Ühendkuningriigi ja Iirimaa puhul on tagasisaatmisdirektiiv hübriidse iseloomuga, nagu sellele on osutatud põhjendustes 26 ja 27. Sellest järelduvalt on käesoleva ettepaneku suhtes kohaldatavad nii aluslepingutele lisatud protokoll nr 19 (Euroopa Liidu raamistikku integreeritud Schengeni acquis’ kohta) kui ka aluslepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes). Viimasena nimetatud protokolli kohaselt ei osale Ühendkuningriik ja Iirimaa käesoleva määruse vastuvõtmises ja see ei ole nende suhtes siduv ega kohaldatav; samas võivad nad teatada nõukogule oma soovist käesolevas määruses osaleda.

Käesolev ettepanek lähtub ELi tagasisaatmisalases tegevuskavas esitatud üleskutsest uurida võimalusi ELi tagasisaatmise reisiloa (laissez-passer) suuremaks tunnustamiseks kolmandates riikides. Euroopa reisidokument peaks aitama saavutada rände tegevuskavas kehtestatud eesmärke, milleks on ebaseaduslike rändajate, eriti kehtiva reisidokumendita rändajate tagasisaatmine, tagasisaatmise määra suurendamine, tagades et kolmandad riigid täidavad oma rahvusvahelist kohustust võtta tagasi oma kodanikud, kes elavad ebaseaduslikult Euroopas.

Käesoleva ettepaneku eesmärk on kehtestada nende kolmandate riikide kodanike, kelle kohta on tehtud tagasisaatmisotsus, tagasisaatmiseks kasutatav spetsiaalne Euroopa reisidokument, millel on ühtne vorm ning täiustatud tehnilised ja turvaelemendid, et tagada selle laialdasem tunnustamine kolmandates riikides ja suurem kasutamine tagasivõtmise eesmärgil. Selle kasutamist tuleks ELis, kahepoolsetes tagasivõtu- ja muudes lepingutes edendada.

Komisjon nägi Euroopa rände tegevuskavas ette terve rea meetmeid ja algatusi eesmärgiga pakkuda struktuurseid lahendusi rände igakülgseks paremaks haldamiseks. Selliste kolmandate riikide kodanike tõhus tagasisaatmine, kes ei täida või enam ei täida liidu liikmesriigi territooriumile sisenemise, seal viibimise või elamise tingimusi, on oluline osa terviklikust lähenemisviisist, et tagada ELi rändepoliitika nõuetekohane toimimine ja säilitada üldsuse usaldus liidu rändesüsteemi vastu.

Käesoleva ettepaneku eesmärki luua kolmandate riikide kodanike tagasisaatmiseks kasutatav täiustatud turvaelementidega Euroopa reisidokument, et tagada selle laialdasem tunnustamine kolmandates riikides, ei suudaks liikmesriigid üksi tegutsedes piisaval tasemel saavutada. See on tingitud asjaolust, et tagasisaatmisel kasutatakse samaaegselt eri riiklikke reisidokumente, millel puudub ühtne vorm, standardid ja turvaelemendid, mis takistab selliste reisidokumentide tunnustamist ELi ja kolmandate riikide vahel sõlmitud tagasivõtulepingutes ja mõjutab negatiivselt ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tõhusat tagasisaatmist ja tagasivõtmist. Seepärast on ettepaneku eesmärk paremini saavutatav Euroopa Liidu tasandil.

Artikkel 5: selles artiklis nähakse ette eeskirjad Euroopa tagasisaatmise reisidokumendi väljaandmise tasude kohta; kolmanda riigi kodanikule on see dokument tasuta.

Liikmesriigid peaksid kaaluma Euroopa tagasisaatmise reisidokumendi väljaandmist siis, kui dokument ei ole või enam ei ole reisimiseks kehtiv, või tõend või nende dokumentide koopia tõendab selle ebaseaduslikult viibiva kolmanda riigi kodaniku kodakondsust, kelle kohta on tehtud tagasisaatmisotsus (nt kehtivuse kaotanud pass, isikutunnistus, kolmanda riigi reisiluba; sõjaväelase või meremehe isikutunnistus, juhiluba; kodakondsus-, sünni- või abielutõend või muu rahvastikuregistri tõend; teave isiku kohta viisainfosüsteemist). Samuti võiksid liikmesriigid kaaluda Euroopa tagasisaatmise reisidokumendi väljaandmist, kui kolmanda riigi kodanik, kelle kodakondsuse on kolmanda riigi pädevad ametiasutused kindlaks teinud, ei ole mõistliku aja jooksul saanud kehtivat reisidokumenti.

