Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, mis käsitleb Rahvusvahelises Mereorganisatsioonis Euroopa Liidu nimel võetavat seisukohta seoses teatavate koodeksite vastuvõtmisega ja konventsioonidesse tehtavate muudatustega /* COM/2013/0208 final - 2013/0111 (NLE) */





SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST Käesolevas komisjoni ettepanekus käsitletakse Euroopa Liidu seisukoha kehtestamist erinevates IMO üksustes seoses järgmisega: (a) IMO õigusaktide rakendamise koodeksi (edaspidi „III koodeks”) vastuvõtmine; (b) IMO tunnustatud organisatsioonide koodeksi (edaspidi „tunnustatud organisatsioonide koodeks”) vastuvõtmine; (c) teatavate rahvusvaheliste konventsioonide muudatuste vastuvõtmine ning (d) kõnealuste muudatuste heakskiitmine asjaomaste konventsioonide vastavate sätete kohaselt. 1.1. III koodeks III koodeksi eelnõu eesmärk on edendada ülemaailmset meresõiduohutust ja merekeskkonna kaitset ning abistada liikmesriike järgmiste õigusaktide rakendamisel: · muudetud 1974. aasta rahvusvaheline konventsioon inimelude ohutusest merel, (SOLAS 1974) ja selle 1988. aasta protokoll; · 1973. aasta rahvusvaheline konventsioon merereostuse vältimise kohta laevadelt, muudetud 1978. ja 1997. aasta protokolliga (MARPOL 73/78); · muudetud 1972. aasta rahvusvahelise laevakokkupõrgete vältimise eeskirja konventsioon (COLREG 1972); · 1966. aasta rahvusvaheline laadungimärgi konventsioon (LL 1966) ja selle 1988. aasta protokoll; · muudetud 1978. aasta meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste rahvusvaheline konventsioon (STCW) ning · 1969. aasta rahvusvaheline laevade mõõtmise konventsioon (TONNAGE 1969). III koodeks sisaldab nii kohustuslikke sätteid kui ka soovitusi nende aspektide kohta, mis võivad olla lepinguosalisele vajalikud nende rahvusvaheliste õigusaktide täielikuks ja igakülgseks jõustamiseks, mille osaline ta on. Käsitletakse järgmisi valdkondi: · lipuriikide, rannikuäärsete riikide ja sadamariikidega seoses: üldsätted rakendamisstrateegia, reguleerimisala, esialgsete meetmete, teabe edastamise, arvestuse pidamise ja parandamise kohta; · lipuriikidega seoses: rakendamine, volituste delegeerimine, jõustamine, lipuriigi inspektorid, lipuriigi teostatav uurimine, hindamine ja läbivaatamine; · rannikuäärsete riikidega seoses: rakendamine, jõustamine, hindamine ja läbivaatamine; · sadamariikidega seoses: rakendamine, jõustamine, hindamine ja läbivaatamine. 1.2. Tunnustatud organisatsioonide koodeks Tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõu eesmärk on varustada lipuriigid tunnustatud organisatsioonide hindamiseks ja volitamiseks vajaliku standardiga ning ka mehhanismidega, mis aitavad saada tunnustatud organisatsioonidest järjepideva ja tõhusa ülevaate, ning selgitada volitatud tunnustatud organisatsioonide kohustusi ja sellise volituse ulatust. See on seotud järgmiste õigusaktidega: · 1974. aasta muudetud rahvusvaheline konventsioon inimelude ohutusest merel (SOLAS 1974); · 1973. aasta rahvusvahelise konventsiooni laevade põhjustatud merereostuse vältimise kohta 1978. aasta protokoll; · 1966. aasta rahvusvahelise laadungimärgi konventsiooni 1988. aasta protokoll. Koodeks kehtib kõigi organisatsioonide suhtes, mille tunnustamist kaalutakse või mida lipuriik on tunnustanud teostama enda nimel kohustuslikku sertifitseerimist ja osutama teenuseid kohustuslike IMO õigusaktide ja siseriiklike õigusaktide raames, samuti kehtib see kõigi lipuriikide suhtes, kes kavatsevad sellist tunnustamist anda. Koodeks sisaldab kohustuslikke sätteid seoses õiguste delegeerimisega ja teabe edastamisega ning sellega kehtestatakse: · kohustuslikud nõuded, mida organisatsioon peab järgima, et lipuriik teda tunnustaks; · kohustuslikud nõuded, mida tunnustatud organisatsioon peab järgima, kui ta teostab kohustuslikku sertifitseerimist ja osutab teenuseid teda tunnustanud lipuriigi nimel; · kohustuslikud nõuded, mida lipuriik peab järgima, kui annab tunnustatud organisatsioonile volituse; · suunised lipuriigile tunnustatud organisatsioonide üle järelevalve teostamiseks. 1.3. Koodeksite vastuvõtmine 1.3.1. III koodeksi vastuvõtmine IMO merekeskkonna kaitse komitee kiitis III koodeksi heaks 64. istungjärgul (MEPC 64, oktoober 2012) ja IMO meresõiduohutuse komitee 91. istungjärgul (MSC 91, november 2012), IMO 28. assamblee peaks selle eeldatavasti vastu võtma 2013. aasta detsembris. 1.3.2. Tunnustatud organisatsioonide koodeksi vastuvõtmine IMO merekeskkonna kaitse komitee kiitis tunnustatud organisatsioonide koodeksi heaks 64. istungjärgul (oktoober 2012) ja IMO meresõiduohutuse komitee 91. istungjärgul (november 2012) ning need komiteed peaksid tunnustatud organisatsioonide koodeksi eeldatavasti vastu võtma 2013. aasta mais ja juunis, vastavalt 65. ja 92. istungjärgul. 1.4. Asjaomaste rahvusvaheliste konventsioonide muutmine 1.4.1. III koodeksi paranduste vastuvõtmine IMO merekeskkonna kaitse komitee kiitis 64. istungjärgul heaks muudatused MARPOLi konventsiooni 1978. ja 1997. aasta protokollides, pidades silmas III koodeksi kohustuslikuks muutmist koos lipuriikide seotud auditeerimissüsteemiga. Nimetatud komitee peaks need muudatused eeldatavasti vastu võtma 66. istungjärgul 2014. aastal. IMO meresõiduohutuse komitee kiitis 91. istungjärgul heaks SOLASe konventsiooni muudatused ja laadungimärgi konventsiooni 1988. aasta protokolli muudatused, et muuta III koodeks kohustuslikuks koos lipuriigi auditeerimissüsteemiga. Nimetatud komitee peaks 92. istungjärgul, mis peaks toimuma 2013. aasta juunis, kiitma samal eesmärgil heaks ka STCW konventsiooni muudatused. Komitee peaks käesolevas lõigus osutatud muudatused eeldatavasti vastu võtma 2014. aastal 93. istungjärgul. IMO meresõiduohutuse komitee kiitis 91. istungjärgul heaks muudatused laadungimärgi konventsioonis, COLREGis ja laevade mõõtmise konventsioonis, et muuta kõnealune koodeks kohustuslikuks koos lipuriigi auditeerimissüsteemiga, et seda 28. assambleel arutada ja seejärel vastu võtta. 1.4.2. Tunnustatud organisatsioonide koodeksi paranduste vastuvõtmine IMO merekeskkonna kaitse komitee kiitis 64. istungjärgul heaks MARPOLi konventsiooni 1978. aasta protokolli muudatused, pidades silmas tunnustatud organisatsioonide koodeksi kohustuslikuks muutmist. Nimetatud komitee peaks need muudatused eeldatavasti vastu võtma 65. istungjärgul, mis peaks toimuma 2013. aasta maikuus. IMO meresõiduohutuse komitee kiitis 91. istungjärgul heaks SOLASe konventsiooni muudatused ja laadungimärgi konventsiooni 1988. aasta protokolli muudatused, pidades silmas tunnustatud organisatsioonide koodeksi kohustuslikuks muutmist. Nimetatud komitee peaks need muudatused eeldatavasti vastu võtma 92. istungjärgul 2014. aastal. 