ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel 08.06.2004 
KOM(2004)409 lõplik 
. 
KOMISJONI ARUANNE 
mis põhineb nõukogu 13. juuni 2002. aasta  raamotsuse (terrorismivastase 
võitluse kohta) artiklil 11 
  
{SEK(2004)688}  
. 
 
ET 2   ET SISUKORD 
1. TAUSTINFORMATSIOON........................................................................................ 3 
2. KÄESOLEVA RAAMOTSUSE HINDAMISE MEETOD JA KRITEERIUMID ..... 3 2.1.1. Raamotsuste tuginemine Euroopa Lii du lepingu artikli 34 2. lõike punktile b) .......... 3 
2.1.2. Hindamiskriteeriumid .................................................................................................. 4 2.1.3. Hindamise kontekst...................................................................................................... 5 
3. TULEMUSTE HINDAMINE...................................................................................... 6 
 
ET 3   ET 1. TAUSTINFORMATSIOON 
Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse (terrori smivastase võitluse kohta, edaspidi – 
‘raamotsus’)1 artikli 11 kohaselt peab komisjon koos tama kirjaliku aruande selle kohta, 
milliseid samme on liikmesriigid selle dokumendi nõuete täitmiseks astunud. 
Selle artikli 1. lõikes kohustatakse liikmesriike rakendama raamotsuse täitmiseks vajalikke 
meetmeid 31. detsembriks 2002. aastal. 2. lõik e kohaselt tuleb liikmesriikidel samaks 
kuupäevaks esitada nõukogu peasekretariaadile ja komisjonile seadusesätete tekstid, millega 
nende riiklikku seadusandlusesse võetakse üle neile nimetatud raamlepinguga pandud 
kohustused. Nõukogu peab 31. detsembriks 2003. aasta l nende andmete ja komisjoni kirjaliku 
aruande põhjal hindama, millisel määral on liik mesriigid raamotsuse täitmiseks vajalikke 
abinõusid rakendanud. 
Komisjoni poolt liikmesriikidelt saadava info rmatsiooni kvaliteet ja õigeaegsus mõjutab 
paratamatult käesoleva aruande väärtust ja tä psust. Komisjon meenutas liikmesriikidele nende 
kohustusi oma 9. detsembril 2002. aastal saadet ud kirjas. Sellele vaatamata olid 31. 
detsembriks 2002. aastal ainult viis liikmesriiki  (Austria, Saksamaa, Iirimaa, Itaalia ja 
Portugal) komisjoni raamotsuse täitmisest teavit anud ja ainult kaks neist olid informatsiooni 
juurde lisanud vastavad ülevõtmissätted. Nende andmete põhjal koostatud dokument oleks 
olnud praktiliselt mõttetu, seepärast on komisj on pidanud leppima vastuste hilinemisega ja 
koguma lisainformatsiooni liikmesriikide poolt määratud kontakti sikutelt. 2003. aasta 
veebruariks olid oma vastused saatnud veel seits e liikmesriiki (Belgia, Taani, Prantsusmaa, 
Soome, Kreeka, Hispaania ja Ühendkuningriik), kuid neist kahe vastustes ai nult viidati uutele 
seaduseprojektidele. Kolmeteistkümnenda liikmesriigina saatis 5. novembriks 2003 oma vastuse Rootsi. Vastuseid ei s aadud Luksemburgilt ja Hollandilt. 
Seetõttu, olgugi et rakendussäte te tekstide läkitamise tähtaeg oli raamotsuse artikli 11 2. lõike 
kohaselt 31. detsember 2002, on võetud arvesse ka  enne viimast tähtaega, 15. veebruari 2004 
esitatud täiendavat informatsiooni. Seega tehakse käesolevas aruandes vastavate sätete 
ülevõtmise seisust kokkuvõte nende seadus andlike aktide põhjal, mis olid selleks 
kontrolltähtajaks komisjonile edastatud. Käes oleva aruandega seonduvas komisjonisiseses 
töödokumendis sisaldub raamotsuse täitmiseks  riigiti rakendatud abinõude üksikasjalik 
analüüs ja tabel, milles on komisjonini jõudnud an dmete põhjal raamotsuse artiklite lõikes ära 
toodud nende ülevõtmiseks kehtestatavad riiklik ud seadusesätted. Oma täiendavas aruandes 
arvestab komisjon pärast seda kuupäeva saadud  informatsiooniga ja ajakohastab vajaduse 
korral tema käsutuses olevaid andm eid riikide seadusandluse kohta. 
2. KÄESOLEVA
 RAAMOTSUSE  HINDAMISE  MEETOD  JA KRITEERIUMID 
2.1.1. Raamotsuste tuginemine  Euroopa Liidu lepingu artik li 34 2. lõike punktile b)  
Raamotsus tugineb Euroopa Liidu asutamislepin gule, eriti selle artikli le 29, artikli 31 punktile 
e) ja artikli 34 2. lõike punktile b). 
                                                 
