P6_TA(2006)0498

Inimkaubanduse vastane võitlus

Euroopa Parlamendi soovitus nõukogule inimkaubanduse vastase võitluse kohta - ühtne lähenemine ja ettepanekud tegevuskava koostamiseks (2006/2078(INI))

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse Barbara Kudrycka poolt fraktsiooni PPE-DE nimel esitatud soovituse ettepanekut nõukogule inimkaubanduse vastase võitluse kohta - ühtne lähenemine ja ettepanekud tegevuskava koostamiseks (B6-0613/2005);

- võttes arvesse 1948. aasta inimõiguste ülddeklaratsiooni, eelkõige selle artikleid 4 ja 5, milles rõhutatakse, et orjakaubandus keelustatakse kõikides selle vormides;

- võttes arvesse ÜRO neljanda naiste maailmakonverentsi Pekingi deklaratsiooni, järelmeetmeid Peking +5 ja +10 ning oma 10. märtsi 2005. aasta resolutsiooni "Neljanda ülemaailmse naisteteemalise konverentsi järelmeetmed - tegevusplatvorm (Peking + 10)" [1];

- võttes arvesse 1989. aasta ÜRO lapse õiguste konventsiooni, eelkõige selle artikleid 1, 7, 32, 34 ja 35; ning lapse õiguste konventsiooni 2000. aasta vabatahtlikku protokolli, mis käsitleb laste müüki, laste prostitutsiooni ja lastepornograafiat, eelkõige selle artiklit 3;

- võttes arvesse ÜRO 1979. aasta konventsiooni naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta [2] (CEDAW), eelkõige selle artikleid 5 ja 6;

- võttes arvesse riikidevahelise organiseeritud kuritegevuse vastast ÜRO konventsiooni täiendavat ÜRO 2000. aasta Palermo protokolli inimestega, eelkõige naiste ja lastega, kauplemise takistamise, sellise kauplemise vastu võitlemise ja selle eest karistamise kohta;

- võttes arvesse Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) konventsiooni nr 29 sunniviisilise või kohustusliku töö kohta (1930) ja konverentsi kaheksakümne seitsmendal istungjärgul (1999) vastu võetud konventsiooni nr 182 lapsele sobimatu töö ja muu talle sobimatu tegevuse viivitamatu keelustamise kohta;

- võttes arvesse ILO 2005. aasta ülemaailmset raportit "Ülemaailmne liit sunniviisilise töö vastu" jätkuna ILO 2005. aasta töö aluspõhimõtete ja -õiguste deklaratsioonile;

- võttes arvesse USA välisministeeriumi 2004. aasta aruannet "Prostitutsiooni ja seksiga kaubitsemise seos" [3];

- võttes arvesse 1997. aasta Euroopa inimõiguste ja biomeditsiini konventsiooni ning 2002. aasta inimelundite ja -kudede siirdamise lisaprotokolli artiklit 22;

- võttes arvesse Euroopa Nõukogu konventsiooni inimkaubanduse vastase tegevuse kohta, mille ministrite komitee 3. mail 2005. aastal vastu võttis;

- võttes arvesse Euroopa Nõukogu 2005. aasta aruannet organiseeritud kuritegevuse kohta - keskendumine majanduslike kuritegude ohule;

- võttes arvesse Euroopa Nõukogu soovitust nr 1611/2003 elundikaubanduse kohta Euroopas;

- võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste hartat [4], eelkõige selle artikleid 1, 3, 4, 5 ja 6;

- võttes arvesse Brüsseli deklaratsiooni inimkaubanduse takistamise ja selle vastu võitlemise kohta, mis võeti vastu 20. septembril 2002. aastal Euroopa konverentsil "Inimkaubanduse ärahoidmine ja selle vastu võitlemine - 21. sajandi globaalne väljakutse";

- võttes arvesse vabadust, turvalisust ja õigust käsitlevat Haagi programmi [5], mis kutsub nõukogu ja komisjoni üles töötama välja inimkaubanduse vastu võitlemise parimate tavade, standardite ja mehhanismide kava;

- võttes arvesse nõukogu järeldusi inimkaubanduse kohta, milleni jõuti justiits- ja siseküsimuste nõukogu 2725. kohtumisel 27. ja 28. aprillil 2006. aastal [6];

- võttes arvesse nõukogu 19. juuli 2002. aasta raamotsust 2002/629/JSK inimkaubanduse vastu võitlemise kohta [7];

- võttes arvesse nõukogu 22. detsembri 2003. aasta raamotsust 2004/68/JSK laste seksuaalse ekspluateerimise ja lapsporno vastu võitlemise kohta [8];

- võttes arvesse nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/81/EÜ elamisloa väljaandmise kohta kolmandate riikide kodanikele, kes on inimkaubanduse ohvrid või kes on olnud seotud ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamisega, kuid teevad pädevate asutustega koostööd [9];

- võttes arvesse komisjoni aruannet nõukogule ja Euroopa Parlamendile, mis põhineb nõukogu 19. juuli 2002. aasta inimkaubanduse vastase võitluse raamotsuse artiklil 10 (KOM(2006)0187);

- võttes arvesse ELi kava inimkaubanduse tõkestamise ja selle vastase võitluse heade tavade, standardite ning korra kohta (tegevuskava) [10];

- võttes arvesse komisjoni 18. oktoobri 2005. aasta teatist "Inimkaubanduse vastane võitlus - ühtne lähenemine ja ettepanekud tegevuskava koostamiseks" (KOM(2005)0514);

- võttes arvesse oma 17. jaanuari 2006. aasta resolutsiooni seksuaalse kuritarvitamise suhtes kaitsetute naiste ja lastega kaubitsemise ennetusstrateegiate kohta [11];

- võttes arvesse oma 19. mai 2000. aasta resolutsiooni komisjoni teatise kohta nõukogule ja Euroopa Parlamendile pealkirjaga "Täiendavate meetmete võtmiseks võitluses naistega kauplemise vastu" [12];

