KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Komisjoni arvamus Serbia ELi liikmeks saamise avalduse kohta

A. SISSEJUHATUS

a) Liikmeks saamise avaldus

Serbia esitas ELi liikmeks saamise avalduse 22. detsembril 2009. Seejärel palus Euroopa Liidu Nõukogu 25. oktoobril 2010 komisjonil esitada arvamus kõnealuse avalduse kohta vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklis 49 sätestatud menetlusele, milles on sätestatud: „Liidu liikmeks astumise avalduse võib esitada iga Euroopa riik, kes austab artiklis 2 osutatud väärtusi ning võtab endale kohustuse neid edendada. Sellest avaldusest teavitatakse Euroopa Parlamenti ja riikide parlamente. Taotlejariik esitab avalduse nõukogule, kes teeb otsuse ühehäälselt pärast konsulteerimist komisjoniga ning nõusoleku saamist Euroopa Parlamendilt, kes langetab otsuse oma liikmete häälteenamusega. Arvesse võetakse liitu astumise tingimusi, milles Euroopa Ülemkogu on kokku leppinud.”

Ariklis 2 on sätestatud, et „Liit rajaneb sellistel väärtustel nagu inimväärikuse austamine, vabadus, demokraatia, võrdsus, õigusriik ja inimõiguste, kaasa arvatud vähemuste hulka kuuluvate isikute õiguste austamine. Need on liikmesriikide ühised väärtused ühiskonnas, kus valitsevad pluralism, mittediskrimineerimine, sallivus, õiglus, solidaarsus ning naiste ja meeste võrdõiguslikkus.”

Selline on õigusraamistik, milles komisjon käesoleva arvamuse esitab.

2000. aasta juunis Feiras toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel tunnistati, et stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessis osalevad Lääne-Balkani riigid on ELi võimalikud kandidaatriigid. Nende riikide väljavaateid ELiga ühinemiseks kinnitati järgnevalt 2003. aasta juunis Thessaloníkis toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel, kus kiideti heaks Lääne-Balkanit käsitlev Thessaloníki arengukava. Arengukava on siiani seda piirkonda käsitleva ELi poliitika aluseks.

2006. aasta detsembri Euroopa Ülemkogu kohtumisel kinnitati uuesti ELi eesmärki, mille kohaselt „on Lääne-Balkani riikide tulevik Euroopa Liidus” ja korrati, et „iga riigi edusammud Euroopa Liidu suunas sõltuvad riigi enda jõupingutustest Kopenhaageni kriteeriumite täitmisel ning stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi tingimuste täitmisest. Stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu kohaste kohustuste rahuldav rakendamine (k.a kaubandust käsitlevate sätete rakendamine) riigi poolt on ELi jaoks oluline hindamiskriteerium, kui EL kaalub liikmeks saamise avaldust.” Sarajevos 2. juunil 2010 toimunud ELi ja Lääne-Balkani riikide ministrite kohtumisel taaskinnitas EL ühemõtteliselt, et Lääne-Balkani riikidel on võimalik ühineda Euroopa Liiduga, ja rõhutas, et nende riikide tulevik on Euroopa Liidus.

Aluslepingute kohaselt on käesoleva hindamise aluseks Euroopa Ülemkogu kehtestatud Euroopa Liitu astumise tingimused. 1993. aasta juunis toimunud Kopenhaageni kohtumisel esitas Euroopa Ülemkogu järgmised järeldused:

„Liikmeks astumine leiab aset niipea, kui riik suudab võtta liikmesusega kaasnevad kohustused, täites nõutavad majanduslikud ja poliitilised tingimused.

Liikmesuse tingimused:

- demokraatiat, õigusriiki, inimõigusi ning vähemuste austamist ja kaitset kindlustavad stabiilsed institutsioonid;

- toimiv turumajandus ning suutlikkus toime tulla konkurentsi ja turujõudude survega Euroopa Liidus;

- võime võtta liikmesusega seotud kohustusi, sealhulgas poliitilise ning majandus- ja rahaliidu eesmärkide järgimine.”

Liidu suutlikkus uusi riike vastu võtta ja samal ajal säilitada Euroopa integratsiooni areng on samuti oluline arutlusteema nii Euroopa Liidu kui ka kandidaatriikide üldistes huvides.

1995. aasta detsembris toimunud Madridi kohtumisel viitas Euroopa Ülemkogu vajadusele „luua tingimused [kandidaat]riikide järkjärguliseks harmooniliseks lõimumiseks, eelkõige turumajanduse arendamise, nende haldusstruktuuri kohandamise ning stabiilse majandus- ja rahanduskeskkonna loomise teel.”

31. mail 1999 sätestas nõukogu stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi tingimuste täitmise nõude. See hõlmab koostööd endise Jugoslaavia asjade rahvusvahelise kriminaalkohtuga ja piirkondlikku koostööd. Stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi põhiosana on need tingimused integreeritud hetkel ratifitseerimisel olevasse stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingusse Serbiaga ning samuti kaubandust ja kaubandusküsimusi käsitlevasse vahelepingusse, mis jõustus 1. veebruaril 2010.

