KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE NING EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE Põllumajanduslikud geeniressursid – säilitamisest jätkusuutliku kasutamiseni /* COM/2013/0838 final */





KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE NING EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE Põllumajanduslikud geeniressursid – säilitamisest jätkusuutliku kasutamiseni 1. Geeniressursid – meie looduskapitali tugisammas ja toiduga kindlustatuse alus Kuna maailma rahvastik üha kasvab, on toiduga kindlustatus muutunud äärmiselt oluliseks küsimuseks. Tähelepanu tuleb pöörata sellele, kuidas tagada jätkusuutlik toiduga varustatus muutuvates keskkonna- ja kliimatingimustes ning ka vastavalt muutuvatele vajadustele. Põllumajanduslike ökosüsteemide tootlikkus, kohanemis- ja vastupanuvõime sõltuvad muu hulgas loomatõugude ja kultuursortide rikkaliku geenivaramu kättesaadavusest. Geneetiline mitmekesisus põllumajanduses seondub paljude keskkonna- ja majanduslike hüvedega, mis on olulised jätkusuutlikuks põllumajandustootmiseks ning samal ajal vastavad ka mitmetele ühiskondlikele huvidele. Need hüved hõlmavad mitmesuguseid rikkaliku loomastiku ja taimestikuga põllumajandusmaastikke, heade organoleptiliste omadustega toiduainete tootmist, põllumajandusliku toidutööstuse erivajadustele vastavaid tooteid, mis on väga olulised põllumajanduse arengu selliste uute kontseptsioonide puhul nagu lühikesed tarneahelad ja alternatiivturism. Samuti seondub see asjaoluga, et üha rohkem hinnatakse kohalikke ja traditsioonilisi tavasid ning nende väärtust kultuuripärandis. Geeniressursside säilitamine põllumajanduses on pikaajaline iga üksiku riigi huve ületav vajadus. Euroopa Liidu riigipead leppisid 2010. aastal muu hulgas kokku, et aastaks 2020 tuleb ELis peatada bioloogilise mitmekesisuse vähenemine,[1] ning liit võttis bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni kohaselt kohustusi ja kinnitas oma pühendumist nende kohustuste täitmisele 2011. aastal vastuvõetud liidu bioloogilise mitmekesisuse strateegias. Käesolevas aruandes rõhutatakse põllumajandusliku bioloogilise mitmekesisuse kasutamisega seotud võimalusi arvukate strateegias „Euroopa 2020” osutatud keskkonna- ja majandusprobleemide lahendamiseks ning uute teede avamiseks. Käesoleva aruandega soovib komisjon edendada Euroopa põllumajandusliku mitmekesisuse säilitamist, tuginedes varasematele kogemustele. Eesmärk on tuletada meelde vajadust säilitada geeniressursse ja neid jätkusuutlikult kasutada ning tagada, et seda eesmärki võetaks piisavalt arvesse järgmiste põhisuundade ja kavade praeguses väljatöötamises: · maaelu arengu poliitika, kasutades põllumajanduslikke keskkonnameetmeid, mis on suunatud praktilise põllumajanduse tasandile, ja Euroopa innovatsioonipartnerlust, et ühendada praktilised vajadused teadustegevusega ning tugevdada asjaomaste osaliste vastasmõju; · teadus- ja innovatsioonipoliitika raamprogrammiga Horisont 2020, et töötada välja teadmusbaas põllumajanduse geneetilise mitmekesisuse kohta. 2. Probleemid ja vajadused Juurdepääsu säilitamine ohutule ja vastuvõetava hinnaga kvaliteetsele toidule ning jätkusuutliku põllumajandusliku tootmise tagamine on küsimused, mis tuleb lahendada seoses kasvava nõudlusega põllumajandustoodete järele. Geeniressursside säilitamine ja jätkusuutlik kasutamine põllumajanduses aitab kaasa avalike hüvede ja ökosüsteemi teenuste osutamisele – see on otsustav jätkusuutliku põllumajandustootmise puhul, mis hõlmab tolmlemist, täiustatud kahjuritõrjet, vastupidavamaid põllumajanduslikke ökosüsteeme ja mullastiku stabiilsust. Põllumajanduslik bioloogiline mitmekesisus aitab omakorda kaasa toiduga kindlustatusele, kuna leevendab intensiivsete ja väga spetsialiseerunud tootmissüsteemidega seotud riske. Tänapäeva tavapärases põllumajanduses kiputakse kasutama kõige laiemalt levinud taimesorte ja loomatõugusid ning põllumajandusmaastikel on suuresti valdavad monokultuurid ja ühte sorti põllukultuurid. Põllumajanduslike tõugude ja sortide geeniressursside mitmekesisuse säilitamine ja arendamine kujutab endast „ohutusvõrku” muutuvate tingimustega kohanemiseks; samas võimaldavad need innovatiivseid lahendusi. See loob põllumajandussektorile ka majanduslikke võimalusi, mille aluseks on tarbijate huvidele vastavad kvaliteedikavad ja toiduainetega varustatuse mitmekesistamine. Üks peamisi tegureid, mis mõjutab põllumajandustootjate tõugude ja sortide valikut, on majanduslik elujõulisus. Geeniressursside kaitsmiseks on vaja parandada majanduslikku kasu, mis kaasneks põllumajandustootjatele alakasutatud liikide, sortide