- võttes arvesse komisjoni poolt 2003. aastal moodustatud inimkaubanduse ekspertrühma 22. detsembri 2004. aasta aruannet ja soovitusi;

- võttes arvesse DAPHNE programme, mis võitlevad laste, noorte ja naiste vastase vägivalla vastu [13];

- võttes arvesse Europoli raporteid inimkaubanduse kohta, eriti 2005. aasta raportit ELi organiseeritud kuritegevuse kohta [14];

- võttes arvesse UNICEFi suuniseid inimkaubanduse lapsohvrite õiguste kaitse kohta (2003) ja viiteteatmikku inimkaubanduse lapsohvrite õiguste kaitse kohta Euroopas (2006);

- võttes arvesse kodukorra artikli 114 lõiget 3 ja artiklit 94;

- võttes arvesse kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni raportit ning väliskomisjoni, tööhõiveja sotsiaalkomisjoni ning naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni arvamusi (A6-0368/2006),

A. arvestades, et inimkaubandus on orjuse kaasaegne vorm, tõsine kuritegu ja peamiste inimõiguste tõsine rikkumine ning taandab inimesed ähvarduste, vägivalla ja alanduse kaudu sõltuvusseisundisse;

B. arvestades, et inimkaubandus on globaalne probleem, mida esineb nii riigisiseselt kui ka riigipiire ületavalt, sõltumata sellest, kas tegemist on päritolu-, transiidi- või sihtriigiga, ning tegemist on ühe kõige tulutoovama rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vormiga;

C. arvestades, et Euroopa Nõukogu kohaselt on inimkaubandus suuruselt kolmas organiseeritud kuritegevuse tekitatud raha allikas [15];

D. arvestades, et inimkaubandusega võitlemiseks siiani võetud meetmed pole võimaldanud vähendada ohvrite arvu; arvestades, et tegelikult peetakse inimkaubandust võrreldes teiste organiseeritud kuritegevuse vormidega ELis kõige kiiremini kasvavaks kuritegevuse vormiks [16];

E. arvestades, et tuleb vastu võtta selged ja konkreetsed eesmärgid, nagu inimkaubanduse ohvrite vähendamine poole võtta järgmise kümne aasta jooksul, ehkki peamine eesmärk peaks olema sellise kuritegevuse vormi kohene täielik elimineerimine;

F. arvestades, et viis liikmesriiki ei ole veel ratifitseerinud rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise ÜRO konventsiooni, viis liikmesriiki ei ole ratifitseerinud selle täiendavat protokolli inimestega, eelkõige naiste ja lastega, kauplemise takistamise, sellise kauplemise vastu võitlemise ja selle eest karistamise kohta, kümme liikmesriiki ei ole ratifitseerinud ÜRO lapse õiguste konventsiooni vabatahtlikku protokolli, mis käsitleb laste müüki, laste prostitutsiooni ja lastepornograafiat ning ainult üks liikmesriik on ratifitseerinud Euroopa Nõukogu konventsiooni inimkaubanduse vastase tegevuse kohta;

G. arvestades, et inimkaubandust ei praktiseerita ainult seksuaalse ekspluateerimise eesmärgil, vaid ka tööjõu ekspluateerimise, ebaseadusliku lapsendamise, koduse sunnitöö ja elundite müümise eesmärgil, mis tähendab, et inimkaubanduse vastu võitlemine peab ulatuma tunduvalt kaugemale sunniviisilise prostitutsiooniga võitlemisest ning võtma arvesse kõiki seonduvaid ekspluateerimise ja rõhumise vorme;

H. arvestades, et inimkaubandus ei ole tingimata soospetsiifiline kuritegu, kuna mehed ja eriti poisid on samuti seksuaalse ja tööjõu ekspluateerimise ohvrid; arvestades, et valdav osa inimkaubanduse ohvritest on siiski naised ja tüdrukud;

I. arvestades, et naised ja lapsed on eriti kaitsetud ning seega ähvardab neid suurem oht inimkaubanduse ohvriks langeda;

J. arvestades, et inimkaubanduse ohvrid - paljud neist alaealised - puutuvad sageli kokku kehalise ja psühholoogilise vägivalla ning kuritarvitamisega, neid ei kohelda väärikalt, neile saab osaks orjus, piinamine ja ebainimlik või eneseväärikust alandav kohtlemine, neil puudub turvalisus, nende liikumisvabadust ja nende kui töötajate õigusi piiratakse, ning kaubitsejate poolt saab neile sageli osaks sunnitud ja soovimatu sõltuvussuhe;

K. arvestades, et hoolimata asjaolust, et ÜRO lapse õiguste konventsioon ütleb, et kõik lapsed tuleb pärast sündimist koheselt registreerida, on UNICEFi [17] andmetel üle poolte kõigist sündidest arenguriikides - välja arvatud Hiina - registreerimata (üle 50 miljoni lapse); need nähtamatud lapsed koos miljonite orbude ja tänavalastega on inimkaubanduse ees kõige kaitsetumad, olles kergeks saagiks ebaseaduslikule lapsendamisele või inimelunditega kaubitsemises kasutamisele; arvestades, et samamoodi suurendavad konfliktid, katastroofid ning konflikti- ja katastroofijärgsed olukorrad laste jaoks inimkaubanduse ohvriks langemise ohtu;

L. arvestades, et ebaseadusliku sisserände põhjused erinevad nendest, mis põhjustavad inimkaubandust ning seetõttu tuleb nimetatud küsimusi käsitleda eraldi;

M. arvestades USA välisministeeriumi 2005. aasta aruanne inimkaubanduse kohta, mis näitas, et aastas inimkaubanduse ohvriks langevast 600000-800000 inimesest ligikaudu 80% moodustavad naised ja tüdrukud;

N. arvestades, et enamik inimkaubanduse ohvriteks olevaid naisi ja tüdrukuid langevad mitmesugust liiki ekspluateerimise, eriti seksuaalsele ekspluateerimise ohvriks, mis on inimkaubanduse, sunnitöö ja organikaubanduse peamine eesmärk;

