P6_TA(2006)0380

Üldhuviteenused

Euroopa Parlamendi resolutsioon üldhuviteenuseid käsitleva komisjoni valge raamatu kohta (2006/2101(INI))

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse komisjoni teatist "Valge raamat üldhuviteenuste kohta" (KOM(2004)0374);

- võttes arvesse komisjoni teatist "Ühenduse Lissaboni kava elluviimine: üldist huvi pakkuvad sotsiaalteenused Euroopa Liidus" (KOM(2006)0177);

- võttes arvesse komisjoni 28. novembri 2005. aasta otsust 2005/842/EÜ EÜ asutamislepingu artikli 86 lõike 2 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antava riigiabi suhtes [1];

- võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 36 võimaluse kohta kasutada üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid;

- võttes arvesse EÜ asutamislepingu artikleid 2, 5, 16, 73, 86, 87, 88 ja 295;

- võttes arvesse oma resolutsioone üldhuviteenuste kohta, eelkõige oma 13. novembri 2001. aasta resolutsiooni komisjoni teatise "Üldhuviteenused Euroopas" kohta [2], oma 14. jaanuari 2004. aasta resolutsiooni komisjoni üldhuviteenuste rohelise raamatu kohta [3] ja oma 22. veebruari 2005. aasta resolutsiooni avaliku teenuse kompensatsioonina antava riigiabi kohta [4];

- võttes arvesse oma 16. veebruari 2006. aasta seisukohta ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv teenuste kohta siseturul [5];

- võttes arvesse 15. ja 16. märtsi 2000. aasta Lissaboni Euroopa Ülemkogu eesistuja, 7., 8. ja 9. detsembri 2000. aasta Nice'i Euroopa Ülemkogu eesistuja, 14. ja 15. detsembri 2001. aasta Laekeni Euroopa Ülemkogu eesistuja ning 15. ja 16. märtsi 2002. aasta Barcelona Euroopa Ülemkogu eesistuja järeldusi üldhuviteenuste kohta;

- võttes arvesse Euroopa Ühenduste Kohtu pretsedendiõigust üldhuviteenuste valdkonnas, eelkõige 19. mai 1993. aasta kohtuotsust kohtuasjas C-320/9134 (Corbeau) [6], 27. aprilli 1994. aasta kohtuotsust kohtuasjas C-393/92 (Almelo) [7], 18. novembri 1999. aasta kohtuotsust kohtuasjas C-107/98 (Teckal) [8], 3. juuli 2003. aasta kohtuotsust liidetud kohtuasjades C-83/01 P, C-93/01 P ja C-94/01 P (Chronopost) [9], 24. juuli 2003. aasta kohtuotsust kohtuasjas C-280/00 (Altmark) [10], 27. novembri 2003. aasta kohtuotsust liidetud kohtuasjades C-34/01 kuni C-38/01 (Enirisorse) [11] ja 11. jaanuari 2005. aasta kohtuotsust kohtuasjas C-26/03 (Halle linn) [12];

- võttes arvesse kodukorra artiklit 45;

- võttes arvesse majandus- ja rahanduskomisjoni raportit ning siseturu- ja tarbijakaitsekomisjoni, kultuurija hariduskomisjoni, õiguskomisjoni, tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni, transpordi- ja turismikomisjoni, rahvusvahelise kaubanduse komisjoni, tööstuse, teadusuuringute ja energeetikakomisjoni ning regionaalarengukomisjoni arvamusi (A6-0275/2006),

A. arvestades, et asutamislepingutes nähakse ette avatud sotsiaalne turumajandus, ning arvestades, et antud kontekstis on suunisteks ja olulised muu hulgas järgmised põhimõtted:

- solidaarsus, mis ühendab inimesi sotsiaalse, majandusliku ja territoriaalse ühtekuuluvuse ning säästva arengu eesmärkide alusel;

- koostöö, mis võimaldab asutamislepingute ja programmide riikidevaheliste ja Euroopa püüdluste realiseerumist;

- avatud piirid ja siseturg, kus isikud, kaubad, teenused ja kapital võivad vabalt liikuda, et ühendada riikide majandused ja ühiskonnad ning suurendada Euroopa kodanike jõukust ja sotsiaalset heaolu;

