KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1921/2006 (mis käsitleb statistiliste andmete esitamist kalandustoodete lossimise kohta liikmesriikides) rakendamise kohta

1. SISSEJUHATUS (KOHALDAMISALA, TAUST, SISERIIKLIKUD ÕIGUSAKTID)

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1921/2006 (mis käsitleb statistiliste andmete esitamist kalandustoodete lossimise kohta liikmesriikides) (edaspidi „kalandustoodete lossimise määrus”) artikli 10 kohaselt esitab komisjon 19. jaanuariks 2010 „ja seejärel iga kolme aasta tagant Euroopa Parlamendile ja nõukogule hindamisaruande käesoleva määruse kohaselt koostatud statistiliste andmete ning eelkõige selle asjakohasuse ja kvaliteedi kohta. Aruandes analüüsitakse ka statistiliste andmete kogumis- ja töötlemissüsteemi kulutasuvust ning tuuakse välja parimad meetodid liikmesriikide töökoormuse vähendamiseks ja statistiliste andmete kasulikkuse ja kvaliteedi tõstmiseks”.

Käesolevas aruandes kirjeldatakse liikmesriikide ja EFTA riikide edusamme kalandustoodete lossimise määruse rakendamisel, mille kohaselt esitavad liikmesriigid igal aastal andmed ELi ja EFTA riikide kalalaevadest nende territooriumile lossitud kalandustoodete kaalu, esitamisviisi, kavatsetava kasutuse ja keskmise hinna kohta.

Kontrollimääruse[1] alusel vastavalt ühisele kalanduspoliitikale (ÜKP) kogutud teave näitab, et suur hulk haldusandmeid saadakse kvootide järelevalve ning jõustamise eesmärgil kasutatavatest püügipäevikutest, lossimisdeklaratsioonidest, müügiteatistest ja ülevõtmisdeklaratsioonidest, mis on liikmesriikidele peamine andmeallikas.

2. ULATUS JA SISU

2.1. Andmete kogumine ja andmeallikad

Püügipäevikud, müügiteatised ja lossimisdeklaratsioonid on kõige olulisemad püügi- ja lossimisandmete haldusallikad. Nõukogu määrusega (EÜ) nr 1224/2009 ja komisjoni rakendusmäärusega (EL) nr 404/2011 nähakse ette, et üle 10 meetri pikkuste laevade kaptenid peavad oma tegevuse kohta päevikut ja esitavad registreeritud andmed niipea kui võimalik, kuid hiljemalt 24 tunni jooksul ka juhul, kui saaki ei olnud. Päevikutesse kantakse andmed sellise tegevuse käigus ja need peavad sisaldama saagi hinnangulist eluskaalu. Need on eriti kasulikud saagi suuruse hindamiseks püügipiirkondade kaupa, püügikoormuse arvutamiseks ja ristkontrollimiseks. Alla 10 meetri pikkuste laevade puhul peavad liikmesriigid jälgima kalastustegevust valikumeetodi põhjal.

Müügiteatised esitatakse kala esmaturustamise eest vastutavale asutusele (kas laevaomaniku esindajale või registreeritud oksjonipidajale). Teatised sisaldavad andmeid kõikide lossitud liikide koguse, nende esitamise vormi, iga toote väärtuse ja lossitava laeva kohta. Enamikul juhtudel piirdub selline teave püügikvootide abil hallatavate liikidega. Varasematel aastatel koostati kalastustegevuse hinnanguid ainult ekspertteabe põhjal.

2.2. Andmekogumissüsteemid liikmesriikides ja EFTA riikides

Belgia — Belgia laevad kalastavad ainult Atlandi ookeani kirdeosas (piirkond 27), peamiselt Põhjameres (IVb ja IVc) ja La Manche’i idaosas (VIId). Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised). Esmamüük peab toimuma kolme peamise oksjoni kaudu (Zeebrugge, Oostende ja Nieuwpoort), v. a väikeste laevade puhul, mis võivad Oostendes avalikult müüa. Müügiteatised edastatakse merekalandusteenistusele (Dienst Zeevisserj) lossimispäeval.