1 EÜT L 164, 22.6.2002, lk 3. 
 
ET 4   ET Juriidilise dokumendina on raamotsus kõige lähedasem direktiivile2. Mõlemad aktid on 
liikmesriikidele kohustuslikud saavutatava eesmärgi osas, kuid jätavad riigi ametivõimudele selle saavutamise vormi ja meetodite valikul vabad käed. Samas ei pea raamotsused kõnealuseid küsimus otseselt mõjutama. 
2.1.2. Hindamiskriteeriumid 
Selleks, et saaks objektiivsete kr iteeriumide põhjal hinnata, kas li ikmesriik on raamotsust täiel 
määral täitnud, saab kasutada mõningaid dire ktiivide jaoks välja töötatud üldkriteeriume, 
mida tuleks vajalike muudatustega kasu tada ka raamotsuste puhul, nagu näiteks: 
1. ettenähtud tulemuse saavutamiseks tuleb valida selline vorm ja sellised 
meetodid, mis direktiivi eesmärke silmas pidades tagavad selle tulemusliku toimimise
3; 
2. kõik liikmesriigid on kohustatud täitma direktiive sellisel viisil, mis rahuldab 
selguse ja õiguskindluse nõudeid, ja  kandma nõnda direktiivi sätted üle 
kohustuslikku jõudu omavasse riiklikku seadusandlusesse4, 
3. ülevõtmine ei pea tingimata tähend ama sõnasõnalt samasuguse seadusesätte 
kehtestamist; nii näiteks võib üldine õiguslik kontekst (nagu näiteks juba 
kehtestatud vastavad meetmed) osutuda pi isavaks, kui sellega on direktiivi täiel 
määral ellu viimine küllalt selgelt ja täpselt tagatud5; 
4. direktiivide nõuded tuleb ellu viia neis ettenähtud aja jooksul6. 
Mõlemad seadusandlikud aktid on siduvad ‘s aavutatavate tulemust e osas’. Seda võib 
kirjeldada kui õiguslikku või tegelikku olukor da, mis arvestab õiglaselt huvidega, mille 
silmaspidamist antud juri idiline dokument asutamislepingu kohaselt peab tagama7. 
Artiklis 11 sätestatud hinnangu andmisel sellele,  mil määral liikmesriigid on raamotsust 
täitnud, tuleb võimalust mööda läht uda ülaltoodud kriteeriumidest. 
                                                 
2 Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikkel 249. 
3 Vt direktiivide täitmist käsitlev pretsedendiõigus: kohtuasi 48/75 Royer  [1976 Euroopa Kohtu Lahendid 
(EKL) 497, 518 all]. 
4 Vt direktiivide täitmist käsitlev pretsedendiõigus: kohtuasi 239/85 Komisjon Belgia vastu  [1986] 
EKL 3645, 3659 all. Vt ka kohtuasi 300/ 81 Komisjon Itaalia vastu  [1983] EKL 449, 456 all. 
5 Vt direktiivide täitmist käsitlev pretsedendiõigus, näiteks kohtuasi 29/84 Komisjon Saksamaa vastu  
[1985] EKL 1661, 1673 all. 
6 Vt direktiivide täitmist käsitleva pretsedendiõiguse olulised näited, nagu näiteks: kohtuasi 52/75 
Komisjon Itaalia vastu  [1976] EKL 277, 284 all. Üldiselt vt komisjoni Ühenduse seadusandluse 
täitmise kontrollimise aastaaruanded, näiteks COM(2001) 309 lõplik.  
7 Vt PJG Kapteyn ja P. Verloren van Themaat ‘Sissejuhatus Euroopa Ühenduste seadusandlusesse’, 
kolmas trükk, 1998, lk. 328. 
 
