KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE liidu rahanduse tulemuspõhise hindamise kohta /* COM/2013/0461 final */





KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE liidu rahanduse tulemuspõhise hindamise kohta 1. SISSEJUHATUS Käesolev Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 318 kohaselt koostatud aruanne (edaspidi „aruanne”) on esitatud aruannetest kolmas ja kajastab liidu rahanduse tulemuspõhise hindamise aruannete esitamise jätkuvat arendamist. Eelarve täitmisele heakskiitu andev institutsioon ja Euroopa Kontrollikoda on aruandega seoses näidanud üles suurt huvi ja teinud kahe varem esitatud aruande põhjal ettepanekuid selle täiustamiseks. Komisjon on käesoleva aasta aruandes arvestanud kõnealuste ettepanekutega sellises ulatuses, millises see oli mitmeaastase finantsraamistiku 2007–2013 olemasoleva järelevalve, hindamise ja aruandluse raamistiku kohaselt võimalik. Käesoleva aasta aruandesse tehtud muudatuste puhul on silmas peetud aruande kavandatavat edasiarendamist järgmise mitmeaastase finantsraamistiku 2014–2020 kohaselt, nagu on kirjeldatud 2. jaotises. 3. jaotises on esitatud aruanne järelevalve tulemuste ja tulemuslikkuse näitajate kohta aastal 2012 kuluprogrammide ja nende programmide 2012. aastal läbiviidud hindamiste kohaselt, mis annab ülevaate iga eelarverubriigi raames kättesaadavast tulemuslikkust tõendavast materjalist. Aruanne avaldatakse sel aastal tunduvalt varem kui 2010. ja 2011. aastal, et viia see paremini kooskõlla koondaruande vastuvõtmisega ja tagada aruande kättesaadavus eelarve täitmisele heakskiitu andva institutsiooni ja Euroopa Kontrollikoja jaoks seoses aruandlusaasta eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetlusega. Käesolevas aruandes käsitletakse ELi programme kõigist praegu kehtiva mitmeaastase finantsraamistiku ELi poliitika kuluvaldkondadest. Eelarve täitmisele heakskiitu andev institutsioon ja Euroopa Kontrollikoda kiitsid kõnealuse lähenemisviisi eelmise aruande puhul heaks. Vastuseks eelarve täitmisele heakskiitu andva institutsiooni taotlusele on üksikasjalikumalt selgitatud välisprogrammide tulemusi (rubriik 4) ja esile tõstetud edusamme Euroopa 2020. aasta strateegia juhtalgatuse eesmärkide saavutamisel juhul, kui vastavad andmed on kättesaadavad. Käesoleva aasta aruandes on lisaks hindamistulemustele esitatud muu tulemuslikkust käsitlev teave, et anda põhjalikum ülevaade edusammude ja saavutatud tulemuste kohta. Allikatena on kasutatud peadirektoraatide iga-aastaseid tegevusaruandeid ja Euroopa Kontrollikoja eriaruandeid, samuti siseriiklikke aruandeid ja aruandeid koostöös liikmesriikidega hallatavate programmide rakendamise eksperdivõrgustikelt ning siseauditi aruandeid. 3. peatüki iga strateegiarubriik sisaldab jaotist selle rakendamise edusammude kohta 2012. aastal ja programmide 2012. aastal avaldatud peamisi hindamistulemusi/muid tulemuslikkuse näitajaid käsitlevat tagasisidet varasemate aastate kohta. Aruandele on lisatud kaks komisjoni töödokumenti. Esimene neist sisaldab tegevuskava, milles esitatakse aruande edasise arendamise esialgne kava. Kõnealune kava kinnitatakse pärast mitmeaastast finantsprogrammi 2014–2020 toetavate õigusaktide vastuvõtmist. Teises dokumendis esitatakse 2012. aastal tehtud 130 hindamise põhjalik ülevaade. Valdav osa hindamistest on seotud kuluprogrammidega ning hindamisaruanne sisaldab kõnealuste hindamiste valdkondadevaheliste küsimuste analüüsi ja peamisi tulemusi/soovitusi[1]. Iga hindamise kohta võetakse kokku põhiteave, sealhulgas teave mõjude, tõhususe, tulemuslikkuse ja ELi lisandväärtuse kohta. Kokkuvõtted sisaldavad hüperlinki veebilehele, millel on kättesaadav kogu aruanne. Kõnealused kaks dokumenti on esitatud vastuseks Euroopa Parlamendi ja Euroopa Kontrollikoja nõudele. 2. MEETMED JÄRELEVALVE, ARUANDLUSE JA HINDAMISE PARANDAMISEKS 2011. aasta eelarve täitmisele heakskiidu andmise[2] kontekstis lisas Euroopa Parlament jaotise „prioriteetse meetme” kohta. Parlament osutas uue tulemuslikkusel põhineva töökultuuri vajadusele komisjonis, mis hõlmab muu hulgas eesmärkide ja näitajate määratlemist peadirektoraatide majandamiskavades ning kõiki uute strateegiate ja programmide ettepanekuid. Ühtlasi rõhutas parlament Euroopa Kontrollikojalt viimase aruande kohta saadud vastuse tähtsust ja ELi lisandväärtuse täpse määratlemise vajadust; peadirektoraatide iga-aastastes tegevusaruannetes tulemuslikkuse mõõtmise ja saavutatud tulemuste kokkuvõtliku esitamise vajadust; käesolevas aruandes iga-aastastes tegevusaruannetes esitatud tulemuslikkuse ja saavutuste kohta kokkuvõtte tegemise, sise- ja välispoliitika eristamise ning Euroopa 2020. aasta strateegia juhtalgatuse edusammude rõhutamise vajadust; ja kõikide hindamisaruannete täies mahus parlamendile kättesaadavaks tegemise vajadust. Käesoleva aasta aruanne tugineb iga-aastastele tegevusaruannetele, programmispetsiifilisele aruandlusele, hindamistele ning sise- ja välisauditi tulemustele. Nagu selgitati selle aasta teatises „Komisjoni 2012. aasta haldustegevuse koondaruanne”,[3] pööratakse erilist tähelepanu majandamiskavade ja iga-aastaste tegevusaruannete kaudu komisjoni tulemuslikkusel põhineva töökultuuri väljaarendamisele, mis tagaks nimetatud kahe üksusesisese juhtimisvahendi kooskõla, väldiks muude aruannete, nagu näiteks käesolev aruanne, dubleerimist ja ühtlustaks aruandlust tulemuslikkuse kohta. Kõnealused ettepanekud sisaldavad lähtematerjali, millele kontrollikoda osutas oma vastuses eelmise aasta aruandele, ning mille abil on võimalik üles ehitada usaldusväärne tulemuslikkuse andmete kogumise süsteem järgmise mitmeaastase finantsraamistiku koostamise jaoks vajaminevate tulemuste ja mõjude kohta. Käesolevas aruandes tehakse parlamendi nõudmisel kokkuvõte iga-aastastes tegevusaruannetes esitatud tulemuslikkuse ja saavutuste kohta, eristatakse sise- ja välispoliitika, juhitakse tähelepanu Euroopa 2020. aasta strateegia juhtalgatuse edusammudele ja lisatakse parlamendile kättesaadavaks tegemise eesmärgil viited kõigi hindamisaruannete täistekstide asukohtadele. Komisjon töötab järgmise mitmeaastase finantsraamistiku jaoks välja ELi rahastamisprogrammide tulemuslikkuse järelevalve, hindamise ja aruandluse tugevama ja sidusama raamistiku. Komisjoni ettepanekud järgmise programmide kogumi kohta aastateks 2014–2020 keskenduvad lihtsustamisele, et hõlbustada ja kiirendada programmi rakendamist, parandada järelevalvet selle edukuse üle (eesmärgiga tagada viivituste või raskuste tõhusam väljaselgitamine ja puuduste kiirem kõrvaldamine) ning täiustada selle hindamist ja aruandlust tulemuslikkuse kohta. Kõnealuse raamistiku võtmeküsimused on: programmide põhieesmärgid, millel on asjakohased seosed ELi 2020. aastaks seatud eesmärkidega; kindlad näitajad, mille alusel on võimalik esitada selgem aruandlus võetud meetmete edukuse, tõhususe ja tulemuslikkuse kohta; ning järelevalve ja hindamise kindel kord, et tagada täiustatud aruandluse toetamiseks tulemuste ja tulemuslikkuse kohta käivate vajalike andmete ja arvamuste õigeaegne olemasolu. Teave ja hinnangud, mida komisjonil on võimalik oma aasta aastalt avaldatavates tegevusaruannetes ja järgmise mitmeaastase finantsraamistiku üldises aruandluses esitada, sõltuvad suures osas kõnealuste võtmeküsimuste säilimisest uue rahastamisprogrammide kogumi toetamiseks parlamendi ja nõukogu poolt vastu võetavates õigusaktides. Oma järgmise aasta aruandes kirjeldab komisjon tulemusaruandluse raamistikku järgmise mitmeaastase finantsraamistiku lõpuni, mis on järgmise põlvkonna programmide õigusaktide osas tehtava õigusloomealase koostöö tulemus. See hõlmab programmide põhieesmärke, peamisi näitajaid, järelevalve korda ning hindamiste ajastust ja sisu. Selle põhjal on näha, kuidas järgmise mitmeaastase finantsraamistiku varase järgu iga-aastase eduaruandega kaasneb praeguste programmide tulemuslikkuse pidev järelhindamine. Aruandes kajastub, millal peaks olema praeguse programmi tulemuslikkuse põhihindamine lõpetatud ning millal ja kuidas toimub järgmise programmi tulemusaruandlus, mis hõlmab muu hulgas komisjoni ja liikmesriikide panust ühiselt hallatavatesse programmidesse. Komisjon tegeleb aruka reguleerimise tegevuskava kontekstis ka oma hindamispoliitika läbivaatamisega. Komisjon korraldab käesoleva aasta lõpupoole avaliku arutelu eesmärgiga võtta vastu aasta lõpus tehtud järeldused. Selle tulemused peaksid veelgi aitama parandada aruandlust ELi meetmete edusammude, tõhususe, tulemuslikkuse ja lisandväärtuse kohta majandusele ja ühiskonnale mõju saavutamisel. 3. ÜLEVAADE SAAVUTATUD TULEMUSTEST ALAMRUBRIIK 1A – KONKURENTSIVÕIME MAJANDUSKASVU JA TÖÖHÕIVE TAGAMISEKS Ettevõtlus- ja tööstuspoliitika 2012. aastal nõudis makromajanduslik olukord suuremaid pingutusi majanduskasvu ja töökohtade loomise ergutamisel, et saavutada Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärke. Seoses majanduskasvu aeglustumisega ei suudetud tööstusalase konkurentsivõime kasvu ja töökohtade loomise ELi eesmärke täita. Uuendustegevuse tulemuslikkuse osas on samas märgata üldist paranemist, jätkuvat ühtlustumist ja suuremat võimendavat mõju täiendava innovatsiooni näol, mis on ELi toetuse, eriti VKEdele antud toetuse tulemus. 2012. aastal olid ettevõtlus- ja tööstuspoliitika valdkonna peamised kuluprogrammid: i) teadus- ja arendustegevuse seitsmenda raamprogrammi kosmose- ja julgeolekualased programmid ning uurimisprogramm Galileo (600 miljonit eurot); ii) konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi osaks olev ettevõtluse ja uuendustegevuse programm (CIP-EIP: 335 miljonit eurot); iii) Euroopa satelliitnavigatsiooni programmid (Galileo ja EGNOS: 169 miljonit eurot) ning iv) keskkonna ja turvalisuse globaalse seire rakendusprogramm (GMES-Kopernikus: 40 miljonit eurot) [4]. Seitsmenda raamprogrammi kosmose valdkonna 2012. aasta projektikonkursi tulemusena valiti rahastamiseks välja 49 uurimisprojekti, mis hõlmasid kliimamuutuste ja kosmose kriitiliste tehnoloogiate arendamisega seotud tegevusi. Seitsmenda raamprogrammi julgeoleku valdkonna projektikonkursi 54 teemavaldkonda hõlmavad selliseid meetmeid, nagu võitlus ulatuslike tulekahjudega ja kannatanute kiire päästmine. Julgeolekualased teadusuuringud, milles VKEde osalus on enam kui 21%, ületavad selle poolest tunduvalt seitsmenda raamprogrammi osas püstitatud 15% eesmärgi. Ettevõtluse ja uuendustegevuse programm on kavandatud eesmärgiga pakkuda otseseid ja praktilisi lahendusi VKEde põhivajaduste rahuldamiseks. Kõnealuse programmi raames väljatöötatud konkreetsed rahastamisvahendid, suure kasvupotentsiaaliga uuenduslike VKEde süsteem ja VKEde tagatissüsteem, on osutunud eriti tõhusaks VKEde rahastamisvajaduse osas, mis muidu oleks jäänud rahuldamata. Omakapitali investeerimiseks said toetust enam kui 250 innovatiivset ja suure kasvupotentsiaaliga VKEd ning laenutagamisrahastu kaudu said abi enam kui 200 000 VKEd. Rahastamisvahendid tekitavad laenugarantiide osas positiivse võimendusefekti suhtes 1:29 ja riskikapitali osas suhtes 1:5, mis tähendab, et iga avaliku sektori rahast kulutatud euro annab tunduvalt suurema väärtuse reaalmajanduses. Ettevõtluse ja uuendustegevuse programmi lõpphinnangus kinnitati, et VKEde vajadused rahuldati tõhusalt ja programmil oli VKEde asutamisele ja arengule nii võimenduse kui ka ökouuendustegevuse poolest positiivne mõju. Kahe 2012. aastal korraldatud hindamisega[5] tehti ettevalmistusi VKE algatuste juurdepääsuks 2013. aastaks kavandatud rahastamisele. Hindamised andsid teavet selle kohta, kuidas taotleda rahastamist liikmesriikide enam kui 50 miljardi euro suurusest avaliku sektori rahastamisvahendist ning vaatlesid võimalusi, kuidas lihtsustada heade tavade vahetamist strateegiate ja toetusprogrammide vahel üle kogu ELi. Hindamised näitasid ka seda, kuidas kavandada toetusmeetmeid investorite (nn äriinglite) investeeringute ligitõmbamiseks, mis on paljudes riikides oluline rahastamisallikas. Komisjoni 2011. aasta siseauditi tulemustele korraldati ka järelhindamine selleks, et edaspidi tugevdada järelevalvet programmi tulemuste üle. Sel eesmärgil töötatakse ettevõtluse ja uuendustegevuse programmi jätkuprogrammi COSME jaoks välja asjakohaste näitajate kogum[6]. 