ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Pankade õigusraamistik on pärast finantskriisi märkimisväärselt muutunud. G20 tasandil ja Baseli pangajärelevalve komitee raames kokku lepitud reforme on rakendatud ja rakendatakse praegugi kogu maailmas, et vähendada riske pangandussektoris ning muuta finantssüsteem stabiilsemaks ja vastupidavamaks. Sellest hoolimata on mõnda riski käsitletud ainult kohalikul tasandil. Suuremates jurisdiktsioonides (nt USA või Jaapan) on võetud mitmeid meetmeid viivislaenude mahu vähendamiseks ja pankade bilansside parandamiseks, kehtestades muu hulgas viivislaenude puhul kohustusliku provisjoneerimise/mahakandmise korra või tugevdades seda.

Pärast finantskriisi ja majandussurutist on viivislaenude ja muude viivisnõuete maht suurenenud ka ELi pangandussektori osades. Suur viivislaenude maht ohustab finantsstabiilsust, kuna see mõjutab asjaomaste krediidiasutuste kasumlikkust ja elujõulisust ning pangalaenude vähenemise kaudu ka majanduskasvu. Majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu „tegevuskavas viivislaenude vähendamiseks Euroopas“ kutsuti erinevaid asutusi üles võtma asjakohaseid meetmeid viivislaenude suure mahu vähendamiseks ELis.

Selleks et hoida tulevikus ära viivislaenudega seotud probleeme, on esmatähtis tagada, et viivislaenud kajastatakse õigel ajal ja et need on asjakohaselt kaetud, et vältida kahjuga seotud makseraskuste tõttu restruktureerimist ja hõlbustada viivislaenude likvideerimist. Ebapiisav provisjoneerimine ja kahju suhtes makseraskuste tõttu restruktureerimise meetmete kohaldamine on võla restruktureerimisel või varade müügil peamised takistused, kuna pangad võivad restruktureerimist või finantsvõimenduse vähendamist edasi lükata, et vältida kahju kajastamist (nn oota ja vaata lähenemisviis). On leitud, et kahju kajastamise edasilükkamine pärsib laenuandmist, kuna see tekitab pankadele veelgi suuremat survet eraldiste suurendamiseks stressiolukorras (st kui kahju realiseerub ja regulatiivsete kapitalinõuete täitmine muutub eriti keeruliseks). Selline protsükliline provisjoneerimine tähendab protsüklilist pangalaenude andmist ja majandustsükli suuremat kõikumist (st krediidi kasvu ja languse tsüklid).

Viivisnõuete suure mahu vähendamine ja nende võimaliku tulevase kuhjumise ärahoidmine on oluline osa liidu jõupingutustest, mille eesmärk on vähendada riske pangandussüsteemis ja võimaldada pankadel keskenduda ettevõtetele ja kodanikele laenude andmisele. Nõukogus käimasolevatel aruteludel on jõutud seisukohale, et täiendavate sammude astumine viivislaenude vähendamiseks on esmatähtis pangandusliidu väljakujundamiseks, mis on juhtide tegevuskava oluline prioriteet.
Enamiku ELi läänepiirkonna vete põhjalähedase püügi puhul püütakse ühe püügioperatsiooni käigus mitut liiki koos. Probleem seisneb selles, et praeguste eeskirjadega nähakse ette püügivõimalused olukorraks, kus liigid on püütud eraldi. Tegelikkuses aga püütakse mitut liiki koos ning madalamate kvootidega kalavarude bioloogiline seisund sõltub teistest suurema kvoodiga kalavarudest, mida püütakse sama segapüügi käigus. See tekitab olukorra, kus pärast madalamate kvootide ammendumist hakkavad kalurid püüdma muid suurema kvoodiga hõlmatud liike. Samal ajal on neil endiselt võrgus kalu, mille kvoodid on juba ammendunud, ning nad peavad need kalad tagasi heitma kuni 2019. aastani, mil kogu saagi lossimise kohustus jõustub täiel määral. Selle tulemuseks on madalamate kvootidega kalavarude ülepüük ning seega ei saa säästvalt püütavaid kalavarusid suurendada. Alates 2019. aastast kaasneb sellise raamistikuga, mille puhul kvoote ei ole üksteisega kooskõlastatud, olukord, kus liiga vara kehtestatakse püügikeeld seoses kalavarudega, mille puhul on kvoote veel saada. Selline olukord võib viia selleni, et asjaomane tööstusharu ei aktsepteeri nende kalavarude majandamist piisaval määral.
Millised on eelistatud poliitikavariandi (kui see on olemas, vastasel korral peamiste poliitikavariantide) kulud?

