EUROOPA KOMISJON Brüssel,15.12.2020 COM(2020) 825 final 2020/0361(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, mis käsitleb digiteenuste ühtset turgu (digiteenuste õigusakt) ja millega muudetakse direktiivi 2000/31/EÜ (EMPs kohaldatav tekst) {SEC(2020) 432 final} - {SWD(2020) 348 final} - {SWD(2020) 349 final}



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Direktiivi 2000/31/EÜ (e-kaubanduse direktiiv) vastuvõtmise järel on tekkinud uued ja innovaatilised infoühiskonna (digitaalsed) teenused, mis on muutnud liidu kodanike igapäevaelu ning kujundanud ümber seda, kuidas nad suhtlevad, ühendust peavad, tarbivad ja äriga tegelevad. Need teenused on aidanud oluliselt kaasa ühiskondlikele ja majanduslikele muutustele liidus ja kogu maailmas. Samas on nende teenuste kasutamisega seoses tekkinud uued riskid ja probleemid nii ühiskonna jaoks tervikuna kui ka neid teenuseid kasutavate üksikisikute jaoks. Digiteenused võivad toetada kestliku arengu eesmärkide saavutamist, andes panuse majandusliku, sotsiaalse ja keskkonnakestlikkuse tagamisse. Koroonaviiruse kriis on kinnitanud, et digitehnoloogia on tähtis tänapäeva elu kõigis aspektides. See on selgelt näidanud meie majanduse ja ühiskonna sõltuvust digiteenustest ning toonud esile nii praeguse digiteenuste toimimise raamistiku eelised kui ka sellega seotud riskid. Teatise „Euroopa digituleviku kujundamine“ kohaselt võttis komisjon kohustuse ajakohastada horisontaalseid õigusnorme, millega määratakse kindlaks digiteenuste osutajate ja eelkõige digiplatvormide vastutus ja kohustused. Seda tehes on komisjon võtnud arvesse Euroopa Parlamendi algatusraportites tõstatatud küsimusi ja analüüsinud nendes esitatud ettepanekuid. Euroopa Parlament võttis Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 225 alusel vastu kaks resolutsiooni „Digiteenuste õigusakt: siseturu toimimise täiustamine“ ja „Digiteenuste õigusakt ning kaubandus- ja tsiviilõiguse normide kohandamine veebis tegutsevatele äriüksustele“. Euroopa Parlament võttis muu kui seadusandliku menetluse raames vastu ka resolutsiooni „Digiteenuste õigusakt ja põhiõigustega seoses tekkivad probleemid“. Need resolutsioonid täiendavad paljusid põhimõttelisi aspekte. Nendega kutsutakse muu hulgas tungivalt üles säilitama e-kaubanduse direktiivi aluspõhimõtted ning kaitsma võrgukeskkonnas isikute põhiõigusi ja võrguanonüümsust, kui see on tehniliselt võimalik. Nendes rõhutatakse, kui tähtis on see, et digiteenuste osutajad oleksid läbipaistvad ja täidaksid oma teabekohustusi, ning kui vajalik on panna nad vastutama ja võidelda ebaseadusliku veebisisu vastu. Samuti rõhutatakse avaliku järelevalve tähtsust ELi ja riiklikul tasandil ning koostööd eri jurisdiktsioonide pädevate asutuste vahel õigusaktide täitmise tagamisel ja eriti piiriüleste küsimuste käsitlemisel. Resolutsioonis „Digiteenuste õigusakt: siseturu toimimise täiustamine“ kutsutakse üles põhjalikult reformima kehtivat ELi e-kaubanduse õigusraamistikku, kuid samas säilitama selle vastutuskorra aluspõhimõtteid, üldise jälgimiskohustuse panemise keeldu ja siseturu klauslit, mida peetakse asjakohaseks ka tänapäeval. E-kaubanduse direktiivi eesmärke kinnitades kutsutakse resolutsioonis üles võtma meetmeid, mille tähelepanu keskmes on tarbijakaitse, lisades üksikasjaliku internetipõhiseid kauplemiskohti käsitleva osa, ning mis tagavad tarbijate usalduse digimajanduse vastu, pidades seejuures täielikult silmas kasutajate põhiõigusi. Resolutsioonis avaldatakse toetust ka õigusnormidele, millega edendatakse Euroopas konkurentsivõimelise digikeskkonna loomist, ning selle kohaselt nähakse digiteenuste õigusakti kui standardite seadjat üleilmsel tasandil. Resolutsioonis „Digiteenuste õigusakt ning kaubandus- ja tsiviilõiguse normide kohandamine veebis tegutsevatele äriüksustele“ kutsutakse üles suurendama õiglust, läbipaistvust ja vastutust digiteenuste sisu modereerimisprotsessides, tagades põhiõiguste austamise ja õiguse sõltumatule õiguskaitsele. Resolutsioon hõlmab ka taotlust luua üksikasjalik teavitamise ja meetmete mehhanism, mis käsitleks ebaseaduslikku sisu ja internetireklaami (sealhulgas suunatud reklaami) põhjalikke õigusnorme ning mis võimaldaks välja töötada ja kasutada nutilepinguid. Muus kui seadusandlikus resolutsioonis „Digiteenuste õigusakt ja põhiõigustega seoses tekkivad probleemid“ rõhutatakse vajadust tagada õiguslik selgus platvormide ja kasutajate jaoks ning põhiõiguste kaitse, arvestades tehnoloogia kiiret arengut. Selles taotletakse ühtlustatud õigusnorme, et tegeleda ebaseadusliku veebisisu probleemi ning vastutusest vabastamise ja sisu modereerimise küsimusega. Resolutsioonis käsitletakse platvormide ja asutuste jaoks selgete aruandlus- ja läbipaistvuse tagamise kohustuste kehtestamist. Nõukogu järeldustes kiidetakse heaks komisjoni teadaanne digiteenuste õigusakti kohta ning rõhutatakse „vajadust digiteenustega seotud vastutust ja aruandekohustust käsitlevate selgete ja ühtlustatud tõenduspõhiste normide järele, mis tagaksid interneti vahendajatele asjakohasel tasemel õiguskindluse“, ning „vajadust suurendada Euroopa suutlikkust ning riiklike ametiasutuste koostööd ühtse turu aluspõhimõtete säilitamisel ja tugevdamisel ning vajadust suurendada kodanike turvalisust ja kaitsta nende õigusi digitaalvaldkonnas kogu ühtsel turul“. Meetmete võtmise üleskutset korrati nõukogu 2. oktoobri 2020. aasta järeldustes. Käesolev ettepanek, mis tugineb e-kaubanduse direktiivis sätestatud ja tänapäevani kehtivatele peamistele põhimõtetele, on tehtud eesmärgiga tagada parimad tingimused uuenduslike digiteenuste osutamiseks siseturul, aidata kaasa interneti turvalisuse tagamisele ja põhiõiguste kaitsele ning luua tugev ja kestev juhtimisstruktuur vahendusteenuste osutajate üle tõhusa järelevalve tegemiseks. Ettepanekuga määratakse selgelt vahendusteenuste osutajate, eelkõige digiplatvormide (nt sotsiaalmeediaplatvormid ja kauplemiskohad) kohustused ja vastutus. Sellega nähakse ette teatavate vahendusteenuste suhtes selged hoolsuskohustused, sealhulgas ebaseaduslikust sisust teavitamise ja selle suhtes meetmete võtmise kord ning võimalus vaidlustada platvormide sisu modereerimise otsuseid, et parandada kasutajate turvalisust internetikeskkonnas kogu liidus ja tugevdada nende põhiõiguste kaitset. Lisaks nähakse ette teatavate digiplatvormide kohustus nõuda, säilitada, osaliselt kontrollida ja avaldada teavet nende teenuseid kasutavate kauplejate kohta, et tagada tarbijatele turvalisem ja läbipaistvam digikeskkond. Tunnistades väga suurte digiplatvormide erilist mõju meie majandusele ja ühiskonnale, kehtestatakse ettepanekuga rangemad läbipaistvus- ja vastutusnormid selle suhtes, kuidas selliste platvormide pakkujad sisu modereerivad, ning reklaami ja algoritmiliste protsesside suhtes. Selles sätestatakse kohustus hinnata nende süsteemidega kaasnevaid riske, et töötada välja asjakohased riskijuhtimisvahendid ning tagada seeläbi teenuste terviklus ja kaitsta neid manipuleerimisvõtete kasutamise eest. Nende kohustuste kohaldamisalasse hõlmatakse tegevuspõhise piirmäära alusel need teenuseosutajad, kellel on liidus märkimisväärne tegevusulatus, mis praeguste hinnangute kohaselt tähendab rohkem kui 45 miljonit teenusesaajat. See piirmäär on proportsionaalne liidus platvormide tegevusulatusega kaasnevate riskidega; kui liidu elanikkond teatava protsendi võrra muutub, kohandab komisjon piirmäärale vastavat teenusesaajate arvu nii, et see vastaks alati 10 %-le liidu elanikkonnast. Lisaks kehtestatakse digiteenuste õigusaktiga kaasreguleerimisel põhinev kaitsemehhanism, mis tugineb ka juba käivitatud vabatahtlikele algatustele. Ettepaneku kohaselt säilitatakse e-kaubanduse direktiivis sätestatud vahendusteenuste osutajate vastutust käsitlevad normid, millest on nüüdseks saanud digimajanduse vundament ja mis aitavad kaitsta isikute põhiõigusi internetis. Neid norme on tõlgendanud Euroopa Liidu Kohus, andes sellega väärtuslikke selgitusi ja suuniseid. Et tagada tõhus ühtlustamine kogu liidus ja vältida õiguslikku killustatust, tuleb need normid siiski määrusesse lisada. Samuti on asjakohane selgitada kõnealuste normide teatavaid aspekte, et kõrvaldada mõned asjaolud, mis takistavad vahendusteenuste osutajate vabatahtlikku eneseuurimist kasutajate ohutuse tagamise eesmärgil, ning selgitada nende rolli tarbijate seisukohast teatavates olukordades. Need selgitused peaksid suurema õiguskindluse tagamise kaudu aitama väiksematel uuenduslikel teenuseosutajatel laieneda ja kasvada. Digiteenuste tugeva ja piirideta ühtse turu kujundamine nõuab liikmesriikide vahelise koostöö tõhustamist, et tagada kavandatud määruses sätestatud uute normide täitmise tõhus järelevalve ja tagamine. Ettepaneku kohaselt sätestatakse liikmesriikidele selged järelevalvekohustused, mille eesmärk on tagada, et nende territooriumil asutatud teenuseosutajad täidavad kavandatavas määruses sätestatud kohustusi. Nii tagatakse normide kiireim ja tõhusaim jõustamine ning kaitstakse kõiki ELi kodanikke. Sellega soovitakse muuta protsessid nii kodanike kui ka teenuseosutajate jaoks lihtsaks ja selgeks, et suhtlus järelevalveasutustega oleks tõhus. Liidu ulatuses süsteemsete riskide ilmnemise puhuks nähakse kavandatava määrusega ette järelevalve ja täitmise tagamine liidu tasandil. •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega Praegune digiteenuseid reguleeriv ELi õigusraamistik põhineb eelkõige e-kaubanduse direktiivil. Kavandatav määrus ei piira e-kaubanduse direktiivi kohaldamist ning tugineb selle sätetele, eelkõige artiklis 3 sätestatud siseturu põhimõttele. Kavandatava määrusega nähakse ette koostöö- ja koordineerimismehhanism, mille abil saab teha määrusega kehtestatud kohustuste täitmise üle järelevalvet. Mis puudutab vahendusteenuste osutajate vastutusest vabastamise horisontaalset raamistikku, siis jäetakse käesoleva määrusega välja e-kaubanduse direktiivi artiklid 12–15 ja need taasesitatakse määruses, säilitades kõnealuste teenuseosutajate vastutusest vabastamise, nagu on tõlgendanud Euroopa Liidu Kohus. Sõltuvalt iga liikmesriigi õigussüsteemist ja asjaomasest õigusvaldkonnast võivad riiklikud kohtu- või haldusasutused anda vahendusteenuse osutajatele korralduse võtta meetmeid ebaseadusliku sisu teatavate konkreetsete elementide vastu. Sellised korraldused, eriti kui nendega nõutakse teenuseosutajalt ebaseadusliku sisu taasilmumise takistamist, tuleb anda kooskõlas liidu õigusega, arvestades eelkõige üldise jälgimiskohustuse keeldu, nagu on tõlgendanud Euroopa Liidu Kohus. Käesoleva ettepanekuga, täpsemalt artikli 8 alusel, kõnealust kohtupraktikat ei mõjutata. Käesoleva ettepaneku alusel peaks olema võimalik töötada välja tugevad tehnoloogiad, mille abil ära hoida ebaseadusliku teabe taasilmumine, ja ühtlasi tugevad kaitsemeetmed, et vältida seadusliku sisu eksikombel eemaldamist; selliseid mehhanisme võiks arendada kõigi asjaomaste osapoolte vabatahtlike kokkulepete alusel ja liikmesriigid peaksid seda soodustama; vastava menetluskorra vastuvõtmine ja rakendamine on kõigi vahendusteenuste osutamisega seotud osapoolte huvides; käesoleva direktiivi vastutust käsitlevad sätted ei tohiks takistada huvitatud osapooltel määruses 2016/679 ettenähtud piirides arendada ja tõhusalt käitada digitehnoloogial põhinevaid tehnilisi kaitse-, identifitseerimis- ja automaattuvastussüsteeme. •Kooskõla liidu muude tegevuspõhimõtetega Kavandatava määrusega nähakse ette horisontaalne raamistik vahendusteenuste igat liiki sisu, toodete, teenuste ja tegevuste jaoks. Kõnealuse sisu, toodete või teenuste ebaseaduslikkust käesolevas määruses ei määratleta, vaid selle puhul lähtutakse liidu õiguse või liidu õiguse kohase siseriikliku õiguse määratlusest.

