Euroopa Parlamendi resolutsioon,

10. mai 2011,

komisjoni 2009. aasta eelarve täitmisele heakskiidu andmisega seotud kontrollikoja eriaruannete kohta

EUROOPA PARLAMENT,

võttes arvesse Euroopa Liidu 2009. aasta üldeelarvet [1];

võttes arvesse Euroopa Liidu eelarveaasta 2009 majandusaasta aruannet (SEK(2010) 963 – C7-0211/2010) [2];

võttes arvesse Euroopa Kontrollikoja aastaaruannet eelarveaasta 2009 eelarve täitmise kohta koos institutsioonide vastustega [3] ja kontrollikoja eriaruandeid;

võttes arvesse vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 287 tehtud kontrollikoja avaldust, milles kinnitatakse raamatupidamise aastaaruande usaldusväärsust ja selle aluseks olevate tehingute seaduslikkust ja korrektsust [4];

võttes arvesse oma 10. mai 2011. aasta Euroopa Liidu 2009. aasta üldeelarve (III jagu – komisjon) täitmisele heakskiidu andmist käsitlevat otsust [5] ning oma resolutsiooni tähelepanekutega, mis on kõnealuse otsuse lahutamatu osa;

võttes arvesse vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 287 lõike 4 teisele lõigule koostatud kontrollikoja eriaruandeid;

võttes arvesse nõukogu 15. veebruari 2011. aasta soovitust komisjoni tegevuse heakskiitmise kohta 2009. aasta eelarve täitmisel (05891/2011 – C7-0053/2011);

võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artikli 17 lõiget 1, Euroopa Liidu toimimise lepingu artikleid 317, 318 ja 319 ning Euratomi asutamislepingu artikleid 179a ja 180b;

võttes arvesse nõukogu 25. juuni 2002. aasta määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust, [6] eriti selle artikleid 145, 146 ja 147;

võttes arvesse kodukorra artiklit 76 ja VI lisa;

võttes arvesse eelarvekontrollikomisjoni raportit ja muude asjaomaste komisjonide arvamusi (A7-0135/2011),

A. arvestades, et Euroopa Liidu lepingu artikli 17 lõike 1 kohaselt täidab komisjon eelarvet ja haldab programme ning teeb seda vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 317 koostöös liikmesriikidega omal vastutusel ning võttes arvesse usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtteid;

B. arvestades, et kontrollikoja eriaruannetes esitatakse teavet niisuguste probleemsete teemade kohta, mis on seotud rahaliste vahendite kasutamisega, ning need on seega Euroopa Parlamendi jaoks kasulikud oma eelarve täitmisele heakskiitu andva asutuse rolli täitmisel;

C. arvestades, et Euroopa Parlamendi märkused kontrollikoja eriaruannete kohta moodustavad lahutamatu osa tema 10. mai 2011. aasta otsusest, mis on lisatud tema Euroopa Liidu 2009. aasta üldeelarve (III jagu – komisjon) täitmisele heakskiidu andmist käsitlevale otsusele,

ÜLDISED MÄRKUSED

1. tunneb heameelt, et kontrollikoda on suutnud igal aastal koostada järjest rohkem ja järjest paremaid eriaruandeid; peab kahetsusväärseks, et parlamendis kohaldatavate eeskirjade tõttu ei pälvi need eriaruanded alati sellist poliitilist tähelepanu, mida nad väärivad;

2. juhib tähelepanu sellele, et eriaruanded on väga olulised programmide ja projektide arutamisel, muutmisel ja/või kohandamisel, sest eriaruannete tulemus võib olla inimressursside ja eelarvevahendite tõhusam kasutamine; tunnustab komisjoni selle eest, et ta suhtub nendesse protsessidesse positiivselt ning on valmis võtma viivitamatult meetmeid enamiku puuduste kõrvaldamiseks, millele kontrollikoda eriaruannetes tähelepanu juhtis;

3. kutsub oma pädevaid asutusi veel kord üles kohandama eeskirju selliselt, et pädev komisjon saaks kontrollikoja leidude tõsidusest sõltuvalt otsustada, kas on vaja koostada täiskogule esitatav algatusraport väljaspool algatusraportite jaoks ettenähtud kvooti;

ERIMÄRKUSED

I osa: kontrollikoja eriaruanne nr 15/2009 "ÜRO organisatsioonide kaudu rakendatav ELi abi: otsustamine ja järelevalve"

4. märgib, et liidu arenguabivahendid, mida eraldati ÜRO organite kaudu, kahekordistusid aastatel 2002–2008 ja moodustasid rohkem kui miljard eurot;

5. on seisukohal, et ÜRO organite kaudu töötamine võib anda mastaabisäästu ning rahastajate parema koordineerimise tulemusel tõhusamat abi, kuid märgib siiski, et see pole alati nii, sest kodanikuühiskonna organisatsioonidel on sageli väärtuslikke teadmisi kohalikest oludest ning nende kaasamine võib arenguriikidest partnerite vastutustunnet suurendada;

6. on mures selle pärast, et kontrollikoda tuvastas raskusi partnerite objektiivseks ja läbipaistvaks valimiseks kehtestatud rangete juriidiliste nõuete kasutamisel praktiliste kriteeriumitena, mis toetaksid otsuste tegemist;

7. kutsub sellega seoses komisjoni üles kehtestama selgeid valikukriteeriume ja -menetlusi, mis tagaksid kõikidel juhtudel kõige tõhusamate ja tulemuslikumate abimehhanismide valiku;

8. kutsub komisjoni pidama ÜRO rakendatud abiprojektide üle tõhusamat järelevalvet, et teha kindlaks nende tegelik mõju ja tasuvus;

9. on seisukohal, et komisjoni ettepanekus mitme rahastajaga sihtfondide kohta tuleks ühendada komisjoni suutlikkus luua, hallata ja koordineerida selliseid fonde piisava demokraatliku ja eelarvekontrolliga;

10. usub, et koostöö ÜRO süsteemiga peaks sõltuma ÜRO reformi rahuldavatest edusammudest, komisjoni staatusest ÜRO süsteemis ning rahvusvaheliste organisatsioonide töötajate poolt toime pandud kriminaalkuritegude eest vastutusele võtmise menetluste ja tavade väljatöötamisest; usub lisaks, et tuleb luua süsteem asjaolude kindlakstegemiseks ning alusetult kulutatud liidu raha sissenõudmiseks;

