ET    ET ET 
 
ET    ET  EUROOPA KOMISJON 
Brüssel 16.8.2010 
SEK(2010) 981 lõplik 
  
KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT 
 
 
Lisatud dokumendile: 
 
Ettepanek: 
 
EUROOPA PARLAMENDI JA  NÕUKOGU DIREKTIIV 
 
millega muudetakse direktiive 98/78/EÜ, 2002/87/EÜ ja 2006/48/EÜ seoses 
finantskonglomeraati kuul uvate finantsüksuste täiendava järelevalvega  
COM(2010) 433 
 SEK(2010) 979 
 
ET 2   ET KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT 
  
Lisatud dokumendile: 
 
Ettepanek: 
 
EUROOPA PARLAMENDI JA  NÕUKOGU DIREKTIIV 
 
millega muudetakse direktiive 98/78/EÜ, 2002/87/EÜ ja 2006/48/EÜ seoses 
finantskonglomeraati kuul uvate finantsüksuste täiendava järelevalvega  
 
ET 3   ET 1. T AUST  
1990ndate aastate alguses algas selliste suurte ja keerukate kontsernide loomine ja areng, kes 
omasid mitmeid tegevuslubasid panga nduse ja kindlustuse valdkonnas. 
Finantskonglomeraatide direktiiv1 võeti vastu 2002. aastal pära st ühisfoorumi ehk G10 
järelevalveasutuste organi s oovitusi. Direktiivi eesmärk ol i tagada finantskonglomeraati 
kuuluvate reguleeritud üksuste täiendav järelevalve, keskendudes kahekordse 
finantsvõimenduse (kapitali mitmekordse ka sutamise) võimalikele riskidele ning nn 
kontserniriskidele, milleks on levikuriskid, j uhtimise keerukus, risk ikontsentratsioon ja 
huvide konfliktid.  
Pärast 2002. aastat on tur ud arenenud suunas, et alati ei ol e pangandust ja kindlustust lihtne 
üksteisest eristada ning suurimad kontsernid te gutsevad mitmes riigis. Nii 1988. aasta Baseli 
lepingu läbivaatamisega 2004. aastal, mis ra kendati ELis 2006. aastal kapitalinõuete 
direktiivis,2 kui ka kindlustusandjatele Solventsus II-ga (S2)3 kehtestatud ulatusliku eeskirjade 
kogumiga töötati välja õiguslik raamistik, kuid konglomeraatide puhul kohaldatakse seda vaid 
siis, kui kontserni kuuluvad juriidilised is ikud tegutsevad samas sektoris – panganduses  või 
kindlustuses. Finantskonglomer aatide direktiivi kohast täiend avat õiguslikku raamistikku, mis 
käsitleb tegevuslubade ühitami sest tulenevat täiendavat keer ukust ja riske, ei ole veel 
hinnatud.  
2009. aasta lõpul oli direktiiviga hõlmatud 69 Euroopa kontserni ja 6 kolmanda riigi 
kontserni. Neist ligikaudu 35 on väikesed ning te gutsevad peamiselt siseriiklikult, omades 
mõnda üksikut tegevusluba. Läbivaatamise üks eesmärk on siiski ka väikeste konglomeraatide 
järelevalve lihtsustamine, keskendutak se eelkõige umbes 30 Euroopa suurima 
finantskontserni järelevalvele. 2009. aasta lõpul  ületasid kõnealuste kontsernide varad kokku 
25 triljonit eurot, mis moodus tab olulise osa ELi pangandus turust (varasid ligikaudu 42 
triljonit eurot) ja ELi kindlustusturu st (varasid ligikaudu 10 triljonit eurot).  Tüüpilisel suurel 
konglomeraadil on rohkem kui 400 tegevusluba mitm es jurisdiktsioonis ja mitmes sektoris: 
pangandus, elu- ja/või kahjukindlu stus, varade valitsemine.  
2. K ONSULTEERIMINE SIDUSRÜHMADEGA  
Komisjon arutas käesoleva seadusandliku teks ti võimalikke parandusi kolmel korral Euroopa 
finantskonglomeraatide komitees (EFCC)4 ja kolmel korral oma finantskonglomeraatide 
direktiivi töörühmas. Finantskonglomeraa tide direktiivi läbivaatamine põhines 
finantskonglomeraatide määruse kahel vara semal hindamisel, mille teostasid nn Mixed 
Technical Group  töörühm 2005. aastal ning ajutine fi nantskonglomeraatide töökomitee, kes 
oli finantskonglomeraatide ühiskomitee (JCFC)5 eelkäija, 2008. aastal („ Capital Advice ” ). 
                                                 