ja tõugude kasutamisega. See hõlmab uute toodete edendamist ning tarbijatepoolse nõudluse ergutamist. Traditsiooniliste kohalikele oludele kohandatud tõugude ja taimesortide kadumise takistamine nõuab põllumajandustootjatelt valimise ja aretamisega ning muude traditsiooniliste põllumajandustavadega seotud oskusteabe taastamist. Et innustada põllumajandustootjaid sellist tegevust alustama ja stimuleerida teadmiste vahetust, tuleb tagada piisav majanduslik kasu, ning nõustamine ja toetus tuleb suunata traditsioonilistel teadmistel ja tavadel põhinevatele tänapäevastele, innovatiivsetele majanduslikele võimalustele. Geeniressursside säilitamist ja jätkusuutlikku kasutamist on vaja toetada geeniressursside süstemaatilise teaduspõhise genotüüpimise ja fenotüüpimisega, mille eesmärk on selgitada välja ka teatud (looduslike) tingimuste ja/või teatud kasutuse puhul esinevad omadused. Lisaks taimesortide ja loomatõugude säilitamisele ja jätkusuutlikule kasutamisele rõhutavad asjatundjad ka seda, kui oluline on pöörata tähelepanu seni suuresti uurimata mikroorganismidele, kes on seotud mullastiku viljakuse ja vastupidavusega, ning säästvale kahjuritõrjele. Teadussektori ja kõigi huvitatud osaliste vahelise koostöö ja suhtlemisega tagatakse põllumajanduslike geeniressursside väärtustamine. 3. Ülemaailmne taust Rio+20 deklaratsioonis „Tulevik, mida me tahame” kinnitati taas vajadust parandada toiduga kindlustatust, mis põhineks jätkusuutlikel põllumajandustavadel, millega säästetakse loodusressursse, sealhulgas geneetilist mitmekesisust, tuginedes parimatele põllumajandusalastele teadusuuringutele ja tugevamale rahvusvahelisele koostööle. Bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni osalisena kiitis liit heaks, et 2020. aastaks tuleb peatada kultuurtaimede ning tehistingimustes peetavate ja kodustatud loomade ning nende vabas looduses elavate liigikaaslaste, sealhulgas muude sotsiaal-majanduslikult ja kultuuriliselt väärtuslike liikide geneetilise mitmekesisuse vähenemine, ning töötada välja ja rakendada strateegia, millega minimeeritakse genofondi vaesumist ning tagatakse geneetiline mitmekesisus. Senini on ainus spetsiaalne kehtiv rahvusvaheline õigusakt taimegeneetiliste ressursside toidu ja põllumajanduse tarbeks kasutamise rahvusvaheline leping[2] (edaspidi „lepingˮ); kõnealuse lepingu üle pidas läbirääkimisi ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni toidu ja põllumajanduse geeniressursside komisjon, milles liit aktiivselt osaleb. See leping ehk spetsiaalne kokkulepe juurdepääsu ja tulude jaotamise kohta vastavalt Nagoya protokollile kohustab osalisi säilitama taimede põllumajanduslikku bioloogilist mitmekesisust nii ökosüsteemide ja looduslike elupaikade sees (sealhulgas ka põllumajandusettevõttes) kui ka väljaspool neid ning kasutama geneetilisi ressursse jätkusuutlikult. Osalised on leppinud kokku võtta põllumajandust, teadusuuringuid ja aretust hõlmavaid meetmeid ja hõlbustada juurdepääsu taimegeneetilistele ressurssidele. Lepinguga tunnustatakse põllumajandusettevõtjate osa ja õigusi põllumajanduslike geeniressursside säilitamisel, kasutamisel ja parandamisel ning seonduvate tulude jaotamisel. 4. Liidu poliitika kontekst Selleks et saavutada strateegia „Euroopa 2020” peaeesmärk – peatada bioloogilise mitmekesisuse kadumine –, on liit võtnud vastu bioloogilise mitmekesisuse säilitamise strateegia[3]. Sellega nähakse ette, et kõigis valdkondlikes poliitikameetmetes tuleb arvestada bioloogilise mitmekesisuse küsimusi. Eesmärgis 3 käsitletakse konkreetselt põllumajandust ja metsi ning rõhutatakse nõuet säilitada liidu põllumajanduslik geneetiline mitmekesisus, eelkõige maaelu arengu poliitika kaudu, milleks tehakse ettepanek ergutada põllumajanduse keskkonnameetmete kasutuselevõttu geneetilise mitmekesisuse säilitamiseks ja uurida põllumajanduse geneetilise mitmekesisuse säilitamise strateegia väljatöötamise võimalusi. Põllumajanduslikud keskkonnameetmed, mis on maaelu arengu poliitika osa, pakuvad liikmesriikidele võimalust suunata oma pingutused praktilise põllumajanduse tasandile, et tegelda geeniressursside säilitamisega põllumajandusettevõtte sees. Põllumajanduslikud keskkonnameetmed hõlmavad võimalust kompenseerida põllumajandustootjale lisakulud ja kaotatud sissetuleku, mis tulenevad meetmetest, mille eesmärk on kaitsta genofondi vaesumisest ohustatud loomatõuge ja taimekultuure. Geeniressursside säilitamine ja jätkusuutlik kasutamine kuulub ka ühise põllumajanduspoliitika reformipaketti ja komisjon tahab innustada liikmesriike ja piirkondi pöörama tulevastes programmides nendele teemadele suurt tähelepanu. Liit on töötanud välja õigusaktid ka säilitussortide ja rahvaselektsioonsortide (direktiivid 2008/62/EÜ ja 2009/145/EÜ) ning looduslikest taimedest koosnevate heinasegude (direktiiv 2010/60/EL) kohta eesmärgiga toetada bioloogilist mitmekesisust ja kaitsta looduskeskkonda. 