EUROOPA KOMISJON Brüssel,10.11.2015 COM(2015) 559 final 2015/0259(NLE) Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS, millega määratakse 2016. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügi võimalused, mida kohaldatakse liidu vetes ning liidu kalalaevade suhtes teatavates vetes väljaspool liitu



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Kõigi püügivõimalusi käsitlevate määrustega on vaja piirata kalavarude püüki sellise tasemeni, mis on kooskõlas ühise kalanduspoliitika üldeesmärkidega. Seda arvesse võttes on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta (edaspidi „ühise kalanduspoliitika alusmäärus”) sätestatud iga-aastaste püügi piirnormide ja püügikoormuspiirangute ettepanekute eesmärgid, et tagada liidu kalanduse ökoloogiline, majanduslik ja sotsiaalne jätkusuutlikkus. Püügivõimalused määratakse kindlaks iga-aastase majandamistsükli jaoks (süvamere kalavarude puhul kaheks aastaks). See ei takista siiski pikaajalistel majandamiskavadel põhineva strateegia kasutuselevõttu. EL on teinud selles valdkonnas suuri edusamme ning kaubanduslikku huvi pakkuvaid põhilisi kalavarusid reguleeritakse nüüd mitmeaastaste majandamiskavadega. Iga-aastased lubatud kogupüügid ja püügikoormuse ülemmäärad peavad olema nende kavadega kooskõlas. Käesolevas ettepanekus käsitletakse kalapüügivõimalusi, mille Euroopa Liit kehtestab ühepoolselt. Siiski kajastatakse selles ka kalapüügivõimalusi, mis põhinevad mitme- või kahepoolsete kalandusläbirääkimiste tulemustel. Koguste jaotamisel liikmesriikide vahel lähtutakse suhtelise stabiilsuse põhimõttest. Seega hõlmab see ettepanek peale liidu autonoomsete kalavarude järgmist: ühised kalavarud, st varud, mida majandatakse koos Norraga Põhjameres ja Skagerraki väinas või mis on seotud Kirde-Atlandi Kalanduskomisjonis (NEAFC) rannikuriikide nõupidamistega. piirkondlike kalandusorganisatsioonidega saavutatud kokkulepetest tulenevad kalapüügivõimalused. Mitmed kalapüügivõimalused on käesolevas ettepanekus märkega „p.m.” (pro memoria). Selle põhjuseks on asjaolu, et: –nõuanded mõne kalavaru kohta ei ole kättesaadavad ajaks, mil on kavas ettepanek vastu võtta või –teatavad püügipiirangud ja muud soovitused asjaomastelt piirkondlikelt kalandusorganisatsioonidelt ei ole veel vastu võetud, kuna aastakoosolekud ei ole veel toimunud; või –Gröönimaa vete mõnede kalavarude, ühiste kalavarude ning Norra ja muude kolmandate riikidega vahetatavate kalavarude kohta ei ole veel andmeid ja need kinnitatakse alles pärast 2015. aasta novembris ja detsembris asjaomaste riikidega peetavate konsultatsioonide lõppu; või –mõne kalavaru kohta on teaduslik nõuanne saadud, kuid hindamine on veel pooleli. Varude ülevaade Komisjon on iga-aastases teatises „Arutelu kalapüügivõimaluste üle” (COM(2015) 239), edaspidi „teatis”) tavapäraselt analüüsinud olukorda, millega püügivõimaluste ettepanekutes tuleb arvestada. Teatises antakse 2015. aastal avaldatud teaduslike nõuannete põhjal ülevaade kalavarude seisukorrast. Positiivsest küljest märgitakse teatises, et üha enam suureneb selliste kalavarude arv, mille kohta on täielik analüüs kättesaadav, ning nendest varudest, mille kohta on maksimaalset jätkusuutlikku saagikust käsitlev nõuanne kättesaadav, püütakse üle poole sellisel tasemel või alla selle, mis tagab maksimaalse jätkusuutliku saagikuse. Vastuseks komisjoni taotlusele esitas Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES) 30. juunil 2015 iga-aastase nõuande enamiku käesoleva ettepanekuga hõlmatud kalavarude kohta. ICES on arvesse võtnud komisjoni teatises esitatud suuniseid. ICESi teaduslik nõuanne sõltub suuresti järgmistest asjaoludest: täielikult saab hinnata üksnes neid kalavarusid, mille kohta on piisavalt usaldusväärseid andmeid, nii et saab anda hinnangu varude suuruse kohta, samuti prognoosida, kuidas varud reageerivad erinevate kasutamisstsenaariumide korral (neid nimetatakse „püügivõimaluste tabeliteks”). Kui on piisavalt andmeid, saavad teadusasutused esitada prognoose kalapüügivõimaluste kohandamiseks, nii et asjaomane kalavaru saaks taastuda maksimaalset jätkusuutlikku saagikust võimaldava tasemeni. Seepärast nimetatakse seda nõuannet maksimaalset jätkusuutlikku saagikust käsitlevaks nõuandeks. Muudel juhtudel toetuvad teadusasutused kalapüügivõimaluste kohta soovituste andmisel ettevaatusprintsiibile. ICESi poolt sel puhul kasutatav metoodika on esitatud ICESi avaldatud nõuannetes piiratud andmetega kalavarude kohta. Suurem osa kavandatud lubatud kogupüükidest on esitatud IA lisas. Selles lisas on esitatud 153 lubatud kogupüüki kalavarude kohta, mida püütakse Skagerrakis, Kattegatis, ICESi I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XII ja XIV alapiirkonnas ning CECAFi ELi vetes ja Prantsuse Guajaana vetes. Kõnealustest lubatud kogupüükidest 11 on kehtestatud maksimaalset jätkusuutlikku saagikust käsitlevat nõuannet arvesse võttes. Ülejäänute puhul on toimitud järgmiselt:

kolme kalavaru lubatud kogupüügi ettepanek on tehtud vastavalt pikaajalisele majandamisstrateegiale, st ühise kalanduspoliitika konkreetsetel kehtivatel eeskirjadel põhinevatele majandamiskavadele, vastavalt komisjoni ettepanekutele veel vastu võtmata majandamiskavade kohta või vastavalt piirkondlike nõuandekomisjonide poolt esitatud ja teaduslike nõuandvate asutuste poolt ettevaatusprintsiibil põhinevaks hinnatud majandamiskavadele. 51 kalavaru lubatud kogupüügi puhul on tegemist piiratud andmetega kalavarudega, mille kohta täielikku hinnangut anda ei ole võimalik. Neist 26 puhul tehti ettepanek jätta lubatud kogupüük 2015. aasta tasemele pärast nõukogu ja komisjoni ühisavaldust, mille kohaselt kalapüügivõimalused peaksid jääma stabiilseks, välja arvatud juhul, kui teaduslike nõuannete põhjal selgub, et kalavaru seisukord halveneb. Sellise otsuse põhjuseks on asjaolu, et enamikku neist kalavarudest püütakse kaaspüügina mitme liigiga püügipiirkonnas ja puuduvad tegelikud tõendid, et lubatud kogupüügi muutmine mõjutab nende seisukorda, kusjuures lubatud kogupüügi korduva vähendamise tulemuseks võib olla reguleerimisest põhjustatud tagasiheide. Ülejäänud lubatud kogupüügid on praeguses etapis esitatud märkega „p.m.” (pro memoria), sest vastavad teaduslikud nõuanded ei ole veel kättesaadavad, neid on vaja veel täiendavalt analüüsida või need sõltuvad rahvusvahelistest läbirääkimistest või kokkulepetest, mis sõlmitakse hiljem aasta jooksul (nt piirkondlike kalandusorganisatsioonide koosolekutel). Selliste varude kohta tehtavat ettepanekut on vaja ajakohastada, kui avaldatakse asjakohane teave ja vastavad nõuanded. Kõik kavandatud kalapüügivõimalused vastavad teaduslikele nõuannetele, mille komisjon on saanud kalavarude seisukorra kohta ja mida on kasutatud komisjoni teatises kirjeldatud viisil. Määrusega (EL) nr 1380/2013 kehtestatud lossimiskohustus Lossimiskohustust, mis kehtestati ühise kalanduspoliitika alusmäärusega, hakatakse kohaldama järk-järgult aastatel 2015–2019. Alates 2019. aastast kohaldatakse lossimiskohustust kõigi kalavarude suhtes, millele on kehtestatud lubatud kogupüük. Alates 1. jaanuarist 2016 kohaldatakse lossimiskohustust teatava põhjalähedase püügi suhtes Põhjameres ning Atlandi ookeani loode- ja edelaosa vetes. Tuginedes liikmesriikide esitatud ühistele soovitustele ja kooskõlas määruse (EL) nr 1380/2013 artikliga 15, on komisjon lossimiskohustuse täieliku rakendamise ettevalmistamiseks vastu võtnud delegeeritud määrused, milles sätestatakse tagasiheite erikavad. Seoses lossimiskohustuse kehtestamisega ja kooskõlas määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 16 lõikega 2 hakkavad kavandatavad kalapüügivõimalused lossitud koguste asemel kajastama püütud koguseid, seega võetakse arvesse, et tagasiheide ei ole enam lubatud. Seda tehakse ühise kalanduspoliitika uue alusmääruse artikli 15 lõikes 1 osutatud püügil asjaomaste kalavarude kohta saadud teaduslike nõuannete põhjal. Kalapüügivõimalused tuleb kindlaks määrata ka kooskõlas muude asjaomaste sätetega, st artikli 16 lõike 1 (suhtelise stabiilsuse põhimõte) ja artikli 16 lõike 4 (ühise kalanduspoliitika eesmärgid ja mitmeaastastes majanduskavades sätestatud eesmärgid) kohaselt. Sellest tulenevalt teeb komisjon ettepaneku suurendada lubatud kogupüüki varude puhul, mille suhtes hakatakse 2016. aastal lossimiskohustust kohaldama. Kui teatava kalavaru saak tuleb 2016. aastal jõustuva lossimiskohustuse tõttu lossida, kuid sama kalavaru muu saagi, mille lossimise kohustus jõustub ajavahemikul 2017–2019, võib endiselt vette tagasi heita, teeb komisjon parimate võimalike andmete alusel ettepaneku lubatud kogupüüki vastavalt lossitavatele kogustele suurendada. Komisjoni taotlusel pidid liikmesriigid saatma üksikasjalikud andmed tagasiheite kohta; komisjon sai vastavad andmed Põhjamere kohta. Loode- ja edelapiirkonna vete kohta saatsid liikmesriigid keskmisel tagasiheite määral põhinevad andmed. Komisjon on seepärast küsinud teaduslikku nõu iga sellise laevastikuosa panuse kohta, kes vastavalt lossimiskohustusele peab asjaomaste kalavarude kogupüügi ja tagasiheite lossima, ning seda, kui suur on kõnealuste laevastikuosade tagasiheite määr seoses selliste varudega. Samal ajal küsis komisjon ka teaduslikku nõu, kuidas lubatud kogupüügi kohandamise alusena tagasiheite keskmist määra kasutada. Seni kuni saadakse teaduslik nõuanne, esitatakse asjaomased lubatud kogupüügid, mida on kavas lähtuvalt lossimiskohustuse kehtestamisest 2016. aastal suurendada, märkega „pm”. Peale selle tuleb arvesse võtta ühise kalanduspoliitika uue alusmääruse ja nõukogu määruse (EÜ) nr 847/96 vahelisi seoseid. Viimasega on kehtestud lubatud kogupüükide haldamise täiendavad tingimused ühest aastast teise ülekandmisel, sealhulgas paindlikkust võimaldavad sätted, nagu artikli 3 kohane ettevaatusprintsiipi ja artikli 4 kohane analüütilist lubatud kogupüüki käsitlev säte. Nimetatud määruse artikli 2 kohaselt otsustab nõukogu lubatud kogupüügi kehtestamisel, milliste kalavarude suhtes ei kohaldata artikleid 3 ja 4, võttes aluseks eelkõige kalavarude bioloogilise seisundi. Hiljuti lisati veel üks paindlikkusmehhanism määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõikega 9. Selleks et vältida liigset paindlikkust, mis kahjustaks mere bioloogiliste ressursside mõistliku ja vastutustundliku kasutamise põhimõtet ning takistaks ühise kalanduspoliitika eesmärkide saavutamist, tuleks selgitada, et määruse (EÜ) nr 847/96 artikleid 3 ja 4 ei tohi kasutada lisaks määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõike 9 kohasele ühest aastast teise ülekandmisele. Huntahvena püügi meetmed Huntahvenat käsitlevas ICESi 2016. aasta nõuandes rõhutatakse, et varude seisund on tõsiselt murettekitav; kudekarja biomass väheneb jätkuvalt ja juurdekasv on endiselt väike. Kuna Atlandi ookeani kirdeosa huntahvena praegune kalastussuremuse määr on rohkem kui kuus korda suurem kui maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tase, soovitab ICES taas kõnealuse kalavaru kalastussuremust oluliselt vähendada. Huntahven on aeglaselt kasvav liik ja varude taastumine võtab hinnanguliselt 4–7 aastat. Varude kiire vähenemise peatamiseks tuleks viivitamata vastu võtta kõikehõlmav meetmete pakett. ICESi 2015. aasta nõuandes kirjeldatud olukorra tõsidust arvesse võttes on selge, et huntahvenavaru kaitseks on vaja jätkuvalt võtta meetmeid, tugineda 2015. aastal tehtud edusammudele ja kaitsta täiendavalt kudekarja, suurendada juurdekasvu ja vähendada huntahvena püüki. Kavandatud meetmete eesmärk on tagada, et kõik need, kes saavad kasu kalavarude taastumisest, aitavad kaasa selle taastamisele. Jällegi lähtutakse sellest, et koheste meetmete sotsiaalne ja majanduslik mõju kaalub üles kulud, mis võivad tekkida, kui meetmeid ei võeta ja varude edasine vähenemine jätkub. On vaja sidusat lähenemisviisi, et taastada huntahvenavarud ja taastada selle jätkusuutlikkus keskpikas perspektiivis. Komisjon kavatseb Põhjamere kalavarude tulevaste mitmeaastaste majandamiskavade raames esitada ettepaneku seoses huntahvena majandamismeetmega. •Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate sätetega Esitatud meetmed on kavandatud vastavalt ühise kalanduspoliitika eesmärkidele ja eeskirjadele ning need on kooskõlas Euroopa Liidu säästva arengu poliitikaga. •Kooskõla liidu muude poliitikavaldkondadega Kavandatud meetmed on kooskõlas liidu muu poliitikaga, eriti keskkonnapoliitikaga. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