ET 5   ET 2.1.3. Hindamise kontekst 
Esmane sissejuhatav ülevaade käsitleb hi ndamisaruande (õiguslikku) konteksti ja 
järelmeetmeid. Kui esimese samba raames on komisjonil voli liikmesriigi vastu rikkumiste 
puhul ettenähtud menetlust algatada, siis Eu roopa Liidu lepingu raames selline võimalus 
puudub. Seetõttu erineb käesolev aruanne oma ee smärgi ja iseloomu poolest aruannetest, mis 
kajastavad esimese samba direktiivide täitmist liikmesriikide poolt. Ag a et komisjon osaleb 
täiel määral kolmanda samba alla kuuluvate küsimuste lahendamisel,8 on kohane teha talle 
ülesandeks tegelikult rakendatud meetmete hindamine, mille põhjal nõukogu saaks anda 
hinnangu selle kohta, millises ulatuses on liik mesriigid käesoleva raamotsuse täitmiseks 
vajalikke abinõusid rakendanud. 
Teiseks tuleb raamotsust vaadelda mitte ükste isega seostamata sätete kogumi, vaid ühtse 
tervikuna: kõikehõlmava süsteemina, mille eri os ad on üksteisega vältimat ult seotud. Eelkõige 
tähendab see, et liikmesriigid peavad täiendama oma õigussüsteeme “terroristlike 
õigusrikkumiste” kvalifitseeritud mõistega ni ng eeskätt võtma kasutusele spetsiifilise 
terroristliku tahtluse mõiste, mis kaudse lt sisaldub ka artiklite s 2 (“Terroristliku 
grupeeringuga seonduvad õigusrikkumised”) ja  3 (“Terroristliku tegevusega seotud 
õiguserikkumised”). Selline vajadus tuleneb artikli 5 2. lõikega kehtestatud kohustusest karistada terroristlike õiguserikkumiste eest pikemate vabadusekaotustega kui need, mida 
riiklik seadusandlus vastavate “tavaliste” süüteg ude eest ette näeb. Lisaks lähevad ka artikliga 
9 määratletud kohustused, milline arti kkel näeb ette laiendatud eksterritoriaalse jurisdiktsiooni 
ilma avalduste tegemise võimaluseta ja keht estab positiivsete õiguspädevuskonfliktide puhul 
prioriteetsustegurite arvessevõtmise mehhanism i, raamotsustega tavaliselt kehtestavatest 
kohustustest kaugemale. Ehkki käesolev raamotsu s sarnaneb oma ülesehituselt teiste mingi 
teatud kriminaalõiguse valdkonna ühtlustamisele suunatud juriidiliste dokumentidega, erineb 
see dokumentidest, milles ei nõuta “spetsiifiliste õiguserikkumiste” seadusandlusega 
hõlmamist, juhul kui antud kriminaalsena käsi tletav käitumine on juba üldisemal tasandil 
kriminaalkuriteoks loetud.
9. Niisugustel juhtudel saab ka ristustega seonduvate kohustuste 
täitmiseks samuti rakendada antud kü simuses kehtivaid üldisi eeskirju. 
Seetõttu, ehkki hindamisel saab ja  tulebki eraldi igale artiklile viidata, ei saa neid käsitleda 
üksteisest lahus. Kui mingi artik lit või selle osa nõude id ei täideta või täidetakse vaid 
osaliselt, avaldab see mõju ka teistele selleg a seotud sätetele, mida isoleerituna käsitledes 
võidakse lugeda raamotsuse nõue tega kooskõlas olevaks, ja mõ jutab süsteemi tervikuna. Aga 
siiani esinevate lahknevuste tõttu võetakse tu lemuste hindamisel võimalikult palju arvesse 
liikmesriikide üldist kriminaalõiguslikku tausta. 
                                                 
8 Euroopa Liidu lepingu artikli 36 2. lõige. 
9 Nii võidakse näiteks “krediitkaardi varguse” puhul, millele viidatakse nõukogu 28. mai 2001. aasta 
raamotsuse (mitterahaliste maksevahenditega seotud pettuste ja võltsingute kohta) artikli 2 punktis a), 
kohaldada kriminaalkoodeksi varguste kohta käivat üldsätet. 
 