1 Direktiiv 2002/87/EÜ, milles käsitletakse finantskonglomeraati kuuluvate krediidiasutuste, 
kindlustusseltside ja investeerimisühingute täiendavat järelevalvet. 
2 Direktiiv 2006/48/EÜ krediidiasutuste asutamis e ja tegevuse kohta ning direktiiv 2006/49/EÜ 
investeerimisühingute ja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse kohta. 
3 Direktiiv 2009/138/EÜ kindlustus- ja edasikindlustustegevuse alustamise ja jätkamise kohta (Solventsus 
II) (uuesti sõnastatud), kuid kuni Solventsus II rakendamiseni täiendab praegu kehtivaid kindlustusdirektiive finantskonglomeraatide direktiiv. 
4 Finantskonglomeraatide nõuandekomitee. 
5 Lamfalussy struktuuri 3. tasandi komitee finantskonglomeraatide valdkonnas. 
 
ET 4   ET 2008. aasta aprillis kiitis Euroopa finantskonglomeraatide komitee heaks 
finantskonglomeraatide direktiivi taotletu d läbivaatamise algatamise ning esitas 
finantskonglomeraatide ühiskomiteele nõuandetaotluse . 
Sektor on alates 2008. aasta maist olnud kaas atud Euroopa finantskonglomeraatide komitee 
esimese teabelehe ja dialoogide kaudu ning sa muti on esitanud oma seisukohti neljal avalikul 
üritusel. 
Pärast finantskonglomeraatide ühiskomitee lõpliku nõuande  saamist 2009. oktoobris, 
korraldati ülejäänud küsimuste ja kaalumisel ol evate võimalike poliitiliste valikuvõimaluste 
puhul 6. novembrist 2009 kuni 15. jaanuarini  2010 kestnud üldsusega konsulteerimine. 
Üldsusega konsulteerimisel erinevatelt panga ja kindlustuse juhitu d erineva suurusega 
konglomeraatidelt saadud vastused6 osutasid, et komisjoni talituste soovitusi toetatakse 
laialdaselt. 
3. P ROBLEEMI OLEMUS  
3.1. Järelevalve valdusettevõtja tasandil 
Valdusettevõtja tasandi järelevalve on regu leeritud finantskonglomeraatide direktiivi, 
kapitalinõuete direktiivi ja kindlustuskontserni direktiivi7 praeguste sätete kombinatsiooniga. 
Kõnealustes direktiivides osutatakse vastavalt sega finantsvaldusettevõtjatele, 
finantsvaldusettevõtjatele ja kindlustusvaldusettevõtjatele. Jä relevalvevahendid, mida saab 
kohaldada kõrgeimal tasandil muutuv ad, kui kõrgeim tasand muutub 
segafinantsvaldusettevõtjak s ning ei ole enam fi nantsvaldusettevõtja või 
kindlustusvaldusettevõtja . Joonistelt 1 ja 28 nähtub, et finantskonglomeraadi määratlus saab 
mõjutada kontserni sektori põhise järelevalve kohaldamist erinevalt, sõ ltuvalt kontserni 
struktuurist.  
Joonis 1: Finantskonglomeraatide direktiiv täienda b ja osaliselt asendab sektoripõhist 
järelevalvet juhul, kui panga ndus- või kindlustuskontsern muutub konglomeraadiks. Enne 
seda, kui valdusettevõtja omandab panga või kindlustusandja, on panga või kindlustusandja 
suhtes kohaldatav konsolideeritud järelevalv e vastavalt kapitalinõuete direktiivis või 
kindlustuskontserni direktii vis sätestatule. Pärast om andamist saab konsolideeritud 
järelevalvet kohaldada ainult kõrgeima tasa ndi pangandus- või kindlustusüksuse suhtes. 
Finantskonglomeraatide direktiiviga täiendatak se kõnealust konsolideeritud järelevalvet. 
                                                 
6 http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2009/ficod/feedback_document_en.pdf 
7 Direktiiv 98/78/EÜ kindlustusandjate gruppi kuuluvate kindlustusseltside täiendava järelevalve kohta. 
8 Joonistel 1 ja 2 kasutatakse näitena panganduskontserni näidet, kuid sama kehtib ka 
kindlustuskontsernide korral, mille puhul viide ka pitalinõuete direktiivi ko haldamisele on asendatud 
kindlustuskontserni direktiiviga.  
 
