ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel 10.8.2004 
KOM(2004) 547 lõplik 
  
KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE 
millega käsitletakse Cotono u lepingu artikli 96 kohaste nõupidamiste algust Côte 
d'Ivoire´iga  
 
ET 2   ET 1. Marcoussis’s 24. jaanuaril 2003. aas tal sõlmitud rahuleping näeb ette teatava hulga riikide 
endale võetud kohustusi, mille eesmärk on rahu ja stabiilsuse taastamine ning 
usaldusväärsete, avatud ja läbipaistvate va limisteni jõudmine 200 5. aasta lõpus. Need 
kohustused hõlmavad mitmeid valdkondi, mis on se otud oluliste Cotonou lepingu artiklites 9 
ja 96 mainitud inimõiguste, demokraatlike prints iipide ja õigusriiki käsitlevate alustega. 
26. jaanuaril 2003 Paris-Kléber’i riigipeade ja valitsusjuhtide konverentsil peetud kõnes, kus 
rahvusvaheline üldsus kiitis heaks Ma rcoussis’ lepingu, mille ÜRO Julgeolekunõukogu 
järgnevalt oma 2003. aasta 4. veebruari resolu tsiooni 1464 üle kandis, kinnitas Euroopa 
Komisjoni president institutsiooni valmisolekut  “mobiliseerida Côte d’Ivoire’le vajalikud 
ressursid, et taastada stabiilsus ja majanduslik areng”, kuid rõhutas, et Marcoussis’s võetud ja 
Paris-Kléberi konverentsil pidulikult avalda tud kohustused “peaksid tõepoolest väljenduma 
reaalsuses ning rahu, stabiilsus ja turvalisus saavutatakse inimõiguste täieliku austamisega”. 
Euroopa Liidu eesistuja rõhutas samuti om a kõnes osalevate poolte vajadust järgida 
Marcoussis' lepinguga võetud kohustusi. 
2. Inimõiguste osas on Euroopa Liit pära st riigis 19. septembril 2002 puhkenud tõsist 
poliitilist ja sõjalist kriis i korduvalt väljend anud muret mõlema poole toime pandud 
rikkumiste osas, mis valdavalt langevad aeg a enne Marcoussis' lepingu sõlmimist 24. 
jaanuaril 2003. 
Euroopa Liit on konflikti algu sest alates paljudes oma av aldustes väljendanud muret 
inimõiguste olukorra pärast Côte d’Ivoire ’is. Oma 21. oktoobri 2002. aasta avalduses 
tervitades relvarahu sõlmimist väljendas EL muret inimõiguste pärast. 15. novembri 2002. 
aasta avalduses kutsudes üles rahulepingu le alla kirjutama mõistis EL hukka leitud 
inimõiguste rikkumised, näiteks doktor Beno ît Dacoury-Tabley’i mõrva. Seejärel, 
massihaudade avastamise tulemusel, mõistis EL 17. detsembril 2002. aastal uuesti hukka inimõiguste rikkumised riigis. 
Järgnevalt olukord paranes, kuni ajakirjanik Je an Hélène’i mõrvamiseni, mille EL mõistis 
hukka 27. oktoobri 2003. aasta aval duses, kutsudes riigivõime julgeolekujõudusid tagasi 
võitma. Pärast mõnda kuud vaikust mõistis  EL 25. märtsi 2004. aasta avalduses hukka 
vägivalla ägenemise Côte d’Ivoire’is ja 8. ap rilli 2004. aasta avalduses mõistis EL hukka 25. 
märtsi sündmused ning väljendas muret teiste raskete inimõiguste rikkumiste pärast järgnevatel päevadel ja riigi kodanike ning välismaalaste turvalisuse pärast.  
