·Sellel on ELi jaoks lisaväärtus, kuna praeguste aruannete eelis on võrreldav ja järjepidev teave, mis riiklikul tasandil puudub. Samas võivad alternatiivsed lähenemisviisid, nagu asjakohase keskkonnateabe aktiivne levitamine riiklikul tasandil, pikas perspektiivis vähendada vajadust ELi tasandil aruandluse järele.

·Enamik aruandluskohustusi on asjakohased, kuid arenguruumi on (nt täiustatud tehnilised lahendused) ning võiks kaaluda ka alternatiivseid lähenemisviise (nt riiklike andmete traalimine). Keskkonnaaruannetes peaks rohkem kasutama teavet, mis on strateegiline, kvantitatiivne ja paremini reguleeritav (nt põhinäitajate kasutamine). See vähendaks praegu nõutava tekstilise teabe hulka.

·Aruandluskohustuste sidusus on suurel määral saavutatud näiteks põllumajandus-, kliima-, energia- ja merenduspoliitika valdkonnas. Sellegipoolest tuleks kaaluda, kas sidusust on võimalik mõne nende valdkondade vahel ning rahvusvaheliste kohustustega seoses suurendada.

·Aruandlus on suuresti tõhus ning halduskoormus (hinnanguline kulu aastas on 22 miljonit eurot) on mõõdukas, õigustatud ja proportsionaalne. Saadav kasu, nagu tõhusam ja sihipärasem rakendamine ning üldsuse parem teavitamine, kaalub kulud tugevalt üles. Tõhusust saaks veelgi suurendada, kui ühtlustada protsessi horisontaalsemal ja strateegilisemal viisil. Mõni aruannete sisu, esitamise aega ja sagedust ning protsessi puudutav muudatus võiks samuti tõhusust suurendada, kuid osa niisugustest muudatustest nõuaks asjaomaste õigusaktide muutmist.

·Tulemuslikkus on aastate jooksul märkimisväärselt paranenud ja seda peetakse üldiselt rahuldavaks. Sellegipoolest on veel arenguruumi mõne valdkondadevahelise küsimuse (nt protsesside suurem ühtlustamine) ja konkreetsete õigusaktide puhul.

Esitati kakskümmend hindamisküsimust, mille peamine eesmärk oli selgeks teha, kas õige teave tehakse kättesaadavaks õigel ajal, õigel viisil ja võimalikult väikeste kuludega. Huvirühmasid küsitleti veebis ja regulaarselt toimunud töötubades. Keskkonnapoliitikaga seoses kehtib 181 aruandluskohustust, mis on sätestatud 58 ELi keskkonnaalases õigusaktis. Nendega nõutakse numbrilist ja georuumilist teavet, kuid enamik teavet tuleb esitada tekstiformaadis, mille puhul on aruandlus, struktureerimine ja analüüsimine kõige keerulisem. Aruannete esitamise sagedus on erinev. Umbes pool aruannetest tuleb esitada iga kahe või enama aasta järel ning umbes poolte aruannete puhul esitab komisjon omakorda aruande muudele ELi institutsioonidele. Protsessid on samuti erinevad, kuid kõige paremini tundub toimivat see, kui andmeid töötleb Euroopa Keskkonnaamet. Kokkuvõtteks jõuti hindamise tulemusena järgmisele järeldusele.

Toimivuskontrolliga püüti leida tasakaal kahe aspekti vahel. Ühest küljest tähendas see olukorra hindamist eemalt, et saada aruandlusvoogude kohta parem ülevaade ja rohkem teavet. Teisest küljest oli vaja tutvuda eri aruandlusvoogude üksikasjade ning nendega kaasnevate probleemidega ja sellest õppida. Eesmärk oli olla võimalikult põhjalik, kuid tähtis oli ka asja hallata. Kohaldamisalaga seotud põhiküsimused olid järgmised:

Käesolevas aruandes tutvustatakse toimivuskontrolli tulemusena koostatud tegevuskava, millega tagatakse, et ELi keskkonnaõiguse soovitud mõju saavutatakse kohapeal. Eesmärk on Euroopa üldsust saavutustest paremini teavitada ja samal ajal vähendada riiklike haldusasutuste ja ettevõtete halduskoormust.

Poliitika- ja keskkonnaalane aruandlus sisaldab olulisi fakte ja teavet, mis on vajalikud teadlike otsuste langetamiseks. Aruandlus on keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise analüüsi-, dialoogi- ja koostööetapis peamine töövahend.

Mõni keskkonnaaruanne on eriti huvipakkuv. ELi iga-aastased suplusveearuanded tõmbavad tähelepanu kogu Euroopas. 2016. aastal vaadati Euroopa Keskkonnaameti (EEA) veebis esitatud teavet üle 73 000 korra. Mõned muud Euroopa Komisjoni avaldatud aruanded jäävad laiale avalikkusele suuresti märkamatuks, kuid need täidavad siiski õigusliku järelevalve ja ELi õiguse kohaldamise seisukohast tähtsat eesmärki.

Me kõik tahame teada, kas õhk, mida hingame, ja vesi, mida joome, on tervislikud, ning kas meie rannad ja järved on puhtad. Euroopa üldsusel on õigus teada kohaliku looduskeskkonna kvaliteeti ja seda, kas ELi meetmete abil olukorda parandatakse.

