KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Stabiliseerimisvahendi 2012. aasta aruanne /* COM/2013/0563 final */





SISUKORD KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Stabiliseerimisvahendi 2012. aasta aruanne 1........... Sissejuhatus.................................................................................................................... 3 2........... Stabiliseerimisvahendi ülesehitus...................................................................................... 3 3........... Stabiliseerimisvahendi rakendamine................................................................................. 4 4........... Ülevaade stabiliseerimisvahendi tegevusest aastatel 2007–2012....................................... 5 5........... Stabiliseerimisvahendi olukord 2012. aastal..................................................................... 6 6........... Reageerimine kriisiolukordadele või tekkivatele kriisiolukordadele (stabiliseerimisvahendi määruse artikkel 3) 7 6.1........ Kuidas on aastal 2012 kasutatud stabiliseerimisvahendit kriisidele reageerimiseks?........... 7 6.2........ Kes on kaasatud stabiliseerimisvahendi kriisidele reageerimise meetmetesse?.................. 10 7........... Abi stabiilsete koostöötingimuste kontekstis (stabiliseerimisvahendi määruse artikkel 4).. 10 7.1........ Ohud julgeolekule ja turvalisusele (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 1).......... 11 7.2........ Keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalidega seotud ohu vähendamine (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 2)............................................................................................... 13 7.3........ Kriisieelse ja -järgse suutlikkuse suurendamine (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 3) 14 8........... Kokkuvõte................................................................................................................... 17 1. Sissejuhatus Käesolev kuues aastaaruanne esitatakse Euroopa Parlamendile, nõukogule, Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. novembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1717/2006 (millega kehtestatakse stabiliseerimisvahend)[1] artiklis 23 sätestatud aruandekohustusega. Stabiliseerimisvahend on oluline Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ning komisjoni asepresidendi vastutusalasse antud rahastamisvahend, mis võimaldab tal suunata vahendeid kriiside ja julgeolekuohtude ärahoidmise, leevendamise ja nende tagajärgede kõrvaldamisega seonduvate ELi igakülgsete lähenemisviiside toetamisele kogu maailmas. Käesolevas aruandes esitatakse ülevaade sellest, kuidas kasutati stabiliseerimisvahendit 2012. aastal. Käesolevale aruandele on lisatud kaks komisjoni talituste töödokumenti, milles on esitatud üleilmset rakendamist käsitlev igakülgne ja üksikasjalik ajakohastatud teave järgneva kohta: i) stabiliseerimisvahendi kiireloomulised kriisidele reageerimise meetmed, mis algatati ja/või olid pooleli 2012. aastal (stabiliseerimisvahendi määruse artikkel 3), ning ii) stabiliseerimisvahendi pikaajalisemad programmid, mis on hõlmatud stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõigetega 1, 2 ja 3. Käesolevas aruandes kirjeldatud stabiliseerimisvahendi meetmeid võtavad väga erinevad rakendusorganid, sealhulgas ÜRO asutused ja teised rahvusvahelised ja piirkondlikud organid, ELi liikmesriikide asutused, valitsusvälised organisatsioonid ja muud kodanikuühiskonna organisatsioonid. 2. Stabiliseerimisvahendi ülesehitus Stabiliseerimisvahend on üks peamistest välisabi rahastamisvahenditest, mis võimaldab ELil võtta juhtroll, et aidata reageerida praegustele kriisidele ja hoida ära tekkivaid kriise kogu maailmas. Nagu on kokku võetud allpool, sätestatakse stabiliseerimisvahendi määruse artiklites 3 ja 4 tegevuse liigid, mille jaoks vahendit võib kasutada. Artiklis 3 on ette nähtud abi kriisiolukordadele või tekkivatele kriisiolukordadele reageerimiseks. See võib hõlmata reageerimist tõsistele poliitilistele ja konfliktiolukordadele, suurtele loodusõnnetustele[2] ning mõnikord nende mõlema keerulisele kooslusele. Kui avaneb kriisi ennetamise, leevendamise või lahendamise võimalus, siis sellist toetust stabiliseerimisvahendist, mis on kasutatav vaid siis, kui peamisi välisabi rahastamisvahendeid[3] ei ole võimalik kasutada piisavalt kiiresti või asjakohasel viisil, antakse eriabimeetmena[4]. Nimetatud reageerimismeetmetele järgnevad mõnel juhul vahereageerimisprogrammid[5]. Stabiliseerimisvahendi meetmed võivad sageli täiendada ELi humanitaarabi ja toetada ka hädaabi, taastustööde ja arengu ühendamise lähenemisviisi[6]. Peale selle võivad stabiliseerimisvahendi meetmed täiendada ELi ÜJKP[7] operatsioone ja muid meetmeid ning anda olulise täiendava panuse ELi igakülgsesse kriisiolukordadele reageerimise lähenemisviisi. Stabiliseerimisvahendi kasutamine täiendab põhilisi rahastamisvahendeid, mis oma kohaldamisala, strateegilise planeerimise ja programmitsüklite tõttu ei sobi sageli reageerimiseks kriisiolukordadele või tekkivatele kriisiolukordadele. ELi välistegevuse vahendite suureks eeliseks on see, et need hõlmavad nii laia vahendite valikut, mis võimaldab liidul reageerida erineval viisil sõltuvalt olukorrast. Stabiliseerimisvahendi määruse artiklis 4 on ette nähtud vahendi programmitöö komponent, mis hõlmab vahendi pikemaajalisi programme kolmes peamises valdkonnas: · julgeolekut ja turvalisust ohustav olukord piirkondadevahelises kontekstis (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 1); · keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalidega seotud ohu vähendamine (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 2) ning · kriisieelse ja -järgse suutlikkuse suurendamine (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 3)[8]. 