2012. aastal täideti programmide Galileo ja EGNOS eesmärgid. Kahe uue satelliidi orbiidile viimine 2012. aasta oktoobris oli edukas ja programmi kontrollimise etapiks võeti kasutusele maapealsed taristud. Sellega sai valmis 30 satelliidist koosneva tulevase Galileo satelliidirühma esimene nelik. 2012. aasta juulis käivitati ametlikult programmi EGNOS kolmas, andmetele juurdepääsu teenus (EDAS), mis lisandub juba olemasolevale ohutusteenusele ja avatud teenustele. GMES/Kopernikuse programmi kordaminekuks võib pidada seda, et tegevust alustasid kaks kuuest maismaaseire ja hädaolukordade juhtimiseks kavandatud teenusest. Maismaaseire osas hakkab GMES andma ainulaadseid andmetooteid, mille vastu ELi poliitikakujundajad ja asutused tunnevad juba märgatavat huvi ja mis toovad kasu kõikide liikmesriikide täielikult võrreldavate andmete näol. GMESi andmeid kasutati edukalt katastroofiabi andmisel, nagu näiteks päästeteenistuste tegevuses laevahuku päästetöödel Itaalias, maavärinate ja metsatulekahjude korral. GMES programmi esialgsete toimingute vahehindamine näitab, et eesmärk arendada kolme aastaga välja kaks täielikult toimivat teenust on plaanipäraselt saavutatav. On tehtud ettepanek GMES programmi jätkamiseks ja laiendamiseks programmiga Kopernikus 2014–2020. Liikuvus ja transpordipoliitika Hindamised näitasid, et ELi rahastamine aitas kaasa Euroopa transporditaristu ajakohastamisel tehtud edusammudele, nagu näiteks prioriteetsete projektide elluviimine, arukate liikuvussüsteemide, nagu Euroopa raudteeliikluse haldussüsteemi kasutuselevõtmine ja liiklusõnnetustes hukkunute arvu vähendamine[7]. Hindamiste käigus jõuti siiski järeldusele, et tuleb teha täiendavaid pingutusi tõhusa transpordialase siseturu pikaajaliste eesmärkide saavutamiseks, mida kajastavad teenuste hinnad kodanikele ja ettevõtetele, ning tagada üleminek vähese süsinikdioksiidiheitega ja arukale transpordile, mis aitab kaasa Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkide saavutamisele. Komisjoni hiljutised ettepanekud on suunatud raudteesektori siseturu edasisele tugevdamisele; puhaste alternatiivsete kütuseliikide edendamine on samm selles suunas. Peamised liikuvuse ja transpordivaldkonna kulutused hõlmavad üleeuroopalise transpordivõrgu edasist väljaarendamist; Marco Polo programme, mille eesmärk on muudele transpordiliikidele ümbersuunamisega vähendada teedel kaubaveost tingitud ummikuid ja saastatust; teadusuuringute raamprogrammide kaudu uurimistöö ja innovatsiooni toetamist; Euroopa transpordipoliitika ja reisijate õiguste tegevusvaldkonna toetamist. 2012. aastal oli eelarve kogusumma 1,07 miljardit eurot ja seda haldasid peamiselt kaudse tsentraliseeritud haldamise menetluse raames (81 %) Üleeuroopalise Transpordivõrgu Rakendusamet ja Konkurentsivõime ja Uuendustegevuse Täitevasutus. 2012. aasta novembris algatas komisjon transporditaristu programmi raames suurema projektikonkursi summas 1,278 miljardit eurot. Kõnealuse konkursiga toetatakse üleminekut uuele üleeuroopalise transpordivõrgu suuniste raamistikule ja Euroopa ühendamise rahastule järgmise mitmeaastase finantsraamistiku 2014–2020 raames. 2012. aastal korraldati Üleeuroopalise Transpordivõrgu Rakendusameti vahehindamine, mis näitas, et rakendusamet on oma sihtmärgid ja konkreetsed aastaeesmärgid saavutanud. Üleeuroopalise transpordivõrgu projektide rakendusameti poolset juhtimist hinnati kõige kulutõhusamaks lahenduseks. Kulude ja tulude analüüs näitab, et selle variandi puhul oli kulude kokkuhoid hinnatuna 2012. aasta nüüdispuhasväärtuses 8,66 miljonit eurot. Üleeuroopaline Transpordivõrgu Rakendusamet leiab, et siiski on veel mõningaid parandamist vajavaid valdkondi, näiteks liiklusvoogude prognoosimine, transporditaristu tasuvuse hindamine ja hinnakujundus. Infoühiskond ja meediapoliitika Teabe- ja meediapoliitika põhieesmärgid on sätestatud Euroopa 2020. aasta strateegia ühes juhtalgatuses, nimelt Euroopa digitaalses tegevuskavas, mille eesmärk on võimaldada Euroopa kodanikel ja ettevõtetel digitaaltehnoloogiat parimal võimalikul moel ära kasutada. Tegevuskava sisaldab 13 konkreetset eesmärki, mis kajastavad taotletavat muutust, nagu näiteks lairibaühenduse kasutuselevõtmine ELis tervikuna aastaks 2013, internetimüüki kasutanud elanikkonna osakaalu viimine 50 %-ni aastaks 2015 ning rändlustasude ja riigisiseste tariifide vahelise erinevuse vähendamine nulli lähedale aastaks 2015. Nimetatud eesmärkide saavutamist jälgitakse igal aastal digitaalarengu tegevuskava tulemustabeli abil[8]. 2012. aasta detsembris anti tegevuskavast ülevaade. Selle kohaselt suudetakse enamiku tegevuskavas seatud eesmärkidest täita. 2012. aasta andmete põhjal oli näiteks 2013. aastaks seatud lairibaühenduse kättesaadavuse 100 % eesmärk täidetud (96 % ELi elanikest kasutas lairiba püsiühendust, samas kui ülejäänud osa kaeti satelliitside täiustamise abil) ja interneti teel kaupu või teenuseid telliva elanikkonna osakaal oli tõusnud 45 %-ni, mis aitab saavutada 50 % eesmärki aastaks 2015. Lisaks kahanesid 2012. aasta lõpuks vähemalt 10 % võrra rändlustasud, jäädes kõne, sõnumi ja andmeside siseriiklikest tariifidest ometi tunduvalt kõrgemateks. Siiski näitas ülevaade, et piiriülese e-kaubanduse kasvutempo on aeglane, samuti läheb aeglaselt kiire lairibaühenduse kasutuselevõtt ja erinevuste vähendamiseks või kõrvaldamiseks liikmesriikide vahel selle kasutamisel on vaja täiendavaid jõupingutusi. Ülevaate tulemusena pandi paika uued digitaalse arengu prioriteedid aastateks 2013–2014, nagu näiteks lairibaühenduse stabiilsema regulatiivse keskkonna loomine ja avaliku sektori ostujõudu kasutades pilvandmetöötluse arengu kiirendamine. Tegevuskulud summas 1,6 miljardit eurot on ette nähtud teadusuuringuteks ja tehnika arendamiseks seitsmenda raamprogrammi raames, mis hõlmab muu hulgas ühised tehnoloogiaalgatused, konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi ja muud asjaomased meetmed. 2012. aastal tehtud uuringus infoühiskonna tehnoloogiate kuuenda raamprogrammi meetmete mõju kohta tõsteti positiivsena esile uute teadus- ja tehnoloogiavaldkondade uurimist, teadusuuringute alase koostöö tugevnemist ning personali suutlikkuse ja pädevuse suurenemist. Osa programmist oli keskendatud tööstuse prioriteetidele ja siin saavutati edu suuremate tööstusettevõtete võrgustike loomises, mille põhieesmärk oli konkreetsete teaduse ja tehnikaprobleemide tõhus lahendamine. Mõnes valdkonnas (näiteks komponendid ja mikrosüsteemid) liitsid projektid väärtusahela eri osade põhilised osapooled, mis andis keskpikas perspektiivis konkurentsieeliseid ja avaldas innovatsioonile tugevat mõju. Programmi tegevusvaldkonnad, mis olid suunatud pikema perspektiiviga teaduslike eesmärkide täitmisele, hinnati edukateks ülikoolide ja teaduskeskuste ümber koonduvate võrgustike loomise osas. Näiteks võib tuua teabehaldus- ja liidesetehnoloogiate või tulevaste ja kujunemisjärgus tehnoloogiate alal loodud võrgustiku. Uuring näitas, et kuuenda raamprogrammi prioriteetide hulka kuulunud infoühiskonna tehnoloogiad mõjutasid positiivselt suurt osa ELi teadus- ja arendustegevusega seotud töötajaid info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas ja tõid äärmiselt ulatuslikku kasu, mis märkimisväärselt ületas programmis osalenud projektidest saadud otsese kasu. Suurem osa kuuenda raamprogrammi raames infoühiskonna tehnoloogiate valdkonnas loodud teadmistest avaldati juhtivates teadus- ja tehnikaajakirjades ning neid tutvustati kõrgetasemelistel konverentsidel ja näitustel. Seitsmenda raamprogrammi tuleviku Internetti käsitleva avaliku ja erasektori partnerluse algatuse vahehindamises kinnitati selle vahendi olulisust ja tulemuslikkust ning soovitati veelgi enam pöörata tähelepanu juhtimisele ja tööstussektori võetud kohustustele. Muud hindamisega seotud uurimused[9] tõendasid ELi lisandväärtust tööstussektori väärtusahela eri osapoolte vastastikuse täiendavuse tugevdamises, mis aitas näiteks osal tootmisega tegelevatel ettevõtetel kasutada võimalusi pääsemiseks väärtusahela kõrgemasse etappi. Samuti peaksid manussüsteemide tarnijad kasutama rohkem koostisosade suurema tulemuslikkuse ja paremate omaduste kaudu avanevaid võimalusi. Elektrooniliste sidevõrkude reguleeriva raamistiku osas leidis elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste ühendatud ameti ja selle ELi eelarvest rahastatava büroo hindamiseks korraldatud uuring, et see struktuur on asjakohane, tõhus ja tulemuslik. Hindamisel soovitati siiski täiustada haldustegevust ja aruandluskohustust (näiteks tööprogrammi ulatus, selle regulaarne läbivaatamine ja tehtud edusammude kohta aruannete esitamine). Hindamised mõjutasid poliitiliste otsuste tegemise protsessi ja selle tulemusena tõusid VKEd programmi „Horisont 2020” uuendustegevust edendava tegurina taas tähelepanu keskpunkti. Digitaalarengu tegevuskava rakendamise osas läbiviidud uuring aitas koos liikmesriikidelt saadud andmete ja tagasisidega kujundada digitaalarengu tegevuskava ülevaadet. Info- ja kommunikatsioonitehnoloogia sektori energeetilise ja ökoloogilise jalajälje mõõtmiseks kasutatava metoodika ühilduvuse ja kasutatavuse hindamise käigus tuvastati peamistes meetodites lüngad, millega oleks tarvis edaspidise ühilduvuse huvides tegeleda. Tuleviku Internetti käsitleva avaliku ja erasektori partnerluse algatus on ka programmi „Horisont 2020” raames avaliku ja erasektori vahelise lepingulise partnerluse suuniste kavandamise peamine lähtekoht. Võimalike muudatuste näiteks programmide haldamises oli ühtse teenindusüksuse loomise soovitus ENIACi ja ARTEMISe ühisettevõtetele, mille komisjon lisas oma ettepanekusse programmi „Horisont 2020” kohta. Energiapoliitika Euroopa 2020. aasta strateegia prioriteete konkurentsivõime, jätkusuutlikkuse ja energiavarustuse kindluse osas toetavad Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava, dekomisjoneerimisprogrammid, Euroopa aruka energiakasutuse programmid, teadusuuringud ja innovatsioon seitsmenda raamprogrammi vahendusel, üleeuroopalised energiavõrgud, nagu ka Euroopa energiapoliitika toetusmeetmed ja energia siseturg. 