Loomaliha allika tuvastamine identifitseerimise ja registreerimise abil on eeltingimus, et päritolu saaks märgistada kogu toiduahela ulatuses. Nende meetmetega tagatakse tarbijate õiguste ja inimeste tervise kaitse ning suurendatakse tarbijate usaldust .

Loomaliha allika tuvastamine identifitseerimise ja registreerimise abil on eeltingimus, et päritolu saaks märgistada kogu toiduahela ulatuses ja tagada seeläbi tarbijate ja inimeste tervise kaitse.

Elektroonilise identifitseerimise süsteemide kasutamine tõhustab jälgimisprotsessi andmete automaatse ja täpsema lugemise ja salvestamisega põllumajandusettevõtte registrisse. Samuti võimaldaks see loomade liikumisandmete automaatset edastamist elektroonilisse andmebaasi ning muudaks seega süsteemi kiiremaks, usaldusväärsemaks ja täpsemaks. Parema kontrolli ja maksevigade ohu vähenemise kaudu parandaks see põllumajandustootjatele looma kohta makstavate otsetoetuste haldamist.

Elektroonilise identifitseerimise süsteemide kasutamine tõhustab jälgimisprotsessi andmete automaatse ja täpsema lugemise ja salvestamisega põllumajandusettevõtte registrisse. Samuti võimaldaks see loomade liikumisandmete automaatset edastamist elektroonilisse andmebaasi ning muudaks seega süsteemi kiiremaks, usaldusväärsemaks ja täpsemaks.

Raadiotuvastussagedusel töötavad elektroonilise identifitseerimise süsteemid on viimase kümne aasta jooksul märkimisväärselt edasi arenenud , kuigi Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni (ISO) standardeid on siiski vaja rakendada ja veiste osas testida . See tehnoloogia võimaldab individuaalsete loomakoodide kiiremat ja täpsemat lugemist ja nende edastamist otse andmetöötlussüsteemi, mis vähendab võimalike nakatunud loomade või toidu leidmiseks vajaminevat aega , täiustab andmebaase, suurendab suutlikkust haiguspuhangute korral kiiresti reageerida ja hoiab kokku tööjõukulusid, kuid suurendab samal ajal kulutusi tehnikale. Elektroonilise märgistuse vigade korral ei tohi tehnoloogia tõrked kaasa tuua ettevõtjate trahvimist.

Raadiotuvastussagedusel töötavad elektroonilise identifitseerimise süsteemid on viimase kümne aasta jooksul märkimisväärselt edasi arenenud. See tehnoloogia võimaldab individuaalsete loomakoodide kiiremat ja täpsemat lugemist ja nende edastamist otse andmetöötlussüsteemi, mis vähendab võimalike nakatunud loomade või toidu leidmiseks vajaminevat aega ja hoiab kokku tööjõukulusid, kuid suurendab samal ajal kulutusi tehnikale.

Kuna EID-l on mitmesuguseid tehnoloogilisi eeliseid, on mitmed liikmesriigid otsustanud hakata veiste elektroonilist identifitseerimist vabatahtlikult kasutama. Need algatused võivad viia selleni, et liikmesriigid või sidusrühmad töötavad välja erinevad süsteemid. Selline areng raskendaks hiljem tehniliste standardite ühtlustamist liidus. Tuleb tagada liikmesriikides kasutusele võetavate süsteemide koostalitlusvõime ja vastavus ISO standarditele.

Kuna EID-l on mitmesuguseid tehnoloogilisi eeliseid, on mitmed liikmesriigid otsustanud hakata veiste elektroonilist identifitseerimist vabatahtlikult kasutama. Need algatused võivad viia selleni, et liikmesriigid või sidusrühmad töötavad välja erinevad süsteemid. Selline areng raskendaks hiljem tehniliste standardite ühtlustamist liidus.

EID kohustuslikuks muutmine ELi tasandil võib teatavad ettevõtjad panna majanduslikult ebasoodsasse olukorda. Lisaks takistavad EID tõhusat toimimist jätkuvalt märkimisväärsed praktilised probleemid, eriti tehnika täpsuse osas. Väikemäletsejaliste kohustusliku elektroonilise identifitseerimise rakendamisel saadud kogemused näitavad, et puuduliku tehnoloogia ja praktiliste raskuste tõttu on sageli võimatu saavutada 100 %-list täpsust. Seepärast on asjakohane viia EID sisse vabatahtlikkuse alusel. Sel viisil saaksid EID valida ainult need loomakasvatajad, kes võiksid sellest kiiresti majanduslikku kasu saada .