3. Stabiliseerimisvahendi rakendamine Komisjoni välispoliitika vahendite talitus töötab väga tihedas koostöös Euroopa välisteenistusega, mis on oma tegevuses autonoomne liidu asutus[9] ja mis loodi samuti 2011. aasta jaanuaris. Mõlemad talitused alluvad Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale ning komisjoni asepresidendile Catherine Ashtonile, kusjuures välispoliitika vahendite talitus allub talle kui Euroopa Komisjoni asepresidendile. Euroopa välisteenistuse loomise otsuse artiklis 9 on sätestatud, et liidu väliskoostöö haldamine jääb komisjoni vastutusalasse, kusjuures välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja tagab välisabi vahendite, sh stabiliseerimisvahendi üldise poliitilise koordineerimise. Nii suunab Euroopa välisteenistus poliitiliselt stabiliseerimisvahendi määruse artikli 3 kohaldamist ja teeb meetmete ettevalmistamisel koostööd välispoliitika vahendite talitusega, kes vastutab kokkulepitud meetmete rakendamise eest. Euroopa välisteenistus tegeleb ka stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 kohase strateegilise programmitööga strateegiadokumentide ja mitmeaastaste sihtprogrammide kaudu. Vastavaid iga-aastaseid tegevuskavu sõnastavad ja täidavad arengu ja koostöö peadirektoraat[10] (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõiked 1 ja 2) ning välispoliitika vahendite talitus (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 3). Komisjoni ja Euroopa välisteenistuse koostööd vaadatakse pidevalt läbi, et suurendada nende sünergilist toimet ja vastastikust täiendavust ning selleks, et parandada stabiliseerimisvahendi rakendamise korda. 4. Ülevaade stabiliseerimisvahendi tegevusest aastatel 2007–2012 Stabiliseerimisvahend on oma kuue tegevusaastaga saavutanud praeguseks kindla koha ELi rahastamisvahendina, pakkudes vajalikku tuge ELi laiaulatuslikule lähenemisviisile konfliktide ja kriiside ennetamiseks, neile reageerimiseks ja neist taastumiseks kogu maailmas, riikliku ja piirkondliku tasandi julgeolekuohtude lahendamiseks ning konfliktide ärahoidmise ja kriisidele reageerimise suutlikkuse arendamiseks. Aastatel 2007–2012 tehti stabiliseerimisvahendi lühiajalise kriisidele reageerimise komponendi raames umbes 243 meetme jaoks kättesaadavaks 872 miljonit eurot, et reageerida kriisidele ligi 70s riigis või piirkonnas üle kogu maailma. Ajavahemiku 2007–2012 tegevuse geograafiline ulatus on esitatud joonisel 1. Samal ajavahemikul tehti stabiliseerimisvahendi pikaajalise kavandatava elemendi jaoks kättesaadavaks 403,8 miljonit eurot, mis hõlmavad artikli 4 lõigetes 1, 2 ja 3 sätestatud meetmeid. Joonisel 2 on näidatud, kuidas jagunes rahastamine samal perioodil kriisidele reageerimise meetmete (artikkel 3) ja pikaajalisemate programmide (artikkel 4) vahel. 5. Stabiliseerimisvahendi olukord 2012. aastal Stabiliseerimisvahendi 2012. aasta 286,1 miljoni euro suuruses kättesaadavas ja täielikult kulukohustustega seotud eelarves[11] jagunesid assigneeringud järgmiselt: · 195,8 miljonit eurot kriisiolukordadele või tekkivatele kriisiolukordadele (artikkel 3); · 22 miljonit eurot reageerimiseks piirkondadevahelistele ohtudele (artikli 4 lõige 1); · 46,3 miljonit eurot keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalidega seotud ohu vähendamiseks (artikli 4 lõige 2) ning · 22 miljonit eurot kriisieelse ja -järgse suutlikkuse suurendamiseks (artikli 4 lõige 3). Nõukogu hoiti kursis poliitika- ja julgeolekukomiteele esitatud korrapäraste teatiste abil, mis käsitlesid ELi uute artikli 3 kohaste kriisidele reageerimise meetmete kavandamist ja milles anti ajakohastatud teavet käimasolevate meetmete rakendamise kohta. Stabiliseerimisvahendi demokraatliku kontrolli raames loodi Euroopa Parlamendi väliskomisjoni töörühm konfliktide, julgeoleku ja arengu alal, mis kohtus viis korda komisjoni talituste ja Euroopa välisteenistuse esindajatega. Joonisel 3 esitatud geograafiline jaotus peegeldab stabiliseerimisvahendi jätkuvat märkimisväärset toetust kriiside lahendamiseks Lähis-Idas ning Põhja-Aafrikas ja Sahara-taguses Aafrikas 2012. aastal. Konkreetseid näiteid stabiliseerimisvahendi projektide kohta 2012. aastal on toodud kahes järgnevas jaotises. 6. Reageerimine kriisiolukordadele või tekkivatele kriisiolukordadele (stabiliseerimisvahendi määruse artikkel 3) 6.1. Kuidas on aastal 2012 kasutatud stabiliseerimisvahendit kriisidele reageerimiseks? 2012. aastal tegeles EL mitme tõsise kriisiga, sealhulgas Araabia kevade murrangulised sündmused Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas, mis mõjutasid omakorda otseselt ka Saheli piirkonna stabiilsust. EL reageeris kriisidele ka mujal maailma osades, mis kõik nõudsid tõhusat ja õigeaegset sekkumist ebakindlatesse ja/või kriisijärgsetesse olukordadesse. Nende meetmetega püüti aidata riike stabiliseerida ja tugevdada nende vastupidavust. Üksikasjad kõikide 2012. aastal rakendatud stabiliseerimisvahendi meetmete kohta on välja toodud käesolevale aastaaruandele lisatud komisjoni talituste I töödokumendis. Järgmised illustreerimise eesmärgil loetletud 2012. aasta meetmed näitavad, kui erinevad olid maailma eri paigus tekkinud kriisiolukorrad, millele stabiliseerimisvahend pidi reageerima: · 2012. aasta kevadel tehti jõulisi diplomaatilisi jõupingutusi vägivalla levimise takistamiseks Süürias ning ELi strateegiline prioriteet oli ÜRO järelevalvemissiooni Süürias (UNSMIS) kiire kasutamine. Rahastamine stabiliseerimisvahendist võimaldas selle missiooni kiiret ja ohutut algatamist näiteks selle kaudu, et Damaskusesse saadeti viivitamata 25 soomusautot. Pärast ÜRO järelevalve missiooni volituste lõppu jäeti mõned neist sõidukeist ÜRO ja Araabia Liiga erisaadiku Lakhdar Brahimi ja tema meeskonna käsutusse. Stabiliseerimisvahendi toetus aitas ka tuua opositsiooni liikmed kokku kahele koosolekule Brüsselis ja Kairos, et abistada neid ühtsema seisukoha kujundamisel. Aasta teises pooles suurenes oma kodu hülgajate arv ja stabiliseerimisvahendi teisest toetusprogrammist hakati abistama varjupaigataotlejaid vastu võtvate naaberriikide ametiasutusi ja kogukondi. Abistatakse