•Õiguslik alus Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõige 3. Liidu kohustused vee-elusressursside säästvaks kasutamiseks tulenevad ühise kalanduspoliitika uue alusmääruse artiklis 2 sätestatud kohustustest. •Subsidiaarsus (ei kuulu liidu ainupädevusse) Ettepanek tehakse liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas, millele on osutatud aluslepingu artikli 3 lõike 1 punktis d. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata. •Proportsionaalsus Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmisel põhjusel: ühine kalanduspoliitika on ühine poliitika. Vastavalt aluslepingu artikli 43 lõikele 3 on nõukogul kohustus võtta vastu meetmed kalapüügivõimaluste kehtestamise ja jaotamise kohta. Nõukogu kavandatava määrusega eraldatakse liikmesriikidele kalapüügivõimalused. Võttes arvesse määruse (EL) nr 1380/2013 artikleid 16 ja 17, jaotavad liikmesriigid seejärel kõnealused püügivõimalused omakorda piirkondadele või ettevõtjatele. Seega on liikmesriikidel piisavalt manööverdamisruumi selliste otsuste tegemisel, mis on seotud neile eraldatud kalapüügivõimaluste kasutamise sotsiaalse ja/või majandusliku mudeli valikuga. Käesolev ettepanek ei sisalda liikmesriikide jaoks uusi finantskohustusi. Sellise määruse võtab nõukogu vastu igal aastal ning selle rakendamiseks vajalikud avalikud ja eraõiguslikud vahendid on juba olemas. •Vahendi valik Kavandatav vahend: määrus. 3.JÄRELHINDAMISTE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED •Järelhindamised / kehtivate õigusaktide toimivuse kontroll Kalapüügivõimalusi käsitlev määrus vaadatakse aastas mitu korda läbi, et viia sisse vajalikud muudatused uusimate teaduslike nõuannete ja muude arengute kajastamiseks. •Konsulteerimine sidusrühmadega a)Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus Komisjon on 2015. aasta kalapüügivõimalusi käsitleva teatise alusel pidanud nõu sidusrühmadega, eelkõige piirkondlike nõuandekomisjonidega, ja liikmesriikidega kavandatud lähenemisviisi üle, mille ta on esitanud kalapüügivõimalusi käsitlevate erinevate ettepanekutena. Lisaks on komisjon nimetatud konsulteerimisel järginud komisjoni teatises nõukogule ja Euroopa Parlamendile „Konsulteerimise parandamine ühenduse kalanduse juhtimisel” (KOM(2006) 246 (lõplik)) esitatud põhimõtteid nn ettepoole toomise protsessi kohta. Lisaks korraldas komisjon 14. juulil 2015 sidusrühmadele ürituse, millel tutvustati ja arutati teaduslike nõuannete tulemusi ja peamisi järeldusi. b)Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine

Vastus eespool nimetatud komisjoni teatisele kalapüügivõimalusi käsitlevate konsultatsioonide kohta kajastab sidusrühmade vaateid komisjoni hinnangule varude seisukorra kohta ning seda, kuidas tagada varude asjakohane majandamine. Komisjon võttis neid vastuseid ettepaneku koostamisel arvesse. •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Metoodikaküsimustes konsulteeris komisjon, nagu juba nimetatud, Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukoguga (ICES). ICESi nõuanded põhinevad selle eksperdirühmade ja otsuseid tegevate organite väljatöötatud nõuanderaamistikul, mis on välja antud kooskõlas vastastikuse mõistmise memorandumiga, mille komisjon on kinnitanud. Lõplik eesmärk on tagada selline kalavarude tase, mis võimaldab saavutada maksimaalse jätkusuutliku saagikuse. See eesmärk on lisatud sõnaselgelt ühise kalanduspoliitika uude alusmäärusesse, eelkõige selle artikli 2 lõikesse 2, milles sätestatakse, et see eesmärk „tuleb saavutada võimaluse korral 2015. aastaks ning [...] 2020. aastaks kõigi kalavarude puhul.” See kajastab liidu võetud kohustusi seoses ülemaailmse säästva arengu tippkohtumisega 2002. aastal Johannesburgis ja eesmärgi saavutamiseks väljatöötatud rakenduskavaga. Nagu juba märgitud, on mõne kalavaru puhul teave maksimaalse jätkusuutliku saagikuse kohta tõepoolest kättesaadav. Selliste kalavarude hulka kuuluvad püügimahu ja kaubandusliku väärtuse seisukohalt väga tähtsad kalavarud, nagu euroopa merluus, tursk, euroopa merikurat, harilik merikeel, megrimid, kilttursk ja norra salehomaar. Maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärgi saavutamiseks on teatavatel juhtudel vaja kalastussuremust ja/või püüki vähendada. Käesolevas ettepanekus kasutatakse sel puhul maksimaalset jätkusuutlikku saagikust käsitlevat nõuannet, kui see on olemas. Kooskõlas ühise kalanduspoliitika eesmärkidega ja kui lubatud kogupüük on kavandatud maksimaalset jätkusuutlikku saagikust käsitleva nõuande põhjal, vastab lubatud kogupüük tasemele, mis tagab maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärgi saavutamise 2015. aastal. Selline lähenemisviis järgib põhimõtteid, mis on esitatud teatises kalapüügivõimaluste kohta 2015. aastaks. Piiratud andmetega kalavarude puhul soovitavad teaduslikud nõuandeasutused, kas püüki vähendada, hoida sama tasemel või suurendada. Mitmel juhul on ICESi nõuandes selliste erinevuste kohta antud kvantitatiivseid juhiseid, mis põhinevad ettevaatusprintsiibil, mille kohaselt võib püügikogust ühe aastaga suurendada või vähendada kuni 20 %. Nende juhiste põhjal on koostatud kavandatud lubatud kogupüük. Kui teaduslik nõuanne ei ole üldse kättesaadav, on järgitud ettevaatusprintsiipi, mis tähendab lubatud kogupüügi ennetavat vähendamist 20 %. Teatavate kalavarude kohta (peamiselt laialt levinud liigid, haid ja raid) avaldatakse nõuanne sügisel. Vajaduse korral tuleb käesolevat ettepanekut pärast nõuande saamist ajakohastada. Lõpuks, nagu eespool märgitud, kasutatakse teatavate kalavarude puhul teaduslikku nõuannet majandamiskavade rakendamiseks. •Mõju hindamine Kalapüügivõimalusi käsitleva määruse kohaldamisala on piiratud aluslepingu artikli 43 lõikega 3. Liit on majanduslikult äärmiselt tähtsate kalavarude, nagu tursk, harilik merikeel, atlandi merilest jt, majandamiseks kehtestanud mitmed mitmeaastased majandamiskavad. Enne selliste kavade vastuvõtmist tuleb hinnata nende mõju. Kui kavad on jõustunud, määratakse nende põhjal asjaomaseks aastaks kindlaks lubatud kogupüügi ja püügikoormuse mahud, mis tuleb kehtestada kavade pikaajaliste eesmärkide saavutamiseks. Komisjon on kohustatud esitama oma ettepaneku püügikoormuse kehtestamiseks kooskõlas nende kavadega senikaua, kuni need kehtivad. Seega tulenevad paljud ettepanekus sisalduvad olulised püügikoormuse tasemed konkreetsest mõjuhinnangust, mis tehti kooskõlas majandamiskavaga, millel need põhinevad. Ülejäänud kalavarude suhtes, ja vaatamata sellele, et mitmeaastased kavad ei pruugi olla vastu võetud, püütakse ettepanekus vältida lühiajalisi strateegiaid ja teha otsuseid pikaajalise jätkusuutlikkuse kasuks, ning seega võetakse arvesse nõuandekomisjonide ja sidusrühmade algatusi, kui ICES ja/või STECF on need heaks kiitnud. Ühise kalanduspoliitika reformi komisjonipoolne ettepanek töötati välja mõju hindamise aruande (SEK(2011) 891) põhjal, mille raames analüüsiti maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärki. Selle järelduste kohaselt on kõnealune eesmärk keskkonnaalase, majandusliku ja sotsiaalse jätkusuutlikkuse saavutamiseks vajalik tingimus. Mis puutub piirkondliku kalandusorganisatsiooni hallatavatesse kalapüügivõimalustesse ja varudesse, mida jagatakse kolmandate riikidega, siis käesoleva ettepanekuga võetakse eelkõige üle rahvusvaheliselt kokkulepitud meetmed. Kõiki asjaolusid, mis on olulised kalapüügivõimaluste võimalike mõjude hindamisel, käsitletakse rahvusvaheliste läbirääkimiste ettevalmistamise ja korraldamise etapis, mille raames liidu kalapüügivõimalused lepitakse kokku kolmandate isikutega. •Õigusloome kvaliteet ja lihtsustamine Ettepanekuga nähakse ette (ELi või riikide) avalik-õiguslike asutuste halduskorra lihtsustamine, eelkõige seoses püügikoormuse arvestuse nõuetega ja täielikult dokumenteeritud kalapüügiga. •Põhiõigused Ei kohaldata 4.MÕJU EELARVELE Kavandatud meetmed ei mõjuta eelarvet. 5.MUUD KÜSIMUSED •Rakenduskavad ning seire-, hindamis- ja aruandluskord

