ET Euroopa Liidu Teataja C 106/1

EUROOPA KESKPANGA ARVAMUS

20. aprill 2009

seoses ettepanekuga nõukogu määruse kohta, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 332/2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem

(CON/2009/37)

2009/C 106/01

Sissejuhatus ja õiguslik alus

17. aprillil 2009 sai Euroopa Keskpank (EKP) Euroopa Liidu Nõukogult taotluse avaldada arvamust seoses ettepanekuga nõukogu määruse kohta, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 332/2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem (1) (edaspidi „ettepanek määruse kohta” (2)).

EKP arvamuse andmise pädevus põhineb Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 105 lõikel 4, kuna EKP on selle võimaluse alusel antud toetuse haldaja. Euroopa Keskpanga nõukogu on käesoleva arvamuse vastu võtnud kooskõlas Euroopa Keskpanga kodukorra artikli 17.5 esimese lausega.

1. Üldised märkused

EKP leiab, et praeguses finantsolukorras on varasemaga võrreldes tõenäolisem, et euroalavälised liikmesriigid taotlevad keskmise tähtajaga rahalist abi ja et nende abitaotlused hõlmavad suuremaid summasid, kui oli ette nähtud 2002. aastal, mil määrus (EÜ) nr 332/2002 jõustus, ja detsembris 2008. aastal, mil seda muudeti. Seetõttu on EKP arvamusel, et rahvusvahelist majanduslikku ja finantsarengut arvesse võttes võib abivajadus ületada senist piirmäära 25 miljardit eurot, ning toetab ettepanekut tõsta piirmäära 50 miljardile eurole, mis võimaldaks ühendusel võimalikke finantsabi taotlusi rahuldada.

Samas märgib EKP selles suhtes, et keskpanga roll peab täielikult vastama asutamislepingu artikli 101 lõikes 1 sätestatud keskpanga poolt rahastamise keelule, koosmõjus nõukogu 13. detsembri 1993. aasta määrusega (EÜ) nr 3603/93 asutamislepingu artiklis 104 ja artikli 104b lõikes 1 nimetatud keeldude kohaldamiseks vajalike määratluste täpsustamise kohta (3). Eelkõige tõlgendab EKP ettepandud määruses kavandatud toetuseks antava summa tõstmist 50 miljardile eurole nii, et seda rahastatakse ainult liikmesriikide eelarvest ja sellega ei kaasne mis tahes ajutine rahastamine või tagasimaksed Euroopa Keskpankade Süsteemi poolt. Sellega seoses eeldatakse, et ühenduse kontodel EKP juures ja liikmesriikide kontodel riikide keskpankades (RKPd) on asjakohasel ajal piisavalt vahendeid.

2. Konkreetsed märkused

2.1. Ettepanek uue artikli 9a kohta

EKP nõustub täielikult vajadusega tagada ühenduse keskmise tähtajaga rahalise abi kindel juhtimine. Siiski märgib EKP, et ettepandud uut artiklit 9a võib tõlgendada viisil, et Euroopa Kontrollikojale antakse pädevus auditeerida EKP ja RKPde raaamtupidamist. Seetõttu soovitab EKP, et Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga artikli 27 alusel kehtiva õigusraamistiku tunnustamiseks, mida kohaldatakse EKP ja RKPde suhtes, peaks uus artikkel 9a sõnaselgelt piiritlema oma reguleerimisala liikmesriikidele, kes saavad ühenduselt keskmise tähtajaga rahalist abi.

2.2. Komisjoniga konsulteerimise nõue

Määruse (EÜ) nr 332/2002 artikli 2 kohaselt peavad eurot kasutusele mittevõtnud liikmesriigid konsulteerima komisjoniga, kui selline liikmesriik „teeb ettepaneku kaasata ühenduseväliseid rahastamisallikaid, mis on seotud majanduspoliitiliste tingimustega”. Soovitatakse muuta fraasi „majanduspoliitiliste tingimustega”, et oleks selge, et „majanduspoliitilised tingimused” hõlmavad kõlblikkuskriteeriume (ex ante eligibility criteria), millega oleks selgeks hõlmatud ka Rahvusvahelise Valuutafondi uues korralduses kasutatud tingimused (4).

2.3. Ühenduse keskmise tähtajaga rahalise abi võimalus ennetava meetmena

Tuleb märkida, et määruse artikli 3 lõike 2 ja artikli 5 lõike 1 muudatustes ei ole viiteid toetusprogrammile, mis on nende artiklite kehtivas redaktsioonis. Sellest väljajätust tuleneb, et ühenduse keskmise tähtajaga rahalise abi kättesaadavuse ulatuses on selle abi andmine ainult reaalsete, mitte võimalike, maksebilansi probleemide korral. Selles osas sätestab asutamislepingu artikli 119 lõige 1 selgelt, et abi antakse liikmesriikidele, kui „ähvardab tõsine oht” sattuda raskustesse seoses maksebilansiga. Määruse artikli 3 lõike 1 punkt b osutab samuti, et abi antakse juhul, kui liikmesriigil „on tõsine oht” sattuda raskustesse (mitte juba „olla”) seoses maksebilansiga. Määruse nr 332/2002 artikli 3 lõike 2 ja artikli 5 lõike 1 viited toetusprogrammile sätestasid raamistiku ennetava abi andmiseks. Kasulik oleks viited toetusprogrammile artikli 3 lõikes 2 ja artikli 5 lõikes 1 taastada.

2.4. Uue ettepandud vastastikuse mõistmise memorandumi olemus

Soovitav oleks kirjeldada uue artikli 3a alusel nõutavat vastastikuse mõistmise memorandumit järjekindlamalt. Eelkõige, põhjenduse 2 kohaselt on memorandum läbirääkimiste tulemus, kuid uue artikli 3a kohaselt on memorandum pigem ühepoolse olemusega, mis sätestab nõukogu tingimused. Kuna artikli 3a sõnastus järgib asutamislepingu artikli 119 lõiget 2, soovitatakse viia põhjendus 2 vastavusse ettepandud uue artikli 3a sõnastusega.

3. Muudatusettepanekud

Muudatusettepanekud, mille puhul eespool osutatud nõuanded eeldavad määruse kohta tehtud ettepaneku muutmist, on toodud lisas.

Frankfurt Maini ääres, 20. aprill 2009 EKP president Jean-Claude TRICHET

(1) 18. veebruari 2002. aasta määrus (EÜ) nr 332/2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem, EÜT L 53, 23.2.2002, lk 1.

(2) KOM (2009) 169 lõplik.

(3) EÜT L 332, 31.12.1993, lk 1.

(4) Vt „IMF Overhauls Lending Framework”, pressiteade nr 09/85, 24 märts 2009, avaldatud Rahvusvahelise Valuutafondi kodulehel http://www.imf.org