O. arvestades, et ILO 2005. aasta aruande [18] hinnangul on 80% inimkaubanduse ohvritest naised ja tüdrukud; arvestades, et samuti on aruande hinnangul 40-50% kõigist ohvritest lapsed; arvestades, et vastavalt aruandele on 56% sunnitööl olevatest ohvritest naised ja tüdrukud; arvestades, et 98% seksuaalse ekspluateerimise eesmärgil kaubitsetud inimestest on naised ja tüdrukud;

P. arvestades, et seksitööstus põhineb nõudluse ja pakkumise põhimõttel; arvestades, et Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni 2003. aasta aruande kohaselt on "tarbijate kasvav nõudlus kahtlemata üks tegur, mis soodustab sunnitööd seksitööstuses";

Q. arvestades, et ÜRO inimkaubanduse ohvrite, eriti naiste ja laste inimõiguste aspektide eriraportööri raportis "Naiste inimõiguste integreerimine ja sooline aspekt" sätestatakse, et "kui naiste ja laste inimõigusi rikutakse paljudes inimkaubanduse vormides, siis seksikaubandus on konkreetne kaubitsemisvorm, kus rikutakse naiste ja laste inimõigusi naiste ja lastena";

R. arvestades, et juurdepääs ELi tööturule on keerukas või isegi piiratud ja ülereguleeritud ning samas on nõudlus tööjõu järele ilmselge, on tulemuseks ebaseaduslik ränne, salakaubavedu ja inimkaubandus;

S. arvestades, et teenuste pakkumise küsimuse käsitlemine on suure poliitilise tähtsusega, tööjõu ekspluateerimise olemasolu aga avalik arvamus sageli sallib;

T. arvestades, et nõudlus odava, dokumentideta ja alistuva tööjõu järele ELis aitab kaasa ebaseaduslikule inimkaubandusele; arvestades, et sellise tööjõu olemasolu võib alandada kulusid, kuid see toimub inimväärikuse arvelt ning arvestades, et see kahjustab tööõiguse standardeid, tervisekaitse ja ohutusemeetmeid, ausa mängu reegleid ning kohalikku ja/või riiklikku sissetulekut, kuna maksud ja sotsiaalmaksud jäävad maksmata;

U. arvestades, et inimkaubanduse suurtele kasumitele kohaldatakse tihti rahapesu, andes võimaluse muudele kriminaalsetele tegevustele, sealhulgas altkäemaksule ning pettusele, ning aidates kurjategijatel saavutada majanduslikku, sotsiaalset või isegi poliitilist võimu;

V. arvestades, et nõudlus inimkaubanduse ohvriks langenud inimeste pakutavate teenuste järele, näiteks see, et mehed soovivad omandada või omandavad naisi ja lapsi seksuaalsel eesmärgil, koos vaesuse, sotsiaalse tõrjutuse ja toimivate lahenduste vähesusega korraliku töö leidmisel on inimkaubanduse liikumapanev jõud ning tugevdamata poliitilist tahet ja ühist jõupingutust selle murdmiseks ei ole ilmselt võimalik inimkaubandust peatada või isegi oluliselt vähendada [19];

W. arvestades, et püsivate majanduslike ja sotsiaalsete väljavaadete puudumine, kõrge töötuse määr ja pidevalt kasvav vaesus teatud päritoluriikides ning Euroopas toimuv majandusalane ja sotsiaalne areng aitavad kaasa õhkkonna loomisele, mis lihtsustab kuritegelikel organisatsioonidel ebaseaduslikust kaubandusest tulu saada;

X. arvestades, et õiguskaitse tugevdamine inimkaubitsejate ja vahendajate kriminaalkorras karistamise teel on inimkaubanduse vastase võitluse oluline aspekt; arvestades, et õiguskaitse peaks lisama ka kuritegeliku tulu konfiskeerimise võimaluse; arvestades, et on vaja tugevdada järelevalvet tööjõu kasutamise üle, sealhulgas tööjõu ekspluateerimise ja ebaseadusliku töö eest karistamist; arvestades, et riiklike tööinspektsioonide võrgustiku loomine, mis ühtlustab tööjõu ekspluateerimise karistamist, võiks viia nimetatud rikkumiste vähenemiseni; arvestades, et inimkaubanduse juhtumite tõhusa uurimise ja kriminaalvastutusele võtmise tagamiseks oleks kasulik luua spetsiaalselt varustatud ja koolitatud üksused riikliku politsei ja prokuratuuride juures;

Y. arvestades, et ohvrite kiire tuvastamine on inimkaubanduse vastases võitluses olulise tähtsusega,

1. esitab nõukogule järgmised soovitused:

Õiguslik raamistik ja õiguskaitse

a) inimkaubanduse probleemi lahendamine nõuab ühtset poliitilist lähenemist (rände-, soo-, töö-, sotsiaal-, arengu-, välis-, naabrus- ja viisapoliitika vallas) ning selle tulemusena inimkaubanduse kriminaalkuriteoks kuulutamist, jõudes vähemalt ELi õigusaktide standarditeni vastavalt nõukogu raamotsusele 2002/629/JSK;

b) kutsub Euroopa Ühendust üles allkirjastama ja ratifitseerima võimalikult kiiresti Euroopa Nõukogu inimkaubanduse vastaste meetmete konventsiooni; nõuab tungivalt, et komisjon algataks viivitamata rahvusvahelise menetluse, mis võimaldaks Euroopa Ühendusel nimetatud konventsioon allkirjastada ja ratifitseerida; palub samuti nõukogul teha otsus allkirjastada ja ratifitseerida kõnealune konventsioon;

c) komisjon ja liikmesriigid peaksid vastu võtma strateegia nõukogu tegevuskava rakendamiseks;

d) nõukogu ja liikmesriigid peaksid tegevuskava rakendamisel tugevdama inimõigustealast, soolise võrdõiguslikkuse ja ohvrikeskset lähenemist;

e) on seisukohal, et lisaks inimõigustest lähtuvale lähenemisele on vaja diskrimineerimisvastast lähenemist ning seetõttu on viited võrdsusele ja mittediskrimineerimisele otsustava tähtsusega;