2012. aastal oli nende programmide eelarve kulukohustustena 607 miljonit eurot ja kasutamise määr 99,9 % ning selle haldamine toimus peamiselt otsese tsentraliseeritud haldamise (59 %) ja kaudse tsentraliseeritud haldamise raames (27 %). Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava kaudu eraldati erinevatele projektidele märkimisväärseid rahalisi vahendeid eesmärgiga ergutada investeerimist. 2012. aastal jätkusid kõik 43 gaasi- ja elektrivõrkude infrastruktuuri projekti, mille puhul ELi panus oli 2,27 miljardit eurot. Seitse projekti viidi lõpule 2012. aasta lõpuks. Viis kuuest süsiniku püüdmise ja ladustamise (CCS) näidisprojektist on rakendamisel, vaatamata regulatiivsetele probleemidele ja raskustele rahastamisele juurdepääsu saamisel, ainult üks projekt lõpetati. 2012. aasta lõpuks maksti üheksa avamere tuuleenergia projekti toetusesaajatele ELi osalusena välja 203 miljonit eurot 565 miljoni euro suurusest kogusummast. Taastuvaid energiaallikaid ja energiatõhusust edendavate projektide toetamine jätkus Euroopa aruka energiakasutuse II programmi kaudu. 2012. aastal andis Euroopa aruka energiakasutuse programm tõuke taastuvenergia tootmisele 48 580 naftaekvivalendi tonni (toe) ulatuses, tõi kaasa elektrisäästu 90 350 naftaekvivalendi tonni ulatuses ja võimaldas vähendada kasvuhoonegaaside heidet 517 000 naftaekvivalendi tonni ulatuses. Siiani on programm ajendanud tegema säästva energia alaseid investeeringuid summas 1 636 miljonit eurot, samas kui Euroopa aruka energiakasutuse programmi kogueelarve on 731 miljonit eurot, mis tõestab märkimisväärse kordistava toime olemasolu. Euroopa aruka energiakasutuse II programmi rakendamine on delegeeritud Konkurentsivõime ja Uuendustegevuse Täitevasutusele. 2012. aastal täiustati täitevasutuse järelevalvemehhanismi, sealhulgas kvartali tulemuslikkuse põhinäitajate järelevalvet. Euroopa aruka energiakasutuse programmist rahastati kolme projekti („kooskõlastatud meetmed”), mis andis liikmesriikide riiklikele rakendusasutustele võimaluse regulaarselt kohtuda ja jagada kogemusi ehitiste energiatõhusust, taastuvenergiat ja energiateenuseid käsitlevate ELi direktiivide ülevõtmise kohta. Üleeuroopaliste energiavõrkude 2012. aasta tööprogrammi rakendamine oli edukas: aasta jooksul anti 19 elektri- ja gaasiprojektile toetust 21 miljoni euro ulatuses. Viiele üleeuroopaliste energiavõrkude raames rahastatud projektile tehtud järelhindamises leiti, et projektid olid edukad, kuna nad suurendasid Euroopa piirkondade vahel transporditava energia kogust, soodustasid ELi siseste elektriturgude integreerumist ja võimaldasid energia transportimist odava tootmisega piirkondadest tarbijateni. Sellist integreerimistegevust tunnustati kui konkurentsivõimelisematele energia jae- ja hulgihindadele üldiselt kaasa aitavat tegurit, kuna see võib vähendada energia kogukulu. Komisjon võttis kõnealuseid hindamisi arvesse uute energiataristu õigusaktide puhul, mis jõustusid 15. mail 2013. aastal. Uue määrusega vaadatakse läbi kehtivad üleeuroopaliste energiavõrkude suunised, sealhulgas aruanded projektide kohta. Kuna lubade andmist hinnati peamise taristuprojektide väljaarendamist pidurdava tegurina, sisaldavad uued õigusaktid sätet lubade andmise kiirendatud menetluse kohta. Euroopa Kontrollikoja poolt 2012. aastal avaldatud eriaruandes ELi finantsabi kohta Bulgaaria, Leedu ja Slovakkia tuumaelektrijaamade dekomisjoneerimiseks soovitati, et enne kulutuste tegemist tuleks koostada üksikasjalik vajaduste hindamine, olemasolevate vahendite, oodatava kasu ja otstarbekamate tulemusnäitajate analüüs. Neid soovitusi käsitleti komisjoni hiljutises ettepanekus nõukogu määruse (Euroopa Liidu toetuse kohta tuumarajatiste dekomisjoneerimise abiprogrammidele Bulgaarias, Leedus ja Slovakkias) kohta[10]. Teaduspoliitika Euroopa 2020. aasta strateegia raames on komisjoni teadus- ja innovatsioonipoliitika juhtalgatuse „Innovaatiline liit” rakendamise tähtsaim rahastamisvahend seitsmes raamprogramm, mille ELi eelarve kogusumma on 8,8 miljardit eurot. 2012. aastal viidi seitsmenda raamprogrammi raames lõpule 53 projektikonkurssi. Kokku vaadati läbi 17 374 abikõlblikku projekti, millest 3 089 valiti rahastamiseks välja, seega 17,78 % esitatud projektidest olid edukad. See on veidi madalam kui üldine projektide edukusmäär seitsmenda raamprogrammi rakendamisel aastatel 2007–2012 (19 %). Kokku osales abikõlblikes projektides 70 059 taotlejat, ELilt taotleti kokku 30,78 miljardit eurot, kusjuures rahastamiseks välja valitud projektides osales 14 821 taotlejat ja ELilt taotleti kokku 4,98 miljardit eurot. Üldine taotlejate edukusmäär oli veidi enam kui 21 %, mis on lähedal seitsmenda raamprogrammi rakendamisperioodi 2007–2012 keskmisele. Kohustusliku eesmärgi täitmisel, mille kohaselt 15 % programmi „Koostöö” eelarvest pidi minema VKEde rahastamiseks, saavutati samuti häid tulemusi, kuna 2012. aastal läks kõnealusest eelarvest enam kui 16 % VKEdele. Kuni 2013. aasta märtsini sõlmiti seitsmenda raamprogrammi raames enam kui 13 000 toetuslepingut[11]. Lõpule viidi enam kui 2 800 projekti, millest 98 % saavutasid oma esialgsed eesmärgid. Lõpparuannete kohaselt koostati iga elluviidud projekti raames keskmiselt 4,5 publikatsiooni ja registreeriti kokku 531 intellektuaalomandi õigust. 2012. aasta lõpuks oli Euroopa Teadusnõukogu toetuse saajatest 76 võitnud hinnatavaid rahvusvahelisi auhindu (2011. aasta lõpuks 36), nende hulgas oli viis Nobeli auhinna laureaati ja kolm teadusharumedali saajat. Samast ajavahemikust pärineb enam kui 7 900 teadusajakirjades avaldatud eksperdihinnangu saanud artiklit, millega seoses avaldati Euroopa Teadusnõukogule tänu toetuse eest, 2011. aasta lõpuks oli artikleid 3 396. 2012. aastal avaldas teadusuuringute ja innovatsiooni peadirektoraat esimese aastaaruande programmide hindamistegevuse kohta, olles 2011. aastal algatanud iga-aastaste aruannete tava lisaks kord aastas esitatavatele järelevalvearuannetele. 2012. aastal tehti 19 hindamisuuringut ja aruannet, mis käsitlesid peamiselt eriprogrammi „Võimekus” meetmeid, eesmärgiga kasutada neid seitsmenda raamprogrammi kokkuvõtlikus järelhindamises, mis peaks lõpule jõudma 2015. aastal. Hariduspoliitika 2012. aastal rakendati kõikides osalevates riikides programmid kavakohaselt ja need on peagi saavutamas oma eesmärke[12]. Elukestva õppe programmile eraldati 1,1 miljardit eurot (8 % rohkem kui 2011. aastal). Programmi, sealhulgas selle horisontaalharu (näiteks Jean Monnet’ alaprogrammi meetmed) rakendamine toimus kava kohaselt, keskendudes õppega seotud liikuvusele ELi piires nii kooliõpilaste (Comenius ja Leonardo da Vinci), üliõpilaste (Erasmus) kui ka täiskasvanute (Grundtvig) ja haridustöötajate hulgas. Andmed tulemuslikkuse kohta, mis said kättesaadavaks 2012. aastal, kajastavad edusamme kõikide Euroopa 2020. aasta strateegia peamiste eesmärkidega seotud näitajate osas. Viimased teadaolevad andmed näitavad lähenemistendentsi 40 % kõrghariduskraadi omandanutega seonduvale eesmärgile (2010. aastal 33,5 %, 2011. aastal 34,6 % ja 2012. aastal 35,8 %). Samuti viitavad viimased tulemused Euroopa 2020. aasta strateegia kooli poolelijätjate osatähtsuse 10 %-le vähendamisega seonduva põhieesmärgi positiivsele suundumusele (2010. aastal 14,1 %, 2011. aastal 13,5 % ja 2012. aastal 12,8 %). Seevastu kahe kõnealuse poliitikavaldkonna põhimõõtme puhul, nimelt konkurentsivõime tööturul ja noorte majanduslik olukord, oli nii 2012. kui 2011. aastal märgata halvenemist, samuti vähenesid 2012. aastal saavutused põhioskuste omandamisel ja võõrkeelte oskuses. 2012. aastal võis märgata kõikide allprogrammide ja ka hajutatud koostöö puhul üldist tõusutrendi nõudluses liikuvuse järele. Programmi Erasmus koostamisest alates on sellest kasu saanud enam kui 2,5 miljonit üliõpilast. Uuringutulemuste põhjal peab 97 % Erasmuse programmis osalenud üliõpilastest välismaal õppimist eeliseks tööturul. Programmi „Inimesed” Marie Skłodowska-Curie meetmetele seitsmenda raamprogrammi raames eraldati 0,9 miljardit eurot (19 % rohkem kui aastal 2011). Alates 2007. aastast on nende meetmete kaudu toetusi saanud ligikaudu 44 500 teadlast (2012. aastal 11 100) 130st eri rahvusest, kes töötavad enam kui 75 riigis. Enam kui 50 % rahastatud uurimisprojektidest käsitleb peamisi sotsiaalseid raskuspunkte, mis on määratletud Euroopa 2020. aasta strateegias (näiteks kliimamuutused). Eesmärkidega oli kooskõlas ka suhteliselt suur naiste osakaal (36,5 %) ja eraettevõtete osalemine vastuvõtvate organisatsioonidena (24 %), mis ületas püstitatud 20 % sihi. 2012. aastal on hinnanguliselt 79 % individuaalstipendiumi saajatest kaks aastat pärast stipendiumi lõppemist leidnud töökoha. Eelarvekärbete tõttu USAs ja Kanadas ei ole alates 2011. aastast ELi ja nende riikide kahepoolseid programme enam ellu viidud. 2012. aastal avaldati kaks vahehindamist: magistri- ja doktoriõppe üliõpilaste rahvusvahelise liikuvuse (programm „Erasmus Mundus II” aastateks 2009–11) kuluprogrammi kohta ning teine teadlaste rahvusvahelise liikuvuse (COFUND) kuluprogrammi ja seitsmenda raamprogrammi programmi „Inimesed” individuaalstipendiumide algatusi puudutava osa kohta. Programmi „Erasmus Mundus II” hindamine näitas, et see pakub tõhusat toetust ja annab olulise panuse Euroopa kõrgharidusvaldkonna rahvusvahelisemaks muutumisse. Programmiga „Erasmus Mundus II” edendatakse tööturul vajalike oskuste arendamist. Hindamisel leiti siiski, et konkurentsivõimet tööturul silmas pidades ei arvesta programmi „Erasmus Mundus II” praegune keskendatus teadlaskonnale ja kõrgharidusele ELi huve piisavalt. Programmi tegevusvaldkonnad võiksid rahvusvahelise liikuvuse ja koostöö osas olla kutsehariduse ja -koolituse valdkonna jaoks avatumad. Hindamises soovitati koostoime süvendamiseks ja tuvastatud kattuvuste vältimiseks tugevdada sidemeid teiste sarnaste programmidega. Hindamine näitas, et programmi rakendamine on olnud tõhus, kuna suurem osa kavandatud tulemustest saavutatakse tõenäoliselt eeldatust väiksemate kuludega ja programmi raames on tulemusteni jõutud samasuguste või isegi väiksemate kuludega kui samalaadsete stipendiumikavade puhul. Programmijuhtimisega seoses tuvastati, et programmi „Erasmus Mundus II” strateegilisel tasandil koordineerimine põhjustab komisjonisisese ülesannete jaotuse tõttu endiselt probleeme. Anti ka muid soovitusi, näiteks järelevalve osas. Hindamise tulemusi on kasutatud aastateks 2014–2020 kavandatava programmi „Erasmus kõigile” koostamisel. Programmi COFUND ja individuaalstipendiumide algatuste hindamine näitas samuti, et kõnealused algatused saavutavad eesmärgi, tugevdades ELi teadusvõimekust sellega, et suurendavad teadlaste arvu ja tõstavad nende kvaliteeti. COFUNDi stipendiumide saajad tugevdavad kvalitatiivselt ja kvantitatiivselt Euroopa teadusruumi, suurendades teadusuuringute mahtu, sellealast võimekust ja võrgustikke. Programm COFUND on parandanud ligikaudu kolmandiku vastuvõtvate organisatsioonide haldus- ja töökorda, pidades eriti silmas riikidevahelist liikuvust arvestavat suuremat avatust töölevõtmisel ja sõltumatu/eksperdihinnangu kasutamist valikuprotsessis. Menetluste läbipaistvus on samuti paremaks muutunud. Peamine mõju vastuvõtvatele