P6_TA(2006)0481

Gérard Onesta puutumatuse kaitsmise taotlus

Euroopa Parlamendi otsus Gérard Onesta puutumatuse ja eesõiguste kaitsmise taotluse kohta (2006/2121(IMM))

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse Monica Frassoni 17. mail 2006. aastal esitatud taotlust Gérard Onesta puutumatuse kaitsmise kohta seoses Prantsusmaal Toulouse'i teise astme kriminaalkohtu kolmandas kojas käimasoleva kohtumenetlusega, millest anti teada 31. mai 2006. aasta täiskogu istungil;

- olles vastavalt kodukorra artikli 7 lõikele 3 Gérard Onesta ära kuulanud;

- võttes arvesse 8. aprilli 1965. aasta Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokolli artikleid 9 ja 10 ning 20. septembri 1976. aasta otsestel ja üldistel valimistel esindajate Euroopa Parlamenti valimist käsitleva akti artikli 6 lõiget 2;

- võttes arvesse Euroopa Ühenduste Kohtu 12. mai 1964. aasta ja 10. juuli 1986. aasta otsuseid [1];

- võttes arvesse Prantsuse Vabariigi põhiseaduse artiklit 26;

- võttes arvesse kodukorra artikli 6 lõiget 3 ja artiklit 7;

- võttes arvesse õiguskomisjoni raportit (A6-0386/2006),

A. arvestades, et Gérard Onesta on Euroopa Parlamendi liige, kes valiti kuuendatel otsevalimistel 10.- 13. juunil 2004. aastal ning arvestades, et parlament kontrollis tema volitusi 14. detsembril 2004. aastal [2];

B. arvestades, et istungjärkude ajal on Euroopa Parlamendi liikmetel oma riigi territooriumil samasugune puutumatus nagu selle riigi parlamendi liikmetel, ning arvestades, et puutumatusele ei saa tugineda, kui liige tabatakse õigusrikkumiselt; arvestades, et see ei takista Euroopa Parlamendil kasutamast õigust tühistada oma liikme puutumatus [3];

C. arvestades, et kõnealusele juhtumile kohaldatakse Prantsuse põhiseaduse artikli 26 teist lõiku, mille kohaselt saab parlamendiliikmeid raske kuriteo või väärteo toimepanemise eest arreteerida, nende vabadust võtta või piirata ainult selle esinduskogu juhatuse nõusolekul, mille koosseisu ta kuulub; arvestades, et sellist nõusolekut ei taotleta raskelt kuriteolt või väärteolt tabamise (flagrante delicto) korral või lõpliku süüdimõistva kohtuotsuse puhul;

D. arvestades, et Toulouse'i teise astme kriminaalkohus määras Gérard Onestale kolm kuud vabadusekaotust, karistades teda seega karmimalt kui teisi süüdistatavaid, ning arvestades, et sama kohus õigustas erinevat karistust väitega, et parlamendiliikmena oli Gérard Onestal teistest kodanikest rohkem võimalusi poliitilisel areenil oma häält kuuldavaks teha, eriti teiste samast parteist valitud liikmete ja oma fraktsiooni toetusel ning vajadusel meedia abil, kuna ta on Prantsusmaa kohtu väitel suhtlemiskunsti asjatundja;

E. arvestades, et Gérard Onestale rangema karistuse määramine ainult tema parlamendiliikme seisundi tõttu kujutab endast valitud poliitikute selget diskrimineerimist, kuna jääb mulje, et muude, tulemuslikumate väljendusvahendite valdamise tõttu pole neil lubatud teiste kodanikega võrdselt avalikes demonstratsioonides osaleda ja arvestades, et see juhiks vastuvõetamatule järeldusele, et parlamendiliikmed võivad tegutseda vaid poliitilistes esinduskogudes ning neist väljaspool on neil mis tahes muust kodanikust vähem sõnaõigust ning väljendusvahendeid;

F. arvestades, et Prantsuse ametivõimude poolt süüteolt tabamise klausli (flagrante delicto) diskrimineeriv kasutamine ainult parlamendiliikmete vastu, kes valiti välja rohkem kui 400 osaleja seast, on menetluse väärkasutus, mille ainsaks eesmärgiks on privileegide ja immuniteetide protokolli sätete vältimine;

G. arvestades, et Gérard Onesta väidab, et tema eesmärgiks oli juhtida tähelepanu Euroopa Kohtu otsusele Prantsusmaa kohta, kes ei ole riiklikkuse õigusesse üle võtnud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta [4];

H. arvestades, et kaalul olev küsimus on äärmiselt delikaatne ning selle järeldused on Euroopa Parlamendi eelisõigustele vastuvõetamatud, kuna Prantsusmaa kohtu diskrimineeriv suhtumine ja sellest tulenev poliitiline eelarvamuslik suhtumine Gérard Onesta kodanikuõigustesse on rangelt taunitavad;

I. arvestades, et pärast kodumaiste õiguskaitsevahendite ammendamist on Gérard Onestal igal juhul õigus esitada asi Euroopa Inimõiguste Kohtule Strasbourgis, ning Euroopa Parlament kaalub juba toetusmeetmete võtmist;

J. arvestades, et Euroopa Parlamendi liikme iga poliitilise tagakiusamise juhtum on rünnak Euroopa Parlamendi kui Euroopa rahvaste poolt demokraatlikult valitud poliitilise institutsiooni terviklusele ning väljendab parlamendi vastu põlgust, ning arvestades, et demokraatliku institutsioonina on Euroopa Parlamendil kohustus kaitsta oma eelisõigusi kõigi tema käsutuses olevate vahenditega,

1. avaldab kahetsust, et 8. aprilli 1965. aasta Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokoll oma praegusel kujul ei võimalda Euroopa Parlamendil võtta siduvaid meetmeid Gérard Onesta kaitseks ning otsustab seetõttu mitte kaitsta tema puutumatust.

[1] Kohtuasi 101/63, Wagner v Fohrmann ja Krier, EKL 1964, lk 383, ning kohtuasi 149/85: Wybot v. Faure ja teised, EKL 1986, lk 2391.

[2] Euroopa Parlamendi otsus volituste kontrollimise kohta (ELT C 226 E, 15.9.2005, lk 51).

[3] 8. aprilli 1965. aasta Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokolli artikkel 10.

[4] EÜT L 106, 17.4.2001, lk 1.

--------------------------------------------------