ET Euroopa Liidu Teataja C 232/23

Regioonide Komitee arvamus „Euroopa Liidu Läänemere piirkonna strateegia”

(2010/C 232/04)

I POLIITILISED SOOVITUSED

1. Euroopa Liidu Läänemere piirkonna strateegia (KOM(2009) 248 lõplik) on Euroopa Liidu arengu seisukohalt oluline dokument. Sellega luuakse raamistik piirkondlikule koostööle Läänemere piirkonnas, ent samal avab see tee makropiirkondade tekkele Euroopa Liidus. Euroopa Liidu laienemine on soodustanud makropiirkondade poliitilist kujunemist. Geograafiliselt lähestikku asuvatel liikmesriikidel on ühised eesmärgid ja väljakutsed, millele otsitakse vastuseid piirkondliku koostöö kaudu.

2. Euroopa Komisjoni teatises tõdetakse, et kuigi Läänemere piirkond on mitmes mõttes heterogeenne, on selle piirkonna riikidel hulgaliselt ühiseid huvisid ja nad sõltuvad mitmeski mõttes üksteisest. Samuti märgitakse teatises, et Läänemere piirkond võiks kujuneda piirkondliku koostöö mudeliks, mille põhjal saaks uusi meetodeid katsetada ning heade tavade näidetena edasi arendada. Regioonide Komitee juhib tähelepanu sellele, et strateegia peaks toetama ELi ühtekuuluvuspoliitika eesmärke. Avalike teenuste ja infrastruktuuri osas on kohalikul ja piirkondlikul tasandil suuri erinevusi.

3. Euroopa Liidu Läänemere piirkonna strateegia kuulub eelkõige Euroopa Liidu sisepoliitika valdkonda, mis hõlmab nii ELi kompetentsi kuuluvaid meetmeid kui ka tema pädevusest väljapoole jäävaid küsimusi. Euroopa Liidu Läänemere piirkonna strateegia on dokument, mille elluviimisega üritatakse edendada poliitika koordineerimist ja tõhustada õigusakte integreeritud lähenemisviisi abil.

4. Komisjon tõdeb, et „ühenduse programmide tõhusam koordineerimine ja strateegilisem rakendamine on esmatähtsad aspektid, eriti kriisiaegadel; nii on tagatud fondide ja tegevuspõhimõtete täielik rakendamine strateegia teenistusse”. Mitmel korral on rõhutatud, et strateegia peab looma Euroopa Liidule lisaväärtust. Olemasolev finants- ja õigusraamistik pakub ka võimalusi edukaks tegutsemiseks tihedama koostöö ja koordineerimise abil.

5. Euroopa Liidu Läänemere piirkonna strateegia on oluline dokument mitte ainult Läänemere, vaid ka Euroopa muude arenevate makropiirkondade seisukohalt. Läänemeri on ELi makropiirkondade kujunemise pilootala. Läänemere lahendused strateegia edendamiseks ja rakendamiseks annavad eeskuju ja loovad parimaid tavasid ka teistele võimalikele makropiirkondadele. Läänemere piirkonna kohalikud ja piirkondlikud osapooled loovad tavasid ka Euroopa muude piirkondade jaoks. Näiteks koostab Euroopa Komisjon strateegia dokumenti Doonau piirkonnale. Ka muudes makropiirkondades arutatakse vastava strateegiadokumendi vajalikkust.

6. Makropiirkondade teke Euroopa Liidus ei ole üheselt mõistetav küsimus. Kohalike ja piirkondlike omavalitsuste seisukohalt on vajalik nende koostöö tugevnemine ja laienemine selliselt, et see hõlmaks ELi poliitika eri valdkondi ja ületaks ka poliitikavaldkondade piirid. Makropiirkonnad ei peaks muutuma uueks institutsioonileseks tasandiks Euroopa Liidu ja liikmesriikide vahel, vaid need peaksid olema koostöövahend piirkondade, liikmesriikide ja ELi vahel. Makropiirkonnad loovad Euroopa integratsioonile lisaväärtust vaid juhul, kui nad suurendavad liikmesriikide ning kohaliku ja piirkondliku tasandi koostööd Euroopa Liidu poliitikavaldkondade tõhustajana.