EID kohustuslikuks muutmine ELi tasandil võib teatavad ettevõtjad panna majanduslikult ebasoodsasse olukorda. Seega on asjakohane viia EID sisse vabatahtliku korra alusel. Sel viisil otsustaksid EID kasuks need loomakasvatajad, kes sellest tõenäoliselt otsest majanduslikku kasu saaksid .

Liikmesriikide loomakasvatussüsteemid, põllumajandustavad ja sektori ülesehitus on väga erinevad. Liikmesriikidel peaks seega olema võimalus kuulutada EID oma territooriumil kohustuslikuks vaid siis, kui nad peavad seda kõikide nimetatud tegurite valguses (näiteks mis tahes negatiivne mõju väiketootjatele) ja pärast konsulteerimist loomalihasektori esindusorganisatsioonidega asjakohaseks.

Liikmesriikide loomakasvatussüsteemid, põllumajandustavad ja sektori ülesehitus on väga erinevad. Liikmesriikidel peaks seega olema võimalus kuulutada EID oma territooriumil kohustuslikuks vaid siis, kui nad peavad seda kõikide nimetatud tegurite valguses asjakohaseks.

Määruses (EÜ) nr 1760/2000 on ette nähtud, et iga looma jaoks, kes tuleb märgistada kooskõlas kõnealuse määruse nõuetega, peab pädev asutus väljastama loomapassi. See tähendab liikmesriikide jaoks märkimisväärset halduskoormust. Liikmesriikide loodud elektroonilised andmebaasid peaksid tagama veiste riigisisese liikumise jälgimise piisavalt hästi. Passid tuleks seega väljastada vaid liidusiseseks kaubanduseks ette nähtud loomadele. Niipea kui liikmesriikide elektrooniliste andmebaaside vaheline andmevahetus toimima hakkab, tuleks tühistada liidusiseseks kaubanduseks ette nähtud loomadele passide väljastamise nõue.

Määruses (EÜ) nr 1760/2000 on ette nähtud, et iga looma jaoks, kes tuleb märgistada kooskõlas kõnealuse määruse nõuetega, peab pädev asutus väljastama loomapassi. See tähendab liikmesriikide jaoks märkimisväärset halduskoormust. Liikmesriikide loodud elektroonilised andmebaasid tagavad veiste riigisisese liikumise jälgimise piisavalt hästi. Passid tuleks seega väljastada vaid liidusiseseks kaubanduseks ette nähtud loomadele. Niipea kui liikmesriikide elektrooniliste andmebaaside vaheline andmevahetus toimima hakkab, tuleks tühistada liidusiseseks kaubanduseks ette nähtud loomadele passide väljastamise nõue.

Siiani puuduvad konkreetsed kloonimist käsitlevad õigusaktid. Arvamusküsitlused näitavad siiski, et see küsimus pakub Euroopa üldsusele suurt huvi. Seetõttu on asjakohane tagada kloonitud loomadelt või nende järeltulijatelt pärineva loomaliha vastav märgistamine.

Määruse (EÜ) nr 1760/2000 II jaotise II jaos on sätestatud veiseliha vabatahtliku märgistamise eeskirjad, mille kohaselt peab liikmesriigi pädev asutus heaks kiitma teatavad märgistamise spetsifikaadid. Arvestades loomalihasektori arengut pärast kõnealuse määruse vastuvõtmist tuleb loomaliha märgistamise süsteem läbi vaadata. Kuna loomaliha vabatahtliku märgistamise süsteem ei ole ei tulemuslik ega kasulik, tuleks see välja jätta , ilma et see riivaks ettevõtjate õigust teavitada tarbijaid vabatahtliku märgistamise kaudu. Järelikult, nagu ka iga teist liiki liha puhul, peab kohustuslikust märgistamisest ehk antud juhul määruse (EÜ) nr 1760/2000 artiklite 13 ja 15 nõuetest kaugemale minev ja tarbijatele ning põllumajandustootjatele äärmiselt oluline teave, näiteks aretamise, söötmise ja kasvatamise kohta, olema kooskõlas kehtivate horisontaalsete õigusaktidega, sealhulgas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta määrusega (EL) nr 1169/2011, milles käsitletakse toidualase teabe esitamist tarbijatele (2) . Lisaks tasakaalustab kõnesolevat väljajätmist ka üldeeskirjade sõnastus käesolevas määruses, mis tagab tarbijakaitse.

Määruse (EÜ) nr 1760/2000 II jaotise II jaos on sätestatud veiseliha vabatahtliku märgistamise eeskirjad, mille kohaselt peab liikmesriigi pädev asutus heaks kiitma teatavad märgistamise spetsifikaadid. Halduskoormus ja kulud, mida selline kord liikmesriikidele ja ettevõtjatele kaasa toob, ei ole süsteemist saadava kasuga proportsionaalsed. Seepärast tuleks kõnealune jagu välja jätta.