Pehme õiguse meetmed on kohandatavad liikmesriikide vajadustele. Uuendatud dokumentide järkjärgulise kasutuselevõtul tekkiv nõuete täitmisega seotud (ühekordne) kulu on liikmesriigiti erinev, sõltudes praegu väljaantavate dokumentide kvaliteedist. Enamikul juhtudel on võimalik viia kulud miinimumini, kui dokumentide kasutuselevõtt ajastada selliselt, et see langeb kokku dokumentide väljavahetamise loomuliku tsükliga. Riiklike isikutunnistuste ja kolmandate riikide kodanikest pereliikmete elamisloakaartide puhul saavad liikmesriigid tugineda olemasolevale taristule (kaardilugejad, dokumendiskannerid, biomeetriliste andmete võtmise ja kontrollimise seadmed) ning passide ja elamislubade valmistamise protsessile. Märkimisväärseid täiendavaid haldus- ja regulatiivseid kulusid ei ole oodata. Turvalisuse kiirema parandamise käigus tekivad mõnes liikmesriigis turvalisuselt nõrgemate isikutunnistuste järkjärgulise kasutuselt kõrvaldamisega teatavad kulud. Kolmandate riikide kodanikest pereliikmetele välja antud nõuetele mittevastavate elamislubade järkjärguline kasutuselt kõrvaldamine toob samuti kaasa teatava (ühekordse) lisakulu. Need kulud on proportsionaalsed elamislubade kasutuselt kõrvaldamise kiirusega. See, kas uute dokumentide puhul tekkivad nõuete täitmisega seotud kulud kantakse üle kodanikele, sõltub liikmesriikide valitsustest. Eelistatud variandid ei avalda märkimisväärset mõju ettevõtjate kuludele.
Määrusega (EL) nr 98/2013 reguleeritakse lõhkeainete lähteainete (st keemilised ained, mida võidakse väärkasutada isevalmistatavate lõhkeainete valmistamiseks) turustamist ja kasutamist. Kuigi määrusega on vähendatud lõhkeainete lähteainete kättesaadavust üldsuse hulka kuuluvatele isikutele ja parandatud kahtlastest tehingutest teatamist, näitas hindamine, et peamised eesmärgid on saavutatud vaid osaliselt. Kaks suurt probleemi on endiselt lahendamata. Esiteks kasutatakse lõhkeainete lähteaineid endiselt isevalmistatud lõhkeainete valmistamiseks, mis ohustab ELi kodanike julgeolekut. Teiseks kohtavad ettevõtjad endiselt tarbetuid takistusi nende ainete vabal liikumisel siseturul. Need probleemid tulenevad i) ebapiisavatest piirangutest, ii) uutest ja muutuvatest ohtudest, iii) vähesest teadlikkusest kogu tarneahela ulatuses, iv) olemasolevate kontrollide ebatõhusast kohaldamisest ja nende tegemise tagamisest, v) piirangu- ja kontrollisüsteemi killustatusest ning vi) määruse ebaselgusest. Kui EL ei sekku, jäävad probleemid arvatavasti püsima.