Valdkonnapõhised vahendid ei hõlma kõiki mõju hindamise aruandes välja toodud regulatiivseid lünki: nendega ei nähta ette täielikke õigusnorme ebaseadusliku sisuga seotud menetluslike kohustuste kohta; need hõlmavad üksnes peamisi õigusnorme teenuseosutajate läbipaistvuse ja vastutuse kohta ning piiratud järelevalvemehhanisme. Lisaks käsitlevad valdkondlikud õigusaktid olukordi, mis nõuavad kohandatud lähenemisviise. Kohaldamisala poolest on need piiratud kahest aspektist. Esiteks käsitletakse valdkonnapõhise sekkumise puhul väikest hulka küsimusi (nt autoriõiguse rikkumine, terroristlik sisu, laste seksuaalset kuritarvitamist kujutav materjal või ebaseaduslik vihakõne, mõned ebaseaduslikud tooted). Teiseks on hõlmatud üksnes sellise sisu levitamine teatavat liiki teenuste puhul (nt digiplatvormide allrühm autoriõiguse rikkumiste korral, ainult videojagamisplatvormid ja üksnes terroristliku audiovisuaalse sisu või vihakõne juhtumite korral). Sellest hoolimata on oluline selgitada uue kavandatava määruse ja valdkondlike õigusaktide vahelist seost. Kavandatav määrus täiendab olemasolevaid valdkondlikke õigusakte ega mõjuta selliste kehtivate ELi õigusaktide kohaldamist, millega reguleeritakse infoühiskonna teenuste osutamise teatavaid aspekte ja mida kohaldatakse eriõigusaktidena (lex specialis). Näiteks jäävad kehtima direktiivis 2010/13/EÜ (mida on muudetud direktiiviga (EL) 2018/1808) sätestatud kohustused videojagamisplatvormi teenuse osutajate vastu audiovisuaalse sisu ja audiovisuaalsete äriteadetega seoses. Käesolevat määrust kohaldatakse siiski kõnealuste teenuseosutajate suhtes, kui audiovisuaalmeedia teenuse osutajaid käsitlev õigusakt või muud liidu õigusaktid, nagu terroristliku veebisisu levitamise tõkestamist käsitleva määruse ettepanek, ei sisalda nende suhtes kohaldatavaid üksikasjalikumaid sätteid. Eriõiguse (lex specialis) põhimõttel kohaldatakse määrusega (EL) 2019/1150 (mis käsitleb õigluse ja läbipaistvuse edendamist veebipõhiste vahendusteenuste ärikasutajate jaoks) kehtestatud raamistikku, mille eesmärk on tagada kõnealuste teenuste ärikasutajatele ja kommertsveebisaitide kasutajatele internetipõhiste otsingumootoritega seoses nõuetekohane läbipaistvus, õiglus ja tõhus õiguskaitse. Lisaks täiendavad käesolevas ettepanekus sätestatud õigusnormid tarbijakaitset käsitlevaid õigusakte ja eelkõige direktiivi (EL) 2019/2161 (millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning direktiive 98/6/EÜ, 2005/29/EÜ ja 2011/83/EL), millega kehtestatakse eraldi õigusnormid teatavate infoühiskonna teenuste teatavate aspektide läbipaistvuse suurendamiseks. Käesoleva ettepanekuga ei piirata määruse (EL) 2016/679 (isikuandmete kaitse üldmäärus) ega muude isikuandmete kaitset ja side privaatsust käsitlevate liidu õigusnormide kohaldamist. Näiteks digiplatvormide kaudu reklaamimist käsitlevad meetmed täiendavad, kuid ei muuda kehtivaid õigusnorme isikuandmete töötlemise nõusoleku küsimise ja töötlemise keelamise õiguse kohta. Nendega kehtestatakse digiplatvormide kasutajate jaoks läbipaistvuskohustused ning kõnealune teave võimaldab neil kasutada nende kui andmesubjektide õigusi. Samuti võimaldavad need ametiasutustel ja kontrollitud teadlastel uurida, kuidas reklaame esitatakse ja suunatakse. Selle ettepaneku meetmeid täiendavad Euroopa demokraatia tegevuskava käsitleva komisjoni teatise (COM(2020) 790 final) kohased edasised meetmed, mille eesmärk on suurendada kodanike mõjuvõimu ja ehitada üles vastupanuvõimelisem demokraatia kõikjal liidus. Täpsemalt võiks käesoleva määrusega kehtestatavad tegevusjuhendeid käsitlevad õigusnormid olla aluseks, mida täiendatakse komisjoni suunistel põhinevate muudetud ja tugevdatud tegevusjuhendiga. Ettepanek on ka täielikult kooskõlas võrdõiguslikkuse liidu kontekstis vastuvõetud võrdõiguslikkust käsitlevate strateegiatega ja toetab neid veelgi. Ettepanekuga ei piirata komisjoni algatust, mille eesmärk on parandada digiplatvormide kaudu töötavate inimeste töötingimusi. Kavandatud määrus põhineb ühtlasi ebaseaduslikku sisu käsitleval 2018. aasta soovitusel. Selles võetakse arvesse kogemusi, mis on saadud komisjoni toetatud enesereguleerimisel põhinevatest algatustest, nagu tooteohutusega seotud algatus „Product Safety Pledge“, võltsitud kaupu käsitlev vastastikuse mõistmise memorandum, ebaseaduslikku vihakõnet käsitlev tegevusjuhend ja terroristlikku sisu käsitlev ELi internetifoorum. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS •Õiguslik alus Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 114, mis annab õiguse kehtestada meetmeid, mille eesmärk on tagada siseturu toimimine. Käesoleva ettepaneku peamine eesmärk on tagada siseturu nõuetekohane toimimine, eriti seoses piiriüleste digiteenuste (eelkõige vahendusteenuste) osutamisega. Selle põhieesmärgist lähtuvalt soovitakse ettepanekuga tagada ühtlustatud tingimused uuenduslike piiriüleste teenuste arendamiseks liidus, kõrvaldades ja ennetades sellise majandustegevuse tõkkeid, mis tulenevad erinevustest siseriiklike õigusaktide arengus, võttes arvesse, et mitu liikmesriiki on kehtestanud või kavatsevad võtta vastu õigusaktid, mis käsitlevad selliseid küsimusi nagu ebaseadusliku veebisisu eemaldamine, hoolsusmeetmed, teatamise ja meetmete võtmise menetlused ning läbipaistvus. Teisalt nähakse ettepanekuga ette digiteenuste asjakohane järelevalve ja ametiasutuste vaheline koostöö liidu tasandil, et toetada seeläbi usalduse suurenemist, innovatsiooni ning majanduskasvu siseturul. •Subsidiaarsus Võttes arvesse, et internet on oma olemuselt piiriülene, takistab eespool osutatud riigi tasandi seadusandlik tegevus teenuste osutamist ja saamist kogu liidu tasandil ning on ebatõhus liidu kodanike ja ettevõtjate ohutuse ning ühtlasel tasemel õiguskaitse tagamisel internetis. Liidus arenevate uuenduslike piiriüleste digiteenuste tingimuste ühtlustamine, säilitades samas digikeskkonna turvalisuse, on võimalik üksnes liidu tasandil. Liidu tasandi meetmed tagavad prognoositavuse ja õiguskindluse ning vähendavad nõuete täitmisega seotud kulusid kogu liidus. Samal ajal edendab see kõigi liidu kodanike võrdsel tasemel kaitset, tagades, et vahendusteenuste osutajate võetavad ebaseadusliku veebisisu vastased meetmed on nende tegevuskohast olenemata ühetaolised. Hästi koordineeritud järelevalvesüsteem, mida tugevdatakse liidu tasandil, tagab ka ühtse lähenemisviisi kohaldamise kõigis liikmesriikides tegutsevate vahendusteenuste osutajate suhtes. Et internetikasutajaid tõhusalt kaitsta ja vältida liidus asuvate digiteenuse osutajate ebasoodsat konkurentsiolukorda, tuleb meetmetega hõlmata ka need siseturul tegutsevad asjaomased teenuseosutajad, kes on asutatud väljaspool liitu. •Proportsionaalsus Ettepanekuga soovitakse edendada vahendusteenuste osutajate vastutustundlikku ja hoolsat käitumist, et tagada turvaline digikeskkond, mis võimaldab liidu kodanikel ja teistel osalistel vabalt kasutada oma põhiõigusi, eelkõige väljendus- ja teabevabadust. Ettepaneku põhimõtete kohaselt piirdub määrus sellega, mis on rangelt vajalik nende eesmärkide saavutamiseks. Täpsemalt kehtestatakse ettepanekuga eri liiki digiteenuste vahendajatele erinevad hoolsuskohustused vastavalt nende pakutavate teenuste laadile ja ettevõtte suurusele. See aitab tagada, et nende teenuseid ei kuritarvitata ebaseadusliku tegevuse huvides ja et teenuseosutajad tegutsevad vastutustundlikult. Sellise lähenemisviisiga lahendatakse probleeme ainult seal, kus need tekivad, koormamata liigselt teenuseosutajaid, keda need probleemid ei puuduta. Teatavad olulised kohustused pannakse üksnes väga suurtele digiplatvormidele, mis on oma ulatuse tõttu hakanud etendama keskset ja süsteemset rolli avaliku arutelu ja majandustehingute hõlbustamisel. Väga väikesed teenuseosutajad on kohustustest täielikult vabastatud.

Väljaspool liitu asutatud digiteenuse osutajatelt, kes pakuvad liidus teenuseid, nõutakse määrusega liidus esindaja määramist, et tagada tõhus järelevalve ja vajaduse korral täitemeetmete võtmine. Proportsionaalselt kohustustega ja võttes arvesse digiteenuste piiriülest olemust, võetakse ettepaneku kohaselt kasutusele liikmesriikidevaheline koostöömehhanism, millega tõhustatakse liidu tasandi järelevalvet väga suurte digiplatvormide üle. Lisaks ei muudeta ettepanekuga valdkonnapõhiseid õigusakte ega nende alusel kehtestatud täitmis- ja juhtimismehhanisme, vaid nähakse ette horisontaalne raamistik, millele tugineda aspektides, mis ei piirdu kindla valdkonna õigusaktidega reguleeritud teenuste konkreetset sisu või alamliikidega. Käesoleva ettepanekuga soovitakse luua selge raamistik, millega edendatakse koostööd liikmesriikide vahel ja liikmesriikidega ning samuti eneseregulatsiooni, et suurendada õiguskindlust ja usaldust, säilitades samas koostööraamistiku paindlikkuse, et tagada selle asjakohasus ja tõhusus pikas perspektiivis. •Vahendi valik Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 114 antakse seadusandjale võimalus võtta vastu määrusi ja direktiive. Komisjon on otsustanud esitada ettepaneku võtta vastu määrus, et tagada kaitse ühtlane tase kogu liidus ja vältida erinevusi, mis takistavad asjaomaste teenuste vaba osutamist siseturul, ning tagada ettevõtjate ja tarbijate õiguste ühtne kaitse ja ühtsed kohustused kogu siseturul. See on vajalik selleks, et tagada nii ettevõtjate kui ka tarbijate jaoks õiguskindlus ja läbipaistvus. Kavandatud määrusega tagatakse ka õiguste ja kohustuste ühtne järelevalve ning võrdväärsed karistused kõigis liikmesriikides ning tõhus koostöö eri liikmesriikide järelevalveasutuste vahel ja liidu tasandil. 3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll Käesolev ettepanek tugineb e-kaubanduse direktiivi hindamisele, mis viidi läbi paralleelselt ettepanekule lisatud mõjuhinnangu koostamiseks läbiviidud hindamisega. E-kaubanduse direktiivi konkreetsed eesmärgid olid tagada i) hästi toimiv digiteenuste siseturg, ii) ebaseadusliku veebisisu tõhus kõrvaldamine, austades täielikult põhiõigusi, ning iii) piisav teave ja läbipaistvus tarbijate jaoks. Mis puutub e-kaubanduse direktiivi tõhususse, siis näitab hindamine, et kuigi e-kaubanduse direktiiv on andnud olulise tõuke digiteenuste siseturu kasvuks ning võimaldanud selliste teenuste uutel pakkujatel turule siseneda ja kasvada, ei ole selle algseid eesmärke täielikult saavutatud. Täpsemalt tekitab digimajanduse dünaamiline kasv ja uut tüüpi teenuseosutajate turuletulek teatavaid uusi probleeme, millega liikmesriigid tegelevad erinevalt ning mille jaoks on vaja esialgseid eesmärke täpsustada. Lisaks muudavad sellised arengusuundumused veelgi olulisemaks ka juba võetud eesmärkide saavutamise, nagu näitab suurenenud õiguslik killustatus. Hindamine näitas ka seda, et kuigi mitmed uued õigusvahendid annavad väärtusliku panuse e-kaubanduse direktiivis sätestatud teatavate poliitiliste eesmärkide saavutamisse, pakuvad need vaid valdkonnapõhiseid lahendusi osale põhiprobleemidest (nt kindlat liiki ebaseadusliku tegevuse leviku probleemiga tegelemine). Seega ei käsitle need kõnealuseid küsimusi ühtselt kogu digiökosüsteemi ulatuses, vaid piirduvad teatavat liiki teenuste või teatavat liiki ebaseadusliku sisuga tegelemisega. Kuigi eneseregulatsioonil põhinevad algatused on üldiselt andnud positiivseid tulemusi, ei saa neid õiguslikult jõustada ning nendega ei saa hõlmata kõiki digimajanduses osalejaid. Kui vaadelda e-kaubanduse direktiivi tõhusust, siis kehtestati direktiiviga liikmesriikide haldusasutustele ja infoühiskonna teenuste osutajatele vaid piiratud lisakulud. Hindamise käigus märkimisväärselt suuri ega ebaproportsionaalseid kulusid ei täheldatud ning seni ei ole tõstatatud olulisi probleeme seoses väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele avalduva mõjuga. Sellega seotud peamine mureküsimus on liikmesriikidevahelise koostöömehhanismi kohta selguse puudumine, mis tekitab direktiivi eesmärgile vastupidiselt lisakoormust ja topeltkulusid, eelkõige seoses digiplatvormide järelevalvega. See on oluliselt vähendanud koostöömehhanismi tõhusust siseturu toimimise tagamisel. Kui vaadelda e-kaubanduse direktiivi eesmärkide jätkuva asjakohasuse küsimust, siis näitab hindamine, et kõnelause direktiivi eesmärgid kehtivad endiselt, kuid samas on hulk uusi arengusuundi, mida olemasolevad avaliku poliitika eesmärgid piisavalt ei kajasta. Esiteks kinnitavad avalikud konsultatsioonid, sidusrühmade sihipäraselt esitatud seisukohad, Euroopa Parlamendi koostatud aruanded ja nõukogu järeldused, et e-kaubanduse direktiivi põhimõtted ja eesmärgid kehtivad ka praegu. Samas on pärast direktiivi jõustumist tekkinud lahknevusi ja riske, mis on eelkõige seotud digiplatvormide (eriti väga suurte digiplatvormide) turuletulekuga ja ulatusliku digiüleminekuga. See puudutab näiteks algoritmiliste otsuste tegemise valdkonda (kus mõjutatakse seda, kuidas internetis teabevooge vahendatakse) ja internetireklaamisüsteeme. Hindamine näitas, et e-kaubanduse direktiiv on kooskõlas pärast selle vastuvõtmist võetud muude ELi sekkumismeetmetega. Samuti ei tuvastatud hindamisega e-kaubanduse direktiivi sisemisi vastuolusid. Ja viimaks – vähemalt osa e-kaubanduse direktiiviga saavutatud tegelikust kasust, mis hindamisega tuvastati, võib käsitada ELi lisaväärtusena. On tõenäoline, et mõned liikmesriigid oleksid jätkanud oma reguleerimissüsteemide kohaldamist ilma ühiste põhimõteteta ning mõned liikmesriigid oleksid jätkanud ilma horisontaalseid õigusnorme üldse kehtestamata. Usaldusväärsete tõendite puudumise tõttu ei saa ELi lisaväärtuse ulatuse kohta siiski kindlaid järeldusi teha. •Konsulteerimine sidusrühmadega Viimase viie aasta jooksul on komisjon konsulteerinud paljude eri sidusrühmadega, sealhulgas digiteenuste osutajate (nagu digiplatvormide pakkujad ja muud vahendusteenuste osutajad), internetis kauplevate ettevõtjate, meediakirjastajate, kaubamärgiomanike ja muude ettevõtjate, digiteenuste kasutajate, kodanikuühiskonna organisatsioonide, riigiasutuste, akadeemiliste ringkondade, tehniliste kogukondade, rahvusvaheliste organisatsioonide ja üldsusega. Viimastel aastatel on põhjalikult kogutud sidusrühmade arvamusi digiteenuste ja -platvormidega seotud küsimuste kohta mitmetes sihipärastes konsultatsioonietappides. Digiteenuste õigusakti käsitlev avalik konsultatsioon oli avatud 14 nädalat vahemikus 2. juunist kuni 8. septembrini ning selle käigus saadi 2 863 vastust ja ligikaudu 300 seisukohta käsitlevat esildist mitmesugustelt sidusrühmadelt. Suurem osa tagasisidest tuli üldsuselt (66 % liidu kodanikelt, 8 % kolmandate riikide kodanikelt), ettevõtjatelt/äriühingutelt (7,4 %), ettevõtjate ühendustelt (6 %) ja valitsusvälistelt organisatsioonidelt (5,6 %). Järgnesid avaliku sektori asutused (2,2 %), akadeemilised/teadusasutused (1,2 %), ametiühingud (0,9 %) ning tarbija- ja keskkonnaorganisatsioonid (0,4 %). Sidusrühmad on üldiselt ühel meelel, et tarvis on võtta meetmeid nii interneti turvalisuse tagamiseks kui ka digiteenuste siseturu edendamiseks.