Määruse sätteid rakendatakse ja selle täitmist kontrollitakse kooskõlas kehtiva ühise kalanduspoliitikaga. •Ettepaneku teatavate sätete üksikasjalik selgitus Käesolevas ettepanekus piirdutakse kalapüügivõimaluste kehtestamise ja jaotamise ning kõnealuste võimaluste kasutamisega funktsionaalselt seotud tingimustega. Kalavarude muutumise tegelike arengusuundade kohta võib esile tõsta järgmist. Pürenee poolsaare ümbruse veed Euroopa merikuradi varud on pisut vähenenud, megrimivarud on viimasel aastal jätkuvalt vähenenud ja mitu norra salehomaari funktsionaalset üksust on peaaegu ammendatud. Uusmeremaa merluusi varu biomass on stabiliseerumas, ehkki püügisurve on endiselt liiga kõrge. Biskaia laht Hariliku merikeele varu seisukord halveneb jätkuvalt. Viimaste aastate jooksul on teadlased soovitanud lubatud kogupüüki vähendada. ICES kaalus 2013. aastal ennetavate pikaajaliste majandamismeetmete võtmist, mida soovitasid sidusrühmad. 2015. aasta lubatud kogupüük põhineb nendel meetmetel eesmärgiga hoida lubatud kogupüük samal tasemel ning järk-järgult vähendada kalastussuremust kuni jätkusuutliku tasemeni. Kuna kalastussuremus on viimastel aastatel suurenenud ja biomass on nüüd allpool ettevaatusprintsiibile vastavat taset, tuleks lubatud kogupüüki 2016. aastal vähendada. Keldi meri ja La Manche’i väin Hoolimata võetud meetmetest on saagi suur tagasiheide selles piirkonnas jätkuvalt probleem nii valge lihaga kalaliikide kui ka lestaliste püügil. Seepärast soovitatakse teaduslikes nõuannetes oluliselt vähendada nende lubatud kogupüüki, nt tursa ja kilttursa puhul. La Manche’i väina idaosa hariliku merikeele varu seisukorra parandamiseks tuleb võtta kiiresti meetmed: juurdekasv on viimase kahe aasta vältel olnud väike ja selle kalavaru pikaajaline elujõulisus on ohus. Šotimaast lääne poole jäävad veed Tursa- ja merlangivarud on jätkuvalt halvas seisukorras, mõlema liigi tagasiheide on endiselt ligikaudu 70 %. Olukord võib veelgi halveneda pärast norra salehomaari kohta nõuande avaldamist sügisel. Jätkuvalt on probleemiks alamõõduliste kalade ja kvooti ületava saagi tagasiheide. Iiri meri Tursa- ja merlangivarude olukord on endiselt muret tekitav, kuigi norra salehomaari püüdva laevastiku püügivahendite selektiivsus on andnud mõningaid tulemusi nende kahe varu kaitsel; siiski märgitakse ICESi nõuandes, et tagasiheide on suur. Hariliku merikeele kudekarja registreeritud biomass on kõigi aegade väikseim. Atlandi merilest seevastu on alakasutatud ja seda heidetakse laialdaselt tagasi merre, kuid see kalavaru on stabiilne. Kattegat Kattegati tursavaru käsitlev nõuanne 2016. aasta kohta näitab varude seisundi paranemise märke. Kudekarja biomass on jõudsalt kasvanud alates 2009. aastast, mil see oli kõigi aegade madalaim. Suremus on alates 2008. aastast vähenenud. ICES pöörab jätkuvalt tähelepanu vette tagasi laskmise probleemile, sest varude seisund on endiselt halb. Põhjameri Põhjamere tursa-, kilttursa-, merlangi-, põhjaatlandi süsika, atlandi merilesta, hariliku makrelli ja heeringavarusid majandatakse koos Norraga, seepärast määratakse lubatud kogupüügid ja kvoodid kindlaks pärast ELi ja Norra vahelisi konsultatsioone novembris ja detsembris. Üldine olukord Põhjameres on positiivne. Kilttursa-, heeringa- ja atlandi merilesta varud on suurenenud. Märkimisväärne areng on toimunud tursavarude taastumises, kuigi varusid püütakse endiselt üle maksimaalse jätkusuutliku saagikuse taseme ja varu on allpool ennetuslikku biomassi. Seevastu on teaduslikes nõuannetes soovitatud põhjaatlandi süsika ja Norra salehomaari lubatud kogupüügi vähendamist. 2015/0259 (NLE) Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS, millega määratakse 2016. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügi võimalused, mida kohaldatakse liidu vetes ning liidu kalalaevade suhtes teatavates vetes väljaspool liitu EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 3, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut ning arvestades järgmist: (1)Aluslepingu artikli 43 lõike 3 kohaselt võtab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal vastu meetmed kalapüügivõimaluste kehtestamise ja eraldamise kohta. (2)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1380/2013 kohaselt tuleb kaitsemeetmete vastuvõtmisel võtta arvesse kättesaadavaid teaduslikke, tehnilisi ja majandusnõuandeid, sealhulgas asjakohasel juhul kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) ning teiste nõuandvate organite aruandeid ja samuti nõuandekomisjonide antud mis tahes nõuandeid. (3)Nõukogul on kohustus võtta vastu kalapüügivõimaluste kehtestamise ja jaotamise meetmed, sealhulgas määrata asjakohasel juhul kindlaks teatavad nendega funktsionaalselt seotud tingimused. Kooskõlas määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 16 lõikega 4 tuleks kalapüügivõimaluste kindlaksmääramisel järgida määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 2 lõikega 2 kehtestatud ühise kalanduspoliitika eesmärke. Kooskõlas nimetatud määruse artikli 16 lõikega 1 tuleks kalapüügivõimalused eraldada liikmesriikidele selliselt, et iga kalavaru või püügiviisi puhul oleks tagatud kõikide liikmesriikide püügitegevuse suhteline stabiilsus . (4)Lubatud kogupüük tuleks seepärast kehtestada vastavalt määrusele (EL) nr 1380/2013 olemasoleva teadusliku nõuande põhjal, arvestades bioloogilisi ja sotsiaal-majanduslikke aspekte, ning samal ajal tagada eri kalandussektorite õiglane kohtlemine, pidades silmas ka arvamusi, mis on esitatud sidusrühmadega toimunud konsultatsioonide käigus, eelkõige kohtumistel nõuandekomisjonidega. (5)Määruse (EL) nr 1380/2013 artiklis 15 osutatud lossimiskohustus kehtestatakse liigi ja püügiviisi põhjal. Kui püügi suhtes on kehtestatud lossimiskohustus, tuleb käesoleva määrusega hõlmatud piirkonnas lossida kõik liigid, mille suhtes kohaldatakse püügi piirnorme. Alates 1. jaanuarist 2016 kohaldatakse lossimiskohustust püüki määratlevate liikide suhtes. Tuginedes liikmesriikide esitatud ühistele soovitustele ja kooskõlas määruse (EL) nr 1380/2013 artikliga 15, on komisjon lossimiskohustuse täieliku rakendamise ettevalmistamiseks vastu võtnud mitu delegeeritud määrust, milles sätestatakse tagasiheite erikava, mis on ajutine ega kehti kauem kui kolm aastat. Määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 16 lõikes 2 on sätestatud, et kalavarule lossimiskohustuse kehtestamise korral võetakse kalapüügivõimaluste kindlaksmääramisel arvesse muutust, mis tuleneb kalapüügivõimaluste kindlaksmääramisest vastavalt lossimisele ning kalapüügivõimaluste kindlaksmääramisest vastavalt saagile. (6)Teaduslike nõuannete kohaselt on huntahvena ( Dicentrarchus labrax ) seisund Keldi meres, La Manche’i väinas, Iiri meres ja Põhjamere lõunaosas (ICESi IVb ja IVc rajoon ning VIIa ja VIId–h rajoon) äärmiselt murettekitav ja varud vähenevad jätkuvalt. Kaitsemeetmed seoses huntahvena püügi keeluga ICESi VIIb, VIIc, VIIj ja VIIk rajoonis tuleks alles jätta ja lisada ICESi VIIa ja VIIg rajoon, välja arvatud veed, mis asuvad 12 meremiili kaugusel lähtejoonest Ühendkuningriigi suveräänsuse alla kuuluval alal. Huntahvena kudekogumeid tuleks kaitsta ja kogu kalavarude levikualas peaks püük olema keelatud aasta esimese kuue kuu jooksul. Huntahvena juhusliku ja vältimatu kaaspüügi tõttu peaksid põhjatraalerid ja seinerid piirduma 1 %ga pardal hoitava mereorganismide kogusaagi kaalust. Vaja on lisapiiranguid, et kaitsta huntahvenat väljaspool kudemisperioodi, seepärast tuleks kehtestada ICESi IVb ja IVc, samuti VIId, VIIe, VIIf ja VIIh rajoonis ning Ühendkuningriigi territoriaalmeres ICESi VIIa ja VII rajoonis igakuised püügi piirnormid. Harrastuspüügi suhtes tuleks piiranguid tugevdada. (7)Teatavate varilõpuseliste (haid ja railised) varude lubatud kogupüük on mõned aastad olnud nullis ning sellega seotud sätte kohaselt on kehtestatud kohustus juhupüügiga saadud saak viivitamata vabastada. Erikohtlemise põhjus on selles, et kõnealustel kalavarudel on kehv kaitsestaatus, ning nende kõrge ellujäämismäära tõttu ei põhjusta tagasiheide suuremat kalastussuremust; tagasiheidet peetakse nende liikide kaitsmisel kasulikuks. Alates 1. jaanuarist 2015 tuleb siiski nende liikide pelaagilise püügiga saadud saak lossida, välja arvatud juhul, kui nende kohta kehtib mis tahes erand määruse (EL) nr 1380/2013 artikliga 15 ette nähtud lossimiskohustusest. Kõnealuse määruse artikli 15 lõike 4 punkti a kohaselt võib selliseid erandeid teha liikide suhtes, mille püük on keelatud ja mis on sellistena määratletud ühise kalanduspoliitika valdkonnas vastu võetud liidu õigusaktis. Seetõttu on asjakohane keelata selliste liikide püük asjaomastes piirkondades. (8)Määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 16 lõike 4 kohaselt tuleks nende kalavarude lubatud kogupüük, mille suhtes kohaldatakse mitmeaastast kava, kehtestada kooskõlas kõnealustes kavades sätestatud eeskirjadega. Seega peaks La Manche’i lääneosa hariliku merikeele, Põhjamere atlandi lesta ja hariliku merikeele varu, Kattegati, Šotimaa lääneranniku vete, Iiri mere, Põhjamere, Skagerraki ja La Manche’i idaosa tursavaru ning Atlandi ookeani idaosa ja Vahemere hariliku tuuni varude lubatud kogupüük olema kooskõlas eeskirjadega, mis on sätestatud järgmistes õigusaktides: nõukogu määrused (EÜ) nr 509/2007, (EÜ) nr 676/2007, (EÜ) nr 1300/2008, (EÜ) nr 1342/2008 (tursavarude majandamiskava) ja (EÜ) nr 302/2009. (9)Seoses Šotimaast läände jäävate vete heeringavaruga andis ICES hiljutise võrdlusaluse kasutamise põhjal nõu VIa ning VIIb ja VIIc rajooni (Šotimaa lääneranniku veed, Iirimaa lääneosa) heeringavarude kohta. ICESi sõnul tuleb välja töötada kõnealuse kalavaru taastamise kava. See nõuanne hõlmab kahte eraldiseisvat lubatud kogupüüki (ühelt poolt VIaS ning VIIb ja VIIc rajooni ning teiselt poolt Vb, VIb ja VIaN rajooni kohta). Kuna puudub kombineeritud kalavarude majandamiskava ja põhjapoolsete varude majandamiskava kombineeritud varude puhul enam ei kehti, peab lubatud kogupüük põhinema maksimaalset jätkusuutlikku saagikust käsitleval nõuandel. (10)Selliste kalavarude puhul, mille kohta ei ole piisavalt usaldusväärseid andmeid kalavaru suuruse hindamiseks, tuleks majandamismeetmete võtmisel ja lubatud kogupüügi määramisel järgida kalavarude majandamise suhtes määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 8 määratletud ettevaatusprintsiibil põhinevat lähenemisviisi kalavarude majandamisele, võttes samal ajal arvesse kalavarule omaseid tegureid, sealhulgas kättesaadavat teavet kalavaru olukorra muutumise ja segapüügiga seotud aspektide kohta. (11)Nõukogu määrusega (EÜ) nr 847/96 on kehtestud lubatud kogupüükide haldamise täiendavad tingimused ühest aastast teise ülekandmisel, sealhulgas paindlikkust võimaldavad sätted, nagu artikli 3 kohane ettevaatusprintsiipi ja artikli 4 kohane analüütilist lubatud kogupüüki käsitlev säte. Nimetatud määruse artikli 2 kohaselt otsustab nõukogu lubatud kogupüügi kehtestamisel, milliste kalavarude suhtes ei kohaldata artikleid 3 ja 4, võttes aluseks eelkõige kalavarude bioloogilise seisundi. Hiljuti võeti paindlikkusmehhanism kasutusele iga sellise püügi puhul, mille suhtes kehtib määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõike 9 kohane lossimiskohustus. Seega, et vältida liigset paindlikkust, mis kahjustaks ühises kalanduspoliitikas sätestatud kaitse-eesmärke, ning negatiivset mõju kalavarude bioloogilisele seisundile, võib määruse (EÜ) nr 847/96 artiklite 3 ja 4 sätteid kohaldada lubatud kogupüügi suhtes ainult siis, kui liikmesriigid ei kasuta paindlikku ühest aastast teise ülekandmist, mis on sätestatud määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõikes 9. (12)Kui teatava kalavaru lubatud kogupüük on eraldatud üksnes ühele liikmesriigile, on asjakohane anda asjaomasele liikmesriigile kooskõlas aluslepingu artikli 2 lõikega 1 õigus kõnealuse lubatud kogupüügi mahu määramiseks. Tuleks kehtestada sätted, mis tagavad, et lubatud kogupüügi mahtu kehtestades järgib asjaomane liikmesriik täielikult ühise kalanduspoliitika põhimõtteid ja eeskirju. (13)2016. aasta püügikoormuse ülemmäärad on vaja kehtestada kooskõlas määruse (EÜ) nr 2166/2005 artikliga 8, määruse (EÜ) nr 509/2007 artikliga 5, määruse (EÜ) nr 676/2007 artikliga 9, määruse (EÜ) nr 1342/2008 artiklitega 11 ja 12 ning määruse (EÜ) nr 302/2009 artiklitega 5 ja 9, võttes samal ajal arvesse nõukogu määrust (EÜ) nr 754/2009. (14)ICESi uusimate teaduslike nõuannete põhjal ning kooskõlas NEAFC konventsiooni raames võetud rahvusvaheliste kohustustega on vaja piirata teatavate süvamereliikide püügi koormust.

