KOMISJONI TEATIS

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/625 (ametliku kontrolli määrus)

rakendamise kohta

(2022/C 467/02)

Käesoleva komisjoni teatise eesmärk on abistada liikmesriikide ametiasutusi määruse (EL) 2017/625 kohaldamisel. Liidu õigusaktide siduva tõlgendamise pädevus on ainult Euroopa Liidu Kohtul.

Sisukord

LÜHENDID 4

SISSEJUHATUS 4

1. I JAOTIS „REGULEERIMISESE, KOHALDAMISALA JA MÕISTED“ 5

1.1. Ametlik kontroll ja muud ametlikud toimingud (ametliku kontrolli määruse artikkel 2) 5

2. II JAOTIS „AMETLIK KONTROLL JA MUUD AMETLIKUD TOIMINGUD LIIKMESRIIKIDES“ 13

2.1. III PEATÜKK „Pädevate asutuste teatavate ülesannete delegeerimine“ (ametliku kontrolli määruse artiklid 28–33) 13

2.1.1. Teatavate ametliku kontrolliga seotud ülesannete delegeerimise tingimused 13

2.2. IV PEATÜKK „Proovide võtmine, analüüsid, uuringud ja diagnoosimine“ (ametliku kontrolli määruse artiklid 34–42) 14

2.2.1. Proovide võtmise, analüüsi-, uuringu- ja diagnoosimeetodid (ametliku kontrolli määruse artikkel 34) 14

2.2.2. Teine eksperdiarvamus (ametliku kontrolli määruse artikkel 35) 18

2.2.3. Ametlikud laborid (ametliku kontrolli määruse artiklid 37–42) 21

2.3. VI PEATÜKK „Ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute rahastamine“ (ametliku kontrolli määruse artiklid 78–85) 24

2.3.1. Rahastamine – üldnormid 24

2.3.2. Kohustuslikud lõivud ja tasud 25

2.3.3. Muud lõivud või tasud (mittekohustuslikud) 25

2.3.4. Kulude suurus ja kohustuslike lõivude või tasude arvutamise meetodid 25

2.3.5. Läbipaistvus 27

3. III JAOTIS „REFERENTLABORID JA -KESKUSED“ 28

3.1. Määramine ja tegevuse ulatus 28

3.1.1. ELi referentlaborid ja ELi referentkeskused (ametliku kontrolli määruse artiklid 92–99) 28

3.1.2. Riiklikud referentlaborid (ametliku kontrolli määruse artiklid 100–101) 29

3.2. Akrediteerimine 29

3.2.1. ELi referentlaborid (ametliku kontrolli määruse artikkel 93) ja riiklikud referentlaborid (ametliku kontrolli määruse artikkel 100) 29

3.2.2. ELi referentkeskused (ametliku kontrolli määruse artiklid 95–98) 30

3.3. Avaldamis- ja teavitamiskohustused 30

3.3.1. Riiklike referentlaborite loetelu 30

3.3.2. ELi referentlaborite ja ELi referentkeskuste loetelud 30

3.3.3. Andmekaitse 31

3.4. Aruandlus ja komisjoni kontrollid 31

3.4.1. ELi referentlaborid ja ELi referentkeskused 31

3.4.2. Riiklikud referentlaborid 31

LÜHENDID

HACCP Ohuanalüüs ja kriitilised kontrollpunktid (Hazard analysis and critical control points) AK Ametlik(ud) kontroll(id) OIE Maailma Loomatervise Organisatsioon (Office international des epizooties) MAT Muu ametlik toiming TRACES-NT TRACES New Technology Määruse (EL) 2017/625 artikli 133 lõikes 4 osutatud elektrooniline süsteem andmete, teabe ja dokumentide vahetamiseks

SISSEJUHATUS

Toidutarneahelat käsitlevate õigusaktide eesmärk on vältida riske ja edendada teatavaid loomakasvatuse ja kaupade tootmisega seotud kvaliteediaspekte nii Euroopa Liitu sisenevate kui ka juba turul olevate kaupade puhul. Liikmesriikide ülesanne on kehtestada kontrollisüsteemid, millega kontrollitakse, kuidas ettevõtjad täidavad toidutarneahelat käsitlevates õigusaktides sätestatud nõudeid.

Määrus (EL) 2017/625, mis käsitleb ametlikku kontrolli ja muid ametlikke toiminguid, mida tehakse toidu- ja söödaalaste õigusnormide ning loomatervise ja loomade heaolu, taimetervise- ja taimekaitsevahendite alaste eeskirjade kohaldamise tagamiseks (edaspidi „ametliku kontrolli määrus“), kujutab endast ühtlustatud raamistikku selliste ametlike kontrollide ja toimingute tegemiseks kogu toidutarneahelas.

Alates ametliku kontrolli määruse kohaldamise alguskuupäevast on liikmesriigid korduvalt palunud komisjonil anda selgitusi ja nõuandeid ametliku kontrolli määruse teatavate sätete ning ametliku kontrolli määruse alusel vastu võetud rakendusaktide või delegeeritud õigusaktide sätete praktilise kohaldamise kohta. Käesoleva komisjoni teatise eesmärk on koguda kokku selgitused ja parimad tavad seoses sätetega, mille kohta on kõige enam küsimusi esitatud, et aidata kaasa nende sätete ühetaolisele mõistmisele ja kohaldamisele liikmesriikide pädevate asutuste ja sidusrühmade poolt. Käesolev teatis ei piira Euroopa Liidu Kohtule kuuluvat liidu õiguse siduva tõlgendamise ainupädevust.

1. I JAOTIS – „REGULEERIMISESE, KOHALDAMISALA JA MÕISTED“

1.1. Ametlik kontroll ja muud ametlikud toimingud (ametliku kontrolli määruse artikkel 2)

Ametliku kontrolli määruse artiklis 2 esitatud määratlustes eristatakse ametlikku kontrolli ja muid ametlikke toiminguid, mida teevad ametliku kontrolli määruse artikli 4 kohaselt määratud pädevad asutused:

Ametliku kontrolli määruse artikkel 2 Ametlik kontroll ja muud ametlikud toimingud 1. Käesolevas määruses tähendab „ametlik kontroll“ toiminguid, mida teevad pädevad asutused või volitatud isikud või füüsilised isikud, kellele on kooskõlas käesoleva määrusega delegeeritud teatavad ametliku kontrolli ülesanded, et kontrollida: (a) kas ettevõtjad täidavad käesolevat määrust ja artikli 1 lõikes 2 osutatud norme ning (b) kas loomad ja kaubad vastavad artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele, kaasa arvatud seoses ametliku sertifikaadi või kinnituse väljaandmisega. 2. Käesolevas määruses tähendavad „muud ametlikud toimingud“ ametlikust kontrollist erinevaid toiminguid, mida teevad pädevad asutused või volitatud isikud või füüsilised isikud, kellele on kooskõlas käesoleva määrusega ja artikli 1 lõikes 2 osutatud normidega delegeeritud teatavad muud ametlikud toimingud, sealhulgas toiminguid, mille eesmärk on kontrollida loomataudide ja taimekahjustajate esinemist, ennetada ja piirata loomataudide ja taimekahjustajate levimist või likvideerida loomataudid ja taimekahjustajad, anda lube ja heakskiite ning väljastada ametlikke sertifikaate ja ametlikke kinnitusi.

Täiendavad selgitused muude ametlike toimingute kohta on esitatud ametliku kontrolli määruse põhjenduses 25:

Ametliku kontrolli määruse põhjendus 25 Liidu toidutarneahela õigusaktidega on liikmesriikide pädevatele asutustele antud lisaks eriülesanded, mille eesmärk on kaitsta looma- ja taimetervist ning loomade heaolu ning GMOde ja taimekaitsevahendite puhul keskkonda. Kõnealuste ülesannete täitmine on üldsuse huvides ja liikmesriikide pädevad asutused peavad neid täitma selleks, et kõrvaldada, ohjeldada või vähendada ohte, mis võivad mõjutada inimeste, loomade või taimede tervist, loomade heaolu või keskkonda. Neid muid ametlikke ülesandeid, mille hulka kuuluvad loa või heakskiidu andmine, epidemioloogiline jälgimine ja seire, taudide või kahjustajate likvideerimine ja nende leviku tõkestamine ning ametlike sertifikaatide või kinnituste väljaandmine, reguleeritakse samade valdkondlike normidega, mille täitmine tagatakse ametliku kontrolli kaudu ja seetõttu käesoleva määrusega.

See eristamine on oluline, sest kohaldatavad normid ja tingimused sõltuvad sellest, kas tegemist on ametliku kontrolliga või muu ametliku toiminguga. Nimelt on ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 5 täpsustatud, milliseid määruse sätteid kohaldatakse ka muude ametlike toimingute suhtes, ning sellest tulenevalt, milliseid sätteid kohaldatakse üksnes ametliku kontrolli suhtes. Näiteks kui ettevõtjal on tema loomade või kaupade suhtes ametliku kontrolli raames kohaldatavate proovide võtmiste, analüüside, uuringute või diagnoosimiste korral õigus saada teine eksperdiarvamus (ametliku kontrolli määruse artikkel 35), ei ole tal seda õigust loomade või kaupade suhtes muude ametlike toimingute raames kohaldatavate proovide võtmiste, analüüside, uuringute või diagnoosimiste korral. Ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute eristamine on asjakohane ka ametliku kontrolli määruse artikli 79 kohaste kohustuslike lõivude ja tasude arvutamisel, sest seda sätet kohaldatakse üksnes ametliku kontrolli, mitte muude ametlike toimingute suhtes (vt ka VI PEATÜKK „Ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute rahastamine“ (ametliku kontrolli määruse artiklid 78–85 allpool)).

Ametliku kontrolli määruse artikli 2 kohaselt teeb nii ametlikku kontrolli kui ka muid ametlikke toiminguid pädev asutus, volitatud isik (1) või füüsiline isik, kellele on ametliku kontrolli määruse kohaselt delegeeritud teatavad ametliku kontrolli ülesanded või muud ametlikud toimingud. Ametliku kontrolli määruse artikli 2 lõikes 1 on sätestatud, et ametlikku kontrolli tehakse selleks, et kontrollida, kas ettevõtjad täidavad ametliku kontrolli määrust ja/või ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud norme või kas loomad või kaubad (2) vastavad ametliku kontrolli määrusele ja/või ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele. Sellest tuleneb, et toiming peab vastama kõigile kolmele järgmisele tunnusele, et seda saaks käsitada ametliku kontrollina ametliku kontrolli määruse tähenduses.

Selle eesmärk on

(i) kontrollida, kas

(ii) ettevõtjate tegevus vastab või kas loomad või kaubad vastavad

(iii) ametliku kontrolli määrusele ja/või ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele.

Näiteks mis puudutab alapunkti i, siis ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine ametliku sertifikaadi või ametliku kinnituse väljastamiseks on ametlik kontroll, kuid sertifikaadi väljastamine ise (eelnenud ametliku kontrolli alusel) ei teeni vastavuse kontrollimise eesmärki ja on seega muu ametlik toiming.

Mis puudutab alapunkti ii, siis näiteks selle kontrollimist, kas pädev asutus täidab ametliku kontrolli määruse norme, ei käsitata ametliku kontrollina, sest pädev asutus ametliku kontrolli määruse artikli 3 punkti 3 tähenduses ei ole ettevõtja määruse artikli 3 punkti 29 tähenduses. Samamoodi käsitatakse muude ametlike toimingutena selle kontrollimist, kas ametlikud laborid või volitatud isikud täidavad ametliku kontrolli määruses sätestatud kohustusi. Samas ei ole välistatud, et ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidega on kehtestatud kohustused, mida need üksused peavad täitma, ning sellisel juhul võivad need üksused olla käsitatavad ettevõtjana ning nimetatud normide täitmise kontrollimine võiks seega olla käsitatav ametliku kontrollina.

Mis puudutab alapunkti iii, siis muude normide kui ametliku kontrolli määruse ja ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud toidutarneahela õigusaktidele vastavuse kontrollimist ei peeta ei ametlikuks kontrolliks ega muuks ametlikuks toiminguks ametliku kontrolli määruse artikli 2 tähenduses.

Üldiselt tuleks kõiki toimingu lõpuleviimiseks vajalikke samme pidada selle toimingu osaks. See hõlmab dokumenteerimist, näiteks ametliku kontrolli aruannete koostamist või toimingu tulemuste jäädvustamist elektroonilistes süsteemides (nt ühtse sisseveodokumendi vormistamine ja allkirjastamine). Seevastu näiteks ametliku sertifikaadi väljastamine on eraldiseisev toiming, mille tulemusel koostatakse õigusliku tagajärjega dokument, mis põhineb lõpule viidud ja dokumenteeritud ametliku kontrolli tulemustel, kuid mis ise ei ole ametliku kontrolli osa. Vastavalt liikmesriikide poolt ametliku kontrolli määruse koostamise käigus ja nõukogus toimunud aruteludel avaldatud seisukohtadele on muud ametlikud toimingud veel näiteks järgmised:

— registreeritud/heakskiidetud ettevõtjate nimekirjade haldamine;

— ettevõtjatele toidutarneahelat käsitlevate liidu õigusaktide ja nende rakendamise kohta suuniste/nõuannete andmine;

— taimekahjustajate esinemise uuringud;

— seire loomataudide avastamiseks;

— toidust põhjustatud haiguspuhangute epidemioloogilised uuringud;

— loomataudidest või taimekahjustajatest teavitamine;

— loomataudide või taimekahjustajate likvideerimine ja nende leviku tõkestamine.