Bulgaaria — Bulgaaria laevad kalastavad Vahemerel ja Mustal merel (piirkond 37), peamiselt alampiirkonnas 37.4.2. Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised), mis esitatakse riiklikule kalanduse ja akvakultuuri ametile (NAFA). Esmamüüki käsitlevad müügiteatised tuleb NAFAle esitada 48 tunni jooksul lossimisest.

Küpros — kalandusinspektsioon kogub haldusandmeid (püügipäevikud) laevade kohta, mille kogupikkus on vähemalt 10 meetrit. Kalandusandmete kogumise ja aruannete koostamise eest vastutab põllumajandus-, loodusvarade ja keskkonnaministeeriumi kalanduse ja mereuuringute osakond.

Taani — andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised) ja andmeid kogub tsentraliseeritult Taani kalandusamet (DDF). Mittekutselistel kaluritel on kala esmamüük Taanis keelatud ning kõik esmaostjad peavad olema kalandusametis registreeritud ja nad peavad esitama müügiteatised kalandusametile kas elektrooniliselt või paberkandjal. Ligikaudu 90 % müügiteatistest esitatakse elektrooniliselt.

Saksamaa — Saksamaa laevad kalastavad Altandi ookeani kirde- ja loodeosas, Kesk-Atlandi idaosas ja Vaikse ookeani kaguosas (piirkonnad 27, 21, 34 ja 87). Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised). Need esitatakse põllumajanduse ja toidu liiduametile tootjaorganisatsioonide ja liidumaade valitsuste kaudu.

Eesti — Eesti laevad kalastavad Atlandi ookeani loodeosas (piirkond 21), kirdeosas (piirkond 27, Läänemeri) ja sisevetel (piirkond 05). Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid, müügiteatised ning ümberlaadimis- ja transpordidokumendid). Alla 12meetrise kogupikkusega laevad täidavad rannapüügipäevikut vastavalt Eesti siseriiklikele õigusaktidele. Elektrooniliselt esitatavate andmete korral nõuab Eesti dokumentide paberkoopiate esitamist kaks korda kuus. Kala esmaostjad peavad esitama põllumajandusministeeriumi kalamajandusosakonnale müügiteatised elektrooniliselt ning ka paljud eraettevõtjad kasutavad seda võimalust.

Iirimaa — Iiri laevad kalastavad Atlandi ookeani kirdeosas (piirkond 27). Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid, müügiteatised ja karploomade kogujate dokumendid). Iiri merekalanduse kaitse amet kogub andmeid sadamates. Iirimaa on teatanud olulistest muudatustest andmekogumissüsteemides, millega lihtsustatakse ELi õigusaktidega ettenähtud elektroonilise teabe kogumist.

Kreeka — Kreeka laevad kalastavad Atlandi ookeani kirdeosas, Kesk-Atlandi idaosas ja Vahemerel (piirkonnad 27, 34 ja 37) ning andmeid kogutakse statistiliste vaatluste teel. „Meretaguse” kalastuse puhul kasutatakse loendust ning „avamerel” (piirkond 37) toimuva kalastuse ja rannapüügi puhul valikvaatlust. Vaatlusi teostab Kreeka riiklik statistikaamet. Meretaguse kalastuse puhul kuuluvad loenduse alla kõik Kreeka lipu alla sõitvad laevad. Avamerekalastuse ja rannapüügi puhul esineb suur mittevastamisest põhjustatud viga (50 %) ning lahknevuse arvutamiseks kasutatakse valikumeetodit.

Hispaania — Hispaania kalandussektor on suur ja mitmekesine ning andmete esitamise ja kvaliteedi eest vastutavad mitmed asutused. Esimeses etapis koguvad andmeid piirkondlikud omavalitsused, seejärel koondatakse andmed tsentraliseeritult. Lossimisandmete koostamiseks kasutatakse seitset eri haldusallikat, sh püügipäevikud, müügiteatised, ülevõtmisdeklaratsioonid, lossimisdeklaratsioonid ja teave kalatootjate organisatsioonidelt. Kõik need andmeallikad on integreeritud ühtsesse saake ja lossimist käsitlevasse andmebaasi.

