Neljapäev, 17. veebruar 2011

ELi tagatise andmine Euroopa Investeerimispangale ELi välistele projektidele antavatest laenudest ja tagatistest tekkida võiva kahjumi puhuks ***I

P7_TA(2011)0062

Euroopa Parlamendi 17. veebruari 2011. aasta seadusandlik resolutsioon ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus, millega antakse Euroopa Investeerimispangale ELi tagatis Euroopa Liidu välistele projektidele antavatest laenudest ja tagatistest tekkida võiva kahjumi puhuks (KOM(2010)0174 – C7-0110/2010 – 2010/0101(COD))

2012/C 188 E/30

(Seadusandlik tavamenetlus: esimene lugemine)

Euroopa Parlament,

Neljapäev, 17. veebruar 2011

P7_TC1-COD(2010)0101

Euroopa Parlamendi seisukoht, vastu võetud esimesel lugemisel 17. veebruaril 2011. aastal eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr …/2011/EL, millega antakse Euroopa Investeerimispangale ELi tagatis Euroopa Liidu välistele projektidele antavatest laenudest ja tagatistest tekkida võiva kahjumi puhuks

[Muudatusettepanek 1, kui ei ole näidatud teisiti]

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 209 ja 212,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (1)

ning arvestades järgmist:

(1) Lisaks oma põhiülesandele rahastada investeeringuid Euroopa Liidus on Euroopa Investeerimispank (EIP) 1963. aastast alates teinud finantstehinguid väljaspool Euroopa Liitu, et toetada liidu välispoliitikat. See võimaldab ELi eelarvelisi vahendeid, mis on kättesaadavad Euroopa Liidu välistele piirkondadele, täiendada abisaajate riikide kasuks EIP majandusliku tugevusega. Selliste finantstehingute tegemisega aitab EIP kaasa liidu üldistele juhtpõhimõtetele ning poliitilistele eesmärkidele, sealhulgas nii kolmandate riikide arengule kui ka liidu heaolule maailma muutunud majandustingimustes. Liidu välispoliitikat toetavad EIP tehingud tuleb ka edaspidi viia läbi usaldusväärsetele pangandustavadele vastavalt.

(2) Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 209 koostoimes sama lepingu artikliga 208 sätestatakse, et EIP aitab oma põhikirjas esitatud tingimuste kohaselt kaasa liidu arengukoostöö poliitika teostamiseks vajalike meetmete rakendamisele.

(3) Eesmärgiga toetada liidu välistegevust ja selleks, et võimaldada EIP-l oma krediidipositsiooni kahjustamata rahastada investeeringuid väljaspool liitu, on enamikule EIP tehingutest liidu välistes piirkondades antud komisjoni hallatav ELi eelarvetagatis.

(4) Viimati kehtestati ELi tagatis ajavahemikuks 2007–2011 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta otsusega nr 633/2009/EÜ, millega Euroopa Investeerimispangale antakse ühenduse tagatis ühendusevälistele projektidele antavatest laenudest ja laenutagatistest tekkida võiva kahjumi puhuks (2).

(5) Nõukogu 25. mai 2009. aasta määrusega (EÜ, Euratom) 480/2009 välistegevuse tagatisfondi asutamise kohta (kodifitseeritud versioon) (3) loodud välistegevuse tagatisfond („tagatisfond”) tagab Euroopa Liidu eelarve jaoks likviidsuspuhvri EIP finantstehingutest ja Euroopa Liidu muust välistegevusest tuleneda võiva kahjumi vastu.

(6) Otsuse 633/2009/EÜ kohaselt on komisjon ja EIP teinud EIP välisfinantstehingute kohta vahekokkuvõtte, mis põhineb ekspertidest koosneva juhtkomitee kontrollitud sõltumatul välishindamisel, väliskonsultandi hinnangul ja EIP koostatud erihinnangutel. 12. veebruaril 2010 esitas korralduskomitee Euroopa Parlamendile, nõukogule ja EIP-le oma järeldusi ja soovitusi sisaldava aruande.

(7) Korralduskomitee aruandes leiti, et ELi tagatis EIP-le on suure finantsilise ja poliitilise mõjuga tõhus ja jõuline poliitiline vahend ning et seda tuleks säilitada, katmaks poliitilisi riske ja riigiriski. Esitati teatavad otsuse 633/2009/EÜ muutmise ettepanekud, et tagada EIP välisfinantstehingute maksimaalne lisandväärtus ja tõhusus.

(8) Uue mitmeaastase finantsraamistiku koostamisel tuleb ELi tagatisega summasid oluliselt suurendada, et vastavalt Lissaboni lepingule parandada ELi tegevuse tõhusust ja nähtavust väljaspool liidu piire. [Muudatusettepanek 2]

(9) ELi tagatisega EIP finantseeringu saamiseks kõlblike või potentsiaalselt kõlblike riikide loetelu on esitatud käesoleva otsuse II lisas ja seda on otsuse 633/2009/EÜ I lisas esitatud loeteluga võrreldes laiendatud.

(10) Summad, mida ELi tagatis katab igas piirkonnas, peaksid jätkuvalt kujutama endast ELi tagatisega EIP finantstehingute ülemmäärasid, mitte EIP jaoks kohustuslikke sihtsummasid.

(11) EIP välislaenude andmise volituse laiendamine uutele riikidele, ilma et ELi tagatisega EIP finantstehingute ülemmäärasid läbi vaadataks, vähendab tegelikult EIP välislaenude andmise volituse raames igale riigile antavat laenusummat. EIP tegevuse nõrgenemise vältimiseks riikides, kuhu EIP sekkub, tuleks nimetatud piirmäärasid vastavalt kohandada.

(12) Lisaks piirkondlikele ülemmääradele tuleks aktiveerida 2 miljardi euro suurune lisavolitus („kliimamuutuste volitus”) ning eraldada see rahastamispaketina, mille kaudu toetatakse EIP finantstehinguid kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohandumise valdkonnas kõigis volituse alla kuuluvates piirkondades. EIP võiks panustada oma eriteadmiste ja vahenditega tihedas koostöös komisjoniga, et aidata riigiasutustel ja erasektoril võidelda kliimamuutustega ning kasutada võimalikult hästi olemasolevat rahastamist. Kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohandumise projektide puhul tuleks EIP vahendeid täiendada nii palju kui võimalik Euroopa Liidu eelarve raames kättesaadavate soodusvahenditega, ühendades kliimamuutuste vastu võitlemise rahastamiseks ettenähtud toetused ja laenud Euroopa Liidu välisabiga tõhusalt ja järjekindlalt. Sellega seoses on asjakohane, et komisjoni poolt Euroopa Parlamendile ja nõukogule igal aastal esitatav aruanne sisaldaks üksikasjalikku ülevaadet nende projektide rahastamiseks kasutatud rahalistest vahenditest ja et selles määratletaks vabatahtliku volituse kohase EIP-poolse rahastamise summad ning vastavad toetuste summad.

(13) Õigust saada EIP-lt ELi tagatisega vahendeid kliimamuutuse leevendamiseks võiks piirata riikide puhul, kes nõukogu arvates ei ole pühendunud asjakohaste kliimamuutustega seotud sihtmärkide täitmisele. Nõukogu võib kehtestada niisugused piirangud enne EIP poolt vastavatele riikidele vahendite eraldamist kliimamuutuste volituse alusel. Enne piirangute kehtestamise otsuse tegemist peaks nõukogu konsulteerima Euroopa välisteenistuse ja komisjoniga.

(14) EIP peaks alates 2014. aastast valmis olema mikrokrediidi rahastamiseks, et parandada pankade rahastamise kättesaadavust kõige vaesematele riikidele eesmärgiga töötada välja rikkust loovaid mikroprojekte ja vähendada vaesust. [Muudatusettepanek 3]

(15) Kokkuleppel komisjoniga peaks EIP-l olema luba reinvesteerida eelnevate riskikapitali tehingute ja erilaenude tagasimakseid partnerriikidega tehtavatesse samasugustesse uutesse tehingutesse vastavalt ettepanekule, mille komisjon tegi oma ettepanekus võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) 1638/2006, millega kehtestatakse üldsätted Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrumendi loomise kohta (4).

(16) Kliimamuutuste volituse kohaste vahendite jaotamine peaks olema paindlik, et eraldatud rahalisi vahendeid oleks võimalik kasutada võimalikult kiiresti ja tõhusalt kolmeaastase perioodi jooksul aastatel 2011–2013 , püüdes tagada sel ajavahemikul piirkondades vahendite tasakaalustatud jaotuse, võttes aluseks üldvolituse kohased välisabi prioriteedid.

