Programmi „Põhiõigused ja kodakondsus“ raames kehtestatud ning konkursikutsetes sätestatud prioriteedid olid üldkokkuvõttes kooskõlas ELi poliitiliste arengusuundadega programmi vältel ning paistab, et nendega on nimetatud poliitilistele arengusuundadele piisavalt tähelepanu pööratud. Programmi prioriteedid valiti peamiselt poliitikaüksuses ning vastavalt igas sektoris määratletud poliitilisele tegevuskavale ja praktilistele vajadustele. Kaasati kogu hierarhiline ahel ning võimalik oli konsulteerida eri peadirektoraatidega. Kõnealune protsess kehtestati tagamaks, et nimetatud prioriteedid on kooskõlas ELi poliitika suundumusega.

2008. aasta tööprogrammis seati prioriteet, milles keskendutakse ELi põhiõiguste harta alasele koolitusele, mille eesmärk on parandada õigus-, kohtu- ja haldusasutuste töötajate ning õiguspraktikute teadmisi ja arusaamist Euroopa Liidu lepingus ja ELi põhiõiguste hartas kehtestatud põhimõtetest. Seda prioriteeti säilitati kuni 2012. aasta tööprogrammini, milles esmatähtsale kohale seati ka üldsuse harimine, keskendudes konkreetselt projektidele, mille eesmärk on suunata asjakohaste ametiasutuste juurde üksikisikuid, kes leidsid, et nende põhiõigusi on rikutud.

Loomisotsuses esitatakse konkreetse eesmärgina „teavitada kõiki isikuid nende õigustest, sealhulgas liidu kodakondsusest tulenevatest õigustest, et julgustada liidu kodanikke aktiivselt osalema liidu demokraatlikus elus“. Seepärast on see väga asjakohane valdkond ning seati esmatähtsale kohale kogu programmiperioodiks.

Loomisotsuses ei mainita andmekaitseküsimust ega õigust eraelu puutumatusele, ent komisjon oli selle seadnud prioriteetseks valdkonnaks juba 2007. aasta tööprogrammis. Nagu laste õiguste puhul, on kõnealune valdkond kooskõlas laiema eesmärgiga edendada põhiõigusi ning on seepärast asjakohane programmi „Põhiõigused ja kodakondsus“ eesmärkide seisukohast. 2011. aastal kehtestati üks lisaprioriteet – parandada andmekaitseasutuste koostööd. Prioriteete kõnealuses valdkonnas programmiperioodi jooksul täiendavalt ei muudetud.

2007. aasta tööprogrammis seati prioriteediks ka rassismi-, ksenofoobia- ja antisemitismivastane võitlus. See on kooskõlas programmi „Põhiõigused ja kodakondsus“ üldeesmärgiga nimetatud küsimuses. Mõte oli edendada meetmeid, mille eesmärk on võitlus stereotüüpide ja rassistlike hoiakute, rassistlike kõnede ja vägivalla vastu algatuste kaudu, mille eesmärk on edendada vastastikust mõistmist ja arendada kogu ühendust hõlmavaid lähenemisviise. 2008. aastal lisati veel üks prioriteet – homofoobiavastane võitlus –, mille eesmärk oli määratleda paremini homofoobseid lähenemisviise ja stereotüüpe ning paremini nende vastu võidelda. Nimetatud kahte prioriteeti säilitati kuni programmi lõpuni 2013. aastal.

Esimese aasta tööprogrammiga 2007. aastal kehtestati prioriteet, mille puhul keskenduti pärast komisjoni teatise „Euroopa Liidu lapse õiguste strateegia väljatöötamine“ vastuvõtmist lapse õiguste kaitsele. Eesmärk oli edendada ja austada paremini laste õigusi, nagu need on loetletud ÜRO lapse õiguste konventsioonis, selliste tegevuste kaudu nagu teadlikkuse suurendamise kampaaniad ja laste erivajaduste analüüsimine. See prioriteetne valdkond on kooskõlas ulatuslikuma eesmärgiga edendada põhiõigusi. Seepärast on nimetatud valdkonna järjekindel prioriseerimine mitme aasta jooksul oluline.