Prantsusmaa — andmete esitamise ja kvaliteedi eest vastutab esmajoones ökoloogia, säästva arengu ja energia ministeeriumi kalapüügi ja vesiviljeluse osakond (BSPA). Teabe troopiliste tuunide olulise püügi kohta esitab arengu-uuringute instituut merekalanduse ja vesiviljeluse direktsioonile (DPMA). Prantsuse laevad kalastavad peamiselt Atlandi ookeani kirdeosas, Vahemerel ja India ookeanil. Atlandi ookeani kalanduse kohta annavad katvat teavet haldusallikad (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised). Nende piirkondade puhul, kus haldusandmed ei ole piisavalt usaldusväärsed (eelkõige Vahemeri), täiendavad neid allikaid valikvaatlused. Prantsusmaa on teinud suuri investeeringuid kalandusandmete kogumissüsteemi ajakohastamiseks ja parandamiseks.

Itaalia — Itaalia laevad kalastavad piirkonnas 37. Piirkondadega 34 ja 51 seotud andmete kogumisel on parajasti mõningaid raskusi. Piirkonnas 37 kasutab Itaalia valikvaatlust (muudes piirkondades loendust). Püügipäevikuid kasutatakse ainult punase tuuni saagi kohta andmete kogumiseks ja neid andmeid kogub põllumajandus-, toiduainete- ja metsanduspoliitika ministeerium (MIPAAF). Riiklik statistikaamet ISTAT kogub andmeid piirkondade 34 ja 51 kohta ning kalanduse ja akvakultuuri majandusuuringute instituut IREPA piirkonna 37 kohta. ISTAT koordineerib aruandlust Eurostatile. Itaalias on palju väikelaevu (kogupikkusega alla 12 meetri). Ligikaudu 99 % laevadest tegutseb Itaalia ümbruse rannikuvetes. Neist umbes kaks kolmandikku tegeleb väikesemahulise püügiga, kasutades passiivseid püügivahendeid. Andmeid kogutakse mitme muutujaga valikvaatluse teel, kusjuures populatsioon jaotatakse piirkonna, laeva suuruse ja kasutatud püügivahendi alusel. Uuringumeetodiga jäävad valikuvead 3,5 % lubatud hälbe piiresse. Arvestatud on ka mittevastamisest põhjustatud veaga ning see probleem lahendatakse valimi moodustamisega. Väike arv piirkondades 34 ja 51 kalastavaid laevu (ligikaudu 10) täidavad küsimustiku. Kuid nendepoolse madala vastamismäära tõttu korrigeeritakse lähiaastatel nende piirkondade kohta andmete kogumise metoodikat (kasutatakse haldusandmeid). Praegu ei ole nende piirkondade kohta võimalik andmeid esitada.

Läti — Läti laevad kalastavad Atlandi ookeani loodeosa kalastuspiirkondades 27 (alampiirkonnad Ia, IIa, III a-d, XIVa-b jne), 21 (alampiirkonnad 3L, 3M, 3K, 1F jne) ja 34 (alampiirkondades 1.13, 1.31., 1.32. jne). Esmajoones vastutab andmete esitamise eest põllumajandusministeeriumi kalandusosakond, kuid andmete kogumise eest vastutavad ka muud asutused, sealhulgas keskkonnakaitse ja regionaalse arengu ministeeriumi riiklik keskkonnateenistus, toiduohutusinstituut, põllumajandusministeeriumi juures asuv loomade tervise ja keskkonna amet BIOR ning majandusministeeriumi juures asuv statistika keskbüroo. Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid – püügipäevikuid, müügiteatiseid ja lossimisdeklaratsioone. Lätis on nõutav kala ostjate tsentraalne registreerimine ja iga kolme aasta tagant sertifitseerimine. Kala ostjad peavad 48 tunni jooksul müügi toimumisest esitama elektroonilised müügiteatised (või paberkoopiad).

Leedu — Leedu laevad kalastavad Atlandi ookeani kirde- ja loodeosas, Kesk-Atlandi idaosas ja Vaikse ookeani lõunaosas. Andmete kogumise ja töötlemise eest vastutab põllumajandusministeeriumi kalandusosakond. Peamised andmeallikad on püügipäevikud ja lossimisdeklaratsioonid. Leedu teatel kasutatakse saagi- ja lossimisandmete töötlemiseks ja valideerimiseks ühtset automaatset süsteemi.