(17) Hinnangus leiti , et kuigi hindamisperioodil (2000–2009) tehtud EIP tehingud olid üldiselt kooskõlas Euroopa Liidu välispoliitikaga, peaksid Euroopa Liidu poliitilised eesmärgid kajastuma EIP tegevuses üksikasjalikumalt ja struktureeritumalt.

(18) Selleks et suurendada volituse kooskõlastatust ja keskenduda EIP välisfinantstehingutes rohkem Euroopa Liidu poliitika toetamisele ning suurendada võimaluse piires abisaajate kasu, tuleks käesoleva otsusega näha ette, et volituses sätestatakse EIP finantstehingute jaoks kõigis kõlblikes riikides horisontaalsed kõrgetasemelised eesmärgid, tuginedes EIP suhtelisele tugevusele valdkondades, kus ta on häid tulemusi saavutanud. Kõikides käesoleva otsusega hõlmatud piirkondades peaks EIP seega rahastama selliste valdkondade projekte nagu kliimamuutuste leevendamine ja nendega kohandumine, sotsiaalne ja majanduslik infrastruktuur (eriti transport, energia, sh taastuvenergia, teadus- ja arendustegevus uute energiaallikate valdkonnas, energiajulgeolek, energiainfrastruktuur, keskkonnainfrastruktuur, sh vesi ja kanalisatsioon, ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogia) ning kohaliku erasektori areng, eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate (VKEd) toetamine. Meelde tuleks tuletada, et VKEde juurdepääsu parandamine rahastamisele võib olla väga olulise tähtsusega majandustegevuse ergutamisel ja tööpuuduse vastu võitlemisel. Osutatud valdkondades peaks EIP finantstehingute peamine eesmärk olema piirkondlik integratsioon partnerriikides, sealhulgas ühinemiseks valmistuvate riikide ja naaberriikide ning liidu majanduslik integratsioon. EIP võib toetada ELi kohalolekut partnerriikides selliste välismaiste otseinvesteeringutega, mis toetavad tehnoloogia edendamist ja teadmiste edasiandmist, kas ELi tagatisega investeeringutena eelnimetatud valdkondadesse või oma vastutusel.

(19) Et EIP suudaks tõhusalt VKEsid aidata, peaks EIP tegema koostööd abikõlblike riikide kohalike finantsvahendusettevõtetega eesmärgiga tagada eelkõige see, et osa finantssoodustustest edastataks nende klientidele, kontrollida klientide projektide vastavust ELi arengueesmärkidele ja pakkuda turul saadaoleva rahastamisega võrreldes lisandväärtust. Finantsvahendajate tegevus VKEde toetamisel peaks olema täiesti läbipaistev ja sellest tuleks korrapäraselt EIP-le aru anda. ▐

(20) Kuigi EIP tugevus seisneb endiselt selles, et ta on selgelt investeerimispank, peaks EIP käesoleva otsuse kohaselt kujundama oma välistegevuse mõju arengule tihedas koostöös komisjoniga ja Euroopa Parlamendi demokraatliku kontrolli all, järgides Euroopa arengukonsensuse ja Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 208 sätestatud põhimõtteid , samuti 2005. aasta Pariisi deklaratsioonis ja 2008. aasta Accra tegevuskavas sätestatud abi tõhususe põhimõtteid . Selleks tuleks rakendada mitu konkreetset meedet, eelkõige tugevdada suutlikkust hinnata projektide keskkonnaalaseid, sotsiaalseid ja arengualaseid tahke, sealhulgas inimõiguste ja konfliktidega seotud riske, ning toetada avaliku sektori asutuste ja kodanikuühiskonnaga konsulteerimist kohalikul tasandil. Projekti hoolikal analüüsimisel peaks EIP kohustama projekti läbiviijat korraldama kohalikke konsultatsioone ja tegema nende tulemused avalikkusele teatavaks. Lisaks sellele peaks EIP rohkem keskenduma sektoritele, kus tal on liidu raames tehtud finantstehingutest saadud usaldusväärsed ekspertteadmised ja mis toetavad asjaomase riigi arengut, näiteks muu hulgas VKEde ja mikroettevõtete juurdepääs finantsteenustele, keskkonnainfrastruktuur, sealhulgas vesi ja kanalisatsioon, säästev transport ja kliimamuutuste leevendamine ning eelkõige taastuvenergia. Rahastamine võiks hõlmata ka projekte, mis toetavad tervishoidu ja haridust, eelkõige infrastruktuuri valdkonnas, kui sel on selge lisandväärtus. Samuti peaks EIP üha enam tugevdama meetmeid, mis toetavad ▐ kliimamuutustega kohandumist, tehes vajaduse korral koostööd rahvusvaheliste finantsasutuste ja Euroopa kahepoolsete finantsasutustega. See eeldab juurdepääsu soodusvahenditele ja EIP välistegevusele pühendatud ja spetsialiseerunud inimressursside suurendamist mõistliku aja jooksul . Samuti peaks EIP tegevus täiendama Euroopa Liidu eesmärke ja prioriteete, mis on seotud institutsioonide väljaarendamise ja sektoripõhiste reformidega. EIP peaks määratlema projektide arengu- ja keskkonnaaspektide ja tulemustega seotud tulemuslikkuse näitajad.

(21) Lissaboni lepingu jõustumisega loodi liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja/komisjoni asepresidendi (kõrge esindaja) ametikoht, et suurendada liidu välissuhete mõju ja kooskõlastatust. ▐

(22) Viimastel aastatel on liidu välissuhete poliitikat ka laiendatud ja tugevdatud. See kehtib eelkõige ühinemiseelse strateegia, Euroopa naabruspoliitika, ELi Kesk-Aasia strateegia ning Ladina-Ameerika ja Kagu-Aasiaga uuendatud partnerluste kohta ning liidu strateegiliste partnerluste kohta Venemaa, Hiina ja Indiaga. Peale selle on liidu arengupoliitikat nüüd laiendatud kõikidele arenguriikidele. Alates aastast 2007 on liidu välissuhteid toetatud ka uute rahastamisvahenditega, st ühinemiseelse rahastamisabi (IPA), Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrumendi (ENPI), arengukoostöö rahastamisvahendi (DCI), demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahendi (EIDHR) ning stabiliseerimisvahendiga.

(23) Seoses Euroopa välisteenistuse loomisega ja pärast käesoleva otsuse jõustumist peaksid komisjon ja EIP muutma vastastikuse mõistmise memorandumit, mis käsitleb koostööd ja koordineerimist piirkondades, mida on mainitud nõukogu 19. detsembri 2006. aasta otsuses 2006/1016/EÜ, millega Euroopa Investeerimispangale antakse ühenduse tagatis ühendusevälistele projektidele antavatest laenudest ja laenutagatistest tekkida võiva kahjumi puhuks (5), ning vastavalt vajadusele ja kokkuleppel kõrge esindajaga laiendama uut vastastikuse mõistmise memorandumit Euroopa välisteenistusele, eeskätt EIP ja komisjoni korrapärase ja süstemaatilise dialoogi osas, millesse peaks olema kaasatud ka Euroopa välisteenistus, ning muudes Euroopa välisteenistusse pädevuses olevate küsimuste osas.

(24) EIP tegevus ühinemiseks valmistuvates riikides toimub ühinemis- ja Euroopa partnerluslepingutega kehtestatud raamistikus, milles on sätestatud prioriteedid iga riigi jaoks ja Kosovo jaoks (6), et teha edusamme liidule lähenemisel, ja milles on sätestatud ELi abi raamistik. Stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsess on Euroopa Liidu poliitiline raamistik Lääne-Balkani jaoks. Selle aluseks on progressiivne partnerlus, kus liit pakub stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingute kaudu kaubanduskontsessioone, majandus- ja finantsabi ning lepingulisi suhteid. IPA kaudu osutatav ühinemiseelne finantsabi aitab kandidaatriikidel ja potentsiaalsetel kandidaatriikidel teha ettevalmistusi ELi liikmesriigiks olemisega kaasnevate kohustuste ja ülesannete täitmiseks. Kõnealune abi toetab reforme, sealhulgas ettevalmistuste tegemist liidu liikmesriigiks saamiseks. Selle raames keskendutakse institutsioonide väljaarendamisele, liidu õigustikuga kooskõlastamisele , Euroopa Liidu poliitika rakendamiseks ja vahendite kasutamiseks vajalike ettevalmistuste tegemisele ning majandusliku lähenemise saavutamiseks vajalike meetmete edendamisele .