- konkurents, mis võimaldab siseturu väljakujundamist sotsiaalse turumajanduse reeglite alusel ning mida reguleeritakse konkurentsiõigusega, mis on oluline demokraatliku õiguse valdkond, et eelkõige hoida ära monopolide ja majandusliku võimu kuritarvitamist ning tagada innovatsioon, kõrge kvaliteet ja taskukohane hind, tarbijavalikute mitmekesistamine ja tarbijate õiguskaitse;

- subsidiaarsus, mis põhineb EÜ asutamislepingu artiklil 5 ning tagab ELi liikmesriikide ja erinevate tavade paljususe ning ELi tegutsemise võimalikult tõhusalt ja kodanikulähedaselt siis ja ainult siis, kui see annab paremaid tulemusi kui tegutsemine riiklikul või madalamal tasandil;

- proportsionaalsus, mille kohaselt ükski ühenduse meede ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik asutamislepingu eesmärkide saavutamiseks, ning

- demokraatia, mille kohaselt üldine valimisõigus tagab legitiimsuse riiklikele ja kohalikele avalikõiguslikele asutustele, kes määravad ja korraldavad ülesanded, teenuste osutamise ja üldhuviteenuste rahastamise;

B. arvestades, et üldhuviteenused pole mitte ainult sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse tähtis koostisosa, vaid et nad aitavad oluliselt kaasa ka Euroopa majanduse konkurentsivõimele;

C. arvestades, et konkurents, mis peaks soodustama sotsiaalse turumajanduse reeglitel põhineva ühtse turu väljakujundamist ja mida reguleerivad konkurentsieeskirjad, on oluline demokraatlik õigus, mis piirab mitte ainult avalikku võimu, vaid eelkõige turgu valitsevate seisundite kuritarvitamist ja kaitseb tarbijate õigusi;

D. arvestades, et Euroopa Ühenduste Kohtu pretsedendiõigus on praeguseks ulatuslik, areneb pidevalt ja selles käsitletakse üldhuviteenuste eri tahke, sh riigiabi, võrdset kohtlemist ja/või konkurentsi moonutamist;

E. võttes arvesse arenguid Euroopa Kohtusse antud kohtuasjades, mis käsitlevad üldhuviteenuste kokkusobivust siseturu- ja Euroopa konkurentsieeskirjadega, ning võttes arvesse vajadust reageerida sellele Euroopa positiivse õiguse selgemaks muutmisega kõnealuses valdkonnas;

F. arvestades, et turgude areng ja ühiskondade organiseerumise viis sõltub dünaamilisest arengust, mis on liikmesriigiti erinev, takistaks rangete eeskirjade ja määratluste kehtestamine optimaalsete majanduslike ja sotsiaalsete tulemuste saavutamist;

G. arvestades, et üldhuviteenuseid ei ole võimalik ELi mitmekesises sotsiaalses ja majanduslikus keskkonnas ühtselt määratleda;

H. arvestades, et tõhusate üldhuviteenuste kättesaadavus on kõikide liikmesriikide majandus-, ühiskonna- ja sotsiaalsüsteemide lahutamatu osa; arvestades, et see kättesaadavus on liikmesriigiti väga erinev, ning arvestades, et siseturu eduka väljakujundamise eesmärk peaks võimaldama liikmesriikidel võtta kasutusele tulemuslikud ja tõhusad üldhuviteenused, järgides täiel määral teenuste tarbija ja maksumaksja kaksikrollis oleva kodaniku huve ning oma kohustusi ning mitte sekkudes põhjendamatult kohalike ja piirkondlike asutuste vabadusse kehtestada ja viia ellu nende teenuste kvaliteeti, sagedust, taskukohasust ja kättesaadavust;

I. arvestades, et üldhuviteenuseid ja üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid tuleks osutada ühetaoliselt kõigis ELi osades; arvestades, et majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse eesmärk on eri piirkondade arengutasemete erinevuste vähendamine ja ELi üldise tasakaalus arengu edendamine, eelkõige uutes liikmesriikides;