2006. aasta detsembris leppis Euroopa Ülemkogu kokku, et „laienemise suhtes on uueks konsensuseks, et laienemisstrateegia põhineb kohustuste täitmise kindlustamisel, tingimuste täitmisel ja teavitustegevusel, mis on seotud Euroopa Liidu võimega integreerida uusi liikmeid”.

Käesolevas arvamuses analüüsib komisjon Serbia avaldust riigi suutlikkuse põhjal täita Euroopa Ülemkogu poolt 1993. aastal Kopenhaagenis sätestatud kriteeriume ning stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi tingimusi. Samuti hinnatakse Serbia saavutusi stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingust tulenevate kohustuste täitmisel, sealhulgas kaubandust ja kaubandusküsimusi käsitleva vahelepingu järgimisel.

Arvamus on koostatud metoodika alusel, mis sarnaneb eelnevate arvamuste koostamisel kasutatule. Komisjon saatis Serbiasse mitu ekspertide missiooni, kes keskendusid peamiselt poliitiliste kriteeriumidega hõlmatud valdkondadele. Seeläbi oli võimalik hinnata Serbia institutsioonide haldussuutlikkust ja õigusaktide rakendamise viisi. Nii sai ka paremini välja selgitada tähelepanu vajavad probleemid ja edasise tegevuse prioriteedid. Komisjon on analüüsinud nii praegust olukorda kui ka keskmise pikkusega ajavahemiku väljavaateid. Käesolevas arvamuses loetakse keskmise pikkusega ajavahemikuks viit aastat, ilma et see mõjutaks tulevast ühinemiskuupäeva.

Arvamuse aluseks olev üksikasjalik analüüs on esitatud eraldi dokumendis (Analüüsiaruanne, mis käsitleb arvamust Serbia Euroopa Liidu liikmeks astumise avalduse kohta)[1]. Kooskõlas uue laienemiskonsensusega on analüüsiaruandes esitatud esialgne hinnang mõju kohta, mida Serbia tulevane ELiga ühinemine avaldab teatavatele esmatähtsatele poliitikavaldkondadele. Komisjon esitab kõnealuste poliitikavaldkondade üksikasjalikumad mõjuhinnangud ühinemiseelse protsessi hilisemas etapis. Peale selle kaasneks Serbia ELiga ühinemise lepinguga vastavalt Euroopa Liidu lepingule ELi institutsioonide tehniline kohandamine.

b) ELi ja Serbia suhted

ELi ja Serbia vahelised suhted on arenenud pärast 2000. aastal toimunud demokraatlikke muudatusi – alguses Jugoslaavia Liitvabariigiga ja alates 2003. aastast Serbia ja Montenegro liitriigiga. EL jätkas suhete arendamist Serbia Vabariigi kui liitriigi õigusjärglasega pärast Montenegro iseseisvumist 2006. aastal.

Serbia osaleb stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessis. Stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingus on esitatud ühiste kohustuste raamistik mitmesuguste poliitika-, kaubandus- ja majandusküsimuste kohta. Lepingule kirjutati alla 2008. aasta aprillis samaaegselt kaubandust ja kaubandusküsimusi käsitleva vahelepinguga . ELi ministrid leppisid kokku, et stabiliseerimis- ja assotsieerimisleping esitatakse liikmesriikide parlamentidele ratifitseerimiseks, ning EL nõustus rakendama kaubandust ja kaubandusküsimusi käsitleva lepingu kohe pärast nõukogu otsust selle kohta, et Serbia teeb igakülgset koostööd endise Jugoslaavia asjade rahvusvahelise kriminaalkohtuga. Serbia alustas vahelepingu rakendamist 1. jaanuaril 2009. Vaheleping jõustus 1. veebruaril 2010. Välisasjade nõukogu 14. juuni 2010. aasta istungil leppisid ministrid kokku, et stabiliseerimis- ja assotsieerimisleping esitatakse liikmesriikide parlamentidele ratifitseerimiseks. Ratifitseerimisprotsess ei ole veel lõppenud. Üldiselt on Serbia teinud edusamme stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu ning vahelepinguga ettenähtud kohustuste täitmisel. Raskuste tekkimisel kasutas Serbia nende kiireks ja tõhusaks lahendamiseks konstruktiivset ja läbipaistvat lähenemisviisi.

Nõukogu kiitis Serbiaga loodud Euroopa partnerluse heaks 2004. aastal ja seda ajakohastati 2006. ja 2008. aastal[2].

Poliitilist dialoogi ministrite tasandil on peetud 2003. aasta veebruarist. Euroopa Komisjoni ja Serbia riigiasutuste vaheline poliitiline dialoog on toimunud tõhustatud pideva dialoogi raames 2003. aastast. Iga-aastaseid Euroopa Parlamendi ja Serbia parlamendi liikmete esindajate kohtumisi on peetud 2006. aastast saadik. Igal aastal kohtub vahelepingu ajutine komitee ning mitmed allkomiteed, eelkõige siseturu, konkurentsi, transiitliikluse, kaubanduse, tolli, maksustamise, põllumajanduse ja kalanduse komitee. Mitmetes tõhustatud pideva dialoogi allkohtumistel käsitletakse selliseid vahelepinguga hõlmamata stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu sektoreid nagu energeetika, keskkond, sotsiaalpoliitika, õigus, vabadus ja turvalisus.