2012. aastal sisaldasid ühtsed taimekultuuride sordilehed 656 säilitus- või rahvaselektsioonsorti, millest 158 olid põllu- ja 498 köögiviljakultuurid. Ühenduse programmis[4] põllumajanduse geeniressursside säilitamise, kirjeldamise, kogumise ja kasutamise kohta määrati kindlaks säilitamistegevus nii in-situ kui ka ex-situ. Tänu sellele paranesid teadmised taimede geeniressursside kohta ja tulemuste levitamine. Muud meetmed olid suunatud strateegiate ja suuniste koostamisele ning põllumajandusloomade liikide ja tõugude Euroopa andmebaasi loomisele. See programm lõppes 2012. aastal ning seda tüüpi meetmete jätkumine tuleb ette näha liidu teadusuuringute ja innovatsiooni programmi alusel, millega võimaldatakse tulevikus rohkem praktilisele tegevusele suunatud mitmeid osalejaid hõlmavaid tegevusvorme. Liidu teadus- ja innovatsioonipoliitika on oma käimasoleva 7. raamprogrammiga pakkunud toetust keskmistele kuni suurtele mitmeid osalejaid hõlmavatele põllumajanduse, metsanduse ja kalanduse geeniressursside kirjeldamise ja kasutamise teadusprojektidele. Ettepanekus, milles käsitletakse liidu teadusuuringute ja innovatsioonipoliitikat Horisont 2020 eelarveperioodiks 2014–2020, rõhutatakse püsivat toiduga kindlustatust ja pööratakse taas tähelepanu praktilisele tegevusele, sealhulgas põllumajanduse geeniressursside uurimise ja nendesse uuringutesse investeerimise meetmetele. Ettepanek sisaldab lisaks meetmeid geneetilise mitmekesisuse toetamiseks, edendades selle võimalikke lõpptooteid, st mitmekesiseid kvaliteettooteid. Need meetmed hõlmavad uuringuid tervisliku ja ohutu toidu pakkumise, jätkusuutliku ja konkurentsivõimelise põllumajandusliku toidutööstussektori arendamise ning teadlike tarbijavalikute edendamise kohta. 5. Ülevaade olukorrast Kuigi jätkuv põllumajandusliku bioloogilise mitmekesisuse kadu põllumajandusettevõtte tasandil on ikka veel tõsine mure, on geeniressursside säilitamiseks ja jätkusuutlikuks kasutamiseks võetud meetmed näidanud, et säilitamisele suunatud lähenemisviisi loomisel ja laiendamisel on head väljavaated. Geeniressursside jätkusuutliku kasutamise edendamine pole senini aga saanud piisavalt tähelepanu. Maaelu arengu programmidega on aidatud kaasa geeniressursside säilitamisele põllumajandusettevõtte tasandil ning innustatud põllumajandusettevõtjaid säilitama kohalikke tõuge ja liike ning toetatud põllumajandusettevõtjaid ja muid abisaajaid (valitsusvälised organisatsioonid ja muud asjaomased sidusrühmad), kes tegelevad põllumajanduse geeniressursside säilitamisega või kogemuste levitamisega ja nõustamisega. Geeniressurssidega seotud meetmeid hõlmavat programmitööd tehti 21 liikmesriigis, millest annavad tunnistust 59 000 lepingut ja ajavahemikul 2007–2011 väljamakstud ligi 143 miljonit eurot. Ühenduse programmiga4 geeniressursside säilitamise kohta põllumajanduses pakuti kaasrahastamist 17 säilitamismeetmele nii in-situ kui ex-situ ning need hõlmasid mitmesuguseid põllumajandusloomi ja -taimi ning metsapuid. Neid meetmeid rakendas ligikaudu 180 partnerit 25 liikmesriigist ja 12 ELi-välisest riigist eelarvega 8,9 miljonit eurot[5]. Programm andis tulemuseks mitme tuhande uue lisanduse kogumise ja kirjeldamise ning säilitamisinfrastruktuuride, andmebaaside, põhikollektsioonide, geenipankade ja lisanduste kataloogide loomise. Lisaks hõlmasid meetmed suuniste sõnastamist ja geneetilise materjali vahetamist programmis osalejate ning lõppkasutajate (põllumajandusettevõtjad, aretajad, aednikud) vahel. Nagu hindamisaruandes rõhutati, aitas programm täiustada teaduslikult põhjendatud teadmisi erinevate põllumajanduse geeniressursside laadi, juhtimise ja potentsiaali kohta ning parandada arusaamist kohalikest tavadest ja vajadustest. Samuti aitas see luua tõhusa piiriülese koostöö, ergutada kontakte ja aktiivset võrgustike loomist ning juhtida sidusrühmade tähelepanu säilitamistegevuse olulisusele. Ometi on säilinud probleemid, mis väljenduvad lõppkasutajate väheses kaasatuses, mis omakorda mõjutab otseselt geeniressursside kasutamist, ning ebapiisavas koostöös ja teabe ja teadmiste vahetuses asjaomaste osaliste vahel. Teadusuuringute poliitika hõlmab kogu geeniressurssidega seotud tegevust: kirjeldamine (genoomid, fenotüüpimine, molekulaarbioloogia), täiustatud tõuaretusviisid ja ex-situ säilitamine. Taimede ja loomade geeniressurssidega seotud teadusuuringuid rahastati 7. raamprogrammi kaudu ajavahemikul 2009–2012 ligikaudu 44 miljoni euroga. 