centrale ( en partie ) 19 06 02 - Coopération transfrontalière dans le domaine structurel ( en partie ) 19 06 04 - Action de réhabilitation et de reconstruction en faveur des États partenaires d´Europe orientale et d´Asie centrale ( en partie ) Moyen-Orient et Méditerranée du Sud[32] 19 08 05 - Actions de réhabilitation et de reconstruction en faveur des pays méditerranéens et du Proche- et du Moyen Orient ( en partie ) 19 08 06 - Autres interventions au bénéfice des pays en développement du Proche- et du Moyen-Orient ( en partie ) 19 08 07 - Aide à la réhabilitation et reconstruction de l'Iraq Amérique Latine 19 09 01 - Coopération financière et technique avec les pays en développement d´Amérique latine 19 09 02 - Coopération politique, économique et culturelle avec les pays en développement d'Amérique latine 19 09 03 - Aide aux populations déracinées dans les pays d´Amérique latine 19 09 04 - Actions de réhabilitation et de reconstruction en faveur des pays en développement d´Amérique latine Asie 19 10 01- Coopération financière et technique avec les pays en développement d´Asie 19 10 02 - Coopération politique, économique et culturelle avec les pays en développement d'Asie 19 10 03 - Aide aux populations déracinées dans les pays d´Asie 19 10 04 - Actions de réhabilitation et de reconstruction en faveur des pays en développement d´Asie 19 10 06 - Aide à la réhabilitation et reconstruction de l'Afghanistan Stratégies sectorielles 07 02 01 Participation aux activités internationales en matière d'environnement 06 04 02 Intelligent energy — Europe programme (2003 to 2006): external strand — Coopener (in part) 07 02 02- LIFE (European Financial Instrument for the Environment — 2000 to 2006 — Operations outside Community territory (in part) 21 02 01 - Produits à mobiliser au titre de la convention relative à l´aide alimentaire 21 02 02 - Autres aides en produits, actions d´appui et transport, distribution, mesures d´accompagnement et de contrôle de la mise en oeuvre 21 02 03 - Participation communautaire à des actions en faveur de pays en développement exécutées par des organisations non gouvernementales 21 02 05 - Environnement dans les pays en développement 21 02 06 - Intégration des questions de genre dans la coopération au développement 21 02 07 02 - Lutte contre les maladies dues à la pauvreté (VIH/sida, paludisme et tuberculose) dans les pays en développement 21 02 07 03 - Aide aux populations et soins de santé en matière de procréation 21 02 07 04 - Lutte contre les maladies dues à la pauvreté, autres que le VIH/sida, le paludisme et la tuberculose, dans les pays en développement 21 02 08 - Aide à l'éducation fondamentale dans les pays en développement 21 02 12 - Intégration des droits de l'enfant dans la coopération au développement 21 02 13 - Coopération décentralisée 21 02 14 - Constitution de capacités dans le domaine des technologies de l'information et des communications et dans le domaine de l'énergie durable 21 02 17 - Coopération culturelle avec les pays en développement Etats ACP 21 03 01 — Aide programmable – États ACP 21 03 02 — Ajustement structurel, y compris les pays pauvres lourdement endettés (PPLE) — États ACP 21 03 03 — Stabex — États ACP 21 03 04 — Sysmin — États ACP 21 03 05 — Capitaux à risque — États ACP 21 03 06 — Bonifications d'intérêts — États ACP 21 03 07 — Aides d'urgence — États ACP 21 03 08 — Aides aux réfugiés — États ACP 21 03 09 — Aide programmable — Pays et territoires d'outre-mer (PTOM 21 03 10 — Ajustement structurel, y compris les pays pauvres lourdement endettés (PPLE) — PTOM 21 03 11 — Stabex — PTOM 21 03 12 — Sysmin — PTOM 21 03 13 — Capitaux à risque — PTOM 21 03 14 — Bonifications d'intérêts — PTOM 21 03 15 — Aides d'urgence — PTOM 21 03 16 — Aides aux réfugiés — PTOM 21 03 17 - Programme européen pour la reconstruction et le développement (PERD) 21 03 19 - Assistance aux producteurs traditionnels de rhum ACP dans les domaines du développement et de la diversification des marchés 21 03 20 - Action de réhabilitation et de reconstruction en faveur des pays en voie de développement, notamment les Etats ACP 2. DONNÉES CHIFFRÉES GLOBALES 2.1 Enveloppe totale de l’action (partie B): 44 229 millions d'euros en CE 2.2 Période d’application: 2007-2013 2.3 Estimation globale pluriannuelle des dépenses: (prix courant) a) Échéancier crédits d'engagement/crédits de paiement (intervention financière) (cf. point 6.1.1) Millions d'euros ( à la 3 e décimale) 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 + suivantes | Total | Crédits d'engagement | 2.364 | 5.770 | 6.169 | 6.621 | 6.917 | 