Ilma liidu tasandil ühtlustamiseta on liikmesriikide süsteemid liidu piiravaid meetmeid käsitlevate nõukogu määruste rikkumise (edaspidi „liidu piiravate meetmete rikkumine“) kriminaliseerimise osas väga erinevad, nagu on selgitatud üksikasjalikumalt allpool. Samamoodi on väga erinevad kriminaalkaristuste süsteemid.

Liidul on praegu üle neljakümne kehtiva piiravate meetmete korra. Mõned neist rakendavad ÜRO kehtestatud piiravaid meetmeid, teised on liit vastu võtnud iseseisvalt. Lisaks kordadele, mis puudutavad olukorda konkreetses riigis, on liit vastu võtnud horisontaalsed korrad, milles keskendutakse keemiarelvade levikule ja kasutamisele, küberrünnakutele, inimõiguste rikkumisele ja terrorismile. Piiravad meetmed on siduvad liidu liikmesriikidele ning kõigile liikmesriikide jurisdiktsiooni alla kuuluvatele isikutele ja üksustele (ELi ettevõtjad). Piiravate meetmete ebajärjepidev jõustamine pärsib meetmete tõhusust ja liidu suutlikkust rääkida ühel häälel. Liidu piiravate meetmete rakendamine ja jõustamine on eeskätt liikmesriikide ülesanne. Liikmesriikide pädevad asutused peavad hindama, kas on rikutud asjaomast Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 215 alusel vastu võetud nõukogu määrust ja võtma asjakohaseid meetmeid.

Nimetatud väärtuste alalhoidmiseks võib liit kehtestada kolmandate riikide, üksuste või üksikisikute suhtes piiravaid meetmeid. Nende meetmete hulka kuuluvad sihipärased individuaalsed meetmed, st sihipärased finantssanktsioonid (vara arestimine) ja riiki lubamise piirangud (reisikeeld), ning valdkondlikud meetmed, st relvaembargod ning majandus- ja finantsmeetmed (nt impordi- ja ekspordipiirangud või teatavate teenuste, nt pangandusteenuste osutamise piirangud). Rahvusvahelise rahu ja julgeoleku säilitamine on seoses Venemaa sissetungiga Ukrainasse praegu iseäranis asjakohane. Liit on kehtestanud Venemaa ja Valgevene üksikisikute ja ettevõtete suhtes rea piiravaid meetmeid, mõned neist juba 2014. aastal. Selleks et tõhusamalt koordineerida nende piiravate meetmete jõustamist liidu tasandil, on komisjon loonud varade külmutamise ja arestimise töökonna. See töökond tagab liikmesriikide ja liidu ametite (nagu Europol ja Eurojust) tegevuse koordineerimise ning püüab lisaks uurida piiravate meetmete ja kriminaalõiguse meetmete vastastikust mõju.

Piiravad meetmed on oluline vahend, et edendada Euroopa Liidu lepingu (edaspidi „ELi leping“) artiklis 21 sätestatud ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) eesmärke, sealhulgas liidu väärtuste kaitsmist, rahvusvahelise rahu ja julgeoleku säilitamist ning demokraatia, õigusriigi põhimõtte ja inimõiguste tugevdamist ja toetamist.

Pidades silmas pakilist vajadust võtta liidu piiravate meetmete rikkujate loetellu kantud üksikisikud ja üksused vastutusele, võtab komisjon täna vastu ka teatise, mille lisas on sätestatud põhielemendid, mida tulevane direktiiv piiravaid meetmeid käsitlevate liidu õigusnormide rikkumise korral määratavate kriminaalkaristuste kohta võiks sisaldada.

Järgmistes punktides vaadeldakse probleeme, mida püütakse käesoleva ettepanekuga lahendada, ja nende algpõhjuseid ning kahjulikke tagajärgi, mida põhjustab praegune olukord. Seejärel tutvustatakse ettepaneku eesmärke ja lisaväärtust ning põhjuseid, miks ettepanek vastab kuriteoliigi ELi toimimise lepingu artikli 83 lõikesse 1 lisamise kriteeriumidele.

2.Ettepanekus käsitletavad probleemid

Nii nagu viimastel kümnenditel on sagenenud liidu piiravate meetmete vastuvõtmine, on sagedasemad ka neist meetmetest kõrvalehoidmise skeemid, sealhulgas need, mida kasutavad piiravate meetmetega hõlmatud üksikisikute ja üksuste loetellu kantud isikud ja üksused, kellel on piisavalt vahendeid ning võimalus kasutada abilisi (advokaadid, notarid jt) ja abinõusid (nt keerulised õiguslikud struktuurid tegeliku tulusaaja varjamiseks), et hoida kõrvale kõnealuste meetmete kohaldamisest.

Ses suhtes on eriti oluline aruanne, mille koostas 2021. aastal Euroopa kontaktpunktide võrk seoses genotsiidi, inimsusevastaste kuritegude ja sõjakuritegude eest vastutavate isikutega (genotsiidivastane võrgustik). Genotsiidivastase võrgustiku aruandes, mis põhineb liikmesriikides valitseva olukorra võrdleval hindamisel, on märgitud, et praktikas võetakse vastutusele väga vähe füüsilisi ja juriidilisi isikuid, kes on rikkunud liidu piiravaid meetmeid. Samas on märgitud aruandes ka seda, et „liikmesriikide ametiasutuste võetud täitemeetmete ja määratud karistuste arvu osas on viimasel ajal täheldatud positiivset suundumust“.

Hoolimata rõõmustavatest suundumustest mõnes liikmesriigis, tundub, et vaid üksikutes liikmesriikides on käimas liidu piiravate meetmete rikkumisega seotud kohtumenetlused. See võib olla märk sellest, et liidu piiravate meetmete rikkumise uurimist ja selle eest süüdistuse esitamist ei tähtsustata paljudes liikmesriikides piisavalt. Peale selle seisavad õiguskaitseasutused silmitsi märkimisväärsete raskustega, mis on tingitud asjaomasest õigusrikkujate kategooriast, kannatanutest ja selliste rikkumiste (või nende kombinatsiooni) keerukast laadist.

Liidu piiravate meetmete rikkumine on sageli laadilt piiriülene. Näiteks võib ettevõtja osta välisriigi vahendaja kaudu seadmeid, teades, et tegelik müüja on riik, üksus või üksikisik, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid. Vara arestimise korral võib rahvusvaheline pank näiteks hõlbustada loetellu kantud üksikisikule kuuluva arestitud jahi üleandmist. Sellisesse keelatud üleandmisse võidakse kaasata õigusbüroo, kes aitab kuriteo toimepanekule kaasa jahi müügidokumentide koostamisega, või mõnel juhul korrumpeerunud valitsusametnik, kes võimaldab omanikuvahetust. Rahapesu ja/või varifirmad võivad olla vahendid, mille abil varjata jahi eest tehtud makse päritolu.

Kuna piiravate meetmete rikkumise korral otseseid kannatanuid sageli ei ole, sõltub nende rikkumiste uurimine ja nende eest süüdistuse esitamine sellest, kas liikmesriigi pädev asutus on rikkumise avastanud. Peale selle mängivad piiravate meetmete rikkumisest teadasaamisel olulist rolli vihjeandjatelt saadud teave ja kodanikuühiskonna organisatsioonide kaebused.

Mis puudutab liikmesriikides liidu piiravate meetmete rikkumise kriminaliseerimise suhtes kohaldatava lähenemisviisi koostoimet konfiskeerimismeetmetega, siis tuleb märkida, et enamikus liikmesriikides on konfiskeerimine võimalik üksnes süüdimõistva kohtuotsuse korral või vähemalt peab olema kindlaks tehtud seos kuritegeliku tegevusega. Pealegi, ehkki mitmes liikmesriigis on piiravate meetmete rikkumine kriminaliseeritud, võidakse liikmesriikidevaheliste erinevuste tõttu rakendada piiriüleste juhtumite puhul killustatud lähenemisviisi.

3.Probleemide algpõhjused

Liidu piiravate meetmetega seotud ebaseaduslikus tegevuses osalejatele võib kasuks tulla see, et nende meetmete rikkumise määratlused ja seonduvad karistused on liikmesriikide haldus- ja/või kriminaalõiguses väga erinevad. Mõni liikmesriik kasutab laia määratlust, nagu „ÜRO ja ELi sanktsioonide rikkumine“ või „ELi õigusnormide rikkumine“. Teised on kehtestanud üksikasjalikumad sätted, nähes näiteks ette keelatud tegevuste loetelu.

Genotsiidivastase võrgustiku poolt laiali saadetud küsimustikule laekunud vastuste, võrgustiku korraldatud täiendavate konsultatsioonide ja käesoleva ettepaneku koostamisel tehtud komisjoni lisauuringute põhjal võib järeldada, et 13 liikmesriigis on liidu piiravate meetmete rikkumine kas haldusrikkumine või kuritegu. Kriteeriumid, mille alusel tegevus liigitub ühe või teise korra kohaldamisalasse, on liikmesriikides erinevad, kuid tavaliselt on need seotud õigusrikkumise raskusastmega (raske rikkumine) või on määratletud kvalitatiivselt (tahtlus, raske hooletus) või kvantitatiivselt (kahju). 12 liikmesriigis on liidu piiravate meetmete rikkumine üksnes kuritegu. Küll aga saab kahes liikmesriigis järgneda liidu piiravate meetmete rikkumises seisnevale kuriteole vaid halduskaristus.

Tabel: liidu piiravate meetmete rikkumise liigitamine

Liidu piiravate meetmete rikkumise liigitamine Liikmesriigid Piiravate meetmete rikkumine on kas kuritegu või haldusrikkumine BE, BG, CZ, DE, EE, IE, EL, IT, LT, AT, PL, RO, SI Piiravate meetmete rikkumine on kuritegu DK, FR, HR, CY, LV, LU, HU, MT, NL, PT, FI, SE Piiravate meetmete rikkumine on haldusrikkumine ES, SK

Mis puudutab vanglakaristusi, siis 14 liikmesriigis jääb vangistuse maksimumkestus vahemikku 2–5 aastat ning 8 liikmesriigis vahemikku 8–12 aastat. Maksimaalne trahv, mille saab määrata liidu piiravate meetmete rikkumise kui kuriteo või haldusrikkumise eest, on liikmesriikides väga erinev, ulatudes 1 200 eurost 500 000 euroni. 14 liikmesriigis on ette nähtud võimalus võtta liidu piiravate meetmete rikkumise eest vastutusele juriidiline isik. 12 liikmesriiki on ette näinud halduskaristused, nimelt trahvid, mis võidakse määrata juriidilisele isikule, kui tema töötaja (või siis vähemalt juhtkonna liige) rikub sanktsioone. Juriidilistele isikutele määratavate trahvide ülemmäärad ulatuvad 133 000 eurost 37,5 miljoni euroni.

4.Senise olukorra jätkumise kahjulikud tagajärjed