[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 17.10.2007

KOM(2007) 605 lõplik

2007/0224 (CNS)

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS,

milles käsitletakse ohualdiste avamere ökosüsteemide kaitset põhjapüügivahendite kahjuliku mõju eest

(komisjoni esitatud) {SEK(2007) 1315}{SEK(2007) 1317}

SELETUSKIRI

1. ETTEPANEKU TAUST

- Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Kavandatud nõukogu määrusega rakendatakse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassamblee soovitused (8. detsembri 2006. aasta resolutsioon 61/105), milles käsitletakse meetmeid ohualteid avamere ökosüsteeme ohustava, kahjulike tagajärgedega kalapüügi lõpetamiseks. Ettepanekut kohaldatakse ELi laevade suhtes, mis tegutsevad avamerel piirkondades, mida ei reguleeri piirkondlikud kalandusorganisatsioonid ning kus seetõttu on vajalikud lipuriigi ühepoolsed eeskirjad.

- Üldine taust

Teatavaid mereökosüsteeme, näiteks korallrahusid, veealuseid kõrgendikke, süvaveekoralle ja hüdrotermilisi lõõre, ohustab kalapüük, mis mõjub hävitavalt elupaiga füüsilisele puutumatusele. On olemas dokumentaalsed tõendid selle kohta, et põhjapüügivahendite kasutamine piirkondades, kus leidub selliseid ökosüsteeme, hävitab süvaveekoralle ja käsnasid ning nendega koos ka neil elavaid ning toituvaid keerukaid ökosüsteeme. Kõnealused elupaigad on veel täielikult läbi uurimata ja kirjeldamata, kuid arvukad teaduslikud tõendid viitavad nende suurele väärtusele bioloogilise mitmekesisuse koondumispaikadena.

Alates 2004. aastast on ÜRO Peaassamblee arutanud probleeme, mis on seotud kahjulike tagajärgedega kalastusviisidega avamerel. Seetõttu on probleem muutunud rahvusvahelise kalanduse valuküsimuseks. Teema on eriti murettekitav avamere neis piirkondades, kus ei ole loodud piirkondlikku kalandusorganisatsiooni, kes tegeleks kalapüügi ja selle keskkonnamõjude reguleerimisega. EL osales selles arutelus väga aktiivselt ning etendas olulist rolli soovituste paketi koostamisel, milles Peaassamblee lõpuks üksmeelele jõudis.

ÜRO arutelu käigus tegid mõned ÜRO liikmed ettepaneku kehtestada avamerel põhjatraalimise suhtes üldine moratoorium, samas kui teised riigid olid algul rahvusvahelisel tasandil kehtestatud mis tahes ühistegevuse vastu. EL toetas edukalt põhjapüügi rangel reguleerimisel põhinevat alternatiivset ettepanekut, milles teatatakse piirkondlike kalandusorganisatsioonide vastuvõetud kaitse- ja haldusmeetmetest ning sätestatakse kord, mida lipuriigid peavad kohaldama oma laevade suhtes, mis tegutsevad avamerel piirkondades, mida piirkondlikud kalandusorganisatsioonid ei reguleeri. Kõnealuse lähenemisviisi kohaselt on püügiloa andmise tingimuseks keskkonnamõjude hindamine, mida täiendavad kaitsemeetmed, suuremad jõupingutused ohualdiste mereökosüsteemide kindlaksmääramiseks ja kirjeldamiseks teadusuuringute abil ning pidev piirkonnapõhiste meetmete võtmine ja suletud alade loomine selliste ökosüsteemide kaitseks.

ELile kuulub suur hulk põhjatraale piirkondades, kus põhjapüüki ei reguleeri ükski piirkondlik kalandusorganisatsioon, eriti Edela-Atlandil. EL peab vastama ÜRO Peaassamblee üleskutsetele, kehtestades eeskirjad, millega välditakse ohtu, et põhjapüük võib hävitada kõnealustes piirkondades asuvad ohualtid mereökosüsteemid.

Resolutsioonis 61/105 kutsuti riike üles võtma 2008. aasta detsembriks vastu sellised meetmed nagu käesolevas ettepanekus sätestatud meetmed, ning Peaassamblee vaatab 2009. aastal läbi, kuidas tema üleskutsele on reageeritud, et esitada seejärel täiendavad soovitused.

- Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid

Ühendus on vastu võtnud meetmed ELi vetes asuvate süvamere ökosüsteemide kaitsmiseks, esitanud samal eesmärgil ettepanekud asjaomastele piirkondlikele kalandusorganisatsioonidele – Põhja-Atlandil Kirde-Atlandi kalanduskomisjonile (NEAFC) ja Loode-Atlandi kalandusorganisatsioonile (NAFO); Kagu-Atlandil Kagu-Atlandi kalandusorganisatsioonile (SEAFO); Antarktikas Antarktika vete elusressursside kaitse komisjonile (CCAMLR); Vahemerel Vahemere üldisele kalanduskomisjonile (GFCM) – ning on võtnud kõnealused meetmed üle ühenduse õigusesse. Käesolevas ettepanekus käsitletakse täiendavaid ELi meetmeid, millega reguleeritakse kalapüüki piirkondades, mis asuvad ELi vetest väljaspool ega kuulu ühegi piirkondliku kalandusorganisatsiooni vastutusalasse.

- Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega

Käesolev ettepanek ühendab tervikuks Euroopa Liidu keskkonnapoliitika ja ühise kalanduspoliitika, kehtestades eeskirjad teatavate kalapüügiviiside kahjulike mõjude vältimiseks ja kõrvaldamiseks.

2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE

- Konsulteerimine huvitatud isikutega

Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus

Kahe aasta jooksul, mil küsimust ÜROs arutati, esitasid sidusrühmad ja kodanikuühiskonna esindajad selle kohta oma arvamused. Komisjon avaldas ÜRO peasekretärile 2006. aasta aprillis esitatud aruande ning ELi kavandatud seisukohta kirjeldava komisjoni talituste töödokumendi, mis esitati 2006. aasta septembris toimunud Peaassamblee konsultatsioonidel. Sidusrühmad esitasid komisjonile oma arvamused mõlema dokumendi kohta, mille ka liikmesriigid enne nende esitamist ja avaldamist heaks kiitsid.

Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine

Peamiselt esitati komisjonile kahesuguseid vastandlikke arvamusi: ühelt poolt soovisid valitsusvälised keskkonnaorganisatsioonid, et EL toetaks avamerel põhjatraalimise üldise moratooriumi kui ainsat vahendit, millega saab tagada ohualdiste süvamere ökosüsteemide tõhusa kaitse. Teisalt kinnitas kalandussektor, et ta on üldise keelu vastu.

Komisjon pakkus tasakaalustatud lahenduse leidmiseks ja rahvusvahelisele kokkuleppele jõudmiseks välja seisukoha. Komisjon jagas valitsusväliste keskkonnaorganisatsioonide seisukohta, et oht on tõsine ning et otsustavad meetmed on vajalikud, kuid nõustus kalandussektoriga selles, et ranged eeskirjad on tõhusamad kui kalapüügi keelustamine avamerel, eriti kui ÜROs ei jõuta sellise keelu suhtes üksmeelele. Ei saa tagada võrdseid võimalusi avamerel tegutsemiseks, kui mõned lipuriigid moratooriumi järgivad, kuid teised seda ei tee. Peaassamblees üksmeelselt kokkulepitud soovituste paketis aga antakse kõikidele riikidele ja piirkondlikele kalandusorganisatsioonidele suuniseid selle kohta, kuidas reguleerida põhjapüüki ettevaatuspõhimõttel põhineva võimalike keskkonnamõjude hindamise abil ning kuidas muuta hindamise tulemused määravaks teguriks kalapüügiloa andmisel või selle andmisest keeldumisel. Kõnealuste soovitustega luuakse alus otsustavaks tegutsemiseks mitte üksnes avamerel, vaid ka piirkondlikes kalandusorganisatsioonides ning isegi riikide jurisdiktsiooni alla kuuluvates piirkondades ning seega peaksid need tooma keskkonnale suuremat kasu kõikides piirkondades.

- Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

Asjaomased teadus- ja erialavaldkonnad

Süvamere ökoloogia, kalapüügiandmed.

Kasutatud metoodika

Süvamere ökosüsteeme, eriti külmaveekoralle, ning neile kalapüügi ja muu inimtegevusega avaldatavat mõju käsitleva teaduskirjanduse uurimine. Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu jätkuv töö asjaomases valdkonnas. Ettevõttesisesed uuringud laevade kohta, mis tegutsevad avamerel piirkondades, mida ei reguleeri piirkondlikud kalandusorganisatsioonid. Kuuenda raamprogrammi raames tehtud uuringud (eelkõige HERMES, sh kõnealuses projektis osalevate ekspertide erakorraline tehniline nõupidamine).

Peamised organisatsioonid/eksperdid, kellega konsulteeriti

ICES, HERMES, UNEP (väljaanded).

Saadud ja kasutatud nõuannete kokkuvõte

Märgiti, et on olemas tõsised ohud, mille tagajärjed võivad olla pöördumatud. Ollakse üksmeelsel seisukohal, et sellised ohud on olemas.