Serbia osaleb majandusdialoogis komisjoni ja ELi liikmesriikidega. Dialoogi raames esitas Serbia 2011. aasta jaanuaris oma iga-aastase majandus- ja fiskaalprogrammi ajakohastatud versiooni.

Pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga kiitis nõukogu heaks viisanõude kaotamise Schengeni alas reisivatele Serbia kodanikele alates 19. detsembrist 2009. Otsuse aluseks olid märkimisväärsed edusammud õigluse, vabaduse ja turvalisuse valdkonnas ning viisanõude kaotamist käsitlevas tegevuskavas sätestatud konkreetsete tingimuste täitmine. Suurem osa reisijatest on viisavaba reisimise eeskirju järginud. Võetud kohustuste pideva täitmise tagamiseks loodi viisanõude kaotamise järgne järelevalvesüsteem, pidades silmas piirkonnast pärit varjupaigataotlejate suurenenud hulka. 2011. aasta juunis esitas komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule oma esimese seirearuande. Euroopa Liidu ja Serbia tagasivõtuleping kehtib 2008. aasta jaanuarist.

Serbia kirjutas energiaühenduse asutamislepingule alla 2005. aasta oktoobris ja Euroopa ühise lennunduspiirkonna lepingule 2006. aasta juunis.

2008. aasta oktoobris võttis Serbia valitsus vastu riikliku Euroopa Liiduga integreerumise programmi aastateks 2008–2012. Läbivaadatud ja ajakohastatud versioon võeti vastu 2009. aasta detsembris. Enne käesoleva arvamuse koostamist võttis valitsus 2010. aasta detsembris vastu tegevuskava Euroopa Komisjoni 2010. aasta eduaruandes seatud prioriteetide täitmise kohta, eesmärgiga keskenduda rohkem reformikavale ja saavutada selles täiendavaid tulemusi.

Serbia on saanud ELi finantsabi alates 2001. aastast. Aastatel 2001–2011 on EL eraldanud Serbiale üle 2 miljardi euro toetustena ja 5,8 miljardit eurot sooduslaenudena. Aastatel 2001–2006 sai Serbia abi ELi programmist CARDS 1,045 miljoni euro ulatuses. 2007. aastal asendati CARDS ühinemiseelse abi rahastamisvahendiga (IPA), mille raames on Serbia saanud aastatel 2007–2011 abi 974 miljoni euro ulatuses. Ühinemiseelse abi rahastamisvahendi eesmärk on toetada riigi reforme osana Euroopa Liiduga integreerumisprotsessist. Põhirõhk on suunatud õigusriigile, institutsioonide ülesehitamisele, siseriiklike õigusaktide ühtlustamisele ELi õigustikuga, säästvale majandluslikule ja sotsiaalsele arengule ning kodanikuühiskonna toetamisele.

Serbia osaleb aktiivselt kolmes ELi programmis 2007.–2013. aasta finantsperspektiivi raames: teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse seitsmes raamprogramm, PROGRESS, konkurentsivõime ja innovatsiooniprogramm, info- ja sidetehnoloogia poliitika toetusprogramm, programm „Kultuur” ja samuti programmid „Toll” ja „Fiscalis”. Nendes programmides osalemise kulud kaetakse osaliselt ühinemiseelse abi rahastamisvahendist.

B. LIIKMESUSE KRITEERIUMID

POLIITILISED KRITEERIUMID

Hindamine toimus vastavalt Kopenhaageni kriteeriumidele, mis käsitlevad demokraatiat, õigusriiki, inimõigusi ning vähemuste austamist ja kaitset tagavate institutsioonide stabiilsust ning assotsieerimis- ja stabiliseerimisprotsessi tingimuste täitmist.

Serbia on parlamentaarse demokraatiaga riik. Riigi põhiseaduslik ja õigusraamistik vastavad suures osas Euroopa põhimõtetele ja normidele ning riigi institutsioonid on hästi välja arendatud. Serbia on pühendunud eesmärgile saada Euroopa Liidu liikmeks ja alates 2008. aastast on üha rohkem keskendunud ELiga seotud reformikava täitmisele. Valitsus on täiustanud oma menetlusi ning parlamendi õigusloomeline tegevus on kehtiva seadusandluse alusel muutunud oluliselt tõhusamaks. Õigusloomeprotsess toimiks paremini, kui selle ettevalmistus oleks põhjalikum ja rohkem pöörataks tähelepanu sidusrühmadega konsulteerimisele. Parlamendi suutlikkus järelevalvet teostada ning valitsuse suutlikkus poliitikat planeerida, koordineerida ja rakendada vajab endiselt suurendamist. Serbia on loonud kõik vajalikud sõltumatud regulatiivorganid. Täpsustatud on eeskirju, millega reguleeritakse nende organite aastaaruannete läbivaatamist parlamendis, samas aga tuleb sõltumatute ja regulatiivorganite tehtud soovituste täitmise kontrollimist tugevdada. Avalik haldus on hästi arenenud, eelkõige kesktasemel. Täielikult tuleb kasutusele võtta tulemuspõhine karjäärisüsteem. Serbia on kehtestanud Vojvodina provintsi statuudi ja on võtnud kohustuse anda pädevus teatud valdkondades üle omavalitsustele.

