EUROOPA KOMISJON Brüssel,10.12.2021 COM(2021) 819 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Põhiõiguste kaitsmine digiajastul –







2021. aasta aruanne



Euroopa Liidu põhiõiguste harta kohaldamise kohta



Põhiõiguste kaitsmine digiajastul –



2021. aasta aruanne

Euroopa Liidu põhiõiguste harta kohaldamise kohta Sisukord Põhiõiguste kaitsmine digiajastul – 2021. aasta aruanne Euroopa Liidu põhiõiguste harta kohaldamise kohta 1. Sissejuhatus 2. Uue strateegia rakendamine, et tugevdada põhiõiguste harta kohaldamist ELis 3. Harta kui ELi suunanäitaja digiajastul 4. Veebisisu modereerimisega seotud probleemide lahendamine 5. Põhiõiguste kaitsmine tehisintellekti kasutamise korral 6. Digilõhega toimetulek 7. Platvormide vahendusel töötavate inimeste kaitsmine 8. Digitaalse jälgimise järelevalve 9. Jõudude ühendamine põhiõiguste tugevdamiseks digiajastul



1.Sissejuhatus Euroopa Liidu põhiõiguste harta on võimas vahend inimeste õiguste kaitsmiseks, edendamiseks ja edasiseks tugevdamiseks Euroopa Liidus. Põhiõigused kaitsevad inimesi põhjendamatu sekkumise, näiteks tsensuuri või massilise jälgimise eest, samuti annavad need inimestele võimaluse kasutada täiel määral ära oma õigusi ja võimalusi elus. Alati on võimalik parandada tingimusi ja seda, mil määral inimesed saavad oma õigusi kasutada. Harta abil võib suunata poliitilist tegevust kogu ELis. Mida paremini inimesed teavad hartaga tagatud õigusi ja oskavad neile tugineda, seda tugevamaks nad saavad. COVID-19 pandeemia on pannud proovile meie põhiõiguste ja -vabaduste kaitse ja tagatised. Põhiõiguste mis tahes piiramine peab olema vajalik ja proportsionaalne. Seda nõutakse ELi põhiõiguste hartas, mis on siduv ELi õigus. Hartaga kaitstakse ja edendatakse mitmesuguseid inimväärikuse, vabaduse, võrdsuse ja solidaarsusega seotud õigusi ning kõik liikmesriikide kohtud saavad seda kohaldada juhtudel, kui rakendatakse liidu õigust ja see on lõpliku kohtuotsuse tegemisel asjakohane.

Alates 2009. aastast on hartal samasugune õigusjõud nagu aluslepingutel, mis on liidu esmane õigus, millel põhinevad ELi õigusaktid. Euroopa institutsioonid peavad hartat järgima kogu oma tegevuses ning ELi liikmesriigid peavad liidu õigust rakendama kooskõlas hartaga. Millal peavad liikmesriigid hartat järgima? - Kui liikmesriigid lepivad nõukogus ja Euroopa Parlamendiga kokku uute ELi õigusaktide vastuvõtmise, on sageli vaja sellised õigusaktid jõustada liikmesriikide meetmetega, millega neid õigusakte rakendatakse. - Kui liikmesriigid võtavad vastu või muudavad õigusakte valdkonnas, milles liidu õigusega on kehtestatud konkreetsed kohustused, ei tohi nende õigusaktid olla vastuolus liidu õigusega, sealhulgas hartaga, sest selline seadusandlik meede kujutaks endast liidu õiguse rakendamist. - ELi rahastamisprogrammid on sätestatud ELi õigusaktides. Liikmesriigid peavad tagama, et seda raha kasutatakse vastavalt kõnealustes õigusaktides sätestatud õigusnormidele. Rahastamisprogrammide rakendamine kujutab endast liidu õiguse rakendamist. - Kui liikmesriigid võtavad vastu või muudavad õigusakte valdkonnas, milles ELil puudub pädevus ja mille kohta puudub liidu õigus, ei rakenda nad liidu õigust. Sellisel juhul ei ole harta neile siduv. Siiski on paljud hartas sätestatud põhiõigused ühtlasi sätestatud nii riikide põhiseadustes ja kohtupraktikas kui ka Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis, millele on alla kirjutanud kõik ELi liikmesriigid. Selleks et suurendada igaühe teadlikkust hartast, on Euroopa Komisjon 2010. aastast alates avaldanud aruandeid harta kohaldamise kohta. Käesolev aruanne järgib esmakordselt uut lähenemisviisi, mis tehti teatavaks strateegias põhiõiguste harta kohaldamise tugevdamiseks ELis (harta strateegia) . Aastaaruandes keskendutakse konkreetsele liidu õigusega reguleeritavale teemale ning vaadeldakse põhjalikumalt liikmesriikide parimaid tavasid ja probleeme selles valdkonnas. Selline lähenemine võimaldab uurida süsteemseid arengusuundi ja näidata, kuidas erinevad õigused saavad üksteist tugevdada ning kuidas poliitiline, ühiskondlik ja majanduslik areng võib korraga mõjutada mitut õigust. 2021. aasta aruande teema on põhiõiguste kaitsmine digiajastul kooskõlas Euroopa Komisjoni strateegilise rõhuasetusega digiüleminekule. Milline teave on käesoleva aruande aluseks? Aruanne on koostatud järgmise teabe alusel: - panus ELi liikmesriikidelt, kellel paluti anda teavet siseriiklikust vaatepunktist lähtudes; - suunatud konsultatsioon põhiõiguste valdkonnas tegutsevate Euroopa kodanikuühiskonna organisatsioonide katusorganisatsioonidega ning - põhiõiguste ja digiteerimise osa sisaldavad ELi ametite aruanded, eelkõige Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti (FRA) aastaaruanded põhiõiguste kohta. 2.Uue strateegia rakendamine, et tugevdada põhiõiguste harta kohaldamist ELis Komisjon võttis harta strateegia vastu 2020. aastal. Strateegia eesmärk on tagada harta kohaldamine täies ulatuses, muutes põhiõigused kõigi jaoks kättesaadavaks. Harta strateegiaga luuakse järgmiseks 10 aastaks põhiõiguste alase ühistöö raamistik kogu ELis ja liikmesriigid toetavad seda täielikult . Allpool on selgitatud nelja prioriteeti, millest juhindutakse harta strateegias sätestatud eesmärkide rakendamisel. 2.1Harta tulemusliku kohaldamise toetamine ja jälgimine liikmesriikides Riiklikel ja kohalikel ametiasutustel, liikmesriikide parlamentidel ja õiguskaitseasutustel on oluline roll hartas sätestatud õiguste edendamises ja kaitsmises ning kodanikuühiskonna organisatsioonidele ja õiguste kaitsjatele soodsa keskkonna loomises. Komisjon teeb tihedat koostööd liikmesriikidega ning aitab neil rakendada liidu õigust ja poliitikat tulemuslikult ja täiel määral kooskõlas hartaga. Samuti aitab komisjon liikmesriikidel rakendada ELi rahastatavaid programme kooskõlas hartaga. Ühissätete määruses on sätestatud eeskirjad, mida tuleb järgida ELi rahaliste vahendite kasutamise korral. Määrusega nõutakse, et liikmesriigid looksid ja kasutaksid tulemuslikke mehhanisme, millega tagatakse ELi rahastatavate programmide vastavus hartale, näiteks aruandluskord seirekomisjonile seoses hartat käsitlevate kaebustega või fondidest toetatavate tegevuste mittevastavusega hartale. Komisjon annab jätkuvalt tehnilist abi, mis aitab liikmesriikidel tagada, et ELi vahenditest toetatavaid programme kavandatakse ja rakendatakse kooskõlas hartaga. Ühe konkreetse rahastamiskava (kodanike, võrdõiguslikkuse, õiguste ja väärtuste programmi) raames lõi komisjon riiklikele, piirkondlikele ja kohalikele ametiasutustele uusi võimalusi rahastada projekte, mis edendavad väärtuskultuuri ja suurendavad teadlikkust hartast . Linnadel on sellise kultuuri edendamises ja põhiõiguste kaitsmises oluline roll. Palju linnad on ühinenud inimõiguste linnade võrgustikuga ja kinnistavad põhiõigused oma poliitika kujundamisse. 2021. aasta oktoobris avaldas FRA põhiõiguste foorumil aruande „Inimõigused ELis: raamistik õiguste tugevdamiseks kohalikul tasandil“ . Raamistik hõlmab vahendeid, mis aitavad linnapeadel, kohalikel omavalitsustel ja haldusasutustel ning rohujuuretasandi organisatsioonidel integreerida inimõiguste standardid oma töösse. ELi rassismivastase tegevuskava 2020–2025 järelmeetmena kuulutas komisjon 2021. aasta novembris välja Euroopa kaasamise ja mitmekesisuse pealinna(de) auhinna. Auhinnaga tunnustab komisjon parimaid tavasid, mis võivad inspireerida muid Euroopa linnu ja piirkondi oma elanikele mitmekesisema ja kaasavama keskkonna loomises.

Harta strateegias kutsus komisjon liikmesriike üles määrama harta kontaktasutuse, et veelgi hõlbustada koostööd ja teabevahetust harta kohaldamise kohta. Praeguseks on 17 liikmesriiki harta kontaktasutuse juba määranud. Neil on oluline roll teabe ja parimate tavade levitamises seoses teadlikkusega hartast ning riigi suutlikkuse suurendamise jõupingutuste koordineerimises. Nende töö toetab Euroopa e-õiguskeskkonna portaali uue lehekülje „Liikmesriikide parimad tavad harta kohaldamisel“ eesmärki. Lehekülg käivitati 2021. aasta detsembris . Aluslepingute täitmise järelevalvajana on komisjon astunud konkreetseid samme, et tagada hartas sätestatud õiguste austamine (näiteks rikkumismenetluse algatamisega) juhul, kui liidu õigust rakendavad siseriiklikud õigusaktid või tavad rikuvad neid õigusi. Eelkõige tegutses komisjon selle nimel, et tagada järgmiste õiguste ja vabaduste austamine: ·valitsusväliste organisatsioonide ühinemisvabadus ja õigus kaitsta oma rahastajate isikuandmeid; ·akadeemiline vabadus; ·väljendusvabadus ja meedia mitmekesisus; ·inimväärikus; ·õigus eraelu puutumatusele; ·kõigi, sealhulgas LGBTIQ-inimeste õigus mitte kogeda diskrimineerimist soo ja seksuaalse sättumuse alusel. Komisjon on jälginud kõigis liikmesriikides COVID-19 pandeemia ajal võetud erakorralisi meetmeid ning nende mõju eelkõige õigusriigi põhimõttele, põhiõigustele ja liidu muude õigusnormide järgimisele. Seda on kajastatud 2021. aasta aruandes õigusriigi olukorra kohta ja selle riike käsitlevates peatükkides. 2.2Kodanikuühiskonna organisatsioonide, õiguste kaitsjate ja õiguspraktikute võimestamine Kodanikuühiskonna organisatsioonid ja sõltumatud inimõigustega tegelevad riiklikud asutused on ELi institutsioonide ja liikmesriikide olulised partnerid põhiõiguste, demokraatia ja õigusriigi edendamisel ning kaitsmisel. Nad aitavad suurendada inimeste teadlikkust oma õigustest ja tagada neile tõhusa kohtuliku kaitse. Need organisatsioonid peavad saama tegutseda toetavas keskkonnas, kus ei esine põhjendamatuid regulatiivseid piiranguid, rahastamisprobleeme ega laimukampaaniaid. Samuti peab neil olema võimalik suurendada oma suutlikkust. Mõnes liikmesriigis ei ole ikka veel tõhusalt toimivaid inimõigustega tegelevaid riiklikke asutusi, mis on olulised lülid valitsuse ja kodanikuühiskonna vahel . Liikmesriike kutsutakse üles looma sellised asutused ja tagama, et neil on võimalus töötada täiesti sõltumatult. Komisjon jälgib tähelepanelikult kodanikuühiskonna organisatsioonide olukorda ja annab oma iga-aastases õigusriigi olukorda käsitlevas aruandes ülevaate kodanikuühiskonna raamistikuga seotud arengust. 2021. aasta aruandes õigusriigi olukorra kohta märgitakse, et COVID-19 pandeemia mõjutas kodanikuühiskonna organisatsioone mitte ainult liikumis- ja kogunemisvabaduse piirangute tõttu, vaid ka rahastamise seisukohast. Aruande kohaselt on kodanikuühiskond COVID-19 meetmete kavandamisse ja rakendamisse üldiselt vähe kaasatud. 2020. aasta aruandes õigusriigi olukorra kohta tehti kindlaks meetmed, mis piirasid kodanikuühiskonna organisatsioonide väljendusvabadust. FRA kogutud andmete kohaselt leiavad paljud kodanikuühiskonna organisatsioonid, et alates 2020. aasta märtsist on riiklikud pandeemiameetmed nende tegevusele negatiivset mõju avaldanud. Kuigi nõudlus nende teenuste järele kasvas, oli enamikul raskusi oma teenuste osutamise jätkamisega. Praktilisi probleeme tekitavad tegevuste tühistamine, psühholoogiline mõju personalile ja vabatahtlike väiksem panus töösse. Komisjon toetab õiguste kaitsjaid ja kodanikuühiskonna organisatsioone ka sihtotstarbelise rahastamise kaudu, nagu konkursikutse ELi väärtuste kaitsmiseks ja edendamiseks, mis on täielikult suunatud väikestele ja kodanikuühiskonna rohujuuretasandi organisatsioonidele ning mille jaoks on aastateks 2021–2022 eraldatud 51 miljonit eurot . Algatatud on eraldi konkursikutse, mille jaoks on eraldatud 2 miljonit eurot, et toetada harta kohaldamisega seotud kohtuvaidlusi ja suutlikkuse suurendamist . Komisjon edendab ka kohtunike ja teiste õiguspraktikute suutlikkuse suurendamist ja teadlikkust hartast. 2020. aasta detsembris võttis komisjon vastu uue Euroopa õigusalase koolituse strateegia aastateks 2021–2024 ja algatas 2021. aasta märtsis konkursikutse eesmärgiga toetada õigusalase koolituse projekte, mille üks prioriteete on põhiõigused . Viidi ellu mitu hartat käsitlevat õigusalase koolituse projekti, mida komisjon kaasrahastas aastate 2014–2020 õigusprogrammi raames. Õigusalase koolituse materjalid põhiõiguste kohta on õigusvaldkonna spetsialistidele kättesaadavad 2020. aasta detsembris käivitatud platvormi kaudu . 2.3Põhiõiguste harta täiemahuline kaasamine ELi otsustusprotsessi ELi institutsioonid, organid, asutused ja ametid peavad järgima hartat kogu oma tegevuses. Komisjon suurendab sisemist suutlikkust harta järgimisel ning ajakohastab oma parema õigusloome vahendeid, sealhulgas 2011. aasta suuniseid põhiõiguste arvestamise kohta mõjuhinnangutes. Samuti töötab komisjon välja hartat käsitleva erikoolituse ja e-õppe töövahendi, mis aitavad töötajatel hinnata komisjoni poliitika ja seadusandlike ettepanekute mõju põhiõigustele. E-õppe töövahend tehakse avalikult kättesaadavaks ja see võib olla kasulik vahend koos ajakohastatud parema õigusloome vahendite ja suunistega teistele ELi institutsioonidele ning liikmesriikide seadusandjatele ja poliitikakujundajatele. Komisjon on valmis toetama Euroopa Parlamenti ja nõukogu, et tagada harta tõhus kohaldamine nende töös. 2.4Inimeste teadlikkuse suurendamine Käesoleva aruande vastuvõtmisega koos käivitab komisjon harta kohta teadlikkuse tõstmise kampaania, et teavitada inimesi nende õigustest ja sellest, kuhu pöörduda, kui nende õigusi rikutakse. Kampaania toimub veebis meediaürituste ja sotsiaalmeedia kaudu, kasutades teemaviidet: #RightHereRightNow. Selles keskendutakse teatavatele konkreetsetele õigustele, nagu õigus mittediskrimineerimisele ja võrdsusele, lapse õigused, väljendus- ja teabevabadus ning õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele. Kampaaniasse kaasatakse olulised partnerid, nagu kodanikuühiskonna organisatsioonid, inimõigustega tegelevad riiklikud asutused, FRA ning muud ELi asutused ja ametid. Luuakse seosed muude õigusi käsitlevate teabekampaaniatega ja Euroopa tuleviku teemalise konverentsiga. Komisjon on tõlkinud ELi põhiõiguste harta veebilehe kõigisse ELi ametlikesse keeltesse ja võttis kasutusele Euroopa e-õiguskeskkonna portaali uue versiooni, mis sisaldab teavet harta kohaldamise ja selle kohta, kust abi saada. 3.Harta kui ELi suunanäitaja digiajastul

