[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel, 13.7.2006

SEK(2006) 929

KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT

Mõju hindamise aruanne

Lisa ettepaneku eelnõule:

NÕUKOGU OTSUS

[ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegiliste suuniste] kohta {COM(2006) 386 final}

Mõju hindamine: ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilised suunised AASTATEKS 2007–2013

Vastutav peadirektoraat: DG REGIO

Muud kaasatud talitused: DG EMPL

Tegevuskava või tööprogrammi viide : 2005/REGIO+/013

Menetlusküsimused ja konsulteerimine huvitatud isikutega

Korraldus ja ajakava

14. juulil 2004. aastal esitas komisjon ettepaneku nõukogu määruse kohta, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta [KOM(2004)492 lõplik].

Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) (millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF), Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) ja Ühtekuuluvusfondi kohta) eelnõu artiklile 23 peab nõukogu pärast määruste vastuvõtmist ja komisjoni ettepaneku alusel ning Euroopa Parlamendi arvamust arvesse võttes määrama kindlaks ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilised suunised, et viia ellu ühenduse prioriteedid eesmärgiga soodustada tasakaalustatud, harmoonilist ja säästvat arengut.[1]

Kõnealused suunised on vastu võetud eelnõu vormis (KOM(2005) 299 lõplik, 5. juuli 2005). Käesolevas ettepaneku eelnõus on arvesse võetud liikmesriikide esitatud kommentaare, avaliku arutelu tulemusi ning Euroopa Parlamendi 18. mai 2006. aasta plenaaristungil vastu võetud arvamust. Komisjon peaks suunised vastu võtma 12. juulil 2006.

Konsulteerimine sidusrühmadega

Ühenduse strateegiliste suuniste ettevalmistamise käigus korraldati mitmeid üritusi koos liikmesriikide, piirkondlike/kohalike omavalitsuste ja muude partneritega:

- 3. märtsil 2005 toimus konverents teemal „Ühtekuuluvus ja Lissaboni tegevuskava: piirkondade roll”;

- ajavahemikus jaanuarist aprillini 2005 konsulteeriti liikmesriikidega struktuurimeetmete töörühmas;

- 17. mail 2005 esitati tulevikuprioriteete käsitlev mitteametlik dokument arutluseks nõukogu mitteametlikul kohtumisel;

- 20. mail 2005 arutati mitteametlikku dokumenti ministrite mitteametlikul kohtumisel Luxembourgis.

Strateegiliste suuniste täistekstis on arvesse võetud nii mitteametlikku dokumenti kui ka nimetatud arutelude tulemusi.

Avalik arutelu

Ühenduse ühtekuuluvuspoliitika aastate 2007–2013 strateegiliste suuniste üle toimus ajavahemikul 7. juulist 2005 kuni 30. septembrini 2005 avalik arutelu. See moodustas osa laiemast avalikkusega konsulteerimise protsessist, mis sai alguse ühtekuuluvuspoliitikat käsitlevatest komisjoni seadusandlikest ettepanekutest aastateks 2007–2013. Aastatel 2003 ja 2004 konsulteeris komisjon laialdaselt Euroopa piirkondlike ja kohalike omavalitsustega, nende liitudega ning muude huvitatud isikutega ühtekuuluvuspoliitika tuleviku teemadel aastateks 2007–2013. Nendest esimestest sammudest on tehtud kokkuvõte mõju hindamise aruandes, mis on lisatud komisjoni 2004. aasta juulis tehtud õigusaktide ettepanekutele.[2] Kõnealuse avaliku arutelu eesmärk oli seega kaasata avalikkus ning lihtsustada arvamuste vahetamist ühtekuuluvuspoliitika aastate 2007–2013 strateegilise mõõtme teemadel.

Avaliku arutelu järeldused võib kokku võtta järgmiselt:

1. ühtekuuluvuspoliitika on lahutamatult seotud Euroopa Liidu üldise konkurentsivõimega ning peaks toetama majanduskasvu ja tööhõive tegevuskava;

2. ühtekuuluvuspoliitika saab anda täiendava panuse Lissaboni tegevuskava elluviimisse, kui arendatakse sünergiat ja vastastikust täiendavust teiste ühenduse poliitikasuundadega;

3. laialdast toetust leidis idee pöörata põhitähelepanu innovatsioonile ja teadmistepõhisele majandusele; kinnitati vajadust tõhustada tegevust teadustöö, hariduse ja koolituse vallas;

4. piiratud arvule prioriteetidele keskendumine peaks aitama kaasa ühtekuuluvuspoliitika programmide mõju ja lisaväärtuse maksimeerimisele;