Sidusrühmad leiavad, et direktiivi peamised põhimõtted on endiselt asjakohased, ja nõustuvad, et need põhimõtted tuleks säilitada, sealhulgas siseturu põhimõte digiteenuste järelevalves, vastutuskord ja üldise jälgimiskohustuse puudumine. Samuti nõustuvad sidusrühmad ülekaalukalt, et raamistikku on vaja ajakohastada, võttes arvesse tänapäevaseid probleeme ja kehtestades teenuseosutajatele selged kohustused, mis on kogu ELis ühtlustatud. Enamik vastanutest (kõigis kategooriates) märkis, et nad on puutunud kokku veebisisu, kaupade või teenustega, mis on kahjulikud või ebaseaduslikud, ning tõid eraldi välja nende murettekitava hüppelise kasvu COVID-19 pandeemia ajal. Suur osa vastajatest, kes väitsid, et nad on teavitanud digiteenuse osutajaid ebaseaduslikust sisust või kaupadest, väljendas rahulolematust vastavale kokkupuutele järgnenud reageerimise ja teatamismehhanismide ebatõhususe üle. Lisaks tajuvad kasutajad, et teenuseosutajate põhimõtetes öeldu ja nende tegelik tegevus ei ole omavahel kooskõlas. Suur üksmeel, sealhulgas teenuseosutajate seas, valitseb selle suhtes, et vaja on ühtlustatud lihtsaid, standardseid ja läbipaistvaid teavitamise ja meetmete võtmise kohustusi, mis on ühtsed kogu siseturul. Seda peetakse väga oluliseks, et võimaldada kiiret reageerimist ebaseaduslikule sisule ning suurendada õiguslikku selgust platvormide kasutajate ja väikeste platvormide jaoks, kes soovivad siseturul laieneda. Vastajad nõustusid ka sellega, et on tähtis tagada õiguskaitsemehhanismid. Seoses internetipõhiste kauplemiskohtadega juhtisid mitmed sidusrühmad tähelepanu vajadusele sihipärasemate meetmete järele, nagu müüjate tuvastamine. Vastajad on samuti üldiselt nõus sellega, et kõnealuste kohustuste territoriaalne kohaldamisala peaks hõlmama kõiki osalejaid, kes pakuvad liidus kaupu, teavet või teenuseid, olenemata nende tegevuskohast. Suur osa vastanutest rõhutas ka nende küsimuste erilist tähtsust väga suurte platvormidega seoses. Sidusrühmad on üldiselt ühel meelel selles, et nn kahjulikku (kuid mitte (tingimata) ebaseaduslikku) sisu ei peaks digiteenuste õigusaktis määratlema ning et selle suhtes ei tohiks kohaldada eemaldamiskohustust, kuna see on õrn teema ja võib tähendada raskeid tagajärgi sõnavabaduse kaitsele. Samas see, kuidas algoritmipõhised süsteemid kujundavad teabevooge internetis, on paljude sidusrühmade arvates murettekitav. Mitmed sidusrühmad, eelkõige kodanikuühiskonna esindajad ja teadlased, juhtisid tähelepanu algoritmiliste süsteemide aruandluse ja läbipaistvuse auditeerimise vajadusele, eriti seoses sellega, kuidas teavet prioriseeritakse ja suunatakse. Samamoodi väljendasid sidusrühmad suurt muret internetireklaami pärast, osutades kasutajate mõjuvõimu puudumisele ning tegeliku järelevalve ja täitmise tagamise puudulikkusele. Mis puutub täitmise tagamisse, siis valitseb sidusrühmade seas üldine arusaam, et oleks vaja tõhustada asutustevahelist koostööd nii piiriüleselt kui ka liikmesriikide sees. ELi järelevalvet peetakse hädavajalikuks ja enamik vastanutest näib eelistavat ühtset järelevalveüksust. •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Ettepaneku ettevalmise etapis tugineti mitmetele uuringutele ja ekspertide nõuannetele, sealhulgas hulgale tellitud õigusuuringutele, mis keskendusid e-kaubanduse direktiivi kohaldamise ja õigusliku killustatuse olukorrale, algoritmide läbipaistvust ja usaldusväärsust käsitlevatele uuringutele ning samuti siseuuringutele, mis käsitlesid sisu modereerimise kulusid, vahendajate vastutuskorda ja Euroopa mõõtme puudumisest tulenevaid kulusid ning mida toetas Euroopa Komisjoni Teadusuuringute Ühiskeskus. Üldsuse seisukohtade ja arusaamade kogumiseks korraldas komisjon 2018. aastal Eurobaromeetri uuringu, millega hõlmati esinduslik valim vastajaid, liikmesriikide peale kokku 33 000 inimest. Õiguslik analüüs põhineb ka suurel kohtupraktikal, eelkõige Euroopa Liidu Kohtu praktikal, mis puudutab e-kaubanduse direktiivi mitmeid sätteid ja nendega seotud õigusakte, näiteks sätteid, mis käsitlevad mõiste „infoühiskonna teenused“ tõlgendamist, ja sätteid, mis käsitlevad vahendusteenuse osutajate vastutust. Samuti kogus komisjon eksperdiarvamusi ja seisukohti sihipäraste konsultatsioonide ja kaasavate tegevuste kaudu, sealhulgas mitmete seminaride, konverentside, ekspertide ja kohtunikega tehtud intervjuude ning eksperdirühmaga peetud e-kaubanduse konsultatsioonide kaudu, samuti arvukate kahepoolsete konsultatsioonide kaudu ning analüüsides organisatsioonide, tööstusharu esindajate, kodanikuühiskonna esindajate ja teadusasutuste (ad hoc) arvamusavaldusi ja uurimistöid. Samuti tugineb analüüs lisakirjanduse ülevaadetel, akadeemiliste ringkondade poolt avaliku arutelu käigus esitatud uuringutel ja muudel sõltumatutel uuringutel, sealhulgas Euroopa Parlamendi tellimusel tehtud uuringutel. •Mõjuhinnang Õiguskontrollikomitee andis mõjuhinnangu kohta reservatsioonidega positiivse arvamuse ja esitas mitu täiustamissoovitust. Mõju hindamise aruannet on selle alusel muudetud, eelkõige selgitades digiteenuste õigusakti ja laiema õigusraamistiku vahelisi seoseid, esitades poliitikavariantide üksikasjalikumad kirjeldused ning aluseks olevate tõendite üksikasjalikuma analüüsi. Digiteenuste tähtsus meie majanduse ja ühiskonna jaoks kasvab endiselt, aga niisamuti suurenevad sellega seotud riskid. Lähtestsenaariumi kohaselt jätkab komisjon kehtivate õigusnormide jõustamist, sealhulgas valdkondlike küsimuste puhul, ning toetab eneseregulatsiooni valdkonnas tehtavaid jõupingutusi. Kui probleemid süvenevad, jätkavad liikmesriigid aga iseseisvat õigusloomet. Õiguslik killustatus ja sellest tulenev riiklike meetmete killustatus ei võimalda tõhusalt võidelda ebaseadusliku tegevuse vastu ega kaitsta kodanike põhiõigusi ELis ning ühtlasi takistab uute innovaatiliste teenuste pakkumise kasvu siseturul, tugevdades samas väikese arvu selliste osaliste positsiooni, kes suudavad kanda nõuete täitmisega seotud lisakulusid. Sellega jääb õigusnormide kehtestamine ja täitmise tagamine peamiselt väga suurte eraettevõtjate kanda ning kasvab teabe ebaühtlus digiteenuste, nende kasutajate ja avaliku sektori asutuste seas. Lisaks lähteolukorrale hinnati kolme peamist poliitikavarianti. Poliitikavariandiga 1 seadustataks 2018. aasta soovitus: sellega kehtestataks digiplatvormidele hulk menetluslikke kohustusi, et võidelda nende kasutajate ebaseadusliku tegevuse vastu. Kohustused hõlmaksid ka vajalikke kaitsemeetmeid, mis kaitsevad kasutajate põhiõigusi ja tagavad läbipaistvuse. Samuti tõhustaks see ametiasutuste halduskoostöömehhanisme, mis hõlmaks teabevoogude liikumist hõlbustavat digitaalset teabevõrgustikku piiriüleste probleemide lahendamiseks. Poliitikavariandiga 2 lisanduksid 1. variandi meetmetele lahendused, millega kõrvaldataks asjaolud, mis pärsivad teenuseosutajate vabatahtlike ebaseadusliku sisu vastaste meetmete võtmist, ja nähtaks ette meetmed, mis suurendaksid soovitussüsteemide ja reklaami läbipaistvust. Täitmise tagamise ja koostöömehhanismi tõhustataks, nimetades igas liikmesriigis ametisse keskse koordinaatori. Eelmiste variantide meetmetel põhinev poliitikavariant 3 hõlmab suunatud diferentseeritud meetmeid, millega kehtestataks rangemad kohustused väga suurtele digiplatvormidele, millega seotud riskid on ELi ühiskonnale ja majandusele kõige suuremad, samuti mõningaid selgitavaid sätteid vahendusteenuste osutajate vastutuskorra kohta ning ELi juhtimissüsteemi järelevalve- ja jõustamisvolituste tugevdamist. Majandusliku ja sotsiaalse mõju hindamine ning tulemuslikkuse, tõhususe, sidususe ja proportsionaalsuse võrdlus näitas, et 3. poliitikavariant aitaks sekkumise eesmärke kõige paremini saavutada, luues proportsionaalse raamistiku, mis võimaldaks dünaamilises digimaailmas esilekerkivate probleemidega kohaneda. Poliitikavariandiga 3 hõlmatavaid komponente toetavad laialdaselt ka sidusrühmad, seejuures ka Euroopa Parlamendi ja liikmesriikide seisukohad. Eelistatud variandiga toetataks Euroopa Liidu vahendusteenuste osutajate juurdepääsu siseturule ja nende kasvuvõimalusi, vähendades õigusliku killustatusega seotud kulusid. Oodata on hoolsuskohustuse täitmisega seotud kulusid, kuid hinnangute kohaselt kompenseeritakse need ühtlustamise kaudu saavutatava killustatuse vähendamisega. Eelduste järgi mõjutab see positiivselt konkurentsivõimet, innovatsiooni ja digiteenustesse investeerimist, eriti Euroopa Liidu idu- ja kasvufirmade jaoks, kes pakuvad platvormipõhiseid ärimudeleid, kuid eri määral ka sektorite jaoks, mida toetab ja võimendab e-kaubandus. Eelistatud poliitikavariandi kohaselt jagatakse asjakohaselt vastutus vahendusteenuste, nende saajate ja ametiasutuste vahel ebaseadusliku veebisisu vastu võitlemisel. Selleks nähakse ette eraldi lähenemisviis väga suurtele digiplatvormidele hoolsuskohustuste kehtestamise suhtes: tegemist on riskijuhtimise järelevalvel põhineva lähenemisviisiga, millel on jõustamise juhtimissüsteemis oluline roll. Eraldi kohustusi kohaldatakse üksnes väga suurte digiplatvormide suhtes, millel on praeguste andmete põhjal suurim tegevusulatus ja mis ühtlasi kuuluvad olulise käibega suurettevõtjatele. Seega, kuigi kõnealused suunatud meetmed on teistele ettevõtjatele mõeldud meetmetest piiravamad, on need proportsioonis nende ettevõtjate suutlikkusega nõudeid täita. Avaliku sektori asutuste jaoks vähendaks eelistatud poliitikavariant kulusid, mis on tingitud ametiasutuste koostöö praegusest ebatõhususest ja topelttööst. Kuigi liikmesriikidel tuleks kanda pädeva (uue või juba tegutseva) asutuse määramisega seotud kulud, peaks järgmisest tulenev tõhususe kasv need üles kaaluma: üksikute asutuste jaoks vahendite ühiskasutuse võimalus, paremini toimivad teabevood ning lihtsad protsessid, mis toetavad siseturu kolleegide ja ka teenuseosutajatega suhtlemist.

•Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine Käesolevale ettepanekule lisatud mõjuhinnangus on määratletud liidu sekkumise lisaväärtus seoses erinevatest regulatiivsetest ja järelevalve alastest lähenemisviisidest tuleneva ohu vähendamisega (võtmata arvesse suuremat turvalisust ja usaldust digiteenuste vastu), mis potentsiaalselt kasvataks piiriülest digikaubandust 1–1,8 % ehk suurendaks piiriülest käivet 8,6–15,5 miljardi euro võrra. Mis puutub jõustamismeetmetega seotud lisaväärtusesse, siis suurendab algatus oluliselt liikmesriikidevahelise koostöö tõhusust ning loob ühised vahendid ELi tasandi tehnilise toe tagamiseks, et võimaldada väga suurte digiplatvormide modereerimissüsteemide, soovitussüsteemide ja internetireklaami kontrollimist. See omakorda suurendab jõustamis- ja järelevalvemeetmete tõhusust. Praegune süsteem tugineb aga suurel määral vähese arvu liikmesriikide piiratud järelevalvesuutlikkusele. •Põhiõigused Liidu kodanikud nagu ka teised seisavad internetis silmitsi üha kasvavate riskide ja ohtudega – alates ebaseadusliku sisu ja tegevuse levikust ning lõpetades väljendusvabaduse piiramise ja muu ühiskondlikult kahjulikuga. Käesoleva õigusakti ettepanekuga kavandatavad poliitikameetmed parandavad olukorda märkimisväärselt, kehtestades nüüdisaegse ja tulevikukindla juhtimisraamistiku, millega kaitstakse tõhusalt kõigi asjaosaliste, kuid ennekõike liidu kodanike õigusi ja õigustatud huve. Ettepanekuga nähakse ette olulised kaitsemeetmed, mis võimaldavad kodanikel end vabalt väljendada, parandades samas kasutajate esindamist digikeskkonnas, ja mis võimaldavad kasutada muid põhiõigusi, nagu õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ja mittediskrimineerimisele, lapse õigused ning isikuandmete ja eraelu puutumatuse kaitse õigused internetis. Kavandatava määrusega vähendatakse sõnavabaduse eksliku või põhjendamatu piiramise riske, käsitletakse sõna negatiivseid tagajärgi, toetatakse teabe- ja arvamusvabadust ning tugevdatakse kasutajate õiguskaitsevõimalusi. Mõned isikute rühmad või isikud võivad olla digiteenuste kasutamise kontekstis haavatavad või ebasoodsas olukorras nende soo, rassi, etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puuete, vanuse või seksuaalse sättumuse tõttu. Neid võivad ebaproportsionaalselt mõjutada piirangud ja eemaldamismeetmed, mis tulenevad (teadvustamata või teadlikust) erapoolikusest, mida külvavad erakasutajad ja kolmandad isikud teavitussüsteemidesse ja mida võimendavad platvormide kasutatavad automatiseeritud sisu modereerimise vahendid. Ettepanekuga vähendatakse diskrimineerimise riski, eelkõige kõnealuste rühmade või isikute jaoks, ning panustatakse laste õiguste ja inimväärikuse õiguse kaitsmisse internetis. Ettepaneku kohaselt nõutakse üksnes ebaseadusliku sisu eemaldamist ja kehtestatakse kohustuslikud kaitsemeetmed kasutaja teabe eemaldamise juhtudeks, tagades sealhulgas kasutajale selgitava teabe esitamise, teenuseosutajate toetatavad kaebuste lahendamise mehhanismid ning vaidluste kohtuvälise lahendamise mehhanismid. Lisaks tagab see ELi kodanike kaitse ka siis, kui nad kasutavad teenuseid, mida osutavad siseturul tegevad liiduvälise asukohaga teenuseosutajad, kes on samuti kohaldamisalasse hõlmatud. Mis puutub teenuseosutajate ettevõtlusvabadusse, siis kompenseeritakse ettevõtjatele tekkivad kulud siseturu killustatuse vähendamisega. Ettepanekuga nähakse ette kaitsemeetmed, mis vähendavad teenuseosutajate koormust ning hõlmavad muu hulgas meetmeid korduvate põhjendamatute teadete ennetamiseks ja ametiasutuste tehtavat eelkontrolli usaldusväärsete teavitajate määramiseks. Lisaks on teatavad kohustused suunatud väga suurtele digiplatvormidele, kus avalduvad sageli kõige suuremad riskid ja mille käitajatel on suutlikkus lisakoormusega toime tulla. Kavandatud õigusaktiga säilitatakse e-kaubanduse direktiivis sätestatud üldise jälgimiskohustuse keeld, mis on hädavajalik, et tagada põhiõiguste õiglane tasakaal digimaailmas. Uue määrusega keelatakse üldised jälgimiskohustused, kuna need võivad ebaproportsionaalselt piirata kasutajate väljendus- ja teabe saamise vabadust ning liigselt koormata teenuseosutajaid, piirates seega põhjendamatult nende ettevõtlusvabadust. Keeluga vähendatakse ka interneti jälgimise ajendeid ning sellel on positiivne mõju isikuandmete ja eraelu puutumatuse kaitsele. Kõik ettepaneku meetmed on täielikult kooskõlas isikuandmete, side privaatsuse ja eraelu puutumatuse kaitse kõrgete standarditega, mis on sätestatud ELi õigusaktides. 4.MÕJU EELARVELE Ettepaneku eelarvemõju kaetakse 2021.–2027. aasta mitmeaastases finantsraamistikus digitaalse Euroopa programmi ja ühtse turu programmi rahastamispaketi raames ette nähtud eraldistest, nagu on üksikasjalikult kirjeldatud käesolevale määruse ettepanekule lisatud finantsselgituses. Kõnealune mõju nõuab ka rubriigi 7 finantsperspektiivi ümberplaneerimist. Käesolevale määruse ettepanekule lisatud finantsselgituses käsitletakse määruse enda mõju eelarvele. 5.MUU TEAVE •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord Komisjon loob tervikliku raamistiku käesoleva õigusakti väljundite, tulemuste ja mõju pidevaks jälgimiseks alates selle kohaldamise kuupäevast. Kehtestatud järelevalvekava näeb ette õigusvahendi hindamise viie aasta jooksul alates selle jõustumisest. •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus I peatükk hõlmab üldsätteid, mis käsitlevad määruse reguleerimiseset ja kohaldamisala (artikkel 1) ning määruses kasutatud põhimõistete määratlusi (artikkel 2). II peatükk sisaldab sätteid vahendusteenuste osutajate vastutusest vabastamise kohta. Täpsemalt hõlmab see tingimusi, mille puhul pelgalt edastamise (artikkel 3), vahemällu salvestamise (artikkel 4) ja veebimajutusteenuse (artikkel 5) osutajad vabastatakse vastutusest nende edastatava ja talletatava kolmandate isikute teabe suhtes. Samuti nähakse ette, et vastutusest vabastamise sätet ei tohi jätta kohaldamata, kui vahendusteenuste osutajad viivad läbi uurimisi või järgivad seadust vabatahtlikult ja omal algatusel (artikkel 6), ning et nendele teenuseosutajatele ei tohi panna üldise jälgimise või aktiivse teabekogumise kohustust (artikkel 7). Viimasena kehtestatakse selles vahendusteenuste osutajatele kohustus riiklike õigus- või haldusasutuste korraldusel võtta ebaseadusliku sisu vastaseid meetmeid (artikkel 8) ja esitada teavet (artikkel 9). III peatükis sätestatakse viies eri jaos hoolsuskohustused, mida on vaja läbipaistva ja turvalise digikeskkonna tagamiseks. 1. jaos sätestatakse kõigi vahendusteenuste osutajate suhtes kohaldatavad kohustused, täpsemalt: kohustus määrata ühtne kontaktpunkt, mis võimaldab otsesuhtlust liikmesriikide ametiasutuste, komisjoni ja nõukojaga (artikkel 10); kohustus määrata liidus esindaja teenuseosutajate puhul, kes ei asu üheski liikmesriigis, kuid kes pakuvad liidus oma teenuseid (artikkel 11); kohustus sätestada teenusetingimustes kõik piirangud, mida nad võivad oma teenuste kasutamise suhtes kehtestada, ning toimida nende piirangute kohaldamisel ja jõustamisel vastutustundlikult (artikkel 12); läbipaistvust toetav aruandluskohustus seoses sellise teabe eemaldamise ja sellele juurdepääsu keelamisega, mida peetakse ebaseaduslikuks sisuks või teenuseosutajate tingimustega vastuolus olevaks (artikkel 13).

2. jaos sätestatakse lisaks 1. jaos sätestatud kohustustele veebimajutusteenuse osutajate suhtes kohaldatavad täiendavad kohustused. Täpsemalt kohustatakse selles jaos neid teenuseosutajaid kasutama mehhanisme, mis võimaldavad kolmandatel isikutel teatada väidetavalt ebaseaduslikust sisust (artikkel 14). Lisaks kehtestatakse sellega teenuseosutajale kohustus esitada teenusesaajale põhjendused, kui teenuseosutaja otsustab teenusesaaja esitatud kindla teabe eemaldada või keelata sellele juurdepääsu (artikkel 15). 3. jaos sätestatakse lisaks 1. ja 2. jaos sätestatud kohustustele kõigi digiplatvormide suhtes kohaldatavad täiendavad kohustused. Kõnealuses jaos täpsustatakse, et seda ei kohaldata selliste digiplatvormide suhtes, mis on soovituse 2003/361/EÜ lisa tähenduses mikro- või väikeettevõtjad (artikkel 16). Jaos sätestatakse digiplatvormidele kohustus luua ettevõttesisene kaebuste menetlemise süsteem seoses otsustega, mis tehakse väidetavalt ebaseadusliku sisu või teenusetingimustega vastuolus oleva teabe suhtes (artikkel 17). Samuti kohustab see digiplatvorme tegema koostööd vaidluste kohtuvälise lahendamise sertifitseeritud üksustega (artikkel 18), et lahendada nende teenuste kasutajatega tekkivaid vaidlusi. Lisaks kohustatakse selles digiplatvorme tagama, et usaldusväärsete teavitajate staatuse saanud üksuste esitatud teateid käsitletaks eelisjärjekorras (artikkel 19), ning sätestatakse digiplatvormide võetavad kuritarvitamise vastased meetmed (artikkel 20). Käesolev jagu hõlmab ka nõuet, mille kohaselt peavad digiplatvormid teavitama pädevaid täitevasutusi, kui nad saavad teadlikuks teabest, mis annab alust kahtlustada raskeid kuritegusid, millega kaasneb oht inimeste elule või turvalisusele (artikkel 21). Samuti kohustatakse selles jaos digiplatvorme koguma ja talletama kindlat teavet oma kauplejate kohta, tegema mõistlikke jõupingutusi selle teabe usaldusväärsuse hindamiseks ja seda avaldama, kui kõnealused digiplatvormid võimaldavad tarbijatel sõlmida nende kauplejatega kauglepinguid (artikkel 22). Lisaks on need digiplatvormid kohustatud korraldama oma liidese viisil, mis võimaldab kauplejatel järgida tarbijakaitset ja tooteohutust käsitlevaid liidu õigusakte (artikkel 22a). Digiplatvormidel on ka kohustus avaldada aruandeid seoses sellise teabe eemaldamise ja sellele juurdepääsu keelamisega, mida peetakse ebaseaduslikuks sisuks või teenuseosutajate tingimustega vastuolus olevaks (artikkel 23). Kõnealune jagu hõlmab ka digiplatvormide läbipaistvuskohustusi internetireklaamiga seoses (artikkel 24). 4. jaos sätestatakse lisaks jagudes 1–3 määratud kohustustele täiendavad kohustused väga suurtele digiplatvormidele (nagu on määratletud artiklis 25), et tagada süsteemsete riskide juhtimine. Väga suured digiplatvormid on kohustatud hindama nende teenuste käitamisest ja kasutamisest tingitud või nende teenustega seotud süsteemseid riske (artikkel 26) ning võtma mõistlikke ja tõhusaid meetmeid nende riskide vähendamiseks (artikkel 27). Samuti peavad nad võimaldama teha sõltumatuid välisauditeid (artikkel 28). Jagu hõlmab ka kindlat kohustust juhuks, kui väga suured digiplatvormid kasutavad soovitussüsteeme (artikkel 29) või kuvavad oma internetipõhises kasutajaliideses internetireklaami (artikkel 30). Lisaks on jaos sätestatud tingimused, mille kohaselt võimaldavad väga suured digiplatvormid andmetele juurdepääsu tegevuskohajärgsele digiteenuste koordinaatorile või komisjonile ja kontrollitud teadlastele (artikkel 31), kohustus määrata määruses sätestatud kohustuste täitmise tagamiseks üks või mitu vastavuskontrolli spetsialisti (artikkel 32) ning spetsiifilised täiendavad läbipaistvusega seotud aruandluskohustused (artikkel 33). 5. jagu hõlmab üldisi hoolduskohustusi puudutavaid sätteid, mis käsitlevad täpsemalt protsesse, mille puhul komisjon toetab ja edendab ühtlustatud Euroopa standardite väljatöötamist ja rakendamist (artikkel 34), tegevusjuhendite väljatöötamise raamistikku (artikkel 35) ja internetireklaami valdkonna jaoks eraldi tegevusjuhendite väljatöötamise raamistikku (artikkel 36). See hõlmab ka sätet kriisiprotokollide kohta, mis käsitlevad avalikku julgeolekut või rahvatervist mõjutavaid erakorralisi olukordi (artikkel 37). IV peatükk sisaldab käesoleva määruse kohaldamise ja täitmise tagamise sätteid. 1. jaos nähakse ette sätted, mis käsitlevad riiklikke pädevaid asutusi, sealhulgas digiteenuste koordinaatoreid – peamisi riiklikke asutusi, mille liikmesriigid määravad eesmärgiga tagada käesoleva määruse järjepidev kohaldamine (artikkel 38). Digiteenuste koordinaatorid, nagu ka muud määratud pädevad asutused, on sõltumatud ning täidavad oma ülesandeid erapooletult, läbipaistvalt ja õigel ajal (artikkel 39). Käesolevat määrust on pädev jõustama liikmesriik, kus on teenuseosutaja peamine tegevuskoht (artikkel 40). Digiteenuste koordinaatoritele nähakse ette erivolitused (artikkel 41). Liikmesriigid peavad kehtestama normid karistuste kohta, mida kohaldatakse käesoleva määruse kohaste vahendusteenuste osutajate kohustuste rikkumise korral (artikkel 42). Digiteenuste koordinaatorid võivad saada vahendusteenuste osutajate vastu suunatud kaebusi käesolevas määruses (artikkel 43) sätestatud kohustuste rikkumise kohta. Digiteenuste koordinaatorid peavad avaldama oma tegevuse kohta aastaaruanded (artikkel 44) ja tegema koostööd teiste liikmesriikide digiteenuste koordinaatoritega (artikkel 45). Digiteenuste koordinaatorid võivad ka osaleda määrusega hõlmatud küsimusi käsitlevates ühisuurimistes (artikkel 46). 2. jagu hõlmab sätteid, mis käsitlevad Euroopa digiteenuste nõukoda – digiteenuste koordinaatorite sõltumatut nõuanderühma (artikkel 47). Selles sätestatakse ka nõukoja struktuur (artikkel 48) ja ülesanded (artikkel 49). 