Ettepaneku eesmärk on ühtlustada Euroopa tagasisaatmise reisidokumendi vormi ja tehnilist kirjeldust, et tagada kõrgemad tehnilised ja turvastandardid, eriti järeletegemise ja võltsimise vastaste kaitsemeetmete valdkonnas. See lihtsustaks dokumendi tunnustamist tagasisaatmise ja tagasivõtmise eesmärgil kolmandates riikides, eriti aga ELi ja kolmandate riikide vahel sõlmitud tagasivõtulepingute ja muude lepingute kontekstis, aga ka tagasisaatmisega seonduva koostöö raames kolmandate riikidega, kellega ametlikke lepinguid sõlmitud ei ole.

Kuna Euroopa tagasisaatmise reisidokument on mõeldud vaid ühekordseks kasutamiseks ja selles kasutatakse tehnilist kirjeldust ja turvaelemente, mis on juba ette nähtud ühtse vorminguga vormide puhul liikmesriigi väljastatud viisa kinnitamiseks isikutele, kelle reisidokumenti vormi koostav liikmesriik ei tunnusta, on sellise dokumendi koostamise ja väljaandmisega kaasnevad kulud liikmesriikidele minimaalsed võrreldes praeguse olukorraga.

Kui Euroopa tagasisaatmise reisidokumendi puhul kasutada ka täiustatud turvaelemente, mis on juba ette nähtud ühtse vorminguga vormide puhul liikmesriigi väljastatud viisa kinnitamiseks isikutele, kelle reisidokumenti vormi koostav liikmesriik ei tunnusta, ei tooks see endaga liikmesriikidele kaasa täiendavaid haldus- ja rahalisi kulusid.

(6)Kolmandate riikide kodanike tagasisaatmiseks tuleks kehtestada turvalisem Euroopa reisidokument, et lihtsustada ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tõhusat tagasisaatmist ja tagasivõtmist. Dokumendi täiustatud turvaelemendid peaksid lihtsustama selle tunnustamist kolmandate riikide poolt. See dokument peaks aitama korraldada tagasisaatmisi ELi ja kolmandate riikide vahel sõlmitud tagasivõtulepingute ja muude kokkulepete raames, aga ka tagasisaatmisega seonduva koostöö raames kolmandate riikidega, kellega ametlikke lepinguid sõlmitud ei ole.

(1)Kolmandate riikide kodanike, kes ei täida või enam ei täida liidu liikmesriigi territooriumile sisenemise, seal viibimise või elamise tingimusi, tagasisaatmine sellisel viisil, mille puhul on tagatud isikute põhiõigused, eriti tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõttest ja direktiivi 2008/115/EÜ sätetest kinnipidamine, on ühiste jõupingutuste oluline osa, et tagada liidu rändepoliitika usaldatavus ja nõuetekohane toimimine ning vähendada ebaseaduslikku rännet ja seda vältida.

(9)Käesoleva määrusega ühtlustatakse vaid Euroopa tagasisaatmise reisidokumendi vormi ja tehnilist kirjeldust; sellega ei ühtlustata kõnealuse reisidokumendi väljaandmise eeskirju.

(10)Liikmesriigid peaksid kaaluma Euroopa tagasisaatmise reisidokumendi väljaandmist siis, kui dokument ei ole või enam ei ole reisimiseks kehtiv, või kui rahvastikuregistri tõend, muu ametlik dokument või selle koopia tõendab selle ebaseaduslikult viibiva kolmanda riigi kodaniku kodakondsust, kelle kohta on tehtud tagasisaatmisotsus. Sellised dokumendid on näiteks kehtivuse kaotanud pass, isikutunnistus või kolmanda riigi reisiluba; sõjaväelase või meremehe isikutunnistus, juhiluba; kodakondsus-, sünni- või abielutõend; väljavõte isiku kohta viisainfosüsteemist. Samuti võiksid liikmesriigid kaaluda kõnealuse dokumendi väljaandmist, kui kolmanda riigi kodanik, kelle kodakondsuse on kolmanda riigi pädevad ametiasutused kindlaks teinud, ei ole mõistliku aja jooksul saanud kehtivat reisidokumenti.