7. Teatise kohaselt on makropiirkonna ulatus sõltuvalt probleemist erinev. Oma olemuselt on see ELi sisene strateegia, mis hõlmab kaheksat Euroopa Liidu liikmesriiki. Ent teatises märgitakse, et samuti on vaja tihedat koostööd ELi ja Venemaa vahel, et ühiselt lahendada paljusid piirkonna probleeme. Regioonide Komitee rõhutab, et Norra on samuti oluline Euroopa Liidu väline koostööpartner Läänemere piirkonnas. Konstruktiivset koostööd on vaja ka Valgevenega.

Välismõõde

8. Kuigi piirkondlikud strateegiad on ELi sisesed strateegiad, võib neil olla oluline tähtsus makropiirkondadega piirnevate ELi mittekuuluvate riikide seisukohalt. Läänemere ääres on kaks otseselt Läänemere piirkonnaga piirnevat riiki – Norra ja Venemaa. Norra on juba seotud Läänemere piirkonnaga Euroopa Majanduspiirkonna lepingu kaudu. See seob Norra ELi siseturuga. Selles osas Norra positsioon ei muutu. Läänemere strateegiasse kuulub siiski ka poliitikavaldkondi, mida Euroopa Majanduspiirkonna leping ei hõlma. Üks selline sektor on näiteks ELi merepoliitika, mis on Norrale oluline ja mille elluviimisel on Norral täita tähtis roll.

9. Venemaa positsioon ja suhe Euroopa Liitu on teistsugune. Neid suhteid reguleerivad eraldi kokkulepped ja programmid. Suhete aluseks on Venemaa ning ELi ja liikmesriikide koostöö- ja partnerlusleping (1994). Lisaks sellele on Venemaa ja Euroopa Liit sõlminud hulgaliselt asjakohaseid kokkuleppeid. Osapoolte vahel toimib ka poliitilise konsultatsiooni mehhanism. Kokkulepete elluviimine ei ole edenenud oodatud viisil ning hoolimata jõupingutustest ei ole kokkuleppele jõutud uuendatud koostöö- ja partnerluslepingu osas.

10. Venemaa ja Euroopa Liidu suhe Läänemere piirkonnas tugineb suures osas kahepoolsetele suhetele ja programmidele.

11. Komisjoni teatises ELi Läänemere strateegia kohta rõhutatakse Euroopa Liidu põhjamõõtme poliitikat. Teatises märgitakse, et „suhteid kolmandate riikidega reguleeritakse eelkõige põhjamõõtme kaudu, kuid erandina võib kasutada ka muid kanaleid, kui see vajalikuks osutub”.

12. Põhjamõõtme poliitika kui Euroopa Liidu poliitikaprogramm täiendab Läänemere strateegiat. Põhjamõõtme poliitika kaudu on ka Island Läänemere piirkonna koostöösse.

13. Strateegia elluviimisel tuleks rohkem tähelepanu pöörata välismõõtme küsimustele. Läänemere välismõõtme ulatust tuleks laiendada ka Läänemere valgalal asuvale Valgevenele ja Ukrainale. Kõnealuste riikide ulatuslikum kaasamine strateegia elluviimisse aitaks neid tuua lähemale Euroopa väärtustele.

14. Läänemere strateegia rakendamise õnnestumine sõltub sellest, kas selle elluviimisse suudetakse kaasata piirkonnas asuvad ELi mittekuuluvad riigid. Näiteks keskkonna, transpordi, logistika ja riikliku julgeoleku küsimustes on vajalik ELi välispiire ületav koostöö. Ka Läänemere piirkonna energiapoliitika on ELi välispiire ületav Läänemere poliitika.