Kuna probleemid on rahvusvahelised, on vaja ELi meetmeid. Mitmes liikmesriigis on toimunud rünnakud isevalmistatud lõhkeainetega ja oht on endiselt suur. Kui terroristid hangivad lähteaineid väiksemate piirangutega / leebemate kontrollidega liikmesriikides, võivad nad neid kasutada rünnakute korraldamiseks igal pool. Sellist tava on võimalik tõkestada ainult siis, kui liikmesriigid ühtlustavad oma kontrollisüsteemid ja tagavad eeskirjade täitmise ühetaoliselt. Ettevõtjate ees seisvad takistused ja nende ebakindlus tulenevad piirangute ja kontrollisüsteemide killustatusest ja määruse ebaselgusest. Neid probleeme on võimalik lahendada üksnes liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise ja määruse sätete selgitamise abil, mida saab teha vaid ELi tasandil.
Sidusrühmad nõustusid, et juurdepääs pangakontode keskregistritele tõhustaks õiguskaitsega seotud uurimiste tõhusust ning aitaks vältida kulusid ja halduskoormust, mis kaasneb pankadele üldpäringute saatmisega. Avalikul konsultatsioonil nõustus enamik vastajatest, et juurdepääs tuleks anda pädevatele asutustele, sealhulgas kriminaaltulu jälitamise talitustele. Liikmesriigid olid nõus rahapesu andmebüroode vahelise koostöö ning rahapesu andmebüroode ja pädevate asutuste vahelise teabevahetuse hõlbustamisega. Hiljutises Eurobaromeetri uuringus nõustus 92% vastajatest sellega, et kuritegevuse ja terrorismi tõhusamaks tõkestamiseks ning nende vastu efektiivsemalt võitlemiseks peaksid riiklikud asutused jagama teavet Euroopa Liidu teiste liikmesriikide asutustega.

Millised on eelistatud poliitikavariandi (kui see on olemas, vastasel korral peamiste poliitikavariantide) eelised?

Ootuste kohaselt tagab eelistatud variant paremad võimalused Euroopa Liidus julgeoleku tõstmiseks ja kuritegevusega võitlemiseks. See kindlustaks kiirema juurdepääsu selgelt määratletud finantsteabele ning efektiivsema ja tõhusama koostöö rahapesu andmebüroode ja pädevate asutuste vahel. See tugevdaks pädevate asutuste (muu hulgas kriminaaltulu jälitamise talituste ja Europoli) võimalusi saada kiiresti juurdepääs finantsteabele, millel on finantsuurimiste seisukohast kriitiline tähtsus. Lisaks tõhustaks eelistatud variant märkimisväärselt rahapesu andmebüroode suutlikkust teha rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise otstarbel finantsanalüüse. Eelistatud variant vähendaks üldpäringute saatmise ja neile vastamisega seotud kulusid ning halduskoormust.

Millised on eelistatud poliitikavariandi (kui see on olemas, vastasel korral peamiste poliitikavariantide) kulud?
Mõjuhinnang on jätkuks ELi tarbijaõiguse toimivuskontrollile ja tarbijaõiguste direktiivi 2011/83/EL hindamisele, mille tulemused avaldati mõlemad 2017. aasta mais, ning kollektiivset õiguskaitset käsitleva soovituse hindamisele, mille tulemused avaldati 2018. aasta jaanuaris. Tulemustest selgub, et ehkki materiaalõiguse normid täidavad üldiselt oma eesmärki, pärsib nende tulemuslikkust puuduv teadlikkus, ebapiisav jõustamine ja tarbijate õiguskaitsevõimaluste vähesus. 2016. aastal andis 20,1 % ELi tarbijatest teada tarbijaõigustega seotud probleemidest ning 24 % kauplejatest leidis, et tarbijaõigust ei järgita piisavalt. See tekitab tarbijakahju ja takistab kauplejate õiglast konkurentsi. Lisaks andsid need hindamised tunnistust vajadusest ajakohastada norme ja kõrvaldada ebaproportsionaalne koormus teatavates valdkondades. Seega käsitletakse käesolevas mõjuhinnangus esiteks olemasolevaid ebatõhusaid mehhanisme, mille abil (1) rikkumisi peatada ja kauplejaid neid toime panemast heidutada ning (2) tagada tarbijatele kantud kahju hüvitamine, eelkõige massikahju juhtumite puhul. Seejärel käsitletakse mõne ELi tarbijaõiguse normi ajakohastamist, võttes arvesse infotehnoloogia arengut, ja kauplejate ebaproportsionaalse koormuse kõrvaldamist teatavates valdkondades. Sellised probleemid peaksid aja jooksul süvenema, kuna tarbijate sooritatavad tehingud on üleilmastumise ja digipöörde tõttu üha sagenemas.
Digitaalsete vahendite kasutamist (nt äriühingu kandmiseks äriregistrisse ja andmete esitamiseks registrile) reguleerivad siseriiklikud normid on riigiti erinevad või puuduvad ja kehtivate liidu õigusaktidega on ette nähtud selliste vahendite väga piiratud kasutamine. Eelkõige puuduvad äriühingute internetipõhist registreerimist käsitlevad sätted. Suutmatus kasutada vajalikke digitaalseid vahendeid on takistuseks äriühingutele, kes soovivad kasutada asutamisvabadust. Piiriülest jagunemist ja ümberkujundamist käsitleva usaldusväärse liidu õigusraamistiku puudumise ja piiriülest ühinemist reguleerivate liidu õigusnormide ebatõhususe tõttu on äriühingutel ka raske pääseda teise liikmesriigi turule ning sageli peavad nad leidma otseteele kulukamaid alternatiive. See võib aga panna nad loobuma piiriülesest äritegevusest, eelkõige juhul, kui tegemist on VKEdega. Asjaomastel sidusrühmadel (töötajad, võlausaldajad, vähemusaktsionärid ja teised kolmandad isikud) ei ole kindlustunnet oma õiguste ega kaitse suhtes piiriülestes olukordades. Seda olukorda soodustavad erinevad siseriiklikud kollisiooninormid.
Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?

