SELETUSKIRI

Vastavalt 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) („käibemaksudirektiiv“) artikli 395 lõikele 1 võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt lubada liikmesriigil kohaldada erimeetmeid, millega tehakse erand kõnealuse direktiivi sätetest selleks, et lihtsustada käibemaksu kogumise menetlust või ära hoida teatavat maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist.

Komisjonis 14. märtsil 2016. aastal registreeritud kirjas taotles Ühendkuningriik luba jätkata erandi kohaldamist seoses käibemaksu mahaarvamise õigusega, kui renditud või liisitud sõiduautot kasutatakse ka eraotstarbel; viimane sellekohane luba on antud nõukogu otsusega 2013/681/EL. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 395 lõike 2 kohaselt teavitas komisjon 28. juunil 2016 teisi liikmesriike Ühendkuningriigi taotlusest. Komisjon teatas 28. juuni 2016. aasta kirjas Ühendkuningriigile, et tal on taotluse hindamiseks olemas kogu vajalik teave.

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Käibemaksudirektiivi artiklis 168 ja 168a on sätestatud, et maksukohustuslasel on õigus arvata maha selliste ostude puhul tasutud käibemaks, mida tehakse maksustatavate tehingute tarbeks. Peale selle on käibemaksudirektiivi artikli 26 lõike 1 punktis a sätestatud, et ettevõtte vara hulka kuuluvate kaupade kasutamist isiklikuks tarbeks käsitatakse tasu eest teenuste osutamisena, kui nendelt kaupadelt oli käibemaks täielikult või osaliselt mahaarvatav. Sellega tagatakse lõpptarbimise maksustamine juhul, kui asjaomane sisendkäibemaks algselt maha arvati.

Mootorsõidukite puhul on maksukohustuslastel mõnikord raske ja koormav määratleda ja registreerida, mil määral kasutati teatavat sõidukit ettevõtluse eesmärgil ning mil määral isiklikuks tarbeks, samuti on maksuhalduril raske ja koormav kontrollida, milleks seda sõidukit tegelikult kasutati. See kehtib ka juhul, kui Ühendkuningriik kasutaks käibemaksudirektiivi artikli 168a lõikega 2 ettenähtud võimalust piirata ametiautodega seotud kulutuste mahaarvamist proportsionaalselt ulatuses, mil maksukohustuslane tegelikult sõidukit ettevõtluse tarbeks kasutab. Segakasutuses olevate sõidukite suure arvu tõttu võib maksudest kõrvalehoidumine omandada märkimisväärse ulatuse.

Käibemaksu kogumise lihtsustamiseks ja maksudest kõrvalehoidumise vastu võitlemiseks lubati Ühendkuningriigil alates 1995. aastast ja viimast korda 2013. aastal kuni 31. detsembrini 2016 piirata 50 %ni rendilevõtja või liisija õigust arvata sisendkäibemaksuna maha tasusid sellise auto rendilt või liisingult, mida ei kasutata täielikult ettevõtluse tarbeks. Topeltmaksustamise vältimiseks on Ühendkuningriigil lubatud maksukohustuslase renditud või liisitud ametiauto isiklikuks tarbeks kasutamist mitte käsitada tasu eest teenuste osutamisena.

Kõnealuse erandiga kaob rendilevõtjal või liisijal vajadus pidada üksikasjalikku arvestust iga sellise autoga tehtud erasõitude üle ja arvestada käibemaksu auto isiklikuks tarbeks kasutamiselt. Käibemaksudirektiivi artikli 168a lõike 2 kohase erandiga ei ole ette nähtud kindlamääralise käibemaksu osalist mahaarvamist ja seda saab kohaldada üksnes maksukohustuslase põhivahendite hulka kuuluvate autode sisendkäibemaksu puhul; seepärast on erand asjakohane meede taotletava lihtsustamise saavutamiseks.

Vastavalt muudetud nõukogu otsuse 2007/884/EÜ artiklile 3 on Ühendkuningriik esitanud aruande, mis hõlmab kõnealuse otsuse kohaldamist, sealhulgas sellise kohaldatava piirangu protsendimäära läbivaatamist, mida kohaldatakse õiguse suhtes arvata maha käibemaks selliste autode rendilt või liisingult, mida ei kasutata täielikult ettevõtluse tarbeks. Aruandes leitakse, et kasutatud andmekogumi põhjal ei erine autode kutsealase ja isikliku kasutuse vaheline hinnanguline suhe tegelikult märkimisväärselt 50 %-st.

Tavaliselt on erandid ajaliselt piiratud, et oleks võimalik hinnata erimeetme asjakohasust ja tõhusust. Ühendkuningriigi esitatud aruandest selgub, et 50 % jaotus ettevõtluseks ja isiklikuks tarbeks kasutamise (või mis tahes muul kui ettevõtluse eesmärgil kasutamine direktiivi 2006/112/EÜ artikli 26 lõike 1 punkti a tähenduses) vahel kajastab hetkel endiselt maksukohustuslaste liisitud ja renditud autode ettevõtluseks ja isiklikuks tarbeks kasutamise suhet Ühendkuningriigis üldiselt. Erandit lubava meetme pikendamine on seepärast asjakohane.

Siiski peaks mis tahes pikendamine olema ajaliselt piiratud, et oleks võimalik hinnata, kas tingimused, millel erand põhineb, ikka veel kehtivad. Seepärast tehakse ettepanek pikendada erandi kehtivusaega 2019. aasta lõpuni ja paluda Ühendkuningriigil esitada uus aruanne, kui erandit kavatsetakse pärast uue tähtaja lõppu veelgi pikendada.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate sätetega

Direktiivi 2006/112/EÜ artikliga 176 on ette nähtud, et nõukogu määrab kindlaks kulud, millelt käibemaksu maha ei arvata. Kuni kõnealuste kulude kindlaksmääramiseni lubatakse liikmesriikidel säilitada 1. jaanuaril 1979 kehtinud erandid. Seepärast kehtivad mitmed senist olukorda säilitavad sätted, millega piiratakse õigust arvata maha mootorsõidukitega seotud käibemaksu.

Hoolimata varasematest algatustest kehtestada eeskirjad selle kohta, milliste kulukategooriate korral võib mahaarvamisõigust piirata, on selline erand asjakohane seni, kuni kõnealused eeskirjad ELi tasandil ühtlustatakse.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

•Õiguslik alus

Käibemaksudirektiivi artikkel 395.

•Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)