Malta — andmete kogumise eest vastutab loodusvarade ja maaelu ministeeriumi juures tegutsev kalanduse kontrolliamet ning andmed edastab Eurostatile riiklik statistikaamet (põllumajandus- ja kalandusstatistika üksus). Malta laevad tegutsevad Vahemerel (piirkond 37, alampiirkond 15). Üle 10 meetri pikkuste laevade puhul kasutatakse loendust püügipäevikute ja müügikviitungite andmete põhjal.

Madalmaad — Hollandi laevad kalastavad Atlandi ookeani kirdeosas, Kesk-Atlandi idaosas ja Vaikse ookeani kaguosas (piirkonnad 27, 34 ja 87). Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid, ümberlaadimis- ja transpordidokumendid ning müügiteatised). Põllumajandusministeerium kogub andmed kokku ning statistika keskamet edastab need Eurostatile. Madalmaad kohaldavad eeskirju, millega reguleeritakse kalade müüki heakskiidetud müügipunktides tootjaorganisatsioonide vahendusel. Elektroonilised müügiteatised tuleb saata 48 tunni jooksul müügi toimumisest.

Poola — Poola teatel on peamisteks andmeallikateks püügipäevikud ja müügiteatised. Andmete kogumise ja edastamise eest vastutab põllumajanduse ja maaelu arengu ministeeriumi kalanduse osakond.

Portugal — andmete esitamise eest Eurostatile vastutab Portugali loodusvarade, turvalisuse ja merendusteenuste peadirektoraat. Portugalil on suur ja mitmekesine laevastik, mida eri kalapüügipiirkondades iseloomustavad erinevad omadused. Laevastik koosneb põhiosas rannalähedase püügiga tegelevatest väikestest avatud puupaatidest. Tähtsamad püügipiirkonnad on Atlandi ookeani kirde- ja lääneosa ning Kesk-Atlandi idaosa. Peale selle on olulised õngepüügipiirkonnad Atlandi ja India ookeanis, kus püütakse mõõkkala (ja India ookeanis ka sinihaid). Andmete kogumiseks kasutatakse peamiselt püügipäevikuid, lossimisdeklaratsioone ja müügiteatisi. Värske või jahutatud kala tuleb müüa reguleeritud turgude kaudu ning selle kohta täidetakse müügiteatis. Merel töödeldud kala keskmised hinnad saadakse lossimisdeklaratsioonidest.

Rumeenia — Rumeenia tegutseb Musta mere majandusvööndis (piirkond 37). Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid – püügipäevikuid, müügi- ja transporditeatiseid. Dokumente koguvad riikliku kalanduse ja akvakultuuri ameti (NAFA) piirkondlikud inspektorid. NAFA koondab andmed ja edastab Eurostatile.

Sloveenia — andmete kogumise ja edastamise eest vastutavad põllumajandus- ja keskkonnaministeerium, Sloveenia kalanduse uurimisinstituut ja Sloveenia Vabariigi statistikaamet. Sloveenia laevad tegelevad kalapüügiga Aadria mere põhjaosas (piirkond 37). Andmed saadakse peamiselt haldusallikatest. Kõik laevad on kohustatud täitma püügipäevikut, seega on laevastiku lossimist käsitlevad andmed täielikud. Hinnaandmed saadakse müügiteatiste ja vaatlusküsimustike kaudu. Sellise meetodi korral oli hinna osas kaetud suurem osa kõikidest lossimistest, välja arvatud väikeste kalakoguste puhul (alla 50 kg), mis müüdi isiklikuks tarbimiseks ja mida ei pea müügiteatistes üles märkima.

Soome — kalandusandmete kogumise, edastamise ja kvaliteedi eest vastutab esmajoones Soome Metsloomade ja Kalanduse Uurimisinstituut. Registreid haldab põllumajanduse ja metsanduse ministeerium. Soome laevad kalastavad ainult Läänemerel. Andmeallikate hulka kuulub ELi püügipäeviku versioon, mis on kohandatud üle 10 meetri pikkuste laevade jaoks. Kvoodi alla kuuluvate liikide esmamüük on reguleeritud, teatised tuleb esitada 48 tunni jooksul lossimisest. Kvoodiväliste liikide müügiandmeid täiendab suuremate kala hulgimüüjate vaatlus.

