Eduaruanne üleeuroopalise transpordivõrgu rakendamise kohta 2016. ja 2017. aastal

1.Sissejuhatus

Transport on Euroopa integratsiooniprotsessi nurgakivi, mis aitab tagada ühendatuse, vastastikuse lähenemise ja ühtekuuluvuse kogu liidus. Arukas, kestlik ja täielikult ühendatud Euroopa transpordivõrk on põhitingimus Euroopa ühtse turu väljakujundamiseks ja heaks toimimiseks ning Euroopa ühendamiseks maailmaturuga. Seega aitab transpordisektor saavutada Euroopa majanduskasvu, töökohtade loomise ja konkurentsivõime tegevuskava eesmärke. Puhtamate transpordiliikide, nagu raudtee ja siseveetee, arendamine ning alternatiivkütuste kasutamine maantee- ja meretranspordis etendab samuti keskset rolli CO2-heite vähendamisel ja seega Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkide saavutamisel.

Üleeuroopalise transpordivõrgu arendamist käsitlevates 2013. aasta suunistes (määrus (EL) nr 1315/2013, edaspidi „TEN-T määrus“ ) sätestatud eesmärkide ja standardite rakendamine on seega otsustava tähtsusega kestlikuma, sujuvama ja arukama Euroopa transpordivõrgu jaoks. TEN-T suunistega luuakse üldvõrk ja põhivõrk, et pakkuda ühelt poolt kõikidele piirkondadele paremat juurdepääsu Euroopa ja maailma turgudele ning teiselt poolt seada tugeva tähelepanu alla strateegiliselt tähtis taristu. Nii põhi- kui ka üldvõrgu puhul keskendutakse transpordiliikide integreerimisele, koostalitlusvõimele ja taristu kooskõlastatud arendamisele, eelkõige piiriülestes lõikudes, et rajada puuduvad ühendused ja kõrvaldada kitsaskohad. TEN-T poliitika sillutab teed ka transpordisüsteemi tulevikule, eeskätt selliste rajatiste kaudu, mis edendavad vähesaastavaid lahendusi, uue põlvkonna teenusekontseptsioone ja muid tehnoloogilise innovatsiooni valdkondi. Seega kehtestatakse TEN-T määruses konkreetsed tähtajad, mille jooksul peab valmima põhivõrk (2030. aastaks) ja üldvõrk (2050. aastaks).

Määrusega (EL) nr 1316/2013 loodud rahastamisvahend – Euroopa ühendamise rahastu – toetab TEN-T rakendamist. Lisaks tehakse TEN-Tsse märkimisväärseid investeeringuid Ühtekuuluvusfondist ja Euroopa Regionaalarengu Fondist antava ELi toetuse ning Euroopa Investeerimispanga (EIP) pakutavate eri rahastamisvahendite kaudu.

Selleks et anda Euroopa kodanikele ja poliitikakujundajatele aru TEN-T poliitika tulemuslikkusest, on vaja mõõta vahetulemusi ja neist teatada. Selleks nõutakse TEN-T määruse artikli 49 lõikes 3, et komisjon avaldaks iga kahe aasta tagant üleeuroopalise transpordivõrgu rakendamise eduaruande, mis esitatakse Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele. Esimene aruanne aruandeaastate 2014 ja 2015 kohta võeti vastu 2017. aasta juunis. Käesolev eduaruanne on seega teine selline iga kahe aasta tagant esitatav aruanne, mille komisjon esitab ELi teistele institutsioonidele.

Käesolev teine aruanne põhineb 2016. ja 2017. aasta andmetel. Seega annab see ülevaate olukorrast, mis eelkõige tehnilise nõuetele vastavuse osas on tänaseni edasi arenenud. Juba 2016. ja 2017. aastal tehtud edusammud annavad õige signaali ja rõhutavad TEN-T poliitika olulisust, mis on tänapäeval veelgi suurem kui selle loomisel, st 2013. aastal, viidates muu hulgas CO2-heite vähendamisele ja Euroopa rohelisele kokkuleppele, milles transpordil on väga oluline roll.

2.Peamised tulemused

Infosüsteemi TENtec andmetel on üleeuroopalise transpordivõrgu (edaspidi „TEN-T“) transporditaristu rakendamise hetkeseis põhivõrgukoridoride puhul selline, et nõuetele vastavus TEN-T määrusele jääb enamike kättesaadavate näitajate (10 kokku 13st) puhul 81 % ja 100 % vahele, samas kui ülejäänud kolme puhul 11 % ja 67 % vahele.