Kui tuvastatud rikkumine annab alust kahtlustada nõuete edasist rikkumist (ametliku kontrolli määruse artikli 137 lõige 2) või tingib vajaduse korraldada uurimine, et teha kindlaks rikkumise ulatus või põhjus või ettevõtja vastutus (ametliku kontrolli määruse artikli 138 lõike 1 punkt a), on selliste toimingute eesmärk kontrollida nõuete täitmist ja seetõttu tuleks neid käsitada ametliku kontrollina.

Mõned toimingud võivad olenevalt nende eesmärgist olla kas ametlikud kontrollid või muud ametlikud toimingud. Näiteks taudi esinemise kontrollimine tauditõrjeprogrammi raames on ametliku kontrolli määruse artikli 2 lõike 2 kohaselt käsitatav muu ametliku toiminguna, ent sama taudi esinemise kontrollimine võib olla ka ametlik kontroll, kui seda tehakse ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normide täitmise kontrollimiseks. Eelkõige kasutatakse mõningaid ametliku kontrolli määruse artiklis 14 nimetatud ametliku kontrolli meetodeid ja võtteid (nt dokumentide ja jälgitavusandmete uurimine, vestlused, proovide võtmine, analüüsimine, diagnoosimine ja uuringute tegemine jne) ka seire ja epidemioloogiliste uuringute käigus. Nende toimingute puhul võib vajaduse korral kahte konteksti eristada eespool kirjeldatud tunnuste alusel.

Tabel 1 sisaldab mõningaid praktilisi näiteid ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute kohta.

Tabel 1

Näited ametliku kontrolli (AK) ja muude ametlike toimingute (MAT) kohta

Tegevus AK MAT Märkus/põhjendused 1 Liitu sisenevate saadetiste kohta eelnevalt edastatud teadete loetelu kontrollimine piirikontrolli kavandamiseks MAT Ettevalmistused, mida tehakse enne ametliku kontrolli tegemist 2 Tõrjeprogrammi kehtestamine MAT Loomataudide või taimekahjustajate likvideerimine ja nende leviku tõkestamine (vt ametliku kontrolli määruse põhjendus 25) 3 Ettevõtjate tehtud seire tulemuste kasutamine MAT Andmete analüüs, mis annab teavet ametliku kontrolli ettevalmistamiseks / toetab ametliku kontrolli ettevalmistamist ega kujuta endast iseenesest nõuetele vastavuse kontrollimist 4 Ametliku kontrolli tegemiseks kirjaliku menetluse väljatöötamine MAT Ametlikule kontrollile eelnev ettevalmistamine/abi 5 Transiidisaadetiste andmete kontrollimine AK (Komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/2124 (3) artikli 19 punktile e) vastavuse kontrollimine 6 Liitu sisenevatest saadetistest proovide võtmine, tuginedes süsteemile TRACES-NT AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 7 Liitu sisenevate loomade ja kaupade kontrollimine AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 8 Selle kontrollimine, kas ettevõtja on ühtse sisseveodokumendi õigesti täitnud AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 9 Piiripunktis saadetisest proovide võtmine ja analüüsimine AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 10 Piiriülese kaubanduse korral sihtkohas saadetisest proovide võtmine ja analüüsimine AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 11. Ettevõtjapoolse liikumispiirangute järgimise kontrollimine AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 12. Liidu õigusnormide kohaselt karantiinilaos asuvast saadetisest proovide võtmine ja nende analüüsimine AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 13. Esilekerkiva taudi suhtes kontrollimiseks proovide võtmine ja analüüsimine MAT Epidemioloogiline seire; vt ametliku kontrolli määruse põhjendus 25 14. Metsloomadelt proovide võtmine loetellu kantud taudi suhtes kontrollimiseks MAT Seireprogramm taudi esinemise kontrollimiseks; vt ametliku kontrolli määruse põhjendus 25 15. Loetellu kantud taudi tõrje programmis ette nähtud erinõuete ettevõtjapoolse täitmise kontrollimine AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 16 Abi, mida pädevad asutused või volitatud isikud või sellised füüsilised isikud, kellele on kooskõlas ametliku kontrolli määrusega ja ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidega delegeeritud teatavate muude ametlike toimingute tegemine, osutavad ettevõtjatele loetellu kantud taudide leviku tõkestamiseks võetavate bioturvameetmete korral MAT Tegemist on abistamisega, mitte ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normide täitmise kontrollimisega 17 Tootmisandmete kontrollimine, et veenduda, kas ettevõtja teatab ebatavalisest suremusest, kindlaksmääramata põhjusel oluliselt vähenenud toodangumahust või teatavate loetellu kantud taudide kahtlusest jne, nagu on liidu õigusnormide kohaselt nõutud AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 18 Proovide võtmine ja analüüsimine, et säilitada liikmesriigi, tsooni või ettevõtte staatus loetellu kantud taudist/taimekahjustajast vaba liikmesriigi, tsooni või ettevõttena MAT Seireprogramm taudi esinemise kontrollimiseks 19 Riskipõhiste uuringute tegemine taimekahjustajate esinemise kontrollimiseks MAT Vt ametliku kontrolli määruse artikli 2 lõige 2 ja põhjendus 25 20 Mahepõllumajanduslike toidu- ja söödatoodete nõuetelevastavuse hindamine enne nende turule laskmist AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 21. Jääkide piirnormidele vastavuse kontrollimine AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 22. Epidemioloogiline uuring taudi leviku ulatuse kindlakstegemiseks MAT Vt ametliku kontrolli määruse artikli 2 lõige 2 ja põhjendus 25 23. Korrapärased või riskipõhised kontrollid heakskiidetud ettevõttes, et veenduda heakskiiduga kaasnevate nõuete jätkuvas täitmises AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 24. Toimingud (nt inspekteerimine, dokumentide kontroll jne) seoses ettevõttega, millele taotleti heakskiitu vastavalt liidu õigusnormidele (nt kogumiskeskus, vesiviljelusettevõte, loomse paljundusmaterjali ettevõte) AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 25. Tapamajade/lihalõikusettevõtete auditeerimine HACCP põhimõtetel põhinevate heade hügieenitavade ja -protseduuride suhtes AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normide täitmise kontrollimine 26 Selle kontrollimine (sealhulgas proovide võtmine ja analüüsimine), kas eraveterinaararst uurib nõuetekohaselt ebatavalist suremust või märkimisväärselt vähenenud toodangumahtu kooskõlas määruse (EL) 2016/429 (4) artikli 18 lõike 1 punktiga c AK Selle kontrollimine, kas ettevõtjad ja eraveterinaararstid täidavad ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud norme 27 Selle kontrollimine, kas liitu sisse toodavad loomad ja kaubad vastavad ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 28 Otsuse tegemine ja ühtse sisseveodokumendi allkirjastamine AK Osa ametliku kontrolli lõpuleviimisest 29 Liitu sisse toodavate loomade ja kaupade kontrolli tulemuste sisestamine süsteemi TRACES-NT AK Osa ametliku kontrolli lõpuleviimisest 30 Loomade liitu sissetoomise lubade, sealhulgas liidu tasandil täielikult ühtlustamata sissetoomist käsitlevate õigusnormide alusel antavate lubade väljastamine MAT Ametliku kontrolli tulemustel põhinev toiming (samalaadne ametliku sertifikaadi või kinnituse väljastamisega) (ametliku kontrolli määruse artikli 2 lõige 2). Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatakse nii liidu kui ka liikmesriikide tasandil kehtestatud normidele. 31. Proovide võtmine ja analüüsimine, et kontrollida looma/saadetise nõuetelevastavust seoses sertifitseerimisega piiriüleseks kaubanduseks AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 32. Pädevate asutuste või volitatud isikute poolt taimepartiide või taimsete saaduste partiide kontrollimine liidu karantiinsete taimekahjustajate või reguleeritud mittekarantiinsete taimekahjustajate esinemise suhtes fütosanitaarsertifikaadi väljastamise eesmärgil AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõike 2 punktis g osutatud normidele vastavuse kontrollimine 33. Pädevate asutuste või volitatud isikute poolt taimepartiide või taimsete saaduste partiide kontrollimine liidu karantiinsete taimekahjustajate või reguleeritud mittekarantiinsete taimekahjustajate esinemise suhtes taimepassi väljastamise eesmärgil AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõike 2 punktis g osutatud normidele vastavuse kontrollimine 34. Pädevate asutuste või volitatud isikute poolt taimepartiide või taimsete saaduste partiide kontrollimine liidu karantiinsete taimekahjustajate või reguleeritud mittekarantiinsete taimekahjustajate esinemise suhtes AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele vastavuse kontrollimine 35. Fütosanitaarsertifikaadi või taimepassi väljastamine MAT Ametliku kontrolli tulemustel põhinev toiming 36 Uuringutoimingud taimekahjustajate esinemise kindlakstegemiseks MAT Toimingud, mille otsene eesmärk ei ole kontrollida vastavust ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele 37 Proovide võtmine ja analüüsimine liidu karantiinsete taimekahjustajate esinemise uuringute raames MAT Epidemioloogiline seire; vt ametliku kontrolli määruse põhjendus 25 38 Ettekirjutus kõrvaldada pärast taudipuhangu ilmnemist loomsed kõrvalsaadused, et piirata loomataudi levikut MAT Loomataudide leviku tõkestamine (vt ametliku kontrolli määruse artikli 2 lõige 2) 39 Liikumispiirangute kehtestamine tauditõrjeprogrammi osana või teatava määratud staatuse tõttu (nakatunud, taudist vaba jne) MAT Loomataudide likvideerimine (vt ametliku kontrolli määruse artikli 2 lõige 2) 40 Epideemia puhkemise tõttu liikumispiirangute kehtestamine MAT Loomataudide leviku tõkestamine (vt ametliku kontrolli määruse artikli 2 lõige 2) 41. Loomade tapmine tauditõrjeprogrammi raames MAT Loomataudide likvideerimine (vt ametliku kontrolli määruse artikli 2 lõige 2) 42. Loetellu kantud taudi esinemisest teatamine (ADNSi kaudu, OIEle, kaubanduspartneritest riikidele jne) MAT Ametlikule kontrollile (või muule ametlikule toimingule) järgnev toiming 43. Üldsuse teavitamine teatavatest riskidest (nt epideemiline taud, selle olemus, võetud meetmed jne) MAT Tegemist on teavitamisega, mitte nõuetele vastavuse kontrollimisega 44. Ettevõttele tunnustuse andmine MAT Nõuete täitmise kontrollimisele järgnev toiming (ametliku kontrolli määruse artikkel 148); vt põhjendus 25 45. Kontroll ELi ettevõttes, et veenduda ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normides sätestatud ekspordinõuete täitmises AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normide täitmise kontrollimine 46 Uurimistoimingud nõuete rikkumise ulatuse kindlakstegemiseks AK Ametliku kontrolli määruse artikli 138 lõige 1; ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normide täitmise kontrollimine 47 Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normide täitmise kontrollimine ametliku sertifikaadi või ametliku kinnituse väljastamise eesmärgil AK Ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normide täitmise kontrollimine (vt ametliku kontrolli määruse artikli 2 lõike 1 punkt b) 48 Ametliku sertifikaadi või ametliku kinnituse väljastamine ametliku kontrolli tulemuste põhjal MAT Lõpule viidud ametlikul kontrollil põhinev toiming (vt ametliku kontrolli määruse artikli 2 lõige 2) 49 Inspekteerimis-, auditi- või laboriaruande koostamine (ametliku kontrolli tulemus) AK Ametliku kontrolli lahutamatu osa 50 Toidus või söödas sisalduvate saasteainete (5) seire, mida tehakse eesmärgiga kontrollida vastavust liidu või siseriiklike õigusnormidega kehtestatud regulatiivsetele piirnormidele või kontrollida, kas ettevõtja järgib liidu või siseriiklike õigusnormidega kehtestatud leevendusmeetmeid AK Tegevus, mille eesmärk on kontrollida vastavust ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele 51. Selliste saasteainete seire toidus või söödas,1 mille puhul ei ole kehtestatud regulatiivseid piirnorme ja mida tehakse eesmärgiga kontrollida saasteainete esinemist toidus või söödas või koguda andmeid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 178/2002 (6) artiklile 33 MAT Otseselt suunamata seiretoimingud, mille eesmärk ei ole kontrollida vastavust ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidele

2. II JAOTIS – „AMETLIK KONTROLL JA MUUD AMETLIKUD TOIMINGUD LIIKMESRIIKIDES“

2.1. III PEATÜKK – „Pädevate asutuste teatavate ülesannete delegeerimine“ (ametliku kontrolli määruse artiklid 28–33)

Ametliku kontrolli määruse II jaotise III peatükis on sätestatud esiteks teatavate ametliku kontrolliga seotud ülesannete delegeerimise tingimused (ametliku kontrolli määruse artiklid 28–30) ja teiseks muude ametlike toimingutega seotud ülesannete delegeerimise tingimused (ametliku kontrolli määruse artikkel 31). Ametliku kontrolli määruse artiklis 32 on sätestatud volitatud isikute ja füüsiliste isikute kohustusi käsitlevad õigusnormid. Ametliku kontrolli määruse artiklis 33 on sätestatud delegeerivate pädevate asutuste kohustused.

Konkreetsete ELi õigusnormidega võidakse sätestada täiendavad õigusnormid ametliku kontrolliga seotud ülesannete ja muude ametlike toimingutega seotud ülesannete delegeerimise kohta. Näiteks mahepõllumajandusliku tootmise valdkonnas on määruse (EL) 2018/848 (mis käsitleb mahepõllumajanduslikku tootmist ja mahepõllumajanduslike toodete märgistamist) artiklis 40 sätestatud täiendavad õigusnormid ametliku kontrolli tegemise ülesannete ja muude ametlike toimingutega seotud ülesannete delegeerimiseks kontrollorganitele.