Alates 2001. aastast on valimisi Serbias korraldatud järjepidevalt kooskõlas rahvusvaheliste nõuetega. Valimisseadus viidi hiljuti kooskõlla Euroopa standarditega. Sellega nähakse nüüd ette, et parlamendisaadikute ametisse määramisel järgitakse valijatele esitatud nimekirja järjekorda ning sellega lõpetatakse fiktiivsete parteist väljaastumisavalduste kasutamine, mille kohaselt esitasid parlamendiliikmed saadikuks saamisel parteile parteist välja astumise avalduse. See kinnistab parlamendiliikme mandaadi vaba kasutamist, mis põhimõtteliselt tuleb teatud aja pärast täielikult sätestada põhiseaduses.

Serbias on tugevdatud õigusriigi õiguslikku ja institutsioonilist raamistikku, sealhulgas võitlust korruptsiooni ja organiseeritud kuritegevusega, eelkõige korraldades ulatuslikke reforme kohtusüsteemis, luues korruptsioonivastase ameti ning hoogustades rahvusvahelist koostööd kriminaalasjades. Selline tegevus on andnud esimesi tulemusi. Peamised raskused esinevad endiselt kohtusüsteemis ning võitluses korruptsiooni ja organiseeritud kuritegevusega. Eelkõige tuleb luua ennetav lähenemisviis korruptsioonivastasele võitlusele, mis annaks usutavaid tulemusi nii alustatud juurdluste kui ka lõplike süüdimõistmiste osas. Kasutusele on võetud ulatuslik raamistik kaitsejõudude üle tsiviikontrolli tegemiseks.

Pärast riikliku strateegia vastuvõtmist 2006. aastal korraldati kohtusüsteemis ulatuslikud reformid ning neid tõhustati 2009. ja 2010. aastal Alates 2011. aasta aprillist püsikoosseisudena tegutsevate uute kõrgemate kohtunike ja riiklike prokuröride nõukogude loomine aitas tugevdada sõltumatust ja enesehaldust. Kõik kohtunikud ja prokurörid määrati uuesti ametisse 2009. aasta detsembris ja selle peamine eesmärk oli tõsta erialaseid ja usaldusväärsuse standardeid. Selle protseduuri esialgseid olulisi puudujääke kõrvaldatakse praegu selgetel juhistel põhineva läbivaatamise käigus. Läbivaatamisprotsess tuleb läbipaistval viisil ja kooskõlas nimetatud juhistega rahuldavalt lõpule viia . Parlamendile põhiseadusega antud roll kohtunikke määrata ja ametist vabastada tuleb teatud aja möödudes uuesti läbi vaadata, et veelgi vähendada põhjendamatu poliitilise mõju riski. Kohtusüsteemi tõhususe suurendamiseks on astutud mitmeid samme. Kohtuvõrgustik on ümber korraldatud ning kohtute arvu on vähendatud ja selle tulemusena jaotub töökoormus paremini. Halduskohus on loodud ja kohtuotsuste jõustamise seadus võeti vastu 2011. aasta mais. Endiselt tuleb teha täiendavaid jõupingutusi, et parandada kohtusüsteemi toimimist, saada täielikult kasu ümberkorraldatud kohtute võrgustikust ja lõpuks suurendada üldsuse usaldust. Tuleb teha jõupingutusi kohtuotsuste täitmise tugevdamiseks ja püüda vähendada tähtsate pooleliolevate kohtuasjade hulka.

Õiguslik ja institutsiooniline raamistik võitlemiseks korruptsiooniga on Serbias üldjoontes olemas. Loodud on Korruptsioonivastane Amet, kes on pädev riigiametnike usaldusväärsuse ja parteide rahastamise kontrollimise valdkondades. Ameti vahendeid suurendati hiljuti veelgi. Poliitiliste parteide tegevuse ja valimiskampaaniate rahastamise kontrollimise laiendatud raamistik on loodud kooskõlas Euroopa standarditega. Korruptsioonivastase võitluse koordinaatoriks määrati justiitsminister. Asutused on alustanud korruptsioonivastase võitluse vananenud strateegia ja tegevuskava läbivaatamist. Riiklik auditeerimisasutus on hakanud mängima olulist osa riiklikke kulutuste kontrollimisel ja eeskirjade eiramisjuhtude avastamisel. Tolliamet ja politsei on tõhustanud sisekontrolli, mille tulemusel uuritakse rohkem juhtumeid ja määratakse rohkem karistusi. Samuti on astutud samme õiguskaitseorganite spetsialiseerimise suunas ja süüdistusi on esitatud rohkematel juhtudel. Korruptsioon lokkab siiski paljudes valdkondades ja kujutab endast endiselt tõsist probleemi. Korruptsioonivastase võitluse tulemuslikkuse märkimisväärseks parandamiseks on eelkõige vaja tugevamat poliitilist tahet. Äärmiselt oluline on tõhustada õiguskaitseasutuste uurimissuutlikkust ja koordineerimist. Korruptsiooniasjade uurimiste, süüdistuste esitamiste ja lõplikke süüdimõistmiste tulemuslikkust tuleb järk-järgult ja märkimisväärselt suurendada. Muret tekitab ka järelevalve riigihangete, erastamise, ruumilise planeerimise ja ehituslubade üle.

