[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 16.11.2006

KOM(2006) 695 lõplik

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Üksikasjalik aruanne tagatisfondi toimimise kohta{SEK(2006) 1460}

SISUKORD

1. Sissejuhatus…………………………………………………………………………...3

2. Fondi toimimine ning olulisemad muutused ajavahemikul 2003–2006 3

2.1. Fondist kaetav tegevus 3

2.1.1. EIP-le antud tagatiste põhiomadused 4

2.1.2. Makromajanduslik finantsabi (MFA) ja fondist kaetav Euratomi tegevus 4

2.2. Vahendite eraldamine fondi 4

3. Fondi areng ja toimimine ajavahemikul 2003–2006 5

3.1. Liidu eelarve kaitsmine lepinguliste kohustuste täitmatajätmisest tulenevate maksenõuete eest 5

3.2. Fondi varade areng 5

3.3. Eelarvedistsipliin 6

4. Tagatisfondi parameetrid 6

4.1. Vastuvõtmise võime 7

4.2. Peamised parameetrid 7

4.3. EIP-le antavate ühenduse tagatiste tingimused (uus finantsraamistik aastateks2007–2013) 7

5. Uus vahendite eraldamise mehhanism 8

5.1. Taust 8

5.2. Uue vahendite eraldamise mehhanismi põhimõtted 8

6. Perspektiiv 9

6.1. Järgmine laienemine 9

6.2. Uus EIP välislaenude andmise volitus 10

6.3. Ülevaade fondi varade haldamise institutsioonilisest korrast 10

7. Järeldus 11

1. SISSEJUHATUS

Nõukogu 31. oktoobri 1994. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 2728/94, (edaspidi „fondimäärus”) asutati välistegevuse tagatisfond (edaspidi „fond”) ühenduste võlausaldajatele tagasimaksmiseks, kui laenu saajad ei ole ühenduste antud või tagatud laene tagasi maksnud.

Esimene aruanne fondi tegevuse kohta esitati 1998. aastal vastavalt fondimääruse[1] artiklile 9. Samuti tegi komisjon ettepaneku fondimääruse muutmiseks. Vastavalt 25. mai 1999. aasta määrusele nr 1149/1999,[2] millega muu hulgas muudeti fondimääruse artiklit 9, tuleb ette valmistada lisaks kaks üksikasjalikku aruannet fondi toimimise kohta nii esimese ühinemislepingu sõlmimisel taotlejariikidega kui ka enne 31. detsembrit 2006 , käesoleva 2000–2006 finantsperspektiivi lõpus, st käesolev auanne.

Teine üksikasjalik aruanne fondi toimimise kohta[3] võeti vastu 2003. aasta oktoobris pärast seda, kui kümme riiki allkirjastasid 19. aprillil 2003 ühinemislepingu.

Komisjoni personali töödokument („lisa”)[4] täiendab seda aruannet graafikute, tabelite ja lisadega.

2. FONDI TOIMIMINE NING OLULISEMAD MUUTUSED AJAVAHEMIKUL 2003–2006

2.1. Fondist kaetav tegevus

Tagatisfond loodi 1994. aastal, et piirata ühenduste eelarvest kolmandates riikides tehtavatele laenutehingutele antud tagatiste osas esitatud maksenõuetest tulenevat eelarvemõju ja luua eelarvedistsipliini vahend.

Fondi rahastatav laenutegevus on seotud kolme eri vahendiga, millele antakse tagatis ühenduste eelarvest: Euroopa Investeerimispanga (EIP) välislaenude tagatised, Euratomi välislaenud ja ELi makromajandusliku finantsabi laenud kolmandatele riikidele.

