[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 28.11.2008

KOM(2008) 774 lõplik

KOMISJONI TEATIS

Euroopa konkurentsivõime aruanne 2008

[SEC(2008)2853]

1. SISSEJUHATUS

EL seisab silmitsi muutliku rahvusvahelise olukorraga. Praegu finantsturgudel valitsev tõsine kriis on hakanud mõjutama ka reaalmajandust. Poliitikakujundajad kogu maailmas töötavad finantssüsteemi usaldusväärsuse taastamise nimel. 2008. aastal mõjutasid majanduse arengusuundi muutlikud tooraine-, toidu- ja energiahinnad ning dollari nõrgenemine euro suhtes. Kõnealused suundumused rõhutavad Euroopa vajadust arendada teadmistepõhist majandust, et tõhustada välismõjudega kohanemise võimet ning edendada jätkuvalt majanduskasvu ja tööhõive strateegiat, et suurendada konkurentsivõimet.. Euroopa konkurentsivõimelisus ongi komisjoni iga-aastase konkurentsivõime aruande analüüsi keskseks teemaks. Aruanne keskendub viimastele muutustele ELi tootlikkuse kasvus, mis on pikaajalises perspektiivis konkurentsivõime peamine liikumapanev jõud. Lisaks analüüsib Euroopa konkurentsivõime aruanne 2008[1] erinevaid konkurentsivõimet mõjutavaid tegureid nagu avatus kaubandusele, välismaised otseinvesteeringud ja ettevõtete sotsiaalne vastutus, aga ka ELi hiljutist ettepanekut säästva tööstuspoliitika kohta. Samuti uurib selle aasta aruanne põhjalikult väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete (VKE) kui majanduse kõige olulisema sektori konkurentsivõimet.

2008. aasta konkurentsivõime aruanne näitab võrreldes Ameerika Ühendriikidega Euroopa majanduse jätkuvat arengut tootlikkuse ja elatustaseme osas, kuigi 2007. aasta sisemajanduse kogutoodangu (SKT) tase elaniku kohta oli siiski umbes ühe kolmandiku võrra madalam kui USAs. Nii makro- kui ka sektori tasandil on täistootlus USA ja ELi vaheliseks oluliseks eristavaks teguriks. Tegurid nagu innovatsioon, parem institutsionaalne ja majanduskeskkond, täiustatud juhtimistavad ning ligipääs info- ja sidetehnikale selgitavad, miks ELi riikidega võrreldes on USA täistootlus suurem. ELi-sisesed erinevused tootlikkuses vähenevad, uued liikmesriigid on teistele järele jõudmas ning mõned jõukamad EL liikmesriigid isegi edestavad selles arvestuses USA-d.

2. ÜLDINE KONKURENTSIVÕIMELISUS

2007. aastal jätkus Euroopa majanduskasv

2007. aastal oli ELi majanduskasv jätkuvalt suur, kuigi iseäranis just aasta neljandas kvartalis esines märke aeglustumisest (SKT reaalkasv ELis oli 2,6 %). Tugevale majanduskasvule aitas kaasa tööhõive määra jõuline tõus 1,7 % võrra. Tööviljakuse kasvutempo aga, mis on tavaliselt suurema tsüklilise iseloomuga kui tööhõive kasv, vähenes eelmisel aastal 1,3 %-le (2006. aasta vastav näitaja oli 1,5 %).

Sissetulekute arvestuses inimese kohta (st SKT elaniku kohta) jääb EL siiski USAst maha (EL 27=100, USA=154,3). Selle jätkuva lõhe põhjused on liikmesriigiti erinevad, kuigi osaliselt on põhjuseks keskmise töötundide arvu erinevus inimese kohta. Mõnes liikmesriigis (Belgia, Prantsusmaa ja Holland) võib seda erinevust põhjendada töötundide väiksema arvuga, kuigi nende töö tootlikkus tunnis on tegelikult USA tasemest suurem. Uute liikmesriikide madalam SKT tase elaniku kohta on peamiselt tingitud madalamast tööviljakusest.