Võitlemisel organiseeritud kuritegevusega on Serbia väljatöötatud õiguslik raamistik üldiselt piisav ning selle suutlikkus on paranenud, sealhulgas rahvusvahelise koostöö valdkonnas. See on andnud märkimisväärseid tulemusi, näiteks lammutati üks peamisi rahvusvahelise uimastikaubanduse võrgustikke. Rahapesu ja uimastitega kaubitsemine on peamised probleemid ning tulemuslikkust uurimisel ja süüdistuste esitamise tuleb veelgi parandada. Edasi on vaja arendada suutlikkust ennetava ja paremini koordineeritud uurimise ja laiendatud koostöö valdkonnas nii piirkondlikul kui ka rahvusvahelisel tasandil. Õiguskaitseorganites tuleks kohtunike otsese kontrolli all välja arendada tehniline suutlikkus teostada uurimise eritoiminguid.

Inimõiguste ja vähemuste kaitse õiguslik ja poliitiline raamistik on Serbias üldjoontes kooskõlas Euroopa standarditega. Põhiseadusega tagatakse mitmesugused inimõigused ja põhivabadused ning sätestatud võimalus esitada inimõiguste kaitse viimase võimalusena apellatsioon konstitutsioonikohtule. Õigusaktide rakendamist tuleb siiski tõhustada. Riigiasutuste, politsei ja kohtunikkonna täiendõpe vajab endiselt väljatöötamist, et tagada aktiivsem ja järjepidevam standardite kohaldamine selles valdkonnas.

Inimõigusi Serbias üldjoontes järgitakse. Ombudsman ning teabele juurdepääsu ja andmekaitse volinik täidavad üha olulisemat rolli riigiasutuste kontrollimisel. Diskrimineerimisvastase võitluse õiguslikku raamistikku on oluliselt parandatud ning loodud on selle rakendamise kontrollimise mehhanismid. Rakendamine on alles algusetapis. Asutused on pööranud üha suuremat tähelepanu kogunemis- ja ühinemisvabaduse austamise ning kodanikuühiskonna rolli kaitsmisele. Hiljuti vastu võetud meediastrateegia eesmärk on oluliselt muuta selgemaks õiguslikku ja turukeskkonda, kus meediaettevõtted tegutsevad. Asjaomastelt institutsioonidelt oodatakse põhjalikumat ja ennetavamat tegutsemist juhtudel, kui tegemist on ajakirjanike või meedia vastu suunatud ähvarduste ja vägivallaga, eelkõige kui need tulenevad radikaalsetelt rühmitustelt. Veel ühe tõsise probleemina võib märkida praegust olukorda vanglates. Kauaoodatud omandi tagastamise seadus ja ka uus avaliku vara seadus võeti vastu. Vaja on tagada mõlema seaduse läbipaistev ja mittediskrimineeriv rakendamine ning võtta tuleb täiendavaid meetmeid, et täielikult luua õiguslik selgus omandiõiguste üle. Komisjon jälgib nende seaduste rakendamist ja kohaldamist.

Õiguslik ja institutsiooniline raamistik vähemuste austamiseks ja kaitsmiseks on Serbias olemas. Põhiseadus tagab rahvusvähemuste liikmetele eriõigused lisaks kõikidele kodanikele tagatud õigustele ning loob õigusliku aluse rahvusvähemuste nõukogudele. Vähemuste poliitiline esindatud on tagatud. Riigi tasandil teostavad selles valdkonnas oma võimu ombudsman ja võrdõiguslikkuse volinik. Romade integreerimiseks on kehtestatud ulatuslik strateegia ning selle rakendamine on pooleli. Võetud on aktiivsed sotsiaalse kaasamise meetmed, eelkõige tervise, hariduse ja eluaseme valdkonnas. Hiljuti on võetud meetmed nn juriidiliselt nähtamatute isikute registreerimisel esinevate takistuste vähendamiseks – seeläbi parandatakse nende juurdepääsu põhiõigustele. Romade staatuse ja sotsiaalmajanduslikke tingimuste parandamiseks on vaja veelgi rohkem pingutada ning suurendada rahalisi vahendeid, kuna romad on endiselt kõige haavatavam ja marginaliseeritum vähemus, mida näitlikustab ebaseaduslike asustuste rohkearvulisus. Põgenike ja riigisiseselt ümberasustatud isikute olukord tekitab endiselt muret, olgugi et viimastel aastatel saavutati märkimisväärset edu põgenikekeskuste arvu vähendamisel.