Fond katab kolmandate riikide laenude riskid ja laenutagatised. Pärast 2003. aasta üksikasjalikku aruannet tegi komisjon ettepaneku muuta fondimäärust nii, et see võtaks arvesse Euroopa Liidu laienemist tulevikus. Fondi teine muudatus võeti vastu nõukogu määrusega (EÜ, Euratom) nr 2273/2004 22. detsembril 2004.[5] Vastavalt selle määruse sätetele võetakse juhul, kui kolmandatest riikidest saavad liikmesriigid, fondi antud vastava tagatud laenu kate tagasi ning need tagatised tagatakse otse liidu eelarvest. Selle määruse kohaldamisel tagastati 2005. aasta alguses ühenduse eelarvesse peaaegu 339 miljoni suurune laienemisega seotud summa, vähendades seega fondi suurust.

2005. aasta lõpus kattis fond 13 680 miljardi euro ulatuses tagatud laene, millest 13 554 miljardit eurot moodustasid tasumisele kuuluvad intressid ja 126 miljonit eurot kogunenud intressisummad, ning fondi varad moodustasid 1324 miljardit eurot (vt lisa graafik 1).

2.1.1. EIP-le antud tagatiste põhiomadused

Lõviosa fondi antud tagatistest käsitleb EIP poolt kolmandates riikides antud laenudega seotud laenutagatisi.[6] Kui tagatud laenu saaja ei soorita makset tähtaegselt, palub EIP komisjonil maksta kohustused täitmata jätnud võlgniku maksmata summad vastava tagatislepingu kohaselt. Kui EIP-l on lisaks ühenduse tagatisele ka teine avalik-õiguslik või eraõiguslik laenu tagaja, on ta kohustatud aktiveerima sellise kolmanda isiku tagatise enne ELi tagatist.

Ühenduse tagatisega kaetakse kõik tagatud laenutehingutega seotud krediidiriskid kolmandates riikides, välja arvatud juhul, kui kohaldatakse riskijaotusskeeme, mille puhul kaetakse ühenduse tagatisega vaid konkreetsed poliitilised riskid, samas kui EIP peab kandma mittepoliitilised riskid ja neid vähendama.

2.1.2. Makromajanduslik finantsabi (MFA) ja fondist kaetav Euratomi tegevus

Sellise fondist kaetava tegevuse puhul võtavad ühendused laenu finantsturult ja laenavad edasi (kompensatsioonilaenu põhimõttel) mitteliikmesriikidele (MFA) või äriühingutele (Euratom).

Laenu tagasimaksegraafik on tehtud nii, et see ühtiks ühenduse võetud laenude tagasimaksetega. Kui laenu saaja tagasimaksega hilineb, peab komisjon leidma oma ressurssidest vahendid võetud laenu õigeaegseks tagasimaksmiseks. Kui tagasimaksmisega viivitatakse kuni kolm kuud pärast määratud tähtaega, peab komisjon leidma fondist vahendid võla tasumiseks.

2.2. Vahendite eraldamine fondi

Fondi eraldatakse vahendeid rubriigi „Kolmandatele riikidele ja kolmandates riikides antavate laenude ja laenutagatiste reserv” kaudu eraldisena Euroopa Liidu üldises eelarves. Reservi iga-aastane summa on kindlaks määratud finantsperspektiivis aastateks 2000–2006 ja moodustab 200 miljonit eurot 1999. aasta hindade kohaselt.

Vahendite eraldamise alus on erinev vastavalt kohaldatavale tagatise määrale. Kõik Euratomi ja MFA laenud on tagatud 100% määraga, st protsendimäära kohaldatakse laenu kogusumma suhtes. EIP-le antud laenutagatiste üldised ülemmäärad erinevad sõltuvalt asjaomasest laenuportfellist. Igas portfellis tagatakse individuaalsed EIP laenud de facto 100% ulatuses kuni üldise ülemmäära saavutamiseni.[7] Selleks et teha kindlaks fondi tehtava sissemakse suurus, korrutatakse kogu laenusumma vastavate tagatise protsentidega. Selle arvutuse tulemus korrutatakse seejärel protsendimääraga, mis praegu on 9%.

