[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 27.2.2009

KOM(2009) 89 lõplik

2009/0024 (CNS)

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS

millega tunnistatakse kehtetuks 14 vananenud määrust ühise kalanduspoliitika valdkonnas

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

Komisjon on parema õigusloome programmi raames käivitanud algatuse, mille eesmärk on ühenduse õigustiku ajakohastamine ja lihtsustamine[1]. Üks peamine meede näeb ette kehtivate õigusaktide kindlaksmääramist kehtivate õigusaktide loendis loetletud õigusaktide sõelumise kaudu. Kui sõelumise käigus selgub, et ametlikult kehtivad õigusaktid, millel ei ole enam tegelikku mõju, tunnistab komisjon kõnealused õigusaktid kehtetuks komisjoni ametliku õigusaktiga, nõukogu õigusakti ettepanekuga või tunnistades need selguse ja õiguskindluse huvides vajaduse korral ametlikult vananenuks. Ühise kalanduspoliitika valdkonna vananenud õigusaktide kehtetuks tunnistamine on ette nähtud pidevas lihtsustamiskavas, mis on vastu võetud regulatiivse keskkonna lihtsustamise komisjoni strateegia rakendamise raames, dokument KOM(2008) 712 – (komisjoni 2009. aasta õigusloome- ja tööprogrammi lisa).

Ühise kalanduspoliitika lihtsustamise ja täiustamise 2006.–2008. aasta tegevuskava[2] vastuvõtmisel võttis komisjon kohustuse vaadata läbi eelkõige need ühenduse õigusaktid, mis on seotud kõnealuse valdkonnaga.

Sõelumise käigus selgus, et mitmed nõukogu vastuvõetud õigusaktid on vananenud, vaatamata sellele, et need ametlikult siiani kehtivad. Selleks et kõnealused õigusaktid kehtivast õigustikust kõrvaldada, on vaja ametlikku nõukogu õigusakti, mis on sama liiki nagu kehtetuks tunnistatav õigusakt (st otsus, määrus ja direktiiv). Kuna kehtetuks tunnistatakse ainult üks direktiiv, mis on oma liigilt sarnane otsusega, on kõnealune direktiiv lisatud otsuste kehtetuks tunnistamist käsitlevasse ettepanekusse. Teine ettepanek käsitleb nõukogu määrusi, mis on vananenud ning tuleks samuti kehtetuks tunnistada.

Nende nõukogu ja komisjoni õigusaktide vastuvõtmisega, millega kehtestatakse vananenud õigusaktide loetelu, jäävad ühenduse kehtivate õigusaktide loendisse üksnes tegelikku mõju omavad õigusaktid, mis teeb ühenduse õigusaktid selgemaks, mõistetavamaks ja ajakohaseks.

2009/0024 (CNS)

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS

millega tunnistatakse kehtetuks 14 vananenud määrust ühise kalanduspoliitika valdkonnas

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,

võttes arvesse Hispaania ja Portugali ühinemisakti, eriti selle artiklit 162, artikli 163 lõiget 3, 164 lõiget 4, 165 lõiget 8, artiklit 171, artikli 349 lõiget 5, artiklit 350, artikli 351 lõiget 5, 352 lõiget 9 ja artiklit 358,

võttes arvesse nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määrust (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta,[3] eriti selle artiklit 20,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust

ning arvestades järgmist:

(1) Ühenduse õiguse läbipaistvuse parandamine on oluline osa parema õigusloome strateegiast, mida ühenduse institutsioonid rakendavad. Sellega seoses on asjakohane jätta kehtivate õigusaktide hulgast välja need õigusaktid, millel ei ole enam tegelikku mõju.

(2) Järgmised ühise kalanduspoliitikaga seotud määrused, mis ametlikult siiski veel kehtivad, on vananenud:

- nõukogu määrus (EMÜ) nr 31/83, 21. detsember 1982, ajutise ühismeetme kohta rannalähedase kalapüügi ja akvakultuuri ümberstruktureerimiseks[4]. Kõnealusel määrusel ei ole enam mõju, kuna see käsitles investeerimisprojektide ühendusepoolset rahastamist 1982. aastal;

- nõukogu määrus (EMÜ) nr 3117/85, 4. november 1985, millega nähakse ette sardiinide eest makstavate tasandushüvitiste üldeeskirjad[5]. Kõnealusel määrusel ei ole enam mõju, kuna seda kohaldati üleminekuperioodil pärast Hispaania ühinemist Euroopa ühendustega;

- nõukogu määrus 3781/85, 31. detsember 1985, milles sätestatakse nende ettevõtjate suhtes võetavad meetmed, kes ei järgi Hispaania ja Portugali ühinemisaktis sisalduvaid teatavaid kalapüügiga seotud sätteid[6]. Kõnealusel määrusel ei ole enam mõju, kuna seda kohaldati üleminekuperioodil pärast Hispaania ühinemist Euroopa Ühendustega;

- nõukogu määrus (EMÜ) nr 3252/87, 19. oktoober 1987, kalandussektori teadusuuringute koordineerimise ja edendamise kohta[7]. Nimetatud määrusel ei ole enam mõju, kuna kõnealust küsimust käsitleb praegu nõukogu määrus (EÜ) nr 199/2008, 25. veebruar 2008, kalandussektori andmete kogumist, haldamist ja kasutamist käsitleva ühenduse raamistiku loomise ning ühise kalanduspoliitikaga seotud teadusliku nõustamise toetamise kohta[8].