Euroopa Komisjon on seadnud prioriteediks kujundada digiüleminekut viisil, mis toob kasu kõigile ega jäta kedagi kõrvale. See, mida varem nimetati „veebiväliseks maailmaks“, on praegu muutumas eristamatuks sellest, mida nimetati „veebipõhiseks maailmaks“. See toob kaasa palju probleeme, sest kiiresti muutuvas digikeskkonnas on keeruline tagada põhiõiguste austamist. Digitehnoloogiat kasutatakse üha enam meie ühiskonna kõigis valdkondades ning sellel on mitmesuguseid ja paljuski kasulikke kasutusviise. Digilahendused edendavad teadusuuringuid, suurendavad tööstustoodangut, hõlbustavad mitmesuguste teenuste osutamist ja üleminekut kestlikkusele ning on praegu peamine era- ja avaliku sektori sidekanal. Digilahendused suurendavad inimeste võimalusi osaleda demokraatlikus arutelus ja saada infot mis tahes teema kohta. Eelkõige tehisintellektisüsteeme saab kasutada innovatsiooni ja jõukuse edendamiseks ning üksikisikud saavad neid kasutada töövahenditena kõigis eluvaldkondades, näiteks tervishoiu- või tõlkimise valdkonnas või otsuste tegemise toetamiseks. Digitaalne automatiseerimine aitab tõhusamalt tööd korraldada ja võimaldab enneolematul tasemel koordineerimist. Andmete kogumine inimtegevuse ja selle mõju kohta aitab inimestel maailma mõista ja kujundada. Samas võivad teatavad tehnoloogia kasutusviisid piirata põhiõigustega tagatud kaitse tulemuslikkust. Ebaseadusliku sisu, näiteks vaenukõne ja laste seksuaalse kuritarvitamise levitamine ohustab ohvri õigust väärikusele ning desinformatsiooni levitamine seab kahtluse alla demokraatliku arutelu ja meie õiguse pääseda juurde teabele. Kui protsessid või isegi otsused on automatiseeritud, võib olla keeruline tagada tulemuste läbipaistvust ja vastutust, näiteks kui tööjaotuse üle otsustamisel kasutatakse keerukat tarkvara. Kui teave on puudulik või raskesti kättesaadav, võib olla raske hinnata ja käsitleda põhiõiguste rikkumisi. Mida rohkem automatiseeritud vahend tugineb välistele teguritele, nagu andmed või inimestelt või muudelt süsteemidelt saadud sisendinfo tulemuse saamiseks, seda raskem on tagada, et selline vahend ei riku õigusi juba olemuslikult, näiteks sisendinfos sisalduvate teatavate eelarvamuste tõttu, mis võivad lõppkokkuvõttes mõjutada tööalaste otsuste tegemist. Mida rohkem andmeid inimeste kohta kogutakse, seda lihtsam on inimesi jälgida ja mõjutada nende eraelu puutumatust. Võrguefekt võib vähendada üksikisikute mõjuvõimu suurte organisatsioonide suhtes, näiteks internetipõhistes kauplemiskohtades või tööplatvormidel, kus üksikisikutel on nõrgem positsioon ja vähem võimalusi organiseeruda. Samas kasutatakse ka sotsiaalmeedia platvorme vaenu ja ebaseadusliku sisu levitamiseks, näiteks ebaseadusliku vaenukõne, laste seksuaalset kuritarvitamist kujutava materjali või terroristliku sisu levitamiseks. Peale selle on vaja veel palju tööd teha, et aidata kõigil kasu saada uutest ja praktilistest vahenditest seal, kus internetiühendus, seadmed või teadmised nende vahendite kasutamise kohta on puudulikud. Need probleemid võivad kontekstist olenevalt tekkida eraldi või koos. Need võivad üksteist võimendada ja mõjutada korraga mitut põhiõigust ning seda tuleb nende probleemidega tegelemisel arvesse võtta. Käesolevas aruandes esitatakse mõned põhilised valdkonnad, milles digitehnoloogia kasutamise tõttu tekivad põhiõigustega seotud probleemid. Aruandes näidatakse, milliseid õigusi nendes valdkondades mõjutatakse, kuidas olukord ELi liikmesriikides areneb ning kuidas liikmesriigid ja Euroopa Komisjon kasutavad hartat erinevate probleemide lahendamiseks ning inimeste õiguste kaitsmiseks ja edendamiseks. 4.Veebisisu modereerimisega seotud probleemide lahendamine Veebipõhistel vahendajatel, näiteks sotsiaalmeediaplatvormidel, on iga inimese elus oluline roll ning need edendavad uusi suhtlusvorme üksikisikute, haldusasutuste ja ettevõtjate vahel. Uute suhtlusvõimaluste kasutamine on märkimisväärselt suurendanud inimestele kättesaadava teabe hulka ning annab inimestele rohkem võimalusi kasutada oma õigust väljendusvabadusele ja pääseda juurde teabele. Samuti loovad uued võimalused rohkelt veebiaktivismi ning üksikisikute ja kodanikuühiskonna kogunemise kohti. Suured platvormid kui uus avalik ruum ·Mõned veebiplatvormid on oluliselt hõlbustanud teabevahetust, mistõttu neil on demokraatlikus arutelus keskne roll. ·Kuna üle poole ELi elanikkonnast kasutab sotsiaalmeediat, sealhulgas 16- kuni 24-aastastest peaaegu 90 %, on platvormide ülesehitusel ja standarditel ulatuslik ühiskondlik mõju. ·Vahendid ja mehhanismid, mille abil need platvormid modereerivad sisu ja innustavad inimesi kulutama võimalikult palju aega platvormi teenuse kasutamisele, mängivad olulist rolli selle teabe ja arvamuste kujundamises, mida inimesed veebikeskkonnas näevad. ·Nende suurte platvormide ebaseadusliku sisuga tegelemine on keeruline, sest neist on saanud teabevahetuse avalik ruum, mis ei ole juriidiliselt mingil moel vastutav avalikes huvides tegutsemise eest. Samas võimendab veebiplatvormide kasutamine ühiskondlikke probleeme, nagu ühiskonna lõhestumine ja ebaseadusliku sisu levitamine, millel on sageli märkimisväärne negatiivne mõju põhiõigustele, näiteks lapse õiguste kaitsele, tarbijakaitsele ning teabe saamise ja levitamise vabadusele ning intellektuaalomandi kaitsele. Selline veebisisu nagu desinformatsioon ja vandenõuteooriad ei ole iseenesest ebaseaduslikud, kuid nende leviku ulatus ja kiirus võib avaldada negatiivset mõju demokraatlikule arutelule, usaldusele institutsioonide vastu ning COVID-19 pandeemia tõttu ka tervishoiule, ohutusele ja võrdsele kohtlemisele. ELi demokraatia seisab silmitsi paljude probleemidega, sealhulgas populism, üha polariseeruv poliitiline arutelu ja üldsuse usalduse vähenemine demokraatlike protsesside vastu desinformatsiooni tõttu. Neid nähtusi süvendavad kolmandate riikide koordineeritud sekkumine valimistesse, erahuvid, desinformatsiooni levitamine ning läbipaistvuse ja vastutuse puudumine suunatud poliitilistes reklaamides. Muret teeb ka see, et teatavad rühmad, näiteks noored, eakad või puudega inimesed, ei ole piisavalt kaasatud. Hirmutamise, ähvardamise, ahistamise ja vaenukõne kartuses on etnilised vähemused, sealhulgas roma kogukonnad, LGBTIQ-kogukonnad ja naised poliitikas osalemise suhtes erineval määral ja kontekstist sõltuvalt kõhkleval seisukohal. Neil asjaoludel aitavad põhiõiguste kaitse meetmed otseselt kaasa selliste ELi väärtuste toetamisele nagu jätkusuutlik, võrdõiguslik, demokraatlik ja osalusel põhinev ühiskond, kus valitsevad sallivus, diskrimineerimiskeeld ja pluralism. Iga demokraatia keskmes on väljendusvabadus, ka veebikeskkonnas. Kõigi seadusandlike või muude kui seadusandlike meetmete korral, mis on seotud sisu modereerimisega ja veebipõhiste vahendajate vastutusega nende teenuste sisu eest, tuleb arvesse võtta, et õigus sõnavabadusele hõlmab õigust väljendada mõtteid, mida võib pidada kriitiliseks, solvavaks, halvustavaks või vastuoluliseks, ning et õigust sõnavabadusele saab piirata üksnes väga rangetel tingimustel, sealhulgas väidetavalt ebaseadusliku sisu, näiteks vaenukõne levitamise korral. Euroopa Inimõiguste Kohus on siiski seisukohal, et riikidel on lubatud ja neil võib isegi olla positiivne kohustus võidelda mis tahes väljendusvormide vastu, mis levitavad, õhutavad, propageerivad või õigustavad teatavasse rahvusse või religiooni kuuluvatele isikutele või rühmadele suunatud vaenu. Sageli ei ole desinformatsioon ja väärinfo ebaseaduslikud, kuigi need võivad näida häirivad või solvavad. Kuigi väljendusvabaduse kaitseks on riigi esmane kohustus hoiduda sekkumisest ja tsensuurist, on riigil ka positiivne kohustus tagada soodne keskkond kaasavaks ja pluralistlikuks avalikuks aruteluks, eelkõige seoses valimistega, ja meediavabaduse kasutamiseks. Sellised meetmed lähevad sisu modereerimise valdkonnast kaugemale ning on seotud põhimõttelisema haridus- ja teavitustegevusega. Erasektori osalejad, näiteks digiplatvormid, määravad lepinguvabaduse ja ettevõtlusvabaduse õigust kasutades oma tingimused ja ärimudeli ilma riigi juhisteta sisu kohta, mida nad oleksid kohustatud majutama. Sellega seoses võivad nad võtta meetmeid, mis mõjutavad märkimisväärselt kasutajaid ja nende õigusi. Selliste eraõiguslike otsuste vastu ei ole alati võimalik kasutada õiguskaitsevahendeid nii, et otsused oleksid tasakaalus õiguste ja õigustatud huviga ning tagaksid teatava prognoositavuse. Kui veebiplatvormid liigselt eemaldavad seaduslikku sisu, võivad nad oluliselt piirata väljendus- ja teabevabadust. 4.1Olukord liikmesriigi tasandil Käesoleva aruande koostamiseks korraldatud suunatud konsultatsiooni käigus andsid kodanikuühiskonna esindajad teada liikmesriikides tekkinud probleemidest, mis on tingitud teatavast ebaseaduslikust veebisisust, nagu laimukampaaniad ja rünnakud nende vastu, kes töötavad teiste õiguste kaitsmise nimel. Teatati, et ebaproportsionaalselt palju on sihikule võetud naisi, eelkõige naisi, kes ei ole valgest rassist, või haavatavatesse rühmadesse kuuluvaid naisi, nagu rändajad ja romad, ning LGBTIQ-inimesi. Veebiplatvorme kasutavad lapsed puutuvad kokku sobimatu, kahjuliku ja vägivaldse sisuga ning netiahistajatega, mis suurendab ka peibutamise ja äärmusluse keskkonda värbamise ohtu. Teatati laste vastu suunatud seksuaalvägivalla võimendumisest interneti kaudu, näiteks suurenenud nõudluse tõttu laste seksuaalset kuritarvitamist kujutava materjali järele. Ka kodanikuühiskonna organisatsioonid määratlesid mitmes liikmesriigis tervist ja ohutust ning demokraatlikku arutelu mõjutava probleemina desinformatsiooni levitamise. Laialdaselt tunti muret läbipaistvuse (märgised, hoiatusteadete jagamine, kokkupuutest teatamine) ja meediapädevuse puudumise pärast vale või eksitava sisu suhtes. Kuigi ebaseadusliku sisu ja desinformatsiooni levikut peeti ohuks, hoiatasid kodanikuühiskonna organisatsioonid, kellega konsulteeriti, ka mõju eest väljendusvabadusele, kui selliste ohtude vastu võitlemiseks kasutatakse halvasti kohandatud modereerimispoliitikat. Kodanikuühiskonna organisatsioonid märkisid, et internetis on vaigistamiseks väärkasutatud autoriõiguse kaitset ning inimeste represseerimiseks on kasutatud laimamist käsitlevaid seadusi ja terrorismi ülistamist. Sisu modereerimise automatiseeritud süsteemide vähene täpsus, eriti kui neid kasutatakse sisu korral, mille õiguspärasuse hindamine sõltub suurel määral kontekstist, tekitas muret põhjendamatu mõju pärast väljendusvabadusele, sest liiga ulatuslikult eemaldatakse sisu ning teatavad avaldused ja arvamused, sealhulgas vähemuste avaldused ja arvamused, jäetakse esitamata. Akadeemiliste ringkondade esindajate ja suunatud konsultatsioonile vastanute sõnul võib kasutajate jaoks sisu kuvamise kohandamise algoritmide kasutamine samuti moonutada demokraatlikku arutelu, sest selle eesmärk on sageli reklaamitulude suurendamine, mitte üldsusele avalikest huvidest lähtuvalt usaldusväärse teabe jagamine. Ka rikkumisest teatajad on ajakirjanduse kaudu väitnud, et algoritmid, mille abil kohandatakse kasutajate jaoks sisu, tekitavad kahju. Peale mõju, mida selliste süsteemide kasutamine avaldab põhiõigustele, väitsid suunatud konsultatsioonile vastanud, et neid süsteeme kasutatakse sageli läbipaistmatult või mitte täiesti läbipaistvalt ja tagajärgede eest vastutatakse vaid vähesel määral.