f) liikmesriigid peaksid - juhul kui nad ei ole seda veel teinud - ratifitseerima ja rakendama kõiki asjakohaseid rahvusvahelisi konventsioone, sealhulgas rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastast ÜRO konventsiooni ja seda täiendavat protokolli inimestega, eelkõige naiste ja lastega kauplemise takistamiseks, sellise kauplemise vastu võitlemiseks ja selle eest karistamiseks, välismaalaste ebaseaduslikku üle maa-, õhu- või merepiiri toimetamist tõkestavat protokolli, ÜRO lapse õiguste konventsiooni vabatahtlikku protokolli, mis käsitleb laste müüki, lapsprostitutsiooni ja -pornograafiat, ÜRO konventsiooni sisserändajatest töötajate ja nende pereliikmete õiguste kaitse kohta, Euroopa Nõukogu inimkaubanduse vastaste meetmete konventsiooni, Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) konventsioone ja tunnustatud töönorme, eelkõige nr 29 sunniviisilise töö kohta, nr 182 lapsele kõige sobimatuma töö keelustamise ning sellekohaste koheste meetmete kohta ning neid, mis on seotud ühinemisvabaduse, tööinspektsiooni ja tööhõiveasutustega;

g) liikmesriigid peaksid võimalikult kiiresti rakendama raamotsust 2002/629/JSK ja direktiivi 2004/81/EÜ ning tagama vähemalt see, et inimkaubanduse ohvritele, olenemata sellest, kas nad teevad uurimise ajal või kriminaalprotsessis tunnistajaks olles pädevate asutustega koostööd või mitte, tagatakse lühiajalise elamisloaga kaasnev staatus, sealhulgas ohvritele mõeldud mitte lühem kui 30- päevane järelemõtlemis- ja taastumisperiood, ning juurdepääs kohtu- ja haldusmenetluste alasele teabele keeles, mida ohvrid mõistavad, koos tasuta õigusabiga;

h) liikmesriigid peaksid täielikult ära kasutama nõukogu 24. veebruari 2005. aasta raamotsust 2005/212/JSK (mis käsitleb kuritegevusega seotud tulu, kuriteovahendite ja omandi konfiskeerimist [20]), eriti selle artiklit 3, osana võitlusest inimkaubanduse vastu;

i) liikmesriigid peaksid täitma endale võetud kohustust inimkaubanduse ohvrite ees, andes neile võimaluse abi saamiseks kas soovi korral nende kodumaale naasmisel või Euroopa Liitu jäämisel [21]; samuti peaksid nad saama abi ja julgustust teha uurimiste käigus ja kriminaalmenetluste tunnistajatena koostööd pädevate asutustega;

j) liikmesriigid peaksid kaaluma mehhanismide kasutuselevõtmist, et julgustada, toetada ja kaitsta teavitajaid, keda võib ähvardada karistamine;

k) liikmesriigid peaksid võtma meetmeid tagamaks, et inimkaubanduse ohvrite, eriti laste tuvastamist teostab õiguskaitseorgani koolitatud personal, kes on inimkaubanduse ennetamise alal kvalifitseeritud ja teeb selgemat vahet inimeste ebaseadusliku üle piiri toimetamise ja inimkaubanduse vahel; riikide asutused peaksid töötama välja juhised, et tagada dokumentideta ümberasujate küsitlemisel selliste küsimuste esitamine, mis võimaldab tuvastada inimkaubanduse ohvreid;

l) liikmesriigid peaksid minimeerima elundikaubanduse riski Euroopas, sealhulgas vähendades nõudlust, edendades tõhusamalt elundidoonorlust, säilitades rangeid õigusakte seoses elavate mittesugulastest doonoritega, tagades riiklike registrite ja ootenimekirjade läbipaistvuse, kehtestades õigusliku vastutuse eeskirjade eiramise eest;

m) liikmesriigid peaksid parandama hetkeolukorra analüüsimist, rakendades ühtseid meetodeid võrreldavate andmete kogumiseks eriti seoses kaubitsemisteede ja ohvrite kirjeldustega vastavalt olemasolevatele protokollidele ja ELi õigusaktidele andmekaitse kohta;

n) liikmesriigid peaksid järjekindlalt rakendama raamotsuse 2002/629/JSK artiklit 4, et tagada juriidiliste isikute vastutusele võtmine enda kasuks toime pandud õigusrikkumiste eest mis tahes isiku poolt, kes tegutseb iseseisvalt või juriidilise isiku loodud organi liikmena, kes on juriidilise isiku juures juhtival kohal, kes on seotud inimkaubandusega või kasutab inimkaubanduse ohvrite pakutavaid teenuseid;

o) liikmesriigid peaksid vastu võtma meetmed tagamaks, et inimeste röövimine ja transportimine, sealhulgas nende elamusse sulgemine ja kinnihoidmine ning nende üle kontrolli omamine on määratletud seaduses kuriteona ja loetakse vanglakaristusega karistatavaks rikkumiseks;

p) on seisukohal, et ettevõtetes hea tava järgimisel, sealhulgas alltöövõtjatelt nende lepingulistest ja juriidilistest kohustustest kinnipidamise nõudmisel (varustamisahela vastavus) on oluline roll nõudluse vähendamisel ning et ettevõtetel ja teistel sotsiaalpartneritel on ülioluline roll olemasolevate töö- ja sotsiaalvaldkonna õigusaktide kohaldamise tagamisel ning eelkõige kindlustamisel, et töötajad saavad hüvitisi, milleks neil on seaduslik õigus; tervitab Ateena deklaratsiooni, mille eesmärk on tagada, et ettevõtted ei kasutaks sunniviisilist tööd;

q) on seisukohal, et äriühingute suhtes, kelle puhul avastatakse, et nad on kasutanud inimkaubanduse kaudu hangitud odavat tööjõudu, tuleb kehtestada eriti ranged karistused eelkõige juhul, kui asjaomased äriühingud on tegutsenud pettuse teel;