11. näeb vajadust viia lõpule olemasolev kontrolliraamistik ja anda selle käigus komisjoni volitatud eelarvevahendite käsutajatele, komisjoni siseauditi talitusele ja kontrollikojale juurdepääs ÜRO siseauditi aruannetele;

12. usub, et rahvusvaheline organisatsioon peaks edastama Euroopa Parlamendile kinnitavad tõendid kinnitava avalduse kujul, mis sarnaneb avaldusega, mille peavad väljastama komisjoni volitatud eelarvevahendite käsutajad, ning riikide haldusdeklaratsioonidega, mida Euroopa Parlament nõuab liikmesriikidelt;

13. on arvamusel, et Euroopa välisteenistuse loomine ja selle keerukas ülesehitus, mis võimaldab ametnikel hallata komisjoni välistegevuseks ettenähtud rahalisi vahendeid, muudab halduse ja kontrolli probleemid veelgi pakilisemaks; usub seetõttu, et liit peab kindlasti jõudma võrdsele positsioonile ÜRO liikmesriikidega, et saavutada märgatavat edu rahaliste vahendite või muude kohustuste sissenõudmise kontrollis ja vajaduse korral ka järgnevas uurimises;

14. nõuab tungivalt, et komisjon annaks rohkem teavet Euroopa Arengufondi piirkondlikul ja riiklikul tasandil rakendamise kohta AKV riikides ning tagaks kogu liidu rahastatava rahvusvahelise tegevuse parema nähtavuse;

II osa: kontrollikoja eriaruanne nr 17/2009 "Euroopa Sotsiaalfondi kaasrahastatud naiste kutsealase koolitusega seotud meetmed"

15. tuletab kontrollikojale ja komisjonile meelde, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 8 kohaselt on meeste ja naiste võrdõiguslikkuse edendamine Euroopa Liidu aluspõhimõte kõigi meetmete puhul; seetõttu tuleb soolisi aspekte arvesse võtta eelarvemenetluse kõigis etappides, sealhulgas Euroopa Liidu üldeelarve ettevalmistamisel, täitmisel ja auditeerimisel;

16. tuletab kontrollikojale ja komisjonile meelde soolise võrdõiguslikkuse elementide eelarveprotsessis arvessevõtmise teostatavust käsitleva uuringu tulemusi ja soovitusi;

17. tunneb heameelt aruande üle, mis põhineb komisjoni tasandil ja neis viies liikmesriigis (Saksamaa, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia ja Ühendkuningriik) tehtud auditil, kelle osa kokku moodustab 76 % programmiperioodil 2000–2006 Euroopa Sotsiaalfondi kaasrahastatud naiste kutsealase koolituse meetmete jaoks mõeldud kuludest; märgib siiski, et aruandes toodi välja palju puudusi seoses meetmete kehtestamise ja projektide väljavalimisega, mida kontrollikoda auditeeris; ning märgib puudujääke programmide tulemuste järelevalves;

18. märgib, et auditeeritud programmides sisalduvaid koolitusmeetmeid ei kehtestatud otsese vastusena tööturu nõuete analüüsile ning kehtestatud meetmed võimaldasid üldiselt rakendamise viisis suurt valikuvabadust, keskendumata piisavalt konkreetsetele sihtrühmadele; avaldab kahetsust, et kontrollikoda ei võtnud arvesse naiste tööle naasmise või nende oskuste parandamisega seotud probleeme laiemas kontekstis;

19. mõistab, et tulevastes rakenduskavades on vaja arvesse võtta tööturu analüüsi, et koolitustegevus oleks kõnealuse analüüsi tulemustega vastavuses; jääb siiski arvamusele, et naiste koolitus peab tugevdama nende oskusi, arvestades samal ajal naiste erivajadustega, nagu lastehoid ja paindlik tööaeg; toetab lisaks arvamust, et tuleb luua tõhus projektide valikumenetlus, et kiita heaks projektid, milles käsitletakse ebavõrdsust ja mis on suunatud analüüsis esile toodud probleemide lahendamisele;

20. märgib, et praeguste näitajate alusel ei võetud auditeeritud liikmesriikides projekti valikukriteeriumides piisavalt arvesse tööturu analüüse ega tagatud, et valitud projektid oleksid kooskõlas programmi üldiste eesmärkidega; soovitab, et tulevikus keskenduksid näitajad rohkem soolisele võrdõiguslikkusele, et püstitataks selged eesmärgid ning parandataks teabe usaldusväärsust, et tagada rakendusasutuste-, liikmesriikide- ja komisjonipoolse hindamise tulemuslikkus;

21. palub komisjonil jätkata liikmesriikides asjakohaste ja praktiliste näitajate loomise kontrollimist, et tagada usaldusväärsete andmete kogumine, võimaldades seeläbi teha kasulikke järeldusi kaasrahastatud meetmete tulemuslikkuse ja tõhususe kohta; palub Euroopa Parlamenti tehtud edusammudest korrapäraselt teavitada, tagades, et projekti toetajate kohustused ei muutuks liiga koormavaks;

22. kutsub kontrollikoda üles võtma arvesse eelarve täitmise aastaaruandes eelarverubriikide 4 ja 13 kohta esitatud komisjoni märkust, et nimetatud rubriikide kohaldamisala on laiem ja nad hõlmavad muu hulgas ka soolise võrdõiguslikkuse poliitikat;

23. kutsub seoses Euroopas jätkuvalt esineva meeste ja naiste palgaerinevusega komisjoni üles jätkama naiste kutsealase koolitusega seotud meetmete edendamist, et nad saaksid omandada või parandada oskusi niisugusest ebavõrdsusest ülesaamiseks;

24. peab kahetsusväärseks aastaaruandes esitatud kontrollikoja märkusi seoses alusetult tehtud maksetega programmi "Daphne II" rakendamisel; nõuab tungivalt, et komisjon teeks olukorra järelkontrolli ning tagaks edaspidi programmi "Daphne" nõuetekohase rakendamise;

25. kordab oma nõuet komisjonile ja kontrollikojale, et teave soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise poliitika kohta ja soopõhised andmed lisataks eelarve täitmisele heakskiidu andmise raportile;

III osa: kontrollikoja eriaruanne nr 1/2010 "Kas impordi lihtsustatud tolliprotseduure kontrollitakse mõjusalt?"