(25) Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 209 lõike 3 täitmisel peaks EIP püüdma kaudselt toetada aastatuhande arengueesmärkide saavutamist 2015. aastaks kõikides piirkondades, kus ta tegutseb.

(26) EIP tegevus naaberriikides peaks toimuma Euroopa naabruspoliitika raames, mille kohaselt püüab liit arendada naabruses asuvate riikidega privilegeeritud suhteid, et luua heaolu ja heanaaberlikkuse ala, mis rajaneb liidu väärtustel , näiteks demokraatial, õigusriigi põhimõtetel, heal valitsemistaval ja inimõiguste austamisel, ning mida iseloomustavad koostööl põhinevad tihedad rahumeelsed suhted. Kõnealuste eesmärkide saavutamiseks rakendavad liit ja tema partnerid ühiselt kokkulepitud kahepoolseid tegevuskavu, milles on määratletud prioriteedid muu hulgas poliitilistes ja julgeolekuküsimustes, kaubandus- ja majandusasjades, keskkonna- ja sotsiaalprobleemide ning transpordi- ja energiavõrkude integratsiooni valdkonnas , nagu Nabucco gaasijuhtme projekt ning muud gaasijuhtmeprojektid, mis on liidule eriti tähtsad . Vahemere Liit, ELi strateegia Läänemere piirkonna kohta, idapartnerlus ja Musta mere sünergia on mitmepoolsed piirkondlikud algatused, mis täiendavad Euroopa naabruspoliitikat, mille eesmärk on suurendada koostööd Euroopa Liidu ja naabruses asuvate, sarnaste probleemidega ja/või samas geograafilises piirkonnas paiknevate riikide rühma vahel. Vahemere Liidu eesmärk on taaskäivitada Euroopa Liidu ja Vahemere maade integreerumisprotsess, toetades majanduslikku, sotsiaalset ja keskkonnaalast ühist arengut mõlemal pool Vahemerd, ja see toetab suuremat sotsiaalmajanduslikku, üksmeelel põhinevat piirkondlikku integratsiooni, säästvat arengut ja teadmiste kogumist, rõhutades vajadust suurendada finantskoostööd, et toetada piirkondlikke ja riikidevahelisi projekte. Vahemere Liit toetab eelkõige merekiirteede ja kiirmaanteede rajamist, Vahemere saastest puhastamist, Vahemere päikeseenergia kava, Vahemere piirkonna ettevõtluse arendamise algatuse, kodanikukaitse algatuse elluviimist ning Euroopa – Vahemere piirkonna ülikooli loomist. ELi strateegia Läänemere piirkonna kohta toetab Läänemere piirkonnas jätkusuutlikku keskkonda ja optimaalset majanduslikku ning sotsiaalset arengut. Idapartnerluse eesmärk on luua vajalikud tingimused, et kiirendada poliitilist lähenemist ja edendada majanduslikku integratsiooni liidu ja idapoolsete partnerriikide vahel , mida ei ole võimalik saavutada enne, kui kõik idapartnerluse riigid järgivad demokraatia ja õigusriigi põhimõtteid ning austavad inimõigusi . Venemaa Föderatsioonil ja liidul on ulatuslik strateegiline partnerlus, mis on Euroopa naabruspoliitikast erinev ning mida iseloomustavad ühisruumid ja tegevuskavad. Neid täiendab mitmepoolsel tasandil põhjamõõde, mis tagab liidu, Venemaa, Norra ja Islandi vahelise koostöö raamistiku.

(27) EIP tegevus Ladina-Ameerikas peaks toimuma liidu, Ladina-Ameerika ja Kariibi mere piirkonna riikide strateegilise partnerluse raames. Nagu rõhutati 2009. aasta septembris komisjoni teatises „Euroopa Liit ja Ladina-Ameerika: partnerid üleilmsel tasandil”, (7) on Euroopa Liidu prioriteedid Ladina-Ameerikaga toimuva koostöö valdkonnas piirkondliku integratsiooni edendamine ning vaesuse ja sotsiaalse ebavõrdsuse kaotamine, et toetada säästvat majanduslikku ja sotsiaalset arengut. Neid poliitilisi eesmärke tuleks edendada, võttes arvesse Ladina-Ameerika riikide erinevat arengutaset. Kahepoolset dialoogi tuleks püüda arendada liidule ja Ladina-Ameerikale ühist huvi pakkuvates valdkondades, kaasa arvatud sellistes valdkondades nagu keskkond, kliimamuutused, suurõnnetuste ohu vähendamine ja energia, teadus, teadusuuringud, kõrgharidus, tehnoloogia ja innovatsioon.

(28) EIP peaks tegutsema Aasias nii dünaamilistes tärkava majandusega riikides kui ka vähem jõukates riikides. Liit süvendab selles mitmekesises piirkonnas oma strateegilist partnerlust Hiina ja Indiaga ning peab läbirääkimisi uute partnerlus- ja vabakaubanduslepingute sõlmimiseks Kagu-Aasia riikidega. Samal ajal on arengukoostöö endiselt väga olulisel kohal liidu Aasia tegevuskavas. Aasia piirkonnale suunatud Euroopa Liidu arengustrateegia eesmärk on kaotada vaesus, toetades laiapõhjalist säästvat majanduskasvu, edendades piirkonnas kaubanduse ja integratsiooni jaoks soodsat keskkonda ning tingimusi, parandades valitsemist, suurendades poliitilist ja sotsiaalset stabiilsust ning toetades aastatuhande arengueesmärkide saavutamist 2015. aastaks. Töötatakse välja põhimõtted, et ühiselt tegeleda selliste üldiste probleemidega nagu kliimamuutused, säästev areng, turvalisus ja stabiilsus, valitsemine ja inimõigused ning loodus- ja muude õnnetuste ennetamine ja neile reageerimine.

(29) Kesk-Aasiaga loodud uut partnerlust käsitlev ELi strateegia, mille Euroopa Ülemkogu võttis vastu 2007. aasta juunis, on tugevdanud piirkondlikku ja kahepoolset dialoogi ning Euroopa Liidu koostööd Kesk-Aasia riikidega olulistes küsimustes, millega kõnealune piirkond kokku puutub, nt vaesuse vähendamine, säästev areng ja stabiilsus. Strateegia rakendamisel on tehtud olulisi edusamme sellistes poliitikavaldkondades nagu inimõigused, õigusriik, hea valitsemistava ja demokraatia, haridus, majandusareng, kaubandus ja investeeringud, energia ja transport ning keskkond.

(30) EIP tegevus Lõuna-Aafrikas peaks toimuma Euroopa Liidu ja Lõuna-Aafrika vahelise riigistrateegia dokumendi raames. Strateegiadokumendis määratletud peamised valdkonnad on teenuste osutamiseks töökohtade loomine ja suutlikkuse suurendamine ning sotsiaalne ühtekuuluvus. EIP tegevus Lõuna-Aafrikas täiendas oluliselt komisjoni arengukoostöö programmi, nimelt seeläbi, et EIP keskendus erasektori toetamisele ning investeeringute tegemisele infrastruktuuri ja sotsiaalteenuste (elamumajandus, elektrienergia , joogivee puhastamise projektid ja omavalitsuste infrastruktuur) arendamiseks. Lõuna-Aafrika riigistrateegia dokumendi vahekokkuvõttes on soovitatud luua keskkonnasõbralikke töökohti, et tugevdada kliimameetmeid.

(31) Selleks et suurendada ELi toetuse kooskõlastatust asjaomastes piirkondades, tuleks vajaduse korral leida võimalusi EIP rahastamistegevuse sidumiseks Euroopa Liidu eelarveliste vahenditega (näiteks tagatiste, riskikapitali, intressitoetuste ja investeeringute kaasrahastamise vormis) ning tehnilise abiga projektide ettevalmistamisel ja rakendamisel IPA, ENPI, stabiliseerimisvahendi, EIDHRi ning DCI kaudu. Alati kui EIP-poolsed rahastamisvahendid ja muud ELi eelarvevahendeid ühendatakse sel viisil, tuleb kõigis rahastamisotsustes kasutatavad ressursid selgelt määratleda. Komisjoni poolt Euroopa Parlamendile ja nõukogule igal aastal käesoleva otsuse kohaselt teostatud EIP finantstehingute kohta esitatav aruanne peaks sisaldama niisuguste eelarvevahendite ja finantsinstrumentide üksikasjalikku kirjeldust, mida on kasutatud koos EIP rahaliste vahenditega. Järgmise mitmeaastase finantsraamistiku raames tuleks tugevdada sünergiat kõnealuste ELi rahastamisvahendite ja EIP välislaenude andmise volituse vahel.

