KONTROLLIKOJA TÄHELEPANEKUD

SISSEJUHATUS

6.1. Käesolevas peatükis esitatakse kontrollikoja auditileiud mitmeaastase finantsraamistiku rubriigi „Majanduslik, sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus“ kohta. Selgituses 6.1 antakse ülevaade rubriigi 2016. aasta peamistest tegevustest ja kulutustest.

Selgitus 6.1. Mitmeaastase finantsraamistiku alamrubriigi 1b – „Majanduslik, sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus“ – kulutuste jaotus aastal 2016 (miljardites eurodes) Aasta maksed kokku 37,8 - ettemaksed ( 53 ) ( 54 ) 11,7 + ettemaksete tasaarvestused ( 53 ) 15 + koostöös liikmesriikidega rakendatavatest rahastamisvahenditest lõppsaajatele tehtud väljamaksed 2,5 - maksed mitmeaastaseks finantsraamistikuks 2014–2020 7,9 Auditeeritud andmekogum kokku 35,7

KONTROLLIKOJA TÄHELEPANEKUD

Majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse valdkonna lühikirjeldus

6.2. Mitmeaastase finantsraamistiku alamrubriigi 1.b „Majanduslik, sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus“ kulutuste eesmärk on eri regioonide arengutaseme vaheliste erinevuste vähendamine, kõigi piirkondade konkurentsivõime parandamine ja piirkondadevahelise koostöö arendamine (1). Loetletud eesmärke täidetakse alljärgnevate fondide/vahendite abil:

— Euroopa Regionaalarengu Fond (ERF, 56 % maksetest), mille eesmärk on vähendada eri piirkondade arengutaseme vahelisi erinevusi peamiselt ettevõtetele antava finantstoetuse kaudu, millega toetatakse taristu rajamist ja tootlikke töökohti loovaid investeeringuid;

— Ühtekuuluvusfond (ÜF, 20 % 2016. aasta maksetest), millest rahastatakse transpordi- ja keskkonnaprojekte liikmesriikides, mille rahvamajanduse koguprodukt ühe elaniku kohta on väiksem kui 90 % ELi keskmisest (2);

— Euroopa Sotsiaalfond (ESF, 21 % maksetest), mille eesmärk on parandada tööhõivet ja töövõimalusi, soodustades kõrget tööhõive taset ning suurema arvu ja paremate töökohtade loomist;

— muud väiksemad vahendid/fondid (3 % maksetest), nagu Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend, millega toetatakse piiriülest koostööd ning ELi ja selle naabrite lähendamiseks tehtavaid poliitilisi algatusi, ning Euroopa abifond enim puudust kannatavate isikute jaoks, millest antakse materiaalset abi inimeste vaesusest välja toomiseks.

6.3. Välja arvatud mõned erandid, kehtivad ERFile, ÜFile ja ESFile ühised eeskirjad. Neid rakendatakse mitmeaastaste rakenduskavade raames ning eelarve täitmine toimub komisjoni ja liikmesriikide koostöös. Liikmesriigid koostavad iga programmitöö perioodi jaoks rakenduskavad ja komisjon peab need heaks kiitma (3). Rakenduskavast rahastatavad projektid valitakse liikmesriikide tasandil. Toetusesaajad taotlevad kantud kulude hüvitamist enda riigi ametiasutustelt, kes need seejärel kinnitavad ja komisjonile deklareerivad. Kulusid auditeerivad liikmesriikide sisuliselt sõltumatud auditeerimisasutused. Komisjon võib ka parandusmeetmeid võtta.

6.4. 2016. aasta oli viimane, mil kõik kontrollikoja auditeeritud maksed puudutasid programmitöö perioodi 2007–2013.

Auditi ulatus ja lähenemisviis

6.5. Vastavalt lisas 1.1 kirjeldatud auditi lähenemisviisile ja meetoditele kontrollis kontrollikoda 2016. aastal alamrubriigi „Majanduslik, sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus“ puhul

a) 180 tehingust koosnevat valimit (4) vastavalt lisa 1.1 punktis 7 esitatud põhimõtetele. Valim koostati nii, et see oleks statistiliselt esinduslik mitmeaastase finantsraamistiku kogu kõnealuse rubriigi kulutuste suhtes. See koosnes 14 liikmesriigi tehingutest ja sisaldas ühte Euroopa territoriaalse koostöö (ETK) programmi (5);

b) koostöös liikmesriikidega täidetava eelarve raames rakendatavat 12 rahastamisvahendit kaheksas liikmesriigis (6). Uuriti ka väljamaksemäärasid (lõplikele toetusesaajatele välja makstud vahendite osakaalu) ja tagatiste kohta komisjonile 2015. aasta eduaruandes esitatud kordisteid;

c) kas regionaal- ja linnapoliitika peadirektoraadi (DG REGIO) ning tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi (DG EMPL) aasta tegevusaruannetes kulutuste korrektsuse kohta esitatud teave vastas üldjoontes kontrollikoja auditite käigus leitule.

6.6. Käesoleva peatüki tulemuslikkuse küsimustele keskenduvas teises osas uuriti liikmesriikides valminud projektide tulemuslikkuse mõõtmise süsteeme (kõik kontrollikoja valimis sisaldunud tehingud, välja arvatud 12 koostöös liikmesriikidega täidetava eelarve rahastamisvahendit).

KONTROLLIKOJA TÄHELEPANEKUD KOMISJONI VASTUSED

1. OSA. TEHINGUTE KORREKTSUS

Tehingute testimise tulemused

6.7. Tehingute testimise tulemused on kokkuvõtlikult esitatud lisas 6.1 . Kontrollitud 180 tehingust sisaldas vigu 87 (48 %). Kvantifitseeritud 25 vea alusel on kontrollikoja hinnanguline veamäär 4,8 % (7). 6.7. Komisjon märgib, et Euroopa Kontrollikoja osutatud veamäär on aastahinnang, milles võetakse arvesse enne kontrollikoja auditit avastatud ja registreeritud projektikulude või tagasimaksete vigade parandusi. Komisjon rõhutab, et tema suhtes on siduv finantsmäärus, mille artikli 32 lõike 2 punktis e on sätestatud, et tema sisekontrollisüsteemiga tuleks muu hulgas tagada „raamatupidamisarvestuse aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrektsusega seotud riskide piisav juhtimine, võttes arvesse programmide mitmeaastast iseloomu ja asjaomaste maksete laadi“. Arvestades ühtekuuluvuspoliitika programmitöö perioodi 2007–2013 kohase juhtimis- ja kontrollisüsteemi mitmeaastast olemust, võib vigu parandada kuni kava lõpetamiseni. Praegu kontrollib komisjon lõpetamise deklaratsioone tagamaks, et kõik vajalikud parandused oleksid tehtud, ega lõpeta ühtegi kava enne, kui on saadud piisav kindlus, et selle kava jääkrisk jääb allapoole olulisuse piirmäära (2 %). Veel märgib komisjon, et kontrollikoja arvutatud kõige tõenäolisem veamäär on aastatega paranenud. See kinnitab, et programmitöö perioodi 2007–2013 veamäär jääb perioodi 2000–2006 kohta teatatud veamäärast tunduvalt madalamaks. Selle muutuse taga on perioodi 2007–2013 tugevdatud kontrollisätted ja komisjoni range põhimõte katkestada või peatada maksed niipea, kui on tuvastatud puudused, nagu on märgitud regionaal- ja linnapoliitika peadirektoraadi ning tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi 2016. aasta tegevusaruannetes. Kava lõpetamise ettevalmistamisel jätkas komisjon 2016. aastal oma meetmete keskendamist suurima riskiga programmidele/liikmesriikidele ning vajaduse korral parandusmeetmete rakendamist range maksete katkestamise ja peatamise põhimõtte kaudu kuni kava lõpetamiseni. Uuel, 2014.–2020. aasta perioodil tugevdatakse komisjoni üldist korrektsioonivõimet veelgi võimalusega kohaldada netofinantskorrektsioone juhul, kui komisjon või kontrollikoda on leidnud suuri puudusi, mida liikmesriik ei ole varem tuvastanud. See annab liikmesriikidele tugeva motivatsiooni avastada ja parandada rasked õigusnormide rikkumised enne komisjonile esitatava raamatupidamise aastaaruande kinnitamist, nagu on soovitatud 15. veebruaril 2017 saadud esimeses aastaaruannete ja kinnituspakettide kogumis.

6.8. Audiitorid märgivad, et üheks oluliseks probleemiks oli rahastamisvahendite kapitali kasutamine peale rahastamiskõlblikkusperioodi lõppu 31. detsembril 2015 (vt punktid 6.20–6.21). 6.8. Komisjon viitab oma seisukohale selle tähelepaneku kohta oma vastustes kontrollikoja 2014. ja 2015. aasta aruandele. Vt ka komisjoni vastus punktide 6.20 ja 6.21 kohta.

6.9. Selgituses 6.2 esitatakse eri veatüüpide osakaal kontrollikoja 2016. aasta hinnangulises veamääras. Peamiseks vigade allikaks olid toetusesaajate väljamaksetaotlustes esitatud rahastamiskõlbmatud kulud, siseturu eeskirjade (ELi ja liikmesriikide riigihankeid reguleerivate õigusaktide) rikkumine ning toetuskõlbmatute projektide, tegevuste või toetusesaajate valimine.

Selgitus 6.2. „Majanduslik, sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus“ – eri veatüüpide osakaal hinnangulises veamääras Allikas: Euroopa Kontrollikoda.