Rootsi — andmete kogumise ja esitamise eest vastutab Rootsi merendus- ja veeamet. Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid, mis hõlmavad püügipäevikuid, müügiteatiseid, lossimisdeklaratsioone ning rannapüügilaevade puhul kuu (või ka päeva) kaupa peetavaid päevikuid. Üle 12 meetri pikkuste kalapüügilaevade püügipäevikud esitatakse elektrooniliselt ERS süsteemi kaudu ja väiksemate laevade puhul täidetakse iga päev paberkandjal püügipäevikuid. Müügiteatised kogutakse kokku tsentraalselt, kas elektrooniliselt või paberkandjal, ning rannakalurid saavad rannapüügipäevikud edastada elektrooniliselt, kasutades selleks turvalist veebiliidest.

Ühendkuningriik — Kõige olulisem püügipiirkond riigi jaoks on Atlandi ookeani kirdeosa (piirkond 27). Ühendkuningriigil on märkimisväärne rannapüügilaevastik, mis tegeleb peamiselt kvoodiväliste liikide püügiga, kuid püüab ka olulise osa mõnede kvoodi alla kuuluvate liikide varudest. Ühendkuningriigil on ka väike kaugpüügilaevastik, mis on registreeritud Ühendkuningriigis, kuid asub ja tegutseb välisriigis. Andmete kogumise eest vastutavad Ühendkuningriigi kalandusinspektsioonis osalevad riigid (Inglismaa, Šotimaa, Wales ja Põhja-Iirimaa). Andmed koondab ja edastab Eurostatile merendusjuhtimise organisatsioon, valitsusväline avalik asutus, mis on loodud ja millele on antud volitused 2009. aasta seaduse alusel, mis käsitleb juurdepääsu merele ja rannale. Üle 10 meetri pikkuste laevade puhul kogutakse andmeid haldusallikatest (püügipäevikud, müügiteatised ja lossimisdeklaratsioonid).

Island — Islandi laevad kalastavad peamiselt Atlandi ookeani kirdeosas, kuid vähemal määral ka Atlandi ookeani loode- ja lõunaosas. Saagi ja lossimise statistika koostamise metoodika ei erine oluliselt ELi liikmesriikidest. Andmed saadakse püügipäevikutest. Island kohaldab rangeid kala esmamüügi eeskirju, kõik saagid tuleb lossida määratud sadamates ning kaaluda sertifitseeritud kaaludel. Nii kala ostjad kui ka töötlejad peavad esitama aruandeid. Andmete kogumise ja Eurostatile edastamise eest vastutavad Islandi kalandusdirektoraat ning Islandi statistikaamet. Kuigi mõlemad asutused kasutavad samu andmeallikaid, võib andmetes olla erinevusi, kuna kalandusdirektoraat edastab andmed otse reaalajas muutuvast andmebaasist.

Norra — Norra laevad kalastavad Atlandi ookeani kirdeosas (piirkond 27) ja loodeosas (piirkond 21) ning Põhja-Jäämeres (piirkond 48 ja 88). Kalandusandmete kogumise eest vastutab Norra kalandusdirektoraat. Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid, mis hõlmavad püügipäevikuid, lossimisdeklaratsioone ja müügiteatiseid. Iga päev kalandusdirektoraadile esitatavad ja seal salvestatavad elektroonilised püügipäevikud sisaldavad kõikide üle 15 meetri pikkuste laevade püügiandmeid. Püügipiirkonnas ICES IIIa kalastavad 12–15 meetri pikkused laevad on elektroonilisi püügipäevikuid esitanud alates 2013. aasta jaanuarist. Kuus erinevat müügiorganisatsiooni koguvad lossimisdeklaratsioonidelt ja müügiteatistest pärit andmeid ja saadavad need regulaarselt elektroonilisel kujul kalandusdirektoraati. Norra seaduse kohaselt on kalurite müügiorganisatsioonidel ainuõigus kõikide Norra ja välismaiste kalurite kalade esmamüügile. Müügiteatistes kajastuvad nii kodumaiste lossimiste kui ka Norra laevade välismaa sadamates toimuvate ja välisriikide laevade Norra sadamates toimuvate lossimiste andmed. Norra seaduste kohaselt märgitakse igas müügiteatises andmed laevade, kalurite, ostjate, liikide, tooteliikide, püügipiirkondade, püügivahendite, koguse ja väärtuse kohta. Müügiteatistes antakse lisateavet ka lossimiskoha, reisi algus- ja lõppkuupäeva ning lossimiskuupäeva kohta. Statistilisel ja haldusalasel eesmärgil lisatakse täiendav teave säilitusviisi ja kavatsetava kasutuse kohta. Vastavalt kontrollikokkulepetele esitab Norra teavet välismaiste kalurite lossimiste kohta Norras nende lipuriigile.