Selleks et tagada veiste ja loomaliha identifitseerimise, registreerimise ja jälgitavuse nõuetekohaseks toimimiseks vajalike eeskirjade kohaldamine, tuleks anda volitused õigusaktide vastuvõtmiseks aluslepingu artikli 209 kohaselt komisjonile; need volitused hõlmaksid nõuete kehtestamist veiste alternatiivsete identifitseerimisvahendite jaoks; eritingimusi, mille puhul liikmesriigid võivad pikendada identifitseerimisvahenditega märgistamise tähtaega; liikmesriikide elektrooniliste andmebaaside vahel vahetatavaid andmeid; teatava aruandekohustuse tähtaega; identifitseerimisvahendite suhtes kehtestatavaid nõudeid; loomapassides ja iga põllumajandusettevõtte kohta peetavasse registrisse esitatavaid andmeid; ametlike kontrollide miinimumtaset; eri aastaaegadel eri paikades karjatatavate veiste identifitseerimist ja nende liikumise registreerimist, teatavate toodete märgistamise eeskirju, mis peaksid olema samaväärsed määruses (EÜ) nr 1760/2000 sätestatutega; veisehakkliha, loomaliha korrastamisel saadud lihalõikmete ja tükeldatud liha määratlust; teatavate loomarühmade maksimaalset suurust ja kooslust; tükeldatud liha märgistamisnõuete heakskiitmise menetlust ja liikmesriikide rakendatavaid halduskaristusi määruse (EÜ) nr 1760/2000 rikkumise korral. Siinkohal on väga tähtis, et komisjon viiks ettevalmistustööde ajal läbi vajalikud konsultatsioonid, sealhulgas ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise ja koostamise ajal tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

Selleks et tagada veiste ja loomaliha identifitseerimise, registreerimise ja jälgitavuse nõuetekohaseks toimimiseks vajalike eeskirjade kohaldamine, tuleks anda volitused õigusaktide vastuvõtmiseks aluslepingu artikli 209 kohaselt komisjonile; need volitused hõlmaksid nõuete kehtestamist veiste alternatiivsete identifitseerimisvahendite jaoks; eritingimusi, mille puhul liikmesriigid võivad pikendada identifitseerimisvahenditega märgistamise tähtaega; liikmesriikide elektrooniliste andmebaaside vahel vahetatavaid andmeid; teatava aruandekohustuse tähtaega; identifitseerimisvahendite suhtes kehtestatavaid nõudeid; loomapassides ja iga põllumajandusettevõtte kohta peetavasse registrisse esitatavaid andmeid; ametlike kontrollide miinimumtaset; veiste identifitseerimist ja nende liikumise registreerimist, kui neid karjatatakse suvel erinevatel mägikarjamaadel; teatavate toodete märgistamise eeskirju, mis peaksid olema samaväärsed määruses (EÜ) nr 1760/2000 sätestatutega; veisehakkliha, veiseliha korrastamisel saadud lihalõikmete ja tükeldatud liha määratlust; konkreetseid andmeid, mida võib toote märgistusel esitada; päritolutähise lihtsustamisega seotud märgistamiseeskirju; teatavate loomarühmade maksimaalset suurust ja kooslust; tükeldatud liha märgistamisnõuete heakskiitmise menetlust ja liikmesriikide rakendatavaid halduskaristusi määruse (EÜ) nr 1760/2000 rikkumise korral. Siinkohal on väga tähtis, et komisjon viiks ettevalmistustööde ajal läbi vajalikud konsultatsioonid, sealhulgas ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise ja koostamise ajal tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

Selleks et kehtestada ühesugused tingimused määruse (EÜ) nr 1760/2000 rakendamiseks seoses alternatiivseid identifitseerimisvahendeid kasutavate põllumajandusettevõtete registreerimisega, liikmesriikide elektrooniliste andmebaaside vahel andmete vahetamiseks vajalike tehniliste omaduste ja korraga, liikmesriikide vaheliste andmevahetussüsteemide täieliku toimivuse deklareerimisega, identifitseerimisvahendite vormi ja kujundusega, EID rakendamiseks vajalike standardite ja tehnilise korraga, loomapasside ja iga põllumajandusettevõtte kohta peetava registri vormiga, eeskirjadega, mille järgi liikmesriigid rakendavad vastavalt määrusele (EÜ) nr 1760/2000 sanktsioone põllumajandusettevõtjate suhtes, liikmesriikide võetavate parandusmeetmetega määruse (EÜ) nr 1760/2000 nõuetekohase järgimise tagamiseks juhtudel, kui kohapealsed kontrollimised seda õigustavad ning reeglitega, mis tagavad nõuetekohase eeskirjade täitmise eelkõige käesolevas määruses sätestatud kontrollide, halduskaristuste ja mitmesuguste maksimumperioodide osas, tuleks anda komisjonile rakendamisvolitused. Kõnealuseid volitusi tuleks kasutada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusele (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendusvolituste teostamise suhtes.