organisatsioonidele seisneb teadusuuringute mahu suurendamises ja juurdepääsu võimaldamises kõrgetasemeliste teadlaste jaoks, keda teadusasutused ei oleks muidu ligi meelitanud. See annab paremad tulemused teadusasutustes tehtavas uurimistöös ja võimekuse kasutada ära laialdasemaid rahvusvahelisi teadmistevõrgustikke. Vahehindamises tehti kindlaks täiustamist vajavad valdkonnad. Selle tulemusena tõstab komisjon ühtlasemaks muudetud ülesehituse abil individuaalstipendiumide kvaliteedistandardeid, muutes nad rahvusvaheliste ürituste, konverentside ja levitamistegevuse kaudu väljaspool Euroopat märgatavamaks. Teabenõudeid ja eelarveläbirääkimisi puudutavaid menetlusi lihtsustatakse ja tehakse ettepanek avada COFUND seoses programmiga „Horisont 2020” järgmise mitmeaastase finantsraamistiku raames ka äriühingutele. Maksu- ja tollipoliitika ELi maksu- ja tollipoliitikat toetatakse kahe kuluprogrammiga – „Fiscalis 2013” ja „Toll 2013” –, mille eesmärk on tugevdada koostööd liikmesriikide vahel ja toetada teabe vahetamist. Kõnealused kaks kava hõlmasid 2012. aastal assigneeringuid 82,3 miljoni euro ulatuses. Ligikaudu 3 600 ametnikku osales umbes 300s programmi „Fiscalis 2013” tegevuses (töötoad, projektirühmad, mitmepoolsed kontrollid). Programmi „Toll 2013” raames korraldatud ligi 370 üritusel (töötoad ja projektirühmad) osales umbes 5 400 ametnikku. Mõlema programmi kaudu toetati e-õppe moodulite väljatöötamist. Programmide tegevuses osalenutelt saadud tagasiside kinnitab, et need saavutavad kavakindlalt oma eesmärgid[13]. Programmid annavad panuse Euroopa infosüsteemide paremasse toimimisse tolli- ja maksuvaldkonnas. Maksuvaldkonnas kasutatava Euroopa infosüsteemi abil käideldakse 850 miljonit teadet, mis on olulise tähtsusega maksupettuste ärahoidmiseks. Tollivaldkonna Euroopa infosüsteemi abil käideldakse igal aastal 245 miljonit tollideklaratsiooni üle Euroopa, seega kontrollitakse ELi läbiva 9 miljoni kaubaveoki tollivormistust, mis kõik kasutavad transiidisüsteemi, samuti kontrollitakse 12 miljoni EList lähtuva kauba(partii) vabastamist ekspordiks[14]. Euroopa infosüsteemide ühine sidevõrk, mis on Euroopa infotehnoloogiliste süsteemide tolli- ja maksuvaldkonnas toimimise nurgakivi, oli 99,73 % vaadeldavast ajast töökorras, mis on püstitatud eesmärgist (97 %) parem tulemus[15]. See tähendab, et äritegevuse seisukohalt kriitilised süsteemid (VIES, NCTS ja TARIC[16]) on kasutajatele 365 päeval aastas 24 tundi kättesaadavad. ALAMRUBRIIK 1B – ÜHTEKUULUVUS MAJANDUSKASVU JA TÖÖHÕIVE TAGAMISEKS Tööhõive ja sotsiaalküsimuste poliitikavaldkond Majanduslanguse ja -kriisi tõttu ei suudetud 2012. aastal täita ELi 2020. aasta strateegia raames püstitatud tööhõive ja vaesusega seotud eesmärke. Siiski saavutasid paljud erinevad poliitikameetmed tööhõive ja sotsiaalküsimuste valdkonnas positiivseid tulemusi ja aitasid lahendada kriisiga seotud probleeme. Euroopa Sotsiaalfond, Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fond, ühinemiseelse abi rahastamisvahend, ELi tööhõive ja sotsiaalse solidaarsuse programm, tööhõive elavdamise ja sotsiaalse kaasamise Euroopa mikrokrediidirahastu „Progress” ja rahaeraldised töötamiseks Euroopas, sotsiaalseks dialoogiks ja liikuvuseks aitasid kõik kaasa tulemuste saavutamisele. Suurematele kuluvaldkondadele (Euroopa Sotsiaalfond ja Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fond) eraldati üle 11 miljardi euro. 94 % summast eraldati majanduskasvu ja töökohtade loomise ühtsetele suunistele, mis ületas tunduvalt üldmääruses seatud eesmärgi[17]. Ajavahemikul 2007–2011 jõuti fondide vahendusel 49,5 miljoni kodanikuni ja need täitsid oma eesmärgi seoses eri sihtrühmadega (naised, ebasoodsas olukorras olijate rühmad). 2012. aasta lõpuks oli Euroopa Sotsiaalfondile ja Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondile 88 % kõikidest aastateks 2007–2013 ettenähtud vahenditest eraldatud ja 53,5 % sellest välja makstud. Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fond, millel on tähtis osa ELi ühtekuuluvuspoliitikas, aitas 2012. aastal enam kui 10 000 töötajal uuesti töökohta leida. Seoses hindamisega saadud teave tõestas veelgi rahaliste vahendite tulemuslikkust, sealhulgas rakendamise ja programmi tulemuste osas. Euroopa Sotsiaalfondi kaudu toimunud elukestva õppe toetamise programmi hindamine keskendus ajavahemikule 2000–2006 ja ajavahemiku 2007–2013 esimesele neljale aastale. Euroopa Sotsiaalfondi toetusest elukestva õppe meetmetele sai aastatel 2000–2010 üle kogu ELi kasu hinnanguliselt 25 miljonit noort, 18 miljonit vähese kvalifikatsiooniga inimest ja 1,9 miljonit eakamat inimest. Jõuti järeldusele, et ilma Euroopa Sotsiaalfondi abita ei oleks paljusid neist meetmetest ellu viidud. Euroopa Sotsiaalfondi kaudu tagatakse, et sihipärastest tegevustest saavad kasu elanikerühmad, kelleni muidu abi ei jõua, eriti rühmad vähese kvalifikatsiooniga inimeste ja noorte hulgas. Aruandes tuvastati tegevused, mis olid edukamad kõnealuste sihtrühmadeni jõudmisel, ning muud edutegurid. Hindamise käigus kogutud tõendeid kasutati Euroopa Sotsiaalfondi toetatavate elukestva õppe meetmete, mis programmiperioodil 2014–2020 on suunatud kolmele sihtrühmale, sisu ja oodatava tulemuse parandamiseks. Euroopa Sotsiaalfondi reageerimist finants- ja majanduskriisile käsitlev hindamine näitas, et tegemist on paindliku vahendiga, mis võimaldab kriisile kiiresti reageerida. 2010. aasta lõpuks olid 117 rakenduskavast 84 kohandatud. Enamik muudatustest puudutas kohaldamisala laiendamist, temaatiliste projektikonkursside korraldamist ja uute sihtrühmade lisamist sõltuvalt konkreetsest olukorrast ning kohaliku juhtimissüsteemi eripärast. Euroopa Sotsiaalfond parandas kriisivastaste meetmete sidusust struktuurilise kohanemisega pikas perspektiivis, seejuures, kuivõrd struktuurifondi kasutati laialdaselt lühiajalist tööd pakkuvate koolituskavade rahastamiseks, lisas see olemasolevatele pikemaajalistele meetmetele aktiivse koostisosa. Euroopa Sotsiaalfondi ekspertidest koosneva hindamisvõrgustiku kaks aruannet – „Juurdepääs tööhõivele” ja „Sotsiaalne kaasamine” – käsitlesid Euroopa Sotsiaalfondi tulemuslikkust. Tööhõivele juurdepääsu osas toetati enam kui 12,5 miljonit abi lõppsaajat, kellest üle 2,4 miljoni leidsid töökoha. Loodud töökohtade jätkusuutlikkuse kohta leidub siiski vähe tõendeid. Sotsiaalse kaasamise algatuses, mis hõlmas paljusid sihtrühmi töötute, sisserändajate ja noorte hulgas, osales enam kui 14,5 miljonit abi lõppsaajat. Kõige tõhusamateks lahendusteks osutusid: töö koolides noortega, kellel on kavatsus kool pooleli jätta või koolist töö kasuks loobuda, meetmed roma perekondade kaasamiseks ja tegevus täiskasvanute haridussüsteemi tagasitoomiseks. Hindamisuuringus, mis käsitleb muutuvate reeglite mõju halduskuludele ja -koormusele, esitati ettepanekud seoses Euroopa Sotsiaalfondi tulevikuga aastateks 2014–2020. Analüüsi kohaselt olid üldised halduskulud, mis aastatel 2007–2013 moodustasid 4,8 % Euroopa Sotsiaalfondi eelarve kogusummast, põhjendatud, kui võrrelda neid Maailmapanga, IMFi või ÜRO sarnaste programmidega. Siiski tehti kindlaks edasiste pingutuste vajalikkus halduskulude ja -koormuse vähendamiseks nende ülesannete osas, mis on proportsionaalselt kulutuste ja töökoormuse poolest kõige suuremad, nagu näiteks teabe- ja avalikustamisnõuetega seotud kulud, mis moodustavad halduskuludest 18,5 %. Sealjuures viidati sellele, et halduskulude ja -koormuse edasine vähendamine ei tohiks toimuda programmi haldamise positiivsete külgede arvelt, nagu näiteks toimingute valimises saavutatud suutlikkus, kuna see vähendaks programmide kulutõhusust. Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi vahehindamine näitas, et parema tulemuslikkusega juhtumid olid seotud töötajatele individuaalse toetuse andmisega ning samuti tõhusamate siseriiklike toetusmeetmete sihtrühmaga. Peale otseselt tööturule naasmise küsimuste andis Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi toetus üksikisikutele ka muid positiivseid tulemusi, mis seonduvad suurenenud enesekindluse ja tõhusama tööotsimisega. Hindamine näitas, et juhtudel, kui fondi toetus saabus töö kaotamisest märkimisväärselt hiljem, olid paljud vallandatud töötajatest juba tööturule naasnud, samas kui neid, kes endiselt töötuks jäid, oli enamasti keerulisem aidata. Anti soovitusi parandada Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi ülesehitust, et suurendada rakendamise paindlikkust, kiirendada taotlusprotsessi, tugevdada siseriiklikul ja piirkondlikul/kohalikul tasandil taotluste esitamise suutlikkust, anda rohkem võimalusi kogemuste ja heade tavade jagamiseks ning tugevdada järelevalvet ja aruandlust. Lõpuks, programmi PROGRESS vahehindamine näitas, et programm on andnud positiivseid tulemusi, parandades eri tasandi arutelude, tööprotsesside, koostöö ja parimate tavade jagamise kvaliteeti ning aidanud välja töötada statistilisi vahendeid ja näitajaid, et tugevdada tõendipõhise poliitika kujundamist. Pealegi avaldasid programmi PROGRESS abil rahastatud tegevused mõju ELi strateegiatele ja õigusaktidele (nt Euroopa 2020. aasta strateegia vaesusevastased eesmärgid, pensionisüsteemide reform, töötervishoidu ja -ohutust ning tööõigust laiemalt käsitlevate õigusaktide rakendamine). Regionaalpoliitika Regionaalpoliitikat hallatakse koostöös liikmesriikidega ja selle rahastamine toimub Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Ühtekuuluvusfondi kaudu, moodustades kulukohustustena rohkem kui 28 % ELi eelarve kogusummast. 2012. aastal maksti Euroopa Regionaalarengu Fondist ja Ühtekuuluvusfondist liikmesriikidele – peamiselt hüvitistena programmiperioodide eest aastatel 2000–2006 ja 2007–2013 – välja 38,2 miljardit eurot. Liikmesriikide deklareeritud kulud komisjonile seoses Regionaalarengu Fondi ja Ühtekuuluvusfondiga ajavahemiku 2007–2013 kohta komisjonile moodustasid 2012. aasta lõpuks keskmiselt 41,2 %. Mõnes liikmesriigis on väljamaksete määrad keskmisest märkimisväärselt väiksemad (eriti Rumeenias ja Bulgaarias), mis on murettekitav ja annab põhjust meenutada liikmesriikidele vajadust kasutada kiiremini olemasolevaid ELi rahalisi vahendeid ja keskenduda investeeringute suunamisele, et maksimeerida majanduskasvu ja töökohtade loomist. Kriisile reageerimisel suunati Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Ühtekuuluvusfondi vahenditest ümber enam kui 30 miljonit eurot, et õigusraamistikus lubatavat paindlikkust kasutades toetada kõige pakilisemaid vajadusi ja tugevdada teatavaid investeerimisvaldkondi. Peamised suundumused näitavad üle kogu EL 27 nihet teadus- ja arendustegevuse, ettevõtluse toetamise, säästva energia, kultuuriliste ja sotsiaalsete taristute ning teede ja tööturu poole. Selleks et kaitsta majanduskasvu ja tööhõive esialgseid investeerimisstrateegiaid ning vähendada survet riiklikele eelarvetele, on üheksas liikmesriigis tõstetud ELi kaasrahastamise määra ja antud lisatoetusi, mis on tõstnud Kreeka, Iirimaa, Läti, Portugali, Rumeenia ja Ungari programmidega seotud kaasrahastamise määra 95 %-ni. Tõendid[18] näitavad, et pärast aeglast käivitumist programmiperioodi algusaastatel said kõnealuse poliitika väljundid ja tulemused 2011. aastal kohtadel hoogu juurde, mis ühtlasi näitas ühtekuuluvuspoliitika olulist osa avaliku sektori investeeringute säilitamisel mitmetes liikmesriikides. Kasutatud ühiste näitajate koondandmed kajastasid praeguse programmiperioodi esimese viie aasta saavutusi. Kõige tähelepanuväärsemaks saavutuseks, mis aitab kaasa Euroopa 2020. aasta aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia juhtalgatusele, on ligi 400 000 töökoha loomine (neist 190 000 pärast 2010. aastat), sealhulgas enam kui 15 600 töökohta teadusuuringute alal ja ligi 170 000 töökohta VKEdes. Toetust on saanud üle 142 000 VKE, enam kui 53 000 iduettevõtte (neist 28 000 pärast 2010. aastat), lairibaühenduse kasutajate arv on tõusnud 1,9 miljoni inimese võrra, algatatud on rohkem kui 5 000 transpordiprojekti ja toetust on saanud enam kui 19 000 haridustaristu projekti. 