J. arvestades, et EÜ asutamislepingu artikli 5 teises lõigus osutatud subsidiaarsuse põhimõtet arvesse võttes on liikmesriikide ja nende piirkondlike ja/või kohalike asutuste ülesanne määratleda, millised teenused on üldhuviteenused ning kuidas neid korraldada, rahastada, osutada, hinnata ja kontrollida, ning seda tuleks edasiste õigusaktide väljatöötamisel täielikult austada;

K. arvestades, et siseturu- ja konkurentsieeskirjade ning üldhuviteenuste sujuva toimimise kokkusobivuse küsimuses tuleb luua õiguskindlus, et anda asjaomastele riiklikele, piirkondlikele ja kohalikele asutustele otsuste langetamiseks vajalik tegutsemisruum ning vältida lahkhelisid ja kohtumenetlusi, võttes nõuetekohaselt arvesse siseturgu ja Euroopa Parlamendi ülalmainitud seisukohta teenuste kohta siseturul ning siseturu- ja konkurentsieeskirjade selget rakendamist;

L. arvestades, et valdkondlikud EÜ direktiivid, mis käsitlevad üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid võrgutööstusharudes ja teistes sektorites, kus turu avamine on saavutatud või alanud, on olnud edukad paremate teenuste osutamisel madalamate hindadega ja tagavad usaldusväärse raamistiku;

M. arvestades, et sektorispetsiifiliste algatuste rohkus siseturu avamiseks teenuste valdkonnas ning Euroopa Parlamendi ülalmainitud seisukoht teenuste kohta siseturul laiendab konkurentsi- ja parema toimimise võimalusi ka üldist majandushuvi pakkuvate teenuste valdkondades, mis tõstab esile vajadust õigusliku selguse järele üldhuviteenuste osas;

N. arvestades, et üldist majandushuvi pakkuvatel teenustel on otsene mõju teenuste siseturule ning paljud üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavad sektorid on edukalt moderniseeritud ja nendesse teenuseturgudesse integreeritud; arvestades, et integratsioon saavutati kontrollitult ja sellega kaasnesid meetmed üldiste huvide kaitsmiseks, eelkõige universaalteenuste kontseptsioon;

O. arvestades, et EÜ asutamislepingu artiklis 16 tunnustatakse üldist majandushuvi pakkuvate teenuste tähtsust; arvestades, et EÜ asutamislepingu artiklites 43-49 esitatakse ühenduse meetme kavandamise õiguslik alus seoses teenuste vaba osutamisega; arvestades, et EÜ asutamislepingu artiklid 86 ja 87 ning Euroopa Kohtu pretsedendiõigus annavad selged viited selle kohta, kuidas toimida üldist majandushuvi pakkuvate teenuste riigiabi, üksikasjalike sätete ja rahastamismääradega; arvestades, et EÜ asutamislepingu artikkel 95 on sobiv õiguslik alus riigihankemenetluste ja nendega seotud küsimustega tegelemiseks;

P. arvestades, et EÜ asutamislepingu artiklis 16 ja artikli 86 lõikes 2 viidatakse küll üldist majandushuvi pakkuvatele teenustele, aga EÜ asutamisleping ei paku neile mingit määratlust; arvestades, et üldhuviteenustele EÜ asutamislepingus ei viidata, vaid need võeti kontseptina kasutusele komisjoni teatises; ning arvestades, et vastavalt Euroopa Parlamendi ülalmainitud seisukohale teenuste kohta siseturul tuleks üldist majandushuvi pakkuvad teenused kavandatava teenuste direktiivi artikli 16 reguleerimisalast välja jätta ja üldhuviteenused tuleks direktiivist täielikult välja jätta;

Q. arvestades, et soodustatakse erinevaid haldus- ja partnerluse vorme üldhuviteenuseid ja üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavate ettevõtjate vahel, ning arvestades, et see peaks toimuma vastavalt liikmesriikide nimetatud teenuste osutamise ja hankimisega seotud kohustustele tõhusate ja kvaliteetsete teenuste nimel;

R. arvestades, et ühenduse tarbijakaitse kõrge taseme eesmärk koos subsidiaarsuse põhimõtte range järgimisega peaks olema valvsama tähelepanu all;

S. arvestades, et Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatakse ja austatakse juurdepääsu üldist majandushuvi pakkuvatele teenustele eesmärgiga edendada liidu sotsiaalset ja territoriaalset ühtekuuluvust,