Kokkulepe uue 2007.–2013. aasta finantsraamistiku üle tähendab fondi rahastamisallikate muutumist praegusest ad hoc 6. rubriigi kohasest sihtotstarbeliselt eraldatud reservist rahastamiseks 4. rubriigi eelarverea (kohustuslikud kulud) kaudu. See on oluline muudatus fondi vajalike eelarveliste sissemaksete tegemise viisis.[8] Iga-aastane 200 miljoni euro suurune summa kehtivate hindade juures, st 1,4 miljardit eurot ajavahemikul 2007–2013, on ette nähtud fondi sissemaksmiseks uut finantsraamistikku käsitlevat kokkulepet põhjendavas raamistikus.

3. FONDI ARENG JA TOIMIMINE AJAVAHEMIKUL 2003–2006[9]

3.1. Liidu eelarve kaitsmine lepinguliste kohustuste täitmatajätmisest tulenevate maksenõuete eest

Alates loomise algusest 1994. aastal on fond tõhusalt täitnud oma põhieesmärki, ennetades kõiki eelarve täitmisega seotud häireid, mis oleksid võinud tekkida liidu eelarvega tagatud laenutehingutega seotud lepinguliste kohustuste täitmata jätmise korral. Lisas toodud joonis nr 2 näitab, kui edukas on fond olnud ühenduse tagatise osas tehtud maksenõuete mõju pehmendamisel.

Kui poleks olnud fondi, oleks ühendus mitmel korral pidanud kasutama eelarvelisi vahendeid, et maksta tagatiste aktiveerimise eest, ning see oleks eelarve täitmisel nõudnud eraldiste ümberpaigutamist. Alates 2003. aastast on läbi fondi käsitletud nelja maksenõuet kokku 9,2 miljoni euro suuruses summas, kõik need olid seotud EIP-le Argentiina Vabariigis antud laenude tagatistega (vt lisa tabel 1, mis annab üksikasjaliku ülevaate kõikidest voogudest fondi ja fondist välja).

Fond on sisse nõudnud kõik Argentiina Vabariigi poolt ajavahemikul 2003–2005 maksmisele kuuluvad põhi- ja intressisummad. Vaid 1,4 miljoni USA dollari (võrdne 1,2 miljoni euroga) suurust leppetrahvi viivist ei ole fond veel saanud.

Viimasel ajal fondi kantud lepinguliste kohustuste täitmatajätmisega seotud madalat makse- või laekumisriski ei tohiks ekslikult pidada märgiks fondi jaoks vähenenud riskist. Ajalooliselt jõudsid iga-aastased kahjud 1995. aastal maksimumini, mis oli 303 miljonit eurot. Praegu on suurim individuaalne risk ühe riigi osas 1,8 miljardit eurot ning näiteks kodusõja korral võivad fondile tehtavad maksenõuded oluliselt suureneda, nagu seda on näidanud endise Jugoslaavia Liitvabariigiga seotud kogemused.

3.2. Fondi varade areng

Lisas toodud joonis 2 näitab, et alates 2001. aastast, kui fond 1,8 miljardi euroga oma maksimumi saavutas, on fondi maht vähenenud.

Arvestamata muutusi tagatud laenude netosummas, mis tulenevad uutest laenutehingutest ja vanade laenude tagasimaksmisest, on fondi mahu vähenemise peamiseks põhjuseks kümne uue liikmesriigi ühinemine Euroopa Liiduga 1. mail 2004.