2012. aastal toimus mitu hindamist. Lisaks liikmesriikide korraldatud hindamistele[19] ja ekspertidest koosneva hindamisvõrgustiku koostatud riikide aruannetele viis ka komisjon läbi ühtekuuluvuspoliitika erinevate aspektide hindamise[20]. Kümne suurprojekti osas, mida rahastasid Euroopa Regionaalarengu Fond ja Ühtekuuluvusfond aastatel 1994–1999 ning Ühtekuuluvusfond aastatel 2000–2006, läbi viidud kahes järelhindamises esitati tõendeid fondide transporti ja keskkonda tehtud taristuinvesteeringute mõju ja lisandväärtuse kohta (vt allpool). Hindamiste tulemusi kasutatakse programmisuuniste koostamisel aastateks 2014–2020. Aastate 2000–2006 kohta tehtud Ühtekuuluvusfondi järelhindamine kinnitas, et kaasrahastatud projektidel oli toetust saavates riikides märkimisväärne mõju transpordivõrgu laiendamisele ja selle tõhususe suurendamisele. Näiteks tehti olulisi täiendusi paljude asjaomaseid riike läbivate transiiditeede osas ja transpordiühenduses naaberriikide vahel. Kuigi keskkonnaprojektide puhul on neile tehtud kulutusi ületava kasu suurus ebaselge, annavad kõnealused projektid keskkonnakaitse valdkonnas ja saaste vähendamisel tähelepanuväärseid tulemusi, parandades majandusliku arengu jätkusuutlikkust ja elukvaliteeti paljudes toetust saavate riikide piirkondades. Oluline tähelepanek puudutas taristuprojektide elluviimiseks tehtavate investeeringute pikemaajalist mõju, mida saab tavaliselt hinnata alles pärast paariaastast toimimist, sageli tükk aega pärast rahastamisperioodi lõppemist. Hindamise käigus ilmnes ka märkimisväärne hilinemine projektide rakendamisel. See kehtib eelkõige keskkonnaprojektide suhtes ja EL 12 riikide suuremate projektide puhul. Ajavahemikku 1994–1999 hõlmav järelhindamine andis lisateavet selle kohta, kui palju kulub aega, enne kui mõjud ilmnevad, näidates, et suuremate taristuprojektide puhul saab keskpikas perspektiivis mõju tulemuslikult hinnata alles viieaastase tegevuse järel. Hindamisel tehti kindlaks n-ö koostisosade loetelu, mis tagavad avaliku sektori investeerimisprojektide maksimaalse mõju. Investeeringute edukuse tõenäosus on näiteks suurem, kui ettevõtluse, professionaalsuse, juhtimisalase otsustusõiguse ja aruandluskohustuse (valitsuse ees) vahel on sobiv kooskõla. 2012. aastal viis kontrollikoda läbi mõningate rahaliste vahendite tulemuslikkuse hindamise. Kontrollikoja soovitused keskendusid niisugustele küsimustele nagu pideva järelevalve vajadus, võrreldavate tulemuslikkuse näitajate kasutamine ja valikukriteeriumide täiustamine. Komisjon võttis kõnealused soovitused arvesse edasise poliitika kujundamisel, näiteks liikmesriikidega koostöös välja töötatud kriteeriumidel põhinevate eeltingimuste ja ühiste näitajate kavandamise kaudu. Eelkõige on komisjoni ettepanekute põhirõhk seoses tulevaste rahastamisvahenditega suunatud palju üksikasjalikumatele konkreetsetele eesmärkidele ja prioriteetidele, mis on seotud lahenduse leidmisega kontrollikoja poolt tõstatatud tulemuslikkuse küsimustele. Kokkuvõttes kinnitavad liikmesriikide aruanded, hindamised ja komisjoni analüüs komisjoni järgmiseks programmiperioodiks tehtud ettepanekute asjakohasust, eriti selles osas, mis puudutab vahendite kontsentreerimist, paremat kavandamismetoodikat ja järelevalvet, tulevikus kohaldatavaid ühiseid näitajaid, vahe- ja lõppeesmärkidega tulemuslikkuse raamistikku, hindamisi ning aruandluskohustust saavutatud tulemuste ja kulutatud ressursside kohta. Lisaks kinnitati, et korrapäraselt toimuv poliitiline arutelu poliitika tulemuslikkuse üle, mille kohta tehti tulevikku silmas pidades ettepanek, on vajalik. RUBRIIK 2 – LOODUSVARADE KAITSE JA MAJANDAMINE Keskkonnapoliitika Programmi LIFE+ kaudu toetatakse keskkonna ja looduskaitseprojekte kogu ELis ning ka mõnedes kandidaatriikides, ühinevates riikides ja naaberriikides. Programmi rakendamisel kasutatakse otsest tsentraliseeritud juhtimist. 2012. aastal võeti kulukohustusi summas 332,9 miljonit eurot (0,2 % ELi eelarvest). 2012. aasta lõpuks avaldati programmi LIFE+ (2007–2013) lõpphindamine, see toimus veidi rohkem kui kaks aastat pärast vahehindamist ja aasta pärast uue LIFE programmi ettepanekut. Võttes arvesse hindamise ajastust, olid ainult vähesed programmi LIFE+ raames rahastatud projektid lõpetatud (kavandatud 1 300–1 400 projektist 40), mistõttu hindamine keskendus projektide tulemuslikkuse asemel programmi protsesside hindamisele. Hindamisel kinnitati ELi lisandväärtust, mis tuleneb programmi LIFE omadusest toimida kogemuste- ja teadmistevahetamise platvormina, ning soovitati ELi lisandväärtusele omistatud tähtsus säilitada ja seda tugevdada. Hindamine näitas mõnes programmi rakendamise valdkonnas varasemate hindamistega võrreldes paranemist. Projektide valimisel on ELi lisandväärtusele antud näiteks enam kaalu, kuigi toetusesaajad on enamasti jätkuvalt keskendunud üksikprojektidele ja uurimissuundadele. Kuigi elektrooniline taotlusprotsess on taotluse esitamisega seotud halduskoormust vähendanud, on see siiski teiste ELi programmidega võrreldes veidi suurem. Elektroonilise aruandluse kasutamist projektide järelevalves on tõenäoliselt võimalik halduskoormuse vähendamise huvides veelgi laiendada. Hindamiste ja konsultatsioonide tulemusena saadud andmed on kaasa aidanud uue programmi väljatöötamisele. Uue programmi ettepanek järgmise mitmeaastase finantsraamistiku kohta sisaldab järgmisi eesmärke: parema seose loomine ELi poliitiliste prioriteetidega, sealhulgas kliimameetmed; integreeritud projektide kasutamise edendamine; koostoime ja vastastikuse täiendavuse arendamine teiste ELi fondidega; ELi lisandväärtuse, ülesannete jagamise ja solidaarsuse edendamine; ning programmi lihtsustamine. Põllumajandus- ja maaelu arengu poliitika Ühise põllumajanduspoliitika eelarve kulukohustustena aastaks 2012 oli ligikaudu 58,59 miljardit eurot. Andmed otsetoetuste kohta ühise põllumajanduspoliitika otsest sissetulekutoetust hõlmava esimese samba osas näitavad, et toodanguga sidumata toetused stabiliseerivad põllumajandusettevõtjate sissetulekut ja aitavad kaasa nende majanduslikule elujõulisusele. Otsetoetused mõjutavad jätkuvalt olulisel määral põllumajanduse ettevõtlustulu (peretalumajapidamise tulu). 2012. aastal moodustasid otsetoetused peretalumajapidamise tulust peaaegu poole. Otsetoetuste kava raames saavad toetust enam kui 7 miljonit talupidajat. Andmed turumeetmete kohta näitavad, et ühise põllumajanduspoliitika reformid suurendasid ELi põllumajanduse turule orienteeritust ning vähendasid riiklikku sekkumist ja eraladustusabi, seega mehhanismid, mis olid traditsioonilised ühise põllumajanduspoliitika vahendid, muutusid nüüd turvavõrgumeetmeteks kuni selleni, et riiklikud varud on peaaegu likvideeritud. Maaelu arengu poliitikale keskenduva teise samba osas saavutati 2012. aastal edu ajavahemikku 2007–2006 hõlmavate programmide lõpetamise ja aastateks 2007–2013 kavandatud maaelu arengu programmide rakendamisega. Kuigi liikmesriikide esitatud andmete kvaliteet jätab veel soovida, võib olemasolevate arvandmete põhjal näha märkimisväärseid edusamme. Näiteks on Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD) toetatavale tunnustatud kvaliteedimärgile/nõuetele vastava põllumajandustoodangu väärtus tõusnud tänaseks 13,2 miljardi euroni, mis moodustab 80 % programmi 2013. aastaks püstitatud lõppeesmärgist, ning EAFRDi toetusel paranenud teenustest sai kasu 62 miljonit maapiirkondade elanikku, mis on 87 % programmi 2013. aastaks püstitatud lõppeesmärgist. Rahalisest küljest oli 2012. aasta lõpuks kulutatud aastateks 2007–2013 eraldatud eelarve 96,2 miljardi euro suurusest kogusummast 58,9 miljardit eurot. Kulutused 1., 3. ja 4. telje osas ulatuvad praeguseks 43,8 %ni eraldatud eelarvest. Kõnealuse positiivse suundumuse jätkumine on siiski äärmiselt ebakindel, kuna majanduskriis vähendab liikmesriikide võimalusi vajaliku võrdväärse panuse andmiseks ja haldussuutlikkust programmide rakendamiseks. 2012. aastal korraldati kuus hindamist ühise põllumajanduspoliitika eri osade kohta, mis uurisid eelkõige kõnealuste poliitikameetmete mõju turgudele, talumajapidamiste sissetulekutele, tootmisstruktuuridele, konkurentsivõimele, keskkonnale ja maaelu arengule. Ka kontrollikoja kaheksa eriaruannet pakkusid tulemuslikkust käsitlevat tagasisidet sihtmeetmete kohta[21]. Kõnealuste hindamiste tulemused ja eriaruanded osutavad meetmete sihipärasema suunamise, lihtsustamise ning tulemuste ja eesmärkide saavutamise üle parema järelevalve rakendamise vajadusele. Maaelu arengu poliitika osas tehti 2012. aastal järelhindamine maaelu arengu 2000.–2006. aastate programmide kohta, mille eelarve kogusumma oli 59,2 miljardit eurot, ning kokkuvõte 96,2 miljardi euro suuruse kogueelarvega maaelu arengu programmide 2007–2013 vahehindamiste kohta; mõlemad viidi lõpule 2012. aastal. Tulemuste põhjal on näha, et maaelu arengu programmidel on positiivne mõju majandusele ja keskkonnale, kuigi suuremal osal meetmetest on suurem mõju konkreetsete toetusesaajate tasandil kui maapiirkondade majanduse ja elanikkonna seisukohalt tervikuna. Mõju sissetulekutele näib olevat tihedalt seotud meetmepõhise toetuse tõhusama suunamise ja meetmete koostoimega. Lisaks sellele hoidsid maaelu arengu meetmed tööhõive maapiirkondades stabiilsena või suurendasid töövõimalusi. Maaelu arengu programmide meetmete tööhõivele avaldatav üldmõju näib üldiselt olevat madalam kui mõju puhastulule, kuigi on keeruline jälgida maaelu arengu meetmeid muudest teguritest lahus. Kõnealuste hindamiste järeldusi ja soovitusi võeti arvesse maaelu arengu poliitika väljatöötamisel aastateks 2014–2020, sealhulgas vajadust meetmete paremaks suunamiseks, maaelu arengustrateegiate ja nende kujundamise parandamiseks, meetmete täiendavuse suurendamiseks ja täiendavuse tugevdamiseks maaelu arengu programmide ning teiste programmide ja fondide vahel. 2008. aasta veinireformi rakendamisel saadud kogemuste põhjal võis komisjon teha järelduse, et reformi rakendamine on olnud edukas ja veinisektoris ei esine enam struktuurset ülejääki[22]. Neid järeldusi toetas veinisektori hindamine, mis, käsitledes ajavahemikku 2001–2011, keskendus 2008. aasta reformi mõjudele. Hindamine hõlmas kontrollikoja eriaruande täiendavat analüüsi,[23] mis osutas põhiliste tulemuslikkuse näitajate puudumisele, liikmesriikide liiga ulatuslikule kaalutlusruumile ümberkorraldus- ja muutmismeetmete rakendamisel ja liiga suurtele toetussummadele. Hindamine näitas, et meetmete rakendamine riiklike toetuskavade kaudu, mis võimaldas toetusmeetmete paindlikkust ja veinisektori kohalikele vajadustele kohandamist, on olnud tõhus. Poliitilises juhtimises on siiski esile kerkinud mõned tõhusust vähendavad probleemid, näiteks liiga rangete menetluste kohaldamine. ELi veinitootjate konkurentsi tugevdavate meetmete ja turu hindamisel jõuti järeldusele, et meetmed on tõhusamaks muutunud, kuid mõnes liikmesriigis/piirkonnas vähendas meetmete rakendamine (toetusesaajate ebapiisav suunamine) nende tõhusust. Praeguse lähenemisviisiga ei ole lihtsustamist saavutatud ja kolmandate riikide turgudel kaubamärkide edendamise meetme ja üldiste müügiedendamise meetmete vahel ELi turul valitseb vastuolu. Teraviljasektori hindamine kinnitas, et samal ajal kui abi on vajalik põllumajandustootjate sissetuleku toetuseks, piirab toodanguga sidumata toetustele üleminek nende moonutavat mõju ja tagab sidususe ühise põllumajanduspoliitika üldiste eesmärkidega. Tootjate ja töötlejate tootmisotsuseid kujundavad eelkõige turusignaalid, mis aitab kaasa konkurentsivõime tõstmisele ja siseturu sujuvale toimimisele. Meetmed on soodustanud teraviljade ja nende kasutusotstarbe arengut, milles ELil on suhteline eelis. Reform oli küllaltki tõhus, kuna teraviljaga seotud meetmete kulu vähenes, samas kui liikmesriikide makseasutused ja vähemal määral ka tootjad peavad halduskoormust vastuvõetavaks. Koolidele puuvilja jagamise kava hindamine võttis vaatluse alla selle 2008. aastal käivitatud algatuse mõju. Hindamine näitas, et kava oli laste puuvilja- ja juurviljatarbimise suurendamise seisukohast lühiajalises perspektiivis tõhus, samas kui rakendamise lühike aeg ei võimalda veel hinnata selle mõju söömisharjumuste paranemisele pikemas perspektiivis. Mis puudutab küsimust, kuidas mõjutas kava tõhusust ELi rahastamine, jõuti hindamisel seisukohale, et ELi abi mõju oli positiivne või isegi otsustav. Leiti, et kaval on otsustav roll riiklike või piirkondlike koolide puuvilja jagamise kavade rakendamises peaaegu kõikides osalevates liikmesriikides. Konkreetsed soovitused tõsta ELi-poolse kaasrahastamise taset ja laiendada ELi toetuse jaoks abikõlblike meetmete ulatust on lisatud kavaga seonduvate muudatuste ettepanekusse ühise põllumajanduspoliitika 2020. aasta reformikava raames. ELi metsanduse tegevuskava järelhindamises võeti vaatluse alla kava 18 konkreetse meetme rakendamine aastatel 2007–2011. Kõnealuse hindamise tulemused ja soovitused annavad olulise aluse ELi tulevase metsastrateegia mis tahes läbivaatamise jaoks. Merendus- ja kalanduspoliitika ELi merendus- ja kalanduspoliitikat toetatakse kuluprogrammide abil ühise kalanduspoliitika rakendamiseks mereõiguse valdkonnas, Euroopa Kalandusfondi ja Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi kaudu. 2012. aasta juulis teatasid liikmesriigid, et kulukohustused Euroopa Kalandusfondi raames ulatusid kokku ligikaudu 2,423 miljardi euroni, mis moodustas 56,3 % kogu perioodi jaoks ette nähtud summast. 2012. aastal avaldati kuue hindamise tulemused, mis hõlmasid põhilisi kuluvaldkondi: kalandusalaste partnerluslepingute (mida toetavad ühise kalanduspoliitika rakendamise ja mereõiguse valdkonna fondid) järelhindamised ja Euroopa Kalandusfondi vahehindamine ajavahemiku 2007–2010 kohta. Lisaks kõnealustele hindamistele annavad Euroopa Kontrollikoja eriaruanded, siseauditid ja ELi laevastikuregistri andmed täiendavat teavet tulemuslikkuse kohta. Euroopa Kalandusfondi koondaruanne keskendus piiratud vaatlusaja ja sellest tingitud tulemuslikkust puudutavate andmete puudumise tõttu peamiselt programmi rakendamisele. Riiklikest aruannetest pärit andmed olid äärmiselt ebaühtlased, muutes võrdluste tegemise liikmesriikide lõikes võimatuks. See on asjaolu, mida tuleb järgmise mitmeaastase finantsraamistiku puhul parandada. Aruanne näitas, et kuigi enamikus prioriteetsetes valdkondades (nn teljed) oli edu rahuldav, jäid 4. telje saavutused kalanduse säästva arengu osas kõige tagasihoidlikumaks, kuna meetmete rakendamine oli üldiselt veel väga varases järgus. Meetmete hilinenud rakendamise kohta esitatud peamised selgitused puudutasid ebasoodsa majanduskeskkonna tõttu piiratud kaasrahastamist, piiratud juurdepääsu finantseerimisele laenuvahendite varal ja programmide hilist käivitamist. Sellegi poolest nimetati ka tegureid, mis olid edukad, sealhulgas tõhus haldustegevus ja suurenenud huvi valdkonna vastu. Koondaruanne näitas, et järelevalvesüsteem tervikuna töötab hästi, aga näitajate kvaliteeti ja määratlust on tarvis veel parandada. Sellega on arvestatud uue Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi hindamis- ja järelevalvesüsteemi ettevalmistamisel, mis kajastab poliitikameetmete suuremat orienteeritust tulemustele. See saavutatakse selgema sekkumisloogika kehtestamisega rakenduskavades, kasutades järelevalves ühiste väljundite ja tulemuste näitajaid ning lisades programmidele tulemusraamistiku ja tulemusreservi. Lisaks näitasid 2012. aastal ajakohastatud andmed, et aasta lõpuks oli 4. telg mahajäämusest üle saanud ja saavutati häid tulemusi. Täienduseks Euroopa Kalandusfondi koondaruandes esitatud teabele näitavad ELi laevastikuregistri andmed, et toetus kalapüügilaevade tegevuse lõpetamiseks on peaaegu saavutanud liikmesriikide rakenduskavades püstitatud eesmärgid. 2012. aastal lõpetati Euroopa Kalandusfondi abiga 603 laeva tegevus. Euroopa Kontrollikoda juhtis siiski tähelepanu asjaolule, et Euroopa Kalandusfondi kalapüügilaevade tegevuse lõpetamiseks antaval toetusel ei olnud piisavalt mõju püügimahule või -koormusele, samuti ei suudetud saavutada püsivat tasakaalu laevastiku püügivõimsuse ja püügivõimaluste vahel. Komisjon võttis need järeldused uue, aastateks 2014–2020 kavandatava Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi väljatöötamisel arvesse ning tegi ettepaneku lõpetada kõnealused laevastikuga seotud meetmed, mille abil ei õnnestunud Euroopa kalapüügilaevastiku püügivõimsust vähendada. Kalandusalaste partnerluslepingute järelhindamine näitab, et need aitavad nii ELis kui ka partnerriigis kaasa majandusliku jõukuse kasvule ja tööhõivele. Tõhususe seisukohalt on kalandusalased partnerluslepingud kindlustanud ELi kalalaevaomanikele reguleeritud raamistikus juurdepääsu mitmetele kolmandate riikide majandusvöönditele, eraldades samas vahendeid kohaliku kalanduspoliitika edendamiseks. Seega võib neid pidada kasulikeks nii ELi kui abisaajate partnerriikide jaoks. Komisjoni siseauditiga seoses leiti siiski, et praegusel üksikkokkulepete hindamise protsessil olid mõned nõrgad küljed, ning soovitati järel- ja eelhindamiste läbiviimiseks välja arendada ja kohaldada sidus ja süstemaatiline standardmetoodika. Neid soovitusi rakendatakse praegu kalandusalaste partnerluslepingute hindamise uute sise-eeskirjade põhjal, mis hõlmavad nii metoodilisi küsimusi kui ka praktilist teavet menetluste ja nõuete kohta. Selle alusel töötati välja praegu käimasolevate ja tulevaste hindamiste puhul kasutamiseks uued juhised. Äärepoolseimate piirkondade teatavate kalandustoodete turustamisel tekkivate lisakulude hüvitamiseks kehtestatud korra järelhindamine näitab, et kava täidab tõhusalt eesmärki aidata kaasa kõnealuse kalatööstuse arengule ja konkurentsivõime edendamisele. Sellest lähtuvalt tegi komisjon ettepaneku praegu kehtivaga sarnase hüvituskava kehtestamise kohta järgmiseks rahastamisperioodiks oma ettepanekus Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse kohta, milles käsitletakse Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi. ALAMRUBRIIK 3A – VABADUS, TURVALISUS JA ÕIGUS 2012. aastal toetati siseasjade valdkonna strateegiaid kulukohustustena 1,37 miljardi euroga. Toetus korraldati kahe programmi kaudu: „Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” ning „Turvalisus ja vabaduste kaitse”. Finantstulemustega võib jääda rahule, kuna 2012. aastal oli eelarve täitmise määr kulukohustuste osas 100 % ja maksete osas 99 %. 2012. aastal läbi viidud ELi kriminaalpreventsiooni võrgustiku hindamine (toetus fondi „Kuritegevuse ennetamine ja selle vastu võitlemine” raames oli 845 000 eurot) tõendas võrgustiku lisandväärtust. Tulles vastu Euroopa Ülemkogu soovile uurida kuritegude ennetamise vaatlusorgani loomise võimalusi, soovitas komisjon kõnealuse hindamise alusel vaatlusorgani loomise asemel pigem tugevdada saavutatud arenguid ja täiustada võrgustiku tööd. Hindamine näitas ka mitmeid nõrkusi, sealhulgas korralduslik külg ja juhtimine, mida tuleks parandada võrgustiku kokkulepitud ELi prioriteetidega järjekindlama kooskõlastamise, ELi ja liikmesriikide poliitikasse panuse andmise tähtsuse tugevdamise ja strateegilisema lähenemisviisiga tegevuste kindlaksmääramisel. Komisjonil on praegu käsil soovituste ja tuvastatud nõrkade külgede jätkuhindamine. Euroopa Kontrollikoda teostas 2012. aastal ka tulemuslikkust käsitleva auditi Euroopa Integratsioonifondi ja Euroopa Pagulasfondi panuse kohta kolmandate riikide kodanike integreerimisel. Kontrollikoda tõstis esile positiivseid tulemusi näidanud tegevusi ja projekte, kuid kritiseeris fondide üldist tõhusust ja andis mitmeid soovitusi, kusjuures rõhutati vajadust lihtsustada programmitöö korda ning seada sisse programmide väljundite ja tulemuste mõõtmiseks juhtimis- ja kontrollisüsteem ning ühiste näitajate süsteem. Komisjoni ettepanekutes järgmise mitmeaastase finantsraamistiku 2014–2020 programmide kohta, nagu ELi Varjupaiga- ja Rändefond ning sisejulgeolekufond, võeti kontrollikoja soovitusi arvesse. Komisjon ei nõustunud siiski kontrollikoja järeldusega fondide tõhususe, võimalike kattuvuste või täiendavuse puuduvuse kohta Euroopa Integratsioonifondi ja teiste ELi fondide vahel. Komisjon tagab vajaliku järelarutelu liikmesriikidega, et riiklikul tasandil võetaks asjakohased meetmed. Õiguse valdkonnas rakendati kavakohaselt asjaomased programmid („Tsiviilõigus”, „Kriminaalõigus”, „Daphne III”, „Põhiõigused ja kodakondsus”, „Uimastiennetus ja teavitustegevus” ning programmi „Progress” võrdse kohtlemise ja diskrimineerimisvastasuse suund), mille eelarve kogusumma oli 119 miljonit eurot. 2012. aastal ei avaldatud nende programmide kohta uusi hindamistulemusi. ALAMRUBRIIK 3b – KODAKONDSUS Teabevahetuspoliitika 2012. aastal andis tulemuslikkusega seotud teave tunnistust edusammudest programmi „Kodanike Euroopa” kolme konkreetse eesmärgi rakendamisel (2012. aastal eraldati programmile 28,4 miljonit eurot)[24]. Programm täitis oma eesmärgid nii finantstulemuste kui ka meetmete rakendamise osas. Esimene eesmärk, kodanike Euroopa identiteeditunde arendamine, mille tulemusena 77,5 % programmi 451 projektis osalenutest tunnevad ennast rohkem eurooplastena, ületas seatud 75 % sihi. Programmi 2012. aasta teemad, mida nõuetele vastavates projektides kõige sagedamini arvesse võeti, olid järgmised: „kodanike õigus osaleda täiel määral ELi demokraatias” (61 %) ning „anda kodanikele võimalus tegutseda koos ja osaleda integreerituma Euroopa ülesehitamisel” (58 %). Programmi „Kodanike Euroopa” mõju hindamine on kavas 2013. aastal. 