Tabel 1. Tulemuste ülevaade (üksikasjalikuma teabe saamiseks vt SWD(2017) 230). Protsendimäärad on seotud kas analüüsitud 58 õigusakti või 181 aruandluskohustusega, sõltuvalt olemasolevatest andmetest.

Teema Protsendimäär Komisjoni poolt juba ette pandud õigusaktide muutmine, mis ühtlustaks aruandlust (seotud õigusaktidega) 16 % Kindlaks tehtud aruandlusprobleemid, mis võivad viia seadusandlike muudatusteni (seotud õigusaktidega) 12 % Aruandlus, mis sisaldab parimate tavade näiteid (seotud õigusaktidega) 19 % Aruandlus, mida peetakse väga kasulikuks

(seotud aruandluskohustustega) 39 % Aruandlus, mida ei peeta eriti kasulikuks

(seotud aruandluskohustustega) 9 % Aruandlus, milles võiks parandada näitajate kasutamist (seotud õigusaktidega, tuginevad sõeluuringu analüüsile) 86 % Aruandlus, mis tugineb peamiselt tekstilisele teabele (seotud aruandluskohustustega) 76 % Aruandlus, milles võiks parandada välist sidusust (seotud õigusaktidega, tugineb sidusrühmade tagasisidele) 29 % Aruandlus, milles esinevad märkimisväärsed viivitused (seotud komisjoni aruannetel põhinevate 78 aruandluskohustusega) 27 %

Tõendite põhjal võib järeldada, et enamik aruandluskohustusi täidavad üldiselt oma eesmärki. Lisaks on viimastel aastatel tehtud mitmes valdkonnas suuri edusamme (vt punkt 3).

Allesjäänud probleemide lahendamiseks on vaja:

·tagada, et kõik aruandluskohustused sisaldaksid põhinäitajaid, mis on vajalikud selleks, et hinnata, kas aruandlus on eesmärkide saavutamiseks asjakohane ja tulemuslik;

·vähendada teksti vormis aruandlust käsitlevaid nõudeid ja edendada head IT tava, nt ühiseid avatud allikate standardeid;

·edendada aktiivse levitamise head tava;

·ühtlustada aruandluskohustuste ajakava ja sagedust, et see vastaks paremini peamistele poliitikatsükli vajadustele;

·ühtlustada ja koondada protsesside (teatud) aspektid, et muuta need tõhusamaks ja tulemuslikumaks ning

·kasutada paremini ELi allikatest (nt Copernicuse programm) või otse üldsuselt (nt kodanike teadusalgatuste kontekstis) pärinevaid andmeid.

Üldiselt on moderniseerimine ja ühtlustamine võimalik, kui rakendada ühtsema lähenemisviisi raames parimaid tavasid järjekindlamalt. See tugevdaks keskkonnapoliitika tõenditebaasi ja muudaks ühtlasi protsessi lihtsamaks ja usaldusväärsemaks.

3.Edusammud

Komisjon on teinud pikka aega koostööd liikmesriikidega, et ühtlustada keskkonnaalast aruandlust. Viimasel ajal on komisjon juba algatanud hulgaliselt muudatusi, mis on osaliselt inspireeritud toimivuskontrollist. Need hõlmavad muudatusi komisjoni ettepanekutes, mis käsitlevad jäätmealaseid õigusakte ning ühtlustatud aruandluse direktiivi kehtetuks tunnistamist, mille tegelik kasu ilmneb lähiaastate jooksul. Muudatusi on tõepoolest juba tehtud või ollakse neid tegemas sellistes peamistes keskkonnapoliitika valdkondades nagu õhk, vesi ja loodus (vt ülevaate saamiseks tabel 1, SWD(2017) 230). Muudatused näitavad, et samal ajal on võimalik kärpida kulusid ja parandada teabe kvaliteeti.

Õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi (REFIT) kohase keskkonnaalaste õigusaktide hindamise käigus käsitletakse keskkonnaaruandlust ja -seiret käsitlevaid küsimusi süstemaatiliselt. Need hinnangud on oluline ajend teha muudatusi seal, kus neid on vaja. See puudutab näiteks INSPIRE direktiivi hindamist.

Edusamme on lisaks aruannete sisule astutud ka aruannete esitamise viisi osas. Infotehnoloogia ja töövahendid on muutnud aruandlusprotsessi palju lihtsamaks ja kiiremaks ning neid kasutatakse üha laiemalt. Lisaks on komisjon uurinud erinevaid ideid ja lähenemisviise, näiteks aktiivse levitamise tõhustamist.

4.Tegevuskava

Samal ajal, kui toimivuskontrolli tulemusel leiti, et keskkonnaalane aruandlus täidab üldiselt oma eesmärki, tehti kindlaks ka lahendamist vajavaid probleeme (vt punkt 2). Nende probleemide lahendamiseks võetakse meetmeid viies valdkonnas. Meetmete eesmärk on:

1.saada õiget teavet õigel kujul ja õigel ajal;

2.ühtlustada aruandlusprotsessi;

3.edendada keskkonnateabe aktiivset levitamist Euroopa ja riiklikul tasandil;