1.4.3. Tunnustamine ja jõustamine, reservatsioonid Kui IMO asjaomane pädev komitee või kõnealune assamblee on eespool osutatud konventsioonide muudatused heaks kiitnud ja vastu võtnud, siis edastatakse need vastavatele konventsiooniosalistele, et nad saaksid väljendada oma nõusolekut kõnealuste muudatustega kas vaikimisi või selgesõnaliselt, iga konventsiooni asjakohaste sätete kohaselt. Mitte üheski eespool osutatud konventsioonis ei ole sätteid, mis välistaksid muudatuste suhtes reservatsioonide tegemise. 1.4.4. Koondtabel Kokkuvõttev tabel eespool kirjeldatud sündmustest on selguse huvides siin esitatud kokkuvõtlikult: Koodeks või konventsioon || Heakskiitmine || Eeldatav vastuvõtmine || Tunnustamise meetod || Ringlusperiood || Eeldatav tunnustamine || Muudatuste eeldatav jõustumine III koodeks || MEPC[1]64, oktoober 2012 MSC 91[2], november 2012 || IMO 28. assamblee, detsember 2013 || -/- || -/- || -/- || -/- Laadungimärgi konventsioon 1966 (III koodeks) || MSC 91, november 2012 || IMO 28. assamblee, detsember 2013 || Ühehäälne ja vaikiv või || 3 aastat || 1/1/2017 || 1/1/2018[3] 2/3 häälteenamus ja selgesõnaline || Põhineb piisaval arvul selgesõnaliselt väljendatud tunnustamistel. || || 12 kuud pärast kuupäeva, mil on saadud piisaval arvul selgesõnaliselt väljendatud tunnustamisi. Laevade mõõtmise konventsioon 1969 (III koodeks) || MSC 91, november 2012 || IMO 28. assamblee, detsember 2013 || Ühehäälne ja vaikiv või || 2 aastat || 1/1/2016 || 1/1/2017[4] 2/3 häälteenamus ja selgesõnaline || Põhineb piisaval arvul selgesõnaliselt väljendatud tunnustamistel. || || 12 kuud pärast kuupäeva, mil on saadud piisaval arvul selgesõnaliselt väljendatud tunnustamisi. Laevakokkupõrgete vältimise eeskirjad (III koodeks) || MSC 91, november 2012 || IMO 28. assamblee, detsember 2013 || 2/3 hääleenamus, vaikiv || 18 kuud || 1/7/2015 || 1/1/2016 Tunnustatud organisatsioonide koodeks || MEPC 64, oktoober 2012 MSC 91, november 2012 || MEPC 65, mai 2013 MSC 92, juuni 2013 || -/- || -/- || -/- || -/- MARPOLi protokoll '78 (Tunnustatud organisatsioonide koodeks) || MEPC 64, oktoober 2012 || MEPC 65, mai 2013 || 2/3 hääleenamus vaikiv || ≥10 kuud || 1/4/2014 || 1/10/2014 SOLASe konventsioon ja laadungimärgi konventsiooni protokoll '88 (Tunnustatud organisatsioonide koodeks) || MSC 91, november 2012 || MSC 92, juuni 2013 || 2/3 hääleenamus vaikiv || ≥1 aasta || 1/7/2014 || 1/1/2015 MARPOLi protokollid '78/'97 (III koodeks) || MEPC 64, oktoober 2012 || MEPC 66, märts 2014 || 2/3 hääleenamus vaikiv || ≥10 kuud || 1/2/2015[5] || 1/8/2015[6] SOLASe konventsioon ja laadungimärgi konventsiooni protokoll '88 (III koodeks) || MSC 91, november 2012 || MSC 93, mai 2014 || 2/3 hääleenamus vaikiv || ≥1 aasta || 1/7/2015 || 1/1/2016 STCW konventsioon ja STCW koodeksi A-osa (III koodeks) || MSC 92, juuni 2013 || MSC 93, mai 2014 || 2/3 hääleenamus vaikiv || ≥1 aasta || 1/7/2015 || 1/1/2016 1.5. Asjaomased ELi õigusaktid 1.5.1. Direktiiv 2009/15/EÜ Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2009/15/EÜ laevade kontrollimise ja ülevaatusega tegelevate organisatsioonide ja veeteede ametite vastavat tegevust käsitlevate ühiste eeskirjade ja standardite kohta[7] (edaspidi „direktiiv”) tunnistati kehtetuks ja osaliselt asendati nõukogu 22. novembri 1994. aasta direktiiv 94/57/EÜ laevade kontrolli ja ülevaatusega tegelevate organisatsioonide ja veeteede ametite vastavat tegevust käsitlevate ühiste eeskirjade ja standardite kohta[8]. Kõnealuse direktiiviga reguleeritakse liikmesriikide ja selliste tunnustatud organisatsioonide suhteid, keda liikmesriigid on volitanud enese eest seadusega ettenähtud ülesandeid täitma. 1.5.2. Määrus (EÜ) nr 391/2009 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 391/2009 laevade kontrollimise ja ülevaatusega tegelevate organisatsioonide ühiste eeskirjade ja standardite kohta[9] (edaspidi „määrus”) muudeti ja asendati varem nõukogu direktiiviga 94/57/EÜ kehtestatud süsteem klassifikatsiooniühingute tunnustamiseks ja hindamiseks. Selles määruses on sätestatud hulk kriteeriume ja nõudeid, mida organisatsioon peab täitma, et ELi tunnustust saada ja seda ka säilitada. Need nõuded on seotud nii seadusjärgsete tunnistuste andmise kui ka klassifitseerimistegevusega ja on sätestatud[10] kõnealuse määruse artikli 8 lõikes 4, artiklites 9, 10 ja 11 ning I lisas. Määruses sätestatud nõuetel on konkreetne eesmärk suurendada tunnustatud organisatsioonide klassifitseeritavate[11] kõigi laevade ohutust ja vältida merereostuse põhjustamist nende poolt. Need on väljendatud üldsõnaliselt, tegemata eristusi lipuriikide põhjal. Määrusega reguleeritakse ka ELi tunnustuse andmist ja tühistamist, sellega nähakse ette tunnustatud organisatsioonide korrapärane hindamine komisjoni poolt ning on kehtestatud mittevastavuse korral rakendatav sanktsioonide süsteem. 1.5.3. Direktiiv 2009/21/EÜ Direktiivis 2009/21/EÜ lipuriigi nõuete täitmise kohta,[12] mis moodustas ka ühe osa kolmandast meresõiduohutuse meetmepaketist, on sätestatud hulk liikmesriikide kohustusi lipuriikidena. Nende hulka kuulub liikmesriikide kohustus võtta vajalikud meetmed, et lasta vähemalt kord iga seitsme aasta järel viia läbi oma administratsiooni IMO audit. Kuid kõnealune säte „kaotab kehtivuse hiljemalt 17. juunil 2017 või varasemal kuupäeval, mille kehtestab komisjon vastavalt artikli 10 lõikes 2 osutatud regulatiivkomitee menetlusele pärast seda, kui on jõustunud IMO liikmesriikide kohustuslik auditeerimissüsteem”. 1.5.4. Direktiiv 2008/106/EÜ Direktiiviga 2008/106/EÜ (meremeeste väljaõppe miinimumtaseme kohta)[13] on kehtestatud muu hulgas ELi meremeeste väljaõppe miinimumtase, mis põhineb STCW konventsioonis ja sellega seostud suunistes esitatud väljaõppestandarditel, samuti vahipersonali minimaalset puhkeaega käsitlevad sätted kooskõlas sama konventsiooniga. Direktiiviga 2008/106/EÜ on kehtestatud hulk konkreetseid kohustusi liikmesriikidele kui lipuriikidele ja sadamariikidele, näiteks järgmised: a) menetlused ja ühised kriteeriumid, mille alusel liikmesriigid tunnustavad kolmandate riikide antud tunnistusi, mis tuginevad STCW konventsiooni väljaõppe- ja diplomeerimisnõuetele; b) merehariduslike õppeasutuste, õppekavade ja kursuste kontrollimise kriteeriumid; c) sätted laevade kontrollimise kohta sadamaasutuste poolt ja sadamariigi kontrolli kohta; d) sätted, mida liikmesriigid peavad rakendama pettuste vältimiseks, ning sanktsioonide süsteem. 