(32) Kõikidel tasanditel, alates strateegilisest kavandamisest kuni projekti väljatöötamiseni, tuleb tagada, et EIP välisfinantstehingud järgivad ja toetavad liidu välispoliitikat ning käesolevas otsuses sätestatud kõrgetasemelisi eesmärke. Selleks et suurendada liidu välistegevuse kooskõlastatust, tuleb veelgi edendada poliitika- ja strateegiaalast dialoogi komisjoni, EEASi ja EIP vahel. Samal eesmärgil tuleks suurendada EIP, komisjoni ja EEASi vahelist koostööd ning varajast vastastikust teabevahetust tegevustasandil. Kui see on asjakohane, peaksid väljaspool liitu asuvad EIP esindused asuma koostöö soodustamiseks ja tegevuskulude jagamiseks liidu delegatsioonidega samas kohas. Eriti oluline on, et EIP, komisjon ja EEAS vahetaksid vajaduse korral arvamusi programmdokumentide ettevalmistamise varases etapis, et suurendada sünergiat nende kolme ELi organi tegevuse vahel.

(33) Praktilised meetmed üldvolituse eesmärkide ja nende elluviimise sidumiseks tuleks sätestada piirkondlikes tegevussuunistes ▐. Üldiseks kohaldamiseks mõeldud ja käesolevat otsust täiendavate suuniste väljatöötamiseks tuleks komisjonile anda tihedas koostöös koos EIPga ja - asjakohastel puhkudel - Euroopa välisteenistusega volitused võtta vastu delegeeritud õigusakte vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklile 290 . Eriti oluline on, et komisjon viiks ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Kõnealustes suunistes tuleks lähtuda liidu laiemast poliitilisest raamistikust iga piirkonna jaoks, nendes tuleks kajastada liidu riigistrateegiaid ja nende eesmärk peaks olema tagada, et EIP rahastamistegevus täiendab liidu vastavaid abipõhimõtteid, -kavu ja -vahendeid eri piirkondades. Suunised tuleks esitada Euroopa Parlamendile ja nõukogule koos aruandega, mille komisjoni esitab kord aastas EIP välislaenude andmise volituse kohta.

(34) EIP peaks koostöös komisjoniga koostama mitmeaastase näidisprogrammi EIP finantstehingute sõlmimise mahtude kohta, et oleks tagatud vajalike tagatisfondi eraldiste kavandamine eelarvesse ja EIP prognoositava rahastamise ühilduvus käesolevas otsuses sätestatud ülemmääradega . Komisjon peaks kõnealust kava arvesse võtma eelarvepädevale institutsioonile esitatavas korrapärases eelarveprogrammis.

(35) Komisjon peaks saadud positiivse kogemuse põhjal tegema hiljemalt 2012. aasta keskpaigaks ettepaneku luua „ELi koostöö- ja arenguplatvorm” ▐, et optimeerida ja ratsionaliseerida toetuste ja laenude paremaks ühendamiseks ettenähtud mehhanismide toimimist Euroopa Liidust väljaspool asuvates piirkondades. Sellise ettepanek peaks põhinema mõjuhinnangul, milles on välja toodud platvormiga kaasnevad kulud ja sellest saadav kasu. Komisjon peaks seejuures konsulteerima EIP, Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga (EBRD) ning Euroopa mitme- ja kahepoolsete finantsasutustega. Sel eesmärgil peaks komisjon moodustama töörühma, mis koosneb liikmesriikide esindajatest, Euroopa Parlamendi liikmetest ning EIP ja vajaduse korral muude ELi koostöö- ja arenguvaldkonnas tegutsevate institutsioonide esindajatest. Selline platvorm peaks komisjoni juhtimisel toetama sünergiat , projektikavasid käsitleva teabe vahetamist ja vastastikust usaldust, tuginedes eri institutsioonide suhtelistele eelistele ja austades samal ajal Euroopa Liidu institutsioonide rolli ning eelisõigusi ELi eelarve ja finantsasutuste laenude rakendamisel. Selline platvorm on eriti kasulik arengule suunatud projektide ja kliimamuutuse vastu võitlemise projektide rahastamisel.

(36) EIPd tuleks innustada läbi viima tasuvusanalüüsi, et jaotada järk-järgult kogu välistegevus vastavalt geograafilisele asukohale, et välistegevust paremini kohandada iga piirkonna eripäraga ning edendada partnerriikide osalemist ja ühist vastutust vahendite praktilisel haldamisel ja asjaomaste projektide rahastamise jälgimisel. Ülalnimetatud analüüsi tulemustest sõltuvalt peaks EIP kaaluma selle protsessi alustamist, eraldades oma Vahemerega seotud tegevused, mis on seni olnud ühes rühmas Euroopa - Vahemere piirkonna investeerimis- ja partnerlusrahastuga, ning looma Euroopa - Vahemere piirkonna kaasarendamise rahastamise institutsiooni, milles EIP jääks põhiosanikuks. Vahemere puhul võimaldaks see institutsionaalne muudatus EIP-l parandada oma tegevuse tõhusust Vahemere maades, suurendada oma nähtavust ja pakkuda rohkem rahalist abi liidu prioriteetsetele algatustele Vahemere piirkonnas. EIPd peaks samuti toetama programm Invest in Med, mis võimaldab luua partnerriikide ettevõtjate ja kodanikuühiskonna osalejate vahel tulemusliku võrgustiku.

(37) EIPd tuleks ergutada suurendama oma tegevust ja mitmekesistama oma rahastamisvahendeid väljaspool liitu ELi tagatist kasutamata, et innustada tagatise andmist riikidele ja projektidele, millel on halb juurdepääs turule ja mille puhul garantii annab seega suuremat lisandväärtust . EIP peaks seepärast ning samuti liidu välispoliitika eesmärkide toetamiseks suurendama omal riisikol antavate laenude mahtu ja eelkõige ühinemiseks valmistuvates riikides ja naaberriikides ning investeerimisjärgu reitinguga riikides teistes piirkondades, kuid ka riikides, mille reiting on allapoole investeerimisjärku, kui EIP-l on asjakohane kolmanda isiku tagatis. EIP peaks komisjoni nõusolekul töötama välja põhimõtted, mille alusel otsustada, kas projekti tuleks rahastada ELi tagatisega volituse alusel või EIP omal riisikol. Sellistes põhimõtetes tuleks eriti arvesse võtta asjaomaste riikide ja projektide krediidivõimelisust. Välisvolituse pikendamise käigus 2013. aastale järgnevaks perioodiks tuleks nimetatud poliitika ja tagatisega finantseeringu saamiseks kõlblike riikide loetelu läbi vaadata, võttes arvesse mõju tagatisfondi rahastamisele.

(38) Asjakohaste tagatiste olemasolu korral tuleks EIPd julgustada suurendama riigi tasandist allpool asuvatele avalik-õiguslike üksustele suunatud tegevust sihtriikides.

(39) EIP peaks laiendama pakutavate uute ja innovaatiliste rahastamisvahendite valikut, sealhulgas keskendudes rohkem tagatisvahenditele. Lisaks sellele tuleks EIPd ergutada andma laene kohalikus vääringus ja emiteerima võlakirju kohalikel turgudel, tingimusel et partnerriigid rakendavad eelkõige finantssektoris EIP tegevuse toetamiseks vajalikke struktuurireforme ning teisi meetmeid.

(40) Tagamaks, et EIP täidab volituse nõuded kõikides piirkondades ja allpiirkondades, tuleks tema välistegevuse jaoks mõistliku tähtaja jooksul eraldada piisavalt inim- ja finantsressursse. See tähendab eelkõige, et pangal on piisavalt kapitali, et toetada Euroopa Liidu arengukoostöö eesmärke, keskenduda rohkem oma tegevuse sotsiaalsete, keskkonna- ja arengualaste tahkude eelhindamisele ning kontrollida projekte rakendamisetapis tõhusalt. Säilitada tuleks võimalused tõhusust ja tulemuslikkust veelgi suurendada ning aktiivselt tuleks püüelda koostoime suunas.