26. tunneb heameelt kontrollikoja aruande avaldamise ning kontrollikoja tehtud põhjaliku analüüsi üle;

27. hindab impordi lihtsustatud tolliprotseduuride otsustavat tähtsust ettevõtjate jaoks kaubavahetuse soodustamise seisukohast, kuid peab kahetsusväärseks asjaolu, et niisugused protseduurid on toonud kaasa liidu eelarvele põhjendamatult suured kahjud ja liidu kaubanduspoliitika rikkumised;

28. tunneb heameelt impordi lihtsustatud protseduuride täiendatud õigusliku raamistiku üle, mis kehtestati 2009. aasta alguses, ning ootab, et komisjon saavutaks oma järelauditite suuniste täielikkuse ilma edasiste viivitusteta ja hiljemalt 2011. aasta lõpuks;

29. kutsub liikmesriike üles kõnealust raamistikku kiiresti rakendama ja kutsub komisjoni üles edusamme põhjalikult jälgima;

30. leiab, et aruandes ilmnenud liikmesriikide impordi lihtsustatud protseduuride mõjusate kontrollide puudumine ei ole vastuvõetav, ning kutsub komisjoni üles jätkama liikmesriikide lihtsustatud protseduuride kontrollide mõjususe uurimist ja uurima eelkõige liikmesriikide edusamme järelauditite tegemisel (nt sagedus, metoodika, riskianalüüsi kasutamine ja korraldus) ning esitama niisuguse uurimise tulemused Euroopa Parlamendile 2011. aasta lõpuks vähemalt poolte liikmesriikide kohta ning 2012. aasta lõpuks ülejäänud liikmesriikide kohta;

31. on arvamusel, et liikmesriigid peaksid tegema rohkem jõupingutusi tollimaksude tulemusliku kogumise tagamiseks, võttes eelkõige arvesse asjaolu, et nad saavad 25 % kõnealustest maksudest nende kogumise kulude hüvitisena endale;

32. palub kontrollikojal kaaluda kõnealuse eriaruande suhtes järelmeetmete võtmist pärast järelauditite suuniste kasutuselevõtmist ning kutsub komisjoni üles esitama Euroopa Parlamendile hinnangud traditsiooniliste omavahendite kahjude kohta, mis tulenevad liikmesriikide lihtsustatud protseduuride praegustest ebamõjusatest kontrollidest;

33. kutsub komisjoni üles analüüsima Hollandi ideed eelkontrollide kohta, mida küll Madalmaades üldiselt ei järgitud, kuid mille puhul kontrollikoda leidis, et need vastavad täiel määral kontrollikoja kontrollimudelile, ning soovitama kõnealuse mudeli kasutamist ka muudes liikmesriikides ja teavitama Euroopa Parlamenti tehtud edusammudest 2011. aasta septembriks;

34. nõuab tungivalt, et komisjon uuriks üksikasjalikumalt nn täiendava lihtsustamise (teatamisvabastuste) kuritarvitamist ja esitaks 2009. aasta eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetluse lõpuks Euroopa Parlamendile üksikasjalikud arvnäitajad täiendavate lihtsustamiste sageduse kohta liikmesriigiti; kutsub komisjoni üles määratlema üksikasjalikumalt erilised asjaolud, mille korral ettevõtjad võivad kasutada teatamisvabastust;

35. kutsub komisjoni üles uurima 2011. aasta veebruariks Belgia, Prantsusmaa, Iirimaa, Rootsi ja Ühendkuningriigi juhtumeid, mille puhul ei suutnud ettevõtjad esitada järelauditite raames nõutud tollidokumente, ning teavitama Euroopa Parlamenti enne 2009. aasta eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetluse lõppu kõnealuse olukorra parandamiseks asjaomaste liikmesriikide poolt võetud meetmetest;

36. peab kahetsusväärseks asjaolu, et puudub liidu ühtne poliitika niisuguste sanktsioonide kohta, mida liikmesriigid peaksid kehtestama ettevõtjate suhtes, kelle tegevus on vastuolus lihtsustatud protseduuride eeskirjadega, mis on kehtestatud nende jaoks majandustegevuse hõlbustamiseks; kutsub komisjoni üles teavitama Euroopa Parlamenti olukorra parandamiseks võetud meetmetest;

37. kutsub liikmesriike üles teadvustama ettevõtjatele nende kohustusi lihtsustatud protseduuride kasutamisel, mis võib hõlmata kohustuslikku koolitust;

IV osa: kontrollikoja eriaruanne nr 2/2010 "Ettevalmistavate uuringute ja uute infrastruktuuride rajamise toetuskavade mõjusus kuuenda teadusuuringute raamprogrammi raames"

38. märgib traditsiooniliste konkurentide ja tärkava turumajandusega riikide poolset suurenenud konkurentsi, millega liit teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni valdkonnas silmitsi seisab; märgib vastavalt, et teadustöö ja eelkõige uus teadustöö infrastruktuur on liidule ülimalt oluline selleks, et saavutada ELi 2020. aasta strateegias sätestatud eesmärgid: arukas, jätkusuutlik ja kaasav majanduskasv;

39. toonitab, et komisjon peaks hoolikalt kaaluma oma projektide kõiki külgi, et muuta toetused võimalikult tasuvaks; märgib siiski, et kõnealuses aruandes või komisjoni vastustes ei ole esitatud selgeid tõendeid, millest võiks järeldada, et komisjon on tõepoolest muutnud toetused võimalikult tasuvaks;

40. toonitab, kui oluline on 2000. aastal tehtud komisjoni analüüsi järeldus, et infrastruktuuridega seotud tehnoloogiaarenduses puudub kriitiline mass; märgib, et ei kõnealusest eriaruandest ega komisjoni vastustest saa järeldada, et rahastatavate projektide (kokku 28) eritunnuste ja arvu puhul on saavutatud kriitiline mass; kutsub seetõttu komisjoni üles veelgi täpsustama kõnealusel konkreetsel juhul kriitilise massi saavutamise eesmärki ja selle edendamise viisi;

41. märgib, et ettevalmistavate uuringute puhul ei ole selge, et kontrollikoda oleks abisaajate, teadusasutuste esindajate, teadusringkonna esindajate ning liikmesriikide ja assotsieerunud riikide esindajate küsitlemisel võtnud arvesse asjaolu, et need osalised suhtuvad tehtavatesse uuringutesse olemuslikult positiivselt; julgustab lisaks kontrollikoda kasutama täiendavaid tõendeid, et uurida paremini kõnealuste projektide mõjusust;