2.3. Andmete kvaliteet

Kalastusandmete kogumise metoodika on kogu Euroopas suures osas sarnane. Statistika usaldusväärsus sõltub:

· dokumentide täpsusest, mille kalandussektor esitab riiklikele asutustele;

· liikmesriikide teostatavast kvaliteedikontrollist.

Paljud liikmesriigid on juba teatanud elektrooniliste vahendite kasutamisest haldusallikate ristkontrolli teostamisel. Erinevad andmeallikad, nagu laevade seiresüsteem ning kontrollid pardal ja sadamas, tagavad püügipäevikutesse, lossimis- ja ümberlaadimisdeklaratsioonidesse ning müügiteatistesse sisestatud teabe järjepidevuse. Need andmeallikad esindavad nõutava teabe loendust ning 10 meetri pikkuste ja pikemate laevade puhul ei tehta statistilisi teste. Võimalikud puudujäägid andmete katvuses korvatakse statistiliste vaatlustega, mis hõlmavad kogu kalapüüki või osa sellest.

Müügiteatiste, püügipäevikute ja lossimisdeklaratsioonide esitamise tähtaegu reguleerivad ranged eeskirjad ning enamikul juhtudel peetakse neist kinni, kui lossimine toimub asjaomase liikmesriigi territooriumil. Mõningatel erijuhtudel, kui andmed esitatakse elektrooniliselt, ajakohastatakse teavet iga päev.

Liikmesriikide teatel saadakse müügiteatised tihti hilinemisega nendelt laevadelt, mis on lossinud saagi teises liikmesriigis või kolmandates riikides. Viivituste tõttu andmete edastamises võivad tekkida erinevused eeldatavalt identses teabes, mis saadetakse Eurostatile ja komisjoni muudele talitustele (DG MARE) kvootide seire eesmärgil. Seda juhtub enamasti seetõttu, et liikmesriigid ajakohastavad teavet pidevalt. Oma osa on selliste statistiliste erinevuste puhul ka varieeruvatel dokumentide esitamise tähtaegadel.

Kuigi liikmesriigid püüavad koostada andmete koondtulemuse võimalikult lähedal kalandusaasta lõpule, jäävad andmebaasid korrigeerimiseks avatuks, kuigi üldiselt tehakse kuue kuu möödumisel vaatlusaasta lõpust vähe olulisi muudatusi.

Arvutipõhiste süsteemide kasutuselevõtt kõrvaldas paljud kalandusstatistika aruandluse esitamisel ette tulnud probleemid. Saavutatud on kõrge usaldusväärsus, eriti seoses kvoodi alla kuuluvate liikidega. Tuleb märkida, et vaja on veelgi parandada andmete kogumist kvoodiväliste liikide lossimise kohta.

Enamik liikmesriike järgib nõukogu 21. mai 1991. aasta määruse (EMÜ) nr 1382/91[2] nõudeid andmete katvuse, usaldusväärsuse ja ajakohasuse kohta ning nõukogu 22. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2104/93[3] nõudeid ELi liikmesriikide ja Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriikide territooriumile lossitud kalandustoodete koguse ja keskmise hinna kohta. Nimetatud teave tuleb esitada kuue kuu jooksul pärast vaatlusaasta lõppu.