(41) Käesoleva otsuse reguleerimisalasse kuuluvate liidu väliste finantstehingute puhul peaks EIP püüdma veelgi tõhustada koordineerimist ja koostööd rahvusvaheliste finantsasutuste ja Euroopa kahepoolsete finantsasutustega, sealhulgas vajaduse korral sellistes valdkondades nagu sektoripõhiste tingimuste täitmine ja menetluse vastastikune usaldamine, kaasrahastamise kasutamise ja ülemaailmsetes algatustes (näiteks abi kooskõlastamist ja tõhusust edendavad algatused) osalemine. Niisugune koordineerimine ja koostöö peaks võimaldama vältida projektide kattumist ja soovimatut konkurentsi seoses ELi rahastatud projektidega. Need meetmed peavad olema vastastikused. Muude rahvusvaheliste finantsasutuste ja kahepoolsete finantsasutustega sõlmitud koostöölepingute alusel eraldatavate EIP vahendite puhul tuleb järgida käesolevas otsuses sätestatud põhimõtteid.

(42) Eelkõige nendes väljaspool liitu asuvates riikides, kus mõlemad pangad on tegevad, peaks EIP oma koostööd teiste Euroopa finantsasutustega parandama. Komisjon, EIP ja EBRD sõlmisid kõigi nende väljaspool liitu asuvate riikide kohta, kus ollakse koos tegevad, kolmepoolse vastastikuse mõistmise memorandumi. Memorandum peaks ära hoidma EIP ja EBRD omavahelise konkurentsi ja memorandum peaks aitama neil tegutseda teineteist täiendavalt, kasutades parimal viisil ära oma suhtelisi eeliseid. Memorandumis tuleks samuti ette näha menetluste ühtlustamine mõistliku aja jooksul. Mõelda tuleks ka nende kahe peamiselt Euroopa kapitalil põhineva panga sidemete tihendamisele tulevikus, et optimeerida Euroopa Liidu välistegevuse rahastamisvahendeid.

(43) EIP aruandlust ja teabeedastust komisjonile tuleks suurendada, et võimaldada komisjonil kaasata kord aastas Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatavasse aruandesse käesoleva otsuse kohased EIP finantstehingud. Kõnealuses aruandes tuleks eelkõige hinnata EIP finantstehingute vastavust käesolevale otsusele, võttes arvesse tegevussuuniseid, ja sellesse tuleks lisada jaotised EIP lisandväärtuse kohta, nagu toetus ELi välispoliitikameetmetele ja volituste nõuete täitmisele, rahastatud tehingute kvaliteet ja finantssoodustuste ülekandmine klientidele , samuti jaotised koostöö kohta komisjoni, EBRD , rahvusvaheliste finantsasutuste ja kahepoolsete rahastajatega, sealhulgas kaasrahastamise kohta. Aruandes tuleks samuti hinnata seda, mil määral on EIP võtnud rahastatavate projektide valimise ja järelevalve juures arvesse majanduslikku, finantsilist, keskkonnaalast ja sotsiaalset jätkusuutlikkust. Aruandes peaks samuti olema eraldi jaotis, milles hinnatakse üksikasjalikult EIP meetmeid käesoleva volituse täitmiseks, nagu on sätestatud otsuses 633/2009/EÜ, pöörates erilist tähelepanu EIP tehingutele, milles kasutatakse offshore-finantskeskustes paiknevaid finantsvahendeid . Oma finantstehingute puhul peaks EIP tagama, et poliitika, mida ta kohaldab nõrgalt reguleeritud ja koostööst keelduvate jurisdiktsioonide suhtes, on adekvaatselt ellu viidud, et anda panus rahvusvahelisse maksupettuste ja maksudest kõrvalehoidumise vastasesse võitlusesse. Aruanne peaks sisaldama projektide sotsiaalsete ja arenguga seotud aspektide hinnangut. Aruanne tuleks avalikkusele kättesaadavaks teha, et kodanikuühiskonnal ja abisaajariikidel oleks võimalik arvamust avaldada. Vajaduse korral tuleks aruandes osutada asjaolude olulisele muutumisele, mis õigustaks volituse edasist muutmist enne selle kehtivusaja lõppu. Aruanne peaks eelkõige sisaldama jaotust, mis hõlmab kõiki käesoleva otsuse raames eraldatavaid EIP finantsvahendeid ja kõiki ELi ja muude rahastajate eraldatavaid finantsvahendeid ja annab seega detailse ülevaate finantstehingutega seotud rahalistest kohustustest.

(44) EIP peaks finantstehinguid jätkuvalt tegema EIP kehtestatud eeskirjade ja korra, sh asjakohaste kontrollimeetmete ja maksudest kõrvalehoidumise vältimiseks võetud meetmete kohaselt, kooskõlas kontrollikoja ja Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) asjaomaste eeskirjade ja menetlustega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

ELi tagatis

1. Euroopa Liit annab Euroopa Investeerimispangale (EIP) väljaspool liitu tehtavate tehingute jaoks ELi eelarvetagatise (ELi tagatis). ELi tagatis antakse üldtagatisena EIP-l saada olevate laekumata maksete katmiseks seoses EIP investeerimisprojektide teostamiseks antud laenude ja laenutagatistega, mis on kõlblikud vastavalt lõikele 2. EIP rahastamistegevus vastab üldistele juhtpõhimõtetele ning toetab liidu välismeetmete eesmärkide ja poliitikate saavutamist.

2. ELi tagatise saamiseks on kõlblikud käesoleva otsusega hõlmatud riikides teostatavatele investeerimisprojektidele ette nähtud EIP laenud ja laenutagatised, mis antakse EIP oma eeskirjade ja korra kohaselt, sealhulgas EIP avaldus sotsiaalsete ja keskkonnastandardite kohta , ja liidu asjakohaste välispoliitika eesmärkide toetamiseks, kui EIP laen või laenutagatis on antud sõlmitud lepingu kohaselt, mis ei ole aegunud ja mida ei ole tühistatud („EIP finantstehingud”).

3. ELi tagatis on piiratud 65 %ga EIP finantstehingutega antud krediidi ja tagatiste kogusummast, millest on maha arvatud tagasimakstud summad ja millele on lisatud kõik sellega seotud summad.

4. ELi tagatis katab ajavahemikul 1. veebruarist 2007 kuni 31. detsembrini 2013 sõlmitud EIP finantstehinguid. EIP finantstehingud, mis on sõlmitud otsuse 2006/1016/EÜ, nõukogu 4. novembri 2008. aasta otsuse 2008/847/EÜ (milles sätestatakse, et Kesk-Aasia riigid vastavad otsusega 2006/1016/EÜ (millega Euroopa Investeerimispangale antakse ühenduse tagatis ühendusevälistele projektidele antavatest laenudest ja laenutagatistest tekkida võiva kahjumi puhuks (8)) kehtestatud tingimustele) ja otsuse 633/2009/EÜ alusel, kuuluvad jätkuvalt käesoleva otsuse kohase ELi tagatise alla.

5. Kui Euroopa Parlament ja nõukogu ei ole lõikes 4 osutatud ajavahemiku möödumisel võtnud komisjoni esitatud ettepaneku alusel vastavalt artiklile 19 vastu otsust, millega antakse EIP-le liidust väljaspool tehtavate finantstehingute jaoks uus ELi tagatis, pikendatakse kõnealust ajavahemikku automaatselt kuue kuu võrra.

Artikkel 2

Volituse ülemmäärad

1. Ajavahemikul 2007–2013 on ELi tagatisega EIP finantstehingute maksimaalne ülemmäär, millest on maha arvatud tühistatud summad, 29 567 000 000 eurot , mis jagatakse kaheks osaks:

a) üldvolitus suuruses 27 567 000 000 eurot ;

b) kliimamuutuste volitus suuruses 2 000 000 000 eurot.

2. Üldvolitus jagatakse siduvateks piirkondlikeks ülemmääradeks ja indikatiivseteks vaheülemmääradeks, nagu on sätestatud I lisas. Piirkondlike ülemmäärade piires tagab EIP astmeliselt riikidevahelise tasakaalustatud jaotuse üldvolitusega hõlmatud piirkondades.

3. Üldvolituse alla kuuluvad EIP finantstehingud, millega taotletakse käesoleva otsuse artiklis 3 sätestatud eesmärke.