r) liikmesriigid peavad vastu võtma vajalikud meetmed tagamaks, et kriminaalõiguse raames kehtestatud või halduslikku laadi rahalised karistused juriidilistele isikutele, kes mõistetakse süüdi inimkaubanduses, hõlmavad inimkaubanduse tulude konfiskeerimist või arestimist eesmärgiga tagada esmajärjekorras ohvritele rahalise, füüsilise ja psühholoogilise kahju kompenseerimine ja hüvitamine;

s) liikmesriigid peaksid rakendama mehhanisme, mis pakuvad integreeritud lahendusi rahvusvahelise naiste ja lastega seksuaalse ekspluateerimise eesmärgil kaubitsemisega tegelemiseks politsei kontekstis koos ennetusmeetmete, teadlikkuse tõstmise, hariduse ja koolituse, ohvrite abistamise ja kaitse ning ressursside hindamisega, mis on vajalikud asjaomaste meetmete elluviimiseks;

t) on seisukohal, et tööõiguse järgimisega seotud kontrolli- ja täitemehhanisme tuleks kõikides liikmesriikides tugevdada; on ühtlasi seisukohal, et liikmesriigid peaksid tagama vajaliku õigusliku raamistiku olemasolu ning et õigusjärgsete kohustuste täitmiseks oleksid olemas vajalikud mehhanismid, väljaõpe ja piisavad tehnilised vahendid, andes vastutuse inspekteerimisasutuste ametnikele ning andes neile teavet ja pakkudes teadlikkust tõstvat koolitust, et võimaldada neil ära tunda inimkaubanduse ohvreid, keda tööalaselt ekspluateeritakse; on seisukohal, et tööhõivet kontrollivate inspekteerimisasutuste rahvusvaheline võrgustik võiks kaasa aidata heade tavade vahetamisele ja võitlusele tööalase ekspluateerimise vastu; liikmesriigid peaksid selles valdkonnas ELi tasandil toimuvat koostööd ja koordineerimist tugevdama;

u) liikmesriigid peaksid paremini kontrollima tööbüroode ja hooajaliste tööliste värbamise büroode tegevust; nõukogu peaks kaaluma riiklike tööinspektsioonide võrgustiku loomist;

v) liikmesriigid peaksid toetama tööpakkumise ja -taotluste kokkuviimise teenuseid, kontrollides tööjõudu vahendavaid eraasutusi, kes on tihti maskeerunud kosjakontoriteks või turismibüroodeks ning võivad viia ebaõiglaste värbamismeetodite kasutamiseni ja selle tulemusel ka inimkaubanduseni;

w) liikmesriigid peaksid tagama, et nende konsulaatide töötajad vahetaksid kogemusi ja saaksid piisavat koolitust selles osas, kuidas ära tunda viisataotlusi, mis võiksid olla seotud inimkaubandusega; nõukogu ja komisjon peaksid võimalikult kiiresti viima lõpule ühise viisainfosüsteemi loomise;

x) nõukogu ja komisjon peaksid koostama inimkaubanduse vastu võitlemise ELi suunised täiendava vahendina ühtse ELi inimõiguste ja lapse õiguste poliitika teostamiseks;

Takistamine ja nõudluse vähendamine

y) inimkaubanduse arutamine peaks olema osa kooliharidusest ning peaks käsitlema sotsiaalse ja soolise ebavõrdsuse vähendamise teemat;; üldsusele teabe jagamine ja üldsuse teadlikkuse tõstmine inimkaubanduse kui lubamatu kuriteo kohta peaksid olema inimkaubanduse vastase võitluse üliolulised elemendid; liikmesriigid peaksid toetama eluks vajalike oskuste õpetamise sisseviimist kõikides klassides, sest see aitab ära hoida lastega kauplemist;

z) komisjon peaks hiljemalt 2007. aastal käivitama nii uurimuse erinevate liikmesriikide prostitutsiooni puudutavate õigusaktide ja seksuaalse ekspluateerimise eesmärgil toimuva inimkaubanduse põhjusliku seose kohta kui ka erinevate liikmesriikide õigusaktide ning rännet ja inimkaubandust käsitleva poliitika põhjusliku seose kohta, nagu volinik Frattini 8. märtsil 2006. aastal soovitas; uurimuse teadusalase usaldusväärsuse tagamiseks peab see põhinema võrreldavatel arvandmetel; seetõttu tuleb võimalikult kiiresti kavandada ja rakendada standardiseeritud andmete kogumise meetodit; tulemusi tuleks kasutada selleks, et rakendada võitluses seksuaalse ekspluateerimise eesmärgil toimuva inimkaubanduse vastu parimaid tavasid;

aa) komisjon, nõukogu ja liikmesriigid peaksid toetama valitsuste või kodanikuühiskonna inimkaubanduse vastased algatusi, eelkõige teadlikkuse tõstmise kampaaniaid;

ab) komisjon peaks hindama ja levitama parimaid tavasid nõudluse vähendamiseks inimkaubanduse ohvriks langenud inimeste (keda on kaubeldud tööjõuna või seksuaalse ekspluateerimise või muul eesmärgil) pakutavate teenuste järele liikmesriikides;

ac) liikmesriigid peaksid rakendama meetmeid nõudluse vähendamiseks ning tegelema muude põhjustega, nagu marginaliseerimine ja võrdsete võimaluste puudumine seoses tööhõive ja korraliku tööga, parimate tavade põhjal ja ettevõtlussektori, eriti turismisektori ja internetiteenuse pakkujate julgustamiseks, et välja töötada ja järgida tegevusjuhendeid eesmärgiga ennetada inimkaubandust;

ad) komisjon peaks alates 2007. aastast kuulutama 25. märtsi inimkaubanduse vastaseks päevaks, et tähistada orjakaubanduse kaotamist paljudes riikides üle maailma;

ae) tuleks võtta meetmeid, et parandada õigusmehhanisme ohutuks rändeks, tagada teabe kättesaadavus ohutute rändevõimaluste kohta ning tagada menetluste läbipaistvus, mis on parimad viisid inimkaubanduse vähendamiseks;