Mõned liikmesriigid, nagu Bulgaaria, Taani, Soome, Itaalia, Malta, Poola, Sloveenia ja Hispaania, teatasid, et kui teave hinna kohta puudub, arvutatakse hind liigi keskmise hinna põhjal. Sellise olukorra vältimiseks tulevikus on Iirimaal koostatud liigi soovitushinnad, et vähendada oma süsteemis kala ostjate andmete sisestamisel tehtavaid vigu. Eesti tegeleb antud teemaga juhtumipõhise otsesuhtluse abil. Ühendkuningriigi müügiteatiseid täiendavad kättesaadavuse korral muud teabeallikad (s.o karploomade kogumisega tegelevad laevad on kohustatud täitma tegevuspäevikuid ja esitama need ametiasutustele). Selliseid lisaallikaid kasutatakse koos lossimisandmetega, et esitada kogu tegevust käsitlev teave.

Viimase Eurostati vastavushinnangu kohaselt tunnistati Kreeka nõudeid mitte täitnud riigiks. Siiski on Kreeka nüüdseks kinnitanud, et praegune olukord parandatakse hiljemalt 2014. aasta alguseks. Saksamaa jäi andmete edastamisega hiljaks ja nende lossimisandmed ei olnud täielikud. Tulenevalt sellest saatis piirkondliku ja valdkondliku statistika direktoraat ametliku kirja, et selliseid probleeme tulevikus välditaks.

Kuigi Poola, Rumeenia ja Iirimaa järgivad määruseid, ei vasta nad Eurostatis andmete kvaliteedi kontrollimiseks läbi viidavatele valideerimiskontrollidele õigeaegselt.

3. JÄRELDUSED

Suurem osa Eurostatile esitatavatest andmetest kogutakse menetluste abil, mis on kasutusele võetud kontrolli ja täitemeetmete eesmärgil. Liikmesriigid ei ole komisjoni talitusi teavitanud edastatava teabe metodoloogilistest erinevustest. Haldusandmete kasutamine statistilistel eesmärkidel tagab lisakulude väiksuse kalandussektori jaoks.

Andmete kvaliteedile lisavad usaldusväärsust ka järelevalvetoimingutega kaasnevad ristkontrollid. Elektrooniliste andmekogumismeetodite laialdasem kasutamine on parandanud nii andmete õigeaegsust kui ka täpsust. Mitmes liikmesriigis on käimas töö uutele Euroopa nõuetele vastavate süsteemide kasutuselevõtmiseks.

Eelmise (2010. aasta) aruande põhjal esines mõne liikmesriigi teatel probleeme seoses liikmesriigiti erinevate ümberarvestustegurite kasutamisega. Kõnealune probleem sai lahendatud komisjoni rakendusmääruse (EÜ) 404/2011[4] abil, mis sätestab lisades XIII, XIV ja XV kõik koefitsiendid ladustatud või töödeldud kala kaalu ümberarvestamiseks eluskaaluks. Need ümberarvestustegurid peaksid kehtima ELi kalalaevade pardal olevate, nende ümberlaaditavate või lossitavate kalandustoodete suhtes. Määruses hõlmamata liikide/esitamisviiside puhul kehtivad riiklikud ümberarvestustegurid.

Kulutasuvuse saavutamisel on asjakohased järgmised tegurid:

- andmete esitajate koormuse vähendamine vormingute ühtlustamise ja tähtaegade planeerimise ning andmete jagamise ja kättesaadavuse suurendamise abil;

- andmete kogumise koordineerimine muude komisjoni talitustega;

- andmete kogumise vahendite arendamise koordineerimine, et hõlbustada kvaliteedi ristkontrolle eri allikate ja andmebaaside vahel.

Ülaltoodu aitab kõige optimaalsemalt rakendada kõiki kalandussektoris kättesaadavaid haldusallikaid, eriti seirel, kontrollil ja järelevalvel põhinevaid, mida liikmesriigid laialdaselt kasutavad. Need allikad esindavad täielikku loendust ja statistilist testi ei tehta. Lisaks ülaltoodule saab andmete katvuses esinevaid lünki lahendada ad hoc statistiliste vaatlustega, näiteks seoses tööhõive näitajatega.

Mõningaid kitsaskohti on täheldatud detailsete ja täpsete andmete kogumisel rannapüügilaevade kohta laevade ja lossimiskohtade suure hulga tõttu. Selline laevastik tegeleb hooajati märkimisväärselt varieeruva tegevusega. Lisaks muudab laevade seiresüsteemide või püügipäevikute puudumine selliste lossimiste kontrollimise keerulisemaks.

