ET Euroopa Liidu Teataja C 57/24

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase taotluse avaldamine

2013/C 57/10

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (2)

„LIETUVIŠKAS VARŠKĖS SŪRIS”

EÜ nr: LT-PGI-0005-0853-28.01.2011

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus:

„Lietuviškas varškės sūris”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Leedu

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 1.3. Juust

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

Nimetusega „Lietuviškas varškės sūris” tähistatakse ümarate nurkadega kolmnurkse prisma kujulist laagerdamata kohupiimajuustu, mille laiemas otsas on näha juustukoti sõlmede surujäljed. Tarbitakse värsket, suitsutatud, küpsetatud või kuivatatud juustu. Kõnealust juustu valmistatakse traditsioonilisel viisil, mille puhul piima kalgendamine toimub üksnes piimhappebakterite starterkultuuride, mitte fermentide kasutamisega. Juustule antakse iseloomulik kuju siis, kui juustumass topitakse käsitsi traditsioonilistesse kolmnurksetesse juustukottidesse, mis sõlmitaks kokku juustu paksemas otsas, ning mida seejärel pressitakse. Juustule võib, aga ei pea lisama maitsetaimi ja/või soola. Kavandatud kasutusest sõltub juustude suurus, mis võib varieeruda paarisajast grammist kuni viie või enama kiloni. Juustu valmistamisel ei kasutata lisa-, maitse- ega värvaineid.

Omadused

Värvus: värskete ja kuivatatud juustude värvus vaheldub valgest kollakani. Küpsetatud juustude värvus vaheldub kollakast pruunikani; juustude pealispind võib olla kaetud maitseainete ja/või maitsetaimedega, juustu läbilõike värvus varieerub valgest kollakani. Suitsutatud juustu välispinna värvus vaheldub tumekollasest pruunini, läbilõike värvus on aga valgest kollakani.

Tekstuur: värske juust on pehme, ühtlane, küllaltki tihke ja võib lõikamisel tükkideks laguneda; küpsetatud juust on ühtlane, tihke ja veidi elastne; suitsutatud juust on ühtlane, tihke ja kergesti pudenev. Kuivatatud juustu tekstuur on ühtlane, tugev; juustu on raske lõigata ja murdmisel laguneb see tükkideks. Kui juustu valmistamisel kasutatakse maitseaineid, võivad need olla ebaühtlaselt jaotunud.

Lõhn ja maitse: iseloomulik piimahappe ning kasutatud maitseainete (köömen, sool jt) maitse- ja lõhnavarjund. Suitsutatud juust on selgesti tuntava suitsuse lõhna ja maitsega.

Füüsikalised ja keemilised omadused:

— olenevalt koostisest võib juustu „Lietuviškas varškės sūris” rasvasisaldus kuivaines olla 7–25 % või on juust väherasvane (rasvasisaldus kuivaines kuni 0,5 %).

— kuivainesisaldus oleneb juustu rasvasisaldusest ja toote edasisest töötlemisest. Värske, küpsetatud ja suitsutatud juustu puhul peab kuivainesisaldus olema vähemalt 31 % ning kuivatatud juustu puhul vähemalt 67 %;

— aktiivhappesuse pH on vähemalt 4,3 %.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

— Lehmapiim,

— mesofiilsed piimhappebakterite starterkultuurid,

— sool,

— Leedus traditsiooniliselt kasvatatavad maitsetaimed (köömen, küüslauk, münt jne).

Juustu „Lietuviškas varškės sūris” valmistamiseks kasutatavad toorained võivad olla varutud ka väljastpoolt määratletud geograafilist piirkonda.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

Päritolukohaga seotud kvaliteedi erinõuded või piirangud puuduvad.

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Juustu „Lietuviškas varškės sūris” valmistamise etapid:

— piima standardimine, pastöriseerimine, jahutamine ja kääritamine;

— vadaku eraldamine;

— kalgendi settimine;

— juustu vormimine ja pressimine: kalgend pannakse käsitsi väikestesse kolmnurksetesse õhukesest kootud riidest (juusturiie) kottidesse. Juustukotikesed sõlmitakse laiemast otsast kinni ning seejärel vajutatakse neid pressi või klambri all seni, kuni on saavutatud nõutud niiskusesisaldus;

— juustu töötlemine: vormitud juust jahutatakse temperatuurini 6–12 °C ning võetakse juustukotikesest välja. Kui valmistatakse suitsutatud, küpsetatud või kuivatatud juustu, siis toimub pärast jahutamist vastavalt suitsutamine, küpsetamine või kuivatamine. Kui valmistatakse küpsetatud, maitseainetega juustu, siis hõõrutakse juustu maitseainete ja soola seguga ning jäetakse enne küpsetamist vähemalt 12 tunniks ruumi, mille temperatuur on 10–20 °C.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

Kuna just värske juust „Lietuviškas varškės sūris” on pudenev ja raskesti lõigatav, pakendatakse toode tootmisettevõttes, sest vedu mujale pakendamiskohta võiks rikkuda juustu välimust ja kvaliteeti. Juustu lühikese säilivusaja tõttu on olemas bakterioloogilise saastumuse oht.