1. on seisukohal, et tema varasemad, ülalmainitud 13. novembri 2001. aasta, 14. jaanuari 2004. aasta ja 22. veebruari 2005. aasta resolutsioonid üldhuviteenuste kohta jäävad kehtima, eelkõige pidades silmas:

- subsidiaarsuse põhimõtet,

- dereguleerimist ning

- siseturu loomist ja vajadust osutada kõrge kvaliteediga teenuseid;

tuletab meelde, et oluline tegur ei ole mitte see, kes üldhuviteenuseid osutab, vaid pigem see, et säilitataks kõrgekvaliteedilised nõuded ja õiglane sotsiaalne tasakaal ning et kriteeriumid põhineksid pakkumise usaldusväärsusel ja järjepidevusel; tuletab meelde, et Euroopa Parlament on seisukohal, et üldist majandushuvi pakkuvad teenused katavad väga laia hulka tööstusharusid;

2. märgib, et siseturu pakutavate võimaluste täieliku ärakasutamise eesmärgil on eriti oluline, et turgude moderniseerimist reguleerivad tingimused ja sätted tagaksid õiglase, läbipaistva ja tõhusa konkurentsi, säilitades samal ajal sotsiaalse ühtekuuluvuse ja üldise juurdepääsu teenustele, ning väldiksid turgu valitsevate seisundite kuritarvitamist ja uute monopolide tekkimist, mis takistab uute osalejate turulepääsu;

3. rõhutab, et üldhuviteenused peaksid olema kõrge kvaliteediga, laialdaselt kättesaadavad, neid tuleks osutada optimaalse hinnaga, nad peaksid arvestama sotsiaalset tasakaalu ja nende osutamine peaks toimuma püsiva osutamiskindluse alusel; ning rõhutab, et enamikku üldhuviteenuseid on võimalik osutada ausa konkurentsi tingimustes, põhimõttel, et era- ja avalik-õiguslikke ettevõtjaid tuleb kohelda võrdselt;

4. palub komisjonil esitada Euroopa Parlamendile senise liberaliseerimise mõju laiaulatuslik analüüs, eriti selle mõju kohta asjaomaste tarbijate ja töötajate olukorrale;

5. rõhutab, et enamikku üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutatakse siseturul ja seega kohaldatakse nende suhtes põhimõtteliselt siseturu, riigihangete, konkurentsi ja riigiabiga seotud reegleid ning komisjoni järelevalvet kuritarvituste üle niivõrd, kuivõrd nimetatud eeskirjade kohaldamine juriidiliselt ega faktiliselt ei takista üldist majandushuvi pakkuvatele teenustele määratud eriülesannete täitmist, nagu on sätestatud EÜ asutamislepingu artikli 86 lõikes 2; rõhutab, et kooskõlas EÜ asutamislepingu artikliga 16, milles käsitletakse üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid, vastutavad ühendus ja liikmesriigid oma vastavate pädevuste piires selle eest, et niisugused teenused toimiksid põhimõtete ja tingimuste alusel, mis võimaldavad neil täita oma ülesandeid;

6. on seisukohal, et üldhuvist tulenevaid õigustatud nõudeid ei tohi kasutada ettekäändena teenuseturgude ebaõiglaseks sulgemiseks rahvusvahelistele teenuseosutajatele, kes kohustuvad neid õigustatud nõudeid järgima ja on selleks võimelised;

7. rõhutab, et eriti pärast Euroopa Liidu laienemist tuleb kindlustada ühtekuuluvus üldist majandushuvi pakkuvate teenuste valdkonnas ning et struktuuripoliitika raamistikus tuleb liikmesriikide võrgustikul põhinevate üldist majandushuvi pakkuvate teenuste infrastruktuurid ühendada ja edendada piiriülest koostööd, et luua tõeline siseturg ja lihtsustada standardimist;

8. võtab arvesse nende teenuste majanduslikku kaalu ja nende tähtsust teiste kaupade tootmisel ja teenuste osutamisel; rõhutab, et üldist majandushuvi pakkuvate teenuste korraldamise viis võib mõjutada siseturgu, näiteks keelates tegevuse alustamist selles riigis, kus teenust osutatakse;

