EUROOPA KOMISJON Brüssel,19.7.2018 COM(2018) 547 final KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE ELi-siseste investeeringute kaitse







I.Sissejuhatus Investeeringute toetamine ja kaitse ELis Euroopa Liidu ühtne turg on ainulaadne investeerimisvõimalusi pakkuv piirkond. Üheks Euroopa investeerimiskava peamiseks eesmärgiks on luua prognoositavam, stabiilsem ja selgem õiguslik raamistik, mis soodustaks investeerimist. Asjaomast töösuunda käsitletakse ka kapitaliturgude liidu tegevuskavas ja selle vahekokkuvõttes, milles rõhutatakse stabiilse ärikeskkonna olulisust, mis julgustaks Euroopa Liidus investeeringuid suurendama. Komisjon on pühendunud nii prognoositava, stabiilse ja selge õigusliku raamistiku kui ka investorite õiguste tõhusa kaitse säilitamisele ja parendamisele. Käesoleva teatise eesmärk on anda suuniseid ELi piiriüleste investeeringute suhtes praegu kohaldatavate ELi eeskirjade kohta. Liidu õigus, mida on aastakümneid jooksvalt täiendatud, tagab investoritele kõrge kaitsetaseme, kuigi see ei pruugi lahendada kõiki probleeme, millega investorid võivad oma tegevuses kokku puutuda. Liidu õigus on olnud aluseks ühtse turu väljaarendamisel piirkonnana, kus investoritel on vabadus asutada ettevõte, investeerida äriühingutesse, importida ja eksportida kaupu ja pakkuda teenuseid piiriüleselt ning saada seejuures võrdväärse ja mittediskrimineeriva kohtlemise osaliseks. Kapitali vaba liikumine on aluseks kõikidele investeeringutele ning alusleping keelab meetmed, mis põhjendamatult takistavad või kahandavad kapitali ja maksete piiriülest liikumist. Samal ajal võimaldavad liidu õigusaktid turge reguleerida õigustatud avalikku huvi silmas pidades, milleks on näiteks avalik julgeolek, rahvatervis, sotsiaalõigused, tarbijakaitse või keskkonna säilitamine, millel võivad olla ka investeeringuid puudutavad tagajärjed. Euroopa Liidu ja liikmesriikide ametiasutustel on kohustus ja nad vastutavad nii investeeringute kaitse kui ka turgude reguleerimise eest. Seega võivad EL ja liikmesriigid võtta õiguspäraselt meetmeid kõnealuste huvide kaitseks, kuid sellel võib samas olla negatiivne mõju investeeringutele. Siiski võivad nad meetmeid võtta üksnes teatud olukordades ja teatud tingimustel ning kooskõlas liidu õigusega. Piiriülesed investorid Euroopa Liidus võivad tugineda vahetult kohaldatavatele ELi õigustele, mis on liikmesriigi õiguse suhtes ülimuslikud. Liikmesriikide kohtunikel on eriline roll ja vastutus investeeringute kaitsmisel. Koos Euroopa Liidu Kohtuga peavad liikmesriikide kohtunikud eelotsusemenetluse kaudu, täielikult sõltumatutena tagama ELi õiguse rakendamise täies ulatuses ja üksikisikute õiguste kohtuliku kaitse kõikides liikmesriikides. Peale selle kaitsevad ELis piiriüleste investorite huve veel mitmed avalikud mehhanismid, mille eesmärk on hoida ära rikkumisi ärahoidmine ja leida lahendused keerukatele olukordadele, mis investoritel võivad liikmesriikide asutustega tekkida. Viimastel aastakümnetel on valitsused toetanud piiriülest investeerimist kahepoolseid investeerimislepinguid sõlmides. Sellised investeerimislepingud sisaldavad tavaliselt õigust võrdsele kohtlemisele ja enamsoodustusrežiimile, õigust ausale ja õiglasele kohtlemisele, õigust takistusteta raha ülekandmisele ja kaitsele sundvõõrandamise eest. Investorid võivad kõnealuste sätete rikkumise korral pöörduda investori ja riigi vahelisse vahekohtusse. Sarnaseid sätteid võib leida energiaharta lepingust, mis on ELi algatatud mitmepoolne investeerimisleping, mille eesmärk on