Ehkki 2017. aastal võib täheldada TEN-T standarditele nõuetele vastavuse määra paranemist võrreldes eelmiste aastatega, tuleb rõhutada, et need vastavusmäärad ei kajasta alati täielikult transpordivõrgu kvaliteedi või toimimise tegelikku olukorda. Seda analüüsi tuleb vaadelda TEN-T osaliselt piiratud tehniliste standardite kontekstis võrreldes tegelike kohapealsete vajadustega. Seepärast võib osutuda vajalikuks neid standardeid TEN-T määruse eelseisva muutmise käigus veel täpsustada ja edasi arendada, et paremini ära kasutada võrgu tegelikke võimalusi ja piiranguid.

Konkreetse näitena võib tuua: raudteetaristu võrgu puhul on nõuetele vastavus juba suures osas saavutatud elektrifitseerimise (89 %), rööpmelaiuse (86 %), kaubaveoliini kiiruse (86 %) ja kaubatelje koormuse (81 %) osas, samas kui kaubarongide pikkus (43 %) ja eelkõige ERTMSi kasutuselevõtt (11 %) on endiselt maha jäänud. Raudteeliin võib siiski sobida 740 m pikkuse rongi jaoks, kuid sellel ei ole piisavalt haruteid, et tagada praktikas täielik koostalitlusvõime.

Maanteetranspordi puhul on kiirteede nõuetele vastavus täielikult saavutatud (100 %). Nagu eespool märgitud, on siiski oluline meeles pidada, et TEN-T määruses esitatud maanteede kategooriate määratlused erinevad UNECE/EUROSTATi/ITFi omadest, varjates asjaolu, et maanteede kvaliteet võib kohati olla ebapiisav. Lisaks võib juhtuda, et võrgu osi ei ole teatava aja jooksul nõuetekohaselt hooldatud, mis tähendab, et vormiliselt nõuetele vastav tee ei vasta käitamis- ja ohutusstandarditele.

Siseveeteed vastavad peaaegu täielikult jõeteabeteenuste (RIS) rakendamisele (98 %) ja Rahvusvahelise Transpordifoorumi (CEMT) IV või kõrgema klassi nõudele (97 %). Nii lubatava süvise puhul (2,5 m või rohkem) kui ka lubatava kõrguse puhul silla all (5,25 m või rohkem) on nõuetele vastavuse määr juba kõrgel 85 % tasemel. See ei tohiks siiski varjata asjaolu, et kuigi nõuetele vastavus on vormiliselt saavutatud, on lühikestele vahemaadele tehtud erandeid ja sellel on siiski suur mõju laiema lõigu laevatatavusele. Näitena võib tuua Doonau olukorra.

89 % meresadamatest on ühendatud raudteega, samas kui lennujaamade raudteeühendus on veidi väiksem (67 %). Jällegi võivad usaldusväärsed andmed mõnikord varjata vähem positiivset olukorda mõne sõlmpunkti puhul, eriti sadamate puhul: paljudel juhtudel ei ole olemasolev raudteeühendus läbilaskevõime või kvaliteedi poolest piisav või lihtsalt ei ulatu nn viimase/esimese kilomeetrini.

Lisaks TEN-T tehnilise rakendamise seisule on käesolevas aruandes analüüsitud ka TEN-Tsse tervikuna tehtud finantsinvesteeringutega seotud tegevust. Aastatel 2016 ja 2017 investeeriti TEN-T võrku kokku üle 91 miljardi euro. Enamik investeeringuid tehti riiklikest vahenditest (73 %). 91 miljardist eurost 11,5 miljardit eurot rahastati EIP laenudest, 9,8 miljardit eurot kaasrahastati Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidest (ERF ja Ühtekuuluvusfond) ning 3,1 miljardit eurot Euroopa ühendamise rahastust.

Kui vaadelda transpordiliikide osakaalu, siis suurim osa kõigist liikmesriikide teatatud investeeringutest (80 miljardit eurot) (mis hõlmab ELi kaasrahastamise osa, kui see on asjakohane) on investeeritud põhivõrku (71 %). Samuti on enamik vahendeid eraldatud TEN-T raudteedele (sealhulgas ERTMSile) (45 %).

3.Kohaldamisala ja metoodika

TEN-T määruse artikli 49 lõikes 3 määratakse kindlaks komisjoni aruandluskohustuse ulatus. Komisjon peaks analüüsima üleeuroopalise transpordivõrgu arendamist teabe alusel, mida liikmesriigid edastavad eelkõige projektide rakendamise edenemise kohta üleeuroopalise transpordivõrgu interaktiivse geograafilise ja tehnilise infosüsteemi (TENtec) kaudu. Lisaks peab komisjon tegema kättesaadavaks teabe rahalise abi eri vormide kasutamise kohta kõigi transpordiliikide ning muude põhi- ja üldvõrgu osade jaoks igas liikmesriigis. Aruandes tuleks kirjeldada ka seda, kuidas komisjon on koordineerinud iga liiki finantsabi, et toetada TEN-T määruse ühtset kohaldamist selle eesmärkide ja prioriteetide alusel.