9. leiab, et konkurentsieeskirjade eesmärgid peaksid olema teeninduse kvaliteedi parandamine, tarbija jaoks suurema valiku ja jõukohaste hindade pakkumine ning teiste avaliku huvi eesmärkide, kaasa arvatud säästva arengu, saavutamine;

10. palub komisjonil selgitada erinevust üldhuviteenuste ja üldist majandushuvi pakkuvate teenuste vahel rakenduslike kriteeriumide väljatöötamise abil, võttes arvesse liikmesriikide riiklikke traditsioone, mis põhinevad kollektiivkaupade olemusel ja avaliku sektori poolsel rahastamisel, või üldhuviteenuste solidaarsusmehhanismi alusel; rõhutab, et paljude üldhuviteenuste puhul on majanduslike ja mittemajanduslike külgede eristamine teenuste dünaamilise iseloomu ja kiire arengu tõttu äärmiselt raske; väljendab seetõttu heameelt, et komisjon märgib oma valges raamatus üldhuviteenuste kohta, et "vastuolude puhul [on] ülimaks üldhuviülesande tõhus täitmine võrreldes asutamislepingu reeglite kohaldamisega"; tunnistab, et üldhuviteenuste laiad valdkonnad ei tohi üldhuviteenuste määratlemise käigus siseturu- ja konkurentsieeskirjade kohaldamisalast välja jääda; märgib, et üldist majandushuvi pakkuvate teenuste ja üldhuviteenuste täpne määratlus satuks vastuollu liikmesriikide vabadusega määratleda oma üldhuviteenused;

11. on seisukohal, et EÜ asutamislepingu artikli 86 lõige 2 pakub liikmesriikidele tagatisi kindlustamaks, et üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutatakse vastavalt ühenduse õigusega või liikmesriikide kehtestatud universaalteenuse osutamise kohustustele; järgib Euroopa Kohtu tõlgendust, et selle hindamine ja EÜ asutamislepingu artikli 49 raamistikus käsitletava proportsionaalsuse läbivaatamine on omavahel seotud;

12. tuletab meelde, et Euroopa Kohus oma pretsedendiõiguses ja komisjon üksikjuhtumite tõlgendamisega määratlevad antud valdkonna jaoks kehtivad eeskirjad ning seetõttu ei ole veel saavutatud vajalikku õiguskindlust ega asjakohast läbipaistvust;

13. palub komisjonilt selgitust eelkõige kahes põhiküsimuses: Euroopa Kohtu sektoripõhisel lähenemisel põhineva kohtupraktika tagajärjed ning üldhuviteenustele ja üldist majandushuvi pakkuvatele teenustele konkurentsiõiguse kohaldamine, eriti seoses nende teenuste rahastamisega;

14. märgib, et kohalikud ja piirkondlikud asutused on osutunud üldhuviteenuste osutamisel sobivaks kodanikulähedaseks tasandiks ning et need sobivad lisaks ka selleks, et tagada kõnealuste teenuste puhul kaasotsustamisõigused, tarbijakaitse ja üldine heaolu; juhib tähelepanu sellele, et valitsemise Euroopa tasand peab aitama tagada, et ei ohustataks kohaliku ja piirkondliku tasandi suutlikkust pakkuda kõnealuseid teenuseid;

15. on seetõttu seisukohal, et:

- kohalike, piirkondlike ja riiklike ametiasutuste huvides - et nad saaksid vajadusel kõikide kodanike huvides pakkuda ja tagada sobivaid teenuseid, võttes asjakohaselt arvesse siseturgu ning Euroopa Parlamendi ülalmainitud seisukohta teenuste kohta siseturul;

- (avalike, tulundus- ja mittetulundus-) ettevõtjate huvides, kes osutavad selliseid teenuseid või pakuvad nende osutamist - et nad teaksid, milliseid tingimusi ja kohustusi võivad neile panna ametiasutused siseturu tingimustes ja vastavalt kehtivatele õigusaktidele, arvestades neile pandud üldhuviülesannetega, ning