Mitu ELi liikmesriiki on reguleerinud oma territooriumil loodud digiteenuseid. Nende õigusaktide eesmärk on tagada, et teenusepakkujad järgivad teatavaid menetluseeskirju, kui kasutajad või ametiasutused teatavad ebaseaduslikust sisust. Mõnikord hõlmavad need ebaseadusliku sisu erikategooriaid, nagu autoriõiguse rikkumine või ebaseaduslik vaenukõne. Nende seaduste täpsed nõuded erinevad siiski mitmes aspektis, näiteks: ·ebaseaduslikust sisust teatamiseks vajalik teave; ·reageerimisvõimaluse andmine sisu avaldajale; ·tähtaeg, mille jooksul teenuseosutaja peab reageerima; ·võimalikud kohustuslikud meetmed kuritahtlike teadete vastu või ·võimalus esitada vaieldavad juhtumid sõltumatule kolmandale isikule. Viimasel ajal on mitu liikmesriiki, olles mures vaenukõne ja terroristliku sisu leviku pärast, võtnud vastu, teinud ettepaneku või kavandanud täiendavate eeskirjade vastuvõtmist, keskendudes eelkõige ebaseadusliku sisu teatud kategooriatele ja hõlmates mõnikord ka väljaspool nende territooriumi registreeritud teenuseosutajaid. Siiski on olemas märkimisväärne õiguslik killustatus, mis tuleneb liikmesriikide individuaalsetest jõupingutustest võidelda ebaseadusliku veebisisu vastu ja pakkuda erinevaid väljendusvabaduse kaitsemeetmeid. Mitu liikmesriiki ning nõukogu ja Euroopa Parlament on kutsunud üles käsitlema neid ühiseid mureküsimusi ELi tasandil. Lisaks sellele täheldasid mitmed liikmesriigid, et riiklike asutuste vahelise piiriülese koostöö puudumine takistab tõhusat järelevalvet piiriüleselt tegutsevate veebiplatvormide üle . 4.2ELi poliitikameetmed Tuginedes liikmesriikide üleskutsetele, on ELi tasandil vastu võetud mitmeid valdkondlikke algatusi, et tagada põhiõiguste kaitsmine ning tegeleda konkreetset liiki ebaseadusliku sisuga, näiteks terrorismiga seotud teabe, laste seksuaalse kuritarvitamise, vaenu ja vägivalla õhutamise, inimkaubanduse, ohtlike toodete ja autoriõiguse rikkumisega. Audiovisuaalmeedia teenuste direktiiv Läbivaadatud audiovisuaalmeedia teenuste direktiiv võeti vastu 2018. aastal. Direktiiv sisaldab meetmeid alaealiste kaitsmiseks audiovisuaalse sisu ja äriliste teadaannete eest, mis võivad põhjustada neile füüsilist, vaimset või moraalset kahju. Liikmesriigid peavad ka tagama, et audiovisuaalmeedia teenused ei sisalda vägivalla või vaenu õhutamist inimeste vastu ühelgi ELi põhiõiguste harta artiklis 21 osutatud põhjusel. Selle direktiivi ülevõtmise tähtaeg oli 19. september 2020. Komisjon algatas 2020. aasta novembris rikkumismenetluse (ametlikud kirjad) 23 liikmesriigi suhtes, kes ei olnud direktiivi üle võtnud, ja paljud võtsid selle üle järgmisel aastal. 2021. aasta septembris saatis komisjon üheksale liikmesriigile teise hoiatuse (põhjendatud arvamused) täielikust ülevõtmisest teatamata jätmise tõttu. Läbivaadatud audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi rakendamine on oluline nii turuosaliste kui ka inimeste (sealhulgas sisu vaatajate ja alaealiste) jaoks.



Direktiiv autoriõiguse kohta digitaalsel ühtsel turul Autoriõiguse direktiiv võeti vastu 2019. aasta aprillis ja selle eesmärk on tagada, et õiguste omanik saab oma teose kasutamise eest õiglast hüvitist. Sellega luuakse tasakaal selliste konkureerivate põhiõiguste vahel nagu õigus intellektuaalomandile, väljendus- ja teabevabadus, teadusvabadus ning õigus haridusele ja kultuurilisele mitmekesisusele. Direktiiviga kehtestatakse autoriõiguse kohustuslikud erandid, mis kaitsevad nende kasutajate väljendusvabadust, kes loovad ja laadivad üles veebisisu jagamise teenuste sisu. Direktiiviga nõuti, et komisjon korraldaks sidusrühmade dialoogi, arutamaks veebisisu jagamise teenuse osutajate ja õiguste omanike vahelise koostöö parimaid tavasid, võttes eelkõige arvesse vajadust leida tasakaal põhiõiguste vahel ning erandite ja piirangute kasutamist. Pärast sidusrühmade dialoogi võttis komisjon 2021. aasta juunis vastu suunised, et toetada direktiivi artikli 17 ühtset kohaldamist, millega kehtestatakse uued eeskirjad kaitstud sisu kasutamise kohta veebisisu jagamise teenuste kaudu . Suunistes antakse praktilisi juhiseid artikli 17 peamiste sätete kohta, aidates turuosalistel paremini järgida direktiivil põhinevaid riigisiseseid õigusakte ning võttes arvesse sidusrühmadelt ja liikmesriikidelt saadud seisukohti. Ebaseadusliku rassistliku ja ksenofoobiast ajendatud vaenukõne vastu võitlemise käitumisjuhend 2016. aastal kirjutas komisjon peamiste veebiplatvormidega alla vabatahtlikule käitumisjuhendile, et tagada ebaseadusliku rassistliku ja ksenofoobiast ajendatud vaenukõne teadete kiire hindamine nii ettevõtete teenusetingimuste kui ka liidu õigust rakendavate liikmesriikide õigusaktide alusel, millega kriminaliseeritakse rassistlik ja ksenofoobiast ajendatud vaenukõne. Käitumisjuhendi järgimist jälgitakse regulaarselt. See annab häid tulemusi ning on edendanud ka veebiplatvormide, liikmesriikide ja kodanikuühiskonna koostööd, et tagada sisu kvaliteetne modereerimine, kui on vaja põhjalikult mõista vaidlusaluse sisu kultuurilist, keelelist ja ajaloolist konteksti. Soovitus ajakirjanike ja teiste meediatöötajate turvalisuse kohta Turvalisus on muutunud ajakirjanike jaoks suureks probleemiks internetis vaenu õhutamise ja füüsilise vägivallaga ähvardamise, aga ka küberturvalisuse riskide ja ebaseadusliku jälgimise tõttu. 16. septembril 2021. aastal avaldas Euroopa Komisjon soovituse ajakirjanike kaitse, ohutuse ja võimestamise kohta. Soovituses julgustatakse liikmesriike edendama koostööd veebiplatvormide ja nende organisatsioonide vahel, kellel on suured kogemused võitluses ajakirjanike ähvardamise vastu. Koostöös osalejaid võiks näiteks innustada täitma usaldusväärse teavitaja rolli. Ajakirjanikud ja muud meediatöötajad ei ole üksnes internetis vaenu õhutamise ja füüsilise vägivallaga ähvardamise sihtmärgid, vaid neid võidakse ka ebaseaduslikult jälgida. Soovituses märgitakse, et asjaomased riiklikud küberturbeasutused peaksid taotluse korral aitama ajakirjanikel saada küberkriminalistika spetsialistide abi, juhul kui on tarvis kindlaks teha, kas ajakirjanike seadmeid või veebikontosid on kahjustatud. Liikmesriigid peaksid ka edendama korrapärast dialoogi selliste küberturbeasutuste, meedia ja tööstuse vahel, eelkõige selleks, et edendada ajakirjanike seas küberteadlikkust ja digioskusi. Terroristliku veebisisu levitamise tõkestamist käsitlev määrus Julgeolek ja põhiõiguste austamine ei ole omavahel vastuolus olevad, vaid kooskõlalised ja üksteist täiendavad eesmärgid. Nii veebikeskkonna kui ka füüsilise keskkonna turvalisuse tagamiseks on vaja võidelda ebaseadusliku veebisisu vastu. Terroristliku veebisisu eemaldamise tagamiseks võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu 2021. aastal vastu terroristliku veebisisu levitamise tõkestamist käsitleva määruse. See hõlmab mitmeid põhiõiguste, eelkõige väljendusvabaduse kaitsemeetmeid. Näiteks saavad riiklikud ametiasutused anda eemaldamiskorraldusi üksnes määruses määratletud terroristliku sisu kohta ning korraldustes peab põhjendama, miks materjali peetakse terroristlikuks sisuks. Määrusega tehakse erand sisule, mida levitatakse hariduslikel, ajakirjanduslikel, kunstilistel või teaduslikel eesmärkidel ja mille levitamise eesmärk on suurendada teadlikkust terroristliku tegevuse vastu võitlemisest. Veebiplatvormidel ei ole kohustust kasutada terroristliku sisu proaktiivseks tuvastamiseks või eemaldamiseks automaatseid vahendeid, kuid tehniliste meetmete kasutamise korral tuleb täpsuse tagamiseks ette näha kaitsemeetmed, eelkõige inimeste tehtav jälgimine ja kontrollimine. Alates 2023. aasta märtsist peavad liikmesriigid ja veebiplatvormid igal aastal esitama aruandeid terroristliku sisu eemaldamiseks võetud meetmete ja kasutusele võetud automaatsete vahendite toimimise kohta.