investeeringute soodustamine energiasektoris. EL on alustanud kõnealuste lepingute olulist reformi ELi välistegevuse kontekstis. Mõned riigid, kellega ELi liikmesriigid olid varem sõlminud kahepoolsed investeerimislepingud, on pärast seda ELiga liitunud. Liitumise tagajärjel muutusid kahepoolsete investeerimislepingute sisulised eeskirjad, mida liikmesriigid omavahel kohaldasid („ELi-sisesed kahepoolsed investeerimislepingud“), paralleelseks lepingusüsteemiks, mis kattus ühtse turu eeskirjadega ja takistas seetõttu ELi õiguse täielikku kohaldamist. Nii on see näiteks juhul, kui ELi-siseseid kahepoolseid investeerimislepinguid tõlgendatakse selliselt, et need on aluseks ebaseadusliku riigiabi andmisele ning rikuvad seega ühtse turu võrdseid tingimusi. ELi-siseste kahepoolsete investeerimislepingutega antakse õigused kahest asjaomasest riigist ainult ühe riigi investoritele , mis on vastuolus põhimõttega, et ELi õiguse kohaselt ühtsel turul ELi investorite vahel ei diskrimineerita. Lisaks vähendab ELi-siseste kahepoolsete investeerimislepingutega loodud alternatiivne vaidluste lahendamise süsteem riigisisese kohtuvaidluse võimalusi liikmesriigi meetmete ja liidu õiguse küsimustes. Nad usaldavad vaidluste lahendamise erasektori vahekohtunikele, kes ei saa liidu õigust korralikult rakendada, kuna neil puudub hädavajalik õigusalane dialoog Euroopa Kohtuga. Nendel põhjustel on Euroopa Komisjon jäänud järjekindlalt arvamuse juurde, et ELi-sisesed kahepoolsed investeerimislepingud ei ole kooskõlas liidu õigusega. Komisjon saatis 23. septembri 2016. aasta põhjendatud arvamustega Austriale, Madalmaadele, Rumeeniale, Slovakkiale ja Rootsile ametliku taotluse nende ELi-siseste kahepoolsete investeerimislepingute lõpetamiseks. Achmea kohtuasjas hiljuti tehtud eelotsuses kinnitas Euroopa Kohus, et ELi-siseste kahepoolsete investeerimislepingute sätted investori ja riigi vahelise vahekohtu kohta on ebaseaduslikud. Pärast Achmea asjas tehtud otsust on komisjon intensiivistanud dialoogi kõikide liikmesriikidega ning kutsunud neid üles astuma samme ELi-siseste kahepoolsete investeerimislepingute lõpetamiseks, kuna need on liidu õigusega selgelt vastuolus. Komisjon hoiab sellealasel tegevusel silma peal ja võib vajaduse korral otsustada jätkata rikkumismenetlusi. Achmea asjas tehtud kohtuotsuse tagajärjel võib ELi-sisese investori ja riigi vahelise vahekohtumenetluse ebaseaduslikkuse tulemusena tekkida arusaam, et liidu õigus ei anna ELi-sisestele investoritele piisavalt sisulisi ja menetluslikke tagatisi. ELi õigussüsteem kaitseb piiriülest investorit ühtsel turul, samal ajal tagades, et muid õigustatud huve võetakse samuti nõuetekohaselt arvesse. Kui investorid teostavad üht põhivabadustest, saavad nad kaitset, mida tagavad i) aluslepingu sätted, millega kõnealused vabadused on kehtestatud; ii) Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „põhiõiguste harta“); iii) liidu õiguse üldpõhimõtted; ja iv) ulatuslikud valdkondlikud õigusaktid, mis hõlmavad valdkondi nagu finantsteenused, transport, energeetika, telekommunikatsioon, riigihanked, kutsekvalifikatsioonid, intellektuaalomand või äriühinguõigus.. Ilma et loetelu oleks ammendav, tuletatakse käesolevas teatises meelde liidu õiguse kõige asjakohasemaid sisulisi ja menetluslikke standardeid, millest lähtuvalt ELis piiriüleseid investeeringuid käsitletakse. Selles näidatakse, et liidu õigus kaitseb kõiki ELi piiriüleste investeeringute vorme kogu nende olelusringi jooksul. Selles tuletatakse liikmesriikidele meelde kohustust