af) komisjon ja liikmesriigid peaksid oma sisepoliitikas ning naabrus-, arengu- ja abipoliitikates arvestama meetmeid, mis käsitleksid inimkaubanduse algpõhjuseid päritolumaades, sealhulgas meetmeid riikide lastekaitsesüsteemide tugevdamiseks, laste registreerimise julgustamiseks, et vähendada nende ohustatust ebaseadusliku lapsendamise, sundabielude, inimelunditega kaubitsemise ja lastega mis tahes eesmärgil, sealhulgas seksuaalse ekspluateerimise eesmärgil kaubitsemise kontekstis;

ag) komisjon ja liikmesriigid peaksid pöörama erilist tähelepanu uute side- ja infotehnoloogiate väärkasutamisele naiste ja lastega kaubitsemise eesmärgil ning peaksid edendama vastavust kõikidele õiguslikele ja tehnoloogilistele algatustele, mis on vajalikud kõnealuse probleemiga tegelemiseks;

ah) komisjon peaks võtma vastu ettepaneku tegevusjuhendi kehtestamiseks ELi institutsioonide ja asutuste ametnikele, eriti viibimise ajal ELi missioonidel kolmandates riikides, mis oleks sarnane ÜRO poolt välja antud tegevusjuhendile; juhend peaks väljendama selget halvakspanu seksuaalteenuste ostmise, seksuaalse ekspluateerimise muude vormide ja soolise vägivalla suhtes ning peaks sisaldama vajalikke sanktsioone käitumisreeglite rikkumise korral; ametnikele tuleks anda üksikasjalikku teavet tegevusjuhendi sisu kohta enne nende missioonile saatmist;

ai) nõukogu ja komisjon peaksid regulaarselt tõstatama inimkaubanduse küsimuse kolmandate riikidega peetavates poliitilistes dialoogides (eriti riikidega, kust enamus inimkaubanduse ohvreid pärineb [22]), tuginedes ELi ja nende riikide vahelistes lepingutes sisalduvale inimõiguste olulisi aspekte käsitlevale klauslile;

aj) komisjon ja liikmesriigid peaksid tegelema inimkaubanduse küsimusega nii liidu tasandil kui ka üksikute liikmesriikide siseselt ning toetama teadusuuringuid, mis aitavad parandada arusaamist sellest nähtusest ja annavad teavet tõhusate poliitikameetmete väljaarendamiseks ja rakendamiseks;

ak) nõukogu ja komisjon peaksid ELi poolt kolmandate riikidega peetava inimõigusi käsitleva dialoogi raames kontrollima kõiki väiteid organitega kaubitsemise kohta;

Ohvrite kaitsmine

al) komisjon ja liikmesriigid peaksid looma ühtse Euroopa numbriga mitmekeelse tugiliini eesmärgiga anda ohvritele esmast abi;

am) liikmesriigid peaksid võtma inimkaubanduse vastaseid meetmeid, austades samas prostituute ja takistades nende diskrimineerimist või nende jätkuvat tõrjumist või häbistamist, kuna see suurendab nende kaitsetust inimkaubanduse ja muude vägivalla või seksuaalse kuritarvitamise vormide ees;

an) nõukogu peaks tihedas koostöös riiklike koordinaatoritega julgustama Euroopa veebilehe loomist, mis kajastaks kadunud isikute andmeid ja fotosid;

ao) meetmed peavad tagama mitte ainult seksuaalse ekspluateerimise ohvrite kaitse, vaid ka tööjõu ekspluateerimise ja muud tüüpi kaubitsemise ohvrite kaitse;

ap) komisjon ja liikmesriigid peaksid kehtestama ja rakendama selgeid Euroopa standardeid ja suuniseid ohvrite abistamise ja kaitsmise kohta, sõltumata nende suutlikkusest või valmisolekust esineda tunnistajatena, sealhulgas eristandardid laste õiguste kaitsmiseks ja ohvrite suunamise mehhanismi jaoks, tagamaks, et ohvrite tuvastamine oleks toetamise ja abistamise lahutamatu osa;

aq) liikmesriigid peaksid ohvritele tagama lühi- ja/või pikaajalise abi kättesaadavuse; selline toetus peaks muuhulgas hõlmama kõigepealt spetsiaalseid varjupaiku majutuse võimalusega hilisemas etapis, arstiabiteenuseid ja nõustamist, õigusabi, teavet oma õiguste ja ohvrite tunnistajatena kaasamise kohta, keeleõppe- ja kutsekoolitusi, kultuuri tutvustamise kursusi, rahalist abi ja abi töö leidmisel, sealhulgas spetsiaalset õiguslikku eestkostjat lastele;

ar) inimkaubanduse ohvrite toetamine peaks olema vastavuses nende konkreetsete vajadustega, arvestades, et inimkaubanduse ohvrid ei moodusta homogeenset rühma; selles suhtes on eriti olulised sooline võrdõiguslikkus, laste, põliselanike ja vähemusrühmade õigused, kuna inimkaubanduse paljud ohvrid või potentsiaalsed ohvrid on naised, lapsed ja etnilistesse või vähemusrühmadesse kuuluvad isikud, kes võisid olla diskrimineerimise ohvrid oma päritoluriigis;

as) liikmesriigid peaksid tagama ohvritele juurdepääsu haridusele, koolitusprogrammidele ja tööturule ning tagama ka nende õiguste kaitse tsiviil-, kriminaal- ja haldusmenetluste käigus ning juurdepääsu õiguskaitsevahenditele;

at) inimkaubanduse ohvreid ei tohiks päritoluriiki tagasi saata, kui on alust kahtlustada, et nad võivad kannatada jätkuvalt häbimärgistamise ja diskrimineerimise all või et neid ohustab survevahendite kasutamine või uuesti inimkaubanduse ohvriks langemine; rõhutab ohvrite ohutu tagasipöördumise, reintegratsiooni ja sotsiaalsete hõlvamisprogrammide olulisust, arvestades täielikult ohvrite õigust turvalisusele ja privaatsusele, sealhulgas riigi, kus ohvrid tuvastatakse, kohustust viia läbi individuaalne riskihindamine enne ja pärast ohvrite tagasipöördumist ning selle ajal;