3. jaos käsitletakse väga suurte digiplatvormidega seotud järelevalvet, uurimist, täitmise tagamist ja seiret. Sellega nähakse ette tõhustatud järelevalve juhuks, kui kõnealused platvormid rikuvad III peatüki 4. jao (artikkel 50) sätteid. Samuti annab see komisjonile võimaluse sekkuda väga suurte digiplatvormide tegevusse, kui rikkumised jätkuvad (artikkel 51). Sellistel juhtudel võib komisjon korraldada uurimisi, sealhulgas esitada teabetaotlusi (artikkel 52), teha intervjuusid (artikkel 53) ja kohapealseid kontrolle (artikkel 54), võtta ajutisi meetmeid (artikkel 55) ja muuta siduvaks väga suurte digiplatvormide vabatahtlikult võetud kohustusi (artikkel 56) ning jälgida platvormidele määrusega pandud kohustuste täitmist (artikkel 57). Kui nõudeid ei täideta, võib komisjon võtta vastu mittevastavuse otsuseid (artikkel 58), määrata väga suurte digiplatvormide rikkumiste ja uurimise käigus ebaõige, mittetäieliku või eksitava teabe esitamise eest trahve (artikkel 59) ja perioodilisi karistusmakseid (artikkel 60). Määrusega sätestatakse ka karistuste määramise (artikkel 61) ja nende täitmisele pööramise (artikkel 62) aegumistähtaeg. Samuti sätestatakse määruses komisjoni ees kehtivad menetluslikud tagatised, eelkõige õigus olla ära kuulatud, õigus tutvuda toimikuga (artikkel 63) ja kohustus otsused avaldada (artikkel 64). Jaos nähakse ette ka komisjoni koostöö liikmesriikide kohtutega (artikkel 65) ja menetluste praktilist korraldust käsitlevate rakendusaktide vastuvõtmine (artikkel 66). 4. jaos on esitatud täitmise tagamist käsitlevad üldsätted. Esiteks sätestatakse selles õigusnormid teabevahetussüsteemi kohta, mis toetab teabevahetust digiteenuste koordinaatorite, komisjoni ja nõukoja vahel (artikkel 67). Samuti hõlmab see sätet, millega antakse vahendusteenuse saajatele õigus volitada asutust, organisatsiooni ja ühingut kasutama nende õigusi nende nimel (artikkel 68). 5. jaos käsitletakse delegeeritud õigusaktide ja rakendusaktide vastuvõtmist Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 290 ja 291 alusel (artiklid 69 ja 70). Viimane, V peatükk hõlmab käesoleva määruse lõppsätteid, mis käsitlevad e-kaubanduse direktiivi artiklite 12–15 väljajätmist, kuna need on lisatud määrusesse (artikkel 71); direktiivi 2020/XX/EÜ muudatusi (artikkel 72), määruse hindamist (artikkel 73) ning selle jõustumist ja kohaldamist (artikkel 74). 2020/0361 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, mis käsitleb digiteenuste ühtset turgu (digiteenuste õigusakt) ja millega muudetakse direktiivi 2000/31/EÜ (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, võttes arvesse Euroopa andmekaitseinspektori arvamust, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1)Infoühiskonna teenustest ja eriti vahendusteenustest on saanud liidu majanduse ja kodanike igapäevaelu oluline osa. 20 aasta jooksul pärast selliste teenuste kohta kehtiva õigusraamistiku vastuvõtmist Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2000/31/EÜ on uued ja innovaatilised ärimudelid ja teenused, nagu internetipõhised sotsiaalvõrgustikud ja kauplemiskohad, võimaldanud ärikasutajatel ja tarbijatel teavet edastada ja saada ning uudsel viisil tehinguid teha. Enamik liidu kodanikke kasutab nüüd neid teenuseid iga päev. Digiüleminek ja nende teenuste kasutamise kasv on aga toonud kaasa ka uusi riske ja probleeme nii üksikute kasutajate kui ka ühiskonna jaoks tervikuna. (2)Liikmesriigid kehtestavad üha enam õigusakte käesoleva määrusega hõlmatud küsimuste valdkonnas, millega nähakse eelkõige ette vahendusteenuste osutajate suhtes kohaldatavad hoolsusnõuded, või kaaluvad selliste õigusaktide kehtestamist. Need lahknevad siseriiklikud õigusaktid mõjutavad negatiivselt siseturgu, mis asutamislepingu artikli 26 kohaselt hõlmab sisepiirideta ala, mille ulatuses tagatakse kaupade ja teenuste vaba liikumine ja asutamisvabadus, võttes arvesse nende teenuste osutamiseks üldiselt kasutatava interneti piiriülest olemust. Siseturul kehtivaid vahendusteenuste osutamise tingimusi tuleks ühtlustada, et pakkuda ettevõtjatele juurdepääsu uutele turgudele ja võimalusi siseturu eeliste kasutamiseks ning tarbijatele ja teistele teenusesaajatele rohkem valikuid. (3)Vahendusteenuste osutajate vastutustundlik ja hoolas käitumine on oluline selleks, et tagada turvaline, prognoositav ja usaldusväärne digikeskkond, ning selleks, et liidu kodanikud ja muud isikud saaksid kasutada oma põhiõigusi, mis on kehtestatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga (edaspidi „harta“), eelkõige väljendus-, teabe- ja ettevõtlusvabaduse õigust ning õigust mitte olla diskrimineeritud. (4)Seega tuleks siseturu toimimise tagamiseks ja parandamiseks kehtestada liidu tasandil hulk sihipäraseid, ühtseid, tõhusaid ja proportsionaalseid kohustuslikke norme. Käesoleva määrusega luuakse tingimused innovaatiliste digiteenuste tekkeks ja ulatuslikumaks kasutuseks siseturul. Vahendusteenuste osutajatele esitatavaid nõudeid käsitlevate riiklike reguleerivate meetmete ühtlustamine liidu tasandil on vajalik, et hoida ära ja lõpetada siseturu killustumine ning tagada õiguskindlus, vähendades seeläbi arendajate ebakindlust ja edendades koostalitlusvõimet. Tehnoloogianeutraalsete nõuete kehtestamine peaks innovatsiooni mitte pidurdama, vaid hoogustama. (5)Käesolevat määrust tuleks kohaldada nende suhtes, kes osutavad teatavaid infoühiskonna teenuseid Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi (EL) 2015/1535 tähenduses, st teenuseid, mida osutatakse vahemaa tagant elektroonilisel teel ja teenusesaaja isikliku taotluse alusel ning tavaliselt tasu eest. Eelkõige tuleks käesolevat määrust kohaldada vahendusteenuste osutajate suhtes ning täpsemalt vahendusteenuste suhtes, mis hõlmavad selliseid teenuseid nagu „pelk edastamine“, „vahemällu salvestamine“ ja „veebimajutus“, võttes arvesse, et selliste teenuste kasutamise hüppeline kasv peamiselt mitmesugustel seaduslikel ja sotsiaalselt kasulikel eesmärkidel on suurendanud nende rolli ka ebaseadusliku või muul viisil kahjuliku teabe ja tegevuse vahendamisel ja levitamisel. (6)Praktikas pakuvad teatavad vahendusteenuste osutajad oma vahendusteenust seoses teenustega, mida võib osutada nii elektrooniliste vahendite abil kui ka muul moel, näiteks infotehnoloogia kaugteenused, transpordi-, majutus- või kättetoimetamisteenused. Käesolevat määrust tuleks kohaldada üksnes vahendusteenuste suhtes ja see ei tohiks mõjutada liidu või liikmesriigi õiguses sätestatud nõudeid, mis on seotud vahendusteenuste kaudu pakutavate toodete või teenustega, sealhulgas olukordades, kus vahendusteenus on lahutamatu osa mõnest muust teenusest, mis ei ole vahendusteenus, nagu täpsustab Euroopa Liidu Kohtu praktika. (7)Et tagada käesolevas määruses sätestatud õigusnormide tõhusus ja võrdsed tingimused siseturul, tuleks neid õigusnorme kohaldada vahendusteenuste osutajate suhtes olenemata nende tegevus- või elukohast, kui nad osutavad teenuseid liidus, nagu tõendab nende märkimisväärne seos liiduga. (8)Niisugune märkimisväärne seos loetakse olemasolevaks siis, kui teenuseosutajal on liidus tegevuskoht, või kui seda ei ole, siis juhul, kui tal on märkimisväärne arv kasutajaid ühes või mitmes liikmesriigis või kui tema tegevus on suunatud ühte või mitmesse liikmesriiki. Tegevuste ühte või mitmesse liikmesriiki suunamise saab kindlaks teha kõikide asjaomaste asjaolude põhjal, sealhulgas sellised tegurid nagu kõnealuses liikmesriigis üldiselt kasutatava keele või vääringu kasutus või kaupade/teenuste tellimise võimalus või riikliku tippdomeeni kasutamine. Seda, kas tegevus on suunatud konkreetsesse liikmesriiki, peaks saama järeldada ka rakenduse kättesaadavusest selle riigi rakenduste poes, kohaliku reklaami või selles liikmesriigis räägitavas keeles reklaami pakkumisest või kliendisuhete haldamisest, näiteks klientide teenindamisest selles liikmesriigis üldiselt kasutatavas keeles. Märkimisväärse seose olemasolu tuleks eeldada ka siis, kui teenuseosutaja suunab oma tegevuse ühte või mitmesse liikmesriiki vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 1215/2012 artikli 17 lõike 1 punktile c. Samas ei saa märkimisväärse seose olemasolu üle otsustada pelgalt selle alusel, et liidus on tehniline juurdepääs veebisaidile. (9)Käesolev määrus peaks täiendama, kuid ei tohiks mõjutada vahendusteenuste osutamise teatavaid aspekte reguleerivaid õigusnorme, mis tulenevad muudest liidu õigusaktidest, eelkõige direktiivist 2000/31/EÜ (erandiks on selles käesoleva määrusega tehtavad muudatused), Euroopa Parlamendi ja nõukogu muudetud direktiivist 2010/13/EL ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusest (EL) .../... – kavandatav terroristlikku veebisisu käsitlev määrus. Seega ei mõjuta käesolev määrus selliseid muid õigusakte, mida tuleb käesoleva määrusega kehtestatud üldiselt kohaldatava raamistiku suhtes käsitada eriõigusena (lex specialis). Käesoleva määruse õigusnorme kohaldatakse siiski küsimuste suhtes, mida kõnealustes muudes õigusaktides ei käsitleta või ei käsitleta täielikult, ning küsimuste suhtes, mille puhul kõnealused muud õigusaktid jätavad liikmesriikidele võimaluse võtta vastu teatavaid meetmeid riiklikul tasandil. (10)Selguse mõttes olgu märgitud, et käesolev määrus ei piira järgmiste õigusaktide sätete kohaldamist: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2019/1148, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2019/1150, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv (EL) 2002/58/EÜ ja määrus […/…], mis käsitleb ajutisi erandeid direktiivi 2002/58/EÜ sätetest; tarbijakatset käsitlevad liidu õigusaktid, eriti Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/29/EC, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/83/EÜ ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 93/13/EMÜ, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga (EL) 2019/2161, ning isikuandmete kaitset käsitlevad liidu õigusaktid, eriti Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2016/679. Üksikisikute kaitset isikuandmete töötlemisel reguleeritakse üksnes seda valdkonda käsitlevate liidu õigusnormidega, eelkõige määruse (EL) 2016/679 ja direktiivi 2002/58/EÜ normidega. Käesolev määrus ei piira ka töötingimusi käsitlevate liidu õigusaktide kohaldamist. (11)Selguse huvides olgu märgitud, et käesolev määrus ei piira autoriõigust ega selliste sellega seonduvaid õigusi käsitlevate liidu õigusnormide kohaldamist, millega kehtestatud erinormid ja menetlused peaksid jääma mõjutamata. (12)Et saavutada eesmärk tagada turvaline, prognoositav ja usaldusväärne digikeskkond, tuleks käesoleva määruse kohaldamisel käsitleda mõistet „ebaseaduslik sisu“ laialt ning see peaks hõlmama ka ebaseadusliku sisu, toodete, teenuste ja tegevusega seotud teavet. Täpsemalt tuleks seda kontseptsiooni mõista kui igasuguses vormis teavet, mis kohaldatava õiguse kohaselt on iseenesest ebaseaduslik – näiteks ebaseaduslik vaenukõne või terroristlik sisu ja ebaseaduslik diskrimineeriv sisu – või seotud ebaseadusliku tegevusega, nagu laste seksuaalset kuritarvitamist kujutavate piltide jagamine, ebaseaduslik volituseta erapiltide jagamine, küberahistamine, nõuetele mittevastavate või võltsitud toodete müük, autoriõigusega kaitstud materjali loata kasutamine või tarbijakaitseõiguse rikkumisega seotud tegevus. Sealjuures ei ole tähtis see, kas teabe või tegevuse ebaseaduslikkus tuleneb liidu õigusest või liidu õigusega kooskõlas olevast siseriiklikust õigusest, ega see, milline on asjaomase õiguse täpne olemus või reguleerimisese. (13)Võttes arvesse asjaomaste teenuste eripära ja sellest tulenevat vajadust kehtestada nende teenuste osutajate suhtes teatavad erikohustused, on vaja käesolevas määruses määratletud majutusteenuste osutajate laiema kategooria raames eristada digiplatvormide alamkategooriat. Digiplatvormid, nagu sotsiaalvõrgustikud või internetipõhised kauplemiskohad, tuleks määratleda kui majutusteenuse pakkujad, kes mitte ainult ei talleta teenusesaajate taotlusel teenusesaajate esitatud teavet, vaid ka levitavad seda teavet viimaste taotlusel üldsusele. Samas selleks, et vältida ülemäära laialdaste kohustuste kehtestamist, ei tuleks digiplatvormidena käsitada selliseid veebimajutusteenuse osutajaid, kelle puhul teabe üldsusele levitamine on üksnes mõne teise teenuse vähetähtis kõrvalfunktsioon, mida ei saa objektiivsetel tehnilistel põhjustel kasutada kõnealust muud ehk põhiteenust kasutamata, ning kui selle funktsiooni teise teenusesse integreerimise eesmärk ei ole hoiduda käesoleva määruse alusel digiplatvormide suhtes kohaldatavate õigusnormide täitmisest. Viidatud funktsiooni näitena võib tuua digiajalehe kommentaaride osa, mille puhul on selge, et see on põhiteenuse – uudiste avaldamine kirjastaja toimetuse vastutusel – kõrvalteenus. (14)Käesoleva määruse kohaldamisel peaks kontseptsioon „üldsusele levitamine“ hõlmama teabe kättesaadavaks tegemist potentsiaalselt piiramatule arvule isikutele; see tähendab, et teave tehakse kasutajatele üldiselt kergesti juurdepääsetavaks, ilma et teabe esitanud teenusesaaja peaks selleks midagi rohkemat tegema; seejuures ei ole tähtis, kas osutatud isikud kõnealuse teabega tegelikult tutvuvad. Pelgalt võimalust luua kindla teenuse kasutajate rühmi ei tohiks käsitada kui asjaolu, mis osutab sellele, et kõnealuse teenuse abil teavet üldsusele ei levitata. Samas peaks kontseptsiooni haardest välja jääma teabe levitamine kinnistes rühmades, kuhu kuulub piiratud hulk eelnevalt kindlaksmääratud isikuid. Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis (EL) 2018/1972 määratletud isikutevahelise side teenused, nagu e-kirja- või erasõnumiteenused, käesoleva määruse kohaldamisalasse ei kuulu. Käesoleva määruse tähenduses tuleb teabe üldsusele levitamisena käsitada üksnes sellist teabe levitamist, mis toimub teabe esitanud teenusesaaja otsesel taotlusel. (15)Kui mõned teenuseosutaja osutatavad teenused kuuluvad käesoleva määruse kohaldamisalasse, teised aga mitte, või kui teenuseosutaja osutatavaid teenuseid käsitletakse käesoleva määruse eri jagudes, tuleks käesoleva määruse asjakohaseid sätteid kohaldada üksnes nende teenuste suhtes, mis kuuluvad nende kohaldamisalasse.