7.172 | 7.446 | 42.459 | Crédits de paiement | 284 | 1.283 | 2.608 | 3.801 | 4.942 | 5.831 | 23.710 | 42.459 | b1) Assistance technique et administrative : personnel (cf. point 6.1.2) Crédits d'engagement | 53 | 130 | 142 | 155 | 165 | 175 | 185 | 1.005 | Crédits de paiement | 53 | 130 | 142 | 155 | 165 | 175 | 185 | 1.005 | b2) Assistance technique et administrative : dépenses d’appui (DDA) (cf. point 6.1.2) Crédits d'engagement | 45 | 111 | 115 | 121 | 124 | 124 | 125 | 765 | Crédits de paiement | 45 | 111 | 115 | 121 | 124 | 124 | 125 | 765 | Sous-total a+b | Crédits d'engagement | 2.462 | 6.011 | 6.426 | 6.897 | 7.206 | 7.471 | 7.756 | 44.229 | Crédits de paiement | 382 | 1.524 | 2.865 | 4.077 | 5.231 | 6.130 | 24.020 | 44.229 | * “années suivantes” ne s’appliquent qu’aux paiements c) Incidence financière globale des ressources humaines et autres dépenses de fonctionnement (cf. points 7.2 et 7.3) CE/CP | 122 | 303 | 330 | 361 | 386 | 408 | 431 | 2.341 | TOTAL a+b2+c | Crédits d'engagement | 2.531 | 6.184 | 6.614 | 7.103 | 7.427 | 7.704 | 8.002 | 45.565 | Crédits de paiement | 451 | 1.697 | 3.053 | 4.283 | 5.452 | 6.363 | 24.266 | 45.565 | 2.4 Compatibilité avec la programmation financière et les perspectives financières Proposition compatible avec la programmation financière prévue pour la période 2007-2013. 2.5 Incidence financière sur les recettes Aucune implication sur les recettes. 3. CARACTÉRISTIQUES BUDGÉTAIRES Nature de la dépense | Nouvelle | Participation AELE | Participation pays candidats | Rubrique PF | DNO | CD | OUI | NON | NON | 4 | 4. BASE JURIDIQUE Articles 179 et 181a du traité instituant la Communauté européenne. 5. DESCRIPTION ET JUSTIFICATION 5.1 Nécessité d'une intervention communautaire 5.1.1 Objectifs poursuivis Coopération avec les pays en voie de développement Avec la politique extérieure et de sécurité commune, la politique commerciale et l’assistance humanitaire, la politique de développement de la Communauté est un domaine important des relations extérieures de l’Union européenne. Les objectifs poursuivis par le financement d’activités de coopération au titre du présent Règlement sont ceux définis à l’article 177 du traité instituant la Communauté européenne, à savoir : - le développement économique et social durable des pays en développement et plus particulièrement des plus défavorisés d'entre eux ; - l'insertion harmonieuse et progressive des pays en développement dans l'économie mondiale ; - la lutte contre la pauvreté dans les pays en développement. En outre, la politique de la Communauté contribue à l'objectif général de développement et de consolidation de la démocratie et de l'État de droit, ainsi qu'à l'objectif du respect des droits de l'homme et des libertés fondamentales. La déclaration conjointe du Conseil et de la Commission de novembre 2000[33] donne à la Communauté un encadrement général pour ses activités de coopération et ses partenariats avec les pays en développement ou en transition. C’est ainsi que le principal objectif de la politique de coopération au développement de la Communauté est de réduire et éventuellement d’éradiquer la pauvreté par un appui au développement économique, social et environnemental durable, par l’intégration progressive des pays en développement dans l’économie mondiale et par la lutte contre les inégalités. La promotion des droits de l’homme, de la démocratie, de l’Etat de Droit, et de la bonne gouvernance fait partie intégrante de la politique communautaire de développement. En outre, la Communauté encourage une plus grande participation des organisations non gouvernementales, des opérateurs économiques, et notamment du secteur privé, et des partenaires sociaux dans les processus de développement. La politique communautaire de développement contribue également aux objectifs internationaux approuvés dans le contexte des Nations Unies ou au sein d’autres organisations internationales compétentes. Les objectifs de coopération de la Communauté sont inscrits dans les accords de coopération et de partenariat conclus entre la Communauté, ses Etats membres, et les pays et régions partenaires. Ils sont déclinés et adaptés en fonction des particularités régionales (les objectifs spécifiques par programme de coopération sont repris à la partie 5.2). Les objectifs de la politique de développement de la Communauté sont notamment ancrés dans les engagements pris par 189 Etats membres des Nations Unies, y inclus tous les Etats membres de la Communauté, lors de l’assemblée du millénaire des Nations Unies en septembre 2000. Les Etats ont en effet convenu d’un ensemble