2012. aastal avaldati lisaks veel kaheteistkümne hinnangu tulemused. Need olid seotud Euroopa vabatahtliku tegevuse aastaga (2011), teabevahetuse ja meedia meetmetega (Presseurop vahehindamine) ja kohaliku tasandi suhtlemise algatuse erinevate aspektidega (10 hindamist). Andmed Euroopa vabatahtliku tegevuse aasta 2011 kohta (eelarve 2011. aastaks oli 7,7 miljonit eurot) näitavad, et programmil oli Euroopa ja riikide tasandil vabatahtlikuna tegutsemisele positiivne mõju. Hindamisel järeldati, et kõnealuse aasta eesmärgid ja tegevused olid asjakohased ja sihipärased ning tulemuspõhine lähenemisviis saavutas edukalt eesmärgid kõikides liikmesriikides, vaatamata sellele, et mõju oli konkreetsete riikide eripärast sõltuvalt erinev. Euroopa vabatahtliku tegevuse aasta 2011 kogemus näitab, et riiklikud programmid ja koostöö liikmesriikide riiklike koordineerimisasutuste ning peamiste Euroopa sidusrühmadega on hea tava mudel, mis tagab Euroopa aasta sõnumitele laia leviku ja püsiva mõju nii siseriiklikul kui ka kodanikuühiskonna tasandil. Tulevaste Euroopa aastate puhul on vaja tagada parem koosmõju käimasolevate programmide ja teiste Euroopa aastate vahel. Kultuuripoliitika 2012. aastal esitati andmed saavutatud edu kohta programmide „Aktiivsed noored”, MEDIA 2007–2013, MEDIA Mundus ja kultuuriprogrammi rakendamisel[25]. 2012. aastal rakendati programmid õigeaegselt, nagu oli kavandatud, isegi varem kui eelmistel aastatel, ning seda kõikides osalevates riikides. Programmile „Aktiivsed noored” eraldati 140,4 miljonit eurot (8 % rohkem kui 2011. aastal). Sellega toetati veelgi suuremat arvu noori ja noori töötajaid ning osalejate arv 200 000 näitab, et programm muutub järjest atraktiivsemaks (enam kui 920 000 osalejat alates 2007. aastast), panustades mitteformaalse õppimise tunnustamisele. Viimase järelevalveuuringu kohaselt arvab 67 % osalejatest, et neil on tänu programmis „Aktiivsed noored” osalemise kogemusele tööturul paremad võimalused (61 % eelmises uuringus). Programmidele MEDIA 2007–2013 ja MEDIA Mundus eraldati 2012. aastal 112,5 miljonit eurot. Kultuuriprogrammile eraldati 2012. aastal 59,2 miljonit eurot (3 % rohkem kui 2011. aastal). Nende programmide tulemusena on kaasatud liikuvusse hinnanguliselt üle 19 400 kunstniku/kultuuritöötaja, 2010. aastal saadeti ringlusse tuhandeid kultuuriteoseid ja 2011. aastal olid selles koordineerijate või koostööpartneritena kaastegevad ligi 1 480 asutust või organisatsiooni. Tervise- ja tarbijakaitsepoliitika Tervise- ja tarbijakaitsevaldkonna poliitikat toetatakse rahvatervise programmi kaudu (2012. aastal eraldati 48,9 miljonit eurot) ning ELi tarbijapoliitika tegevusprogrammi kaudu (2012. aastal eraldati 22 miljonit eurot). 2012. aastal ei avaldatud uusi hindamisi. RUBRIIK 4 – EUROOPA LIIDU ÜLEMAAILMNE ROLL Areng ja välissuhted Välisarenguabi rahastatakse ELi üldisest eelarvest ja Euroopa Arengufondidest. Rahaliste vahendite seisukohast on kõige olulisem Euroopa Arengufondist (mille kaudu 2012. aastal eraldati 3,7 miljardit eurot) antav toetus Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikidele, sellele järgneb Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahend (2012. aastal eraldati 2,4 miljardit eurot) ning arengukoostöö rahastamisvahend (2012. aastal eraldati 2,3 miljardit eurot). 2012. aastal anti välja 10 geograafilist ja 6 teemapõhist ELi arengupoliitikaga seotud hinnangut. Need näitavad üldjoontes, et strateegilisel tasandil kasutatakse ELi meetmeid partnerriikide ja nende elanike abistamisel, kuid need peaksid jääma piisavalt paindlikeks, et olude muutumist ette näha ja sellega kohaneda. Ebakindlas olukorras olevate riikide puhul peaks EL rohkem keskenduma arengule ja heale valitsemistavale. Kodanikuühiskonna organisatsioonid võivad olla katalüsaatoriks ELi strateegiate asjakohasuse parandamisel ja valitsuste vastutuse tagamisel. Abiandmise viiside sobiv vahekord suurendab strateegilisel tasandil nende tõhusust. See on olulisem ebakindla olukorraga riikides, kus abivahendid peavad olema eriti paindlikud. Põhiliseks eduteguriks on mitterahalised panused, eriti eelarvetoetused ja tõhusa poliitilise dialoogi arendamine. Eelarvetoetus on tõhus vahend riigi finantsjuhtimise parandamiseks ja muude reformide edendamiseks, aga selle abil ei saa reforme osta. Eelarvetoetusega saab tõhustada kohandumist ja toetada ametiasutusi mitterahaliste vahenditega, nagu näiteks poliitiline dialoog. ELi üldiselt positiivset mõju vaesuse vähendamisele on paremas koostöös muude abiandjatega, piirkondliku ja riikliku programmitöö parema sidumise ning erinevate sektorite vahelise parema koosmõjuga võimalik veelgi parandada. ELi projektidele ja programmidele oleks kasulik paremini struktureeritud järelevalvesüsteem. EL peaks julgustama ka kõiki partnereid oma järelevalvesüsteeme täiustama. ELi esindused peaksid arendama oma tehnilist ja valdkondlikku suutlikkust ja pädevust, et parandada programmide koordineerimist ja juhtimist ning paremini prognoosida pikaajalisi suundumusi. Geograafiliste hindamiste tulemusi kasutatakse käimasolevas geograafiliste programmide kavandamise protsessis, mis jõuab lõpule 2014. aastal. Komisjon ja Euroopa välisteenistus võtavad saadud tulemusi arvesse järgmiste riiklike programmide ettevalmistamisel, mis peaksid olema järgmisel aastal kättesaadavad. Teemapõhised hindamised avaldavad mõju otsustele poliitikavaldkonnas. Tervishoiusektoris võimaldatud finantsabi hindamise tulemusena liidab valdkonnasisene tegevusprogramm olemasolevad strateegiad ja võetud kohustused, et parandada nende rakendamist, seejuures muutub tervisevaldkonna meetmetele antav abi kõikides partnerriikides paremini keskendatuks. Euroopa Ülemkogu 2012. aasta juuni istungjärgul kiideti inimõiguste valdkonna hindamise põhjal heaks inimõiguste ja demokraatia ELi strateegiline raamistik ja sellega seotud tegevuskava, samuti avaldati esmakordselt komisjoni, Euroopa välisteenistuse ja liikmesriikide ühine inimõiguste ühtlustatud strateegiaraamistik koos ulatusliku tegevuskavaga selle rakendamiseks. Majandus- ja rahandusküsimuste poliitikavaldkond Makromajandusliku finantsabiga antakse maksebilansi tasakaalustamise toetust partneritest kolmandatele riikidele keskmise ja pika tähtajaga laenude või toetuste näol ning see lisandub rahastamisele, mida pakutakse Rahvusvahelise Valuutafondi reformikavade raames. Gruusias (46 miljonit eurot toetustena), Liibanonis (15 miljonit eurot toetustena ja 25 miljonit eurot laenudena) ja Kosovos (30 miljonit eurot toetustena) toimunud tegevuste hindamine kinnitas, et niisugune kriisiolukorras kasutatav vahend aitab koostöös Rahvusvahelise Valuutafondi programmidega kaasa abisaajariikide makromajanduslikule stabiliseerumisele ja välisele jätkusuutlikkusele. Kõnealuste vahendite mõju muudab veelgi tugevamaks see, kui abiga kaasnevad struktuurireformid abisaajariikide juhtimissüsteemis. Gruusiale ja Kosovole antud makromajandusliku finantsabi hindamised näitasid siiski, et komisjon peaks olema tingimuste kavandamisel konkreetsem, eriti pehmemate meetmete puhul, nagu näiteks tegevuskavade väljatöötamine. See peaks parandama ka makromajandusliku finantsabivahendi nähtavust. Makromajanduslik finantsabi lõi lisandväärtust oma usaldust tõstva mõju abil, suurendades rahvusvahelise kogukonna ja võimalike investorite silmis riigi usaldusväärsust. Komisjon võtab jätkuvalt arvesse hindamiste käigus antud soovitusi nii käimasolevate kui ka tulevaste programmide kavandamisel ja rakendamisel. Humanitaarabi ja kodanikukaitse Kaks peamist Euroopa Liidu käsutuses olevat rahastamisvahendit, millega saab tagada ELi hädaabi kiire ja tõhusa kohaletoimetamise, on humanitaarabi ja kodanikukaitse. EL sekkub kriiside ja loodusõnnetuste korral, aidates kannatada saanud inimesi kolmandates riikides ja ELi piires. 2012. aastal eraldas komisjon uute või kestvate kriiside lahendamiseks 1 252 miljonit eurot. Esialgset 874 miljoni euro suurust eelarvet suurendati seega mitu korda, et reageerida aasta jooksul tekkinud uutele kriisidele ja loodusõnnetustele. Kodanikukaitse mehhanismi aktiveeriti aasta jooksul 38 korral. Neist 31 sekkumist seonduvad looduskatastroofidega (lumetormid, tugev pakane, üleujutused, maavärinad, tsunami, lumelaviinid, tormid ja metsatulekahjud) ja 7 inimtegevusest tingitud õnnetustega (plahvatused, põgenikelaagrid, merereostus). Kokku 16 sekkumist puudutasid riike ELi kodanikukaitse mehhanismi raames ja 22 muid riike. Liikmesriigid ja Euroopa Komisjon, tegutsedes Euroopa Liidu kui terviku nimel, on jätkuvalt suurimad humanitaarabi andjad maailmas. EL annab ligi 47 % üleilmsest humanitaarabist. 2012. aastal eraldati enamik rahalistest vahenditest Aafrikale (51 %). Olulist abi anti Lähis-Ida riikidele (Süüria ja naaberriigid), Myanmarile/Birmale ja looduskatastroofide ajal Kagu-Aasias ja Kariibi mere piirkonnas. Komisjon rahastas humanitaarabi meetmeid, mis aitasid enam kui 122 miljonit kannatanut. 2012. aastal korraldati üheksa hindamist, millest viis olid riigispetsiifilised ja neli teemapõhised/valdkondadevahelised. Hindamised on üldjuhul näidanud, et ELi antav humanitaarabi on tõhus ja altpoolt lähenemise taktika on tõestanud suutlikkust kriisidele kiirelt reageerida. Tõhususe parandamise osas antud üldist huvi pakkuvad soovitused on järgnevalt esitatud kokkuvõtlikult. Kuigi tavapärased vahendid, millele tuginedes tehakse sekkumise või sellest loobumise otsus, võtavad ülekaalukaid riske arvesse, tuleks suuremat rõhku panna pikemaajaliste mõjude ja tagajärgede kaalumisele, sealhulgas mõjude hindamiseks vajaliku asjakohase näitajate kogumi väljatöötamisele. Jõupingutused selle nimel, et olla tõukejõuks abiandjate töö koordineerimisel, peaksid jätkuma. Samuti tuleks tagada, et ühenduse osalemine ja koordineeriv roll kohaliku kodanikuühiskonna asjades on pigem reegel kui erand. Innovatsioonitung peaks edasi kestma ja mitte andma maad tavapärastele standardlahendustele. Tuleb tagada kriisist väljumise strateegiad, eriti linnatingimustes, kus katastroofi tagajärjed on tavaliselt keerulisemad. Teatavate projektide puhul tuleks tõhususe tagamiseks kaaluda nende kestuse pikendamist (nt rohkem kui 12 kuud). Tõhususe seisukohalt on ELi humanitaarabi keskmine kulu ligikaudu 10 eurot abi saanud inimese kohta. Rakendamise raamkava suhtes näitas partnerluse raamlepingu hindamine, et leping võimaldab rahastamise osas suuremat paindlikkust ja väikese heade koostööpartnerite rühma kiiret reageerimist. Heade tavade rakendamisele, kogemustele ja tugevdatud kooskõlastamisele tuginedes uuritakse jätkuvalt meetmete tõhususe suurendamise võimalusi. 