[pic]

ELi-sisesed erinevused tootlikkuses vähenevad

Nii 2007. kui ka 2006. aastal ületas EL 27 tootlikkuse kasv USA vastavat näitajat, see aga on positiivne arengutendents. Sellele vaatamata on EL 27 üldine tootlikkuse tase oluliselt madalam kui USA-s, kus töötaja annab keskmiselt 42 % suurema panuse SKT-sse kui tema ametivend Euroopas; ka töötunni tootlikkuse erinevus on vähenenud (2006. aastal 28 %, USA 2007. aasta andmed pole veel teada). ELi-sisesed erinevused on jätkuvalt märkimisväärsed. Postkommunistliku perioodi algusaastatel madala tootlikkuse tasemega uued liikmesriigid on vanadele liikmesriikidele järgi jõudmas, sest nende puhul kasvab tööviljakus kiiremas tempos. ELi liikmestaatusega kaasneva hüvena saavad uued liikmesriigid kasu täiustatud tehnoloogia kasutuselevõtust ning täiendatud haldus- ja juhtimismeetoditest.

Raamitud tekst: Majanduskasv ja tootlikkus – põhimõistete selgitused

Majanduskasvu võib jaotada kaheks: tööhõive kasv ja tööjõu tootlikkuse kasv. Tööhõive kasv võib tuleneda riigi rahvaarvu suurenemisest (demograafiline aspekt) või tööturu paremast toimimisest (kaasa arvatud osalusmäär, töötuse määr ja töötatud tundide arv, ehk siis tööturu aspekt).

Kõrgem sissetulekute tase elaniku kohta ei pruugi tingimata tähendada kõrgemate heaolutaset. Kuivõrd kõrge sissetulekute tase saavutatakse tööjõu intensiivsema rakendamisega (võrreldes teiste riikidega), tähendab see töötaja jaoks vähem vaba aega, mida aga tuleks vaba-aja positiivse väärtustamise korral pidada heaolu vähenemiseks. Seega on töötunni tootlikkus otsesem tulemuslikkuse näitaja kui tootlikkus töötaja kohta, kuna töötundide arv on riigiti erinev.

Tootlikkuse täiendavaks näitajaks on täistootlus. Täistootluse mõiste hõlmab tootmist ning tootmisisendite kombinatsioone ühendavaid tegureid. See tähendab, et toodangumahu muutused võivad tuleneda sisendite (nt kapital või tööjõud) või muude tegurite muutumisest. Viimati nimetatud immateriaalsed tegurid ongi täistootluse muutuste põhjus. Tootlikkuse kasvu see osa põhineb niisugustel immateriaalsetel teguritel nagu tehnika areng ja organisatsiooniline innovatsioon, mitte sisendite – näiteks kapitali – ulatuslikumal kasutamisel. Täistootluse kasvu seisukohast on kõige olulisemad sellised poliitilised meetmed, mille eesmärk on toetada tehnoloogia arengut, organisatsioonilisi muutusi, tööjõu liikuvust, suuremat investeerimist teadus- ja arendustegevusse, info- ja sidetehnoloogia kasutamist, konkurentsi ja tooteturu reformimist. Nimetatud meetmed asuvad Lissaboni strateegia mikromajanduse valdkonna keskmes, mis tähendab, et käimasolev reform võib täistootlust märkimisväärselt suurendada.

ELi strukturaalne tööviljakuse kasv madalam kui USA-s

Ajavahemikus 1995−2006 oli EL 15 reaalse SKT keskmine kasvumäär aastas ligikaudu 0,8 % madalam kui USAs. Eelmainitud riikide makromajandusliku kasvu ülevaates ilmnevad selle perioodi tugevad ja nõrgad aspektid (vt lisa):

- ELi tugevad küljed: Võrreldes USAga on EL 15 teinud suhtelisi edusamme seoses tööjõu hõivatusega. Lisaks on EL 15 riikides paranenud töötajate alushariduse tase[2].

- ELi nõrgad küljed: EL 15 madalama kasvumäära peamisteks põhjusteks olid ebasoodsam demograafiline areng ja tööviljakuse madalam kasvumäär , viimane aga oli eelkõige tingitud täistootluse ebapiisavast arengust ning vähemal määral ka väiksematest parandusinvesteeringutest.