Selleks et kehtestada ühesugused tingimused määruse (EÜ) nr 1760/2000 rakendamiseks seoses alternatiivseid identifitseerimisvahendeid kasutavate põllumajandusettevõtete registreerimisega, liikmesriikide elektrooniliste andmebaaside vahel andmete vahetamiseks vajalike tehniliste omaduste ja korraga, identifitseerimisvahendite vormi ja kujunduse, EID rakendamiseks vajalike standardite ja tehnilise korraga, loomapasside ja iga põllumajandusettevõtte kohta peetava registri vormiga, eeskirjadega, mille järgi liikmesriigid rakendavad vastavalt määrusele (EÜ) nr 1760/2000 sanktsioone põllumajandusettevõtjate suhtes, liikmesriikide võetavate parandusmeetmetega määruse (EÜ) nr 1760/2000 nõuetekohase järgimise tagamiseks juhtudel, kui kohapealsed kontrollimised seda õigustavad, tuleks anda komisjonile rakendamisvolitused. Kõnealuseid volitusi tuleks kasutada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusele (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendusvolituste teostamise suhtes.

Käesoleva määruse täitmist tuleks jälgida. Seepärast peaks komisjon hiljemalt viis aastat pärast käesoleva määruse jõustumist esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande nii käesoleva määruse täitmise kui ka kõikjal kogu liidus kohustusliku elektroonilise identifitseerimise kehtestamise tehnilise ja majandusliku teostatavuse kohta. Kui aruandes leitakse, et elektrooniline identifitseerimine tuleks muuta kohustuslikuks, peaks sellega vajaduse korral kaasnema asjakohane seadusandlik ettepanek. Selline õigusakt kõrvaldaks konkurentsimoonutuste ohu siseturul.

loomad, kes on saadud mittesugulise kunstliku paljundamise meetodi abil, mille eesmärk on luua konkreetse looma geneetiliselt identne või peaaegu identne koopia;”.

loomad, kes on saadud mittesugulise kunstliku paljundamise meetodi abil, mille eesmärk on luua konkreetse looma geneetiliselt identne või peaaegu identne koopia;”.

loomad, kes on saadud sugulise paljundamise teel, kui vähemalt üks eellastest on kloonitud loom;”.

loomad, kes on saadud sugulise paljundamise teel, kui vähemalt üks eellastest on kloonitud loom;”.

1. Kõik majandi loomad peavad olema märgistatud vähemalt kahe identifitseerimisvahendiga, mis on lubatud vastavalt artiklile 10 ja 10a ning mille pädev asutus on heaks kiitnud. Komisjon tagab liidus kasutatavate identifitseerimisvahendite koostalitlusvõime ja ISO standarditele vastavuse.

1. Kõik majandi loomad peavad olema märgistatud vähemalt kahe identifitseerimisvahendiga, mis on lubatud vastavalt artiklile 10 ja 10a ning mille pädev asutus on heaks kiitnud.

Identifitseerimisvahendid antakse majandile ning need jaotatakse ja loomad märgistatakse nendega pädeva asutuse kindlaksmääratud viisil. Seda ei kohaldata enne 1. jaanuari 1998 sündinud loomade suhtes, kes ei ole ette nähtud liidusiseseks kaubastamiseks.

Identifitseerimisvahendid antakse majandile ning need jaotatakse ja loomad märgistatakse nendega pädeva asutuse kindlaksmääratud viisil.

Igal identifitseerimisvahendil, millega loom märgistatakse, on sama, kordumatu identifitseerimiskood, mis võimaldab identifitseerida iga looma ja majandi, kus loom on sündinud. Kui kaks eraldiseisvat identifitseerimisvahendit ei saa kanda sama kordumatut identifitseerimiskoodi, võib pädev asutus erandkorras oma järelevalve all lubada kanda teisel vahendil teistsugust koodi, eeldusel et on tagatud täielik jälgitavus ning looma ja võimalusel majandi, kus loom on sündinud, individuaalne identifitseerimine.