2013. aasta tööprogrammis eraldatakse taimede geneetilistele ressurssidele 19 miljonit eurot, loomade geneetilistele ressurssidele 15 miljonit eurot ja kalade geneetilistele ressurssidele 6 miljonit. Rohkem tähelepanu tuleb aga pöörata teadlaste ja lõppkasutajate, eelkõige põllumajandusettevõtjate ja aretajate vahelise suhtluse tugevdamisele, et rakendada uuringute tulemused innovatsiooni ja praktilise kasutamisega. Põllumajandusliku bioloogilise mitmekesisuse ja sordirikkuse tõhusaks säilitamiseks ja parandamiseks on vaja liidu õiguslikku raamistikku, milles võetakse arvesse geeniressurssidega seotud küsimusi, et hõlbustada geeniressursside säilitamisega seotud tegevust ning nende jätkusuutlikku kasutamist. Seepärast tegi komisjon hiljuti ettepaneku taimset paljundusmaterjali käsitlevate õigusaktide põhjalikuks läbivaatamiseks, mille tulemusel peaks oluliselt paranema geeniressursside säilitamine, kuna sellega hõlbustatakse traditsiooniliste sortide pääsu turgudele ning nähakse ette turgude avamine vähem ühetaolistele sortidele. Põllumajandusettevõtjate aktiivne kaasatus on saavutatud maaelu arengu meetmetega ning muud ülalkirjeldatud meetmed on suunatud teadlaskonnale. Nagu ühenduse programmi hindamisaruandes järeldatud, tuleb lõppkasutajani jõudmiseks teha palju enam, et ergutada ja laiendada põllumajanduse geeniressursside jätkusuutlikku kasutamist. Tohutud kogutud teaduslikud teadmised peavad leidma tee praktilisse aretusse ja põllumajandustegevusse, kus neid tuleb kohandada praktilistele vajadustele ning ühendada põllumajandusettevõtte olemasolevate traditsiooniliste teadmistega. Et ergutada teadmiste koosloomist ja jagamist kõigi kaasatud osalejate seas, tuleb aktiivse võrgustike loomise ja kommunikatsiooni hõlbustamisega täita lünk teaduspõhises töös, sealhulgas geeniressursside kirjeldamises ja hindamises ning mitmekesisemate sortide väljaarendamises, et laiendada geeniressursside jätkusuutlikku kasutamist. 6. Prioriteetsed tegevusvaldkonnad Põllumajanduse bioloogilise mitmekesisuse säilitamine ja geeniressursside jätkusuutlik kasutamine põllumajanduses nõuavad kehtestatud raamistikust kaugemale ulatuvaid meetmeid. Erilist rõhku tuleb panna integreeritud ja terviklikule lähenemisviisile, millega tagatakse geeniressursside säilitamise jõupingutuste parem koordineerimine tänu jätkusuutlikule kasutamisele ja asjaomaste osaliste tulemuslikule vastastikusele mõjule. Geeniressursside jätkusuutlikku kasutamist tuleb arendada kõrvuti kõnealuste ressursside säilitamisse kaasatud põllumajandussüsteemide majandusliku elujõulisusega. On vaja aretustegevust, mis keskendub põllumajandusettevõtte tasandil alakasutatud liikidele, traditsioonilistele ja kohalikele tõugudele ning taimesortidele. See nõuab kogu liitu hõlmavate võrgustike loomist, et sellist materjali väärtustada ja sellega edendada põllumajanduse osa maapiirkondade arengus, traditsioonide ja traditsiooniliste põllumajandustavade säilitamist ning avalike keskkonnahüvede pakkumist. Selleks et põllumajandusettevõtjad taas omandaksid traditsioonilised teadmised ning kohalike tõugude ja taimesortidega töötamiseks vajalikud oskused ja oskusteabe ning oskaksid samas arvesse võtta muutuvaid kliimatingimusi, on vaja võtta meetmeid. Majanduslikult elujõulise aluse loomist geeniressursside säilitamisele ja kasutamisele saab toetada spetsiaalsete väikeste toidutööstuste, kohaliku suunitlusega restoranide ja alternatiivsete turismivormide kaasamisega, mis võivad aktiivselt kaasa aidata põllumajanduse geeniressursside väärtustamisel ja kohaliku majanduselu taaselavdamisel. Teadusuuringute puhul tuleks tegelda teaduse ja tehnoloogia saavutuste edasise kasutuselevõtuga, et täiustada genoomi ja fenotüübi kirjeldamist, eelistatavalt eesmärgiga tuvastada ja hinnata asjakohaseid omadusi, mis on muu hulgas seotud tootlikkuse, vastupidavuse, tervise, heaolu, ressursikasutuse ja tootekvaliteediga. Pädevad asutused ja/või teabeleviteenistused peaksid tegema geeniressursside, sortide ja tõugude hindamistulemused põllumajandusettevõtjatele kättesaadavaks. Teadusuuringud peaksid vastama praktilistele vajadustele ning olema prioriseeritud ja koordineeritud, et võtta arvesse olemasolevaid lünki ja kattuvusi, ning pakkuma lõppkasutajatele lahendusi. Teaduslikult usaldusväärset analüüsi tuleb laiendada, et see hõlmaks ka kultuurtaimede sugulasliike, kuna nende abil võib saada kasulikku teavet konkreetse liigi vastupidavuse kohta. Geneetilised uuringud maastikul aitaksid saada teavet tõugude ja sortide