Euroala valitsemissektori agregeeritud nominaalne eelarvepuudujääk peaks 2021. aastal vähenema, kuid püsima siiski väga kõrgel tasemel (joonis 2.2 ja lisa tabel IV.2). Eelarvekavade kohaselt on valitsemissektori agregeeritud nominaalne eelarvepuudujääk 2021. aastal 5,9 % SKPst, mis on väiksem kui 2020. aastaks prognoositav 8,6 % SKPst. Need prognoosid on üldjoontes kooskõlas komisjoni 2020. aasta sügisprognoosiga, kuid näitavad märkimisväärset kasvu võrreldes 2020. aasta stabiilsusprogrammidega, milles prognoositi 2021. aastaks agregeeritud puudujääki 3,5 % SKPst. Valitsemissektori eelarvepuudujäägi prognoositav kasv on kiirem kui ülemaailmse finantskriisi ajal (joonis 2.3). Agregeeritud puudujäägi eeldatav vähenemine 2021. aastal on tingitud peamiselt 2020. aastal tervisekriisi ja selle majandusliku mõju vastu võitlemiseks võetud ajutiste eelarvemeetmete lõppemisest. Pandeemia hiljutine taaspuhkemine Euroopas võib viia nende meetmete laiendamiseni, et säilitada majandustegevust ja toetada majanduse elavdamist. See avaldaks 2021. aasta eelarvepuudujäägile suurendavat mõju. Peaaegu kõik euroala liikmesriigid kavandavad 2021. aastaks väiksemat eelarvepuudujääki kui 2020. aastal. Suurim puudujäägi vähenemine (üle 4 protsendipunkti SKPst) on kavandatud Belgias, Kreekas ja Luksemburgis.

Ebakindlus ja riskid on endiselt erakordselt suured. COVID-19 pandeemia areng ja selle majanduslikud tagajärjed on peamised ebakindluse allikad. Viiruse hiljuti tekkinud teine laine võib majandustegevust veelgi nõrgestada. COVID-19ga seotud toetuse enneaegne kaotamine võib takistada majandustegevuse taastumist, näiteks õõnestades usaldust majanduses. Samal ajal võib poliitiliste toetusmeetmete vajalikust pikem kestus samuti olla kahjulik (näiteks juhul, kui toetatakse mitteelujõulisi ettevõtteid). Majanduse elavdamist võib takistada ka riiklike poliitikameetmete ebapiisav koordineerimine. Prognoositust väiksemast ülemaailmsest nõudlusest tulenev ülekanduv mõju aeglustaks majanduskasvu veelgi. Välistada ei saa ka pingeid finantsturgudel. Pangandussektor võib sattuda surve alla, sest ettevõtete makseviivituse juhtude kasv suurendaks viivislaenude arvu. Positiivse poole pealt võivad kiiremad edusammud pandeemia ohjeldamisel ning ambitsioonika ja kooskõlastatud poliitika rakendamine ELis aidata majandust kiiremini elavdada.

Euroala majandus kannatab jätkuvalt COVID-19 pandeemia tõttu. Erakorralised piirangud, mis kehtestati 2020. aasta esimesel poolel viiruse leviku piiramiseks, tõid kaasa majandustegevuse järsu vähenemise. Toodang vähenes 2020. aasta esimesel poolel ligikaudu 15 %, jõudes 2005. aasta tasemele. Eriti rängalt said kannatada kontaktimahukad sektorid. Hoolimata majanduse tugevast elavnemisest kolmandas kvartalis, pidurdub taastumine tõenäoliselt nakkuste teise laine ja uute piirangute tõttu. Kokkuvõttes peaks reaalne SKP vähenema 2020. aastal prognooside kohaselt peaaegu 8 %. Eelarvekavades sisalduvad makromajanduslikud eeldused annavad sarnase pildi, kusjuures agregeeritud kasvuprognoos on 2020. aasta stabiilsusprogrammides prognoositust ligikaudu 1 protsendipunkti võrra väiksem (joonis 2.1 ja lisa tabel IV.1). Tulevikku vaadates prognoosivad nii komisjon kui ka liikmesriigid 2021. aastal majandustegevuse elavnemist, ehkki liikmesriigid, eelkõige Hispaania ja Luksemburg, prognoosivad majanduse jõulisemat elavnemist. Tuleb siiski märkida, et komisjoni 5. novembril avaldatud prognoosis kasutati viiruse leviku ja uute piirangute kehtestamise kohta uuemat teavet kui riikide eelarvekavades. Ebakindlas ja kiiresti muutuvas olukorras on sellised erinevused ootuspärased. Majanduskasvust hoolimata jääb majanduse elavnemine tõenäoliselt puudulikuks ja euroala riikide majanduskasv 2021. aastal allapoole potentsiaali. Taasterahastu „NextGenerationEU“ rakendamine, mida komisjoni 2020. aasta sügisprognoosis ja eelarvekavades on arvesse võetud vaid vähesel määral, toetab täiendavalt majanduse elavdamist euroalal.