- nimetatud teenuste kasutajate huvides - et nad saaksid olla kindlad, et liikmesriikide ja nende kohalike ametiasutuste poolt vastavalt kohalikele tingimustele määratletud ja välja töötatud teenuseid osutatakse vastavalt asjakohastele tingimustele seoses konkurentsi (võimalusel), juurdepääsetavuse, kvaliteedi, taskukohasuse, uuenduslikkuse, kohandatavuse, järjepidevuse, kestvuse, võrdse kohtlemise, pikaajalise plaanimise, turvalisuse ning üldisusega, jne;

komisjon peab arvukatel problemaatilistel teemadel esitama juriidilise selgituse, juhised ja põhimõtted, sealhulgas eelkõige üldhuviteenuste ning üldist majandushuvi pakkuvate teenuste valdkonnas siseturu- ja konkurentsieeskirjade kohaldamise kohta, tagades samas liikmesriikide, piirkondlike ja kohalike ametiasutuste demokraatliku aruandekohustuse üldhuviteenustele ning üldist majandushuvi pakkuvatele teenustele eeskirjade kohaldamise kohta; märgib, et on tarvis selgitust, kuidas vastutus ELi ja liikmesriikide vahel jaguneb ning on seisukohal, et asjakohastes sektorites valitsevat konkreetset olukorda arvestav sektoripõhine lähenemine peab olema selle tähtis element; rõhutab selles kontekstis, et pärast asjakohase hinnangu andmist asutamislepingus ning Euroopa Kohtu kohtupraktikas jääb üldhuviteenuste määratlemine liikmesriikide osaks; märgib lisaks, et ettepanekul, milles taotletakse EÜ asutamislepingu asjakohaste sätete teatud teenustele kohaldamata jätmist, puudub õiguslik alus;

16. toonitab vajadust kehtivate või tulevaste sektorispetsiifiliste siseturueeskirjade ja subsidiaarsuse põhimõtte austamisel põhinevate eeskirjade järele, ning rõhutab, et sektorispetsiifilisi eeskirju ei tohi küsimärgi alla seada; tuletab meelde nende sektorispetsiifiliste eeskirjade edu ja soovitab laiendada sektoripõhist lähenemist teistele sektoritele;

17. palub komisjonil luua sotsiaal- ja tervishoiuvaldkonna üldhuviteenuste jaoks enam õiguskindlust ning esitada asjakohastes valdkondades nõukogu ja Euroopa Parlamendi sektorispetsiifilise direktiivi ettepanek;

18. palub seetõttu nõukogul võtta võimalikult ruttu vastu ühine seisukoht 26. juuni 1969. aasta määruse (EMÜ) nr 1191/69 (liikmesriikide tegevuse kohta seoses avalike teenuste hulka kuuluvate kohustustega raudtee-, maantee- ja siseveetranspordis) [13] muutmiseks;

19. soovitab, et kui pädev asutus määratleb teenuse osutamist üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamisena, peab avaliku teenindamise kohustus olema määratud kas õiglase ja läbipaistva pakkumismenetluse teel, mis põhineb kõikide konkurentide võrdsetel tingimustel või läbipaistvuskriteeriumidele vastava sobiva õigusaktiga;

20. kiidab heaks pakutud riigiabi õigusliku raamistiku avaliku teenindamise kohustuse hüvitamise kujul ja komisjoni kava muuta oma 25. juuni 1980. aasta direktiivi 80/723/EMÜ liikmesriikide ja riigi osalusega äriühingute vaheliste finantssuhete läbipaistvuse ning teatavate ettevõtjate finantsläbipaistvuse kohta [14];

21. soovitab, et kui pädev asutus kaalub üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid rahastada teisiti kui otse oma üldeelarvest, peab kõnealune asutus valima rahastamisviisi, mis on kooskõlas EÜ asutamislepingu sätetega, eelkõige artikli 86 lõikega 2, eriti juhul, kui on tegemist ainu- ja eriõiguste andmise, avalike teenuste osutamise hüvitamise, või avalike teenuste osutamise fondi loomisega; märgib, et kõigil sellistel juhtudel on nõutav läbipaistev tariifisüsteem ning asjakohane ja läbipaistev rahastamine;

22. soovitab, et kui pädev asutus kaalub anda hüvitist avalike teenuste osutamiseks, et tagada üldhuviteenuse rahastamist, ei loeta nimetatud hüvitist riigiabiks EÜ asutamislepingu artikli 87 mõistes, kui

- abisaajale on antud selgelt määratletud avaliku teenindamise ülesanne;