4. Kliimamuutuste volituse alla kuuluvad EIP finantstehingud kõikides käesoleva otsusega hõlmatud riikides, kus sellised EIP finantstehingud toetavad liidu peamist poliitilist eesmärki, st võitlust kliimamuutuste vastu, toetades kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohandumise valdkonna projekte, mis aitavad saavutada Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni üldeesmärki, eelkõige vältides või vähendades kasvuhoonegaaside heidet taastuvenergia, energiatõhususe ja säästva transpordi valdkondades või suurendades vastupidavust kahjulikule mõjule, mida kliimamuutused avaldavad ohualdistele riikidele, sektoritele ja kogukondadele. Kliimamuutuste volitust rakendatakse tihedas koostöös komisjoniga, sidudes EIP rahastamistegevuse nii palju kui võimalik Euroopa Liidu eelarveliste vahenditega. Abikõlblikkust EIP-lt kliimamuutuse leevendamiseks ELi tagatisega vahendite saamiseks võiks enne vahendite eraldamist piirata riikide puhul, kes nõukogu arvates ei ole pühendunud asjakohastele kliimamuutustega seotud sihtmärkidele. Enne sellise otsuse tegemist konsulteerib nõukogu Euroopa välisteenistuse ja komisjoniga. Lisavolitust ei loeta liidu või liikmesriikide panuseks kiiresse rahastamisse, mis lepiti kokku 2009. aasta detsembris Kopenhaagenis toimunud ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsil.

5. Nn puhta tehnoloogia määratlemise kriteeriumid peavad keskenduma energiatõhususe põhimõttele ja tehnoloogiatele heitmete vähendamiseks.

6. Kliimamuutuste volituse puhul püüab EIP siiski tagada käesoleva otsuse artikli 1 lõikes 4 osutatud tähtaja lõpuks finantstehingute tasakaalustatud jaotuse II lisaga hõlmatud piirkondades. Eelkõige tagab EIP, et II lisa punktis A osutatud piirkond ei saa üle 40 % käesolevale volitusele eraldatud summast, punktis B osutatud piirkonnad üle 50 %, punktis C osutatud piirkonnad üle 30 % ja punktis D osutatud piirkond üle 10 %. Üldiselt tuleb kliimamuutuste volitust kasutada selliste projektide rahastamiseks, mis on tihedalt seotud EIP põhipädevustega, annavad lisandväärtust ja avaldavad kliimamuutuste leevendamisel ja nendega kohanemisel võimalikult suurt mõju.

7. Nii üldvolitust kui ka kliimamuutuste volitust tuleb hallata usaldusväärsete pangandustavade põhimõtete kohaselt.

Artikkel 3

Üldvolituse eesmärgid

1. ELi tagatis antakse EIP finantstehingutele, mis toetavad mõnda järgmistest üldeesmärkidest :

a) kohaliku erasektori arendamine, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate toetamine;

b) sotsiaalse ja majandusliku infrastruktuuri, sealhulgas transpordi-, energia-, keskkonnainfrastruktuuri ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogia (ICT) arendamine;

c) kliimamuutuste leevendamine ja nendega kohandumine, nagu määratletud artikli 2 lõikes 4.

EIP rahastamistegevuse peaeesmärk arengumaades on aidata kaudselt kaasa vaesuse vähendamisele kaasava majanduskasvu ja säästva majandusliku ja sotsiaalse arengu abil (9) . [Muudatusettepanek 5]

2. Kooskõlas ELi ja rahvusvaheliste kliimamuutusi puudutavate eesmärkidega peab EIP esitama koostöös komisjoniga 2012. aastaks strateegia selle kohta, kuidas suurendada järk-järgult ja pidevalt nende projektide osakaalu, mis edendavad CO2-heite vähendamist, ja kuidas järk-järgult lõpetada nende projektide toetamine, mis takistavad ELi kliimaalaste eesmärkide saavutamist.

3. EIP finantstehingud toetavad üldisemalt liidu välistegevuse üldpõhimõtteid, millele on osutatud Euroopa Liidu lepingu artiklis 21, st demokraatia ja õigusriigi ning inimõiguste ja põhivabaduste tugevdamine ja toetamine, ning aitavad rakendada rahvusvahelisi keskkonnalepinguid, millega liit on ühinenud. Arenguriikides tuleks tähelepanu pöörata eelkõige üleilmsete loodusvarade säästvale haldamisele, nende riikide sujuvale ja järkjärgulisele integreerumisele maailmamajandusse, võitlusele vaesuse vastu ja selliste eesmärkide järgmisele, mille liit on ÜRO ja muude pädevate rahvusvaheliste organisatsioonide raames heaks kiitnud. EIP edendab finantsteenuste võrdset kättesaadavust, eeskätt ebasoodsas olukorras olevatele rühmadele, nagu vähemused, põllumajandusettevõtjad ja naised. Nende nõuete nõuetekohaseks täitmiseks tagavad EIP juhtorganid EIP vahendite, sh töötajate arvu suurendamise mõistliku tähtaja jooksul.

4. Piirkondlik integratsioon partnerriikides, sealhulgas ühinemiseks valmistuvate riikide ja naaberriikide ning ELi majanduslik integratsioon, on EIP finantstehingute põhieesmärk lõikega 1 hõlmatud valdkondades.

5. EIP suurendab järk-järgult tegevust sotsiaalsektorites, näiteks tervishoiu ja hariduse valdkondades.

Artikkel 4

Hõlmatud riigid

1. ELi tagatisega EIP finantseeringu saamiseks kõlblike või potentsiaalselt kõlblike riikide loetelu on esitatud II lisas.

2. II lisas loetletud ning tärniga (*) märgitud riikide puhul ning II lisas loetlemata riikide puhul teevad nende kõlblikkuse kohta ELi tagatisega EIP finantseeringu saamiseks otsuse Euroopa Parlament ja nõukogu vastavalt seadusandlikule tavamenetlusele ja iga üksikjuhtumit eraldi kaaludes.

3. ELi tagatis katab EIP finantstehinguid ainult nendes kõlblikes riikides, kes on sõlminud EIP-ga raamlepingu, milles on sätestatud selliste tehingute õiguslikud tingimused.

4. Kui konkreetse riigi poliitiline või majandusolukord ja poliitika tekitab tõsist muret, võivad Euroopa Parlament ja nõukogu vastavalt seadusandlikule tavamenetlusele otsustada, et ELi tagatisega EIP uued finantstehingud selles riigis peatatakse.

5. ELi tagatis ei kata EIP finantstehinguid konkreetses riigis, kui leping selliste tehingute kohta oli sõlmitud pärast asjaomase riigi ühinemist Euroopa Liiduga.

Artikkel 5

EIP tehingute panus Euroopa Liidu poliitikasse

1. Komisjon võtab artikli 6 kohaselt ja artiklites 7 ja 8 sätestatud tingimustel tihedas koostöös EIPga ja Euroopa Välisteenistusega (EEAS) delegeeritud õigusaktide abil vastu käesoleva otsuse kohast EIP finantseeringut käsitlevad piirkondlikud tegevussuunised. Nende suuniste koostamisel teevad komisjon ja EIP Euroopa Välisteenistusega koostööd tema pädevusse kuuluvates poliitilistes küsimustes. Tegevussuuniste eesmärk on tagada, et EIP rahastamistegevusega toetataks ELi poliitikat, ja nende aluseks on laiem ELi regionaalpoliitika raamistik, mille loovad komisjon ja Euroopa Välisteenistus . Ühtlasi tagatakse tegevussuunistega, et EIP rahastamistegevus täiendab Euroopa Liidu vastavaid abipõhimõtteid, -kavu ja -vahendeid eri piirkondades, võttes arvesse Euroopa Parlamendi resolutsioone , nõukogu otsuseid ja järeldusi ning Euroopa arengukonsensust . EIP määratleb tegevussuunistes sätestatud raamistikus vastavad rahastamisstrateegiad ja tagab nende rakendamise.

2. EIP finantstehingute kooskõla liidu välispoliitika eesmärkidega kontrollitakse artikli 13 kohaselt. Kontrollimise lihtsustamiseks töötab EIP välja tulemuslikkuse näitajad, mis puudutavad rahastatud projektide arengu-, keskkonna- ja inimõigustega seotud aspekte ning võtavad arvesse tõhusust käsitleva Pariisi deklaratsiooni asjakohaseid näitajaid.

3. EIP finantstehingule ei anta ELi tagatist, kui komisjon jõuab EIP põhikirja artiklis 19 ette nähtud menetluse käigus selle finantstehingu suhtes eitavale seisukohale.

4. Komisjon avaldab iga heakskiidetud projekti kohta põhjendatud arvamuse, milles selgitatakse, kuidas asjaomased projektid vastavad käesoleva otsuse erinevatele komponentidele ja eelkõige seda, kuidas need toetavad liidu välistegevuse eesmärke, jättes välja konfidentsiaalsed punktid.