Kaalutud on mitmeid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante. Mõned variandid jäeti juba algetapil kõrvale ning põhjalikumaks hindamiseks välja valitud variandid olid kaks seadusandlike ja mitteseadusandlike meetmete paketti, millest üks koosnes tugevamatest ja teine nõrgematest meetmetest. Eelistatud valikuks on nõrgema sekkumise pakett, mis põhineb järgmistel elementidel. •Dünaamilised andmed/rakendusliidesed: liikmesriikide „pehme“ kohustus teha dünaamilised andmed kiiresti kättesaadavaks ja võtta kasutusele rakendusliidesed. Piiratud arvu ülioluliste suure väärtusega andmestike (mis määratakse delegeeritud õigusaktiga) puhul on see kohustus siduv. •Tasud: kehtestatakse rangemad nõuded erandite tegemiseks üldreeglist, mille kohaselt avaliku sektori asutused ei või väljastamise eest nõuda piirkulu ületavat tasu. Koostatakse nimekiri üliolulistest suure väärtusega andmestikest, mis peaksid olema kõikides liikmesriikides tasuta kättesaadavad (samad eespool nimetatud andmestikud, mis määratakse delegeeritud õigusaktiga). •Transpordi and kommunaalteenuste valdkonna andmed: hõlmatud on üksnes avalik-õiguslikud äriühingud ja kohaldatavate kohustuste arv on piiratud. Avalik-õiguslikud äriühingud võivad väljastamise eest võtta piirkulu ületavat tasu ega ole kohustatud teavet väljastama. Kui nad teavet siiski annavad, tuleb seda teha läbipaistvalt, mittediskrimineerivalt ja mitteeksklusiivselt. •Teadusandmed: liikmesriikidele kehtestatakse kohustus töötada välja põhimõtted avatud juurdepääsuks teadusandmetele, mille aluseks on avaliku sektori rahastatud teadusuuringud. Samas on nad on vabad ise otsustama, kuidas neid põhimõtteid rakendada. Avaliku teabe direktiiv hõlmab ka teadusandmeid, mis on avaliku juurdepääsu kohustuste alusel juba kättesaadavad, keskendudes taaskasutatavuse aspektidele. •Mitteeksklusiivsus: läbipaistvusnõuded avaliku teabega seotud avaliku ja erasektori kokkulepetele (eelnev kontroll, vajadusel riikide konkurentsiametite poolne, ja kokkuleppe sisu avalikkus). Need meetmed kombineeritakse ajakohastatud soovitustega teadusandmetele juurdepääsu ja nende säilitamise kohta ning avaliku teabe direktiivi, andmebaaside direktiivi ja INSPIRE direktiivi seoste täpsustamisega.
Eeldatavalt tagab eelistatud variant digiplatvormimajanduse täiendava müügitulu kaudu ELi kaupade vahendajate otsese majandusliku kasu (mis tooks kasu ka veebiplatvormidele). Eeldatavalt suudab ettepanek tagasi pöörata ärikasutajate usaldatamatuse tulemusena veebiplatvormimajandusele avalduva pärssiva mõju. Tagasipööratav pärssiv mõju jääb eeldatavalt 0,81 miljardi euro ja 4,05 miljardi euro vahele.

