[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 23.3.2007

KOM(2007) 131 lõplik

KOMISJONI KOLMAS ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

nõukogu määruse (EÜ) nr 797/2004 (mesindustoodete tootmise ja turustamise üldtingimuste parandamiseks võetavate meetmete kohta) kohaldamise kohta {SEK(2007) 368}

SISUKORD

1. Sissejuhatus 3

2. Olukord maailmas 3

2.1. Tootmine 3

2.2. Kaubavahetus 3

2.2.1. Eksport 4

2.2.2. Import 4

3. Olukord Euroopa Liidus 4

3.1. Tarnebilanss 4

3.2. Loendus (tabel 9) 5

3.3. Mesindustoodete tarbimine ja müügiedendus 5

4. Mesindusprogrammide rakendamine 6

4.1. Eeldatav kulu 6

4.2. Kulutuste tegemine (tabelid 16–18, joonis 12) 7

4.3. Eesmärk 8

4.3.1. Konkreetsed eesmärgid 8

4.3.2. Liikmesriikide ettepanekud 8

5. Valdkonna ettevõtjate ettepanekud 9

6. Kokkuvõte 10

Aruandega on kaasas komisjoni talituste töödokument (prantsuse keeles), kust leiab tabelid ja joonised, millele viidatakse.

1. Sissejuhatus

Nõukogu määruse (EÜ) nr 797/2004 (mesindustoodete tootmise ja turustamise üldtingimuste parandamiseks võetavate meetmete kohta)[1] artikliga 7 on ette nähtud, et iga kolme aasta järel tuleb Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitada aruanne kõnealuse määruse kohaldamise kohta. Käesolev aruanne lähtub sellest kohustusest.

2004. aasta jaanuaris oli komisjoni teise aruandega nõukogu määruse 1221/97 kohaldamise kohta[2] kaasas nõukogu määruse ettepanek asjaomase määruse tõhustamiseks. Arvestades mesindusprogrammide suurt sarnasust aastast aastasse, peeti asjakohaseks koostada riiklikud programmid kolmeaastasteks ajavahemikeks.

Seepärast on määrus (EÜ) nr 1221/97 tühistatud ja asendatud määrusega (EÜ) nr 797/2004. Komisjoni määrusega (EÜ) nr 917/2004 üksikasjalike rakenduseeskirjade kohta[3] on ette nähtud mesindusprogrammide sisu, nende esitamise kuupäev, ühenduse toetuse eraldamise tingimused, samuti üksikasjad sektori struktuuri uuringute kohta.

Liikmesriigid esitasid vastavalt määrusele sektori struktuuri uuringud (mis hõlmasid ka tarude loendust).

Oluline on märkida, et kõik liikmesriigid koostasid mesindusprogrammi; see näitab kui oluliseks nad seda peavad ja millised on Euroopa mesindussektori vajadused.

2. Olukord maailmas

Esimene meetootmispiirkond maailmas on Aasia, järgnevad Euroopa ja Põhja-Ameerika (tabel 1). Argentina on saanud Hiina ees esimeseks eksportijaks maailmas, Euroopa Liit (EL) on esimene importija.

2.1. Tootmine

Maailma meetoodang oli 2005. aastal 1 381 000 tonni (tabel 1). Ajavahemikul 2001–2005 suurenes tootmine maailmas 9,2%. Võrreldes 1996. aastaga on tootmine suurenenud 25% (joonis 1).

Pärast 2004. aastat sai EList tänu kümnele uuele liikmesriigile teine tootja maailmas. 2005. aastal tootis EL 174 000 tonni mett (tabel 2), (st 13% maailmatoodangust), Hiina kindlustas oma koha maailma esimese tootjana 305 000 tonnise toodanguga, mis tähendab 20%list tõusu võrreldes 2001. aastaga. Teised peamised tootjad on Ameerika Ühendriigid ja Argentina, mõlemad umbes 85 000 tonnise toodanguga.

Kaks uut ELi liikmesriiki on samuti olulised meetootjad (umbes 19 000 tonni toodetakse Rumeenias ja 8000 tonni Bulgaarias).

2.2. Kaubavahetus

Kaubavahetus hõlmab umbes neljandikku mee kogutoodangust maailmas.

2.2.1. Eksport

Mee eksport maailmas oli 2005. aastal umbes 325 000 tonni (tabel 3). Argentina eksportis 2005. aastal 108 000 tonni ja oli esimene eksportija (üle 30% maailmakaubandusest). Eelmiste aastatega võrreldes kasvas tema eksport üle 40%. Hiina oli pikka aega esimene eksportija, pärast 2001. aastat on tema eksport märgatavalt vähenenud (2005. aastal 88 000 tonni, 2001. aastal 107 000 tonni).

Teiste eksportijariikide hulgas on väliskaubandus edenenud uutes riikides, näiteks Indias (2001. aastal 3000 tonni, 2005. aastal 17 000 tonni). Teisalt on Brasiilia eksporti märgatavalt vähendanud, eelkõige sanitaarsetel põhjustel (2004. aastal 21 000 tonni, 2005. aastal 6000 tonni). Alates 2006. aastast ei ole Brasiilial enam luba eksportida ELi. Türgi on samuti oluliselt eksporti vähendanud.

2.2.2. Import

Põhiline imporditurg on endiselt EL, kuhu suundus 2005. aastal umbes 45% kogu maailmas imporditavast meest, seega 155 000 tonni (tabel 4). Teine suur impordipiirkond on Põhja-Ameerika (114 000 tonni). Saksamaa ja Ühendkuningriik importisid 2005. aastal ligi 70% kogu ELi impordist (tabel 6).

Import on 70. aastate lõpust alates kogu maailmas regulaarselt suurenenud, selle põhjuseks on looduslike ja dieettoiduainete suurenenud tarbimine, teatavate ettevõtjate paindlikkus, tänu millele tuleb turule eri liiki mett või odavat mett, tihti segudena, samuti mee tööstusliku kasutamise suurenemine.

3. Olukord Euroopa Liidus

3.1. Tarnebilanss

ELis ei toodeta piisavalt mett ja tavaliselt tuleb importida umbes pool tarbitavast meest, omavarustatuse tase 2004/2005. aastal oli 54,2% (tabel 5). Omavarustatuse tase on siiski tõusnud pärast ELi laienemist 25 liikmeni, sest varem oli see 45% ringis.

ELi kolm esimest meetootjat on Hispaania, Saksamaa ja Ungari vastavalt 32 000, 26 000 ja 19 500 tonniga 2004/2005. aastal. Kümne 2004. aastal ühinenud liikmesriigi toodang on umbes 43 000 tonni, seega 25% ELi kogutoodangust. Nende liikmesriikide hulgas on Poola ja Ungari suurimad tootjad.

EL impordib aastas umbes 150 000 tonni mett. Argentina on endiselt ELi peamine varustaja 71 000 tonniga (seega ligi 50% kogu ühenduse impordist 2005. aastal, järgnevad Mehhiko ja Brasiilia) (joonis 5 – tabel 6). Mehhikost lähtuv import on alates 2000. aastast vähenenud hoolimata 30 000 tonnile kohaldatavast alandatud maksudega tariifikvoodist.

Rumeeniast ja Bulgaariast lähtuv import moodustab veidi üle 10 000 tonni.

Ühenduse import kolmandatesse riikidesse on vaid veidi üle 6000 tonni, seega 3,5% 2005. aasta toodangust (tabel 7). Põhiline ekspordi sihtriik on Šveits (umbes 1500 tonni 2005. aastal).

Impordihinnad

Keskmine impordihind on ELis alates 2003. aastast märgatavalt langenud, 2,31 eurolt kilogrammi kohta 1,29 eurole kilogrammi kohta (tabel 8a). Hinnatase on madal, kuid vastab 2000. aastate alguse tasemele (enne Hiina mee impordi keelustamist). 2003. aastal olid hinnad erakordselt kõrged, sest Hiina mesi, mille hind oli alla 1 euro kilogrammi kohta, ei olnud ühenduse turul, mis on maailma esimene impordipiirkond, enam kättesaadav.

2006. aasta kohta kättesaadavate andmete põhjal on impordihinna tase natuke tõusnud (1,34 eurot/kg).

Ekspordihinnad

Ühenduse mee keskmine ekspordihind on samuti alates 2004. aastast langenud, kuid on endiselt suhteliselt kõrge. Keskmine hind 3,63 eurot/kg (tabel 8b) on tunduvalt kõrgem kui importmee hind. See tuleneb Euroopa mee sageli kõrgest kvaliteedist ja erilistest organoleptilistest omadustest (ühe taime mesi).

3.2. Loendus (tabel 9)

Vastavalt määruse (EÜ) nr 797/2004 artiklile 3 esitasid liikmesriigid programmidega samaaegselt sektori struktuuri uuringu. Kuna programmid on alates 2004. aastast kolmeaastased, esitatakse loendusandmed komisjonile vaid iga kolme aasta järel.

Liikmesriikide esitatud andmete kohaselt on ühenduse mesinike üldarv 593 000, kellest 17 986 loetakse elukutselisteks (vähemalt 150 taru).

Tarude üldarv on 11 631 300, millest 4 321 901 kuuluvad elukutselistele mesinikele. Seega kuulub 3% mesinikele ligi 40% tarudest. Pärast 2003. aastat on tarude arv 2 754 091 võrra kasvanud. Kasv on seotud ELi laienemisega, sest tarude arv kümnes uues liikmesriigis on 2 870 872. Tarude arvu kasv vastab enam-vähem toodangu kasvule (umbes +26%).

Suurima tarude arvuga riigid on Hispaania, Kreeka, Prantsusmaa ja Itaalia. 2004. aastal ELiga liitunud liikmesriikidest on tarusid kõige rohkem Poolas ja Ungaris.

Elukutseliste arvu alusel on esikohal Hispaania, kus elukutseliste osakaal on 76%ga kõige suurem, järgmine on Kreeka.

Absoluutväärtuse alusel on elukutselised mesinikud koondunud viide liikmesriiki: Kreekasse, Hispaaniasse, Prantsusmaale, Itaaliasse ja Ungarisse.

3.3. Mesindustoodete tarbimine ja müügiedendus

Mee tarbimine elaniku kohta aastas oli 2005. aastal 0,7 kg. Eelmiste aastatega võrreldes märkimisväärset tõusu märgata ei ole.

Liikmesriik, kus kõige rohkem mett tarbitakse on Kreeka (1,7 kg elaniku kohta aastas), järgnevad Austria, Saksamaa ja Hispaania.

Selleks et ühenduses toodetud mesi oleks maailmas konkurentsivõimelisem, on vastavalt komisjoni määrusele (EÜ) nr 422/2005[4] mesindustooted esmakordselt põllumajandussaaduste ja -toodete teavitamis- ja müügiedendusmeetmete jaoks siseturul abikõlblikud.

Peamised eesmärgid on tarbijate teavitamine ühenduse mesindustoodete mitmekesisusest, organoleptilistest omadustest ja tootmistingimustest ning abi märgistusest arusaamisel.

4. Mesindusprogrammide rakendamine

4.1. Eeldatav kulu

Kulud liikmesriigiti

Vastavalt määruse (EÜ) nr 917/2004 artiklile 2 esitavad liikmesriigid oma programmid komisjonile iga kolme aasta järel. Esitatud programmid peavad hõlmama eeldatavaid kulusid ja rahastamiskava.

Pärast ametlike teatiste avaldamist eraldatakse ühenduse saadaolevad toetussummad vastavalt tarude üldarvule määruse (EÜ) nr 917/2004 I lisa kohaselt. Enne veel taotlemata summade jaotamist on kulude prognoosimisel aluseks iga liikmesriigi tarude protsentuaalne osakaal tarude üldarvus; sellest tuleneb teoreetilise eelarve maksimaalne protsendimäär, millele igal liikmesriigil õigus on.

Ajavahemikul 2004–2006 (tabel 9) on kõige suurema teoreetilise toetusõigusega riik Hispaania (21,2%), järgnevad Kreeka (11,9%), Prantsusmaa (9,9%), Itaalia (9,5%), Poola (8,2%) jne. Tänu teatavate liikmesriikide taotlemata jäetud summadele oli võimalik põhiliselt kahele riigile eraldada eelarvest suurem toetus võrreldes nende teoreetilise osaga. Need riigid olid Itaalia (13,7% eelarvest, 9,4% tarudest) ja Ungari (8,2% eelarvest, 7,5% tarudest).

2005. aasta programmide puhul koondub 47% ühenduse toetustest kolme liikmesriiki (Hispaania, Kreeka ja Itaalia). Kui lisada Prantsusmaa ja Ungari, koondub viide liikmesriiki 64% toetustest, kuigi seal asub 60% tarudest. Seega on kõige suurema tarude arvuga liimesriigid need, kes soovivad kõige enam kasutada kaasrahastamisprogramme.

Eelarve kasutamisse ei toonud olulisi muudatusi ei nõukogu 2004. aasta määruse muutmine ega liikmesriikide arvu suurenemine. Mõnede liikmesriikide teoreetiline osa on siiski kahanenud. Nii on näiteks Hispaanias, kus toetuste osakaal langes 2003. aasta 27%lt 21%le aastateks 2005–2007. ELi laienemise arvesse võtmiseks suurendati kogueelarvet (16,5 miljonilt eurolt 23 miljoni euroni), Hispaaniale eraldatava eelarveosa absoluutväärtusele see mõju ei avaldanud. Vastupidi, hoolimata teoreetilise osa protsentuaalsest vähenemisest kulude prognoosid kasvasid (4 377 000 eurolt 2003. aastal 4 890 000 eurole 2005. aastal).

Kulud tegevusliigiti

Tabelites 11, 12 ja 13 näidatakse kulude prognoosi tegevusliikide kaupa igas liikmesriigis aastatel 2005–2007.

Tuleks meenutada, et nõukogu 2004. aasta määruse muutmisel esitati toetusesaamiseks uus tegevusliik: toetus mesitarude arvukuse suurendamiseks.

2005. ja 2006. aastal oli kõige levinum meede endiselt varroatoosi tõrje (33 ja 35% vahel, st üle 8 miljoni euro), järgnesid tehniline abi (26%, st ligi 6 miljonit eurot), mesilaste rändpidamise ratsionaliseerimine (19%, st ligi 4,5 miljonit eurot), meeanalüüsid (8%, st umbes 1,8 miljonit eurot), mesitarude arvukuse suurendamine (6–7%, st 1,5 miljonit eurot) ja lõpuks rakendusuuringud (5%, st umbes 1 miljon eurot).

Eelmiste aastatega võrreldes on märgata varroatoosi tõrjeks eraldatud summade suhteliselt olulist vähenemist, kuigi see meede on endiselt levinuim. Aastatel 2001–2002 hõlmas see meede 42% eelarvest. Muutus on seletatav mesitarude arvukuse suurendamise meetme lisandumise ja meeanalüüside meetme veidi laialdasema kasutamisega.

- Varroatoosi tõrjet taotletakse eranditult kõikides programmides.

- Tehnilist abi taotlevad peaaegu kõik liikmesriigid. Kõige suuremad kulude prognoosid selle meetme puhul on Itaalial (üle 1 miljoni euro), Hispaania kavatseb sellele meetmele kulutada vaid veidi üle 10% oma eelarvest.

- Mesilaste rändpidamise ratsionaliseerimise toetust taotlevad 15 liikmesriiki, sealhulgas kõik Lõuna-Euroopa riigid (kus elukutseliste mesinike osakaal ja erinevate õitsemisperioodidega meetaimede mitmekesisus on kõige suuremad).

Hispaania kulutab mesilaste rändpidamise ratsionaliseerimisele 40% oma eelarvest, mis moodustab 50% ühenduse kulutustest sellele meetmele.

- Meeanalüüsid on ette nähtud 20 liikmesriigi programmides. Kõige enam kasutavad seda meedet Austria, Poola ja Hispaania.

- Hiljuti lisandunud mesitarude arvukuse suurendamise meetme vastu tuntakse huvi 15 liikmesriigis. Kõige olulisem taotleja on Prantsusmaa 500 000 euroga. Põhjuseks on erilise tähelepanu osutamine mesilaste arvu vähenemisele.

- 15 riiklikku programmi hõlmavad rakendusuuringuid. Itaalia ja Prantsusmaa taotlused hõlmavad 50% kõikidest taotlustest.

4.2. Kulutuste tegemine (tabelid 16–18, joonis 12)

Meeprogrammide rakendamine peab lõppema enne iga aasta 31. augustit ja vastavad maksed peavad olema tehtud enne 15. oktoobrit.

2006. aastal moodustasid liikmesriikide programmide ajutise rakendamise kulutused 82,5% prognoositud kogukulutustest, st 23 miljonist eurost kulutati umbes 19 miljonit eurot. Kuna liikmesriigid võivad teatavate kulutuste kohta esitada andmed hiljem, peaks 2006. aasta programmide lõplik kasutusmäär olema kõrgem. ELi laienemisele eelnenud 2004. aasta programmide kasutusmäär oli 84%. 2005. aasta programmide puhul, mis olid esimesed kolmeaastased programmid, kasutusmäär veidi langes (78%). See oli tingitud uute liikmesriikide vähesest kogemusest selliste programmidega ning riiklike haldus- ja õigusloomemenetluste korra loomine võttis mõnikord kaua aega. Enamikus neist liikmesriikidest tõusis kasutusmäär 2006. aastal märgatavalt. Nii oli näiteks Ungaris ja Poolas. See näitab programmide kasutamise lihtsust. 2007. aasta programmide puhul võime oodata veel kõrgemat kasutusmäära.

2005. turustusaastal kulutasid 14 liikmesriiki ära üle 80% neile eraldatud eelarvest, 2006. aastal oli selliseid liikmesriike 13 (see arv peaks suurenema).

Suurimate abisaajate hulgas kasutas Hispaania 2005. aastal ära 95% talle eraldatud eelarvest ja 2006. aastal juba peaaegu 80%, Kreeka kasutas üle 80% (vaatamata riikliku rahastamise vähendamisele), Itaalia ja Prantsusmaa üle 90%. Kümne uue liikmesriigi puhul paranes üldine kasutusmäär märgatavalt võrreldes 2005. aasta programme 2006. aasta programmidega. Näiteks Ungaris kasvas kasutusmäär 29%lt 88%le ja Poolas 51%lt rohkem kui 72%le, mis annab lootust, et EL 27s on programme võimalik optimaalselt kasutada.

Vaid üks liikmesriik, Slovakkia, ei kasutanud talle eraldatud eelarvet üldse.

4.3. Eesmärk

Kõik liikmesriikide programmides pakutud meetmed on abikõlblikud tingimusel, et nendega püütakse saavutada ühe või teise abikõlbliku meetme eesmärke.

4.3.1. Konkreetsed eesmärgid

Tehniline abi peab parima tehnika kasutamise läbi tõhustama tootmist ja turustamist. Mesinike ja ühenduste või kooperatiivide juhtide väljaõpe või muu koolitustegevus käsitleb selliseid valdkondi nagu mesilaste pidamine ja haiguste ennetamine, mee kogumine ja säilitamine, transport ja turustamine.

Varroatoosi tõrje eesmärk on vähendada kulutusi tarude töötlemisele või nende kulutuste osaline hüvitamine. See parasiitide põhjustatud haigus vähendab meesaaki ja põhjustab mesilasperede hukkumist, kui tõrjet ei tehta. Mesilasperede nõrgenemine varroatoosi tagajärjel on kaasnevate haiguste tekkimise üks põhjusi. Varroatoosi ei saa lõplikult likvideerida ja tarude töötlemine lubatud ainetega on ainus võimalus selle haiguse tagajärgi vältida.

Mesilaste rändpidamise ratsionaliseerimise eesmärk on hallata tarude liikumist ühenduse territooriumil ja suure kontsentratsiooniga mesinduspiirkondade vabade asupaikade asustamist õitsemisperioodil. Mesilaste rändpidamise ratsionaliseerimisele võivad muude meetmete hulgas kaasa aidata rändpidamise arvestus, investeeringud vahenditesse ja meekaartide väljatöötamine.

Meeanalüüside abimeetmete eesmärk on parandada mee turustamist. Selliste analüüside rahastamine, millega selgitatakse välja mee füüsikalis-keemilised omadused sõltuvalt botaanilisest päritolust, võimaldab mesinikul saada täpset teavet mee kvaliteedi kohta ja ta oskab oma tootele turul õige hinna määrata.

Mesitarude arvukuse suurendamise meede võimaldab tänu emamesilaste sündivuse soodustamise või mesilasperede ostmise rahastamisele hüvitada mesilaste hukkumisega, st tootmisega, seotud kulutusi.

Rakendusuuringud mee kvaliteedi parandamiseks ja uurimistulemuste avaldamine võivad kaasa aidata tootjate sissetuleku suurenemisele.

4.3.2. Liikmesriikide ettepanekud

Komisjoni küsimustikule programmide rakendamise kohta vastas enamik liikmesriike.

Üldiselt on liikmesriigid programmide haldamisega rahul ja ei esine korduvaid taotlusi määruse (EÜ) nr 797/2004 muutmiseks. Programmide kolmeaastast kestust peetakse edasiminekuks, mis võimaldab teatavaid meetmeid ennetada ja planeerida. Liikmesriikide kõige sagedasem ettepanek on võimadada rohkem paindlikkust programmide kohandamisel.

Rakendusmäärusega (EÜ9 nr 917/2004 on ette nähtud võimalus programme tegevuse käigus muuta. Artikliga 6 on ette nähtud, et igale kuuele meetmele eraldatud eelarveosa võib 20% ulatuses suurendada või vähendada ilma halduskomitee arvamust küsimata. Kui muudatus ületab selle määra, on kohandamine võimalik halduskomitee arvamuse alusel (artikkel 7).

Muud peamised ettepanekud:

- lisada meetmeid, mis suurendaksid mee tarbimist ja abikõlblike meetmete täpne kirjeldus.

Komisjon arvab, et nende ettepanekutega tegelemine ei ole asjakohane, sest mesi lisati selliste toodete loetellu, mis on abikõlblikud põllumajandussaaduste ja -toodete teavitamis- ja müügiedendusmeetmete jaoks siseturul. Iga abikõlbliku meetme täpsem kirjedus võtaks programmidelt ära paindlikkuse, mida liikmesriigid suurendada soovivad. Komisjon analüüsib iga programmi ja seega iga pakutavat meedet, peamiseks kriteeriumiks on tagada, et iga heakskiidetud meetmega püütaks saavutada üht määrusega ettenähtud eesmärkidest. Seetõttu ei ole soovitav koostada lõplikku loetelu "vastuvõetavatest" tegevustest;

- teatavad liikmesriigid taotlevad mee füüsikalis-keemilisi analüüse tegevate laborite toetamismeetmete laiendamist teistele mesindustoodetele (mesilaspiim, õietolm jne).

Kuna eelave on piiratud, ei tundu see esmatähtis, eelkõige turustatud koguseid arvesse võttes. Kõrge lisandväärtusega toodetele analüüside tegemine on suhteliselt odavam kui mee puhul;

- varroatoosi kõrval ka muude haiguste tõrje. Selle abikava eesmärk ei ole sektori sanitaarpoliitika loomine. Just veterinaarpoliitikaga segaminiajamise vältimiseks tunnistati varroatoosiga seotud muud haigused mesindusprogrammides 2004. aasta muudatustega abikõlbmatuks;

- 31. augustiks tegemata kulutuste ülekandmine järgmisesse aastasse. Selline ülekandmine ei ole soovitav ega võimalik, võttes arvesse eelarve aastasuse põhimõtet. Ülekandmise võimalus võiks tuua kaasa programmide halvema kasutamise esimesel ja teisel aastal;

- tarude ostmine. Kui see meede aitab kaasa mesitarude arvukuse suurendamisele, võib selle programmide esitamise käigus esitada komisjonile hindamiseks;

- statistika parandamine. Liikmesriikidel on kohustus esitada sektori struktuuri uuring. Iga-aastane arvandmete ülevaatamine oleks halduslikult koormav ja see ei ole soovitav. Komisjoni talitused edastavad ettevõtjatele korrapäraselt statistikat kaubavahetuse kohta;

- võimalus rakendada üle-euroopalisi projekte mitme liikmesriigi osavõtul (ES). Komisjon tunnistab selliste projektide vajalikkust ja täpsustab, et need on abikõlblikud ning miski ei takista mitme liikmesriigi koostööd sama projekti raames. Iga osalev liikmesriik peaks rahastama projekti talle eraldatud eelarvest. Taotlemata summade eraldamine nendele eriprojektidele oleks vastuolus haldamise lihtsustamise põhimõttega.

Mõnel korral nimetati ka muid erimeetmeid; määruse muutmist need siiski ei õigustaks. Enne programmide heakskiitmist hinnatakse iga erimeetme abikõlblikkust.

5. Valdkonna ettevõtjate ettepanekud

Nii tööstus (FEEDEM) kui ka tootjad (COPA-COGECA) tunnistavad mesindusprogrammide vajalikkust ja nende tegelikku abi sektorile. Nad rõhutavad, et tegemist on selle sektori ainsa abimeetmega.

Tootmissektor esitas järgmised soovitused:

- tagada programmide väljatöötamise ajal parem koostöö liikmesriikide vahel ja asjaomases valdkonnas;

- tagada usaldusväärne statistika;

- arendada teadusprogramme ja tulemused paremini kooskõlastada;

- võimaldada suuremat paindlikkust, et programmi käigus saaks eelarve eraldisi muuta;

- näha ette võimalus rakendada üle-euroopalisi projekte mitme liikmesriigi osavõtul (ES).

6. Kokkuvõte

Tundub, et määruse (EÜ) nr 797/2004 kohaldamine on andnud mesindussektoris nii liikmesriikide kui ka mesinike arvates positiivseid tulemusi. Sektorit iseloomustab tootmistingimuste suur mitmekesisus, tootmise ja turustamisega tegelejate hajutatus ja erinevus.

Kuigi asjaomase määrusega kindlaks määratud esmatähtsad meetmed on eelarve seisukohast piiratud, on neil suur kvalitatiivne väärtus. Programmide muutmine kolmeaastasteks alates 2004. aastast tundub võimaldavat nende väljatöötamisel ja rakendamisel rohkem paindlikkust.

Võttes arvesse käesolevas aruandes esitatud andmeid arvab komisjon, et ei ole asjakohane määrust (EÜ) nr 797/2004 muuta. Samas võiks teha ettepaneku muuta komisjoni määrust (EÜ) nr 917/2004, arvestades enamiku liikmesriikide ja ettevõtjate soovi võimaldada suuremat paindlikkust juba rakendatavate programmide muutmisel, ilma et see mõjutaks igale liikmesriigile eraldatud kogueelarvet.

[1] ELT L 125, 28.4.2004, lk 1.

[2] KOM (2004) 30 (lõplik).

[3] ELT L 163, 30.4.2004, lk 83.

[4] ELT L 68, 15.3.2005, lk 5.