(15)Teatavate liikide, näiteks mõnede hailiikide säilimist võib tõsiselt ohustada isegi piiratud püük. Seepärast tuleks selliste liikide püügi võimalused nende liikide püügi üldise keelustamisega täielikult lõpetada. (16)Metsloomade rändliikide kaitse konventsiooni osaliste 11. konverentsil, mis toimus 3.–9. novembril 2014 Quitos, lisati mitu liiki konventsiooni I ja II lisas nimetatud kaitstud liikide loetellu alates 8. veebruarist 2015. Seepärast on asjakohane ette näha kõnealuste liikide kaitse seoses kõigis vetes kalastavate liidu kalalaevadega ja liidu vetes kalastavate liitu mittekuuluvate riikide kalalaevadega. (17)Käesolevas määruses sätestatud ning liidu laevadele eraldatud kalapüügivõimaluste kasutamine toimub vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1224/2009, eelkõige vastavalt nimetatud määruse artiklitele 33 ja 34, milles käsitletakse saagi ja püügikoormuse registreerimist ning andmete edastamist kalapüügivõimaluste ammendumise kohta. Seetõttu on vaja täpsustada koodid, mida liikmesriigid peavad kasutama käesoleva määrusega hõlmatud kalavarude lossimise kohta komisjonile andmete saatmisel. (18)ICESi nõuande kohaselt on asjakohane säilitada ICESi IIa ja IIIa rajooni ning ICESi IV alapiirkonna liidu vetes tobiapüügi reguleerimise konkreetne süsteem. Kuna ICESi teaduslikud nõuanded peaks avaldatama alles 2016. aasta veebruaris, on asjakohane kehtestada kõnealuse kalavaru lubatud kogupüük ja kvoodid nulltasemel kuni nõuannete avaldamiseni. (19)Püügivõimaluste täieliku ärakasutamise tagamiseks on asjakohane lubada samade bioloogiliste varude puhul paindlikkust teatavate lubatud kogupüügi piirkondade vahel. (20)Liit on Norra ja Fääri saartega sõlmitud kalandussuhteid käsitlevate kokkulepete ja protokollidega ettenähtud korras pidanud kõnealuste partneritega konsultatsioone kalapüügiõiguste üle. Kalandusalaseid suhteid Gröönimaaga käsitlevas lepingus ja protokollis sätestatud korra kohaselt on ühiskomitee kehtestanud liidule 2015. aastaks kalapüügivõimalused Gröönimaa vetes. Seetõttu tuleb need püügivõimalused lisada käesolevasse määrusesse. [Põhjendust, samuti asjakohaseid sätteid, millele see viitab, muudetakse pärast seda, kui uued konsultatsioonid on toimunud.] (21)NEAFC võttis oma 2014. aastal peetud aastakoosolekul vastu Irmingeri mere meriahvenavarude kaitse meetme, määrates konventsiooniosalistele, sealhulgas liidule 2015. aastaks kindlaks lubatud kogupüügi ja kvoodid. Lisaks jätkuvad 2015. aastal NEAFC rannikuriikide vahelised konsultatsioonid Atlandi-Skandinaavia heeringa püügi võimaluste kohta nimetatud aastal. Seetõttu on asjakohane määrata kindlaks Atlandi-Skandinaavia heeringa püügi ajutised piirnormid protsendina liidu 2014. aasta kvoodist, kuni need vaadatakse läbi NEAFC rannikuriikide vaheliste konsultatsioonide tulemuste põhjal. [Põhjendust, samuti asjakohaseid sätteid, millele see viitab, muudetakse pärast seda, kui uued konsultatsioonid on toimunud.] (22)NEAFC ei võtnud oma 2014. aastal peetud aastakoosolekul vastu meriahvenavarude kaitse meedet ICESi I ja II püügipiirkonna rahvusvahelistes vetes, määrates konventsiooniosalistele kindlaks lubatud kogupüügi ja kvoodid. Meriahvenavarude püügi võimalusi käsitlevad konsultatsioonid jätkuvad 2015. aastal. Kuna püük toimub aasta teises pooles, kehtestatakse nimetatud varu püügi piirnormid 2015. aasta jooksul, võttes arvesse NEAFC rannikuriikide vaheliste konsultatsioonide tulemusi. [Põhjendust, samuti asjakohaseid sätteid, millele see viitab, muudetakse pärast seda, kui uued konsultatsioonid on toimunud.] (23)Rahvusvaheline Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjon (ICCAT) otsustas 2015. aastal peetud aastakoosolekul suurendada hariliku tuuni lubatud kogupüüki ja kvoote kolmeks aastaks ning kinnitas Põhja-Atlandi mõõkkala, Lõuna-Atlandi mõõkkala, Lõuna-Atlandi pikkuim-tuuni ja Põhja-Atlandi pikkuim-tuuni lubatud kogupüügi ja kvoodid ajavahemikuks 2015–2016 praegusel tasemel. Lisaks, nagu juba hariliku tuuni varude puhul, on asjakohane, et kõikide muude ID lisas esitatud ICCATi kalavarude harrastus- ja sportpüügi suhtes tuleks kohaldada selle organisatsiooni vastuvõetud püügi piirnorme, et tagada, et liit ei ületaks oma kvoote. Kõik need meetmed tuleks rakendada liidu õiguses.

[Põhjendust, samuti asjakohaseid sätteid, millele see viitab, muudetakse pärast seda, kui uus aastakoosolek on toimunud.] (24)Antarktika vete elusressursside kaitse komisjoni (CCAMLR) osalisriigid võtsid 2014. aastal peetud aastakoosolekul vastu siht- ja kaaspüügiliikide püügi piirnormid, sealhulgas kaaspüügi kvoodi 2015. ja 2016. aastaks teatud teadusuuringutega seotud püügi suhtes alapiirkonnas 88.2. Sellise kvoodi täituvust 2015. aastal tuleks 2016. aasta kalapüügivõimaluste kehtestamisel arvesse võtta. [Põhjendust, samuti asjakohaseid sätteid, millele see viitab, muudetakse pärast seda, kui uus aastakoosolek on toimunud.] (25)Oma 2015. aastal peetud aastakoosolekul kinnitas India Ookeani Tuunikomisjon (IOTC) püügivõimsuse suhtes kehtivaid kaitse- ja majandamismeetmeid. IOTC võttis vastu ka meetme peibutuspüügivahendite kasutamise piiramiseks. Kuna varustuslaevade tegevus ja peibutuspüügivahendite kasutamine on seinnoodalaevade püügikoormuse lahutamatu osa, tuleks neid meetmeid käesoleva määrusega rakendada liidu õiguses. (26)Vaikse ookeani lõunaosa piirkondliku kalandusorganisatsiooni (SPRFMO) aastakoosolek peetakse 25.–29. jaanuaril 2016. On asjakohane, et praegused meetmed jäävad SPRFMO konventsiooni piirkonnas ajutiselt kehtima kuni nimetatud aastakoosoleku toimumiseni. Tšiili stauriidi ei tohiks siiski püüda sihtliigina enne, kui lubatud kogupüük on kehtestatud selle aastakoosoleku järel. (27)Ameerika Troopikatuunide Komisjon (IATTC) jättis 2015. aastal peetud 89. aastakoosolekul jõusse kulduim-tuuni, suursilm-tuuni ja vööttuuni kaitse meetmed. Ühtlasi jättis IATTC jõusse resolutsiooni pikkuim-hallhaide kaitse kohta. Neid meetmeid tuleks jätkuvalt rakendada liidu õiguses. (28)Atlandi ookeani kaguosa kalandusorganisatsioon (SEAFO) võttis 2015. aastal peetud aastakoosolekul kaitsemeetmena vastu patagoonia kihvkala ja süvamere punakrabi kahte aastat hõlmava lubatud kogupüügi, jättes samas jõusse limapeade, oranži karekala ja kultkala suhtes kehtiva lubatud kogupüügi. SEAFO poolt vastu võetud praegu kohaldatavaid kalapüügivõimaluste eraldamist käsitlevaid meetmeid tuleks rakendada liidu õiguses. [Põhjendust, samuti asjakohaseid sätteid, millele see viitab, muudetakse pärast seda, kui uus aastakoosolek on toimunud.] (29)Oma 12. aastakoosolekul võttis Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjon (WCPFC) vastu kaitse- ja majandamismeetmed.

[Põhjendust, samuti asjakohaseid sätteid, millele see viitab, muudetakse pärast seda, kui uus aastakoosolek on toimunud.] (30)Beringi mere keskosa süsikavarude kaitse ja majandamise konventsiooni osalisriigid ei muutnud oma 2013. aastal peetud aastakoosolekul püügivõimalusi käsitlevaid meetmeid. Neid meetmeid tuleks rakendada liidu õiguses. [Põhjendust, samuti asjakohaseid sätteid, millele see viitab, muudetakse pärast seda, kui uus aastakoosolek on toimunud.] (31)Loode-Atlandi Kalandusorganisatsioon (NAFO) võttis 2015. aastal peetud 37. aastakoosolekul vastu mitu otsust 2016. aasta kalapüügivõimaluste kohta seoses teatavate kalavarudega NAFO konventsiooni ala alapiirkondades 1–4. (32)Asjaomased piirkondlikud kalandusorganisatsioonid võtavad teatavad rahvusvahelised meetmed, millega luuakse või piiratakse liidu kalapüügivõimalusi, vastu aasta lõpus ja neid hakatakse kohaldama enne käesoleva määruse jõustumist. Seepärast on vaja, et sätteid, millega neid meetmeid rakendatakse liidu õiguses, kohaldatakse tagasiulatuvalt. Kuna püügihooaeg CCAMLRi konventsiooni alas kestab 1. detsembrist kuni 30. novembrini ning teatavad kalapüügivõimalused või -keelud CCAMLRi konventsiooni alas kehtestatakse seepärast samuti ajavahemikuks, mis algab 1. detsembril 2015, on asjakohane kohaldada käesoleva määruse asjaomaseid sätteid alates nimetatud kuupäevast. Selline tagasiulatuv kohaldamine ei piira õiguspärase ootuse põhimõtet, kuna CCAMLRi liikmetel ei ole lubatud CCAMLRi konventsiooni alas kala ilma loata püüda. (33)Vastavalt liidu avaldusele, mis käsitleb ELi vetes kalapüügivõimaluste andmist Venezuela Bolívari Vabariigi lipu all sõitvatele kalalaevadele Prantsuse Guajaana rannikulähedases majandusvööndis, on vaja määrata kindlaks Venezuela Bolívari Vabariigile liidu vetes riffahvena püügi võimalused. (34)Selleks et tagada ühetaolised tingimused konkreetsele liikmesriigile loa andmisel tema kalalaevade püügikoormuse haldamiseks kilovatt-päevade süsteemi alusel, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011.