ÜRO uurimiskomisjoni koostatud raporti 2 5. märtsi 2004 sündmuste järeldused, mis 
avalikustati 13. mail 2004, selgitavad: “ See, mis juhtus 25. ja 26. märtsil on süütute 
tsiviilelanike massimõrv, mille käigus pandi toime tohutuid inimõiguste rikkumisi . Rongkäik 
osutus ettekäändeks tegelikult mi nutitäpsusega ette planeeritud ja teostatud tegevusele, mida 
viisid täide julgeolekuj õud, täpsemalt politsei, eripolitsei, armee, kuid ka eriüksused ja nn 
paralleelarmee, mida juhtis ja mille eest vast utasid kõrgeimad riigivõimud.“ Raporti järgi „oli 
tapetuid 120, haavatuid 274 ja teadmata kadunuid 20“.  
Pärast seda on päevavalgele tulnud teisi in imõigustega seotud murettekitavaid sündmusi. 
Prantsuse-Kanada ajakirjaniku Guy-André Ki effer’i kadumisele 16. ap rillil 2004 järgnes 7. 
juuni Abadjani tänavate „läänemaalaste jaht “, mil ekstremistid nn „noored patrioodid“ 
ründasid kümneid inimesi. Lisaks tappis üks Côte  d’Ivoire’i armee mittekontrollitav üksus 25. 
juunil 2004 Licorne’i operatsiooni käigus prantsuse sõduri. 28. j uunil 2004 leiti Abidjanis tee 
kõrvalt, kotis nöör kaela ümber, juuratudengi ja Côte d'Ivoire'i Revolutsioonilise 
 
ET 3   ET Kommunistliku Partei (PCRCI) noo rteorganisatsiooni liidri Ha bib Dodo surnukeha, kelle 23. 
juunil röövisid väidetavalt üliõpilasföderats iooni FESCI kuuluvad äärmu slastest tudengid. 
Lõpuks peaks mainima, et parlamendi 2004. aast a aprillis erak orralisel istungjärgul vastu 
võetud riikliku inimõiguste komisjoni loomise seadus ei ole kooskõlas  Marcoussis´ lepingu 
sätetega. Komisjoni koosseisu ei ole arvatu d Forces Nouvelles'i kolme osapoolt, kuigi 
Marcoussis' lepingu VI lisa lõige 1 näeb ette , et komisjoni peavad kuuluma kõigi lepingule 
allakirjutanud osapoolte esindajad. 
3. Cotonou lepingu teise olulisse osa – demokr aatlike põhimõtete – osas on Marcoussis´ 
lepingu kohustuste elluviimisel selgelt näha olulisi mahajäämusi ja lahknevusi. Nimelt 
lasuvad tugevad kahtlused, ka s 2005. aasta valimised suudeta kse korraldada rahuldavates 
tingimustes. Marcoussis’ lepingu täitmise hilin emise tõttu ei ole enam võimalik kohaldada 
lepingu I ja II lisa sätteid, millega käsitletakse valijate tuvastamist ja valijate nimekirjasid. 
Ajakavast on maas ka lepingu III lisas käsitlet ud valulise küsimuse lahendamine, millistele 
kriteeriumidele peab vastama president.  
Esiteks on valijate tuvastamisega seoses ärie ttevõte SITEL kätte antud operatsioon tugevalt 
veninud, see algas alles 2004. aasta juunis ning ainul t valitsuse kontrollitavates piirkondades. 
Riiklikule Tuvastamise Kontrollkomisjonile (C NSI), mis tuli Marcoussis' lepingu kohaselt 
luua 2004. aasta jaanuaris ainsa isikut tõe ndavaid dokumente välja andva organina 2001. 
aastal rajatud Riikliku Tuvast amisameti järelevalveinstituts ioonina, ei ole aga seniajani 
saanud oma tööks üldse raha. Alles 2004. aasta juu li algul otsustati CNSI-le raha eraldada. Et 
nüüd on tehniliselt võimatu võtta uute valijate ni mekirjade aluseks tuvastamistoimingud, tuleb 
need eraldi läbi viia. Prae gu on aga raske ette kujutada, kuidas on võimalik ilma eduka 
tuvastamiseta koostada valijate nimekirjad, mille valimiskomisjon peaks kokku panema kahe 
kuu jooksul jaanuari keskpaig ast märtsi keskpaigani 2005.  