ET 6   ET 3. TULEMUSTE  HINDAMINE 
Väga vähesed liikmesriigid saatsid komis jonile õigeaegselt kõigi oma asjakohaste 
rakendussätete tekstid. Sellepärast põhineb tegelik e tulemuste hindamine ja selle põhjal tehtud 
järeldused teinekord mittetäielikule info rmatsioonile. Komisjon ei ole üldse saanud 
informatsiooni Luksemburgilt ja Hollandilt ega konkreetset informatsiooni Kreekalt. Seda arvesse võttes on konkreetsete sätete ülevõtmise  seis ülejäänud kaheteistkümnes liikmesriigis 
järgmine: 
Artikkel 1: Kaheksas liikmesriigis on terroristlikud õiguserikkumised  spetsiaalselt 
määratletud omaette kuriteoliigina, kusjuures  esineb erinevusi rakendamise meetodis ja 
ulatuses. Iirimaal tehakse parajasti sama eesmärki silmas pidades seadusandluses muudatusi. Itaalia ja Ühendkuningriigi seadusandluses sätest atakse vaid piiratud  arv terroristlikke 
õiguserikkumisi ja loetakse te rroristlik tahtlus tavaliste õigus erikkumiste puhul raskendavaks 
asjaoluks (Itaalias) või kasu tatakse terrorismi ül dmääratlust (Ühendkuningr iigis). Saksamaa, 
nagu selgub, ei ole seda sätet oma seadusandlusse nõuetekohaselt üle võtnud. 
Artikkel 2: Enamiku liikmesriikide seadusandluses  eristatakse nüüd või lähitulevikus 
terroristlike grupeeringutega seotud terroria kte. Rootsis ja Taanis ei käsitleta 
kriminaalseadustikus eraldi terror istlikke grupeeringuid ja nende tegevuse juhtimist või selles 
osalemist (erandiks on teatud osalust käsitlev ad õigusaktid), kuid m õnedel juhtudel võidakse 
niisuguste tegude toimepanijaid siiski karistada kui vastavat e terroristlike õiguserikkumiste 
esmaseid või teiseseid toimepanijaid. 
Artikkel 3: Selgus, et ainult nelja liikmesriigi seadusandlus  on selle artikliga seatud 
kohustustega täielikult kooskõlas. Iiri maa peaks pärast uute seaduste jõustumist suutma artikli 
nõudeid täita. Ülejäänud komisjonile informatsi ooni andnud liikmesriigid  suudavad selle sätte 
nõudeid täita vaid osaliselt. 
Artikkel 4: Kuigi ainult mõnes üksikus liikmesriigis käsitlevad seda küsimust eraldi 
seadusesätted, ilmnes, et liikmesriigid saav ad selles artiklis väljendatud põhimõtte kohaselt 
tegutseda, kui nad kohaldavad kuriteole õhutam ise ja kuriteo kaasosaluse kohta kehtivaid 
üldisi sätteid, seda eeldus el, et eelnenud artiklite n õuded on täiel määral täidetud.  
Artikkel 5: Kuigi komisjonile edastatud informatsiooni s viitasid sellele selgesõnaliselt ainult 
kaks liikmesriiki, selgus, et kõik liikmesriig id suudavad 1. lõike nõ udeid täita. Kaheksa 
liikmesriiki suudavad juba praegu või siis peat selt täita artikli 2. lõikes kehtestatud nõuet. 
Saksamaa, Hispaania, Iirimaa ja Ühendkuningriig i puhul ei saa teha järeldust, et kõigi 
nimetatud õiguserikkumiste puhul kohaldatakse rangemaid karistusi. Selles, mis puudutab 3. 
lõikes käsitletud terroristli ku grupeeringu juhtimist, on se itsmes liikmesriigis nõutavad 
karistused seadusega sätestatud ja veel kolm liikmesriiki täidavad seda sätet osaliselt, kuigi selline tegevus ei ole neis er aldi kriminaalkuriteona määratlet ud. Hispaania täidab antud sätet 
vaid selles osas, ms puudutab ainult terrori aktide korraldamisega ä hvardava terroristliku 
grupeeringu juhtimist. Terroristliku grupeerin gu tegevuses osalemise küsimuses täidavad 
kaheksa liikmesriiki ettenähtud nõudeid täielikult ja veel nelja liikmesriigi puhul võib need 
lugeda osaliselt täidetuks. 
Artikkel 6: Kuue liikmesriigi seadusandluses  on antud artiklis kirj eldatud tingimusi 
konkreetselt käsitletud, ülejäänud viis ei ole se lle vabatahtliku artikli nõuete täitmiseks 
ettenähtud meetmeid maininud.  
 