ka Süüriasse jääjaid. · Toetust jagati ka Liibüale, et aidata arendada riigi suutlikkust tegeleda kriisiolukordadega ja haavatavamate rühmadega ning puhastada ala lõhkemata lahingumoonast. Lisaks anti abi ka integreeritud piirihalduse vajaduste hindamiseks, valmistades ette järgmist (ÜJKP) uurimismissiooni. Sellest konkreetsest meetmest ei saa kasu üksnes Liibüa, vaid kogu Saheli piirkond, sest meede aitab vähendada inimkaubandust ja ebaseaduslike relvadega kaubitsemist. · Valimiste läbiviimine on tihti põhitingimus kriisidest taastumiseks ja 2012. aastal oli stabiliseerimisvahendist valimiste toetamine konfliktile kalduvatel aladel eri piirkondades silmnähtavalt lahendamist vajav küsimus. Projektid käivitati järgmistes riikides: Ginea-Bissau, Togo, Burkina Faso, Zimbabwe, Madagaskar, Keenia, Pakistan, Afganistan ja Haiti. Nende valimiste toetamise meetmete raames pakutakse abi peamiselt valimiste puhul, mis jäävad välja juba kavandatud valimistsüklist. Sellised konflikti ennetamise meetmed sillutavad teed ka vastastikusele täiendavusele ELi laiemate strateegiate ja muude vahenditega. · 2012. aasta alguses paluti ELil toetada ÜRO jõupingutusi kasvavate pingete maandamisel Iraagi valitsuse ja Ashrafi laagri elanike vahel, kellest mitmel oli sidemeid Iraani rahva mudžahiidliku organisatsiooniga. Ressursside kiire koondamine stabiliseerimisvahendi kaudu võimaldas kasutada kompromisslahendust. 2012. aasta lõpus paigutati paljud Ashrafi laagri endised elanikud ümber uude asukohta ja algatati menetlused nende alaliseks Iraagist väljapoole ümberpaigutamiseks. Kuigi pinged püsivad, on stabiliseerimisvahendist saadud rahastus aidanud Iraagi valitsusel, Ashrafi laagri endistel elanikel ja rahvusvahelisel kogukonnal liikuda püsiva lahenduse suunas. · Hoolimata tagasilöökidest edenes Jeemenis 2012. aastal üleminek ning EL aitas stabiliseerimisvahendi kaudu koos ÜRO ja Maailmapangaga Jeemeni poliitikakujundajatel määrata kindlaks riigi vajadused hiljutise konflikti järel. Jeemeni üleminekuvalitsus on seadnud prioriteediks tsiviiljulgeoleku valdkonna reformid, et tagada julgeolekuteenistuste reaalne suutlikkus vastata rahva julgeolekuvajadustele. Stabiliseerimisvahendi toetus aitas kavandada ja kujundada Jeemeni reformikavasid. · Saheli piirkonnas on stabiliseerimisvahendi kasutamisel seoses põhiliste julgeolekuprobleemidega olnud valdav piirkondlik lähenemisviis. 2012. aasta alguses lepiti kokku Liibüa kriisi mõju leevendamise meetme osas Nigeri ja Mali põhjapoolsetes piirkondades. Malis 22. märtsil 2012 toimunud sõjaväelise riigipöörde järel suurendati toetust ja laiendati seda teistesse Mali kriisist mõjutatud Nigeri piirkondadesse. Lisaks loodi Tšaadis ja Liibüas demineerimise programmid, mille eesmärk on aidata kaasa piirkonna stabiliseerimisele ja tagada julgeolekujõudude juurdepääs miinidega kaetud aladele, mis tihti kujutavad endast ohutut peidupaika ebaseaduslikule kaubandusele ja terroristidele. Kõik need sekkumised on täielikult kooskõlas ELi laiaulatusliku Saheli julgeoleku ja arengu strateegiaga ning täiendavad teisi piirkonnas tehtavaid jõupingutusi ELi eri vahendite raames, sealhulgas ÜJKP meetmed. · Sahara-taguses Aafrikas toetati kõnealusest vahendist stabiliseerimist ja kiire taastumise pilootprojekte Somaalias ning Kesk-Aafrika Vabariigi jõudude demobiliseerimist. Kesk-Aafrika Vabariigis toetati riiklikest relvajõududest demobiliseeritud 5 000 sõduri sotsiaal-majanduslikku taasintegreerimist ning riigi põhja- ja idaosa demineerimist ja lõhkemata lahingumoonast puhastamist (kuigi see tegevus tuli järgnenud sündmuste järel peatada). · Rahutagamise pingutused Nigeerias ja Burundis hõlmasid tasakaalustavat toetust rahu ülesehitamise ja konfliktide lahendamise tugevdamisele ning noorte töötuse vastu võitlemisele Nigeeria Plateau osariigis. Eriti tähtis on aidata kaasa rahutagamisele ja konfliktide ennetamisele Nigeerias, kuna Plateau osariigi julgeolekukeskkond pakub viljakat pinnast ka ekstremistide rühmitustele, nagu Boko Haram nende tegevuse laiendamiseks piirkonnas. Stabiliseerimisvahendi toetus aitas samuti kaasa laiematele jõupingutustele säilitada rahu Burundis. · 2012. aasta aprillis toetati stabiliseerimisvahendist Birma/Myanmari reformiprotsessi, sealhulgas pakuti tehnilist abi ja nõuandetuge valitsuse ministeeriumidele. Lisaks anti oktoobris abi Myanmari rahukeskuse loomiseks, mis koordineerib rahuläbirääkimise meeskondade tegevust ning toimib eri sidusrühmade avaliku aruteluplatvormina. Lisaks tagab see riigi ja rahvusvahelise avalikkuse laiema teavitamise ja kaasamise rahuprotsessi ning kohalike ja rahvusvaheliste poolte toetuse koordineerimise. See algne abi sillutas teed laiaulatuslikule stabiliseerimisvahendi toetusprogrammile Birma/Myanmari rahuprotsessi hüvanguks 2013. aastal, hõlmates Myanmari rahukeskuse ülesehitamise ja operatiivtegevuse toetust. Täiendava stabiliseerimisvahendi meetmega miinidest tingitud ohu leevendamiseks aidatakse kaasa riigi sees ümberasustatud inimeste ja varjupaigataotlejate tagasipöördumisele ning kindlustatakse eeltingimused, mis on vajalikud sotsiaal-majandusliku arengu suunas liikumiseks mitmes Birma/Myanmari etnilistes piirkondades. · Filipiinidel on stabiliseerimisvahend olnud osa ELi laiaulatuslikust kaasatusest Mindanao rahuprotsessi alates 2010. aastast. Filipiinide valitsus ja Moro Islami Vabastusrinne kutsusid ELi võtma keskset rolli nii läbirääkimises osalejate abistamisel ja rahuläbirääkimiste korraldamisel kui ka saavutatud kokkulepete järgimise kontrollimisel. 2012. aasta keskel kinnitas EL taas oma pühendumust rahuprotsessi stabiliseerimisvahendi järelmeetme kaudu. See võimaldas jätkuvat toetust vahendamis- ja järelevalvestruktuuridele, aga oli ka piisavalt paindlik võimaldamaks järelmeetmeid kokkuleppe saavutamise puhul. 