Eesistujariik Slovakkia on oma eesistumisajaks 2016. aasta teises pooles määranud tarneahela toimimise prioriteediks ja kõnealust teemat on lähemalt uurinud põllumajandusturgude töökond (AMTF).

ÜTK määruse artikli 225 punktis b on sätestatud, et komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule kaks aruannet, ühe 30. juuniks 2014 ja teise 31 detsembriks 2018. Need aruanded peaksid hõlmama turu arenguid piima- ja piimatootesektoris ning eelkõige artiklite 148–151, artikli 152 lõike 3 ja artikli 157 lõike 3 (edaspidi „piimapaketi sätted“) mõju, hinnates paketi mõju piimatootjatele ja piimatootmisele ebasoodsates piirkondades seoses üldise eesmärgiga säilitada tootmist sellistes piirkondades. Aruanded peaksid samuti hõlmama võimalikke algatusi, mis julgustavad põllumajandustootjaid sõlmima ühistootmislepinguid ja millele on lisatud asjakohased ettepanekud.

Piimapakett sisaldab mitmesuguseid sätteid, millel on erinev kohaldamisala ja hõlmatus. Kohustuslikke lepinguid käsitlevad sätted võivad olla asjakohased kõikide piimakogumise süsteemide osas. Ent üldiselt on tootjaorganisatsioone ja kollektiivläbirääkimisi käsitlevad sätted asjakohasemad liikmesriikides, kus ühistud on vähem arenenud.

Rohkem teavet turuolukorra arengu ja väljavaadete kohta on esitatud komisjoni talituste töödokumendis, mis on lisatud käesolevale aruandele.

Piima ja piimatoodetega seotud keskpika perioodi väljavaated on jätkuvalt soodsad. Siiski prognoositakse, et ülemaailmne ja siseriiklik nõudlus kasvavad pidevalt, võimaldades ELi piimasektoril arendada oma toodangu potentsiaali ning parandada oma positsiooni ja turuosa ülemaailmsetel turgudel.

Turutingimused on paranenud alates 2016. aasta kevadest, kui ELi piimatoodete hinnad langesid madalaima tasemeni. Need positiivsed märgid ei ole veel realiseerunud paremate piima tootjahindade näol, ent prognoosid osutavad muutusele kõnealuses suundumuses alates 2016. aasta augustist.

Komisjon on turvavõrgu vahendeid hoidnud pidevalt töös alates 2014. aasta septembrist. Lõssipulbrit on riikliku sekkumise raames pakutud alates juulist 2015.

Olles täheldanud piima ja piimatoodete puhul 2013. aasta lõpuks ja 2014. aasta alguseks saavutatud enneolematult kõrgeid hindu, on piimasektor jõudnud ülemaailmse pakkumise ja nõudluse tasakaalustamatuse etappi, mis on turgu iseloomustanud kogu 2015. aasta jooksul ja 2016. aasta esimeses pooles. Sel ajal kui ülemaailmne nõudlus kannatas 2014. aasta augustis kehtestatud Venemaa impordi keelu tõttu, millele lisandus Hiina impordi aeglustumine 2015. aasta esimeses pooles, elavnes ülemaailmne pakkumine, tingituna tulusatest hindadest ja soodsatest ilmastikutingimustest.

Inspireerituna piimapaketi sätetest võtsid Ühendkuningriigi tootjad ja töötlejad ühisel kokkuleppel vastu vabatahtliku tegevusjuhise 2012. aastal . Tegevusjuhisega on nähtud ette piimapaketi tingimustega sarnastel tingimustel sõlmitud lepingud ja see hõlmab rohkem 85 % toorpiima tootmisest kõnealuses liikmesriigis. 2014. aastal Šoti Parlamendi poolt tehtud ülevaade tegevusjuhise toimimise kohta oli üldiselt positiivne.

Piimapakett ei hõlma tarnelepinguid, mis on sõlmitud põllumajandustootjate ja ühistute vahel, mille liikmed nad on, ning samuti hea tava juhist. Ent need lepingud võivad mõnikord sisaldada sätteid, mis on sarnased ÜTK määruse artikli 148 sätetega.

Järgmistes alljaotistes esitatakse rakendamise seis iga piimapaketi sätte osas. Üksikasjalikum teave kohustuslike lepingute arengu ja tootjaorganisatsioonide kohta on esitatud komisjoni talituste töödokumendis, mis on lisatud käesolevale aruandele.

Enamik liikmesriike näeb tootjaorganisatsioonide ja nende ühenduste potentsiaali oma territooriumil, välja arvatud need liikmesriigid, kes väidavad, et neil on rahuldavalt toimiv ühistute või struktuuride süsteem, mis põhineb tootjarühmadel. Saksamaa, kus on kõige arenenum tootjaorganisatsioonide struktuur ELis, pooldab uute organisatsioonide loomise asemel olemasolevate tootjaorganisatsioonide muutmist suuremateks struktuurideks (tootjaorganisatsioonide ühendusteks). Ka Prantsusmaal näitavad tootjad üles suurenevat huvi tootjaorganisatsioonide ühenduste vastu.

2015. aasta lõpuks olid 11 liikmesriiki piimapaketi sätete alusel tunnustanud 260 tootjaorganisatsiooni, neist enamik asus kolmes järgmises liikmesriigis: Saksamaa, Prantsusmaa ja Itaalia. Ainult üks neist on seotud utepiimaga. Tootjaorganisatsioonide tunnustamise kriteeriumide hetkeolukord igas liikmesriigis ja mitmes tunnustatud tootjaorganisatsioonis on võetud kokku käesoleva aruande lisa tabelis A.