15. Läänemere strateegia elluviimine toimub konkreetsete projektide vormis. Sellega ei ole tingimata seotud ulatuslikud poliitilised ühendused. Just konkreetsete projektide kaudu on võimalik välja tuua mõlemapoolne, näiteks koostööst Venemaaga saadav kasu.

16. Kohalikel ja piirkondlikel omavalitsustel on strateegia sise- ja välismõõtme elluviimisel oluline roll. Kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused osalevad paljudes ELi välispiire ületavates partnerlustes. Näiteks pakuvad sõpruslinnade suhted võimalusi strateegia eri valdkondade kasutamiseks. Euroopa Liidu Läänemere strateegia arendamiseks peaksid EL ja piirkonna muud osapooled otsima ja kujundama võimalusi, mille abil tugevdada strateegia välismõõdet selle elluviimise tõhustamiseks.

17. Läänemere piirkonnas kasutatakse ELi tavapäraseid rahastamisprogramme ja -vahendeid. Eriliseks väljakutseks on kõnealuste vahendite rakendamine Läänemere strateegias seatud eesmärkide teenimiseks. See on seda olulisem, et komisjoni teatises puudub ettepanek täiendava rahastamise või muude täiendavate vahendite kohta. Oluline on tagada, et ELi asjakohaseid olemasolevaid ressursse oleks praegu ja tulevasel programmitööperioodil võimalik täielikult kasutada strateegia eesmärkide saavutamiseks.

18. Euroopa Liidu Läänemere strateegia tugineb ja peab tuginema subsidiaarsuse põhimõtte elluviimisele. Teisisõnu tuleks strateegias keskenduda eelkõige neile küsimustele, mida ei ole võimalik rakendada vaid riiklike või kohalike meetmetega. Teatises esitatakse strateegia prioriteedid nelja põhiülesande vormis:

— tagada jätkusuutlik keskkond;

— edendada piirkonna arengut;

— suurendada piirkonna ligipääsetavust ja atraktiivsust;

— tagada piirkonna ohutus ja turvalisus.

19. Strateegia elluviimiseks on komisjoni teatisele lisatud eraldi tegevuskava. Tegevuskava on kolmetasandiline. Selles määratletakse esmalt neli sammast, mis vastavad strateegia neljale põhivaldkonnale. Sambad on jagatud 15 prioriteetseks valdkonnaks, mis jagunevad 78 nn juhtprojektiks. Prioriteetsed valdkonnad on valitud strateegia elluviimise seisukohalt selliselt, et need kas edendavad eesmärkide saavutamist või annavad võimaluse keskenduda Läänemere piirkonna seisukohalt olulistele küsimustele. Valdkondade teemad on üldised ja enamasti suhteliselt ulatuslikud. Juhtprojektid on konkreetsed ja oma olemuselt praktilisemad.

20. Strateegia ettevalmistamisel korraldas komisjon ulatusliku konsulteerimisprotsessi, mis koosnes kolmest peamisest osast: piirkonna valitsus- ja muude ametiasutuste mitteametlikud dokumendid; sidusrühmade üritused, et võimaldada ametiisikutel ning osalejatel valitsusvälistest organisatsioonidest ja erasektorist oma oskusteavet jagada. Samuti korraldati Europa veebilehe kaudu avalik arutelu, millest võttis osa suur hulk Läänemere piirkonna osapooltest

21. Arutelul osales kokku 109 sidusrühma. Nende hulgas olid esindatud kõik piirkonna kaheksa liikmesriiki ja kolm ELi mittekuuluvat riiki (Venemaa, Norra ja Valgevene). Oma seisukohti tutvustas ka 48 valitsusvälist organisatsiooni ning 31 kohalikku ja piirkondlikku omavalitsust. Oma arvamust väljendas ka 19 erasektori esindajat. Arutelu tõi välja hulgaliselt piirkonna sidusrühmade ideid ja ettepanekuid strateegia ettevalmistamiseks.