Käesoleval teatisel on kaks eesmärki. Esiteks antakse sellega eelarvekavade riikidevahelisele hindamisele tuginedes koondülevaade euroala eelarvepoliitikast. See vastab stabiilsusprogrammide kevadisele riikidevahelisele hindamisele, kuid selle raames keskendutakse keskpika perioodi eelarvekavade asemel eelseisvale aastale. Teiseks antakse ülevaade eelarvekavadest riigi tasandil ja selgitatakse komisjoni lähenemisviisi nende hindamisele, eelkõige COVID-19 pandeemiale ja sellest tingitud majanduskriisile reageerimiseks võetud eelarvemeetmete hindamisele.

Komisjoni hinnang põhineb riigipõhistel soovitustel, mille nõukogu võttis vastu 20. juulil 2020. Käesoleval aastal on riigipõhised eelarvesoovitused COVID-19 pandeemia tõttu puhtalt kvalitatiivsed ega sisalda tavaliselt kohaldatavaid arvulisi eelarvenõudeid. See on tingitud stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimisest. Soovitustes keskenduti COVID-19 pandeemiast tingitud kõige pakilisematele probleemidele ja kooskõlastatud eelarvemeetmete vajadusele. Nõukogu andis välja ühesugused riigipõhised eelarvesoovitused kõigile euroala liikmesriikidele, kelle suhtes kohaldatakse stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa, soovitades liikmesriikidel võtta kooskõlas üldise vabastusklausliga kõik vajalikud meetmed, et tegeleda tõhusalt pandeemiaga, säilitada majandustegevust ja toetada majanduse elavdamist. Kui majandustingimused võimaldavad, tuleks eelarvepoliitikaga püüda saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid.

Austades liikmesriikide eelarvepädevust, antakse komisjoni arvamustes objektiivset poliitilist nõu eelkõige liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, et aidata neil paremini hinnata eelarveprojektide vastavust ELi eelarve-eeskirjadele. Teises majanduse juhtimise paketis on ette nähtud mitmesugused vahendid, mis võimaldavad tegeleda majandus- ja eelarvepoliitika kui euroalal ühist huvi pakkuva küsimusega, nagu on ette nähtud aluslepingus.

Peaaegu kõik euroala liikmesriigid esitasid oma 2021. aasta eelarvekavad 15. oktoobriks 2020, nagu on nõutud määruses (EL) nr 473/2013. Itaalia ja Küpros esitasid oma kavad väikese viivitusega. Kooskõlas teise majanduse juhtimise paketi rakendamise juhistega esitasid Belgia ja Leedu eelarvekavad, mis koostati eeldusel, et poliitikat ei muudeta. Belgia, kus moodustati 30. septembril 2020 uus valitsus, esitas 30. oktoobril ajakohastatud kava. Komisjoni arvamus põhineb ajakohastatud kava hindamisel. Leedus toimusid oktoobris parlamendivalimised ja Leedu vahevalitsus esitas kava, mis põhineb eeldusel, et poliitikat ei muudeta.

3.Võttes arvesse Belgia, Hispaania, Itaalia, Kreeka, Portugali ja Prantsusmaa valitsemissektori võla taset ja suuri jätkusuutlikkusprobleeme keskpikas perspektiivis juba enne COVID-19 pandeemia puhkemist, on oluline tagada, et toetavate eelarvemeetmete võtmisel säilitatakse keskpikas perspektiivis riigi rahanduse jätkusuutlikkus.

2.Austria, Belgia, Eesti, Hispaania, Iirimaa, Kreeka, Küprose, Luksemburgi, Läti, Madalmaade, Malta, Portugali, Saksamaa, Sloveenia ja Soome puhul on meetmed (enamasti) ajutised. Mõned Itaalia, Leedu, Prantsusmaa ja Slovakkia eelarvekavades esitatud meetmed ei tundu olevat ajutised ega kompenseeritud tasakaalustavate meetmetega. Leedu on esitanud eelarvekava, mis põhineb eeldusel, et poliitikat ei muudeta, ning tal palutakse esitada ajakohastatud eelarvekava.