(35)Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamise ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused täiendavate merepäevade andmiseks püügitegevuse alalise lõpetamise tõttu ning seoses tõhustatud teadusliku vaatlemiskavaga, samuti seoses liikmesriigi lipu all sõitvate laevade vahelist merepäevade ülekandmist käsitleva teabe kogumiseks ja edastamiseks vajalike tabelivormide kehtestamisega. (36)Selleks et vältida püügitegevuse katkemist ja tagada liidu kaluritele elatusvahendid, tuleks käesolevat määrust kohaldada alates 1. jaanuarist 2016, välja arvatud püügikoormuse piiranguid käsitlevad sätted, mida tuleks kohaldada alates 1. veebruarist 2016, ning teatavaid piirkondi käsitlevad erisätted, mida tuleks kohaldada alates konkreetsest kuupäevast. Olukorra kiireloomulisuse tõttu peaks käesolev määrus jõustuma kohe pärast selle avaldamist. (37)Kalapüügivõimalusi tuleks kasutada täielikus kooskõlas liidus kohaldatava õigusega, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I JAOTIS

ÜLDSÄTTED Artikkel 1

Reguleerimisese 1.Käesoleva määrusega määratakse kindlaks kalapüügivõimalused liidu vetes ning liidu laevade kalapüügivõimalused teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügiks teatavates vetes väljaspool liitu. 2.Lõikes 1 osutatud kalapüügivõimalused hõlmavad järgmist: a)2016. aasta püügi piirnormid ning kui käesolevas määruses on nii sätestatud, siis ka 2017. aasta püügi piirnormid; b)püügikoormuse piirangud ajavahemikuks 1. veebruarist 2016 kuni 31. jaanuarini 2017, välja arvatud juhul, kui artiklites 9, 31 ja 32 ning IIE lisas on kehtestatud püügikoormuse piiranguteks muud tähtajad; c)teatavate kalavarude püügi võimalused CCAMLRi konventsiooni alas ajavahemikul 1. detsembrist 2015 kuni 30. novembrini 2016; d)teatavate kalavarude püügi võimalused aastatel 2016 ja 2017 IATTC konventsiooni alas, mis on täpsustatud artiklis 28. Artikkel 2

Kohaldamisala Käesolevat määrust kohaldatakse järgmiste laevade suhtes: a)liidu laevad; b)liidu vetes tegutsevad kolmandate riikide laevad; c)harrastuspüük artikli 10 tähenduses. Artikkel 3

Mõisted Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: a)„liidu laev” liikmesriigi lipu all sõitev ja liidus registreeritud kalalaev;

b)„kolmanda riigi laev” – kolmanda riigi lipu all sõitev ja kolmandas riigis registreeritud kalalaev; c)„harrastuspüük” – mittetöönduslikud püügitoimingud, mille puhul vee-elusressursse kasutatakse meelelahutuslikul, turismi ja sportlikul eesmärgil; d)„liidu veed” – liikmesriikide suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla kuuluvad veed, välja arvatud aluslepingu II lisas loetletud territooriumidega külgnevad veed; e)„rahvusvahelised veed” – veed, mis ei kuulu ühegi riigi suveräänse õiguse või jurisdiktsiooni alla; f)„varu” – mere bioloogiline ressurss teataval majandamisalal; g)„lubatud kogupüük” (TAC): i)püügil, mille suhtes on kehtestatud määruse (EL) nr 1380/2013 artiklis 15 osutatud lossimiskohustus – igast kalavarust aastas püüda lubatud kogus; ii)igasugusel muul kalapüügil – igast kalavarust aastas lossida lubatud kogus; h)„kvoot” – liidule, liikmesriigile või kolmandale riigile eraldatud osa lubatud kogupüügist; i)„analüütiline hindamine” – asjaomase kalavaru olukorra muutumise kvantitatiivne hindamine, mis põhineb kalavaru bioloogiat ja kasutust käsitlevatel andmetel, mille teaduslik läbivaatamine on hinnanud kvaliteedilt piisavaks, et anda teaduslikke nõuandeid tulevaste püügivõimaluste kohta; j)„ettevaatusprintsiibil põhinev lähenemisviis kalavarude majandamisele” – lähenemisviis, mille kohaselt ei tohi piisava teadusinfo puudumist kasutada põhjusena, et edasi lükata või jätta võtmata majandamismeetmed sihtliikide, nendega seotud või nendest sõltuvate liikide ning mittesihtliikide ja nende elukeskkonna kaitseks; k)„võrgusilma suurus” – kalavõrgu silmasuurus, mis on kindlaks määratud vastavalt komisjoni määrusele (EÜ) nr 517/2008; l)„liidu laevastikuregister” – kooskõlas määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 24 lõikega 3 komisjoni poolt loodud register; m)„püügipäevik” – määruse (EÜ) nr 1224/2009 artiklis 14 osutatud püügipäevik. Artikkel 4

Kalapüügi piirkonnad Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi püügipiirkondade määratlusi: a)„ICES (Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu) püügipiirkonnad” – määruse (EÜ) nr 218/2009 III lisas määratletud geograafilised alad; b)„Skagerrak” – geograafiline ala, mis piirneb läänes Hanstholmi majakast Lindesnesi majakani ulatuva joonega ning lõunas Skageni majakast Tistlarna majakani ja sealt Rootsi ranniku lähima punktini ulatuva joonega; c)„Kattegat” – geograafiline ala, mis piirneb põhjas Skageni majakast Tistlarna majakani ja sealt Rootsi ranniku lähima punktini ulatuva joonega ning lõunast Hasenørest Gnibenini, Korshagest Spodsbjergini ja Gilbjerg Hovedist Kullenini ulatuva joonega; d)„ICESi VII alapiirkonna funktsionaalne üksus 16” – geograafiline ala, mis asub järgmiste koordinaatidega määratud loksodroomide vahel:

–53° 30' N 15° 00' W, –53° 30' N 11° 00' W, –51° 30' N 11° 00' W, –51° 30' N 13° 00' W, –51° 00' N 13° 00' W, –51° 00' N 15° 00' W, –53° 30' N 15° 00' W; e)„ICESi IXa rajooni funktsionaalne üksus 26” – geograafiline ala, mis asub järgmiste koordinaatidega määratud loksodroomide vahel: –43° 00' N 8° 00' W, –43° 00' N 10° 00' W, –42° 00' N 10° 00' W, –42° 00' N 8° 00' W; f)„ICESi IXa rajooni funktsionaalne üksus 27” – geograafiline ala, mis asub järgmiste koordinaatidega määratud loksodroomide vahel: –42° 00' N 8° 00' W, –42° 00' N 10° 00' W, –38° 30' N 10° 00' W, –38° 30' N 9° 00' W, –40° 00' N 9° 00' W, –40° 00' N 8° 00' W; g)„Cádizi laht” – ICESi IXa rajooni geograafiline ala, mis jääb pikkuskraadist 7º 23' 48″ W ida poole;

h)CECAFi (Kesk-Atlandi idaosa kalastuskomitee) püügipiirkonnad on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 216/2009 II lisas määratletud geograafilised alad; i)Loode-Atlandi Kalandusorganisatsiooni (NAFO) püügipiirkonnad on määruse (EÜ) nr 217/2009 III lisas määratletud geograafilised alad; j)„SEAFO (Atlandi ookeani kaguosa kalandusorganisatsioon) konventsiooni ala” – Atlandi ookeani kaguosa kalavarude kaitse ja majandamise konventsioonis määratletud geograafiline ala; k)„ICCATi (Rahvusvaheline Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjon) konventsiooni ala” – rahvusvahelises Atlandi tuunikala kaitse konventsioonis määratletud geograafiline ala; l)„CCAMLRi (Antarktika vete elusressursside kaitse komisjon) konventsiooni ala” – määruse (EÜ) nr 601/2004 artikli 2 punktis a määratletud geograafiline ala; m)„IATTC (Ameerika Troopikatuunide Komisjoni) konventsiooni ala” – Ameerika Ühendriikide ja Costa Rica Vabariigi vahelise 1949. aasta konventsiooniga moodustatud Ameerika Troopikatuunide Komisjoni tugevdamise konventsioonis („Antigua konventsioon”) määratletud geograafiline ala; n)„IOTC (India Ookeani Tuunikomisjon) konventsiooni ala” – India Ookeani Tuunikomisjoni moodustamise lepingus määratletud geograafiline ala; o)„SPRFMO (Vaikse ookeani lõunaosa piirkondlik kalandusorganisatsioon) konventsiooni ala” – 10° põhjalaiusest lõuna poole jääv avamerepiirkond, CCAMLRi konventsiooni alast põhja pool, SIOFA konventsiooni alast ida pool, nagu on määratletud India ookeani lõunaosa kalanduskokkuleppes, ning avamerepiirkond Lõuna-Ameerika riikide kalandusjurisdiktsiooni alla kuuluvatest piirkondadest lääne pool; p)„WCPFC (Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjon) konventsiooni ala” – Vaikse ookeani lääne- ja keskosa pika rändega kalavarude kaitse ja majandamise konventsioonis määratletud geograafiline ala; q)„Beringi mere avameri” – Beringi mere avamere piirkonna geograafiline ala, mis on kaugemal kui 200 meremiili lähtejoontest, millest mõõdetakse Beringi mere rannikuriikide territoriaalmere laiust; r)„IATTC ja WCPFC vaheline kattuv piirkond” – järgmiste koordinaatidega määratletud geograafiline ala: –150º läänepikkust, –130º läänepikkust, –4º lõunalaiust, –50º lõunalaiust. II JAOTIS

LIIDU LAEVADE KALAPÜÜGIVÕIMALUSED I peatükk

Üldsätted Artikkel 5

Lubatud kogupüük ja selle jaotamine 1.Liidu laevadele liidu vetes ja teatavates vetes väljaspool liitu lubatud kogupüük, selle jaotus liikmesriikide vahel ning asjakohasel juhul sellega funktsionaalselt seotud tingimused on esitatud I lisas. 2.Liidu laevadel on lubatud kala püüda I lisas sätestatud lubatud kogupüügi piires Fääri saarte, Gröönimaa, Islandi ja Norra kalandusjurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes ning Jan Mayeni ümbruse püügipiirkonnas vastavalt käesoleva määruse artiklis 15 ja III lisas ning nõukogu määruses (EÜ) nr 1006/2008 ja selle rakendussätetes sätestatud tingimustele.

Artikkel 6

Liikmesriikide kindlaks määratav lubatud kogupüük 1.Teatavate kalavarude lubatud kogupüügi määrab kindlaks asjaomane liikmesriik. Kõnealused kalavarud on kindlaks määratud I lisas. 2.Liikmesriik määrab lubatud kogupüügi järgmiselt: a)see on kooskõlas ühise kalanduspoliitika põhimõtete ja eeskirjadega, eelkõige varude säästva kasutamise põhimõttega, ning b)selle tulemusena: i)analüütilise hinnangu olemasolu korral kasutatakse varusid alates aastast 2016 ja edaspidi võimalikult suure tõenäosusega maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel; ii)kui analüütiline hinnang puudub või ei ole täielik, kasutatakse varusid vastavalt ettevaatusprintsiibil põhinevale lähenemisviisile kalavarude majandamisele. 3.Kõik asjaomased liikmesriigid esitavad komisjonile 15. märtsiks 2016 järgmise teabe: a)vastuvõetud lubatud kogupüügid; b)asjaomase liikmesriigi kogutud ja hinnatud andmed, millel vastuvõetud lubatud kogupüügid põhinevad; c)üksikasjalik teave selle kohta, kuidas vastuvõetud lubatud kogupüügid vastavad lõikele 2. Artikkel 7

Püügi ja kaaspüügi lossimise tingimused 1.Kalavarusid, mille suhtes on kehtestatud lubatud kogupüük ja mille suhtes ei kehti lossimiskohustus, võib pardal hoida või laevalt lossida ainult järgmistel juhtudel: (a)saagi on püüdnud sellise liikmesriigi lipu all sõitvad laevad, millel on kvoot, ning kõnealune kvoot ei ole ammendatud või (b)püük moodustab osa liidule kvoodist, mis ei ole kvoodina liikmesriikide vahel ära jaotatud, ning kõnealune liidu kvoot ei ole ammendatud. 2.Määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõikes 8 osutatud, mittesihtliigi varud, mis on ohututes bioloogilistes piirides, on määratletud I lisas, selleks et teha erand kohustusest arvestada püük asjaomasest kvoodist maha, nagu on ette nähtud kõnealuses artiklis. Artikkel 8

Püügikoormuse piirangud Artikli 1 lõike 2 punktis b osutatud ajavahemike jooksul kohaldatakse järgmisi püügikoormuse reguleerimise meetmeid: a)IIA lisa kohaldatakse teatavate tursa-, lesta- ja hariliku merikeele varude majandamisel Kattegatis, Skagerrakis, ICESi IIIa rajooni selles osas, mida ei hõlma Skagerrak ja Kattegat, ning ICESi IV alapiirkonnas, ICESi VIa, VIIa ja VIId rajoonis ning ICESi IIa ja Vb rajooni liidu vetes; b)IIB lisa kohaldatakse euroopa merluusi ja norra salehomaari varude taastamisel ICESi VIIIc ja IXa rajoonis, välja arvatud Cádizi lahes;

c)IIC lisa kohaldatakse hariliku merikeele varude majandamisel ICESi VIIe rajoonis. Artikkel 9

Süvamere kalapüügi piirnormid ja püügikoormuse piirangud 1.Süvalesta suhtes kohaldatakse määruse (EÜ) nr 2347/2002 (millega kehtestatakse süvamerepüügiloa omamise nõue) artikli 3 lõiget 1. Süvalesta püügi, pardal hoidmise, ümberlaadimise ja lossimise suhtes kohaldatakse kõnealuses artiklis osutatud tingimusi. 2.Liikmesriigid tagavad, et 2016. aastal ei ületa määruse (EÜ) nr 2347/2002 artikli 3 lõikes 1 osutatud süvamerepüügi luba omavate laevade püügikoormuse tase (mõõdetuna sadamast äraoldud kilovatt-püügipäevades) 65 % keskmisest aastasest püügikoormusest, mida asjaomase liikmesriigi laevad kasutasid 2003. aastal püügireisidel, mille jaoks neil oli süvamerepüügi luba või mille jooksul püüti kõnealuse määruse I ja II lisas loetletud süvamereliike. Käesolevat lõiget kohaldatakse ainult nende püügireiside suhtes, kus püüti üle 100 kg muid süvamereliike kui põhjaatlandi hõbekala. Artikkel 10