Lisaks vahendite eraldamisele eelarvereservi kaudu on fondi teiseks peamiseks sissetulekuallikaks intressid, mis EIP o teeninud komisjoni järelevalve all hallatavatelt varadelt. Alates 2003. aastast on fondi varadelt teenitud intressid langenud kooskõlas fondi mahu suuruse vähenemisega. Sellele suundumusele aitas ka kaasa üldine turu intressimäärade vähenemine. Fondi koguväärtus oli 2005. aasta lõpus 1299, 4 miljonit eurot (turuväärtus, mis ei sisalda kogunenud intresse). Sellest summast 75,8% investeeriti võlakirjadesse, 24,1% hoiustesse ja 0,1% hoiti jooksevkontol. Aastal 2005 teeniti intresse 51,6 miljonit eurot. Fondi investeeringutest saadud netosissetulek, s.o teenitud intressid miinus EIP tasu ja muud kulud, moodustas 50,7 miljonit eurot.

Teiseks oluliseks arenguks on komisjoni otsus esitada oma 2005. aasta raamatupidamisaruanded rahvusvaheliste avaliku sektori raamatupidamisstandardite (IPSAS) põhimõtete kohaselt. Sellise otsuse mõju, mille tulemuseks on fondi portfelli hindamise muutlikkus, selgitatakse lisas 1. liites.

3.3. Eelarvedistsipliin

Vastavalt reservile, mis on loodud fondi varustamiseks vahenditega, ja fondi eeskirjadele on uus laenuandmise/-tagamise maht finantsperspektiivi 2000–2006 (vt lisa tabel 2) jooksul umbes 3 miljardit eurot aastas (sõltuvalt tagatise määrast). Põhimõtteliselt alati, kui tehakse otsus uue laenu või laenutagatise kohta, tuleb reservist eraldada teatav osa selle laenu või tagatise põhisummast. Protsendimäär koos reservi suurusega määravad võimaliku laenu või tagatise üldsumma.

Reservi likvideerimisel alates 2007. aastast seda mehhanismi käesolevas vormis enam ei eksisteeri. Samas säilitatakse eelarvedistsipliin muude mehhanismide abil. Eelarvedistsipliini olulised elemendid jäävad toimima, millega tagatakse, et tagatud laene antakse täielikus kooskõlas nõukogu ja Euroopa Parlamendiga:

- EIP mitmeaastast välislaenude andmise volitust piiratakse ajavahemikuga 2007–2013 (see nõukogu otsus esindab umbes 90% kogu laenumahust),

- makromajandusliku finantsabi laenude kohta teeb nõukogu individuaalsed otsused, ja

- Euratomi laenude andmise piiriks on 4 miljardit eurot, millest umbes 85% on juba kasutatud. Seega on alles umbes 600 miljonit eurot.

4. TAGATISFONDI PARAMEETRID

Käesoleva aruande üheks ülesandeks on uurida fondi toimimise ja selle parameetrite adekvaatsust aja jooksul ning teha vajaduse korral parandusettepanekuid. Fondi toimimise puhul on välja selgitatud, et vahenditega varustamise mehhanismi on võimalik täiustada ning komisjon tegi seadusandliku ettepaneku 2005. aasta aprillis (vt 5. jagu).

Käesolevas punktis järeldatakse, et puuduvad põhjused, mis õigustaksid fondiga seotud parameetrite muutmist. Kuid kuna komisjoni ettepanekuid EIP uue välislaenude andmise volituse ja uue vahendite eraldamise mehhanismi kohta ei ole ikka veel vastu võetud ja tõenäoliselt tehakse neisse muudatusi, kavatseb komisjon esitada nõukogule ja Euroopa Parlamendile uue üksikasjaliku aruande. Aruanne saab valmis hiljemalt 2010. aastal või varem, kui peaks tekkima vajadus muuta fondi parameetrit. Sellega vaadataks läbi fondi parameetrid pärast seda, kui on vastu võetud vahendite eraldamise mehhanismi käsitlev otsus, pidades silmas EIP uue välislaenude andmise volitusega saadud kogemusi.

4.1. Vastuvõtmise võime

Fondi võime seoses komisjoni (MFA ja Euratom) ja EIP kavandatud/hinnanguliste tagatud tehingutega on oluline näitaja, mille abil hinnata fondi parameetrite sobivust. Ajavahemikus 2002–2006 (vt lisa tabel 2) oli fondi vastuvõtmise võime piisav, et tegelda kavandatud ja prognoositud laenutehingutega. Seetõttu ei ole põhjust fondi parameetreid kiiresti muuta.