Veelgi enam, kodakondsusseaduse muutmise seadus on endiselt vastu võtmata, sest see esitati 
Rahvuskogule alles 2004. aasta juunis.  
Pealegi tekitab Rahvuskogu aprillikuisel erak orralisel istungil vast u võetud ja 3. mail 2004 
jõustunud identifitseerimisseadus tõsise probleemi: selle artikkel 3 lõige 5 näeb ette, et riiklik 
isikutunnistus peab sisaldama andmeid, kas kodakondsus on saadud sünnipäraselt või naturalisatsiooni teel. Rääkimata sellest, et taolise info kasulikkus on kaheldav, võimaldab see 
kontrollimise käigus märkimisväärseid kuritarv itusi või ahistamist Potentsiaalne oht on 
ääretult suur, nagu tõendavad hiljutised traagilised sündmused muudes riikides. 
Teiseks on ajakavast kaugelt maas ka valimi ssüsteemi muutmine. 200 1. aastal loodud ning 
valimiste ja rahvahääletuste korraldamise ees t vastutajana äärmiselt olulise institutsiooni 
Sõltumatu Valimiskomisjoni (CEI) koosseisu muutmise seaduseel nõu esitati Rahvuskogu 
alles 28. aprillil 2004 kokku tulnud erakorralisele  istungile. Arutelude käigus vaidlustasid 
Marcoussis' lepingule vastu seisvad saadikud CE I koosseisu, kuigi valitsus oli lepingust kinni 
pidades näinud eelnõus ette kogu Côte d'Ivoire'i poliitilise spektri kaasamist. 24. juunil võttis 
kohalike omavalitsuste minister eelnõu tagasi, et seda ei võetaks vastu moonutatud kujul, 
nagu see juhtus aprillis, kui parlament võttis vastu Riikliku Inimõiguste Komisjoni asutamisseaduse. FPI üritas lisada sätte, mis või maldab Forces Nouvelles'i kaasamist CEI-sse 
pärast nende relvitustamist, ning soovis, et liikmete ametiaeg oleks piiratud. 
Probleeme tekitab ka konstitutsiooninõukogu koosseis, millel on valimiste osas oluline roll, 
sest just see lahendab valimisvaidlusi ja  kuulutab välja valimistulemused. Juba ÜRO 
 
ET 4   ET peasekretäri büroo tõstatas 6. jaanuaril Ju lgeolekunõukogule esitatud ra pordis augustis 2003 
toimunud nõukogu liikmete määramise teema. Nõukogu koosseisu kuulub kaheksa inimest: vabariigi endine president, kolm Rahvuskogu eesis tuja määratud liiget ja kolm vabariigi 
presidendi määratud liiget; vabariigi pres ident määrab ka nõukogu esimehe. 2003. aasta 
augustis määrati liikmed erakondadega aru pida mata, mis on vastuolus Marcoussis' lepingute 
vaimuga, kuigi neis küll ei mainita kons titutsiooninõukogu. Määramistega seonduvad 
asjaolud tekitavad kartust, et nõukogu otsused ei  pruugi olla erapooletud, sarnanedes selle 
poolest Ülemkohtu 2000. aasta otsustega, mi s põhjustas Ülemkohtu asendamise mitme 
institutsiooni, sealhulga s ka konstitutsiooninõukoguga. 
Samuti pole ÜRO saanud anda detailselt hinna ngut valimiste eelarvele , sest poliitiliste 
takistuste jätkumise ja turval isuse probleemide tõttu pole ÜRO saanud vastavat missiooni läbi 
viia.  
Kolmanda probleemideringi ehk äärmiselt tundli ku presidendile esitatavate tingimuste teema 
korral ei saa kaugeltki kindel olla Marcoussis's lepingu tingimu ste järgimises. Põhiseaduse 
artikli 35 muudatuse kavand, mis põhiseaduse artikli 126 järgi peab olema heakskiidetud 
rahvahääletusel, on endiselt Rahvuskogule esit amata. Rahvuskogu peab vastavalt põhiseaduse 
125. artiklile selle heaks kiitma kahe kolmandiku häälteenamusega, enne kui see on võimalik 
rahvahääletusele panna.  