5. laialdaselt kiideti heaks uuenduslikumate elementide (näiteks parem juurdepääs rahastamisvõimalustele ja finantskorraldusele, avaliku ja erasektori partnerlus, investeeringud tervishoidu konkurentsivõime ja tootlikkuse edendamiseks ning haldussuutlikkuse suurendamine) kaasamine ning julgustati vastavat tegevust;

6. suunised peaksid võimaldama liikmesriikidel ja piirkondadel olla piisavalt paindlik ning valida välja asjakohane prioriteetide ja meetmete kogum, mis vastab nende arenguvajadustele;

7. suunistes tuleb rõhutada ühtekuuluvuspoliitika territoriaalset mõõdet, kuid mitte territoriaalse ühtekuuluvuse ja konkurentsivõime kompromissina, vaid vastastikku täiendava kombinatsioonina. Korduvalt mainiti linnade rolli majanduskasvu ja tööhõive tegevuskava peamiste edendajatena ning vajadust maapiirkondade majandust mitmekesisemaks muuta ning sooviti nimetatud valdkondade tähtsuse suurendamist suunistes;

8. rõhu asetamisel konkurentsivõimele ja innovatsioonile tuleb kindlasti arvestada sotsiaalseid eesmärke ning ühtekuuluvuspoliitika peab ka edaspidi tasakaalustatult lähenema suurema majanduskasvu ning rohkemate ja paremate töökohtade loomise eesmärgi saavutamisele;

9. suunistes tuleks avalikult tunnustada piirkondade, linnade ja valitsusväliste organisatsioonide osa ühtekuuluvuspoliitika programmide kavandamisel, väljatöötamisel, elluviimisel, rakendamisel ning hindamisel.

Avaliku arutelu raames saadi 197 tingimustele vastavat kaastööd. Nendest tehti kokkuvõte, mis pandi üles Europa veebisaidile. Avaliku aruteluga samal ajal järgiti institutsionaalset menetlust, milles osalevad Euroopa Parlament ja nõukogu. Avaliku arutelu raames saadud kommentaarid lisati teksti, nagu ette nähtud.

Euroopa Parlamendi arvamus

Euroopa Parlament võttis 18. mail 2006 vastu arvamuse suuniste eelnõu kohta.[3]

Euroopa Parlamendi arvamuses esitatud peamised järeldused on:

10. Euroopa Parlament tervitab asjaolu, et strateegiliste suunistega sätestatakse ühenduse prioriteedid tasakaalustatud, harmoonilise ja säästva arengu edendamiseks.

11. EP rõhutab, et ühtekuuluvuspoliitika ei saa asendada liikmesriikide jõupingutusi, mis on vajalikud paljudes poliitikavaldkondades, et Lissaboni strateegia ambitsioonikad eesmärgid ellu viia.

12. Lissaboni strateegia elluviimine ei tohi toimuda tugeva majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse saavutamise eesmärgi arvelt, vaid peab strateegiliste suuniste raames selle eesmärgi tugevdamisele kaasa aitama.

13. Lissaboni strateegia ning majanduse säästva arengu Göteborgi strateegia peavad käima käsikäes.

14. EP arvamuses suhtutakse kriitiliselt ühtekuuluvuspoliitika vahendite sihtotstarbelisse eraldamisse („ earmarking “) Lissaboni strateegia prioriteetide tarbeks.

15. Tõstetakse esile linnadimensiooni arvestamise tähtsust.

16. Rõhutatakse partnerluse põhimõtte olulisust programmide rakendamise edu tagamisel.

17. Tõstetakse esile avaliku ja erasektori partnerluse kasutamise tähtsust.

18. Ühenduse algatuse EQUAL raames väljatöötatud parimate tavade ja saadud positiivsete kogemuste vahetamine peaks jätkuma ka programmiperioodil 2007–2013.

19. Ühenduse strateegilistes suunistes tuleb piisava põhjalikkusega käsitleda ka territoriaalse ühtekuuluvuse teemat.

Regioonide Komitee ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamused

Regioonide Komitee võttis ühenduse strateegilisi suuniseid käsitleva arvamuse (nr 140/2005) vastu 2005. aasta novembris, Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis oma arvamuse (CESE 592/2006) vastu 2006. aasta aprillis.