Veebis toimuvat laste seksuaalset kuritarvitamist käsitlevad õigusaktid Kuigi regulatiivmeetmed ebaseadusliku sisu vastu võitlemiseks keskendusid peamiselt üldsusele kättesaadavale sisule, näiteks sotsiaalmeedias või veebilehtedel avaldatud sisule, tuleb lahendada ka probleem isikutevahelise side teenuste, sealhulgas sotsiaalmeediateenustel põhinevate isikutevahelise side vahendite kaudu jagatud laste seksuaalset kuritarvitamist kujutava materjaliga. 2021. aasta augustis jõustunud ajutise õigusaktiga tagatakse, et teatavad veebipõhised sideteenused, nagu veebimeil või sõnumiteenused, võivad jätkata eritehnoloogia kasutamist rangelt selles ulatuses, mida on vaja veebis toimuva laste seksuaalset kuritarvitamist kujutava materjali tuvastamiseks, sellest teatamiseks ja selle eemaldamiseks, luues samas tagatised eraelu puutumatuse ja isikuandmete kaitseks kooskõlas isikuandmete kaitse üldmäärusega. Mehhanismid laste seksuaalse kuritarvitamise avastamiseks isikutevahelises suhtluses võivad mõjutada mitut põhiõigust, eelkõige side konfidentsiaalsust, isikuandmete kaitset ja väljendusvabadust. Ajutise määruse eesmärk on seda mõju leevendada sellega, et lubatakse kasutada vaid eraelu puutumatust kõige vähem mõjutavat valdkonna nüüdisaegsel tehnika tasemel tehnoloogiat. Määrusega nähakse ette ka õiguskaitsemehhanismid, mis võimaldavad üksikisikutel esitada teenuseosutajate vastu kaebusi, kui nende sisu eemaldamine ei olnud õigustatud. Samuti valmistab komisjon ette seadusandliku ettepaneku, mis asendab ajutise meetme ja annab teenuseosutajatele õiguskindluse ning tagab ühtse lähenemisviisi laste seksuaalset kuritarvitamist kujutava materjali tuvastamisele, eemaldamisele ja sellest teatamisele. Samas tagab see õige tasakaalu lapse õiguste ja vajaduse vahel kaitsta lapsi seksuaalse kuritarvitamise eest ning kõigi veebipõhiste teenuste kasutajate õiguse eraelule ja teabevahetusele. Inimkaubanduse vastu võitlemise ELi strateegia 2021–2025 Inimkaubitsejate digitaalse ärimudeliga võitlemine on üks prioriteetidest inimkaubanduse vastu võitlemise ELi strateegias 2021–2025, mille komisjon esitas 2021. aasta aprillis. Internetiteenuse osutajad ja seotud ettevõtted on osa lahendusest, mis toetaks inimkaubandusevastaseid jõupingutusi inimkaubanduse ohvrite ärakasutamise ja kuritarvitamisega seotud veebimaterjalide tuvastamise ja kõrvaldamisega. Komisjon alustab dialoogi asjaomaste interneti- ja tehnoloogiaettevõtetega, et vähendada veebiplatvormide kasutamist ohvrite värbamiseks ja ärakasutamiseks. Samuti soodustab komisjon võimalikke sarnaseid dialooge liikmesriikides riigi tasandil. Digiteenuste õigusakti ettepanek Digiteenuste õigusakti ettepanekuga, mille komisjon võttis vastu 2020. aasta detsembris ja mida praegu arutavad kaasseadusandjad, määratakse kindlaks veebipõhiste vahendajate kohustused. Ilma et see piiraks valdkondlike ELi õigusnormide, näiteks autoriõigust või terroristlikku veebisisu käsitlevate normide kohaldamist, nähakse sellega ette ELi ühtsed horisontaaleeskirjad veebisisu modereerimise tasakaalustatud juhtimiseks. Ettepanekuga tagatakse kõigi põhiõiguste, sealhulgas kasutajate väljendusvabaduse ja eraelu puutumatuse, platvormide ettevõtlusvabaduse, lepinguvabaduse ja intellektuaalomandi õiguste asjakohane kaitse. Samuti on selle eesmärk kaitsta riskirühma kuuluvaid inimesi ähvarduste, hirmutamise ja diskrimineeriva käitumise eest ning kaitsta kõigi veebipõhiste teenuste kasutajate õigust inimväärikusele. Ettepanekuga püütakse saavutada need eesmärgid järgmiste vahendite abil: ·Säilitatakse suures osas veebipõhiste vahendajate kehtiv vastutuskord, sealhulgas üldise jälgimise või faktide kogumise kohustuse keeld. See lähenemisviis põhineb olemasoleval e-kaubanduse direktiivil, mis hõlmab: i) selliste vabaduste proportsionaalset ja asjakohast kaitsmist nagu väljendusvabadus, piirates seadusliku sisu eemaldamise ajendeid, ning ettevõtlusvabadus, tagades veebipõhistelt vahendajatelt nõutavate jõupingutuste proportsionaalsuse ja kaitstes nende seaduslikke ärikliente; ning ii) eri liiki ebaseadusliku sisu levitamisega seotud avalikku poliitikat, millega tagatakse, et vahendajad eemaldavad kiiresti sellise sisu seaduses sätestatud tingimustel. ·Veebipõhistele vahendajatele kehtestatakse selge ja proportsionaalse hoolsuskohustus. See tagab, et ebaseadusliku sisuga tegeldakse asjakohaselt ja läbipaistvalt ning et kasutajad saavad oma õigused maksma panna. Ettepanekuga nähakse ette ka ranged kaitsemeetmed sisu modereerimiseks, sealhulgas eraviisilistel tingimustel põhinevad meetmed. ·Määrusega kehtestatakse väga suurtele veebiplatvormidele, mis on oma ulatuse tõttu hakanud etendama keskset ja süsteemset rolli avaliku arutelu hõlbustamisel, kehtestada kohustuse hinnata ja maandada nende teenustes peituvaid ohte, sealhulgas ohte teatavatele põhiõigustele, nagu era- ja perekonnaelu austamisele, väljendus- ja teabevabadusele, diskrimineerimiskeelule ja lapse õigustele. Riskide maandamise strateegiates tuleb arvesse võtta ka platvormide sisu võimendamise algoritmide, näiteks soovitus- või reklaamisüsteemide võimalikku negatiivset mõju. Väga suurte veebiplatvormide suhtes kohaldatakse ka suuremat vastutust, sest need annavad kasutajatele veebipõhises suhtlemises rohkem valikuvõimalusi, ning peavad võimaldama sõltumatutel audiitoritel ja atesteeritud teadlastel oma süsteeme kontrollida. Võitlus desinformatsiooni vastu ja poliitilise reklaami reguleerimine veebis Desinformatsiooni, väärinfo ja vandenõuteooriate levik võib põhjustada arutelude polariseerumist ning ohustada tervist, julgeolekut ja keskkonda. Samuti võib desinformatsioon pärssida inimeste võimet teha teadlikke, faktipõhiseid otsuseid. Mõnel juhul kujutab desinformatsioon endast kõnet, mida riik saab õiguspäraselt piirata (näiteks rassistlik ja ksenofoobiast ajendatud vägivalla ja vaenu õhutamine). Kuid väga sageli kaitseb desinformatsiooni õigus väljendusvabadusele, isegi kui see ei põhine teaduslikel tõenditel või tegelikel sündmustel. Kui tegemist on sõnavabadusega, peavad riigid hoiduma tsensuurist. Tõhusa tulemuse saavutamiseks tuleb desinformatsiooni ja vandenõuteooriate leviku piiramiseks võetavatele meetmetele lisaks tagada ka soodne keskkond kaasavaks ja pluralistlikuks avalikuks aruteluks. See on eriti oluline seoses valimistega. Eelnimetatut arvesse võttes jätkas komisjon aastatel 2020–2021 mitme meetme väljatöötamist, mille eesmärk on muuta veebikeskkond läbipaistvamaks ja selle osalised vastutustundlikumaks, võimestada kasutajaid ning edendada veebipõhist avatud demokraatlikku arutelu. Need meetmed hõlmasid i) sõltumatute faktikontrollijate ja teadustöötajate toetamist, eelkõige Euroopa digitaalmeedia vaatluskeskuse kaudu, ii) meetmeid meediapädevuse parandamiseks ning iii) järelevalvet isereguleerumisel põhineva desinformatsiooni käsitleva tegevusjuhendi üle. Nende järelevalvetegevuste tulemuste põhjal on komisjon avaldanud ka suunised selle kohta, kuidas tegevusjuhendi praegused ja uued allakirjutanud, sealhulgas privaatsõnumirakendused, reklaamisektor ja teised asjaomased sidusrühmad saaksid tegevusjuhendi ulatust ja rakendamist tugevdada ning tagada kindlama järelevalveraamistiku. Demokraatliku arutelu edendamiseks on Euroopa demokraatia tegevuskavas sätestatud meetmed vabade ja õiglaste valimiste toetamiseks, meediavabaduse tugevdamiseks ja desinformatsiooni vastu võitlemiseks. Tegevuskava hõlmab 2021. aasta novembris vastu võetud ettepanekut poliitreklaami läbipaistvuse ja suunamise kohta . See on osa meetmetest, mille eesmärk on kaitsta valimiste usaldusväärsust ja avatud demokraatlikku arutelu. Kavandatud eeskirjad näevad ette, et poliitreklaam peab olema selgelt märgistatud ja sisaldama teavet selle kohta, kes ja kui palju on selle eest maksnud. Poliitreklaami suunamise ja võimendamise meetodeid tuleks üldsusele väga üksikasjalikult selgitada ning juhul, kui need kasutavad tundlikke isikuandmeid ilma inimese selgesõnalise nõusolekuta, tuleks need keelustada. Lisaks tehakse uues digiõppe tegevuskavas aastateks 2021–2027 ettepanek töötada välja suunised õpetajatele ja haridustöötajatele desinformatsiooni vastu võitlemiseks ja digikirjaoskuse edendamiseks. Uue üldise tooteohutuse määruse ettepanek Selleks et võtta arvesse täiendavaid valdkondlikke nõudeid, võttis komisjon ELi tooteohutuse raamistiku läbivaatamise raames 2021. aasta juunis vastu ja avaldas uue üldise tooteohutuse määruse ettepaneku. Selle ettepanekuga, mis tugineb digiteenuste õigusakti ettepanekule, kehtestataks internetipõhistele kauplemiskohtadele täiendavad nõuded seoses ohtlike toodetega kui ebaseadusliku sisu erikategooriaga. Ettepanekut arutavad praegu kaasseadusandjad.

5.Põhiõiguste kaitsmine tehisintellekti kasutamise korral Tehisintellektitehnoloogiate kasutamisel võib olla märkimisväärne positiivne mõju meie ühiskonnale. See võib suurendada protsesside tõhusust, soodustada innovatsiooni ja teadusuuringuid. Samuti saab tehisintellektitehnoloogiaid kasutada mitmesuguste põhiõiguste edendamiseks, nagu õigus väljendus- ja teabevabadusele või tervishoiule, ning selliste oluliste avalikku huvi pakkuvate küsimuste edendamiseks nagu avalik julgeolek või rahvatervishoid. Teisest küljest, kui tehisintellekti kasutatakse otsustusprotsessi automatiseerimiseks või toetamiseks või sellisteks tegevusteks nagu jälgimine, ilma et rakendataks piisavaid kaitsemeetmeid ja kvaliteedikontrolli, võib see rikkuda ka üksikisikute õigusi. Sellised rikkumised võivad toimuda suures ulatuses, sõltuvalt sellest, kui laialdaselt süsteemi kasutatakse, ning neid võib olla raske vältida või avastada, kui tehisintellektisüsteem ei ole piisavalt läbipaistev või inimesed ei ole selle kasutamisest teadlikud. Näiteks tehisintellekti kasutamine inimeste kohta teabe saamiseks võib mõjutada andmekaitset ja eraelu puutumatust. Algoritmide või koolitusandmete kallutatus, näiteks soo, rahvuse või rassiga seotud kallutatus, võib viia ebaõiglaste ja diskrimineerivate tulemusteni. Kui töö võimaliku edukuse hindamise süsteemi on treenitud peamiselt meeste andmetega, siis näitab see süsteem naiste andmete analüüsimisel tõenäoliselt halvemaid tulemusi, ja see võib põhjustada diskrimineerimist. Lisaks sellele võib tehisintellekti kasutamine mõjutada õigust inimväärikusele, heale juhtimistavale, tarbijakaitsele, sotsiaalkindlustusele ja -abile, väljendusvabadusele, kogunemisvabadusele, haridusele, varjupaigale, kollektiivläbirääkimistele ja kollektiivsele tegutsemisele, headele ja õiglastele töötingimustele, juurdepääsule ennetavatele teenustele, kultuurilisele ja keelelisele mitmekesisusele, andmekaitsele ja eraelu austamisele, ning samuti haavatavate rühmade, näiteks laste, õigusi. Kui tehisintellektisüsteeme kasutatakse õiguskaitse või kohtusüsteemi kontekstis, võivad need mõjutada ka süütuse presumptsiooni ning õigust kaitsele ja õiglasele kohtulikule arutamisele. Peale selle takistab automatiseeritud süsteeme käsitleva asjakohase teabe kättesaamatus või puudumine põhiõigustega seotud kohustuste tõhusat täitmist ja üksikisikute juurdepääsu õiguskaitsevahenditele. Mis on tehisintellekt ja millised tehisintellekti konkreetsed omadused võivad endas ohtu kätkeda?