Serbia üldiselt täidab stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi tingimusi. Koostöö endise Jugoslaavia asjade rahvusvahelise kriminaalkohtuga on alates 2008. aastast oluliselt paranenud ning see on nüüdseks rahuldav – parim näide selles valdkonnas on Radovan Karadzici arreteerimine ja üleandmine Haagi tribunalile 2008. aastal ning Ratko Mladici ja Goran Hadici arreteerimine ja üleandmine 2011. aastal. Serbia on otsustanud jätkata koostööd samal tasemel. Serbia osaleb aktiivselt piirkondlikes algatustes ja on astunud olulisi samme leppimise soodustamise suunas. Sarajevo protsessi käigus Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia ja Montenegroga saavutatud kokkulepe põgenikke ja riigisiseselt ümberasustatud isikuid käsitlevate püsivate lahenduste kohta on üks suurematest saavutustest. Serbia on tublisti edenenud kahepoolsete suhete arendamisel teiste ühinevate riikidega, eelkõige Horvaatia, Montenegro ning Bosnia ja Hertsegoviinaga, ning samas hoiab üldiselt häid suhteid naabriks olevate ELi liikmesriikidega. Naabritega on lahendamata mitmed kahepoolsed küsimused, eelkõige piirimärkimine.

Serbia ei tunnusta Kosovo[3] ühepoolset iseseisvusdeklaratsiooni. Serbia säilitab oma struktuurid Kosovos ja 2008. aasta mais korraldas paralleelselt kohalikud valimised, mis on vastuolus ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 1244/1999. Märtsis algas Belgradi ja Priština vaheline dialoog, mis põhineb 9. septembril 2010 vastu võetud ÜRO Peaassamblee resolutsioonil, mille esitasid ühiselt Serbia ja 27 ELi liikmesriiki. Kuni septembrini on dialoogi peetud üldises konstruktiives õhkkonnas ja kokkuleppele on jõutud mitmes küsimuses: kaupade ja isikute vaba liikumine, rahvastikuregister ja kataster. Siiamaani saavutatud kokkulepped tuleb rakendada heas usus. Täiendavaid tulemusi tuleb saavutada, et esmajärjekorras rakendada kaasava ja toimiva piirkondliku koostöö põhimõtteid ning leida jätkusuutlikke lahendusi ELi õigustikuga seotud küsimustes sellistes valdkondades nagu energeetika ja telekommunikatsioonid. Kõikidel pooltel tuleb täita oma osa pingete vähendamisel Põhja-Kosovos ning võimaldada isikute ja kaupade vaba liikumist piirkonnas elavate inimeste huvides.

MAJANDUSLIKUD KRITEERIUMID

Käesoleva hinnangu aluseks on Kopenhaageni kriteeriumid, mis on seotud toimiva turumajanduse olemasoluga ning suutlikkusega tulla toime liidusisese konkurentsisurve ja turujõududega.

Serbia on saavutanud laiapõhjalise poliitilise konsensuse turumajanduse põhialuste osas, samuti edu majandusreformide elluviimises. Serbia on saavutatud sellise makromajandusliku stabiilsuse, mis võimaldab majandustegevuses osalejatel teha otsuseid prognoositavates tingimustes. Viimase aastakümne majanduspoliitilised otsused on toetanud keskmiselt ligi 5 %-list ühtlast majanduskasvu, vähendades järk-järgult inflatsiooni ning üldiselt tõstes elatustaset. Ülemaailmne finants- ja majanduskriis tõi siiski välja haavatavad kohad kasvuparadigmas, mis tugines suures osas välislaenudega rahastatud sisenõudlusele, ning kaasnevate poliitiliste otsuste piiratuse tõhusalt reageerida ebasoodsate välislöökide korral. Viimasel ajal on saavutatud märkimisväärset edu finantsraamistiku tugevdamisel ja riigi rahanduse kvaliteedi parandamisel – need aitavad toetada üleminekut ekspordil ja investeeringutel põhinevale jätkusuutlikule ja tasakaalustatud kasvule. Tänu erastamisele ning kaubanduse ja hindade liberaliseerimisele on turujõudude vaba toimimine arenenud, ehkki aeglaselt ja ebaühtlases tempos. Edusamme on tehtud turule pääsemise ja turult lahkumise hõlbustamisel. Majanduslikult ollakse ELiga tihedalt lõimitud.

Mitmed struktuurilised nõrkused püsivad ja takistavad majandustegevust. Riigi osa majanduses on endiselt suur, kuna erastamine ja hindade liberaliseerimine toimub aeglaselt. Hoolimata sammudest õigusliku etteaimatavuse loomisel ning bürokraatia vähendamisel, piirab ettevõtluskeskkonda endiselt õiguslik ebaselgus. Kohtuotsuste täitmisele pööramise pikaleveninud menetlused õõnestavad usku õigussüsteemi Konkurentsi puudumine teatavates sektorites ja märkimisväärsed kitsaskohad infrastruktuuris vähendavad majanduse potentsiaali veelgi. Välismaised otseinvesteeringud olid kõrgel tasemel enne 2008. aastat, millele järgnes märkimisväärne langus majanduskriisi ajal, ning on hakanud vaikselt taastuma, kuid Serbial tuleb investeerimiskliimat veelgi parandada. Ehkki majandus taastub tasapisi, on töötuse tase kõrge ja sotsiaalne olukord konfliktne. Serbial tuleb viivitamata tegeleda tööjõuturu struktuurse jäikusega, sealhugas kvalifitseeritud tööjõu nõudmise ja pakkumise vahelise lõhega. Tõsise probleemina on endiselt päevakorral varimajandus.