KONTROLLIKOJA TÄHELEPANEKUD KOMISJONI VASTUSED

Rahastamiskõlbmatud kulud

6.10. Rahastamiskõlbmatuid kulusid sisaldas 10 % kontrollikoja kontrollitud tehingutest (vt lisa 6.3 , näited 1–6). Need juhtumid moodustasid 72 % kõigist kvantifitseeritavatest vigadest ning ligikaudu 2,0 protsendipunkti hinnangulisest veamäärast. 6.10. Komisjon võtab kontrollikoja tuvastatud juhtumite suhtes järelmeetmeid ja teeb ettepaneku meetme kohta, mida ta peab vajalikuks.

6.11. Rahastamiskõlbmatute kulude peamiseks põhjuseks oli liikmesriikide/ELi rahastamiskõlblikkuse eeskirjade rikkumine. Enamik rikkumisi oli seotud riigisiseste eeskirjadega. Kõige levinumateks vigadeks olid kulude põhjendamiseks vajaliku auditijälje puudumine, rahastamiskõlbmatud palgakulud, tuluteenivate projektide rahastamislünga ebaõige arvutamine (või arvutamata jätmine), tagastatava käibemaksu deklareerimine, finantskorrektsioonide ebaõige arvutamine ja muude rahastamiskõlblikkuse eeskirjade rikkumine. 6.11. Komisjon on arvamusel, et tema üleskutse liikmesriikidele lihtsustada veelgi oma eeskirju ja kasutada lihtsustatud kuluvõimalusi laialdasemalt peaks aitama vähendada kontrolljälje kadumisega või rahastamiskõlbmatute kuludega seotud vigu.

6.12. Kontrollikoja poolt viimasel viiel aastal kontrollitud 1 437 tehingust oli 135 kulude deklareerimisel kasutatud lihtsustatud kuluvõimalusi. Samal ajavahemikul kontrollikoda lihtsustatud kuluvõimaluste kasutamisel kvantifitseeritavaid vigu ei leidnud, kuid avastas nende rakendamisel kümme mittekvantifitseeritavat viga (8). See näitab, et lihtsustatud kuluvõimalusi kasutanud projektides on vigade esinemise tõenäosus väiksem kui tegelikke kulusid deklareerinud projektides. Programmitöö perioodil 2014–2020 julgustatakse liikmesriike üldiselt ühtekuuluvuse valdkonnas rohkem lihtsustatud kuluvõimalusi kasutama; kõigi alla 50 000 euro suuruste ESFi projektide puhul on see aga kohustuslik (9). 6.12. Ka komisjon arvab, et lihtsustatud kuluvõimaluste puhul on vigade tõenäosus väiksem, ning on seetõttu teinud alates lihtsustatud kuluvõimaluste kasutuselevõtust programmis osalevate asutustega aktiivselt koostööd nende võimaluste järjest ulatuslikumaks kasutamiseks. See on andnud juba häid tulemusi. Komisjon jätkab lihtsustatud kuluvõimaluste kasutamise aktiivset edendamist programmitöö perioodil 2014–2020, mil neid on nii ühissätete määruses kui ka ESFi erimääruses oluliselt tugevdatud, et leevendada toetusesaajate halduskoormust, edendada tulemustele orienteeritust ja vähendada veelgi vigade esinemise riski. Tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraat on andnud liikmesriikidele põhjalikke suuniseid ja pakkunud otsest toetust lihtsustatud kuluvõimaluste rakendamise kohta. Peale selle on ta korraldanud arvukalt lihtsustamist käsitlevaid seminare, keskendudes eelkõige teatavatele prioriteetsetele liikmesriikidele, kus programmitöö perioodil 2007–2013 on esinenud korduvalt kõrget veamäära ja kus lihtsustatud kuluvõimalusi ei kasutata veel piisavalt. Mitmeaastase finantsraamistiku vahehindamisega seoses tegi komisjon 2016. aastal ettepaneku pakkuda Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide õigusraamistikus täiendavaid lihtsustamismeetmeid ja paindlikkust. Selle ettepaneku kohaselt laiendataks lihtsustatud kuluvõimaluste ulatust märgatavalt ja tehtaks nende kasutamine kohustuslikuks Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tehingute puhul, mis jäävad alla 100 000 euro.

6.13. Suurprojektid vajavad komisjoni heakskiitu (10). Kontrollikoja valimis oli kolm suurprojekti, mille jaoks liikmesriikide ametiasutused ei olnud komisjonile ettenähtud lõpetamistähtajaks (31. märtsiks 2017) taotlust esitanud. Komisjoni heakskiitvat otsust mitteomavate suurprojektide deklareeritud kulud on rahastamiskõlbmatud ja need tuleks tagasi nõuda. 6.13. Komisjon on hoolikalt jälginud kõiki andmeid, mida liikmesriigid on suurprojektide või muudatuste kohta esitanud, ja teeb kuni kava lõpetamiseni kõik nõutavad otsused. Selle põhjal hindab ta asjaomase kulu rahastamiskõlblikkust lõpetamise ajal. Kui esineb suurprojekte, millest ei ole komisjoni vastavalt määruse (EÜ) nr 1083/2006 artiklile 40 teavitatud, teeb komisjon liikmesriigile ettepaneku esitada suurprojekti taotlus või teha asjakohasel juhul finantskorrektsioonid. Kui liikmesriik esitab taotluse, saab komisjon teha suurprojekti kohta otsuse.

Toetuskõlbmatud projektid

6.14. Kontrollikoda leidis kolm projekti, mis ei vastanud määruse toetuskõlblikkuse alastele sätetele ja/või rakenduskava või konkreetse projektikonkursi toetuskõlblikkuse tingimustele. Need projektid moodustavad 12 % kõigist kvantifitseeritavatest vigadest ning ligikaudu 1,3 protsendipunkti hinnangulisest veamäärast (vt lisa 6.3 , näited 7 ja 8). 6.14. Komisjon võtab kontrollikoja tuvastatud juhtumite suhtes järelmeetmeid ja teeb ettepaneku meetme kohta, mida ta peab vajalikuks.

Siseturu eeskirjade rikkumine

Riigihanked

6.15. Käesoleval aastal uuris kontrollikoda 121 ehitustööde, teenuste ja tarnete hankemenetlust, mis olid kõik seotud kontrollikoja testitud tehingutega. Nimetatud hangete hinnanguline kogumaht oli ca 3 miljardit eurot (11) ja valdav enamik neist oli seotud ERFi/ÜF projektidega (12). 6.15 ja 6.16. Riigihanke-eeskirju kohaldatakse kõigi liikmesriikides tehtavate avaliku sektori kulutuste suhtes, mitte üksnes ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas. Selles poliitikavaldkonnas on ELi või liikmesriigi riigihanke-eeskirjade rikkumine olnud aastate jooksul üks peamisi vigade allikaid, eriti regionaal- ja linnapoliitika valdkonnas ning peamiselt kaasrahastatavate projektide liikide tõttu. Seetõttu on komisjon võtnud alates viimasest programmitöö perioodist mitmesuguseid ennetus- ja parandusmeetmeid, et kõrvaldada selles valdkonnas kindlakstehtud puudused. Eelkõige osutab komisjon riigihangete tegevuskavale, mille ta koostas 2013. aastal ja kiitis heaks 2015. aastal ning mille eesmärk on parandada veelgi riigihanke-eeskirjade rakendamist liikmesriikides selliste täiendavate ennetusmeetmete abil nagu juhendamine, koolitamine, heade tavade jagamine, välditavate vigade kokkuvõte ja ausameelsuse kokkulepped (http://ec.europa.eu/regional_policy/en/policy/how/improving-investment/public-procurement/). Riigihangete tegevuskava ajakohastati märtsis 2017 ning sinna lisati uued meetmed, mis on seotud uute riigihankedirektiivide ülevõtmisega ning suurema keskendumisega strateegilistele hangetele ja läbipaistvusele. Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2014.–2020. aasta õigusraamistikus on kasutusele võetud ka konkreetne riigihangetega seotud eeltingimus, mis peaks koos 2014. aasta lihtsustatud direktiividega aitama seda valdkonda veelgi täiustada. Komisjon võtab kõigi kontrollikoja teatatud vigade suhtes järelmeetmeid kooskõlas komisjoni otsusega C(2013) 9527 final, millega sätestatakse ja kiidetakse heaks suunised selliste finantskorrektsioonide kindlaksmääramiseks, mida tuleb teha, kui ei ole järgitud riigihanke-eeskirju.

6.16. 23 menetluses avastas kontrollikoda vigu, mis olid seotud ELi ja/või riigisiseste hanke-eeskirjade rikkumisega. Neli neist olid tõsised rikkumised ja liigitati kvantifitseeritavateks vigadeks. Nad moodustasid 16 % kõigist kvantifitseeritavatest vigadest ning ligikaudu 1,4 protsendipunkti hinnangulisest veamäärast (vt lisa 6.3 , näited 9–11).