au) liikmesriigid peaksid oma õigusaktides ja ka oma haldustavades austama ÜRO lapse mõistet [23], kes on iga alla 18-aastane inimene; lastega kaubitsemisele pikaajaliste lahenduste leidmise otsuseid peaks seetõttu langetama kas asutus, millel on selgelt määratletud kohustused seoses laste heaoluga, või kohtuasutus, mille esmane kohustus on tagada lapse parimate huvide säilimine kogu otsustamisprotsessi vältel; tegevuses, mis puudutab lapsi, olgu nende läbiviijaks kas avalik või eraõiguslik hoolekandeasutus, kohus, haldusasutus või seadusandlik kogu, peetakse eelkõige silmas lapse huvisid; liikmesriigid tagavad, et lapsel, kes on suuteline kujundama oma arvamust, on õigus seda arvamust vabalt väljendada kõikides last mõjutavates küsimustes ning et lapse arvamust arvestatakse asjakohaselt vastavalt lapse vanusele ja küpsusele;

av) liikmesriigid peaksid tagama, et inimkaubanduse ohvriks langenud lapsi kaitstakse inimkaubanduse ohvri staatusega seoses toime pandud süütegude tõttu kriminaalvastutusele võtmise või sellega seoses sanktsioonide kehtestamise eest; lapsohvritelt ei tohiks reeglina võtta nende vabadust, sealhulgas selle tõttu, et laps on saatjata või vanematest eraldatud või tema ümberasuja või residendi seisuse või selle puudumise tõttu;

aw) liikmesriigid peaksid tagama, et inimkaubanduse lapsohvrite ja lastest tunnistajate inimõigusi kaitstakse, neile saab osaks erikaitse, abi ja toetus, et vältida neile täiendavate raskuste osakssaamist kriminaalprotsessis osalemise tõttu ning et tagada nende inimõiguste, parimate huvide ja väärikuse täielik kaitse igas etapis; samuti peaksid liikmesriigid kaitsma lapsi avalikul kohtuistungil tunnistuste andmise mõjude eest (nõukogu 15. märtsi 2001. aasta raamotsuse 2001/220/JSK ohvrite seisundi kohta kriminaalmenetluses [24] artikli 8 lõige 4);

ax) nii päritolu- kui ka sihtriikides tuleks rakendada spetsiaalseid lastekaitse meetmeid ja lastekaitse poliitikat vastavalt UNICEFi eespool nimetatud suunistele ja viiteteatmikule, sealhulgas tuleks teha enam sotsiaaltööd tänavatel, pakkuda peretoetusi, rajada lastele turvavõrk, anda enam teavet ebaturvalise rändega kaasnevate ohtude kohta ja pakkuda abi tagasipöördumisel, pidades silmas lapse arvamust ja tema parimaid huvisid;

ay) liikmesriigid peaksid täielikult rakendama Haagi konventsiooni laste kaitsmise ja riikidevahelise lapsendamise alase koostöö kohta, et vältida ebaseaduslikku lapsendamist;

az) liikmesriigid peaksid tugevdama avaliku ja erasektori partnerlust ohvrite kaitse valdkonnas, sealhulgas nende tegevuse püsivat rahastamist;

Tegevuse koordineerimine liikmesriigi ja ELi tasandil

ba) liikmesriigid peaksid rajama ja tugevdama siseriiklikke inimkaubanduse vastaseid koordinatsioonistruktuure ning püüdlema nende struktuuride rahvusvahelisse võrgustikku lülitamise poole;

bb) rõhutab, kui tähtis on, et ELi institutsioonid ja liikmesriigid edendaksid naiste ja lastega kaubitsemise vastu võitlemise põhielemendina soolisi erinevusi arvestavaid ennetusstrateegiaid, rakendaksid soolise võrdõiguslikkuse põhimõtteid ja kõrvaldaksid nõudluse kõikide ekspluateerimise vormide, sh seksuaalne ekspluateerimise ja ekspluateerimise kodutöödel järele;

bc) komisjon peaks julgustama ja toetama riiklike inimkaubanduse vastu võitlemise kavade koostamist ja rakendamist;

bd) liikmesriigid peaksid tagama inimkaubanduse juhtumeid uurivate eriüksuste rahalise toetamise;

be) kõige tähtsam on koordineerimine ja koostöö inimkaubandusega seotud lähteriikide, transiitriikide ja sihtriikide vahel; nõukogu, komisjon ja liikmesriigid peaksid koordineerima inimkaubanduse vastaseid strateegiaid, et täiendada ÜRO, Euroopa Nõukogu, OSCE, Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni, Pekingi läbivaatamisprotsessi, Lõuna-Euroopa stabiilsuspakti ja G8 raames tehtavat tööd;

bf) nõukogu, komisjon ja liikmesriigid peaksid jätkama piirkondlike algatuste edendamist, mis võiksid täiendada ja innustada ELi ülest koostööd, nt Põhja- ja Baltimaade inimkaubanduse vastane töökond, Kagu-Euroopa koostööalgatus, üleeuroopaline Budapesti protsess, "5+5 dialoog" Vahemere lääneosa riikide vahel, Vahemeremaade läbirände dialoog ja piirkondlikud tegevuskavad Aafrikas ja Lähis-Idas ning Lääne-Aafrika riikide majandusühendus;

bg) tunnistades vajadust inimorganite ja -kudedega kaubitsemist käsitleva eriaruande järele, peaksid komisjon ja nõukogu võtma inimorganitega kaubitsemist arvesse osana üldstrateegiast käsitleda inimkaubandust sise- ja välispoliitika seisukohast;