Selleks et kaitsta ohualteid mereökosüsteeme, näiteks süvaveekoralle, veealuseid kõrgendikke, hüdrotermilisi lõõre ja süvaveekäsnasid põhjapüügivahendite mõju eest, on vaja niisuguste ökosüsteemide esinemiskohtades püügivahendite kasutamist piirata või see keelata. Kuigi eri püügivahendite mõju on erinev, on kõnealused ökosüsteemid ülihaprad ning neid tuleks kaitsta, sulgedes piirkonnad püügiks. Samuti teatati, et kalapüügi mõjude täielikuks dokumenteerimiseks on siiski vaja täiendavaid uuringuid, kuigi ettevaatuspõhimõtet järgides tuleks meetmeid rakendada viivitamata.

Eksperdiarvamuse avalikustamiseks kasutatud vahendid

2006. aasta septembris avaldatud komisjoni talituste töödokumendis on esitatud saadud nõuannetel ja seisukohtadel põhineva analüüsi tulemused.

- Mõju hindamine

1. võimalus: resolutsiooni 61/105 ülevõtmiseks ei ole konkreetseid meetmeid vaja, sest see ei ole õiguslikult siduv. See võimalus ei tähenda siiski, et EL kõnealuseid soovitusi eiraks. Ta teatab oma seisukohast rahvusvahelise kalanduskoostöö raames. ELi laevade puhul, mis tegutsevad piirkondliku kalandusorganisatsiooniga hõlmamata piirkondades, kuulub küsimus iga ELi liikmesriigi pädevusse. Leiti, et kõnealune võimalus mõjutaks negatiivselt ELi rahvusvahelist usaldusväärsust ning suutlikkust olla kalanduse rahvusvahelise haldamise täiustamisel eestvedajaks. Samuti tähendab see, et jäetakse täitmata kohustused, mis EL on võtnud ühise kalanduspoliitika raames.

2. võimalus: minna ÜRO Peaassamblee soovitustest kaugemale ja kehtestada ühepoolne keeld, mida kohaldataks ELi laevade suhtes. Leiti, et kõnealusel võimalusel oleks ELi laevadele oluline kahjulik majanduslik ja sotsiaalne mõju. Samas leiti, et kõnealune võimalus näitaks ELi tugevat pühendumist ohualdiste mereökosüsteemide kaitsmisele. Selle meetme tulemuslikkust ei saa siiski tagada juhul, kui teised lipuriigid peaksid jätkama kalapüügilubade andmist, seega oleks ELi laevade suhtes rakendatavaid piiranguid raske põhjendada.

3. võimalus: määratleda selgelt tegevussuunad ning kehtestada ranged eeskirjad, millega rakendatakse ÜRO Peaassamblee soovitusi. Kõnealune võimalus tähendab, et resolutsiooni rakendamiseks tuleb võtta konkreetseid meetmeid, st tuleb võtta vastu a) poliitiline dokument, millega komisjon ja EL võtavad endale kohustuse järgida selget rahvusvahelist strateegiat, ning osutavad kõnealuses dokumendis oma eesmärkidele ja kavandatud meetmetele; ja b) määrus, millega rakendatakse ÜRO Peaassamblee soovitatud meetmed ELi laevade suhtes, mis tegutsevad piirkondliku kalandusorganisatsiooniga hõlmamata piirkondades, st käesolev ettepanek. Leiti, et kõnealune võimalus näitab selgemalt, et EL on pühendunud eesmärgi saavutamisele ning tugevdab ELi usaldusväärsust ja suutlikkust olla rahvusvahelisel tasandil eestvedajaks. See mõjutab rahvusvahelisi asutusi, kes vastutavad kõnealuste eeskirjade, eriti eelhindamismenetluse rakendamise eest, ning samas võimaldab jätkata kalapüüki tingimusel, et see ei kahjusta keskkonda. Seega luuakse süsteem, millega tagatakse ohualdiste mereökosüsteemide kaitse.

3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

- Kavandatud meetmete kokkuvõte

Ettepaneku kohaselt kehtestatakse tingimus, et põhjapüügivahenditega kalapüügiks piirkondades, mida ei reguleeri piirkondlikud kalandusorganisatsioonid, peab olema püügiluba, mis on välja antud kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1627/94. Kõnealune luba antakse välja tingimusel, et väljaandva liikmesriigi ametiasutus hindab kalapüügi võimalikke mõjusid ohualdistele mereökosüsteemidele ning veendub, et puudub märkimisväärse kahjuliku mõju oht. Hindamine põhineb ettevõtja esitatud püügikaval, mida luba välja andev ametiasutus hindab olemasolevate teaduslike andmete ja teabe alusel, mis käsitlevad asjaomaste ökosüsteemide esinemist (või esinemise tõenäosust) kavandatud püügipiirkonnas, et kontrollida, kas kavandatud tegevus ei toimu ohustatud kohtades.

Kalapüügiluba kehtib tingimusel, et kalapüük vastab püügikavale, millega on ette nähtud kontrollivahendid kava täitmise jälgimiseks (sh laeva jälgimine satelliidi ja laeval asuva vaatleja abil) ning rikkumiste õiguslikud tagajärjed (sh ühises kalanduspoliitikas sätestatud „tõsiseid rikkumisi” käsitlev kord). Samuti on ettepanekuga kehtestatud laeva kohustus lahkuda kohast, kus on leitud ohualteid ökosüsteeme, ning ettevaatusabinõuna põhjapüügivahendite kasutamise sügavuspiirang (maksimaalselt 1 000 m), et tagada kõikides kalapüügikohtades ennetuslike, sügavusel põhinevate kaitsealade loomine. Ettepanekuga on kehtestatud liikmesriikide aruandluskohustused ning klausel, et tulemused vaadatakse läbi kaks aastat pärast ettepaneku jõustumist.

- Õiguslik alus

EÜ asutamislepingu artikkel 37.

- Subsidiaarsuse põhimõte

Ettepanek tehakse ühenduse ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.

- Proportsionaalsuse põhimõte

Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel.

Ettepanek tugineb kehtestatud korrale, nimelt määruses (EÜ) nr 1627/94 sätestatud korrale, mille kohaselt kalapüügi erilubade väljaandmise eest vastutavad liikmesriigid ning millega samas tagatakse süsteemi rakendamise järjekindlus ja läbipaistvus kogu ühenduses. Ei looda mitte uut lubade andmise korda, vaid lubasid kasutatakse vahendina, mille abil tagatakse, et kalapüügil järgitakse tingimusi, mis hoiavad ära ohualdiste mereökosüsteemide hävitamise.

Ühise kalanduspoliitika eeskirjade kohaselt ei pea liikmesriigid praegu enne teatavate kalapüügilubade väljaandmist keskkonnamõjusid hindama. ÜRO Peaassamblee soovitustel põhineva süsteemi rakendamine tähendab seega, et ametiasutuste töökoormus suureneb isegi siis, kui asjaomane kalapüük on suhteliselt piiratud. Ettepanekus on siiski sätestatud hindamiskriteeriumid, nimelt liikmesriigi käsutuses oleva teadusteabe kasutamine, ning üldiselt ei pea olemasolevat lubade süsteemi läbi vaatama. Tegemist on lihtsalt paremini dokumenteeritud lubade väljaandmise menetlusega. Need on miinimumnõuded, mida tuleb süsteemis rakendada, et järgida tõhusalt ÜRO Peaassamblees kokkulepitud lähenemisviisi.

- Õigusakti valik

Kavandatud õigusakt: määrus.

Muud õigusaktid ei oleks asjakohased järgmis(t)el põhjus(t)el.

Ühine kalanduspoliitika on ühenduse ainupädevusse kuuluv valdkond. Ühenduse tasandil vastu võetud eeskirjad peaksid olema ühtsed ja siduvad, et vältida eri normide üheaegset kehtivust liikmesriikides. Seetõttu on meetmete esitamine määruse ettepanekus põhjendatud.

4. MÕJU EELARVELE

Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet.

5. TÄIENDAV TEAVE

- Läbivaatamis-/muutmis-/aegumisklausel

Ettepanek sisaldab läbivaatamisklauslit.

2007/0224 (CNS)

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS,

milles käsitletakse ohualdiste avamere ökosüsteemide kaitset põhjapüügivahendite kahjuliku mõju eest

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut[1],

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust [2],

ning arvestades järgmist:

(1) Ühendus on alla kirjutanud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsioonile ja kokkuleppele 10. detsembri 1982. aasta Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooni nende sätete rakendamise kohta, mis käsitlevad piirialade kalavarude ja siirdekalade kaitset ja majandamist. Kõnealused rahvusvahelised dokumendid kohustavad liikmesriike tegema koostööd avamere elusressursside kaitsmisel ning nendes on sätestatud, et sellist koostööd teevad liikmesriigid kas otse või asjakohaste allpiirkondlike või piirkondlike kalandusorganisatsioonide kaudu või asjakohase majandamiskorra raames.

(2) Piirkondliku kalandusorganisatsiooni või majandamiskorra puudumine ei vabasta riike mereõiguses sätestatud kohustusest võtta oma kodanike suhtes meetmeid, mis on vajalikud avamere elusressursside, sealhulgas ohualdiste mereökosüsteemide, kaitseks kalapüügi kahjulike mõjude eest.

(3) Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta)[3] artiklis 2 on sätestatud, et ühises kalanduspoliitikas tuleb kohaldada ettevaatusprintsiipi, kui võetakse meetmeid, et vähendada kalanduse mõju mereökosüsteemidele. Sama määruse artiklis 7 on sätestatud, et komisjon võib liikmesriigi põhjendatud taotluse korral või omal algatusel kehtestada erakorralised meetmed, kui on tõendeid, et vee-elusressursside või mereökosüsteemi säilimist ähvardab kalapüügist tulenev tõsine ning viivitamatut reageerimist nõudev oht.

(4) Ühendus on võtnud kohustuse kaitsta mereökosüsteeme, näiteks rahusid, veealuseid kõrgendikke, süvaveekoralle, hüdrotermilisi lõõre ja käsnade kolooniaid. On olemas palju teaduslikke tõendeid selle kohta, et põhjapüügivahenditega kalapüük ohustab kõnealuste ökosüsteemide puutumatust. Ühendus on juba vastu võtnud meetmed põhjapüügipiirkondade sulgemiseks ühenduse vetes, kus leidub selliseid ökosüsteeme. Samuti on ühendus kaasa aidanud sarnaste meetmete vastuvõtmisele avamerepiirkondades, mis kuuluvad olemasolevate piirkondlike kalandusorganisatsioonide pädevusalasse, kellele on antud õigus põhjapüüki reguleerida. Samuti on ühendus aktiivselt kaasa aidanud uute organisatsioonide loomisele või uue korra kehtestamisele, et asjakohane piirkondlik kalanduse kaitse ja majandamine hõlmaks maailma kõiki ookeane. Siiski on olemas teatavad avamerepiirkonnad, kus sellise asutuse loomisel tekivad märkimisväärsed raskused.

(5) 8. detsembril 2006. aastal vastu võetud ÜRO Peaassamblee resolutsiooniga 61/105[4] nõustus rahvusvaheline üldsus, et ohualdiste mereökosüsteemide kaitsmiseks põhjapüügi hävitava mõju eest on hädavajalik võtta meetmeid, mille kohaselt reguleerivad kalapüüki rangelt piirkondlikud kalandusorganisatsioonid või asjaomane majandamiskord või riigid, kehtestades meetmed oma lipu all sõitvatele laevadele, mis tegutsevad piirkondades, kus sellised organisatsioonid või selline majandamiskord puuduvad. Peaassamblee on esitanud suunised selle kohta, milliseid meetmeid tuleb sel eesmärgil võtta.

(6) Arvukalt ühenduse laevu tegeleb põhjapüügiga piirkondades, mida ei reguleeri piirkondlikud kalandusorganisatsioonid või kus puudub asjaomane majandamiskord ning kus lähiajal ilmselt sellist organisatsiooni ei looda või asjaomast korda ei kehtestata. Ilma et see piiraks jätkuvaid jõupingutusi allesjäänud territoriaalsete tühikute täitmisel kalanduse rahvusvahelises haldamises, peab ühendus täitma mereõiguses sätestatud kohustusi mere elusressursside kaitsmisel kõnealustes piirkondades ning peab seetõttu seoses oma laevadega vastu võtma asjakohased meetmed. Seda tehes peab ühendus tegutsema kooskõlas ÜRO Peaassamblee resolutsioonis 61/105 esitatud suunistega.

(7) Peaassamblee soovituste oluline osa on meetmed, mille eesmärk on „hinnata parima olemasoleva teadusteabe alusel, kas konkreetne püügitegevus avaldaks ohualdistele mereökosüsteemidele märkimisväärset kahjulikku mõju ning kui leitakse, et kõnealusel püügitegevusel oleks oluline kahjulik mõju, tagada selle korraldamine nii, et sellist mõju vältida või püügiluba mitte anda”[5].

(8) Kõnealuse soovituse rakendamiseks peab asjaomastel kalalaevadel olema kalapüügi eriluba, mis on välja antud kooskõlas nõukogu 27. juuni 1994. aasta määrusega (Ü) nr 1627/94 (millega nähakse ette kalapüügilube käsitlevad üldsätted)[6] ja komisjoni 20. detsembri 1995. aasta määrusega (EÜ) nr 2943/95 (millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad nõukogu määruse (EÜ) nr 1627/94, millega nähakse ette kalapüügilube käsitlevad üldsätted, kohaldamiseks)[7]. Lisaks kohaldatakse kõnealuste lubade väljaandmise ja kehtivuse suhtes eritingimusi, millega tagatakse, et loa alusel toimuvat kalapüüki on nõuetekohaselt hinnatud ning et kalapüük toimub kooskõlas hindamistulemustega.

(9) Peaassamblee soovituste rakendamiseks on vaja ka asjakohaseid seiremeetmeid, et tagada loa väljaandmise tingimuste järgimine. Nende hulka kuuluvad lisaks komisjoni 18. detsembri 2003. aasta määruses (EÜ) nr 2244/2003 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad laevaseire satelliitsüsteemide kohta)[8] sätestatud meetmetele laeval viibivad vaatlejad ning laevaseire satelliitsüsteemide kasutamist käsitlevad erisätted, mida rakendatakse süsteemi tehniliste rikete või mittetoimimise korral.

(10) Jätkub ohualdiste mereökosüsteemide tuvastamine piirkondades, mida ei reguleeri piirkondlikud kalandusorganisatsioonid, ning nende kohta on suhteliselt vähe teaduslikke andmeid. Põhjapüügivahendite kasutamise sügavuspiiranguga luuakse veesambasse jäävate süvaveekorallide ja käsnade jaoks ettevaatusabinõuna kaitsepiir. 1 000 meetrine sügavus on mõistlik valik, mis pakub sobival määral kaitset, olles samas kooskõlas üldiselt väiksemas sügavuses leiduvate põhjalähedaste liikide, näiteks merluusi ja noolja kalmaari põhjapüügi jätkamisega. Samuti on kõnealune sügavuspiirang kooskõlas käesolevas määruses sätestatud piirkonnapõhiste meetmete järkjärgulise väljatöötamisega, et kaitsta täielikult kohti, kus teadaolevalt või tõenäoliselt leidub ohualteid ökosüsteeme.

(11) Eritingimuste, näiteks sügavuspiiranguga või laevaseiresüsteemi kasutamise ja ohualdiste mereökosüsteemide avastamise korral tegevuse mujale viimisega seotud tingimuste rikkumine võib selliseid ökosüsteeme pöördumatult kahjustada ning peaks seetõttu kuuluma nõukogu 24. juuni 1999. aasta määruses (EÜ) nr 1447/1999 (millega kehtestatakse ühise kalanduspoliitika eeskirju tõsiselt rikkuvate käitumisviiside loetelu)[9] nimetatud tõsiste rikkumiste loetellu.

(12) Ühendus on kehtestanud majandamise erikorra, mida kohaldatakse süvamere kalavarude suhtes nõukogu määrusega (EÜ) nr 2347/2002, millega kehtestatakse süvamere kalavarude püügi suhtes kohaldatavad konkreetsed juurdepääsunõuded ja nendega seotud tingimused[10]. Tuleb tagada, et piirkondades, kus puuduvad rahvusvahelised majandamismeetmed või -kord, kohaldatakse nõukogu määruses (EÜ) nr 2347/2002 sätestatud nõudeid ka ühenduse laevade suhtes, mis tegelevad süvamere kalavarude püügiga,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Kohaldamisala

1. Käesolevat määrust kohaldatakse ühenduse kalalaevade suhtes, mis püüavad avamerel kala põhjapüügivahenditega.

2. Käesolevat määrust ei kohaldata ühenduse kalalaevade suhtes, mis tegutsevad piirkondades:

1. mis jäävad sellise kalapüügi reguleerimise õigust omavate piirkondlike kalandusorganisatsioonide vastutusalasse;

2. kus on käimas piirkondliku kalandusorganisatsiooni loomine; kus kõnealuse protsessi osalised on kokku leppinud ajutistes meetmetes ohualdiste mereökosüsteemide kaitseks põhjapüügivahendite kahjulike mõjude eest.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

(a) mereökosüsteem – dünaamiline kompleks, milles taimede, loomade ja mikroorganismide kooslused ning nende elutu keskkond avaldavad üksteisele funktsionaalse üksusena vastastikust mõju;

(b) ohualdis mereökosüsteem – mis tahes mereökosüsteem, sh ka rahud, veealused kõrgendikud, hüdrotermilised lõõrid, külmaveekorallid või külmaveekäsnad, mille iseloomulikku struktuuri ja talitlust võib parima olemasoleva teadusteabe põhjal ja ettevaatuspõhimõtte kohaselt kahjustada pinge, mida põhjustab kalapüügi käigus toimuv füüsiline kokkupuude põhjapüügivahenditega;

(c) põhjapüügivahendid – põhjatraalid, tragid, seisevvõrgud, põhjaõngejadad, püünised ja mõrrad.

Artikkel 3

Spetsiaalne kalapüügiluba

1. Artikli 1 lõikes 1 osutatud kalapüügiga tegelemiseks peab ühenduse kalalaeval olema spetsiaalne kalapüügiluba.

2. Spetsiaalne kalapüügiluba antakse välja kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 1627/94[11] ning käesolevas määruses sätestatud tingimustel.

Artikkel 4

Väljaandmise tingimused

1. Artikli 3 lõikes 1 osutatud spetsiaalse kalapüügiloa taotlusele tuleb lisada üksikasjalik püügikava, milles on eelkõige ära näidatud:

3. kavandatud püügikoht,

4. püütavad liigid,

5. püügivahendite kasutamise sügavus, ja

6. merepõhja batümeetriline profiil kavandatud püügikohas.

2. Pädev asutus annab spetsiaalse kalapüügiloa välja pärast seda, kui ta on hinnanud laeva kavandatud püügitegevuse võimalikke mõjusid ning jõudnud järeldusele, et kõnealune tegevus ei avalda ohualdistele mereökosüsteemidele märkimisväärset kahjulikku mõju.

3. Lõikes 2 osutatud hindamise teostamisel toetub pädev asutus parimale olemasolevale teadusteabele, mis käsitleb ohualteid mereökosüsteeme piirkondades, kus asjaomased kalalaevad kavatsevad tegutseda. Kõnealune teadusteave peab hõlmama olemasolevaid teaduslikke andmeid, mille alusel saab hinnata selliste ökosüsteemide esinemise tõenäosust.

4. Pädev asutus peab kohaldama lõikes 2 osutatud hindamise teostamisel ettevaatuskriteeriume. Kui kaheldakse, kas kahjulik mõju on märkimisväärne või mitte, tuleb lähtuda sellest, et esitatud teadusteabest tulenevalt on tõenäoline kahjulik mõju märkimisväärne.

5. Kui hindamise tulemusel leitakse, et esitatud püügikava kohaselt toimuv kalapüük võib avaldada ohualdistele mereökosüsteemidele märkimisväärset kahjulikku mõju, kirjeldab pädev asutus hinnatud ohte ning võimaldab taotlejal nende vältimiseks püügikava muuta. Kui muudatusi ei tehta, siis pädev asutus taotletud spetsiaalset kalapüügiluba välja ei anna.

Artikkel 5

Kehtivuse tingimused

1. Artikli 3 lõikes 1 osutatud spetsiaalne kalapüügiluba kehtib vastavalt artikli 4 lõikele 1 esitatud püügikava täitmise ajal tingimusel, et kalapüük toimub kogu aeg kooskõlas nimetatud kavaga.

2. Kui asjaolude tõttu, mis ei olene laeva tegevuse eest vastutavast isikust, on vaja esitatud kava muuta, teatab laeva tegevuse eest vastutav isik sellest viivitamata pädevale asutusele, näidates ära muudatused, mida algsesse kavasse kavatsetakse teha. Pädev asutus uurib muudatusi ning kinnitab loa kehtivuse üksnes siis, kui muudatuste tagajärjel ei viida tegevust kohtadesse, kus esineb või võib tõenäoliselt esineda ohualteid mereökosüsteeme.

Artikkel 6

Sügavuspiirang

Sügavamal kui 1 000 meetrit on põhjapüügivahendite kasutamine keelatud.

Artikkel 7

Ohualdiste mereökosüsteemide ootamatu avastamine

1. Kui kalalaev avastab kalapüügi käigus ohualti mereökosüsteemi, lõpetab ta püügi viivitamata või hoidub asjaomases kohas kalapüügi alustamisest. Ta jätkab kalapüüki üksnes siis, kui on jõudnud artikli 4 lõikes 1 sätestatud püügikavas ettenähtud püügikoha piires teise kohta, mille kaugus on vähemalt viis meremiili avastatud ökosüsteemi asukohast.

2. Kui lõikes 1 osutatud teises kohas avastatakse uus mereökosüsteem, liigub laev vastavalt kõnealuses lõikes sätestatud eeskirjadele edasi, kuni jõuab kohta, kus ohualteid mereökosüsteeme ei leidu.

3. Laev teatab sellistest leidudest viivitamata pädevale asutusele, esitades täpsed andmed leiu iseloomu, asukoha, aja ja muude oluliste asjaolude kohta.

Artikkel 8

Suletud alad

1. Liikmesriigid määravad oma kalalaevade tegevuspiirkondades ohualdiste mereökosüsteemide esinemist või esinemise tõenäosust käsitleva parima olemasoleva teadusteabe alusel kindlaks piirkonnad, mis suletakse põhjapüügivahenditega kalapüügiks. Liikmesriigid määravad viivitamata kindlaks sellised kalalaevadele suletud alad ning teatavad sellest artikli 13 kohaselt komisjonile.

2. Ilma et see piiraks nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 7 kohaldamist, uurib komisjon saadud teavet ning esitab vajaduse korral nõukogule ettepaneku ühenduse meetmete vastuvõtmiseks, et kõnealuseid piirkondi kaitsta. Samuti kaalub komisjon vajaduse korral selliste meetmete vastuvõtmist omal algatusel.

Artikkel 9

Laevaseiresüsteem

1. Olenemata komisjoni määruse (EÜ) nr 2244/2003 artikli 11 lõikest 1, peab laeva kapten kalalaevale paigaldatud satelliitseireseadme tehnilise rikke või mittetoimimise korral teatama lipuliikmesriigile iga kahe tunni järel oma geograafilise asukoha.

2. Pärast merereisilt naasmist ei tohi laev sadamast lahkuda enne, kui satelliitseireseadme töö pädevat asutust rahuldab.