4.2. Peamised parameetrid

Pidades silmas fondi stabiilset arengut keskpikas perspektiivis, on peamiseks analüüsitavaks parameetriks sihtmäär. Vahendite eraldamise määr ja EIP tagatiste määr ei ole enam olulised, kui komisjoni ettepanek uue vahendite eraldamise mehhanismi kohta on vastu võetud, kuna ainult sihtmäära kohaldamisega laekumata summade suhtes määratakse kindlaks fondi jaoks vajalik summa.

Komisjoni talitused on seisukohal, et kehtiv sihtmäär, st fondi varade ja tagatud tagastamata laenude vaheline 9% suurune suhe ühildub fondi praeguse riskiprofiiliga. Kuna olemasolevate laenude mahu tõttu ei muuda uus EIP välislaenude andmise volitus tõenäoliselt lähitulevikus fondi riskiprofiili olulisel määral, ei leitud põhjust selle parameetri muutmise ettepaneku tegemiseks.

4.3. EIP-le antavate ühenduse tagatiste tingimused (uus finantsraamistik aastateks 2007–2013)

EIP välislaenude andmise volituse tagatissumma määr mõjutab fondi vahenditega varustamise vajadust vaid kehtivate eeskirjade raamistikus. Uue vahendite eraldamise mehhanismi vastuvõtmise korral ei mõjuta see parameeter enam fondi vahendite eraldamise taset.

Lisaks, võttes arvesse madalat kohustuste mittetäitmise määra ning kolmandate isikute tagatistele antavad lisatagatist, tundub EIP laenuportfelli riski 65% ulatuses katmine olevat piisavalt ettenägelik. Peale selle väheneb aastase riski katvuse määr veidi aastatel 2007–2013, nagu on näha lisas toodud tabelist 3.

Sellist tausta arvestades ei tundu praegu asjakohane teha ettepanekut tagatissumma määra muutmise kohta.

Samuti tuleks nimetada, et komisjoni ettepanek EIP uue välislaenude andmise volituse kohta laiendab EIP-le antavat tagatist nii, et see hõlmaks mitte ainult EIP antud laene, vaid tagaks ka EIP poolt teistele finantsasutustele antud laene. Lisaks sellele selgitab komisjoni ettepanek iseseisvate või poliitiliste riskidega piiratava tagatissumma olemust. Selliste muudatuste mõju fondi üldisele riskiprofiilile võib hinnata järgmises üksikasjalikus aruandes, mis esitatakse hiljemalt 2010. aastal.

5. UUS VAHENDITE ERALDAMISE MEHHANISM

5.1. Taust

Aprillis 2005 võttis komisjon vastu ettepaneku[10] (üksikasjalikumaks tutvumiseks ettepanekuga vt lisa 2. liide) fondi uue varustamismehhanismi kohta, st eeskirjad, millega määratakse kindlaks, kuidas viiakse fondi varad kooskõlla fondi sihtsummaga. Kavandatud muudatus on kooskõlas fondi toimimise kohta 2002. aastal esitatud teises üksikasjalikus aruandes kindlaks määratud vajadustega. Selle aruande kirjutamise lõppfaasis oli ettepanek veel nõukogus arutluse all, kuid sai Euroopa Parlamendilt[11] ja Euroopa Kontrollkojalt[12] soodsa hinnangu.

Uus vahendite eraldamise mehhanism töötati välja kahel põhjusel.