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta:

Tootjad, kes valmistavad juustu „Lietuviškas varškės sūris” vastavalt avaldatud kõnealuse toote spetsifikaadile, võivad kasutada nimetust „Lietuviškas varškės sūris” juustu märgistamise, reklaamimise ja turustamise eesmärgil.

Märgisel peab olema:

— asjaomase tootja nimi;

— juustu rasvasisaldus massiprotsendina või märge liesas (väherasvane);

— sõnad „kaitstud geograafiline tähis” ja/või ELi sümbol.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

Taotlusega seotud geograafiline piirkond hõlmab kogu Leedu Vabariiki. Juustu „Lietuviškas varškės sūris” tehti ja tehakse siiani traditsioonilisel viisil kogu geograafilise piirkonna ulatuses, samas kui ümbritsevates piirkondades on selline valmistusviis kasutusel üksnes Valgevenes asuvates Leedu enklaavides. Selle teistest eristuva, pikka aega vaid kõikjal Leedus valmistatud toote saamislugu on seotud Leedu geograafilise asukoha ja sealsete inimeste eluviisiga.

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Väikeriik Leedu territoorium (65 300 km2) on sama suur, kui mõne teise liikmesriigi halduspiirkond. Juustu „Lietuviškas varškės sūris” tarbimine on kogu Leedus pikaajalise traditsiooniga.

Hilisest tööstustamisest tingituna olid Leedus määrava tähtsusega elatuspõllumajandusettevõtted, mistõttu teravilja ja piimatooted olid ja on jätkuvalt maaelanikkonna peamised toiduained.

Leedus tehti kohupiimajuustu juba keskajal – mõisate 16. sajandist säilinud varaloendites on selle kohta olemas kirjalikud allikad. Pärast leivaahjus söögi valmistamist ja ahju mahajahtumist pandi sinna pott hapupiimaga, mida hoiti seal seni, kuni piima pinnale tõusis urbne kollane valk. Seejärel võeti pott ahjust välja ja sisu valati kolmnurksesse kotti (juustukott), mis riputati nõrguma. Nõrutatud kalgendit pressiti seejärel spetsiaalse pressiga või pandi see kindlale alusele (laud, pink või muu horisontaalne pind), kaeti plaadiga, millele pandi raskuseks kivi peale. Selleks et vältida kohupiimajuustu pealispinnale rõskete sügis- ja kevadilmade tõttu bakteriaalse limakihi või hallituse sagedast tekkimist, küpsetati või suitsutati juustu säilitamise eesmärgil mõõdukalt soojas ahjus. Pikemaajaliseks säilitamiseks mõeldud juustu kuivatati.

5.2. Toote eripära:

Juustu „Lietuviškas varškės sūris” iseloomuliku ning samal ajal sellise lihtsa valmistusviisi tõttu, mille käigus ei lisatud laapi ega toimunud laagerdumist, vaid piima üksnes hapendati, saadud kalgendit pressiti ja vormiti, soovi korral ka soolati, ning seejärel kuivatati, suitsutati või küpsetati, oli külaelanikel võimalik koguda talviseid söögivarusid selleks ajaks, kui lehmad olid tavaliselt enne poegimist kinni.

Toote „Lietuviškas varškės sūris” eripära on tingitud juustu traditsioonilisest, väga töömahukast valmistusviisist, mis suures osas on säilinud muutumatuna tänapäevani. Juustu valmistamiseks kasutatavad peamised toorained on pastöriseeritud lehmapiim ja mesofiilsed piimhappebakterite starterkultuurid, mis annavad tootele iseloomuliku piimahappe maitse. Juustule antakse iseloomulik ümarate nurkadega kolmnurkse prisma kuju sel viisil, et juustumass topitakse käsitsi traditsioonilistesse kolmnurksetesse õhukesest kootud riidest juustukottidesse, mis kokku juustu laiemas otsas; juustu pealispinnal, juusturiide sõlmimise kohal on näha riide kortsude surujäljed. Juustukoti kuju on tingitud asjaolust, et värske juust „Lietuviškas varškės sūris” pudeneb, mistõttu kolmnurkse kujuga kotist on seda kergem eemaldada kui mis tahes muu kujuga kotist. Juust „Lietuviškas varškės sūris” on Leedu kulinaaria, rahvusliku pärandi ja kuvandi lahutamatu osa.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja toote kvaliteedi või omaduste vahel (kaitstud päritolunimetuse puhul) või toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel (kaitstud geograafilise tähise puhul):

Seos toote „Lietuviškas varškės sūris” ja geograafilise piirkonna vahel põhineb toote mainel, millest annavad tunnistust kirjandusallikad, kokaraamatud ja juustu populaarsus argi- ja pidupäevaroana ning Leedut tutvustavatel üritustel.