42. märgib, et komisjoni vastuste kohaselt "[ei olnud uue] infrastruktuuri rajamise toetuskavas ettenähtud liidu vahendid […] mõeldud uute infrastruktuuriobjektide rajamiseks, vaid infrastruktuuri Euroopa mõõtme süvendamiseks"; märgib siiski, et mõisted "Euroopa mõõde" ja "Euroopa lisandväärtus" [7] ning eelkõige küsimus, kuidas neid mõõdetakse ja mil viisil kõnealustele projektidele kulutatud vahendid vastavad mõistetele "Euroopa mõõde" ja "Euroopa lisandväärtus", ei ole piisavalt määratletud; kutsub vastavalt komisjoni üles selgitama kõnealuseid mõisteid täpsemalt konkreetsel ja mõõdetaval viisil;

43. nõustub kontrollikoja ja komisjoniga, et täiendavate rahastamisallikate kasutamise eeliseid tuleks võimalikele taotlejatele selgitada ning komisjon ja liikmesriikide ametivõimud peaksid neid täiendavalt propageerima isegi siis, kui seitsmenda raamprogrammi ajal on olukord sellel alal märgatavalt paranenud;

44. märgib, et täiendavate rahastamisallikate kasutamine on järgmistel aastatel uue teadustöö infrastruktuuri rajamise otsustava tähtsusega tegur;

45. märgib, et komisjon peab tegema praktilisi samme täiendavuse aspekti asjakohaseks juhtimiseks, kontrollides muu hulgas projektide topeltrahastamist või abikõlbmatut kaasrahastamist;

46. tuletab meelde, et 2008. aastal avaldas komisjon dokumendi "Praktilised suunised ELi rahastamisvõimaluste kasutamiseks teaduse ja innovatsiooni alal" ja kutsus liikmesriike üles paremini koordineerima projektide rahaliste vahendite kasutamist;

47. nõuab, et kontrollikoda koostaks raamatupidamisarvestusest ja eelarvest lähtuvalt hinnangu liidu vahenditest rahastatava julgeolekualase teadus- ja arendustegevuse kohta, sh kuuenda raamprogrammi, julgeoleku-uuringuid ettevalmistavate meemete ning seitsmenda raamprogrammi kohta, ning lähtuma seejuures parlamendi poliitikaosakonna C 2010. aasta oktoobri uuringust "Julgeolekumeetmete läbivaatamine teadusuuringute raamprogrammi raames";

V osa: kontrollikoja eriaruanne nr 3/2010 "Kas mõjuhindamine ELi institutsioonides toetab otsuste tegemist?"

48. tunneb heameelt kontrollikoja aruande üle ning toetab kontrollikoja tähelepanekuid ja järeldusi;

49. tunneb heameelt hea alguse üle ning avaldab kiitust komisjoni mõjuhindamissüsteemi kestvale parandamisele, eelkõige komisjoni mõjuhindamise suuniste pidevale ajakohastamisele ja mõjuhindamiskomitee rolli tugevdamisele;

50. märgib rahuloluga, et kontrollikoja järelduste kohaselt on mõjuhindamine saanud poliitikakujundamise lahutamatuks osaks ja aidanud kaasa komisjoni seadusandlike ettepanekute paranemisele;

51. julgustab komisjoni kehtestama meetmeid mõjuhindamise kavandamisprotsessi läbipaistvuse suurendamiseks; usub, et komisjon ei peaks mitte üksnes selgitama mõjuhindamise vajaduse põhjuseid, vaid avalikustama ka põhjused, millel põhinevad otsused mõjuhindamist mitte teha (eelkõige juhtudel, kus mõjuhindamiskomitee on mõjuhindamise vajaduse kindlaks määranud);

52. on arvamusel, et nagu on esitatud parlamendireformi töörühma 21. mai 2008. aasta teises vahearuandes seadusandliku tegevuse ja institutsioonidevaheliste suhete kohta, peaksid mõjuhinnangud hõlmama kõiki seadusandlikke algatusi, sh lihtsustamismeetmeid ja komiteemenetluse meetmeid; kutsub kõiki osalisi üles määrama järgmistel institutsioonidevahelistel kõnelustel uuesti kindlaks mõjuhinnangute ulatuse ja võtma seejuures eelkõige arvesse Lissaboni lepingust tulenenud hiljutisi muudatusi;

53. nõuab tungivalt, et komisjon mitte üksnes ei kaasaks sidusrühmi mõjuhindamiste ettevalmistamisse, vaid konsulteeriks huvitatud osapooltega ka mõjuhindamise aruannete eelnõude teemal ning teeks teatavate OECD riikide eeskujul mõjuhindamise aruannete eelnõud avalikuks;

54. julgustab komisjoni parandama mõjuhindamise protsessi kavandamist, et tagada mõjuhindamiskomiteele kontrolliks piisav aeg;

55. on arvamusel, et mõjuhinnangute tutvustamine ja arutamine peaks olema Euroopa Parlamendi seadusandliku töö lahutamatu osa, ning julgustab parlamendikomisjone kutsuma komisjoni esindajaid sellest tihemini osa võtma;

56. juhib komisjoni tähelepanu kriitilistele märkustele mõjuhinnangute pikkuse ja tehnilise laadi ning nendes kasutatud keele keerukuse kohta; usub, et parandused kõnealustes valdkondades suurendaksid mõjuhinnangute kasulikkust seadusandjate, sidusrühmade ja avalikkuse jaoks;

57. märgib siiski, et praegusel kujul tehtavate mõjuhinnangute sõltumatus on küsitav, sest komisjoni mõjuhinnangute eest vastutava komisjoni mõjuhindamise komitee liikmed nimetab ametisse komisjoni president ning komisjoni president annab neile ka korraldusi;

58. märgib ühtlasi, et sama probleem on komisjoni järelhinnangutega, millest parlamendil on vähe abi komisjoni eelarve täitmise kontrollimisel;

59. rõhutab, et mõjuhindamised ei peaks toimuma üksnes enne seadusandliku teksti vastuvõtmist, vaid neid tuleb pigem teha seadusandliku teksti vastuvõtmise järel; tuletab meelde, et sel viisil on võimalik paremini hinnata, kas õigusakti eesmärgid on tõepoolest saavutatud või kas õigusakti tuleks kohandada või säilitada;

60. on veendunud, et parlamendi koostatud mõjuhinnangute ja muude hinnangute puhul saaks üldsus liidu poliitika väärtusest paremini aru ning teaks sellest rohkem, ning et neil oleks oma osa üldsuse osaluse ja arutelu tekitamisel;

61. rõhutab, et komisjoni algatusõigus piirab parlamendi rolli, ja on veendunud, et sõltumatud, vabad ja piiramatud mõjuhinnangud ning muud hinnangud annaksid Euroopa Parlamendi liikmetele võimaluse Euroopa poliitikavaldkondade tulevases arengus rohkem kaasa rääkida;

VI osa: kontrollikoja eriaruanne nr 4/2010 "Kas programmi "Leonardo da Vinci" liikuvusprogrammi kavandamise ja juhtimise tulemusel on tõenäoline, et saadakse mõjusad tulemused?"