Esiteks olid kogemused näidanud, et kehtivad eeskirjad põhjustasid sageli fondi ülevarustamise, mistõttu eelarve kasutamine ei olnud optimaalne. Kõnealune probleem on peamiselt tulenenud sellest, et EIP on laenulepingute sõlmimisel kasutanud ebausaldusväärseid prognoosimisnäitajaid. Lisaks sellele põhjustavad praegu kehtivad reeglid aasta jooksul mitmeid ülekandeid fondi ja sealt tagasi, mis tekitab mitte ainult komisjoni talitustele, vaid ka mõlemale eelarvepädevale institutsioonile asjatuid haldusmenetlusi.

Teiseks, nagu eespool nimetatud, tähendab IIA seda, et alates 1. jaanuarist 2007 muutub fondi finantseerimise eelarveallikas sihtotstarbelisest reservist 4. jao eelarverea kaudu finantseerimiseks. Praegu kehtiv vahendite eraldamise mehhanism ei sobi uue eelarvekorraldusega. Kehtiva vahendite eraldamise mehhanismi säilitamine tähendaks seda, et eelarve planeerimine ja läbipaistvus oleksid ohus (vt lisa 3. liide).

Lisaks oleks väga keeruline või isegi võimatu eraldada fondile vahendeid fondimääruse kohaselt, kui ettearvamatu ja seetõttu eelarves mitte ette nähtud otsus MFA laenude kohta peaks tehtama aasta lõpupoole. Sellisel juhul muudaks krediidi puudumine fondi käsitleval eelarvereal fondi eelarvereale eraldiste tegemise väga raskeks või võimatuks ning takistaks seega ühendusel vajalikku abi osutada.

Samuti tuleks märkida, et praegu kehtiva vahendite eraldamise mehhanismi raames, võttes arvesse, et ajavahemikuks 2007–2013 on fondile eraldamiseks ette nähtud 1,4 miljardit eurot, oleks EIP välislaenude andmise volituse maksimaalseks suuruseks vaid 17 miljardit eurot (kui ei jäetatäitmata kahjudega seotud kohustusi ning kui Euratomi ja MGA-ga seotud laenamine moodustab 4,5 miljardit eurot, vt üksikasju lisa tabelist 4).

5.2. Uue vahendite eraldamise mehhanismi põhimõtted[13]

Pakutud uus mehhanism põhineb laekumata laenusummade ja tagatud laenusummadega seotud vahendite eraldamisel, st tegelikel netoväljamaksetel (väljamaksed miinus tagasimaksmine miinus tühistamised). See on praegu kehtiva süsteemiga võrreldes peamine erinevus, mille puhul vahendite eraldamine põhineb laenulepingute sõlmimisel, mis ei sõltu tegelikult väljamakstavatest summadest, kuna laene makstakse välja mitu aastat.

Vastupidiselt praegu kehtivale süsteemile, kus fondi ja eelarve vahel tehakse aastas mitmeid ülekandeid, on uue vahendite eraldamise süsteemi kohaselt vajalik vaid üks ülekanne aastas. Ühtne aastaülekanne määratakse kindlaks fondi sihtsumma ja fondi varade väärtuse vahena aasta lõpus.

Järgmise aasta alguses võetakse vastav vahendite eraldamise summa kasutusele eelarveplaneerimise protsessis ning kirjendatakse järgmise aasta eelarvesse, kui summa lõpuks makstakse.

Maksekohustuste täitmatajätmisest tulenevad kahjud fondile arvestatakse otse suuremaks vahendite vajaduseks. Selleks et säilitada fondi põhieesmärki, st tegutseda liidu eelarve amortisaatorina, on uue vahendite eraldamise mehhanismi ettepanekus võetud kasutusele leevendusmehhanism, millega seatakse aastasummadele piiriks 100 miljonit euro/aastas. See tähendab, et seda piiri ületavad kahjud makstakse fondile tagasi mitme aasta jooksul.

Selleks et vältida olukorda, kus fond langeb järjestikuste väga ebatõenäoliste suurte kahjude korral allapoole sihtsumma 50% kriitilist piiri, on ette nähtud, et sellisel juhul kasutatakse õiguslikku sätet, mille kohaselt esitab komisjon eelarvepädevale asutusele aruande fondi täiendamiseks võetavate erakorraliste meetmete kohta.