- Tehisintellekt on tehnoloogiate kogum, mida on viimastel aastatel kiiresti arendatud. Teatavat tüüpi tehisintellektisüsteemid järgivad eeskirju, mis genereeritakse automaatselt ja mida inimesed ei ole otseselt programmeerinud. See võib mõnikord anda suurepäraseid tulemusi, kuid võib tekitada ka probleeme. Tuginedes OECD esitatud tehisintellekti definitsioonile, määratletakse kavandatavas tehisintellekti õigusaktis tehisintellekt tarkvarana, mis on välja töötatud masinõppe, loogika- ja teadmistepõhiste või statistiliste lähenemisviiside abil ning mis suudab teatavate inimese kindlaksmääratud eesmärkide jaoks genereerida väljundeid, näiteks sisu, prognoose, soovitusi või otsuseid, mis mõjutavad keskkonda, millega süsteem suhtleb. - Teatavate tehisintellektisüsteemide läbipaistmatus (läbipaistvuse puudumine) ja keerukus (töötamine paljude erinevate komponentide ja protsessidega) raskendab õigusnormide võimalike rikkumiste, sealhulgas põhiõiguste austamist tagavate sätete rikkumise, tuvastamist ja tõendamist ning süsteemi võimalike vigade või töötõrgete väljaselgitamist. - Tehisintellektirakenduse konkreetset alamosa võib pidevalt kohandada isegi selle kasutamise ajal ning need rakendused võivad muutuda ja areneda ettenägematutel viisidel, mida ei ole lihtne jälgida. See toob kaasa teatava prognoosimatuse, mis võib mõjutada ohutust või põhiõigusi. - Süsteemide sõltumatu toimimine võib mõjutada ohutust, sest mõned tehisintellektisüsteemid täidavad ülesandeid vähese inimsekkumisega või ilma inimsekkumiseta. - Sõltuvus teatavate süsteemide andmetest ja algoritmides sisalduvad võimalikud eelarvamused võivad põhjustada või suurendada süsteemseid eelarvamusi ja vigu. Kui neid süsteeme ei kavandata, katsetata ega kasutata nõuetekohaselt, võivad need võimendada negatiivseid tulemusi, näiteks diskrimineerimist. 5.1Olukord ja meetmed liikmesriigi tasandil Viimastel aastatel on ELi liikmesriigid püüdnud tegeleda tehisintellektitehnoloogia kasutamisest tulenevate probleemidega. Paljud on välja töötanud riiklikud tehisintellektistrateegiad, milles rõhutatakse vajadust tagada põhiõiguste austamine. Lisaks sellele on liikmesriigid välja töötanud või kavatsevad välja töötada suunised ja eetikastandardid, mis aitavad tehisintellekti vahendeid kasutavatel isikutel tagada läbipaistvuse, jälgitavuse ja töökindluse, tegeleda võimalike eelarvamustega ja leida tõhusad viisid oma põhiõiguste austamise kohustuse täitmiseks. Mõnel juhul töötavad suunised ja oskusteabe välja selleks otstarbeks loodud teadlaste või ekspertide rühmad. Liikmesriigid rõhutasid vajadust ka ELi tasandil ühiselt tegutsedes tagada hartas sätestatud õiguste täielik järgimine ja kutsusid üles läbi vaatama olemasolevad asjakohased õigusaktid, et need vastaksid tehisintellektiga seotud uutele võimalustele ja probleemidele. 2020. aasta oktoobris võttis 27 liikmesriigist 26 vastu dokumendi „Põhiõiguste harta seoses tehisintellekti ja digitaalsete muutustega“, milles kutsuti üles põhiõiguste järgimise ja õigusnormide täitmise tagamiseks käsitlema teatavate tehisintellektisüsteemide läbipaistmatust, keerukust ja erapoolikust ning prognoosimatust ja osaliselt autonoomset käitumist. Liikmesriigid rõhutasid, kui oluline on kaasata mitmesuguseid sidusrühmi, sealhulgas kodanikuühiskonna sidusrühmi, et saada neilt oskusteavet. Käesoleva aruande vastuvõtmise ajaks ei olnud ükski ELi liikmesriik vastu võtnud õigusakte tehisintellekti kasutamisest tulenevate põhiõigustega seotud probleemide lahendamiseks. Pigem näib, et liikmesriikide ametiasutused tuginesid olemasolevatele õigusaktidele. 2017. aastal andis Itaalia kohus Itaalia haridusministeeriumile korralduse avalikustada automatiseeritud otsustusalgoritm, mida kasutati töötajate liikuvuse haldamiseks. Seejuures tugineti dokumentidele juurdepääsu õigusele, mis võimaldab ka õigust tõhusale õiguskaitsevahendile. 2018. aastal leidis Soome diskrimineerimisvastase võitluse ja võrdõiguslikkuse kohus, et üks individuaalse hindamise asemel soo, elukoha, vanuse ja keelega seotud statistikal põhinev krediidihindamise juhtum oli diskrimineeriv. 2020. aasta veebruaris tunnistas Madalmaade kohus kehtetuks Madalmaade õigusaktid, millega oli kehtestatud pettuste avastamise süsteem, mis põhineb Euroopa inimõiguste konventsioonis sätestatud põhiõigusel eraelu puutumatusele. Eri ametiasutuste kogutud andmete analüüsimiseks kasutati süsteemiriski näitajat (SyRi), et tuvastada inimesi, kes potentsiaalselt võivad panna toime hüvitistega seotud pettusi. Madalmaade kohus leidis, et SyRi kasutamine ei olnud piisavalt läbipaistev ja selle sekkumine eraelu puutumatusesse ei olnud proportsionaalne pettuste avastamise eesmärgiga. Esitatud näited osutavad, et liikmesriikides on juba esinenud tehisintellekti kasutamisest tulenevaid põhiõigustega seotud probleeme. Komisjoni kavandatud lähenemisviis tehisintellektiga seotud probleemidele seab eesmärgiks põhiõiguste tõhusa kaitse tugevdamise, edendades samal ajal tehisintellekti innovatsiooni. 5.2Komisjoni ettepanek reguleerida kõrge riskitasemega tehisintellekti 2021. aasta aprillis esitas komisjon ettepaneku võtta vastu määrus tehisintellekti kohta. Kavandatava määruse peamised eesmärgid on põhiõiguste ja ohutuse kaitse ning usaldusväärsete tehisintellektisüsteemide ühtse turu loomine. Ettepaneku eesmärk on tagada, et kõrge riskitasemega tehisintellektisüsteeme kavandatakse ja kasutatakse põhiõigusi järgides ning et liikmesriikide pädevad asutused ja kohtud saavad tõhusamalt uurida ja käsitleda põhiõigustega seotud kohustuste võimalikke rikkumisi. Ettepanekus järgitakse riskipõhist lähenemisviisi. Teatavad tehisintellektisüsteemid on otseselt keelatud, näiteks need, milles kasutatakse alalävisele tajule suunatud võtteid, ja need, mida ametiasutused kasutavad sotsiaalseks hindamiseks, sest need on vastuolus ELi väärtustega. Samuti on keelatud õiguskaitse eesmärgil kasutada üldsusele juurdepääsetavates kohtades biomeetrilise kaugtuvastamise süsteeme, välja arvatud juhul, kui kohaldatakse selgelt määratletud erandeid ja kaitsemeetmeid. Kõrge riskitasemega tehisintellektisüsteemid peavad enne turulelaskmist või kasutuselevõtmist vastama kindlatele nõuetele ja need peavad läbima vastavushindamismenetlused. Nende nõuetega tagatakse kõrge riskitasemega tehisintellektisüsteemide asjakohane dokumenteerimine ja testimine ning andmete piisav kvaliteet, jälgitavus, inimjärelevalve, stabiilsus, täpsus ja küberturvalisus. Neid nõudeid kohaldatakse juhul, kui tehisintellektisüsteeme kasutatakse sellistes olulistes valdkondades nagu biomeetriline tuvastamine, haridus, tööhõive, olulised avalikud ja erasektori teenused, näiteks krediiditeenused või sotsiaaltoetused, õiguskaitse, ränne ja piirikontroll ning kohtusüsteem. Samad nõuded kohalduvad ka tehisintellektisüsteemidele, mis on teatavate reguleeritud toodete (näiteks masinate või meditsiiniseadmete) ohutuskomponendid, ning neid tuleb enne ELi turule laskmist või kasutuselevõtmist kontrollida. Ettepanekuga tagatakse, et tehisintellektisüsteemide kasutajad, näiteks klientidega suhtlevad ettevõtted või otsuseid tegevad avaliku sektori asutused, saavad süsteemide arendajatelt piisavat teavet, mis tagab nende rakenduste sobiva kasutamise ja võimaldab neil täita oma põhiõigustest tulenevaid kohustusi.

Kui tehisintellektisüsteemide kasutamisega rikutakse põhiõigusi, siis tehakse kahju kandnud isikutele kättesaadavaks tõhus õiguskaitse, tagades tehisintellektisüsteemide läbipaistvuse ja jälgitavuse ning pädevate asutuste range järelkontrolli. Põhiõiguste täitmise eest vastutavatel järelevalveasutustel, näiteks andmekaitseasutustel, võrdõiguslikkust edendavatel asutustel või tarbijaorganisatsioonidel, on juurdepääs kõigile dokumentidele nende pädevusalasse kuuluvate suure riskiga tehisintellektisüsteemide kohta. Nad saavad teha turujärelevalveasutustega koostööd, et vastavaid tehisintellektisüsteeme vajaduse korral katsetada. Konkreetsete tehisintellektisüsteemide puhul minimeerivad mõjutatud inimeste suhtes kehtivad läbipaistvuskohustused manipuleerimisriski, eelkõige juturobotite (arvutiprogrammid, mis suudavad veebivestluses küsimustele vastata) või süvavõltsingute (kunstlikult loodud või manipuleeritud pilt, audio- või videosisu, mis sarnaneb olemasolevate inimeste, esemete, kohtade või muude üksuste või sündmustega ning mis näivad ekslikult ehtsad või tõesed) kasutamise korral. Inimesi tuleb teavitada ka sellest, kui kasutatakse emotsioonide tuvastamise või biomeetriliste tunnuste määramise süsteeme. See aitab neil teostada oma õigusi, mis tulenevad kehtivatest andmekaitsealastest õigusaktidest. Ettepanekut arutatakse praegu kaasseadusandjatega. 5.3Koostoime valdkondlike õigusaktidega – krediidivõimelisuse ja krediidihindamise näide Tehisintellekti käsitleva õigusakti ettepanek toimib koos teiste õigusaktidega, milles sätestatakse tehisintellektisüsteemide kasutamise sisulised eeskirjad selgelt suunatud kontekstis. Näiteks kasutavad krediidiandjad krediidivõimelisuse hindamiseks või krediidihindamiseks sageli automatiseeritud otsustusmeetodeid, sealhulgas tehisintellektisüsteeme. Teenuseosutajad tuginevad mitmesugustele andmetele, mida ei ole esitanud tarbija või millest tarbija ei ole teadlik. See tekitab muret isikuandmete kaitse, otsese või kaudse diskrimineerimise ja tarbijakaitse pärast. Tarbijakrediidi direktiiv ja hüpoteekkrediidi direktiiv sisaldavad sätteid krediidivõimelisuse hindamise kohta. 2021. aasta juunis võttis komisjon vastu uue ettepaneku tarbijakrediidi direktiivi kohta, millega tunnistatakse kehtetuks ja asendatakse kehtiv tarbijakrediidi direktiiv. Selles tehakse ettepanek kehtestada tarbijatele krediidiandmise eeskirjad, mille kohaselt peavad liikmesriigid tagama krediidivõimelisuse hindamisel kasutatavate menetluste ja teabe dokumenteerimise. Lisaks sellele peavad hinnangud põhinema asjakohasel ja täpsel teabel finants- ja majandusolukorra kohta (näiteks sissetulek ja kulutused) ning need ei tohiks põhineda sellistel andmetel nagu sotsiaalmeedia andmed. Tarbijatel on samuti õigus saada selgitusi selle kohta, kuidas tehti otsus nende krediidivõimelisuse kohta, esitada oma seisukoht ja saada isiklik kontakt krediidiandjaga. See õigus kajastab isikuandmete kaitse üldmääruse põhimõtteid automatiseeritud otsuste tegemise kohta. Uues ettepanekus on artikkel ka diskrimineerimiskeelu kohta, milles täpsustatakse, et krediidi saamiseks täidetavate tingimustega ei diskrimineerita liidus seaduslikult elavaid tarbijaid kodakondsuse ega elukoha tõttu ega muul ELi põhiõiguste harta artiklis 21 osutatud alusel. Ettepanekut arutatakse praegu kaasseadusandjatega. 5.4Oskused Tehisintellektisüsteeme kasutavatel töötajatel peavad olema piisavad oskused, et tagada põhiõiguste austamine ja asjakohane inimjärelevalve. Ka järelevalveasutused vajavad oma ülesannete tõhusaks täitmiseks tehniliste erioskustega töötajaid. 2020. aasta septembris võttis komisjon vastu digiõppe tegevuskava aastateks 2021–2027. Tegevuskava eesmärk on edendada digioskusi, sealhulgas seoses tehisintellektiga, ning see hõlmab eetikasuuniste väljatöötamist tehisintellekti ja andmete valdkonnas hariduses ja koolituses. Peale selle on kõik liikmesriigid, kes on vastu võtnud riiklikud tehisintellektistrateegiad, integreerinud oma strateegiatesse oskuste komponendi, näiteks haridusreformi kaudu, et tugevdada arvutuslikku mõtlemist, või algatuste kaudu elukestva õppe ja ümberõppe poliitika kohandamiseks. 6.Digilõhega toimetulek Digitaalne ühendatus ja pädevus võimaldab igaühel ühiskonnas aktiivselt osaleda. Üha rohkem olulisi tegevusi on muutumas veebipõhiseks – alates töö otsimisest, kaugtöö tegemisest, hariduse omandamisest kuni ametiasutustega suhtlemiseni või arstikülastuse kokkuleppimiseni. Kuid kõigil inimestel ei ole veebiühendust. Veebiühenduse puudumine võib mõjutada inimesi oma õiguste kasutamisel. Näiteks võib see mõjutada inimeste õigusi demokraatlikus ühiskonnas, sealhulgas nende õigust väljendus- ja teabevabadusele ning õigust kandideerida kohalikel valimistel, sest poliitilisi kampaaniaid korraldatakse üha enam internetis. COVID-19 pandeemia puhang on avalikele teenustele juurdepääsuga seotud raskusi süvendanud nende jaoks, kellel puuduvad vajalikud seadmed või digiteadmised, sest bürood on suletud ja inimestel palutakse suhelda riiklike asutustega veebis. Seda nähtust nimetatakse sageli digilõheks. Ikka veel puuduvad 46 %-l eurooplastest elementaarsed digioskused. Seda tõdetakse Euroopa sotsiaalõiguste sambas, mis hõlmab digitaalset kommunikatsiooni esmatähtsate teenuste hulgas, millele igaühel peaks olema juurdepääs, ja üleskutset võtta meetmeid abivajajate toetamiseks. On üha suurem oht, et inimesed, kellel puudub regulaarne juurdepääs internetile, vajalikud oskused nende teenuste kasutamiseks või kellel puudub juurdepääs digitootele või -teenusele kehapuude või kognitiivse häire tõttu, jäetakse kõrvale ja neil on raskusi oma õiguste kasutamisega. Selliste avalike teenuste puhul, millele on juurdepääs üksnes digivahendite abil, võivad veebiühenduseta inimesed sattuda olukorda, kus nad ei saa oma õigusi kasutada või vajavad selleks abi. Näiteks Prantsusmaa sotsiaalministeeriumi nõuandva organi Haut Conseil du Travail hinnangul on ühel inimesel viiest raskusi haldustoimingute tegemisega internetis ning ta hoiatab, et digiüleminek võib ohustada avalikele teenustele võrdse juurdepääsu põhimõtet, kui alternatiivseid juurdepääsuvõimalusi ei säilitata. Üha rohkematel majandustegevustel on digitaalne komponent ja seetõttu on üldist majandushuvi pakkuvatele teenustele juurdepääsu õiguse kasutamine muutunud üha enam sõltuvaks internetiühendusest. Lastel, kellel ei ole kodus veebiühendusega seadet, on raskusi kaugosalemisega koolitöös ning see mõjutab lapse õigusi ja õigust haridusele. Kui veebisaidid ja mobiilirakendused ei ole kohandatud puudega inimeste vajadustele, võib see piirata nende õigust integreerimisele ühiskonda. Võttes arvesse digilõhega kaasnevaid probleeme, püüavad liikmesriigid ja komisjon võtta mitmeid meetmeid tagamaks, et kedagi ei jäeta kõrvale. Nagu on märgitud Euroopa sotsiaalõiguste samba tegevuskavas, avaldab komisjon 2022. aastal aruande esmatähtsate teenuste kättesaadavuse kohta, mis hõlmab ka juurdepääsu digitaalsele kommunikatsioonile, andes ülevaate olukorrast 27 ELi liikmesriigis ning kaardistades olemasolevad riiklikud ja ELi meetmed ja head tavad, mis toetavad juurdepääsu abi vajavate inimeste jaoks. 6.1Digilõhe üldine vähendamine Asjaolu, et pandeemia ajal on paljud tegevused liikunud veebi, ei ole ainult probleem, vaid ka võimalus. Liikmesriigid on välja töötanud projektid, mida EL rahastab, et aidata majandusel taastuda pandeemia põhjustatud majanduslangusest. Need projektid hõlmavad meetmeid digilõhe vähendamiseks ja kaasavate digitaalõiguste saavutamiseks ning töö digiteerimisega tegelemiseks. Näitena võib tuua kaks riiklikku kava. Rumeenia kavatseb investeerida õpisisu ja juurdepääsetavate vahendite, näiteks videote ja interaktiivsete õppetundide loomisse ning töötada puudega õpilaste jaoks välja juurdepääsetavad digikirjaoskuse programmid. Saksamaa plaanib aidata soetada digiseadmeid õpetajate jaoks kogu riigis. Peale selle luuakse sellega platvorm elukestvaks digiõppeks ning erilist tähelepanu pööratakse ametlikult kõige vähem kvalifitseeritud inimeste toetamisele. Üldisemalt on eri liikmesriikides mitmeid paljulubavaid algatusi. 2021. aasta veebruaris kuulutas Belgia välja avaliku projektikonkursi, et toetada COVID-19 pandeemiast mõjutatud naisettevõtjaid, sealhulgas pakkudes suuniseid digiteerimiseks. Belgia investeerib ka kohalikesse organisatsioonidesse, mille eesmärk on parandada ebakindlas majanduslikus olukorras olevate noorte digioskusi. Portugal kaasab noori vabatahtlikke, et aidata harida täiskasvanuid digiülemineku alal, tuginedes 1 500 koolituskeskusest koosnevale riiklikule võrgustikule ning mitmetele tasuta vahenditele ja ressurssidele. E-kaasatuse programm peaks jõudma 1 miljoni inimeseni ning seda rakendatakse koostöös kohalike asutuste ja kohalike organisatsioonidega. Sarnaselt algatusega WiFi4EU toetab Itaalia teatavate inimeste juurdepääsu internetile ja on käivitanud projekti „Piazza Wifi Italia“, mis annab võimaluse enam kui 400 000 inimesele spetsiaalse rakenduse kaudu tasuta ja hõlpsasti ühenduda tasuta WiFi võrguga, mille leviala katab kogu riigi. 2020. aasta märtsis laiendati seda projekti tervishoiuasutustele, sealhulgas haiglatele. Digitaristu areng tõenäoliselt jätkub ja EL on võtnud meetmeid mitmes valdkonnas, et parandada ühenduvust. Digikümnendi põhiline ühenduvuseesmärk on teha kõigile Euroopa peredele 2025. aastaks kättesaadavaks kiire internetiühendus ja 2030. aastaks gigabitiühendus. Komisjon ja liikmesriigid leppisid 2021. aasta märtsis kokku ühenduvuse töövahendis, et edendada digivõrkude kasutuselevõtmist ja hõlbustada juurdepääsu 5G-sagedusalale. 2022. aastaks kavandatud lairibaühenduse kulude vähendamise direktiivi läbivaatamise eesmärk on veelgi toetada digivõrkude väljaarendamist, vähendades sellise kasutuselevõtmisega seotud halduskoormust, kulutusi ja ajakulu. Peale selle on komisjoni 2021. aasta juuni maapiirkondade pikaajalise arengu visiooni eesmärk vähendada linna- ja maapiirkondade vahelist lõhet, võimaldades juurdepääsu kiirele internetiühendusele, 5G-le (sealhulgas ELi rahastamise abil) ja digitehnoloogiale ning tugevdada digioskusi. Kiire lairibaühendus on peamine tegur, mis võimaldab digiüleminekut ja COVID-19 järgset taastumist. Komisjon kohustus vähendama juurdepääsetavusega seotud digilõhet maapiirkondades ning EL investeerib võrgutaristusse, traadita andmeedastuse standardisse ja kiudoptilisse taristusse, et tagada kõigile ELi elanikele juurdepääs energiatõhusale ja tulevikukindlale digitaalse ühenduvuse taristule. 6.2Avalik haldus Digitehnoloogia võimaldab inimestel saada laiema juurdepääsu avalikele teenustele ja teabele, mis võib aidata neil hallata oma igapäevaelu ja kasutada oma õigusi, eelkõige vabadust luua ja osutada teenuseid. Pärast 2009. aastal Rootsis toimunud tippkohtumisel allkirjastatud Malmö deklaratsiooni on ELi liikmesriigid teinud pidevaid edusamme avaliku halduse ajakohastamisel. 2017. aasta Tallinna deklaratsioon andis tõuke inimestele suunatud avalike teenuste ja ettevõtetele suunatud piiriüleste avaliku sektori teenuste digiteerimiseks . Viimati lisati 2020. aasta detsembris vastu võetud Berliini deklaratsioonis liikmesriikide kohustuste hulka meetmed põhiõiguste kaitsmiseks internetis ning 2021. aasta juunis vastu võetud Lissaboni deklaratsiooni eesmärk on tagada, et kedagi ei jäeta kõrvale. Liikmesriikide jõupingutused hõlmavad ka õigusemõistmise digipööret.