- hüvitise arvutamise parameetrid on varem objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud;

- hüvitis ei ületa avaliku teenuse osutamise käigus kantud kulusid, lubades siiski mõistlikku kasumit;

- abisaaja valitakse riigihankemenetluse teel või hüvitis ei ületa piisavate avaliku teenuse osutamiseks vajalike vahenditega varustatud hästi juhitava ettevõtte kulusid ning

- välja on kuulutatud läbipaistev pakkumismenetlus;

rõhutab siiski, et hüvitise suurus ei või ületada teenuse osutamiseks vajaminevaid summasid ning seda ei tohi kasutada kõnesolevast teenusest väljapoole jäävate tegevuste rahastamiseks (nn ristsubsiidiumid); juhib tähelepanu, et hüvitis peab olema kättesaadav kõikidele ettevõtjatele, kellele on usaldatud üldhuviteenuste osutamine, sõltumata nende õiguslikust staatusest;

23. juhib tähelepanu ülalmainitud otsuse 2005/842/EÜ selge rakendamise tähtsusele; rõhutab siiski, et avalike teenuste osutamise kohustuse eest makstavat hüvitist ei tuleks lugeda riigiabiks ja õigusakte tuleb vastavalt muuta;

24. rõhutab, et pädev asutus otsustab, kas osutada üldhuviteenust otse või usaldada selle osutamine välistele tulunduslikele või mittetulunduslikele teenusepakkujatele, rakendades nende üle sama kontrolli nagu otse teenuse osutamise puhul; juhul, kui pädev asutus otsustab anda üldhuviteenuse osutamine välistele teenusepakkujatele, tuleb välja kuulutada hankemenetlus; lisaks tuleb järgida kohaliku ja piirkondliku isevalitsemise põhimõtet, mis annab pädevale asutusele õiguse avalikkuse huvisid arvestades otsustada, kuidas on iga teenust kõige parem osutada;

25. on seisukohal, et üldist majandushuvi pakkuvate teenuse osutamise sisseostmine paneb konkreetsele ametiasutusele tavaliselt kohustuse väljastada teenuse osutamise õigus avaliku teenindamise lepinguga, mis sõlmitakse avaliku pakkumismenetluse järgselt; märgib, et avaliku teenindamise lepingu sõlmimise põhimõte peaks võimaldama pädeval asutusel avaliku teenindamise leping erandkorral edasi anda; palub komisjonil koos liikmesriikide ja Euroopa Parlamendiga selgitada asjakohaseid kriteeriume hangete direktiivides või määruse vormis; kinnitab antud kontekstis, et kohalikud asutused peaksid saama määrata teenindusülesandeid otse omavalitsustevahelistele ettevõtetele või sarnastele ühisettevõtlusvormidele, või ettevõtetele, mida nad omavad või kontrollivad, eeldusel, et selliste ettevõtete põhitegevus toimub kontrolliva asutuse või asutuste heaks ja nad ei konkureeri välisturgudel, vaid kujutavad endast ainult kodumaist organisatsioonilist tegevust, ning tuleb sisse viia korraldus, mis ei välista kategooriliselt eraettevõtjate osalust algusest peale;

26. nõuab antud kontekstis ja võimaliku tõhususe parandamise huvides uute ettevõtjate ja üldhuviteenuste osutamise viiside kaasamise abil, et erinevate asutustevaheliste organisatsioonide jaoks (kohalike asutuste koostöö, avaliku ja erasektori partnerlus, kontsessioonilepingud) on tungivalt vaja enam õiguskindlust, et on tarvis selgitada Euroopa konkurentsialaseid, lepingute sõlmimise alaseid ning riigiabi käsitlevaid õigusakte ning kogu Euroopas kohaldatavaid üldkriteeriume; rõhutab, et avalike teenuste hankemenetlust, mis on halduslepingute erivorm, käsitlevad õigusaktid tuleb muuta selgemaks; palub komisjonil sätestada selliste teenuste hankemenetluse eeskirjad ning eristada need eeskirjad selgelt riigihankemenetluse eeskirjadest;