2.1.1. Teatavate ametliku kontrolliga seotud ülesannete delegeerimise tingimused

Ametliku kontrolli määruse artiklites 29 ja 30 on sätestatud tingimused teatavate ametliku kontrolliga seotud ülesannete delegeerimiseks vastavalt volitatud isikutele ja füüsilistele isikutele.

Volitatud isikute puhul on ametliku kontrolli määruse artikli 29 punkti b alapunkti iv kohane akrediteerimine eriti oluline, et tagada ametlike kontrollide erapooletus, kvaliteet ja järjekindlus (vt ametliku kontrolli määruse põhjendus 46).

Volitatud isikute kandidaatidele ametlike kontrollide tegemise delegeerimisel peavad pädevad asutused lähtuma nende isikute kohapealsest kontrollist, sealhulgas juhul, kui need isikud on artikli 29 punkti b alapunkti iv kohaselt akrediteeritud.

Liikmesriikides vastu võetud õigusnorme, mis võimaldavad ajutiselt delegeerida ülesandeid volitatud isikutele, kes ei ole veel ametliku kontrolli määruse artikli 29 punkti b alapunkti iv kohaselt akrediteeritud, võib teatavatel tingimustel pidada ametliku kontrolli määrusega kokkusobivateks. See on nii, kui:

i) selline ajutine delegeerimine on lubatud ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidega, millega kehtestatakse erisätted ülesannete delegeerimise kohta;

ii) kohapealsed kontrollid näitavad, et kõik muud ametliku kontrolli määruse artiklis 29 sätestatud delegeerimise tingimused on täidetud (7);

iii) esialgsed volitused antakse piiratud ajaks, võttes arvesse akrediteerimismenetluse kestust, asjaomases valdkonnas esinevaid riske ja tarbijate huvide kaitset;

iv) volitusi taotlev isik tõendab, et ta on juba akrediteerimist taotlenud.

Ajutise delegeerimise ajal peab pädev asutus volitused ametliku kontrolli määruse artikli 33 punktis b osutatud juhtudel viivitamata täielikult või osaliselt tühistama.

Kuna akrediteerimisstandard, mille alusel volitatud isikud tegutsevad, ei pruugi olla kõigi nende poolt täidetavate delegeeritud ülesannete puhul täielikult asjakohane ning akrediteerimisauditid ei pruugi hõlmata kõiki ametliku kontrolli määruse aspekte, peavad pädevad asutused, kes on delegeerinud teatavad ametliku kontrolliga seotud ülesanded volitatud isikutele, korraldama vajadust mööda volitatud isikute auditeid või ülevaatusi, vältides dubleerimist võimalike akrediteerimisaudititega (ametliku kontrolli määruse artikli 33 punkt a), ning nõuete rikkumise korral volitused täielikult või osaliselt tühistama (ametliku kontrolli määruse artikli 33 punkt b).

Seepärast tuleb teatavate ametliku kontrolliga seotud ülesannete delegeerimise tingimusi, mis on sätestatud ametliku kontrolli määruse artiklites 29 ja 30, ning kontrollimehhanisme ja nõuete rikkumise korral võetavaid järelmeetmeid, mis on sätestatud ametliku kontrolli määruse artiklis 33, käsitada pideva järelevalvena nõuete täitmise üle.

2.2. IV PEATÜKK – „Proovide võtmine, analüüsid, uuringud ja diagnoosimine“ (ametliku kontrolli määruse artiklid 34–42)

2.2.1. Proovide võtmise, analüüsi-, uuringu- ja diagnoosimeetodid (ametliku kontrolli määruse artikkel 34)

Ametliku kontrolli määruse artiklis 34 on sätestatud nõuded meetoditele, mida kasutatakse nii ametlike kontrollide kui ka muude ametlike toimingute kontekstis. Selle artikliga kehtestatakse kriteeriumide hierarhia, millest tuleb kättesaadavate meetodite hulgast valiku tegemisel lähtuda, kui kohaldatavad liidu normid puuduvad (nn meetodite kaskaad).

Ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõigetes 1–3 loetletud variantide hierarhilisele seosele osutab selliste väljendite kasutamine nagu „kui liidu normid puuduvad“ ja „kui selliseid [...] ei ole“. Hierarhias on mõned variandid ette nähtud võrdsete alternatiividena, millele osutab sidesõna „või“ kasutamine.

Ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõikes 1 on sätestatud, et ametliku kontrolli või muude ametlike toimingute raames proovide võtmiseks ning laboratoorseteks analüüsideks, uuringuteks ja diagnoosimiseks kasutatavad meetodid peavad vastama liidu normidele, kui sellised normid on olemas. Kõnealuste normidega võidakse kehtestada konkreetsed meetodid või sätestada kasutatavate meetodite suhtes kohaldatavad tulemuskriteeriumid. Valdkondlikes liidu õigusaktides võidakse sätestada ka teistsugused meetodieelistused, mis kalduvad ametliku kontrolli määruse artiklis 34 kehtestatud põhihierarhiast kõrvale ja mis on ametliku kontrolli määruse artiklis 34 kehtestatud üldise hierarhia suhtes ülimuslikud (lex specialis). Näiteks kui ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõike 2 punktis a on „asjakohastele rahvusvaheliselt tunnustatud eeskirjadele või protokollidele“ vastavad meetodid esitatud võrdse alternatiivina Euroopa Liidu referentlaborite (edaspidi „ELi referentlaborid“) soovitatud meetoditele, siis komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2020/689 (8) artikli 6 lõikes 1 eelistatakse taudide seire kontekstis ELi referentlaborite soovitatud meetodeid Maailma Loomatervise Organisatsiooni (OIE) soovitatud meetoditele. Ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõikes 1 sätestatud nõuet kohaldatakse laboratoorsete analüüside, uuringute ja diagnoosimise meetodite ning proovivõtumeetodite suhtes olenemata sellest, kas neid meetodeid kasutavad pädevad asutused (või volitatud isikud) või ametlikud laborid.

Ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõikes 2 on sätestatud nende meetodite hierarhia, millest ametlikud laborid peavad lähtuma lõikes 1 osutatud liidu normide puudumisel. Lõikes 2 osutatud meetodite hulka kuuluvad seega laboratoorsete analüüside, uuringute ja diagnoosimise meetodid, samuti proovivõtu või proovide ettevalmistamise meetodid, mida ametlikud laborid kasutavad ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute raames (sealhulgas näiteks juhul, kui koondproovimaterjal jagatakse laboris analüüsimiseks eraldi proovideks).

Ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõike 2 punktis a on sätestatud, et lõikes 1 osutatud liidu normide puudumisel kasutavad ametlikud laborid asjakohastele rahvusvaheliselt tunnustatud eeskirjadele või protokollidele vastavaid (nt Euroopa Standardikomitee ja OIE heakskiidetud) meetodeid või ELi referentlaborite välja töötatud või soovitatud ja rahvusvaheliselt tunnustatud teadusprotokollide kohaselt valideeritud meetodeid. Need kaks ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõike 2 punktis a nimetatud varianti on sätestatud võrdsete alternatiividena, mida saab kasutada liidu normide puudumisel.

Ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõike 2 punktis b on loetletud meetodid, mida võib kohaldada üksnes juhul, kui puuduvad nii lõikes 1 osutatud liidu normid kui ka lõike 2 punktis a osutatud rahvusvahelised protokollid ja ELi referentlaborite meetodid. Ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõike 2 punktis b loetletud variantide puhul tuleb siseriiklikes õigusnormides sätestatud meetodeid eelistada riiklike referentlaborite soovitatud meetoditele. Mõlema eespool nimetatud variandi puhul võib võrdväärse alternatiivina siiski kasutada muid valideeritud meetodeid.

Ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõikes 3 viidatakse üksnes laboratoorsete analüüside, uuringute või diagnoosimise meetoditele, mitte proovivõtumeetoditele. See säte võimaldab kasutada valideerimata meetodeid ainult juhul, kui lõigetes 1 ja 2 osutatud meetodid puuduvad ning kui laboratoorseid analüüse, uuringuid või diagnoosimist on vaja teha kiirkorras. Seoses esimese tingimusega tuleks tähele panna, et meetodi kättesaadavus konkreetses laboris või liikmesriigis ei ole ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõike 3 kontekstis asjakohane kriteerium, arvestades pädevate asutuste võimalust määrata ametlikud ja referentlaborid teistes liikmesriikides või EMP riikides. Ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõikes 3 sätestatud tingimustel võivad valideerimata meetodeid kasutada riiklikud referentlaborid ja üksnes riiklike referentlaborite puudumisel ametlikud laborid.

Ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõikes 4 on sätestatud ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute raames tehtavate laboratoorsete analüüside meetodite puhul kohaldatav põhinõue, mille kohaselt tuleks kasutatavaid meetodeid võimaluse korral kirjeldada ametliku kontrolli määruse III lisas sätestatud kriteeriumide alusel.

Ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõike 5 kohaselt tuleb proove võtta, käidelda ja märgistada viisil, mis tagab nende õigusliku, teadusliku ja tehnilise kehtivuse. Seda nõuet kohaldatakse proovide töötlemise suhtes proovide võtmise ajal, olenemata sellest, kas seda teeb pädev asutus (või volitatud isik) või ametlik labor, proovide laborisse viimisel ning ametlike laborite või riiklike referentlaborite tehtavate laboratoorsete analüüside või uuringute või diagnoosimiste ajal.

Tabel 2 sisaldab ülevaadet ametliku kontrolli määruse artikli 34 asjaomaste lõigete kohaldatavusest proovivõtumeetodite ja/või laboratoorsete analüüside, uuringute või diagnoosimise meetodite suhtes.

Joonis 1

Ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõigete 1–5 kohaldatavus i) proovivõtumeetodite suhtes, mida kasutavad pädevad asutused (või volitatud isikud või füüsilised isikud, kellele on delegeeritud teatavad ülesanded), ii) proovivõtumeetodite suhtes, mida kasutavad ametlikud laborid, ning iii) laboratoorsete analüüside, uuringute ja diagnoosimise meetodite suhtes, mida kasutavad ametlikud laborid (PA = pädev asutus (või volitatud isik või füüsiline isik, kellele on delegeeritud teatavad ülesanded); AL = ametlik labor)

Joonis 2

Ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingutega seotud laboratoorsete analüüside, uuringute ja diagnoosimise meetodite kaskaad vastavalt ametliku kontrolli määruse artiklile 34. NB! Proovivõtumeetodite suhtes ei kohaldata kõiki hierarhia elemente (vt tabel 2)

2.2.2. Teine eksperdiarvamus (ametliku kontrolli määruse artikkel 35)

Ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõikes 1 on sätestatud ettevõtja õigus saada omal kulul teine eksperdiarvamus:

Ametliku kontrolli määruse artikkel 35 Teine eksperdiarvamus 1. Pädevad asutused tagavad, et ettevõtjal, kelle loomade või kaupade suhtes kohaldatakse ametliku kontrolli käigus proovide võtmist, analüüse, uuringuid või diagnoosimist, on õigus teisele eksperdiarvamusele omal kulul. [...]

See õigus kehtib proovide võtmise, analüüside või uuringute tegemise või diagnoosimise korral ametliku kontrolli raames, mitte muude ametlike toimingute raames. Teine eksperdiarvamus kaitseb ettevõtjate seaduslikke õigusi, eelkõige õigust esitada võetud meetmete peale ametliku kontrolli määruse artikli 7 kohaselt kaebus, aidates kaasa kindla faktilise aluse loomisele. Seetõttu on pädeva asutuse võetud meetmete adressaatidest ettevõtjatel õigus tugineda teisele eksperdiarvamusele.

Õigus teisele eksperdiarvamusele ei piira pädevate asutuste kohustust võtta viivitamata meetmeid, et kõrvaldada või piirata riske inimeste, loomade ja taimede tervisele või loomade heaolule või GMOde ja taimekaitsevahendite puhul ka keskkonnale (ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõige 4).

Pädevad asutused ei või seada teise eksperdiarvamuse saamise õigust sõltuvusse lõivu maksmisest. Nagu on selgelt sätestatud ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõikes 1, kannab teise eksperdiarvamuse kulud ettevõtja.