tagada, et õigustatud avaliku huvi kaitseks võetavad riigisisesed meetmed ei piira põhjendamatult investeerimist. Selles juhitakse investorite tähelepanu liidu õigustele, millele nad võivad asutuste ja kohtute ees tugineda. Kohtuotsus Achmea kohta ja selle tagajärjed Euroopa Kohus otsustas Achmea kohtuasjas otsustas, et ELi-sisestes kahepoolsetes investeerimislepingutes sisalduvad investori ja riigi vahelise vahekohtumenetluse sätted õõnestavad ELi aluslepingutes sätestatud õiguskaitsevahendite süsteemi ja seavad seega ohtu liidu õiguse sõltumatuse, tulemuslikkuse, ülimuslikkuse ja otsese mõju ning liikmesriikidevahelise vastastikuse usalduse põhimõtte. Sellistele sätetele tuginemine õõnestab ELi toimimise lepingu artiklis 267 sätestatud eelotsustusmenetlust ja see ei ole kooskõlas lojaalse koostöö põhimõttega. See tähendab, et kõik ELi-sisestes kahepoolsetes investeerimislepingutes sisalduvad investori ja riigi vahelise vahekohtumenetluse sätted on kohaldamatud ja kõnealuste sätete alusel moodustatud vahekohtul puudub pädevus, sest puudub kehtiv vahekohtumenetluse kokkulepe. Selle tulemusena on riigisisesed kohtud kohustatud tühistama kõnealusel alusel tehtud vahekohtu otsused ning keelduma neid jõustamast. Liikmesriigid, kes on ükskõik millises rollis osalised pooleliolevates kohtuasjades, peavad Achmea kohtuotsusest samuti vajalikud järeldused tegema. Vastavalt õiguskindluse põhimõttele on nad kohustatud ametlikult lõpetama oma ELi-sisesed kahepoolsed investeerimislepingud. Achmea kohtuotsus puudutab samuti energiaharta lepingu artikli 26 alusel kehtestatud investori ja riigi vahelist vahekohtumenetluse mehhanismi ELi-siseste suhete osas. Kõnealuse sättega, kui seda õigesti tõlgendada, ei ole ette nähtud investori ja riigi vahelise vahekohtumenetluse klauslit, mida saaks kohaldada ühe ELi liikmesriigi investori ja teise ELi liikmesriigi vahel. Võttes arvesse liidu õiguse ülimuslikkust, ei ole kõnealune säte, kui seda tõlgendatakse ELi-siseselt kohaldatavana, kooskõlas liidu esmase õigusega ega ole seepärast kohaldatav. Kohtu põhjendused Achmea asjas kehtivad samamoodi ka sellise klausli ELi-sisese kohaldamise suhtes, mis sarnaselt ELi-siseste kahepoolsete investeerimislepingute klauslitele avab võimaluse esitada asjaomased vaidlused lahendamiseks asutusele, mis ei ole liidu õigussüsteemi osa. Asjaolu, et EL on ka energiaharta lepingu üks osaline, ei mõjuta järgmist järeldust: ELi osalemine selles lepingus on toonud kaasa üksnes ELi ja kolmandate riikide vahelised õigused ja kohustused ega ole mõjutanud suhteid liidu liikmesriikide vahel. Käesoleva teatise kohaldamisala

Käesolevas teatises keskendutakse ELi-sisestele investeeringutele ega puuduta seega investeeringuid, mida ELi investorid teevad kolmandates riikides ega investeeringuid, mida kolmandate riikide investorid teevad ELis. Aluslepingu vaba liikumist käsitlevaid eeskirju kohaldatakse olukordade suhtes, kus esineb piiriülene element või kui piiriülene liikumine on vähemalt võimalik. Mõned liidu direktiivid ja määrused, millega täpsustatakse ja arendatakse põhivabadusi, võivad kehtida ka puhtalt ühe riigi siseses olukorras, tuues sel moel kasu kõikidele investoritele, sealhulgas riigisisestele investoritele. Käesolevas teatises keskendutakse investorite kaitsele riigisiseste meetmete eest ja mitte ELi institutsioonide ja asutuste võetud meetmete eest. Põhivabadused ja suurem osa asjakohastest liidu teisese õiguse aktidest on sisuliselt kohaldatavad ka Islandi, Liechtensteini ja Norra suhtes Euroopa Majanduspiirkonna