1.6. ELi pädevus Võttes arvesse eespool toodud asjakohaseid ELi õigusakte, leiab komisjon, et III koodeksi eelnõu ja tunnustatud organisatsioonide koodeksi, samuti eespool punktides 1.1 ja 1.2 osutatud konventsioonide muudatuste vastuvõtmine kuulub ELi ainupädevusse, mille liit on saanud ELi toimimise lepingu artikli 3 lõike 2 kohaselt, niivõrd kuivõrd arutuse all olevate rahvusvaheliste õigusaktide vastuvõtmine võib mõjutada ühiseeskirju või muuta nende reguleerimisala. Seoses sellega: 1. III koodeksi eelnõu on kavandatud asendama resolutsiooni A.973(24), mis sisaldab IMO kohustuslike õigusaktide rakendamise olemasolevat koodeksit, mis omakorda asendas assamblee resolutsiooni A.847(20), mida liikmesriigid on kohustatud kohaldama vastavalt direktiivi 2009/15/EÜ artikli 3 lõikele 1. 2. Tunnustatud organisatsioonide koodeksi reguleerimisese on põhjalikult reguleeritud eespool osutatud direktiiviga ja määrusega (EÜ) nr 391/2009 kas otseselt või viidetega mitmele IMO resolutsioonile. 3. Direktiivi 2009/15/EÜ artikli 7 lõike 2 esimeses lõigus on öeldud: „Uute õigusaktide või artikli 2 punktis d nimetatud rahvusvaheliste konventsioonide protokollide vastuvõtmise järel otsustab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal nende uute aktide või protokollide ratifitseerimise üksikasjaliku korra, võttes arvesse liikmesriikide parlamentide menetluskorda ja IMO asjakohaseid menetlusi, tagades samas nende ühtse ja üheaegse kohaldamise liikmesriikides.” 4. Mõiste „rahvusvahelised konventsioonid” on määratletud nii direktiivis 2009/15/EÜ (artikli 2 punkt d) kui ka määruses (EÜ) nr 391/2009 (artikli 2 punkt b) ja hõlmab SOLASi, MARPOLi ja laadungimärgi konventsiooni nende ajakohastatud versioonis, koos nende protokollide ja muudatustega ning kohustuslike koodeksitega. 5. Liikmesriikidel lipuriikidena ja sadamariikidena lasuvad kohustused on ammendavalt reguleeritud direktiiviga 2008/106/EÜ. Kooskõlas väljakujunenud kohtupraktikaga (isegi kui liit ei ole IMO liige) ei ole liikmesriikidel õigust võtta kohustusi, mis tõenäoliselt mõjutavad ELi eeskirju, mis on kehtestatud aluslepingute eesmärkide saavutamiseks, välja arvatud juhul, kui neid volitatakse selleks nõukogu otsusega, mis on vastu võetud komisjoni ettepaneku põhjal. Seepärast laieneb volitamise vajadus kõigile sellistele kohustustele, olenemata asjakohase rahvusvahelise õigusakti reguleerimisesemest. 1.7. IMO koodeksite eelnõude ja ELi õigusaktide vahelised vastuolulised valdkonnad Komisjon leiab, et kõnealused koodeksid on kooskõlas ELi õigusega, välja arvatud järgmistes valdkondades: 1.7.1. III koodeksi eelnõu 1.7.1.1. Klassifikatsiooni- ja seadusjärgsed tunnistused Kõnealuse koodeksi 2. osa 16. jaos on sätestatud loetelu minimaalsetest vahenditest ja menetlustest, mille liikmesriigid peavad kehtestama, et hallata ohutuse ja keskkonnakaitse programmi. Kõnealuse jao punkti 1 kohaselt peavad nimetatud loetelus olema „haldusjuhendid, et rakendada kohaldatavaid rahvusvahelisi eeskirju ja määrusi, samuti selleks, et arendada ja levitada vajalikke tõlgendavaid riiklikke eeskirju, sealhulgas tunnistusi, mille on välja andnud lipuriigi poolt SOLASe reegli XI-1/1sätete kohaselt tunnustatud klassifikatsiooniühing, ning millist tunnistust nõuab lipuriik, et tõendada vastavust rahvusvahelise konventsiooni, mille osaline lipuriik on, ehitus-, mehaanika- ja elektrialaste ja/või muudele nõuetele või lipuriigi siseriiklikele eeskirjadele”. Määruses nr 391/2009 ja direktiivis 2009/15/EÜ on määratletud kaht liiki tunnistused, mida klassifikatsiooniühingud võivad välja anda: nn seadusjärgne tunnistus – tunnistus, mis antakse välja lipuriigi poolt või selle nimel vastavalt rahvusvahelistele konventsioonidele, ning klassifikatsioonitunnistus – tunnustatud organisatsiooni väljastatud dokument, mis tõendab, et tema kehtestatud ja avalikustatud eeskirjade ja menetluste kohaselt on laev sobiv teatavaks otstarbeks või kasutuseks. Kõnealustest sätetest erinevalt näib III koodeksi eelnõu 16. jagu viitavat kõigile klassifikatsiooniühingu poolt väljastatavatele tunnistustele kui lipuriigi poolt nõutavatele tunnistustele, ning järelikult peavad need järgima asjaomases riigis kehtivaid haldusjuhendeid. Seda tuleb mõista ka kui viidet sellele, mida ELis käsitatakse kui klassifitseerimisülesandeid ja tunnistusi, eriti neid, mis on nõutavad SOLASe konventsiooni peatüki II-I osa A-1 reeglile 3-1 vastavuse tõendamiseks[14] ning mis jäävad tunnustatud organisatsioonide väljaantud dokumentideks ega saa seepärast olla kaitstud samaväärselt riigi dokumentidega. Seepärast on oht, et eespool osutatud määruses sisalduvad nõuded seoses klassifitseerimisülesannetega ja -tunnistustega või meetmetega, mis on võetud asjaomaste nõuete rakendamiseks, vaidlustatakse alusetult kolmandate riikide või tunnustatud organisatsioonide endi poolt nendes riikides kohaldatavate erinevate haldusjuhendite alusel. 1.7.1.2. Tunnustatud organisatsioonide volitamine III koodeksi eelnõu 2. osa 18. jao sissejuhatavas osas on öeldud: „Pidades silmas üksnes tema enda lipu all sõitvaid laevu, peab lipuriik, kes volitab tunnustatud organisatsiooni enda nimel tegema ülevaatusi, kontrolli ja auditeid, väljastama tunnistusi ja dokumente, tähistama laevu ja tegema muid organisatsiooni konventsioonidega või tema enda riiklike õigusaktidega nõutud kohustuslikke töid, reguleerima sellist volitamist (selliseid volitamisi) kooskõlas kohustuslike rahvusvaheliste õigusaktide kohaldatavate nõuetega […]”. Määruse (EÜ) nr 391/2009 kohaselt kehtib tunnustamine liidu tasandil ja pärast sellist tunnustamist võib tunnustatud klassifikatsiooniühing täita ELis nii seadusjärgseid kui ka klassifitseerimisülesandeid. Lisaks on tunnustatud klassifikatsiooniühingul luba tegutseda igal pool kogu maailmas. Määruses sätestatud miinimumnõuete ja kohustuste (paljud neist on struktuurilised) loetelu on seotud organisatsiooni kogu tegevusega, sõltumata lipuriigist. Eespool osutatud piirangut III koodeksi eelnõus seoses lipuriigi õigusega reguleerida organisatsiooni tegevust üksnes seoses tema enda lipu all sõitvate laevadega võib vaadelda vastuolus olevana ELi tasandil kohaldatavate kriteeriumide paketiga, kui vältimatut tingimust tunnustuse andmiseks ja säilitamiseks. Tuleb siiski märkida, et tunnustamise tagab komisjon ning liikmesriigid võivad volitada üksnes ELi tasandil tunnustatud organisatsioone. 