Huntahvena püügi meetmed 1.Liidu laevadel on keelatud püüda huntahvenat ICESi VIIb, VIIc, VIIj ja VIIk rajoonis ning ICESi VIIa ja VIIg rajooni vetes, mis asuvad kaugemal kui 12 meremiili lähtejoonest Ühendkuningriigi suveräänsuse alla kuuluval alal. Liidu laevadel on keelatud kõnealuses piirkonnas püütud huntahvenat pardal hoida, ümber laadida, ümber paigutada või lossida. 2.Alates 1. jaanuarist 2016 kuni 30. juunini 2016 on liidu laevadel on keelatud püüda huntahvenat ICESi püügipiirkondades IVb, IVc, VIIa ja VIId–h ning kõnealuses piirkonnas püütud huntahvenat pardal hoida, ümber laadida, ümber paigutada või lossida. Siiski võivad põhjatraalerid ja seinerid hoida pardal huntahvena saaki, mis ei ületa 1 % pardal hoitava mereorganismide kogusaagi kaalust. 3.Alates 1. juulist 2016 kuni 31. detsembrini 2016 on liidu laevadel keelatud huntahvenat püüda üle 1 000 kilogrammi kuus laeva kohta järgmistes piirkondades: a)ICESi IVb, IVc, VIId, VIIe, VIIf ja VIIh rajoon; b)veed, mis asuvad 12 meremiili kaugusel lähtejoonest Ühendkuningriigi suveräänsuse alla kuuluval alal ICESi VIIa ja VIIg rajoonis. Samuti on liidu laevadel kõnealusel ajavahemikul keelatud pardal hoida, ümber paigutada, ümber laadida või lossida 1 000 kilogrammist suuremaid huntahvena koguseid, mis on püütud nimetatud piirkondadest. Käesolevas lõikes sätestatud püügi piirnorme ei saa üle kanda ühest kuust teise või ühelt laevalt teisele. Liikmesriigid teatavad komisjonile püütud huntahvena saagi püügivahendi liigi kaupa hiljemalt 20 päeva pärast iga kuu lõppu. 4.ICESi IVb, IVc, VIIa, VIId, VIIe, VIIf, VIIg, VIIh, VIIj ja VIIk rajoonis toimuva harrastuspüügi käigus tohib üks kalamees jätta endale kuni ühe huntahvena päevas. Artikkel 11

Kalapüügivõimaluste jaotamise erisätted 1.Käesolevas määruses sätestatud kalapüügivõimalused jaotatakse liikmesriikide vahel nii, et need ei piira: a)määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 16 lõike 8 kohaseid kalapüügivõimaluste vahetamisi; b)määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 37 kohaseid mahaarvamisi ega ümberjaotamisi; c)määruse (EÜ) nr 1006/2008 artikli 10 lõike 4 kohaseid kalapüügivõimaluste ümberjaotamisi; d)määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 3 ja määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõike 9 kohaseid lubatud lisakoguste lossimisi; e)määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 4 kohast koguste peatamist;

f)määruse (EÜ) nr 1224/2009 artiklite 105, 106 ja 107 kohaseid mahaarvamisi; g)käesoleva määruse artikli 15 kohaseid kvootide ülekandmisi ega vahetamisi. 2.Varud, mille suhtes kohaldatakse ettevaatusprintsiipi või analüütilist lubatud kogupüüki, on seoses määruses (EÜ) nr 847/96 sätestatud lubatud kogupüükide ja kvootide haldamise ühest aastast teise ülekandmisega kindlaks määratud käesoleva määruse I lisas. 3.Kui käesoleva määruse I lisas ei ole ette nähtud teisiti, kohaldatakse määruse (EÜ) nr 847/96 artiklit 3 selliste kalavarude suhtes, mille suhtes kohaldatakse ennetuslikku lubatud kogupüüki, ning kõnealuse määruse artikli 3 lõikeid 2 ja 3 ning artiklit 4 kohaldatakse selliste kalavarude suhtes, mille suhtes kohaldatakse analüütilist lubatud kogupüüki. 4.Määruse (EÜ) nr 847/96 artikleid 3 ja 4 ei kohaldata lubatud kogupüügi suhtes, kui liikmesriik kasutab määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõikes 9 sätestatud paindlikku ühest aastast teise ülekandmist. Artikkel 12

Püügikeeluaeg 1.Porcupine'i madalal on 1. maist kuni 31. maini 2016 keelatud püüda või pardal hoida järgmisi liike: tursk, megrimid, merikuratlased, kilttursk, merlang, euroopa merluus, norra salehomaar, atlandi merilest, pollak, põhjaatlandi süsikas, railised, harilik merikeel, meriluts, sinine molva, harilik molva ja harilik ogahai. Käesoleva lõike kohaldamisel hõlmab Porcupine'i madal geograafilist ala, mis asub järgmiste koordinaatidega määratud loksodroomide vahel: Punkt Laiuskraad Pikkuskraad 1 52° 27' N 12° 19' W 2 52° 40' N 12° 30' W 3 52° 47' N 12° 39,600' W 4 52° 47' N 12° 56' W 5 52° 13,5' N 13° 53,830' W 6 51° 22' N 14° 24' W 7 51° 22' N 14° 03' W 8 52° 10' N 13° 25' W 9 52° 32' N 13° 07,500' W 10 52° 43' N 12° 55' W 11 52° 43' N 12° 43' W 12 52° 38,800' N 12° 37' W 13 52° 27' N 12° 23' W 14 52° 27' N 12° 19' W Erandina esimesest lõigust lubatakse vastavalt määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 50 lõigetele 3, 4 ja 5 hoida Porcupine'i madalalt läbisõidu korral pardal kõnealuses lõigus osutatud liike. 2.ICESi IIa ja IIIa rajoonis ja ICESi IV alapiirkonnas on kutseline tobiapüük põhjatraali, nooda või samalaadsete püügivahenditega, mille võrgusilma suurus on alla 16 mm, keelatud alates 1. jaanuarist kuni 31. märtsini 2016 ja alates 1. augustist kuni 31. detsembrini 2016. Esimeses lõigus sätestatud keeldu kohaldatakse ka kolmandate riikide selliste laevade suhtes, kellel on lubatud püüda tobiat ICESi IV alapiirkonna liidu vetes. Artikkel 13

Keelud 1.Liidu laevadel on keelatud püüda, pardal hoida, ümber laadida ja lossida järgmisi liike: (1)täht-sünkrai (Amblyraja radiata) ICESi IIa, IIIa ja VIId rajooni ning ICESi IV alapiirkonna liidu vetes; (2)mõrtsukhai (Carcharodon carcharías) kõigis vetes; (3)hall lühiogahai (Centrophorus squamosus) ICESi IIa rajooni ja IV alapiirkonna liidu vetes ning ICESi I ja XIV alapiirkonna liidu ja rahvusvahelistes vetes; (4)portugali süvahai (Centroscymnus coelolepis) ICESi IIa rajooni ja IV alapiirkonna liidu vetes ning ICESi I ja XIV alapiirkonna liidu ja rahvusvahelistes vetes; (5)hiidhai (Cetorhinus maximus) kõigis vetes; (6)šokolaadhai (Dalatias licha) ICESi IIa rajooni ja IV alapiirkonna liidu vetes ning ICESi I ja XIV alapiirkonna liidu ja rahvusvahelistes vetes;

(7)luits-nokkhai (Deania calcea) ICESi IIa rajooni ja IV alapiirkonna liidu vetes ning ICESi I ja XIV alapiirkonna liidu ja rahvusvahelistes vetes; (8)sile tiibrai (Dipturus batis), sh selle liigid (Dipturus cf. flossada ja Dipturus cf. intermedia), ICESi IIa rajooni ning ICESi III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X alapiirkonna liidu vetes; (9)suur tumehai (Etmopterus princeps) ICESi IIa rajooni ja IV alapiirkonna liidu vetes ning ICESi I ja XIV alapiirkonna liidu ja rahvusvahelistes vetes; (10)ronkjas tumehai (Etmopterus pusillus) ICESi IIa rajooni ja IV alapiirkonna liidu vetes ning ICESi I, V, VI, VII, VIII, XII ja XIV alapiirkonna liidu ja rahvusvahelistes vetes; (11)õngejadadega püütud supi-nugishai (Galeorhinus galeus) ICESi IIa rajooni ja IV alapiirkonna liidu vetes ning ICESi I, V, VI, VII, VIII, XII ja XIV alapiirkonna liidu ja rahvusvahelistes vetes; (12)harilik heeringahai (Lamna nasus) kõigis vetes; (13)Alfredi sarvikrai (Manta alfredi) kõigis vetes; (14)hiid-sarvikrai (Manta birostris) kõigis vetes; (15)järgmised merisarvikute liigid kõikides vetes: i)vahemere merisarvik (Mobula mobular); ii)guinea merisarvik (Mobula rochebrunei); iii)astelsaba-merisarvik (Mobula japanica); iv)silesaba-merisarvik (Mobula thurstoni); v)väike merisarvik (Mobula eregoodootenkee); vi)Munki merisarvik (Mobula munkiana); vii)sirpuim-merisarvik (Mobula tarapacana); viii)lühiuim-merisarvik (Mobula kuhlii); ix)atlandi merisarvik (Mobula hypostoma); (16)järgmised saagraide (Pristidae) liigid kõikides vetes: i)salesaagrai (Anoxypristis cuspidate);

ii)väike saagrai (Pristis clavata); iii)väikehammas-saagrai (Pristis pectinata); iv)harilik saagrai (Pristis pristis); v)roheline saagrai (Pristis zijsron); (17) ogarai (Raja clavata) ICESi IIIa rajooni liidu vetes; (18) norra rai (Raja (Dipturus) nidarosiensis) ICESi VIa, VIb, VIIa, VIIb, VIIc, VIIe, VIIf, VIIg, VIIh ja VIIk rajooni liidu vetes; (19) musterrai (Raja undulata) ICESi VI ja X alapiirkonna liidu vetes; (20) valgerai (Raja alba) ICESi VI, VII, VIII, IX ja X alapiirkonna liidu vetes; (21) logardrailased (Rhinobatidae) ICESi I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII alapiirkonna liidu vetes; (22) euroopa ingelhai (Squatina squatina) liidu vetes. 2.Kui lõikes 1 osutatud liikide isendeid püütakse juhuslikult, ei tohi neid kahjustada. Nende liikide isendid tuleb viivitamata vette tagasi lasta. Artikkel 14

Andmete edastamine Kui liikmesriigid edastavad komisjonile määruse (EÜ) nr 1224/2009 artiklite 33 ja 34 kohaselt andmed püütud koguste lossimise kohta, tuleb selleks kasutada käesoleva määruse I lisas sätestatud kalavarude koode. II peatükk

Kalapüügiload püügiks kolmandate riikide vetes Artikkel 15

Kalapüügiload 1.Kolmanda riigi vetes kala püüdvatele liidu laevadele antavate kalapüügilubade maksimaalne arv on sätestatud III lisas. 2.Kui üks liikmesriik kannab määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 16 lõike 8 alusel kvoodi üle teisele liikmesriigile (edaspidi „vahetusleping”) III lisas sätestatud püügipiirkondades, tuleb üle kanda ka asjaomased püügiload ja teatada sellest komisjonile. Sellegipoolest ei tohi ületada III lisas sätestatud püügilubade üldarvu püügipiirkonna kohta. III peatükk

Kalapüügivõimalused piirkondlike kalandusorganisatsioonide reguleeritavates vetes Artikkel 16

Kvootide ülekandmine ja vahetamine 1.Kui piirkondliku kalandusorganisatsiooni eeskirjade kohaselt on lubatud kvoote selle organisatsiooni lepinguosaliste vahel üle kanda või vahetada, võib liikmesriik (edaspidi „asjaomane liikmesriik”) seda arutada piirkondliku kalandusorganisatsiooni osalisega ning vajaduse korral kehtestada kavandatava kvootide ülekandmise või vahetamise võimalikud piirid.