22. Arutelul osalenud osapooltel, eelkõige organisatsioonide ning kohalike ja piirkondlike omavalitsuste esindajatel peaks olema püsiv võimalus strateegia arendamisel osaleda. Regioonide Komitee arvates tuleks pöörata suurt tähelepanu teatise ja selle juurde kuuluva tegevuskava hindamisele ja järelevalvele. Teatises sisaldunud ettepanek iga-aastase foorumi korraldamise kohta on küll hea, ent sellest ei piisa. Komitee arvates peaks hindamine olema jätkuv ja see peaks olema avatud kõigile huvitatud sidusrühmadele.

23. Konsultatsioonide põhjal teeb komisjon järelduse, et uusi organeid strateegia elluviimiseks ei ole vaja. Läänemere piirkonnas on juba olemas palju koostööstruktuure: me ei peaks looma uusi lisastruktuure, mis suurendaksid üldhalduskulusid ega muudaks tegevust tõhusamaks. Läänemere piirkonnas on sadu erinevaid organisatsioone ja võrgustikke. Suurem osa neist on loodud 1990ndate aastate algul külma sõja süsteemi kokkukukkumise järel, et aidata Euroopa Liidu liikmeks saada soovivatel riikidel kohaneda Euroopa koostööga.

24. Kuigi piirkonnas on palju organisatsioone ja võrgustikke, on paljud neist 2004 aasta laienemise järel kaotanud tegutsemismotivatsiooni ja -vajaduse. Liikmesust edendama loodud organisatsioonid ei ole alati suutnud leida endale uut rolli ja ülesandeid. Läänemere strateegia ja selle elluviimine võiksid anda organisatsioonidele uusi ülesandeid. Kõik sidusrühmad peaksid ühiselt kaaluma ja hindama, kui suur võrgustik oleks Läänemere strateegia elluviimiseks sobilik.

25. Organisatsioonide ja võrgustike aktiveerimine eeldab ulatuslikku teavitus- ja teabevahetuskampaaniat strateegia sisu ja selle poolt pakutavate võimaluste kohta. Komisjoni ettepanekus ei pöörata sellele aspektile tähelepanu. Regioonide Komitee soovitab kohustada Euroopa Komisjoni liikmesriikides asuvaid esindusi võtma piisavalt ulatuslikke teavitusmeetmeid.

26. Komitee soovib siiski rõhutada, et kohalike ja piirkondlike omavalitsuste koostöö ja nende loodud organisatsioonid ja võrgustikud on laienemise järel aktiivsemaks muutunud. Kõnealused rühmad näitasid arutelu käigus üles suurt huvi ja nende seisukohad olid sageli väga põhjalikult koostatud.

27. Samuti tõdetakse komisjoni teatises, et „ainult strateegiast ei piisa: vaja on tegusid – konkreetset silmanähtavat tulemust andvaid tegusid, mis võimaldavad piirkonna ees seisvate probleemidega toime tulla. Seepärast peab komisjon oma tegevuskavas eriti vajalikuks, et liikmesriigid ja muud sidusrühmad võtaksid juhtiva partnerina vastutuse teatavates prioriteetsetes valdkondades ja juhtprojektides.”

28. Regioonide Komitee juhib tähelepanu sellele, et kõnealune soov ei täitunud tegevuskava esimeses heakskiitmise etapis. Prioriteetsete valdkondade elluviimine on tegevuskavas peaasjalikult tehtud ülesandeks liikmesriikidele. Viieteistkümnest prioriteetsest valdkonnast kuulub vaid üks piirkondliku vastutuse alla. See puudutab piirkonna turismipoliitika arendamist, kus vastutus kuulub Mecklenburg-Vorpommerni liidumaale. Samas prioriteetses valdkonnas anti vastutus tervishoiu edendamise eest põhjamõõtme rahvatervise ja sotsiaalse heaolu partnerlusprogrammile (NDPHS). Eesmärk on viia prioriteetsed valdkonnad ellu tihedas koostöös Euroopa Komisjoniga.