d’objectifs, dénommés Objectifs du Millénaire pour le développement (OMD), et de cibles mesurables pour lutter contre la pauvreté, la faim, la maladie, l’analphabétisme, la dégradation de l’environnement et la discrimination à l’égard des femmes. La Déclaration du Millénaire a également énoncé dans ses grandes lignes un consensus sur la « marche à suivre » qui met l’accent plus résolument sur les droits de l’homme, la bonne gouvernance et la démocratie. Objectifs du millénaire pour le développement devant être atteints d’ici 2015 : - Réduire l’extrême pauvreté et la faim ; - Assurer l’éducation primaire pour tous ; - Promouvoir l’égalité entre les sexes et l’autonomisation des femmes ; - Réduire la mortalité des moins de cinq ans ; - Améliorer la santé maternelle ; - Lutter contre le VIH/sida, le paludisme et d’autres maladies ; - Assurer un environnement durable ; - Développer un partenariat mondial pour le développement. Atteindre les OMD dépendra largement des politiques mises en œuvre par les pays en voie de développement, mais aussi de l’augmentation des ressources allouées à la coopération au développement, de l’amélioration de l’efficacité de l’aide et de la mise en place d’un système commercial et financier multilatéral ouvert. Lors de la Conférence internationale sur le financement du développement qui a eu lieu à Monterrey (Mexique) en mars 2002, les pays développés et les pays en développement ont commencé d’allouer des ressources et de prévoir des interventions conformément aux engagements du millénaire. C’est ainsi que les réformes politiques et économiques soutenues par les pays en développement devaient être appuyées par un apport direct du monde développé sous forme d’aide, d’échanges commerciaux, d’allègement de la dette et d’investissements. Les engagements de Barcelone[34] qui définissent la contribution de l’Union européenne au consensus de Monterrey engagent notamment la Communauté et ses Etats membres à : accroître substantiellement leur aide officiel au développement, renforcer la coordination des politiques et l’harmonisation des procédures, délier plus avant leur aide, accroître l’aide liée au commerce, encourager le règlement de la question des biens publics mondiaux, poursuivre l’examen de sources de financement novatrices, favoriser certaines reformes des systèmes financiers internationaux et tendre vers l’établissement d’un niveau soutenable d’endettement, dans le cadre de l’initiative PPTE. Ces engagements contribuent donc à définir le cadre général de la politique de développement communautaire, ses objectifs et ses modalités de mise en œuvre. The development and consolidation of democracy and the rule of law, and respect for human rights and fundamental freedoms constitute key objectives of the European Union’s external policies. Within the framework of the present Regulation and its geographical scope, the European Community will contribute to the implementation of operations advancing respect for human rights and fundamental freedoms, promoting and strengthening democratic processes, including where appropriate through election observation and assistance, and developing and consolidating the rule of law and good governance. Coopération avec les pays industrialisés The objectives pursued are essentially based on joint policy statements and instruments (joint political Declarations, Action Plans, Framework Agreements, New Transatlantic and Partnership Agendas…) between the European Union and the partner countries concerned. Cooperation initiatives with industrialised non-member countries, by providing an underpinning of concrete activities for the bilateral dialogues, aim to contribute to the creation of a more favourable environment for the conduct and development of political, economic and trade relations between the European Union and these partner countries, thus building stronger bilateral links in all relevant areas. This includes the improvement of market access and business opportunities for European Union industry on those markets. Cooperation objectives with industrialised countries relate more particularly to four main action fields: promoting peace, security, democracy and development in the world; strengthening bilateral economic and trade relations and contributing to the expansion of world trade and economy; responding to global and societal challenges; building bridges between people and cultures. Multilateral and other cooperation as external aspects of internal policies 5.1.2 Dispositions prises relevant de l’évaluation ex ante The Commission carried out in the second half