2.Komisjon võib asjaomase liikmesriigi teatise alusel kinnitada sellise kavandatava kvootide ülekandmise või vahetamise piirid, milles kõnealune liikmesriik on piirkondliku kalandusorganisatsiooni vastava osalisega kokku leppinud. Seejärel edastavad komisjon ja asjaomane piirkondliku kalandusorganisatsiooni osaline teineteisele põhjendamatu viivituseta oma nõusoleku kvoodid üle kanda või neid vahetada. Komisjon teatab siis piirkondliku kalandusorganisatsiooni sekretariaadile kvootide kokkulepitud ülekandmisest või vahetamisest vastavalt selle organisatsiooni eeskirjadele. 3.Komisjon teavitab liikmesriike kvootide kokkulepitud ülekandmisest või vahetamisest. 4.Kvootide ülekandmise või vahetamisega asjaomaselt piirkondliku kalandusorganisatsiooni osaliselt saadud või üle kantud kalapüügivõimalusi käsitatakse asjaomasele liikmesriigile eraldatud või tema püügivõimalustest maha arvestatud kvoodina alates hetkest, mil kvootide ülekandmine või vahetamine jõustub kooskõlas piirkondliku kalandusorganisatsiooni asjaomase lepinguosalisega sõlmitud kokkuleppega või asjakohasel juhul asjaomase piirkondliku kalandusorganisatsiooni eeskirjadega. Selline eraldamine ei muuda kalapüügivõimaluste kehtivat jaotust liikmesriikide vahel kooskõlas püügitegevuse suhtelise stabiilsuse põhimõttega. 1. JAGU

ICCATi KONVENTSIOONI ALA Artikkel 17

Hariliku tuuni püüdmise, kasvatamise ja nuumamise võimsuse piirangud 1.Nende liidu söödalaevade ja landipüügilaevade arvu, millel on lubatud Atlandi ookeani idaosas aktiivselt püüda harilikku tuuni, mille suurus ja kaal on vahemikus 8 kg / 75 cm ja 30 kg / 115 cm, piiratakse IV lisa punkti 1 kohaselt. 2.Nende liidu rannalähedase väikesemahulise püügi laevade arvu, millel on lubatud Atlandi ookeani idaosas aktiivselt püüda harilikku tuuni, mille suurus ja kaal on vahemikus 8 kg / 75 cm ja 30 kg / 115 cm, piiratakse IV lisa punkti 2 kohaselt. 3.Nende liidu laevade arvu, mis püüavad kasvatamise eesmärgil Aadria meres harilikku tuuni, mille kaal ja suurus on vahemikus 8 kg / 75 cm ja 30 kg / 115 cm, piiratakse IV lisa punkti 3 kohaselt. 4.Nende kalalaevade arvu ja kogumahutavuse abil väljendatud püügivõimsust, millel on lubatud Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres harilikku tuuni püüda, pardal hoida, ümber laadida, transportida või lossida, piiratakse IV lisa punkti 4 kohaselt. 5.Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres harilikku tuuni püüdvate tuunimõrdade arvu piiratakse IV lisa punkti 5 kohaselt. 6.Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres hariliku tuuni kasvatamise ja nuumamise võimsust ning kalakasvandustesse viidava loodusest püütud hariliku tuuni maksimaalset kogust piiratakse IV lisa punkti 6 kohaselt. Artikkel 18

Harrastus- ja sportpüük Liikmesriigid eraldavad ID lisa kohaselt neile eraldatud kvootide arvelt erikvoodi hariliku tuuni harrastus- ja sportpüügiks. Artikkel 19

Haid 1.Suursilm-rebashaide (Alopias superciliosus) rümpade või nende osade pardal hoidmine, ümberlaadimine või lossimine on keelatud igasuguse püügi korral. 2.Keelatud on perekonda Alopias kuuluvate rebashaide sihtpüük. 3.Perekonda Sphyrnidae (v.a Sphyrna tiburo) kuuluva vasarhai rümpade või nende osade pardal hoidmine, ümberlaadimine või lossimine on keelatud ICCATi konventsiooni alas toimuva püügi korral. 4.Pikkuim-hallhaide (Carcharhinus longimanus) rümpade või nende osade pardal hoidmine, ümberlaadimine või lossimine on keelatud igasuguse püügi korral. 5.Siid-hallhaide (Carcharhinus falciformis) pardal hoidmine on keelatud igasuguse püügi korral. 2. JAGU

CCAMLRi KONVENTSIOONI ALA

Artikkel 20

Keelud ja püügipiirangud 1.V lisa A osas nimetatud liikide sihtpüük on kõnealuses lisas nimetatud piirkondades ja ajavahemikel keelatud. 2.Uurimusliku kalapüügi suhtes kohaldatakse V lisa B osas sätestatud lubatud kogupüügi mahtusid ja kaaspüügi piirnorme kõnealuses osas nimetatud alapiirkondades. Artikkel 21

Uurimuslik kalapüük 1.Ainult CCAMLRi liikmeks olev liikmesriik võib 2016. aastal osaleda Dissostichus spp. õngejadaga uurimuslikus püügis FAO alapiirkondades 88.1 ja 88.2 ning rajoonides 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3a väljaspool riikliku jurisdiktsiooni all olevaid piirkondi. Kui liikmesriik kavatseb sellises püügis osaleda, teavitab ta CCAMLRi sekretariaati kooskõlas määruse (EÜ) nr 601/2004 artiklitega 7 ja 7a hiljemalt 1. juuniks 2016. 2.FAO alapiirkondade 88.1 ja 88.2 ning rajoonide 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3a lubatud kogupüük ja kaaspüügi piirnormid ning nende jaotus iga alapiirkonna või rajooni väikeste uurimisalade (SSRU) vahel määratakse kindlaks V lisa B osas. Kalapüük mis tahes väikeses uurimisalas lõpetatakse niipea, kui deklareeritud saak ulatub kindlaksmääratud lubatud kogupüügini, ning uurimisala suletakse ülejäänud püügihooajaks püügiks. 3.Kala püütakse võimalikult suures geograafilises ja batümeetrilises ulatuses, et saada püügivõime kindlaksmääramiseks vajalikku teavet ning vältida saagi ja püügikoormuse liiga suurt koondumist. FAO alapiirkondades 88.1 ja 88.2 ning samuti rajoonides 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3a on keelatud püük 550 m sügavusjoonest kõrgemal. Artikkel 22

Tavalise hiilgevähi püük 2016/2017. püügihooajal 1.Üksnes CCAMLRi liikmeks olev liikmesriik võib 2016/2017. püügihooajal püüda tavalist hiilgevähki (Euphausia superba) CCAMLRi konventsiooni alas. Kui liikmesriik kavatseb püüda tavalist hiilgevähki CCAMLRi konventsiooni alas, teatab ta hiljemalt 1. juuniks 2016 kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 601/2004 artikliga 5a CCAMLRi sekretariaadile ja komisjonile oma kavatsusest püüda tavalist hiilgevähki, kasutades teatamiseks käesoleva määruse V lisa C osas esitatud vormi. 2.Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud teade sisaldab teavet, mis tuleb määruse (EÜ) nr 601/2004 artikli 3 kohaselt esitada iga sellise laeva kohta, millele liikmesriik tavalise hiilgevähi püügiks loa annab. 3.Liikmesriik, kes kavatseb püüda tavalist hiilgevähki CCAMLRi konventsiooni alas, teatab oma vastavast kavatsusest üksnes nende laevade kohta, millel on selleks luba ja mis teatamise ajal sõidavad tema lipu all või CCAMLRi mõne teise liikme lipu all, kuid mis püügi ajal eeldatavalt sõidavad tema lipu all. 4.Liikmesriik võib lubada tavalise hiilgevähi püügis osaleda muul kui käesoleva artikli lõigete 1, 2 ja 3 kohaselt CCAMLRi sekretariaadile teatatud laeval, kui luba omaval laeval ei ole võimalik osaleda põhjendatud funktsionaalsetel põhjustel või vääramatu jõu tõttu. Sel juhul teavitab asjaomane liikmesriik viivitamata CCAMLRi sekretariaati ja komisjoni ning esitab järgmise teabe: a)täielikud andmed asenduslaeva(de) kohta, sealhulgas nõukogu määruse (EÜ) nr 601/2004 artikliga 3 ette nähtud teave; b)põhjalik aruanne asendamise põhjuste kohta ning kõik asjakohased täiendavad dokumendid või viited. 5.Liikmesriigid ei luba tavalise hiilgevähi püügis osaleda laevadel, mis on kantud CCAMLRi nimekirja ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga tegeleva laevana. 3. JAGU

IOTC KONVENTSIOONI ALA Artikkel 23

IOTC konventsiooni alas kala püüdvate laevade püügivõimsuse piiramine 1.IOTC konventsiooni alas troopikatuuni püüdvate liidu laevade maksimaalne arv ja nende vastav kogumahutavusena (GT) väljendatud püügivõimsus on sätestatud VI lisa punktis 1. 2.IOTC konventsiooni alas mõõkkala (Xiphias gladius) ja pikkuim-tuuni (Thunnus alalunga) püüdvate liidu laevade maksimaalne arv ja nende vastav kogumahutavusena (GT) väljendatud püügivõimsus on sätestatud VI lisa punktis 2. 3.Liikmesriigid võivad lõigete 1 ja 2 kohaselt ühes või teises püügipiirkonnas tegutsevad laevad ümber jaotada, kui nad tõendavad komisjonile, et see muutus ei suurenda asjaomase kalavaru püügikoormust.

4.Liikmesriigid tagavad, et nende laevastikus püügivõimsuse kavandatava ülekandmise korral on asjaomased laevad IOTC laevade registris või mõne muu piirkondliku kalandusorganisatsiooni tuunipüügi registris. Üle ei kanta nende laevade püügivõimsust, mis on mõne piirkondliku kalandusorganisatsiooni nimekirjas kui teatamata, ebaseadusliku ja reguleerimata kalapüügiga tegelevad laevad. 5.Liikmesriigid võivad oma püügivõimsust suurendada üle lõigetes 1 ja 2 osutatud püügivõimsuse üksnes IOTC-le esitatud arengukavas kehtestatud piiride ulatuses. Artikkel 24

Triivivad peibutuspüügivahendid Seinnoodalaev ei kasuta korraga rohkem kui 550 aktiivset triivivat peibutuspüügivahendit. Artikkel 25

Haid 1.Kõikide perekonda Alopiidae kuuluvate rebashaide liikide rümpade või nende osade pardal hoidmine, ümberlaadimine või lossimine on keelatud igasuguse püügi korral. 2.Kõikide pikkuim-hallhaide (Carcharhinus longimanus) rümpade või nende osade pardal hoidmine, ümberlaadimine või lossimine on keelatud igasuguse püügi korral, välja arvatud laevad, mille üldpikkus on alla 24 meetri ning mis teostavad püügioperatsioone üksnes selle liikmesriigi majandusvööndis, kelle lipu all nad sõidavad, ning püüavad kala üksnes kohalikuks tarbimiseks. 3.Kui lõikes 1 ja 2 osutatud liike püütakse juhuslikult, ei tohi nende isendeid kahjustada. Nende liikide isendid tuleb viivitamata vette tagasi lasta. 4. JAGU

SPRFMO KONVENTSIOONI ALA Artikkel 26

Pelaagiline kalapüük 1.Liikmesriigid, kes 2007., 2008. või 2009. aastal tegelesid SPRFMO konventsiooni alas aktiivselt pelaagilise kalapüügiga, piiravad 2016. aastal oma lipu all sõitvate pelaagilisi kalavarusid püüdvate laevade kogumahutavuse taset kõnealuses piirkonnas liidu kogutasemeni, s.o 78 600 GTni. 2.Üksnes liikmesriigid, kes 2007., 2008. või 2009. aastal tegelesid SPRFMO konventsiooni alas aktiivselt pelaagilise kalapüügiga, võivad kõnealuses piirkonnas püüda pelaagilisi kalavarusid kooskõlas IJ lisas sätestatud lubatud kogupüügiga. 3.IJ lisas sätestatud püügivõimalusi võib kasutada üksnes tingimusel, et liikmesriigid saadavad komisjonile hiljemalt järgmise kuu viiendaks päevaks SPRFMO sekretariaadile edastamiseks SPRFMO konventsiooni alas aktiivse kalapüügi või ümberlaadimisega tegelevate laevade nimekirja, laevaseiresüsteemi (VMS) aruanded, igakuised püügiaruanded ja olemasolu korral andmed sadamakülastuste kohta. Artikkel 27

Põhjalähedane kalapüük 1.Liikmesriigid piiravad 2016. aastal oma laevade püüki või püügikoormust SPRFMO konventsiooni alas, piirdudes konventsiooniala nende osadega, kus põhjalähedane kalapüük ajavahemikul 1. jaanuarist 2002 kuni 31. detsembrini 2006 toimus, ning hoiavad püügi tasemel, mis ei ületa püügi või püügikoormuse näitajate aasta keskmist taset nimetatud ajavahemikul. Nad võivad sellisest keskmisest rohkem püüda, kui SPRFMO kinnitab nende kava keskmisest rohkem püüda. 2.Liikmesriigid, kellel püügiregistri kohaselt puudus põhjalähedase kalapüügi koormus SPRFMO konventsiooni alas ajavahemikul 1. jaanuarist 2002 kuni 31. detsembrini 2006, püüda ei tohi, välja arvatud juhul, kui SPRFMO kinnitab nende kava püügiregistriväliselt püüda. 5. JAGU