Liikmesriigid kasutavad avalikele teenustele juurdepääsu tagamiseks erinevaid lähenemisviise, millega nad püüavad digilõhet vähendada ja samas digiajastu nõudmisi täita. Prantsusmaa on näiteks otsustanud säilitada eri viisid juurdepääsuks avalikele teenustele, et vältida mis tahes takistusi. Inimesed ei ole kohustatud ametiasutusega elektrooniliselt ühendust võtma. Taani on järginud teistsugust lähenemisviisi, nn vaikimisi digitaalset strateegiat, ning muutis 2014. aastal elektrooniliste vahendite kasutamise kohustuslikuks kõigi kontaktide puhul ametiasutustega. Digilõhe vähendamiseks rahastab riik selliseid meetmeid nagu tasuta individuaalne toetus raamatukogudes, abi seadmete ostmisel ja toetus internetiteenuste tellimiseks. Samamoodi on Madalmaade valitsus ja kohalikud raamatukogud käivitanud digivalitsuse infopunktide algatuse, mille raames koolitatud raamatukogutöötaja vastab küsimustele ja abistab inimesi selliste traditsiooniliste digivalitsuse teenustega nagu maksudeklaratsioonid ja sotsiaalteenused, samuti uuemate teenustega, näiteks koroonarakendustega. 6.3Tervishoid Pandeemia tõttu hakati üha enam tervishoiuteenuseid osutama interneti teel, näiteks virtuaalsete konsultatsioonide või diagnostika või ravi eesmärgil välja töötatud rakenduste ja tarkvara kaudu. Mõne inimese, nagu maapiirkondade või väikesaarte elanike jaoks muudab see suundumus arstiabi saamise lihtsamaks, kuid teiste jaoks kujutab see endast uut takistust. Nende jaoks, kellel puudub juurdepääs või oskused, võivad digilõhe ületamise meetmed olukorda parandada. Näiteks Poolas on kasutusele võetud veebipõhine töövahend „Patsiendi internetikonto“, mis annab patsientidele juurdepääsu teabele nende varasema, praeguse või plaanilise ravi kohta ning võimaldab neil lahendada mitmeid küsimusi (digiretsept, varasemate andmete vaatamine, digisaatekiri, digihaigusleht ja toetusõigused), ilma et oleks vaja isiklikult külastada tervishoiuasutust. 6.4Haridus Mitmel liikmesriigil on poliitika ja programmid, et soodustada juurdepääsu tehnoloogiale ja tugevdada digioskusi koolihariduse kontekstis. Näiteks Kreeka pakub õpilastele ja üliõpilastele, kes seda vajavad, sooduskuponge tahvelarvuti või arvuti ostmiseks ning asjakohaseid haridusprogramme virtuaalse „Digioskuste akadeemia“ kaudu, mis käivitati 2020. aastal. ELi tasandil algatati 2020. aasta septembris digiõppe tegevuskava (2021–2027), milles on esitatud pikaajaline strateegiline visioon kestlikust ja kaasavast digiüleminekust hariduses ja koolituses. Sellega edendatakse kõigi juurdepääsu kvaliteetsele digiõppele ja võrdset juurdepääsu taristule, keskendudes eelkõige tütarlaste ja naiste julgustamisele, et nad osaleksid loodusteaduste, tehnoloogia, inseneriteaduste ja matemaatika valdkonna (STEM) õpingutes. 6.5Puudega inimeste integreerimine ühiskonda Digiühiskonnas osalemise hõlbustamiseks tagatakse Euroopa elektroonilise side seadustikuga puudega lõppkasutajatele võrdväärne juurdepääs elektroonilise side teenustele ja nende teenuste valik. Euroopa ligipääsetavuse akt jõustub 2025. aastal ning sellega laiendatakse puudega inimeste ja eakate kaasamist digimaailma, muutes nii era- kui ka avaliku sektori peamised tooted ja teenused kättesaadavamaks. 2016. aasta veebi juurdepääsetavuse direktiivi kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et avaliku sektori asutuste veebisaidid ja mobiilirakendused on juurdepääsetavad puudega inimestele, näiteks neile, kellel on nägemis-, kuulmis- või liikumispuue. Sel viisil tagatakse väljendus- ja teabevabadus, õigus haridusele, kutsevabadus ja õigus teha tööd, diskrimineerimiskeeld, puudega inimeste lõimumine, juurdepääs üldist majandushuvi pakkuvatele teenustele, dokumentidele juurdepääsu õigus, õigus vabalt liikuda ja elada liidu territooriumil, asutamisvabadus ja teenuste osutamise vabadus. Direktiivi saab rakendada erinevalt. Näiteks ajakohastas Sloveenia oma e-valitsuse riigiportaali selliselt, et seda saavad kasutada pimedad ja nägemispuudega inimesed, kurdid ja vaegkuuljad, düsleksiaga inimesed ja piiratud arusaamisega kasutajad. Tekstipõhistele menetluste kirjeldustele on lisatud näiteks lühivideod, mis sisaldavad ka tõlget viipekeelde. Kreekas kohandati pandeemia ajal digiõpikuid, et kõigil puudega inimestel oleks neile juurdepääs. 7.Platvormide vahendusel töötavate inimeste kaitsmine Digiplatvormid hõlmavad laia valikut kauplemiskohti, sotsiaalmeediat, loomesisu väljundeid, rakenduste poode, hinnavõrdluse veebisaite, koostöömajanduse platvorme ja otsingumootoreid. Need hõlbustavad infovahetust kasutajate ja ettevõtjate vahel. Digitaalsed tööplatvormid kui digiplatvormide eraldi alarühm on muutunud digimajanduse iseloomulikuks tunnuseks. Platvormitöö on loonud inimestele uusi majanduslikke võimalusi, võimaldades neil näiteks töötada osalise tööajaga ja siseneda tööturule. Samas tekitab see siiski probleeme seoses põhiõigustega, sealhulgas isikuandmete kaitsega, eraelu puutumatusega, töötaja õigusega olla informeeritud ja ära kuulatud, kollektiivläbirääkimiste ja kollektiivse tegutsemise õigusega ning heade ja õiglaste töötingimustega. Hinnanguliselt 28 miljonist inimesest, kes töötavad digitaalsete tööplatvormide kaudu, võib olla kuni 5,5 miljonit inimest, kes on fiktiivsed füüsilisest isikust ettevõtjad. Kuigi platvormidega sõlmitud lepingud kirjeldavad neid füüsilisest isikust ettevõtjatena, alluvad nad tegelikult kontrollile ja järelevalvele, mis on iseloomulikud töötaja staatusele. Probleemid tulenevad ka algoritmipõhistest ärimudelitest, nagu näiteks teabe puudumine ning platvormide vahendusel töötavate inimeste ja nende esindajate informeerimise puudumine selle kohta, kuidas algoritme kasutatakse ja kuidas need mõjutavad platvormitöö tingimusi. Ebapiisavad on ka õiguskaitsevahendid ja vastutus algoritmide kasutamise eest on ebaselge. Platvormitöö Platvormitöös on tavaliselt kolm osalist: platvorm, selle kaudu töötav isik ja klient (üksikisik või ettevõtja). Teatavatel juhtudel võib olla kaasatud ka neljas osaleja, näiteks toitu pakkuvad restoranid. Digitaalsed tööplatvormid määratlevad end tavaliselt vahendajatena ja käsitlevad pooltevahelisi suhteid füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemisena. Digitaalsetel tööplatvormidel täidetavad ülesanded võivad varieeruda keerukatest ülesannetest, nagu programmeerimine ja graafiline disain, lihtsate ülesanneteni, nagu kujutiste märgistamine. Komisjoni president Ursula von der Leyen teatas oma poliitilistes suunistes vajadusest parandada platvormitöö tingimusi. COVID-19 kriisi ajal on see vajadus veelgi rohkem esile tulnud, sest kriisi ajal hoogustus platvormide ärimudeli kasutamine. Euroopa Parlamendi hiljutises resolutsioonis rõhutatakse, et platvormitöö on tekitanud muret ebakindluse ja halbade töötingimuste, piisavale sotsiaalkaitsele halva juurdepääsu või selle puudumise, killustatud ja ettearvamatu sissetuleku ning töötervishoiu- ja ohutusmeetmete puudumise tõttu Resolutsioonis kutsutakse üles võtma ELis jõulisi meetmeid, et tegeleda tööalase staatuse väära klassifitseerimise probleemiga ja parandada algoritmide kasutamise läbipaistvust, sealhulgas töötajate esindajate jaoks. 7.1Olukord ja meetmed liikmesriigi tasandil Et vältida ebaausat konkurentsi, mis kahjustab töötajaid, ning võidujooksu madalaimate tööhõivetavade ja sotsiaalsete standardite suunas, on EL koostanud töötaja õiguste miinimumtaseme, mida kohaldatakse töötajate suhtes kõigis liikmesriikides. Töö- ja sotsiaalvaldkonda käsitlevate ELi õigusaktide kogum on aastate jooksul kasvanud. Lisaks sellele on platvormitööga seotud probleemide lahendamiseks riikide tasandil võetud meetmed liikmesriigiti erinevad. Mõned liikmesriigid on vastu võtnud siseriiklikud õigusaktid, et parandada töötingimusi või juurdepääsu sotsiaalkaitsele platvormitöös. Kohtud on teinud otsuseid tööalase staatuse väära klassifitseerimise kohta paljudes liikmesriikides. Mõnes liikmesriigis on sotsiaalpartnerid ja platvormiettevõtted osalenud kollektiivlepingute üle peetavatel läbirääkimistel. 2016. aastal võttis Prantsusmaa vastu õigusaktid, millega nähakse tööseadustiku läbivaatamise teel ette platvormide vahendusel töötavate inimeste töö- ja sotsiaalsed õigused, olenemata majandustegevuse sektorist. Seadust kohaldatakse tehnoloogiliselt ja majanduslikult sõltuvate füüsilisest isikust ettevõtjate suhtes. See annab juurdepääsu vabatahtlikule kindlustusele tööga seotud õnnetuste vastu, kohustab platvorme maksma kindlustusmakseid või pakkuma oma töötajatele kollektiivset kindlustust ning tagab õiguse kollektiivselt tegutseda ja jätkata haridusteed. Peale selle rõhutas kõrgeim erasektori töövaidlusi lahendav kohus (kassatsioonikohus) kahes otsuses, et sõiduvahendusvaldkonna platvormitöötajaid tuleb tunnustada töötaja staatusega töötajatena, kui platvorm saab neile anda juhiseid ja need ja kohustuslikuks teha. Arutelu platvormide vahendusel töötavate inimeste tegeliku staatuse üle jätkub ka muudes sektorites. Lazio piirkond Itaalias võttis 2019. aastal vastu õigusaktid kõigi platvormitöötajate töötingimuste ja sotsiaalkaitse parandamiseks olenemata nende tööalasest staatusest. Need õigusaktid hõlmavad kaitsemeetmeid tööga seotud õnnetuste korral, piisavat ohutuskoolitust ning vastutus- ja õnnetusjuhtumikindlustust. Samuti keelab see iga ülesande täitmise eest eraldi tasumise. Peale selle võttis Itaalia 2019. aastal vastu riiklikud õigusaktid, mis parandavad füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevate toidukullerite töötingimusi. Veelgi enam, Itaalia andmekaitseasutus määras 2021. aasta juulis ettevõttele Deliveroo Italy 2,5 miljoni euro suuruse rahatrahvi algoritmide läbipaistmatu kasutamise ja töötajate andmete ebaproportsionaalse kogumise eest. Asutus avastas isikuandmete kaitse üldmääruse sätete ja eraelu puutumatust käsitlevate riiklike õigusaktide, Itaalia töötajate põhimääruse ja eespool nimetatud töötajaid kaitsvate õigusaktide rikkumisi.

