F.

arvestades, et murettekitav on muu hulgas see, et: i) raamotsuses 2002/584/JSK ja muudes vastastikuse tunnustamise vahendites puudub selge alus keeldumiseks, kui on piisavalt alust uskuda, et meetme täitmine oleks vastuolus vahistamismäärust täitva liikmesriigi Euroopa Liidu lepingu artikli 6 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) järgsete kohustustega; ii) raamotsuses 2002/584/JSK ja muudes vastastikuse tunnustamise vahendites puudub säte, mis tagaks harta artiklis 47 kehtestatud õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile, ja see on jäetud reguleerimiseks riigisiseste õigusaktidega, mis tekitab ebakindlust ja ebajärjekindlust liikmesriikide vahelistes tavades; iii) Schengeni infosüsteemi (SIS II) ja Interpoli hoiatusteateid ei vaadata läbi korrapäraselt ning puudub automaatne seos Euroopa vahistamismääruse tühistamise ja nimetatud hoiatusteadete kõrvaldamise vahel, samuti valitseb ebakindlus selle suhtes, millist mõju avaldab Euroopa vahistamismääruse täitmisest keeldumine Euroopa vahistamismääruse edasisele kehtivusele ja sellega seotud hoiatusteadetele, mille tulemusena ei ole inimestel, kelle suhtes kohaldatakse Euroopa vahistamismäärust, võimalik vabalt liikuda vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal ilma edaspidise arreteerimise ja üleandmise ohuta; iv) puudub täpsus nende tõsiste kuritegude nimekirja määratlemisel, mis on seotud Euroopa vahistamismäärusega, aga ka teiste ELi vahenditega, mis pidevalt kõnealusele nimekirjale viitavad, ning kaastakse kuritegusid, mille tõsidus ei ole kõigi liikmesriikide kriminaalkoodeksites määratud ja mis ei pruugi proportsionaalsuse kontrolli läbida; v) Euroopa vahistamismäärust kasutatakse ebaproportsionaalselt palju väiksemate õigusrikkumiste puhul või asjaoludel, mille puhul võiks kasutada vähemsekkuvaid alternatiive; see kõik põhjustab alusetut vahistamist ning põhjendamatut ja liiga pikaajalist viibimist eelvangistuses, mis omakorda põhjustab kahtlustatavate ja süüdistatavate isikute põhiõiguste ebaproportsionaalset piiramist ja koormab liikmesriikide ressursse; vi) raamotsuses 2002/584/JSK ja muudes vastastikuse tunnustamise vahendites puudub mõiste „õigusasutus“ määratlus, mistõttu liikmesriikides on kujunenud välja erinevad tavad, mis põhjustavad ebakindlust, vastastikuse usalduse vähenemist ja kohtuvaidlusi; vii) puuduvad miinimumstandardid, et tagada tõhus kontroll vastastikuse tunnustamise meetmete täitmise üle, mistõttu liikmesriikides on välja kujunenud ebajärjekindlad tavad õiguslike tagatiste ja põhiõiguste rikkumise vastase kaitse pakkumisel, muu hulgas selliste kohtueksimuste hüvitamisel nagu viga isiku tuvastamisel, see aga on vastuolus Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis sätestatud normidega ja Euroopa Liidu Kohtu väljakujunenud kohtupraktikaga; viii) kuigi eelvangistus on teatud tingimustel vajalik, võib eelvangistuse miinimumstandardite, nagu korrapärane läbivaatamine, vangistuse kasutamine viimase võimalusena ja alternatiivsete lahenduste kaalumine, puudumine koos vajakajäämistega juhtumi kohtulikuks aruteluks valmisoleku nõuetekohases hindamises põhjustada kahtlustatavate ja süüdistatavate põhjendamatut ja liiga kauakestvat eelvangistuses viibimist; ix) paljudes liidu kinnipidamisasutustes on halvad tingimused ja see mõjutab asjaomaste isikute põhiõigusi, eelkõige õigust kaitsele ebainimliku või alandava kohtlemise või karistuse eest vastavalt Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 3, ning liidu vastastikuse tunnustamise vahendite tulemuslikkust ja toimimist; x) Euroopa vahistamismäärusega tagaotsitavatele isikutele ei tagata juriidilist esindatust ei vahistamismääruse teinud ega ka seda täitvas liikmesriigis; xi) raamotsuses 2002/584/JSK puuduvad tähtajad tõlgitud Euroopa vahistamismääruste edastamiseks, mis põhjustab erinevaid tavasid ja ebakindlust; xii) puudub nende kuritegude nõuetekohane määratlus, millele kahepoolse karistatavuse kontrolli enam ei kohaldata; xiii) muid olemasolevaid liidu õigusalase koostöö ja vastastikuse tunnustamise vahendeid ei kasutata;