Lisaks mõjutab ettevõtete käivet otseselt üldistes veebi otsingumootorites saavutatav nähtavus. Üldotsingu järjestuse läbipaistvuse kohustus aitaks seega ärikasutajate jaoks kaasa prognoositavusele.

Samal ajal aitaks selline kohustus ettevõtetel paremini informeeritud otsingute optimeerimise strateegiaid välja töötada ning seega saavutatav parem arusaam aitab ettevõtetel pääseda uutele turgudele ja kasutada veebi pakutavaid innovatsioonivõimalusi seega ka nende konkurentsivõimelisust parandades. See oleks eriti kasulik väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele ning olenematu või kujunemisjärgus oleva interneti-esindatusega ettevõtetele. Järjestamispoliitika parem arusaam võib ärikasutajatel samuti aidata haarata veebis pakutavatest innovatsioonivõimalusest.

Eelistatud variandil on otsingumootorite ja võrdlevate saitide vahel suurema läbipaistvuse tõttu eeldatavalt ka konkurentsivõimet soodustav mõju, kuna avalik järjestuse poliitika saab pakkuda idufirmade, uute sisenejate ja olemasolevate tegutsejate poolse eristamise suuremat ulatust. Samuti võib järjestuspoliitikast parema arusaama tõttu suureneda oma turundusstrateegiates otsingumootoritest sõltuvate ärikasutajate seas toodete ja teenuste kvaliteedi valdkonna konkurents – võttes arvesse, et nimetatud ärikasutajate veebisaitide disain on praegu nähtavuse saavutamisel väheoptimaalne. Ei välistata, et eelistatud variant panustab lihtsamalt tuvastatavate asjakohasemate tulemuste vormis samuti tarbijate saadavasse erapooletusse tulemusse. ELi õigusega sätestatud läbipaistvuskohustus tugevdaks ettevõtete suutlikkust kasutada nimetatud sätet kohtumenetlustes. Viimasena täiendaks see ka kasulikul moel konkurentsiõiguse jõustamisvahendeid, kuna see võimaldaks võimalike diskrimineerivate käitumisviiside paremat arusaama. Algatuse tulemusena saavutatav otsingumootorite täiendav usaldus eeldatavalt tasakaalustab vastukaaluna piiratud kulud.

Mõeldavad on otsesed sotsiaaltoetused, seda eelkõige digiplatvormide kaudu äritegevust ellu viivate füüsilisest isikust ettevõtjate või mikroettevõtete puhul – tulemuseks on parem prognoositavus ja läbipaistvus veebis. See sisaldab koostöömajanduse platvormide professionaalseid kasutajaid (olgugi et professionaalse ja isikliku kasutuse piirid on seatud ELi riiklikule tasandile), kuid nimetatud kasu täpset laadi ja ulatust ei saa kvantifitseerida.

Eelistatud variandi kaudu suurendatakse eeldatavalt kas tööhõivevõimalusi või säilitatakse praegused.

Meetme võtmise kaudu otsest keskkonnakasu ei teki.
Miks? Mis on lahendamist vajav probleem?

Milline on ELi tasandi meetmete lisaväärtus?

Liikmesriikide ühepoolsed algatused võivad suurendada õigusnormidega ette nähtud teabe edastamise digiteerimist, kuid nende mõju on piiratud, kui puuduvad sarnased piiriülesed algatused. Ühepoolsed algatused võivad ka kehtivat õiguslikku ja tehnilist raamistikku veelgi killustada ning teha asjaajamise ELi ettevõtjate jaoks keerulisemaks.