Hispaania võttis 2021. aasta mais vastu õigusakti, mille kohaselt platvormide vahendusel toidu ja postipakkide kättetoimetamise valdkonnas töötavaid inimesi peetakse töötajateks, ning pani vastupidise olukorra tõendamise kohustuse platvormidele. Peale selle kohustab see õigusakt platvorme andma ametiühingutele teavet algoritmide haldamise kohta, sealhulgas soorituse digijälgimise ja ülesannete automaatse määramise kohta. Selles seaduses on sätestatud, et kõik ettevõtted (mitte ainult kättetoimetamisplatvormid) peavad teavitama oma töötajaid parameetritest ja eeskirjadest, millel põhinevad automaatsed süsteemid, mis võivad mõjutada töötingimusi, töö saamist ja töökoha säilimist. Saksamaa avaldas tulevikutöö tegevuskava seoses platvormitööga tegelevate füüsilisest isikust ettevõtjate kaasamisega pensioni- ja kindlustusskeemidesse ning nende tööga seotud õnnetusjuhtumikindlustuse ajakohastamisega. Portugal avaldas 2020. aasta novembris tulevikutöö poliitikadokumendi, mis on seotud õigusliku eelduse loomisega platvormide vahendusel töötavate inimeste staatuse kohta, võimalusega suurendada füüsilisest isikust ettevõtjate sotsiaalkaitset ja edendada platvormitöötajate kollektiivset esindatust. 2018. aastal võttis Portugal vastu õigusaktid, mis käsitlevad individuaalset tasustatavat reisijatevedu ja millega kehtestatakse sõidukijuhtide tööaja piirangud. 7.2ELi ühine lähenemisviis Arvestades, et platvormitööga seotud eri probleemide lahendamiseks töötatakse välja riiklikke lähenemisviise, on olemas erinevate riiklike seadusandlike algatuste killustumise oht. Komisjon on platvormitöös tuvastanud mitu probleemi ning konsulteerinud kahes etapis Euroopa sotsiaalpartneritega platvormitöö algatuse vajaduse ja selle võimaliku suuna üle. Euroopa sotsiaalpartnerid nõustusid, et on lahendamist vajavaid probleeme, kuid jäid eriarvamusele vajaduse kohta konkreetsete meetmete järele ELi tasandil. Peale selle vahetas komisjon arvamusi paljude sidusrühmadega, sealhulgas eri- ja kahepoolsetel kohtumistel platvormiettevõtjate, platvormitöötajate ühenduste, ametiühingute, liikmesriikide esindajate, akadeemiliste ringkondade ja rahvusvaheliste organisatsioonide ekspertide ning kodanikuühiskonna esindajatega. Komisjon on teinud ettepaneku võtta vastu direktiiv platvormitöötajate töötingimuste parandamiseks ELi tasandil. Direktiiviga määrataks nõuetekohaselt kindlaks platvormitöötajate tööalane staatus, edendataks platvormitöö algoritmipõhises juhtimises läbipaistvust, õiglust ja vastutust ning suurendataks platvormitöö läbipaistvust, sealhulgas piiriülestes olukordades, toetades samal ajal digitaalsete tööplatvormide kestliku kasvu tingimusi liidus. 8.Digitaalse jälgimise järelevalve Isikuandmete kaitse ja eraelu puutumatus on digiajastul olulisimad põhiõigused. Need õigused hõlbustavad ja tugevdavad muude põhiõiguste kaitset, mida riigi- või eraõigusliku isiku poolne jälgimine võib mõjutada, nagu inimväärikus, väljendusvabadus, usu- ja veendumusvabadus või kogunemisvabadus, õigus õiglasele kohtulikule arutamisele ja tõhusale õiguskaitsevahendile või diskrimineerimiskeeld. Isikuandmete kaitse üldmääruse, õiguskaitse valdkonna andmekaitsedirektiivi ja e-privaatsuse direktiiviga on Euroopa tõusnud esirinda põhiõiguste kaitsmisel internetis. Üha suurenev digiteerimine kõigis eluvaldkondades tekitab probleeme isikuandmete kaitse ning era- ja pereelu puutumatusega. Muude õigusaktidega, näiteks andmehaldust käsitleva õigusaktiga, mille suhtes kaasseadusandjad saavutasid hiljuti poliitilise kokkuleppe, püütakse edendada tugeva andmepõhise majanduse tekkimist, reguleerides andmevahendusteenuseid, andmealtruismi ja kaitstud avalike andmete taaskasutamist kooskõlas andmekaitsekorraga. Milline seos on õigusel eraelu puutumatusele õigusega isikuandmete kaitsele? Need on eraldiseisvad, kuid kattuvad põhiõigused, mis on sätestatud põhiõiguste harta artiklites 7 ja 8. - Era- ja perekonnaelu austamine (eraelu puutumatus) kaitseb erasfääri ebaseadusliku sissetungi eest. Näiteks kaitstakse selle õiguse alusel isikutevahelise side ja kasutajate elektrooniliste lõppseadmete konfidentsiaalsust loata sissetungi eest. - Isikuandmete kaitset kohaldatakse üksnes isikuandmete automaatsele või käsitsi töötlemisele. Õigus ei piirdu isiku eraelu puudutava teabega, vaid hõlmab mis tahes isikuandmeid, sealhulgas isiku tööelu kohta. Isikuandmete kaitse põhimõtete nurgakivi on isikuandmete töötlemise läbipaistvus, õiglus ja seaduslikkus. Andmekaitse tähendab ka seda, et isikuandmeid töödeldakse üksnes konkreetsel ja selgelt väljendatud eesmärgil, need peavad olema õiged, piirduma sellega, mis on vajalik, ning neid tuleb säilitada turvaliselt ja ainult nii kaua kui vaja. Tegelik elu paneb ELi tugeva õigusraamistiku pidevalt proovile. Põhiõigustele keskenduvad tarbijaorganisatsioonid ja kodanikuühiskonna organisatsioonid mõistavad hukka isikuandmete kaitse üldmääruse täitmise puuduliku tagamise rikkumisjuhtumite korral. Viimastel aastatel on EL ja liikmesriigid võtnud palju meetmeid, et kaitsta avalikku julgeolekut ja lahendada julgeolekuprobleeme, kasutades kaasaegset tehnoloogiat. Sellega seoses väljendavad kodanikuühiskonna organisatsioonid muret järelevalve- ja julgeolekupoliitika proportsionaalsuse pärast, näiteks seoses ELi piiride jälgimisega või kui kehtestatakse või kavandatakse õigusakte, mis võimaldaksid ametiasutustel turvakaalutlustel skaneerida erasidet. Samuti on kodanikuühiskonna ja tööstusorganisatsioonid väljendanud muret tegevuse pärast, mida nad peavad liikmesriikide püüeteks krüpteerimist nõrgendada. Andmekaitseasutused ja liikmesriikide kohtud on taganud tõhusa õiguskaitsevahendi alati, kui era- või avaliku sektori osalejate võetud jälgimismeetmed rikuvad põhiõigusi. Näiteks võib tuua järgmised otsused: i) Rootsi andmekaitseasutuse otsus selle kohta, et Stockholmi ühistranspordi piletikontrolörid kasutasid kehakaameraid. Otsuses kritiseeriti läbipaistvuse puudumist ja liigset andmete kogumist ning selle tulemusel määrati trahv 16,1 miljonit Rootsi krooni; või ii) Prantsusmaa kõrgeima halduskohtuna tegutseva riiginõukogu Conseil d’Etat otsus, et politsei peab lõpetama mehitamata õhusõidukite kasutamise sotsiaalse distantseerumise nõuete järgimise kontrollimiseks, sest nendel mehitamata õhusõidukitel on tehniline suutlikkus tuvastada üksikisikuid ja neid ei kasutata kooskõlas andmekaitse õigusaktidega. Kavandatav Euroopa digiidentiteedi raamistik pakub kõigile ELi kodanikele ja elanikele vabatahtlikkuse alusel usaldusväärset ja turvalist digiidentiteeditaskut, mis võimaldaks kasutaja täieliku kontrolli all juurdepääsu digitaalsetele avalikele ja erateenustele ning mitmesuguste atribuutide ja volituste jagamist. 8.1Andmete säilitamine Alates 2014. aastast on Euroopa Liidu Kohus olnud seisukohal, et liikmesriikide õigusnormid telekommunikatsiooni metaandmete (liiklus- ja asukohaandmed) säilitamise kohta õiguskaitse ja luureteabe eesmärgil ei vasta liidu õiguse nõuetele. Euroopa Kohus on leidnud, et need siseriiklikud õigusaktid kujutavad endast olulist ja ebaproportsionaalset sekkumist õigusesse eraelu puutumatusele ja isikuandmete kaitsele, sest side metaandmetest saab teavet asjaomaste isikute eraelu paljude aspektide kohta. Tunnistades, et andmete säilitamise meetmed teenivad õiguspäraseid avaliku huvi eesmärke, on Euroopa Liidu Kohus mõningate eranditega korduvalt leidnud, et liidu õigus välistab seadusandlikud meetmed, mis kehtestavad elektroonilise side teenuste osutajatele ennetusmeetmena kohustuse säilitada liiklus- ja asukohaandmeid üldiselt ja vahet tegemata. Komisjon tegi 14. aprilli 2021. aasta ELi organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise strateegias aastateks 2021–2025 teatavaks, et analüüsib ja kavandab võimalikke andmete säilitamise viise kooskõlas Euroopa Liidu Kohtu otsustega, et reageerida õiguskaitse ja kohtusüsteemi vajadustele operatiivselt kasulikul, tehniliselt võimalikul ja õiguslikult korrektsel viisil, sealhulgas austades täielikult põhiõigusi, ning konsulteerib liikmesriikidega enne 2021. aasta juuni lõppu. Komisjon tegeleb praegu konsulteerimisega ja selle tulemusi kaalutakse hoolikalt, enne kui tehakse otsus võimalike edasiste sammude kohta. 8.2Krüpteerimine Krüpteerimine on väga oluline põhiõiguste kaitsmiseks ning süsteemide ja tehingute turvamiseks. ELi õigusaktidega nähakse ette krüpteerimine kui meede, millega tagatakse selliste põhiõiguste kaitse nagu eraelu puutumatus, isikuandmete kaitse ja väljendusvabadus ning tagatakse küberturvalisus . Peale selle on krüpteerimine oluline ka ärisaladuste kaitsmiseks ja aitab seeläbi inimestel kasutada oma õigust tegeleda ettevõtlusega. COVID-19 pandeemia algusest peale on digivahendite kasutamine suurenenud kõigis eluvaldkondades ja kasvanud on küberrünnete arv. Sellised ründed on tekitanud suurt kahju ettevõtetele ja elutähtsatele teenustele, sealhulgas tervishoiusüsteemidele, ohustanud inimeste õigusi ja toonud esile krüpteerimise olulisuse avaliku ja erasektori osalejate jaoks, sest see kaitseb teabe konfidentsiaalsust.