geenisiirde, valiku ja dünaamilise kohastumise kohta kohalike ja tõenäoliselt muutuvate kliimatingimustega. Mullastiku bioloogiline mitmekesisus, muud mikroobide ja selgrootute geneetilised ressursid (nt kahjurikontrolliks, põllumajanduslikuks toidutööstuseks, tolmlemiseks ...) vajavad edasist uurimist ning seda vajab ka mikrobioota ja muude liikide (nt mäletsejaliste) vahelise koostoime analüüs. Teadlased ja riiklikud pädevad asutused on töötanud välja hulgaliselt geeniressursside, tõugude ja sortide kogusid ja seonduvaid andmebaase. See teave on üldiselt küll juurdepääsetav, kuid rohkem tuleks teha nende kogude, andmebaaside ja infosüsteemide paremaks koordineerimiseks ja ühtlustamiseks, et tagada nende koostalitlusvõime. Aktiivne võrgustike loomine ning pidev teabe- ja teadmiste vahetus teadusringkondade ning aretustöö ja põllumajandustootmisega tegelejate vahel mängib otsustavat rolli sünergiate tekitamisel ning mastaabisäästu saavutamisel; samas välditakse sellega kattuvusi ning muudetakse tulemused lõppkasutajatele kättesaadavamaks. Sellised võrgustikud viivad parema koordineerimiseni ja pakuvad võimalusi innovatsiooniks, mille aluseks on ühised vajadused. 7. Peamised osalised Kõigi asjaomaste sidusrühmade ja riikide pädevate asutuste kaasamine on põllumajanduses geeniressursside edukal säilitamisel ja säästval kasutamisel otsustav. Põllumajandusettevõtjad, teadlased, aretajad ning põllumajanduslik toidutööstus ja muu töötlev tööstus ning tarbijad on sellest põhjendatult huvitatud, kuna nemad võivad tõenäoliselt saada kasu geeniressursside pakutavatest võimalustest. Ja neile kuulub otsustav roll väärtusahelas. ex-situ ja lisaks in-situ säilitamise ning kasutamise hõlbustamiseks tegelevad teadlased loomade, taimede ning mikroobide/selgrootute geneetilise materjali kirjeldamise, hindamise ja kasulike omaduste valimisega ning pädevad asutused võtavad sellekohaseid meetmeid. Samuti tegelevad nad meetodite ja vahendite täiustamisega, et parandada geeniressursside kirjeldamise ja katsetamise tulemuslikkust ning optimeerida aretustehnikat. Lisaks mängivad nad otsustavat osa tulemuste sünteesimisel ja levitamisel ning tagamisel, et geneetiline materjal ja seonduv teave on kättesaadav tööstusele, aretajatele ja põllumajandusettevõtjatele praktiliseks kasutamiseks. Põllumajandusettevõtjad tegelevad geeniressursside säilitamise ja jätkusuutliku kasutamisega põllumajandusettevõttes. Mõnel juhul võivad põllumajandusettevõtjate motiivid ulatuda toidutootmisest või suuremast ja jätkusuutlikumast saagist tuleneva vahetu majandusliku kasu saamise põhimõtetest ja loogikast kaugemale. Geeniressursside jätkusuutliku kasutamise muutmine üldlevinuks nõuab aga majanduslikult elujõulist alust. See elujõulisus võib tuleneda parandatud suutlikkusest kohaneda biootilise ja abiootilise stressiga, haiguste ja kahjuritega või paremast tootmistõhususest ja juhtimisest; see tuleneb ka ettevõtjate pakutavast kvaliteedist ja ainulaadsusest, eelkõige kohalike turgude ning vastavate kultuuriväärtuste ja -traditsioonide kontekstis. Aretajad, sealhulgas põllumajandusettevõtjatest aretajad, tuginevad suurema agronoomilise väärtusega (nt tootlikkus/saagikus, parem haiguskindlus) loomatõugude/fenotüüpide ja taimesortide aretamisel geneetilistele ressurssidele, pakkudes samas ohutuid heade organoleptiliste omadustega ja/või erinevaid ning kõrge toiteväärtusega tooteid. Majandusliku konkurentsivõime saavutamiseks peavad kohalikud ja alakasutatud tõud ja sordid vastama vajadustele ning nõuavad spetsiaalset aretustegevust nende tootlikkuse parandamiseks või eriliste omaduste ja väärtuslike agronoomiliste joonte valimiseks. Aretajad peavad täitma nii põllumajandusettevõtjate kui ka tarbijate ootusi, varustades samas põllumajanduslikku toidutööstust tootmisahelale kohandatud toodetega. Tarbijate valikutest olenevad kogu tarneahelas tehtavad otsused ning seega mõjutavad need üldiseid põllumajandusliku toidutootmise mudeleid, eelkõige esmatootmise tasandil. Seda protsessi võivad suunata ärilised (ja haridus-) strateegiad: eelmisel aastakümnel muutis üha enam ja enam tarbijaid oma suhtumist ja pani rõhku kvaliteedile, mitmekesisusele, säästvusele, õiglase kaubanduse küsimustele, loomade heaolule ning toiduga seotud naudingutele ja rõõmudele. Traditsioonilistest ja mitmekesistatud tõugudest ja sortidest valmistatud toodete toetamine ja edendamine aitab laiendada nende turgu ja julgustab põllumajandusettevõtjaid tegelema tähelepanuta jäetud või genofondi vaesumisest ohustatud liikide majanduslikult elujõulise kasutamisega. Sellist tegevust ei saa arendada ülevalt alla, vaid see nõuab