VÕIME TÄITA LIIKMESUSEGA SEOTUD KOHUSTUSI

Serbia võimet täita liikmesusega seotud kohustusi hinnati järgmiste näitajate alusel:

stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingus sätestatud kohustused;

ELi õigustiku vastuvõtmise, rakendamise ja täitmise tulemuslikkus.

Serbia on üldiselt tõrgeteta täitnud stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingust tulenevaid kohustusi ja üldiselt peab neist kinni.

Serbia võttis 2008. aastal vastu riikliku integreerumise programmi, mis on põhjalik ja kaugeleulatuv kava aastateks 2008–2012 ning milles sätestatakse riigi õigusaktide ühtlustamine ELi õigustikuga. Pärast seda on saavutatud olulist edu ELi õigustikuga ühtlustatud õigusaktide vastuvõtmisel, eriti mõningates siseturu, statistika, kaubandusega seotud sätete, tolli- ja maksustamise valdkonnas. Haldussuutlikkus on üldiselt hästi arenenud ning kohtusüsteemis toimuvad põhjalikud muutused. Serbial seisavad õigusaktide rakendamisel ja jõustamisel ees siiski keerulised ülesanded. Oodatakse, et korruptsioonivastasele võitlusele pööratakse pikema aja jooksul teravdatud ja pidevat tähelepanu. Serbia peab tegema lisapingutusi liikmesusega seotud kohustuste täitmiseks keskmise pikkusega ajavahemikus.

Kui Serbia jätkab sama hooga, peaks ta keskmise pikkusega ajavahemikus suutma täita õigustiku nõudmisi järgmistes valdkondades:

– äriühinguõigus,

– kalandus,

– maksustamine,

– majandus- ja rahapoliitika,

– statistika,

– ettevõtlus ja tööstuspoliitika,

– teadus- ja uurimistegevus,

– haridus ja kultuur,

– tolliliit,

– välissuhted,

– välis-, julgeoleku- ja kaitsepoliitika,

– finants- ja eelarvesätted.

Serbia peab rohkem pingutama, et ühtlustada õigusaktid ELi õigustikuga ja rakendada neid keskmise pikkusega ajavahemikus järgmistes valdkondades:

– kaupade vaba liikumine,

– tööjõu vaba liikumine,

– asutamisõigus ja teenuste osutamise vabadus,

– kapitali vaba liikumine,

– riigihanked,

– intellektuaalomandi õigused,

– konkurentsipoliitika,

– finantsteenused,

– infoühiskond ja meedia,

– toiduohutus, veterinaar- ja fütosanitaarpoliitika,

– transpordipoliitika,

– energeetika,

– sotsiaalpoliitika ja tööhõive,

– üleeuroopalised võrgud,

– regionaalpoliitika ja struktuurivahendite koordineerimine,

– tarbijakaitse ja tervishoid.

Nendes valdkondades on tarvis õigus- ja institutsioonilist raamistikku täiendavalt kohandada, eelkõige suurendades eelmainitud valdkondades haldus- ja rakendussuutlikkust.

Serbia peab märkimisväärsemalt rohkem ja järjekindlamalt töötama, et ühtlustada õigusaktid ELi õigustikuga ja rakendada neid keskmise pikkusega ajavahemikus järgmistes valdkondades:

– põllumajandus ja maaelu areng,

– kohtusüsteem ja põhiõigused,

– õigus, vabadus ja turvalisus,

– finantskontroll.

Nendes valdkondades on tarvis õigus- ja institutsioonilist raamistikku oluliselt kohandada ning haldus- ja rakendussuutlikkust märkimisväärselt suurendada.

Keskkonna ja kliimamuutuste osas on vaja täiendavaid kooskõlastatud ja märkimisväärseid jõupingutusi, et ühtlustada õigusakte ELi õigustikuga ja seda tulemuslikult rakendada. Tuleks teha ulatuslikke investeeringuid ja suurendada haldussuutlikkust õigusaktide rakendamisel, et saavutada keskmise pikkusega ajavahemikus nõuetele vastavus kõige tähtsamates küsimustes, sealhulgas kliimamuutuste osas. Täielikku kooskõla ELi õigustikuga on võimalik saavutada vaid pikas perspektiivis ja see eeldaks suuremaid investeeringuid.

