selliste volituste rakendamise kohta, mis on delegeeritud komisjonile Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1760/2000 veiste identifitseerimise ja registreerimise süsteemi loomise, veiseliha ja veiselihatoodete märgistamise ning nõukogu määruse (EÜ) nr 820/97 kehtetuks tunnistamise kohta

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

selliste volituste rakendamise kohta, mis on delegeeritud komisjonile Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1760/2000 veiste identifitseerimise ja registreerimise süsteemi loomise, veiseliha ja veiselihatoodete märgistamise ning nõukogu määruse (EÜ) nr 820/97 kehtetuks tunnistamise kohta

1. Sissejuhatus ja õiguslik alus

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1760/2000 (edaspidi „veiste identifitseerimise määrus“) artikli 22b lõike 2 kohaselt esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande kõnealuse määrusega talle delegeeritud volituste rakendamise kohta. Aruanne tuleb esitada hiljemalt üheksa kuud enne seda, kui möödub volituste delegeerimise viieaastane tähtaeg, mis algas 17. juulil 2014. Volituste delegeerimist pikendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab selle suhtes vastuväite hiljemalt kolm kuud enne iga ajavahemiku lõppemist.

2. Delegeeritud volituste rakendamine

Veiste identifitseerimise määruse artikli 22b lõiget 2 kohaldatakse delegeeritud õigusaktide vastuvõtmise õiguse suhtes, mis on komisjonile antud kõnealuse määruse artikli 4 lõikega 1, artikli 4 lõikega 3, artikli 4 lõikega 5, artikli 4a lõikega 2, artikliga 5, artikli 6 lõikega 2, artikli 7 lõikega 1, artikli 7 lõikega 2, artikli 7 lõikega 6, artikli 13 lõikega 6, artiklitega 14 ja 15a.

Konkreetsemalt:

a) veiste identifitseerimise määruse artikli 4 lõikega 1 on komisjonile antud õigus lisada I lisas esitatud loetellu identifitseerimisvahendeid, tagades samas nende toimivuse, et kohandada kõnealuseid vahendeid tehnilise arenguga. Veiste uute identifitseerimisvahendite kohta ei ole praegu tehnoloogilisest arendustegevusest teada antud. Seepärast on vaja teavet tehnika uutest edusammudest, enne kui asuda ette valmistama veiste uusi identifitseerimisvahendeid käsitlevat delegeeritud õigusakti;

b) veiste identifitseerimise määruse artikli 4 lõikega 3 on komisjonile antud õigus võtta vastu nõuded I lisas esitatud identifitseerimisvahenditele ning konkreetse identifitseerimisvahendi kasutuselevõtmiseks vajalikud üleminekumeetmed. Kõnealuse õiguseellase, endise artikli 10 punkti a alusel võttis komisjon määrusega (EÜ) nr 911/2004 vastu nõuded kõrvamärkide kohta. Kuna veiste identifitseerimise määrust muudetakse määrusega (EL) 2016/429, jättes välja artiklid 1–10, võtab komisjon vastu nõuded elektroonilistele identifitseerimisvahenditele vastavalt õigusele, mis on komisjonile antud loomatervise määruse artikli 118 lõike 1 punkti a ja artikli 120 lõike 2 punkti c kohaselt;

c) veiste identifitseerimise määruse artikli 4 lõikega 5 on komisjonile antud õigus võtta vastu nõuded sellistele alternatiivsetele identifitseerimisvahenditele, mida kohaldatakse kultuuri- ja spordiüritusteks (välja arvatud messideks ja näitusteks) ettenähtud veiste suhtes, sealhulgas kõnealuste vahendite kasutuselevõtmiseks vajalikud üleminekumeetmed. Kõnealuse õiguseellase, endise artikli 4 lõike 1 alusel on komisjon vastu võtnud sellised nõuded määrusega (EÜ) nr 644/2005;

d) veiste identifitseerimise määruse artikli 4a lõike 2 alusel on komisjonil õigus määrata kindlaks erandjuhud, mille korral liikmesriigid võivad pikendada identifitseerimisvahendite kohaldamise maksimumtähtaegu. Otsustega 2004/764/EÜ ja 2006/28/EÜ on vastu võetud erinõuded Madalmaades looduskaitsealadel peetavate veiste ning muuks otstarbeks kui piimatootmiseks peetavate ammlehmade vasikate suhtes (enne veiste identifitseerimise määruse muutmist määrusega (EL) nr 653/2014). Praeguses etapis ei ole arutatud ühtegi täiendavat asjaolu, mis nõuaks delegeeritud õigusaktiga erinõuete vastuvõtmist;

e) veiste identifitseerimise määruse artikliga 5 ja artikli 6 lõikega 2 on komisjonile antud õigus kehtestada eeskirjad, milles käsitletakse liikmesriikide elektrooniliste andmebaaside vahel vahetatavaid andmeid ning elektroonilises andmebaasis sisalduva teabe kandmist loomapassi, sealhulgas üleminekumeetmeid. Kuna määrusega (EL) nr 2016/4293 on muudetud veiste identifitseerimise määrust, jättes välja artiklid 1–10, võtab komisjon kõnealused eeskirjad vastu vastavalt õigusele, mis on komisjonile antud loomatervise määruse artikli 118 lõike 1 punkti b ja artikli 118 lõike 1 punkti c kohaselt;

f) veiste identifitseerimise määruse artikli 7 lõikega 1 on komisjonile antud õigus määrata kindlaks erandjuhud, mille korral võivad liikmesriigid pikendada maksimaalset ajavahemikku, mille jooksul veisepidajad peavad teatama pädevale asutusele kõigist põllumajanduslikku majapidamisse saabunud ja sealt lahkunud ning kõigist põllumajanduslikus majapidamises sündinud ja surnud loomade sünni- ja surmakuupäevad. Kõnealuse õiguseellase, endise artikli 7 lõike 1 alusel on komisjon vastu võtnud sellised nõuded määrusega (EÜ) nr 911/20042;

g) veiste identifitseerimise määruse artikli 7 lõikega 2 on komisjonile antud õigus loetleda liikmesriigid või liikmesriikide osad, kus kohaldatakse hooajalise karjatamise erieeskirju, mis hõlmavad sellise karjatamise ajavahemikku ja loomapidaja konkreetseid kohustusi, ning võtta vastu eeskirju põllumajandusliku majapidamise registreerimise ja selliste veiste liikumiste registreerimise kohta. Kuna komisjon on need eeskirjad võtnud vastu otsusega 2001/672/EÜ, ei ole arutatud ühtegi täiendavat asjaolu, mis nõuaks delegeeritud õigusaktiga erinõuete vastuvõtmist;

(h) veiste identifitseerimise määruse artikli 7 lõikega 6 on komisjonile antud õigus kehtestada eeskirjad teabe kohta, mis tuleb kanda põllumajandusliku majapidamise registrisse. Kõnealuse õiguseellase, endise artikli 10 punkti c alusel on komisjon vastu võtnud sellised nõuded määrusega (EÜ) nr 911/20042;

i) veiste identifitseerimise määruse artikli 13 lõikega 6 on komisjonile antud õigus määrata kindlaks päritolu lihtsustatud märgistamise sätted juhul, kui loom viibib väga lühikest aega liikmesriigis või kolmandas riigis, kus ta on sündinud või kus tapetakse, et vältida tarbetut kordamist. Kõnealuse õiguseellase, endise artikli 19 alusel on komisjon sätestanud sellised nõuded määruse (EÜ) nr 1825/2000 artiklis 3;

j) veiste identifitseerimise määruse artikliga 14 on komisjonile antud õigus kehtestada eeskirjad, mis on samaväärsed hakkliha ning veiseliha korrastamisel saadud lihalõikmete ja tükeldatud liha märgistamise suhtes kehtestatud eeskirjadega. Kõnealuse õiguseellase, endise artikli 19 alusel on komisjon vastu võtnud sellised nõuded määrusega (EÜ) nr 1825/20009;

k) veiste identifitseerimise määruse artikliga 15a on komisjonile antud õigus kehtestada mõisteid ja nõudeid, mida kohaldatakse selliste mõistete või mõistete kategooriate suhtes, mida ettevõtjad võivad märgistusele kanda vabatahtlikult. Alates vabatahtliku märgistamise lihtsustamisest määrusega (EL) nr 653/2014,7 millega on muudetud veiste identifitseerimise määrust, ei ole esinenud asjaolusid, mis viitaksid vajadusele reguleerida neid määratlusi ja nõudeid delegeeritud õigusaktiga.

3. Järeldus