1.Komisjon on seisukohal, et eelarvekavad on üldiselt kooskõlas nõukogu poolt 20. juulil 2020. aastal vastu võetud eelarvepoliitika soovitusega. Enamik eelarvekavades esitatud meetmeid toetab majandustegevust märkimisväärse ebakindluse tingimustes.

9.Usaldusväärsed keskpika perioodi eelarvestrateegiad on eriti olulised riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamiseks, eelkõige suure võlakoormusega liikmesriikide puhul. Asjaomastes riigipõhistes soovitustes nimetatud probleemide lahendamiseks on oluline hästi läbi mõeldud eelarvemeetmete ja reformipakettide rakendamine, muu hulgas riiklike taaste- ja vastupidavuskavade kaudu.

6.Liikmesriikide eelarvepoliitika, mis oli 2020. aastal väga toetav, tundub 2021. aastal olevat endiselt peaaegu kõigis liikmesriikides toetav, kui võtta arvesse ajutiste erakorraliste meetmete järkjärgulist kaotamist. Kuigi erakorralised meetmed moodustavad üle kolmandiku kõigist eelarvekavades 2021. aastaks ette nähtud meetmetest, on enamiku meetmete eesmärk toetada majanduse elavdamist. Võib eeldada, et taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendist toetuste kaudu rahastatavad kulud annavad märkimisväärse täiendava fiskaalse impulsi, ilma et see mõjutaks liikmesriikide eelarvepuudujäägi ja võla taset.

5.Võib eeldada, et rahastamine taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendist annab märkimisväärse fiskaalse impulsi võrreldes liikmesriikide praeguste kavade ja prognoosidega. Kuna riiklikud taaste- ja vastupidavuskavad esitatakse ja kiidetakse heaks eeldatavasti 2021. aastal, eeldatakse komisjoni 2020. aasta sügisprognoosis 2021. aasta kohta, et taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendi toetuste eelmaksed moodustavad 10 %. Neid eelmakseid käsitatakse finantstehinguna, mis ei mõjuta eelarve tasakaalu, kuid millel on valitsemissektori võlga vähendav mõju. Taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendil on eeldatavasti makromajanduslik mõju paljude liikmesriikide ja euroala kui terviku majandustegevusele ja rahandusele.

4.Euroala eelarvepoliitika tudub nii 2020. kui ka 2021. aastal toetav, kui võtta arvesse ajutiste erakorraliste meetmete lõpetamist vastavalt eelarvekavadele (+1,1 % SKPst 2020. aastal ja +1,4 % SKPst 2021. aastal). Võttes aga arvesse pandeemia hiljutist taaspuhkemist Euroopas, on erakorraliste meetmete kavandatud lõpetamine 2021. aastal seotud suurema ebakindlusega. Lisaks komisjoni prognoosis juba kajastatud praegustele eelarvekavadele oodatakse liikmesriikidelt erakorralise toetuse täiendavat laiendamist, et tagada majandusele vajalik abi.

3.Liikmesriigid on vastuseks pandeemiale võtnud märkimisväärseid eelarvemeetmeid (4,2 % SKPst 2020. aastal ja 2,4 % SKPst 2021. aastal). Enamiku erakorraliste meetmete eesmärk on tegeleda rahvatervise olukorraga ning hüvitada töötajatele ja ettevõtetele liikumispiirangute ja tarneahela häirete tõttu saamata jäänud tulu (2020. aastal 3,4 % SKPst ja 2021. aastal 0,9 % SKPst). Muud meetmed, nt kaudsete maksude kärped või täiendavad riiklikud ehitustööd, on üldiselt suunatud majanduse elavdamise toetamisele (0,8 % SKPst 2020. aastal ja 1,5 % SKPst 2021. aastal). Liikmesriigid andsid kodumajapidamistele ja ettevõtetele ka rohkesti likviidsusabi garantiide ning maksukohustuse ja sotsiaalkindlustusmaksete edasilükkamise näol. Mõnel juhul piiras vähene eelarvepoliitiline manööverdamisruum eelarvemeetmete mahtu. Tugevama eelarvepositsiooniga liikmesriigid andsid üldiselt rohkem eelarvetoetust, nõrgema eelarvepositsiooniga liikmesriigid pakkusid aga pigem likviidsusabi. Sellised meetmed ei mõjuta otseselt valitsemissektori nominaalset eelarvepuudujääki, vaid kujutavad endast tingimuslikke kohustusi.