of 2003 an extensive high-level review of the whole range of European Community external instruments, in the context of the preparation of its proposals for the new financial perspectives. The Commission established the “Peace Group” which was tasked with leading the identification of the future priorities for external relations and the instruments needed to serve those priorities. This Group functioned at both the level of the external relations Commissioners and the services. It met regularly between April and December 2003 and developed the principles, which were set out in the Communication “Building our Common Future, Policy Challenges and Budgetary Means of the Enlarged Union 2007-2013”[35]. The need to align objectives and instruments more closely to European Union values and interests was identified as being fundamentally important. In particular, the “Peace Group” underlined that the European Union’s values, reflected by its democratic tradition, social model and integration experience, include human dignity, the rule of law, human rights, solidarity, equality between the sexes, adherence to the multilateral system of the United Nations and support, within the multilateral economic system, for regionalism as a force for development and stability. It emphasised that its interests drive the European Union to promote stable international growth founded on sustainable development. In this way it guarantees itself increasing outlets and quality jobs on competitive, open and regulated markets. Finally, the “Peace Group” recommended that the European Union promotes its values and interests by operating simultaneously as a continental power, and as a global economic and political player. As far as external community instruments are concerned, the “Peace Group” recognised that the European Union's co-operation and assistance policy is the result of 50 years of successive sedimentation, which results in a multiplication of assistance instruments and a fragmentation of aid management both in terms of programming and implementation functions (even if recent policy and structural reforms have helped to improve coherence and consistency of the European Union's co-operation and assistance policy). The “Peace Group” put forward that the European Union’s framework for external assistance should be rationalised and simplified by a reduction in the number of legal bases, the number of budget lines, and the number of programmes. More precisely, it recommended that: - the complex structure of existing aid programs (EDF, ALA, MEDA, TACIS, CARDS, etc…) covering a wide range of interventions (peacekeeping and post-crisis operations; rehabilitation; economic reforms; projects; human rights programs; budgetary support) should be significantly streamlined; - European Community and Member States policies and implementation should be harmonised. Furthermore, the “Peace Group” underlined the following points: - Large geographic programmes based on the principles of ownership and partnership with partner countries and regions and thematic programmes allowing for policy initiatives by the Community should be maintained; - Strategy papers, subject to regular reviews, are the right tool to ensure overall policy coherence and to respect external policy objectives in the different areas as well as in the external aspects of internal policies; - Resources should be allocated to partner countries according to expected and measured performances and strategy papers process, backed up by stronger analytical capabilities, should confront goals and achievements; - Performance-based allocations do not mean increased conditionality in the traditional sense and the issue of political conditionality should be approached cautiously, on the basis of lessons drawn from experience; - Though this is not necessarily a solution in each and every case, such concerns for results, namely the political and economic reforms in the partner countries, leads the Commission to suggest, where possible, moving further financial and technical assistance from projects towards sector programmes, budget support and macro-economic financial assistance which facilitate both the absorption by the partner country since its own budgetary procedures are used, and donors’ co-ordination as well as quick disbursement subject to compliance though. The current proposal also takes account of the vast literature of work on development, the practice of other international and bi-lateral donors, as well as of the principles and objectives of the reform of the management of external assistance launched by the Commission in May 2000. 