Kokkuvõtteks võib öelda, et uue vahendite eraldamise mehhanismi ettepaneku peamised eelised on järgmised:

- eelarveliste vahendite kasutamise tõhususe suurendamine ning iga-aastaste liidu eelarve ja fondi vahel tehtavate ülekannete vähendamine üheni;

- vahendite eraldamine, mis põhineb täheldatud netoväljamaksete muutustel, suurendades sellega läbipaistvust ja muutes eelarvelise kavandamise täpsemaks.

Samuti tuleks märkida, et see ettepanek on vaid tehniline täiendus, mis ei muuda fondi põhimõtet, et selle varade väärtus peaks olema võrdne sihtsummaga (9% rakendamine laekumata ja tagatud laenudele).

Uus vahendite eraldamise mehhanism on palju rangem tagatud laenude summa ja fondi varade vahelise suhte säilitamisel läbipaistvana. Üldised eelarvevajadused järgmises finantsraamistikus jäävad uue mehhanismi raames oluliselt väiksemaks, kui nad oleksid praegu kehtiva mehhanismi raames. Samas mõjutavad mis tahes „šokid”, näiteks olulised fondile esitatavad nõuded, uute liikmesriikide liitumisest tulenev vahendite äravool või IPSAS raamatupidamisstandarditest tulenevad fondi vahendite väärtuse kõikumised otseselt fondi rahastamisvajadusi. Sellest tulenevat vahendite eraldamise vajaduse pisut suuremat muutlikkust, mis on täiustatud mehhanismi hinnaks, tuleb leevendada eelarve kaudu.

6. PERSPEKTIIV

6.1. Järgmine laienemine

Aastal 2007 saavad kaks uut riiki liidu täisliikmeteks ning vastavalt fondimäärusele ei kaeta fondist enam vastavaid tagatud laene, kui kolmandatest riikidest saavad liikmesriigid, vaid need tagatised tagatakse otse liidu eelarvest. Seega tagastatakse 2007. aasta alguses hinnanguliselt umbes 260 miljoni[14] euro suurune laienemisega seotud summa fondi varadest liidu eelarvesse, vähendades seega fondi suurust.

6.2. Uus EIP välislaenude andmise volitus

Oletades, et komisjoni ettepanek [15] EIP uue 33 miljardi euro suuruse laenuvolituse kohta ajavahemikuks 2007–2013 võetakse vastu, vajaks uus sissemaksemehhanism vastavalt simulatsioonidele tavatingimustes vähem kui finantssüsteemis selleks ajavahemikuks ette nähtud 1,4 miljardit eurot nominaalväärtuses. Isegi sellise ebatõenäolise juhtumi korral, kui kantakse järjest suuri kulusid, mis tulenevad tagatiste väljanõudmisest ja/või fondi varade väärtuse ebasoodsatest arengutest, oleks see summa piisav (üksikasjade kohta vt lisa tabel 5).

6.3. Ülevaade fondi varade haldamise institutsioonilisest korrast

Fondimääruse kohaldamisel haldab komisjoni nimel ning järelevalve all fondi vahendeid EIP. Kogemused on näidanud, et pank on seda ülesannet alati edukalt täitnud.

Samas on kulusid silmas pidades tõstatatud küsimus, kas fondi varasid peaks haldama EIP või komisjon. 2003. aastal Euroopa Parlamendi läbiviidud küsitlus (CoCoBu) 2002. aasta eelarve täitmise aruande kinnitamismenetluse kohta näitas, et komisjoni talitused valitseksid portfelli väiksemate kuludega ning seetõttu tuleks võtta kaalumisele fondi varade haldamise üleandmine komisjonile. Lisaks sellele on Euroopa Kontrollikoda (EKK) mitmel korral tõstatanud küsimuse seoses EIP-le fondi vahendite haldamise eest makstavate tasude asjakohasusega. Peale nende tasude kannavad komisjoni talitused, kes investeerivad olulise hulga inimressursse investeerimisstrateegia ja piisava likviidsuse juhtimise väljaarendamiseks ja järelevalveks, olulisi igapäevaseid kulusid[16].