Programmi „Põhiõigused ja kodakondsus“ tegevustoetuste puhul on peamised tegevuse liigid teadlikkuse suurendamine, teabevahetus ja teabe levitamine (25 %), millel on tihedalt kannul toetus keskse tähtsusega osalejatele (24 %), vastastikune õppimine, heade tavade vahetamine, koostöö (23 %), analüütilised tegevused (16 %) ning koolitusalased tegevused (10 %).

Kõige suurem võimalus vastastikuseks täiendavuseks ja kattumiseks tehti kindlaks seoses koolituste ning koostöövõrkude loomisega õiguselukutse esindajate ja õiguspraktikute vahel. Programmi „Põhiõigused ja kodakondsus“ eesmärk nimetatud valdkonnas on väga ulatuslik, st parandada suhtlemist, teabevahetust ja koostöövõrkude loomist õigus-, kohtu- ja haldusasutuste ning juristide vahel. See hõlmas õigusalase koolituse toetamist, eesmärgiga parandada vastastikust mõistmist, ent keskendudes koolitusele, mis on seotud põhiõigustega üldiselt. Kõige suurem tõenäosus vastastikuseks täiendavuseks ja kattumiseks on õigusküsimuste peadirektoraadi programmiga „Õigusemõistmine kriminaalasjades“ (JPEN) ja programmiga „Tsiviilõigus“ (JCIV). Programmide JPEN, JCIV ja FRC eesmärk on parandada liikmesriikide kohtute ja prokuratuuride liikmetele pakutavat koolitust. JPENi rahalisi vahendeid on siiski võimalik eraldada vaid kriminaalõiguse valdkonna tegevustele, samas kui JCIV rahalisi vahendeid on võimalik eraldada vaid tsiviilõiguse valdkonna tegevustele. Seepärast on JPEN ja JCIV sihtsotstarbelisemad kui FRC.

Programmi „Põhiõigused ja kodakondsus“ üldise põhiõiguste kaitset käsitleva töövaldkonna alla kuuluvate rassismi, ksenofoobia antisemitismi ja homofoobia vastase võitluse eesmärgid on ühised muu hulgas programmi PROGRESS ja Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmenda raamprogrammi omadega. PROGRESS, mille eesmärk on isikute kaitsmine diskrimineerimise eest, keskendub kitsamalt Euroopa 2020. aasta strateegias sätestatud majanduslike ja sotsiaalsete eesmärkide saavutamisele kaasaaitamisele. Ka Daphne programmil, mille fookuses on tagada kaitse teatavate haavatavate rühmade vastu toimepandava vägivalla eest, on selle valdkonnaga täiendavus olemas.

Programmi „Põhiõigused ja kodakondsus“ eesmärk kaitsta põhiõigusi üldiselt hõlmab laste õiguste kaitset. Programmi Daphne sihtrühmaks on haavatavatesse rühmadesse kuuluvad lapsed ja nende kaitsmine vägivalla eest on programmi eesmärk. Eriprogrammis „Kuritegevuse ennetamine ja selle vastu võitlemine“ (ISEC) viidatakse programmi üldeesmärkide seas samuti laste kaitsmisele ja eelkõige laste kaitsmisele kuritegude ohvriks langemise eest. Euroopa Pagulasfondi ja Euroopa Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimise Fondi peaeesmärgid hõlmavad samuti laste kaitsmist, ent nende laste kaitsmist, kes kuuluvad nimetatud sihtrühmade hulka.