Õigus teisele eksperdiarvamusele koosneb kolmest elemendist, mis annavad ettevõtjale õiguse:

i) taotleda esmase proovide võtmise, analüüside, uuringute või diagnoosimisega seotud dokumentide läbivaatamist tunnustatud ja nõutava kvalifikatsiooniga eksperdi poolt (ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõige 1); Ametliku kontrolli määruse artikkel 35 1. [...] Õigus teisele eksperdiarvamusele võimaldab ettevõtjal taotleda proovide võtmise, analüüside, uuringute või diagnoosimisega seotud dokumentide läbivaatamist teise tunnustatud ja nõutava kvalifikatsiooniga eksperdi poolt.

ii) taotleda, et pädev asutus võtaks piisava proovikoguse teise eksperdiarvamusega seoses tehtavaks teiseks analüüsiks (ametliku kontrolli määruse põhjendus 48 ja artikli 35 lõige 2 vastavalt seal sätestatud tingimustele); teise eksperdiarvamuse seda elementi ei kohaldata taimedel, taimsetel saadustel või muudel objektidel karantiinse taimekahjustaja esinemise kindlakstegemisel, mida tehakse selleks, et kontrollida vastavust ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõike 2 punktis g osutatud normidele (artikli 35 lõike 2 teine lause); Ametliku kontrolli määruse põhjendus 48 [...] Selline õigus peaks võimaldama ettevõtjal taotleda, et teine ekspert vaatab läbi esmase proovide võtmise, analüüside, uuringute või diagnoosimisega seotud dokumendid ning teeb esmase proovide võtmise käigus võetud materjali suhtes teise analüüsi, uuringu või diagnoosimise, välja arvatud juhul, kui teine analüüs, uuring või diagnoos on tehniliselt võimatu või väheoluline. Nii on see eelkõige siis, kui ohu esinemine looma või kauba puhul on eriti harv või leviku ulatus väga väike või ebaühtlane karantiini alla kuuluva organismi kindlakstegemiseks või, olenevalt asjaoludest, mikrobioloogilise analüüsi tegemiseks. Ametliku kontrolli määruse artikkel 35 [...] 2. Kui see on asjakohane ja tehniliselt teostatav ning võttes arvesse eelkõige ohtu loomadele või kaupadele ja ohu levimist, proovide või kaupade riknemisohtu ja olemasoleva substraadi kogust, teeb pädev asutus järgmist: (a) tagab proovi võtmisel, kui ettevõtja seda taotleb, et võetakse piisav kogus, et oleks võimalik anda teine eksperdiarvamus ja vajaduse korral viia läbi lõikes 3 osutatud läbivaatamine, või (b) kui punktis a osutatud piisavat kogust ei ole võimalik võtta, siis teavitab sellest ettevõtjat. Käesolevat lõiget ei kohaldata taimedel, taimsetel saadustel või muudel objektidel karantiinse taimekahjustaja esinemise kindlakstegemisel, mida tehakse selleks, et kontrollida vastavust artikli 1 lõike 2 punktis g osutatud normidele.

iii) taotleda, et pädev asutus võtaks piisava proovikoguse teiseks analüüsiks, mille teeb mõni muu ametlik labor ettevõtja taotluse alusel algsest analüüsist ja teisest eksperdiarvamusest tuleneva vaidluse korral, kui selline õigus on ette nähtud siseriikliku õigusega (ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõige 3, vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõikes 2 sätestatud tingimustele). Ametliku kontrolli määruse artikkel 35 [...] 3. Liikmesriigid võivad otsustada, et lõikes 1 osutatud teisest eksperdiarvamusest tuleneva vaidluse korral pädeva asutuse ja ettevõtja vahel võib ettevõtja taotleda omal kulul algse analüüsi, uuringu või diagnoosi dokumentide läbivaatamist ja vajaduse korral teise analüüsi, uuringu või diagnoosi tegemist teise ametliku labori poolt.

Kui valdkondlike õigusaktidega on kehtestatud konkreetses valdkonnas proovide võtmise või analüüsimise eeskirjad, on need eeskirjad ametliku kontrolli määruse artiklis 35 sätestatud üldpõhimõtete suhtes ülimuslikud. Muu hulgas võib valdkondlike eeskirjade kohaselt olla kohustuslik hankida täiendavate proovide jaoks piisav kogus materjali või järgida lõpp-proovide võtmisel erimenetlust. Näiteks on mitme liidu õigusaktiga (9) (10) (11) ette nähtud erimenetlused „täitmise tagamise, kaitse ja võrdlemise eesmärgil“ representatiivsete proovide jaoks piisava koguse materjali kogumise tagamiseks. Kui valdkondlikud eeskirjad võeti vastu määruse (EÜ) nr 882/2004 alusel, (12) kohaldatakse jätkuvalt asjaomaseid sätteid, kui neid ei ole ametliku kontrolli määruse alusel vastu võetud uute õigusaktidega kehtetuks tunnistatud või asendatud.

Kui liidu õigusaktides ei ole asjaomaseid menetlusi üksikasjalikult sätestatud, peavad liikmesriigid rakendama õigusnorme, mis käsitlevad järgmist:

— ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõike 1 kohaselt dokumente läbi vaatava tunnustatud ja nõutava kvalifikatsiooniga eksperdi kvalifikatsioonikriteeriumid;

— teise eksperdiarvamusega seoses täiendava analüüsi tegemiseks võetud täiendava proovikoguse käitlemine ja ladustamine;

— algse analüüsi, teise eksperdiarvamuse ja vajaduse korral teise ametliku analüüsi tulemuste kasutamine pädevate asutuste ja ettevõtjate poolt. Ametliku kontrolli määruses sätestatud õigusnormide eesmärk on muu hulgas tagada, et ettevõtjatel oleks kaebeõiguse kasutamise otsuse jaoks usaldusväärne faktiline alus (ametliku kontrolli määruse artikkel 7). Edasikaebemenetlust ennast ei reguleerita siiski mitte ametliku kontrolli määruse, vaid siseriiklike õigusnormidega;

— võimalik ajaline piirang dokumentide läbivaatamise õiguse kasutamiseks, näiteks võttes arvesse tähtaegu, mis on riigi tasandil ette nähtud asjakohaste õiguskaitsevahendite, sealhulgas kaebeõiguse kasutamiseks.

2.2.2.1. Teise eksperdiarvamuse ja mõnes muus ametlikus laboris tehtava teise analüüsi jaoks proovide võtmise tingimused

Täiendav proovikogus teise eksperdiarvamuse jaoks ja/või ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõikes 3 osutatud läbivaatamiseks (teise analüüsi tegemiseks mõnes muus ametlikus laboris) tuleb võtta proovimaterjali esmase võtmise ajal. Pädev asutus peaks tagama, et kõik proovid on kontrollitava partii suhtes võrdselt representatiivsed.

Piisava proovikoguse võtmine teise eksperdiarvamusega seoses tehtavaks teiseks analüüsiks ja ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõikes 3 osutatud läbivaatamiseks toimub tingimusel, et selline proovivõtt on „asjakohane, sobiv ja tehniliselt teostatav“.

Ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõikes 2 ja põhjenduses 48 on toodud mõningad näited juhtudest, kus piisava proovikoguse võtmine ei pruugi olla „asjakohane, sobiv või tehniliselt teostatav“. Arvesse võetavad tegurid võivad varieeruda, sõltudes looma või kauba liigist, maatriksist, uuritavast mõjurist, proovivõtutingimustest ja tehtava analüüsi liigist. Ilma et see piiraks valdkondlike eeskirjade kohaldamist, võib arvesse võtta alljärgnevat mittetäielikku näidete loetelu.

Piisava proovikoguse võtmine teise eksperdiarvamuse ja/või ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõikes 3 osutatud läbivaatamise jaoks ei pruugi olla

asjakohane, kui — õigust teisele ametlikule analüüsile ei ole siseriiklikus õiguses ette nähtud; — teist ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõike 3 kohast analüüsi mõnes muus ametlikus laboris ei saa teha, sest ühelgi teisel ELi või EMP ametlikul laboril ei ole kõnealuse analüüsi tegemiseks vajalikke eriteadmisi või varustust, kui see asjaolu on pädevale asutusele teada enne proovide võtmist; seda otsust tuleks põhjendada uurimisega, kasutades näiteks ametliku kontrolli määruse artiklitega 102–108 ette nähtud haldusabi ja -koostöö mehhanisme ja/või komisjoni pakutavaid kättesaadavaid vahendeid (13);

sobiv, kui — proovimaterjal kujutab endast ettevõtjale kättesaadavaks tegemise korral riski, sisaldades näiteks haigustekitajat või bioterrorismiks kasutatavat mõjurit; ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõike 3 kohaselt mõnes muus ametlikus laboris teise analüüsi tegemiseks vajaliku piisava proovikoguse võtmine võib sellistel juhtudel siiski olla sobiv, kui proovi transporditakse, ladustatakse ja käideldakse pädeva asutuse ja ametlike laborite kontrolli all; — loomas või kaubas kätkev oht on väga väike või selle levik on väga piiratud või ebaühtlane, nii et ohtliku mõjuri piisavalt usaldusväärne tuvastamine täiendavas materjalis ei pruugi olla võimalik;

tehniliselt teostatav, kui — proovide võtmiseks ei ole piisavat kogust materjali; — piisavat kogust, mis on kontrollitava partii suhtes võrdselt representatiivne, ei ole võimalik saada kaubast, mille pädevad asutused artikli 36 kohaselt tellivad ettevõtjatelt anonüümselt sidevahendi abil. Pädevad asutused peaksid võimaluste piires püüdma säilitada ettevõtja õiguse teisele eksperdiarvamusele, tellides piisavalt ühikuid, ent nad peaksid vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõike 2 punktile b ettevõtjat teavitama, kui neil ei õnnestu piisavat representatiivset kogust hankida; — analüüsitava bioloogilise, keemilise või füüsikalise mõjuri riknevus, lagunevus või aktiivsus ei võimalda (või piirab ajavahemikku, mille jooksul tuleb) proove säilitada ja käidelda kooskõlas ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõikega 5.

Kui ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõike 2 kohast piisava koguse võtmist ei peeta „asjakohaseks, sobivaks või tehniliselt teostatavaks“, peab pädev asutus sellest ettevõtjat vastavalt artikli 35 lõike 2 punktile b teavitama.

2.2.2.2. Teine analüüs mõnes muus ametlikus laboris

Artikli 35 lõikega 3 antakse liikmesriikidele õigus rakendada algse analüüsi dokumentide läbivaatamise ja veel ühe ametliku analüüsi (teise ametliku analüüsi) tegemise õigust. Selle õiguse rakendamiseks on vaja vastu võtta siseriiklikud õigusaktid (mis võetakse vastu pärast ametliku kontrolli määruse jõustumist), kus on konkreetselt ette nähtud õigus teisele ametlikule analüüsile.

Pädeva asutuse ja ettevõtja vahelise algsest analüüsist ja teisest eksperdiarvamusest tulenenud vaidluse korral võtab ametlik labor, kes teeb ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõike 3 kohaselt teise analüüsi, endale vahekohtuniku rolli. Kui ühelgi muul pädeva asutuse tööpiirkonna ametlikul laboril ei ole teise analüüsi tegemiseks vajalikke eriteadmisi või varustust, peaksid pädevad asutused võimaluse korral kasutama ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõikes 2 ette nähtud piiriülese määramise mehhanisme.

Kui liikmesriigid otsustavad ette näha õiguse teisele analüüsile, uuringule või diagnoosimisele kooskõlas ametliku kontrolli määruse artikli 35 lõikega 3, jäävad sellise analüüsi, uuringu või diagnoosimisega seotud kulud ettevõtjate kanda.

2.2.3. Ametlikud laborid (ametliku kontrolli määruse artiklid 37–42)

2.2.3.1. Määramine

Pädevad asutused peavad määrama ametlikud laborid, mille ülesanne on teha nii ametliku kontrolli kui ka muude ametlike toimingute käigus võetud proovidega analüüse, uuringuid ja diagnoosimisi. Määramisotsus peab olema kirjalik ja sisaldama ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõikes 3 osutatud elemente ning selles tuleks esitada dokumentaalsed tõendid selle kohta, et ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõigetes 4 ja 5 sätestatud nõuete täitmist on hinnatud ja kinnitatud.

Ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõige 1 ei välista eraõiguslike laborite määramist ametlikeks laboriteks, kui nad vastavad ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõigete 4 ja 5 nõuetele. Kui aga eraõiguslikul laboril on lisaks ametliku labori rollile ka ärisuhted ettevõtjatega, kelle suhtes kohaldatakse ametlikku kontrolli, tuleks kehtestada mehhanismid, millega tagatakse eraõigusliku labori erapooletus ametliku labori ülesannete täitmisel vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõike 4 punktile c. Kui ametlike laborite määramisel ei ole kohaldatud erandit kohustuslikust akrediteerimisest (vt akrediteerimist käsitlev peatükk 2.2.3.2), kohaldatakse standardiga EN ISO/IEC 17025 ette nähtud erapooletuse tagamise mehhanisme.

Labor võib täita nii ametliku labori kui ka referentlabori või referentkeskuse ülesandeid, tingimusel et ta täidab asjaomaseid nõudeid ja kohustusi ning on määratud iga oma ülesande täitmiseks kooskõlas ametliku kontrolli määruse asjakohaste sätetega (ametliku kontrolli määruse artiklid 37–42 ja artiklid 92–101). Määramisotsus peab muu hulgas sisaldama üksikasjalikku kirjeldust „korra kohta, mis on vajalik labori ja pädevate asutuste vahelise tõhusa ja tulemusliku koordineerimise ja koostöö jaoks“ (ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõike 3 punkt c). Selline kord võib hõlmata näiteks järgmist:

— korrapärane planeerimine ja ressursside jaotamine, et tagada labori teenuste kättesaadavus pädevatele asutustele vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõike 4 punktidele a, b ja d ning kooskõlas pädevate asutuste mitmeaastaste riiklike kontrollikavadega;

— korrapärane aruandlus, sealhulgas proovide ja laboritulemustega seotud andmete õigeaegne edastamine, eriti juhul, kui need tulemused osutavad nõuete rikkumisele või inimeste, loomade või taimede terviseriskidele või GMOde ja taimekaitsevahendite puhul ka keskkonnariskidele (ametliku kontrolli määruse artikli 38 lõige 1);

— ametlike laborite koostöö riiklike ja/või ELi referentlaboritega, tagades eelkõige, et pädevat asutust teavitatakse ametliku kontrolli määruse artikli 38 lõikega 2 ette nähtud laboritevaheliste võrdlevate uuringute või pädevuskontrolli tulemustest, mis võimaldab tal täita ametliku kontrolli määruse artikli 39 lõikest 2 tulenevaid kohustusi;

— auditite tegemine kooskõlas ametliku kontrolli määruse artikli 39 lõikega 1, sealhulgas mehhanismid, millega tagatakse, et pädevat asutust teavitatakse akrediteerimishindamise tulemustest, mis võimaldab tal täita ametliku kontrolli määruse artikli 39 lõikest 2 tulenevaid kohustusi.