lepingu (EMP lepingu) kaudu, mis on osa liidu õigusest. Selle tulemusena hõlmab ühtne turg suures osas ka kolme nimetatud riiki. II.Liidu õigus kaitseb kõiki ELi piiriüleseid investeeringuid kogu nende olelusringi jooksul Investeeringud võivad ühtsel turul esineda mitmel kujul, mis peegeldab majanduse reaalset mitmekesisust. Liidu õigus katab ja kaitseb kõiki investeeringuvorme. Iga majandustegevus kuulub vähemalt ühe põhivabaduse kohaldamisalasse ja põhivabadused kehtivad isegi juhul, kui tegevuse eesmärk ei ole teenida kasumit. Erinevalt investeeringute valdkonna rahvusvahelisest õigusest püütakse liidu õiguses ühtse turu kontekstis mitte kasutada termineid „investeering“ ja „investor“ ning ettevõtjatest rääkides kasutatakse termineid „kodakondsus“ ja „riikkondsus“ (eraisikute või äriühingute puhul) või „resident“ või „mitte-resident“. Eeskätt katab ja kaitseb liidu õigus kapitali liikumise ja asutamisega seotud investeeringuid. Need terminid osutavad järgmisele: ·toimingud, millega investeeritakse äriühingutesse, omandatakse või asutatakse äriühinguid; ·õigus omandada, kasutada või käsutada kinnisvara; ·börsil kaubeldavate või noteeritavate aktsiate ja võlakirjade tagasiostmine; ·dividendide või intressi saamine; ·kommertsalusel laenu andmine (sealhulgas tarbijalaenud); ·investeerimisfondi osakute omandamine; hüpoteegid, annakud, laenud jms ja ·patentide, kaubamärkide või muude intellektuaalomandi õiguste omandamine. Liidu õigus kaitseb turulepääsu, tegutsemist turul ja turult lahkumist. i) Turulepääs Uue majandustegevuse algatamist kaitsevad peamiselt ELi turuvabadused. Need on: investori õigus kanda kapitali üle teistesse liikmesriikidesse (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 63), mis hõlmab nii finantskapitali kui ka materiaalset kapitali (nt masinad, tehased või muud tootmistegurid); ja teises liikmesriigis asutamise õigus, õigus rajada esindusi, filiaale ja tütarettevõtjaid (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 49). Teisese õiguse aktidega on sätestatud piirangud autoriseerimisskeemidele, mida liikmesriigid võivad kehtestada,ja keelatud teatud liiki nõuded. „Asutamine“ – tähendab eelkõige majandustegevuse alustamist ja teostamist, eesmärgiga osaleda püsivalt ja jätkuvalt mõne teise liikmesriigi kui päritoluriigi majanduselus. Investorite jaoks, kes soovivad liidus piiriüleselt investeerida, on juurdepääs riigihangetele oluline element Euroopa investeerimise ökosüsteemis, kus on tagatud võrdsed võimalused turulepääsuks. Teatavat liiki hangete suhtes kehtivad ühtlustatud riigihangete eeskirjad. Lisaks on liidu õigusaktides sätestatud, et kontsessioonilepingud ja riigihanked, mis pakuvad piiriülest huvi, tuleb sõlmida avatud ja mittediskrimineeriva menetluse tulemusena, mille aluseks on objektiivsed, mittediskrimineerivad ja proportsionaalsed kriteeriumid.

Näide 1 – Tõhusa konkurentsi teostamise vahendid teistest liikmesriikidest pärit uutele turuletulijatele C-442/02 – Caixa Bank Prantsusmaa keelas pankadel maksta tasu arvelduskontode eest. Euroopa Kohus leidis, et selline keeld kujutab muudest riikidest kui Prantsusmaalt pärit äriühingutele tõsist takistust tõhusaks juurdepääsuks Prantsusmaa turule. See keeld tegi välismaa äriühingute tütarettevõtjatest krediidiasutustele raskemaks kapitali kaasamise avalikkuselt, kuna võttis neilt võimaluse konkureerida tõhusamalt koduturul traditsiooniliselt tegutsevate krediidiasutustega. Kui arvelduskontode eest tasu maksmise keelamine teenis õiguspärast avalikku huvi, millega