29. Teatise vastuvõtmise hetkel ei olnud piirkondadel juhtprojektides (78 projekti) ühtki juhirolli. Just juhtprojektid on need, kus piirkondade roll võiks olla märkimisväärne. Regioonide Komitee meelest tuleks tulevikus juhtprojektide üle otsustamisel anda kohalikele ja piirkondlikele omavalitsustele võimalus osaleda aktiivselt projektide elluviimisel.

Strateegia elluviimine

30. Regioonide Komitee nendib, et tegevuskavas pööratakse vähe tähelepanu strateegia rakendamise kavandamisele. Läänemere strateegia toimib katseprojektina uuele makropiirkonna strateegilisele koostööle, milles on olulisel kohal ühelt poolt eri valitsustasandite esindajate osalemine ja teiselt poolt koordineeritud tegevus. Regioonide Komitee ärgitab komisjoni andma oma panuse eelkõige tegevuskava paindliku, ent sihipärase elluviimise ja juhtimise toetamisse.

31. Tegevuskavas esitatakse rakendamiseks kolmetasandiline tegevusmudel, mis järgib suures ulatuses mitmetasandilise valitsemise mudelit. Esitatud tegevusmudel on kooskõlas Euroopa Liidus kasutusel oleva ühenduse meetodiga. Kõnealune ettepanek seob strateegia rakendamise Euroopa Liidu standardprotseduuridega. Tegevuse kujundamine on komisjoni soovituste alusel tehtud ülesandeks nõukogule. Komisjoni ülesanne on samuti koostada nõukogule korrapäraseid eduaruandeid strateegia edenemise kohta. Regioonide Komitee arvates on oluline, et mitmetasandilise valitsemise elluviimise tagamiseks järgitakse ühenduse meetodit, millega kindlustatakse kohaliku ja piirkondliku tasandi osalemine strateegia rakendamisel.

32. Mitmetasandilise valitsemise mudeli kohaselt on komisjonil strateegia elluviimisel keskne roll. Komisjon „vastutab koordineerimise, järelevalve, aruandluse, rakendamise hõlbustamise ja järelmeetmete eest. Ta peaks piirkonna sidusrühmadega konsulteerides korrapäraselt koostama arenguruandeid ja oma algatusõigust kasutades tegema ettepanekuid strateegia ja tegevuskava kohandamiseks, kui selleks tekib vajadus. Koordineerimistöö käigus tuleb pidevalt jälgida, kuidas fondide sihipärane kasutamine aitab kaasa strateegia prioriteetide täitmisele.”

33. Tegevuskava ei sisalda soovitusi, kuidas komisjoni tööd võiks strateegia rakendamist silmas pidades korraldada. Alguspunktiks on tõdemus, et „programmitöö asutused peavad läbi vaatama assigneeringute kriteeriumid ja lihtsustama strateegiale vastavate projektide valimist. Komisjon kiidab heaks ka programmidesse asjakohaste kohanduste tegemist, kui see vajalikuks osutub.” Oht seisneb selles, et arvestades komisjoni tegevusvaldkondade rohkust, ei eraldata komisjonis piisavalt vahendeid strateegia elluviimiseks. Kasulik võiks olla luua komisjoni siseseid erinevaid valdkondi esindavatest ametnikest koosnevaid töörühmi, kes tegeleksid strateegiaga seotud ülesannetega. Komisjoni meetmetel on strateegia elluviimisel niivõrd keskne roll, et talle tuleks eraldada piisavalt ressursse kavandamise, järelevalve, koordineerimise ja aruandluse jaoks.