27. on seisukohal, et pädev asutus peab hoolitsema selle eest, et sektorites, kus on kehtestatud eeskirjad avaliku universaalteenuse osutamise kohustuse kohta või erieesmärgid, kohaldatakse asjaomasele sektorile sobivaid reguleerimisviise ja õigusakte läbipaistvate sätete alusel;

28. on lisaks seisukohal, et riikliku ja kohaliku tasandi eeskirjad on läbipaistvuse ja tarbijakaitse huvides vajalikud järgmistes valdkondades:

- olemasolevatele võrkudele juurdepääsu viiside kehtestamine, kui juurdepääs on vajalik teenuste osutamiseks;

- hinna- ja/või tariifitingimuste kehtestamine teenuse osutamiseks;

- konkurentsi ja võimalusel uutele ettevõtjatele võimaluste tagamine;

- eeskirjade loomine vaidluste lahendamiseks vastastikusel kokkuleppel teenuse osutaja ja kasutaja vahel, piiramata sealjuures õiguskaitsevahendite kasutamise võimalust, ning

- konkurentsi valdkonnas pädevate asutustega konsulteerimine ja vajadusel neile iga sellise üksikasja edastamine, mis võib viidata riiklike ja EÜ asutamislepingus sisalduvate konkurentsieeskirjade rikkumisele;

29. soovitab kvaliteetsete ja tõhusate üldhuviteenuste eesmärgil ergutada vabatahtlike võrdlusuuringute läbiviimist ja kvaliteedimõõtmismehhanisme riiklikul ja Euroopa tasandil; toetada tuleb kogemuste vahetamist ja heade tavade edendamist ning selles peaksid osalema kõik asjaomased sidusrühmad; soovitab suunata meetmed järgmistele aspektidele:

- põhjalike hindamismeetodite, sealhulgas majandus-, sotsiaal- ja keskkonnakriteeriumide väljatöötamine;

- teenuse kasutajate kaitse ja turvalisus;

- standardi asjakohasus ja proportsionaalsus seoses teenuse kuludega;

- standardi võimalikult lai levitamine ja avalikustamine; ning

- lihtne ja tõhus standardist kinnipidamise kontrollimine, mille võiks sätestada harta või tegevusjuhendi alusel;

30. rõhutab liikmesriikide järelevalvesuutlikkuse parandamise tähtsust, et kindlustada riikliku poliitika eesmärkide, kaasa arvatud taskukohasuse ja kvaliteedistandardite tõhus saavutamine; rõhutab samuti, et on oluline, et vastavate avaliku võimu esindajate käsutuses on asjakohased vahendid ja ekspertiis konkurentsi kehtestamiseks ja tarbijakaitse tagamiseks;

31. palub komisjonil käesoleva resolutsiooni ning ülalmainitud 14. jaanuari 2004. aasta resolutsiooni ja 9. märtsi 2005. aasta resolutsiooni Lissaboni strateegia vahekokkuvõtte kohta [15] alusel esitada käesolevas resolutsioonis viidatud sobivad õigusaktide ettepanekud, ning tuletab meelde, et kõik üldhuviteenuste ja üldist majandushuvi pakkuvate teenuste vallas tegutsevad osapooled peaksid täielikult kasutama EÜ asutamislepingus ette nähtud kaasotsustamisõiguseid;

32. tuletab meelde, et ühenduse sõlmitud rahvusvahelised lepingud ja nendest tulenevad kohustused peavad olema kooskõlas ühendusesisese poliitikate ja eeskirjadega;

33. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile.

[1] ELT L 312, 29.11.2005, lk 67.

[2] EÜT C 140 E, 13.6.2002, lk 153.

[3] ELT C 92 E, 16.4.2004, lk 294.

[4] ELT C 304 E, 1.12.2005, lk 117.

[5] Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0061.

[6] EKL 1993, I-2533.

[7] EKL 1994, I-1477.

[8] EKL 1999, I-8121.

[9] EKL 2003, I-6993.

[10] EKL 2003, I-7747.

[11] EKL 2003, I-14243.

[12] EKL 2005, I-1.

[13] EÜT L 156, 28.6.1969, lk 1.

[14] EÜT L 195, 29.7.1980, lk 35. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2005/81/EÜ (ELT L 312, 29.11.2005, lk 47).

[15] ELT C 320 E, 15.12.2005, lk 164.

--------------------------------------------------