Tööviljakuse, eelkõige aga just täistootluse aeglasem kasv võib olla seotud madalama tulemuslikkusega ELi uuendustegevuses, mis on tootlikkuse liikumapanev jõud pikaajalises perspektiivis. Kuigi uuendustegevuse tulemuslikkuse arvestused näitavad, et EL on USAle järele jõudmas, tundub lähenemisprotsess aeglustuvat.

Tööviljakusekasvu panuse suured sektoriülesed erinevused

Suur osa aastase tootlikkuse kasvumäärast ajavahemikus 1995-2005 (1,6 %)[3] kogu majanduse arvestuses langes suhteliselt väikesele hulgale tööstusharudele. Jättes kõrvale mittekaubandussektorid, moodustas eelmainitud ajavahemikul tööviljakuse kasv põllumajanduses, jaekaubanduses, hulgimüügis, posti- ja telekommunikatsiooniteenustes, sisetranspordis ja finantsvahenduses kui kuues suurimas tootlikusse panustavas sektoris 49 tööstusharu arvestuses ligi poole kogukasvust. See tulenes nii tootlikkuse keskmisest suuremast kasvumäärast kui ka nende sektorite suhteliselt suurest osakaalust majanduses. On huvitav, et ELi tootlikkus nendes sektorites on võrreldes USAga erinev, sest neist pooltes, nimelt posti- ja telekommunikatsiooniteenuste, sisetranspordi ja finantsvahenduse osas on ELi tööviljakuse kasv suurem. Samas ületab USA suuresti ELi jaemüügi arvestuses.

3. KONKURENTSIVÕIME LIIKUMAPANEVAD JÕUD

3.1. Kaubanduse avatus ja konkurentsivõime

Avatud kaubavahetus ja välismaised otseinvesteeringud on majandusele kasulikud − on palju empiirilisi tõendeid selle kohta, et avatud majandusega riigid on jõukamad ja ka tootlikumad kui suletud majandusega riigid: makroökonoomilistest uuringutest ilmneb, et kaubanduse osakaalu suurenemine SKT arvestuses vaid ühe protsendipunkti võrra tõstab sissetulekute taset 0,9 − 3 % võrra. Valdkondlikust perspektiivist on positiivne ja märkimisväärne seos kaubanduse avatuse taseme (nii ekspordi- kui ka impordituru arvestuses) ja tootlikkuse kasvu vahel.

Eksportijad on mitte-eksportijatest tootlikumad

Kaubavahetuses osalevad ettevõtted on olulisemalt toolikumad selles mitteosalejatest. Ettevõtete tasandi andmed tõestavad, et tööviljakusel põhinev nö. ekspordipreemia (st. eksportijate suurem tulemuslikkus) on vahemikus 3−10 %. Ekspordist tuleneva tootlikkuspreemia selgitamiseks kasutatakse kahte hüpoteesi: eneseselektsiooni hüpotees, mille kohaselt sisenevad tootlikumad ettevõtted eksporditurule eneseselektsiooni kaudu, ning intuitiivsem „õppimine ekspordi kaudu” hüpotees, mille kohaselt ettevõtted suurendavad tootlikkust eksportimise abil. Need kaks hüpoteesi ei ole teineteist välistavad ning suur osa tootlikke ettevõtteid võib eksporti siseneda eneseselektsiooni kaudu, kuid pärast eksporditurule sisenemist võib tootlikkuse kasv saada veelgi suurema tõuke. Empiirilised tõendid, mis kinnitavad ettevõtte tasandil tootlikkuse suurendamist ekspordi kaudu õppimise abil ei ole nii selged kui tõendid, mille kohaselt vaid tootlikumad ettevõtted sisenevad eksporti eneseselektsiooni kaudu. Isegi kui ekspordi mõju tootlikkusele jääb ettevõtte tasandil ebaselgeks, on sellel kindel ja vaieldamatu positiivne mõju üldisele tootlikkusele. Samalaadseid tulemusi võib täheldada importijate puhul, kes on samuti tootlikumad kui mitte-importijad ning ka välismaiste otseinvesteeringutega seotud firmade osas, kes on tootlikumad nii eksportijatest kui importijatest. Arvestades ekspordist, impordist ja välismaistest otseinvesteeringutest tulenevat tootlikkuse kasvu, on turgude väljapoole avamise ja avatud siseturu poliitilised meetmed asjakohased.

Siseturu olulisus

ELi liikmesriikidele on siseturg avatusest tuleneva tootlikkuse kasvu saavutamisel ülima tähtsusega. Hiljutine ELi sisekaubandust käsitlev uurimus kinnitab siseturu olulist osa tootlikkuse suurendamisel: hinnanguliselt väheneks keskmine tootlikkus ELi-sisesest kahepoolsest kaubandusest loobumisel 13 %. Samuti ennustatakse tootlikkuse suurenemist 2 % võrra, kui ELi-siseseid kaubanduskulusid vähendada veel 5 % võrra. Need järeldused toovad esile ühtse turu, ühisraha ja piirikontrolli tühistamine olulisust ELi-sisese ettevõtluse jaoks ning rõhutavad siseturu edukast toimimisest tuleneva edasise arengu majanduslikku potentsiaali.

Oluline osa on ka hästitoimival siseturul, mis võimaldab Euroopal võtta juhtroll näitajate kehtestamises ja reeglite ühtlustamises maailmatasandil. Kuna kaubanduskulude varasem vähendamine toimus eelkõige madalamate transpordikulude ja -tariifide kaudu, võib tihti mittetariifsete tõketega seostatud pehmemate kaubanduskulude esiletõstmine olla eriti kasulik VKEdele, keda taolised tõkked iseäranis mõjutavad.

Mittetariifsete tõkete tähtsus

Arenenud riikide kaubanduskulud jagatuna transpordikulude, piiriületuskulude (kaasaarvatud kulutused tariifidele, valuutale ja teabele) ning jae- ja hulgimüügitoodete turustuskulude vahel võivad moodustada summa, mis on võrdne kuni 170 %-lise tollimaksuga.. ELi ettevõtted aga leiavad, et mittetariifsed tõkked ja teabe puudumine (nt liiga vähe teavet eksporditurgude kohta) on suuremaks probleemiks kui tavapärased poliitikapõhised kaubanduspiirangud imporditariifide ja imporditollimaksude näol[4]. Lisaks on ELi ettevõtted seisukohal, et ühisraha, ELi välispiiride ühiste tolliprotseduuride, ühtset turgu reguleerivate õigusaktide, sealhulgas ühtlustatud tehniliste standardite kaudu,[5] on siseturupoliitika suureks abiks välismaal ettevõtlusega tegelemisel.

ELi rahvusvahelise konkurentsivõime poliitilised meetmed peaks seega vähendama piiritaguseid kulusid. Teabekulud ja mittetariifsed tõkked kolmandates riikides on olulised kaubandustakistused. Siinkohal on vajalikud kolmandate riikidega integratsiooni süvendamisele suunatud poliitilised meetmed; ideaaljuhul tuleks rakendada kaupade, teenustega kauplemise ja välismaiste otseinvesteeringute piiritaguste tõkete eemaldamisele suunatud poliitikat ning edendada rahvusvahelist õigusloomealast koostööd. Kõnealune poliitika tegeleks õigusaktide ebaühtluse vähendamisega, mittetariifsete tõkete ning tolliprotseduuride ühtlustamisega. Üleatlandiline majandusnõukogu, piirkondlikud ja kahepoolsed ulatuslikud vabakaubanduslepingud mõnede Aasia riikidega järgivad kõnealust lähenemisviisi. EL peaks uuenduste tõhusama kaitse tagamiseks tegema kootööd eelkõige teatavate Aasia riikidega, kus intellektuaalomandiõiguste kaitsesüsteem on nõrk .

3.2. Majanduslik suutlikkus ja konkurentsivõime: VKEde kasvu tähtsus

Järjest enam tunnustatakse ettevõtlust ning väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtteid (VKE) Euroopa majandustegevuse liikumapaneva jõuna, sest just nemad on struktuurikohanduste, uuenduste ja tööhõive kasvu alustaladeks. VKEde kasvupotentsiaali soodustamine on ELi majanduskasvu ja tööhõive strateegia põhielement ja Euroopa väikeettevõtluse algatuse ("Small Business Act")[6] üks peaeesmärk.

Ettevõtlusstruktuuri ja -dünaamika mõju tootlikkusele ning ELi ja USA vahelised erinevused

Sektorite ja riikide lõikes kogutud võrdlusandmete abil saab tõestada, et kuigi iseenesest ei taga VKEde suur arv suuremat tööjõu tootlikkust ega lisandväärtuse kõrgemat kasvumäära, võib sellisest kohalolekust tingitud ettevõtluskliima aidata kaasa äritegevuse dünaamika ja kiirestiarenevate ettevõtete tekkele nendes sektorites/riikides, mis on positiivselt seotud tootlikkuse, tööhõive ja lisandväärtuse kõrgema kasvumääraga.

Koondtasandil on tõendeid selle kohta, et nii turuletulek kui sealt lahkumine aitavad kaasa üldise tootlikkuse kasvule. Selliste panuste võrdlemisel mõlemal pool Atlandi ookeani ilmneb, et ettevõtte loomise panus üldisele tootlikkuse kasvule on Euroopas keskmiselt veidi kõrgem, kuid teisalt on ettevõtte turult lahkumise panus märksa madalam kui USAs.

ELi ja USA võrdlus näitab ka olulisi erinevusi ettevõtete struktuuris ja dünaamikas. Peamised erinevused on: i) USAs toimub edukate uute ettevõtete laienemine kiiremini kui ELis; ii) võrreldes Euroopaga on USAs uued turuletulijad väiksemad ja ebaühtlasema tootlikkuse tasemega, ning iii) pärast mõneaastast tegutsemist on USA tootlikematel ettevõtetel suurem tõenäosus turuosa suurendada. Seetõttu on Ameerika ettevõtted üldjuhul Euroopa firmadest suuremad ning USA ettevõtete jaotamine suuruse järgi toob esile mikroettevõtete (1−9 töötajat) oluliselt väiksema arvu ja tööjõu osakaalu. Ettevõtete turule tulemise ja sealt lahkumise ning ellujäämismäärad on ELi riikides ja USAs suures osas sarnased, kuigi mõnede allikate kohaselt on ettevõtete loomise määrad sarnasemad kui sulgemismäärad, mis on tihti Euroopas madalamad kui USAs. Need leiud viitavad sellele, et USA turukeskkond on konkurentsivõimelisem ning soodustab laiaulatuslikemaid turukatsetusi. Lisaks näitavad tõendid, et USAga võrreldes on ELis tegutsevale ettevõttele suurimaks probleemiks kasvamist takistavad tõkked.

Iga ELi liikmesriigi igas majandussektoris tegutseb kiiresti kasvavaid ettevõtteid

Uute ettevõtete tööhõivel on tööhõive määra kogukasvu arvestuses täita ülioluline roll, mis on vähemalt sama suure tähtsusega kui tegutsevate (kiirestiarenevate) ettevõtete tööpanuse netohulk. Vastupidiselt üldlevinud arusaamale näitavad viimased tõendid, et kiiresti arenevaid ettevõtteid leidub igas majandustegevuse valdkonnas ning igas riigis. See tähendab, et kiiresti arenevad ettevõtted pole mitte ainult (ning mitte eelkõige) kõrgtehnoloogilised ettevõtted. Sellised ettevõtted toovad esile firmade ettevõtlusvalmiduse ning oskuse ära kasutada turustusvõimalusi. Siiski viitavad tõendid ka EL-i suhtelisele nõrkusele kõrgtehnoloogia sektorites. USA-s õnnestus palju suuremal hulgal uurimis- ja arendustegevusele pühendunud ettevõtetel (tihti nimetatakse neid ka uuteks tehnoloogiapõhisteks ettevõteteks) areneda, kiiresti kasvada ning kujuneda olulisteks majanduses osalejateks. See võimaldab USA majandusel võrreldes EL-iga suurema paindlikkusega uutele ja lootustandvatele majandussektoritele orienteeruda.

On tõendeid selle kohta, et tehnoloogia arengu poolest esirinnas olevad tööstusriigid loovad suuremaid ajendeid ettevõtlusalasteks uuendusteks, samas kui teiste riikide ettevõtted jätkavad kasvu eesmärgil tavaliselt investeeringutepõhist järelejõudmise strateegiat. EL 15 kiirestikasvavaid ettevõtteid iseloomustab keskmisest suurem uuenduslikkus, samas kui uutes liikmesriikides on uuendustegevusse paigutatud ja sellest tulenevate vahendite tase pigem keskmine.

4. ELI OLULISTE POLIITILISTE MEETMETE MÕJU KONKURENTSIVÕIMELE

4.1. Säästlik tööstuspoliitika

Et Euroopa säilitaks järjest keerulisemas rahvusvahelises keskkonnas oma konkurentsivõime ning jätkaks süsinikdioksiidiheidete piiramise abil keskkonnaeesmärkide edendamist, toetab EL liikumist väiksema süsinikukasutuse ja ressursse säästva majanduse suunas. Selle eesmärgi saavutamiseks pakkus Euroopa Komisjon välja mitmeid kogu ühendust hõlmavaid meetmeid, sealhulgas: energia siseturu kolmanda paketi ning 1. jaanuaril 2008 kliimameetmeid ja taastuvenergiat käsitlevate õigusaktide paketi[7] − mõlemat arutatakse hetkel nõukogus ja parlamendis. Komisjoni eesmärk on vähendada märkimisväärselt ELi kasvuhoonegaaside heitkoguseid (sõltuvalt rahvusvahelisest olukorrast 20−30 % võrreldes 1990. aastate tasemega) ja suurendada 2020. aastaks taastuvenergia osakaalu 20 protsendini kogu energiatarbimisest ilma Euroopa konkurentsivõimet vähendamata.

Üleminek vähem süsihappegaasiheiteid tekitavale majandusele avab suured võimalused keskkonnasõbralike toodete kasvavate turgude jaoks. Samas loob see võimalusi eelmainitud sektori konkurentsivõimelisuse tugevdamiseks välisturgudel. Euroopa tööstus on juba saavutanud märkimisväärset edu energia- ja energiaallikate tõhususe parandamisel ning hoiab põhitööstusharude arvestuses juhtivat rolli[8]. Siiski püsivad endiselt selliste toodete ja tehnoloogiate turuhõlvamist takistavad tõkked. Üks selline tõke tuleneb sellest, et sageli ei ole tarbijad teadlikud selliste toodete olemasolust või heidutab neid toodete kõrge alghind hoolimata asjaolust, et pikaajalises perspektiivis aitavad tooted hoopis säästa.

Tõendid näitavad, et energiat ja ressursse säästvate toodete ja tehnoloogiate suurema turuosaga kaasnevad nii majanduse kui keskkonna jaoks märkimisväärsed võimalikud hüved. Selliste võimaluste kasutamiseks võttis komisjon hiljuti vastu säästva tarbimise ja tootmise ning säästva tööstuspoliitika tegevuskava, millega sätestatakse ühtlustatud, integreeritud ja dünaamiline raamistik toodete energiatõhususe ja keskkonnatoime parandamiseks.[9] Kavandatud raamistiku eesmärk on parandada toodete üldist keskkonnamõju kogu nende olelusringi vältel, edendada ja innustada nõudlust paremate toodete ja tootmistehnoloogiate järele ning aidata tarbijatel teha paremaid valikuid ühtsema ja lihtsustatud märgistuse abil. Sellisel kujul aitavad eelmainitud tooted kaasa ELi konkurentsivõime tugevdamisele.

4.2. Ettevõtete sotsiaalne vastutus

Lissaboni strateegia taaskäivitamisel 2005. aastal märkis komisjon, et ettevõtete sotsiaalne vastutus[10] „võib jätkusuutliku arengu seisukohalt olla otsustava tähtsusega ning ühtlasi edendada Euroopa innovatsioonipotentsiaali ja konkurentsivõimet”[11]. Ettevõtete sotsiaalse vastutuse tähtsust ei ole võimalik ülehinnata, kuna praegune finantskriis on meile õpetanud, et ühiskonna heaolu jaoks on äärmiselt oluline sotsiaalselt vastutustundlike ettevõtjate ja muude teenistujate olemasolu.

Ettevõtete sotsiaalse vastutuse positiivne mõju konkurentsivõimele

Ettevõtete sotsiaalse vastutuse mõjude ülevaade ettevõtete tasandil kuue erineva teguri (kulude struktuur, inimressursid, klientide hinnang, uuendustegevuse juhtimine, riski- ja mainekorraldus ning majandustulemused) lõikes näitab vastutuse võimalikku positiivset mõju konkurentsivõimele. Ettevõtete sotsiaalse vastutuse positiivne mõju konkurentsivõimele ilmneb eelkõige inimressursside, riski- ja mainekorralduse ning uuendustegevuse valdkonnas. Ettevõtte sotsiaalsest vastutusest lähtuv maine muutub eriti oluliseks kui soovitakse konkurentsitihedatelt tööturgudelt edukalt personali värvata.

Tõendid viitavad personalijuhtimise kaudu toimuvale ettevõtete sotsiaalse vastutuse ja konkurentsivõime vahelisele positiivsele seosele, kuigi mõne ettevõtte jaoks võivad sotsiaalse vastutusega kaasnevad lisakulud esialgu üle kaaluda sellest tulenevad hüved. Paljude ettevõtete jaoks on sotsiaalne vastutus riski- ja mainekorralduse oluliseks koostisosaks ning selle tähtsus kasvab seoses ettevõtetele langeva järjest suurema avaliku tähelepanuga. Selliste sotsiaalse vastutusega seotud küsimuste nagu läbipaistvus, inimõigused ja tarneahela vajadused käsitlemine riskikorralduse seisukohalt, on mõnel ettevõttel võimaldanud avastada sotsiaalse vastutusega kaasnevaid lisahüvesid.

Sotsiaalse vastutuse teatud aspektid, näiteks töötajasõbralike töökohtade loomine, võivad suurendada ettevõtte uuendussuutlikkust. Ettevõtete sotsiaalse vastutuse ja uuenduslikkuse vahelist positiivset seost suurendab tõsiasi, et uuendustegevus on üha enam ühistegevus ning ka suundumus kasutada uuendustest tulenevaid ettevõtlusväärtusi sotsiaalsete probleemide lahendamisel.

Ettevõtete sotsiaalse vastutuse ja konkurentsivõime vaheline seos muutub tugevamaks

Paljud ettevõtete sotsiaalse vastutuse „äriplaani” mõjutavad tegurid (töötajate ootused, tarbijate teadlikkus, era- ja riigihangete suundumused) on iseenesest dünaamilised ning tugevdavad uuendustegevuse olemust ning finantsturgude suuremat tähelepanu sotsiaal- ja keskkonnaprobleemidele. Ettevõtete sotsiaalse vastutusega seotud ärihuvid põhinevad üha enam uute väärtuste loomise võimalusel, mitte ainult väärtuste kaitsmisel riski- ja mainekorralduse kaudu.

Ettevõtete sotsiaalse vastutuse „äriplaani” tugevus sõltub iga ettevõtte puhul siiski ka tema konkurentsivõimest. Mõnele ettevõttele võib sotsiaal- ja keskkonnavaldkonna õigusnormide ülemääraste nõuete täitmine tekitada konkurentsivõimet kahjustavaid kulusid. Üha enam ettevõtteid üha rohkemates majandusvaldkondades vaatavad sotsiaalset vastutust kui konkurentsivõime erinõuet. Selleks et konkurentsis eristuda, peab ettevõtte sotsiaalne vastutus olema äriplaani keskne osa. Ettevõtted, kus sotsiaalne vastutus on kõrvalise tähtsusega, piirdudes peamiselt suhtekorralduse eesmärkidega, jäävad suure tõenäosusega ilma konkurentsivõimest tulenevast kasust.

5. POLIITILISED TAGAJÄRJED

Selle aasta konkurentsivõime aruande poliitiline mõju: hästikavandatud ja –rakendatud poliitilised meetmed sellistes valdkondades nagu kaubavahetus, uuendustegevus, ettevõtlus või energiaturg võivad aidata kaasa ELi majanduse konkurentsivõime tugevdamisele.

Käesoleva aasta aruande analüüs näitas, et ELi majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva strateegia 2008.−2010. aasta etapi prioriteedid ja poliitilised soovitused on jätkuvalt tähtsad. EL peab jätkama uuendustegevuse, info- ja sidetehnoloogia laialdasema kasutuselevõtu ning jae- ja tooteturu konkurentsivõime edendamist. Euroopa väikeettevõtluse algatuse rakendamine kõigil tasanditel parandab majanduskeskkonda ja edendab ettevõtlust. Samuti soodustab see ettevõtlusalaseid katsetusi ja ELi üldist ettevõtluskeskkonda.

Konkurentsivõime välismõõtmeid arvestades peab kaubanduspoliitika eesmärk olema piiritaguste kulude vähendamine rahvusvahelise õigusloomealase koostöö ning mittetariifsete tõkete ja tolliprotseduuride vähendamise poliitiliste meetmete kaudu. See peaks oluliselt suurendama ELi majanduse tootlikkust.

Säästva tootmise varajaste meedetega võivad kaasneda esimese tegutseja eelised ning märkimisväärne võimalik majandus- ja keskkonnakasu. Hiljuti vastuvõetud säästva tarbimise ja tootmise ning säästva tööstuspoliitika tegevuskava on oluline samm konkurentsivõimelise ja vähem süsihappegaasiheiteid tekitava majanduse suunas.

Selle aasta konkurentsivõime aruanne viitab konkurentsivõime ja ettevõtete sotsiaalse vastutuse vahelisele positiivsele seosele. Komisjon jätkab ettevõtete sotsiaalse vastutusega seotud asjaomaste sidusrühmade toetamist poliitiliste ja praktilise meetmetega.

Lisa: Majanduskasvu jagunemine, EL 15 ja USA võrdlus (1995−2006)

[pic] Allikas: Mourre, G. (2008), „What Drives Income Differentials, Underutilisation of Labour and Economic Growth in Europe? A Detailed GDP Accounting Exercise”, käsikiri, Free University of Brussels.

[1] Euroopa konkurentsivõime aruanne 2008 KOM(2008)…

[2] Tulemusi tuleb tõlgendada ettevaatlikult, sest kättesaadavad andmed ei ole veel täielikult ühtlustatud ning USA andmed tööhõive jaotusest hariduse alusel on kättesaadavad üksnes alates 2001. aastast.

[3] Tootlikkuse kasvumäär (töötunni kohta) kogu majanduse arvestuses arvutatakse majandussektorite kasvumäärade kaalutud keskmise põhjal, kusjuures keskmised tulemused peegeldavad iga sektori osakaalu töötundide koguarvus. Tulemused võivad erineda muudes allikates esitatud tulemustest. Andmed on pärit uurimisandmebaasist EUKLEMS (www.euklems.net).

[4] Kuigi tulemused kehtivad üldiselt kõigi selles analüüsis vaadeldud laiaulatuslikemate tegevusvaldkondade puhul, on teatavates valdkondades ja riikides Euroopast väljapoole eksportivate ettevõtete jaoks imporditariifid siiski veel laialdaseks kaubanduspiiranguks.

[5] Teave põhineb uuringu „Observatory of European SMEs“ põhjal tehtud hinnangutel, Eurobaromeetri kiiruuring nr 196.

[6] Komisjoni teatis „Kõigepealt mõtle väikestele”– Euroopa väikeettevõtlusalgatus „Small Business Act”, KOM(2008) 394

[7] KOM(2008) 30 (lõplik); KOM(2008) 13 (lõplik), KOM(2008) 16 (lõplik); KOM(2008) 17 (lõplik), KOM(2008) 18 (lõplik) ja KOM(2008) 19 (lõplik).

[8] Hea näide on tuuleenergeetika, kus ELi ettevõtete turuosa maailmaturul on 60%. Teine hea näide on päikeseenergia valdkond.

[9] KOM(2008) 397.

[10] Ettevõtete sotsiaalne vastutus on põhimõte, mida rakendades ettevõtted lõimivad sotsiaal- ja keskkonnaküsimused vabatahtlikult oma äritegevusse ning suhetesse sidusrühmadega.

[11] Teatis kevadisele Euroopa Ülemkogule „Koostöö majanduskasvu ja töökohtade nimel. Lissaboni strateegia uus algus” (KOM(2005)24).