Komisjoni talitustel on endil varahaldusega tegelemiseks piisavad vahendid ja märkimisväärsed kogemused. Näiteks haldavad komisjoni talitused ECSC i.l. portfelli, mis on umbkaudu sama suur ja sama struktuuriga kui fondi varadki. Komisjoni talituste fondihaldusega seotud tegevust auditeeritakse ja kontrollitakse täielikult riskijuhtimise abil ning see on vastavuses hea pangandustavaga.

Seetõttu hindab komisjon, kas ta peaks fondi varade valitsemise ise üle võtma. Selle hindamise lõppedes võib komisjon esitada ettepaneku fondimääruse artikli 6 muutmiseks.

7. JÄRELDUS

Alates 1994. aastast on fond rahuldavalt täitnud oma peamist rolli liidu eelarve amortisaatorina. Vastuvõtmise korral parandab uus komisjoni ettepanek eelarve tõhusust.

Praegu ei ole vaja uut seadusandlikku ettepanekut. Samas peab uus üksikasjalik aruanne olema valmis hiljemalt aastaks 2010 või varem, kui ilmneb selge vajadus muuta fondi parameetrit.

[1] Parlamenti ja nõukogu teavitatakse regulaarselt ja üksikasjalikult kõigist fondiga seotud asjaoludest. Fondi haldamist analüüsitakse aastaaruandes (vt viimane aruanne KOM(2006)366 ja selle lisa SEK(2006)891).Aruanne eelarvepädevale institutsioonile üldeelarvega kaetud tagatiste kohta avaldatakse iga poole aasta tagant (vt viimane aruanne KOM (2006)452 ja selle lisa SEK(2006)1071).

[2] Määruse nr 1149/1999 artikli 4 lõige 1.

[3] KOM(2003) 604, 13.10.2003.

[4] SEK(2006)[….].

[5] ELT L 396, 31.12.2004, lk 28.

[6] 90% kogu tagatud summast, mis on maksmata 31.12.2005. aasta seisuga.

[7] Hetkel on EIP välislaenu mandaadi tagatismäär 65%. See määr on välja pakutud ka uue EIP välislaenu mandaadi jaoks. Minevikus ja konkreetsete mandaatide osas on see määr varieerunud (vastavalt 100%, 75%, 70%).

[8] Institutsioonidevahelise kokkuleppega (IIA), 17.05.2006 (ELT C 139, 14.6.2006, lk 1) muudeti fondile vahendite eraldamise eelarveallikat. Selle muutuse ja seonduva, uut vahendite eraldamise mehhanismi puudutava komisjoni ettepaneku mõju käsitletakse punktis 5.

[9] Uusim olemasolev teave on seotud 31. detsembriga 2005. Kõik käesolevas aruandes ja selle lisas olevad 2006. aastat käsitlevad arvud on hinnangulised, kui ei ole sätestatud teisiti.

[10] KOM(2005)130, 5.4.2005.

[11] SP (2006) 1094 OD, 17.3.2006.

[12] Arvamus nr 9/2005 (ELT C 313, 9.12.2005, lk 6).

[13] Üksikasjade kohta vt lisa 3. liide.

[14] Lõplikud arvud saavad teatavaks käesoleva aasta lõpus.

[15] KOM(2006)323, SEC(2006)789 ja 790, 22.6.2006

[16] Näiteks on komisjoni talitustel olemas asjakohane teave Euratomi ja MFA laenude tekitatud voogude ja selliste sündmuste, nagu laienemine, järelevalve ja suhted Euroopa Kontrollikojaga, põhjustatud erakorraliste voogude kohta.