Igal identifitseerimisvahendil, millega loom märgistatakse, on sama, kordumatu identifitseerimiskood, mis võimaldab identifitseerida iga looma ja majandi, kus loom on sündinud.

Liikmesriigid, kes seda võimalust kasutavad, esitavad komisjonile selliste siseriiklike sätete teksti. Seejärel edastab komisjon teistele liikmesriikidele neile kergesti mõistetavas keeles kokkuvõtte siseriiklikest eeskirjadest, millega reguleeritakse loomade liikumist kohustusliku EID valinud liikmesriikidesse, ja teeb need eeskirjad avalikult kättesaadavaks.

Ühtegi looma ei tohi sünnimajandist ära viia enne, kui loom on märgistatud mõlema identifitseerimisvahendiga , välja arvatud vääramatu jõu korral .

Ühtegi looma ei tohi sünnimajandist ära viia enne, kui loom on märgistatud mõlema identifitseerimisvahendiga.

Erandina artikli 4 lõike 1 kolmandast lõigust, juhtudel kui ei ole võimalik kasutada looma puhul sama kordumatu identifitseerimiskoodiga elektroonilist identifitseerimisvahendit, võib pädev asutus anda oma järelevalve all loa, et teine identifitseerimisvahend võib kanda teistsugust koodi, eeldusel et on tagatud täielik jälgitavus ning looma ja võimalusel majandi, kus loom on sündinud, individuaalne identifitseerimine.

Identifitseerimisvahendit muudetakse, see eemaldatakse või asendatakse ainult pädeva asutuse loal ja tema kontrolli all. Sellist luba võib anda vaid siis, kui vahendi muutmine, eemaldamine või asendamine ei halvenda looma jälgimist.

Identifitseerimisvahendi võib eemaldada või asendada ainult pädeva asutuse loal ja tema kontrolli all. Sellist luba võib anda vaid siis, kui vahendi eemaldamine või asendamine ei halvenda looma jälgimist.

Alates kuupäevast, mil komisjon on kinnitanud andmevahetussüsteemi täielikku toimivust, võivad liikmesriigid hakata vahetama elektroonilisi andmeid oma elektrooniliste andmebaaside vahel. See tuleb teostada nii, et põllumajandusettevõtte huvide kaitsmise eesmärgil on tagatud andmekaitse ja mis tahes kuritarvituste ärahoidmine.

Alates kuupäevast, mil komisjon on kinnitanud andmevahetussüsteemi täielikku toimivust, võivad liikmesriigid hakata vahetama elektroonilisi andmeid oma elektrooniliste andmebaaside vahel.

Artikkel 6 – punkt c a (uus)

Liikmesriigid tagavad, et iga loomade identifitseerimise ja registreerimise eest vastutav isik saaks juhiseid käesoleva määruse asjakohaste sätete ning iga artikli 10 ja 10a kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusakti ja rakendusakti kohta, ning asjakohaste koolituste kättesaadavuse. See teave edastatakse adressaadile tasuta iga asjakohase sätte muutmise korral ja nii sageli kui vajalik. Liikmesriigid jagavad parimaid tavasid, et tagada kõikjal liidus kvaliteetne koolitus ja teabevahetus.

Liikmesriigid tagavad, et iga loomade identifitseerimise ja registreerimise eest vastutav isik saaks juhiseid käesoleva määruse asjakohaste sätete ning iga artikli 10 ja 10a kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusakti ja rakendusakti kohta, ning asjakohaste koolituste kättesaadavuse.

3. Euroopa Parlament või nõukogu võivad artikli 4 lõikes 5 ja artikli 4a lõikes 2 ning artiklites 5, 7, 10, 14 ja 19 ning artikli 22 lõike 1 kolmandas lõigus ja lõikes 4a osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.

3. Euroopa Parlament või nõukogu võivad artikli 4 lõikes 5 ja artikli 4a lõikes 2 ning artiklites 5, 7, 10, 14 ja 19 ning artikli 22 lõikes 4a osutatud volituse delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses kindlaksmääratud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.

4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

5. Delegeeritud õigusakt, mis on vastu võetud kooskõlas artikli 4 lõikega 5 ja artikli 4a lõikega 2 ning artiklitega 5, 7, 10, 14 ja 19 ning artikli 22 lõikega 4a, jõustub ainult juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole esitanud vastuväiteid kahe kuu jooksul pärast kõnealusest õigusaktist teatamist Euroopa Parlamendile ja nõukogule või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on mõlemad enne nimetatud ajavahemiku lõppemist komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada. Kõnealust ajavahemikku võib Euroopa Parlamendi või nõukogu taotlusel kahe kuu võrra pikendada.