2.2.3.2. Akrediteerimine

Ametlikud laborid peavad töötama kooskõlas standardiga EN ISO/IEC 17025 ja olema saanud kõnealuse standardi kohase akrediteeringu. Ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõike 5 kohaselt peab nende akrediteerimise ulatus hõlmama kõiki laboratoorsete analüüside, uuringute või diagnoosimise meetodeid, mida labor peab ametliku laborina tegutsedes kasutama.

Selles kontekstis võib mõiste „meetod“ all mõista mõõtmisprotseduuri, mida kohaldatakse konkreetse maatriksi või maatriksite rühma ja konkreetse analüüdi või analüütide rühma või nende kombinatsiooni suhtes (olenevalt asjaomasest meetodist) kooskõlas standardiga EN ISO/IEC 17025. Ametliku kontrolli määrusega nähakse ette erandid sellest kohustusest ja antakse liikmesriikidele õigus määrata teatavatel tingimustel ametlik labor, mis ei täida akrediteerimisnõuet, ning võimaldatakse teatavat paindlikkust seoses akrediteerimisulatusega.

1. Ametliku labori akrediteerimise ulatus võib a. hõlmata meetodite rühmi (ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõike 5 punkt b); b. olla määratletud paindlikult (14) (ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõike 5 punkt c);

2. Alalised erandid kohustuslikust akrediteerimisest on ette nähtud ametlike laborite puhul, mille ainsaks ülesandeks on Trichinella tuvastamine lihas, (15) ning laborite puhul, mis teevad analüüse, uuringuid või diagnoosimisi üksnes muude ametlike toimingute raames (kooskõlas ametliku kontrolli määruse artikli 40 lõike 1 punktis a ja artikli 40 lõike 1 punktis b kirjeldatud tingimustega).

3. Alalised erandid nõudest, et akrediteerimine peab hõlmama kõiki ametlikus laboris kasutatavaid meetodeid, on taimetervise, toiduga kokkupuutuvate materjalide, toidu lisaainete, toiduensüümide, lõhna- ja maitseainete ning söödalisandite valdkonnas sätestatud komisjoni delegeeritud määruses (EL) 2021/1353, (16) tuginedes ametliku kontrolli määruse artiklis 41 sätestatud volitustele.

4. Ametlike laborite puhul on lubatud kohaldada ajutist erandit kohustuslikust akrediteerimisest (1 + 1 aasta) järgmistel ametliku kontrolli määruse artikli 42 lõikes 1 osutatud juhtudel ja ametliku kontrolli määruse artikli 42 lõigetes 2–4 osutatud tingimustel: a. kui meetodi kasutamist on hakatud liidu õigusnormide kohaselt alles hiljuti nõudma (arvestatakse alates asjaomaste õigusnormide jõustumise kuupäevast); b. kui kasutatavas meetodis tehtud muudatused tingivad vajaduse uue akrediteeringu järele või olemasoleva akrediteeringu laiendamise järele (kui see ei ole hõlmatud paindliku akrediteerimisulatusega (14)); c. kui meetodi kasutamise vajadus tuleneb hädaolukorrast või uuest riskist.

2.2.3.3. Piiriülene määramine

Pädevad asutused võivad määrata ametlikuks laboriks teises liikmesriigis või EMP riigis asuva ametliku labori (ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõikes 2 sätestatud tingimustel). See säte annab liikmesriikidele teatava vabaduse, näiteks juhul, kui territooriumil, kus pädev asutus tegutseb, ei ole ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõigete 4 ja 5 nõuetele vastavat laborit. Ametliku kontrolli määruse artiklites 34–42 sätestatud õigusnorme ja nõudeid kohaldatakse ka teises liikmesriigis või EMP riigis määratud ametlike laborite suhtes. Näiteks peavad kahe või enama pädeva asutuse määratud laborid olema võimelised täitma piisava laborivõimekuse nõuet (ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõike 4 punktid a, b ja d) seoses oma kohustustega kõigi neid määranud pädevate asutuste vastu.

Tegevusalaste kokkulepete kõrval, mis sõlmitakse laborid määranud pädeva asutuse ja tema määratud laborite vahel, peaksid ka pädevad asutused, kes on määranud ametlikuks laboriks sama labori, omavahel suhtlema ja oma tegevust koordineerima, et korraldada:

— auditite tegemist (ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõige 2 koostoimes artikli 39 lõikega 1): auditeid võivad teha mõlemad/kõik pädevad asutused eraldi või nende tegemise võib delegeerida selle liikmesriigi pädevale asutusele, kus labor asub;

— teabevahetust labori akrediteerimise ulatuse ja akrediteerimishindamise tulemuste kohta, eriti juhul, kui labori asukoha liikmesriik tugineb akrediteerimishindamisele;

— teabevahetust juhul, kui ametlikuks laboriks määramine tunnistatakse ametliku kontrolli määruse artikli 39 lõike 2 kohaselt kehtetuks, eriti juhul, kui määramise tunnistab kehtetuks selle liikmesriigi pädev asutus, kus labor asub, võttes arvesse, et see määramine on ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõike 2 punkti b kohaselt teise liikmesriigi poolse määramise eeltingimus.

Hõlbustamaks liikmesriikidevahelist koostööd piiriülese määramise korral ja ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõikes 6 kirjeldatud juhtumite hindamise eesmärgil pakub komisjon liikmesriikidele keskset platvormi, mille kaudu liikmesriigid saavad omavahel jagada nende territooriumil määratud riiklike laborite kontaktandmeid [link CIRCABC loetelule]. Lisaks selle platvormi kaudu jagatavale teabele võivad liikmesriigid kaaluda võimalust esitada määratud laborite tegevuse kohta täiendavat üksikasjalikumat teavet (nt kasutatavad meetodid, akrediteerimisstaatus) oma pädevate asutuste või laborite veebisaitidel.

2.2.3.4. Alltöövõtt

Kõik laborid, kes teevad ametlike proovidega analüüse, uuringuid ja diagnoosimisi, tuleb määrata ametlikeks laboriteks, välja arvatud juhul, kui ühelgi liidus või EMP riigis määratud ametlikul laboril ei ole uute või eriti tavapäratute laboratoorsete analüüside, uuringute ja diagnoosimiste tegemiseks vajalikke eriteadmisi, varustust, taristut ega töötajaid (ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõige 6). Seepärast võivad ametlikud laborid, välja arvatud ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõikes 6 osutatud juhtudel, tellida ülesannete täitmist alltöövõtu korras ainult teiselt ametlikult laborilt. Standardi EN ISO/IEC 17025 kohaselt akrediteeritud laborite puhul tuleb sellistel juhtudel järgida kõnealuse standardi asjakohaseid sätteid väljast tellitud toodete ja teenuste kohta.

Labori määranud pädevat asutust tuleks alati teavitada enne mis tahes tegevuse tellimist alltöövõtu korras mõnelt teiselt ametlikult laborilt. Kui alltöövõtjaks olev labor asub samas liikmesriigis, kuid on määratud muu pädeva asutuse poolt, peavad labori määranud pädevad asutused omavahel tegevust koordineerima ja teavet vahetama, tagamaks, et alltöövõtjast labor järgib alltöövõtulepingu täitmise ajal ja alltöövõtu korras täidetavate ülesannete puhul ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõigetes 4 ja 5 sätestatud määramisnõudeid. Selleks võivad samas liikmesriigis asuvad pädevad asutused kasutada olemasolevaid halduskoostöö vorme.

Kui ülesannete täitmine tellitakse alltöövõtu korras teises liikmesriigis või EMP riigis asuvalt ametlikult laborilt, peab teises liikmesriigis või EMP riigis asuva labori ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõike 2 kohaselt määrama esimese liikmesriigi pädev asutus. Selle reegliga tagatakse esimese liikmesriigi pädeva asutuse alaline järelevalve iga määratud labori ülesannete täitmise, tulemuslikkuse ja nõuete järgimise üle ning tegevuse tõhus koordineerimine kooskõlas ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõike 2 punktiga a.

Ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõikes 6 on sätestatud erand määramisnõudest, mis võimaldab pädevatel asutustel teha uute või eriti tavapäratute laboratoorsete analüüside, uuringute või diagnoosimiste tegemine ülesandeks laborile, mis ei ole ametlikuks laboriks või diagnostikakeskuseks määratud. See on siiski lubatud ainult juhul, kui ühegi liikmesriigi või EMP riigi ühelgi ametlikul laboril ei ole selliste analüüside tegemiseks vajalikke eriteadmisi, varustust, taristut ja töötajaid. Pädevad asutused peaksid põhjendama oma otsust kohaldada seda sätet, tõendades uurimise tulemustele viidates, et muud sobivat ametlikku laborit ei leitud. Uurimiseks võib kasutada ametliku kontrolli määruse artiklites 102–108 sätestatud haldusabi ja -koostöö mehhanisme ja/või komisjoni tervise ja toiduohutuse peadirektoraadi arendatavat laborite andmebaasi (17). Menetlus, mille kohaselt taotletakse „kõnealuste analüüside, uuringute ja diagnoosimiste tegemist mõnelt laborilt või diagnostikakeskuselt [...]“, ei eelda ametlikku määramist vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõikele 1, vaid see võib põhineda asjaomase laboriga sõlmitud lepingul.

2.2.3.5. Auditid

Labori määranud pädeva asutuse ülesanne on kontrollida, kas ametlik labor vastab endist viisi ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõigetes 4 ja 5 sätestatud määramisnõuetele ning täidab ametliku kontrolli määruse artiklis 38 sätestatud kohustusi. Akrediteerimisauditid on peamine vahend ametlike laborite hea tulemuslikkuse tagamiseks. Seepärast võivad pädevad asutused korrapäraste auditite korraldamise kohustuse täitmiseks tugineda riikliku akrediteerimisasutuse tehtud akrediteerimishindamistele, kui nad peavad neid auditeid üleliigseks ja akrediteerimishindamisi samaväärseks pädeva asutuse audititega, nagu on osutatud ametliku kontrolli määruse artikli 39 lõikes 1. Pädevad asutused peaksid tagama, et neid teavitatakse akrediteerimishindamise tulemustest ja ametliku labori võetud parandusmeetmetest, et nad saaksid rakendada ametliku kontrolli määruse artikli 39 lõikes 2 ette nähtud meetmeid.

Lisaks akrediteerimishindamisele tuleks kehtestada mehhanismid, mis võimaldavad pädeval asutusel reageerida, kui ametlik labor ei täida ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõike 4 punktides a–d sätestatud nõudeid ja ametliku kontrolli määruse artiklis 38 sätestatud kohustusi. Sellised mehhanismid võivad hõlmata iga-aastaste aruannete esitamist, korrapärast aruandlust, teabevahetust kohalike ametiasutustega, kellele pädev asutus on ametliku kontrolli määruse artikli 4 lõike 2 kohaselt vastutuse üle andnud ja kes teevad regulaarselt koostööd ametliku laboriga, samuti riiklike referentlaborite korraldatud laboritevaheliste võrdlevate uuringute või pädevuskontrollide tulemuste läbivaatamist.

Kui ilmneb, et ametlik labor ei vasta nõuetele seoses mõne ametliku kontrolli määruse artikli 39 lõikes 2 nimetatud asjaoluga, peab pädev asutus võtma meetmeid, näiteks korraldama täiendavaid auditeid kooskõlas ametliku kontrolli määruse artikli 39 lõikega 1, nõudma laborilt parandusmeetmete rakendamist ja lõpuks määramise tühistama, kui labor ei rakenda asjakohaseid ja õigeaegseid parandusmeetmeid.

Juhiseid eri liikmesriikide pädevate asutuste vahelise auditeerimiskorra kohta vt eespool punktidest „Piiriülene määramine“ ja „Alltöövõtt“.

2.3. VI PEATÜKK – „Ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute rahastamine“ (ametliku kontrolli määruse artiklid 78–85)

2.3.1. Rahastamine – üldnormid

Selleks et vähendada ametliku kontrolli süsteemi sõltuvust avaliku sektori poolsest rahastamisest, peavad pädevad asutused koguma lõive või tasusid, et katta teatavate ametlike kontrollidega seotud kulud (kohustuslikud lõivud ja tasud). See kehtib näiteks selliste kulude sissenõudmise kohta, mida pädevad asutused kannavad seoses ametliku kontrolli määruse artikli 47 lõikes 1 osutatud loomade ja kaupade ametliku kontrolliga. Ametliku kontrolli määruse artikli 78 kohaselt peavad liikmesriigid kindlustama piisavate rahaliste vahendite olemasolu, et tagada pädevatele asutustele ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute tegemiseks vajalikud töötajad ja muud vahendid. See kehtib ka teatavate ametliku kontrolliga seotud ülesannete ja muude ametlike toimingute delegeerimise korral vastavalt ametliku kontrolli määruse artiklitele 28 ja 31.

Kuigi ettevõtjate tegevuse kooskõla tagamine toidutarneahelat käsitlevate liidu õigusaktidega on peamiselt ettevõtjate endi kohustus, tuleb lisaks nende poolt sel eesmärgil rakendatavale enesekontrollisüsteemile kohaldada ka liikmesriigi hallatavat spetsiaalset ametliku kontrolli süsteemi, et tagada kogu toidutarneahelas tõhus järelevalve.