Mõnes ELi 13 liikmesriigis võib nendel põllumajandustootjatel, kes on lülitunud 1992. aastale eelnenud ühistulistelt tootmissüsteemidelt ümber eraettevõtlusele, olla vastumeelt taasühineda ühistuliste struktuuridega. Samuti on väljendatud hirmu kaotada autonoomia laiemas mõttes.

2) rahalise toetuse puudumine tootjaorganisatsioonide moodustamiseks (mis on mõningal määral seotud ka puuduliku teabega, kuna maaelu arengu raames on võimalused selleks olemas);

Pakkuda rahalist tuge tootjaorganisatsioonide loomiseks ja toimimiseks. Tootjaorganisatsioonide loomise toetus on juba kättesaadav teise samba all, ehkki see on kavandatud ainult 16 liikmesriigis. Operatiivsest küljest pakub maaelu arengu poliitika juba teatavaid meetmeid koostöö, koolituse/nõustamise ja investeeringute valdkonnas. Seetõttu peaks mis tahes asjaomane algatus uute vahendite kavandamise asemel olema suunatud juba olemasolevate vahendite paremale kasutamisele.

Pakkuda tootjaorganisatsioonidele ja ühistutele rahalisi stiimuleid, et investeerida töötlemisalasesse suutlikkusesse eesmärgiga töödelda oma piima ja saada suurem osa lõplikust lisaväärtusest. Selleks on juba olemas maaelu arengu raames pakutavad võimalused.

Eelistada tootjaorganisatsioone individuaalsetele tootjatele seoses juurdepääsuga abikavadele, tehes seda preemiate vormis ja asetada nad ettepoole abikõlblikkuse kriteeriumide kehtestamisel või pakkudes neile kõrgemaid kaasrahastamise määrasid.

3.2.2 Tootjaorganisatsioonide ja põllumajandustootjate esindajate seisukohad

Kõikide piimapaketi raames tunnustatud tootjaorganisatsioonidega on võetud ühendust, et viia lõpule küsitlus eesmärgiga selgitada välja nimetatud organisatsioonide loomise põhjused ning mõista tootjaorganisatsioonidesse kuulumise eeliseid ja puudusi nende liikmete jaoks. 63 tootjaorganisatsiooni vastas küsimustikule oma riigikeeles.

Tootjaorganisatsiooni loomise põhjustest oli enamiku vastanute esmaseks prioriteediks parem piimahind, sellele järgnesid stabiilsem hind, tootja positsiooni üldine paranemine tarneahelas ja piimakogumise tagamine kõikidele tootjaorganisatsiooni liikmetele.

Umbes 60 % tootjaorganisatsioonidest kinnitas oma eesmärkide täitmise seisukohalt, et on kas osaliselt või täielikult saavutanud stabiilsema hinna. Ligikaudu 70 % vastanutest oli saavutanud parema hinna, samas kui umbes 20 % tootjaorganisatsioonidest kinnitas, et ei ole saavutanud mitte kumbagi nimetatud eesmärkidest. Umbes 65 % tootjaorganisatsioonidest teatas, et on parandanud kas osaliselt või täielikult tootjate positsiooni ahelas, sellal kui 14 % vastanutest leidis, et nad ei ole seda teinud.

Kõige suurema realiseerumise tõenäosusega oli eesmärk tagada piimakogumine kõikidele tootjaorganisatsiooni liikmetele, mille kohta umbes 60 % vastanutest kinnitas, et on nimetatud eesmärgi täielikult saavutanud. Kui siia lisada vastused nimetatud eesmärgi osalise saavutamise kohta, ulatub kõnealune osakaal 71 %-ni. Umbes 73 % vastanutest kinnitas, et on kas osaliselt või täielikult täitnud eesmärgi saada paremat turuteavet tootmisalaste otsuste tegemiseks, ehkki see eesmärk saavutati enamasti osaliselt.

Küsitletud tootjaorganisatsioonide põhitegevus on tunduvalt ulatuslikum kui hinnaläbirääkimised (umbes 85 % tootjaorganisatsioonide puhul). Tootjaorganisatsioonid peavad samuti läbirääkimisi tarnemahtude (umbes 75 %), tarnetingimuste (umbes 60 %) ja maksetingimuste (umbes 70 %) üle. Enamik nimetatud tootjaorganisatsioone (umbes 80 %) pakuvad ühte või rohkem teenuseid, mis annavad lisaväärtust piima tarnimisele ja/või toetavad tootjate järgmisi tegevusi: piima kogumine (umbes 50 %), teabe/kogemuste vahetamise korraldamine (umbes 65 %), kvaliteedikontrollide korraldamine (umbes 50 %), tehnilise või majandusliku nõustamise korraldamine (umbes 40 %), ühiste sisendite ostude korraldamine (umbes 30 %).

Tootjaorganisatsioonidesse kuuluvate põllumajandustootjate peamiste eelistena tõid tootjaorganisatsioonid välja võimaluse kollektiivläbirääkimisteks lepingutingimuste üle ja piimamahtude parema haldamise. Mõned tootjaorganisatsioonid märgivad samuti, et eelisteks on paremad piimahinnad, äriline stabiilsus, üks töötlejate vahendaja ja parem turuteave.