IATTC KONVENTSIOONI ALA Artikkel 28

Seinnoodapüük 1.Kulduim-tuuni (Thunnus albacares), suursilm-tuuni (Thunnus obesus) ja vööttuuni (Katsuwonus pelamis) püük on seinnoota kasutavate laevadega keelatud järgmiselt: a)29. juulist kuni 28. septembrini 2016 või 18. novembrist 2016 kuni 18. jaanuarini 2017 järgmiste piiridega määratud alal:

–Vaikse ookeani Ameerika rannik, –150º läänepikkust, –40º põhjalaiust, –40º lõunalaiust b)29. septembrist kuni 29. oktoobrini 2016 järgmiste piiridega määratud alal: –96º läänepikkust, –110º läänepikkust, –4º põhjalaiust, –3º lõunalaiust. 2.Asjaomased liikmesriigid teatavad komisjonile valitud keeluaja vastavalt lõikele 1 enne 1. aprilli 2016. Kõik asjaomaste liikmesriikide seinnoodalaevad lõpetavad lõikes 1 määratletud piirkonnas valitud perioodiks seinnoodapüügi. 3.IATTC konventsiooni alas tuuni püüdvad seinnoodalaevad hoiavad pardal ja seejärel lossivad või laadivad ümber kogu kulduim-tuuni, suursilm-tuuni ja vööttuuni saagi. 4.Lõiget 3 ei kohaldata järgmistel juhtudel: a)kui kala on inimtoiduks kõlbmatu muudel põhjustel kui alamõõdulisuse tõttu või b)reisi lõpuosa viimase püügikorraga püütud tuuni mahutamiseks ei pruugi olla piisavalt vaba lastiruumi. Artikkel 29

Pikkuim-hallhai püügi keeld 1.IATTC konventsiooni alas on keelatud püüda pikkuim-hallhaisid (Carcharhinus longimanus) ning pardal hoida, ümber laadida, ladustada, müügiks pakkuda, müüa või lossida pikkuim-hallhaide rümpasid või mis tahes osi. 2.Juhusliku püügi korral ei tohi kahjustada lõikes 1 osutatud liikide isendeid. Laeva käitajad peavad nende liikide isendid viivitamata vette tagasi laskma. 3.Laeva käitajad peavad: a)registreerima vette tagasi lastud kalade arvu ja märkima nende seisukorra (surnud või elus); b)edastama punktis a märgitud teabe liikmesriigile, mille kodanikud nad on. Liikmesriigid edastavad eelneva aasta jooksul kogutud teabe komisjonile selle aasta 31. jaanuariks, mil käesolev määrus jõustub.

Artikkel 30

Merisarviklaste püügi keeld IATTC konventsiooni alas on liidu laevadel keelatud püüda merisarviklasi (sealhulgas hiid-sarvikrai ja merisarvikud) ning pardal hoida, ümber laadida, ladustada, müügiks pakkuda, müüa või lossida merisarviklaste rümpasid või mis tahes osi. Kohe kui merisarviklasi on märgatud, peavad liidu kalalaevad viivitamata nad võimaluse korral elusana ja vigastamata vette tagasi laskma. 6. JAGU

SEAFO KONVENTSIOONI ALA Artikkel 31

Süvamerehaide püügi keeld SEAFO konventsiooni alas on keelatud järgmiste süvamerehaide sihtpüük: –tont-musthai (Apristurus manis), –sile tumehai (Etmopterus bigelowi), –lühisaba-tumehai (Etmopterus brachyurus), –suur tumehai (Etmopterus princeps), –ronkjas tumehai (Etmopterus pusillus), –railased (Rajidae), –harilik samethai (Scymnodon squamulosus), –Selachimorpha seltsi kuuluvad süvamerehaid, –harilik ogahai (Squalus acanthias). 7. JAGU

WCPFC KONVENTSIOONI ALA Artikkel 32

Suursilm-tuuni, kulduim-tuuni, vööttuuni ja Vaikse ookeani lõunaosa pikkuim-tuuni püügi tingimused 1.Liikmesriigid tagavad, et seinnoodalaevadele avamerel WCPFC konventsiooni ala selles osas, mis asub 20° põhjalaiuse ja 20° lõunalaiuse vahel, eraldatud suursilm-tuuni (Thunnus obesus), kulduim-tuuni (Thunnus albacares) ja vööttuuni (Katsuwonus pelamis) püügipäevade arv ei ületa 403 päeva. 2.Liidu laevad ei tohi püüda Vaikse ookeani lõunaosas pikkuim-tuuni (Thunnus alalunga) WCPFC konventsiooni alas 20°lõunalaiusest lõuna pool. 3.Liikmesriigid tagavad, et 2016. aastal ei püüta suursilm-tuuni (Thunnus obesus) õngejadalaevadega üle 2 000 tonni. Artikkel 33

Peibutuspüügivahenditega püügiks suletud piirkond

1.WCPFC konventsiooni ala selles osas, mis asub 20° põhjalaiuse ja 20° lõunalaiuse vahel, on püük peibutusvahendeid kasutavate seinnoodalaevadega keelatud 1. juulist 2016 (kell 00.00) kuni 31. oktoobrini 2016 (kell 24.00). Sel ajal võib seinnoodalaev WCPFC konventsiooni ala nimetatud osas püügiga tegeleda üksnes juhul, kui pardal on vaatleja, kes jälgib, et laev ühelgi ajahetkel a)ei kasuta peibutuspüügivahendit ega seonduvaid elektroonilisi seadmeid; b)ei püüa kalaparvi peibutuspüügivahenditega. 2.Kõik lõikes 1 osutatud WCPFC konventsiooni ala osas püügiga tegelevad seinnoodalaevad hoiavad pardal ning lossivad või laadivad ümber kõik püütud suursilm-tuunid, kulduim-tuunid ja vööttuunid. 3.Lõiget 2 ei kohaldata järgmistel juhtudel: a)reisi lõpuosas, kui laeval ei ole piisavalt vaba lastiruumi kogu püütud kala mahutamiseks; b)kui kala on inimtoiduks kõlbmatu muudel põhjustel kui alamõõdulisuse tõttu või c)külmutusseadmetel tekib tõsine rike. Artikkel 34

Mõõkkala püügi luba omavate liidu laevade arvu piiramine WCPFC konventsiooni alas, paralleelist 20° lõunalaiust lõuna pool asuvates piirkondades mõõkkala (Xiphias gladius) püügiks luba omavate liidu laevade maksimaalne arv on esitatud VII lisas. Artikkel 35

Siid-hallhaid ja pikkuim-hallhaid 1.WCPFC konventsiooni alas on keelatud järgmiste liikide rümpade või nende osade pardal hoidmine, ümberlaadimine või lossimine: a)siid-hallhaid (Carcharhinus falciformis), b)pikkuim-hallhaid (Carcharhinus longimanus). 2.Kui lõikes 1 osutatud liikide isendeid püütakse juhuslikult, ei tohi neid kahjustada. Nende liikide isendid tuleb viivitamata vette tagasi lasta. Artikkel 36

IATTC ja WCPFC vaheline kattuv piirkond 1.Laevad, mis on kantud üksnes WCPFC registrisse, peavad järgima artiklites 32–35 sätestatud meetmeid, kui need püüavad kala artikli 4 punktis r määratletud IATTC ja WCPFC vahelises kattuvas piirkonnas. 2.Laevad, mis on kantud nii WCPFC kui ka IATTC registrisse, samuti laevad, mis on kantud üksnes WCPFC registrisse, peavad järgima artikli 28 lõike 1 punktis a, lõigetes 2–4 ja artiklis 29 sätestatud meetmeid, kui need püüavad kala artikli 4 punktis r määratletud IATTC ja WCPFC vahelises kattuvas piirkonnas. 8. JAGU

BERINGI MERI Artikkel 37

Kalapüügikeeld Beringi mere avamerepiirkonnas

Beringi mere avamere piirkonnas on keelatud püüda vaikse ookeani mintaid (Theragra chalcogramma). III JAOTIS

KOLMANDATE RIIKIDE LAEVADE

KALAPÜÜGIVÕIMALUSED LIIDU VETES Artikkel 38

Lubatud kogupüügid Norra lipu all sõitvatel kalalaevadel ning Fääri saartel registreeritud kalalaevadel on lubatud püüda liidu vetes kala käesoleva määruse I lisas sätestatud lubatud kogupüügi piires ning käesoleva määrusega ja määruse (EÜ) nr 1006/2008 III peatükiga ette nähtud tingimustel. Artikkel 39

Kalapüügiload Liidu vetes kala püüdvatele kolmanda riigi laevadele antavate püügilubade maksimaalne arv on sätestatud VIII lisas. Artikkel 40

Püügi ja kaaspüügi lossimise tingimused Artiklis 7 sätestatud tingimusi kohaldatakse kolmandate riikide selliste laevade püügi ja kaaspüügi suhtes, mis püüavad kala artiklis 39 sätestatud lubade alusel. Artikkel 41

Keelud 1.Kolmandate riikide laevadel on liidu vetes keelatud püüda, pardal hoida, ümber laadida ja lossida järgmisi liike: (a)täht-sünkrai (Amblyraja radiata) ICESi IIa, IIIa ja VIId rajooni ning ICESi IV alapiirkonna liidu vetes; (b)järgmised saagraide liigid liidu vetes: –salesaagrai (Anoxypristis cuspidate); –väike saagrai (Pristis clavata); –väikehammas-saagrai (Pristis pectinata); –harilik saagrai (Pristis pristis); –roheline saagrai (Pristis zijsron); (c)hiidhai (Cetorhinus maximus) ja mõrtsukhai (Carcharodon carcharias) liidu vetes; (d)sile tiibrai (Dipturus batis), sh selle liigid (Dipturus cf. flossada ja Dipturus cf. intermedia), ICESi IIa rajooni ning ICESi III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X alapiirkonna liidu vetes; (e)õngejadadega püütud supi-nugishai (Galeorhinus galeus) ICESi IIa rajooni ning ICESi I, IV, V, VI, VII, VIII, XII ja XIV alapiirkonna liidu vetes;

(f)ronkjas tumehai (Etmopterus pusillus) ICESi IIa rajooni ning ICESi I, IV, V, VI, VII, VIII, XII ja XIV alapiirkonna liidu vetes; (g)šokolaadhai (Dalatias licha), luits-nokkhai (Deania calcea), hall lühiogahai (Centrophorus squamosus), suur tumehai (Etmopterus princeps) ja portugali süvahai (Centroscymnus coelolepis) ICESi IIa rajooni ning ICESi I, IV ja XIV alapiirkonna liidu vetes; (h)harilik heeringahai (Lamna nasus) liidu vetes; (i)Alfredi sarvikrai (Manta alfredi) liidu vetes; (j)hiid-sarvikrai (Manta birostris) liidu vetes; (k)järgmised merisarvikute liigid liidu vetes: i) vahemere merisarvik (Mobula mobular); ii) guinea merisarvik (Mobula rochebrunei); iii) astelsaba-merisarvik (Mobula japanica); iv) silesaba-merisarvik (Mobula thurstoni); v) väike merisarvik (Mobula eregoodootenkee); vi) Munki merisarvik (Mobula munkiana); vii) sirpuim-merisarvik (Mobula tarapacana); viii) lühiuim-merisarvik (Mobula kuhlii); ix) atlandi merisarvik (Mobula hypostoma); (l)ogarai (Raja clavata) ICESi IIIa rajooni liidu vetes; (m)norra rai (Raja (Dipturus) nidarosiensis) ICESi VIa, VIb, VIIa, VIIb, VIIc, VIIe, VIIf, VIIg, VIIh ja VIIk rajooni liidu vetes; (n)musterrai (Raja undulata) ICESi VI, IX ja X alapiirkonna liidu vetes ning valgerai (Raja alba) ICESi VI, VII, VIII, IX ja X alapiirkonna liidu vetes; (o)logardrailased (Rhinobatidae) ICESi I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII alapiirkonna liidu vetes; (p)euroopa ingelhai (Squatina squatina) liidu vetes. 2.Juhusliku püügi korral ei tohi kahjustada lõikes 1 osutatud liikide isendeid. Nende liikide isendid tuleb viivitamata vette tagasi lasta. IV JAOTIS

LÕPPSÄTTED Artikkel 42

Komiteemenetlus 1.Komisjoni abistab määrusega (EL) nr 1380/2013 asutatud kalanduse ja vesiviljeluse komitee. Nimetatud komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses. 2.Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5. Artikkel 43

Jõustumine Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2016.