soodustati keskmise pikkusega ja pikaajalist säästmist, läks see kaugemale kui kõnealuse eesmärgi saavutamiseks vajalik. Seepärast leidis Euroopa Kohus, et asutamisvabadust on rikutud. ii) Turul tegutsemine Kui liidu investorid alustavad äritegevust teises liikmesriigis või teevad muud liiki investeeringu, siis jääb Euroopa Liidu Kohtu tõlgenduse kohaselt liidu õigus endiselt kohalduvaks. Üldiselt kaitseb see investoreid riigisiseste meetmete eest, mis jätaks nad ilma oma omandi kasutamise võimalusest või piiraks nende äritegevust, isegi juhul, kui selliseid meetmeid kohaldatakse samamoodi oma riigi ettevõtjate suhtes. Investoritel on vabadus asutada äriühing omal valikul ükskõik millises liikmesriigis ja asutada teine ettevõte muus liikmesriigis, sõltumata sellest, kus toimub tema peamine või kogu äritegevus . Liikmesriigid on kohustatud tunnustama äriühinguid, mis on asutatud muu liikmesriigi kehtiva õiguse alusel, eriti mis puudutab äriühingu õigus- ja teovõimet õigusvaidluse algatamiseks . Juhul kui üks Euroopa äriühing soovib tegevuskohta vahetada ja kujundada end ümber äriühinguks, mis tegutseb muu liikmesriigi õiguse alusel, kohaldatakse tema suhtes asutamisvabadust. Sellisel juhul ei tohi päritoluliikmesriik kehtestada mingeid piiranguid tegevuskoha vahetusele ega ümberkujundamisele, välja arvatud proportsionaalsel viisil, juhul kui tegemist on ülekaaluka avaliku huviga. Näiteks kohustus likvideerida äriühing päritoluriigis on äriühingu tegevuskoha teise liikmesriiki üleviimise eeltingimusena ebaproportsionaalne ja seepärast vastuolus liidu õigusega. Liikmesriigid võivad ennetada pettusi või nende eest karistada kooskõlas liidu õigusega. Asjaolu, et äriühingu registrijärgne asukoht või tegelik peakontor viiakse üle teise liikmesriiki soodsamate õigusnormide tõttu, ei loeta kuritarvituseks. Komisjon pakkus hiljuti välja raamistiku, mis võimaldaks äriühingutel ühtsel turul hõlpsasti tegutseda, sealhulgas juhul, kui nad kasvavad ja struktureerivad end ümber piiriüleselt, et kohaneda muutuvate turutingimustega. Algatus hõlmab ühiseid liidu protseduure piiriüleseks ümberkujundamiseks ja jagunemiseks ning sellega uuendatakse olemasolevaid eeskirju piiriülese ühinemise kohta. Sellega luuakse kooskõlas väljakujunenud kohtupraktikaga tugevad kaitsemeetmed, et kaitsta töötajate, aktsionäride ja kreeditoride seaduslikke õigusi ja huve ning hoida ära nende protseduuride kasutamist kunstlike skeemide jaoks, mille eesmärk on esmajoones põhjendamatute maksueeliste saamine. Liidu äriühingul, kes soovib osutada teenuseid ajutiselt, mitte asutada ettevõtet muus liikmesriigis, on õigus seada vastuvõtvas liikmesriigis sisse vajalik taristu . Liikmesriigid ei tohi seada oma territooriumil teenuste osutamise eelduseks kõigi asutamiseks nõutavate tingimuste täitmist, sest seeläbi kaotaks teenuste osutamise vabadus oma mõju . See kehtib näiteks kutsekvalifikatsioonide, töötajate sotsiaaltoetuste, tegevuslitsentside, teenuseosutajate ulatusliku aruandmiskohustuse või toetava dokumentatsiooni tõlkimise kõikehõlmava kohustuse kohta . Tootmisega tegelevad investorid on samuti kaitstud, sest põhimõtteliselt saab seaduslikult ühes liikmesriigis turul oleva kaubaga ühtsel turul vabalt kaubelda tänu kaupade vabale liikumisele. Teatavate liidu eeskirjadega on asjaomaseid teemasid ühtlustatud ja sätestatud mehhanismid, mis paneksid liikmesriikide vahelise vastastikuse tunnustamise põhimõtte kaupade vaba liikumise puhul praktikas tööle. Piiriülese investeerimise korral võivad investorid ka tööjõudu