Ülesande määratlemine

Vastavalt nõukogu määruse (EÜ) (millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF), Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) ja Ühtekuuluvusfondi üldsätted kohta) eelnõu artiklile 23 peab nõukogu pärast määruste vastuvõtmist komisjoni ettepaneku alusel ning Euroopa Parlamendi arvamust arvesse võttes määrama kindlaks ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegilised suunised, et viia ellu ühenduse prioriteedid eesmärgiga soodustada tasakaalustatud, harmoonilist ja säästvat arengut.[4]

Peamised eesmärgid

Ühenduse ühtekuuluvuspoliitika strateegiliste suuniste peamine eesmärk on anda liikmesriikidele suunised riiklike strateegiliste viiteraamistike ettevalmistamiseks, et tagada fondidest kaasrahastatavate programmide ja ühenduse tasandil kindlaks määratud prioriteetsete poliitikasuundade kooskõla ning eelkõige aidata kaasa Lissaboni majanduskasvu ja tööhõive tegevuskava elluviimisele. Arvestades eeltoodut ning majanduskasvu ja tööhõive uuendatud Lissaboni tegevuskava, peaksid programmid, mida kaasrahastatakse ühtekuuluvuspoliitika kaudu, suunama vahendeid eelkõige kolme alljärgneva prioriteedi elluviimisse:

- suurendada liikmesriikide, piirkondade ja linnade atraktiivsust, parandades juurdepääsetavust, tagades teenuste küllaldase kvaliteedi ja taseme ning säilitades nende keskkonnaalast potentsiaali;

- soodustada innovatsiooni, ettevõtlust ning teadmistepõhise majanduse kasvu teadustöö- ja innovatsioonialase suutlikkuse kaudu, kaasa arvatud uued side- ja infotehnoloogiad, ning

- luua rohkem ja paremaid töökohti, suurendades tööhõive või ettevõtluse atraktiivsust suurema hulga inimese jaoks, parandades töötajate ja ettevõtete kohanemisvõimet ning suurendades investeerimist inimkapitali.

Nimetatud prioriteedid vastavad nendele, mis on sätestatud 2005. aasta veebruaris avaldatud komisjoni dokumendis „Koostöö majanduskasvu ja töökohtade loomise nimel”,[5] mille 2005. aasta kevadine Euroopa Ülemkogu heaks kiitis.

Ühenduse strateegilised suunised kujutavad endast ühtset raamistikku, mida liikmesriigid ja piirkonnad võiksid kasutada riiklike, piirkondlike ja kohalike programmide arendamisel, eelkõige eesmärgiga hinnata nende panust liidu eesmärkide saavutamisse ühtekuuluvuse, majanduskasvu ja tööhõive valdkonnas. Suunised on vajalik, kuid mitte ainus tingimus õige koondumise taseme saavutamiseks iga liikmesriigi ja piirkonna võtmeprioriteetides vastavalt uuendatud Lissaboni tegevuskavale.

Poliitilised valikud

Suuniste koostamise nõue on sätestatud üldmääruse eelnõu artiklis 23. Määruses kinnitatakse, et suunistega tuleks kindlaks määrata ühenduse prioriteedid, mida toetatakse ühtekuuluvuspoliitika raames, ning eelkõige peaksid need tugevdama sünergiat Lissaboni majanduskasvu ja tööhõive strateegiaga ning aitama seda ellu viia. Seepärast sisaldavad suunised kolme prioriteeti, mis on määratletud komisjoni teatises „Koostöö majanduskasvu ja töökohtade loomise nimel” ning mille 2005. aasta kevadine Euroopa Ülemkogu heaks kiitis.

Kõnealust lähenemist toetavad ka avaliku arutelu tulemused, mis kinnitasid levinud veendumust, et ühtekuuluvuspoliitika on lahutamatult seotud Euroopa Liidu üldise konkurentsivõimega ning peaks otseselt toetama majanduskasvu ja tööhõive kava. Nii avaliku arutelu tulemused kui ka Euroopa Parlamendi arvamus kinnitasid ühtlasi, et ühtekuuluvuspoliitika võib anda täiendava panuse Lissaboni tegevuskava elluviimisse, kui arendatakse sünergiat ja vastastikust täiendavust teiste ühenduse poliitikasuundadega. Ühenduse strateegiliste suuniste lõplikus versioonis, mille suhtes rakendatakse käesolevat otsustamismenetlust, kasutatakse sedasama prioriteetide nimekirja, mis võimaldab tagada, et rahaliste vahendite koondamisel piiratud arvule prioriteetidele on suurem poliitiline, majanduslik ja sotsiaalne mõju. Avaliku arutelu tulemusi, liikmesriikide kommentaare ja Euroopa Parlamendi arvamust arvesse võttes käsitletakse olemasolevaid prioriteetseid meetmeid suuniste lõplikus versioonis üksikasjalikumalt.