bh) komisjon ja selle ekspertrühm peaksid algatama, edendama ja hindama inimkaubanduse uute suundade, inimkaubanduse ja odavat tööjõudu, inimkaubandust ja rännet puudutava nõudluse vaheliste seoste uurimist ning uurimusi, et hinnata olemasolevate inimkaubanduse vastaste kavade tõhusust, sealhulgas nende kavade mõju laste õiguste edendamisele ja nendest kinnipidamisele, pidades eelkõige silmas ELi inimkaubanduse vastast tegevuskava;

bi) komisjon ja nõukogu peaksid arvesse võtma inimkaubanduse ohvrite varajase tuvastamise tähtsust ühise viisainfosüsteemi väljatöötamisel ning samaaegselt võitlema inimkaubanduse vastu iga liikmesriigi ja ELi kui terviku piires;

bj) liikmesriigid peaksid tugevdama ELi-sisest koostööd inimkaubanduse vastu võitlemiseks, kaasates regulaarselt selliseid ELi asutusi nagu Europol, Eurojust ja Frontex;

bk) komisjon, nõukogu ja liikmesriigid peaksid jälgima demokraatia- ja inimõigustealase klausli kohaldamist kolmandate riikidega sõlmitavates lepingutes, samuti õigusloomega seotud kohanduste puhul, mis on vajalikud inimkaubanduse juhtumite kohtu alla andmiseks ja nende vastu võitlemiseks;

bl) rahapesuvastane töökond ja eriti tüpoloogiate töörühm peaksid jätkama tööd seoses inimkaubandusega seotud rahapesumeetoditega;

bm) tuleks luua inimkaubanduse vastu võitlemise Euroopa võrgustik, mis koosneb liikmesriikide ja komisjoni poolt määratavatest kontaktpunktidest, kaasab valitsus- ja valitsusvälised asutused ning hõlmab selliseid valdkondi nagu ennetus, ohvriabi, õiguskaitse ning politseikoostöö ja õigusalane koostöö;

bn) komisjon ja Saksamaa valitsus peaksid koguma ja analüüsima teavet seoses sunniviisilise prostitutsiooni ja inimkaubandusega seotud ekspluateerimise muude vormidega 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste ajal ning jagama neid kogemusi eesmärgiga töötada välja parimad tavad tulevaste ürituste jaoks;

bo) komisjon peaks nõukogu raamotsuse 2002/629/JSK raames kaaluma lastega kauplemise probleemi spordivaldkonnas, pöörates erilist tähelepanu juhtudele, kus mõned spordiklubid võivad kodumaiste mängijate reeglist (home-grown rule) mööda hiilimiseks kaaluda töölepingute pakkumist väga noortele lastele;

bp) kutsub liikmesriike üles konsulteerima ja tegema tihedat koostööd päritolu-, transiidi või sihtriikides antud valdkonnas aktiivsete VVOde ja ühendustega, eelkõige pakkudes nende tegevuse toetamiseks pikaajalist rahastamist;

bq) nõukogu ja liikmesriigid peaksid julgustama koostööd päritoluriikides töötavate valitsusväliste organisatsioonidega eesmärgiga koguda andmeid, rakendada meetmeid, koolitada sotsiaaltöötajaid ja teha koostööd massimeediaga, et tõsta üldsuse teadlikkust inimkaubanduse suhtes;

2. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule ning teavitamise eesmärgil komisjonile ning liikmesriikide ja ühinevate riikide valitsustele.

[1] ELT C 320 E, 15.12.2005, lk 247.

[2] http://www.un.org/Overview/rights.html

[3] USA välisministeerium (2004) (http://www.humantrafficking.org/countries/eap/united_states/news/2005_05/tip_factsheet_response.html).

[4] EÜT C 364, 18.12.2000, lk 1.

[5] 2004. aasta novembris Euroopa Ülemkogu poolt heaks kiidetud Haagi programm.

[6] http://www.consilium.europa.eu

[7] EÜT L 203, 1.8.2002, lk 1.

[8] ELT L 13, 20.1.2004, lk 44.

[9] ELT L 261, 6.8.2004, lk 19.

[10] ELT C 311, 9.12.2005, lk 1.

[11] Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0005.

[12] EÜT C 59, 23.2.2001, lk 307.

[13] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. jaanuari 2000. aasta otsus nr 293/2000/EÜ, millega võetakse aastateks 2000-2003 vastu ühenduse tegevusprogramm (Daphne programm), mis käsitleb ennetusmeetmeid laste, noorte ja naiste vastase vägivalla vastu võitlemiseks (EÜT L 34, 9.2.2000, lk 1); ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta otsus nr 803/2004/EÜ, millega võetakse vastu ühenduse tegevusprogramm (2004-2008) laste, noorte ja naiste vastu suunatud vägivalla ennetamiseks ja selle vastu võitlemiseks ning ohvrite ja riskirühmade kaitsmiseks (Daphne II programm) (ELT L 143, 30.4.2004, lk 1).

[14] http://www.europol.eu.int

[15] Selgitav aruanne Euroopa Nõukogu konventsiooni kohta seoses inimkaubandusevastase tegevusega, 2005.

[16] "Lost kids, lost futures" The EU's response to child trafficking, 2004.

[17] Maailma laste olukord 2006: eraldatud ja nähtamatud, UNICEF 2005.

[18] Rahvusvaheline Tööorganisatsioon (2005), "Ülemaailmne liit sunnitöö vastu" (http://www.ilo.org/dyn/declaris/DECLARATIONWEB.GLOBALREPORTSLIST?var_language=EN).

[19] Gabal, I. Potírání obchodu s lidmi v ČR a možnosti optimalizace bezpečnostní politiky státu., Tšehhi Vabariigi siseministeeriumi tegevuskava, 2006, Praha.

[20] ELT L 68, 15.3.2005, lk 49.

[21] Vastavalt kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni arvamusele PE 362.828.

[22] Vt riigid, mis on loetletud Ameerika Ühendriikide välisministeeriumi 5. juuni 2006. aasta aruandes inimkaubanduse kohta.

[23] 1989. aasta ÜRO lapse õiguste konventsiooni artikkel 1.

[24] EÜT L 82, 22.3.2001, lk 1.

--------------------------------------------------