62. tunneb heameelt kontrollikoja aruande ning selles sisaldunud programmi "Leonardo da Vinci" liikuvusprogrammi kavandamise ja juhtimise põhjaliku hinnangu üle;

63. märgib rahuloluga, et üldiselt järeldab kontrollikoda, et programmi "Leonardo da Vinci" liikuvusprogrammi kavandamise ja juhtimisega võib saavutada mõjusad tulemused;

64. on küll täielikult teadlik programmi arvukatele eesmärkidele sobivate näitajate väljatöötamise ülesande keerukusest ja tunnustab selles hiljuti tehtud edusamme, kuid on mures kontrollikoja järelduse pärast, et puudub programmi tulemuste mõju hindamise põhjalik süsteem, ning komisjoni võimetuse pärast hinnata eesmärkide saavutamist programmi kolme esimese aasta jooksul, mis on umbes pool programmi kestusest;

65. kutsub komisjoni üles teavitama Euroopa Parlamenti edusammudest niisuguse uue kasutajasõbraliku ja tulemusliku partneriotsingu vahendi loomisel, milles pöörataks tähelepanu taotlejate probleemidele seoses vastuvõtvate partnerite leidmisega teistes riikides;

66. kutsub komisjoni üles tagama taotluste nõuetekohase hindamise hindajatele mõeldud käsiraamatu täiustamise teel ning oma osalevatesse riikidesse tehtavatesse kvaliteedi ja mõju kontrollkülastustesse taotluste hindamiskontrollide kaasamise abil, kui selliste kontrollide lisandväärtuse analüüs peaks osutuma positiivseks;

67. kutsub komisjoni üles looma programmi tulemuste mõju hindamise põhjaliku süsteemi ning parandama programmi tulemuste ja mõjuga seotud aruandlussüsteemi ning eelkõige töötama viivitamata lõplikult välja LLPLink tarkavararakenduse mõju hindamise aruandluseks ning hoidma Euroopa Parlamenti sellekohaste edusammudega kursis;

68. kutsub komisjoni üles tegelema kontrollikoja eriaruandes tuvastatud kontrollialaste puudustega;

VII osa: kontrollikoja eriaruanne nr 5/2010 "Leader-lähenemise rakendamine maaelu arengus"

69. märgib, nagu kontrollikoda sellele viitab, et on mitmeid valdkondi, kus on võimalik olukorda oluliselt parandada, et tagada Leader-lähenemise peamiseks omaduseks olev lisandväärtus; peab äärmiselt kahetsusväärseks, et kümme aastat pärast kontrollikoja eelmist aruannet Leader-lähenemise kohta ei ole juba tollal esile toodud tõsiseid puudusi kõrvaldatud;

70. toetab kontrollikoja 3., 4., 5. ja 6. soovitust;

71. nõustub 1. soovitusega selle kohta, et vahendeid ei tohiks anda juba lõpetatud projektidele, kuid on siiski arvamusel, et see ei tohiks takistada Leaderit praeguste projektide laiendamise rahastamisel; tunneb seetõttu heameelt komisjoni kavatsuse üle esitada ettepanekud, mis võimaldaksid nende projektide laiendamist, kui nende hilisemate etappide jaoks taotletakse uut rahastamist;

72. märgib, et 2. soovituse kohaselt ei tohiks kohalike tegevusrühmade liikmed, kellel on projektitaotlusega seotud isiklikke, poliitilisi, tööalaseid või ärihuvisid, osaleda projekti arutelus, hindamises ega valikuotsuse tegemisel; märgib lisaks sellele, et finantsmääruses keelustatakse tegevus, mis võib põhjustada huvide konflikti; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles tagama, et kohalike tegevusrühmade projektide hindamisega tegelevate ja otsustusõigusega komiteede liikmed järgiksid täielikult finantsmäärust; nõustub sellega, et vajaduse korral tuleks alati koostada kirjalik huvide deklaratsioon ja et need tuleks avaldada koosoleku protokollis;

73. kutsub komisjoni üles tagama, et selgelt määratletaks mõiste "projektiga seotud huvid", ning on seisukohal, et normiks peab muutuma üksikasjaliku protokolli koostamine kõikide koosolekute kohta, kus võetakse vastu otsuseid, et vähendada muret projektide ebaõiglase valiku pärast ja suurendada otsustusprotsessi läbipaistvust ning erapooletust;

74. usub, et Leaderi lisandväärtuse tagamiseks peab komisjon jätkuvalt innustama kohalikke tegevusrühmi selgitama välja kohalikud osalejad, kes suudavad valdkondades strateegilisemaid projekte välja töötada, nagu see on praegu Mecklenburg-Vorpommernis (Saksamaa) ja Iirimaal;

75. kutsub komisjoni üles rakendama viivitamata meetmeid projektide valiku läbipaistvuse suurendamiseks Mecklenburg-Vorpommerni (Saksamaa) ja Pays de la Loire’i (Prantsusmaa) näidete alusel ja on veendunud, et tuleb kasutusele võtta süsteem, kus kohalikud tegevusrühmad avaldavad projektivaliku koosolekute protokollid oma veebisaidil;

VIII osa: kontrollikoja eriaruanne nr 6/2010 "Kas suhkruturu reformi põhieesmärgid on saavutatud?"