ET 5   ET Pank
Pank A Pank B Kindlustusandja 
XPank
Pank A Pank BKÕRGEIMAL 
TASANDIL:
kapitalinõuete 
direktiiv + 
finantskonglo-
meraatide 
direktiiv
 
Joonis 2:  Finantskonglomeraatide direktiiv ase ndab sektoripõhise järelevalve kontserni 
tasandil. Kui segafinantsval dusettevõtja asendab fina ntsvaldusettevõtja ja/või 
kindlustusvaldusettevõtja ning kui puudub kõrgeim a tasandi pangandus- või kindlustusüksus 
(st segafinantsvaldusettevõtja on kõigi tegevuslubade otsene omanik), siis ei saa enam 
kohaldada sätteid, mis käsitlevad kont serni sektoripõhist järelevalvet.  
Finantsvaldusettevõtja
Pank A Pank BSegafinants-
valdusettevõtja
Pank A Pank B   Kindlustusandja 
X
Kapitalinõuete direktiiv / kindlustuse eeskirjad 
üksiku üksuse tasandilKõrgeimal tasandil:
ainult finants-
konglomeraatide 
direktiiv
 
Joonisel 2 kirjeldatud vastastikuse toime tulemu sena ei saa teatavaid kontserni sektoripõhise 
järelevalve vahendeid, mida saab kohaldada finantsvaldusettevõtja või 
kindlustusvaldusettevõtja tasand il, kohaldada kogu kont serni suhtes juhul, kui valdusettevõtja 
on segafinantsvaldusettevõtja. Kõnealused vahe ndid hõlmavad tütarettevõtjate individuaalsest 
järelevalvest loobumist, avalikustamist käsi tlevate sätete kohaldamist (3. sammas) ning 
enesehindamist ja järelevalvet (2. sammas ) konsolideeritult. Sellega kaasneb anomaalne 
tulemus, et kontserni suhtes, kes on omandanud te gevusloa muus sektoris  (ehk valdusettevõtja 
muutub segafinantsvaldusettevõtja ks), kohaldatakse regu latiivset korda, mis ei pruugi olla nii 
laiaulatuslik kui see, mida kohaldati enne om andamist, kuigi kontserni suurus ja keerukuse 
aste on suurenenud ning võib kujutad a finantssüsteemile suuremat ohtu.  
Sellest tulenevalt mõjutab järelevalveasutuste poolt väljaarvamise kasutamist, selle 
määratlemisel, kas kontsern on finantskonglom eraat või ei, hinnan g, kas sektoripõhise 
järelevalve rakendamine võib ol la õigustatum. Siiski ei pr uugi sektoripõhise järelevalve 
jätkuv kohaldamine piisavalt käsitleda täiendava id usaldatavusnormatiivide täitmisega seotud 
riske, mis tulenevad kontserni suuruse ja keerukuse astme suurenemisest, mis on riskid, mida oleks käsitletud finantskonglomeraatide direktiiv i täiendavate aspektide raames. Samuti võib 
selle tulemusena esineda erine vusi finantskonglomeraatide järele valvealases käsitluses (mis 
põhineb pigem struktuuril, kui riskiprofiilil).  
 