Ent ei olnud võimalik kontrollida, kas projekti tegevuste, väljundite ja tulemustega oli võimalik rahuldada sihtrühma vajadusi või kas need tegelikult rahuldati. Vajaduste hindamine ei ole toetuse saajate jaoks kohustuslik. Kui aga toetuse taotlejad oleksid seda teinud, oleks see andnud nende projekti asjakohasusest palju selgema ülevaate, parandanud nende uuringu kvaliteeti ning andnud aluse projekti õnnestumise hindamiseks hiljem. Projektid, mis ei põhine vajaduste hindamisel, võivad siiski olla sihtrühmade vajaduste seisukohast asjakohased, ent vajaduste hindamise tegemata jätmine tekitab ohu, et sihtrühmade toetamiseks oleks olnud võimalik välja töötada asjakohasemad meetodid või vahendid.

Projekti „ICUD (Internet: loominguliselt diskrimineerimist paljastamas)“ juht märkis, et projekti elluviimisetapis tegid nad tihedat koostööd FRC ja DAPHNE III abil rahastatud sarnaste eesmärkidega projektide juhtidega. Projektide juhid vahetasid kogemusi ja teavet seoses projektide tulemustega, mis võimaldas projektide meeskondadel üksteiselt õppida ja võidelda tõhusamalt niisuguse diskrimineerimisvormi vastu. Juht märkis, et juhtimismeeskonna liikmed tutvustasid projekti ja selle tulemusi teiste projektide raames korraldatud konverentsidel/seminaridel/koosolekutel ning said levitada laiemale publikule oma meetodeid ja tulemusi.

29 vastanust 14 mainis, et nad olid loonud sünergiaid teiste programmi „Põhiõigused ja kodakondsus“ projektidega. Lisaks teatas 21 vastanut, et nad olid loonud sünergiaid teiste ELi programmide abil rahastatud projektidega ning 23 vastanut teatas, et sünergiaid oli loodud teiste sarnaste eesmärkidega siseriiklike/piirkondlike programmidega. Seitse uuringule vastanut märkis, et loodi sünergiaid teiste rahvusvaheliste rahastajate programmide abil rahastatud projektidega.

ELi harta alaste koolituste läbiviimine ja võrgustike loomine õiguselukutse esindajate ja õiguspraktikute vahel: ajavahemiku 2011–2012 konkursikutsest jäeti välja projektid, mille eesmärk on uute veebilehtede loomine, et vältida kattumist projektidega, mida eeldatavasti riigihangete kaudu juba ellu viiakse. 2013. aasta konkursikutses on esmatähtsale kohale seatud konkreetselt projektid, millega toetatakse ametiasutusi, kes tegelevad põhiõigustega seotud kaebustega, et koostada vastuvõetavuse kontrollnimekirjad, ning nõutakse, et projektitaotlustes esitataks nende vastastikune täiendavus ja lisaväärtus koos Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti (FRA) tehtava tööga.

Prioriteedi „Homofoobiavastane võitlus“ all jäeti 2008. aasta konkursikutsest välja meetmed, mis dubleerivad mittediskrimineerimisega seotud tegevusi tööhõives. Ajavahemiku 2009–2010 konkursikutses välistati sarnased meetmed. Nende mõlema eesmärk on vältida kattumist programmiga PROGRESS.

Samuti väärib märkimist, et 51 % vastanutest (kokku 70st vastanust) teatas, et nad pälvisid poliitikakujundajate positiivse tähelepanu, mis ületas nende ootusi. See lisatähelepanu näitab, et teatavatel projektidel oli suurem mõju kui esialgselt ette nähti: selline, mida võiks pidada tulemuslikuks.

Poliitikakujundajad reageerisid positiivselt mitmes erinevas vormis. Uuringule vastanud teatasid ühehäälselt, et poliitikakujundajad osalesid projektiga seotud üritustel. Poliitikakujundajate teiste osalusvormide hulka kuulusid teavitusmaterjalide levitamine (teatas 59 % vastanutest) ja projektide (mõnede) tegevuste jätkamiseks täiendavate rahaliste vahendite andmine (teatas 30 % vastanutest). Väiksem, ent vaatamata sellele oluline osa vastanutest (18 %) märkis, et nende projektide tulemused tõid kaasa poliitikakujundajatepoolsete uute poliitiliste arengusuundade kujundamise või olemasolevate poliitikavaldkondade kohandamise. Nimetatud juhtudel võis projekte pidada kindlasti sellisteks, mis on andnud tõhusa panuse poliitika ja õigusaktide väljatöötamisse.