76. märgib, et liidu suhkruturu 2006. aasta reform oli üldiselt edukas ning konkurentsivõime parandamise ja liidu siseturu ning maailmaturu vahelise hinnalõhe vähendamise eesmärgid saavutati;

77. märgib, et kontrollikojal on kahtlusi seoses konkurentsivõime üksnes piirkondadel põhineva mõõtmisega; rõhutab, et komisjonil puudus võimalus uurida individuaalsete kasvatajate ja tehaste tegelikku konkurentsivõimet; väljendab seetõttu muret selle pärast, et kui piirkonna konkurentsivõime ei põhinenud selle tegelikul potentsiaalil, vaid turumoonutustel, mille põhjustasid mõningatele piirkondadele poliitiliste kriteeriumite alusel antud suhteliselt kõrged kvoodid, ei taga reformi tagajärjel tekkinud uus olukord kõnealuste piirkondade tegelikku konkurentsivõime potentsiaali silmas pidades kõige optimaalsemat tulemust;

78. nõustub kontrollikojaga, et suhkrutootjate tootlikkust ja tõhusust käsitlevatest andmetest võiks olla reformi rakendamise hindamisel suur kasu; seetõttu küsib komisjonilt, miks komisjon ei küsinud kõnealuseid andmeid finantsabi saamise eeltingimusena;

79. küsib komisjonilt, miks ei palutud suurtel suhkrutootjatel, kes loobusid oma kvootidest ja võtsid sektorist lahkumise rahalise stiimulina vastu ümberkorraldusfondist makstava hüvitise, esitada teavet selle hüvitise kasutamise viisi kohta; märgib samuti, et kõnealuse teabe kogumine ja töötlemine on oluline, et avaldada survet ühise põllumajanduspoliitika tõhusamaks ning mõjusamaks korraldamiseks tulevikus;

80. tuletab meelde, et suhkrutehastel on põllumajanduspoliitikas oluline koht ja nende kohalolek on suhkrupeedi tootmise eeltingimus, kuigi see ei puuduta traditsioonilisi suhkruroo rafineerimistehaseid, kuna suhkruroogu toodetakse liitu mittekuuluvates riikides; küsib seetõttu komisjonilt, millist üldsuse huvi teenis üleminekuabi maksmine suhkrurootehastele;

81. rõhutab täiendavate isoglükoosi kvootidega seoses, et selle tööstuslik tootmine ei ole seotud maisi ja muude toorainete kohapealse kättesaadavusega, ning nagu komisjon märgib, jääb isoglükoosi valmistamiseks kasutatava maisi ja muude toorainete hind muutumatuks; märgib seetõttu, et nõudlus isoglükoosi järele ja selle tarbimise mudel on suhkrutarbimisest põhimõtteliselt erinev; nõustub sellest tulenevalt kontrollikojaga, et "loogika, mille alusel kaasati tasuta antud lisakvoodid vähendatavate kvootide hulka, on äärmiselt ebaselge", [8] ja küsib komisjonilt, millist üldsuse huvi teenis tasuta hüvitiste eraldamine isoglükoosi tootjatele;

82. nõuab, et komisjon uuriks, kas ümberkorraldusskeemi jaoks antud vahendeid kasutati mõnede liidu tehaste ümberpaigutamiseks liidu sooduskoheldavatesse kolmandatesse riikidesse, arvestades, et tootlikkuse toetamine väljaspool Euroopat ei olnud üks suhkruturu reformi eesmärkidest;

83. juhib komisjoni tähelepanu asjaolule, et kasu, mida toob sektorile tööstuse kontsentreerumise kasv, ei vii hindade alanemise ülekandumiseni tarbijatele või on see piiratud; uurib seetõttu, kas komisjon võttis suhkruturu reformi käigus või sellega seoses meetmeid või tuli välja algatustega, et tagada lahtise suhkru hinna alanemise ülekandumine lõpptarbijale;

84. märgib, et vastavalt kontrollikoja eriaruandele "näitavad olemasolevad andmed väga suuri kõikumisi alates 390 euro suurusest netoülejäägist iga loobutud tonni kohta võrreldes sulgemise netokuludega kuni 226 euro suuruse netopuudujäägini tonni kohta", [9] ning soovib teada, kas reformi oleks olnud võimalik kavandada kõnealuseid erinevusi vähendaval viisil;

85. nõustub kontrollikojaga, et "puuduvad ülevaatlikud andmed selle kohta, millist mõju avaldab kvootidest loobumine kohalikule majandusele, kui palju töökohti kaotati ja millised olid lammutamisele läinud tootmisrajatiste personali alternatiivsed töövõimalused", [10] ning on seisukohal, et need andmed on väga kasulikud üldpildi saamiseks reformi kohta asjaomastes piirkondades; märgib seetõttu, et kui kasusaaja suunas liiguvad liidu vahendid, siis on õigus oodata vastassuunalist läbipaistva teabe liikumist kõnealuste vahendite kasutusviisi kohta, mis ei ole kuidagi vastuolus liikmesriikide pädevustega, sest Euroopa maksumaksjal on õigus seda teavet saada;

86. nõustub kontrollikojaga, et liikmesriigid, kes otsustavad anda mitmekesistamisabi, peavad olema loonud riiklikud ümberkorraldusprogrammid, milles esitatakse üksikasjad asjaomastes piirkondades võetavate mitmekesistamismeetmete kohta, ja teavitanud nendest programmidest komisjoni; nõuab komisjonilt seetõttu teabe esitamist mitmekesistamisabi mõju kohta asjaomastes piirkondades;

87. nõustub kontrollikojaga, et komisjon peab välja pakkuma meetmeid, "millega kaotada praeguse kvoodisüsteemi jäikus ja piirangud, mis mõjuvad negatiivselt kasvatajate ja tootjate konkurentsivõimele" [11];

88. seoses kontrollikoja märkusega, et liidu sõltuvus impordist on suurenenud, ei oska anda hinnangut komisjoni vastusele, et "kokkuvõttes võib omavarustatuse taset pärast reformi kehtiva kvoodi raames (umbes 85 %) pidada rahuldavaks", [12] võttes arvesse liidu turu avamist kolmandatele riikidele; märgib, et tarnete kättesaadavuse teemaline arutelu ei ole korralikult dokumenteeritud ega põhjendatud, kuna parlamendil puudus juurdepääs uuringutele suhkru kättesaadavuse optimaalse taseme või selle kättesaamatuse tagajärgedega seotud võimalike stsenaariumite ja võimalike reaktsioonide (ning vastavate kulude) kohta suure häire esinemise korral maailma suhkruturul;

IX osa: kontrollikoja eriaruanne nr 8/2010 "Üleeuroopaliste raudteetransporditelgede toimimise parandamine: kas ELi investeeringud raudteeinfrastruktuuri on olnud mõjusad?"