6.17. 2014. aastal võtsid nõukogu ja Euroopa Parlament vastu kolm direktiivi, mille eesmärk on riigihankemenetluste lihtsustamine ja nende paindlikumaks muutmine (13). Aprilliks 2016 pidid liikmesriigid nende nõuded oma õigusse üle võtma (välja arvatud e-riigihanked, mille jaoks seati tähtajaks oktoober 2018). 2017. aasta 2. juuni seisuga olid seda teinud 17 ELi liikmesriiki (14). Tähtajast möödunud aasta jooksul on aga ebapiisavalt edusamme tehtud (15). Komisjon saatis mitmele liikmesriigile põhjendatud arvamuse. 2017. aasta juuni seisuga ei olnud menetlus aga edenenud; nõudeid mittetäitnud riikide suhtes tuleb Euroopa Kohtusse nii pea kui võimalik hagi esitada (16). 6.17. 2017. aasta juuni seisuga on 17 liikmesriiki jõudnud kõik kolm direktiivi täies ulatuses üle võtta, neli liikmesriiki on üle võtnud riigihankedirektiivid, aga mitte kontsessioonidirektiivi, ja seitse liikmesriiki ei ole üle võtnud ühtegi kolmest direktiivist. Komisjon leiab, et see olukord ei ole rahuldav, eriti kui pidada silmas ulatuslikku abi, mida ta on liikmesriikidele pakkunud ja pakub ka edaspidi. Seetõttu alustas komisjon aegsasti Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 kohast rikkumismenetlust kõigi liikmesriikide suhtes, kes ei täitnud oma ülevõtmiskohustust, ja saatis 2016. aasta mais neile 21 märgukirja ning seejärel 2016. aasta detsembris 15 põhjendatud arvamust. Liikmesriikide saadetud vastuseid ja viimaseid arenguid vaadatakse praegu läbi, pidades silmas eesseisvaid pöördumisi Euroopa Kohtusse. Pärast kõigi juba vastuvõetud ja teatatud sätetega seotud üksikasjade põhjalikku läbivaatamist hindab komisjon iga juhtumi puhul vajadust kehtestada proportsionaalseid rahalisi karistusi, nagu aluslepingus on sätestatud.

Riigiabi

6.18. Sel aastal leidis kontrollikoda seitsmes liikmesriigis 11 ELi riigiabi eeskirju eiranud projekti (17). Eeskirjade rikkumise peamisteks põhjusteks oli riigiabi projektide hindamata ja/või neist teatamata jätmine. Riigihankevigu siiski ei kvantifitseeritud, kuna kontrollikoja hinnangul ei mõjutanud need ELi ja/või liikmesriikide allikatest pärit rahastamise suurust. ESFi projektides esineb ERFi ja ÜFi projektidest vähem riigiabi eeskirjade rikkumist, kuna projektide suurus ei ületa tihti vähese tähtsusega abi ülemmäära. 6.18. Komisjon täheldab, et kontrollikoja hinnangulist veamäära aastate jooksul mõjutanud riigiabijuhtumite arv on vähenenud. Riskide tõttu, mis kaasnevad riigiabieeskirjade rikkumisega selles poliitikavaldkonnas, on komisjon võtnud siiski ennetus- ja parandusmeetmeid vastavalt riigiabi tegevuskavale, mis kehtestati 2015. aastal, et parandada veelgi riigiabieeskirjade rakendamist liikmesriikides. Siia kuuluvad ka kontrollikoja eriaruandes 24/2016 esitatud soovituste järelmeetmed. Komisjon võtab kontrollikoja tuvastatud juhtumite suhtes järelmeetmeid ja teeb ettepaneku meetme kohta, mida ta peab vajalikuks.

Informatsiooni ei kasutata alati asjakohaselt

6.19. Nii komisjon kui (eelkõige) liikmesriigid olid võtnud parandusmeetmeid, mis puudutasid otseselt üheksat kontrollikoja valimisse sattunud tehingut. Parandusmeetmed olid kontrollikoja arvutuste jaoks asjakohased, kuna need vähendasid käesoleva peatüki kohta arvutatud hinnangulist veamäära 3,3 protsendipunkti võrra. Toetusesaajate tehtud 18 kvantifitseeritava vea puhul oli liikmesriikide ametiasutustel küllalt teavet (18) nende vältimiseks või avastamiseks ja parandamiseks enne kulude komisjonile deklareerimist. Kui liikmesriigid oleksid kogu nende käsutuses olevat teavet asjakohaselt kasutanud, oleks peatüki hinnanguline veamäär olnud 3,7 protsendipunkti madalam. 6.19. Komisjon võtab kõnealuste juhtumite suhtes rangeid järelmeetmeid ja nõustub, et vältimaks õigusnormide rikkumist üldse või rikkumise esinemist maksetaotlustes tuleb kehtestada usaldusväärsed ja õigeaegsed juhtimise kontrollitoimingud. Komisjon on alates 2010. aastast teinud sihipäraseid auditeid kõrge riskitasemega rakenduskavade juhtimise kontrollitoimingute suhtes, kui ta on kindlaks teinud, et puudused võivad jääda avastamata, või kui programmi auditeerimisasutus ei pruugi neid avastada õigel ajal. Nende kuni 2016. aastani tehtud auditite tulemused on esitatud regionaal- ja linnapoliitika peadirektoraadi ning tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi 2016. aasta tegevusaruannetes (vt vastavalt lk 61–64 ja 65–66). Programmitöö perioodil 2014–2020 tuleb juhtimise kontrollitoimingud (sh kohapealne kontroll) teha õigel ajal enne komisjonile esitatavate programmi raamatupidamise aastaaruannete kinnitamist, korraldusasutuste juhtimisaruannete esitamist ning jääkvigade usaldusväärse määra arvutamist, mis tuleneb pärast raamatupidamisaasta lõppu tehtud korrektsioonidest. Varasematel programmitöö perioodidel saadud kogemustele tuginedes saatis komisjon liikmesriikidele ajakohastatud juhised, mis peaksid koos lihtsustatud kuluvõimaluse kasutamise nõudega aitama juhtimise kontrollitoimingute kvaliteeti parandada. Komisjon leiab, et kõnealused tugevdatud kontrollimenetlused peaksid veamäära püsivalt vähendama, nagu näidatud 2017. aastal saadud kinnituspaketis.

Koostöös liikmesriikidega hallatavate rahastamisvahendite kasutamine programmitöö perioodil 2007–2013

6.20. Vastavalt määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 56 lõikele 1 oli perioodi 2007–2013 maksete rahastamiskõlblikkuse viimane kuupäev 31. detsember 2015. aprillis 2015 esitas komisjon enda koostatud lõpetamissuunistes tõlgenduse, mille kohaselt oleks rahastamiskõlblikkuse perioodi lõppkuupäev 31. märts 2017, (19) ent ei taotlenud seejuures nõukogult ja Euroopa Parlamendilt määruse muutmist. 6.20 ja 6.21. Komisjon on arvamusel, et tema lõpetamissuunistes tehtud muudatused jäid muudetud määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 78 lõike 6 kohaldamisalasse ega vaja õigusakti muutmist. Komisjon väljendas oma seisukohta sama tähelepaneku kohta ka oma vastustes kontrollikoja 2014. ja 2015. aasta aastaaruandele. Komisjon on tegutsenud kooskõlas Euroopa Ülemkogu 2014. aasta detsembri soovitustega ning kehtiva õigusraamistikuga lubatud piirides. Seetõttu leiab komisjon, et kuni 2017. aasta märtsini lõppsaajatele tehtud väljamaksed on tehtud ettenähtud rahastamiskõlblikkuse perioodil. Komisjon kontrollib asjaomaseid summasid, mille liikmesriigid esitavad kava lõpetamisel, ning kinnitab need näitajad oma aruandes, mille kavatseb avaldada oktoobris 2017.

6.21. Nagu kontrollikoda ka juba oma kahes viimases kahes aastaaruandes märkis, (20) ei vasta rahastamiskõlblikkuse perioodi selline tõlgendamine kontrollikoja hinnangul õigusnormide hierarhiale, mille kohaselt võib õigusnormi muuta üksnes samaväärse või hierarhiliselt kõrgemal asetseva õigusaktiga. Selle alusel on kontrollikoda seisukohal, et kõik peale 31. detsembrit 2015 lõplikele toetusesaajatele rahastamisvahenditest tehtud maksed ja antud tagatised on vastavalt määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 56 lõikele 1 tehtud/antud väljaspool rahastamiskõlblikkuse perioodi. Kontrollikoda hindab, et alates 31. detsembrist 2015 on lõplikele toetusesaajatele rahastamisvahenditest tehtud makseid ja antud tagatisi summas 2,5 miljardit eurot.

KONTROLLIKOJA TÄHELEPANEKUD

Osamaksed olid alakasutatud ja rahastamisvahendid ei kasutanud kogu oma potentsiaali ära

6.22. Rahastamisvahenditesse oli 2015. aasta lõpuks tehtud ligi 16,9 miljardi euro eest sissemakseid (21). Selgitus 6.3 näitab rahastamisvahendite kapitali senist kasutamist.

Selgitus 6.3. ERFi ja ESFi kumulatiivsed väljamaksemäärad aastatel 2011–2015 (miljardites eurodes) Allikas: Euroopa Kontrollikoda komisjoni rakendusaruande põhjal.

KONTROLLIKOJA TÄHELEPANEKUD KOMISJONI VASTUSED

6.23. 2015. aasta 31. detsembriks oli ära kasutatud vaid 75 % ERFi ja ESFi rahastamisvahendite kogukapitalist. Kontrollikoda märkis juba oma eelmise aasta aruandes, (22) et nii madal väljamaksemäär näitab, et hoolimata rahastamiskõlblikkuse perioodi pikendamisest ei suuda mitmed liikmesriigid oma rahastamisvahenditesse paigutatud kapitali täielikult ära kasutada. Väiksema kui 100 % väljamaksemäära korral ei kasutata täies mahus ära rahastamisvahendite ringlevast iseloomust (23) tulenevat potentsiaali, mis on nende üheks peamiseks eelisteks võrreldes tagastamatute toetustega. 6.23 ja 6.24. Komisjon rõhutab, et 2015. aasta lõpus täheldatud keskmine väljamaksemäär 75 % – mis on märgatavalt tõusnud võrreldes 57 %ga 2014. aasta lõpus – näitab liikmesriikidevahelist ebaühtlast olukorda, mis sõltub mitmest tegurist, sealhulgas finantskriisist, mõne liikmesriigi vähesest kogemusest ja mõne rahastamisvahendi hilisest kasutuselevõtust kogu programmitöö perioodil. Rahastamisvahendite kasutamise aega arvesse võttes on väljamaksemäärade suur tõus rakendamise viimasel aastal siiski ootuspärane ja lõpliku järelduse väljamaksemäärade kohta saab teha alles kava lõpetamisel. 1. oktoobriks 2017 annab komisjon liikmesriikide teatatud andmete põhjal aru, milline oli olukord kava lõpetamisel (2017. aasta märtsis). Määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 78 lõike 6 kohaselt peavad liikmesriigid lõpetamisel arvama maha rahastamisvahendite allesjäänud summad, mida ei kasutatud täielikult ära. Programmitöö perioodil 2014–2020 vähendatakse rahastamisvahendite alakasutamise ja kasutamata jäänud eraldiste tekkimise riski seeläbi, et rahastamisvahendisse tehakse sissemakseid osamaksetena vastavalt rakendamise ajal lõppsaajatele tehtud tegelikele väljamaksetele.

6.24. Selgituses 6.4 esitatakse ühtekuuluvuse valdkonna rahastamisvahendite väljamaksemäärad seisuga 31. detsember 2015. nelja liikmesriigi (Hispaania, Itaalia, Madalmaad ja Slovakkia) väljamaksemäärad olid ELi keskmisest (75 %) oluliselt madalamad.

Selgitus 6.4. Ühtekuuluvuse valdkonna rahastamisvahendite väljamaksemäärad seisuga 31. detsember 2015 Allikas: Euroopa Kontrollikoda Euroopa Komisjoni dokumendi EGESIF_16-0011-00 (20. september 2016) alusel.

KONTROLLIKOJA TÄHELEPANEKUD KOMISJONI VASTUSED

Liikmesriikide poolt rahastamisvahendite kohta edastatud ebatäielik või ebatäpne teave

6.25. Komisjoni esitatud teave ERFi ja ESFi rahastamisvahendite kasutamise kohta põhineb otse liikmesriikidelt saadud andmetel. Alates 2011. aastast on komisjon teinud märkimisväärseid jõupingutusi andmete kvaliteedi parandamiseks, ent kohati on arvud endiselt ebatäielikud või ebatäpsed. Käesoleval aastal leidis kontrollikoda ebatäpsusi nelja uuritud rahastamisvahendi juures 12-st. Vigade tõttu esitati tulemused tegelikust paremana ning kui vigu ei parandata, võivad nad rahastamisvahendite lõpetamise seisuga deklareeritud rahastamiskõlblikku summat kunstlikult suurendada (eelkõige tagatisfondide puhul). 6.25. Kava lõpetamisel tuleb liikmesriikidel kinnitada rahastamisvahenditega seotud vahendite tulemuslikku kasutamist. Enne lõpetamispaketi esitamist peavad korraldus- ja auditeerimisasutused olema kulusid kontrollinud. Tegelikult on auditeerimisasutused mitme rakenduskava puhul väljendanud piiratust seoses oma auditiarvamustega, sest neil on vaja asjaomane auditeerimistöö kõigepealt lõpule viia. Käimasolev auditeerimistöö hõlmab muude valdkondade seas väljamakseid lõppsaajatele. Seetõttu ei lõpeta komisjon kõnealuseid kavasid seni, kuni on saanud väljamakstud summade ja nende rahastamiskõlblikkuse osas piisava kindluse või kohaldab asjakohaseid finantskorrektsioone.

Aasta tegevusaruanded ja muu valitsemiskord

6.26. Kontrollikoda vaatas läbi regionaal- ja linnapoliitika peadirektoraadi ning sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi aasta tegevusaruanded (24). Eelkõige kontrolliti komisjoni esitatud riski sisaldavate summade arvutamise järjepidevust ja täpsust ning seda, kas esitatud veamäär oli kooskõlas kontrollikoja arvutatud hinnangulise veamääraga.

6.27. Uuritud aasta tegevusaruanded annavad riski sisaldavatest summadest ja allesjäänud veamääradest (25) vaid esialgse pildi (seda nii perioodi 2007–2013 lõpetamise kui perioodiks 2014–2020 välja töötatud kindlustandva paketi kohta). 6.27. 2016. aasta tegevusaruannete avaldamise ajal ei olnud peadirektoraatidel veel võimalik kontrollida auditeerimisasutuste antud teavet riskiga seotud kulude ja jääkriskimäärade kohta. Selle põhjuseks on lõpetamise ajastus (31. märts 2017) ja seadusega ette nähtud ajavahemik, mis oli mõeldud 2014.–2020. aasta aastaaruannete heakskiitmisega seotud dokumentide esitamiseks (1. märtsiks) ja nende aruannete heakskiitmiseks komisjonis (31. maiks 2017). Sellegipoolest on komisjon kasutanud täielikult kogu teavet, mis oli 2016. aasta tegevusaruannete ajal olemas, sealhulgas auditeerimisasutuste esitatud teavet koos mõne väikese kohandusega.

Komisjoni kindlus programmitöö perioodi 2007–2013 kohta

6.28. Kuigi perioodi 2007–2013 lõpetamisdokumentide esitamise lõpptähtaeg oli 31. märts 2017, (26) peab komisjon andma lõpetamisdokumentidele hinnangu alles 31. augustiks 2017. Kui komisjon toob oma hindamises välja märkimisväärseid probleeme, võib tähtaega pikendada. Komisjon annab auditeerimisasutuste esitatud allesjäänud määrade hindamise tulemustest aru oma 2017. aasta tegevusaruannetes (aprillis 2018). 6.28. Komisjonil on käsil liikmesriikide esitatud lõpetamisdokumentide üksikasjalik hindamine, mille ta viib lõpule ettenähtud tähtpäevaks, 31. augustiks 2017. Selle tegevuse tulemused esitatakse tõepoolest 2017. aasta tegevusaruandes.

6.29. Komisjon võib rakenduskava lõpetada alles pesale seda, kui allesjäänud määr (peale kõigi finantskorrektsioonide arvesse võtmist) on väiksem kui 2 % (27). Perioodi 2007–2013 rakenduskavade lõpetamise ettevalmistamist kajastavas hiljuti avaldatud eriaruandes (28) märkis kontrollikoda, et komisjon oli võtnud asjakohaseid meetmeid liikmesriikide ühtekuuluvuspoliitika rakenduskavade lõpetamiseks. Ühes teises eriaruandes, milles kajastati komisjon poolt programmitöö perioodi 2007–2013 tehtud finantskorrektsioone, (29) järeldas kontrollikoda, et komisjon kasutas enda käsutuses olnud meetmeid tõhusalt selleks, et kaitsta ELi eelarvet õigusnormide vastaselt tehtud kulutuste eest.

Komisjoni kindlus programmitöö perioodi 2014–2020 kohta

Kommentaarid programmitöö perioodi 2014–2020 alguse kohta

6.30. Perioodi 2014–2020 algusest möödunud kolme aastaga on liikmesriigid nimetanud vaid 77 % liikmesriikides Euroopa struktuuripoliitika eest vastutavatest asutustest (30). Komisjonile 1. märtsi 2017. aasta seisuga esitatud lõplikes raamatupidamise aastaaruannetes kajastatud kulud moodustavad üksnes 0,7 % kogu programmitöö perioodiks eraldatud vahenditest. 2017. aasta keskpaiga seisuga oli eelarve rakendamise mahajäämus suurem kui perioodi 2007–2013 samas etapis (31). 6.30. Kavas osalevatest nimetatud asutustest 77 % vastutab kõigist ühtekuuluvuspoliitika eraldistest 88 % eest. Komisjon märgib, et nimetamine kuulub liikmesriikide pädevusse. Komisjon on korduvalt (koosolekutel ja kirjalikus suhtluses) soovitanud liikmesriikidel seda protsessi kiirendada – tagades samal ajal määruses sätestatud nimetamiskriteeriumide täieliku järgimise – ning pakkunud vajaduse korral selgitusi ja abi. See ei ole veel tähendanud seda, et liikmesriigid oleks esitanud maksetaotlusi perioodiga 2007–2013 sarnasel tasemel, aga nüüdseks on olemas kõik tingimused vahendite kohapealseks ärakasutamiseks. Toetuste kasutamise üldine määr oli 2016. aasta lõpus ERFi/Ühtekuuluvusfondi projektide puhul 3,7 % ning Euroopa Sotsiaalfondi ja noorte tööhõive algatuse projektide puhul 3,3 %, mis näitab juba kindlat paranemist võrreldes 2016. aasta keskpaiga andmetega, mille aluseks olid 1. märtsiks 2017 saadud aruanded. Komisjon rõhutab siiski, et nendel esimestel rakendamisaastatel on kaasrahastatavate projektide valimine tähtsaim samm, millega liikuda ühtekuuluvuspoliitika eduka rakendamise poole. Sellega seoses märgib komisjon 2016. aasta kohta, et projektide valimine on hoogustunud ja nagu liikmesriigid on teatanud, ulatub valiku kogumäär ERFi/Ühtekuuluvusfondi projektide puhul 26 %ni ning Euroopa Sotsiaalfondi ja noorte tööhõive algatuse projektide puhul 32 %ni. See näitaja on sarnane määraga, mida täheldati programmitöö perioodil 2007–2013 samal ajahetkel.

Komisjoni uus kindluse tagamise mudel ühtekuuluvuse valdkonna kulutuste jaoks

6.31. Liikmesriikide esitatavasse nn kindlustandva teabe paketti kuuluvad ka sertifitseerimisasutuste kinnitatud raamatupidamise aastaaruanded. Paketiga kinnitavad liikmesriigid rakenduskava juhtimissüsteemide ja sisekontrollimehhanismide mõjusat toimimist, tõendatud kulude seaduslikkust ja korrektsust ning esitavad nende kohta auditeerimisasutuste arvutatud allesjäänud määrad. Allesjäänud määr sisaldab rakendatud ja raamatupidamises kajastatud finantskorrektsioone, mille eesmärk on vahendite kasutamise auditeerimisel avastatud riskide maandamine.

6.32. Komisjonil on raamatupidamisaruannete heakskiitmiseks või tagasilükkamiseks aega 31. maini, ning siis veel kolm kuud lõppsaldo väljamaksmiseks. Enne raamatupidamise aastaaruannete heakskiitmist keskendub komisjon peamiselt täielikkuse ja täpsuse alastele halduskontrollidele. Selles etapis komisjon seaduslikkuse ja korrektsuse küsimusi ei kontrolli, kuid võib auditeerimisasutuste töö kontrollimiseks hiljem liikmesriikides ka seaduslikkuse ja korrektsuse auditeid alustada (32). Seetõttu avaldatakse komisjoni järeldused seaduslikkuse ja korrektsuse kohta peadirektoraatide aasta n+1 aasta tegevusaruannetes. 6.32. Komisjon jätkab kinnituspakettidega saadud dokumentide põhjalikku kontrollimist; eelkõige kontrollib ta teatatud veamäärasid, jääkriski ja auditeerimisasutuste esitatud auditiarvamusi. Kooskõlas asjaomaste peadirektoraatide rakendatud ühtse auditistrateegiaga täiendatakse seda kontrollimistööd riskipõhiste vastavusaudititega. Põhieesmärk on püüda saada auditeerimisasutuste kontrollimistöö kaudu pärast aruannete heakskiitmist piisav kindlus, et ükski tõsine juhtimis- ja kontrollisüsteemi puudus ei ole jäänud avastamata, edastamata ja seega ka parandamata.

Kommentaarid aasta tegevusaruannetes perioodi 2014–2020 esitatud teabe kohta

6.33. Perioodi 2014–2020 kulude kohta esitasid raamatupidamise aastaaruanded 18 liikmesriiki; need puudutasid 71 heakskiidetud rakenduskava (419-st) (33) ja kulude kogusumma oli 3,3 miljardit eurot (34). Komisjon kiitis ette nähtud tähtajaks (31. mai 2017) heaks 69 raamatupidamise aastaaruannet (35). Nagu ka eelneva perioodi lõpetamisdeklaratsiooni puhul (vt punkt 6.29), kiideti aruanded ametlikult heaks peale aasta tegevusaruannete vastuvõtmist. Lisaks alustas komisjon 71 rakenduskava seaduslikkuse ja korrektsuse kontrollimist alles 2017. aasta juunis. Töö tulemused avaldatakse seega alles 2017. aasta tegevusaruannetes 2018. aasta juunis. 6.33. Programmitöö perioodi 2014–2020 uue korralduse kohaselt täiendab komisjon auditeerimisasutuste teatatud veamäärade dokumentaalset hindamist riskipõhiste kohapealsete audititega. Enne teatatud andmete usaldusväärsuse kinnitamist järgmistes iga-aastastes tegevusaruannetes on tal võimalik võtta arvesse ka märkusi, mida kontrollikoda võib olla selles etapis esitanud. See võimaldab parandada eelarve täitmisele heakskiidu andmise eest vastutavatele institutsioonidele iga-aastastes tegevusaruannetes esitatud andmete kvaliteeti.

6.34. Kontrollikoda leidis mitmeid allpool esitatud metoodikaalaseid probleeme, mis tuleb kõrvaldada selleks, et tagada auditeerimisasutuste esitatud allesjäänud määrade läbipaistvus ja usaldusväärsus: 6.34.

— aasta tegevusaruande aruandlusperiood ei kattu liikmesriikide esitatavate raamatupidamise aastaaruannete omaga. Peadirektoraadid peavad andma aru kalendriaasta n maksete kohta, kuid liikmesriigid annavad aru komisjonile aasta n–2 juulist kuni aasta n–1 juunini deklareeritud kulude kohta. See tähendab, et komisjon annab aru kalendriaasta, liikmesriikide ametiasutused aga eelarveaasta kohta. Seetõttu peaks iga aasta tegevusaruanne sisaldama algselt eelneva aasta tegevusaruandes esitatud raamatupidamise aastaruande komisjonipoolse täieliku hindamise tulemust. — Komisjon kasutab kogu teavet, mis on kättesaadav iga-aastase tegevusaruande esitamise ajal, nagu ta on seda aastaid teinud. Komisjon rõhutab, et programmitöö perioodi 2014–2020 käsitlev määrus ja kinnituspakettidele kehtestatud tähtajad võimaldavad aruandlusperioode programmis osalevate asutustega paremini kooskõlastada kui programmitöö perioodil 2007–2013. Peadirektor peab andma kindluse kalendriaasta kulude kohta, võttes arvesse programmis osaleva asutuse esitatud kinnituspaketiga saadud kindlust ja 10 % kinnipidamist igalt vahemakselt. Komisjon nõustub esitama iga-aastases tegevusaruandes seaduslikkust ja korrektsust käsitleva täieliku hindamise tulemused, mis põhinevad eelneval aastal liikmesriikide esitatud kinnituspakettidel (vt komisjoni vastus punkti 6.33 kohta).

— Ühissätete määruse artikli 137 lõike 2 alusel peavad liikmesriigid jätma oma raamatupidamise aastaaruannetest välja kõik summad, mis sisaldusid mõnes väljamaksetaotluses, kuid mille seaduslikkust ja korrektsust alles uuritakse. Nimetatud kulude mistahes osa, mis on osutunud seaduslikuks ja korrektseks, võib lisada mõnda järgmisse väljamaksetaotlusse. Kontrollikoda avastas juhtumi, kus auditeerimisasutus kasutas selliseid summasid allesjäänud määrade arvutamisel. Komisjon peaks liikmesriikide auditeerimisasutustele taas meelde tuletama, et artikli 137 lõike 2 summad peavad olema selgelt eristatavad ja et neid ei tohi allesjäänud määrade arvutamisel arvesse võtta; — Komisjon on auditeerimisasutustele oma juhendis iga-aastaste kontrolliaruannete ja auditiarvamuste kohta (36) tegelikult juba selgitanud, milliste kriteeriumide alusel leitakse finantskorrektsioonid jääkriskimäära arvutamisel. Nagu kontrollikoda märgib, on otsustav tegur see, kas finantskorrektsiooni eesmärk on vähendada riski, mille auditeerimisasutused on tegevusauditis tuvastanud (vt kontrollikoja tähelepanekud punktis 6.32). Artikli 137 lõike 2 kohased summad, mille osas hindamine on pooleli ja mis jäeti aruandest välja, annavad veel rohkem kindlust, et kõik aastaaruannetes kinnitatud kulutused on seaduslikud ja korrektsed ega tohiks mõjutada jääkriskimäära arvutamist auditeerimisasutustes. Komisjon täpsustab selle põhjal oma juhiseid liikmesriikidele.

— raamatupidamisaruannete aruandlusvormid ei sisalda konkreetseid tühistamisi ega artikli 137 lõike 2 summasid käsitlevat osa. Esitatakse küll kumuleeritud summad, ent raamatupidamisaruannete heakskiitmiseks sobiliku auditijälje saab tagada vaid tegevuskulude tasandil esitatud üksikasjalik teave. Sellise teabe esitamine ühises aruandlussüsteemis parandaks läbipaistvust ja võimaldaks vajalikke kontrolle läbi viia. — Summad, mille osas toimub praegune hindamine, tuleb tervikuna esitada aruande 8. liites koos sertifitseerimisasutuse selgitusega ning teabega selle kohta, et auditeerimisasutusel tuleb kontrollida neid selgitusi ja võimalikke ebakõlasid. Sertifitseerimisasutusel peab programmide järelevalve süsteemis olema seoses aruannetega täielik ja üksikasjalik dokumentatsioon üksikute toimingute ja muudatuste kohta, mis on tehtud vahemaksetaotluste ja aastaaruannetes deklareeritud summade vahel, et teha järelevalvet artikli 137 lõikega 2 antud võimaluse üle deklareerida need summad hiljem. Kui hiljem leitakse, et need summad on seaduslikud ja korrektsed, ning need lisatakse järgmiste aastate maksetaotlustesse, kehtivad nende kohta samad kinnitus- ja kontrollimehhanismid kui muude uute kulutuste kohta.

Rahastamisvahendite ja riigiabi projektide ettemaksete auditeeritava andmekogumi määratlust tuleb täpsustada

6.35. Komisjon peaks selgitama reegleid selle kohta, kuidas liikmesriikide auditeerimisasutused peavad määratlema auditeeritavate rahastamisvahendite andmekogumid (37). Rahastamisvahendile tehakse maksed pärast seda, kui fondi õiguslik struktuur on loodud, ning summa lisatakse komisjonile esitatavasse vahemaksetaotlusse (38). Määruse kohaselt on rahastamiskõlblikud vaid lõppsaajatele tehtud maksed ja antud tagatised ning halduskulud ja fondivalitsejate tasud (39). Kui andmekogumiks on rahastamisvahendi algkapital, mitte aga raamatupidamise aastaaruandes esitatud rahastamiskõlblikud kulud, toob see endaga kaasa tegelikust madalama allesjäänud määra. Sama probleem mõjutab ka riigiabi projektide eelrahastamist. 6.35. Komisjon on kohustunud töötama koos auditeerimisasutustega ja kontrollikojaga tagamaks, et teatatavate veamäärade suhtes valitseb ühine arusaam. Eelkõige on komisjon veamäära kvalitatiivse hinnangu saamiseks julgustanud auditeerimisasutusi kasutama õigusaktiga antud võimalust stratifitseerida rahastamisvahendid allkogumiks (delegeeritud määruse (EL) nr 480/2014 artikli 28 lõige 10). Auditeerimisasutustele antakse selle kohta lisajuhiseid. Ühissätete määruse artikliga 127, mida kohaldatakse perioodi 2014–2020 suhtes, nähakse ette, et auditid tehakse sobiva tegevusvalimi põhjal ja deklareeritud kulude alusel. Komisjon rõhutab, et perioodil 2014–2020 tehakse makseid rahastamisvahenditesse osamaksetena, mille suhtes kohaldatakse õiguslikke kohustusi eelneva makse tegeliku kasutuse kohta, mis tuleb hõlmata auditeerimisasutuste tehtavate põhitegevuse audititega. Esimese osamakse puhul peavad auditeerimisasutused kontrollima, kas kohaldatavad nõuded (riigihange, eelhindamine) on täidetud ja kas leitud vead mõjutavad veamäära. Mis puudutab riigiabi ettemakseid, siis selgitab komisjon auditeerimisasutustele, nagu ta tegi juba perioodi 2007–2013 lõpetamisel, et nad peavad tegema auditi (st süsteemiauditid), et kinnitada, et korraldusasutustel on süsteem, millega tagatakse ettemaksete nõuetekohane põhjendamine õigusaktidega ettenähtud tähtajaks.

Aasta tegevusaruannetes esitatud teabe ja kontrollikoja leidude vaheline järjepidevus

6.36. Selgituses 6.5 esitatakse ülevaade aasta tegevusaruannetes programmitöö perioodi 2007–2013 esitatud teabest.

Selgitus 6.5. Ülevaade aasta tegevusaruannetes perioodi 2007–2013 esitatud teabest (miljardites eurodes) Tegevus Fond Asjaomased kulud kokku 2016. aasta asjaomased kulud kokku Rakenduskavad 2016. aasta veamäär Allesjäänud veamäär Reservatsioonide arv Min Maks Programmitöö periood 2007–2013 ERF/ÜF 254,5 26,2 322 2,2 % 4,2 % 0,4 % 66 ESF 70,2 6,4 118 3,9 % 4,3 % 0,7 % 23 Kokku 324,7 32,6 440 2,6 % 4,2 % 0,5 % 89 Allikas: regionaal- ja linnapoliitika peadirektoraadi ning tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi 2016. aasta tegevusaruanded.

6.37. Kontrollikoja hinnanguline veamäär on kõrgem kui auditeerimisasutuste töö alusel komisjoni aasta tegevusaruannetes esitatud veamäärad. Kirjeldatud kaks veamäära ei ole aga täielikult võrreldavad, seda peamiselt alljärgnevatel põhjustel: — aasta tegevusaruannetes esitatud allesjäänud määrad ja kontrollikoja avaldatud veamäärad puudutavad erinevaid ajavahemikke (40); — komisjoni arvutatud allesjäänud määrad on mitmeaastase olemusega ning neis võetakse arvesse kõik ELi ja liikmesriigi tasandil tehtud finantskorrektsioonid; — kontrollikoja veamäär põhineb ELi tasandi tehingutest moodustatud statistiliselt esinduslikul valimil. Auditeerimisasutused kasutavad aga üldiselt statistilisi valimeid. Põhitegevuse auditeid võivad nad aga teha ka mittestatistiliste valimite alusel. 6.37. Komisjon rõhutab, et liikmesriikide teatatud veamäärade usaldusväärsuse iga-aastane hindamine põhineb kogutud andmete põhjalikul analüüsil, mida täiendatakse riskipõhiste kohapealsete kontrollkäikudega, võttes arvesse ka auditeerimisasutuste töö usaldusväärsust käsitlevat üldist hinnangut. Vajaduse korral küsib ja saab komisjon auditeerimisasutustelt vajalikku lisateavet. Vt ka komisjoni vastus punkti 6.27 kohta. Komisjon leiab, et 2016. aasta aruande puhul – nagu ka enne seda aruannet viimasel kuuel järjestikusel aastal tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi puhul ning viimasel viiel järjestikusel aastal regionaal- ja linnapoliitika peadirektoraadi puhul – on komisjoni tehtud hindamise tulemus kooskõlas kontrollikoja arvutatud veamääradega (vt asjaomased iga-aastased tegevusaruanded, vastavalt lk 75 ja 64).

KONTROLLIKOJA TÄHELEPANEKUD KOMISJONI VASTUSED

JÄRELDUS JA SOOVITUSED

Järeldus

6.38. Kokkuvõttes viitab auditi tõendusmaterjal sellele, et rubriigi „Majanduslik, sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus“ kulutused olid olulisel määral vigadest mõjutatud. 6.38 ja 6.39. Komisjon märgib, et kontrollikoja esitatud hinnanguline veamäär on aastatega paranenud ja on kooskõlas veamääradega, millest komisjoni asjaomased talitused on iga-aastastes tegevusaruannetes teatanud. Kava lõpetamise ettevalmistamisel jätkas komisjon 2016. aastal oma auditite ja meetmete keskendamist suurima riskiga programmidele/liikmesriikidele ning vajaduse korral parandusmeetmete rakendamist range maksete katkestamise ja peatamise põhimõtte kaudu. Komisjon kohaldab lõpetamisel ranget analüüsi ja menetlust, et välistada mis tahes allesjäänud olulised riskid, mis on seotud kuludega, mis on tehtud õigusnorme rikkudes. Komisjon märgib veel, et arvestades ühtekuuluvuspoliitika programmitöö perioodi 2007–2013 haldus- ja kontrollisüsteemi mitmeaastast olemust, võib vigu parandada kuni kava lõpetamiseni, nagu on näidatud regionaal- ja linnapoliitika peadirektoraadi ning tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi 2016. aasta tegevusaruande jaotises 2.1.3. Et tegeleda kõrgete veamääradega, millest kontrollikoda on ühtekuuluvuspoliitikaga seoses teatanud, on programmitöö perioodil 2014–2020 seaduslikkuse ja korrektsuse ning programmis osalevate asutuste aruandlusega seotud rangemate nõuete raames ette nähtud hakata kasutama aastaaruandeid, mis ei tohi sisaldada olulisi õigusnormide rikkumisi, ja suurendada komisjoni korrektsioonivõimet võimalusega kohaldada teatavatel tingimustel netofinantskorrektsioone. Need nõuded annavad liikmesriikidele tugeva motivatsiooni avastada, edastada ja parandada tõsised puudused enne komisjonile esitatavate aastaaruannete kinnitamist ning aitavad auditeerimisasutuste teatatud veamäärasid püsivalt vähendada, nagu näitasid 2017. aastal saadud esimesed kinnituspaketid. Komisjon viitab ka punktide 6.7 ja 6.19 kohta antud vastustele.

6.39. Mitmeaastase finantsraamistiku kõnealuse rubriigi tehingute testimine näitab, et andmekogumi hinnanguline veamäär on 4,8 % (vt lisa 6.1 ).

Soovitused

6.40. Lisas 6.4 antakse ülevaade kontrollikoja analüüsist kontrollikoja 2013. aasta aastaaruandes esitatud 11 soovituse põhjal võetud meetmete kohta (41). Komisjon oli neist täies mahus ellu viinud kaheksa, kaks olid ellu viidud suuremas osas ning ühe kohta ei olnud üldse meetmeid võetud. 6.40. Komisjon märgib, et ta ei nõustu sellega, et selles punktis nimetatud soovitust ei ole rakendatud.

6.41. Varasemate soovituste rakendamise analüüsi ning 2016. aastat puudutavate leidude ja järelduste alusel esitab kontrollikoda komisjonile järgmised soovitused:

— 1. soovitus: pöörata perioodi 2007–2013 rakenduskavade lõpetamisel eriti tähelepanu valdkondadele, kus on suurem rahastamiskõlbmatute kulude ja ebatäpsete andmete avaldamise oht, millega võib kaasneda kulude hüvitamine tegelikust suuremas mahus. Eelkõige peaks komisjon keskenduma järgnevale: a) tagama, et rahastamisvahendite kohta nende lõpetamisel deklareeritud mahud ei oleks esitatud tegelikust suuremana, kuna lõppsaajate tasandil kasutatud summad on ülepaisutatud. Nimetatud risk on kõige kõrgem tagatisfondide puhul, kus kunstlikult madala kordisti kasutamine tähendaks rahastamiskõlblike kulude põhjendamatut suurenemist; b) kontrollima, kas riigiabi projektidele tehtud ettemaksetele vastasid ka projektide tasandil tegelikud kulud, mis on ainukesed rahastamiskõlblikud kulud. Komisjon peaks tagama, et korraldusasutused on teinud küllaldaselt kontrolle selleks, et ettemaksete tasaarvestamise ja põhjendamatute summade mahaarvamise kohta oleks tagatud asjakohane auditijälg; c) tagama kõigi suurprojektide jaoks komisjoni heakskiitvad otsused, sest neid mitteomavate suurprojektide deklareeritud kulud on rahastamiskõlbmatud. Täiendav risk tekib siis, kui suurprojektid jagatakse väiksemateks osadeks, mille suurus jääb alla suurprojektidele seatud piirmäära. Komisjon nõustub soovitusega ja võtab muu hulgas juba arvesse konkreetseid valdkondi, millele kontrollikoda on seoses rahastamisvahendite, riigiabi ja suurprojektidega käimasoleva, perioodi 2007–2013 lõpetamispakettide läbivaatamise ajal osutanud. Komisjon tuletab meelde, et suurprojektidest teatamine komisjonile on liikmesriigi kohustus.

— 2. soovitus: tegeleda perioodil 2014–2020 küsimustega, mis võivad mõjutada allesjäänud määra usaldusväärset arvutamist; selleks peaks kasutusele võtma ranged kontrollimehhanismid ja koostama suunised järgnevatel teemadel: Komisjon nõustub soovitusega.

a) rahastamisvahendite ning riigiabi projektide ettemaksete auditi andmekogum. Auditi andmekogumi puhul peaks asjakohaselt arvesse võtma rahastamisvahendeid, lõplike toetusesaajate tasandil kasutatud summasid, ning riigiabi puhul projektide tasandil tegelikult kantud kulusid (raamatupidamises kajastatud summad); a) Arvestades taustteavet, mida komisjon kirjeldas oma vastustes punkti 6.36 kohta, ja pidades silmas rahastamiskõlblikke kulusid ja auditi andmekogumit käsitleva määruse sätteid, kohustub komisjon töötama koos auditeerimisasutustega ja kontrollikojaga tagamaks, et rahastamisvahendite ja riigiabi ettemaksete auditi andmekogumi suhtes valitseb ühtne arusaam, ning et nõutava piisava kindluse saamiseks tehakse vajalik auditeerimine.

b) EIP hallatud rahastamisvahendite auditeerimise ulatus. Komisjon peaks tagama, et auditeerimiskord oleks piisav nii finantsvahendajate kui lõppsaajate tasandil. Selleks on väga oluline lõplikult heaks kiita komisjoni poolt kehtivates õiguslikus aluses tehtud muudatusettepanekud (koondmäärus (42)) ning viia sisse kohustus liikmesriikide tasandil auditite tegemiseks; b) Komisjon tegi koondmääruse raames ettepaneku, mille ta võttis vastu 2016. aasta septembris, muuta ühissätete määruse artiklit 40. Artikli 40 (mida kohaldatakse kõigi EIP ja teiste rahvusvaheliste finantsasutuste poolt rakendatavate rahastamisvahendite suhtes) muutmisettepanekus selgitatakse, et olemas on kaks kontrolli-/auditeerimistasandit: 1) EIP / rahvusvaheliste finantsasutuste tasand; 2) liikmesriikide jurisdiktsiooni kuuluvate asutuste tasand. Esimesel tasandil esitab EIP grupp või muu rahvusvaheline finantsasutus kontrolliaruande, millele on lisatud rahastamislepingus nimetatud audiitorite koostatud iga-aastane auditiaruanne/-arvamus. Teisel tasandil teevad liikmesriigid korraldusasutuste abil kontrollitoiminguid ja auditeerimisasutuste abil auditeid finantsvahendajate tasandil ning auditeerimisasutused asjakohasel juhul ka nende jurisdiktsiooni kuuluvate lõppsaajate tasandil. Nendes kontrollitoimingutes ja auditites võetakse arvesse kindlaks tehtud riske ning need hõlmavad rahastamisvahendite rakendamist. Kontrollitoimingute ja auditite tulemused täiendavad EIP grupilt/rahvusvahelistelt finantsasutustelt saadud aruandeid.

c) määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 137 lõikes 2 sätestatud kontrollimisel olevate summade väljajätmine liikmesriikide arvutatavast allesjäänud määrast, kuna vastupidisel juhul mõjutab see allesjäänud määra mõistmist ja vähendab selle keskse tähtsusega näitaja läbipaistvust ja usaldusväärsust. c) Komisjon leiab, et ta on juba meetmeid võtnud, aga ta on valmis oma praeguseid juhiseid liikmesriikidele veelgi selgitama. Nagu on selgitatud komisjoni vastuses punkti 6.34 kohta, peavad liikmesriigid vastavalt perioodi 2014–2020 õigusraamistikule jätma oma aruannetest välja teatud summad, mis olid varem maksetaotlusse lisatud, aga mille puhul on kulutuse seaduslikkuse ja korrektsuse hindamine alles pooleli. Kui osa sellest kulutusest või kogu kulutus osutub kontrollimisel seaduslikuks ja korrektseks, saab selle lisada tulevasele maksetaotlusele. Seepärast ei mõjuta summad, mida alles hinnatakse artikli 137 lõike 2 kohaselt, jääkriskimäära arvutamist. Komisjon on auditeerimisasutustele oma juhendis iga-aastaste kontrolliaruannete ja auditiarvamuste kohta ( 43 ) selgitanud, milliste kriteeriumide alusel arvutatakse finantskorrektsioone seoses jääkriskimääraga. Määrusega antud võimalus lisada need summad, mille hindamine on alles pooleli, järgmisele vahemaksetaotlusele, kui need leitakse olevat seaduslikud ja korrektsed, ei ole jääkvigade määra arvutamisel asjakohane ning see pakub lisatagatist, et kõik aastaaruannetes kinnitatud kulutused on seaduslikud ja korrektsed.

— 3. soovitus: Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide 2020. aastale järgneva perioodi ülesehituse ja kasutamise analüüsimisel suurendada programmi keskendumist tulemustele ja lihtsustada asjakohaselt maksete tegemise mehhanismi, julgustades selliste täiendavate meetmete kasutuselevõttu, mis seoksid maksete suuruse tulemuste, mitte lihtsalt kantud kulude hüvitamisega. Komisjon nõustub soovitusega; ta on täielikult nõus kaaluma teisi ülesehitus- ja kasutamismehhanisme, sealhulgas kontrollikoja soovitatud mehhanismi, aga ta ei saa veel anda üksikasjalikku seisukohta oma 2020. aasta järgsete Euroopa struktuuri- ja investeerimisfonde puudutavate ettepanekute kohta. Samuti märgib ta, et kui teised institutsioonid võtaksid vastu ühissätete määruse muudatusettepaneku, mille komisjon esitas ja võttis vastu 2016. aasta lõpus (koondmäärus), võimaldaks see juba praegu minna teatud tingimustel kulude hüvitamiselt üle projektide tulemuslikkusel põhinevatele maksetele. Õigeaegsete seadusandlike ettepanekute esitamine ühtekuuluvuspoliitika kohta on komisjoni prioriteet. Ent ajastus sõltub siiski mitmeaastase finantsraamistiku määruse ettepaneku vastuvõtmisest. Komisjoni ettepanek 2020. aasta järgse ühtekuuluvuspoliitika seadusandliku paketi kohta esitatakse hiljem. Komisjon teeb tihedat koostööd kaasseadusandjatega, et õigusraamistiku saaks õigel ajal vastu võtta ja jõustada.

KONTROLLIKOJA TÄHELEPANEKUD

2. OSA. PROJEKTIDE TULEMUSLIKKUSE HINDAMINE

6.42. Usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtte järgimine ELi vahendite kasutamisel ei eelda üksnes regulatiivsete nõuete järgimist, vaid ka seatud eesmärkide saavutamist (44).

6.43. Viimasel kolmel aastal (45) on kontrollikoda lisaks korrektsuse küsimustele (kas projektid on füüsiliselt lõpetatud) hinnanud ka nende tulemuslikkust. Käesoleval aastal kontrollitud 168 projekti (v.a rahastamisvahendid) oleksid pidanud kontrollikoja auditi ajaks kõik lõpetatud olema (rahastamiskõlblikkuse periood lõppes 31. detsembril 2015). Kõigi 168 projekti puhul hindas kontrollikoda järgnevat:

— tulemuslikkuse süsteemi ülesehituse asjakohaseid aspekte (eelkõige, kas rakenduskaval olid selle eesmärkide jaoks sobivad väljundi- ja tulemusnäitajad, ning kas projektidokumentides (46) kasutatud väljundi- ja tulemusnäitajad olid kooskõlas rakenduskava kõigi prioriteetsete suundade eesmärkidega);

— projektide tulemuslikkust, st kas projektid olid saavutanud kõik eesmärgid ja kõigile näitajatele seatud sihtarvud.

Tulemuslikkuse mõõtmise süsteemi ülesehituse hindamine

6.44. Programmitöö perioodil 2007–2013 kehtis toetusesaajatele õiguslik nõue määratleda väljundid ja nende kohta aru anda. Hindamaks projekti panust rakenduskava eesmärkide täitmisse võisid liikmesriigid määratleda ka mõjunäitajad, mis seoksid omavahel projekti tulemused ja rakenduskava prioriteetse suuna vastavad näitajad.

6.45. Perioodi 2014–2020 regulatiivsed nõuded sisaldavad ka teatud meetmeid, mis peaksid asjakohase elluviimise korral aitama hinnata rakenduskavade tulemuslikkust. Nii peavad auditeerimisasutused näiteks kontrollima tulemuslikkuse alaste andmete usaldusväärsust (47). Lisaks võib komisjon oma tulemuslikkuse hindamise alusel näiteks kehtestada sanktsioone juhul, kui mõne rakenduskava prioriteetse suuna finants- ja väljundinäitajatega saavutatud tulemused jäävad oodatule tugevasti alla (48).

KONTROLLIKOJA TÄHELEPANEKUD KOMISJONI VASTUSED

Rakenduskava eesmärkidega seotud väljundi- ja tulemusnäitajatega tulemuslikkuse mõõtmise süsteemi kasutas kolmandik kontrollitud projektidest

6.46. Kontrollikoda leidis, et 63 projekti puhul 168-st (38 %) kasutati rakenduskava eesmärkidega seotud väljundi- ja tulemusnäitajatega tulemuslikkuse mõõtmise süsteemi.

6.47. Ülejäänud 101 projekti juures (60 %) leiti liikmesriikide ametiasutuste loodud tulemuslikkuse mõõtmise süsteemides aga mitmeid puudusi (nii rakenduskavade kui projektide tasandil). Kõige sagedamini esines järgmisi puudusi: 6.47. Kuigi perioodi 2007–2013 struktuurifondide õigusraamistik ei kohustanud programmis osalevaid ametiasutusi määratlema projekti tasandi tulemusnäitajaid, soovitas komisjon seda asjakohasel juhul alati teha. Mõnda tulemusnäitajat ei olnud tõesti võimalik üksikprojekti tasandil otstarbekalt mõõta.

— 70 juhul (42 % 168-st) ei olnud ametiasutused määratlenud tulemusnäitajaid või seadnud sihtnäitajaid projektitasandi tulemuste mõõtmiseks, või ei olnud määratletud tulemusnäitajad kooskõlas rakenduskava vastavate näitajatega. Sellises keskkonnas ei ole võimalik kindlaks teha, kas need projektid panustasid rakenduskava üldiste eesmärkide saavutamisse (vt ka punkt 6.55);

— 13 juhul olid ametiasutused rakenduskava ja/või projekti heakskiitmise dokumentides väljundid ekslikult tulemusteks (või vastupidi) liigitanud;

— 12 juhul ei olnud projektide väljundinäitajad kooskõlas rakenduskava vastavate näitajatega.

6.48. Ülejäänud neljal juhul (2 %) (49) puudus ametiasutusel tulemuslikkuse mõõtmise süsteem, mis oleks projektitasandil väljundeid ja tulemusi määratlenud ja mõõtnud. Neil neljal juhul ei saanud kontrollikoja projektide tulemuslikkust mõõta.

6.49. Kuigi programmitöö perioodidel 2007–2013 ja 2014–2020 puudus määrustes nõue, mis kohustaks liikmesriike projektitasandil tulemusnäitajaid määratlema, olid need näitajad 168-st kontrollitud projektist 90 puhul (54 %) siiski seatud. Kontrollikoda peab aga heaks tavaks, kui korraldus- ja vahendusasutused määratlevad projektitasandil võimaluse korral asjakohased tulemusnäitajad, mille abil on võimalik mõõta projekti panust rakenduskava prioriteetse suuna tasandi eesmärkide saavutamisse. 6.49. Komisjon märgib, et põhjaliku kohustuslike väljund- ja tulemusnäitajate süsteemiga paraneb ajavahemikul 2014–2020 olukord programmi tasandil märgatavalt. Eesmärkide saavutamist mõõdetakse tulemusnäitaja alusel (arvestades algväärtus – algpunkt – ja sihtväärtus). Programmidega mõõdetakse süstemaatiliselt tulemusnäitajaid ja antakse saavutatud edusammude kohta korrapäraselt aru. Programmi raames valitakse projektid selliselt, et need annaksid tulemusi ja aitaksid kaasa programmi tasandil saavutatavatele eesmärkidele. Nende edusamme mõõdetakse väljundnäitajatega. Need on samuti kohustuslikud.

6.50. Valimisse langenud 14 liikmesriigist leidis kontrollikoda tulemusnäitajateta projekte 11-s (50). Kõige enam esines neid aga ERFi/ÜFi projektides Bulgaarias, Hispaanias ja Itaalias ning ESFi projektides Iirimaal ja Hispaanias. Nimetatud riikides ei olnud tulemusnäitajaid määratletud (või ei olnud need rakenduskavaga kooskõlas) enam kui pooltes kontrollikoja uuritud lõpetatud projektides.

Projektide tulemuslikkuse hindamine

6.51. Selgituses 6.6 esitatakse kokkuvõte projektide tulemuslikkust käsitleva hindamise tulemustest.

Selgitus 6.6. Hinnang projektide tulemuslikkusele Tulemuslikkuse hindamine Projektide arv, mille puhul hinnati alljärgnevat: Nii väljundi- kui tulemusnäitajad Üksnes väljundinäitajad (tulemusnäitajaid ei määratletud) Ei väljundi- ega tulemusnäitajad Mittetoimivad projektid KOKKU Projektide arv 90 (100 %) 70 (100 %) 4 (100 %) 4 (100 %) 168 (100 %) — Täielikult saavutatud 43 (48 %) 54 (77 %) 97 (58 %) — Osaliselt saavutatud 45 (50 %) 12 (17 %) 57 (34 %) — Saavutamata 2 (2 %) 4 (6 %) 4 (100 %) 10 (6 %) — Ei olnud võimalik hinnata 4 (100 %) 4 (2 %) Allikas: Euroopa Kontrollikoda.

KONTROLLIKOJA TÄHELEPANEKUD KOMISJONI VASTUSED

90-st nii väljundi- kui tulemusnäitajatega projektist saavutas neile seatud eesmärgid vähemalt osaliselt 88 projekti

6.52. 90-st tulemuslikkuse mõõtmiseks seatud väljundi- ja tulemusnäitajatega projektist saavutasid korraldusasutuste seatud väljundi- ja tulemusnäitajad täies mahus 43 (48 %). 6.52. Komisjon märgib, et eelkõige korraldusasutused on kohustatud tagama, et välja valitaks ja heaks kiidetaks ELi lisaväärtusega projektid. Mis puudutab väljundnäitajaid, siis on programmi tulemuslikkuse hindamist programmitöö perioodil 2014–2020 tõhustatud: nagu on ette nähtud perioodi 2014–2020 õigusraamistikus (määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 22 lõiked 6 ja 7), saab komisjon programmi prioriteetse suuna eriti kehvade tulemuste korral vastavalt kas tulemuslikkuse analüüsi alusel (määruse (EL) nr 1303/2013 artikli 22 lõige 6) või kava lõpetamisel (artikli 22 lõige 7) peatada liikmesriikide vahemaksed või kehtestada finantskorrektsioonid.

6.53. 45 projekti (50 %) saavutasid oma väljundi- ja tulemusnäitajad osaliselt. Neist seitsme elluviimine toimub kahe programmitöö perioodi vältel (2007–2013 ja 2014–2020). Tegu on kolme liikmesriigi (Ungari, Poola ja Rumeenia) kolme rakenduskavaga. 6.53. Komisjon märgib, et rahastamiskõlblikkuse perioodi lõpp ei pruugi kattuda kõigi tulemusnäitajate mõõtmiseks kehtestatud lõpptähtajaga.

6.54. Kaks projekti ei saavutanud aga ühtegi neile seatud eesmärki. See arv sisaldab nelja lõpetamissuunistes esitatud määratluse kohaselt mittetoimivaks liigitatud projekti (51). Korraldusasutused on selgesõnaliselt kohustatud rakenduskava lõpetamisdeklaratsioonis ära märkima ka mittetoimivad projektid. 6.54. Komisjon kasutab ELi rahaliste vahendite usaldusväärse ja tõhusa finantsjuhtimise tagamiseks kõiki enda käsutuses olevaid meetmeid. Peale selle hinnatakse rakenduskavadest rahastatud projektide tulemuslikkust alles kava lõpetamisel.

70 projektist, mille puhul seati ja hinnati üksnes väljundinäitajaid, saavutas neile seatud väljundieesmärgid vähemalt osaliselt 66 projekti

6.55. 54 projekti 70-st (77 %) saavutas neile korraldusasutuste poolt seatud väljundieesmärgid täielikult, 12 projekti (17 %) saavutas need osaliselt ning ülejäänud neli (6 %) ei saavutanud ühtegi eesmärki. 6.55. Komisjon märgib, et eelkõige korraldusasutused on kohustatud tagama, et välja valitaks ja heaks kiidetaks ELi lisaväärtusega projektid.

Järeldus

6.56. Rakenduskava eesmärkidega seotud väljundi- ja tulemusnäitajatega tulemuslikkuse mõõtmise süsteemi kasutas vaid kolmandik kontrollitud projektidest. Enamik projektidest saavutas neile seatud väljundieesmärgid vähemalt osaliselt. 42 % projektide puhul ei olnud aga võimalik kindlaks teha ega mõõta nende panust rakenduskavade üldeesmärkide saavutamisse, kuna projektitasandil ei olnud tulemusnäitajaid ega sihtarve määratletud. 6.56. Kuigi perioodi 2007–2013 struktuurifondide õigusraamistik ei kohustanud liikmesriikide ametiasutusi määratlema projekti tasandi tulemusnäitajaid, soovitas komisjon seda asjakohasel juhul alati teha. Mõnda tulemusnäitajat ei olnud tõesti võimalik üksikprojekti tasandil otstarbekalt mõõta.