(11)Euroopa tagasisaatmise reisidokumendi sisu ja tehnilist kirjeldust tuleb ühtlustada, et tagada kõrged tehnilised ja turvastandardid, eriti järeletegemise ja võltsimise vastaste kaitsemeetmete valdkonnas. Dokument peab olema varustatud üldiselt äratuntavate turvaelementidega. Kõrged tehnilised ja turvastandardid on juba olemas ja kehtestatud kooskõlas nõukogu määruse (EÜ) nr 333/2002 artikliga 2, mida tuleb seepärast kohaldada ka Euroopa tagasisaatmise reisidokumendi suhtes.

(12)Selleks et muuta või täiendada ELi tagasisaatmise reisidokumendi teatavaid vähem olulisi elemente, tuleks komisjonile anda Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 290 kohane õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil.

(13)Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

(14)Seoses isikuandmete töötlemisega käesoleva määruse raames täidavad pädevad asutused käesoleva määruse kohaldamiseks vajalikke ülesandeid kooskõlas siseriiklike õigus- ja haldusnormidega, millega võetakse üle direktiiv 95/46/EÜ.

(15)Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli nr 22 artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva määruse vastuvõtmisel ja see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades, et käesolev määrus põhineb – kuivõrd seda kohaldatakse kolmandate riikide kodanike suhtes, kes ei täida või enam ei täida liikmesriigi territooriumile sisenemise nõudeid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 562/2006 – Schengeni acquis'l, otsustab Taani kõnealuse protokolli artikli 4 kohaselt kuue kuu jooksul pärast nõukogu otsust käesoleva määruse kohta, kas ta rakendab seda oma siseriiklikus õiguses.

(16)Niivõrd, kuivõrd seda kohaldatakse kolmandate riikide kodanike suhtes, kes ei täida või enam ei täida liikmesriigi territooriumile sisenemise nõudeid vastavalt määrusele (EÜ) nr 562/2006, kujutab käesolev määrus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Ühendkuningriik ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2000/365/EÜ; seetõttu ei osale Ühendkuningriik käesoleva määruse vastuvõtmisel ja see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artiklite 1 ja 2 kohaselt, ja ilma et see piiraks kõnealuse protokolli artiklite 3 ja 4 kohaldamist, ei osale Ühendkuningriik käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

(17)Niivõrd, kuivõrd seda kohaldatakse kolmandate riikide kodanike suhtes, kes ei täida või enam ei täida liikmesriigi territooriumile sisenemise nõudeid vastavalt määrusele (EÜ) nr 562/2006, kujutab käesolev määrus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu otsusele 2002/192/EÜ. Seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artiklite 1 ja 2 kohaselt, ja ilma et see piiraks kõnealuse protokolli artiklite 3 ja 4 kohaldamist, ei osale Iirimaa käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.

(18)Norra puhul kujutab käesolev määrus – kuivõrd seda kohaldatakse kolmandate riikide kodanike suhtes, kes ei täida või enam ei täida liikmesriigi territooriumile sisenemise nõudeid vastavalt määrusele (EÜ) nr 562/2006 – endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahel sõlmitud lepingu (viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises) tähenduses, mis kuuluvad nõukogu otsuse 1999/437/EÜ artiklis 1 osutatud valdkonda.

(19)Šveitsi puhul kujutab käesolev määrus – kuivõrd seda kohaldatakse kolmandate riikide kodanike suhtes, kes ei täida või enam ei täida liikmesriigi territooriumile sisenemise nõudeid vastavalt määrusele (EÜ) nr 562/2006 – endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahel allkirjastatud lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ artiklis 1 osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/146/EÜ artikliga 3.

(20)Liechtensteini puhul kujutab käesolev määrus – kuivõrd seda kohaldatakse kolmandate riikide kodanike suhtes, kes ei täida või enam ei täida liikmesriigi territooriumile sisenemise nõudeid vastavalt määrusele (EÜ) nr 562/2006 – endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahelise protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ artiklis 1 osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2011/350/EL artikliga 3.

(21)Kuna käesoleva määruse eesmärke ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, küll aga saab neid kavandatava meetme ulatuse tõttu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

(22)Ühtsete tingimuste kehtestamiseks ja mõistete selguse tagamiseks on asjakohane võtta käesolev õigusakt vastu määruse vormis.

(23)Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ja järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis tunnustatud põhimõtteid, sealhulgas kaitset tagasisaatmise, väljasaatmise või väljaandmise korral (harta artikkel 19).

(24)Käesolev määrus peaks kehtetuks tunnistama ja asendama nõukogu 30. novembri 1994. aasta soovituse,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Reguleerimisese

Määrusega kehtestatakse kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel kasutatava Euroopa reisidokumendi vorm ja tehniline kirjeldus.