(16)Direktiiviga 2000/31/EÜ ette nähtud vahendusteenuse osutajate tingimusliku kohustustest vabastamise horisontaalne raamistik on andnud õiguskindluse, mis on võimaldanud paljudel uudsetel teenustel tekkida ja siseturul ulatuslikumalt levida. Seega tuleks kõnealune raamistik säilitada. Võttes arvesse erinevusi asjakohaste õigusnormide ülevõtmisel ja kohaldamisel riiklikul tasandil ning selguse ja ühtluse taotlust, tuleks kõnealune raamistik siiski hõlmata ka käesolevasse määrusesse. Ühtlasi tuleks selle raamistiku teatavaid elemente täpsemalt selgitada, võttes arvesse Euroopa Liidu Kohtu praktikat. (17)II peatüki asjakohaste õigusnormidega tuleks kindlaks määrata vaid see, millal ei saa asjaomast vahendusteenuse osutajat pidada vastutavaks teenusesaajate esitatud ebaseadusliku sisu eest. Neid õigusnorme ei tohiks käsitada kui alust, mille põhjal määrata kindlaks, millal saab teenuseosutajat pidada vastutavaks – see otsustatakse kohaldatavate liidu või siseriiklike õigusnormide alusel. Lisaks tuleks käesoleva määrusega ette nähtud vastutusest vabastamist kohaldada igasugust liiki vastutuse suhtes seoses mis tahes liiki ebaseadusliku sisuga, olenemata kõnealuste õigusnormide täpsest sisust või laadist. (18)Käesolevas määruses sätestatud vastutusest vabastamise sätet ei tuleks kohaldada juhul, kui vahendusteenuse osutaja ei piirdu üksnes teenuste neutraalse osutamisega, mis hõlmab vaid teenusesaaja esitatud teabe tehnilist ja automatiseeritud töötlemist, vaid tal on sellega seoses aktiivne roll, mis annab talle teabest ülevaate või kontrolli selle üle. Neid vabastusi ei peaks kohaldama ka sellise vastutuse puhul, mis on seotud teabega, mida ei ole andnud mitte teenusesaaja, vaid vahendusteenuse osutaja ise, sealhulgas juhul, kui selline teave on välja töötatud kõnealuse teenuseosutaja toimetusvastutuse alusel. (19)Võttes arvesse „pelga edastamise“, „vahemällu salvestamise“ ja „veebimajutusega“ seotud tegevuste erinevat laadi ning kõnealuste teenuste osutajate erinevat positsiooni ja suutlikkust, tuleb nende tegevuste suhtes kohaldatavaid õigusnorme eristada, kuivõrd käesoleva määruse alusel kohaldatakse nende suhtes erinevaid nõudeid ja tingimusi ning nende ulatus on erinev, nagu on tõlgendanud Euroopa Liidu Kohus. (20)Vahendusteenuste osutaja, kes teeb ebaseadusliku tegevuse huvides teenusesaajaga teadlikult koostööd, ei osuta oma teenust neutraalselt ning ei peaks seega saama kasu käesolevas määruse vastutusest vabastamise sättest. (21)Teenuseosutaja peaks saama vastutusest vabastamise võimalust kasutada pelga edastamise või vahemällu salvestamise teenuse suhtes siis, kui tal ei ole edastatava teabega vähimatki pistmist. Muu hulgas on nõutav see, et teenuseosutaja ei muuda edastatavat teavet. Selle nõude puhul ei tohi muutmisena tõlgendada edastamise käigus toimuvaid tehnilist laadi manipulatsioone, kuna sellised manipulatsioonid ei muuda edastatava teabe terviklust. (22)Et kasutada veebimajutusteenuse osutajatele ettenähtud vastutusest vabastamist, peaks teenuseosutaja, kellel on tekkinud tegelik teadmine või teadlikkus ebaseaduslikust sisust, sellise teabe kiiresti eemaldama või sellele juurdepääsu tõkestama. Eemaldamine või juurdepääsu tõkestamine peaks toimuma väljendusvabaduse põhimõtte järgi. Teenuseosutajal võib tekkida tegelik teadmine või teadlikkus sellisest teabest eelkõige omaalgatuslike uurimiste või teadete kaudu, mille üksikisikud või üksused on talle käesoleva määruse kohaselt esitanud, kui need teated on piisavalt täpsed ja põhjendatud, nii et hoolikas ettevõtja saaks väidetava ebaseadusliku sisu mõistlikul viisil kindlaks teha, seda hinnata ja vajaduse korral selle vastu meetmeid võtta. (23)Et tagada internetis vahendatavate äritehingute puhul tarbijate tõhus kaitse, ei tohiks kohaldada käesoleva määrusega kehtestatud veebimajutusteenuse osutajate vastutusest vabastamise sätet teatavate veebimajutusteenuste osutajate, täpsemalt selliste digiplatvormide suhtes, kes võimaldavad tarbijatel sõlmida kauplejatega kauglepinguid, kui sellised digiplatvormid esitavad asjaomase tehinguga seotud andmeid sellisel moel, mis paneb tarbija arvama, et teavet pakub kas digiplatvorm ise või tema alluvuses või kontrolli all tegutsev teenusesaaja ja et kõnealusel digiplatvormil on teabest ülevaade ja kontroll selle üle, isegi kui see tegelikult nii ei ole. Selleks tuleks objektiivselt ja kõigile asjakohastele asjaoludele tuginedes otsustada, kas osutatud esitusviis võiks keskmise ja piisavalt teavitatud tarbija selliselt arvama panna. (24)Käesoleva määrusega kehtestatud vastutusest vabastamise säte ei tohiks mõjutada võimalust teha vahendusteenuste osutajate suhtes eri laadi ettekirjutisi, isegi kui nad vastavad kõnealuste vabastustega seoses sätestatud tingimustele. Sellised ettekirjutused võidakse anda eeskätt kohtute või pädevate haldusasutuste korraldustega, mis nõuavad kõigi rikkumiste lõpetamist või ärahoidmist, kaasa arvatud nendes (liidu õigusega kooskõlas olevates) korraldustes osutatud ebaseadusliku teabe eemaldamine või sellele juurdepääsu tõkestamine. (25)Et luua õiguskindlus ja mitte pärssida vahendusteenuste osutajate võimalikku vabatahtlikku tegevust, mille eesmärk on avastada ja tuvastada ebaseaduslikku sisu ning tõkestada selle levikut, tuleks täpsustada, et selline vabatahtlik tegevus ei välista käesoleva määrusega ette nähtud vastutusest vabastamist, kui selline tegevus toimub heas usus ja hoolsuspõhimõtteid järgides. Lisaks on oluline märkida, et ainuüksi asjaolu, et kõnealused teenuseosutajad võtavad heas usus meetmeid, et täita liidu õiguse nõudeid, sealhulgas käesolevas määruses sätestatud nõudeid, mis on seotud nende teenusetingimuste rakendamisega, ei tohiks vastutusest vabastamise võimalust välistada. Seega ei tuleks konkreetse teenuseosutaja selliseid võimalikke tegevusi ega meetmeid arvesse võtta, kui otsustatakse, kas teenuseosutaja võib tugineda vastutusest vabastamise sättele, eelkõige seoses sellega, kas teenuseosutaja osutab oma teenust neutraalselt ja võib seega jääda asjaomase sätte kohaldamisalasse, ilma et kirjeldatud õigusnorm tähendaks, et teenuseosutaja saab tingimata sellele tugineda. (26)Kuigi käesoleva määruse II peatüki sätetes keskendutakse vahendusteenuste osutajate vastutusest vabastamisele, on oluline meenutada, et hoolimata nende teenuseosutajate üldisest tähtsast rollist ei tohiks ebaseadusliku veebisisu ja veebis toimuva tegevuse probleemi käsitleda üksnes nende kohustustele ja vastutusele keskendudes. Kui see on võimalik, peaksid kolmandad isikud, keda internetis edastatav või talletatav ebaseaduslik sisu mõjutab, püüdma lahendada sellise sisuga seotud konflikte kõnealuseid vahendusteenuste osutajaid kaasamata. Teenuse saajaid tuleks nende esitatava ja levitatava ebaseadusliku sisuga seoses vastutavaks pidada, kui kõnealust vastutust käsitlevad liidu ja riiklikud õigusaktid seda ette näevad. Kus asjakohane, peaksid ka teised osalejad, näiteks suletud veebikeskkonnas tegutsevate rühmade ja eriti just suurte rühmade moderaatorid aitama kooskõlas kohaldatava õigusega ära hoida ebaseadusliku veebisisu levikut. Kui on vaja kaasata infoühiskonna teenuste pakkujaid, sealhulgas vahendusteenuste osutajaid, tuleks asjakohased taotlused või korraldused suunata üldjuhul osalisele, kes on tehniliselt ja operatiivselt suuteline konkreetse ebaseadusliku sisu vastu meetmeid võtma, et vältida ja minimeerida võimalikku negatiivset mõju sellise teabe kättesaadavusele ja juurdepääsetavusele, mis ei ole ebaseaduslik sisu. (27)Alates 2000. aastast on maad võtnud uued tehnoloogiad, mis parandavad internetis andmete edastamise ja säilitamise süsteemide kättesaadavust, tõhusust, kiirust, usaldusväärsust, võimsust ja turvalisust, tuues kaasa üha keerukamate digiökosüsteemide loomise. Sellega seoses tuleks meelde tuletada, et nende teenuste osutajad, millega luuakse ja edendatakse interneti loogilist alusarhitektuuri ning interneti, sh selle tehniliste abifunktsioonide toimimist, võivad samuti saada kasu käesoleva määruse vastutusest vabastamise sättest, kui nende teenused kvalifitseeruvad pelga edastamise, vahemällu salvestamise või veebimajutusteenusena. Selliste teenuste hulka võivad olenevalt asjaoludest kuuluda traadita kohtvõrgud, domeeninimede süsteemi (DNS) teenused, tippdomeeninimede registrid, digisertifikaate väljastavad sertifitseerimisasutused või sisuedastusvõrgud, mis võimaldavad või parandavad teiste vahendusteenuste osutajate funktsioone. Samuti on märkimisväärselt arenenud sidepidamiseks kasutatavad teenused ja nende osutamise tehnilised vahendid, mis on toonud turule digiteenused, nagu IP-kõne-, sõnumiteenused ja internetipõhised e-posti teenused, mille puhul sidepidamist võimaldatakse internetiühenduse teenuse kaudu. Vastutusest vabastamise sättest võivad kasu saada ka sellised teenused, kuivõrd need kvalifitseeruvad pelga edastamise, vahemällu salvestamise või veebimajutusteenusena. (28)Mis puudutab üldisi kohustusi, siis ei tohiks vahendusteenuste osutajate suhtes kohaldada jälgimiskohustust. See keeld ei kehti erijuhtudel kohaldatavate jälgimiskohustuste kohta ega mõjuta siseriiklike õigusaktidega kooskõlas antavaid riiklike asutuste korraldusi, mis antakse vastavalt käesolevas määruses kehtestatud tingimustele. Ühtki käesoleva määruse sätet ei tohiks tõlgendada nii, nagu see kehtestaks teenuseosutajatele üldise jälgimise või aktiivse andmekogumise kohustuse või üldise kohustuse võtta ebaseadusliku sisu vastaseid ennetusmeetmeid. (29)Sõltuvalt iga liikmesriigi õigussüsteemist ja asjaomasest õigusvaldkonnast võivad riiklikud kohtu- või haldusasutused anda vahendusteenuse osutajatele korralduse võtta konkreetse ebaseadusliku sisu vastu suunatud meetmeid või esitada konkreetset teavet. Siseriiklikud õigusaktid, mille alusel selliseid korraldusi antakse, on väga erinevad ning selliste korraldustega tegeletakse üha enam piiriülestes olukordades. Selleks et neid korraldusi saaks täita tõhusalt ja tulemuslikult, nii et asjaomased ametiasutused saaksid täita oma ülesandeid ja teenuseosutajaid ei koormataks ebaproportsionaalselt ning ilma et see põhjendamatult mõjutaks kolmandate isikute õigusi või riivaks nende õigustatud huve, tuleb kehtestada teatavad tingimused, millele need korraldused peaksid vastama, ning teatavad täiendavad nõuded, mis seonduvad nende korralduste menetlemisega. (30)Ebaseadusliku sisu vastaste meetmete võtmise või teabe esitamise korraldusi tuleks välja anda kooskõlas liidu õigusega, eelkõige määrusega (EL) 2016/679, ning käesoleva määruse sättega, mis keelab üldise teabe jälgimise ja ebaseaduslikku tegevust näitavate andmete või asjaolude aktiivse kogumise kohustuste kehtestamise. Käesolevas määruses sätestatud ebaseadusliku sisu vastaste meetmete võtmise korralduste suhtes kohaldatavad tingimused ja nõuded ei piira muude liidu õigusaktide kohaldamist, millega nähakse ette sarnased süsteemid teatavat liiki ebaseadusliku sisu vastu võitlemiseks, näiteks määrus (EL) .../.... [kavandatav määrus, mis käsitleb terroristliku veebisisu levitamise tõkestamist] või määrus (EL) 2017/2394, millega antakse erivolitused nõuda liikmesriikide tarbijaõiguse valdkonna õiguskaitseasutustelt teabe esitamist, ilma et teabe esitamise korralduste suhtes kohaldatavad tingimused ja nõuded piiraksid muude liidu õigusaktide kohaldamist, millega nähakse kindlate sektorite jaoks ette sarnased asjakohased õigusnormid. Kõnealused tingimused ja nõuded ei tohiks piirata liidu õigusega kooskõlas oleva siseriikliku õiguse kohaseid säilitamiseeskirju ning õiguskaitseasutuste konfidentsiaalsuse tagamise taotlusi, mis on seotud ametisaladuse hoidmise nõudega. (31)Selliste ebaseadusliku veebisisu vastaste meetmete võtmise korralduste territoriaalne kohaldamisala tuleks selgelt kindlaks määrata korralduse väljaandmist võimaldava kohaldatava liidu või liikmesriigi õiguse alusel ning see ei tohiks minna kaugemale sellest, mis on rangelt vajalik määruse eesmärkide saavutamiseks. Sellega seoses peaks korralduse teinud siseriiklik õigus- või haldusasutus leidma tasakaalu, kõrvutades seda, mida korraldusega püütakse