2.3.2. Kohustuslikud lõivud ja tasud

Sellega seoses on ametliku kontrolli määruse artikli 79 lõikes 1 sätestatud järgmine:

Ametliku kontrolli määruse artikli 79 lõige 1 1. Pädevad asutused koguvad lõive ja tasusid IV lisa II peatükis osutatud toimingutega seotud ametliku kontrolli eest ja artikli 47 lõike 1 punktides a, b ja c osutatud loomade ja kaupade ametliku kontrolli eest piiripunktides või artikli 53 lõike 1 punktis a osutatud kontrollipunktides kas: (a) artikli 82 lõike 1 kohaselt arvutatud kulude või (b) IV lisas sätestatud summade tasemel.

Näide: piiril olevate taimede transiitsaadetiste korral tuleb tasu võtta vastavalt IV lisa I peatüki VII osale (VII osa „KOLMANDATEST RIIKIDEST PÄRIT LOOMA- JA KAUBASAADETISED TRANSIIDI VÕI ÜMBERLAADIMISE KORRAL“), mitte vastavalt VIII osale (VIII osa „TAIMEDE, TAIMSETE SAADUSTE NING MUUDE TOODETE, ESEMETE JA MATERJALIDE SAADETISED, MIS VÕIVAD OLLA SOODSAKS PINNASEKS TAIMEKAHJUSTAJATELE VÕI NEID LEVITADA“).

Lisaks on ametliku kontrolli määruse artikli 79 lõikes 2 sätestatud, et pädevad asutused peavad koguma lõive või tasusid, et katta kulud, mida nad kannavad seoses ametliku kontrolli määruse artikli 47 lõike 1 punktides d, e ja f osutatud loomade ja kaupade ametliku kontrolliga, ettevõtja soovil tehtud ametliku kontrolliga, mille eesmärk on saada määruse (EÜ) nr 183/2005 artiklis 10 ette nähtud tunnustamine, ja ametliku kontrolliga, mida esialgu ei olnud kavas teha ja mis on osutunud vajalikuks pärast seda, kui sama ettevõtja puhul avastati nõuete rikkumine, ning mida tehakse selleks, et hinnata rikkumise ulatust ja mõju või kontrollida, kas rikkumine on heastatud.

2.3.3. Muud lõivud või tasud (mittekohustuslikud)

Nagu on sätestatud ametliku kontrolli määruse artiklis 80, võivad liikmesriigid koguda lõive ja tasusid ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute kulude katmiseks, mis ei ole ametliku kontrolli määruse artiklis 79 osutatud lõivud ja tasud, välja arvatud juhul, kui see on keelatud õigusnormidega, mida kohaldatakse ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud normidega reguleeritud valdkondades. Need lõivud ja tasud ei ole kohustuslikud ning ametliku kontrolli määruse artiklit 81, milles käsitletakse kulusid, ja ametliku kontrolli määruse artiklit 82, milles käsitletakse lõivude ja tasude arvutamist, ei kohaldata nende lõivude ja tasude suhtes. Ametliku kontrolli määruse artikli 80 kohaselt kogutavad tasud peavad siiski vastama kõnealuse määruse artiklites 83, 84 ja 85 sätestatud nõuetele.

Näiteks on ametliku kontrolli määruse artikli 21 lõike 2 punktis a sätestatud erinormid enne pealelaadimist tehtava ametliku kontrolli kohta, mille eesmärk on kontrollida loomade transpordikõlblikkust. Ametliku kontrolli määruse artikli 21 lõike 2 punkti a kohaste ametlike kontrollide eest võib tasusid või lõive koguda ametliku kontrolli määruse artikli 80 kohaselt, sest need kontrollid ei kuulu ametliku kontrolli määruse artikli 79 kohaldamisalasse ning loomade vedu reguleerivad õigusaktid ei keela võtta lõive ja tasusid, sealhulgas loomade kontrollimise eest enne nende pealelaadimist ja kolmandatesse riikidesse transportimist. Need tasud või lõivud peaksid katma kantud kulud, kuid ei tohiks neid ületada.

2.3.4. Kulude suurus ja kohustuslike lõivude või tasude arvutamise meetodid

Pädevad asutused peavad ametliku kontrolli määruse artikli 79 lõikes 1 osutatud ametliku kontrolliga seoses koguma kohustuslikke lõive või tasusid kas ametliku kontrolli määruse artikli 82 lõike 1 kohaselt arvutatud kulude tasemel või ametliku kontrolli määruse IV lisas sätestatud summade tasemel. Ametliku kontrolli määruse artikli 79 lõikes 2 osutatud ametliku kontrolliga seoses kogutavad tasud või lõivud arvutatakse samuti ametliku kontrolli määruse artikli 82 lõike 1 kohaselt või kogutakse ametliku kontrolli määruse IV lisas sätestatud summade tasemel nende loomade või kaupade või toimingute eest, millega seoses on kõnealuses lisas lõivud kehtestatud.

Ametliku kontrolli määruse IV lisa I peatükis on sätestatud lõivud või tasud liitu sisenevate looma- ja kaubasaadetiste, näiteks elusloomade, liha, kalapüügitoodete, taimede, taimsete saaduste, transiitkaupade jne ametliku kontrolli eest. Sama lisa II peatükis on sätestatud lõivud või tasud tapamajades, lihalõikusettevõtetes, ulukiliha töötlemisettevõtetes, piima tootmise suhtes ning kalapüügitoodete ja vesiviljelustoodete tootmise ja turule laskmise suhtes tehtava ametliku kontrolli eest.

Ametliku kontrolli määruse artikli 79 lõige 1 ei luba pädevatel asutustel kasutada kõnealuse artikli punktides a ja b nimetatud kahe meetodi kombinatsiooni ametliku kontrolli määruse IV lisa I peatükis osutatud samasse kategooriasse (18) kuuluvate loomade ja kaupade saadetiste puhul (nt kalapüügitoodete saadetiste ametlik kontroll) ja ametliku kontrolli määruse IV lisa II peatükis osutatud samasse kategooriasse (19) kuuluvate toimingute puhul (nt ametlik kontroll tapamajades). See tähendab, et liikmesriigid võivad määrata lõivud või tasud ametliku kontrolli määruse artikli 82 lõike 1 kohaselt arvutatud kulude tasemel mõningate ametliku kontrolli määruse IV lisa I peatükis osutatud samasse kategooriasse kuuluvate loomade või kaupade saadetiste puhul (nt lihasaadetiste ametlik kontroll) või mõningate ametliku kontrolli määruse IV lisa II peatükis osutatud samasse kategooriasse kuuluvate toimingute puhul (nt ametlik kontroll lihalõikusettevõtetes) ning kõnealuse määruse IV lisas sätestatud summade tasemel muusse kategooriasse kuuluvate loomade või kaupade saadetiste puhul (nt lihatoodete, kodulinnuliha, ulukiliha, küülikuliha või tehistingimustes peetavate ulukite liha saadetiste ametlik kontroll) või muusse kategooriasse kuuluvate toimingute puhul (nt piimatootmise ametlik kontroll). Liikmesriigid võivad seda siiski teha üksnes juhul, kui selline vahetegemine on kooskõlas mittediskrimineerimise ja võrdse kohtlemise aluspõhimõtetega.

Ametliku kontrolli määruse artiklis 81 loetletud kulud on asjakohased üksnes ametliku kontrolli määruse artikli 79 lõike 1 punkti a ja artikli 79 lõike 2, mitte artikli 79 lõike 1 punkti b puhul.

Näide: seoses imporditasudega otsustab liikmesriik kohaldada ametliku kontrolli määruse artikli 79 lõike 1 punkti b (st lõive või tasusid liitu sisenevate looma- ja kaubasaadetiste ametliku kontrolli eest ametliku kontrolli määruse IV lisa I peatükis sätestatud summade tasemel). Ametliku kontrolliga kaasnevad aga lisakulud, näiteks transpordikulud piiripunktidest eemal toimuvate kontrollide puhul ja väljaspool ametlikku tööaega kontrolle tegevate ametnike ületunnitasud. Neid kulusid ei saa lisada ametliku kontrolli määruse artikli 79 lõike 1 punktil b põhinevatele tasudele, sest ametliku kontrolli määruse IV lisas sätestatud tasud on kindlaksmääratud tasud ja liikmesriigid ei tohiks nõuda lisakulude hüvitamist.

Ametliku kontrolli määruse artikli 82 lõikes 1 on sätestatud järgmine:

Ametliku kontrolli määruse artikli 82 lõige 1 1. Artikli 79 lõike 1 punkti a ja artikli 79 lõike 2 kohaselt kogutavad lõivud ja tasud kehtestatakse, kasutades üht järgmistest arvutusmeetoditest või nende kombinatsiooni: (a) arvutatakse kindla summana, lähtudes pädevate asutuste ametliku kontrolliga seotud kogukuludest teataval ajavahemikul, ning neid kohaldatakse kõigi ettevõtjate suhtes olenemata sellest, kas selle ajavahemiku jooksul on ettevõtja suhtes ametlikku kontrolli tehtud; teatava sektori, tegevusala või ettevõtjate kategooria puhul tasude kindlaksmääramisel võtavad pädevad asutused arvesse mõju, mis asjaomase tegevusala liik ja ulatus ning sellega seotud riskitegurid avaldavad ametliku kontrolli kogukulude jaotusele, või (b) arvutatakse iga üksiku ametliku kontrollitoimingu tegelike kulude põhjal ning neid kohaldatakse selles ametlikus kontrollis osalenud ettevõtjate suhtes.

Selle sätte punkt a võimaldab liikmesriikidel arvutada kindlasummalise tasu konkreetse sektori, tegevusala või ettevõtjate kategooria jaoks, võttes aluseks kõikide ametliku kontrolli määruse kohaldamisalasse kuuluvate ametlike kontrollide kulud. Seoses iga sektori, tegevusala ja ettevõtjate kategooria puhul võetavate tasude arvutamisega nõutakse ametliku kontrolli määruse artikli 82 lõike 1 punktis a, et liikmesriigid võtaksid arvesse mõju, mida asjaomase tegevusala liik ja ulatus ning sellega seotud riskitegurid avaldavad ametliku kontrolli kogukulude jaotusele.

Ametliku kontrolli määruse artikli 82 lõikes 3 on sätestatud, et kui tasud või lõivud arvutatakse kindlasummalise tasuna vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 82 lõike 1 punktile a, ei tohi need pädevate asutuste kogutavad tasud või lõivud ületada kõnealuses sättes osutatud ajavahemiku jooksul tehtud ametliku kontrolli kogukulusid. Ametliku kontrolli määruse artikli 82 lõikes 4 on sätestatud, et kui tasud või lõivud arvutatakse vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 82 lõike 1 punktile b, ei tohi need ületada tehtud ametliku kontrolli tegelikke kulusid.

Ametliku kontrolli määruse artikli 81 punktides a–g selgitatakse täiendavalt nimetatud kogukulude ulatust. Nende hulka kuuluvad niivõrd, kuivõrd need tulenevad asjaomastest ametlikest kontrollidest, ametliku kontrolliga seotud töötajate, sealhulgas abi- ja haldustöötajate palgad, sotsiaalkindlustus-, pensioni- ja kindlustuskulud (punkt a), samuti rajatiste ja seadmete kulud, sealhulgas hooldus- ja kindlustuskulud ja muud seotud kulud (punkt b), koolituskulud, välja arvatud pädeva asutuse poolt töölevõtmiseks vajaliku kvalifikatsiooni omandamise kulud (punkt e), ning selliste töötajate reisikulud (punkt f).

Pädevate asutuste poolt teataval ajavahemikul ametliku kontrolliga seoses kantud kogukulude (ametliku kontrolli määruse artikli 82 lõike 1 punkt a) ulatuse kohta on kõnealuse määruse põhjenduses 66 täpsustatud, et need võivad hõlmata üldkulusid, mida pädevad asutused on kandnud ametliku kontrolli tegemisel. Lisaks on selles põhjenduses selgitatud, et üldkulud võivad hõlmata toetus- ja korralduskulusid, mis on vajalikud ametliku kontrolli kavandamiseks ja tegemiseks.

Peale selle on sätestatud, et kui tasusid või lõive kohaldatakse iga ametliku kontrolli tegelike kulude alusel eraldi, peaksid ettevõtjad, kes on seni nõudeid korralikult täitnud, maksma väiksemat tasu kui ettevõtjad, kes ei ole nõudeid täitnud, sest nõudeid korralikult täitvate ettevõtjate suhtes tuleb ametlikku kontrolli teha harvem. Kui tasud või lõivud arvutatakse pädeva asutuse poolt teataval ajavahemikul kantud kogukulude alusel ja nõutakse sisse kõikidelt ettevõtjatelt, olenemata sellest, kas nende suhtes kohaldati võrdlusperioodil ametlikku kontrolli või mitte, tuleks need arvutada nii, et tunnustada ettevõtjaid, kellel on liidu toidutarneahela õigusaktide järgimisel pidevalt head tulemused.

Konkreetselt haldus- ja tugitöötajatega seotud kulude puhul võib Euroopa Liidu Kohtu väljakujunenud praktika (20) kohaselt võtta tasude arvutamisel arvesse üksnes tööaega, mida haldus- ja tugitöötajad vajavad ametliku kontrolliga lahutamatult seotud toiminguteks.