Mitmed programmi „Põhiõigused ja kodakondsus“ raames rahastatud meetmed aitasid kaasa poliitika ja õigusaktide väljatöötamisele. Mõni projekti konkreetne eesmärk oligi jõuda eri meetoditega siseriikliku ja ELi tasandi poliitikakujundajateni. Näiteks korraldades kohtumisi, kuhu on kaasatud poliitikakujundajad, kutsudes neid seminaridele ja/või teistele teavitamisüritustele või kutsudes neid aruteludele/konverentsidele ning – projektipartnerite sõnul – jõuti poliitikakujundajateni. Tõepoolest, suurem osa uuringule vastanutest (65st 60) teatasid, et poliitikakujundajad võtsid arvesse projekti/tegevuse raames antud teavet. Nendest 60 % teatas, et poliitikakujundajad olid ilmutanud projekti vastu mõningast huvi, samas kui 32 % juhtumitest olid nad ilmutanud suurt huvi.

Ka projekti „Lapsed oma isikuandmeid ja eraelu puutumatust kaitsmas“ raames loodi Sheeplive’i animafilmid – veebipõhine pedagoogiline abivahend algkooliõpetajate jaoks laste harimiseks seoses nende andmete kaitsmise ja õigustega eraelu puutumatusele. Need on Slovakkias üleriigiliselt tunnustatud kui parimad animafilmid, need on tõlgitud kõikidesse ELi keeltesse ja neid on levitatud Venemaale ja Hiinasse.

Komisjoni esialgne eesmärk andmekaitsealase prioriteedi kehtestamisel oli edendada tegevusi, millega teavitatakse üldsust andmekaitseküsimustest. Aastate jooksul keskenduti nimetatud prioriteetses valdkonnas laste eraelu puutumatuse tugevdamisele ja eraelupuutumatust elektrooniliste vahendite abil ähvardavatele ohtudele ning andmekaitseasutuste vahelise koostöö parandamisele. Vastavalt programmi „Põhiõigused ja kodakondsus“ raames rakendatud 169 meetme kvantitatiivsele analüüsile olid kõnealuse valdkonna projektide abil ellu viidud tegevused peamiselt teadlikkuse suurendamisega seotud tegevused (nt avaldatud materjalid, reklaammaterjalid ja üritused) ning uuringutegevused, nagu andmete kogumine ja uuringud. Teised vastastikkuse õppimisega seotud tegevustega, nagu õppekülastused ja õpikojad, seonduvad väljundid. Projekt „Données personelles des droits? Sensibiliser et informer les jeunes citoyens européens“ andis kvaliteetse väljundi – koomiksi neljas keeles –, et levitada noorte seas teavet nende õiguse kohta eraelu puutumatusele ja andmekaitsele veebis. Projekti tulemusi peetakse ka väärtuslikeks.

Sidusrühmad võiksid kasu saada juurdepääsust teabele teiste projektide tegevuste ja õnnestumiste kohta, et nad saaksid kaaluda, kuidas teiste parimatest tavadest lähtuda. See võib nõuda projektitulemuste struktureeritumat levitamist.

Üldiselt on komisjoni jõupingutused projektide tulemuste levitamiseks olnud piiratud. Vahehinnangus nimetati juba seda, et komisjonil puudusid tõhusad vahendid programmiga „Põhiõigused ja kodakondsus“ seotud teabe jagamiseks, ja kõnealuse hindamise käigus ei leitud ühtegi täiendavat kommunikatsioonivahendit ega kehtestatud meedet. Programmil „Põhiõigused ja kodakondsus“ puudub eelkõige ühe projekti tulemuste teiste toetusesaajatega jagamise – et levitada häid tavasid – sihtotstarbeline viis. Komisjon tugines enamasti sellele, et programmi toetuse saajad levitavad väljundeid otse oma sihtrühmadele. Samuti jäeti komisjoni töötajate ülesandeks peamiselt projektide finantsjuhtimine.