89. tunneb heameelt kontrollikoja hästi ettevalmistatud ja asjaliku aruande avaldamise ning kontrollikoja tehtud põhjaliku analüüsi üle;

90. on arvamusel, et prioriteetsete projektide määratluse täiustamine võiks veelgi edendada liidu rahaliste vahendite koordineerimist ja koondamist; nõuab komisjonilt prioriteetsete projektide määratluse vastuvõtmist selgelt väljendunud vajaduste alusel praeguste ja oodatavate raudteeteenuste tähenduses;

91. kutsub komisjoni üles astuma vajalikke samme raudteeinfrastruktuuri kohandamiseks üleeuroopaliste teenuste osutamise eesmärgil, luues piiriülestes asukohtades puuduvad ühenduslülid, kaotades kitsaskohad olulistelt telgedelt ja asendades või ajakohastades vana raudteeinfrastruktuuri;

92. tunneb heameelt komisjoni jõupingutuste üle teha vastuvõetud õigusaktide abil Euroopa tasandil edusamme; on arvamusel, et komisjon peaks jätkuvalt parandama koostööd liikmesriikidega, et võtta liikmesriikide õigusaktidesse tulemuslikult üle raudteeohutust ja reisijate õigusi, turu avamist ning koostalitlust käsitlevad ELi tasandi õiguslikud meetmed;

93. tervitab komisjoni jõupingutusi märkimisväärsete vahendite jätkuval investeerimisel, et aidata parandada projektide ettevalmistamist;

94. nõuab komisjonilt tungivalt raudteeinfrastruktuuri välisekspertidega konsulteerimist, et paremini hinnata esitatud projektide tehnilisi aspekte enne nende Ühtekuuluvusfondi raames heaks kiitmist;

95. rõhutab vajadust edendada projektide paremat ettevalmistamist tulevikus, et vähendada kulude suurenemise riski, mida mõjutavad ettenägematud tegurid, näiteks ootamatult keerulised geograafilised tingimused ja keskkonnakaitsenõuded;

96. märgib, et vahel ei ole infrastruktuuri võimalik kohe kasutusele võtta; palub komisjonil teha liikmesriikidega tihedamat koostööd tulevase kavandamise täiustamiseks;

97. tunneb heameelt reisijate kiirveoteenuseks ette nähtud lõikude hea võimsuse üle, mis on ootustega kooskõlas;

98. märgib, et kontrollikoda märkas erinevaid probleeme, muu hulgas rööpavahe, veojõu, rongi kontroll(signaal)süsteemide, rongi pikkuse ja käituseeskirjade erinevusi; palub komisjonil liikmesriike rohkem toetada kõnealuste kitsaskohtade kiiremal kaotamisel, mis soodustaks üleeuroopaliste transpordiühenduste arendamist; juhib tähelepanu sellele, et liit peab mängima olulist osa riiklike võrkude koostalitluse edendamisel koos tõhusa rahalise toetusega;

99. märgib, et Euroopa koordinaatorite määramine on tunduvalt parandanud üleeuroopalise transpordivõrgu projektide rakendamist investeeringute keskendamisel ja prioriteetsete projektide arendamise edendamisel; nõuab komisjonilt koordinaatorite praeguse rolli säilitamist ja suurema arvu koordinaatorite nimetamise võimalikkuse hindamist prioriteetsete projektide oluliste raskustega silmitsi seisvates lõikudes;

100. on arvamusel, et Üleeuroopalise Transpordivõrgu Rakendusameti ülesandeid on vaja laiendada, tugevdades prioriteetsete projektide kaasrahastamise tõhusat kontrolli ja hindamist;

101. märgib, et üleeuroopalise transpordivõrgu kaasrahastamise suunamine piiriäärsetesse piirkondadesse on alates 2006. aastast paranenud, kuid palju on veel vaja saavutada, sealhulgas kitsaskohtade kaotamine ja puuduvate ühenduste loomine;

102. rõhutab, et üleeuroopalise transpordivõrgu suuniste läbivaatamise ettevalmistamise käigus on vaja anda hinnang kõikidele ülejäänud probleemidele ja küsimustele;

103. kutsub komisjoni üles vaatama läbi üleeuroopalise transpordivõrgu poliitika, et toime tulla kliimapoliitika eesmärkide, edasise majanduskasvu ning sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvusega seotud tulevaste ülesannetega;

X osa: kontrollikoja eriaruanne nr 9/2010 "Kas ELi struktuurimeetmete kulutusi kodumajapidamiste veega varustamisele kasutatakse optimaalselt?"

104. rõhutab, et vesi ja eriti joogivesi on strateegiline loodusvara, millele nii nagu muudele loodusvaradele avaldab 21. sajandil kasvavat survet nõudluse jätkuv kasv, ning seetõttu on parlamendi ülesanne ja kohustus pöörata erilist tähelepanu vee kaitsele ning vee ettenägelikule ja mõistlikule kasutamisele, et kindlustada kasvavale elanikkonnale ja tulevastele põlvkondadele vee hea kvaliteet ning piisav joogivee tagavara;

105. kiidab heaks kontrollikoja edasiviivad soovitused ja kutsub liikmesriike üles pöörama oma programmide ja projektide liidupoolse kaasrahastamise ettevalmistuse käigus suuremat tähelepanu nii keskkonna kui ka majanduse huve teenivale integreeritud veemajandusele ning seadma eesmärgiks suurendada liidu tasandi meetmetest saadavat lisandväärtust maksimumini;

106. rõhutab, et puudujääkide vältimiseks tuleks projekte taotlusetapil rangemalt hinnata; palub komisjonil seetõttu edasi arendada suuniste ja kontrollnimekirjade kasutamist, kehtestades selgemad projektide hindamise kriteeriumid, et suurendada menetluste ja nende tulemuste tõhusust ja järjepidevust ning tagada nõutud teabe esitamata jätmise või vajalikke sammude tegemata jätmise korral asjakohaste järelmeetmete võtmine;

107. on vapustatud kontrollikoja järeldusest, mille kohaselt mõned projektid ei olnud täiendava infrastruktuuri puudumise tõttu käigus, kuigi need olid lõpetatud mitu aastat enne auditit; nõuab seepärast tungivalt, et liikmesriigid pingutaksid projektide parema planeerimise nimel, et hoida ära olukord, kus kallis infrastruktuur, nagu veevarustussektori oma seda on, ei saa võrgustiku ühenduste puudumise tõttu toimida;

108. palub liikmesriikedel samuti tagada parem kavandamine, tehes ulatuslikke vajaduste hindamisi, ja kanda hoolt selle eest, et investeeringud oleksid võimalikult säästlikud ja majanduslikult tasuvad, võttes arvesse ka võimalust, et kulusid katavad kasutajad, ning muuta veekasutust säästlikumaks ja vähendada kadusid, et kaitsta veeressursse;

109. palub liikmesriikidel tagada parem kooskõlastamine ja kaasata projektide kavandamisse rohkem sidusrühmi, et vältida olukordi, kus omavalitsusüksuses on tehtud investeeringud veevarustuse võimsuse suurendamiseks, ilma et oleks arvestatud vähenenud tarbimist, mis on tingitud muudest investeeringutest samas omavalitsusüksuses, või kus on investeeritud omavalitsusüksuste-ülesesse varustussüsteemi, ilma et omavalitsusüksused kohustuksid seda kasutama;

XI osa: kontrollikoja eriaruanne nr 10/2010 "ELi äärepoolseimatele piirkondadele ja väiksematele Egeuse mere saartele suunatud põllumajandusvaldkonna erimeetmed"

110. tunneb heameelt kontrollikoja aruande ja komisjoni vastuste üle;

111. kiidab heaks kontrollikoja 1. soovituse; tunnistab, et nõukogu 30. jaanuari 2006. aasta määruse (EÜ) 247/2006 (millega sätestatakse põllumajanduse erimeetmed liidu äärepoolseimate piirkondade jaoks) [13] artiklist 12 lähtuvalt tuleb komisjoni kindlaks määratud suuniste alusel programmide koostamisel kohaldada subsidiaarsuse põhimõtet; on teadlik vajadusest võtta kehtestatud suunistele vastavalt riiklikul tasandil õiged meetmed; väljendab heameelt selle üle, et komisjon aitab kindlaks määrata, kas programmid vastavad liidu õigusele, ja kooskõlastada programme kavandamisetapis riiklike ametiasutustega, mis hõlmab ka liikmesriikidele esitatavaid suuniseid; rõhutab eriti komisjoni ja liikmesriikide vahelise koostöö väljakujundamise tähtsust, et parandada kontrollnäitajaid ning tõhusust;

112. kiidab heaks kontrollikoja 2. soovituse; väljendab heameelt määruse (EÜ) nr 247/2006 asjakohase artikli muutmise üle komisjoni ettepaneku kohaselt, et lihtsustada liikmesriikide iga-aastast läbivaatamismenetlust;

113. kiidab heaks kontrollikoja 3. soovituse; leiab, et meetmete kindlaksmääramisel tuleb kohaldada subsidiaarsuse põhimõtet; on seisukohal, et programmis osalejate tugevam kaasamine, samuti täpsem majandusanalüüs asjaomastes liikmesriikides, võib aidata meetmeid tõhustada; märgib, et meetmete kindlaksmääramisel riiklikul tasandil tuleb arvestada säästvate eesmärkidega, et välistada keskendumine pinnapealsetele meetmetele; peab kindlasummalise toetuse ja ainult tootmisel põhineva toetuse maksmist teatud piirkondades põhjendatuks, nõuab aga, et töötataks välja jätkusuutlikud lahendused, mis tagavad tulevikus asjaomastes piirkondades jätkusuutliku põllumajandusliku tootmise;

114. kiidab heaks kontrollikoja 4. soovituse; kutsub lisaks liikmesriike üles töötama välja ühiste kontrollnäitajate raamtingimused; on teadlik, et üksikute programmidega hõlmatud riikide eripära teeb kõikjal liidus kehtivate kontrollnäitajate väljatöötamise raskemaks; on siiski seisukohal, et ühised kontrollnäitajad on põllumajanduse ja maapiirkondade jätkusuutlikuks arendamiseks vältimatud; väljendab heameelt komisjoni konsultatsioonide üle liikmesriikidega ühiste kontrollnäitajate väljatöötamiseks, mis peavad programmide puhul kehtima hakkama alates 2011. aastast; peab sellist konsultatsiooniprotsessi lähenemisviisiks, mida saaks kasutada mudelina muudes liidu rahastatavates valdkondades;

115. kiidab heaks kontrollikoja 5. soovituse; väljendab heameelt kontrollikoja ettepaneku üle, mille kohaselt soovitakse muuta programmide hindamisvahemik viiest aastast lühemaks; võtab teadmiseks komisjoni vastused kontrollikoja ettepanekule; ühineb kontrollikoja ettepanekuga lühendada viieaastast kontrollivahemikku ühele aastale, piiramata sealjuures liikmesriikide poolt komisjonile igal aastal esitatavate rakendusaruannete esitamist; nõuab lisaks juhtimisalase teabesüsteemi loomist, mis kontrollib liikmesriikide kogutud andmeid representatiivsete kontrollnäitajate põhjal ja muudab seeläbi rahaliste vahendite kasutuse tulemuslikumaks ja säästvamaks;

116. kutsub komisjoni üles tegema liikmesriikidega tõhusamat koostööd; võtab teadmiseks asjaolu, et komisjon ei saa ühtegi liikmesriiki sundida rakendama kavandatud muudatusi, mille eesmärk on suurendada programmi jätkusuutlikkust; on arvamusel, et komisjoni suurem osalemine kontrollimeetmetes suurendab programmi tulemuslikkust;

117. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, Euroopa Liidu Kohtule ja kontrollikojale ning korraldada selle avaldamine Euroopa Liidu Teatajas (L-seerias).

[1] ELT L 69, 13.3.2009.

[2] ELT C 308, 12.11.2010, lk 1.

[3] ELT C 303, 9.11.2010, lk 1.

[4] ELT C 308, 12.11.2010, lk 129.

[5] Vastuvõetud tekstid, P7_TA(2011)0194 (vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 31).

[6] EÜT L 248, 16.9.2002, lk 1.

[7] Eriaruanne nr 2/2010, komisjoni vastused punktide 25–26 kohta: "Uue infrastruktuuri rajamise toetuskava eesmärk on Euroopa infrastruktuuri optimeerimine, andes piiratud ulatuses toetust piiratud arvule uut infrastruktuuri käsitlevatele projektidele nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel, kui sellisel toetusel võib Euroopa lisandväärtust silmas pidades olla oluline edasiviiv toime."

[8] Eriaruanne nr 6/2010, punkt 43.

[9] Eriaruanne nr 6/2010, punkt 72.

[10] Eriaruanne nr 6/2010, punkt 73.

[11] Eriaruanne nr 6/2010, 2. soovitus.

[12] Eriaruanne nr 6/2010, komisjoni vastused, punkt 58.

[13] ELT L 42, 14.2.2006, lk 1.

--------------------------------------------------