2.Euroalal pandeemia mõju leevendamiseks 2020. aastal võetud märkimisväärsed ajutised meetmed mõjutavad üldist eelarvepositsiooni, mis peaks 2021. aastal veidi paranema. Eelarvekavade kohaselt on valitsemissektori agregeeritud nominaalne eelarvepuudujääk 2021. aastal peaaegu 6 % SKPst ja valitsemissektori võla suhe SKPsse ligikaudu 100 %, mis on üldiselt kooskõlas komisjoni 2020. aasta sügisprognoosiga. Euroopas hiljuti alanud viiruse teine laine tähendab negatiivseid riske, mis võivad 2021. aasta majandus- ja eelarvetulemusi võrreldes eelarvekavades esitatud prognoosidega halvendada.

1.Euroala majandus kannatab jätkuvalt COVID-19 pandeemia tõttu. Reaalne SKP peaks 2020. aastal prognooside kohaselt vähenema peaaegu 8 %. Hoolimata prognoositavast majanduskasvu taastumisest 2021. aastal, ei ole majanduse elavnemine eeldatavasti täielik ja on liikmesriigiti väga erinev. Eeldatakse, et majanduskasv jääb allapoole oma potentsiaali. Ebakindlus ja riskid on endiselt erakordselt suured.

Komisjoni hinnangus võetakse arvesse praegust tervisekriisi, suurt ebakindlust ja COVID-19 pandeemiast tingitud tõsist majandussurutist. Hinnang põhineb eelarvepoliitika soovitusel, mille nõukogu võttis vastu 20. juulil 2020, ning selles võetakse arvesse stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimist. Nagu on märgitud 2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegias, peaksid liikmesriigid jätkama 2021. aastal sihtotstarbelist ja ajutist eelarvetoetust, et tegeleda tõhusalt pandeemiaga, säilitada majandustegevust ja toetada majanduse elavdamist. Kui majandustingimused võimaldavad, tuleks eelarvepoliitikaga püüda saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada võla jätkusuutlikkus, suurendades samal ajal investeeringuid. Käesolevas teatises võetakse kokku hinnang individuaalsetele eelarvekavadele ja euroala üldisele eelarveseisundile, sh üldisele eelarvepoliitikale.

Joonis 2.4.Euroala valitsemissektori võlg, 2015–2021 (% SKPst) Märkus: nende riikide puhul, kes ei esitanud oma 2020. aasta stabiilsusprogrammides 2020. või 2021. aasta prognoose, on kasutatud Euroopa Komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi. Allikad: 2021. aasta eelarvekavad (EK), komisjoni 2020. aasta sügis- ja kevadprognoosid (KOM) ning 2020. aasta stabiilsusprogrammid (SP). Joonis 2.5.Euroala valitsemissektori võla suhte muutuse jaotus, 2020–2021 (protsendipunkt SKPst) Märkus: lumepalliefekt viitab netomõjule, mida intressimäärad, inflatsioon ja SKP reaalkasv (st intressimäärade ja majanduskasvu erinevus) avaldavad võla muutusele. Allikas: Euroopa Komisjoni 2020. aasta sügisprognoos

Valitsemissektori agregeeritud võla suhe SKPsse peaks 2021. aastal jääma üldjoontes stabiilseks, olles ligikaudu 100 % (joonis 2.4 ja lisa tabel IV.3). Valitsemissektori võla suhte pandeemiaeelne langus asendus 2020. aastal tõusuga, mis on tingitud SKP märkimisväärsest vähenemisest ja pandeemiale reageerimise rahastamiseks emiteeritud võlakirjade suurest mahust. Võla suhte prognoositud halvenemine 2020. aastal oli palju suurem kui aastatel 2008–2009 (joonis 2.3). Eelarvekavades prognoositakse, et võla suhe suureneb 86 %-lt 2019. aastal 102 %-ni 2020. aastal ja stabiliseerub 2021. aastal. See prognoos sarnaneb komisjoni 2020. aasta sügisprognoosiga 2020. aasta puhul, kuid mitte 2021. aasta puhul, mil komisjon prognoosib võla suhte edasist suurenemist 0,6 protsendipunkti võrra SKPst. Üldiselt mõjutab esmane eelarvepuudujääk 2021. aastal jätkuvalt võla dünaamikat, kuid intressimäära ja majanduskasvu soodne erinevus peaks aitama piirata võla suhte prognoositud kasvu (joonis 2.5). Kõige suuremat võla suhte kasvu prognoosivad 2021. aastaks Eesti, Iirimaa ja Malta. Liikmesriigid, kus kriisieelne võla suhe oli kõige suurem, ootavad 2021. aastal pigem olukorra mõningast paranemist.