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?
Laevade teavituskeskkond on praegu väga ebatõhus, sest see on ühtlustamata, teavitada tuleb mitme juurdepääsupunkti kaudu ja esitatud andmeid jagatakse vähe (laevandusettevõtjatel palutakse tihti esitada samad andmed mitmele ametiasutusele). Seetõttu on teavitamisest tervikuna saanud laevandusettevõtjatele koormav ülesanne. ELis kulutatakse selle valdkonna aruandlusele ligikaudu 4,6 miljonit töötundi aastas, seega on halduskoormuse vähendamise potentsiaal suur.
Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?

Variant 1, variant 4(a) ja variant 4(b2) heideti varases etapis kõrvale, sest need ei täida poliitilisi eesmärke

Käesolevas mõjuhinnangus vaadeldakse mitut poliitikavarianti, mis on peamiselt, kuid mitte ainult, mõeldud „aegunud ja jäikade õigusaktide“ ning „haldamismehhanismidega“ seotud probleemide lahendamiseks. Kaht eraldiseisvat valdkondadevahelist küsimust, mille eesmärk on lahendada turu kiirest muutumisest tulenevaid probleeme, on võetud arvesse horisontaalselt.

C. Eelistatud poliitikavariandi mõju

Millised on eelistatud poliitikavariandi (kui see on olemas, vastasel korral peamiste poliitikavariantide) eelised?
Ajavahemikus 1990–2015 suurenes raskeveokite CO2-heide ligi 19 %. Erinevalt sõiduautode ja kaubikute CO2-heitest ei ole raskeveokite CO2-heide praegu ELis reguleeritud. Suur hulk kergesti kättesaadavaid kütusesäästlikkuse suurendamiseks mõeldud kulutõhusaid tehnoloogialahendusi ei leia turul ulatuslikku kasutamist, kuigi need on odavad ja võivad kokkuvõttes anda märkimisväärset säästu. Põhjuseks on peamiselt puudulik ja ebaühtlane teave uute sõidukite turul, sest peamiselt VKEdest veoettevõtjatel on keeruline selliseid tehnoloogialahendusi käsitlevale tehnilisele teabele juurde pääseda ja seda täielikult ära kasutada. Seetõttu on kindlaks tehtud järgmised probleemid: 1)ilma lisameetmeteta suureneb raskeveokite CO2-heide aastatel 2015–2030 kuni 6 %; 2)veoettevõtjad ja nende kliendid ei saa säästa kütuse pealt; 3)on oht, et Euroopa raskeveokite tootjad ja nende osade tarnijad kaotavad oma tehnoloogilise ja uuendusliku juhtpositsiooni, sest sellised tähtsad turud nagu USA, Kanada, Jaapan ja Hiina on viimastel aastatel kehtestanud heitenormid, et ergutada innovatsiooni ja muuta sõidukid kiiresti tõhusamaks. See puudutab nii elanikkonda üldiselt kui ka kaubaveoettevõtjaid ja raskeveokite tootjaid.
Liiklusohutust käsitletakse ELis terviklikul viisil (nt nõuete täitmise tagamine, sõidukoolitus, taristu ja sõidukite ohutus). Alates 2001. aastast on liiklusõnnetuste ohvrite arv märkimisväärselt vähenenud. Viimasel ajal on aga täheldatud seisakut. Mõnes liikmesriigis on see arv mitmel järjestikusel aastal isegi suurenenud. Arvatakse, et ilma uute üldise liiklusohutuse algatusteta ei suuda praegune käsitlusviis enam tasakaalustada suureneva liiklusmahu mõju ohutusele. Kuna aastas leiab endiselt aset üle 26 000 surmajuhtumi ja peaaegu 250 000 raskete vigastustega õnnetust, tuleb selles valdkonnas kaaluda uusi meetmeid. Paremini tuleb kaitsta vähekaitstud liiklejaid, st jalakäijaid, jalgrattureid ning väikest kasvu ja eakaid inimesi. Teised tähelepanu pälvivad küsimused on seotud näiteks linnamaasturite kokkupõrkekatsete eranditega ning elektrisõidukite osakaalu eeldatava suurenemise ja selle ohutusriskidega. Üldiselt on neid eesmärke võimalik saavutada mitut poliitikavaldkonda (nt taristu, koolitus) muutes ja käesoleva konkreetse algatuse puhul sõidukite ohutusseadmete täiustamisega, tingimusel et see käsitlusviis on kõikide asjaomaste sõidukikategooriate puhul ühtne.
Transpordi arvele langeb üle 30 % ELi energiatarbimisest. Maanteetranspordist pärineb umbes 22 % kogu ELi kasvuhoonegaaside heitest. Oma 2016. aasta teatises Euroopa vähese heitega liikuvuse strateegia andis komisjon teada, et 2050. aastaks peaks transpordist pärinev kasvuhoonegaaside heide olema 1990. aastaga võrreldes vähemalt 60 % väiksem. Seetõttu hõlmab kolmas liikuvuspakett algatusi autode ja veokite heite vähendamiseks, maanteetranspordi ohutuse parandamiseks ja saaste vähendamiseks. Samuti aitab see vähendada ELi sõltuvust energiaimpordist. Sõidukite rehvid mõjutavad kütusekulu (ja seega kasvuhoonegaaside heidet), müra ning ohutust. Praeguse rehvide märgistamise määruse inventuur näitas, et see ei täida piisavalt oma eesmärki, milleks on maanteetranspordi keskkonnatõhususe suurendamine kütusesäästlike ja ohutute madala müratasemega rehvide toetamise teel; põhjuseks on: ·rehvide märgistuse vähene nähtavus ja üldsuse vähene teadlikkus; ·probleemid õiguskuulekusega ja reeglite ebapiisav jõustamine liikmesriikides ning ·aegunud toimivusklassid ning ebatäpne ja puudulik teave.
Kaalutud on kolme varianti, mis varieeruvad pehmest õigusest ja mittesiduvatest lahendustest seadusandlike meetmeteni. Esimese variandi (PO1) puhul muudetakse olemasolevaid meetmeid minimaalselt ning see seisneb eeskätt mitmete suuniste (pehme õigus) väljatöötamises TEN-T projektiarendajatele ning olemasolevate vahendite paremas suunatuses peamiselt tehnilise abi osas. Teise variandi (PO2) puhul võetakse kasutusele piiratud siduvad meetmed riigi tasandil ning selles variandis sisaldub õiguslik nõue liikmesriikidele luua ühtne kontaktpunkt TEN-T põhivõrguprojektide jaoks ja tagada, et need projektid vaadatakse läbi nii kiiresti, kui see on õiguslikult võimalik. Kolmanda variandi (PO3) puhul nähakse TEN-T põhivõrguprojektide tegevusloa andmiseks ette ELi raamistik ning selle variandi puhul on kaalutud kahte võimalust — ELi eeskirjade kohaldamine riiklikul tasandil (PO3a) ja lubade andmise toomine ELi tasandile (PO3b).