1.7.1.3. Erinõuded III koodeksi eelnõu 2. osa 18. jaos paistab olevat esitatud ammendav loetelu valdkondadest, kus riigid võivad sekkuda tunnustatud organisatsiooni tegevusse, et tagada teatavate standardite järgimine. Isegi kui need nõuded on sõnastatud üldiselt, ei hõlma need kõiki miinimumnõudeid ja kohustusi, mis on sätestatud kõnealuses määruses – näiteks kriteerium B.5 (intellektuaalomand) või määruse artikli 10 lõike 1 kohased kohustused seoses klassifitseerimiseeskirjade ja vastastikuse tunnustamise ühtlustamisega; Või need, mis tulenevad liikmesriikide kohustustest, mis on sätestatud direktiivis 2009/15/EÜ – näiteks artikli 5 lõike 2 punktis b sätestatud rahaline vastutus. Siiski nähtub nii koodeksi iseloomust kui ka ulatusest, nagu väidetakse 6. jaos („Koodeks püüab käsitleda neid aspekte, mis on vajalikud, et lepinguosaline valitsus või osapool saaks täielikult rakendada nende kohaldatavate rahvusvaheliste õigusaktide sätteid, mille osaline see valitsus või osapool on …”), et kui ei ole selgesõnalist keeldu, tuleb selle sätteid mõista kui miinimumnõudeid, mida üksikud riigid võivad laiendada ja parandada ning samasugust kavatsust väljendatakse ka määruse (EÜ) nr 391/2009 põhjenduses 4. 1.7.1.4. Klassifitseerimiseeskirjade rakendamine III koodeksi eelnõu 2. osa 19. jaos on öeldud: „Ükski lipuriik ei anna oma tunnustatud organisatsioonidele õigust kohaldada muude kui enda lipu all sõitvate laevade suhtes mingeid nõudmisi, mis on seotud nende klassifitseerimiseeskirjadega, nõuetega, menetlustega või muude seadusjärgse sertifitseerimise ülesannete täitmisega ning mis ületavad konventsiooni ja organisatsiooni kohustuslike õigusaktide nõudeid.” Seega ei saa lipuriik kehtestada enda volitatud klassifikatsiooniühingutele nõudeid, mis ületavad konventsiooni ja IMO kohustuslike õigusaktide nõudeid muul juhul, kui enda lipu all sõitvate laevade suhtes. Seevastu võib iga lipuriik kehtestada sellised nõuded, mis on kooskõlas IMO konventsiooniga või muude IMO kohustuslike õigusaktidega, sealhulgas III koodeksi ja tunnustatud organisatsioonide koodeksiga. Nagu nähtub eelmisest lõigust, ei hõlma kõnealune säte mitut nõuet, mis on sätestatud eespool osutatud määruses ja direktiivis. Lisaks on kõnealuste koodeksite tõlgendamise pretsedendid näidanud, et mõnd neist nõudmistest kipuvad mitmed riigid tajuma kui nende suveräänsust piiravat. Selline nägemus on aga alusetu järgmistel põhjustel. · Klassifikatsiooniühingutele jääb vabadus kehtestada enda eeskirju ja menetlusi, nagu nad peavad vajalikuks, kui nad järgivad eesmärkidest lähtuvad nõudeid, mis IMO on kehtestanud. Nad võtavad nimetatud eeskirjad ja menetlused vastu ise omal algatusel ja vastutusel. · Sellest järeldub, et teostatud klassifikatsiooniülevaatused ja välja antu klassifikatsioonitunnistused, mille eesmärk on teha kindlaks kõnealustele eeskirjadele ja menetlustele vastavus ja seejärel seda tõendada, on rangelt eraviisiline tegevus ega ole seepärast ühegi riigi riiklik toiming, samuti ei tehta seda ühegi riigi nimel. · Klassifitseerimisülesannete ja sertifitseerimise eraviisiline iseloom on asjaolu, mida ei muuda nende lisamine „seadusjärgse sertifitseerimise ja teenuste” määratlusse. Samuti ei muuda sellist eraviisilist iseloomu asjaolu, et SOLASe konventsiooni II-I peatüki A-1 osa reegli 3-1 kohaselt peavad konventsiooniosalised tagama, et nende lipu all sõitvad laevad vastavad ametiasutuse poolt tunnustatud organisatsioonide kehtestatud ehitus-, mehaanika- ja elektrialastele nõuetele: nagu nähtub kõnealuse sätte sõnastusestki, jäävad need nõuded klassifikatsiooniühingu nõueteks ega ole teda tunnustanud riigi omad. · Iga klassifikatsiooniühing on vaba valima, kas ta sõlmib lipuriikidega käsunduslepingud ning seega kas ta tunnustamise tingimusena nõustub nende riikide kehtestatud tingimustega või keeldub neist, pidades silmas nimetatud klassifitseerimiseeskirju ja menetlusi. · Seepärast peab iga tunnustatud organisatsioon tagama, et kohustused, mis ta võtab eri lipuriikide suhtes, oleksid üksteisega kooskõlas. On täiesti arusaadav, et eri klassifitseerimisülesannete ja sertifitseerimise suhtes eri riikides kehtestatud tunnustamise tingimused võivad üksteisega mitte kokku sobida, see aga ei põhjusta suveräänsete õiguste konflikti, samuti ei tulene sellest organisatsioonile muid tagajärgi kui see, et kõik riigid või osa riikidest ei anna talle tunnustust samaaegselt. Varematel aegadel toimunud mereõnnetustest saadud kogemus, nagu laevadega Erika ja Prestige – mõlemad laevad sõitsid (toona) kolmandate riikide lipu all, kuid olid klassifitseeritud ELi tunnustatud organisatsioonide poolt –, on toonud esile, mil määral meresõiduohutus ja keskkonnakaitse Euroopas sõltuvad ELis tunnustatud klassifikatsiooniühingute heast tööst nii seadusjärgse kontrolli kui ka klassifitseerimise valdkonnas, sõltumata lipuriigist. Liit ei saa seda vajadust ignoreerida, kuna see tekitaks vastuolu, et ELi laevade ohutust sertifitseerima volitatud organisatsioonidel, kellel on seega vaba pääs märkimisväärse kvaliteedi ja suurusega turule, oleks lubatud järgida madalamaid standardeid, kui nad sertifitseerivad kolmandate riikide lipu all sõitvaid laevu, ning see võiks ohustada liidu selliseid seaduslikke ja elulisi huve nagu ohutus ja keskkonnakaitse. Seepärast nõutakse määruses (EÜ) nr 391/2009, nagu nähtub selle artiklitest 1 ja 4 koostoimes põhjendusega 13, nii klassifitseerimis- kui ka sertifitseerimisülesannete täitmisel, tegemata vahet lipuriigi põhjal, asjakohaste nõuete järgimist ja süsteemse iseloomuga kohustuste täitmist kui vältimatut tingimust, et organisatsioon saaks tunnustuse ELi tasandil ja suudaks seda edaspidi säilitada. 1.7.2. Tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõu 1.7.2.1. Klassifikatsiooni- ja seadusjärgsed tunnistused Tunnustatud organisatsioonide koodeksi II osa 1.3 jao kohaselt tähendab „seadusjärgne sertifitseerimine ja teenused” „suveräänse riigi valitsuse poolt kehtestatud seaduste, eeskirjade ja määruste põhjal välja antud tunnistusi ja osutatud teenuseid. See hõlmab kava läbivaatamist, ülevaatust ja/või auditit, mille tulemusena antakse välja tunnistus või toetatakse seda tegevust lipuriigi poolt või tema nimel tõendina rahvusvahelise konventsiooni või siseriiklike õigusaktide nõuetele vastavuse kohta. See hõlmab tunnistusi, mille on välja andnud lipuriigi poolt SOLASe reegli XI-1/1kohaselt tunnustatud organisatsioon, ning milles võib olla näidatud tunnustatud organisatsiooni vastavus ehitus-, mehaanika- ja elektrialastele nõuetele vastavalt tema tunnustamise lepingule lipuriigiga.” Võttes arvesse „seadusjärgse tunnistuse” ja klassifikatsioonitunnistuse määratlust vastavalt ELi õigusaktidele, siis on III koodeksi eelnõu punktides 1.7.1.1 kuni 1.7.1.4 esitatud kaalutlused võrdselt kohaldatavad ka tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõule. 1.7.2.2. Tunnustatud organisatsioonide vaheline koostöö Tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõu II osa punktides 3.9.3.1 ja 3.9.3.2 on sätestatud tunnustatud organisatsioonide vahelise koostöö mehhanism, kuid lipuriigi kehtestatud raamistikus. Tunnustatud organisatsioonide vahelist koostööd reguleeritakse määruse (EÜ) nr 391/2009 artikli 10 lõikega 1 ja selles käsitletakse klassifitseerimisülesandeid ja tunnistusi, tegemata eristusi lipuriikide põhjal. Vastupidiselt nendele ELi õigusaktides esitatud sätetele näib, et tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõu II osa punktides 3.9.3.1 ja 3.9.3.2 tehakse tunnustatud organisatsioonide koostööle mõned piirangud selles mõttes, et koodeksi rakendamine liikmesriikide poolt tähendaks, et a) vastastikune tunnustamine oleks võimalik ainult sel juhul, kui sel eesmärgil oleks igas liikmesriigis olemas raamistik tema lipu all sõitvate laevade jaoks, ning b) selle raamistiku mõju ei või laieneda üle piiride, mis hõlmavad iga liikmesriigi lipu all sõitvaid laevu. Määrus (EÜ) nr 391/2009 on vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides ning vastab seepärast tingimusele a). Kuid punktides 1.7.1.3 ja 1.7.1.4 kirjeldatud põhjustel ületab määrusega (EÜ) nr 391/2009 loodud koostööraamistik piirid, mis hõlmavad iga liikmesriigi lipu all sõitvaid laevu, ning ei vasta seepärast tingimusele b) ja on vastuolus tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõu II osa punktidega 3.9.3.1 ja 3.9.3.2 . 1.7.2.3. Klassifitseerimiseeskirjade rakendamine Kuna tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõu II osa punkti 3.9.3.3 sätted on identsed III koodeksi eelnõu 2. osa 19. jao sätetega, kehtivad punktis 1.7.1.4 esitatud kaalutlused ka nende sätete suhtes. 1.7.2.4. Tunnustatud organisatsioonide volitamine Tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõu II osa punkti 8.1.1 kohaselt "[...] võib lipuriik volitada tunnustatud organisatsiooni tegutsema seadusjärgsel sertifitseerimisel ja teenuste osutamisel ning laevade mõõtmisel tema nimel üksnes laevade puhul, millel on õigus sõita tema lipu all, nagu on ette nähtud kõnealuste konventsioonidega. Selline volitamine ei nõua tunnustatud organisatsioonidelt sellist tegevust, mis riivab teise lipuriigi õigusi.” Seda sätet tuleb analüüsida kooskõlas mõistega „seadusjärgne sertifitseerimine ja teenused”, et aru saada, kas lipuriigi nõuete laiendamine klassifikatsioonitunnistustele ja miinimumnõuete loetelule, mida organisatsioon peab järgima, et saada tunnustus ELi tasandil, võiks seada küsimuse alla teiste lipuriikide volitused. Sellega seoses kohaldatakse ka siin punktides 1.7.1.3 ja 1.7.1.4 esitatud kaalutlusi. 1.8. IMO audit Arutusel olevates rahvusvahelistes konventsioonides ettenähtud muudatustega kehtestatakse ka IMO kohustuslik auditikava, mida määratletakse kui „IMO liikmesriikide auditikava, mille on kehtestanud siin nimetatud organisatsioon, võttes arvesse organisatsiooni väljatöötatud suuniseid, ning mille eesmärk on tagada organisatsiooni õigusaktide järjekindel ja tõhus rakendamine ja abistada riike nende võimekuse suurendamisel ja üldisel tulemuslikkusel kõnealuses valdkonnas.” Vastavalt tehtud muudatustele hakatakse neid auditeid liikmesriikides tegema regulaarselt. Määratluse kohaselt võetakse auditis arvesse IMO õigusaktide järgimist ning audit põhineb üldisel kaval, mille töötab välja organisatsiooni peasekretär, võttes arvesse väljatöötatud suuniseid. Seega põhimõtteliselt hinnatakse IMO kohustusliku auditi käigus vastavust rahvusvahelistele konventsioonidele, mis on määratletud määruses (EÜ) nr 391/2009 ja direktiivis 2009/15/EÜ, sealhulgas III koodeks ja tunnustatud organisatsioonide koodeks. Sellega seoses on vaja uurida, kas liikmesriikide rahvusvaheliste kohustuste ja neile ELi õigusaktide kohaselt pandud kohustuste vahel võib tekkida ühildumatuse olukord. Punktides 1.7.1 ja 1.7.2 esitatud analüüsist nähtub, et on mitu valdkonda, kus III koodeksi eelnõu ja tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõu on vastuolus ELi kohaldatavate õigusaktidega ning seepärast on vaja tagada, et nende kohustused, mis tulenevad asjaomastest meresõiduohutust käsitlevatest rahvusvahelistest konventsioonidest ning mille suhtes IMO neid auditeerib, on kooskõlas nende kohustustega ELi tasandil. 1.9. Direktiiv 2008/106/EÜ Ilma et see piiraks punktides 1.6 kuni 1.8 esitatud kaalutlusi, ei ole leitud ühtki vastuolulist valdkonda kõnealuste koodeksite eelnõude ja direktiivi 2008/106/EÜ vahel. 1.10. Kokkuvõte Eespool öeldut silmas pidades on liikmesriikidel võimalik anda oma nõusolek III koodeksile ja tunnustatud organisatsioonide koodeksile üksnes juhul, kui on võetud kõik vajalikud kaitsemeetmed, et täielikult tagada: (a) määruse (EÜ) nr 391/2009 ja direktiivi 2009/15/EÜ täielik tõhusus, samuti liidu õigus jätkata selliste seadustike arendamist ning (b) komisjoni õigus tunnustada ainult neid organisatsioone, kes vastavad määruses (EÜ) nr 391/2009 sätestatud nõuetele ja kohustustele, ning tühistada selliste organisatsioonide tunnustus, kes neile ei vasta, Komisjon arvab, et liikmesriigid peaksid selleks, et kaitsta nimetatud direktiivi ja määruse saavutusi, esitama selge reservatsiooni seoses oma kohustustega ELi seaduste raames, kui nad annavad nõusoleku kõnealuseid koodekseid järgida ja lubada hõlmata oma veeteede amet IMO liikmesriikide kohustusliku auditikavaga. Seoses küsimustega, mida arutati punkti 1.7.1.3 all, peaks piisama sellest, et liikmesriigid väljendavad koodeksi vastuvõtmisel selgelt, et nad tõlgendavad asjaomaseid sätteid teataval viisil – näiteks esitatakse ainult miinimumnõuete loetelu, mis ei takista lipuriiki kehtestamast tunnustatud organisatsioonidele muid nõudeid. Liikmesriikide kohustuse lasta teha direktiivi 2009/21/EÜ artikli 7 kohane IMO audit käsitlemisel tuleks samuti silmas pidada kohustusi, mis neil on rahvusvahelisel ja ELi tasandil. Seepärast tuleks IMO auditiga kontrollida vastavust ainult nendele rahvusvaheliste konventsioonide sätetele, millega liikmesriik on nõustunud. 