Võlaprognoosid on erakordselt ebakindlad. Stohhastilised simulatsioonid näitavad, et euroala valitsemissektori võla suhe SKPsse jääb 2021. aastal tõenäoliselt vahemikku 99–106 % SKPst (III lisa). Keskpikas perspektiivis võla suhe tõenäoliselt stabiliseerub, sest COVID-19 kriisi mõju riikide rahandusele järk-järgult väheneb. Tingimuslikud kohustused, mis tulenevad riigigarantiide andmisest majandustegevuse ja pandeemiast eriti rängalt mõjutatud sektorite säilitamiseks, kajastuvad valitsemissektori võlas ja eelarvepuudujäägis üksnes juhul, kui need realiseeritakse. Need tingimuslikud kohustused moodustavad 2020. aastal ligikaudu 20 % SKPst, kusjuures liikmesriikide vahel on suured erinevused (tekstikast 1). Teisest küljest esineb mitu leevendavat asjaolu. Need asjaolud hõlmavad võlatähtaegade pikendamist viimastel aastatel, stabiilseid rahastamisallikaid, ajalooliselt madalaid laenukasutuse kulutusi ning ELi algatusi, nt eriolukorras töötuseriski leevendamiseks pakutava ajutise toetuse Euroopa rahastu (TERA) ja eelkõige taasterahastu „NextGenerationEU“, mis hõlmab taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendit (RRF).





Tekstikast 1. Garantiid ja muud likviidsusabimeetmed 2021. aasta eelarvekavades Liikmesriigid andsid rohkelt likviidsusabi, et võidelda COVID-19 pandeemia majanduslike tagajärgede vastu. Likviidsusabi kõige levinumad vormid on riigigarantiid erasektori laenude toetamiseks ja maksude tasumise tähtaja pikendamine (st võimalus lükata maksukohustuste täitmine sanktsioonideta edasi). Liikmesriigid andsid ka garantiisid, et toetada uusi ELi tasandi vahendeid. Riigigarantiid on likviidsusabimeetmete suurim kategooria. Liikmesriigid on loonud kavad, mille maht on ligikaudu 17 % SKPst. See summa kajastab garantiiraamistike maksimaalset suurust, kuid tegelik kasutuselevõtt või lepingulised kokkulepped kodumajapidamiste, ettevõtete, finantssektori ja valitsemissektori vahel võivad olla väiksemad. Ainult osa lepingulistest kohustustest toob tõenäoliselt valitsemissektorile kaasa nõuded, mis realiseeruvad puudujäägina ja mõjutavad võlataset. Seda osakaalu on raske prognoosida. Liikmesriigid andsid garantiisid ka uute ELi tasandi instrumentide, eelkõige TERA ja Euroopa tagatisfondi toetamiseks. Joonis B1.1Kohalikele asutustele antud garantiid, 2020 (% SKPst) Märkus: välja on jäetud garantiid ELi ja rahvusvahelise tasandi instrumentidele. Saksamaa puhul näitab joonis uute loodud garantiiskeemide suurust, samal ajal kui üldine garantiiraamistik on tegelikult piiramatu. Iirimaa, Läti ja Prantsusmaa eelarvekavades esitatud andmeid täiendati muudest avalikest allikatest pärit teabega. Olemasolevatest skeemidest hoolimata ei esitanud Austria ja Itaalia garantiide kohta andmeid. Itaalia maksimaalsed tingimuslikud kohustused on hinnanguliselt ligikaudu 30 % SKPst. Neid on seni kasutatud mahus ligikaudu 7 % SKPst. Allikad: 2021. aasta eelarvekavad ja muud avalikud allikad. Garantiiprogrammide suurus ja ülesehitus on liikmesriigiti erinev. Mõned valitsused on andnud garantiid pankade poolt kodumajapidamistele ja ettevõtetele antud laenudele. Teised liikmesriigid on toetunud likviidsusabiprogrammide rakendamisel riiklikele tugiasutustele. Selliste asutuste hulka kuuluvad KfW Saksamaal, KredEx Eestis, Kreeka Arengupank, BPI Prantsusmaal, CDP Itaalias, Altum Lätis, INVEGA Leedus, Malta Arengupank ja Finnvera Soomes. Garantiide kasutuselevõtt, mis muudab teoreetiliselt võimaliku maksimaalse tingimusliku kohustuse skeemi alusel valitsemissektori tegelikuks tingimuslikuks kohustuseks, on samuti liikmesriigiti ebaühtlane. Komisjoni hinnangute kohaselt on seni kasutatud ainult umbes neljandik olemasolevatest garantiidest. Komisjon kutsus liikmesriike üles andma oma eelarvekavades vabatahtlikult aru garantiiraamistike maksimaalse suuruse ja nende kasutuselevõtu kohta. Enamik liikmesriike esitas selle teabe vähemalt osaliselt. Mõned liikmesriigid teatasid ka garantiidest, millega toetatakse ELi ja rahvusvahelise tasandi instrumente, nagu TERA. Joonisel B1.1 on esitatud ainult kodumaistele ettevõtetele antud garantiid, mida on võrreldavuse huvides kohandatud. Euroala liikmesriigid lubasid 2020. aastal ligikaudu 1,5 % ulatuses SKPst ka maksukohustusi ja sotsiaalkindlustusmakseid edasi lükata. Maksukohustuste edasilükkamine ei mõjuta otseselt valitsemissektori eelarve puudujääki, sest maksud kirjendatakse rahvamajanduse arvepidamises perioodil, mil toimub maksukohustust tekitav majandustegevus. Küll aga võib edasilükkamine ajutiselt mõjutada võlga, kui sellega peaks edasilükkamisperioodil kaasnema täiendav laenamine valitsemissektori poolt. Arvestades aga 2020. aastal oodatavat märkimisväärset majanduslangust, on tõenäoline, et mõned ettevõtted ei tule kriisiga toime ja mõningaid edasilükatud maksukohustusi ei pruugita kunagi täita. ELi statistikaraamistiku kohaselt ei tohiks kogunenud, kuid ebatõenäoliselt laekuvaid makse valitsemissektori tuluna kirjendada, mistõttu on neil puudujääki suurendav mõju. Üldiselt ei esitatud eelarvekavades selgesõnalist teavet maksudega seotud hinnanguliste kahjude kohta, kuigi maksuprognoosid seda mõju tõenäoliselt arvestavad.