Eelistatud variandiks valiti PO2, kuna selle tulemuslikkus ja tõhusus on parem kui PO1-l ning see on paindlikum kui PO3. Pealegi ei ole PO2-l sellist negatiivset sotsiaalset mõju ega mõju õiguskindlusele, nagu on PO3-l. PO2 on tasakaalustatud ja tõhus lahendus TEN-T projektide elluviimise edendamiseks ning samaaegselt selgemate ja paremini kaasavamate menetluste loomiseks, et suurendada üldsuse toetust taristuprojektidele.
Aruandes, mille komisjon esitas 2016. aasta oktoobris nõukogule ja mis oli koostatud aastatel 2014–2016 tehtud sõltumatu uuringu põhjal, on öeldud, et direktiiv 1992/83/EMÜ on osutunud tõhusaks ning üldjoontes alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisimaksude kogumise seisukohast asjakohaseks.

Selge on, et see, kuidas ELis kehtivad õigusaktid alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisimaksude struktuuri kohta toimivad, põhjustab häireid nii liikmesriikidele kui ka ettevõtjatele. Kui ELi tasandi meetmeid ei võeta, siis on tegemist tavaolukorraga, kus:

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud valik? Miks?
Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?

Aktsiisi- ja tolliprotseduuride seosed Ettevõtjatevahelised protseduurid, mille puhul aktsiisimaks on tasutud Erandolukorrad

Järgmises tabelis on esitatud kokkuvõte lahendustest, mida konkreetsetele probleemidele kavandatakse: