Brüssel 5.1.2005

KOM(2004) 863 lõplik

KOMISJONI ARUANNE

Gaasi ja elektri siseturu rakendamise aastaaruanne

{SEC(2004) 1720}

SISUKORD

1. KÄESOLEVA ARUANDE TAUST 3

2. ÜLDKOKKUVÕTE 3

3. ELEKTRISEKTORIS TOIMUNUD EDASIMINEKU HINDAMINE 5

4. GAASISEKTORIS TOIMUNUD EDASIMINEKU HINDAMINE 7

5. TARNEKINDLUS 8

6. AVALIKUD TEENUSED NING KASUTAJATE JA TARBIJATE KAITSE 9

7. KESKKONNAKÜSIMUSED 9

8 JÄRELDUSED 10

1. KÄESOLEVA ARUANDE TAUST

Liikmesriigid pidid 2004. aasta juuliks üle võtma uued elektri- ja gaasidirektiivid,[1] samas jõustus ka määrus piiriülese elektrikaubanduse kohta.[2] Uute eeskirjade eesmärk on luua kogu Euroopa Liidus konkurentsivõimeline elektri- ja gaasisektor, nagu on ette nähtud Lissaboni Euroopa Ülemkogu eesmärkidega.[3]

Komisjon peab kõnealuste direktiivide kohaselt välja andma korrapärased turu toimimist käsitlevad aastaaruanded, mistõttu on käesoleva aruande koostamisel peetud nõu elektri- ja gaasisektori Euroopa reguleerivate asutuste töörühmaga ning kasutatud nende andmeid ja mitmetest allikatest saadud avaldatud teavet.[4] Üksikasjalikum teave on esitatud käesoleva aruandega koos väljaantavas lisadokumendis.

2. ÜLDKOKKUVÕTE

Hiljuti ettevõtluse peadirektoraadile koostatud aruandest tootlikkuse kasvu kohta Euroopas[5] ilmnesid kommunaalteenuste sektori suurepärased tulemused, mis on kokkuvõtlikult esitatud allpool tabelis 1. Selles rõhutatakse turgude avanemise osatähtsust kõnealuste sektorite tõhususe suurendamisel ja energeetikasektori võimalikku panust Lissaboni eesmärkide saavutamisel.

Tabel 1 Tööviljakuse kasv: gaas, elekter ja vesi

% aastas | 1979–1990 | 1990–95 | 1995–2001 |

EL-15 | 2,7 | 3,6 | 5,7 |

AMEERIKA ÜHENDRIIGID | 1,1 | 1,8 | 0,1 |

Samas tekitavad mitmed rakendamise aspektid endiselt pettumust . 2004. aasta oktoobris tuli 18 liikmesriigile saata hoiatuskiri meeldetuletusega, et nad pole ikka veel teatanud komisjonile kõigist viimaste direktiivide ülevõtmiseks võetud õiguslikest meetmetest.

Sellise viivitusega ei saa leppida, kuna nüüdseks on selge, et varasemate direktiivide[6] sätted ei ole olnud piisavad konkurentsialase eesmärgi saavutamiseks isegi suuremate kasutajate puhul. Üldjuhul eeldatakse, et sellised kliendid peavad tarnijatega korrapäraselt läbirääkimisi.

Enamikus liikmesriikides on nende viie ja enam kui kolme aastaga, mil vastavalt elektri- ja gaasiturul on valitsenud konkurents, tarnijat vahetatud siiski vähem kui 50% juhtudel .

Lisaks pole paljud rahul pakutavate teenuste valikuga.

Arvesse tuleb võtta mitte üksnes tarnijat vahetavate klientide arvu, vaid ka uute tarnijate riiklikku kuuluvust. Paljudel juhtudel on klientidel olnud võimalik üle minna vaid teise kodumaise tarnija juurde, mille tulemusena ei ole välismaa äriühingud suutnud sageli hõivata siseriiklikke turge, mis näitab turgude integreerituse ja infrastruktuuride ühenduslülide puudumist. Enamasti on välismaiste tarnijate turuosa alla 20%. Ainsateks eranditeks on turud, mis on oma naaberliikmesriikidega suhteliselt hästi integreeritud või kus peamised tarnijad on tegelikult erastatud ja mille on ostnud välismaised äriühingud.

Kuigi elektri püsihinnad on madalamad kui 1995. aastal, on need viimase 18 kuuga tõusnud, seda osalt primaarenergia allikate hinnatõusu tõttu. Jätkuva seotuse tõttu naftaga on gaasihinnad samal ajal kõrgemad kui 1995. aastal. Ehkki sellised hinnakõikumised on normaalsed, on hinnatõus vastumeelne klientidele, kelle võimalused tarnijat vahetada on reguleerivate tõkete tõttu piiratud ja läbirääkimisvõime ebasoodsa turustruktuuri tõttu nõrk. Eriti mures on suurimad kasutajad, kellele tarnijad ei suuda pakkuda piisavalt eritüübilisi, eelkõige pikaajalisemaid kokkuleppeid.

Üks põhiküsimusi on seotud suutmatusega integreerida siseriiklik energiavarustus täielikult ulatuslikuma üleeuroopalise turuga. Seoses sellega on äärmiselt tähtis täiustada jätkuvalt piiriülese elektrikaubanduse eeskirju, et tagada olemasoleva infrastruktuuri võimalikult täielik ärakasutamine. Sama tähtis on kavandatava gaasisektorit käsitleva määruse[7] vastuvõtmine ja rakendamine. Lisaks vajatakse uusi infrastruktuuri investeeringuid ja selles suhtes on edasiminek endiselt aeglane, nagu märgiti ka komisjoni teatises energeetika infrastruktuuri ja tarnekindluse kohta.[8]

Teiseks ei tegele liikmesriigid ikka veel turu struktuuri küsimusega. Nagu varasemates aruannetes rõhutati, domineerivad liiga paljude liikmesriikide gaasi- ja elektriturgudel üks või kaks äriühingut ja piiriülese konkurentsi jaoks vajalik võimsus on sageli ebapiisav. Sellistele probleemidele on tingimata vaja leida lahendus.

Kolmandaks on küll palju saavutatud seoses võrguettevõtjate eristamise ja kolmandate isikute reguleeritud turulepääsu kehtestamisega , kuid teatavate aspektide puhul esineb endiselt puudusi. Hästitoimiva turu jaoks on oluline täiesti sõltumatu põhivõrguettevõtja olemasolu. Kulusid kajastavate tariifide tagamiseks ja igasuguse ristsubsideerimise vältimiseks peavad ka jaotusvõrguettevõtjad olema energiat tarnivatest äriühingutest piisavalt lahutatud. Seoses sellega on tariifimäärade ja -struktuuri mõttes õiglase võrkudele juurdepääsu tagamisel väga oluline seadusandjate sõltumatus. Selles suhtes on gaasisektor elektrivaldkonnast märgatavalt maha jäänud.

Viimane probleemiderühm, mis võib siseturu kujunemist takistada, hõlmab konkurentsile rajatud turuga samaaegselt jätkuvat elektri ja gaasi tarbijahindade reguleerimist ning sellega seotud pikaajalisi elektriostuleppeid. Kuigi selline reguleerimine on küll väärtuslik üleminekumeede turu avanemise algetapil, on oht, et niisugune lähenemisviis pidurdab konkurentsi, piirab investeeringuid ning pärsib eristamismeetmeid ja on nendega vastuolus.

3. ELEKTRISEKTORIS TOIMUNUD EDASIMINEKU HINDAMINE

3.1 Kokkuvõte

Ehkki paljud konkurentsi rakendamiseks vajalikud meetmed on juba võetud või neid võetakse, ilmnevad Euroopa elektriturgudel 2. jaos osutatud tõkked, mis on kokkuvõtlikult esitatud järgmises tabelis.

Tabel 2 Peamiste konkurentsitõkete kokkuvõte[9]

Tarnija vahetamine: suurtarbijad |

a. Suuri probleeme ei esine | SE, FI, DK, NO, UK, | <50% |

b. Eristamine\reguleerimine | LU, AT, DE | vahemikus 10% (LU)–35% (DE) |

c. Turu struktuur või integratsiooni puudumine | FR, BE, GR, IE, ES, NL, LT, IT, SI, CZ, SK, LV | vahemikus 0% (GR)–35% (NL) |

d. Pikaajalised elektriostulepped\reguleeritud lõpptarbijahinnad | PT, EE, PL, HU, | vahemikus 0% (EE)–25% (HU) |

Lisaks ülaltoodule on Malta ja Küprose saareriikide võimalused elektriturul konkurentsi suurendamiseks piiratud.

3.2 Tõhus reguleerimine ja eristamine

Uued tarnijad saavad turule tulla ainult juhul, kui neil on põhi- ja jaotusvõrkudele õiglane juurdepääs. Toimiva elektrituru keskse tähtsusega osaline on sõltumatu põhivõrguettevõtja. Tuleb kaotada ristsubsideerimine ja muuta juurdepääs võrkudele sõltuvaks avaldatud reguleeritavatest hindadest, mis kajastavad kõnesolevate võrguteenuste kulusid. Enamiku liikmesriikide võrgutariifid on nüüd üldjoontes võrreldavad ja eeldatavalt võtavad seadusandjad tavapärasest suuresti lahknevad tariifid põhjaliku uurimise alla.

3.3 Turu struktuur ja integreeritus

Turu struktuur on paljudes ELi elektrituru osades tõsine probleem ja näib olevat ilmne, et kõigile ühesuguseid konkurentsitingimusi on suutnud pakkuda vaid need piirkonnad, kus on piisavalt turul osalejaid, s.o Ühendkuningriik ja Põhjamaad. Samas on paljude uute liikmesriikide elektritoodangule iseloomulikud jätkuvad pikaajalised elektriostulepped. See tähendab, et konkurentsi ulatus võib jääda turuosa analüüsi põhjal eeldatust tunduvalt väiksemaks.

Põhieesmärk on likviidse hulgimüügituru kujundamine. See võimaldab turuosalistel, aealhulgas potentsiaalsetel uutel turule tulijatel, osta ja müüa elektrit vabalt ning vastavalt sõlmitavatele tootmis- ja tarnelepingutele. Enamiku liikmesriikide elektrikaubandus ei ole selles suhtes aga veel piisavalt likviidne. Samuti ei ole paljude hulgimüügiturgude hinnakujundus piisavalt läbipaistev.

Märkimisväärne konkurentsitaseme tõstmise võimalus peitub muidugi liikmesriikide elektrivõrkude sidumises.

Sellealane areng on aga olnud erinev. Mõned liikmesriikide rühmad, näiteks Põhjamaad ning Pürenee poolsaare ja Iiri saare riigid, on näidanud, et küllaldase poliitilise tahte korral ei ole selliste projektide realiseerimine sugugi võimatu. Üldist olukorda peaks parandama ka piiriülest elektrikaubandust käsitleva määruse nr 1228/2003 rakendamine. Võimsuste piiriülese jaotamise koordineerimine näiteks Firenze foorumil osalenute tõstatatud “turgude ühendamise” ideede alusel suurendab likviidsust ja soodustab uute osaliste sisenemist siseriiklikele turgudele.

3.4 Hinnamuutused

Itaalia välja arvatud, võis 2004. aastal täheldada hulgihindade lähenemist 30 euroni/MWh nii kahepoolsetel turgudel kui ka standarditud elektrikaubanduses. Samas annavad tähtpäevaturud märku võimalikust hinnatõusust, kusjuures baaskoormuse[10] hinnad võivad 2005. aastal olla märgatavalt suuremad kui 30 eurot/MWh. Mõneti kajastab see reageeringut primaarenergia allikate hinna tõusule maailmaturul.

Võrgukulusid ja jaemüügi hinnalisandit sisaldavad hinnad lõpptarbijatele ei ole ühtlustunud. Eri liikmesriikides on lõpptarbijahinnad väga erinevad. Elektri hind suurtarbijatele ulatub vähem kui 40 eurost/MWh Lätis ligi 80 euroni/MWh Itaalias. Hinnad väiketarbijatele ja kodumajapidamistele kõiguvad vähem kui 60 eurost/MWh kuni rohkem kui 120 euroni/MWh.

3.5 Järeldused

Alates konkurentsi kehtestamisest on saavutatud palju – näiteks kolmandate isikute reguleeritud turulepääsu põhimõtete kehtestamine, võrkude lahutamine ja siseriiklike turgude teatav integreerimine suuremateks rühmadeks. Aga nagu mitmes komisjoni varasemas aruandes juba osutatud, on koondumine nüüd tugevama konkurentsi kujunemise suurim takistus. Selle probleemi jätkudes võivad tarbijad kaotada usu turgu ja nõuda selle rangemat reguleerimist. Seoses sellega on komisjoni hiljutine otsus keelustada GDP müük EDP-le ja ENI-le[11] oluline pretsedent selle suhtes, kuidas komisjon kavatseb edaspidi antud valdkonna võimaliku ümberkujundamise küsimustes toimida.

Elektriturgude edasise arengu seisukohalt on äärmiselt tähtis põhivõrguettevõtjate sõltumatus ja võrkude senisest suurem vastastikune sidumine. Ilma vastavate investeeringuteta jääb turukonkurents piiratuks ja turgu valitsevad äriühingud säilitavad suurel määral oma praegused eelised.

Tulemusi võivad anda ka konkurentsipoliitika järjest ulatuslikum rakendamine siseriiklikul tasandil ja hulgimüügituru osaliste tegevuse läbipaistvuse suurendamine ning olukorda võib oluliselt parandada ka siseriiklike seadusandjate, konkurentsiasutuste ja Euroopa Komisjoni koostöö.

4. GAASISEKTORIS TOIMUNUD EDASIMINEKU HINDAMINE

4.1 Kokkuvõte

Gaasi siseturu loomine eeldab suuremat integreeritust ja senisest suuremaid pingutusi tarnimise mitmekesistamiseks. On selge, et neil liikmesriikidel, kes on oma naabritega nõrgalt integreeritud ja kelle juurdepääs välisallikatele on piiratud, on olnud raskem konkurentsi arendada.

Seevastu näib märkimisväärselt paremini minevat riikidel, kelle käsutuses on mitmeid erinevaid allikaid ja kes on oma turu pakutavatele tarnevõimsustele avanud. Parimad tulemused näivad olevat Ühendkuningriigis, kus on väljakujunenud konkurentsistruktuur, ja Iirimaal, kus suurtarbijatel on olnud valikuvabadus juba palju aastaid, samuti sellistel turgudel, mis asuvad mitmete erinevate allikate läheduses, nagu Belgias, Taanis ja Madalmaades. Eelmisel aastal toimus märgatav edasiminek ka Itaalias ja Hispaanias. Kõigis eespool nimetatud liikmesriikides on hinnanguliselt vähemalt 30% suurtarbijatest tarnijat vahetanud. Ülejäänud liikmesriikidest läheneb sellele tasemele ainult Prantsusmaa, eelkõige riigi põhjapiirkondades. Saksamaal ja Austrias on edasiminek ikka veel väga piiratud ja uutes liikmesriikides võivad mitmed lahendamata küsimused takistada konkurentsi.

4.2 Tõhus reguleerimine ja eristamine

Gaasisektoris eeldab õiglane juurdepääs võrkudele lisaks kulusid kajastavatele juurdepääsutasudele ka uutele turule tulijatele soodsate tarnevoogude määramise paindlikke tingimusi. Üldiselt soodustab konkurentsile rajatud turu arengut suuremal määral turule sisenemise ja turult lahkumise korra kehtestamine nii tariifide kui ka põhivõrgu mahtude reserveerimise osas ja enamik liikmesriike liigubki selles suunas. Kuid mõnedel juhtudel on uutele turuosalistele endiselt takistuseks jäigad, ebapiisavate võta-või-jäta mehhanismidega menetlused. Jätkuvalt põhjustavad probleeme ka kõrged tariifid, eelkõige madalsurve-jaotusvõrkude kasutamisel.

Turu tõhusa avamise puhul on tundlikeks küsimusteks ka tasakaalustamis- ja ladustamisrežiimid. Eelkõige uutes liikmesriikides on paljud režiimid senini suhteliselt ebamäärased. Seetõttu on väga kahetsusväärne hiljutise Madridi foorumi suutmatus jõuda kokkuleppele ladustusvõimaluste kättesaadavuse tagamiseks vajalike minimaalsete standardmenetluste suhtes.

4.3 Turu struktuur ja integreeritus

Siseriiklikul tasandil on üks põhiprobleeme see, et sageli toob ainult üks äriühing turule peaaegu kogu gaasi. See mõjutab oluliselt konkurentsivõimalusi tarnimisel. Ka mitme tarnija puhul võib nende vaheline konkurents olla üsna vähetõhus, kui nad kõik ostavad gaasi ühelt ja samal hulgimüüjalt.

Kindlasti olukord leeveneb, kui õnnestub luua ulatuslikum üleeuroopaline gaasiturg. Siseturu edasist arengut on aga takistanud jätkuv ülekandevõimsuste pikaajaline reserveerimine. Mõnes piirkonnas on konkurentsi pärssinud ka üksikute põhivõrguettevõtjate tasude ühtsete arvestamispõhimõtete puudumine. Gaasi transportimiseks Zeebruggest näiteks Budapesti tuleb kasutada vähemalt viit erinevat võrku ja kasutustasu arvestamise keerukus on iga võrgukasutaja jaoks märkimisväärne antistiimul.

4.4 Hinnad

Gaasi hinda mõjutavad endiselt tugevasti nafta maailmaturuhinnad, mis on sageli gaasi importijate ja tootjamaade vahelistesse lepingutesse sisse kirjutatud. Seetõttu on 2004. aastal toimunud naftahindade tõus kandunud edasi gaasiturule ja maagaasi hulgihind on tõusnud 2004. aasta lõpuks umbes 10 eurolt/MWh ligikaudu 12 euroni/MWh.

Ehkki enamikus liikmesriikides on gaasi hulgihinnad lähedased, ilmnevad Eurostati avaldatud hiljutistest jaehinna andmetest olulised erinevused: suurtarbijatele kõiguvad hinnad vahemikus 10 eurost/MWh kuni 25 euroni/MWh ja kodumajapidamistele vahemikus 15 eurost /MWh kuni 40 euroni/MWh.

4.5 Järeldus

Paljudel juhtudel on gaasiturud ikka veel üsna jäigad, mida enamasti põhjustab asjaolu, et siseriiklikud turud on endiselt omavahel integreerimata. Ilma piiriülese konkurentsita on turgu valitsevatel äriühingutel lihtne oma seisundit kaitsta. Ka sobimatud tasakaalustus- ja ladustamisrežiimid ning kõrged jaotustariifid raskendavad mitmetes riikides tarnija vahetamist.

5. TARNEKINDLUS

Elekter

Üldiselt on olukord seoses Euroopa Liidu liikmesriikide elektritootmise piisavusega rahuldav. 2003. aastal esines küll mõningaid raskusi, kuid nüüdseks on olukord Itaalias ja Hispaanias uute võimsuste kasutuselevõtmisega tunduvalt paranenud. Samas on Põhjamaade olukord ikka veel suhteliselt pingeline.[12]

Paljudel juhtudel rakendatakse erimeetmeid elektritootmise võimsustesse investeerimise soodustamiseks. Mitmetes liikmesriikides on kasutusel teatavad võimsusmaksed ning Norras ja Rootsis kehtib võimsuste väljaostmise kord. Teised kasutavad turgude tasakaalustamisel või varuvõimsuste soetamisel põhivõrguettevõtja poolt mingis vormis võimsustoetusi. Lisaks on mõned liikmesriigid kasutanud ka hankemenetluse võimalust.