4. Mis puudutab veel üht Cotonou lepingute äärmise lt olulist elementi, nimelt seaduslikkust, 
siis selles osas paistavad Côte d'Ivoire'i valitsusel puuduvat õiguslikud vahendid, mida on vaja 
kakaotööstuse auditeerimise raskustest jagusaamis eks, mida rahvusliku üht suse valitsus palus 
2003. aastal EL-il fi nantseerida. 
Auditi esimene järk lõppes möödunud sügisel, esialgsed tulemused avaldati 9. oktoobril 2003. 
See ei lahendanud mitte kõiki püstitatud proble eme, sest kogutud info jäi teatud struktuuride 
koostöö puudumise ja nende keeldumise tõttu a lluda auditi nõuetele ebatäielikuks. Raport 
nentis, et koostööst keeldus just tulude ko gumise seisukohast kaks kõige olulisemat 
institutsiooni. 
Esialgne raport tõi välja mitu probleemi, sealhulgas: 
– Institutsionaalne segadus, mille põhjus tas 1999. aastal CAISTAB-i asendanud nelja 
struktuuri õigusliku aluse kokkus obimatus. Nüüd tegeleb kaka otööstuse regulatsiooni või 
haldamisega neli institutsiooni: Kohvi ja Ka kao Regulatiivagentuur  (ARCC), Kohvi- ja 
Kakaobörs (BCC), Kohvi- ja Kakaokooperatiivid e Arendamise ja Edendamise Fond 
(FDPCC) ning Kakao Regulatiivfond (FRC), lisak s neile aga veel mitu ministeeriumi ja 
ministeeriumidevaheline komitee. 
– Suutmatus saada ülevaadet rahavoogudest, se st andmed FDPCC kogutud lõivudest ja 
säästufondi suunatud rahade s on ebatäielikud või puuduvad s ootuks (säästufondi bilanss 
pidanuks esialgse rapordi kohaselt olema üle 100 miljardi CFA frangi, mille kasutamise 
kohta aga andmed esialgu puuduvad). 
– Ressursside kogumise ja kasutamise seos: in fohankimise raskuste  tõttu ei suutnud 
audiitorid sellele äärmiselt olulisele küsimusele vastust leida. 
– Majandussektoris valitsevad kõrged maksud: 2001. aastal peetud aruteludel rahastajatega, 
eriti just Maailmapanga ja Rahvusva helise Valuutafondiga, lepiti kokku, et 
maksustamistase ei ületa 30%, sellest 20% maksude ja 10% kasutustasudena. Esialgse rapordi kohaselt oli maksusta mistase aga ligikaudu 37%. 
 
ET 5   ET Pärast esialgse rapordi avaldamist saatsid rahastajad peaministrile 2003. aasta novembris 
märgukirja, 2004. aasta jaanuaris rõhutasid nad peaministriga koh tudes vajadust viia läbi 
auditi teine etapp ning rakendada meet meid, mida soovitas esialgne raport. 
Valitsus väitis, et nelja institutsiooni „eraviis iline“ loomus ei võimalda riigil nõuda nende 
rahavoogude auditeerimist.  Märgukirjas nentisid rahastajad, et: 
- kõik maksud on kehtestatud ministri määruste ga ja ei ole farmerite vabatahtlik panus; 
- igasse täitev- või järeleva lveinstitutsiooni kuulus vali tsuse volinik, kes vastutas 
seaduslikkuse eest, nõustas osapooli ja vahendas tülisid.  
Siiani pole auditeerimise teist faasi auditeeritavate ametite keeldumise tõttu käivitatud, kuigi 
komisjon rõhutab nii Abidjanis kui ka Brüsseli s jätkuvalt Côte d’Ivoire’i ametiasutuste 
auditeerimise vajalikkust. Komisjon on Brüsse lis mitmel korral tõstatanud kõrgel tasandil 
küsimuse, eelkõige kohtumistel põllumajandusmini striga 13. veebruar il 2004, peaministriga 
25. veebruaril 2004 ja rahvusliku leppimuse ministriga 29. juunil 2004. 