ET 7   ET Artikkel 7: Kaheksal liikmesriigil on või vastava sea dusandliku menetluse järel saab olema 
seadusandlus, mis tagab juriidiliste isikute terroristlike õiguserikkum iste eest vastutusele 
võtmise. Neist kaheksast on siiski ainult neli esitanud piisavalt informatsiooni, näitamaks, et 
nad suudavad artikli 7 2. lõike nõudeid täita. Hispaania, Austria,  Rootsi ja Ühendkuningriik ei 
esitanud nii palju informatsiooni, et nende puhul saaks selle artikli nõudeid täiel määral 
täidetuks lugeda. 
Artikkel 8: Seitsmes liikmesriigis nähakse praegu või tulevikus ette juriidiliste isikute 
kriminaal- või mittekriminaalkorras trahvimine. Enamik neist on sisse viinud ka kõik või mõningad selle sättega ette nähtud va batahtlikult rakendatavad karistused. 
Artikkel 9: Eeldatavalt on kõik liikmesriigid suutelis ed täitma artikli nõudeid selles, mis 
puudutab territoriaalsuse põhimõtte rakendamist va stavalt artikli 9 1. lõ ike punktile a), 1. 
lõike punktile b) ja 4. lõikele. Eksterritoriaalse jurisdiktsiooni osas enamikul liikmesriikidel 
kas juba on või saavad olema reeglid, mis er ineval määral hõlmavad isiku aktiivsuse ja 
passiivsuse põhimõtteid, nagu seda nõutakse arti kli 9 1. lõike punktides c) ja e). Artikli 9 1. 
lõike punkt d) on selgesõnaliselt ül e võetud ainult Austrias ja võetakse edaspidi üle Iirimaal, 
kuigi ilmneb, et ka Itaalia, Portugal ja So ome vastavad selle sätte nõuetele. Kaheksas 
liikmesriigis on või saab tulevikus olema artikli 9 3. lõikele vastav seadusandlus ja veel kolm 
suudavad edaspidi selle sätte nõude id osaliselt täita. Ja  lõpuks, ehkki Iirimaa artikli 9 2. lõike 
osaliselt üle võtab, ei paista ükski liikmesriik  olevat oma seadusandlusse võtnud selles sättes 
märgitud jurisdiktsiooni küsimustes tekkiva te positiivsete konfliktide lahendamise 
kriteeriume. 
Artikkel 10: Ainult Austria esitas  artikli 10 1. lõike nõuete täitmise demonstreerimiseks 
piisaval määral informatsiooni,  kuid tundub tõenäoline, et juur dluse ja vastutuselevõtmise 
eesmärgil käsitletakse terrori stlikke õigusrikkumisi kõigis liikmesriikides avalikke 
õigusrikkumistena. Kaheksa liikmesriiki es itasid andmeid täiendavatest abinõudest 
terroristide ohvrite perekondade abistamiseks, millele viidatakse artikli 10 2. lõikes. 
Artikkel 12: Seadusandluse ülevõtmise kohta Gibra ltaril ei ole komi sjon konkreetset 
informatsiooni saanud. 
Eeltoodut silmas pidades kutsub komisjon liikmesriike, kes ei ole seda veel teinud, tagama 
raamotsuse kiire ja täielik ül evõtmine oma riiklikku seadusandl usesse ja teavitama komisjoni 
koheselt täiendava abinõuna organisatsioonide põhikirjade ja haldussä tete tekstides tehtud 
muudatustest.