suhtlust ja koostööd kõigi osaliste – põllumajandusettevõtjate, töötlejate, jaemüüjate ning tarbijate – vahel. Soovitud tulemusi võimaldavate tingimuste tagamiseks peavad otsusetegijad ja haldusasutused tegema oma osa ning tagama koordineerimise kõigil tasanditel, sealhulgas asjaomaste rahvusvaheliste standardiorganisatsioonidega ja rahvusvaheliste võrgustikega, ning kasutama tulemuslikult olemasolevaid väljakujunenud struktuure. Lisaks peavad nad tegelema institutsioonilise ja õigusraamistiku väljatöötamisega viisil, mis on kooskõlas põllumajanduse geeniressursside säilitamise ja jätkusuutliku kasutamisega ning samas parandab nende majanduslikku elujõulisust. Ühise põllumajanduspoliitika raames kehtestatud maaelu arengu poliitikaga nähakse ette asjaomaste tõugude ja taimede geeniressursside säilitamine, sihipärased meetmed nende ressursside kirjeldamiseks ja hindamiseks ning ka kvaliteediskeemid põllumajanduslikele toodetele ja toiduainetele. Vaja on edendada tegevusi, millega toetatakse geeniressursside säilitamise, kirjeldamise ja hindamise alase teadustegevuse tulemuste edasiandmist põllumajandusettevõtjatele ja aretajatele. Veelgi enam – ergutada tuleb teadmiste jagamist kõigi asjaomaste osalejate, sealhulgas lõppkasutajate vahel. 8. Teadustegevusest säilitamise ja aktiivse jätkusuutliku kasutamiseni Parimaid väljavaateid põllumajandusliku bioloogilise mitmekesisuse potentsiaali taastamiseks, säilitamiseks ja avamiseks pakub integreeritud ja terviklik strateegia. Samal ajal on äärmiselt oluline, et jätkuvas maaelu arengu programmide ja Euroopa innovatsioonipartnerluse ja ka Horisont 2020 väljatöötamises ühitataks säilitamistegevust lõppkasutajatele suunatud lähenemisviisidega, võttes aluseks geeniressursside majandusliku potentsiaali viimise väärtusahelasse. Seda tuleb toetada geeniressursside säilitamisse kaasatud kõigi osaliste vahelise suhtluse ja koostööga ning teadustegevusega ja tulemuste levitamisega põllumajandusettevõtjatele ja lõppkasutajatele. Sellise lähenemisega tuleks saavutada eelkõige järgmised tulemused. Geeniressursside jätkusuutlik kasutamine: · liikmesriigid peaksid maaelu arengu poliitika abil suurendama põllumajandustootjate ja potentsiaalselt huvitatud osaliste valmidust pühenduda in-situ / põllumajandusettevõtte sisesele säilitamistegevusele; · kõik toiduainete tarneahela osalised peaksid investeerima põllumajandusliku geneetilise rikkuse potentsiaali avamisse kogu tarneahela ulatuses ning kasutama ära ELi olemasolevad õigusaktid ja protsessid, et muuta säilitamine ja jätkusuutlik kasutamine kulutõhusaks ja kasumlikuks ettevõtmiseks; eeskätt tuleks toetada tarbijate nõudlust traditsioonilistest ja kohalikest sortidest saadud toodete järele; · innovatsioonipartnerluses „Põllumajanduse tootlikkus ja jätkusuutlikkus” osalevad teadlased ja töörühmad peaksid tegema koostööd, et suurendada ja rõhutada geeniressursside majanduslikku olulisust ja majanduslikke võimalusi. Selleks tuleb muu hulgas reklaamida geneetilistest ressurssidest saadud toodete erilist väärtust, arendada tooteid kvaliteedikavade jaoks või kasutada spetsiaalset aretust. Teaduslik ja tehnoloogiline areng · Teadlased peaksid rakendama teaduse ja tehnika saavutusi põllumajanduslikus ja tööstuslikus mõttes oluliste omaduste põhjalikumaks kirjeldamiseks, hindamiseks ja dokumenteerimiseks. Uued teaduslikud ja tehnilised arusaamad peaksid võimaldama igat liiki osalejatel tegelda geeniressurssidega kõigil asjakohastel tasanditel, pakkudes neile vajalikke oskusi ja oskusteavet; · teadlased ja muud osalised peaksid looma sellise raamistiku, mis võimaldaks mitme osalejaga lähenemisviise ja aktiivset teadmiste vahetust geeniressurssidega seotud teemadel kõigi osalejate vahel; · teadlased ja muud asjaomased osalised saavad aidata kaasa geeniressursside jätkusuutlikule kasutamisele, toetades olemasolevate tavade ning vastavate õigusaktide ja õigusnormide kohandamist seoses Nagoya protokolli jõustumisega. Koordineerimine, ühtlustamine ja võrgustike loomine · Kõik osalised peaksid tegutsema geeniressursside säilitustegevuse parema koordineerimise nimel, et saavutada mastaabisääst, vältida kattuvusi, luua sünergiaid ja kasutada olemasolevaid struktuure tõhusalt, nii et tulemused oleksid lõppkasutajale vajalikud ja kättesaadavad. Euroopa innovatsioonipartnerluse võrgustik on selliseks koostööks hea vahend; · Euroopa innovatsioonipartnerluse võrgustik peaks tagama aktiivse ja püsiva teabevoo eri osaliste vahel, eelkõige teadlaste ning geeniressursside lõppkasutajate vahel, et omavahel tulemuslikult seostada tipp- ja rakendusteadus ning praktilisele lõppkasutajale