Paistab, et õiguslikud vahendid auditeerimises t endiselt keelduvate asutuste vastu puuduvad. 
Tõhusate õiguslike vahendite puudumine kujutab e ndast tõsist lünka õiguslikkuse tagamisel. 
5. Ülaltoodut arvestades leiab komisjon, et vastavalt Cotonou lepingu artiklitel e 9 ja 96 on 
vajalik Côte d'Ivoire'iga konsultatsioonide alustamine. 
Konsultatsioonide eesmärk on: 
• väljendada uuesti EL-i muret inimõiguste rikkumi se pärast ja selgit ada, kuidas kavatseb 
Côte d'Ivoire teha lõpu karistamatus e õhkkonnale, mis soodustab kõnealuseid rikkumisi, 
ning luua valitseva olukorra parandamiseks pikaajalise seadusandliku, regulatiivse ja 
juriidilise aluse antud valdkonnas; 
• rõhutada suurt tähendust, mida EL omista b rahuldavates tingi mustes valimiste 
korraldamisele 2005. aastal, et vältida probleemide  teket, mis esinesid 2000. aastal ja mille 
tõttu 2001. aasta veebruaris alustati samuti artik li 96 põhjal konsultatsioone, ning selgitada, 
kuidas Côte d'Ivoire kavatseb  seekord seda saavutada; 
• väljendada uuesti EL-i ja muude rahvusvaheliste ra hastajate arvates ülitähtsat vajadust, et 
Côte d'Ivoire'i valitsus astuks sammud oma võimu kehtestamiseks ning tema enda soovil 
2003. aastal alustatud kakaotööstuse sektori a uditi teise etapi sujuvaks teostamiseks; 
• määrata kindlaks, kas on vaja võtta kasutuse le meetmeid, mida näeb ette Cotonou lepingu 
artikkel 96. 
6. Seetõttu teeb komisjon nõukogule ettepaneku kutsuda Côte d’Ivoire vastavalt Cotonou 
lepingu artiklitele 9 ja  96 läbirääkimistele ja lisatud kirjale. 
 
ET 6   ET LISA  
Brüssel, 
 
Laurent Gbagbo 
Côte d’Ivoire’i Vabariigi president 
Presidendiamet 
Abidjan 
Côte d’Ivoire 
EELNÕU 
Lugupeetud, 
Euroopa Liit on korduvalt, eelkõige eesistuja  avalduste kaudu, kuid ka kõrgeimate Côte 
d’Ivoire’i ametkondade kohtumistel järjepideva poliitilise dialoogi raam es Teie riigiga, 
väljendanud oma muret Côte d’Ivoire’i olukorra pärast. 
Euroopa Liit on eelkõige mures inimõiguste olukorra pärast, Marcoussis’ kokkuleppe 
kohaldamise mahajäämuse mõju pärast usaldusv äärsete, avatud ja läbi paistvate valimiste 
rahuldatavates tingimustes korraldamisele 2005. aas tal, ning juba kuus kuud kestva võimetuse 
pärast jätkata ELi finantseeritav at kohvi-kakao sektori auditit, mida alustati 2003. aastal Côte 
d’Ivoire’i valitsuse palvel.  
Vastavalt Cotonou lepingu artiklile 96 kutsu n Teie riiki ühenduse ja Euroopa Liidu 
liikmesriikide nimel kokkuleppe kohastele läbirääkimistele, et põhjalikult uurida olukorda ning seda vajaduse korral parandada. 
Soovime, et läbirääkimised toimuvad p eatselt kokkulepitud kuupäeval Euroopa Liidu 
Nõukogu hoones. 
Suurima lugupidamisega, Nõukogu nimel Komisjoni nimel 
Koopiad: AKV suursaadikute komitee eesistuja AKV grupi peasekretär