SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Vastavalt 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artikli 395 lõikele 1 võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt lubada liikmesriigil võtta erimeetmeid, millega tehakse erand kõnealusest direktiivist, et lihtsustada maksu kogumise menetlust või hoida ära teatavat maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist.

Komisjonis vastavalt 19. märtsil 2015 ja 16. märtsil 2015 registreeritud kirjaga taotlesid Austria ja Saksamaa luba jätkata sellise meetme kohaldamist, millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ artiklite 168 ja 168a sätetest, et jätta käibemaksu mahaarvamisõiguse kohaldamisalast välja kaubad ja teenused, mida enam kui 90 % ulatuses kasutatakse muul kui ettevõtluse eesmärgil.

Vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 395 lõikele 2 teatas komisjon 15. septembri 2015. aasta kirjaga teistele liikmesriikidele Austria ja Saksamaa taotlustest. Komisjon teatas 17. septembri 2015. aasta kirjaga Austriale ja Saksamaale, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik teave.

Direktiivi 2006/112/EÜ artiklis 168 on sätestatud, et maksukohustuslasel on õigus arvata maha maksustatavate tehingute tarbeks tehtud ostude eest tasutud käibemaks. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 168a lõikega 1 nähakse ette, et maksukohustuslase ettevõtte vara hulka kuuluva kinnisasja kasutamisel nii maksukohustuslase ettevõtte tegevuse eesmärgil kui muul kui ettevõtluse eesmärgil tohib kõnealuse kinnisasjaga seotud käibemaksu maha arvata üksnes selles ulatuses, milles kinnisasja kasutatakse maksukohustuslase ettevõtte tegevuse eesmärgil. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 168a lõike 2 kohaselt võivad liikmesriigid neile sobival viisil kohaldada seda eeskirja ka muude ettevõtte vara hulka kuuluvate kaupadega seotud kulutuste käibemaksuga maksustamisel.

Austria ja Saksamaa rakendatav meede kaldub neist põhimõtetest kõrvale ning sellega jäetakse käibemaksu mahaarvamisõiguse kohaldamisalast täielikult välja kaubad ja teenused, mida maksukohustuslane kasutab üle 90 % ulatuses isiklikuks tarbeks või muul kui ettevõtluse eesmärgil, sealhulgas mittemajandusliku tegevuse tarbeks.

Austriale anti algselt luba kasutada erandmeedet nõukogu 13. detsembri 2004. aasta otsusega 2004/866/EÜ kuni 31. detsembrini 2009 ja seejärel nõukogu 22. detsembri 2009. aasta otsusega 2009/1013/EL kuni 31. detsembrini 2012 ja nõukogu 13. novembri 2012. aasta rakendusotsusega 2012/705/EL kuni 31. detsembrini 2015.

Saksamaale anti algselt luba kasutada erandmeedet nõukogu 13. mai 2003. aasta otsusega 2003/354/EÜ kuni 30. juunini 2004, seejärel nõukogu 19. novembri 2004. aasta otsusega 2004/817/EÜ kuni 31. detsembrini 2009, nõukogu 20. oktoobri 2009. aasta otsusega 2009/791/EÜ kuni 31. detsembrini 2012 ja nõukogu 13. novembri 2012. aasta rakendusotsusega 2012/705/EL kuni 31. detsembrini 2015.

Oma nüüdsetes taotlustes teatasid Austria ja Saksamaa komisjonile, et nad on kõnealust erimeedet siiani edukalt kasutanud ja nad leiavad, et meede on väga kasulik käibemaksu kogumise lihtsustamisel ning maksude tasumisest kõrvalehoidumise ja maksustamise vältimise ärahoidmisel.

Üldiselt on erandid ajaliselt piiratud, et oleks võimalik hinnata erimeetme asjakohasust ja tõhusust. Seda arvestades ning toetudes Austria ja Saksamaa esitatud teabele leiab komisjon, et jaotus 90 % ja 10 % vastavalt muu kasutuse ja ettevõtlusotstarbelise kasutuse vahel on mõistlik alus selleks, et teha kindlaks tehingud, mille puhul ettevõtlusotstarbelist kasutust võib pidada tähtsusetuks.

Selle tulemusel vähendab kõnealune erimeede nii maksuhaldurite kui ka ettevõtjate tööd, kuna ei ole vaja jälgida selliste kaupade ja teenuste edasist kasutamist, mille suhtes nende omandamise ajal mahaarvamisõigus kohaldamisele ei kuulunud, eelkõige seoses isiklikuks tarbeks kasutamise võimaliku maksustamisega vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artiklitele 16 või 26 või mahaarvamise korrigeerimisega, mida nõutakse kõnealuse direktiivi artiklitega 184–192. See mõjutab lõpptarbimisetapi tasandil tasumisele kuuluvat maksusummat üksnes tühises ulatuses. Erandit lubava meetme pikendamine on seepärast asjakohane.

Siiski peaks mis tahes pikendamine olema ajaliselt piiratud, et oleks võimalik hinnata, kas tingimused, millel erand põhineb, ikka veel kehtivad. Seepärast tehakse ettepanek pikendada erandeid kuni 2018. aasta lõpuni ja paluda, et Austria ja Saksamaa esitaksid koos pikendamistaotlusega hiljemalt 1. aprilliks 2018 aruande, milles on ülevaade ettevõtlusotstarbelise ja muu kasutuse jaotuse kohta, mille alusel kohaldatakse mahaarvamisõiguse kohaldamisalast väljajätmist, kui erandit kavatsetakse pikendada pärast 2018. aastat.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate sätetega

Direktiivi 2006/112/EÜ artikliga 176 on ette nähtud, et nõukogu määrab kindlaks kulud, millelt käibemaksu maha ei arvata. Kuni kõnealuste kulude kindlaksmääramiseni lubatakse liikmesriikidel säilitada 1. jaanuaril 1979 kehtinud erandid. Seepärast kehtivad mitmed senist olukorda säilitavad sätted, millega piiratakse õigust teha mahaarvamisi.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

•Õiguslik alus