Olemasoleva tootmisvõimsuse tõhusa kasutamise tagamiseks ja vältimaks süsteemi teatud kesksete kitsaskohtade ülekoormamisel tekkivat pingelist olukorda, tuleb paljudel juhtudel tegelda ka võrkude vastastikuse sidumisega. Euroopa Liit ei ole veel täielikult saavutanud Euroopa Ülemkogu Barcelona kohtumisel seatud eesmärki, mille kohaselt peab 2005. aastaks iga liikmesriigi tootmisvõimsusest vähemalt 10% langema võrkude piiriülese vastastikuse sidumise arvele. Seepärast teeb komisjon elektrienergia tarnekindlust ja infrastruktuuri käsitleva direktiivi eelnõus ettepaneku suurendada tegevuse koordineeritust ja siseriiklike seadusandjate osatähtsust võrkude vastastikuse sidumise küsimuses.

Gaas

Esialgu on Euroopa Liitu tuleva impordi maht nõudluse rahuldamiseks enam kui piisav. Mahtude olemasolu korral on tootjariikidel ja ELi tarnijatel juba nüüdki tugevad stiimulid sõlmida lepinguid kasvava gaasinõudluse rahuldamiseks. Seetõttu rakendatakse selles valdkonnas praegu üldisel tasandil vaid väheseid väga spetsiifilisi meetmeid. Keskpikas perspektiivis on käivitatud või kaalumisel mitmeid projekte eelkõige loodusliku vedelgaasi terminaalide rajamiseks. Eeldatavalt tehakse selliseid investeeringuid ka edaspidi ilma eriliste toetusmeetmeteta.

6. AVALIKUD TEENUSED NING KASUTAJATE JA TARBIJATE KAITSE

2007. aasta juuliks laieneb kõigile klientidele õigus valida endale kõige meelepärasem gaasi ja elektrienergia tarnija. Seoses sellega on tähtis, et turu avanemisel oleks kõigil klientidel ühesugune kindlus gaasi ja elektriga varustamise suhtes ja selle teenuse eest tasumine oleks korraldatud vähemalt niisama läbipaistvalt ja arusaadavalt kui seni, olenemata sellest, kas kliendid otsustavad tarnijat vahetada või mitte. Samuti tuleb liikmesriikidel tagada energiaallikate märgistamist käsitlevate direktiivide sätete nõuete sujuv rakendamine, et kliendid saaksid teadlikult oma valiku teha.

Mõned kodumajapidamised ja väikeettevõtted on väljendanud arvamust, et tarbijal ei ole sageli võimalik teadlikku valikut teha, kuna hinnavõrdlused kas ei ole kättesaadavad või on neid raske mõista. Selles suhtes peavad asjad paranema ning tööstus ja seadusandjad peavad tagama hindu ja teenuseid käsitleva sisulise teabe kättesaadavuse, selguse ning objektiivsuse.

Lisaks direktiivide eespool nimetatud tingimuste täitmise tagamisele on komisjoni teine põhimure see, et avaliku teenindamise kohustused ei tohiks moonutada turgu ja peaksid võimaldama tarnijatele võrdse juurdepääsu klientidele. Selles suhtes on juba nimetatud reguleeritavate lõpptarbijahindade võimalikku turgu moonutavat mõju.

7. KESKKONNAKÜSIMUSED

Energeetika siseturg peab arenema viisil, mis on kooskõlas ühenduse säästva arengu eesmärkidega. See tähendab vajadust säilitada taastuvate energiaallikate kasutuselevõtmise, heitmete vähendamise ja nõudluse juhtimise toetamiseks vajalikke stiimuleid. Liberaliseerimine annab ka uutele, uuendusmeelsetele osalistele võimaluse turule siseneda ja võimaldab kasutada näiteks keskkonnanäitajatel põhinevaid turu diferentseerimise strateegiaid.

Liikmesriikide ametiasutuste esitatud teabest ilmneb sellise poliitika jätkuv tulemuslikkus. 2003. aastal võtsid äriühingud täiendavalt kasutusele enam kui 7000 MW ulatuses taastuvaid energiaallikaid ning tõhusaid soojuse ja elektrienergia koostootmisvõimsusi, millest suurem osa langes Hispaania ning Saksamaa arvele. See moodustas enam kui 50% 2003. aastal lisandunud energiatootmisvõimsusest. Uute tehnoloogiate, näiteks mikro-koostootmistehnoloogia turule ilmumine tagab märkimisväärse võimaluse edasiseks arenguks. Paljud liikmesriigid jätkavad rahaliste stiimulite abil ka aktiivset nõudluse juhtimist.

8 JÄRELDUSED

Euroopas on käsil ühistel eeskirjadel ja tegevustavadel põhineva ning kaugele üle Euroopa Liidu piiride ulatuva laiaulatusliku energiaühenduse loomine. Liikmesriigid peavad edaspidigi järgima kõnealust eesmärki direktiivide rakendamise ja tööstusharu ümberkujundamisega seotud otsuste tegemisel. Ainult selliselt tegutsedes on võimalik saavutada turvalist ja konkurentsile rajatud turgu.

Seda silmas pidades jäävad konkurentsile rajatud turu kõrval endiselt kriitilise tähtsusega küsimusteks infrastruktuuri tehtavad investeeringud ja võrkude kindel toimimine. Kuigi mõnede kõnealuste küsimustega on tegeldud, ei ole varasemates teatistes ning infrastruktuuri ja tarnekindlust käsitleva direktiivi eelnõus väljendatud mured kuhugi kadunud ning siin tuleb saavutada mingisugunegi edasiminek.

Konkurentsi kehtestamisel on otsustav tähtsus sõltumatutel seadusandjatel ning nende otsused võrgutariifide ja muude oluliste turureeglite kohta kujundavad jätkuvalt turu arengut. Seoses sellega on oluline tagada ametiasutustele piisavad vahendid ja volitused.

Edaspidi selgub, kas direktiivide kohaselt tehtud täiustused on piisavad siseturualaste eesmärkide saavutamiseks, eriti kui liikmesriigid valivad kehtivate õigusaktide ülevõtmisel minimalistliku lähenemisviisi. Kindel on siiski see, et uues globaalses keskkonnas, kus primaarenergia hinnad tõusevad, muutub ühenduse jaoks varasemast veelgi tähtsamaks täita konkurentsile rajatud turu loomise kohustust.

[1] Direktiivid 2003/54 ja 2003/55

[2] Määrus 1228/2003.

[3] Euroopa Ülemkogu lõppjäreldused 24/3/2000 ( inglise keeles) nr 100/1/00, 23.–24. märts 2000

[4] Näiteks: „Kvalitatiivne uuring – Euroopa tarbijad ja üldhuviteenused EL-25s (detsember 2003), Tervishoiu ja tarbijakaitse peadirektoraat”

[5] ELi tootlikkus ja konkurentsivõime: tööstuse vaatenurk: Mary O'Mahony ja Bart van Ark (toim), Ettevõtluse peadirektoraat, Euroopa Komisjon 2003

[6] Direktiivid 96/92 ja 98/30

[7] KOM(2003) 741

[8] KOM (2003) 743

[9] Käesolevas tabelis on esitatud iga liikmesriigi jaoks olulisimad tõkked. See ei tähenda aga, et muid tõkkeid ei esine.

[10] Baaskoormuse mõiste tähistab muutumatu energiakoguse ööpäevaringset tarnimist

[11] Pressiteade IP/04/1455, 9. detsember 2004

[12] Põhivõrguettevõtjate esitatud andmete põhjal. Näiteks System Adequacy Forecast 2004 – 2010, UCTE, December, 2003: UCTE System Adequacy Retrospect 2003, UCTE June 2004.