suunatud tegevus ja muuta tulemused põllumajandusettevõtjatele kättesaadavaks. Institutsiooniline ja õigusraamistik · Komisjon hakkab edendama laiemat poliitikat, mis hõlmab unarusse jäetud ja kohalike geeniressursside kaitsmist, mida täiendab ühise põllumajanduspoliitika ning liidu teadusuuringute ja innovatsiooni raamistikus kättesaadavate rahaliste vahendite tulemuslik kasutamine; · komisjon tagab, et põllumajanduse geeniressursside säilitamist ja kasutamist kindlustatakse liidu tasandil järjepideva õigusraamistikuga; · komisjon tagab, et põllumajanduslike geeniressursside säilitamist ja jätkusuutlikku kasutamist toetatakse tõhusalt rahvusvaheliste kohustuste tasandil. Liidu rahvusvaheliste kohustuste, sealhulgas lepingust ning Nagoya protokollist (mis käsitleb geneetilistele ressurssidele juurdepääsu ning nende kasutamisest saadava tulu õiglast ja võrdset jaotamist, kusjuures eriliselt on rõhutatud kohalike ja põliskogukondade õiguste tunnustamist) tulenevate kohustuste täitmiseks on vajalikud liidu kooskõlastatud meetmed. Nagoya protokolli rakendamises osalemiseks peavad liit ja tema liikmesriigid tagama, et kõik kasutajad liidus järgivad geneetilistele ressurssidele juurdepääsu ning nende kasutamise suhtes kohaldatavaid õigusakte või -norme ja seonduvaid traditsioonilisi teadmisi ning neil peab olema õiguskindlus, et nende kasutamisest saadav tulu jaotatakse õiglaselt ja võrdselt kooskõlas vastastikku kokku lepitud tingimustega. Taimepaljundusmaterjali alastel läbivaadatud õigusaktidel on edaspidi mängida oma osa selliste tingimuste loomises, mis võimaldavad taimepaljundusmaterjali, sealhulgas maasortide ja traditsiooniliste sortide tootmist ja turustamist. Geeniressursside in-situ ja põllumajandusettevõttes säilitamist toetava liidu poliitika olulise elemendina pakutakse ühisesse põllumajanduspoliitikasse lisatud põllumajanduse keskkonnameetmetega ka edaspidi toetust põllumajandusettevõtjale, kes kasvatab ja kasutab traditsioonilisi ohustatud kohalikke tõuge ja/või säilitab kohalikke genofondi vaesumisest ohustatud taimegeneetilisi ressursse. Maaelu arengu raames saab pakkuda toetust ka geeniressursside kirjeldamise ja kogumisega seotud meetmeid teostavatele abisaajatele. Maaelu arengu meetmed, mis abistavad üleminekut geeniressursside säilitamiselt tulemuslikule jätkusuutlikule kasutamisele ja edasisele arendamisele, hõlmavad teadmussiiret, koostööd ja nõustamisteenuseid. Eelolevas programmitöös eelarveperioodil 2014–2020 peaksid liikmesriigid panema rohkem rõhku meetmetele, mis võivad ergutada traditsiooniliste tõugude ja sortide säilitamist ja jätkusuutlikku kasutamist, eelkõige ühendatult kohalike ja mitmekesistatud kvaliteettoodete majanduslikku elujõulisust ja lühikesi tarneahelaid edendava turundusstrateegiaga. Neid meetmeid peaksid täiendama I sambast makstavate otsetoetuste puhul keskkonnasäästlikkuse nõuded, eelkõige nõue tagada kultuuride mitmekesisuse teatav tase ning säilitada püsirohumaa, sealhulgas väga suure bioloogilise mitmekesisusega rohumaad, mida kasutatakse ekstensiivse loomakasvatuse süsteemide tarbeks. Põllumajanduse geeniressursside säilitamine ja jätkusuutlik kasutamine ning nende lõimimine väärtusahelasse peaks tuginema tugevdatud teadmusbaasile, mis täiendaks põllumajandusettevõtjate ja arendajate poolset ühist teadmiste loomist liidu teadusuuringute ja innovatsiooni raamistikuga Horisont 2020 kehtestatud ulatuslikus tööprogrammis. See tööprogramm peab hõlmama laiaulatuslikku geeniressurssidega seotud tegevust, sealhulgas uuenduslikud teadusuuringud ja seda tüüpi meetmed, nagu on varem lisatud määruse (EÜ) nr 870/2004 kohaselt kehtestatud ühenduse programmi. See peab hõlmama põllumajanduse geeniressursside innovatiivseid kasutusi, suutlikkuse suurendamist (nt biohoidlad ex-situ säilitamiseks, teadmistekogud ja suunised), praktilisele tegevusele suunatud kirjeldamis-, hindamis- ja omaduste valimise meetodite väljatöötamist täiustatud aretamise jaoks ning näidisprojekte geeniressursside jätkusuutliku kasutamise ergutamiseks. Nende teemadega tegelemine Horisont 2020 kaudu ja mitte üksikute programmidena annab võimaluse halduslikuks lihtsustamiseks. See nõuab paljude riikide osalemist ja – ühendatuna Euroopa innovatsioonipartnerluse ülesandega hõlbustada kõigi asjaomaste osaliste vahelist teabevahetust kogu liidus – tagatakse sellega ELile lisaväärtus, sealhulgas tulemuslik koordineerimine ja eri meetmete koostoime. Raamprogrammi Horisont 2020 tööprogrammis „Ühiskondlik probleem 2” tuleks erilist rõhku panna mitut osalejat hõlmavatele lähenemisviisidele, kus eri sektorite teadlased ja lõppkasutajad