- nõukogu määrus (EMÜ) nr 3571/90, 4. detsember 1990, millega kehtestatakse mitmesugused meetmed ühise kalanduspoliitika rakendamiseks endises Saksa Demokraatlikus Vabariigis[9]. Kõnealusel määrusel ei ole enam mõju, kuna seda kohaldati üleminekuperioodil pärast Saksamaa ühendamist;

- nõukogu määrus (EMÜ) nr 3499/91, 28. november 1991, millega nähakse ette Vahemere kalavarude kaitset ning majandamist käsitlevate uuringute ja katseprojektide ühenduse süsteem[10]. Nimetatud määrusel ei ole enam mõju, kuna kõnealust küsimust käsitleb praegu nõukogu määrus (EÜ) nr 1967/2006, 21. detsember 2006, mis käsitleb Vahemere kalavarude säästva kasutamise majandamismeetmeid, muudetakse määrust (EMÜ) nr 2847/93 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1626/94[11];

- nõukogu määrus (EÜ) nr 1275/94, 30. mai 1994, Hispaania ja Portugali ühinemisakti kalanduspeatükkides sätestatud korralduses tehtavate muudatuste kohta[12]. Kõnealusel määrusel ei ole enam mõju, kuna seda kohaldati üleminekuperioodil pärast Hispaania ühinemist Euroopa Ühendustega;

- nõukogu määrus (EÜ) nr 1448/1999, 24. juuni 1999, millega kehtestatakse teatava Vahemere kalapüügi haldamise üleminekumeetmed ja muudetakse määrust (EMÜ) nr 1626/94[13]. Nimetatud määrusel ei ole enam mõju, kuna kõnealust küsimust käsitleb praegu määrus (EÜ) nr 1967/2006;

- nõukogu määrus (EÜ) nr 300/2001, 14. veebruar 2001, millega kehtestatakse 2001. aastal kohaldatavad Iiri mere (ICES VIIa rajoon) tursavarude taastamise meetmed[14]. Kõnealusel määrusel ei ole enam mõju, kuna see kehtis ajavahemikul, mis on juba möödas.

- nõukogu määrus (EÜ) nr 2561/2001, 17. detsember 2001, mille eesmärk on soodustada kuni 1999. aastani Marokoga sõlmitud kalanduskokkuleppe kohaldamisalas olevate kalalaevade ja kalurite tegevuse ümberkorraldamist[15]. Kõnealusel määrusel ei ole enam mõju, kuna riigi laevastiku ümberkorraldamiskavad, mille suhtes määrust kohaldati, on lõppenud.

- nõukogu määrus (EÜ) nr 2341/2002, 20. detsember 2002, millega määratakse 2003. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning tingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes[16]. Kõnealusel määrusel ei ole enam mõju, kuna see hõlmas kalapüüki 2003. aastal;

- nõukogu määrus (EÜ) nr 2372/2002, 20. detsember 2002, millega kehtestatakse erimeetmed „Prestige'i” õlireostusest kahjustatud Hispaania kalanduse, karpide ja vähiliste tootmise ning akvakultuuri hüvitamiseks[17]. Kõnealusel määrusel ei ole enam mõju, kuna riigi hüvitusprogramm, mille suhtes määrust kohaldati, on lõppenud.

- nõukogu määrus (EÜ) nr 2287/2003, 19. detsember 2003, millega määratakse 2004. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning tingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes[18]. Kõnealusel määrusel ei ole enam mõju, kuna see hõlmas kalapüüki 2004. aastal;

- nõukogu määrus (EÜ) nr 52/2006, 22. detsember 2005, millega määratakse 2006. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning tingimused, mida kohaldatakse Läänemere suhtes[19]. Kõnealusel määrusel ei ole enam mõju, kuna see hõlmas kalapüüki 2006. aastal.

(3) Õiguskindluse ja selguse huvides tuleks kõnealused vananenud määrused kehtetuks tunnistada,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Kehtetuks tunnistatavad määrused

Määrused (EMÜ) nr 31/83, (EMÜ) nr 3117/85, (EMÜ) nr 3781/85, (EMÜ) nr 3252/87, (EMÜ) nr 3571/90, (EÜ) nr 3499/91, (EÜ) nr 1275/94, (EÜ) nr 1448/99, (EÜ) nr 300/2001, (EÜ) nr 2561/2001, (EÜ) nr 2341/2002, (EÜ) nr 2372/2002, (EÜ) nr 2287/2003 ja (EÜ) nr 52/2006 on tunnistatud kehtetuks.

Artikkel 2

Jõustumine

Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

[1] KOM(2003) 71.

[2] KOM(2005) 647.

[3] EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.

[4] EÜT L 5, 7.1.1983, lk 1.

[5] EÜT L 297, 9.11.1985, lk 1.

[6] EÜT L 363, 31.12.1985, lk 26.

[7] EÜT L 314, 4.11.1987, lk 17.

[8] ELT L 60, 5.3.2008, lk 1.

[9] EÜT L 353, 17.12.1990, lk 10.

[10] EÜT L 331, 3.12.1991, lk 1.

[11] ELT L 409, 30.12.2006, lk 11.

[12] EÜT L 140, 3.6.1994, lk 1.

[13] EÜT L 167, 2.7.1999, lk 7.

[14] EÜT L 044, 15.2.2001, lk 12.

[15] EÜT L 344, 28.12.2001, lk 17.

[16] EÜT L 356, 31.12.2002, lk 12.

[17] EÜT L 358, 31.12.2002, lk 81.

[18] ELT L 344, 31.12.2003, lk 1.

[19] ELT L 16, 20.1.2006, lk 184.