saavutada (võttes arvesse korralduse tegemist võimaldavat õiguslikku alust), kõigi selliste kolmandate isikute õiguste ja õigustatud huvidega, keda korraldus võib mõjutada, eelkõige nende hartast tulenevate põhiõigustega. Kui kindlale teabele viitaval korraldusel võib olla mõju väljaspool asjaomase asutuse liikmesriigi territooriumi, peaks asutus ka hindama, kas kõnealune teave võib endast kujutada ebaseaduslikku sisu teistes asjaomastes liikmesriikides, ning (kus asjakohane) võtma arvesse asjakohaseid liidu õiguse või rahvusvahelise õiguse norme ja rahvusvahelise viisakuse põhimõtteid. (32)Käesoleva määrusega reguleeritud teabe esitamise korraldused on seotud kindla teabe hankimisega asjaomaste üksikute vahendusteenuse saajate kohta (kes on märgitud nendes korraldustes), et teha kindlaks, kas need teenusesaajad järgivad kohaldatavaid liidu või liikmesriigi õigusnorme. Seega ei tohiks käesolevas määruses teabe esitamise kohta sätestatu mõjutada selliseid korraldusi, mis puudutavad konkreetselt identifitseerimata teenusesaajate rühma kohta käivat teavet, sealhulgas korraldusi esitada koondteavet statistika või tõenduspõhise poliitikakujundamise jaoks. (33)Ebaseadusliku sisu vastaste meetmete võtmise ja teabe esitamise korralduste suhtes kohaldatakse õigusnorme, millega kaitstakse teenuseosutaja tegevuskohajärgse liikmesriigi pädevust ning nähakse teatavatel juhtudel ette võimalikud erandid sellest pädevusest, nagu on sätestatud direktiivi 2000/31/EÜ artiklis 3 ja üksnes juhul, kui kõnealuse artikli tingimused on täidetud. Arvestades, et kõnealused korraldused on seotud kindla ebaseadusliku sisu või kindla teabega, siis – juhul, kui need on adresseeritud teises liikmesriigis asutatud vahendusteenuse osutajatele – ei piira need põhimõtteliselt kõnealuste teenuseosutajate vabadust osutada oma teenuseid piiriüleselt. Seetõttu ei kohaldata nende korralduste suhtes direktiivi 2000/31/EÜ artiklis 3 sätestatud õigusnorme, sealhulgas neid, mis käsitlevad vajadust põhjendada meetmeid, millega tehakse teatavatel kindlatel alustel erand teenuseosutaja tegevuskohajärgse liikmesriigi pädevusest, ja nendest meetmetest teatamist. (34)Et saavutada käesoleva määruse eesmärgid ja eelkõige parandada siseturu toimimist ning tagada turvaline ja läbipaistev digikeskkond, on vaja kehtestada vahendusteenuste osutajatele selged ja tasakaalustatud ühtlustatud hoolsuskohustused. Nende kohustuste eesmärk peaks olema eelkõige aidata saavutada avaliku korraga seotud eri eesmärke, näiteks tagada teenusesaajate, sealhulgas alaealiste ja haavatavate kasutajate turvalisus ja usaldus, kaitsta hartas sätestatud asjaomaseid põhiõigusi, tagada kõnealuste teenuseosutajate sisuline vastutus ning anda teenusesaajatele ja teistele mõjutatud isikutele rohkem mõjuvõimu, hõlbustades seejuures pädevate asutuste tehtavat järelevalvet. (35)Sellega seoses on oluline, et hoolsuskohustust kohandataks vastavalt asjaomase vahendusteenuse liigile ja laadile. Seega sätestatakse käesolevas määruses põhikohustused, mida kohaldatakse kõigi vahendusteenuste osutajate suhtes, ning täiendavad erikohustused veebimajutusteenuse osutajatele, täpsemalt digiplatvormidele ja väga suurtele digiplatvormidele. Kui vahendusteenuste osutajad kuuluvad nende teenuste laadi ja suuruse tõttu kõnealustesse erikategooriatesse, peaksid nad täitma kõiki käesolevas määruses sätestatud vastavaid kohustusi. Kõnealuseid ühtlustatud hoolsuskohustusi, mis peaksid olema mõistlikud ega tohiks olla meelevaldsed, on vaja selleks, et täita avaliku korraga seotud kindlaid ülesandeid, nagu teenusesaajate õigustatud huvide kaitsmine, ebaseaduslike tegutsemistavadega võitlemine ja põhiõiguste kaitsmine internetis.

(36)Võimaldamaks käesoleva määrusega hõlmatud küsimuste käsitlemiseks sujuvat ja tõhusat teabevahetust, tuleks vahendusteenuste osutajatelt nõuda, et nad tagaksid ühtse kontaktpunkti ja avaldaksid selle kontaktpunktiga seotud asjakohase teabe, märkides sealhulgas ära teabevahetuses kasutatavad keeled. Kontaktpunkti võivad kasutada ka usaldusväärsed teavitajad ja kutseala üksused, kes on vahendusteenuse osutajaga erisuhetes. Erinevalt seaduslikust esindajast peaks kontaktpunkt teenima operatiiveesmärke ja tal ei peaks tingimata olema (ametlikku) füüsilist asukohta. (37)Kolmandas riigis asutatud vahendusteenuste osutajad, kes pakuvad teenuseid liidus, peaksid määrama liidus piisavate volitustega seadusliku esindaja ja esitama esindaja kohta käiva teabe, et nende teenuseosutajate üle saaks teha tõhusat järelevalvet ning vajaduse korral kohaldada nende suhtes käesoleva määruse täitmise tagamise meetmeid. Seaduslikul esindajal peaks olema võimalik täita ka kontaktpunkti rolli, tingimusel et käesoleva määruse asjakohased nõuded on täidetud. (38)Kuigi põhimõtteliselt tuleks austada vahendusteenuste osutajate lepinguvabaduse õigust, on läbipaistvuse, teenusesaajate kaitse ning ebaõiglaste või meelevaldsete tulemuste vältimise huvides asjakohane kehtestada nende teenuseosutajate teenusetingimuste sisu, kohaldamise ja jõustamise suhtes teatavad nõuded. (39)Et tagada piisav läbipaistvus ja vastutus, peaksid vahendusteenuste osutajad esitama igal aastal kooskõlas käesoleva määruse ühtlustatud nõuetega aruande, milles tuleb anda ülevaade modereerimise juhtumitest ning meetmetest, mis on võetud seoses teenusetingimuste kohaldamise ja jõustamisega. Et vältida ebaproportsionaalse koormuse panemist, ei tohiks kõnealuseid läbipaistvusaruandluse kohustusi siiski kohaldada teenuseosutajate suhtes, kes on komisjoni soovituse 2003/361/EÜ määratluse kohaselt mikro- või väikeettevõtjad. (40)Veebimajutusteenuse pakkujatel on ebaseadusliku veebisisu vastu võitlemisel iseäranis oluline roll, kuna nad talletavad teenusesaajate taotlusel teenusesaajate esitatud teavet ning annavad tavaliselt teistele teenusesaajatele sellele juurdepääsu, mõnikord ka suures ulatuses. Oluline on, et kõik veebimajutusteenuse pakkujad, olenemata nende suurusest, kehtestaksid kasutusmugavad teavitus- ja meetmemehhanismid, mis hõlbustavad asjaomase veebimajutusteenuse pakkuja teavitamist kindlast teabest, mida teavitav pool peab ebaseaduslikuks sisuks („teavitamine“) ja mille alusel saab asjaomane teenusepakkuja otsustada, kas ta nõustub teavitaja hinnanguga või mitte ja kas ta soovib kõnealuse sisu eemaldada või sellele juurdepääsu tõkestada („meetme võtmine“). Kui teated vastavad esitatavatele nõuetele, peaks üksikisikutel või üksustel olema võimalik teatada ühes teates korraga mitmest konkreetsest sisust, mis on väidetavalt ebaseaduslik. Teavitus- ja meetmemehhanismide loomise kohustust tuleks kohaldada näiteks failide talletamise ja jagamise, veebimajutuse, reklaamiserveri- ja paste bin-teenuse suhtes, kui kõnealused pakkujad kvalifitseeruvad käesoleva määrusega hõlmatud veebimajutusteenuse pakkujateks. (41)Selliseid teavitus- ja meetmemehhanisme käsitlevad õigusnorme tuleks liidu tasandil ühtlustada, et tagada teadete õigeaegne, hoolikas ja objektiivne töötlemine ühtsete, läbipaistvate ja selgete eeskirjade alusel, millega nähakse ette kindlad kaitsemeetmed, et kaitsta kõigi mõjutatud isikute õigusi ja õigustatud huve, eelkõige nende hartas tagatud põhiõigusi, olenemata sellest, millises liikmesriigis on kõnealuste isikute asu- või elukoht, ning olenemata asjaomasest õigusvaldkonnast. Need põhiõigused võivad hõlmata (olenevalt olukorrast) teenusesaajate väljendus- ja teabevabaduse, era- ja pereelu austamise, isikuandmete kaitse, mittediskrimineerimise ja tõhusa õiguskaitsega seotud õigusi; teenuseosutajate ettevõtlusvabaduse, sealhulgas lepinguvabaduse õigusi; ebaseaduslikust sisust mõjutatud osapoolte õigusi, mis puudutavad inimväärikuse asutamist, lapse õigusi, omandi-, sealhulgas intellektuaalomandi kaitset ning diskrimineerimise keeldu. (42)Kui veebimajutusteenuse pakkuja otsustab teenusesaaja esitatud teabe eemaldada või sellele juurdepääsu tõkestada, näiteks teate saamise korral või omal algatusel, sealhulgas automatiseeritud vahendite abil, peaks ta teavitama saajat oma otsusest, otsuse põhjustest ja saajale kättesaadavatest kaitsevahenditest, mis võimaldavad otsuse vaidlustada, pidades silmas selliste otsuste võimalikke negatiivseid tagajärgi teenusesaajale, sealhulgas seoses tema põhiõigusega, nagu väljendusvabaduse õigus. Seda kohustust tuleks kohaldada olenemata otsuse põhjustest, eelkõige olenemata sellest, kas meede on võetud seetõttu, et edastatud teavet peetakse ebaseaduslikuks sisuks, või seetõttu, et seda peetakse kohaldatavate teenusetingimustega vastuolus olevaks. Vahendid, mis on veebimajutusteenuse pakkuja otsuse vaidlustamiseks kättesaadavad, peaksid kindlasti hõlmama ka õiguskaitsevahendeid. (43)Et vältida ebaproportsionaalse koormuse panemist, ei tohiks käesoleva määrusega digiplatvormidele kehtestatud lisakohustusi kohaldada komisjoni soovituses 2003/361/EÜ määratletud mikro- ja väikeettevõtjate suhtes, välja arvatud juhul, kui nende tegevuse ulatus ja mõju on selline, et nad kvalifitseeruvad käesoleva määruse kriteeriumide alusel väga suureks digiplatvormiks. Kõnealuses soovituses sätestatud konsolideerimisnormid tagavad, et osutatud lisakohustustest kõrvalehoidmine on välistatud. Mikro- ja väikeettevõtjate vabastamist nendest lisakohustustest ei tuleks mõista nii, nagu mõjutaks see nende võimalust luua vabatahtlikult süsteem, mis vastab ühe või mitme kõnealuse kohustuse nõuetele. (44)Teenuse saajatel peaks olema võimalik hõlpsalt ja tõhusalt vaidlustada teatavaid digiplatvormide otsuseid, mis neid negatiivselt mõjutavad. Seega tuleks digiplatvormidelt nõuda, et nad näeksid ette ettevõttesisesed kaebuste menetlemise süsteemid, mis vastavad teatavatele tingimustele, mille eesmärk on tagada, et süsteemid on kergesti juurdepääsetavad ning annavad kiireid ja piisavaid tulemusi. Lisaks tuleks ette näha vaidluste kohtuvälise lahendamise võimalus, sealhulgas selliste vaidluste puhul, mida ei ole võimalik rahuldavalt lahendada ettevõttesiseste kaebuste menetlemise süsteemide kaudu. Sellist vaidluse lahendamise teenust peaksid osutama sertifitseeritud üksused, kes tegutsevad sõltumatult ning kellel on vajalikud vahendid ja teadmised, et korraldada oma tegevust õiglasel, kiirel ja kulutõhusal moel. Sellised digiplatvormide otsuste vaidlustamise võimalused peaksid täiendama liikmesriigi õigusaktidega ette nähtud õiguskaitsevõimalusi, kuid ei tohiks neid üheski aspektis piirata. (45)Kaupade või teenuste ostmisega seotud tarbija ja ettevõtja vaheliste lepingutega seotud vaidluste tarvis tagatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2013/11/EL, et liidu tarbijatel ja ettevõtjatel on võimalik kasutada kvaliteedisertifikaadiga vaidluste kohtuvälise lahendamise üksuste teenuseid. Sellega seoses tuleks selgitada, et käesoleva määruse sätted vaidluste kohtuvälise lahendamise kohta ei piira kõnealuse direktiivi kohaldamist, sealhulgas kõnealuse direktiivi kohast tarbijate õigust menetlusest igas etapis välja astuda, kui nad ei ole rahul menetluse läbiviimise korra või tulemustega. (46)Ebaseadusliku veebisisu vastaseid meetmeid saab võtta kiiremini ja asjakohasemalt, kui digiplatvormid võtavad vajalikud meetmed, millega tagatakse, et käesolevas määruses nõutavate teatamis- ja meetmemehhanismide kaudu usaldusväärsete teavitajate esitatud teateid käsitletakse eelisjärjekorras, ilma et see mõjutaks nõuet menetleda kõiki nende mehhanismide kaudu esitatud teateid ning teha nende kohta otsuseid õigel ajal, hoolikalt ja objektiivselt. Kõnealuse usaldusväärse teavitaja staatus tuleks anda ainult üksustele (mitte üksikisikutele), kes on muu hulgas tõendanud, et neil on eriteadmised ja pädevus ebaseadusliku sisu vastu võitlemiseks, et nad esindavad kollektiivseid huve ning et nad töötavad hoolikalt ja objektiivselt. Sellised üksused võivad olla oma olemuselt avalikud asutused, nagu terroristliku sisu puhul on riiklike õiguskaitseasutuste või Euroopa Liidu Õiguskaitsekoostöö Ameti (Europol) internetisisust teavitamise üksused, või valitsusvälised organisatsioonid ja riigi osalusega üksused, näiteks INHOPE vihjeliinide võrgustikku kuuluvad organisatsioonid laste seksuaalset kuritarvitamist kujutavast internetimaterjalist teatamiseks või organisatsioonid, kes on võtnud kohustuse teatada internetis tehtavatest ebaseaduslikest rassistlikest ja ksenofoobsetest avaldustest. Intellektuaalomandi õigustega seonduvas võiks usaldusväärse teavitaja staatuse anda tööstusharu ja õiguste omajate organisatsioonidele, kes on tõendanud, et nad vastavad kohaldatavatele tingimustele. Käesoleva määruse sätteid usaldusväärsete teavitajate kohta ei tuleks tõlgendada nii, nagu need takistaksid digiplatvormidel käsitleda sarnaselt teateid, mille on esitanud üksused või isikud, kellele ei ole käesoleva määruse alusel antud usaldusväärse teavitaja staatust, või teha muul viisil koostööd teiste üksustega kooskõlas kohaldatava õigusega, sealhulgas käesoleva määrusega ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2016/794. (47)Digiplatvormide teenuste kuritarvitamine, pakkudes sageli ilmselgelt ebaseaduslikku sisu või esitades käesoleva määruse alusel loodud mehhanismide ja süsteemide kaudu sageli ilmselgelt põhjendamatuid teateid või kaebusi, õõnestab asjaomaste poolte usaldust ning kahjustab nende õigusi ja õiguspäraseid huve. Seega on vaja kehtestada sellise kuritarvitamise vastu suunatud asjakohased ja proportsionaalsed kaitsemeetmed. Teavet tuleks pidada ilmselgelt ebaseaduslikuks sisuks ning teateid või kaebusi ilmselgelt põhjendamatuks, kui ka vastava väljaõppeta isikule on sisulist analüüsi tegemata selge, et asjaomane sisu on ebaseaduslik või et asjaomased teated või kaebused on põhjendamatud. Teatavatel tingimustel peaksid digiplatvormid ajutiselt peatama oma asjaomaste teenuste osutamise isikule, kes on seotud kuritarvitava käitumisega. See ei piira digiplatvormide vabadust määrata oma tingimusi ja kehtestada rangemaid meetmed ilmselgelt ebaseadusliku sisu suhtes, mis on seotud raskete kuritegudega. Läbipaistvuse huvides tuleks see võimalus selgelt ja piisavalt üksikasjalikult sätestada digiplatvormide tingimustes. Digiplatvormide sellekohaste otsustega seoses peaks alati tagama kaitsevõimalused ja nende üle peaks järelevalvet tegema pädev digiteenuste koordinaator. Käesoleva määruse sätted väärkasutamise kohta ei tohiks takistada digiplatvorme võtmast kooskõlas kohaldatava liidu ja siseriikliku õigusega muid meetmeid, et tegeleda ebaseadusliku sisu pakkumisega nende teenusesaaja poolt või nende teenuste muu väärkasutamisega. Need õigusnormid ei piira võimalust võtta väärkasutuses osalevaid isikuid liidu või liikmesriigi õiguse alusel vastutusele, sealhulgas kahju tekitamise eest. (48)Digiplatvorm võib teatavatel juhtudel, näiteks teavitava osalise teate või oma vabatahtlike meetmete võtmise kaudu, saada teadlikuks teenusesaaja teatava tegevusega seotud teabest, näiteks teatavat liiki ebaseadusliku sisu esitamisest, mis kõiki digiplatvormile teadaolevaid asjakohaseid asjaolusid arvesse võttes võib tekitada temas põhjendatud kahtluse, et teenusesaaja on toime pannud, paneb sel hetkel või tõenäoliselt tulevikus toime raske kuriteo, millega kaasneb oht inimeste elule või turvalisusele, nagu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2011/93/EL sätestatud kuriteod. Sellistel juhtudel peaks digiplatvorm teavitama oma kahtlusest viivitamata pädevaid õiguskaitseasutusi, esitades kogu talle kättesaadava asjakohase teabe, sealhulgas (kui asjakohane) kõnealuse sisu ja oma kahtluse põhjenduse. Käesolev määrus ei anna õiguslikku alust teenusesaajate profiilianalüüsiks, mis võiks võimaldada digiplatvormidel kuritegusid tuvastada. Digiplatvormid peaksid õiguskaitseasutuste teavitamisel järgima ka muid kohaldatavaid liidu või liikmesriigi õigusnorme, mis käsitlevad üksikisikute õiguste ja vabaduste kaitset. (49)Et aidata luua tarbijate ning teiste huvitatud isikute, näiteks konkureerivate kauplejate ja intellektuaalomandi õiguste omanike jaoks turvaline, usaldusväärne ja läbipaistev digikeskkond ning takistada kauplejaid müümast tooteid või teenuseid kohaldatavaid õigusnorme rikkudes, peaksid digiplatvormid, kes võimaldavad tarbijatel kauplejatega kauglepinguid sõlmida, tagama kauplejate jälgitavuse. Seepärast tuleks kauplejalt nõuda, et ta esitaks digiplatvormile teatavat olulist teavet, sealhulgas toodete kohta sõnumite levitamise või toodete pakkumise eesmärgil. Seda nõuet tuleks kohaldada ka kauplejate suhtes, kes reklaamivad lepingute alusel kaubamärkide omanike nimel toote või teenusega seotud sõnumeid. Kõnealused digiplatvormid peaksid säilitama kogu teavet turvalisel viisil mõistliku aja jooksul (kuid mitte kauem kui vajalik), nii et see oleks kooskõlas kohaldatava õigusega, sealhulgas isikuandmete kaitset käsitleva õigusega, kättesaadav riigiasutustele ja õigustatud huviga eraõiguslikele isikutele, sealhulgas käesolevas määruses osutatud teabe esitamise korralduste alusel. (50)Tagamaks kõnealuse kohustuse tõhus ja asjakohane kohaldamine osalistele ebaproportsionaalset koormust panemata, peaksid hõlmatud digiplatvormid tegema mõistlikke jõupingutusi, et kontrollida asjaomaste kauplejate esitatud teabe usaldusväärsust, kasutades vabalt kättesaadavaid ametlikke internetipõhiseid andmebaase ja kasutajaliideseid, nagu riiklikud äriregistrid ja käibemaksuteabe vahetamise süsteem, või paludes asjaomastel kauplejatel esitada usaldusväärsed tõendavad dokumendid, nagu isikut tõendavate dokumentide koopiad, tõendatud pangaväljavõtted, äriühingu ja -registri tõendid. Nad võivad kasutada ka muid allikaid, mis on distantsilt kasutamiseks kättesaadavad ja tagavad selle kohustuse täitmiseks samal tasemel usaldusväärsuse. Hõlmatud digiplatvormidelt ei tohiks samas nõuda ülemäärast või kulukat veebipõhise teabe kogumist ega kontrollide tegemist. Samuti ei tohiks järeldada, et digiplatvormid, mis on teinud käesoleva määrusega nõutud mõistlikud jõupingutused, tagavad tarbijatele või teistele huvitatud isikutele teabe usaldusväärsuse. Sellised digiplatvormid peaksid ühtlasi kavandama ja korraldama oma internetipõhise kasutajaliidese viisil, mis võimaldab kauplejatel täita liidu õigusest tulenevaid kohustusi, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/83/EL artiklites 6 ja 8, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/29/EÜ artiklis 7 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/6/EÜ artiklis 3 sätestatud nõudeid. (51)Mis puutub digiplatvormide erikohustusse ja -vastutusse, siis tuleks nende suhtes kohaldada täiendavat läbipaistvusega seotud aruandluskohustust lisaks nendele läbipaistvusega seotud aruandluskohustustele, mida käesoleva määruse alusel kohaldatakse kõigi vahendusteenuste osutajate suhtes. Et määrata kindlaks, kas digiplatvorme tuleks käsitada väga suurte digiplatvormidena, mille suhtes kohaldatakse teatavaid käesoleva määruse kohaseid lisakohustusi, peaksid digiplatvormide läbipaistvusega seotud aruandluskohustused hõlmama teatavaid kohustusi, mis näevad ette liidus teenuse aktiivsete saajate keskmise kuupõhise arvu avaldamise ja esitamise. (52)Digikeskkonnas, sealhulgas seoses digiplatvormide teenuste osutamisega, etendab olulist rolli internetireklaam. Internetireklaamiga võivad aga kaasneda märkimisväärseid riskid, alates sellest, et reklaam on iseenesest ebaseaduslik sisu, kuni selleni, et aidatakse kaasa rahaliste stiimulite loomisele ebaseadusliku või muul viisil kahjuliku internetisisu avaldamiseks või kahjuliku internetitegevuse laiendamiseks või et kuvatakse diskrimineerivat reklaami, mis õõnestab kodanike võrdset kohtlemist ja võrdseid võimalusi. Seega tuleks lisaks direktiivi 2000/31/EÜ artiklist 6 tulenevatele nõuetele nõuda digiplatvormidelt, et nad tagaksid teenusesaajatele teatava individuaalse teabe, mis võimaldaks neil mõista, millal ja kelle nimel reklaami kuvatakse. Lisaks peaks teenusesaajatele tagama teabe peamiste parameetrite kohta, mille alusel otsustatakse, kas mingit reklaami neile kuvatakse või mitte, andes sisukaid selgitusi selleks kasutatava loogika kohta, sealhulgas siis, kui see põhineb profiilianalüüsil. Reklaamiga seotud teabe esitamist käsitlevad käesoleva määruse nõuded ei piira määruse (EL) 2016/679 asjakohaste sätete kohaldamist, eelkõige nende sätete kohaldamist, mis käsitlevad vastuväidete esitamise õigust, automatiseeritud töötlusel põhinevate isikupõhiste otsuste tegemist (sealhulgas profiilianalüüsi) ja nõuet saada andmesubjekti nõusolek andmete töötlemiseks isikuandmete suunatud reklaamimise eesmärgil. Samuti ei piira need direktiivi 2002/58/EÜ sätete kohaldamist, eelkõige nende sätete kohaldamist, mis käsitlevad teabe säilitamist lõppseadmetes ja juurdepääsu nendes talletavatele andmetele. (53)Võttes arvesse, kui tähtsat rolli mängivad väga suured digiplatvormid nende haardeulatuse (mis väljendub eelkõige teenusesaajate hulgas) tõttu avaliku arutelu ja majandustehingute võimaldamisel, teabe, arvamuste ja ideede levitamisel ning teenusesaajate kasutatavate teabe saamise ja edastamise viiside mõjutamisel, on vaja kehtestada kõnealustele platvormidele lisaks kõigi digiplatvormide suhtes kohaldatavatele kohustustele ka teatavad erikohustused. Need väga suurte digiplatvormide lisakohustused on vajalikud kõnealuste avaliku korraga seotud küsimuste lahendamiseks, kuna puuduvad alternatiivsed ja vähem piiravad meetmed, mis annaksid sama tulemuse. (54)Väga suured digiplatvormid võivad põhjustada ühiskondlikke riske, mille ulatus ja mõju on väiksemate platvormide omast erinev. Kui platvormi kasutajate arv moodustab märkimisväärse osa liidu elanike arvust, on platvormiga kaasnevatel süsteemsetel riskidel liidus ebaproportsionaalselt negatiivne mõju. Selliseks märkimisväärseks ulatuseks loetakse ulatus siis, kui teenusesaajate arv ületab tegevuspõhise piirmäära, mis on 45 miljonit ehk 10 % liidu elanikkonnast. Tegevuspõhised piirmäärad tuleks hoida ajakohased, kehtestades vajaduse korral delegeeritud õigusaktidega nende muudatusi. Kõnealustele väga suurtele digiplatvormidele tuleks seega panna kõrgeimatele standarditele vastavad hoolsuskohustused, mis on nende ühiskondliku mõju ja vahenditega proportsionaalsed. (55)Võttes arvesse platvormimajandusele omast võrgumõju, võib digiplatvormi kasutajabaas kiiresti laieneda ja võtta väga suurele digiplatvormile vastavad mõõtmed, millega kaasneb kirjeldatud mõju siseturule. See võib juhtuda näiteks siis, kui toimub hüppeline kasv lühikestel perioodidel või kui ulatuslik üleilmne esindatus ja suur käive võimaldavad digiplatvormil võrgumõju ning mastaabi- ja mitmekülgsussäästu täielikult ära kasutada. Kasutajabaasi kiirele skaleeritavusele võib eelkõige osutada suur aastakäive või turukapitalisatsioon. Sellistele tunnustele vastavatelt platvormidelt peaks digiteenuste koordinaatoril olema võimalik nõuda kasutajabaasi aruandlust sagedamini, et ta saaks õigel ajal tuvastada hetke, mil kõnealust platvormi tuleks käesoleva määruse kohaldamiseks hakata käsitama väga suure digiplatvormina.

(56)Väga suuri digiplatvorme kasutatakse viisil, mis mõjutab oluliselt turvalisust internetis, avaliku arvamuse ja arutelu kujunemist ning ka e-kaubandust. Viis, kuidas nad oma teenuseid kujundavad, on üldiselt optimeeritud nii, et see oleks kasulik nende reklaamipõhistele ärimudelitele, ja võib tekitada ühiskondlikke murekohti. Tõhusa reguleerimise ja jõustamise puudumisel võivad nad kehtestada mängureeglid, tuvastamata ja vähendamata tõhusalt riske ning hoomamata ühiskondlikku ja majanduslikku kahju, mida nad võivad põhjustada. Seega peaksid väga suured digiplatvormid käesoleva määruse kohaselt hindama süsteemseid riske, mis tulenevad nende teenuste käitamisest ja kasutamisest ning teenusesaajate võimalikust teenuse väärkasutamisest, ning võtma asjakohaseid riskivähendusmeetmeid. (57)Põhjalikult tuleks hinnata kolme süsteemse riski kategooriat. Esimene kategooria hõlmab riske, mis on seotud nende teenuste väärkasutamisega ebaseadusliku sisu levitamiseks, näiteks laste seksuaalset kuritarvitamist kujutava materjali või vaenukõne levitamiseks, ja ebaseadusliku tegevusega tegelemiseks, näiteks liidu või siseriikliku õigusega keelatud toodete või teenuste, sealhulgas võltsitud toodete müügiks. Näiteks (ja vaatamata väga suurte digi