34. Rakendamise kolmanda tasandi moodustavad nn koostööpartnerid. Praktilise rakendamise tasand on strateegia elluviimise seisukohalt esmatähtis. Tegevuskavas aga jäetakse selle tasandi kirjeldus väga ebamääraseks. Idee seisneb selles, et praktiline rakendamine ja rakendavad asutused joondatakse vastavalt strateegia eesmärkidele. Ka siinkohal on komisjonil keskne ülesanne: ta „teeb koostööd teiste institutsioonide, liikmesriikide ja piirkondade, rahvusvaheliste rahastamisasutuste, riikidevaheliste programmijuhtimisasutuste ja valitsustevaheliste organisatsioonidega, nagu HELCOM, et prioriteetide tasandil määrata kindlaks korraldusasutused ja juhtprojektide juhtivad partnerid.”

35. Tegevuskavas määratletakse makropiirkonda järgmiselt: „paljude haldusüksustega ala, kus on siiski piisavalt ühiseid probleeme, mistõttu ühtne strateegiline lähenemisviis on igati õigustatud.” Määratluses viidatakse haldusüksustele, mitte riikidele, millest võib järeldada, et kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi käsitatakse võrdväärsena riiklike asutustega, moodustades piirkonna aluse. Regioonide Komitee leiab, et kohalikele ja piirkondlikele omavalitsustele tuleb kõnealuses protsessis anda märkimisväärne roll. Kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused on kodanikele lähedal asuv tasand. Tänu nende olulisele panusele võidakse strateegiat kodanikele lähendada, mis on tegevuse õnnestumise tähtis tingimus. Kodanikulähedus ja sellega kaasnev õiguspärasus on strateegia edukuse vältimatud eeldused. Neid põhimõtteid saab kõige paremini ellu viia koostöös kohalike ja piirkondlike omavalitsustega.

36. Kohalikul ja piirkondlikul tasandil on ka põhjalikud teadmised Läänemere piirkonna tingimustest ja vajadustest. Kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused on kaua ja tõhusalt teinud koostööd nii omavahel kui ka valitsusväliste organisatsioonidega. Samuti tasub meelde tuletada, et kohalikel ja piirkondlikel omavalitsustel on kogemus kolmepoolsest koostööst Euroopa Komisjoni ja liikmesriikide valitsustega ühenduse rahastamisvahendite ja poliitikavaldkondade haldamisel. Nad on ELi poliitikas ka üldiselt pädevad organid. Samuti tasub märkida, et kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused näitasid üles suurt huvi ja osalemissoovi sidusrühmadega peetavatel konsultatsioonidel.

37. Regioonide Komitee soovib, et komisjon tunnustaks kohalike ja piirkondlike omavalitsuste olulist rolli ja suutlikkust strateegia elluviimisel. Kohalikule ja piirkondlikule tasandile kui mitmetasandilise valitsemise väljakujunenud osapoolele tuleks anda keskne positsioon korraldusasutuste ja juhtprojektide juhtivate partnerite määratlemisel ja valimisel.

38. Regioonide Komitee nendib rahuloluga, et Euroopa Parlamendi taotlusel lisati Euroopa Liidu eelarvesse eraldis strateegia edendamiseks. Komitee arvates on vajadustega võrreldes tagasihoidlikuks jääv eraldis julgustav esimene samm ja komitee loodab, et seda suurendatakse järgmistel aastatel. Komitee arvates tuleks eraldist kasutada eelkõige piirkondade ja piirkondades toimivate arvukate sidusrühmade tegutsemis- ja osalemisvõimaluste parandamiseks strateegia elluviimisel.

39. Regioonide Komitee toetab tegevuskavas esitatud ideed iga-aastase foorumi korraldamise kohta, ent leiab, et sellest ei piisa strateegia rakendamise järelevalveks. See ei ole piisav, et foorum „tooks kokku strateegia eri aspektidest huvituvaid partnereid, sealhulgas ka asjaomastest kolmandatest riikidest, ning seal saaks teha kokkuvõtte strateegia edukusest ja anda soovitusi strateegia rakendamise kohta”. Strateegia rakendamise järelevalve nõuab konkreetsemat seiret ka kohapeal. Siinkohal tuleks mõelda ka sellele, milline oleks eri meetmete tulemustest teavitamiseks parim viis. Samuti tuleks leida sobiv viis Läänemere piirkonna kohta olemasoleva teabe kogumiseks, et toetada sellega strateegias püstitatud eesmärkide saavutamist.