2012. aasta oktoobris saavutatud rahukokkuleppe täielike tagajärgede hindamine on praegu käimas ja stabiliseerimisvahendi toetuse võib osaliselt ümber suunata edasistele rahu tugevdamise meetmetele. Tänu saavutatud edule peetakse Filipiinidel loodud vahendamist ja järelevalvet tõhusaks mudeliks, mida võib kasutada teiste konfliktide puhul, eelkõige kõnealuses piirkonnas. Stabiliseerimisvahendist rahastatakse meetmeid, mille puhul Filipiinide tähtsaimad osalised teavitavad näiteks vastavaid osalejaid Birmas/Myanmaris. · Ameerikas taaselustas Colombia rahuläbirääkimistest teatamine 2012. aasta augustis lootused, et üle poole sajandi kestnud pikk konflikt võib leida lõpu. Igasuguse rahukokkuleppe võti peitub Colombia võimude suutlikkuses tegeleda kuritarvitamise ohvrite ja eelkõige oma maa kaotanud inimeste kaebustega. 2012. aasta oktoobris, üheaegselt Havannas alustatud rahuläbirääkimistega, käivitati stabiliseerimisvahendi uus meede, millest aidatakse Colombia institutsioonidel rakendada tõhusamalt hiljutisi õigusakte, mis käsitlevad ohvrite õiguste kaitset (seadus 1448). Muud meetmed piirkonnas hõlmavad Boliivia konflikti ning Guatemala ja Belize piirivaidluste peamiste põhjustega tegelemise toetamist. · ELi liikmesriigid esitasid stabiliseerimisvahendi komitees positiivse arvamuse stabiliseerimisvahendi vahereageerimisprogrammide loomise kohta varasemate eriabimeetmete põhjal, jätkamaks abi andmist Haitis suurõnnetusteks valmisoleku tagamisele, konflikti rahumeelsele lahendamisele Mägi-Karabahhias, Gruusiast lahkulöönud piirkondade stabiliseerimisele ja Liibanoni erikohtu toetamisele. 6.2. Kes on kaasatud stabiliseerimisvahendi kriisidele reageerimise meetmetesse? Stabiliseerimisvahendi kriisidele reageerimise meetmed valmistatakse ette tihedas koostöös mitme partneriga, kelleks on ELi institutsioonid, ELi liikmesriigid, kodanikuühiskond, riigiasutused, kolmandad riigid ja muud osalejad. ELi delegatsioonid täidavad peamist rolli, andes varajasi hoiatusi ja töötades välja algseid kontseptsioone ja võimalusi reageerimiseks. 2012. aastal delegeeriti jätkuvalt enamik uusi meetmeid[12] kohapeal rakendamiseks edasi ELi delegatsioonidele, kelle arusaamine kohalikest vajadustest ja nõudmistest on oluline nende meetmete õnnestumiseks. See võimaldab lepingud rakendusasutustega õigeaegselt läbi rääkida ja jälgida kohapeal kõnealuste sageli tundlike projektide rakendamist. Selle tulemusena vastutasid ELi delegatsioonid 2012. aastal stabiliseerimisvahendi 62 % kulukohustuste ja 80 % maksete eest. Joonisel 4 on näidatud stabiliseerimisvahendi partnerid artikli 3 kohaste kriisidele reageerimise meetmete rakendamisel ajavahemikul 2007–2012. 47 % stabiliseerimisvahendi eelarvest rakendasid valitsusvälised osalejad, sellest 23 % valitsusväliste organisatsioonide kaudu. ÜRO asutused jäävad loomulikult märkimisväärseks koostööpartneriks, arvestades nende oskusteavet ja nende ulatuslikku kohalolu riigis, mis võimaldab neil kiiresti reageerida oma tugevate kohalike võrgustike abil muutuvas keskkonnas, kus stabiliseerimisvahendi kriisidele reageerimise meetmeid kasutatakse. 7. Abi stabiilsete koostöötingimuste kontekstis (stabiliseerimisvahendi määruse artikkel 4) Komisjon tagab artikli 4 kohase iga-aastase programmitöö ettevalmistamise ja abi haldamise stabiilsete koostöötingimuste raames. Stabiliseerimisvahendi 2012. aasta tegevusprogrammid võeti vastu järgmiselt: artikli 4 lõike 1 (julgeoleku- ja muud õiguskorraga seonduvad ohud) kohta 2012. aasta septembris, artikli 4 lõike 2 (keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalidega seotud ohu vähendamine) kohta 2012. aasta augustis ning artikli 4 lõike 3 (kriisieelse ja -järgse suutlikkuse suurendamine) kohta 2012. aasta märtsis. Ajakohased üksikasjalikud andmed artikli 4 lõigete 1, 2 ja 3 kohaste meetmete rakendamise kohta on esitatud aruandele lisatud komisjoni talituste II töödokumendis. 7.1. Ohud julgeolekule ja turvalisusele (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 1) Piirkondadevahelisi ohte arvestades kavandatud programmid keskenduvad suutlikkuse suurendamisele, kasutades tihedat konsulteerimist abisaavate riikidega. Tavaliselt tugevdatakse julgeolekualast suutlikkust riiklikul ja piirkondlikul tasandil, eesmärgiga võimaldada tõhusat koostööd ülemaailmsel ja piirkondadevahelisel tasandil. Konkreetsest olukorrast lähtuvalt välja töötatud lähenemisviisi raames määratakse kindlaks piirkonna kesksed riigid ning seejärel suurendatakse kohalike õiguskaitse- ja julgeolekuorganite suutlikkust, luues või arendades edasi spetsialiseerunud üksusi ja asutustevahelist koostööd. Seejärel luuakse piirkondliku ja piirkondadevahelise koostöö edendamiseks piirkondlikud koordineerimisfunktsioonid, kus kasutatakse võimaluse korral ära olemasolevaid struktuure. Piirkondlike infosüsteemide kaudu edendatakse teabevahetust. Hõlmatud on erinevad valdkonnad: võitlus salakaubaveo, rahapesu ja muu organiseeritud kuritegevuse liikide vastu kokaiini- ja heroiinimarsruutidel, tulirelvade ja lõhkeainete salakaubavedu, meretranspordi turvalisuse ja ohutuse suurendamine kriitilise tähtsusega mereteedel ning suutlikkuse suurendamine terrorismist mõjutatud piirkondades. Aastal 2012 seoti eespool nimetatud meetmete jaoks kulukohustustega 22 miljonit eurot, sealhulgas moodustasid maksete assigneeringud kokku ligikaudu 14,2 miljonit eurot. 