saavad suhelda põllumajanduse nõustamisteenuste pakkujate ja innovatsioonivahendajatega, et ergutada teadmiste vahetust ja uute teaduslike arusaamade levitamist, nii et samal ajal on võimalik teha põllumajandusettevõttes eksperimente ja kontrollida laborikatseid. Vajadus hoogustada teabevahetust kõigi asjaomaste osaliste vahel on üks peamisi varasematest kogemustest saadud õppetunde. Euroopa innovatsioonipartnerlus „Põllumajanduse tootlikkus ja jätkusuutlikkus” kui tõhus teadusringkondade ja praktikute ühistegevuse hõlbustamise raamistik pakub olulisi võimalusi geeniressurssidega seotud meetmete ühendamiseks. Euroopa innovatsioonipartnerlust luuakse osaliste mobiliseerimiseks, teadlikkuse tõstmiseks, parema teabevoo tagamiseks ning teadmiste jagamise ja koostöö hõlbustamiseks. Euroopa innovatsioonipartnerluse mehhanismid on eriti sobilikud põllumajanduse geneetilise mitmekesisuse taastamisele ja säilitamisele ning ka jätkusuutlikule kasutamisele ja edasiarendamisele suunatud toimingute ühendamiseks. Praktilises mõttes annaks Euroopa innovatsioonipartnerlus sidusrühmadele asjakohast teavet liidu õigusaktide ja poliitikaga pakutavate võimaluste ning võimalike koostööpartnerite kohta. Projekti andmebaaside loomisega, seminaride korraldamisega ning spetsiaalse geeniressursside töögrupi asutamisega ergutaks Euroopa innovatsioonipartnerlus sidusrühmade vahelist teadmiste jagamist ja suhtlust. See parandaks geeniressursside säilitamist toetavate teadusuuringute ja põllumajandustavadele suunatud praktiliste meetmete vahelist täiendavust. Ohustatud kultuuride ja tõugude säilitamise meetmete ja kasutuse parem integreeritus aretuses ja tootmisahelas võiks saada kasu vastastikusest õppimisest kõigi kaasatud osaliste vahel ja alt üles suunatud algatustest, eelkõige geeniressurssidega seotud tegevuse kohandamisel kohalikele oludele ja vajadustele. Asjatundjate kaasamiseks ja koordineerimise parandamiseks liidu tasandil tuleks Euroopa innovatsioonipartnerluse tegevust toetada, aktiivselt kaasates määrusega (EÜ) 870/2004 loodud geeniressursside komiteed, kes jätkab oma tööd. 9. Järeldused Kooskõlas liidu bioloogilise mitmekesisuse strateegias võetud kohustusega teeb liit kõik, et hõlbustada ja integreerida strateegilist protsessi, mis seisneb põllumajanduse bioloogilise mitmekesisuse kadumise peatamises ning üleminekus teadusuuringutelt ja säilitamistegevuselt jätkusuutlikule kasutamisele põllumajandusettevõttes. Eespool esitatud peamisi orientiire arvestava aruka raamistiku kehtestamisega edendab EL järjekindlalt asjakohaste sidusrühmade poliitilise suuna muutust, et need hakkaksid osalema geeniressursside säilitamises ja läheksid kaugemale nende ressursside aktiivsest säästlikust kasutamisest. Seda muutust peegeldab kooskõlaline ja täiendav lähenemisviis, mis on kehtestatud mitmesuguste (uute) poliitikavahenditega, mille eesmärk on põllumajanduse bioloogilise mitmekesisuse tugevam ja tõhusam kaitse. Geeniressursside säilitamise toetamiseks saab 2020. aasta lähenemisel eraldada rohkem vahendeid ja tekib rohkem rahastamisvõimalusi, mis on ette nähtud maaelu arendamise kavade ja raamprogrammiga Horisont 2020, samuti muude liidu poliitikameetmetega. Tugevdatud jõupingutused lähevad kaugemale mitmekesisuse säilitamisest ja aitavad kaasa põllumajandustoodangu suurendamisele, teadus- ja uuendustegevusele, kliimamuutusega võitlemisele, keskkonnahoiule, tööhõivele. See soodne mõju avaldub kogu ühiskonnale; eelkõige võidavad sellest aga maapiirkonnad, milles on säilinud tugevad sidemed traditsiooniliste töövõtete ja nendega seotud kultuuriliste ja territoriaalsete väärtustega. Geeniressursside säilitamine ja jätkusuutlik kasutamine põllumajanduses on osa laiematest jõupingutustest, mille eesmärk on edendada innovatiivseid tavasid ning aidata kaasa arukale jätkusuutlikule kasvule vastavalt strateegiale „Euroopa 2020”. Geeniressursside säilitamise õnnestumiseks maaelu arengu poliitika ning teadus- ja innovatsioonipoliitika raames on vaja võtta meetmeid nii ELi, liikmesriigi kui ka piirkonna tasandil, samuti peavad asjakohased sidusrühmad lööma aktiivselt kaasa ja võtma selle oma ülesandeks. Igakülgse ja tervikliku lähenemisviisi kasutamine põllumajanduse geeniressursside säilitamiseks annab suure panuse mitmesuguste põllumajandussüsteemide ning kogu toiduahela jätkusuutlikkuse ja majandusliku elujõulisuse tagamisse. [1] Euroopa Ülemkogu järeldused. [2] http://www.planttreaty.org/. [3] KOM(2011) 244. [4] Nõukogu määrus (EÜ) nr 870/2004. [5] Programmi üksikasjaliku kirjelduse ja hinnanguga saab tutvuda käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendis.