7.

palub nõukogul ja komisjonil enne, kui nad esitavad määruse eelnõu Euroopa Parlamendile nõusoleku saamiseks, võtta arvesse järgmisi nõudmisi: i) liidu eelarve on maksebilansi määruse ettepaneku kohaselt abimeetmete lõpptagatis; komisjon peaks sellega seoses esitama praegustest sätetest kaugemale minevad asjakohased lahendused selle kohta, kuidas parlamendi järelevalverolli liidu eelarve üle saaks maksebilansi määruse ettepanekus paremini arvesse võtta ja rakendada, et tagada tegelik vastutus; ii) komisjon peaks selgitama, kuidas on omavahel seotud abi, mida võidakse anda euroalasse mittekuuluvale liikmesriigile määruse (EL) nr 407/2010 (millega luuakse Euroopa finantsstabiilsusmehhanism) (5) kohaselt ja pärast Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi lõppemist vastuvõetava maksebilansi määrusega kehtestatud sätete ja rahastamisvahendite raames; iii) kuna ELi liidrid andsid 2010. aasta Euroopa Ülemkogul teada, et Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi kasutamine seoses Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamislepingu jõustumisega peatselt lõppeb, võiks Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi kasutamata raha (mida on umbes 10 miljardit eurot) paigutada ümber maksebilansi süsteemi, tänu millele suureneks süsteemi maht 50 miljardilt eurolt 60 miljardi euroni; kui liikmesriigid tagastavad Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi kaudu võetud laenud, ei ole liidu eelarvetagatist tagastatud summa ulatuses enam vaja, mis võimaldab eelarvest tagada uusi laene; Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi lõppemisel ei saa selle kasutamata jäänud summasid enam Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raamistikus kasutada ja seega võiks neid edaspidi kasutada maksebilansi süsteemi kaudu; iv) maksebilansi süsteemi ja struktuurifondide kasutamise vahele ei tohiks maksebilansi määruse 2012. aasta ettepanekus luua mingit otsest seost ega konkreetset tingimuslikkust; struktuurifondide kasutamisega seotud tingimusi tuleks vajaduse korral käsitleda asjaomases ühtekuuluvuspoliitika õigusaktis; v) maksebilansi määruse ettepaneku artikli 2 lõiget 4 kohustusliku konsulteerimise kohta komisjoniga, juhul kui kavatsetakse kaasata liiduvälist rahalist abi, ei peaks kohaldama liikmesriigi suhtes, kes saab ennetavat finantsabi krediidiliini vormis, mille puhul ei ole seatud tingimust, et asjaomane liikmesriik peab võtma uusi poliitikameetmeid, seni kuni krediidiliini ei ole kasutatud; vi) vaja on suurendada täiendatud järelevalve läbipaistvust ja aruandekohustust, kohandades majandusdialoogi nii, et see võimaldaks asjaomase liikmesriigi parlamendil ja Euroopa Parlamendil kutsuda komisjoni, nõukogu, Euroopa Keskpanka (EKP) ja Rahvusvahelist Valuutafondi (IMF) arvamuste vahetusele; vii) komisjon peaks esitama Euroopa Parlamendile nii liikmesriigile laenu andmise soovituse eelnõu kui ka makromajandusliku kohandamisprogrammi eelnõu; viii) laenu andmise tingimuste ja korra osas peaks Euroopa Keskpanga (EKP) osalemine kohandamisprogrammide ettevalmistamises väiksem olema; oma 7. jaanuari 2013. aasta arvamuses maksebilansi määruse ettepaneku kohta (CON/2013/2) on EKP seisukohal, et sellise rolli eeldamine euroalasse mittekuuluva liikmesriigi puhul on kohatu; seetõttu tuleks artikli 3 lõikes 3 olev tekst „kes tegutseb koostöös EKP [–-]” ja artikli 3 lõikes 8 olev tekst „koostöös EKPga” asendada EKP ettepanekul tekstiga „võttes EKP arvamust arvesse, kui EKP on otsustanud antud küsimuses nõu anda”; ix) üldiselt on makromajandusliku kohandamisprogrammi koostamiseks ja hindamiseks vaja rohkem selgust ja juhiseid, eelkõige poliitika- ja menetlusnõudeid, mille eesmärk on taastada „maksebilansi jätkusuutlik positsioon ning suutlikkus end täielikult rahastada finantsturgudel”; x) maksebilansi määruse ettepaneku artikli 4 lõikes 1 oleks ennetava tingimusliku krediidiliini võimaldamise tingimustega seoses vaja täpsemalt selgitada kaht mõistet, nimelt „välispositsiooni jätkusuutlikkus” ja „panga selliste maksejõuetusprobleemide olemasolu või puudumine, mis kujutaksid süsteemset riski pangandussüsteemi stabiilsusele”; seetõttu tuleks selliseid mõisteid ka selgitada kohe artiklis 4 ning seejuures tuleks osutada asjaomastes liidu tekstides (kapitalinõuete IV direktiiv, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja Euroopa järelevalveasutuste määrused, majanduse juhtimise pakett, eelarve jätkusuutlikkuse aruanded) ettenähtud näitajatele või vähemalt selgitada neid delegeeritud õigusaktide abil; samal põhjusel tuleks artiklis 4 üheselt selgitada, et ettenähtud üldhinnangu peaks koostama komisjon ja see tuleks vajaduse korral avalikustada; abikõlblikkuse kriteeriumide hulka tuleks lisada ka viide määruse (EL) nr 1176/2011 kohase makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse raamistikus ettenähtud hinnangutele; xi) rohkem selgust ja täpsemaid suuniseid on vaja maksebilansi määruse ettepaneku artikli 4 lõike 2 (milles osutatakse täiendavate tingimustega seotud krediidiliini eraldamise tingimustele) kohta selles osas, milliseid lävendeid ja kriteeriume kohaldatakse otsustamaks, et liikmesriik ei ole enam ennetava tingimusliku krediidiliini suhtes abikõlblik, kuid võib ikka veel kasutada täiendavate tingimustega seotud krediidiliini, samuti on vaja suuremat selgust menetlustes, mis viivad nimetatud lõikes osutatud hindamiseni; xii) rohkem selgust on vaja maksebilansi määruse ettepaneku artikli 6 lõikes 5 nimetatud ülemineku kohta täiendavate tingimustega seotud krediidiliinilt laenule juhul, kui majanduslik olukord on halvenenud, eelkõige sellise ülemineku ajakava ja seda määravate tegurite kohta; xiii) euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide jaoks tuleks luua pankade kaudse rekapitaliseerimise vahend ja seda eelkõige seetõttu, et need liikmesriigid võivad osaleda tulevases ühtses järelevalvemehhanismis ja neile on vaja pakkuda fiskaalseid kaitsemeetmeid. Pankade otsese rekapitaliseerimise vahendi asemel tehakse ettepanek kasutada kaudset vahendit, kuna otsese vahendi kasutamine maksebilansi süsteemis seaks liidu eelarve otseselt kapitaliseeritava finantsasutuse poolt kujutatavasse ohtu. Nimetatud kaudne vahend peaks endast kujutama rekapitaliseerimiseks antavat laenu, mida kasutatakse lisaks kolmele maksebilansi määruse kohasele rahalise abi vahendile (ennetavad tingimuslikud krediidiliinid, täiendavate tingimustega seotud krediidiliinid ja laenud); rekapitaliseerimiseks antavale laenule, mis makstaks rangetel tingimustel välja asjaomase liikmesriigi valitsusele finantseerimisasutuste rekapitaliseerimise eesmärgil, õiguslikke takistusi ei ole; xiv) lisaks eelmainitud pankade kaudse rekapitaliseerimise vahendile võiks kaaluda Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamislepingu muutmist ja Euroopa stabiilsusmehhanismi pankade rekapitaliseerimise vahendi võimaldamist ka euroalasse mittekuuluvatele liikmesriikidele, kes osalevad ühtses järelevalvemehhanismis, tingimusel, et nende osalemine ühtses järelevalvemehhanismis ja Euroopa stabiilsusmehhanismis on alaline ning neile on ette nähtud samad õigused ja kohustused nagu euroalasse kuuluvatele liikmesriikidele; sel juhul teeksid liikmesriigid sissemakse konkreetselt Euroopa stabiilsusmehhanismi pankade rekapitaliseerimise vahendisse. Tuleks uurida ja edasi arendada ideed otseseks rekapitaliseerimiseks kasutatava Euroopa stabiilsusmehhanismi tütarettevõtte asutamisest, mis piiraks negatiivset mõju, mida pankade omakapitali ostmine võib Euroopa stabiilsusmehhanismi krediidireitingule ja laenuandmisvõimele avaldada, eesmärgiga hõlmata sellesse ka euroalasse mittekuuluvad liikmesriigid, kes osalevad ühtses järelevalvemehhanismis; xv) tuleks meeles pidada, et pangandusliidu raames tulevikus loodav mis tahes ühtne panganduskriisi lahendamise fond peaks kaasama ka euroalasse mittekuuluvaid liikmesriike; xvi) parlamendi ja nõukogu läbirääkimisrühmade lõplik kokkulepe Gauzès’ eelnõu sisu kohta on tervitatav, kuid oluline on, et vastuvõetav maksebilansi määrus kajastaks praegust olukorda, eelkõige seoses järgmisega: — komisjoni otsuste läbipaistvus (Gauzès’ eelnõu artikli 2 lõiked 3 ja 5); — maksukogumise tõhususe ja tulemuslikkuse suurendamine ning maksupettuse ja maksudest kõrvalehoidumise vastane võitlus, mille eesmärk on kaitsta maksutulusid (Gauzès’ eelnõu artikkel 9); — parameetrid, mida tuleb arvesse võtta, kui liikmesriigi suhtes otsustatakse kohaldada tõhustatud järelevalvet (Gauzès’ eelnõu artikli 2 lõige 1), ning liikmesriigi käitumine tõhustatud järelevalve korral ja EKP kohandatud rolli mainimine (artikli 3 lõige 1), nagu on ette nähtud käesoleva lõike punktis viii; — läbipaistvus ja aruandekohustus Euroopa Parlamendi ees ja vajaduse korral liikmesriikide parlamentide ees, sh kohustus avalikustada makromajanduslikud kohandamisprogrammid ja kohandamismeetmete eeldatav jaotumine (Gauzès’ eelnõu artiklid 2, 3, 7 ja 18); — palgakujunduse tavade ja nende eest vastutavate institutsioonide arvesse võtmine, Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 151 ja 152 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 28 järgimine seoses liidu tööhõive ja majanduskasvu strateegiaga ning kohustus kaasata sotsiaalpartnereid ja kodanikuühiskonda vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja tavadele; — valitsemissektori võla jätkusuutlikkuse analüüsi hindamine, sh avalikustamisnõuded (Gauzès’ eelnõu artikkel 6); — lisajuhised, mis puudutavad liikmesriikidele programmi raames antava tehnilise abi kohaldusala (Gauzès’ eelnõu artikli 7 lõige 8); — vajadus realistlike, ajakohastatud ja avalikustatud prognooside järele (Gauzès’ eelnõu artikkel 6 ja artikli 7 lõige 5); — ülekanduva mõju tunnistamine ja selle roll (Gauzès’ eelnõu artikli 1 lõige 1, artikli 3 lõige 6 ja artikli 7 lõige 5); — liikmesriigi rahanduse põhjalik audit makromajandusliku kohandamisprogrammi raames (Gauzès’ eelnõu artikli 7 lõige 9); — hinnang, kas kõrvalekalded programmist on liikmesriigi kontrolli all või mitte, makromajandusliku kohandamisprogrammi võimaliku mõju hindamine ning eelkõige tervishoiu- ja haridussektori kaitsmine (Gauzès’ eelnõu artikli 7 lõiked 5 ja 7); — abi saav liikmesriik kaalub tihedas koostöös komisjoniga, kas võtta kõik vajalikud meetmed, et innustada erainvestoreid vabatahtlikult oma üldist vastutust säilitama (Gauzès’ eelnõu artikli 7 lõige 6); — majandusdialoog komisjoni, EKP ja IMFiga (Gauzès’ eelnõu artikli 3 lõige 9); — Euroopa Parlamendi pädeva komisjoni ja asjaomase liikmesriigi parlamendi korrapärane teavitamine programmijärgse järelevalve kontrollkäigu tulemustest, sh võimalus korraldada arvamuste vahetus (Gauzès’ eelnõu artikli 14 lõiked 3 ja 5); — ümberpööratud kvalifitseeritud häälteenamusega hääletamine nõukogus seoses programmijärgse järelevalve parandusmeetmetega (Gauzès’ eelnõu artikli 14 lõige 4); — aruanne vastuvõetava maksebilansi määruse läbivaatamise kohta (vastavalt Gauzès’ eelnõu artiklile 19); xvii) maksebilansi määruse ettepaneku artikli 6 (tõhustatud järelevalve kohta) lõikes 2 on ühendatud mitmed elemendid, milles on arvesse võetud Ferreira eelnõud; seetõttu tuleks maksebilansi määrust võrdsete tingimuste tagamiseks ajakohastada, et võtta arvesse parlamendi ja nõukogu läbirääkimisrühmade kokkulepet Ferreira eelnõu järgmiste oluliste osade kohta: — standardid ja kord, mis puudutavad aruandlusnõuete juhiseid, sh delegeeritud õigusakte nende aruandlusnõuete jaoks (Ferreira eelnõu artikkel 10); — avaliku sektori rahanduse kvaliteedi seire nõuded, sh sätted selle kohta, kuidas mõjutavad kavandatud eelarvemeetmed liidu tööhõive ja majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020” eesmärke, ja kohandused, mis abiprogrammi tõttu riiklikes reformikavades tuleb teha, samuti eelarvemeetmete kirjeldus ja maht, sh maksupoliitika reformid ja kavandatud meetmete võimalik ülekanduv mõju teistele liikmesriikidele (Ferreira eelnõu artikkel 6); — teave suure eelarvelise mõjuga riiklike, muude kui kaitsesektori investeerimisprojektide oodatava tulususe kohta (Ferreira eelnõu artikli 4 lõige 1);