Ametliku kontrolli määruse artikli 79 lõike 3 kohaselt võivad liikmesriigid objektiivsel ja mittediskrimineerival alusel vähendada IV lisa II peatükis osutatud toimingutega seotud lõive ja tasusid (tapamajad, lihalõikusettevõtted, ulukiliha töötlemisettevõtted, piimatootmine ning kalapüügi- ja vesiviljelustoodete tootmine ja turule laskmine), võttes arvesse:

— vähese tootlikkusega ettevõtjate huve;

— traditsioonilisi tootmiseks, töötlemiseks ja turustamiseks kasutatavaid meetodeid;

— spetsiifiliste geograafiliste piirangutega piirkondades asuvate ettevõtjate vajadusi

— ning seda, kas varasem ametlik kontroll on näidanud, et ettevõtja järgib ametliku kontrolli määruse artikli 1 lõikes 2 osutatud norme.

2.3.5. Läbipaistvus

Ametliku kontrolli määruse põhjendus 68: Ametliku kontrolli rahastamine ettevõtjatelt lõivude ja tasude kogumise kaudu peaks olema täielikult läbipaistev, et kodanikel ja ettevõtjatel oleks võimalik aru saada lõivude ja tasude kehtestamiseks kasutatud meetoditest ja andmetest. Ametliku kontrolli määruse artikkel 85 Läbipaistvus 1. Liikmesriigid tagavad läbipaistvuse kõrge taseme seoses järgmisega: a) artikli 79 lõike 1 punktis a, artikli 79 lõikes 2 ja artiklis 80 sätestatud lõivud ja tasud; i) nimetatud lõivude või tasude kindlaksmääramisel kasutatavad meetodid ja andmed; ii) lõivude või tasude summa ettevõtjate kategooriate ning ametliku kontrolli või muude ametlike toimingute kategooriate kaupa; iii) artiklis 81 osutatud kulude jaotus; b) lõivude või tasude kogumise eest vastutavate asutuste või organite nimetused. 2. Iga pädev asutus avalikustab iga perioodi kohta käesoleva artikli lõikes 1 osutatud teabe ning pädevate asutuste kulud, mille katmiseks kogutakse artikli 79 lõike 1 punkti a, artikli 79 lõike 2 ja artikli 80 alusel lõive ja tasusid. 3. Liikmesriigid konsulteerivad asjaomaste sidusrühmadega seoses artikli 79 lõike 1 punktis a, artikli 79 lõikes 2 ja artiklis 80 sätestatud lõivude või tasude arvutamise üldiste meetoditega.

Ametliku kontrolli määruse artiklist 85 tuleneb, et liikmesriigid peavad tagama suure läbipaistvuse seoses artikli 79 lõike 1 punktis a, artikli 79 lõikes 2 ja artiklis 80 sätestatud lõivude ja tasudega ning lõivude ja tasude kogumise eest vastutavate asutuste või organite nimetustega.

Vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 113 lõike 1 punktile e ja komisjoni rakendusmäärusele (EL) 2019/723 peavad liikmesriigid esitama oma aastaaruannetes lingi pädeva asutuse veebilehele, mis sisaldab avalikku teavet ametliku kontrolli määruse artikli 85 lõikes 2 osutatud lõivude ja tasude kohta.

3. III JAOTIS – „REFERENTLABORID JA -KESKUSED“

ELi referentlaborite ja riiklike referentlaborite eesmärk on edendada ühtseid tavasid seoses liikmesriikide määratud ametlikes laborites kohaldatavate meetodite väljatöötamise või kasutamisega, tagades seeläbi ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute raames tehtud uuringute, analüüside ja diagnoosimise tulemuste usaldusväärsuse ja ühtsuse.

ELi referentkeskuste eesmärk on edendada teaduslikke ja tehnilisi eriteadmisi loomade heaolu ning toidutarneahela autentsuse ja terviklikkuse valdkonnas, edendades seeläbi keskuste vastavates sihtvaldkondades ühist teaduslikku arusaamist, mis on ametliku kontrolli ja muude ametlike toimingute aluseks.

3.1. Määramine ja tegevuse ulatus

3.1.1. ELi referentlaborid ja ELi referentkeskused (ametliku kontrolli määruse artiklid 92–99)

ELi referentlaborite ja ELi referentkeskuste tegevuse ulatus on peamiselt kindlaks määratud valdkondlike õigusaktidega, millega reguleeritakse ELi toidutarneahela õiguse eri poliitikavaldkondi ning kehtestatakse vajadus ühtlustatud meetodite ja teaduslike eriteadmiste järele: ELi referentlaborite puhul vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 92 lõikele 1 ning ELi referentkeskuste puhul vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 95 lõikele 1 ja artikli 97 lõikele 1.

Komisjon võib delegeeritud õigusaktiga vastu võtta ametliku otsuse konkreetse sektori jaoks ELi referentlabori asutamise kohta (ametliku kontrolli määruse artikli 92 lõige 4) ning määrab seejärel rakendusaktiga (ametliku kontrolli määruse artikli 93 lõige 1) ühe või mitu laborit, kes võtavad pärast avalikku konkurssi (ametliku kontrolli määruse artikli 93 lõike 2 punkt a) ELi referentlaborite ülesanded üle. Asutamis- ja määramisotsustega võib piirata ELi referentlaborite tegevuse ulatust teatavate pädevusvaldkondadega (nt patogeenide rühmad, taimekahjustajate liigid jne). Samamoodi võib komisjoni ametliku otsusega, mille kohaselt määratakse rakendusaktidega üks või mitu loomade heaolu või toidutarneahela autentsuse ja terviklikkuse valdkonnas pädevat ELi referentkeskust, (21) piirata ELi referentkeskuse tegevuse ulatust teatavate pädevusvaldkondadega.

ELi referentlaborite ja ELi referentkeskuste kohustuslikud ülesanded ning nende tegevusega seotud nõuded (nt varustus, töötajad, akrediteerimine jne) on sätestatud ELi referentlaborite puhul ametliku kontrolli määruse artikli 93 lõikes 3 ja artiklis 94, loomade heaolu valdkonna ELi referentkeskuste puhul ametliku kontrolli määruse artikli 95 lõikes 3 ja artiklis 96 ning toidutarneahela autentsuse ja terviklikkuse valdkonna ELi referentkeskuste puhul ametliku kontrolli määruse artikli 97 lõikes 3 ja artiklis 98. See õigusraamistik võimaldab märkimisväärset paindlikkust ELi referentlabori või ELi referentkeskuse tegevuse ulatuse üksikasjalikuks täpsustamiseks tema iga-aastases või mitmeaastases tööprogrammis.

Kui pärast ELi referentlabori või ELi referentkeskuse määramist tahetakse talle kehtestada lisaülesandeid või -nõudeid, tuleks hinnata, kas need lisaülesanded ja -nõuded kuuluvad 1) vastavate valdkondlike õigusaktide, 2) asutamist käsitleva delegeeritud õigusakti ja/või määramist käsitleva rakendusakti ning 3) ametliku kontrolli määruse artiklites 93–98 kirjeldatud ülesannete ja nõuete loetelu kohaldamisalasse. Kui lisaülesanded või -nõuded kuuluvad sellesse kohaldamisalasse, võib komisjon otsustada lisada need ELi referentlabori või ELi referentkeskuse iga-aastasesse või mitmeaastasesse tööprogrammi. Kui lisaülesanded või -nõuded ei kuulu eespool kirjeldatud kohaldamisalasse, on vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 99 lõikele 2 vaja komisjoni ametlikku otsust delegeeritud õigusakti näol. See menetlus piirdub siiski olukordadega, mis on tingitud uutest või tekkivatest riskidest, uutest või esilekerkivatest loomataudidest või taimekahjustajatest või uutest õiguslikest nõuetest.

3.1.2. Riiklikud referentlaborid (ametliku kontrolli määruse artiklid 100–101)

Liikmesriigid peavad iga ELi referentlabori jaoks määrama ühe või mitu riiklikku referentlaborit. ELi referentlabori ülesanded võib täita üks vastav riiklik asutus, mis toimib riikliku referentlaborina, või siis võib need jagada mitme riikliku asutuse vahel. Viimasel juhul peavad liikmesriigid tagama riikliku referentlabori ülesandeid jagavate laborite vahelise tiheda koostöö (ametliku kontrolli määruse artikli 100 lõige 5). Liikmesriigid võivad otsustada määrata täiendavad riiklikud referentlaborid ka poliitikavaldkondade jaoks, kus vastavat ELi referentlaborit määratud ei ole (ametliku kontrolli määruse artikli 100 lõige 1). Need täiendavad riiklikud referentlaborid peavad siiski täitma ametliku kontrolli määruse artiklites 100 ja 101 riiklike referentlaborite suhtes kehtestatud nõudeid, ülesandeid ja kohustusi, välja arvatud neid, mis käsitlevad koostööd ELi referentlaboritega (nt ametliku kontrolli määruse artikli 101 lõike 1 punkt a ja artikli 101 lõike 1 punkt d).

Labor võib täita nii ametliku labori kui ka referentlabori ülesandeid, tingimusel et ta täidab vastavaid nõudeid ja kohustusi ning on määratud iga asjaomase ülesande täitmiseks.

Liikmesriigid võivad määrata riiklikuks referentlaboriks mõnes teises ELi või EMP riigis asuva labori. Seda mehhanismi võib kasutada näiteks juhul, kui omamaistel laboritel puudub riikliku referentlabori akrediteerimisnõuete täitmiseks vajalik võimekus või selleks nõutavad eriteadmised. Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu, (22) eriti Iirimaa ja Põhja-Iirimaa protokolli artikli 5 lõike 4 ja 2. lisa 43. jao kohaselt on see ainus mehhanism Põhja-Iirimaaga seotud riiklike referentlaborite määramiseks.

3.2. Akrediteerimine

3.2.1. ELi referentlaborid (ametliku kontrolli määruse artikkel 93) ja riiklikud referentlaborid (ametliku kontrolli määruse artikkel 100)

ELi referentlaborid ja riiklikud referentlaborid peavad tegutsema kooskõlas standardiga EN ISO/IEC 17025 ja olema kõnealuse standardi alusel akrediteeritud. Nende akrediteerimise ulatus peab hõlmama kõiki laboratoorsete analüüside, uuringute või diagnoosimise meetodeid, mida labor peab ELi referentlabori või riikliku referentlaborina tegutsedes kasutama. Mõiste „meetod“ all võib mõista mõõtmisprotseduuri, mida kohaldatakse konkreetse maatriksi või maatriksite rühma ja konkreetse analüüdi või analüütide rühma või nende kombinatsiooni suhtes (olenevalt kõnealusest meetodist) kooskõlas standardiga EN ISO/IEC 17025.

Need eeskirjad vastavad ametlike laborite määramisega seotud asjakohastele kohustustele, mis on sätestatud ametliku kontrolli määruse artikli 37 lõike 4 punktis e ja artikli 37 lõikes 5 (vt akrediteerimist käsitlev peatükk 2.2.3.2). Ametliku kontrolli määrusega nähakse ette erandid sellest kohustusest, andes liikmesriikidele õiguse teatavatel tingimustel määrata riiklik referentlabor, mis ei täida akrediteerimisnõuet, ning võimaldatakse teatavat paindlikkust seoses akrediteerimisulatusega.

1. Riikliku referentlabori või ELi referentlabori akrediteerimise ulatus võib a. hõlmata meetodite rühmi (riiklike referentlaborite puhul ametliku kontrolli määruse artikli 100 lõige 2 koostoimes artikli 37 lõike 5 punktiga b, ELi referentlaborite puhul ametliku kontrolli määruse artikli 93 lõike 3 punkti a alapunkt ii); b. olla määratletud paindlikult (riiklike referentlaborite puhul ametliku kontrolli määruse artikli 100 lõige 2 koostoimes artikli 37 lõike 5 punktiga c, ELi referentlaborite puhul ametliku kontrolli määruse artikli 93 lõike 3 punkti a alapunkt iii).

2. Riiklike referentlaborite puhul on lubatud ajutine erand kohustuslikust akrediteerimisest (1 + 1 aasta) (ametliku kontrolli määruse artikli 100 lõige 2 koostoimes artikli 42 lõikega 1, artikli 42 lõike 2 punktidega a ja b ning artikli 42 lõikega 3): a. kui meetodi kasutamist on hakatud liidu õigusnormide kohaselt alles hiljuti nõudma, nagu on osutatud ametliku kontrolli määruse artikli 34 lõikes 1 (arvestatakse alates asjaomaste õigusnormide jõustumise kuupäevast); b. kui kasutatavas meetodis tehtud muudatused tingivad vajaduse uue akrediteeringu järele või olemasoleva akrediteeringu laiendamise järele (kui see ei ole hõlmatud paindliku akrediteerimisulatusega (23)); c. kui meetodi kasutamise vajadus tuleneb hädaolukorrast või uuest riskist.

3. Taimetervise valdkonnas kehtis akrediteerimisnõude jõustumiseks üleminekuperiood kuni 29. aprillini 2022 (ametliku kontrolli määruse artikli 167 lõige 2).

Riiklikele referentlaboritele ja ELi referentlaboritele ei laiene ametliku kontrolli määruse artiklis 41 sätestatud õigus kohustuslikust akrediteerimisest erandite kehtestamiseks (24). Taimetervise valdkonnas võivad vastavalt pädevad asutused või komisjon siiski määrata ametliku kontrolli määruse artikli 41 kohaselt vastu võetud erandi alusel määratud ametliku labori riiklikuks referentlaboriks või ELi referentlaboriks, olenemata sellest, kas see labor vastab kõikide oma meetoditele akrediteeringu saamise tingimusele (vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 93 lõige 4 ja artikli 100 lõige 2). See võimalus ei mõjutaks taimetervise valdkonnas enne ametliku kontrolli määruse artikli 41 kohase delegeeritud õigusakti vastuvõtmist määratud riiklikke referentlaboreid ja ELi referentlaboreid.