ET 6   ET 3.2. Järelevalvealane koostöö 
Finantskonglomeraatide direktiiv täiendab kred iidiasutuste direktiivi ja kindlustusdirektiive 
seoses täiendava järelevalvega kontserni kõrgeimal tasandil. Sel eesmärgil sisaldab see ka sätteid koostöö kohta kontserni er inevate järelevalveasutuste vahel. Finantskonglomeraatide 
direktiivis on määratletud asjaomane pädev asutus ning nõutakse, et koordinaator (kõrgeima tasandi järelevalveasutus) konsulteerib asja omaste pädevate asutustega teatavates 
järelevalvealastes küsimustes. Praegused sätted annavad siiski võimaluse tõlgendada erinevalt 
seda, millised ametiasutused kvalifitseeruvad asjaomaste pädevate asutustena. Laiendatud tõlgendamise tulemusena on suur arv asjaomas eid pädevaid asutusi, kellega koordinaator 
finantskonglomeraadi tasandil peab konsulteerima,  mis aga võib kahjustada koordinaatori ja 
asjaomaste pädevate asutus te kolleegiumi tehtava töö koordineerimise tõhusust ja 
tulemuslikkust. 
3.3. Määratlemine 
Sätetest, millega reguleeritakse finants konglomeraadi määratlemist, tuleneb ka kolm 
alaprobleemi.  
Esiteks ei nõuta direktiiviga varahaldusettevõtja te arvesse võtmist künnise arvutamisel, sest 
eurofondid jäeti 2002. aastal sektoripõhise usal datavusnormatiivide täitmise järelevalvest 
välja. Samas direktiiviga nõutakse, et varahaldus ettevõtjad tuleb lisada täiendava järelevalve 
ulatusse. Teiseks saab künnise arvutamine põhine da erinevatel param eetritel varade ja 
kapitalinõuete puhul, kuid sätted on ebaselge d selle kohta, kuidas teha arvutusi siis, kui 
näiteks raamatupidamisarvestuses käsitletakse varasid erinevalt või kontserni teatavatel osadel 
ei ole alati maksevõimelisuse nõuet. Kolma ndaks on kõige olulisem probleem, et künnise 
tingimused, arvestades nende kindlaksmääratud summasid, ei ole risk ipõhised ning künnise 
arvutamisel ei võeta arvesse eeldatavaid konts erniriske. See tähenda b, et väga väikeste 
kontsernide suhtes, kellel on mõni  tegevusluba igas sektoris , kohaldatakse täiendavat 
järelevalvet; kusjuures samal ajal suurimaid ja kõige keerukamaid kontserne saab tehniliselt 
jätta konglomeraadina määratlemata. Selle tu lemusena võivad praegused määratlemist 
käsitlevad sätted kahjustada direktiivi peamiste eesmärkide tegelikku saavutamist. 
3.4. Osalused 
Osaluste järjepidevat käsitlemist igapäevase täiendava järelevalve käigus raskendab 
asjakohase teabe puudumine, et hinnata kontserniriske, mis ei ole eriti selged juhul, kui osalusi omatakse börsil noteeritud äriühingute s. Äriühinguõigusega võib vähemusaktsionäril 
olla keelatud saada ettevõtja kohta rohkem teavet, kui saavad se lle teised aktsionärid. Näiteks 
juhul kui panga juhitud konglom eraadid ei saa teav et riskide kohta seoses osalusega 
kindlustusandjates ja edasikindlustusandjat es, ei saa need konglomeraadid esitada oma 
järelevalveasutustele tõendeid juhtimise ja si sekontrolli integr eerituse piisav a taseme kohta 
kõnealuste üksustega, mis on vaja konsolideerimise ks ja selleks, et kasutada õigust arvata 
sellised osalused oma kapitalist maha, mida konsolideerimine eeldab. 
4. E
ESMÄRGID  
Käesoleva algatuse üldeesmärk on tagada, et  ELis muutub finantskonglomeraatide direktiivi 
kohane suurte ja keerukate kontsernide täiend av järelevalve tõhusamaks ning samal ajal 
 