Kvaliteediaruannete esitamise sageduse vähendamine vähendab liikmesriikide töökoormust. Andmed on endiselt väärtuslik teabeallikas poliitika väljatöötamisel ja turgude haldamisel ühise kalanduspoliitika raames.

Enamik liikmesriike on kontrollimääruse uute nõuetega kooskõlas välja töötanud enda ristkontrollide ja hoiatuste süsteemid, mis on aidanud vältida vigu eri allikatest saadud teabes. Selles küsimuses on vajalik tihedam koostöö merendus- ja kalandusasjade peadirektoraadi (DG MARE) ja Eurostati vahel, mis puudutab arvamuste ja kogemuste vahetamist seoses andmete valideerimise ja vahetamisega, et vähendada liikmesriikide poolset aruannete kahekordset esitamist.

Tuleb märkida, et võrreldes varasemate aruannetega on esitatud küsimustike terviklikkus ja ajakohasus paranenud. Siiski näitab käesolev aruanne, et lossimise statistiliste andmete kvaliteedi parandamiseks on vaja teha veel edusamme.

Eurostat planeerib oma lossimise statistika kvaliteediküsimustike aruande üle vaadata, et koguda täpsemat teavet liikmesriikide kasutatavate haldusallikate kvaliteedi kohta. Ka on kavandatud rohkema tehnilise toe pakkumine neile liikmesriikidele, kes on seda Eurostatilt palunud.

Rõhutama peab ka seda, et Eurostatil puudub pädevus kontrollida ühise kalanduspoliitikaga seoses nõutud sissetulevat teavet. Kaalutakse täiustatud teabe saamiseks vajalikke konkreetseid toiminguid, et aidata vähendada liikmesriikide aruandekoormust ning vältida aruannete kahekordset esitamist, optimeerides seeläbi komisjoni ressursside kasutamist. Ülalnimetatud toimingute rakendamine võib aidata kaasa statistiliste andmete kasutamise kulutasuvuse suhtarvu täiustamisele ja on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 223/2009[5] Euroopa statistika kohta.

[1] NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 1224/2009, 20. november 2009, millega luuakse ühenduse kontrollisüsteem ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise tagamiseks, muudetakse määrusi (EÜ) nr 847/96, (EÜ) nr 2371/2002, (EÜ) nr 811/2004, (EÜ) nr 768/2005, (EÜ) nr 2115/2005, (EÜ) nr 2166/2005, (EÜ) nr 388/2006, (EÜ) nr 509/2007, (EÜ) nr 676/2007, (EÜ) nr 1098/2007, (EÜ) nr 1300/2008, (EÜ) nr 1342/2008 ja tunnistatakse kehtetuks määrused (EMÜ) nr 2847/93, (EÜ) nr 1627/94 ja (EÜ) nr 1966/2006 (ELT L 343, lk 1, 22.12.2009).

[2] NÕUKOGU MÄÄRUS (EMÜ) nr 1382/1991, 21. mai 1991, andmete esitamise kohta seoses kalasaaduste lossimisega liikmesriikides, (ELT L 133, 28.05.1991)

[3] NÕUKOGU MÄÄRUS (EMÜ) nr 2104/93, 22. juuli 1993, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1382/91 andmete esitamise kohta seoses kalasaaduste lossimisega liikmesriikides (ELT L 191, 31.07.1993)

[4] KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EÜ) nr 404/2011, 8. aprill 2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1224/2009 (millega luuakse ühenduse kontrollisüsteem ühise kalanduspoltiika eeskirjade järgimise tagamiseks) üksikasjalikud rakenduseeskirjad (ELT L 112, 30.04.2011).

[5] EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 223/2009, 11. märts 2009, Euroopa statistika kohta ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1101/2008 (konfidentsiaalsete statistiliste andmete Euroopa Ühenduse Statistikaametile edastamise kohta), nõukogu määruse (EÜ) nr 322/97 (ühenduse statistika kohta) ja nõukogu otsuse 89/382/EMÜ, Euratom (millega luuakse Euroopa ühenduste statistikaprogrammi komitee) kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 87, 31.03.2009)