Valitud moodused vaadati läbi, et hinnata nimetatud levitamisstrateegiate kvaliteeti. Seejärel võrreldi neid levitamisstrateegiaid sellega, mida toetuse saajad ütlesid oma lõpparuannetes projektitulemuste levitamise kohta. Kirjeldused meetmetoetuse taotlustes varieerusid alates mitteinformatiivsest kirjeldusest selle kohta, mida organisatsioon oli varem seoses meediakajastusega saavutanud, kuni kirjelduseni, milles rõhutati, et üks organisatsiooni töösuund on pühendatud toetustegevusele ja teabe levitamisele, ning milles kirjeldati üksikasjalikult, kuidas teabe levitamine kogu projekti vältel toimuma hakkab. Üheski laekunud taotluses ei esitatud üksikasju selle kohta, kuidas nad levitamist vastavalt sihtrühmale kohandavad, ning enamikus vastavatest lõpparuannetest kirjeldati ebamääraselt, kas sihtrühmani jõuti.

Seoses toetuse saajate poolse väljundite ja tulemuste levitamisega teatas enamik (89 %) veebiuuringule vastanutest, et neil on selge plaan oma projekti/tegevuste väljundite ja tulemuste levitamiseks. Levitamiskavades märgiti, et väljundeid ja tulemusi levitatakse rohkem kui ühes keeles (93 % vastanutest) ning rohkem kui ühes riigis (100 % vastanutest).

Üks teine projektitulemus hõlmas õiguskaitseametnike koolitamist. 2010. aasta meetmetoetustega seotud projekti „Fundamental Rights Education in Europe – F.R.E.E.“ (Põhiõigustealane haridus Euroopas) projektijuht märkis järelküsitluses, et nende projekt muutis oluliselt politseiametnike, vangivalvurite ja kohtute töötajate inimõigustealast koolitust. Tema arvates oli sellise koolituse mõju oluline eriti Kreeka, Itaalia ja Rumeenia politseiametnike jaoks. Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktika kohaselt on juhtumid, kus õiguskaitseorganid rikuvad inimõiguseid, neis riikides levinud. Ometi ei ole politseiametnikud nendes riikides varem sellistes küsimustes koolitust saanud.

Näiteks kuigi ühes 2007. aasta meetmetoetustega seotud projektis „ARIES – Against Racism in Europe through Sport“ (Spordi kaudu rassismi vastu Euroopas) tuli üks algsetest partneritest vahetada välja teise organisatsiooni vastu ja muudatusi tehti projekti personalis, saavutati kõik projekti eesmärgid.

2.4.2Keskpikk jätkusuutlikkus: tulemuste jätkuvus

Projektide kaardistamine näitas, et veidi alla pooltes (169 toetusest 81) aruannetes märgiti, et nende raames töötati välja jätkusuutlikud väljundid, mida kasutatakse/kasutati pärast seda, kui lõppes programmist rahastamine, ning seitsmes aruandes märgiti, et loodud partnerlused kestsid kauem kui projekt. Mitu projekti andsid ka väljundeid, mida kasutatakse jätkuvalt praeguste ja tulevaste tegevuste puhul. Näiteks projektiga „Kodanike tõhusate osalemistavade vahetamine kodanikuaktiivsuse edendamiseks Euroopa Liidus (ESCAPE)“ töötati välja mitmeid väljundeid, sealhulgas teadlikkuse suurendamise materjale ja tegevusi neljas keeles, vastastikuse õppimise alaseid algatusi ning siseriiklikke võrgustikke, mille kasutamist jätkati pärast projekti lõpuleviimist. Ka projektiga „Kui süütuid karistatakse – vangistatud vanemate lapsed – haavatav rühm“ töötati välja mitmeid jätkusuutlikke väljundeid, muu hulgas avaldati aruanne pealkirjaga „Eurochips“, mida levitati neljas keeles vähemalt kümnes liikmesriigis ja mida kasutatakse jätkuvalt vangistatud vanemate laste õiguste edendamiseks.

