Sissejuhatus

Nõukogu 5. detsembri 2019. aasta järeldustes Euroopa arengualase finantsstruktuuri tugevdamise kohta kutsus nõukogu komisjoni üles viima koostöös Euroopa välisteenistusega ellu hulga kõrgetasemelise eksperdirühma esitatud soovitusi. Soovitustes on kirjeldatud välisinvesteeringute raamistiku paindlikumaks ja tõhusamaks muutmise samme. Selles kontekstis on nõukogu eelkõige palunud Euroopa Komisjoni ja Euroopa välisteenistusel esitada talle 2020. aasta jaanuari lõpuks aruanne meetmete kohta, mida tuleb võtta Euroopa kestliku arengu alase finantsstruktuuri tugevdamiseks. Selle aruande eesmärk on näidata nõukogu iga järelduse puhul, kuidas komisjoni talitused ja Euroopa välisteenistus kavatsevad liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja komisjoni asepresidendi toel tagada sobivad järelmeetmed.

Nõukogu järeldustes nõustuti kõrgetasemelise eksperdirühma tunnistatud vajadusega muuta Euroopa arengualane finantsstruktuur tugevamaks, paindlikumaks, integreeritumaks, sidusamaks ja poliitikapõhisemaks ning rohkem kliimamuutustele ja arenguvajadustele reageerivaks, eelkõige Aafrikas ja Euroopa naabruses. Nõukogu kiitis heaks mitu kõrgetasemelise eksperdirühma aruandes esitatud lühiajalist meedet ja tutvustas edasisi samme võimalikku institutsioonilist reformi käsitleva poliitilise arutelu ettevalmistamiseks. Oma järeldustes rõhutas nõukogu, et ELi liikmesriigid peavad koostöös Euroopa komisjoni talituste ja Euroopa välisteenistusega tegema tööd ELi seisukohtade paremaks kooskõlastamiseks mitmepoolsetel arengufoorumitel ja institutsioonides, et ELi hääl oleks ühtne ja kaalukas.

Nõukogu järelduste põhjal on tehtud kindlaks kolm põhilist parandamist vajavat valdkonda, mida käesolevas järelaruandes käsitletakse: i) arenguvaldkonna osaliste vaheline koordineerimine ja sidusus; ii) teabevahetus ja teavitustegevus ning iii) suutlikkus, juurutamine ja sisemine koordineerimine. Kõigis neis valdkondades on juba alustatud mitme soovitatud sammu elluviimisega, võttes mitmesuguseid strateegilisi, poliitilisi või operatiivmeetmeid, või need sammud kavatsetakse astuda kavandatud naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahendi abil.

Peale selle rõhutab komisjon oma 12. septembri 2018. aasta teatises „Tõhusam finantsraamistik väljaspool Euroopa Liitu tehtavate investeeringute jaoks“, et EL peab „olema kiire ning valmis kohandama ja edasi arendama oma rahastamis- ja poliitikavahendeid, mis on nähtud ette investeerimiseks väljaspool ELi, ning täiendama seeläbi oma traditsioonilisi arengukoostöö vahendeid, et täita kestliku arenguga seotud kaugeleulatuvad kohustused“, ja et komisjon peab vajadust koostööpõhisema lähenemisviisi järele kiireloomuliseks prioriteediks. Pärast teatise avaldamist on komisjon pidanud liikmesriikidega ja sealsete arengut rahastavate asutustega, rahvusvaheliste finantseerimisasutustega ja Euroopa Parlamendiga kaks kohtumist (2018. aasta oktoobris ja 2019. aasta jaanuaris), mille käigus keskenduti sellele, kuidas tõhustada väljaspool ELi investeeringute tegemise finantsstruktuuri. Komisjon on valmis astuma käesolevas aruandes kirjeldatud edasisi samme ning väljendab heameelt nõukogu järelduste ja kõrgetasemelise eksperdirühma soovituste üle tõhusama finantsstruktuuri loomise kohta.

1. põhivaldkond: arenguvaldkonna osaliste tegevuse koordineerimine ja sidusus, komisjoni talituste ja Euroopa välisteenistuse senised ja kavandatud jõupingutused

Nõukogu järeldus nr 18. INNUSTAB Euroopa Komisjoni ja Euroopa välisteenistust, muu hulgas ELi delegatsioonide võrgustiku kaudu, tugevdama oma jõupingutusi Euroopa arengu rahastamises osalejate koordineerimisel partnerriikides, sealhulgas koos liikmesriikidega riigi tasandil tehtava ühise mitmeaastase programmitöö kaudu, riiklike platvormide arendamise kaudu, nagu on soovitatud ka G20 silmapaistvate isikute rühma aruandes, ning piirkondlike investeerimisrahastute kaudu, võttes arvesse teisi raamistikke, ühendades kõik asjaomased partnerid ning maksimeerides arengu mõju ja partnerriikide isevastutuse. Seda saaks hõlbustada, muu hulgas asjaomaste arengu rahastamises osalejate aruandlustavade suurema ühtlustamise teel.

Euroopa Komisjon ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja komisjoni asepresident, keda toetavad Euroopa välisteenistus ja ELi delegatsioonid, teevad tööd selle nimel, et tugevdada ja edendada Euroopa arengu rahastamises osalejate vahelist koordineerimist partnerriikides.

Üks näide nende jõupingutuste kohta on ELi välisinvesteeringute kava, mis käivitati 2017. aastal. Välisinvesteeringute kava tugineb segarahastamistoimingute edukale rakendamisele ja see on ELi oluline vahend kestliku arengu edendamiseks ning veel suuremaks investeeringute ergutamiseks ELi naabruses ja Sahara-taguses Aafrikas asuvates partnerriikides. Komisjon on alustanud selliste uue põlvkonna rahastamisvahendite kasutuselevõttu, mis põhinevad riski jagamisel (ELi eelarvest antavate tagatiste kaudu), et saada olulisi täiendavad rahalisi vahendeid nii avaliku kui ka erasektori investoritelt. Välisinvesteeringute kava ühendab ELi välistegevuses osalejaid (komisjon, liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja komisjoni asepresident ning ELi delegatsioonid), liikmesriike ja nende saatkondi, finantseerimisasutusi ja erasektorit, panustades ühtlasi Aafrika–Euroopa kestliku investeerimise ja töökohtade loomise allianssi eesmärkidesse ja Euroopa naabruspoliitikasse.

Välisinvesteeringute kaval on kolm sammast. Esimene sammas (I sammas) on rahastamine. Eelarveliste tagatiste kasutamise korral jagab EL riski ning segarahastamisprojektide raames katab EL osa arenguprojektide kuludest, kuna ELi rahaline toetus (toetused) kombineeritakse muude avaliku ja erasektori rahastajate laenude või omakapitali või tagatistega.

Kava teine sammas (II sammas) on tehniline abi. Tehnilise abi vahenditest rahastatakse eksperte, kes aitavad töötada välja uusi projekte, võimaldavad kohalikel ja ELi ettevõtetel koostada äriplaane ning toetavad valitsusi reformide elluviimisel. Investeeringute tagamise eesmärgil pakub EL tehnilist abi, et toetada tagatiste rakendamist ja pankadele sobivate projektide ettevalmistamist. Tehniline abi on oluline ka selleks, et suurendada avaliku sektori asutuste suutlikkust parandada investeerimiskliimat. Alates 2017. aastast on EL andnud välisinvesteeringute kava raames üle 500 miljoni euro väärtuses tehnilist abi, et toetada tagatis- ja segarahastamistoimingute jaoks sobivate projektide kindlaksmääramist ja nende kvaliteedi parandamist.

Viimane sammas (III sammas) on investeerimiskliima parandamine. EL teeb partnerriikide valitsustega tihedat koostööd, et aidata neil parandada raamtingimusi, mida investorid oma finantshinnangutes ja -otsustes arvesse võtavad. EL aitab ühtlasi tuua kokku valitsused, ettevõtted ja finantseerimisasutused, et arutada investeerimisprobleeme.

Naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahendi ettepaneku eesmärk on lõimida mitu olemasolevat välistegevuse rahastamisvahendit üheks vahendiks, millega ühtlustatakse ühiste protsesside ja juhtimise kaudu arendustavad ja parandatakse poliitika sidusust. Esimest korda kavandatakse eelarvelisi tagatisi koos kõigi muude abivormidega (kavandatud naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahendi määruse artikli 12 lõikes 1 on sätestatud: „Käesoleva määruse rakendamine toimub geograafiliste programmide puhul mitmeaastaste ühe ja mitme riigi sihtprogrammidega.“). Peale selle on ettepanekus ette nähtud ühise programmitöö rolli suurendamine. Artikli 10 lõike 2 punktis b on sätestatud: „Riigi programmide koostamisel eelistatakse ühist programmitööd. Ühine programmitöö on vajaduse korral avatud ka teistele asjakohastele rahastajatele.“

Komisjoni talitused ja Euroopa välisteenistus on ergutanud ühise programmitöö tegemist kui vahendit liidu, liikmesriikide ja ELi arengupartnerite lähendamiseks arenguabi rakendamisel partnerriikides, et maksimeerida ELi välistegevuse mõju. Naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahendi määruse raames saab ühisest programmitööst eelistatud variant. See eesmärk hõlmab liikmesriikidega ühise lähenemisviisi loomist välisinvesteeringute kava III samba rakendamiseks, et süvendada käimasolevate ja kavandatud meetmete edasist kooskõlastamist ja koostoimet, investeerimiskliima parandamist, tuginemist kohalikele kooskõlastusmehhanismidele ning liikmesriikide konkreetsetele pädevusvaldkondadele ja võrgustikele, näiteks Aafrika säästva ettevõtluse platvormi (SB4A) raames. Samuti võivad liikmesriigid täita olulist osa Euroopa ettevõtete, kaubanduskodade, kaubandust ja investeeringuid soodustavate asutuste, arenguasutuste ja arengut rahastavate asutuste kaasamisel. Ühtlasi tuleks märkida, et EL on Rahvusvahelise Valuutafondi ja Maailmapanga suurim partner sellise tehnilise abi andmisel, mille eesmärk on aidata arengumaadel saavutada kestliku arengu eesmärgid. Sellega seoses tuleks ELi nähtavust parandada.

Alates 2006. aastast on üheksa segarahastamistoiminguteks ette nähtud investeerimisrahastut toiminud mehhanismidena, mille eesmärk on kaasata täiendavaid rahalisi vahendeid ELi arengueesmärkide saavutamiseks. Nende rahastute nõukogusid juhatab Euroopa Komisjon ning neisse kuuluvad komisjoni esindajad, liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja komisjoni asepresident ning ELi liikmesriigid (sealhulgas arengut rahastavad asutused vaatlejatena); nõukogud ühendavad sidusrühmi ning aitavad kooskõlastada poliitika- ja investeerimishuve. Alates 2007. aastast on need piirkondlikud investeerimisrahastud kogunud üle 50 miljardi euro, millest ELi panus moodustab umbes 4,5 miljardit eurot, ning see on võimaldanud ellu viia mitusada projekti, mille eesmärk on eelkõige energia-, keskkonna- ja transpordisektori rahastamine. Peale selle aitas segarahastamine kaasa käimasolevate reformide toetamisele paljudes riikides ja sektorites, kus seda kasutati, sest materiaalsete investeeringutega kaasnesid ka poliitikatasandi arutelud, tehniline abi ja nõustamisteenused.