Mõju analüüs

Käesolevas jaos esitatud analüüs ei kujuta endast majandusele, keskkonnale ja ühiskonnale avaldatava mõju täielikku kvantitatiivset analüüsi. Aruanne uute ühtekuuluvusfondide eeldatava mõju kohta majandusele, ühiskonnale ja keskkonnale on esitatud nõukogu määruse ettepanekule[6] lisatud mõjuhinnangus. Spetsiifilise iseloomu tõttu ei ole suunistel otsest ja mõõdetavat mõju siseturu toimimisele, ettevõtete konkurentsivõimele ja uute töökohtade loomisele. Pigem loodetakse suunistega tagada, et ühenduse ühtekuuluvuspoliitika rahalisi vahendeid kasutataks ühenduse prioriteetide saavutamiseks ning eelkõige majanduskasvu ja tööhõive tegevuskava elluviimiseks; samas peaksid suunised toimima võimsa hoovana ühenduse muude poliitikasuundade rakendamisel. Nii juhivad suunised tähelepanu ka vajadusele suurendada võimaluse korral sünergiat ja vastastikust täiendavust teiste ühenduse poliitikasuundadega.

Majanduskasvu ja tööhõive seisukohalt seisneb ühtekuuluvuspoliitika mõju Lissaboni strateegia toetamisel selles, et ühtekuuluvuspoliitika kaudu tagatakse tihe kooskõlastatus riiklike reformiprogrammidega. Enamikus riiklikest reformiprogrammidest keskendutakse kaasaegse transpordi infrastruktuuri ning side- ja infotehnoloogia (s.t lairiba olemasolu) tähtsusele. Selliseid investeeringuid on võimalik ühtekuuluvuspoliitika kaudu toetada. Vastavalt komisjoni aastaaruandele peavad „paljud liikmesriigid […] tagama ka ühenduse ühtekuuluvusfondist ja maaelu arendamise fondist tehtavate kulutuste sihtotstarbelisuse Lissaboni strateegia üldisel toetamisel. Loomulikult peab programmitöö hõlmama ka riiklikele reformikavadele otsetoetuse andmist”.[7]

Järelevalve ja hindamine

Lissaboni protsessi ning ühtekuuluvuspoliitika programmide ettevalmistamise ja rakendamise paralleelsed menetlused toovad endaga kaasa korrapärase aruandluse mõlemal teemal ning võimaluse teostada kooskõla tagamiseks ristkontrolli. Ristkontrolli õiguslik alus on sätestatud ühtekuuluvuspoliitikat käsitlevates määrustes.

Ühtekuuluvuspoliitika puhul nähakse määrustega ette 1) rakendamise aastaaruannete koostamine liikmesriikide poolt alates 2008. aastast ning 2) liikmesriikide aruanded programmide strateegiliste tulemuste kohta 2009. ja 2012. aastal. Strateegilised aruanded peavad muu hulgas sisaldama teavet selle kohta, kuidas on programmid aidanud kaasa Lissaboni majanduskasvu ja tööhõive strateegia eesmärkide saavutamisele. 2010. ja 2013. aastal avaldab komisjon liikmesriikide aruannetest kokkuvõtte, mis on mõeldud kasutamiseks nõukogule ja Euroopa Parlamendile. Strateegiliste aruannete kvantitatiivse teabe tähtis allikas on andmed Lissaboni strateegiaga seotud kulukategooriatele eraldatud vahendite kohta.

Lissaboni protsessi puhul on põhiline see, et ühtekuuluvuspoliitikat käsitlevates määrustes on üksikasjalikult sätestatud ristkontrolli tegemise kord. 2007. aastal peavad liikmesriigid esimest korda andma teavet ühtekuuluvuspoliitika panuse kohta oma Lissaboni tegevuskavade rakendamise aastaaruannetes, mis kajastavad nende riiklike reformiprogrammide täitmist. Määrustega kohustatakse komisjoni kõnealuste aastaaruannete põhjal koostama eduaruannet, milles tehakse kokkuvõte liikmesriikidelt saadud teabest.

Lühidalt öeldes püütakse uute määrustega tagada, et ühtekuuluvuspoliitika aitaks tänu kirjeldatud aruandluse ja ristkontrolli korrale tõepoolest kaasa Lissaboni tegevuskava elluviimisele.

[1] KOM(2004) 492 lõplik, artikkel 23.

[2] SEK(2004) 924, 14.7.2004.

[3] Euroopa Parlamendi arvamus, A6-0175/2006, 10. mai 2006.

[4] KOM(2004) 492 lõplik, artikkel 23.

[5] Teatis kevadisele Euroopa Ülemkogule „Koostöö majanduskasvu ja töökohtade nimel – Lissaboni strateegia uus algus“, KOM(2005) 24 lõplik, 2.2.2005.

[6] SEK(2004) 924

[7] KOM(2006) 30 lõplik, 25.1.2006, lk 14.