palgata vastuvõtvast riigist. Samamoodi on liidu töötajatel õigus vabalt liikuda (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 45). Vastuvõttev liikmesriik ei tohi kehtestada ajutiselt teises liikmesriigis teenuse osutajatele õigustamatuid või ebaproportsionaalseid piiranguid seoses tööjõu liikumisega, sealhulgas kolmandatest riikidest pärit tööjõuga, näiteks kohustust hankida tööluba. Selleks, et ühitada vaba liikumine ühtsel turul ja töötajate kaitse, kohaldatakse lähetatud töötajate suhtes töötajate direktiivis 96/71/EÜ loetletud küsimustes vastuvõtva riigi tööõigust. Ühtset turgu käsitlev liidu õigus laieneb ka maksueeskirjadele, mis on investorite jaoks olulise tähtsusega. Näiteks käibemaksu, aktsiisimakse ja energia maksustamist reguleeritakse liidu direktiividega. Vaatamata asjaolule, et praegu kehtiva liidu õiguse alusel kuuluvad otsesed maksud liikmesriikide pädevusse, tuleb neil kõnealust pädevust teostada siiski kooskõlas liidu õigusega, sealhulgas põhivabadustega. Peale selle on liidu teisese õiguse aktidega kehtestatud teatavad piirangud liikmesriikide pädevusele. Näiteks vabastab ema- ja tütarettevõtjate direktiiv maksustamise neutraalsuse tagamiseks tütarettevõtja poolt emaettevõtjale jaotatava kasumi kinnipeetavast maksust. Seega ei tohi liikmesriigid ühepoolselt kehtestada piiravaid meetmeid ega seada kõnealuse direktiivi artikli 5 lõike 1 kohasele maksude kinnipidamisest vabastamise õigusele mingeid tingimusi. Näide 2 – Pensionifondidel, mille tegevuskoht on muus liikmesriigis, on õigus samasugustele maksustamislahendustele nagu asjaomase riigi oma pensionifondidelgi Kohtuasi C-493/09 – Euroopa Komisjon vs. Portugali Vabariik Portugali õiguse kohaselt olid Portugali pensionifondide saadud dividendid maksust vabastatud tingimusel, et osakuid oli hoitud vähemalt üks aasta; seevastu dividendidele, mida maksti muudes liikmesriikides asutatud pensionifondidele Portugali territooriumil teenitud tulult, määrati kinnipeetav maks (põhimõtteliselt 20 % ulatuses). Euroopa Kohus kinnitas, et Portugali õigus oli vastuolus kapitali vaba liikumise põhimõttega, mis on sätestatud aluslepingus. Kohus leidis, et Portugal ei suutnud õigustada muudes liikmesriikides asutatud pensionifondide dividendide diskrimineerivat kohtlemist. Peale selle ei olnud asjaolu, et mitteresidentidest pensionifondid ei saanud mingil juhul kasutada Portugali residentidest pensionifondidele antud maksuvabastust, proportsionaalne võrreldes raskustega, mida Portugal väitis endal olevat seoses teabe kogumise ja maksuvõlgade sissenõudmisega. iii) Väljumine turult Liidu õiguse kohaselt on investoritel õigus ise otsustada, milline on nende majandustegevuse iseloom ja ulatus. Seega on ka Euroopa Kohus tunnistanud ettevõtjate õigust otsustada, milline on nende investeeringu suurus, ja vabadust seejärel oma tegevust vähendada või see suisa lõpetada. Kõnealust vabadust võib piirata vaid nõuetekohaselt põhjendatult ja proportsionaalsel viisil. III.Liidu õigus kaitseb investoreid põhjendamatute piirangute eest. Investeeringute piiramine võib esineda mitmel kujul. Sealhulgas:

·keeld omandada osalust teise liikmesriigi äriühingu kapitalis ; ·keeld müüa elektri- ja gaasijaotussüsteemi haldavate ettevõtete aktsiaid erainvestoritele (st erastamise keeld); ·keeld pensionifondidele rohkem kui 5 % oma varade investeerimiseks välismaale ; ·eeskirjad, mis näevad ette välismaal väljastatud või väljamakstavate väärtpaberite kohustusliku hoiustamise heakskiidetud pangas või heakskiidetud panga valitud välismaises pangas ; ·liikmesriikide säilitatavad eriõigused teatavates ettevõtetes peale nende erastamist („kuldsed aktsiad“) ning ·eelneva loa süsteemid kinnisvarasse (nt põllumajandusmaa) investeerimiseks . Liidu investorite õiguste piiramisel peavad riigiasutused siiski järgima liidu õiguses sätestatud piiranguid. 1.Diskrimineerimine ja investorite õiguste riigisisene piiramine on põhimõtteliselt keelatud Aluslepingu kohaselt on diskrimineerimine kodakondsuse alusel, samuti muud diskrimineerimise vormid, põhimõtteliselt keelatud ja on õiguspärane vaid erandlike asjaolude korral. See keeld hõlmab kaudset diskrimineerimist ja seega meetmeid, mille puhul kasutatavad kriteeriumid on näiliselt neutraalsed, ent mille tagajärjeks on diskrimineerimisega praktiliselt samaväärne tulemus . Liidu seadusandja on täielikult keelanud igasuguse otsese ja kaudse diskrimineerimise kodakondsuse põhjal teatavates valdkondades, mis on kas täielikult või osaliselt harmoneeritud, näiteks teenuste direktiivi või telekommunikatsioonisektori direktiividega. Minnes diskrimineerimise teemast kaugemale on asutamislepingus sätestatud veel see, et piiranguks loetakse ka mis tahes vahet tegemata kohaldatav meede, mille tulemusena kasvõi kaudselt või potentsiaalselt keelatakse, hoitakse ära või tehakse vähem atraktiivseks mõne põhivabaduse teostamine. Sellised piirangud on keelatud, välja arvatud juhul, kui see on nõuetekohaselt põhjendatud ja kooskõlas liidu õiguse üldpõhimõtete ja põhivabadustega, isegi juhul, kui selle ulatus või tähtsus on väike, ja samuti juhul, kui seda kohaldab investori päritoluliikmesriik. See keeld puudutab eeskätt riigisiseseid õigusakte, muid üldiselt kohaldatavaid meetmeid ja üksikuid haldusotsuseid. Näide 3 – Investoritele kehtestatud teatamiskohustus võib samuti osutuda ebaseaduslikuks piiranguks C-577/10 – Komisjon vs. Belgia („Limosa“) Belgia õiguse kohaselt peavad välismaised teenuseosutajad saatma pädevale riigiasutusele eelnevalt deklaratsiooni, milles kirjeldavad detailselt oma tegevust Belgias. Komisjon vaidlustas selle õigusakti kohaldamise füüsilisest isikust ettevõtjatest teenuseosutajate puhul. Euroopa Kohus leidis, et hagi oli hästi põhjendatud. Kohus leidis, et kõnealune meede kujutab endast piirangut teenuste vabale osutamisele. Euroopa Kohus nõustus, et töötajate kaitse, millele Belgia tugines, on õigustatud avalik huvi. Euroopa Kohus otsustas siiski, et Belgia ei suutnud esitada piisavalt veenvaid tõendeid selle kohta, kuidas on selline väga detailne teave kirjeldatud avaliku huvi eesmärkide saavutamiseks vajalik ja mil moel ei lähe kõnealuse teabe eelneva esitamise kohustus kaugemale sellest, mis on vajalik kirjeldatud eesmärkide saavutamiseks, kuigi ta oleks pidanud seda tegema. Euroopa Kohus tuletas seoses sellega meelde, et igasugused oletused, nagu tegeleksid välismaised ettevõtjad kuritarvitamisega, ei ole kooskõlas aluslepinguga. 2.Riigisiseseid piiranguid tuleb põhjendada Turuvabadused ja põhiõigused ei ole absoluutsed, vaid riigiasutused peavad viima need tasakaalu muude avaliku poliitika eesmärkidega. a. Teatavaid piiranguid ei saa kunagi õigustada Teatavat tüüpi piirangud on iseenesest aluslepinguga kokkusobimatud, näiteks tingimused omavahelise vastastikkuse põhimõtte kohta teise liikmesriigiga või pettuse eeldus välismaalaste puhul. Peale selle on liidu seadusandja täielikult ära keelanud teatavat liiki rasked piirangud (näiteks teenuste direktiivi artiklis 14 sätestatud „musta nimekirjaga“ on keelatud ära eelneva asutamise kohustus).