Artikkel 10

Tõsised rikkumised

1. Kui artikli 4 lõikes 1 sätestatud püügikavast kaldutakse kõrvale asjaoludel, mida ei ole määratletud artikli 5 lõikes 2, kaotab asjaomasele kalalaevale antud spetsiaalne kalapüügiluba kehtivuse. Mis tahes kalapüük, mis toimub alates ajast, mil laev kaldus oma püügikavast kõrvale, käsitatakse püügiloata kalapüügina määruse (EÜ) nr 1447/1999 lisa punkti C esimese taande tähenduses.

2. Artiklites 6, 7 ja 9 sätestatud kohustuste korduvat täitmata jätmist käsitatakse käitumisena, millega vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1447/1999 rikutakse tõsiselt ühist kalanduspoliitikat.

Artikkel 11

Süvamere kalavarude püügiga tegelevad kalalaevad

16. detsembri 2002. aasta määruses (EÜ) nr 2347/2002 sätestatud nõudeid kohaldatakse ka artikli 1 lõikes 1 osutatud ühenduse kalalaevade suhtes, mis tegelevad süvamere kalavarude püügiga.

Artikkel 12

Vaatlejad

1. Kõik liikmesriigid määravad artikli 3 lõikes 1 sätestatud spetsiaalse kalapüügiloa saanud laevadele teadusvaatlejad. Vaatleja jälgib artikli 4 lõikes 1 sätestatud püügikava täitmise ajal laeval kalapüüki.

2. Teadusvaatleja:

7. registreerib sõltumatult püügipäevikusse määruse (EMÜ) nr 2847/93[12] artiklis 6 sätestatud püüki käsitlevad andmed;

8. registreerib kõik artikli 5 lõike 2 kohased muudatused püügikavas;

9. dokumenteerib kõik artiklis 7 osutatud ohualdiste mereökosüsteemide ootamatud leiud, sealhulgas kogutud teabe, mis võib osutuda kasulikuks koha kaitsmisel;

10. registreerib püügivahendite kasutamise sügavused;

11. esitab asjaomase liikmesriigi pädevale asutusele aruande 20 päeva jooksul pärast vaatlusperioodi lõppu. Kõnealuse aruande koopia saadetakse komisjonile 30 päeva jooksul pärast kirjaliku taotluse saamist.

3. Teadusvaatleja ei tohi olla:

12. sugulussidemetes selle laeva, kuhu ta on määratud vaatlejaks, kapteni või juhtkonna liikmega;

13. selle laeva kapteni teenistuses, kuhu ta on määratud;

14. kapteni esindaja teenistuses;

15. ettevõtte teenistuses, mida kontrollib kapten või kapteni esindaja;

16. sugulussidemetes kapteni esindajaga.

Artikkel 13

Teave

1. Liikmesriigid edastavad komisjonile kolme kuu jooksul pärast iga poole kalendriaasta lõppu aruande kõnealuse poole kalendriaasta kohta, milles käsitletakse:

17. lisaks määruse (EMÜ) nr 2847/1993 artiklis 18 sätestatud nõuetele artiklis 1 osutatud kalalaevade püügimahtusid, mis määratakse kindlaks püügipäevikusse kantud teabe põhjal, mille hulka kuuluvad andmed väljaspool sadamat veedetud püügipäevade kohta ning teadusvaatlejate esitatud aruanded kvartalite, püügivahendite liikide ja kalaliikide lõikes;

18. artikli 1 lõikes 1 osutatud kalalaevade püügikava ning artiklites 6, 7 ja 8 sätestatud tingimuste järgimist, samuti rikkumiste ja artiklis 10 nimetatud tõsiste rikkumiste heastamiseks võetud meetmeid ja nende eest määratud karistusi;

19. artikli 8 rakendamist liikmesriikides.

2. Komisjon edastab lõikes 1 nimetatud aruandes sisalduva teabe viivitamata asjaomastele teadusasutustele.

Artikkel 14

Järelkontroll

Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse rakendamise kohta enne 30. juunit 2010. Aruandele lisatakse vajaduse korral käesoleva määruse muudatuste ettepanekud.

Artikkel 15

Jõustumine

Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

[pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic]

[1] ELT C , , lk .

[2] ELT C , , lk .

[3] EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.

[4] ÜRO Peaassamblee resolutsioon 61/105: säästlik kalandus, sh 1995. aasta kokkuleppe 10. detsembri 1982. aasta Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooni nende sätete rakendamise kohta, mis käsitlevad piirialade kalavarude ja siirdekalade kaitset ja majandamist, ning muude sellega seotud dokumentide kaudu.

[5] Resolutsioon 61/105, artikli 83 punkt a.

[6] EÜT L 171, 6.7.1994, lk 7.

[7] EÜT L 308, 21.12.1995, lk 15.

[8] ELT L 333, 20.12.2003, lk 17.

[9] EÜT L 167, 2.7.1999, lk 5.

[10] EÜT L 351, 28.12.2002, lk 6.

[11] EÜT L 171, 6.7.1994, lk 7.

[12] EÜT L 261, 20.10.1993, muudetud.