2012. aasta lõpuks oli ekspertide rahastamise vahendi[13] kaudu palgatud rohkem kui 100 eksperti asjaomastest riiklikest või poolriiklikest ELi liikmesriikide organisatsioonidest, et ühendada jõud ja teha kättesaadavaks nende eriteadmised ja eksperdiarvamused ning anda tehnilist tuge stabiliseerimisvahendi meetmete kindlaks määramiseks ja üksikasjalikuks kavandamiseks. See hõlmas 2013. aasta tegevusprogrammi ning ettevalmistust eelmistes iga-aastastes tegevuskavades heaks kiidetud meetmete täielikuks rakendamiseks. Hõlmatud valdkondade hulka kuuluvad: · 2012. aasta lõpus loodi „kokaiini liikumistee programmi” raames projektiga AIRCOP kolm ühist töörühma kuritegevuse tõkestamiseks lennujaamades (Cabo Verdes, Senegalis ja Togos), toetades organiseeritud kuritegevuse vastast võitlust heroiini liikumisteel. Käivitati ka uus projekt politsei piirkondliku infosüsteemi loomiseks Lääne-Aafrikas (WAPIS I, 2,2 miljonit eurot 2012. aastal) ning teine leping kinnitas ELi jätkuvat pühendumist narkootikumide lähteainete leviku tõkestamisele Ladina-Ameerikas ja Kariibi mere piirkonnas (PRELAC II, 3 miljonit eurot 2012. aastal). Lääne-Aafrikas allkirjastati ka rahapesu vastase projekti leping, milles keskendutakse pangandusvälistele finantsettevõtetele ja teatavatele rahandusega mitteseotud ettevõtetele ja kutsealadele Ghanas, Nigeerias, Senegalis ja Cabo Verdes (1,8 miljonit eurot 2012. aastal); · kümnes riigis, sh Iraanis, Pakistanis ja Afganistanis, jätkus organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse toetamine heroiini liikumisteel; · 16,5 miljoni euro suuruse eelarvega (2012. aastal 2 miljonit eurot) kriitilise tähtsusega mereteede programm hõlmab 17 rannikuriiki India ookeani lääneosas, Kagu-Aasisas ja Guinea lahe ääres. Programm parandab rannikuriikide teabejagamissuutlikust ja mereõiguse täitevfunktsioone, et saavutada turvalisem mereliiklus, võideldes piraatluse ja relvastatud röövimise vastu merel; · mitme projekti eesmärk on võitlus terrorismiga ja selle ennetamine, kaasaaitamine ülemaailmsetele terrorismivastase võitluse meetmetele, sh ÜRO strateegia rakendamisele. 2012. aastal jätkus Saheli piirkonna terrorismi vastase projekti rakendamine mitme suutlikkuse suurendamise meetmega, mis olid suunatud Nigerile ja Mauritaaniale, ning samuti jõupingutustega piirkondliku koostöö tugevdamiseks kõnealuses piirkonnas. Käivitati Nigeerias baseeruva Boko Harami rühmituse uuring. Koostöö Pakistaniga on suunatud Punjabi kriminaalõigussüsteemi täiustamisele ning Kagu-Aasias osaleb stabiliseerimisvahend ELi ja ÜRO uimastite ja kuritegevuse vastu võitlemise büroo (UNODC) ühises terrorismivastases algatuses 2 miljoni euroga; · küberkuritegevus on suhteliselt uus ilming tänapäeva globaalsete ja piirkondadevaheliste ohtude seas, mida ei saa enam ilma nende kübermõõtmega tegelemata tõhusalt tõrjuda. 2012. aastal algas 3 miljoni eurose projekti väljatöötamine koos Euroopa Nõukoguga nn Budapesti konventsiooniga ühinemise ja selle rakendamise edendamiseks ning seonduvate õiguskaitse- ja kohtuasutuste suutlikkuse arendamiseks sihtriikides. Võttes arvesse, et kõige olulisemad infrastruktuuride haldamise süsteemid on võrku ühendatud, võib küberrünnaku või oluliste teabe- ja sidevõrkude avarii võimalik destabiliseeriv mõju olla laastav. Seda arvestades tegeletakse stabiliseerimisvahendi kaudu edaspidi ka küberjulgeolekuga (piirkondadevahelise koostöö ning rahvusvaheliste standardite rakendamiseks riskiteadlikkuse, haavatavuse analüüsi, hädaolukordadeks valmisoleku, hoiatamise ja tagajärgede likvideerimise vallas on eraldatud 1,5 miljonit eurot); · suureks ohuks rahva tervisele ja turvalisusele on võltsravimid, sest need sisaldavad tavaliselt madala kvaliteediga, valesti doseeritud või ebatõhusaid ning mõnel juhul isegi mürgiseid koostisosi. Ehkki see oht on ülemaailmne, on erilises ohus arenguriigid. Õigusraamistiku tugevdamiseks – peamiselt MEDICRIME konventsiooni (konventsioon ravimite võltsimise ja sarnaste rahvatervist ohustavate kuritegude kohta) raames, – samuti kahtlaste ravimite tuvastamise ja analüüsivõime tugevdamiseks ning politseijuurdluste ja kriminaalkohtumenetluse suutlikkuse suurendamiseks üleilmastunud kuritegevusvõrgustike tõkestamisel ja likvideerimisel on eraldatud 4,2 miljonit eurot; · selleks et võidelda väike- ja kergrelvade ebaseadusliku kogumise ja salakaubanduse vastu ning toetada rahvusvaheliste ja piirkondlike väike- ja kergrelvi puudutavate vahendite koordineerimist ja rakendamist, allkirjastati uued projektid väikerelvade piirkondliku keskusega (RESCA, 2,7 miljonit eurot), Kesk-Ameerika integratsioonisüsteemi julgeolekukomisjoniga (SICA, 2,3 miljonit eurot) ja INTERPOLiga (1,5 miljonit eurot ebaseaduslike relvade registreerimise ja jälgimise haldamissüsteemi (iARMS) jaoks). Need meetmed täiendavad väike- ja kergrelvade valdkonnas käimasolevat tööd, mida toetatakse stabiliseerimisvahendist Sahara-taguse Aafrikale ja Lõuna-Ameerikale suunatud tegevuses. 7.2. Keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalidega seotud ohu vähendamine (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 2) Ajalooliselt oli tegevus enamikus valdkondades koondunud endisesse Nõukogude Liitu. 2010. aastal püüti suurendada programmi meetmete geograafilist ulatust. Seda on laiendatud Vahemere piirkonda, Lähis-Idasse, Pärsia lahe piirkonda, Kagu- ja Kesk-Aasiasse, Lõuna-Kaukaasiasse ja Aafrikasse. Lisaks endise Nõukogude Liidu riikidele on sellesse kaasatud üle 60 riigi. Keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalide programm tegeleb õnnetuse, loodusõnnetuse või pahatahtliku tegevuse tagajärjel tekkinud keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalidega seotud ohtudega ja julgeolekukultuuriga, levitades parimaid tavasid ning tõstes julgeolekust ja ohutusest teadlikkuse üldist taset. Enne 2010. aastat käsitleti erinevaid valdkondi eraldi[14]. Alates 2010. aastast on ELi poolt kogu maailmas stabiliseerimisvahendi raames loodud keemia-, bioloogia-, radioloogia- ja tuumavalkonna tippkeskused saanud järk-järgult ühtseks ja integreeritud platvormiks kõigi piirikontrolli, salakaubaveo, ekspordikontrolli, bioloogilise ohutuse, bioloogilise julgeoleku valdkondade jne meetmete puhul, hõlmates ka kodanikukaitsemeetmeid (hädaolukorra planeerimine, kriisiks valmisolek ja sellele reageerimine). Nimetatud tippkeskuste eesmärk on täiustada keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalidega seotud ohu vähendamise poliitikat, töötades välja kohandatud abipakette (19 miljoni euroga 13 meedet). See on oluline suutlikkuse suurendamise, ühtse regionaalpoliitika arendamise ning riigisiseste ja piirkondlike osapoolte koostöö tugevdamise vahend kõnealuses valdkonnas. 