3.2.2. ELi referentkeskused (ametliku kontrolli määruse artiklid 95–98)

Kuna ELi referentkeskuste ülesanne seisneb eelkõige toetamises, ei ole nende kohustuslikku akrediteerimist ette nähtud. Sellest hoolimata peavad ELi referentkeskused oma vastavates sihtvaldkondades omama „kõrgetasemelisi teaduslikke ja tehnilisi eriteadmisi“ ning tagama, et nende töötajatel on „põhjalikud teadmised rahvusvahelistest standarditest ja tavadest“ (vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 95 lõike 3 punktid b ja e ning artikli 97 lõike 3 punktid b ja e).

3.3. Avaldamis- ja teavitamiskohustused

3.3.1. Riiklike referentlaborite loetelu

Ametliku kontrolli määruse artikli 100 lõike 4 kohaselt peavad liikmesriigid edastama komisjonile, teistele liikmesriikidele ja asjaomastele ELi referentlaboritele riiklike referentlaborite nimede ja aadresside ajakohastatud loetelu ning tegema selle loetelu üldsusele kättesaadavaks.

Ametliku kontrolli määruse artikli 94 lõike 3 kohaselt peavad ELi referentlaborid avaldama liikmesriikide poolt ELi referentlaborite sihtvaldkondades määratud riiklike referentlaborite loetelu.

3.3.2. ELi referentlaborite ja ELi referentkeskuste loetelud

Ametliku kontrolli määruse artikli 99 lõike 1 kohaselt avaldab komisjon oma veebisaidil määratud ELi referentlaborite (https://ec.europa.eu/food/ref-labs_en) ja ELi referentkeskuste (loomade heaolu puhul https://ec.europa.eu/food/animals/welfare/eu-ref-centre_en) nimede ja aadresside ajakohastatud loetelu.

3.3.3. Andmekaitse

Riiklike referentlaborite (liikmesriigid) ja ELi referentlaborite (Euroopa Komisjon) kohta teabe avaldamisel kohaldatakse ELi andmekaitsenorme (vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) 2016/679 (25) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) 2018/1725 (26)). Teavet füüsiliste isikute kohta ei tohi avaldada ilma nende nõusolekuta. Parima tavana tuleks avaldada üksnes labori üldised kontaktandmed (nt aadress, postiaadress), kuna siis on ametliku kontrolli määruse artikli 94 lõikes 3, artikli 99 lõikes 1 ja artikli 100 lõikes 4 sätestatud avaldamiskohustused piisavalt täidetud.

3.4. Aruandlus ja komisjoni kontrollid

3.4.1. ELi referentlaborid ja ELi referentkeskused

Kooskõlas ametliku kontrolli määruse artikli 99 lõikega 3 kontrollib komisjon ELi referentlaboreid ja ELi referentkeskusi, et kontrollida, kas ELi referentlaborid täidavad ametliku kontrolli määruse artikli 93 lõikes 3 ja artiklis 94 sätestatud nõudeid ning kas ELi referentkeskused täidavad ametliku kontrolli määruse artikli 95 lõikes 3 ja artikli 97 lõikes 3 sätestatud nõudeid.

Senise tava kohaselt teeb komisjon oma kontrollide raames järgmist: vaatab läbi aruanded, võttes aluseks ELi referentlaborite ja ELi referentkeskuste iga-aastased või mitmeaastased tööprogrammid;

— vaatab läbi iga-aastased finantsaruanded.

Lisaks võib komisjon otsustada teha igal üksikjuhul eraldi kohapealseid kontrolle, et veenduda laborite vastavuses määramiskriteeriumidele ning kontrollida, kas esitatud ühe- või mitmeaastaseid programme on nõuetekohaselt rakendatud ja nende kohta on nõuetekohaselt aruandeid esitatud,

— elementidega seoses, mida ei ole dokumentide läbivaatamise abil lihtne kontrollida,

— kui aruannetest või muudest teabeallikatest nähtub probleeme või nõuete rikkumisi.

3.4.2. Riiklikud referentlaborid

Riiklike referentlaborite suhtes ametliku kontrolli määruse artikli 99 lõikes 3 kirjeldatud komisjoni kontrolle ei kohaldata. Komisjon võib siiski käsitleda riiklike referentlaborite tegevust oma kontrollide raames, mille eesmärk on veenduda liikmesriikide kontrollisüsteemide toimivuses, nagu on kirjeldatud kõnealuse määruse artiklites 116–119.

3.4.2.1. Riiklikud referentlaborid: laboritevahelised võrdlevad uuringud ja pädevuskontrollid

Ametliku kontrolli määruse artikli 94 lõike 2 punkti c kohaselt jälgivad ELi referentlaborid regulaarselt riiklike referentlaborite tegevust laboritevaheliste võrdlevate uuringute või pädevuskontrollide kaudu, eelkõige juhul, kui on kehtestatud õiguslik nõue kasutada teatavaid meetodeid. Riiklikud referentlaborid on vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 101 lõike 1 punktile a kohustatud osalema võrdlevates uuringutes / pädevuskontrollides. Õiguslike nõuete või asjaomase analüüdi/ohuga seotud ohutusprobleemide puudumisel peaksid riiklikud referentlaborid tegema kõik endast oleneva, et tagada osalemine ELi referentlabori võrdlevates uuringutes / pädevuskontrollides, või põhjendama mitteosalemist.

Vajaduse korral võivad riiklikud referentlaborid või ELi referentlaborid taotleda, et võrdlevas uuringus / pädevuskontrollis osaleks mõni teine liikmesriiki esindav riiklik referentlabor või ametlik labor (ametliku kontrolli määruse artikli 94 lõike 2 punkt c ja artikli 38 lõige 2). Juhul kui riiklik referentlabor ei osale võrdlevas uuringus / pädevuskontrollis või kui ELi referentlabor ei aktsepteeri mitteosalemise põhjendust, tuleks liikmesriike teavitada, et nad võtaksid meetmeid.

Kui riikliku referentlabori tulemused ELi referentlaborite korraldatud võrdlevas uuringus / pädevuskontrollis ei ole piisavalt head, tuleks võtta asjakohaseid järelmeetmeid. Üldiselt tuleks nende meetmete puhul järgida kaheetapilist lähenemisviisi. Esimeses etapis tuleks nõuda, et riiklik referentlabor võtaks tuvastatud probleemide lahendamiseks parandusmeetmeid. Teises etapis, kui parandusmeetmetest hoolimata on tulemused endiselt puudulikud või kui riiklik referentlabor ei tee esimeses etapis kindlaks tehtud probleemide lahendamiseks täielikku koostööd, peaks ELi referentlabor teavitama sellest komisjoni. Komisjon otsustab, milliseid edasisi meetmeid võtta, ja võib nõuda liikmesriigi pädevalt asutuselt meetmete võtmist.

(1) Mõisted „pädev asutus“ ja „volitatud isik“ on määratletud vastavalt ametliku kontrolli määruse artikli 3 punktides 3 ja 5.

(2) Ametliku kontrolli määruse artikli 3 punkti 9 kohaselt mõeldakse „loomade“ all loomi Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta määruse (EL) 2016/429 (loomataudide kohta, millega muudetakse teatavaid loomatervise valdkonna õigusakte või tunnistatakse need kehtetuks (loomatervise määrus)) (ELT L 84, 31.3.2016, lk 1) artikli 4 punktis 1 määratletud tähenduses. Mõiste „kaubad“ on määratletud ametliku kontrolli määruse artikli 3 punktis 11.

(3) Komisjoni 10. oktoobri 2019. aasta delegeeritud määrus (EL) 2019/2124, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) 2017/625 looma- ja kaubasaadetiste ametliku kontrolli eeskirjadega, mida kohaldatakse läbi liidu toimuva transiidi, ümberlaadimise ja edasiveo korral, ning millega muudetakse komisjoni määruseid (EÜ) nr 798/2008, (EÜ) nr 1251/2008, (EÜ) nr 119/2009, (EL) nr 206/2010, (EL) nr 605/2010, (EL) nr 142/2011, (EL) nr 28/2012, komisjoni rakendusmäärust (EL) 2016/759 ja komisjoni otsust 2007/777/EÜ (ELT L 321, 12.12.2019, lk 73).

(4) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta määrus (EL) 2016/429 loomataudide kohta, millega muudetakse teatavaid loomatervise valdkonna õigusakte või tunnistatakse need kehtetuks (loomatervise määrus) (ELT L 84, 31.3.2016, lk 1).

(5) Sealhulgas nõukogu määruses (EMÜ) nr 315/93 määratletud saasteained ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2002/32/EÜ määratletud soovimatud ained.

(6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määrus (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1).

(7) Artikli 29 punkti b alapunktis iv osutatud akrediteerimisprotsessi käigus tuleb kontrollida volitatud isiku tegelikku tegutsemist kooskõlas kõnealuses sättes osutatud asjakohaste standarditega.

(8) Komisjoni 17. detsembri 2019. aasta delegeeritud määrus (EL) 2020/689, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) 2016/429 seoses teatavate loetellu kantud ja esilekerkivate taudide seire, likvideerimisprogrammide ja taudivaba staatuse eeskirjadega (ELT L 174, 3.6.2020, lk 211).

(9) Komisjoni 28. märtsi 2007. aasta määrus (EÜ) nr 333/2007, milles sätestatakse proovivõtu- ja analüüsimeetodid plii, kaadmiumi, elavhõbeda, anorgaanilise tina, 3-MCPD ja benso(a)püreenisisalduse ametlikuks kontrolliks toiduainetes (ELT L 88, 29.3.2007, lk 29).

(10) Komisjoni 23. veebruari 2006. aasta määrus (EÜ) nr 401/2006, milles sätestatakse proovivõtu- ja analüüsimeetodid mükotoksiinide sisalduse ametlikuks kontrolliks toiduainetes (ELT L 70, 9.3.2006, lk 12).

(11) Komisjoni 27. jaanuari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 152/2009, milles sätestatakse proovivõtu- ja analüüsimeetodid sööda ametlikuks kontrolliks (ELT L 54, 26.2.2009, lk 1).

(12) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 882/2004 (ELT L 165, 30.4.2004, lk 1) tunnistati määrusega (EL) 2017/625 kehtetuks 14. detsembril 2019.

(13) https://ec.europa.eu/eusurvey/runner/contactform/DGSANTE_official_labs_R2017_625

(14) „Paindlik akrediteerimisulatus“ – akrediteerimisulatus, mis võimaldab vastavushindamisasutusel muuta metoodikat ja muid akrediteerimisasutuse kinnituse kohaselt vastavushindamisasutuse pädevusse kuuluvaid parameetreid (ISO/IEC 17011:2017).

(15) Suunised miinimumsoovituste kohta ametlikule laborile, mis on määratud tuvastama Trichinella (keeritsusside) esinemist lihas: https://ec.europa.eu/food/system/files/2021-10/biosafety_fh_legis_guidance_min-recom-trichinella-meat_et.pdf

(16) Komisjoni 17. mai 2021. aasta delegeeritud määrus (EL) 2021/1353, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) 2017/625 seoses juhtumitega, mille korral, ja tingimustega, mille alusel võivad pädevad asutused määrata ametlikud laborid, kes ei vasta kõikide nende poolt ametliku kontrolli või muude ametlike toimingute jaoks kasutatavate meetodite osas asjaomastele tingimustele (ELT L 291, 13.8.2021, lk 20).

(17) https://ec.europa.eu/eusurvey/runner/contactform/DGSANTE_official_labs_R2017_625

(18) Ametliku kontrolli määruse IV lisa I peatüki I–VIII osas on loetletud 8 (kaheksa) loomade ja kaupade kategooriat.

(19) Ametliku kontrolli määruse IV lisa II peatüki I–V osas on loetletud 5 (viis) toimingute kategooriat.

(20) Kohtuotsus, Euroopa Kohus, 19. detsember 2019, Exportslachterij J. Gosschalk, C-477/18 ja C-478/18, punkt 66.

(21) Käesoleva teatise avaldamise kuupäeva seisuga ei ole toidutarneahela autentsuse ja terviklikkuse valdkonnas pädevat ELi referentkeskust veel määratud.

(22) ELT L 29, 31.1.2020, lk 7.

(23) „Paindlik akrediteerimisulatus“ – akrediteerimisulatus, mis võimaldab vastavushindamisasutusel muuta metoodikat ja muid akrediteerimisasutuse kinnituse kohaselt vastavushindamisasutuse pädevusse kuuluvaid parameetreid (ISO/IEC 17011:2017).

(24) Komisjoni 17. mai 2021. aasta delegeeritud määrus (EL) 2021/1353, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) 2017/625 seoses juhtumitega, mille korral, ja tingimustega, mille alusel võivad pädevad asutused määrata ametlikud laborid, kes ei vasta kõikide nende poolt ametliku kontrolli või muude ametlike toimingute jaoks kasutatavate meetodite osas asjaomastele tingimustele (ELT L 291, 13.8.2021, lk 20).

(25) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määrus (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) (ELT L 119, 4.5.2016, lk 1).

(26) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2018. aasta määrus (EL) 2018/1725, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset isikuandmete töötlemisel liidu institutsioonides, organites ja asutustes ning isikuandmete vaba liikumist, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 45/2001 ja otsus nr 1247/2002/EÜ (ELT L 295, 21.11.2018, lk 39).