Leedus töötanud luteri kiriku pastor Theodor Lepner kirjutas 1690. aastal oma raamatus „Der Preusche Littauer” (Preisi leedukad) Leedu sööki ja jooki tutvustades juustu „Lietuviškas varškės sūris” kohta järgmist: „Nad teevad juustu niimoodi: mässivad soolatud kalgendi riide sisse, millest vadak saab välja voolata, ning riputavad siis juustumassiga riidetükid viljaaita nõrguma. Seejärel nad söövad juustu, lõigates selle mitmeks tükiks ja pakkudes seda oma külalistele. See maitseb neile niismaa hästi kui parim Hollandi juust.” Umbes 300 aastat hiljem kirjeldas Vilius Puronas oma raamatus „Nuo mamutų iki cepelinų” (Mammutitest kartuliklimpideni) (1999) seda juustu järgmiselt: „Juustu „Lietuviškas varškės sūris” valmistati ja söödi Leedus igal pool (mitte ainult ühes etnograafilises piirkonnas); meie naabritel pani see suu vett jooksma ja nad küsisid meilt retsepti. Meie juust „Lietuviškas varškės sūris” kas köömnetega, värskelt või kuivatatult on sellest ajast alates kaupluseakende väljapanekutes vaid vähesel määral muutunud.”

Tilsitis 1893. aastal trükitud esimeses leedukeelses kokaraamatus „Lietuvos gaspadinė arba pamokinimai kaip prigulinčiai suvartoti dievo dovanas” (Leedu koduperenaine ehk õppetunnid selle kohta, kuidas parimal moel tarbida Jumala ande) ja 1911. aastal Sejnys avaldatud raamatus „Šeimininkėms vadovėlis” (Koduperenaise käsiraamat) on ka juustu „Lietuviškas varškės sūris” retseptid. Juustu „Lietuviškas varškės sūris” on kirjeldatud ka piimaühistute keskliidu Pienocentras poolt 1947. aastal avaldatud piimatööstuse spetsialistidele mõeldud erialakirjanduses, nt „Svarbesniais pieno produktų gamybos klausimais nurodymų ir instrukcijų rinkinys” (Piimatööstuse valdkonna olulisi küsimusi käsitlevate eeskirjade ja suuniste kogumik) ning Vilniuses 1958. aastal avaldatud raamatus „Pieno produktų pardavimas ir vartojimas” (Piimatoodete müük ja tarbimine). Leedu juustu nime all tuntud juustu tööstuslik tootmine algas 19. sajandi lõpus. Piimatöötlemisettevõtetes on piima töötlemise protsess küll mehhaniseeritud, kuid kalgend topitakse juustukotikestesse ja kotid seotakse kinni käsitsi nagu seda on tehtud sajandeid. Koduses juustuvalmistamises on tänapäevalgi kasutusel vanade näidiste järgi tehtud pressid.

Juust „Lietuviškas varškės sūris” on Leedus endiselt mitmete pidustuste (kokkutulekud, ristsed, pulmad ja muud perekondlikud tähtpäevad) lahutamatu osa ning ka suurepärane kingitus. See toode on asendamatu ka igapäevatoiduses. Leedus on kombeks süüa juustu „Lietuviškas varškės sūris” kas ehedalt, moosi või meega või võileivakattena; küpsetatud või suitsutatud juustu „Lietuviškas varškės sūris” süüakse õlle või gira (leivast valmistud kääritatud jook) juurde ning kuivatatud juustu võetakse kehakinnituseks kaasa matkale või pikemale reisile. Pidulike sündmuste puhul valmistatakse juustu „Lietuviškas varškės sūris” suures mõõdus. Ukmergė piimatööstuses valmistati 2007. aasta laulupeo jaoks juust, mis kaalus 99 kg. Suurim, 12 kg kaalunud suitsutatud juust „Lietuviškas varškės sūris” valmistati Biržai piirkonnas 2009. aastal jaanipeo jaoks. Selleks kulus 105 liitrit piima ning juustu suitsutati spetsiaalses ahjus kaks päeva. Leedu pulmade naiskorraldaja toob pulmalauale kaunistuseks suure juustu „Lietuviškas varškės sūris”; pulmapeo teisel päeval annab pruut muusikutele noorpaari üleslaulmise eest kingiks kuivatatud juustu „Lietuviškas varškės sūris”, mis sümboliseerib paari ühtekuuluvust ja püsivust.

Alates 2006. aastast korraldatakse Rokiškise mõisa muuseumis õppeprogrammi „Sūrio kelias” (Juustutee). Igal aastal õpivad ligikaudu 6 000 külastajat, kuidas valmistada juustu „Lietuviškas varškės sūris”, uurivad endisaegseid tööriistu ja maitsevad eri juustusorte. Juust „Lietuviškas varškės sūris” oli väga populaarne 2009. aasta Berliini ökolaada Grüne Woche külastajate hulgas.

Sajandite jooksul kogutud juustuvalmistamise kogemused, teadmised ja oskused on võimaldanud tootmisprotsessi kohandada kaasaja tingimustele, säilitades samas toote kuju ja tagades selle kvaliteedi.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 (3) artikli 5 lõige 7)

http://www.zum.lt/index.php?-1085950496

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

(2) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrusega (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta.

(3) Vt joonealust märkust 2.