Joonis 2.6.Euroala: eelarvele otsest mõju avaldavad meetmed, 2020–2021 (% SKPst) Märkus: enamiku erakorraliste meetmete eesmärk on tegeleda rahvatervise olukorraga ning hüvitada töötajatele ja ettevõtetele liikumispiirangute ja tarneahela häirete tõttu saamata jäänud tulu. Need meetmed on enamasti ajutised. Majanduse elavdamise meetmete eesmärk on majandustegevuse üldisem toetamine. Allikad: 2021. aasta eelarvekavad, Euroopa Komisjoni 2020. aasta sügisprognoos. Joonis 2.7.Euroala: eelarvetoetus ja kriisieelne risk riigi rahanduse jätkusuutlikkusele keskpikas perspektiivis, 2020 (% SKPst) Märkus: joonisel on esitatud (lihtne) keskmine kaalutlusõigusel põhinev eelarvetoetus 2020. aastal. Liikmesriigid on rühmitatud vastavalt nende pandeemiaeelsetele keskpika perioodi jätkusuutlikkusriskidele, kusjuures Belgia, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia ja Portugal kuuluvad suure riskiga rühma. 2019. aasta võla jätkusuutlikkuse uuringu käigus Kreeka kohta tehtud võla jätkusuutlikkuse analüüs erines ühisest lähenemisviisist Kreeka võla struktuuri eripärade, eelkõige ametliku sektori laenuandmise suure osakaalu tõttu. Riskiklassifikatsiooni ei esitatud. Allikad: 2021. aasta eelarvekavad, komisjoni 2020. aasta sügisprognoos ja komisjoni 2019. aasta võla jätkusuutlikkuse uuring.

COVID-19 pandeemia tõttu võetud eelarvemeetmed

Liikmesriigid on pandeemiale reageerimiseks võtnud kiireid ja ulatuslikke eelarvemeetmeid. 2020. aastal võetud eelarvemeetmete eesmärk on tegeleda rahvatervise olukorraga ning hüvitada töötajatele ja ettevõtetele liikumispiirangute ja tarneahela häirete tõttu saamata jäänud tulu. Need ajutised erakorralised meetmed moodustavad 2020. aastal hinnanguliselt 3,4 % SKPst (joonis 2.6). Muud üldisemad majanduse elavdamist toetavad ajutised või alalised meetmed, nagu täiendavad riiklikud ehitustööd või kaudsete maksude kärped, moodustavad 2020. aastal hinnanguliselt 0,8 % SKPst. Praeguse prognoosi kohaselt moodustavad ajutised erakorralised meetmed 2021. aastal 0,9 % SKPst ja muud toetusmeetmed 1,5 % SKPst. Mõned liikmesriigid võtsid pärast kavade esitamist lisameetmeid ning pandeemia teisele lainele reageerimiseks võib olla vaja võtta veel erakorralisi meetmeid.

Erakorralised meetmed on olulised tervishoiusektori toetamiseks ning kodumajapidamiste ja ettevõtete püsimajäämiseks ning neil on majandusele täiendav positiivne mõju. Sellised meetmed on küll kasulikud kriisi algetapis, kuid tõenäoliselt vähem tõhusad majanduse elavdamisel, kui tervisega seotud hädaolukord järk-järgult kaob. Ajutiste erakorraliste meetmete lühiajaline mitmekordistav mõju on nende laadi tõttu majandustegevuse piirangute kontekstis tõenäoliselt väike, mida kinnitab asjaolu, et erasektori kalduvus tarbimise asemel säästa kasvas 2020. aastal järsult. Seepärast võib pandeemiaolukorra paranedes osutuda vajalikuks erakorraliste meetmete kohandamine ja kombineerimine meetmetega, mis parandavad meie majanduse põhialuseid, toetavad rohe- ja digipööret ning avaldavad positiivset mõju nõudlusele. Senikaua – ja pidades silmas pandeemia hiljutist taaspuhkemist Euroopas – võivad erakorralised meetmed osutuda jätkuvalt vajalikuks majanduse päästmiseks.

Tugevama eelarvepositsiooniga liikmesriigid on andnud üldiselt rohkem eelarvetoetust, nõrgema eelarvepositsiooniga liikmesriigid aga pakkunud pigem likviidsusabi (joonis 2.7). Üldiselt andsid suhteliselt tugevama eelarvepositsiooniga riigid rohkem eelarvetoetust, millel oli otsene mõju eelarvele (1 % SKPst). Seevastu nõrgema eelarvepositsiooniga riigid näivad olevat tuginenud rohkem likviidsusabile, millel ei ole otsest mõju eelarvele. Edaspidi peaksid sellised ELi tasandi toetusalgatused nagu RRF pakkuma täiendavat eelarvepoliitilist manööverdamisruumi, et toetada majanduse elavdamist ja liikmesriikide vastupanuvõimet.

Joonis 2.8.Euroala eelarvepoliitika, 2020–2021 (% SKPst) Märkus: joonisel on näidatud kaalutlusõigusel põhinev fiskaalne impulss, lähtudes kulude kasvu eesmärgi metoodikast, mis mõõdab potentsiaalset majanduskasvu ületavat kulutuste kasvu (ilma kaalutlusõiguse alusel võetud meetmeteta). Sellel joonisel näitavad positiivsed arvud ekspansiivset eelarvepoliitikat. Allikas: Euroopa Komisjoni 2020. aasta sügisprognoos

Hinnang euroala eelarvepoliitikale

Praeguses olukorras traditsiooniliste näitajate mehaaniline tõlgendamine eelarvepoliitika hindamiseks hästi ei sobi. Suurte ajutiste erakorraliste meetmete kehtestamine ja hilisem tühistamine moonutab pilti, sest vastavad muutused avaliku sektori kulutuste tasemes aastate lõikes mõjutavad eelarvepoliitika hindamiseks kasutatavaid näitajaid. Ajutiste erakorraliste meetmete väljajätmine eelarvepoliitika näitajate arvutamisest annab tulemuseks esinduslikuma hinnangu majandustegevusele antavale eelarvetoetusele.

2021. aasta eelarvepoliitika tundub toetav, kui võtta arvesse ajutiste erakorraliste meetmete kavandatud tühistamist. Eelarvekavades eeldatakse, et suur osa ajutistest erakorralistest meetmetest aegub 2021. aastal. Tavapärased näitajad (mis sisaldavad erakorralisi meetmeid) osutavad toetavale eelarvepoliitikale (+4,5 % SKPst) 2020. aastal, kuid poliitika karmistamisele (–1,0 % SKPst) 2021. aastal (komisjoni 2020. aasta sügisprognoosi kohaselt; joonis 2.8). Seevastu pandeemiaga otseselt seotud ajutisi erakorralisi meetmeid välja jättes on eelarvepoliitika mõlemal aastal toetav: +1,1 % SKPst 2020. aastal ja +1,4 % SKPst 2021. aastal. Kuigi majanduse elavnemine ei ole prognooside kohaselt täielik, aitavad juba kehtestatud eelarvemeetmed aastatel 2020–2021 kaasa majandustegevuse toetamisele.

