MÕISTED

EAFRD : Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfond.

Maaelu arengukava : Liikmesriigi koostatud ja komisjoni heakskiidetud dokument ELi maaelu arengu poliitika kavandamiseks ja rakendamiseks. Maaelu arengukava koostatakse piirkondlikul või liikmesriigi tasandil.

Meede : Poliitika rakendamise toetuskava. Meetmega määratletakse prioriteetse telje kaudu rahastatavate projektide eeskirjad.

Meede 123 : Meede põllumajandustoodete ja metsasaaduste lisandväärtuse suurendamiseks.

Mitmeaastane tarneleping : Leping, milles fikseeritakse põllumajandustootja ja töötleja või tarnija vahelised äritingimused mitmeaastaseks perioodiks.

Programmitöö periood : ELi poliitikate, nagu maaelu arengu poliitika, kavandamise ja rakendamise mitme- aastane raamistik. Praegune maaelu arengu periood algas aastal 2007 ja lõpeb aastal 2013.

Tegevuse ümberpaigutamine : Tegevuse ümberpaigutamine näitab, mil määral avaliku sektori toel loodud tegevus põhjustab tegevuse vähenemist väärtusahela mõnes muus osas.

Teljed : Programmitöö perioodi 2007–2013 maaelu arengut rakendatakse kolme temaatilise telje kaudu, mis vastavad maaelu arengu meetmete ühtsetele rühmadele, ning ühe horisontaalse telje abil, mis hõlmab Leader-lähenemist (Leader-telg).

Tühimõju : Tühimõju tähendab olukorda, kus subsideeritud projekti oleks rakendatud täielikult või osaliselt ka toetust saamata.

Ühenduse strateegiasuunised : Strateegiasuuniste abil määratleb nõukogu Euroopa Liidu prioriteedid Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) raames. Eesmärk on tagada maaelu arengu järjepidevus teiste ELi poliitikatega, eelkõige ühtekuuluvuse ja keskkonna valdkonnas, ning toetada uue ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) rakendamist, sh ümberstruktureerimist.

ÜPP (ühine põllumajanduspoliitika) : Euroopa Liidu heakskiidetud ühise ühtlustatud põllumajanduspoliitika õigusaktide ja tavade kogum.

KOKKUVÕTE

I. ELi maaelu arengu poliitika raames makstakse põllumajandustooteid töötlevatele ja turustavatele ettevõtetele toetusi põllumajandustoodete ja metsasaadustele lisandväärtuse andmise meetme kaudu, mille eesmärk on suurendada põllumajanduse ja metsandussektori konkurentsivõimet. Praegusel programmitööperioodil (2007–2013) on ELi eelarvest meetmele ette nähtud 5,6 miljardit eurot. Koos sellele lisanduva riikliku toetusega on avaliku sektori rahastamise maht kokku 9 miljardit eurot.

II. Kontrollikoda uuris, kas ELi toetus oli mõjus ja tõhus põllumajandustoodete lisandväärtuse suurendamisel. Eelkõige keskendus kontrollikoda küsimusele, kas meede oli kavandatud ja rakendatud viisil, mis võimaldab projekte mõjusalt rahastada ja kas see põhineb selgelt määratletud vajadustel. Lisaks uuriti, kas meedet kontrollitakse ja hinnatakse viisil, mis võimaldab näidata tulemusi.

III. Nagu võis eeldada, parandas suurem osa projekte asjaomaste ettevõtete majandustulemusi ning mitu auditeeritud projekti võivad anda teatud määral li- sandväärtust. Selle põhjuseks ei ole aga meetme või liikmesriikide kasutatavate valikumenetluste kavandamine. Puudusid tõendid selle kohta, et toetatud ettevõtted seda toetust vajasid, ega olnud ka seatud konkreetseid poliitikaeesmärke, mida toetuse abil sooviti saavutada. Kontrollikoda järeldab, et toetus ei olnud süstemaatiliselt suunatud projektidele, mis suurendaksid tõhusalt ja mõjusalt põllumajandustoodete lisandväärtust.

IV. Liikmesriigid peavad koostama maaelu arengukavad, mille abil suunatakse toetused oma vajadustele riiklike või piirkondlike eesmärkide kaudu, ning määrama meetme ulatuse, tagamaks, et olemasolevat toetust kasutatakse tõhusalt. Kontrollikoda leidis aga, et seatud olid vaid üldised eesmärgid, mis ei näidanud, kuidas toetus põllumajandustoodete lisandväärtust suurendab või põllumajanduse konkurentsivõimet parandab. Vaatamata konkreetsuse puudumisele kiitis komisjon arengukavad heaks.

V. Liikmesriigid peaksid kehtestama abikõlblikkuskriteeriumid, mille abil määratleda investeeringute liigid ja abikõlblikud toetusesaajad, ning kehtestama ka valikukriteeriumid, mille abil valida toetamiseks kõige tõhusamad ja mõjusamad projektid. Auditi käigus leiti, et olemasolevad abikõlblikkuskriteeriumid võimaldasid toetust saada peaaegu kõikidel toiduainetööstuse ettevõtetel. Lisaks olid valikusüsteemid puudulikud või olematud ning kuni ressursse oli piisavalt (nagu enamasti programmitöö perioodi alguses), ei kohaldatud süsteeme peaaegu üldse.

VI. Kontrollikoda leidis, et liikmesriigid ei suunanud rahastamist projektidele, mille puhul on selgelt vaja avaliku sektori toetust. Sellisel juhul on oht, et meede muutub toiduainetetööstuse sektorisse investeerivate ettevõtete jaoks üldiseks toetuseks, millega kaasneb konkurentsi moonutamise oht ning niigi nappide avaliku sektori vahendite raiskamine.

VII. Peaaegu viiendik põllumajanduse konkurentsivõime parandamiseks ette nähtud ELi eelarvest makstakse toiduainetetööstuse ettevõtetele, kuid mõju põllumajanduse konkurentsivõimele saab olla ainult kaudne. Puudub ka selge sekkumisloogika. Kehtiv järelevalve- ja hindamiskord ei aita aga koguda teavet lisandväärtuse ega mõju kohta põllumajanduse konkurentsivõimele. Seetõttu ei saada ka teavet, mis on vajalik, et tõendada meetmele eraldatud vahendite mõju, või mille põhjal kavandada programmitöö perioodi 2014–2020 maaelu arengu meetmeid.

VIII. Kontrollikoda esitab seetõttu järgmised soovitused:

a) liikmesriikide arengukavades tuleb selgelt määratleda vajadus rahastamise järele ning seada ots- tarbekad ja mõõdetavad eesmärgid. Komisjon peaks heaks kiitma ainult arengukavad, mis on need nõuded täitnud;

b) tuleb määratleda sellised valikukriteeriumid, mis võimaldaksid leida kõige mõjusamad projektid. ELi vahendite tõhusa kasutamise tagamiseks tuleb kriteeriume kohaldada järjekindlalt, isegi kui eelarves on raha kõikide abikõlblike projektide rahastamiseks;

c) komisjon ja liikmesriigid peaksid edendama parimate tavade kohaldamist tühimõju vähendamiseks ja tegevuse ümberpaigutamise riski vältimiseks;

d) kulutatud vahendite mõjususe asjakohase mõõtmise tagamiseks tuleb eelseisval programmitöö perioodil parandada rahastatud projektidele kohaldatavat järelevalve- ja hindamisraamistikku.

SISSEJUHATUS

1. Ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) teise samba raames maaelu arengule antava toetuse osaks on ka erimeede "põllumajandustoodetele ja metsasaadustele lisandväärtuse andmine" (edaspidi "meede 123"). Meede 123 aitab kaasa esimese telje eesmärgi saavutamisele, milleks vastavalt määrusele (EÜ) nr 1698/2005 (vt 1. selgitus) [1] on põllumajandus- ja metsandussektori konkurentsivõime parandamine.

2. Meetme abil eraldatakse avaliku sektori vahendeid põllumajandustooteid ja metsasaadusi töötlevatele ja turustavatele ettevõtetele, kus on vähem kui 750 töötajat või mille käive on alla 200 miljoni euro. Toetatakse investeeringuid, mis peaksid suurendama toodete lisandväärtust. See peaks lõppkokkuvõttes parandama põllumajanduse konkurentsivõimet, luues näiteks põllumajandustoodetele uusi turustusvõimalusi [2]. Teiseks võib see tuua kasu, luues maapiirkondadesse töökohti ning parandades keskkonda.

3. Võttes arvesse ELi tasandil koostatud asjaomaste määruste nõudeid, koostavad liikmesriigid riikliku või piirkondliku tasandi maaelu arengukavad, milles nad määratlevad strateegia ning pakuvad välja meetmed, mida nad soovivad kasutada määratletud vajaduste täitmiseks. Maaelu arengukavad käivituvad alles pärast komisjoni heakskiitu. Abikõlblikkus- ja valikukriteeriume kohaldades tuleks ELi ja riiklikud vahendid seejärel meetme 123 abil investeerimisprojektidesse suunata. Järgneval joonisel on kirjeldatud otsustusprotsessi etapid, mis viivad investeerimisprojekti rahastamiseni meetme 123 vahenditest.

1. SELGITUS

VÄLJAVÕTE MÄÄRUSEST (EÜ) NR 1698/2005

1. telg

Põllumajandus- ja metsandussektori konkurentsivõime parandamine

Artikkel 20

Meetmed

Toetuse suunamine põllumajandus- ja metsandussektori konkurentsivõime parandamiseks hõlmab järgmist: ... b) füüsilise kapitali ümberkorraldamisele ja arendamisele ning innovatsiooni edendamisele suunatud meetmed järgmise kaudu: ... iii) põllumajandustoodetele ja metsasaadustele lisandväärtuse andmine;

4. ELi toetust kaasrahastatakse liikmesriigi avaliku sektori vahenditest ning kokku eraldatakse meetmele ligikaudu 9 miljardit eurot avaliku sektori vahendeid. Meedet kasutatakse peamiselt selleks, et anda toetust toetusesaajate investeerimiskulude katmiseks. Liikmesriigid võivad toetuse määra teatud piirides ise otsustada. Suurem osa toetusi moodustab 20–50% ettevõtete abikõlblikest koguinvesteeringutest.

5. Perioodil 2007–2013 on meetmele 123 ELi eelarvest eraldatud 5,6 miljardit eurot. See moodustab 5,9% ELi maaelu arengule kavandatud kulutustest ning 18% põllumajanduse ja metsanduse konkurentsivõime parandamiseks eraldatud kogusummast (esimene telg) [3]. Joonis I lisas näitab ELi kavandatud vahendeid liikmesriikide kaupa ning nende kasutamist 2011. aasta lõpu seisuga. Selleks ajaks oli kulutatud 35% perioodiks kavandatud vahenditest.

JOONIS

+++++ TIFF +++++

6. Kuna vaid 5% meetme jaoks heakskiidetud kulutustest on seotud metsandusprojektidega, keskendus audit toetusele, mis oli eraldatud põllumajandustoodete lisandväärtuse suurendamiseks. Tavaliselt rahastatakse loodavate või olemasolevate ettevõtete investeeringuid uute tehaste rajamiseks ja paremate seadmete soetamiseks või toiduainete töötlemiseks ja turustamiseks mõeldud uute rajatiste ehitamist (vt 2. selgitus).

2. SELGITUS

NÄITEID MEETMEST 123 RAHASTATUD INVESTEERINGUTEST

Investeeringud hõlmasid oliiviõli tootmiseks vajalikke seadmeid,

+++++ TIFF +++++

singi kuivatamise seadmeid ja

+++++ TIFF +++++

süsteeme piimatöötlemise ajakohastamiseks.

+++++ TIFF +++++

AUDITI ULATUS JA LÄHENEMISVIIS

7. Kontrollikoda hindas, kas meede oli kavandatud ja rakendatud viisil, mis tagab kulutustele vastava tulu ning kas rahastatud projektid saavutasid meetme eesmärgid. Lisaks hindas kontrollikoda, kas meetme tulemuste üle tervikuna tehti asjakohast järelevalvet ning kas nende hindamine võimaldas liikmesriikidel ja komisjonil tuvastada ja lahendada võimalikud probleemid ning esitada objektiivset teavet meetmega saavutatud tulemuste kohta.

8. Üldine auditiküsimus oli järgmine.

Kas ELi toetus toiduainetetööstusele on olnud mõjus ja tõhus põllumajandustoodete lisandväärtuse suurendamisel?

Peamised alaküsimused olid järgmised:

- Kas meede on kavandatud nii, et projekte rahastatakse tõhusalt ja lähtudes selgelt määratletud vajadustest?

- Kas liikmesriigid on meetme rakendamisel nõuetekohaselt arvestanud kulutustele vastava tuluga?

- Kas komisjon ja liikmesriigid on teinud asjakohast järelevalvet ja hinnanud meetme tulemusi?

9. Auditi kontekstis loeti projektid mõjusaks, kui need olid jätkusuutlikud ning aitasid kaasa maaelu arengukavades meetmele seatud erieesmärkide ning põllumajandustoodetele lisandväärtuse andmisele. Rahastamine loeti mõjusaks, kui tühimõju oli väike ning mis tahes võimalikud tegevuse ümberpaigutamised põhjendatud [4].

10. Kontrollikoja audit hõlmas kuut riiklikku ja piirkondlikku maaelu arengukava, mis valiti peamiselt suuruse alusel: Hispaania (Castilla-León), Prantsusmaa, Itaalia (Lazio), Leedu, Poola ja Rumeenia. Prantsusmaal rakendatakse riiklikku maaelu arengukava piirkondlikult ning auditeerimiseks valiti Rhone-Alpes’i piirkond.

11. Auditi käigus vaadati läbi maaelu arengukavad, kontrolliti liikmesriikide juhtimissüsteeme ning kontrolliti kohapeal 24 lõpetatud toiduainetetööstuse projekti. Liikmesriigid olid valinud välja neli projekti näideteks parima tava kasutamisest. Ülejäänud valis välja kontrollikoda, et valim sisaldaks mitut asjaomaste liikmesriikide rahastatud tüüpilist projekti. Auditeeritud projektide nimekiri on toodud II lisas. Kontrollikoda vaatas läbi ka 23 maaelu arengukava hindamise vahearuanded (vt III lisa).

TÄHELEPANEKUD

ESIMENE OSA

KAS MEEDE ON KAVANDATUD NII, ET SELLE ABIL RAHASTATAKSE TÕHUSALT SELGELT MÄÄRATLETUD VAJADUSTEGA PROJEKTE?

12. Meetme hea kavandamine on usaldusväärse finantsjuhtimise seisukohast väga oluline. Meetmega eraldatakse avaliku sektori toetust toiduainete töötlemise ja turustamise sektori eraettevõtetele. Ettevõtetel on oma põhjused ja eesmärgid, mis võivad langeda kokku ELi poliitikaeesmärkidega põllumajanduse konkurentsivõime suurendamiseks (vt punkt 15), kuid eesmärkide kokkulangemine ei ole automaatne. Antud valdkonda peetakse maailma kõige konkurentsitihedamaks ja uuenduslikumaks [5]. Selliste ettevõtete rahastamine peaks seega toimuma selgelt määratletud vajaduse korral. Vajadus avaliku sektori sekkumise järele peab olema määratletud ning põhjendada tuleb ka seda, kuidas sekkumine aitab põllumajanduse konkurentsivõimet parandada.

13. Projektide mõjusa valimise eelduseks on selged ja konkreetsed maaelu arengukavade eesmärgid, mis kajastavad liikmesriigi või piirkonna konkreetseid vajadusi. Ka on need aluseks aruandlusele selle kohta, mida loodeti saavutada ja mida saavutati [6]. Kui vajadust avaliku sektori sekkumise järele ei ole määratletud ning maaelu arengukava eesmärgid on liiga üldsõnalised, võidakse toetamiseks valida projektid, mis ei anna üldse või annavad vaid vähe lisandväärtust põllumajandustoodangule ega paranda seetõttu ka põllumajanduse konkurentsivõimet.

14. Kontrollikoda vaatas läbi ELi õigusaktid, maaelu arengukavad ja liikmesriikide süsteemid, menetlused ja dokumendid, et saada tõendeid selle kohta, kas on tõenäoline, et meetme 123 kavandamine nii ELi kui ka liikmesriigi tasandil aitab selgelt määratletud vajadustega mõjusaid projekte tõhusalt rahastada.

ÕIGUSAKTIDES RÕHUTATAKSE, ET LIIKMESRIIGID PEAVAD TAGAMA MEETME MÕJUSUSE JA TÕHUSUSE, …

15. ELi õigusaktides määratletakse eesmärgid ainult maaelu arengu poliitika telgede tasandil (antud juhul 1. telje), eesmärgiga parandada põllumajanduse konkurentsivõimet [7]. Meetme 123 eesmärk on aidata kaasa selle eesmärgi saavutamisele, suurendades nende põllumajandustoodete lisandväärtust, mida töödeldakse või turustatakse tänu tehtud investeeringutele. Õigusaktides ei täpsustata, milline on kavandatav lisandväärtus (kas puhtalt rahaline, keskkonna- või kvaliteedialane) ega ka seda, kes peaks sellest kasu saama.

16. Sarnane meede oli samuti olemas eelmisel programmitöö perioodil 2000–2006 [8] ja selles sätestati, et "investeeringud peavad parandama kõnealuse põllumajanduslike põhitoodete sektori olukorda. Investeeringud peavad tagama selliste põhitoodete tootjatele piisava osa saadavast majanduslikust kasust". Sarnased eeskirjad olid olemas ka varasematel toetuskavadel [9].

17. Praegusel programmitöö perioodil sellised nõuded puuduvad. Määruse [10] kohaselt tuleb teha investeeringud töötlemisse ja turustamisse, et "parandada [toetatava] ettevõtte tulemuslikkust", st õigusaktides täpsustatakse vaid seda, et asjaomane toiduaineid töötlev ja turustav ettevõte peab saama investeeringust kasu.

18. Varasem nõue, et toetus peab põllumajandustootjate olukorda parandama on nüüd kõrvaldatud, ning puuduvad eeskirjad selle kohta, kuidas meetmed lisandväärtust suurendavad. Eesmärgiks oli lihtsustada õigusakte ning võimaldada liikmesriikidel määratleda meede viisil, mis kõige paremini vastab nende tingimustele ja vajadustele. Sellest tulenevalt peavad liikmesriigid ise tagama, et meede suurendab lisandväärtust ning parandab põllumajanduse konkurentsivõimet. Maaelu arengukavasid heaks kiites peaks komisjon kontrollima, et see nii ka on.

… KUID LIIKMESRIIKIDE MAAELU ARENGUKAVADES EI PÕHJENDATA SELGELT VAJADUST MEETME JÄRELE

19. ELi õigusaktide käimasoleva lihtsustamise ja subsidiaarsuspõhimõtte kohaldamise tõttu on ELi õigusaktid muutunud küllaltki üldsõnaliseks ning mittenormatiivseks, nagu eelpool kirjeldatud. Õigusaktide kohaselt peavad liikmesriikide maaelu arengukavad (nii riikliku kui ka piirkondliku tasandi omad) olema konkreetsemad [11]. Maaelu arengukavad peab heaks kiitma komisjon, kes vastutab ELi eelarve tõhusa ja mõjusa rakendamise eest.

20. Eritingimuseks on, et maaelu arengukavades tuleb analüüsida hetkeolukorra tugevaid ja nõrku külgi ning koostada nendele vastav strateegia. Maaelu arengukavad peavad sisaldama tõendeid selle kohta, et toetus on suunatud selgelt määratletud eesmärkidele, mis väljendavad kindlaksmääratud ja territoriaalseid vajadusi ning struktuurilist halvemust. Lisaks peaksid maaelu arengukavad sekkumisi põhjendama ning määratlema investeeringute liigid ning tingimustele vastavad toetusesaajad. Kui see kõik on asjakohaselt tehtud, on tulemuseks mõjusalt ja tõhusalt kavandatud meede.

21. Maaelu auditeeritud arengukavad aga ei määratlenud konkreetseid sekkumisvajadusi toiduainetesektoris, nagu näiteks juhtusid, mil põllumajandustoodete lisandväärtuse suurendamist takistas ebapiisav tootmisvõimsus. Kui vajadusi ka määratleti, olid need liiga üldised. Näiteks Poolas sätestas maaelu arengukava, et "põllumajandustoodete töötlemise toetamine on äärmiselt oluline, sest see sektor on Poola majanduse üks kõige tähtsamaid valdkondi." Maaelu arengukavad ei näidanud, miks oli avaliku sektori toetus vajalik ja kuidas selle abil vajalikku muutust saavutada. Seega puudus meetme põhjendus ning seatud eesmärgid olid enamasti üldsõnalised ega olnud selgelt seotud piirkonna tugevate ja nõrkade külgedega. Samuti ei olnud sekkumisvajadus selgelt määratletud. Eesmärgid olid sageli ELi eesmärkide sõnasõnalised või natuke muudetud koopiad (vt näited 3. selgituses).

22. Kavandamise viimases etapis määratletakse abikõlblikkustingimused (investeeringute liigid, toetusesaajate kategooriad ja toetuse liik), tagamaks, et toetus on suunatud püstitatud erieesmärkidele. Vaatamata erieesmärkide puudumisele määratletakse kõikides maaelu arengukavades vähemalt mõned abikõlblikkustingimused. Prantsusmaa puhul sätestas Rhône-Alpes’i kavandamisdokument, et abikõlblik on kogu piirkonna toiduainetetööstus, välja arvatud suhkru ja piimaasendajate tootjad. Teised liikmesriigid, eelkõige Hispaania (Castilla-León) ja Leedu, määratlesid abikõlblikkustingimused täpsemini. Leedu jättis välja suurema osa uutest ehitistest (nagu tapamajad või meiereid), mis olid saanud toetust eelmistest rakenduskavadest, sest nende tootmisvõimsus oli juba piisav. Näiteks Hispaanias (Castilla-León) olid veiniga seotud projektid abikõlblikud vaid siis, kui tegemist oli geograafilise tähisega veiniga.

23. Sellised abikõlblikkustingimused piiravad osaliselt toetuse ulatust. Kõik suured toiduainetetööstuse sektorid on siiski endiselt abikõlblikud ning valitseb oht, et toetus ei ole piisavalt hästi suunatud.

3. SELGITUS

NÄITEID MEETMELE 123 SEATUD EESMÄRKIDEST

Castilla-Leóni maaelu arengukava eesmärk oli "esmaste põllumajandustoodete ja metsasaaduste töötlemise ja turustamise parandamise soodustamine investeeringutoetusega, mis on suunatud tõhususe suurendamisele, taastuva energia kasutamisele, uute tehnoloogiate kasutamisele ja turustamisvõimaluste parandamisele". Need eesmärgid on võetud määruse (EÜ) nr 1698/2005 23. põhjendusest ilma igasuguse edasise täpsustuseta.

Prantsusmaa maaelu arengukavas seatakse meetme eesmärgiks "põllumajandus- ja toiduainetööstuse konkurentsivõime parandamine". Selline üldine sõnastus võimaldab määratleda konkreetsemad eesmärgid piirkondlikul tasandil. Kontrollikoja auditeeritud Rhône-Alpesi piirkonnas seda aga ei tehtud.

KOMISJON KIITIS MAAELU ARENGUKAVAD HEAKS NENDE PUUDUSTEST HOOLIMATA

24. Enne liikmesriikide maaelu arengukavade heakskiitmist peab komisjon kontrollima maaelu arengukavade eesmärkide vastavust ELi ja riiklikele strateegiatele ning määratletud vajadustele ja puudusele. Kuna aga maaelu auditeeritud arengukavades määratleti eesmärgid väga üldsõnaliselt, ei oma vastavuse kontrollimine erilist tähendust.

25. Komisjoni maaelu arengukavade hindamise menetlused ei hõlma kontrollimist, kas liikmesriik või piirkond suunab meetme 123 toetuse strateegiliselt sinna, kus on vajalik avaliku sektori sekkumine. Sekkumise põhjendust ei kontrollita. Komisjon ei hinda seda, kui mõjusalt või tõhusalt kavandatud meede suurendab põllumajandustoodete lisandväärtust ja parandab põllumajanduse konkurentsivõimet.

26. Vaatamata punktides 21–23 kirjeldatud puudustele kiitis komisjon kõnealused maaelu arengukavad heaks. Kui komisjon on maaelu arengukava heaks kiitnud ning ELi vahendid on liikmesriigile kättesaadavad, on komisjonil raske tagasiulatuvalt meetmete mõjusust ja tõhusust tagada [12].

27. Audit näitas, et meetme kavandamisel ei ole piisavalt tähelepanu pööratud punktides 12 ja 13 kirjeldatud riskidele. Seetõttu on liikmesriikidel veelgi olulisem – aga ka keerulisem – vältida riske ning tagada toetamiseks valitud projektide mõjusus ja tõhusus. Seda küsimust käsitletakse aruande järgmises osas.

28. Teiseks tagajärjeks on see, et puudub rahuldav alus järelevalveks, hindamiseks ja aruandluseks. Seda teemat käsitletakse III osas.

TEINE OSA

KAS LIIKMESRIIGID ON MEETME RAKENDAMISEL VÕTNUD ASJAKOHASELT ARVESSE KULUTUSTELE VASTAVAT TULU?

29. Selleks, et avaliku sektori vahendeid meedet rakendades kõige paremini kasutada, peaksid liikmesriigid:

- enne toetuse eraldamist tagama, et taotlejad tõendavad projekti majanduslikku jätkusuutlikkust;

- tagama, et toetus läheb projektidele, mis suurendavad kõige rohkem põllumajandustoodete lisandväärtust;

- leevendama tühimõju ja tegevuse ümberpaigutamise riske.

KONTROLLID ANNAVAD VAID VÄHE KINDLUST PROJEKTIDE MAJANDUSLIKU JÄTKUSUUTLIKKUSE KOHTA

30. Kuigi õigusaktides ei nõuta enam seda, et taotlejad tõestaksid oma ettevõtete elujõulisust [13], kontrollitakse kõigis auditeeritud liikmesriikides sel eesmärgil endiselt taotlejate raamatupidamisaruandeid.

4. SELGITUS

MAJANDUSLIKU ELUJÕULISUSE KONTROLL: PUUDUSED RAKENDAMISEL

Leedu. Täisvõimsusel töötava investeerimisprojekti (vilja kuivatus- ja säilitusruumid) maksimaalne saavutatav tulu oli arvutuste kohaselt 4 miljonit litti. Toetustaotluses esitatud prognoosi (29 miljonit litti) saavutamine oli ilmselgelt võimatu.

Rumeenia. 17 taotlustoimikust koosnev valim näitas ebarealistlikult kõrgeid prognoose, kus pooltel juhtudel hinnati investeeringute kasumlikkuseks enam kui 90%.

Itaalia (Lazio). Kuna finantsprognooside hindamismetoodika oli avalik, siis projektide elluviijad teadsid, et kui nende äriplaan ei sisalda finantsandmeid, mis vastavad nõutavatele miinimumväärtustele, lükatakse nende taotlused tagasi. Seega ei olnud ka üllatav, et ei esitatud ühtegi projekti, mis ei oleks saavutanud nõutavat punktisummat. Piirkonna ametnikud ei kontrollinud esitatud teavet ega hinnanud prognooside realistlikkust. Audiitorid leidsid, et mitmel juhul olid käibenumbrid ja muu finantsteave esitatud tegelikust suuremana.

31. Kehtivate õigusaktide kohaselt peavad liikmesriigid kontrollima, kas investeering parandab toetust saava ettevõtte üldist tulemuslikkust. Kõik auditeeritud liikmesriigid said taotlejatelt asjakohase prognoosi, milles oli esitatud eeldatav käive, kasum, rahavood jne. Kõik liikmesriigid (välja arvatud Prantsusmaa (Rhône-Alpes)) võrdlesid prognoose miinimumväärtustega ning lükkasid tagasi projektid, mis ei vastanud nõuetele. Ühiseks puuduseks oli aga see, et liikmesriigid toetusid taotlejate prognoosidele ega kontrollinud, kas aluseks olevad arvud ja eeldused olid põhjendatud ja usutavad. Eelkõige ei testitud prognoose eri stsenaariumidega, et veenduda, kas projektitaotlused on piisavalt hästi koostatud, pidamaks vastu prognoositavatele sündmustele, nagu turutingimuste halvenemine.

32. Kontrollikoda leidis finantsprognoosides ebarealistlikke eeldusi, arvutusvigu ja muid ebajärjepidevusi, mida liikmesriikide ametiasutused ei olnud projekti hindamise ajal avastanud (vt 4. selgitus).

LIIKMESRIIGID EI VALI KÕIGE SUUREMAT VÕIMALIKKU KASU TOOVAID PROJEKTE

33. Nagu I osas näidatud, ei määratlenud auditeeritud liikmesriigid avaliku sekkumise struktuurilisi ja piirkondlikke vajadusi ega seadnud meetmele erieesmärke. Sellest tulenevalt osutus abikõlblikuks väga palju potentsiaalseid projekte peaaegu kõikidest toiduainetetööstuse valdkondadest.

34. Liikmesriikide käsutuses on kolm peamist vahendit, mille abil tagada, et toetus suunatakse siiski neile projektidele, mis vastavad kõige paremini riiklikele või piirkondlikele vajadustele: valikukriteeriumide kohaldamine, eritingimuste seadmine ja toetusemäärade varieerimine tulemuste saavutamise edendamiseks.

VALIKUSÜSTEEMID

35. ELi õigusaktide kohaselt peavad liikmesriigid tegema valiku abikõlblike investeerimisprojektide hulgast, kasutades seatud eesmärkidel põhinevaid valikukriteeriumeid. See võimaldab objektiivselt hinnata projektitaotluste suhtelisi eeliseid ning lükata tagasi need projektid, millega ei kaasne kulutustele vastavat tulu.

36. Hispaania (Castilla-León) ja Poola ei ole selliseid valikukriteeriumeid määratlenud. Ülejäänud neljas auditeeritud liikmesriigis kohaldatavates valikusüsteemides esines puudusi, mida kirjeldatakse allpool.

37. Suurem osa valikukriteeriume oli seotud meetme riiklike ja piirkondlike eesmärkidega (mis olid küll üldised), kuid vaid väheste kriteeriumide puhul võeti arvesse seda, millises ulatuses projektid põllumajandustoodete lisandväärtust suurendasid. Kriteeriumid, mis käsitlesid lisandväärtuse suurendamist, ei omanud aga hindamisel suurt kaalu. Ainukeseks erandiks oli Itaalia (Lazio) (vt 5. selgitus). Leedus ja Rumeenias eelistati kriteeriume, mis ei olnud seotud projekti mõjususe või tõhususega (vt 6. selgitus).

5. SELGITUS

LISANDVÄÄRTUSEGA SEOTUD KRITEERIUMID

Leedu | Poola | Rumeenia | Prantsusmaa (Rhône-Alpes) | Itaalia (Lazio) | Hispaania (Castilla- León) |

Innovatsiooni kasutuselevõtt (5. prioriteet kuuest) | Valikukriteeriumid puudusid | Mahetootmine (5 punkti/100) Traditsioonilised tooted 3 punkti/100) | Valikukriteeriumid puudusid | Mahetootmine (10 punkti/100) Tooteuuendus (4 punkti/100) Veini kvaliteedi parandamine (38 punkti/100) | Valikukriteeriumid puudusid |

6. SELGITUS

PROJEKTI MÕJUSUSEGA MITTESEOTUD KRITEERIUMID

Leedus eelistati projekti kvaliteedist hoolimata automaatselt neid taotlejaid, kes ei olnud varem toetust saanud.

Rumeenias lükatakse tagasi projektid, mis ei saa valikukriteeriumide hindamisel vähemalt 20 punkti. Üks kriteerium oli see, et projekt on seotud prioriteetse sektoriga. Prioriteetseteks sektoriteks liigitatakse aga kõik suuremad toiduainetetööstuse sektorid (piimandus-, liha-, teravilja-, veini-, puu ja köögiviljasektor) ja neile antavad punktid on vahemikus 32–36. Sellest tulenevalt saavutasid peaaegu kõik projektid minimaalse punktisumma automaatselt.

38. Välja arvatud Rumeenia, oli auditeeritud liikmesriikide poolt meetmele kavandatud ELi ja riiklik eelarve auditi ajal enam kui piisav kõikide abikõlblike projektitaotluste toetamiseks. Selle asemel, et piirduda vaid kõige mõjusamate projektide toetamisega, otsustasid need liikmesriigid toetada ka madala prioriteediga projekte. Nendes liikmesriikides oli valikusüsteemide mõju vähene või puudus üldse (vt 7. selgitus).

ERITINGIMUSED

39. Liikmesriigid võivad määratleda investeerimisprojektidele täitmiseks eritingimused, tagamaks, et projektid annavad omapoolse panuse riiklike ja piirkondlike eesmärkide täitmisel. Seda võimalust ei kasutatud auditeeritud liikmesriikides kuigi laialdaselt, ent Poolas ja Itaalias (Lazio) seda mingil määral siiski tehti. Poolas on toetuslepingus tingimus, et abisaajad peavad sõlmima põllumajandustootjatega mitmeaastased tarnelepingud, mis hõlmavad vähemalt poolt nende tarnetest. See peaks parandama põllumajandusettevõtjate olukorda, tagades neile teatud stabiilsuse tarnitava kauba koguse ja kvaliteedi paikapanemise kaudu. Tarnelepingud on ka Itaalias (Lazio) üheks toetuse eraldamise tingimuseks.

7. SELGITUS

VÄHEMÕJUSAD VALIKUSÜSTEEMID

Itaalias (Lazio) ei ole projektidele kehtestatud miinimumpunkte, nii et valituks on osutunud ka projektid, mis said hindamisel kõigest 15 punkti sajast, mis näitab et, projektid ei edenda kuigivõrd piirkondlike prioriteetide ja eesmärkide saavutamist.

Prantsusmaal (Rhône-Alpes) otsustab riikliku kaasrahastamise üle piirkondlik ja/või kohalik omavalitsus. Piirkondlik omavalitsus hindab projekti vastavalt oma piirkondlikele eesmärkidele ning lükkab tagasi projektid, mis ei saavuta miinimumpunkte. Tagasilükatud projektid said sellegipoolest ELilt toetust, sest seda eraldas kohalik omavalitsus, kus ei kasutata ametlikku valikusüsteemi.

Leedus kasutatakse prioriseerimisega valikusüsteemi vaid siis, kui eelarvest ei piisa kõikidele abikõlblikele projektidele. Auditi tegemise ajaks seda ei olnud juhtunud. Seega oli võimalik valida ka projekte, mis ei vastanud ühelegi Leedu kuuest prioriteedist.

SOODUSTUSED

40. Prantsusmaal (Rhône-Alpes) piirkondliku omavalitsuse kaasrahastatud projektide puhul ei ole tarnelepingud kohustuslikud, kuid projekti elluviijad võivad selle kohustuse vabatahtlikult võtta. Vastutasuks selle ja muude kohustuste (nagu kohalike tarnijate kasutamine või uute töökohtade loomine) võtmise eest saab toetusesaaja 5 või 10% täiendavat toetust. Ei ole selge, kui suurt lisamõju see tava annab. Auditi käigus külastatud neljast toetusesaajast kolm täitsid täiendava toetuse saamise tingimused, ilma et neil oleks tulnud oma projekte kohandada (näiteks kooperatiividel olid juba lepingud kohalike tarnijate, st oma liikmetega). Neljas toetusesaaja (traditsiooniliste vorstitoodete valmistaja) keeldus lisatoetusest, sest ei soovinud olla seotud kohalike sealihatarnijatega.

41. Hispaanias (Castilla-León) hinnati projekte vastavalt hindamiskriteeriumidele, mille alusel otsustati kohaldatav toetusmäär. Mitu kriteeriumi olid seotud riiklikes õigusaktides määratletud prioriteetidega, nagu projektid, mille puhul sõlmitakse lepingud kohalike põllumajandusettevõtjatega või mis on seotud innovatsiooni või mahepõllumajandusliku tootmisega. Nendele kriteeriumidele vastas aga vaid 2% projektidest. Hindamiskriteeriumide motiveerivat mõju vähendab see, kui domineerivaks kriteeriumiks on ettevõtte suurus ja toiduainetetööstuse sektor: Suurte ettevõtete toetusmäärad, mis olid väga madalad (piimandussektoris 3% ja veinisektoris 7%), ei pruugi piisavalt motiveerida potentsiaalseid taotlejaid, kel oleks olnud ettepanekuid mõjusate projektide kohta.

AUDITEERITUD PROJEKTIDE HINDAMINE

42. Auditeeritud liikmesriikidel [14] ei olnud teavet selle kohta, kas projektid, mida nad rahaliselt toetasid, olid majanduslikult jätkusuutlikud ja mõjusad, st kas nad olid saavutanud maaelu arengukavas meetmele seatud konkreetsed eesmärgid ning suurendanud põllumajandustoodete lisandväärtust.

43. Kontrollikoda hindas 24 projekti majanduslikku jätkusuutlikkust ja mõjusust illustratiivsete juhtumiuuringutena. Panust konkreetsete maaelu arengukava eesmärkide täitmisse ei olnud võimalik hinnata, kuna maaelu arengukavade eesmärgid olid väga üldsõnalised (vt I osa). Selle tagajärjel loeti projekt mõjusaks, kui selle tulemusel suurenes põllumajandustoodete lisandväärtus. Hindamise tulemused on esitatud II lisas ning kokkuvõte on esitatud allpool.

44. Kõik kontrollikoja audiitorite kohapeal külastatud 24 projekti olid auditi ajal majanduslikult jätkusuutlikud. Kahel juhul oli projekti mõju ettevõtte finantstulemustele veel liiga vara hinnata, kuid ülejäänud 22 ettevõttest 15 olid majandustulemusi investeeringujärgselt parandanud. Neist seitse olid finantseesmärgi saavutanud või ületanud ning kaheksal juhul, mil eesmärki küll ei saavutatud, paranes ettevõtete majanduslik seis siiski teatud määral. Seitsmel juhul olid ettevõtete majandustulemused halvenenud, kuigi vaid ühel juhul oli projekti edasine jätkusuutlikkus ohus. Selle põhjused olid keerukad, kuid lõppkokkuvõttes ei olnud projektid piisavalt kindlad kohati ebasoodsates turutingimustes.

45. Eeldada võib, et suurem osa toiduainete töötlemise ja turustamisega tegelevate ettevõtete investeeringutest suurendavad põllumajandustoodete lisandväärtust, kuna see on nende ettevõtete tegevuse olemus. Kontrollikoda hindas projektide tulemusi suurenenud lisandväärtuse alusel. Lisaks hinnati, milliseid uusi tooteid ja turustusvõimalusi loodi või kuidas parandati olemasolevate toodete kvaliteeti.

46. Kontrollikoda leidis, et kuus projekti olid selgelt mõjusad lisandväärtuse suurendamisel, ning liigitas need vastavalt punktis 45 toodud kriteeriumidele "suure lisandväärtusega" projektideks (kuigi tulemused võivad olla teatud määral erapoolikud, sest projektid nimetati Prantsusmaa, Hispaania (Castilla-León) ja Rumeenia poolt parimaid tavasid kasutavateks projektideks). Nende projektide peamine eesmärk oli suurendada põllumajandustoodete lisandväärtust ning sellesse rühma kuulusid veinitootjad, kes läksid üle kõrgekvaliteetsemate veinide tootmisele, ning oliivipressimisettevõte, kus hakati tegelema mahetootmisega. Rohkem näiteid on toodud 8. selgituses.

47. 12 projekti hindas kontrollikoda lisandväärtuse saavutamise tulemuste alusel keskmiseks. Neid iseloomustas tootekvaliteedi paranemine, mis ei mõjutanud müügihinda, või uued tooted, mis olid investeeringuga võrreldes väikesemahulised või madala väärtusega. Näiteks võib tuua 1,5 miljoni euro suuruse investeeringu tomatitöötlemisettevõttesse Rumeenias, mis võimaldas täita hügieeninõuded ja toota suures mahus madala maksumusega oma kaubamärgi all müüdavaid tooteid jaekaubanduskettidele.

8. SELGITUS

PROJEKTID, MIS SUURENDASID SELGELT PÕLLUMAJANDUSTOODETE LISANDVÄÄRTUST

Hispaanias (Castilla-León) parandas säilitus- ja töötlusruumide suurendamiseks ja uue varustuse hankimiseks tehtud 1 miljoni euro suurune investeering singikuivatusprotsessi. See võimaldas kuivatamisaega pikendada 11 kuult 18 kuuni, parandades seeläbi lõpptoote kvaliteeti ning võimaldades ettevõttel saada tunnistus autentsetele jamón serrano ja ‘jamón ibérico toodetele. Uus varustus võimaldas ka toota suurema lisandväärtusega uusi tooteliike (vaakumpakendis ja kondita kuivatatud sinki).

+++++ TIFF +++++

Prantsusmaal ostis hiljuti asutatud ettevõte 200000 euro suuruse maksumusega projekti raames varustuse köögiviljakrõpsude tootmiseks. Ettevõte töötas välja uued, suure lisandväärtusega tooted ning lõi uued turuväljundid piirkonnas toodetud maheköögiviljale.

+++++ TIFF +++++

Rumeenias investeeris üks riigi juhtivatest veinitootjatest 1,1 miljonit eurot veini tootmiseks, müügiks ettevalmistamiseks, villimiseks ja transpordiks mõeldud kaasaegsesse varustusse. Projekti tulemusel suurendas ettevõte kvaliteetveinide osakaalu müügi kogumahus. Toodi turule uus kvaliteetveini kaubamärk, mis aitas ettevõttel laiendada tegevust ka välisturgudele.

+++++ TIFF +++++

48. Ülejäänud kuus projekti suurendasid lisandväärtust vähe või üldse mitte ning olid peamiselt suunatud tootja tootmisvõimsuse ja/või tõhususe suurendamisele. Tegevuse ümberpaigutamine on probleemiks eelkõige nende projektide puhul (vt alates punktist 62). Näiteid on toodud 9. selgituses.

49. Kontrollikoda hindas ka seda, kas projektidest oli märgatavat kasu põllumajandustootjatele, kes varustasid vastavaid töötlemis- ja turustamis- ettevõtteid. 24st projektist kaheksa suutsid näidata, et lisandväärtusest said oma osa ka põllumajandustootjad. Seitse neist olid kooperatiivid. Veel seitse toetusesaajat Itaalias (Lazio) ja Poolas olid kohustatud sõlmima tarnelepingud, mis võisid tuua kasu ka põllumajandustootjatele. Ülejäänud 9 projekti puhul ei suutnud ettevõtted näidata, et nende tarnijad oleksid kasu saanud.

50. Kõikide maaelu arengukavade ühine horisontaalne eesmärk oli luua uusi töökohti maapiirkondades. Kuigi see ei ole meetme 123 peamine eesmärk, parandavad projektid, mis loovad lisaks lisandväärtuse suurendamisele ka töökohti, meetme mõjusust. Kolm projekti mõjutasid oluliselt tööhõivet, sest igaüks neist lõi üle 20 uue töökoha (vt siiski punktid 62–66, milles on kirjeldatud leide tegevuse ümberpaigutamise kohta), ning 9 projekti lõid igaüks vähemalt ühe uue töökoha. 11 projekti ei mõjutanud tööhõivet ja üks projekt vähendas töökohti.

9. SELGITUS

PROJEKTID, MIS SUURENDASID PÕLLUMAJANDUSTOODETE LISANDVÄÄRTUST VÄHE VÕI ÜLDSE MITTE

Prantsusmaal oli juustutootja investeerimisprojekti peamiseks elemendiks uus lõikamis- ja pakendamisliin. Ettevõtte tarnis terveid juuste teisele töötlejale pakendamiseks. Uus pakendamisliin võimaldas ettevõttel müüa eelnevalt pakendatud juust selle asemel otse jaemüüjale ning seeläbi saada suurema osa lisandväärtusest endale teise töötleja kulul. Lõpptoode jäi aga samaks.

Hispaanias (Castilla-León) ei olnud ühel maksimaalse toetusmäära (40%) saanud projektil mingit mõju toote lisandväärtusele: investeering suurendas lihtsalt puuviljamüüja säilitusruume, eesmärgiks võita müüjale suurem turuosa.

Rumeenias oli ühe jahvatusettevõtte 1,8 miljoni euro suuruse maksumusega projekti peamine eesmärk 12 veoauto ostmine vilja transpordiks ja jahutoodete laialiveoks. 50% toetusega ostetud veoautode tõttu on ettevõtte oma masinapargi kasutamine nüüd odavam kui varem kasutatud veoettevõte. See aga ei mõjutanud kuidagi põllumajandustoodete lisandväärtust.

51. Kolm projekti aitasid ka kaasa horisontaalsete keskkonna-alaste eesmärkide täitmisele tänu energia ja vee kokkuhoiule, mis tulenes parematest töötlemisvahenditest ja tehnikast.

LIIKMESRIIKIDE KAVANDAMINE JA MEETME RAKENDAMINE EI LEEVENDA MÕJUSALT TÜHIMÕJU RISKI …

52. Tühimõju tähendab seda, kui suures ulatuses toetusesaaja oleks investeeringu teinud ilma avaliku sektori rahalise toetuseta. Sellistel juhtudel on toetuse andmine ELi ja riiklike eelarvete ebatõhus kasutamine, sest toetust ei ole soovitud mõju (st investeeringu) saavutamiseks vaja.

53. Tühimõju riski vähendamise esmane vahend on meetme selline kavandamine, et seda kasutatakse ainult juhul, kui on olemas tegelik vajadus avaliku sektori sekkumise järele. Avaliku sektori toetus on vajalik näiteks siis, kui investeeringud on innovaatilised, mistõttu on investeerijatel raske kapitali hankida, või kui tulukus ei ole piisav, et õigustada investeeringu maksumust (näiteks peamiselt keskkonnale kasu toova projekti puhul). Nagu aga ilmneb I osast, ei määratlenud auditeeritud liikmesriigid selliseid vajadusi ega seadnud erieesmärke, seega oli meede avatud kõikidele investeerimisprojektidele sõltumata sellest, kas avaliku sektori toetust oli vaja või mitte.

54. Teine tasand, mille kaudu liikmesriigid võivad tühimõju riski leevendada, on projektide valikuprotsess. Auditeeritud liikmesriigid said iga toetusesaaja finantsolukorra ning investeeringu maksumuse ja finantsmõju kohta üksikasjalikku teavet. Teabe alusel kontrolliti nõuet, mille kohaselt investeering peab parandama toetust saava ettevõtte üldist tulemuslikkust. Selle käigus oli liikmesriigil võimalik ka kontrollida, kas taotleja vajas toetust selleks, et projekt oleks elujõuline ning kas taotlejal endal oli piisavalt kapitali või ligipääs vajalikule kapitalile kogu projekti rahastamiseks. Ükski auditeeritud liikmesriik seda aga ei kontrollinud.

55. Leedus oli olukord aga vastupidine: eelistati neid projektitaotlusi, mille tulukus tõotas olla suur. Need projektid vajasid aga tõenäoliselt toetust kõige vähem. Rumeenias näitasid mitu äriplaani väga kõrget tulukust. Kuigi need projektid tundusid ebarealistlikud, kiitsid Rumeenia ametiasutused need heaks ega seadnud kahtluse alla asjaolu, et 90-protsendise tulukusega projekt vajab avaliku sektori toetust. Ka Hispaanias (Castilla y León) ilmnes projekti finantsandmete hindamisel, et ilma toetust arvestamatagi on investeeringu tulukus üle 30% ning tasuvusaeg 3–4 aastat.

56. Tühimõjust annab tunnistust see, et investeeringutega on juba alustatud või on need tehtud juba enne, kui toetuse määramise otsus on tehtud. Sellises olukorras on toetusesaaja oma algse investeerimisotsusega näidanud, et ta soovib ja on suuteline investeeringu tegema ka ilma toetuseta. Seetõttu peetakse liikmesriikides heaks tavaks sellised juhtumid meetmest välja jätta, suurendades seeläbi võimalust, et toetus suunatakse nendele, kellel on seda tegelikult vaja.

57. Rumeenia kohaldas nimetatud head tava ning luges investeerimiskulud abikõlblikuks ainult juhul, kui need olid tehtud pärast toetuse eraldamist. Leedus seevastu kiideti projektikulud heaks tagasiulatuvalt kuni kaks aastat enne projektitaotluse esitamist. Tagasiulatuvalt kiideti Leedus heaks ja maksti 37 suurele projektile välja toetusi ligikaudu 115 miljoni euro eest.

58. Teistes auditeeritud liikmesriikides olid investeeringud abikõlblikud enamasti alates taotluse esitamise päevast, välja arvatud mõned erandid Hispaanias (Castilla-León), Prantsusmaal ja Itaalias (Lazio), kus võimaldati projektikulude rahastamist isegi siis, kui kulud olid tehtud enne ELi toetuse taotlemist (vt näide 10. selgituses).

59. Auditiga leiti, et projektide heakskiitmisel ja maksete tegemisel esines suuri viivitusi. Hispaanias (Castilla-Léon) ja Itaalias (Lazio) võttis projektide heakskiitmine keskmiselt 14–17 kuud, Prantsusmaa, Poolas ja Rumeenias keskmiselt kaheksa kuud. Viivitused panid taotlejad keerulisse olukorda: neil tuli otsustada, kas teha algust investeeringuga, riskides sellega, et nende toetusetaotlus lükatakse tagasi ja nad peavad projekti terves ulatuses ise rahastama, või viivitada investeeringuga ja võib-olla lasta käest ärivõimalus. Taotlejad, kel ei ole võimalik riskida (näiteks innovaatiliste projektide elluviijad, kes ei suuda kaasata piisavalt kapitali), jäävad toetuskavast sisuliselt kõrvale, kuigi just nende projektid vajavad toetust kõige enam. Kui taotlejad aga investeeringuid oma vahenditest või pikaajalistest laenudest rahastada suudavad (nagu oli 24st auditeeritud projektist 7 projekti puhul), ei ole toetus nende jaoks mitte täiendav rahastamisallikas, vaid toetusesaajate kulude hüvitamine ning annab tunnistust tühimõjust.

10. SELGITUS

TÜHIMÕJU NÄITAJA – ELI TOETUSE ERALDAMINE JUBA LÕPETATUD PROJEKTILE

Prantsusmaal taotles üks veinisektori kooperatiiv 2007. aastal toetust kohaliku omavalitsuse toetuskavast, mis ei olnud seotud ELi maaelu arengu poliitikaga. Kooperatiiv sai maksimaalse toetuse (50 000 eurot) oma investeerimisprojektile, mis viidi lõpule 2007. aastal. Meede 123 jõustus Prantsusmaal 2008. aasta mais ning selle toetuse ülemmäär oli kõrgem. Kooperatiiv taotles ja sai juba lõpetatud projektile 37000 euro ulatuses toetust ka sellelt meetmelt. Kuna kooperatiiv oli projekti juba 50000 euroga ellu viinud, oli lisandunud 37000 euro puhul selgelt tegemist tühimõjuga.

60. Kontrollikoda hindas 24 kohapeal külastatud projekti puhul tühimõju ohtu, aluseks võeti dokumendid ja vestlused toetusesaajatega ettevõtte majanduslikust olukorrast, kapitali kättesaadavusest ning sellest, kuidas projekti rahastati (eriti perioodil enne toetuse eraldamist). Ka arvestati investeerimise ajastust seoses toetuse eraldamise otsusega, projekti olemust ja selle olulisust ettevõtte strateegia jaoks ning projekti tasuvusaega või tulukust (vt II lisa). Tühimõju näitajad olid kõrged kaheksa projekti puhul 24st külastatust, teatud määral ilmnes tühimõju veel 11 projekti puhul.

61. Kontrollikoda on oma eelnevates aruannetes seda probleemi juba käsitlenud ja esitanud selle kohta ka soovitusi [15]. Auditeeritud liikmesriikide puudused kavandamises ja kohaldatavate tavade valimises koos mitme vahehindamisaruande tulemustega [16] näitavad, et meetme 123 puhul esineb olulisel määral tühimõju.

… EGA TEGEVUSE ÜMBERPAIGUTAMISE RISKI

62. Tegevuse ümberpaigutamine näitab, mil määral avaliku sektori toel loodud tegevus põhjustab selle vähenemist väärtusahela mõnes muus osas. Toetus, mis võimaldab ühel ettevõttel suurendada oma turuosa konkurendi kulul, ei pruugi avaldada netomõju poliitikaeesmärkidele nagu töökohtade loomine või – meetme 123 puhul – põllumajandustoodete lisandväärtuse suurendamine, ning tähendab seega iseenesest ELi vahendite ebatõhusat kasutamist. Näited sellisest olukorrast on toodud 9. selgituses. Teatud määral võib tegevuse ümberpaigutamine aga olla õigustatud, kui sel on poliitikaeesmärkide jaoks piisav netomõju.

63. Toiduainete töötlemine ja turustamine on toimiva konkurentsiga sektor, millesse tuhanded ettevõtted pidevalt investeerivad, et parandada oma tõhusust, arendada tooteid ja laieneda. Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted on osa sellest konkurentsitihedast turust: auditi käigus külastatud 24st ettevõttest kauplesid ainult kolm peamiselt kohalikel turgudel, ülejäänud kauplesid üleriigiliselt ja kümme ettevõtet ka rahvusvaheliselt. Ettevõtte toetamine 50% investeeringute ulatuses annab konkurentsi- eelise võrreldes toetust mittesaavate ettevõtetega ning seega on tegevuse ümberpaigutamise oht suur. Toetused võivad ka moonutada tavalisi konkurentsitegureid ning omada negatiivset mõju, nagu killustatud tootmise konsolideerimise takistamine.

64. Nagu tühimõjugi puhul, aitab põhjendamata tegevuse ümberpaigutamise riski leevendada peamiselt programmi kavandamine. Selleks tuleb määratleda vajadused, mis on piisavalt tähtsad, õigustamaks tekkida võivat tegevuse ümberpaigutamist, ning seada nendele vajadustele vastavad eesmärgid ja abikõlblikkustingimused. I osas kirjeldatust selgus, et auditeeritud liikmesriikides seda aga ei tehtud. Leedu ja Hispaania (Castilla-León) maaelu arengukavades piirati abikõlblikkust teatud toiduainetööstuse sektorites, kus oli liigseid tootmisvõimsusi ning tegevuse ümberpaigutamise tõenäosus seega suur.

65. Tegevuse ümberpaigutamise riskide tõttu (eriti sellise toetuskava puhul nagu seda on meede 123, mis toetab eraettevõtteid) peaksid liikmesriikide ametiasutused projektiettepanekute puhul projekti heakskiitmise käigus hindama ka ümberpaigutamise riski tõenäosust. Kui ümberpaigutamine on tõenäoline, tuleks toetuse õigustamiseks tagada, et projekt aitab oluliselt kaasa meetme eesmärkide täitmisele. Ükski auditeeritud liikmesriik seda aga ei kontrollinud. Ükski liikmesriik ei pööranud tähelepanu ümberpaigutamise riskile ega hinnanud sellest aspektist ka meetme tõhusust.

66. Kontrollikoda hindas 24 kohapeal külastatud projekti puhul tegevuse ümberpaigutamise riski, toetudes dokumentidele ja vestlustele toetuse- saajatega ettevõtte toodetest, turgudest ja konkurentidest ning investeeringu mõjust neile (vt II lisa). Eriti juhtudel, kui investeeringute tulemuseks oli tootmisvõimsuste suurenemine, hindas kontrollikoda, kas investeering reageeris turu kasvule või oli suunatud turuosa ülevõtmisele konkurentidelt. Analüüs näitas, et tegevuse ümberpaigutamine oli tõenäoline 13 projekti puhul, ning tuli kõige selgemalt ilmsiks, kui projekti eesmärk oli kasvatada turuosa tootmisvõimsuse suurendamise või kulude vähendamise läbi. Kontrollikoda leidis tegevuse ümberpaigutamise mõjusid ka toiduainete töötlemise väärtusahelas (vt punkt 48).

PUUDUSTEL ON TOETUSTE TÕHUSUSELE JA MÕJUSUSELE ERINEV MÕJU

67. Auditist ilmnes, et meetme 123 kavandamine ja programmitöö ning auditeeritud liikmesriikide kohaldatavad süsteemid ei ole usaldusväärsed tagamaks, et meede kasutab ELi ja liikmesriikide eelarveid mõjusalt ja tõhusalt. Seda mõju võib juba näha toetust saanud projektide puhul. Nagu selgitati punktis 9, näitab meetme mõjusust ja tõhusust see, kui valitud projektid on majanduslikult jätkusuutlikud, suurendavad lisandväärtust, ei oma tühimõju ega tekita põhjendamatuid tegevuse ümberpaigutusi. Ainult kaks 24st projektist täitsid kõik need kriteeriumid (vt II lisa). Kümme projekti liigitati keskmiseks ning kulutustele vastav tulu oli nende puhul rahuldav. Mõjusad projektid peaksid ka andma panuse konkreetsete maaelu arengukava eesmärkide täitmisse, kuid seda ei olnud võimalik hinnata, kuna maaelu arengukavade eesmärgid olid väga üldsõnalised (vt I osa).

68. Tuleb märkida, et nende projektide edu ei saa panna meetme kavandamise ega liikmesriikide kohaldatud valikusüsteemide arvele: ülejäänud 12 samades liikmesriikides valitud projekti, mis kasutasid samu süsteeme, liigitati kontrollikoja analüüsis mõjususelt väga madalaks või madalaks.

69. 24 projekti ei olnud mõeldud statistiliseks valimiks, mida ekstrapoleerida, et hinnata selliste projektide esinemissagedust kogu ELis. Siiski näitavad need juhtumiuuringud mõjusa kavandamise ja valiku puudumise tagajärgi: esiteks ei suudeta määratleda vajadusi, seada konkreetseid eesmärke ning kavandada meedet nii, et need eesmärgid kõige paremini saavutada, ning teiseks puudub mõjus valikumenetlus.

KOLMAS OSA

KAS KOMISJON JA LIIKMESRIIGID ON TEINUD ASJAKOHAST JÄRELEVALVET JA HINNANUD MEETME TULEMUSI?

70. Järelevalve ja hindamine peaksid andma komisjonile ja liikmesriikidele asjakohast ja õigeaegset teavet, et hallata meetmele 123 ELi ja liikmesriikide poolt eraldatud 9 miljardit eurot, võimaldades seeläbi kohandada meetme kavandamist ja rakendamist nii, et see oleks võimalikult mõjus ja tõhus. Teave tulemuste ja mõjude kohta on oluline ka aruandluse seisukohast: selle kaudu saab näidata, mida avaliku sektori vahenditega saavutati. Liikmesriigid peaksid koguma teavet toetusetaotlustest ja maksetest ning ka toetusesaajate tasandil saavutatud tulemustest. Seda tuleks teha vähemalt kuni viieaastase perioodi möödumiseni, mis on ELi õigusaktides sätestatud toetusesaajate jaoks kohustuslikuks investeeringu säilitamise kestuseks.

71. Ühise seire- ja hindamisraamistiku kohaselt peavad liikmesriigid koguma teavet vähemalt ühiste väljundi- ja tulemusnäitajate kohta ning esitama oma maaelu arengukavade vahe- ja järelhindamised vastavalt 2010. ja 2015. aastal. Vahehindamine on kavandatud vajaduse korral praeguste arengukavade muutmiseks, kuid ka selleks, et aidata kaasa järgnevate (2014–2020) arengukavade kavandamisele. Meetme 123 puhul seatakse ühises seire- ja hindamisraamistikus kaks ühist tulemusnäitajat [17] ja viis ühist hindamisküsimust [18].

72. Kontrollikoda vaatas andmete kogumise ja seire süsteemid läbi kuues auditeeritud liikmesriigis ning kontrollis 23 vahehindamisaruannet.

LIIKMESRIIGID EI TEINUD MEETME 123 PROJEKTIDE ÜLE MÕJUSAT JÄRELEVALVET

73. Kaks meetme 123 ühist tulemusnäitajat keskenduvad mõjudele, mida meede toiduainetetööstuse ettevõtetele on avaldanud. Lisandväärtuse suurendamise või mõju kohta põllumajandustootjatele annavad need näitajad väga vähe teavet. Ükski auditeeritud liikmesriik ei ole võtnud kasutusele täiendavaid tulemusnäitajaid, mis seda teavet annaksid. Lisaks ei olnud Poola ja Rumeenia programmitöö perioodi neljandal aastal veel esitanud täielikku teavet kahe ühise tulemusnäitaja kohta ning Hispaanias (Castilla-León), Prantsusmaal ja Itaalias (Lazio) kasutatavad metoodikad ei olnud usaldusväärsed. Castilla-Leónis näiteks võeti 444 projektist ainult kuue projektitaotluse äriplaanides esitatud prognoosid ning esitati neid kogu meetme näitajatena ettevõtete majandustulemuste suurenemise kohta.

74. Auditeeritud liikmesriikidest tegid toetusesaaja poolt pärast toetuse saamist esitatud projektitulemuste järelevalvet ainult Leedu ja Poola ning sedagi ainult ettevõtete majandustulemuste ja tööhõive osas.

VAHEHINDAMISEST ON VAID PIIRATUD ULATUSES KASU MEETME TÕHUSUSE JA MÕJUSUSE NÄITAMISEL

75. 23 vahehindamise auditi raames läbi viidud kontrollimine näitas, et hindamisküsimustele vastamiseks vajalik teave on suuremal osal juhtudest puudu, ning projekti mõjususe hindamine põhineb pigem teoreetilistel väidetel kui lõpetatud projektidelt saadud teabel. Neid puudusi kinnitab ka komisjoni tehtud metoodiline vahearuannete hindamine. Vahearu- annete varajane koostamine ning ebapiisav järelevalve tekitasid probleeme seoses andmete kättesaadavuse ja kvaliteediga. Nimetatud kaks asjaolu olid ka kõige suuremad takistused usaldusväärsete hindamis- tulemuste saamisel.

76. Kaheksa kontrollikoja kontrollitud vahehindamisaruannet 23st ei sisaldanud järeldusi hindamisküsimuse kohta (Millises ulatuses on toetust saanud investeeringud aidanud kaasa põllumajandus- ja metsandussektorite konkurentsivõime parandamisele?), kuigi toetust eraldati just ELi selle eesmärgi täitmiseks. Teised aruanded andsid põllumajanduse konkurentsi paranemise kohta enamasti positiivse hinnangu, tunnistades samas, et nende järeldused tuginevad oletustele ja prognoosidele. Hinnangutest oli vähe kasu meetme tõhususe näitamisel, kuna neis ei hinnatud edusammude ulatust (vt 11. selgitus).

77. Meetme tulemuste järelevalves ja hindamises sisalduvate puuduste mõju on suurem kui ainult teabe puudumine, mille abil hallata ja kohandada praeguse perioodi toetusi. Selline teave peaks olema kättesaadav, et selle alusel teha otsuseid, kas vastav meede tuleks lisada järgmisesse programmitöö perioodi, mis algab 2014. aastal. Kui teave on olemas, peab liikmesriik otsustama, kas meedet oma arengukavasse võtta ning kui palju ELi ja riiklikest eelarvetest meetmele eraldada. Puuduvad tõendid, mis näitaksid, kas investeeringute toetus toiduainetööstuse ettevõtetele on mõjus ja tõhus vahend põllumajanduse konkurentsivõime suurendamiseks. Kuigi komisjon on juba andmete kogumist mingil määral parandanud (mis on väga oluline liikmesriikidele ja komisjonile, et olla suuteline aru andma praegusel programmitöö perioodil eraldatud 9 miljardi euro kasutamise kohta), on info kogumisega hiljaks jäädud, et teha küllaldasel teabel põhinevad otsused programmitöö perioodi 2014–2020 kohta.

11. SELGITUS

OLETUSTEL PÕHINEVAD HINDAMISJÄRELDUSED

Portugal – Assoorid

Hindajad vaatasid läbi heakskiidetud projektide kirjeldused ning jõudsid selle põhjal arvamusele, et investeeringud aitasid kaasa konkurentsivõime parandamisele, sest projektikirjeldused sisaldasid järgnevaid elemente: uute ja kõrgema lisandväärtusega toodete loomine, suutlikkus võtta kasutusele uusi tehnoloogiaid ja innovaatilisi protsesse, pühendumine kvaliteedile ja eristumisele, tõhusam põllumajandustoodete töötlemine jne. Ei näidatud aga seda, kas projektid ka tegelikult need tulemused saavutasid ja kuidas need mõjutasid põllumajanduse konkurentsivõimet.

Saksamaa – Baieri

Hindajate sõnul nad oletasid, et toiduainetööstuse konkurentsivõime suurendamisel on positiivne mõnu ka põllumajanduse konkurentsivõimele, sest [ … ] tagatakse müügivõimalused Baieri põllumajandustoodetele. Selle oletuse toetuseks ei esitatud mingit tõendusmaterjali.

JÄRELDUSED JA SOOVITUSED

78. Osana maaelu arengu poliitikast võivad liikmesriigid kasutada ELi eelarvet koos kaasrahastamisega liikmesriikide eelarvetest, et eraldada toetusi investeeringutele, mida teevad toiduainete töötlemise ja turustamisega tegelevad ettevõtted. Investeeringute eesmärk on suurendada põllumajandustoodete lisandväärtust ning parandada seeläbi põllumajanduse konkurentsivõimet.

79. Auditiküsimus oli "Kas ELi toetus toiduainetetööstusele on olnud mõjus ja tõhus põllumajandustoodete lisandväärtuse suurendamisel?" Rakenduskavade kavandamise ja liikmesriigi valikusüsteemide puuduste tõttu ei saadud sellele kinnitust. Kontrollikoda järeldab seega, et toetus ei olnud süstemaatiliselt suunatud projektidele, mis tõhusalt ja mõjusalt põllumajandustoodete lisandväärtust suurendavad.

80. Kontrollikoda leidis siiski, et kontrollitud üksikprojektid olid jätkusuutlikud. Investeeringud parandasid mitmete toetust saavate auditeeritud ettevõtete majandustulemusi ning mitmed projektid suurendasid teatud määral ka põllumajandustoodete lisandväärtust. Seda võis ka eeldada, kuna toetust eraldati investeeringuteks toiduainete töötlemise ja turustamisega tegelevatele ettevõtetele. Seda ei saa aga panna meetme kavandamise või liikmesriikide süsteemide arvele ning lisaks täheldas kontrollikoda suurema osa auditeeritud projektide puhul tühimõju ja/või tegevuse ümberpaigutamise esinemist.

81. Vaatamata sellele, et ELi eelarvest oli eraldatud 5,6 miljardit eurot, ei olnud piisavalt tõendeid, näitamaks:

- kas ettevõtted vajasid toetust (kas valdkondlikult või individuaalselt),

- konkreetseid eesmärke, mida toetuse abil loodeti saavutada (ja kuidas),

- põllumajandustoodete suurenenud lisandväärtust ja põllumajanduse konkurentsivõime paranemist.

82. Sellise olukorra põhjuseks oli maaelu arengukavade kehv kvaliteet, liikmesriikide ebapiisavad menetlused meetme rakendamiseks ning puudused järelevalves ja hindamises.

83. ELi õigusaktid annavad liikmesriikidele võimaluse kohaldada meedet vastavalt riiklikele või piirkondlikele vajadustele. Õigusaktid sisaldavad vaid väheseid piiranguid või kitsendusi ning neis rõhutatakse, et liikmesriigid peavad tagama meetme tõhususe ja mõjususe. Seejuures on otsustav tähtsus maaelu arengukavadel, milles seatakse riiklikud või piirkondlikud eesmärgid ning pannakse paika meetme ulatus (vt punktid 12–18).

84. Maaelu auditeeritud arengukavad koosnevad siiski enamasti üldsõnalistest eesmärkidest, mis mõnikord on sõna-sõnalt ELi õigusaktidest üle võetud, ega esita konkreetseid strateegiaid, mis suurendaksid põllumajandustoodete lisandväärtust toiduainetööstuse tugevdamise kaudu. Seega on põhjendamata, kuidas meede aitaks parandada liikmesriigi või piirkonna põllumajanduse konkurentsivõimet. Sellest hoolimata kiitis komisjon need maaelu arengukavad heaks (vt punktid 19–28).

1. SOOVITUS

Liikmesriigid peaksid oma maaelu arengukavades selgelt määratlema, kus ja miks on vajalik avaliku sektori sekkumine, et suurendada põllumajandustoodete lisandväärtust ja parandada seeläbi põllumajanduse konkurentsivõimet. Maaelu arengukavad peaksid nende vajaduste täitmiseks seadma konkreetsed ja mõõdetavad eesmärgid.

Komisjon peaks heaks kiitma ainult need maaelu arengukavad, milles esitatakse terviklikud ja põhjendatud strateegiad ning selgitatakse, kuidas toiduainetööstusele eraldatud rahaline toetus parandab ka põllumajanduse konkurentsivõimet.

85. Auditeeritud liikmesriikide kehtestatud abikõlblikkustingimustes seati vähe täiendavaid piiranguid investeeringute liikidele ja abikõlblikele toetusesaajatele. Kuuest kontrollitud liikmesriigist neljas olid abikõlblikud peaaegu kõik toiduainetetööstuse ettevõtted. ELi õigusaktide kohaselt peaksid liikmesriigid kehtestama abikõlblikkustingimused, mille abil seada prioriteediks kõige tõhusamad ja mõjusamad projektid ning lükata tagasi need, mis ei taga kulutustele vastav tulu. Kuuest liikmesriigist koostati valikukriteeriumid ainult neljas ning praktikas neid ei kasutatud: kui liikmesriikide eelarves raha jätkus, rahastati kõiki abikõlblikke projekte, vaatamata nende mõjususele ja tõhususele (vt punktid 29–41).

2. SOOVITUS

Liikmesriigid peaksid määratlema ja järjekindlalt kohaldama kriteeriume, mis tagavad, et valitakse kõige mõjusamad ja jätkusuutlikumad projektid, mille abil täita liikmesriikide erieesmärke seoses põllu- majandustoodete lisandväärtuse suurendamise ja põllumajanduse konkurentsivõime parandamisega.

Komisjon peaks tagama, et neid kriteeriume kohaldatakse õigesti ja järjepidevalt ning mitte ainult siis, kui eelarveraha hakkab lõppema.

86. Kontrollikoda leidis, et liikmesriigid ei suunanud süstemaatiliselt rahastamist projektidele, mille puhul on selgelt vaja avaliku sektori toetust. Ilma selleta on oht, et meede muutub toiduainetööstusesse investeerivate ettevõtete jaoks üldiseks toetuseks, millega kaasneb konkurentsi moonutamise oht ning avaliku sektori niigi nappide vahendite raiskamine. Sellest tulenevalt on tühimõju risk suur ning projektide saavutatud tulemusi ei saa tingimata kirjutada toetuse arvele. Tegevuse ümberpaigutamine vähendab meetme tõhusust, sest ettevõtted kasutavad rahastatud investeeringuid turuosa hõivamiseks ning mitte tingimata lisandväärtuse suurendamiseks. Liikmesriigid ignoreerisid tühimõju ja ümberpaigutamise riski, mida ei võetud ametlikult arvesse ka üheski maaelu arengukavas või auditeeritud valikusüsteemides (vt punktid 42–69).

3. SOOVITUS

Komisjon ja liikmesriigid peaksid edendama parimate tavade kohaldamist tühimõju leevendamiseks ja tegevuse ümberpaigutamise riski vältimiseks. Selleks peavad liikmesriigid suunama toetuse projektidele, mille puhul on selge vajadus avaliku sektori toetuse järele ja mis loovad lisandväärtust. Liikmesriigid peaksid võtma arvesse tühimõju ja tegevuse ümberpaigutamise riski nii maaelu arengukavasid koostades kui ka projekte valides. Komisjon peaks julgustama liikmesriike kasutama tava, mille puhul investeerimiskulud oleksid abikõlblikud alles alates toetuse heakskiitmise päevast.

87. Peaaegu viiendik (18%) põllumajanduse konkurentsivõime parandamiseks ette nähtud ELi eelarvest makstakse toiduainete käitlemise ja turustamisega tegelevatele ettevõtetele, kuid mõju põllumajanduse konkurentsivõimele saab olla ainult kaudne ja puudub ka selge sekkumisloogika. Seetõttu on oluline, et liikmesriigid ja komisjon näitaksid, et eelarvevahendeid kasutatakse mõjusalt ja tõhusalt. Liikmesriigid ei kogu aga teavet põllumajandustoodete lisandväärtuse suurenemise kohta ega investeeringute mõju kohta põllumajanduse konkurentsivõimele. Liikmesriigid toetuvad seejuures hindamistele, kuid 2010. aasta vahehindamised tehti ajal, kui reaalseid tulemusi veel ei olnud, seega ei põhinenud nende järeldused piisavatel tõenditel. Järelhindamiste tulemused on saadaval alles pärast aastat 2015, seega puudub komisjonil ja liikmesriikidel perioodi 2014–2020 toetuste kavandamisel piisav alus meetmele 123 eraldatud 9 miljardi euro mõjususe hindamiseks (vt punktid 70–77).

4. SOOVITUS

Komisjon peaks kasutama võimalust ja parandama uuel programmitöö perioodil ühist seire- ja hindamisraamistikku nii, et selle abil saaks kasulikku teavet rahastatud meetmete ja projektide tulemuste kohta. See tähendab, et tuleb tõhustada olemasolevaid hindamismenetlusi ning kaaluda küsitavate tulemustega pikkade vahehindamisaruannete vajalikkust.

I auditikoda, mida juhib kontrollikoja liige Ioannis SARMAS, võttis käesoleva aruande vastu 23. jaanuari 2013. aasta koosolekul Luxembourgis.

Kontrollikoja nimel

+++++ TIFF +++++

president

Vítor Manuel da Silva Caldeira

[1] 1. telg: konkurentsivõime parandamine põllumajandus- ja metsandussektoris; 2. telg: keskkonna ja paikkonna parandamine; 3. telg: elukvaliteedi parandamine maapiirkondades. Nõukogu 20. septembri 2005. aasta määrus (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi toetuse kohta maaelu arendamiseks (ELT L 277, 21.10.2005, lk 1) ja nõukogu 20. veebruari 2006. aasta otsus 2006/144/EÜ ühenduse maaelu arengu strateegiasuuniste kohta (programmitöö periood 2007–2013) (ELT L 55, 25.2.2006, lk 20).

[2] Ettevõtete puhul, mis ei ole väikesed ega keskmise suurusega (st vähem kui 250 töötajat või käive alla 50 miljoni euro), jagatakse maksimaalne toetusmäär pooleks.

[3] Euroopa Liit, põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat, "Maaelu areng Euroopa Liidus. Statistika ja majandusandmed". Aruanne 2011. Osa 4.3.4. (Peamised EAFRDi rahastatud maaelu arengu instrumendid).

[4] Tühimõju tähendab seda, millises ulatuses toetusesaaja oleks investeeringu teinud isegi avaliku sektori rahalise toetuse puudumisel. Tegevuse ümberpaigutamine näitab, mil määral avaliku sektori toel loodud tegevus põhjustab selle vähenemist väärtusahela mõnes muus osas.

[5] Nõukogu otsus 2006/144/EÜ.

[6] Komisjoni 15. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1974/2006 (ELT L 368, 23.12.2006, lk 15) (milles sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 (Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta) kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad) artiklis 43 sätestatakse: "Investeerimismeetmete puhul tagavad liikmesriigid, et toetus on suunatud selgelt määratletud eesmärkidele, mis väljendavad kindlaksmääratud struktuuri- ja territoriaalseid vajadusi ning struktuurilist halvemust.".

[7] Määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikkel 4.

[8] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1257/1999, 17. mai 1999, Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EAGGF) toetuse kohta maaelu arendamiseks ning teatavate määruste muutmise ja kehtetuks tunnistamise kohta (EÜT L 160, 26.6.1999, lk 80), artikkel 26.

[9] Nõukogu 15. veebruari 1977. aasta määrus (EMÜ) nr 355/77 põllumajandus- ja kalandussaaduste töötlemis- ja turustamistingimuste parandamise ühismeetmete kohta (EÜT L 51, 23.2.1977, lk 1), artikli 9 lõige 1; nõukogu 29. märtsi 1990. aasta määrus (EMÜ) nr 866/90 põllumajandustoodete töötlemis- ja turustamistingimuste parandamise kohta (EÜT L 91, 6.4.1990, lk 1), artikli 12 lõige 1; nõukogu 20. mai 1997. aasta määrus (EÜ) nr 951/97 põllumajandussaaduste töötlemis- ja turustamistingimuste parandamise kohta (EÜT L 142, 2.6.1992, lk 22), artikli 12 lõige 1.

[10] Komisjoni määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli 28 lõike 1 punkt a.

[11] Määruse (EÜ) nr 1974/2006 artikkel 5.

[12] Vt eriaruanne nr 8/2012, punktid 33–37 (http://eca.europa.eu).

[13] Nagu määratletud määruse (EÜ) nr 1257/1999 artikli 26 lõikes 1.

[14] Erandiks on Leedu ja Poola, sest ettevõtted pidid esitama teatud teavet oma majandusliku olukorra kohta pärast toetuse saamist.

[15] Eriaruanne nr 5/2010 Leader-lähenemise rakendamise kohta maaelu arengus, eriaruanne nr 8/2012 põllumajandusettevõtete moderniseerimise toetuse suunamise kohta (http://eca.europa.eu).

[16] Vastates komisjoni poolt ühises seire- ja hindamisraamistikus püstitatud horisontaalse hindamise küsimusele "Millises ulatuses on programmi kavandamine aidanud edukalt vältida tühimõju ja tegevuse ümberpaigutamist" ilmnes, et Tšehhi Vabariigi, Saksamaa (Alam-Saksi / Bremen ja Mecklenburg-Vorpommern), Leedu ja Ühendkuningriigi (Inglismaa ja Wales) maaelu arengukavades on meetme 123 puhul tühimõju oht ligikaudu 50%.

[17] 1)Toetust saavate põllumajandusettevõtete/ettevõtete kogu lisandväärtuse kasv (see mõõdab ettevõtte majandustulemuste paranemist).2)Uusi tooteid ja/või tehnikaid juurutavate põllumajandusettevõtete/ettevõtete arv.

[18] 1)Millises ulatuses on toetatud investeeringud aidanud kaasa uute tehnoloogiate ja uuenduslikkuse juurutamisele?2)Millises ulatuses on toetatud investeeringud aidanud parandada põllumajandus- ja metsandustoodete kvaliteeti?3)Millises ulatuses on toetatud investeeringud aidanud parandada põllumajandus- ja metsandustoodete töötlemise tõhusust?4)Millises ulatuses on toetatud investeeringud aidanud kaasa põllu- ja metsamajandusettevõtete turule pääsemise ja turuosa parandamisele, sh sellised sektorid nagu taastuvenergia sektor?5)Millises ulatuses on toetatud investeeringud aidanud parandada põllumajandus- ja metsandussektori konkurentsivõimet?

--------------------------------------------------

I LISA

JOONIS –

MEETMELE 123 KAVANDATUD JA RAKENDATUD ELI VAHENDID (2011. AASTA DETSEMBRI SEISUGA)

Kavandatud kulutused (2007–2013): 5557735472 eurot

Rakendatud kulutused (2007–detsember 2011): 1940224033 eurot (34,9%)

+++++ TIFF +++++

Allikas: Euroopa Kontrollikoja kogutud teave, mis tugineb Euroopa maaelu arengu võrgustiku veebilehel esitatud andmetel materiaalsete ja finantsnäitajate kohta (http://enrd.ec.europa.eu/policy-in-action/rural-development-policy-in-figures/rdp-monitoring-indicator-tables/financial-and-physical-indicators/en/financial-and-physical-indicators_en.cfm). Madalmaad ei olnud oma kulusid 2011. aasta detsembri seisuga veel esitanud. Iirimaal meedet 123 ei rakendatud.

--------------------------------------------------

II LISA

NIMEKIRI AUDITEERITUD PROJEKTIDEST NING KONTROLLIKOJA HINNANG TOETUSE TÕHUSUSELE JA MÕJUSUSELE

Liikmesriik | Kirjeldus | Abikõlblikud kulud (ümardatud) (eurot) | Avaliku sektori toetuse protsent abikõlblikest kuludest | Jätkusuutlik [1] | Põllumajandustoodete näidatud lisandväärtus | Tühimõju | Tegevuse ümberpaigutamise esinemine | Toetuse üldise tõhususe ja mõjususe hindamine |

Hispaania (Castilla- León) | Juurdeehitus ja uued lihatöötlusseadmed | 1000000 | 18% | jah | kõrge | keskmine | väike | keskmine |

Täiendav tootmisliin kartulite töötlemiseks | 600000 | 20% | jah | madal | suur | suur | väga madal |

Veinitehase ehitamine | 1500000 | 10% | jah | kõrge | keskmine | keskmine | keskmine |

Täiendav tootmisliin kartulite töötlemiseks | 2200000 | 34% | jah | keskmine | keskmine | keskmine | keskmine |

Täiendav laoruum puuviljade säilitamiseks | 30000 | 40% | jah | madal | suur | väike [2] | väga madal |

Prantsusmaa | Täiendav tootmisliin juustu tükeldamiseks ja pakendamiseks | 800000 | 20% | jah | madal | keskmine | suur | väga madal |

Seadmed mahepõllumajanduslikult kasvatatud köögiviljade uuele töötlejale | 200000 | 39% | jah | kõrge | väike | väike | kõrge |

Uued seadmed veinitehasele | 200000 | 40% | jah | keskmine | suur | keskmine | madal |

Uued lihatöötlemisseadmed ja pakendamisliinid | 700000 | 26% | jah | keskmine | väike | keskmine | keskmine |

Uued seadmed veinitehasele | 200000 | 34% | jah | kõrge | suur | keskmine | madal |

Itaalia (Lazio) | Uued seadmed, millega saab korraga töödelda nii mahepõllumajanduslikult toodetud kui ka tavalisi oliive | 200000 | 40% | jah | kõrge | suur | väike [2] | madal |

Uued, suurema tootmisvõimsusega seadmed oliiviõli pressimiseks | 200000 | 40% | jah | madal | väike | väike [2] | madal |

Tehase renoveerimine ning uued kastanite töötlemise ja pakendamise seadmed | 250000 | 40% | jah | keskmine | keskmine | väike [2] | keskmine |

Uued ruumid puu- ja köögiviljade säilitamiseks, pakendamiseks ja turustamiseks | 900000 | 38% | jah | keskmine | väike | keskmine | keskmine |

Uued seadmed veinitehasele | 250000 | 40% | jah | keskmine | suur | keskmine | madal |

Leedu | Uued viljakuivatus- ja säilitusruumid | 4150000 | 40% | jah | madal | keskmine | suur | väga madal |

Poola | Uued seadmed meiereile | 3500000 | 25% | jah | keskmine | keskmine | väike | keskmine |

Uued seadmed ja transpordivahendid köögiviljade töötlejale | 700000 | 40% | jah | keskmine | suur | väike | madal |

Uued seadmed lihatoodete töötlemiseks | 350000 | 40% | jah | keskmine | suur | väike [2] | madal |

Uued seadmed köögiviljade töötlemiseks ja pakendamiseks | 900000 | 40% | jah | keskmine | keskmine | väike | keskmine |

Rumeenia | Uued seadmed veinitehasele | 1100000 | 50% | jah | kõrge | väike | väike | kõrge |

Uued seadmed köögiviljade töötlemiseks | 1500000 | 50% | jah | keskmine | keskmine | keskmine | keskmine |

Uued lihatöötlemisseadmed | 400000 | 50% | jah | keskmine | keskmine | keskmine | keskmine |

Uued teraviljajahvatusseadmed ja transport | 1800000 | 50% | jah | madal | keskmine | suur | väga madal |

Tõhusus | Tegevuse ümberpaigamise esinemine |

väike | keskmine | suur |

Tühimõju | väike | kõrge | keskmine | madal |

keskmine | keskmine | keskmine | madal |

suur | madal | madal | madal |

Üldine tõhusus ja mõjusus | Tõhusus |

madal | keskmine | kõrge |

Lisandväärtus | madal | väga madal | madal | madal |

keskmine | madal | keskmine | keskmine |

kõrge | madal | keskmine | kõrge |

Hindamiskriteeriumid |

Põllumajandustoodete näidatud lisandväärtus | Projekti panus järgmiste tulemuste saavutamisse: toodete turuväärtuse (müügihinna) suureneminetoodete kvaliteedi paranemine (sh hügieeni, keskkonnastandardite ja loomade heaolu paranemine)uute toodete ja turgude arendamine (turuvõimalused kõrgekvaliteetsetele toodetele) |

Tühimõju esinemine | toetusesaaja enda hinnang selle kohta, millises ulatuses oleks investeering tehtud ka ilma toetusetainvesteerimisprojekti alustati või isegi lõpetati enne toetuse taotlemist/toetuse määramise otsustprojekt eelrahastati suuremas osas või tervikuna omavahenditestinvesteeringu hindamine näitab kõrget tulukust (või lühikest tasuvusaega) ning toetusesaajal ei ole probleeme kapitali kaasamisegaettevõtte majanduslik olukord taotluse esitamise ajal annab tunnistust väga heast finantsolukorrast |

Tegevuse ümberpaigutamise esinemine | toetusesaaja enda hinnang tegevuse ümberpaigutamise kohtatoetusesaaja turuseis on stabiilne või halvenev, toodete eristumine on vähene ning projekti peamine eesmärk oli suurendada tootmisvõimsust/turuosa või suurendada tõhusust/vähendada kulusidprojekti eesmärk on suunatud väärtusahelasse kuuluvate tegevuste (pakendamine, sildid, transport jne.) hõlvamisele |

[1] Projektiga seotud tegevus oli auditikülastuse ajal veel käimas.

[2] Projekti eesmärk oli turuosa hõivamine, kuid auditikülastuse ajal ei olnud seda eesmärki veel saavutatud.

--------------------------------------------------

III LISA

LÄBI VAADATUD VAHEHINDAMISARUANDED

Bulgaaria

Tšehhi Vabariik

Saksamaa – Baieri

Saksamaa – Brandenburg/Berliin

Saksamaa – Mecklenburg–Vorpommern

Saksamaa – Alam–Saksimaa/Bremen

Hispaania – Andaluusia

Hispaania – Castilla-La Mancha

Hispaania – Castilla-León

Hispaania – Extremadura

Prantsusmaa – mandriosa (Hexagone)

Itaalia – Calabria

Itaalia – Emilia Romagna

Itaalia – Lazio

Itaalia – Apuulia

Leedu

Austria

Poola

Portugal – mandriosa

Portugal – Assoorid

Rumeenia

Ühendkuningriik – Inglismaa

Ühendkuningriik – Wales

--------------------------------------------------