C. JÄRELDUSED JA SOOVITUSED

VIIMASTE AASTATE REFORMIDE VALGUSES ON SERBIA TEINUD MÄRKIMISVÄÄRSEID EDUSAMME, ET TÄITA DEMOKRAATIAT, ÕIGUSRIIKI, INIMÕIGUSI NING VÄHEMUSTE AUSTAMIST JA KAITSET KINDLUSTAVATE INSTITUTSIOONIDE STABIILSUSEGA SEOTUD POLIITILISED KRITEERIUMID, MIS MÄÄRATI KINDLAKS 1993. AASTAL KOPENHAAGENIS TOIMUNUD EUROOPA ÜLEMKOGU KOHTUMISEL, NING STABILISEERIMIS- JA ASSOTSIEERIMISPROTSESSI TINGIMUSED. Serbial on ulatuslik põhiseaduslik, õiguslik ja institutsiooniline raamistik, mis üldiselt vastab Euroopa ja rahvusvahelistele standarditele. Parlamendi õigusloometöö on kehtiva seadusandluse alusel muutunud tõhusamaks Õigusriiki käsitlev õiguslik ja institutsiooniline raamistik on ulatuslik ning hõlmab korruptsiooni ja organiseeritud kuritegevuse vastast võitlust, mille osas on esimesi tulemusi saavutatud. Inimõiguste ja vähemuste kaitse õiguslik raamistik on hästi arenenud ja selle rakendamist on alustatud. Koostöö endise Jugoslaavia asjade rahvusvahelise kriminaalkohtuga on jõudnud rahuldavale tasemele ning Serbia on üha aktiivsemalt tegutsemas, et aidata kaasa piirkondlikule leppimisele. Serbia andis nõusoleku ja osales dialoogi pidamises Kosovoga, et hõlbustada sealsete inimeste elu, ning selle tulemusel on saavutatud mitmed kokkulepped (isikute ja kaupade vaba liikumine, rahvastikuregister ja kataster) ja Serbia on teinud esimesed sammud kokkulepete rakendamiseks.

Majanduskriteeriumide osas on Serbia astunud olulisi samme toimiva turumajanduse loomiseks ja on hoolimata üleilmsest majandus- ja finantskriisist saavutanud teatava makromajandusliku stabiilsuse. Siiski tuleb veel pingutada, et majandus restruktureerida ja parandada ettevõtluskeskkonda, eelkõige tugevdades õigusriiki ja kõrvaldades bürokraatiat, edendades konkurentsi ja erasektori rolli ning samuti tegeledes tööjõuturu jäikusega. Selleks et keskmise tähtaja jooksul tulla toime konkurentsisurve ja liidusiseste turujõududega, on Serbial vaja jätkata struktuurireforme, et ajakohastada majanduse tootmisvõimsus ja luua selline ettevõtluskliima, mis soodustaks välisinvesteeringute suurenemist.

Serbia on saavutanud häid tulemusi stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu ning vahelepinguga ettenähtud kohustuste täitmisel.

Serbia oleks suuteline keskmise tähtaja jooksul täitma liikmesusest tulenevaid kohustusi liidu õigustiku peaaegu kõikides valdkondades, eeldusel et õigusaktide ühtlustamist jätkatakse ning õigusaktide rakendamiseks ja täitmiseks tehakse täiendavaid jõupingutusi. Eraldi tuleb tähelepanu pöörata põllumajandusele ja maaelu arengule, kohtusüsteemile ja põhiõigustele, õigusele, vabadusele ja turvalisusele ning finantskontrollile. Keskkonna- ja kliimamuutuste küsimustes on täielikku kooskõla ELi õigustikuga võimalik saavutada vaid pikas perspektiivis ja see eeldaks suuremaid investeeringuid.

Esialgsetel hinnangutel avaldaks Serbia ühinemine Euroopa Liidu poliitikale vaid piiratud üldist mõju ega mõjutaks liidu suutlikkust säilitada ja süvendada oma arengut.

Komisjon soovitab, et nõukogu annaks Serbiale kandidaatriigi staatuse, võttes arvesse siiani saavutatud edu ja mõistes, et Serbia alustab uuesti dialoogi Kosovoga ja hakkab kiiresti rakendama praeguseks saavutatud kokkuleppeid.

Serbial on head eeldused piisaval määral täita 1993. aasta Euroopa Ülemkogu Kopenhaageni kohtumisel seatud poliitlised kriteeriumid ning stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi tingimused, kui edasiminek jätkub ning Kosovo probleemidele leitakse praktilised lahendused.

Seepärast soovitab komisjon, et Euroopa Liiduga ühinemise läbirääkimisi tuleks alustada niipea kui Serbia on oluliselt edasi liikunud järgmistes põhiprioriteetides:

- Kooskõlas stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessi tingimustega on astutud täiendavaid samme suhete normaliseerimiseks Kosovoga: täielikult austades kaasava piirkondliku koostöö põhimõtteid; täielikult austades energiaühenduse asutamislepingu sätteid; leides lahendusi telekommunikatsiooni ja diplomite vastastikuse tunnustamise küsimustele; jätkates heas usus kõikide saavutatud kokkulepete rakendamist; ning tehes aktiivselt koostööd EULEXiga, et sel oleks võimalik täita oma ülesandeid igal pool Kosovos.

Komisjon esitab eelnimetatud põhiprioriteetide rakendamise kohta Serbias aruande niipea, kui selles osas on tehtud piisavalt edusamme.

Püüdes saavutada liikmesuskriteeriumide täitmiseks vajalikku taset, julgustatakse Serbiat säilitama reformide praegust tempot, pöörates erilist tähelepanu õigusriigile, ning jätkama konstruktiivset tegevust piirkondlikus koostöös ning tugevdama kahepoolseid suhted naaberriikidega. Loodetakse, et vahelepingu ja ka stabilisatsiooni- ja assotsieerimislepingu rakendamine jätkub pärast viimase jõustumist. Komisjon jätkab nende jõupingutuste toetamist ühinemiseelse abi rahastamisvahendi kaudu.

[1] SEK(2011) 1208

[2] ELT L 80, 18.3.2008, lk 46.

[3] ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1244/1999 alusel.