RRFist rahastamine annab täiendava fiskaalse impulsi. RRFi toetustest rahastatavad kulud on euroala tasandil täiendavaks fiskaalstiimuliks, kuigi need ei mõjuta liikmesriikide eelarvepositsiooni. Praegu eeldatakse komisjoni 2020. aasta sügisprognoosis, et RRFist rahastatud kulud avaldavad euroala eelarvepoliitikale 2021. aastal väikest mõju (0,15 % SKPst). See on aga tingitud asjaolust, et 2021. aasta eelarvekavades puudub nende meetmete kohta piisavalt üksikasjalik teave. Ainult kuus liikmesriiki teatasid oma eelarvekavades kuludest, mida rahastatakse RRFist. Need riigid olid Itaalia, Kreeka, Leedu, Portugal, Prantsusmaa ja Sloveenia.

2021. aastaks kavandatud erakorraliste meetmete lõpetamise ajastus ja ulatus näib pandeemia teise laine valguses ebakindel. Lõpetamise ajakava põhines eeldusel, et kriisi hädaolukorra etapist minnakse üle taastumise etappi, st pandeemia tervisega seotud ja majandusliku kahju piiramiselt kestva taastumise saavutamisele. Pandeemia hiljutine taaspuhkemine Euroopas võib aga kaasa tuua hädaolukorra etapi pikenemise, et pakkuda majandusele päästerõngast. See toetus muudab tõenäoliselt komisjoni prognoosis juba kajastatud eelarvekavasid. Uued erakorralised meetmed ei tohiks siiski lihtsalt kopeerida pandeemia esimese laine ajal võetud meetmeid, vaid peaksid arvesse võtma saadud kogemusi ja neid tuleks kombineerida meetmetega, mis parandavad majanduse põhinäitajaid. Väljakutseks on jätkata majanduse toetamist hädaolukorras ja luua samal ajal tingimused, mis aitavad taastada püsiva ja jätkusuutliku majanduskasvu, mis sobib kokku ELi majanduse rohe- ja digipöördega.

Toodangu suure vähenemise ja suurte langusriskide kombinatsioon nõuab jätkuvat eelarvepoliitilist toetust, mis on sihipärane ja ajutine. Esiteks peaksid liikmesriigid vältima eelarvetoetuse järsku lõpetamist. Teiseks võivad eelarvelised toetusmeetmed pandeemia praeguses etapis erineda tavapärasest kogunõudluse toetamisest, mida kasutatakse tavalise majanduslanguse ajal. Kuna pandeemia jätkub ja valitseb ebakindlus, peaksid stimuleerivad meetmed olema sihipärased, sest laiapõhjalised meetmed võivad osutuda ebatõhusaks. Kolmandaks ei tohiks pandeemia taaspuhkemine viia erakorralisteks olukordadeks mõeldud eelarvepoliitiliste meetmete süsteemse laiendamiseni, kui terviseolukord paraneb. Hädaolukorra ja taastumise etapi prioriteedid ja asjakohased meetmed on erinevad ning liikmesriigid peavad olema paindlikud ja õigeaegselt aru saama, kuidas eri liiki toetusi kombineerida.

Liikmesriigid peaksid jätkuvalt andma eelarvetoetust, tagades samal ajal riigi rahanduse jätkusuutlikkuse keskpikas perspektiivis. Pandeemia majanduslik mõju on olnud rängem paljudes suure võlakoormusega liikmesriikides, mis on teinud optimaalse eelarvepoliitilise lahenduse leidmise veel keerulisemaks. Praegu saavad liikmesriigid kasu soodsatest rahastamiskuludest tänu Euroopa Keskpanga rahapoliitiliste meetmete märkimisväärsele toetusele ja finantsturgude palju suuremale usaldusele pärast mahukate instrumentide kasutuselevõttu ELi tasandil. Selleks et viia majanduse toetamise vajadus kooskõlla vajadusega saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja riigi rahanduse jätkusuutlikkus, peaksid toetusmeetmed olema ajutised ja mitte määrama eelarvepoliitikat ette kriisijärgseks perioodiks. Kui majandustingimused võimaldavad, peaks valitsus taastama eelarvepoliitika, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon, suurendades samal ajal investeeringuid. Usaldusväärsed keskpika perioodi eelarvestrateegiad on olulised riigi rahanduse jätkusuutlikkuse toetamiseks, eelkõige suure võlakoormusega liikmesriikide puhul.



III. Eelarvekavade ülevaade