Uuring kinnitas, et üsna suure osa projektide puhul saavutati jätkusuutlikud tulemused. 72 vastanust 44 (61 %) teatas, et nende projekt mõjutas oluliselt teemavaldkonda, milles nad töötavad. Nad nimetasid ka, et poliitikakujundajatelt saadi rahastatud projektidele suurt vastukaja. Nad tõdesid, et poliitikakujundajate osalus projektiga seotud üritustel, nagu seminarid, konverentsid, õpikojad jne, oli 100 %. Uuritud projektidest 59 % (33) puhul oli poliitikakujundajate panus seisnenud kommunikatsioonimaterjalide (nt brošüürid, infolehed, flaierid jne) levitamises; kaasatud poliitikakujundajaist 30 % (17) oli andnud (mõnede) projektide tegevuste jätkamise toetamiseks täiendavaid rahalisi vahendeid ja kaasatud poliitikakujundajaist 23 % (13) olid loonud/toetanud teisi projekte, mille puhul kasutati projekti elemente (lähenemisviis/meetod, üks või mitu tegevust jne). Lõpetuseks, kaasatud poliitikakujundajatest 18 % (10) kujundas uue poliitilise arengu/tegevuskava/õigusakti või kohandasid olemasolevaid, tuginedes projekti tulemustele.

2.4.3Partnerluste jätkumine pärast projektide lõpuleviimist

Kuigi kaardistamisel leiti 168 projektist ainult 7 puhul otseseid tõendeid loodud partnerluste jätkumise kohta, olid uuringutulemused märksa positiivsemad. Neis viidati sellele, et paljud projektid võimaldasid partnerluste või võrgustike loomist, mis jätkusid pärast projekti lõpuleviimist. 71 uuringule vastanust 48 (68 %) teatas, et nende partnerlused jätkusid või jätkuvad pärast projekti lõpuleviimist.

Küsitletud sidusrühmad teatasid, et projekti kaudu rajatud partneritevaheline koostöö aitas luua võrgustiku, mis ikka veel uute projektidega seoses koostööd teeb. Näiteks projekt „Laste hääled: rahvusrühmade vahelise vägivalla ja laste õiguste uurimine koolikeskkonnas“ aitas luua uue rahvusvahelise etnilise kuuluvuse ja rahvusrühmade vahelise vägivalla küsimustega tegelevate teadlaste võrgustiku. Selle eesmärk oli tõsta õpetajate, laste ja üldsuse teadlikkust. Partnerid, kes olid kaasatud projekti „Données personnelles des droits? Sensibiliser et informer les jeunes citoyens européens“, teatasid samuti, et nad kavatsevad kasutada jätkuvalt projektiga loodud võrgustikku.

2.4.4Pikaajaline jätkusuutlikkus: projektitulemuste ülekantavus

Et määrata kindlaks ja hinnata, kas projekti väljundid ja tulemused olid ülekantavad ja kas need tõepoolest teisele ELi liikmesriigile üle kanti, tugineti käesolevas hindamises veebiuuringust ja järelküsitlustest saadud andmetele. Need andmed olid isiku enda teatatud ning nad ei ole täiesti objektiivsed tõendid. Need näitavad, et paljusid tulemusi saaks üle kanda teistesse liikmesriikidesse, eelkõige materjale, mida saaks tõlgitud kujul teistes riikides teiste sarnaste eesmärkidega projektidega seoses levitada ja kasutada. Lähenemisviise võib samuti üle kanda, et neid saaksid kasutada teised sihtrühmad ja toetuste saajad, eelkõige tulemuse mis tahes „parima tava aspekte“, mida oleks võimalik kasutada teistes olukordades ja teiste projektide puhul. Paljudel juhtudel teatati väheolulistest tingimustest, mis mõjutavad projektide tulemuste ülekantavust. Need on peamiselt seotud vajadusega tulemused teistesse keeltesse tõlkida või kohandada projekti meetodeid või tulemusi vastavalt riigispetsiifilisele või kohalikule kontekstile, konsulteerides kohalike sidusrühmadega .

Enamik uuringule vastanutest kinnitas oma projektide tulemuste ülekantavust teistesse ELi riikidesse. Näiteks projekti „Põhiõiguste alane haridus Euroopas – F.R.E.E.“ raames välja töötatud koolituskursust saaks kasutada kõigis liikmesriikides, kuna kursused on veebis kättesaadavad ja neile autoriõigus ei kohaldu. Nad on kättesaadavad projekti jaoks loodud riikidevahelises partnerluses osaleva riigi keeles. Ent vaja oleks tõlget teistesse keeltesse, et tagada kursuste ulatuslikum kasutamine .

Ühe teise projekti „Jalgpall võrdsuse nimel – rassistlike ja homofoobsete stereotüüpide ümberlükkamine jalgpallis ja selle kaudu“ raames korraldati näitusi ja seminare jalgpallisektoris diskrimineerimise küsimuses . Projektipartnerid eri liikmesriikidest kooskõlastasid tegevust ürituste korraldamiseks sidusrühmadega siseriiklikes ja kohalikes võrgustikes / jalgpalliga seotud rühmades, kes tegutsevad aktiivselt nimetatud sektoris. Projektijuht märkis järelküsitluses, et projektide tulemusi saaks teistesse liikmesriikidesse hõlpsasti üle kanda, koordineerides siseriiklike ja kohalike sidusrühmadega, et kohandada paremini üritusi vastavalt riigispetsiifilisele kontekstile.

2.5TÕHUSUS JA LIHTSUSTAMISVÕIMALUSED

2.5.1Kulutatud raha võrreldes saavutatud mõjuga

Programmi „Põhiõigused ja kodakondsus“ esialgne eelarve oli 94,8 miljonit eurot ajavahemikuks 2007–2013 ning see summa oli jaotatud aastasteks eelarvevahenditeks 10,6 miljonist eurost kuni 15,50 miljoni euroni. Esialgselt kavandatud eelarve üksikasjalik jaotus rakendusaasta kohta ja rahastamisvahend ajavahemikuks 2007–2013 on esitatud tabelis 1 1 (Kavandatud eelarvejaotus programmi „Põhiõigused ja k odakondsus“ (2007–2013 ) jaoks ).

Programmi vältel suurenesid järk-järgult eraldatud aastaste rahaliste vahendite summad. See peegeldas komisjoni üldist tava. Rahaliste vahendite iga-aastane eraldamine määratakse kindlaks seitsmeaastase programmiperioodi alguses, ELi eelarvet arvesse võttes. Igal aastal tehakse väikeseid kohandusi, kusjuures eraldised suurenevad programmiperioodi lõpupoole, kui programm juba hästi edeneb.

Suurim osa eelarvest jagati meetmetoetuste kaudu, kusjuures igal aastal eraldati sellisel viisil keskmiselt 66,3 % rahalistest vahenditest, mis vastab 62,6 miljonile eurole. Ülejäänud osa eraldati tegevustoetusteks (10 % ehk 9,5 miljonit eurot) ja komisjoni algatustele (21 % ehk 20 miljonit eurot).

Rakendusperioodil kaasatud 169 toetusprojekti kvantitatiivne analüüs (mis ei hõlma projekte, millele anti toetusi 2013. aasta meetmetoetuste alusel) näitas, et eelarvelised kulukohustused meetmetoetustele kokku olid 46 460 022 eurot ehk umbes 90 % kogusummast 51 675 000 eurot, mis oli eraldatud meetmetoetustele ajavahemikuks 2007–2012.