ET Euroopa Liidu Teataja C 295/9

Ärakuulamise eest vastutava ametniku lõpparuanne juhtumi COMP/M.5335 – Lufthansa/SN Airholding kohta

(Vastavalt komisjoni 23. mai 2001. aasta otsuse 2001/462/EÜ, ESTÜ (ärakuulamise eest vastutavate ametnike pädevuse kohta teatavates konkurentsimenetlustes) artiklitele 15 ja 16 (EÜT L 162, 19.6.2001, lk 21))

2009/C 295/09

Otsuse eelnõu põhjal võib teha järgmisi tähelepanekuid.

Sissejuhatus

26. novembril 2008 sai komisjon nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 (1) (ühinemismäärus) artikli 3 lõike 1 punktile b vastava teatise kavandatava koondumise kohta, mille raames ettevõtja Deutsche Lufthansa AG (edaspidi „Lufthansa”) kavatseb omandada ainukontrolli ettevõtja SN Airholding SA/NV (edaspidi „SN”) üle aktsiate ostu teel. Viimane on ettevõtja SN Brussels Airlines valdusettevõtja.

II etapi menetlus

26. jaanuaril 2009 algatas komisjon menetluse, kuna tal tekkis tõsiseid kahtlusi koondumise kokkusobivuse kohta ühisturuga (2). 24. märtsil 2009 esitati Lufthansale vastuväited ja 25. märtsil 2009 võimaldati tal tutvuda komisjoni uurimistoimikuga. Komisjoni vastuväidetes järeldati, et koondumine põhjustab konkurentsiprobleeme järgmisel viiel lennuliinil: Brüssel–Frankfurt, Brüssel–München, Brüssel–Berliin, Brüssel–Hamburg ja Brüssel–Zürich.

Lufthansa vastas vastuväidetele ja taotles suulist ärakuulamist, mis toimus 15. aprillil 2009. Suulisel ärakuulamisel osales küll teatise esitaja, kuid mitte ettevõtja SN. Mõned ettevõtja SN töötajad osalesid siiski ärakuulamisel Lufthansa delegatsiooni koosseisus.

Seejärel ilmnes, et komisjon ei olnud ettevõtjat SN vastuväidetest teavitanud vahetult, vaid esitanud teabe teatise esitaja seaduslikele esindajatele, kes esindasid samal ajal ka ettevõtjat SN. Lufthansa edastas ettevõtjale SN vastuväidete mittekonfidentsiaalse versiooni. Ettevõtjale SN ei määratud ka ametlikku tähtaega oma märkuste või suulise ärakuulamise taotluse esitamiseks. Tuleb märkida, et kuigi ettevõtja SN osales Lufthansa kirjaliku vastuse koostamises ja tema esindajad osalesid suulisel ärakuulamisel, ei saa teatise esitajat volitada edastama teavet ja vastuväidete kohta märkuste esitamise kutset. Komisjoni määruse (EÜ) nr 802/2004 (3) (rakendusmääruse) artikli 13 lõikest 2 tulenevaid siduvaid kohustusi, mis komisjonil on asjaosaliste suhtes, tuleb täita komisjonil endal. Vea parandamiseks saatis komisjon 29. aprillil 2009 ettevõtjale SN vastuväidete mittekonfidentsiaalse versiooni ja täiendavad vastuväited ning määras märkuste esitamise tähtpäevaks 6. mai 2009.

Vastus, mille Lufthansa esitas vastuväidetele, põhjustas kaks menetluslikku laadi probleemi.

Esiteks ilmnes, et Lufthansa ja komisjon tõlgendasid turu-uuringu tulemusi erinevalt. Selgus, et erinevused tulenesid osaliselt teatise esitaja antud vastuste valest tõlgendamisest. Mõned erinevused tulenesid ka sellest, et Lufthansale ei võimaldatud teatavate konfidentsiaalsete vastustega täielikult tutvuda. Vastuste ülevaatamisel võimaldas komisjon Lufthansale 29. aprillil 2009 juurdepääsu Exceli tabelitele, mis sisaldasid komisjoni koostatud mittekonfidentsiaalset kokkuvõtet kõikidest vastustest.

Teine probleem oli seotud hinnanguga, mille komisjon koostas ühinemise uurimise käigus vastavalt asutamislepingu artiklile 81 koodijagamiskokkuleppe kohta. Lufthansa seadis kahtluse alla niisuguse analüüsi võimalikkuse ja tõstatas küsimuse, kas koodijagamiskokkuleppe osalisi, st Lufthansa tütarettevõtjat ja ettevõtjat SN, ei tuleks seoses komisjoni järeldustega ära kuulata. Selleks et vältida olukorda, kus rikutakse asjaosaliste õigust kaitsta oma seisukohti, saatis komisjon 20. aprillil 2009 ettevõtjale SN ja Lufthansa tütarettevõtjale Swiss väljavõtte oma vastuväidete sellest osast, milles esitati esialgne hinnang koodijagamiskokkuleppele, ning andis neile ühtlasi võimaluse esitada kirjalikke märkusi (4). Ettevõtjad SN ja Swiss esitasid oma vastuse ettenähtud tähtaja jooksul.

28. aprillil 2009 saatis komisjon Lufthansale täiendavad vastuväited, milles käsitleti Brüsseli–Zürichi lennuliini, ja võimaldas talle järgmisel päeval juurdepääsu uurimistoimikule. Teatise esitaja vastas täiendavatele vastuväidetele 5. mail 2009.

Kontrollimenetluse alguses oli teatise esitaja ja komisjoni vahel peetud arutelu parandusmeetmete üle. 16. aprillil 2009 esitatud parandusmeetmeid peeti ebapiisavaks ja nende kohta turutesti ei tehtud. 24. ja 29. aprillil 2009 esitas Lufthansa täiendavad parandusmeetmete pakmed. Neist viimase kiitis komisjon esialgu heaks ja tegi selle kohta turutesti. 28. mail 2009 esitas Lufthansa parandusmeetmete lõpliku versiooni, mille sisu põhines 29. aprillil esitatud parandusmeetmetel.

Otsuse eelnõu

Otsuse eelnõus on vastuväidetega võrreldes kolm erinevust. Esiteks jätab komisjon lahtiseks küsimuse, kas ajatundlikud ja mitteajatundlikud reisijad kuuluvad erinevatele tooteturgudele.

Teiseks ei pea komisjon enam vajalikuks hinnata koodijagamiskokkulepet artikli 81 alusel. Kolmandaks on komisjon jõudnud järeldusele, et ühinemise kontrollimise menetluse ajal on Brüsseli–Berliini liinil esinenud konkurentsiprobleemid lahendatud. Ettevõtjate Lufthansa ja SN konkurent easyJet on vahepeal nimelt otsustanud suurendada lendude arvu ühelt lennult kahele lennule päevas, mis võimaldab veel samal päeval lennu sihtkohast tagasi pöörduda. Otsuse eelnõu kohaselt ei kahjusta tehing oluliselt tõhusat konkurentsi ülejäänud liinidel, kui teatise esitaja täidab endale võetud kohustused.

Teatise esitaja, muud osalised ega kolmandad isikud ei ole mulle esitanud päringuid ega taotlusi. Seda ning eespool esitatud tähelepanekuid silmas pidades leian, et käesoleva juhtumi puhul on kinni peetud osaliste õigusest olla ära kuulatud.

Brüssel, 11. juuni 2009 Michael ALBERS

(1) ELT L 24, 29.1.2004, lk 1.

(2) Ühinemismääruse artikli 6 lõike 1 punkti c alusel.

(3) ELT L 133, 30.4.2004, lk 1.

(4) Esimese Astme Kohtu 11. juuli 2007. aasta otsus kohtuasjas T-170/06, Alrosa.