Krüpteerimise kasutamine võimaldab aga ka kurjategijatel varjata oma identiteeti ja sideseansside sisu. Pärast liikmesriikide üleskutseid on komisjon seadnud eesmärgiks uurida kõnealuste probleemidega tegelemiseks tasakaalustatud tehnilisi, operatiivseid ja õiguslikke lahendusi. Need lahendused peavad ühest küljest säilitama krüpteerimise tõhususe privaatsuse ja side turvalisuse kaitsmisel ning teisalt võimaldama tulemuslikult võidelda kuritegevuse ja terrorismiga. Komisjon kavatseb 2022. aastal teha ettepaneku edasiste meetmete kohta, millega käsitletakse seaduslikku ja sihtotstarbelist juurdepääsu krüpteeritud teabele kriminaaluurimise ja süüdistuse esitamise korral ning mis põhineb põhjalikul ülevaatel sellest, kuidas liikmesriigid krüpteerimist käsitlevad, ja mitut sidusrühma hõlmaval protsessil konkreetsete (õiguslike, eetiliste ja tehniliste) võimaluste uurimiseks ja hindamiseks. 8.3Biomeetriline kaugtuvastamine Kui välja arvata erijuhud, on ELi andmekaitse õigusnormidega põhimõtteliselt keelatud töödelda füüsilise isiku kordumatuks tuvastamiseks kasutatavaid biomeetrilisi andmeid. Selliste andmete töötlemisel peab olema õiguslik alus, mis põhineb andmekaitsega seotud õigusaktidel. Õiguslikuks aluseks võib olla kõigi asjaomaste inimeste vabatahtlik nõusolek, mida tegelikkuses on raske saada, või teise võimalusena ELi või liikmesriigi õigusakt, mis teenib olulist avalikku huvi, nagu terrorirünnaku konkreetse ja vahetu ohu ärahoidmine. Õiguskaitse valdkonnas saab töötlemiseks loa seaduse alusel. Kui biomeetriliste andmete töötlemine põhineb seadusel, peab seadus olema proportsionaalne taotletava eesmärgiga, järgima andmekaitseõiguse ja muude põhiõiguste olemust ning nägema ette sobivad ja konkreetsed meetmed asjaomaste isikute põhiõiguste ja huvide kaitsmiseks. Kodanikuühiskonna organisatsioonid on väljendanud muret biomeetrilise kaugtuvastamise tehnoloogiate üha sagedasema kasutamise pärast mitmes liikmesriigis ja on nõudnud nende kasutamise keelustamist. Biomeetriliste kaugsüsteemide kasutamist on kritiseerinud ka Euroopa Andmekaitseinspektor, liikmesriikide andmekaitseasutuste esindajatest koosnev Euroopa Andmekaitsenõukogu ja muud riiklikud põhiõigustega tegelevad asutused, nagu Defenseur des Droits Prantsusmaal. On mitmeid näiteid selle kohta, kuidas andmekaitseasutused sekkusid, et peatada sellise tehnoloogia ebaseaduslik kasutamine, näiteks ühes Prantsusmaa koolis, Rootsi politseis või ühes Madalmaade supermarketis. Lisaks olemasolevale raamistikule sisaldab tehisintellekti määrus, mille kohta komisjon tegi ettepaneku 2021. aasta aprillis (vt 4. peatükk), õiguskaitse eesmärgil toimuva reaalajas biomeetrilise kaugtuvastamise keeldu üldsusele avatud kohtades, välja arvatud kolm piiratud erandit ja tingimusel, et võetakse konkreetsed kaitsemeetmed. 8.4Haridus COVID-19 pandeemia ajal kasutasid haridus- ja koolitusasutused erinevaid digiplatvorme ja veebipõhiseid töövahendeid. Sageli nn kiirete lahendustena rakendatud äriliste digitaalsete õppelahenduste ja tarkvara kasutamine kaugeksamitel osalevate õpilaste jälgimiseks tekitas muret, et need võivad kasutajate andmeid kasutada tulu saamise eesmärgil, mitte sisuka pedagoogilise töö jaoks. Digiõppe tegevuskava alusel loodud Euroopa digiõppe keskus on foorum, kus töötatakse välja meetmed, et tagada tugevam valdkondadevaheline koostöö, edendada teabevahetust haridustöötajate vahel, töötada välja vahendid kvaliteedi tagamiseks ning tagada andmekaitse ja eraelu puutumatuse austamine. Kvaliteedi tagamisel ja usaldusel on sealjuures otsustav roll. Esimese eesmärk on edendada ühist arusaamist digiõppe peamistest kvaliteedistandarditest, teine tagab andmete kasutamise, eetika ja eraelu puutumatusega seotud peamiste põhimõtete järgimise. Lisaks Euroopa haridus- ja koolitusasutuste digivalmisoleku taseme tõstmisele võivad need kaks aspekti suurendada koostööd ning parandada saadaolevate digilahenduste üldist kvaliteeti. 8.5Tervishoid COVID-19 pandeemiale reageerimine hõlmab teatud määral ka isikuandmete, sealhulgas terviseandmete töötlemist, mille suhtes kohaldatakse selle tundlikkuse tõttu isikuandmete kaitse üldmääruse kohaseid täiendavaid eeskirju. Isikuandmete töötlemine peab piirduma sellega, mis on vajalik ja proportsionaalne eesmärgi saavutamiseks ja isikuandmete kaitse üldmääruse nõuete täitmiseks. Sellest on juhindutud ELi lähenemisviisis. Näiteks on komisjon andnud liikmesriikidele suunised pandeemiavastast võitlust toetavate mobiilirakenduste kohta ning toetanud nende tööd vahendiga, mis sisaldab nõudeid mobiilirakendustele ja tehnilisi kirjeldusi liikmesriikide hoiatusrakenduste koostalitlusvõime kohta ELis. Komisjon on loonud lüüsi, et selliseid hoiatusi saaks saata piiriüleselt ja eri liikmesriikide rakenduste vahel. Komisjon on esitanud ka platvormi reisija asukoha vormide andmete vahetamiseks, et toetada piiriülest kontaktsete isikute jälgimist transpordikeskkonnas. Järgmise sammuna võttis komisjon kohustuse esitada ettepanek ELi õigusraamistiku kohta, mis käsitleb koordineeritud lähenemisviisi hiljutiste reiside andmete registreerimisele sellises ulatuses, mis on vajalik COVID-19 leviku tõkestamiseks, tuginedes reisijate asukoha vormidega saadud kogemustele. Peale selle võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu 14. juunil 2021. aastal vastu määruse ELi digitaalse COVID-tõendi süsteemi loomise kohta, mille eesmärk on hõlbustada vaba liikumist COVID-19 pandeemia ajal . Loodi taristu, mis toetab vaktsineerimis-, testimis- ja läbipõdemistõendite väljaandmist ja kontrollimist, et ühtlustada rahvatervishoiu meetmete kontrollimist reisimisel (näiteks karantiininõuetest erandite tegemiseks). Kasutamise lihtsustamiseks on tõendid kättesaadavad nii digitaalses kui ka pabervormingus. Igal juhul piirduvad andmekategooriad ja töötlemine sellega, mis on vajalik kõnealuse eesmärgi saavutamiseks, näiteks isikutel, kes kontrollivad sertifikaate, on keelatud nende sisu pärast kontrollimist säilitada. Peale selle tagab ELi digitaalse COVID-tõendi jaoks loodud usaldusraamistik, et tõendit saab kontrollida ilma võrguühenduseta ja tõendi väljaandjat või muud kolmandat isikut kontrollimisest teavitamata. Läbipaistvus on alati oluline nii harta ja kohaldatavate õigusaktide õigusliku järgimise tagamiseks kui ka usalduse loomiseks ja säilitamiseks. Tulemus näitab, et kui meetmed on hoolikalt kavandatud, on andmekaitse kooskõlas tulemuslike rahvatervishoiu meetmetega ja võib aidata kaasa nende aktsepteerimisele ning tagada, et ELi andmekaitseraamistik on piisavalt paindlik. Komisjon valmistab praegu ette seadusandlikku ettepanekut tervishoiu Euroopa andmeruumi kohta, mis eeldatavasti võetakse vastu 2022. aasta alguses. Tervishoiu Euroopa andmeruumi eesmärk on hõlbustada digitaalsete tervishoiuteenuste osutamist ja edendada juurdepääsu terviseandmetele teadusuuringuteks, innovatsiooniks, poliitika kujundamiseks ja reguleerimiseks, parandades samal ajal veelgi inimeste kontrolli oma isikuandmete üle. Tervishoiu Euroopa andmeruumi algatus on täielikult kooskõlas kohaldatavate ELi andmekaitse õigusnormidega. 8.6Täitmise tagamine Andmekaitse ja eraelu puutumatuse eeskirjade järelevalve ja täitmise tagamise eest vastutavad pädevad riiklikud järelevalveasutused on ELi andmekaitse juhtimissüsteemi nurgakivi. Need asutused ja liikmesriikide kohtud vastutavad õiguskaitse valdkonna andmekaitsedirektiivi ja e-privaatsuse direktiivi liikmesriikide õigusse ülevõtmise ning isikuandmete kaitse üldmääruse nõuete järelevalve ja täitmise tagamise eest. Komisjoni üks põhieesmärke on, et liikmesriigid rakendaksid neid eeskirju nõuetekohaselt ja tulemuslikult. Liidu õiguse kohaselt on liikmesriikidel kohustus tagada oma andmekaitseasutuste sõltumatus ja eraldada neile piisavad vahendid järelevalveülesannete täitmiseks . Komisjon jälgib järelevalveasutuste sõltumatuse, ülesannete, volituste ja vahenditega seotud arengusuundi ning juhul, kui liikmesriigid ei järgi ELi õigusnorme, algatab rikkumismenetluse, et tagada nende eeskirjade tulemuslik jõustamine. Andmekaitseasutused teevad koostööd Euroopa Andmekaitsenõukogus, et tagada järjepidevus isikuandmete kaitse üldmääruse täitmise tagamisel, eelkõige piiriüleste juhtumite puhul. Pärast isikuandmete kaitse üldmääruse 3-aastast kohaldamist on koostöö tulemuslikkus pälvinud kriitikat ja Euroopa Andmekaitsenõukogu jätkab tööd tõhususe suurendamiseks. Komisjon jagab nõukogu, Euroopa Parlamendi ja Euroopa Andmekaitsenõukogu seisukohta, et nüüd tuleb keskenduda rakendamise parandamisele ja ELi andmekaitse õigusaktide täitmise tõhustamise meetmetele. 8.7Isikuandmete kaitse väljaspool ELi Põhiõiguste kaitse oluline aspekt veebikeskkonnas on üksikisikute kaitse jätkuv tagamine, kui nende andmed väljuvad EList. Isikuandmed liiguvad tänapäeva ühendatud maailmas kergesti üle piiride ning andmevood on muutunud kaubanduse, õigusloomealase koostöö ja isegi sotsiaalse suhtluse lahutamatuks osaks. Seetõttu oleksid isikuandmete kaitse üldmääruse ja õiguskaitse andmekaitsedirektiiviga tagatud kaitsemeetmed ebatõhusad, kui need piirduksid töötlemisega ELis. Eelnimetatut arvesse võttes jätkas komisjon oma ulatusliku tegevuskava elluviimist, mille eesmärk on edendada kaitse kõrget taset, kui eurooplaste andmeid edastatakse välismaale, hõlbustades samas andmete edastamist. Tegevuskava elluviimiseks kaasati peamisi partnereid, et jõuda järeldusele kaitse piisavuse kohta, milles on sätestatud, et ELi mittekuuluv riik tagab andmekaitse taseme, mis on sisuliselt samaväärne ELi andmekaitse tasemega. See andis olulisi tulemusi, näiteks võeti Ühendkuningriigis vastu kaks kaitse piisavuse otsust (vastavalt isikuandmete kaitse üldmäärusele ja õiguskaitse andmekaitsedirektiivile) ning viidi lõpule kaitse piisavuse läbirääkimised Lõuna-Koreaga. Pärast seda, kui Euroopa Kohus tunnistas kehtetuks varasema andmekaitseraamistiku Privacy Shield piisavusotsuse, on EL ja USA tõhustanud läbirääkimisi Atlandi-ülest andmeedastust käsitleva ELi ja USA eraelu puutumatuse uue raamistiku üle, mis tagab kohtu otsuse täieliku täitmise. Peale selle võttis komisjon 2020. aasta juunis vastu ajakohastatud lepingu tüüptingimused isikuandmete edastamiseks kolmandasse riiki, mis kajastavad isikuandmete kaitse üldmääruse uusi nõudeid ja on kohandatud tänapäevase digimajanduse vajadustele. Need on andmekaitse näidisklauslid, mille andmete eksportija ja andmete importija võivad vabatahtlikult lisada oma lepingupõhistesse kokkulepetesse (näiteks teenuslepingusse, millega nõutakse isikuandmete edastamist) ning mille eesmärk on tagada asjakohased andmekaitsemeetmed.