40. Tegevuskavas rõhutatakse mitmel korral sidusrühmade kaasatuse olulisust. Strateegia rakendamise õnnestumine nõuab piirkonna sidusrühmadelt tugevat poliitilist pühendumist. Selle saavutamine ja kinnistamine on oluline küsimus. Euroopa Liidu Läänemere piirkonna strateegia avaldatakse erandlikes tingimustes sügava ülemaailmse majanduskriisi kontekstis.

41. Majanduslangus on eriti rängalt puudutanud Läänemere majanduspiirkonda. Veel mõni aeg tagasi oli Läänemere majanduspiirkond kõige kiiremini kasvav piirkond Euroopas. 2009. aasta juunis, mil tegevuskava avaldati, oli see aga üks kriisist kõige enam mõjutatud piirkondi. Kriis võib olla teguriks, mis kiirendab tegevuskava rakendamist. Püüdlused majanduskriisi ületamiseks võivad Läänemere strateegiast uusi ideid ammutada. Teisalt esitatakse tegevuskavas hinnang, et strateegias kirjeldatud meetmete rakendamise aeg võib riikide majanduste kriisi tõttu edasi lükkuda.

42. Sidusrühmade strateegiasse kaasamise alus on nende aktiivne huvi strateegia koostamise käigus. Siinkohal on võtmeroll liikmesriikide valitsustel. Valitsused seavad strateegiale eesmärgid ning otsustavad selle peamiste suundade ja rõhuasetuste üle. Ent valitsused on samuti kesksel positsioonil piirkonna teiste sidusrühmade huvi äratamiseks ja nende kaasamiseks. Valitsused peavad oma otsustega looma tingimused teiste huvirühmade aktiivseks osalemiseks.

43. Läänemere piirkonnas on valitsustevaheliseks koostööks loodud institutsioone. 1950ndatel käivitunud Põhjamaade koostööd juhivad eraldi organid – Põhjamaade Nõukogu ja Põhjamaade Ministrite Nõukogu. Kolme Balti riigi vahel loodi vastavalt Balti Ministrite Nõukogu ja Balti Nõukogu. 1992. aastal loodi kogu Läänemere piirkonda hõlmavate organisatsioonidena Läänemere riikide nõukogu (CBSS) ja Läänemeremaade parlamentaarne konverents (BSPC).

44. Valitsustevahelise koostöö tõhustamine ei eelda uute organite loomist, vaid olemasolevate institutsioonide tegevuse tõhustamist ja nende muutmist Läänemere strateegia elluviimise areeniks. Läänemere strateegia annaks organisatsioonidele ka uue tegevusvaldkonna.

45. Kolme parlamendi liikmetest koosneva organisatsiooni ülesanne võiks olla foorumi loomine poliitiliste otsustajate aruteluks Läänemere poliitika üle. Sel viisil oleks võimalik tõsta sidusrühmade ja rahvasaadikute huvi Läänemere poliitika vastu ja suurendada nende kaasatust. Sellel võib olla suur tähtsus Läänemere piirkonna strateegia elluviimise seisukohalt.

46. Ka teised Läänemere piirkonna organisatsioonid ja koostööorganid on potentsiaalsed areenid Läänemere piirkonna strateegia elluviimiseks ja eelkõige toimivad nad vahendina sidusrühmade kaasamiseks. Läänemere piirkonna strateegia võib anda uue hoo ka sellistele organisatsioonidele, kes on oma tegevuse motivatsiooni kaotanud.