2013/0111 (NLE) Ettepanek: NÕUKOGU OTSUS, mis käsitleb Rahvusvahelises Mereorganisatsioonis Euroopa Liidu nimel võetavat seisukohta seoses teatavate koodeksite vastuvõtmisega ja konventsioonidesse tehtavate muudatustega EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eelkõige selle artikli 100 lõiget 2 koostoimes artikli 218 lõikega 9, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut ning arvestades järgmist: (1) IMO merekeskkonna kaitse komitee kiitis IMO õigusaktide rakendamise koodeksi (III koodeks) heaks 64. istungjärgul (MEPC 64, oktoober 2012) ja IMO meresõiduohutuse komitee 91. istungjärgul (MSC 91, november 2012) ning IMO 28. assamblee peaks selle eeldatavasti vastu võtma 2013. aasta detsembris. (2) IMO merekeskkonna kaitse komitee kiitis IMO tunnustatud organisatsioonide koodeksi heaks 64. istungjärgul ja IMO meresõiduohutuse komitee 91. istungjärgul ning nüüd peaksid need komiteed kõnealuse koodeksi eeldatavasti vastu võtma 2013. aasta mais ja juunis, vastavalt 65. ja 92. istungjärgul. (3) IMO meresõiduohutuse komitee kiitis 91. istungjärgul heaks muudatused 1966. aasta rahvusvahelises laadungimärgi konventsioonis (edaspidi „laadungimärgi konventsioon”), laevakokkupõrgete vältimise 1972. aasta rahvusvahelise eeskirja kehtestamise konventsioonis ja 1969. aasta rahvusvahelises laevade mõõtmise konventsioonis, pidades silmas III koodeksi muutmist kohustuslikuks koos lipuriigi auditeerimissüsteemiga, ning esitas need IMO 28. assambleele arutamiseks ja vastuvõtmiseks. (4) IMO merekeskkonna kaitse komitee kiitis 64. istungjärgul heaks 1973. aasta rahvusvahelise konventsiooni merereostuse vältimise kohta laevadelt (edaspidi „MARPOLi konventsioon”) 1978. ja 1997. aasta protokolli muudatused, pidades silmas III koodeksi muutmist kohustuslikuks koos lipuriikide asjakohase auditeerimissüsteemiga. Nimetatud komitee peaks need muudatused eeldatavasti vastu võtma 66. istungjärgul 2014. aastal. (5) IMO meresõiduohutuse komitee kiitis 91. istungjärgul heaks muudatused 1974. aasta rahvusvahelises konventsioonis inimelude ohutusest merel (edaspidi „SOLASE konventsioon”) ja selle 1988. aasta protokollis, samuti 1966. aasta rahvusvahelise laadungimärgi konventsiooni 1988. aasta protokollis, pidades silmas III koodeksi muutmist kohustuslikuks koos lipuriikide asjakohase auditeerimissüsteemiga. Kõnealune komitee peaks 2013. aasta juunis toimuval 92. istungjärgul samal eesmärgil eeldatavasti heaks kiitma ka meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste 1978. aasta rahvusvahelise konventsiooni (edaspidi „STCW konventsioon”) muudatused. See komitee peaks käesolevas lõigus osutatud muudatused eeldatavasti vastu võtma 93. istungjärgul 2014. aastal. (6) IMO merekeskkonna kaitse komitee kiitis 64. istungjärgul heaks MARPOLi konventsiooni 1978. aasta protokolli muudatused, pidades silmas tunnustatud organisatsioonide koodeksi muutmist kohustuslikuks. Nimetatud komitee peaks need muudatused eeldatavasti vastu võtma 65. istungjärgul. (7) IMO meresõiduohutuse komitee kiitis 91. istungjärgul heaks SOLASe konventsiooni muudatused ja laadungimärgi konventsiooni 1988. aasta protokolli muudatused, pidades silmas tunnustatud organisatsioonide koodeksi muutmist kohustuslikuks. Nimetatud komitee peaks need muudatused eeldatavasti vastu võtma 92. istungjärgul. (8) Kui eespool osutatud konventsioonide muudatused on vastu võetud, siis edastab IMO peasekretär need vastavatele konventsiooniosalistele, et nad saaksid väljendada oma nõusolekut kõnealuste muudatustega kas vaikimisi või selgesõnaliselt, iga konventsiooni asjakohaste sätete kohaselt. (9) Mitte üheski eespool osutatud konventsioonis ei ole sätteid, mis välistaksid muudatuste suhtes reservatsioonide tegemise. (10) III koodeksi eelnõu on kavandatud asendama resolutsiooni A.973(24), mis sisaldab olemasolevat IMO kohustuslike õigusaktide rakendamise koodeksit, mis omakorda asendas assamblee resolutsiooni A.847(20), mida liikmesriigid on kohustatud kohaldama vastavalt direktiivi 2009/15/EÜ (laevade kontrollimise ja ülevaatusega tegelevate organisatsioonide ja veeteede ametite vastavat tegevust käsitlevate ühiste eeskirjade ja standardite kohta)[15] artikli 3 lõikele 1. (11) Tunnustatud organisatsioonide koodeksi sisu on põhjalikult reguleeritud eespool osutatud direktiiviga ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 391/2009 (laevade kontrollimise ja ülevaatusega tegelevate organisatsioonide ühiste eeskirjade ja standardite kohta)[16] kas otseselt või viidetega mitmele IMO resolutsioonile. (12) Vastavalt direktiivi 2009/15/EÜ artikli 7 lõikele 2 otsustab nõukogu, tegutsedes komisjoni ettepaneku põhjal, pärast uute õigusaktide või artikli 2 punktis d nimetatud rahvusvaheliste konventsioonide protokollide vastuvõtmist ka nende uute aktide või protokollide ratifitseerimise üksikasjaliku korra, võttes arvesse nii liikmesriikide parlamentide menetluskorda kui ka IMO asjakohaseid menetlusi, tagades samas nende ühtse ja üheaegse kohaldamise liikmesriikides. Mõiste „rahvusvahelised konventsioonid” on määratletud nii direktiivis 2009/15/EÜ kui ka määruses (EÜ) nr 391/2009 ning hõlmab SOLASe, MARPOLi ja laadungimärgi konventsiooni nende ajakohastatud versioonis, koos protokollide, muudatuste ja kohustuslike koodeksitega.. (13) Lipuriikidel STCW konventsiooni kohaselt lasuvaid kohustusi reguleeritakse direktiiviga 2008/106/EÜ (meremeeste väljaõppe miinimumtaseme kohta),[17] mida on muudetud direktiiviga 2012/35/EL[18]. (14) On vaja tagada, et liikmesriikide kohustused, mis tulenevad III koodeksi ja tunnustatud organisatsioonide koodeksi rakendamisest eespool osutatud konventsioonide ja muude konventsioonide raames, mis muudavad kõnealused koodeksid konventsiooniosalistele kohustuslikuks, oleksid vastavuses ELi õigusega. (15) Direktiivis 2009/21/EÜ (lipuriigi nõuete täitmise kohta)[19] on sätestatud mitmeid kohustusi, mis on liikmesriikidel lipuriigina. Nende hulka kuulub liikmesriikide kohustus võtta vajalikud meetmed, et lasta vähemalt kord iga seitsme aasta järel viia läbi oma administratsiooni IMO audit. Kuid kõnealune säte kaotab kehtivuse hiljemalt 17. juunil 2017 või varasemal kuupäeval, mille kehtestab komisjon, kui on jõustunud IMO liikmesriikide kohustuslik auditeerimissüsteem. (16) Võttes arvesse eespool esitatud põhjusi, kuuluvad III koodeks ja tunnustatud organisatsioonide koodeks, samuti eespool osutatud konventsioonide vastavad muudatused, ELi ainupädevusse, mille liit on saanud ELi toimimise lepingu artikli 3 lõike 2 kohaselt, niivõrd kuivõrd arutuse all olevate rahvusvaheliste õigusaktide vastuvõtmine võib ühiseeskirju mõjutada või muuta nende ulatust. (17) Eespool osutatud ELi õigusaktidega on vastuolus mitu III koodeksi eelnõu sätet, eelkõige järgmised: a) koodeksi laiendus, mis hõlmab lipuriigi haldusjuhendeid seoses klassifitseerimisülesannete ja tunnistustega, kuna selles peitub oht, et vaidlustatakse alusetult määruse (EÜ) nr 391/2009 nõuded kõnealuste ülesannete ja tunnistuste suhtes või nende nõuete rakendamise tagamiseks võetud meetmed; b) liikmesriikide õigust reguleerida tunnustatud organisatsioonide tegevust piiratakse, see piirdub üksnes nende endi lipu all sõitvate laevadega vastupidiselt nimetatud määruses sätestatud nõuetele ja kohustustele, mis käsitlevad tunnustatud organisatsioonide kõiki tegevusi, olenemata lipuriigist; c) lipuriigil keelatakse volitada oma tunnustatud organisatsioonidel kohaldada muude kui nende laevade suhtes, millel on õigus sõita tema lipu all, klassifitseerimis- või seadusjärgseid nõudeid, mis on rangemad konventsioonide nõuetest ja IMO kohustuslikest õigusaktidest, vastupidiselt eespool osutatud konkreetsetele nõuetele ja kohustustele. (18) Eespool osutatud ELi õigusaktidega on vastuolus mitu tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõu sätet, eelkõige järgmised: a) „seadusjärgne sertifitseerimine ja teenused”, mis hõlmab sertifitseerimisteenuseid ja -ülesandeid, mida määruses (EÜ) nr 391/2009 ja direktiivis 2009/15/EÜ käsitatakse osana tunnustatud organisatsioonide klassifitseerimistegevusest ja seega on need eraviisilise iseloomuga; b) tunnustatud organisatsioonide vahelise koostöö nõue piirdub üksnes koostööga lipuriigi kehtestatud raamistikus, vastupidiselt määruse (EÜ) nr 391/2009 artiklis 10 sätestatud kohustustele; c) klassifitseerimiseeskirjade kehtestamine, nagu kirjeldatud eespool. Lisaks võib tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõus sätestatud keeld kehtestada tunnustatud organisatsioonide suhtes mis tahes nõudeid, mis võivad riivata teiste lipuriikide õigusi, kui seda lugeda koostoimes koodeksi määratlusega seadusjärgse sertifitseerimise ja teenuste kohta, viia koodeksi väärale tõlgendamisele ning põhjustada seetõttu põhjendamatuid piiranguid määruses (EÜ) nr 391/2009 tunnustatud organisatsioonide klassifitseerimistegevusele kehtestatud nõuete rakendamisel. (19) III koodeksi eelnõu, mille kohaselt konventsiooniosalised võivad sekkuda tunnustatud organisatsioonide tegevusse, ega tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõu, milles käsitletakse tunnustatud organisatsioone, ei hõlma kõiki miinimumnõudeid ja kohustusi, mis on sätestatud määruses (EÜ) nr 391/2009 või mis tulenevad direktiivi 2009/15/EÜ kohaselt liikmesriikidel lasuvatest kohustustest. Kõnealuseid sätteid tuleb siiski mõista kui miinimumnõudeid, mida liikmesriigid võivad laiendada ja parandada, kui see ei ole selgesõnaliselt keelatud. (20) Mitte miski III koodeksi eelnõus ega tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõus ei peaks piirama liidu võimet kehtestada aluslepingute ja rahvusvaheliste õigusaktide kohaselt asjakohased tingimused nende organisatsioonide tunnustamiseks, kes soovivad, et liikmesriigid tunnustaksid neid, nii et nad saaksid teha liikmesriikide nimel laevade ülevaatust ja sertifitseerimist, pidades silmas liidu eesmärkide saavutamist ning eelkõige meresõiduohutuse suurendamist ja keskkonnakaitse tõhustamist. (21) Välja arvatud eespool kirjeldatud valdkonnad, kus on võimalikke vastuolusid liidu õigusaktidega, tuleb kahe kõnealuse koodeksi eelnõusid käsitada positiivse arenguna niivõrd, kuivõrd nendega kehtestatakse kõrgetasemelised ülemaailmsed standardid nii lipuriikide kui ka tunnustatud organisatsioonide tegevusele; neil põhjustel nähti IMO tunnustatud organisatsioonide koodeksi väljatöötamine selgesõnaliselt ette määruse (EÜ) nr 391/2009 põhjenduses 4. Seepärast peaks liit toetama mõlema koodeksi vastuvõtmist kohustuslike õigusaktidena. (22) Euroopa Liit ei ole IMO liige ega eespool osutatud konventsioonide osaline. Seepärast on vaja, et nõukogu volitaks liikmesriike andma liidu huvides oma nõusoleku kõnealuste konventsioonide muudatustele, mis muudaks III koodeksi ja tunnustatud organisatsioonide koodeksi kohustuslikuks koos lipuriikide auditeerimissüsteemiga, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE: Artikkel 1 1. Liidu seisukoht IMO 28. assambleel on nõustuda IMO õigusaktide rakendamise koodeksi eelnõuga, mille IMO meresõiduohutuse komitee kiitis heaks 91. istungjärgul ja mis on sätestatud IMO dokumendi MSC 91/22 lisas 16. 2. Liidu seisukoht IMO 28. assambleel on nõustuda järgmisega: (a) muudatused 1966. aasta rahvusvahelises laadungimärgi konventsioonis (pidades silmas IMO õigusaktide rakendamise koodeksi muutmist kohustuslikuks koos lipuriikide auditeerimissüsteemiga), mille IMO meresõiduohutuse komitee kiitis heaks 91. istungjärgul ja mis on sätestatud IMO dokumendi MSC 91/22 lisas 10. (b) muudatused 1969. aasta rahvusvahelises laevade mõõtmise konventsioonis (pidades silmas IMO õigusaktide rakendamise koodeksi muutmist kohustuslikuks koos lipuriikide auditeerimissüsteemiga), mille IMO meresõiduohutuse komitee kiitis heaks 91. istungjärgul ja mis on sätestatud IMO dokumendi MSC 91/22 lisas 12; (c) muudatused 1972. aasta rahvusvahelises laevakokkupõrgete vältimise eeskirja konventsioonis (pidades silmas IMO õigusaktide rakendamise koodeksi muutmist kohustuslikuks koos lipuriikide auditeerimissüsteemiga), mille IMO meresõiduohutuse komitee kiitis heaks 91. istungjärgul ja mis on sätestatud IMO dokumendi MSC 91/22 lisas 11. Artikkel 2 1. Liidu seisukoht merekeskkonna kaitse komitee 65. istungjärgul on nõustuda IMO tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõuga, mille nimetatud komitee kiitis heaks 64. istungjärgul ja IMO meresõiduohutuse komitee 91. istungjärgul ja mis on sätestatud IMO dokumendi MSC 91/22 lisas 19. 2. Liidu seisukoht merekeskkonna kaitse komitee 65. istungjärgul on nõustuda IMO 1973. aasta rahvusvahelise konventsiooni merereostuse vältimise kohta laevadelt 1978. aasta protokolli muudatuste vastuvõtmisega, et muuta IMO tunnustatud organisatsioonide koodeks kohustuslikuks, nagu selle kiitis heaks IMO merekeskkonna kaitse komitee 64. istungjärgul ja mis on sätestatud IMO dokumendi MEPC 64/23 lisas 23. 3. Liidu seisukoht merekeskkonna kaitse komitee 66. istungjärgul on nõustuda IMO 1973. aasta rahvusvahelise konventsiooni merereostuse vältimise kohta laevadelt 1978. ja 1997. aasta protokolli muudatuste vastuvõtmisega (pidades silmas IMO õigusaktide rakendamise koodeksi muutmist kohustuslikuks koos lipuriikide auditeerimissüsteemiga), nagu selle kiitis heaks IMO merekeskkonna kaitse komitee 64. istungjärgul ja mis on sätestatud IMO dokumendi MEPC 64/23 lisas 20. Artikkel 3 1. Liidu seisukoht IMO meresõiduohutuse komitee 92. istungjärgul on nõustuda IMO tunnustatud organisatsioonide koodeksi eelnõuga, mille nimetatud komitee kiitis heaks 91. istungjärgul ja IMO merekeskkonna kaitse komitee 64. istungjärgul ja mis on sätestatud IMO dokumendi MSC 91/22 lisas 19. 2. Liidu seisukoht IMO meresõiduohutuse komitee 92. istungjärgul on nõustuda järgmisega: (a) muudatused 1974. aasta muudetud rahvusvahelises konventsioonis inimelude ohutusest merel (SOLAS 1974) (pidades silmas IMO õigusaktide rakendamise koodeksi muutmist kohustuslikuks), nagu selle kiitis heaks IMO meresõiduohutuse komitee 91. istungjärgul ja mis on sätestatud IMO dokumendi MSC 91/22 lisas 20; (b) muudatused 1966. aasta rahvusvahelise laadungimärgi konventsiooni 1988. aasta protokollis (pidades silmas IMO õigusaktide rakendamise koodeksi muutmist kohustuslikuks), nagu selle kiitis heaks IMO meresõiduohutuse komitee 91. istungjärgul ja mis on sätestatud IMO dokumendi MSC 91/22 lisas 21; 3. Liidu seisukoht IMO meresõiduohutuse komitee 93. istungjärgul on nõustuda järgmisega: (a) muudatused 1974. aasta muudetud rahvusvahelises konventsioonis inimelude ohutusest merel (SOLAS 1974) (pidades silmas IMO õigusaktide rakendamise koodeksi muutmist kohustuslikuks koos lipuriikide auditeerimissüsteemiga), nagu selle kiitis heaks IMO meresõiduohutuse komitee 91. istungjärgul ja mis on sätestatud IMO dokumendi MSC 91/22 lisas 17; (b) muudatused 1966. aasta rahvusvahelise laadungimärgi konventsiooni 1988. aasta protokollis (et muuta IMO õigusaktide rakendamise koodeks kohustuslikuks koos lipuriikide auditeerimissüsteemiga), mille IMO meresõiduohutuse komitee kiitis heaks 91. istungjärgul ja mis on sätestatud IMO dokumendi MSC 91/22 lisas 18. 4. Liidu seisukoht IMO meresõiduohutuse komitee 92. ja 93. istungjärgul on nõustuda 1978. aasta meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste rahvusvahelise konventsiooni asjakohaste paranduste heakskiitmisega ja nende järgneva vastuvõtmisega, pidades silmas IMO õigusaktide rakendamise koodeksi muutmist kohustuslikuks koos lipuriikide auditeerimissüsteemiga. Artikkel 4 1. Artiklites 1–3 sätestatud liidu seisukohta väljendavad IMOsse kuuluvad liikmesriigid, tegutsedes üheskoos liidu huvides ning arvestades käesoleva otsuse lisas olevat reservatsiooni. 2. Artiklites 1–3 sätestatud liidu seisukohas võib teha vormilisi ja väiksemaid muudatusi, ilma et oleks vaja muuta nimetatud seisukohta. Artikkel 5 Liikmesriikidel lubatakse anda liidu huvides oma nõusolek artikli 1 lõikes 2, artikli 2 lõigetes 2 ja 3 ning artikli 3 lõigetes 2 – 4 osutatud muudatustele, võttes arvesse käesoleva otsuse lisas sätestatud reservatsiooni. Artikkel 6 Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele. Brüssel, Nõukogu nimel eesistuja LISA [Asjaomase liikmesriigi nimi] reservatsioon Seoses [asjaomase koodeksi nimetus] soovib [konventsiooniosalise liikmesriigi nimi] väljendada selgelt seisukohta, et mitte midagi kõnealuses koodeksis ei tohi tõlgendada nii, et see piiraks või takistaks teda täitmast oma kohustusi, mis tulenevad ELi õigusest. Eelkõige kavatseb [konventsiooniosalise liikmesriigi nimi] jätkuvalt järgida asjaomaseid liidu õigusakte, milles käsitletakse laevade inspekteerimise ja ülevaatusega tegelevate organisatsioonide suhtes kehtestatud ühiseid eeskirju ja standardeid, eelkõige seoses järgmisega: - „seadusjärgse tunnistuse” ja „klassifikatsioonitunnistuse” määratlus; - tunnustatud organisatsioonide suhtes kehtestatud kohustuste ja nõuete ulatus; - Euroopa Komisjoni ülesanded seoses tunnustamise, hindamise ja vajaduse korral parandusmeetmete võtmisega või sanktsioonidega tunnustatud organisatsioonide suhtes. Lisaks on [konventsiooniosalise liikmesriigi nimi] arvamusel, et [asjaomase koodeksi nimetus] sisaldab miinimumnõudeid, mida liikmesriik võib laiendada ja parandada, nagu on asjakohane meresõiduohutuse suurendamiseks ja keskkonna kaitseks. Iga IMO auditi käigus tuleks kontrollida ainult nende rahvusvaheliste konventsioonide sätete järgimist, millega [konventsiooniosalise liikmesriigi nimi] on nõustunud, sealhulgas käesoleva reservatsiooniga seotud küsimustes. [1] IMO merekeskkonna kaitse komitee. [2] IMO meresõiduohutuse komitee. [3] Või 12 kuud pärast piisavalt selgesõnalist heakskiitu. [4] Või 12 kuud pärast piisaval arvul selgesõnalise heakskiidu saamist. [5] Tunnustamise tähtaega võib edasi lükata kuni 1. juulini 2015, et ühtlustada SOLASe, laadungimärgi ja STCW konventsiooni samaaegse muutmisega. [6] Tunnustamise tähtaega võib edasi lükata kuni 1. juulini 2015, et ühtlustada SOLASe, laadungimärgi ja STCW konventsiooni samaaegse muutmisega. [7] ELT L 131, 28.5.2009, lk 47. [8] EÜT L 319,12, 2.12.1994, lk 20. [9] ELT L 131, 28.5.2009, lk 11. [10] Artikli 3 lõige 1. [11] Põhjendus 13. [12] ELT L 131, 28.5.2009, lk 132. [13] ELT L 323, 3.12.2008, lk 33. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2012/35/EL. [14] Vt punkt 1.7.1.4. [15] ELT L 131, 28.5.2009, lk 47. [16] ELT L 131, 28.5.2009, lk 11. [17] ELT L 323, 3.12.2008, lk 33. [18] ELT L 343, 14.12.2012, lk 78. [19] ELT L 131, 28.5.2009, lk 132.