2012. aastal asutas EL tippkeskused Kagu-Aasias (Filipiinid), Kagu-Euroopa/Lõuna-Kaukaasia/Ukraina piirkonnas (Gruusia), Põhja-Aafrikas (Alžeeria), Aafrikas Atlandi ookeani rannikul (Maroko), Lähis-Idas (Jordaania) ning Ida- ja Kesk-Aafrikas (Keenia). 2011. aasta lõpus ja 2012. aasta alguses alustas tööd viis esimest kohaliku tippkeskuse piirkondlikku sekretariaati. Peale selle on loodud kontaktid Kesk-Aasia ja Pärsia lahe koostöönõukoguga. Muud toetatavad valdkonnad: · kahesuguse kasutusega kaupade ekspordikontrolli alaste abi- ja koostöömeetmete raames rakendati edukalt programme rohkem kui 28 riigis üle maailma. Tihendatud on koostööd Ameerika Ühendriikide ekspordikontrolli[15] ja sellega seonduva piiriohutuse süsteemiga. Selle tegevuse laiendamine ja tugevdamine Lähis-Idas on kavas 2013. aasta teises pooles. · Jätkus endise Nõukogude Liidu riikidest pärinevate endiste relvateadlaste ja -inseneride ümberõppe ja alternatiivse tööhõive toetamine spetsialiseeritud teadus- ja tehnoloogiakeskuse (STCU) ja rahvusvahelise teadus- ja tehnoloogiakeskuse (ISTC) kaudu. · Kesk-Aasias, Kagu-Aasias ja Põhja-Aafrikas võetakse meetmeid võitluseks keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalide salakaubanduse ning eksitava finantstegevuse vastu. Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuriga (IAEA) on kirjutatud alla leping uue tuumamaterjali labori loomiseks, mida hakkavad kasutama Austrias Seibersdorfis asuvad IAEA kaitsemeetmeid toetavad analüütilised talitused (2012. aastal 5 miljonit eurot). 7.3. Kriisieelse ja -järgse suutlikkuse suurendamine (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 3) Stabiliseerimisvahendi kriisieelse ja -järgse suutlikkuse suurendamisega seotud aastase tegevuskava vastuvõtmisega 2012. märtsis[16] esitati mitu uue 2012.–2013. aastate strateegiadokumendi põhielementi konkreetse meetmena. Kuus 2012. aasta tegevusprogrammi lisatud meedet grupeeriti neljaks temaatiliseks alaks[17]. Need arendati eelnevale tööle põhinedes ja neis nähakse ette kodanikuühiskonna organisatsioonide, piirkondlike ja rahvusvaheliste organisatsioonide ning liikmesriikide kui rakendavate partnerite kaasamine. Neil on samuti praktiline mõju nõukogu järeldusele konfliktide ärahoidmise kohta[18]. Nad on eelkõige seotud konflikti ärahoidmise vahendite ja lähenemisviisidega, keskendudes varajasele hoiatamisele, konflikti riskianalüüsile, vahendamisele ja valdkonnaülestele teemadele nagu soolised ja inimõigused kõigis pika- ja lühiajalise välistegevuse valdkondades. 2012. aastal arendati edasi ligi 60 projekti, mis hõlmasid nii käimasolevaid kui ka juba algatatud meetmeid, et luua kriisiks valmisoleku ja rahutagamise suutlikkust kriisieelse ja -järgse olukorra puhul. Järgnevas jaotises kirjeldatakse mõningaid 2012. aasta rahutagamise partnerluse tulemusi, kogu teave on esitatud komisjoni talituste II töödokumendis: · Dialoog kodanikuühiskonnaga: kodanikuühiskonna dialoogivõrgustik[19] kujutab endast ELi poliitikakujundajate ja valitsusväliste osalejate vahel rahutagamise küsimustes dialoogi pidamiseks mõeldud väärtuslikku foorumit. 2012. aastal peeti üksteist koosolekut eri teemadel ja vaadeldi riigispetsiifilisi küsimusi (sealhulgas seoses Süüria, Liibüa ja Maliga), et aidata kaasa ELi poliitika kujundamise protsessile. Alates 2010. aastast on selle tegevuse tulemusena loodud 50 dokumenti: aruandeid, taustadokumente, soovitusi, põhipunktide dokumente, kirjanduse ülevaateid ja koolitusmaterjale kodanikuühiskonna sidusrühmade ja poliitikakujundajate jaoks. Selle tegevuse edu väljenduseks oli ka Euroopa Liidu programmist „Kodanike Euroopa”[20] rahastatud kõrvalprojekt, 2013. aasta tegevusprogrammi raames tagab kodanikuühiskonna dialoogivõrgustiku II etapp aga edaspidise väärtusliku jätkuvuse. · Riigisiseste valitsusväliste osalejate suutlikkuse arendamine: kiideti heaks 8,5 miljoni euro suurune toetus ELi hallatavatele projektidele Brasiilias, El Salvadoris, Nicaraguas, Haitis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Indias ja Kõrgõzstanis. Nende projektidega aidatakse kaasa kodanikuühiskonna osalejate suutlikkuse arendamisele kohalikul tasandil väga erinevates rahutagamise valdkondades: naised, rahu ja julgeolek; lapsed ja noored, rahu ja julgeolek; vahendamine, dialoog ja üleminekuperioodi õigusemõistmine; kliimamuutused, loodusvarad ja konfliktid. Sellega jätkatakse eelmiste aastate tegevusprogrammidega sarnase toetuse osutamist, millest on valitsusväliste osalejate projekte rahastatud seni juba 14 riigis[21]. · Vahendamine ja dialoog: koostöö ÜRO arenguprogrammi kriiside ennetamise ja lahendamise bürooga jätkusuutlike siseriiklike vahendusmehhanismide loomiseks ja konfliktide haldamiseks on hakanud andma käegakatsutavaid tulemusi[22]. Boliivia, Tšaadi, Maldiivide, Nepali, Ghana, Guyana ja Mauritaania valitsuse sidusrühmadele ning erakondadele ja kodanikuühiskonnale pakuti koolitust vahendamise ja läbirääkimiste valdkonnas ning õpetati, kuidas koolitada edaspidi oma riigi kolleege kõnealustes valdkondades. EL toetas ka kolme ametikoha loomist ÜRO poliitikaosakonna vahendamise tugiüksuse alluvuses tegutsevas vahendusekspertide valvemeeskonnas. Meeskond, mis on valmis tegutsemiseks mis tahes paigas üle maailma 72tunnise etteteatamisajaga, pakkus 2012. aastal oma oskusteavet seoses ÜRO ja ÜRO liikmesriikide ning muude rahvusvaheliste, piirkondlike ja allpiirkondlike organisatsioonide vahendamise jõupingutustega mitmes paigas, sealhulgas Keenia, Alžeeria, Iraak, Kesk-Aafrika Vabariik, Togo, Liibanon, Gabon ja Fidži. Vahendusekspertide valvemeeskond määras vahendajate nimekirja põhjal kindlaks ka 12 vanemvahendajat, kes tuleks 2013. aastal nimetada ja koolitada ÜRO protsesside juhtivateks vahendajateks. · Rahutagamine ja inimõigused, keskendudes noortele ja naistele: Kosovos[23] jätkati stabiliseerimisvahendi abiga kestva rahu edendamist, ärgitades noori suurendama oma kodanikuaktiivsust ja poliitilist osalemist. 2012. aastal keskenduti noorte juhitud konfliktiennetustegevuse puhul Kosovo konflikti ennetuse rühma raames kodanikuühiskonna rahastamisele kogukonna tasandil, sotsiaalmeetmetele ja noorte osalemisele poliitika kujundamises, eelkõige segakogukondadega aladel. Üle 17 kodanikuühiskonna organisatsiooni osales 21-l kohandatud koolitusel konflikti ennetamise, nõustamisoskuste ja rahakogumise metoodika teemal. 2012. aasta veebruaris käivitati esimene ELi ja ÜRO naiste ja ÜRO arenguprogramm naiste osaluse kohta rahutagamises ja konfliktijärgsetes meetmetes. Programm sisaldab hulka algatusi, näiteks õiguskaitse kättesaadavust naistele Libeerias käsitlev lahtiste uste päev ÜRO peasekretäri eriesindaja osavõtul; Kosovos elektroonilise kampaania „16 päeva aktiivset võitlust naistevastase vägivalla vastu” korraldamine ja kohaliku kodanikuühiskonna jaoks väiketoetuste skeemi loomine; Ida-Timoris avatud uste päeva korraldamine, kus keskendutakse naiste majanduslike võimaluste parandamisele. · Varajane hoiatamine ja konfliktide ennetamine: koostöös ELi Teadusuuringute Ühiskeskusega ning ELi ja Aafrika strateegia raames jätkus stabiliseerimisvahendist tehnilise ja teadusliku toetuse andmine Aafrika Liidu mandri varajase hoiatamise süsteemile, pakkudes usaldusväärset ja ajakohast teavet võimalike, aktuaalsete ja konfliktijärgsete olukordade kohta. Lisaks kolm vastavalt organisatsioonide International Crisis Group, International Alert ja Saferworld/Conciliation Resources rakendatud meedet, mis põhinevad ekspertide koostatud analüüsil, sealhulgas riikliku poliitilise eliidi, kohaliku tasandi analüüs ja konfliktist mõjutatud kogukondade väljavaated, luues seeläbi laiema juurdepääsu kohapealsetele konflikti ennetamise ja lahendamise lähenemisviisidele ELi sidusrühmade jaoks. Koostöö fondiga Kvinna til Kvinna pakub samuti kohapealset analüüsi naiste rolli kohta rahuprotsessis ja rahuläbirääkimistes, nagu see on sätestatud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonis 1325, mille tulemused esitati Euroopa Parlamendis oktoobris toimunud erikonverentsil, määrates kindlaks võimalused naistele suurema rolli tagamiseks konfliktide ennetamisel ja rahu tagamisel. · Loodusvarad ja konfliktid: 2012. aastal avaldati ELi ja ÜRO konfliktide ennetamise ning maa ja loodusvarade säästva haldamise partnerluse raames „Maa ja loodusvarade haldamise ning konfliktide ennetamise vahendid ja suunised” ning uue teadus- ja koolitustegevust käsitleva õpiku majanduspoliitika ja konfliktide ennetamise rolli kohta loodusvararikastes riikides. ÜRO Peaassamblee 67. istungil esitletud vahendid[24] andsid innustust peaassamblee resolutsiooni eelnõule „läbipaistvuse edendamine loodusvarade väärtusahela kaudu kaasava ja säästva majanduskasvu edendamiseks”. Lisaks pakuti partnerluse raames erikoolitusi maa ja loodusvarade teemal mitmel rahvusvahelisel üritusel. Afganistanis kasutati valdkondadevahelisi teadmisi selleks, et aidata valitsust loodusvarade ja maa haldamisega seotud kavandamisel 2013. aastaks. · Desarmeerimine, demobiliseerimine ja taasintegreerimine: ÜRO desarmeerimise, demobiliseerimise ja taasintegreerimise ametkondadevahelise töörühma toetamise kontekstis võimaldas stabiliseerimisvahend korraldada ÜRO töötajatele ja partneritele hulga desarmeerimise, demobiliseerimise ja taasintegreerimise koolitusi, sealhulgas desarmeerimine, demobiliseerimine ja taasintegreerimine ning sugu; koolitajatele mõeldud desarmeerimise, demobiliseerimise ja taasintegreerimise koolitus; noorte ja laste majanduslik taasintegreerimine ning elektroonilised koolitused. Lisaks rahastati riigipõhiseid desarmeerimise, demobiliseerimise ja taasintegreerimise koolitusi Nepalis, Lõuna-Sudaanis ja Côte d’Ivoire’s ning katsetati koolituse hindamise vahendeid. Arendati välja avalikkusele kättesaadav desarmeerimise, demobiliseerimise ja taasintegreerimise teemadele pühendatud veebipõhine ressursikeskus[25] ja arvamuste vahetamise platvorm praktikutele. ÜRO desarmeerimise, demobiliseerimise ja taasintegreerimise ametkondadevahelise töörühma sekretariaadi tõhusa toimimise täiendav toetamine lihtsustas desarmeerimise, demobiliseerimise ja taasintegreerimise protsessi paremat koordineerimist ja ressursside koondamist ÜRO süsteemi sees ja sellest väljaspool. · Politsei ja stabiliseerimismissioonid: Euroopa uue tsiviilkriiside ohjamise koolitusalgatuse raames tugevdati 2012. aastal rahvusvahelistel tsiviilkriiside ohjamise missioonidel kasutatavate töötajate suutlikkust, samal ajal kindlustati 13 kaasatud partneri koostalitusvõimet ja ühtlustati koolitustele juurdepääsu. Teisel aastal korraldati Euroopa uue tsiviilkriiside ohjamise koolitusalgatuse raames 19 lähetamiseelset ja erikoolitust 53-st rahvusest 407-le eksperdile. Peale koolituste tegeleti kõnealuse koolitusalgatuse raames kursuste ühtlustamise ja rahvusvaheliste võrgustike loomisega tsiviilkriiside ohjamise koolituse valdkonnas, koostöös oma assotsieeritud partnerite OSCE ja ÜROga. Samuti pakuti välja sertifitseerimise kasutamine, et ühtlustada Euroopa koolituskeskustes pakutavate koolituste üleüldist kvaliteeti. See sertifitseerimise protsess põhineb eelnevatel tavadel sarnastes raamistikes ja keskendub koolituse sisule sama palju kui metoodikale. ELi politseijõudude eelmise koolituskava edule tuginedes toetati Euroopa politseiametite koolituskava kaudu ELi ja nende ELi mitte kuuluvate riikide politseijõudude suutlikkust, kes aitavad kaasa ELi ja Aafrika Liidu stabiliseerimismissioonidele. Esimesel aastal koolitati Hispaanias Logroño julgeolekujõudude koolituskeskuses õppuse käigus 301 ELi ja Aafrika Liidu liikmesriikide (ning Kanada, Horvaatia ja Türgi) politseiametnikku. 8. Kokkuvõte 2012. aastal rakendatud stabiliseerimisvahendi meetmed, mis täiendasid ELi muid meetmeid geograafiliste ja temaatiliste arengukoostöö rahastamisvahendite raames ning humanitaarabi ja ÜKJP missioone, on andnud olulise panuse ELi jõupingutustesse aidata kaasa konfliktide ennetamisele, rahu tagamisele, kriisidele reageerimisele ja rahvusvahelise julgeoleku tugevdamisele kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikliga 21. Sellega seoses on hulk stabiliseerimisvahendi raames rakendatud meetmeid võimaldanud ELil märkimisväärsel ja nähtaval moel reageerida paljudele kriisiolukordadele kõikjal maailmas. 2012. aasta väljakutsed hõlmavad Araabia kevade muutuvat olukorda Lähis-Ida ja Põhja-Aafrika piirkonnas, mis kahe aasta möödudes kujundab jätkuvalt mitte üksnes kogu piirkonna tulevikku, vaid mille mõju ulatub tunduvalt kaugemale asjaomastest riikidest, ning ka rahutut olukorda Sahara-taguses Aafrikas ja Aasias[26]. Stabiliseerimisvahend on jätkuvalt ELi peamine instrument neile riikidele ja piirkondadele kiire ja eesmärgipärase reageerimise tagamisel nende jõupingutustes ületada takistused rahu ja stabiilsuse tugevdamisel. Arvestades jätkuvat poliitilist ebastabiilsust ja looduskatastroofide kasvavat arvu mitmel pool maailmas, on hädavajalik jätkata tööd ELi kättesaadavate vahendite tõhusama ja tulemuslikuma kasutamise nimel. Selles kontekstis peab EL tagama, et stabiliseerimisvahendi meetmeid kasutataks osana kriiside ennetamise, kriisidele reageerimise ja rahu tagamise meetmetest. Stabiliseerimisvahendi pikaajaliste meetmete kavandamisel võetud strateegiline lähenemisviis on omalt poolt hakanud tulemusi andma tugevamate sidemete näol peamiste osalejatega eri piirkondades ja jõulisemate platvormide kujul, millelt kriisile reageerimise meetmeid käivitada. See tõhusa konflikti ennetamise dünaamika võib vähendada tulevikus vajadust kriisile reageerida ja sellesse sekkuda. [1] ELT L 327, 24.11.2006, lk 1. [2] Seal, kus stabiliseerimisvahend saab täiendada ELi humanitaarabi ja kodanikukaitse alast abi, mida osutab või koordineerib humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraat (ECHO). [3] Ühinemiseelse abi rahastamisvahend, Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrument, arengukoostöö rahastamisvahend, Euroopa Arengufond, demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahend jne. [4] Maksimaalse kestusega 18 kuud; alla 20 miljoni euro suuruste programmide vastuvõtmiseks ja rakendamiseks kasutatakse kiirendatud menetlusi, nagu on sätestatud nõukogu 25. juuni 2002. aasta määruses (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust, ja selle hilisemates muudatustes (kõnealust määrust nimetatakse finantsmääruseks) ning komisjoni 23. detsembri 2002. aasta määruses (EÜ, Euratom) nr 2342/2002, millega kehtestatakse finantsmääruse üksikasjalikud rakenduseeskirjad (kõnealust määrust nimetatakse rakenduseeskirjadeks). [5] Programmid, mis tuginevad eriabimeetmetele ja mille eesmärk on luua tingimused ELi koostööpoliitika rakendamiseks. Need võivad olla kestuselt pikemaajalised, kuid vajavad ka pikemat otsustusprotsessi (sh komiteemenetlus). [6] LRRD [7] (ELi) ühine julgeoleku- ja kaitsepoliitika. [8] Samuti tuntud kui stabiliseerimisvahendi rahutagamispartnerlus. [9] Nõukogu 26. juuli 2010. aasta otsus, millega määratakse kindlaks Euroopa välisteenistuse korraldus ja toimimine (2010/427/EL), ELT L 201. [10] Arengu ja koostöö peadirektoraat – EuropeAid, (Euroopa Komisjon). [11] Vt „Stabiliseerimisvahend: ülevaade 2012. aasta kulukohustuste ja maksete assigneeringutest” käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste II töödokumendis. [12] Õiguslik ja finantsvastutus ELi rahaliste vahendite kasutamise eest, sealhulgas õigus kirjutada alla lepingutele ja neid vajaduse korral muuta, antakse Euroopa Komisjoni peakontorilt Brüsselis üle ELi asjaomasele delegatsioonile. [13] Ekspertide rahastamise vahendi raamleping, kuhu kaasatakse kogu EList riiklike ja poolriiklike organisatsioonide spetsialiste. Alates 2008. aastast on eksperdid 17 liikmesriigi ligikaudu 60 organisatsioonist läbi viinud üle 100 missiooni. [14] Nt kahesuguse kasutusega kaupade ekspordikontroll, salakaubandus, endiste relvateadlaste ümbersuunamine, ohutus- ja julgeolekukultuur. [15] Ekspordikontroll ja sellega seonduva piiriohutuse süsteem. [16] 2012. aasta tegevusprogrammi võttis Euroopa Komisjon vastu 20. märtsil 2012 ja see on kättesaadav aadressil http://www.eeas.europa.eu/ifs/docs/index_en.htm. [17] Meetmed rühmitati teemade alusel järgmiselt: valitsusväliste osalejate suutlikkuse parandamine; varajase hoiatamise suutlikkuse edendamine; kliimamuutused, loodusvarad ja rahvusvaheline julgeolek; tugevdatud koostöö ELi liikmesriikidega kriisieelse ja -järgse suutlikkuse arendamisel. [18] Nõukogu järeldused konfliktiennetuse kohta, välisasjade nõukogu 3101. kohtumine Luxembourgis 20. juunil 2011. [19] Kodanikuühiskonna dialoogivõrgustikku haldab Euroopa rahutagamise keskasutus (EPLO). [20] Programm „Kodanike Euroopa”, 2. meede – aktiivne kodanikuühiskond Euroopas, 3. allmeede – toetus kodanikuühiskonna organisatsioonide algatatud projektidele. [21] 2010. aasta tegevusprogramm: Boliivia, Nicaragua (piirkondlik), Pakistan, Jeemen, Zimbabwe, Ida-Timor; 2011. aasta tegevusprogramm: Burundi, Kesk-Aafrika, Tšaad, Guinea-Bissau, Libeeria, Jordaania, Liibanon, Saalomoni Saared. [22] Stabiliseerimisvahendi projekt „Sisekonflikti ohjamise protsesside riiklikele ja kohalikele osalistele dialoogi ja konstruktiivse läbirääkimise oskuste pakkumine”, mille viis 2011. aasta tegevusprogrammi raames läbi ÜRO arenguprogrammi kriiside ennetamise ja lahendamise büroo koostöös ELi delegatsioonidega mitmes pilootriigis. [23] See määratlus ei piira seisukohti staatuse kohta ning on kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 1244 ja Rahvusvahelise Kohtu arvamusega Kosovo iseseisvusdeklaratsiooni kohta. [24] http://www.unep.org/disastersandconflicts/Introduction/EnvironmentalCooperationforPeacebuilding/OtherECPActivities/UNEUPartnership/tabid/54648/Default.aspx. [25] http://unddr.org/meet-the-team/introduction_14.aspx [26] Euroopa Nõukogu pressiteade (A 70/13) „ELi vastus Araabia kevadele. Olukord kaks aastat hiljem”. Brüssel, 8. veebruar 2013, lk 4.