Artikkel 6

Delegeeritud volituste rakendamine

1. Komisjonile antakse käesoleva otsuse artikli 1 lõikes 4 nimetatud perioodiks õigus võtta vastu artiklis 5 osutatud delegeeritud õigusakte.

2. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teatab ta sellest samaaegselt Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

3. Delegeeritud aktide vastuvõtmise volitused antakse komisjonile artiklites 7 ja 8 sätestatud tingimustel.

Artikkel 7

Delegeerimise tagasivõtmine

1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklis 5 osutatud volituste delegeerimise tagasi võtta.

2. Institutsioon, kes on algatanud sisemenetluse, et otsustada, kas volituste delegeerimine tuleks tagasi võtta, püüab sellest teavitada teist institutsiooni ja komisjoni mõistliku aja jooksul enne lõpliku otsuse tegemist, nimetades delegeeritud volitused, mida ta soovib tagasi võtta, ja tagasivõtmise võimalikud põhjused.

3. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse selles otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub kohe või otsuses osutatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust. Kõnealune otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.

Artikkel 8

Delegeeritud õigusaktide suhtes vastuväidete esitamine

1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitada kahe kuu jooksul alates õigusakti teatavakstegemisest.

Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.

2. Kui pärast lõikes 1 osutatud tähtaja möödumist ei ole Euroopa Parlament ega nõukogu delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitanud, avaldatakse see Euroopa Liidu Teatajas ning see jõustub õigusaktis sätestatud kuupäeval.

Delegeeritud õigusakti võib avaldada Euroopa Liidu Teatajas ja see võib jõustuda enne nimetatud tähtaja lõppu, kui nii Euroopa Parlament kui ka nõukogu on komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada.

3. Kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab delegeeritud õigusakti suhtes lõikes 1 osutatud ajavahemiku jooksul vastuväiteid, õigusakt ei jõustu. Delegeeritud õigusakti suhtes vastuväited esitanud institutsioon esitab ka nende põhjenduse.

Artikkel 9

EIP hinnang projektide arengualastele tahkudele

1. EIP analüüsib hoolikalt ELi tagatisega projektide arengualaseid tahke ja kontrollib, kas kohalike elanikega on asjakohaselt konsulteeritud . EIP eeskirjad ja kord peavad sisaldama vajalikke sätteid projektide keskkonnaalase ja sotsiaalse mõju ning inimõigustega seotud tahkude hindamise kohta, tagamaks et käesoleva otsuse alusel toetatakse üksnes majanduslikult, finantsiliselt, keskkonnaalaselt ja sotsiaalselt jätkusuutlikke projekte. Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatavas iga-aastases aruandes annab komisjon ELi tagatisega kaetud projektide hoolika analüüsimise põhjal kokkuvõtliku hinnangu EIP tegevuse arengumõõtmele.

Vajaduse korral tuleb hinnata ka seda, kuidas EIP finantseeringu saajate suutlikkust saab projekti olelustsükli jooksul tehnilise abi kaudu suurendada.

2. Lisaks arengualaste tahkude eelhindamisele nõuab EIP projekti läbiviijatelt, et nad selle rakendamise ja lõpuleviimise jooksul põhjalikult kontrolliksid muu hulgas projekti mõju arengule , keskkonnale ja inimõigustele . EIP hindab projekti läbiviijate esitatud teavet. Võimaluse korral hõlmab EIP kontroll ka finantsvahendajate tegevust VKEde toetamisel. Kontrolli tulemused avalikustatakse võimaluse korral.

3. EIP esitab igal aastal komisjonile aruande, milles hinnatakse aasta jooksul rahastatud tegevuse prognoositavat mõju arengule. Aruanded tuginevad artikli 5 lõikes 2 osutatud EIP tulemuslikkuse näitajatele. Komisjon esitab EIP arenguaruanded Euroopa Parlamendile ja nõukogule artiklis 13 sätestatud aastaaruandluse raames ja teeb need avalikult kättesaadavaks, nii et asjast huvitatud sidusrühmad, sealhulgas kodanikuühiskond ja abisaajariigid saavad samuti nende kohta oma seisukohta avaldada. Euroopa Parlament arutab aastaaruandeid, võttes arvesse kõigi sidusrühmade seisukohti.

Artikkel 10

Koostöö komisjoni ja Euroopa välisteenistusega

1. EIP rahastamistegevuse ja ELi eelarveliste vahendite koosmõju suurendamiseks parandatakse EIP välistegevuse kooskõla liidu välispoliitika eesmärkidega; eelkõige kehtestatakse selleks artiklis 5 osutatud tegevussuunised, peetakse korrapäraselt süstemaatilist dialoogi ja korraldatakse varajast teabevahetust järgmistes küsimustes:

a) komisjoni ja/või Euroopa välisteenistuse koostatavad strateegiadokumendid, näiteks riiki ja piirkonda käsitlevad strateegiadokumendid, näidisprogrammid, tegevuskavad ja ühinemiseelsed dokumendid;

b) EIP strateegiadokumendid ja projektikavad;

c) muud poliitilised ja praktilised asjaolud.

2. Koostöö toimub piirkonniti diferentseeritult, võttes arvesse EIP osa ja liidu poliitikat igas piirkonnas.

Artikkel 11

Koostöö teiste avaliku sektori finantsasutustega

1. ▐ EIP teeb üha enam finantstehinguid koostöös muude rahvusvaheliste finantsasutuste või Euroopa kahepoolsete finantsasutustega, et suurendada koostoimet, koostööd ja tõhusust ning tagada ettevaatlik ja mõistlik riskide jagamine ja ühtsed tingimused projektidele ja sektoritele , selleks et võimalikult vähendada topeltkulusid ja tarbetut dubleerimist . [Muudatusettepanek 4]

2. Lõikes 1 osutatud koostööd hõlbustab kooskõlastatud tegevus komisjoni, EIP , EBRD ja peamiste eri piirkondades tegutsevate rahvusvaheliste finantsasutuste ning Euroopa kahepoolsete finantsasutuste vahel sõlmitud vastastikuse mõistmise memorandumite või vajaduse korral liidu muude piirkondlike koostööraamistike alusel , võttes sealjuures arvesse Euroopa Välisteenistuse pädevust .

3. Komisjon teeb saadud positiivse kogemuse põhjal 2012. aasta keskpaigaks ettepaneku luua ELi koostöö- ja arenguplatvorm, et optimeerida ja ratsionaliseerida toetuste ja laenude paremaks ühendamiseks ettenähtud mehhanismide toimimist väljaspool ELi asuvates piirkondades. Komisjon peab seejuures konsulteerima EIP, EBRD ning muude Euroopa mitme- ja kahepoolsete finantsasutustega. Sel eesmärgil loob komisjon töörühma, mis koosneb liikmesriikide esindajatest, Euroopa Parlamendi liikmetest, EIP ja vajaduse korral muude institutsioonide esindajatest.

Artikkel 12

ELi tagatise ulatus ja tingimused

1. Riigiga sõlmitud või riigi tagatisega EIP finantstehingute ja EIP muude finantstehingute puhul, mis on sõlmitud piirkondlike või kohalike omavalitsustega või riigi omanduses ja/või kontrolli all olevate ettevõtjate või asutustega, kui nende EIP muude finantstehingute puhul on EIP teinud asjaomase riigi krediidiriski arvesse võttes vajaliku krediidiriski hindamise, katab ELi tagatis kõik EIP-l saada olevad laekumata maksed („täielik tagatis”).

2. Lõike 1 kohaldamisel esindab Jordani Läänekallast ja Gaza sektorit Palestiina omavalitsus ning Kosovot (10) ÜRO missioon Kosovos või käesoleva otsuse artiklis 5 osutatud piirkondlikes tegevussuunistes määratud valitsus.

3. Muude kui lõikes 1 nimetatud EIP finantstehingute puhul hõlmab ELi tagatis kõiki EIP-l saada olevaid laekumata makseid, kui mittelaekumise põhjustas üks järgmistest poliitilistest riskidest („poliitilise riski tagatis”):

a) rahaülekannete tegemata jätmine;

b) sundvõõrandamine;

c) sõda või rahvarahutused;

d) kohtuliku kaitse puudumine lepingu rikkumise korral.

4. EIP töötab kokkuleppel komisjoniga välja selged ja läbipaistvad jaotuspõhimõtted, mille alusel teha otsus rahastamise vormi üle selliste tehingute puhul, mis on kõlblikud nii ELi tagatise jaoks kui ka rahastamiseks EIP omal riisikol.

5. Kui ELi tagatist kasutatakse mingiks konkreetseks tehinguks, annab EIP liidule üle kogu laekumata maksetega seotud võla või selle osa, nii et EIP õigused võlgnike suhtes lähevad liidule üle koos kõigi võlaga liituvate tagatistega.

Artikkel 13

Iga-aastane aruandlus ja raamatupidamine

1. Komisjon esitab käesoleva otsuse kohaselt teostatud EIP finantstehingute kohta kord aastas aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Aruandes antakse hinnang programmi, projekti, sektori, riigi ja piirkonna tasandil tehtud EIP finantstehingute kohta, samuti EIP finantstehingute kaudu liidu välispoliitika eesmärkide ja strateegiliste eesmärkide täitmiseks antud panuse kohta , pöörates erilist tähelepanu Euroopa 2020. aasta strateegiaga seonduvatele eesmärkidele . Aruandes esitatakse kokkuvõte käimasolevatest projektidest . Aruandes hinnatakse eelkõige EIP finantstehingute vastavust käesolevale otsusele, võttes arvesse artiklis 5 osutatud piirkondlikke tegevussuuniseid, ja sellesse lisatakse jaotised liidu poliitiliste eesmärkide saavutamisse antud lisandväärtuse kohta, prognoositud arengumõju hinnangu ning selle kohta, mil määral EIP on rahastatavate projektide kavades ja järelevalves arvestanud nende keskkonnaalast ja sotsiaalset jätkusuutlikkust, samuti jaotised koostöö kohta komisjoni, rahvusvaheliste finantsasutuste ja kahepoolsete asutustega, sealhulgas kaasrahastamise kohta. Aruanne sisaldab eelkõige kõigi nende liidu finantsvahendite üksikasjalikku kirjeldust, mida kasutatakse koos EIP ja muude rahastajate antavate vahenditega, andes seega detailse ülevaate käesoleva otsuse alusel tehtavate finantstehingutega seotud finantsriskist. Aruandes on samuti eraldi osa, milles hinnatakse üksikasjalikult otsuse 633/2009/EÜ artikli 1 lõike 2 täitmiseks EIP poolt võetud meetmeid. Lisaks esitab EIP ka edaspidi Euroopa Parlamendile, nõukogule ja komisjonile kõik oma sõltumatud hindamisaruanded, milles hinnatakse EIP välislaenude andmise volituse kohase konkreetsete tegevuste praktilisi tulemusi.

2. Lõike 1 kohaldamise eesmärgil esitab EIP komisjonile kord aastas aruande käesoleva otsuse kohaselt projekti, sektori, riigi ja piirkonna tasandil tehtud EIP finantstehingute ning Euroopa Liidu välispoliitika eesmärkide ja strateegiliste eesmärkide saavutamise kohta ning koostöö kohta komisjoni, rahvusvaheliste finantsasutuste ja kahepoolsete asutustega , samuti esitab ta aruande mõju kohta arengule, nagu on ette nähtud artiklis 9 . Igast vastastikuse mõistmise memorandumist, mille EIP sõlmib muude rahvusvaheliste finantsasutuste või kahepoolsete asutustega ja mis on seotud käesoleva otsuse kohaste finantstehingute teostamisega, avalikustatakse, või kui avalikustamine ei ole võimalik, tuleks asjaomastest vastastikuse mõistmise memorandumitest Euroopa Parlamenti ja nõukogu teavitada lõikes 1 osutatud komisjoni iga-aastases aruandes.

3. Komisjoni aruandekohustuse täitmiseks ja Euroopa Kontrollikoja taotluse täitmiseks esitab EIP komisjonile iga EIP finantstehingu kohta statistilised, finants- ja raamatupidamisandmed ja võimaliku täiendava teabe ning audiitori otsuse EIP finantstehingute jäägi kohta.

4. Komisjoni raamatupidamise jaoks ja täieliku tagatisega kaetud riskidest teatamiseks esitab EIP komisjonile riskihinnangut ja reitingut käsitleva teabe muude laenusaajate või tagatise saanud võlgnike kui riikidega sõlmitud EIP finantstehingute kohta.

5. EIP esitab lõigetes 2, 3 ja 4 osutatud teabe omal kulul. EIP teeb selle teabe üldreeglina ka avalikult teatavaks, välja arvatud konfidentsiaalse teabe. Teave selle kohta, kas projekt on selle tagatisega kaetud, lisatakse projekti kokkuvõttesse, mis avaldatakse EIP veebisaidil pärast projekti heakskiitmist.

6. EIP lisab oma aastaaruandesse Euroopa ombudsmaniga sõlmitud vastastikuse mõistmise memorandumi toimimise järelhinnangu.

Artikkel 14

Koostööst keelduvad jurisdiktsioonid

EIP on oma finantstehingutes sallimatu igasuguse ebaseaduslikul eesmärgil toimuva tegevuse, sealhulgas rahapesu, terrorismi rahastamise, maksupettuse ja maksudest kõrvalehoidmise suhtes. Eelkõige ei osale EIP abikõlblikes maades mingites sellistest välisriikidest jurisdiktsioonide kaudu tehtavates tehingutes, mis on OECD, rahapesuvastase töökonna ja teiste asjaomaste organisatsioonide poolt määratletud kui koostööst keelduvad jurisdiktsioonid.

Artikkel 15

Koostöö ja arengu rahastamise väljavaated

Komisjon moodustab koos EIPga töörühma, et arutada liidu-poolse koostöö ja arengu rahastamise väljavaateid, vaadata läbi senised tavad ja teha ettepanekuid arenguabi korraldamise ja kooskõlastamise muutmiseks ning abi tõhususe ja tulemuslikkuse tõstmiseks. Töörühma kuuluvad liikmesriikide, Euroopa Parlamendi ja teiste Euroopa finantsasutuste esindajad ning see konsulteerib vastavalt vajadusele kodanikuühiskonnaga, erasektori esindajatega ja seni arenguabi hästi kasutanud riikide ekspertidega. Töörühm esitab oma aruande koos soovitustega 31. detsembriks 2012.

Artikkel 16

Komisjoni tehtud maksete sissenõudmine

1. Kui komisjon teeb makse ELi tagatise alusel, tegeleb EIP komisjoni nimel ja arvel makstud summade sissenõudmisega.

2. Hiljemalt artiklis 17 osutatud lepingu sõlmimise kuupäeval sõlmivad EIP ja komisjon lepingu, milles sätestatakse maksete sissenõudmise üksikasjalikud tingimused ja kord.

3. Täielikud üksikasjad kõigi artiklis 17 viidatud tagatislepingule vastavate maksete sissenõudmise juhtude kohta tehakse läbipaistvuse huvides avalikult kättesaadavaks komisjoni veebisaidil.

4. Euroopa Kontrollikoda kontrollib ELi tagatislepingu alusel ELi üldeelarvesse tehtud makseid ja maksete sissenõudmisi.

Artikkel 17

Tagatisleping

EIP ja komisjon sõlmivad tagatislepingu, milles sätestatakse ELi tagatise andmise tingimused ja kord , ning teavitavad sellest Euroopa Parlamenti.

Artikkel 18

Kontrollikoja teostatav kontroll

EIP-le antavat ELi tagatist kontrollib kontrollikoda.

Artikkel 19

Läbivaatamine

Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule vajaduse korral ettepaneku ELi tagatise kehtestamiseks järgmise finantsraamistiku (2014–2020) alusel.

Artikkel 20

Lõpparuanne

Komisjon esitab käesoleva otsuse kohaldamise kohta Euroopa Parlamendile ja nõukogule lõpparuande 31. oktoobriks 2014.

Artikkel 21

Kehtetuks tunnistamine

Otsus 633/2009/EÜ tunnistatakse käesolevaga kehtetuks.

Artikkel 22

Jõustumine

Käesolev otsus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

…, Euroopa Parlamendi nimel president Nõukogu nimel eesistuja

(1) Euroopa Parlamendi 17. veebruari 2011. aasta seisukoht.

(2) ELT L 190, 22.7.2009, lk 1.

(3) ELT L 145, 10.6.2009, lk 10.

(4) KOM(2008)0308.

(5) ELT L 414, 30.12.2006, lk 95.

(6) ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1244 (1999) alusel.

(7) KOM(2009)0495.

(8) ELT L 301, 12.11.2008, lk 13.

(9) Nagu määratletud OECD arenguabi saajate loetelus (mis sisaldab vähim arenenud riike, madala sissetulekuga riike ja keskmise sissetulekuga riike).

(10) ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1244 (1999) alusel.