ET 7   ET säilitatakse kõnealuste kontsern ide konkurentsipositsioon. Üldees märgist tulenevalt on kolm 
üldist poliitikaeesmärki järgmised:  
– finantsstabiilsuse edendamine; – võlausaldajate ja kindlustusvõtja te huvide kaitsmise edendamine; 
– ELi finantskontsernide rahvusva helise konkurentsivõime tagamine. 
Eespool kirjeldatud probleemide taustal on kon kreetsete probleemide põhjuste käsitlemiseks 
määratletud kolm tegevuseesmärkide rühma. Selliste tegevuseesmärkide tõhus saavutamine peaks aitama kaasa pikaajaliste konkreetsete poliitikaeesmärkide saavutamisele, milleks on täiendava järelevalve tõhususe parandami ne, finantskonglomeraatide riskijuhtimise 
tugevdamine, võimaluse kõrvaldamine, et tegevus kandub nõrgema järelevalvega riikidesse, nõuete täitmisega seotud koormuse vähendamine , võrdsete võimaluste, järelevalvealase 
koostöö ja lähendamise edendamine ning õiguslik selgus. 
5. P
OLIITIKAVALIKUD JA NENDE MÕJU  
Kokku on välja töötatud 17 poliitikavalikut, mille  mõju on hinnatud ja mida on võrreldud 
eesmärgiga käsitleda analüüsis määratletud erinev aid küsimusi. Käesolevas osas kirjeldatakse 
eelistatud poliitikameetmete ooda tavat mõju igas valdkonnas. 
5.1. Täiendav järelevalve valdusettevõtja ta sandil ning järelevalvealane koostöö 
Selleks et ühtlustada järelevalvevolitused kong lomeraadi kõrgeimal ta sandil, välistada nii 
volituste kadumine kontserni struktuuri muutumisel kui ka järelevalve dubleerimine 
konglomeraadi tasandil ning lihtsustada kõige olulisemate järelevalveasutuste koostööd, 
kehtestatakse järgmised eesmärgipärased muudatused:  
– lõpetada nende kõrgeima tasandi valdusettevõt jate väljaarvamine, kes kuuluvad panga- ja 
kindlustuskontserni ning on klassifitseerit ud segafinantsvaldusette võtjana, et endiste 
finantsvaldusettevõtjate ja ra hvusvaheliste valdusettevõtjate suhtes kohaldatavad sätted ja 
õigused ei kaoks juhul, kui kontserni ja selle valdusettevõtja klassifi katsioon muutub teises 
sektoris omandamise tulemusena;  
– kitsendatakse mõiste „asjaomane pädev asutus ” määratlust, et see hõlmaks ainult lõplike 
emaettevõtjate järelevalveasutusi üksikus sektoris ja mis tahes muid pädevaid asutusi, keda lõplike emaettevõtjate järelevalvea sutused käsitlevad asjaomastena. 
5.2. Finantskonglomeraatide määratlemine 
Tegelemaks punktis 3.3 kirjeldatud probleemiga seoses varahaldusettevõtjate kaasamisega 
täiendavas järelevalves, tehakse ettepanek hõlmata varahaldusette võtjaid alati, mida 
täiendatakse juhistega näitajate  kohta, mida kasutatakse vara haldusettevõtjate hõlmamiseks. 
Selleks et vähendada parameetrite ebamääras ust ning tegeleda konglomeraatide riskipõhise 
määratlemise puudumisega, tehakse ettepanek tehnilisteks standarditeks väljaarvamisvõimaluse kohaldamise kohta suuremate kontsernide puhul vastavalt finantskonglomeraatide direktiivi  artikli 3 lõikele 3, samu ti lisatakse võimalus arvata 
 
ET 8   ET täiendavast järelevalvest välja  kontsernid juhul, kui väiksema  sektori omatavad varad on 
allpool absoluutset künnist, milleks on 6 miljardit eurot. 
5.3. Osalused 
Tehniliste standarditega seoses osalemise käsitlemisega erinev ates olukordades leevendatakse 
osaluste igapäevase käsitlemise probleemi täie ndava järelevalve raamis tikus, mida raskendab 
asjaolu, et äriühinguõiguse ga võib vähemusosanikul olla keelat ud juurdepääs sell isele teabele, 
mis ei ole kättesaadav teistele aktsionäridele. 
5.4. Eelistatud poliitikavalikute mõju 
Kavandatud poliitikamuudatused tugevdavad eeldat avasti täiendava järelevalve raamistikku, 
millega kaasneksid tõhusamad riskijuhtimise stiimulid ja tavad ning mis omakorda peaks aitama ka tugevdada ELi finantskontsern ide rahvusvahelist k onkurentsipositsiooni. 
Kõnealused ettepanekud peaksid aitama k aasa finantsstabiilsusega seotud ohtude ja 
ühiskonnale kaasnevate kulude piiramisele.  Üksikute sidusrühmade ja süsteemsete 
probleemide tasandil on ettepanekute oodatav mõju järgmine: 
– Täiendavast järelevalvest võib välja arvata  teatavad väiksemad ELi finantskontsernid
, 
kellel on lihtne struktuur ja mitte rohkem kui  mõni tegevusluba mõlemas sektoris ning 
seega saaksid nad kasu nõuete täitmisega seotud kulude kokkuhoius t. See võimalus võib 
olla kättesaadav umbes kümnele väiksemale  finantskontsernile, kelle varade kogusumma 
on ligikaudu 69 miljardit eurot. Nõuete täitmisega seotud kulud peaksid aga suurenema 
mitme suure, panga juhitud konglomeraadi  jaoks, kellel on sadu tegevuslubasid ja 
tegutsevad mõlemas sektoris, sest mitmed sellised kontsernid, omades finantssektoris 
varadena kuni 9 triljonit eurot, võidakse k aasata täiendava järeleva lve ulatusse. Nõuete 
täitmisega seotud kulud suureneksid ka nende  finantskontsernide ja oks, kelle struktuuri 
kuulub varahaldusettevõtja  ning kes määratletakse fi nantskonglomeraadina pärast 
konglomeraatide määratlemise protsessi kavand atud muudatusi. Äsja täiendava järelevalve 
ulatusse lisatud finantskont sernide puhul peaksid nõuete täitmisega seotud kulud olema 
tähtsusetud, võrreldes nende kontsernide üldise suurusega. Peale selle peaksid need kulud 
olema korvatud hüvedega, mis saadakse tõhu samast riskijuhtimisest tänu käesolevas 
õigusakti ettepanekus kavandatud stiimulitele. Lisaks on oodata positiivset mõju suuremast nähtavusest ja usaldusest tu rgudel, mis peaks tulenema konglomeraadina määratlemisest. 
Kõnealused hüved peaksid suurendama suurte ELi kontsernide rahvusvahelist 
konkurentsivõimet, arvestades täiendava jä relevalve valdkonna muid algatusi, mida 
püütakse teha muudes olulistes rahvu svahelistes jurisdiktsioonides.  
– Konglomeraatide määratlemise protsessi ees pool nimetatud muudatuste tulemusena 
muutub täiendava järelevalve ulatus asja kohasemaks ning seepärast peaks tõhustuma 
järelevalveasutuste
 tehtav finantskontsernide riskid e järelevalve. Koos sujuvama 
järelevalvega konglomeraatide kõ rgeimal tasandil ning paremate  järelevalvevahenditega 
tuvastamaks levikuriskide, kontsentratsioon i ja keerukuse probleeme ning huvide konflikte 
äriühingutes, mis on seotud konglomeraadiga os aluste kaudu, peaks see aitama kaasa 
finantsstabiilsuse  tagamisele. 
– Suurem selgus sätetes, millega reguleeritakse varahaldusettevõtjate  hõlmatust 
määratlemisel ja seoses täiendava järelevalv ega, peaks looma selles valdkonnas võrdsemad 
tingimused. 
 
ET 9   ET – Mõjutatud finantskontsernide klientide  jaoks peaks mõju olema tühine, võttes arvesse 
käesoleva ettepanekuga seotud lisakulude puhasmõju olulisus e üldist taset kõnealuste 
kontsernide puhul. Lisaks sellele ei pruu gi kliendid olla teadlikud pankade, 
kindlustusandjate ja konglomeraatide erinevast reguleerimisest. Kliendi d lihtsalt usuvad, et 
järelevalveraamistik on ulatuslik ja ettenä gelik ning käesoleva läbivaatamise eesmärk on 
eelkõige selle raamistiku tugevdamine ja seega klientide usalduse õigustamine.  
6. J ÄRELEVALVE JA HINDAMINE  
Eeldatavasti jõustuvad kavandatud muudatu sed 2011. aastal. Kavandatud muudatused on 
tihedalt seotud komisjoni hiljutise ettepanekuga raamdirektiivi kohta, millega muudetakse finantsteenuste direktiive, et  võtta arvesse uute Euroopa järelevalveasutuste loomist. 
Tõenäoliselt järgneb kavandatud muudatustele finantskonglomeraatide direktiivi põhjalikum 
läbivaatamine, mis võib hõlmata sätteid kap italipuhvrite kvaliteedi ning reguleerimata üksuste 
hõlmamise kohta. Seepärast võib olla mõistli k teostada ulatuslik hindamine täielikult 
läbivaadatud õigusraamistiku põhjal, mille tä htaeg tuleks kehtestada kooskõlas muude 
direktiivide hindamisega.