5.1.3 Dispositions prises à la suite de l’évaluation ex post While the diversity of evaluations undertaken during the last five years to a large extent precludes the definition of any single overarching finding, the various sets of results available continue to isolate a cluster of key issues. These results underline the fact that clearly-defined and realistic objectives, associated with agreed criteria for success, remain of great importance for the successful implementation of external assistance. At the same time, sensitivity to possible changes in the circumstances and capacity of partner organisations will be nurtured through appropriate institutional support, policy dialogue and technical assistance. Coherent and comprehensive approaches will be formulated, embracing an array of means of interventions allowing for flexible planning and rapid delivery in response to any specific in-country situation. Sound policy and methodological frameworks following the highest international standards will be translated into clear and realistic targets applying leaner procedures. Implementation will take full advantage of the devolution process to ensure optimal management capacity and information systems. At the ex-ante or feasibility stage, consideration of the full range of alternative choices of approach will be undertaken, including reflection on the most appropriate instruments and conditions for assistance, and favouring rapid and simple instruments for administration and operative management. First positive results and the soundness of proposed improvements were evidenced through the latest evaluation reports. 5.2 Actions envisagées et modalités de l'intervention budgétaire Afrique Sub-saharienne, Caraïbes, Pacifique et Océan Indien (ACP) Populations visées The ACP regroup 78 developing countries (76 countries covered by the EDF plus South Africa and East Timor) with a total population of 700 million. 42 of these countries are least developed countries and close from 50% of the ACP population lives with less than 1 USD per day. Objectifs spécifiques This programme is designated to finance cooperation activities at country, regional and at all ACP levels aimed at reducing poverty, promoting sustainable development, addressing in a balanced and integrated manner social, economic and environmental objectives, and the progressive integration of the ACP countries into the world economy. The programmes will be designed according to the approach and principles defined in the ACP-EC Partnership Agreement signed in Cotonou in June 2000. They will contribute to the achievement of the Millennium Development Goals and will be based on and promote the respect for all human rights and fundamental freedoms, democracy based on the rule of law and transparent and accountable governance. The policy co-operation framework between the European Union and South Africa is set out in the Bi-Lateral Trade, Development and Cooperation Agreement (TDCA) which came into full force on 1 May 2004 as well as in the ACP-EC Partnership Agreement, to which South Africa is a Party as qualified in Protocol N°3. Mesures à prendre The co-operation programmes shall be tailored to each country’s and region’s circumstances, shall promote local ownership and the involvement of non state actors in the development process. Interventions will be made in the form of grant subsidy with direct budget support and sector-specific programme aid as preferred intervention tools, or in the form of risk capital and loans managed by the European Investment Bank. The priorities will be discussed with each partner government and with each partner regional organisation. They will be agreed upon in the form of Country Strategy Papers and Regional Strategy Papers that shall be coherent with the national and regional development and poverty reduction strategy papers and complementary to other donor interventions, in particular from Member states. These strategy papers will be operationalised through National and Regional Indicative five-year programmes to be signed by both parties. Those indicative programmes will define the focal sectors for Community interventions in line with the Joint Declaration by the Council and the Commission of November 2000 on the European Community’s Development Policy, as well as a number of non focal areas for co-operation, taking into account cross-cutting issues. They will include a set of overall and sector-specific objectively measurable performance indicators related to the achievement of the Millennium Development Goals. The