2012. aasta hindamised andsid mitmeid lahendusi selle kohta, kuidas parandada vajakajäämist tõhususe osas. Kuna sageli on ressursid paratamatult jagatud paljude projektide vahel, tuleks tagada integreeritum valdkonnaülene lähenemisviis. Järelevalve parandamiseks oma tõhususe üle peaks humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraat läbi vaatama andmekogumise menetlused. Samuti tuleks tugevdada õppimise ja teadmiste vahetamise mehhanisme, et tagada kõnealuses valdkonnas kõrgel tasemel tehniline suutlikkus. Laienemispoliitika Laienemispoliitikat toetatakse aastateks 2007–2013 mõeldud ühinemiseelse abi rahastamisvahendi (IPA) kaudu. IPA programmi lisandväärtus seisneb selle võimes toimida peamise liikumapaneva jõuna ELi kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikide liikmelisuseks ettevalmistamisel. Ühinemiseelse abi rahastamisvahend on mõeldud selleks, et tutvustada kandidaatriikidele enne ühinemist liikmelisusega seonduvaid kohustusi, näiteks institutsioonide loomist ühinemisjärgsete ELi vahendite haldamiseks ja/või ELi õigustiku ja normide vastuvõtmiseks. Ühinemiseelse abi rahastamisvahend on praegu jagatud viieks osaks. Kandidaatriikidele ja potentsiaalsetele kandidaatriikidele antava finantsabi haldamine toimus üldjoontes plaanipäraselt. 2012. aastal eraldati rahalisi vahendeid kogusummas ligi 1 016,5 miljonit eurot. Tulemused on juba näha, nagu kinnitavad üldised edusammud õigusriigi valdkonnas, kindel liikumine Euroopa standardite ja väärtustega ühtesulandumise suunas ning läbirääkimiste lõpule jõudmine Horvaatiaga, millest saab 2013. aastal 28. ELi liikmesriik. Riiklike asutuste suutlikkuse arendamise ning vahendite keskendatuma ja strateegilisema eraldamise kaudu on toetuse mõju siiski jätkuvate pingutuste abil võimalik veelgi suurendada. 2012. aastal viidi läbi ELi toetuse teemapõhine hindamine, mis hõlmas juhtimise tugevdamist, õigusriigi põhimõtet, kohtusüsteemi reformimist ning korruptsiooni ja organiseeritud kuritegevuse vastast võitlust Lääne-Balkanil. Kõnealune hindamine näitas, et kõigis seitsmes Lääne-Balkani riigis loovad võetud meetmed riiklike ametiasutuste tegevusele selget lisandväärtust, kuna õigusriigi valdkonnas on asutuste ja organisatsioonide põhilises raamistikus toimunud oluline paranemine. Tarvis oleks veelgi suuremat poliitilist pühendumust. Tõhususe ja tulemuslikkuse osas toetab hindamine IPA II programmi lihtsustamist vahendite väiksema arvu ja pikema ajalise perspektiiviga valdkondliku programmitöö suunas. Abi saava poole osas näitas hindamine, et kohtusüsteemi reformiprogrammidel peaksid olema riiklikus poliitikas ja eelarveettepanekutes kajastuvad selged prioriteedid, mis tagavad stabiilsed kavandamispõhimõtted ja rahastamise. ELi osas leiti hindamisel, et EL peaks täpsustama niihästi üldiseid kui ka programmi eesmärke seoses valitsemistava ja õigusriigi põhimõttega ning tõenduspõhise kavandamise alusel ümber hindama/suurendama IPA rahastamist. Prioriteetsed programmid võiks koostada nelja- kuni seitsmeaastase perspektiiviga ning selgete läbivaatamist ja kohandamist võimaldavate „vahepeatustega”. Käimasoleva hindamise tulemusi arvestades tehti ettepanek seada sisse mitmeaastase IPA II kohase abi kavandamine, mis hõlmaks koos vahekokkuvõttega järgmist mitmeaastast finantsraamistikku. Hindamine juhtis ka tähelepanu SMART-eesmärkide ja mõõtmistulemuste tähtsusele kavandamise ja tulemuslikkuse järelevalve toetamisel. Mõnda soovitatud näitajatest kasutatakse praegu näitajate raamistiku väljaarendamisel IPA II kohase abi programmide koostamiseks. Türgi kohtusüsteemi ja põhiõiguste teemapõhisel hindamisel soovitati IPA II puhul kasutada valdkondliku programmitöö lähenemisviisi. Hindamise põhjal leiti, et ELi abi Türgi kohtusüsteemi ja põhiõiguste osas on toetav, pakub lisandväärtust inimõigusi puudutavaid reforme edendades, kohtusüsteemi tõhusust tugevdades ja näidates olemasolevaid ressursse arvesse võttes piisaval tasemel saavutusi. Samas juhtis hindamine tähelepanu nõrkadele kohtadele abi kavandamises ja rakendamises, nagu näiteks asjaomaste ametiasutuste omavastutus ja läbipaistvus abisaajatele. Uue IPA II programmi koostamisel arvestatakse paindlikkuse, parema juhtimise ja vastutuse elemente. Teemapõhise hindamise põhjal, mis käsitles ELi toetust kodanikuühiskonnale Lääne-Balkanil ja Türgis, soovitati kodanikuühiskonna ja sidusrühmade suuremat kaasamist programmide koostamisse ja projektide valiku mehhanismi. Lisaks tehti ettepanek parema koostoime loomiseks ELi ja ELi-väliste meetmete vahel IPA abi kavandamisel ja rakendamisel. Hindamisel soovitati teha mõned muudatused uue IPA programmi juhtimises seoses parema strateegilise tasandi koostööga muude abiandjate ja rahvusvaheliste finantseerimisasutustega. Hindamisel toetati sidusrühmade osalemist kavandamises. Programmi SIGMA (toetusprogramm valitsemise ja juhtimise täiustamiseks) hindamise tulemusena leiti, et toetus on olnud tõhus, kuid praegu puudub üldiste ja konkreetsete eesmärkide ning integreeritud riskide struktureeritud ja jälgitav hierarhia. Alates 2013. aastast pannakse kolmes riigis SIGMA hindamistega alus tõhusamale poliitilisele dialoogile, millest saab vahend IPA riiklikust ja piirkondlikust rahastamisest teavitamiseks ja vahend riigi reformikavade arendamiseks. Komisjoni ettepanekus uue IPA II programmi kohta püütakse hindamiste tulemusi kasutades teha vajalikke kohandusi, et tagada järjepidev üleminek praeguselt IPA programmilt, kohaldada kõikides komisjoni osakondades lihtsustatud ja ühtlustatud eeskirju ning lihtsustada abisaajate juurdepääsu rahastamisele. Parema tulemuslikkuse ja tõhususe saavutamiseks muudetakse abi tulemuspõhisemaks, paindlikumaks ja konkreetsetele vajadustele vastavaks. Püütakse saavutada paremat seost finantskoostöö rakendamise ja seatud poliitiliste eesmärkide saavutamise vahel. Tehakse ettepanek kasutada programmi koostamisel aastateks 2014–2020 asjakohasemaid tulemuslikkuse näitajaid. 4. JÄRELDUSED Hindamistulemused osutavad järgmise mitmeaastase finantsraamistiku osas lihtsustamise, täpsemini suunatud eesmärkide, ühiste näitajate ning selgete vahe- ja lõppeesmärkidega tulemuslikkusraamistiku vajadusele. Komisjon võttis seda järgmise mitmeaastase finantsraamistiku uue põlvkonna programmide kohta ettepanekute tegemisel arvesse ning kutsub Euroopa Parlamenti ja nõukogu üles jätkuvalt keskenduma järgmise mitmeaastase finantsraamistiku seadusandlikele ettepanekutele, et tagada järgmiseks rahastamisperioodiks paremini hallatav, sihipärasem ja mõõdetavam protsess. Komisjon töötab välja põhjalikuma, süstemaatilisema ja sihipärasema aruandluse edusammude ja tulemuslikkuse kohta, mis põhineb järgmise mitmeaastase finantsraamistiku jaoks parlamendi ja nõukogu kehtestatud järelevalve, hindamise ja aruandluse raamistikul. 2014. aastal esitab komisjon käesolevale aruandele uue raamistiku. Vahepealseks ajaks andis komisjon oma teenistustele juhised edusammude ja tulemuslikkuse põhjalikuma ja ühtlasema mõõtmise ja aruandluse kohta, et pakkuda edaspidi tuge kõikidele iga-aastastele tegevusaruannetele ja käesoleva aruande versioonidele. Käesoleva aasta aruanne annab ülevaate sellest, et Euroopa 2020. aasta strateegia sihtide saavutamisele kaasa aitavate ELi programmieesmärkide täitmine oli üldiselt edukas, kuigi majanduslangus mõjutas vahel tulemusi negatiivselt. Rahastamisel oli eriti uuendustegevuse tulemuslikkuse osas oluline võimendav mõju, edusamme tehti tõhusa siseturu loomisel transpordivaldkonnas ja energiaturgude integreerimisel. Hindamised kinnitasid kõnealust edu, kuid sellest hoolimata jääb veel palju teha. Euroopa Sotsiaalfond, Euroopa Regionaalarengu Fond ja Ühtekuuluvusfond tõestasid oma reageerimise paindlikkust majanduslangusele. On leidnud kinnitust, et Euroopa Sotsiaalfondi panus ajutiste töökohtade loomisel on olnud tähtis, kuigi puudub kindlus tulemuste jätkusuutlikkuse kohta. Kinnitust leidis ELi rahastamise olulisus avaliku sektori investeeringute säilitamisel mitmes liikmesriigis, mis töökohtade loomise, majanduskasvu ja investeerimisstrateegiate eesmärke silmas pidades vähendas survet riikide eelarvetele, sealhulgas suurendas üheksa liikmesriigi puhul oluliselt kaasfinantseerimise määra. [1] Muud lisas ära toodud hindamised puudutavad peamiselt ELi institutsioonide regulatiivset, kommunikatsiooni, teavitamise ja koordinatsiooni alast tegevust ning sisehaldusmenetlusi. [2] Euroopa Parlamendi resolutsioon Euroopa Liidu 2011. aasta üldeelarve täitmisele heakskiidu andmise kohta – P7 TA-PROV(2013)0122. [3] COM(2013)334 final. [4] Kõik arvud programmide kulude kohta on käesolevas aruandes esitatud 2012. aasta kohta. [5] Liikmesriikide strateegiate hindamine, mis lihtsustavad VKEde juurdepääsu rahastamisele, ning ELi investorite võrgustiku ja strateegiate hindamine. [6] Ettepanek KOM(2011)834. [7] Vt liikuvuse ja transpordi peadirektoraadi iga-aastane tegevusaruanne: http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/. [8] https://ec.europa.eu/digital-agenda/en/scoreboard. [9] Uuring ühiste tehnoloogiaalgatuste ARTEMIS ja ENIAC tulevase mõju kohta. ARTEMIS Industry Association on Euroopa manussüsteemidega tegelejate ühendus. Ühing esindab teadlasi, sealhulgas tööstust, ülikoole ja uurimisinstituute ühisettevõttes ARTEMIS Joint Undertaking. ENIAC Joint Undertaking on avaliku ja erasektori partnerluse algatus, mis keskendub nanoelektroonikale ning ühendab ENIACi liikmesriigid ja assotsieerunud riigid, Euroopa Komisjoni ja AENEASe (Euroopa teadusuuringute ja tehnoloogiarenduse teostajaid esindav ühing kõnealuses valdkonnas). [10] (KOM (2011)783). [11] Teadusuuringute ja innovatsiooni peadirektoraadi ja teadusuuringute rakendusameti juhitavatele projektidele. [12] Vt hariduse ja kultuuri peadirektoraadi iga-aastane tegevusaruanne aadressil: http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/. [13] Programmide tegevuses osalenute täidetud hindamislehed. [14] Allikas: Tulemuste mõõtmine – 2011. aasta aruanne. [15] Allikas: Ühise sidevõrgu/ühise süsteemiliidese (CCN/CSI) projekti kuuaruanne. [16] Käibemaksualane teabevahetussüsteem (VIES); uus arvutipõhine transiidisüsteem (NCTS); veebipõhine tariifiandmebaas (TARIC). [17] Määrus (EÜ) nr 1083/2006: struktuurifonde ja Ühtekuuluvusfondi käsitlev üldmäärus. [18] Tõendid pärinevad komisjoni aruandest (COM(2013)210 final) ühtekuuluvuspoliitika kohta: 2013. aasta strateegiaaruanne programmide rakendamise kohta ajavahemikul 2007–2013, milles analüüsitakse 2012. aastal liikmesriikide esitatud 27 strateegiaaruannet, võttes kokku, kuidas rakendatud programmid on kaasa aidanud ühtekuuluvuspoliitika eesmärkide saavutamisele; liikmesriikide kõige uuematest rakendamise aastaaruannetest 2011. aasta kohta; ekspertidest koosneva hindamisvõrgustiku koostatud riikide aruannetest; ning regionaal- ja linnapoliitika peadirektoraadi korraldatud hindamistest. [19] http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docgener/evaluation/pdf/eval2007/expert_innovation/2011_synthesis_national_reports.pdf [20] Aastatel 1994–1999 Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Ühtekuuluvusfondi kaasrahastatud projektide järelhindamine; Ühtekuuluvusfondi 2000–2006 järelhindamine; algatuse Jaspers hindamine. . [21] Eriaruanded nr 14/2011; 1/2012; 7/2012; 8/2012; 9/2012; 11/2012; 14/2011; 16/2012. [22] COM (2012)737 [23] Eriaruanne keskendus kahele suurimale kuluvaldkonnale, väljajuurimismeetmele ning viinamarjaistanduste ümberkorraldamis- ja muutmismeetmele. . [24] Vt teabevahetuse peadirektoraadi iga-aastane tegevusaruanne: http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/. [25] Vt hariduse ja kultuuri peadirektoraadi iga-aastane tegevusaruanne: http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/.