financial envelopes for each indicative programme will be defined on the basis of both needs and performance indicators and may be revised on the basis of periodic assessments of performance. Moyen-orient(Est du Jourdain : Irak, Pays du Golfe, Yémen, Iran) Populations visées The population of the countries belonging to the Gulf Cooperation Council, Iran, Iraq and Yemen is likely to benefit under this Regulation. Objectifs spécifiques The major objectives for European Community co-operation with the Countries of East of Jordan are: - Contribute to peace and security in the region and globally, through a broadening of Community engagement with the region; - Promote the sustainable development of the less prosperous countries of the region, addressing the root causes of poverty; - Contribute to the protection of human rights and to the spreading of democracy, good governance and the rule of law; - Support reforms in the region - Support domestic efforts in areas such as fight against organized crime, drugs trafficking, terrorism and non proliferation; - Further strengthen mutual trade and investment flows with the region, and support trade related assistance with particular attention to the DDA and WTO implementation issues; - Promote regional cooperation. Mesures à prendre Measures receiving Community support shall include, inter alia: support to reconstruction in Iraq in line with Commission's communications, support fight against all forms of trafficking, money laundering, organized crime, terrorism and non proliferation; supporting the development of network links to the EU, particularly for oil and gaz, support the implementation of the EU-GCC Free trade agreement (to be concluded in the near term); support to human rights and democracy programmes; support for programmes on environmental protection and sustainable management of natural resources; support for institutional, legal and administrative reforms; support to development of trade and investment; measures to improve governance and rule of law; support to higher education systems; support to policy reforms; support to poverty alleviation programmes in Yemen. Amérique Latine Populations visées The entire population (500 million) in Latin America is likely to benefit under this Regulation. Objectifs spécifiques Community cooperation shall in particular pursue the following specific objectives: - Promoting sustainable development addressing in a balanced and integrated manner social, economic and environmental objectives and promote harmonious and progressive integration and participation in the world economy; - Increasing social cohesion by reducing poverty, exclusion and inequality; - Promoting, democracy, rule of law and respect for human rights; - Favouring regional integration in Latin America, and support the development of closer relations between Latin American partners and the European Union; - Support trade related assistance with particular attention to the DDA and WTO implementation issues; - Supporting rehabilitation, reconstruction and aid to uprooted people, with particular attention to the transition between emergency and development. Mesures à prendre Measures receiving Community support could relate inter alia to local and rural development, food aid, environmental protection and sustainable management of natural resources, trade assistance with particular attention for the DDA, fiscal and social policies and social sectors such as health and education and private sector. Special attention will be paid to promoting the transfer of European Union experience in the social and fiscal fields. Intra regional and bi-regional cooperation in the social and environmental fields will be encouraged. Assistance shall be provided to strengthening the institutional and legislative framework in particular to underpin democratic institutions, public administration, justice administration, and also to deal with threats to security such terrorism and organized crime. Measures could concern the management of asylum and migration flows. Assistance shall be provided to regional integration processes in Latin America, including, trade, institutional, customs and other aspects of regional integration. Closer relations between societies from both regions will be promoted through decentralised programmes. Community cooperation shall also support sectors included in agreements with partner countries Asie Populations visées The entire populations of developing countries in Asia are likely to benefit under this Regulation. Objectifs spécifiques The European Commission co-operati