Küsimuste puhul, mis ei ole täielikult ühtlustatud, vähendavad liidu eeskirjad Euroopa Liidu või riigisiseste asutuste kaalutlusõigust, näiteks sätestades kriteeriumid finantsasutustes kvalifitseeritud osaluse usaldatavusnõuete täitmise hindamiseks. b. Teatavaid piiranguid saab põhjendada õigustatud avalike eesmärkidega Liidu õigus lubab põhivabaduste piiramist, kui seda õigustavad aluslepingus selgelt loetletud eesmärgid. Näiteks lubab aluslepingu artikkel 52 piirata asutamisvabadust ja teenuste osutamise vabadust avaliku korra, avaliku julgeoleku ja rahvatervise huvides. Euroopa Kohtu praktika kohaselt võib piiranguid, mis ei diskrimineeri kodakondsuse alusel, samuti õigustada avalikust huvist tulenevatel ülekaalukatel põhjustel. Need hõlmavad järgmist: ·keskkonnakaitse, ·maksusüsteemi sidusus, ·võitlus maksupettustega, ·põllumajandusliku kogukonna säilitamine ja võitlus laialdase maadega spekuleerimisega, ·maakasutuse planeerimine (nt piirangud teisele elukohale), ·tarbijakaitse, ·töötajate kaitsmine ja ·võlausaldajate ja vähemusaktsionäride kaitsmine . Avalikust huvist tulenevate ülekaalukate põhjuste loetelu on muutunud seepärast, et kohus võtab oma praktikas arvesse ühiskonna pidevalt muutuvaid huvisid. Liidu õigus ei luba riigisiseste meetmetega piirata põhivabadusi administratiivsetel või puhtmajanduslikel põhjustel. Aluslepingus ja kohtupraktikas aktsepteeritud õigustatud avalikku huvi tuleb tõlgendada rangelt. 3.Kõik piirangud peavad olema kooskõlas liidu õiguse üldiste põhimõtetega (proportsionaalsus, õiguskindlus ja õiguspärased ootused) Liikmesriigi kehtestatud riigisisene meede, mis kuulub liidu õiguse kohaldamisalasse ja mõjutab liidu investorite õigusi, peab olema kooskõlas liidu õiguse üldiste põhimõtetega, mida võidakse liidu õigusaktidega veelgi täpsustada. Esmalt peavad riigisisesed piirangud olema proportsionaalsed, mis tähendab, et piiravad sätted peavad olema sobivad soovitud eesmärgi saavutamiseks ja seejuures peavad need järjekindlalt ja süstemaatiliselt teenima õigustatud avalikku huvi. Need ei tohi minna avaliku huvi eesmärgi saavutamisest kaugemale.Piirav meede ei ole proportsionaalne, kui on võimalik kasutada alternatiivset meedet, millega võiks silmas peetava avaliku huvi eesmärgi saavutada viisil, mis oleks vähem piirav vaba liikumise suhtes. Praktikas on keskne roll proportsionaalsuse põhimõttel. Kui tegemist on põhivabadusi piiravate riigisiseste meetmete proportsionaalsusega, siis kontrollib Euroopa Kohus asja väga põhjalikult. Proportsionaalsuse hindamisel tuleb arvesse võtta kõik faktilised ja õiguslikud asjaolud. Riikide ametiasutused peavad tõendama, et nende õigusaktid on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas. Seoses sellega peavad liikmesriigi poolt esitamisele tulla võivatele põhjendustele olema lisatud asjakohased tõendid ning piirava meetme sobivuse ja proportsionaalsuse analüüs. Näide 4 – Kaudne sundvõõrandamine kui ebaproportsionaalne piirang kapitali vabale liikumisele Liidetud kohtuasjad C‑52/16 ja C‑113/16 – SEGRO ja Horváth Üks Ungari äriühing (mille omanikeks olid Saksamaa residentidest füüsilised isikud) ja üks Austria kodanik, omandasid enne 30. aprilli 2014 Ungaris asuva põllumajandusmaa kasutusvaldaja õigused, mis kanti ka kinnisvararegistrisse. 2013. aastal tehtud muudatustega asjaomases Ungari õigusaktis kuulutati kehtetuks kõik põllumaa kasutusvaldajate õigused, kui ei suudetud tõendada, et õigused olid antud sama pere liikmetele. Seejärel kustutati kinnisvararegistrist asjaomaste liidu välismaalaste õigused. Euroopa Kohus otsustas, et eespool nimetatud 2013. aasta seadusemuudatused piirasid kapitali vaba liikumist, kuna need jätsid hagejad ilma võimalusest kasutada vara, millesse nad olid kapitali investeerinud, ning olid diskrimineerivad, kuna muudatused olid faktiliselt suunatud vaid välismaalaste vastu. Meetmed ei olnud sobivad, et saavutada õigustatud avaliku huvi eesmärke (näiteks elujõuliste põllumajandusega tegelevate kogukondade säilitamine), läksid hädavajalikust kaugemale ja neid oleks võinud asendada vähempiiravate meetmetega.

Teiseks on õiguskindlus liidu õiguse üks üldpõhimõtteid, mis on oluline ka investoritele. Sellepärast on vaja, et liidu ja riigisisesed eeskirjad oleksid oma mõju poolest selged, täpsed ja prognoositavad, eriti juhtudel, kus need võivad tuua ebasoodsaid tagajärgi üksikisikutele või ettevõtjatele. Kõnealust nõuet tuleb eriti rangelt järgida juhtudel, kus eeskirjadel võivad olla negatiivsed tagajärjed üksikisikutele ja ettevõtjatele või kus eeskirjadega võivad kaasneda finantstagajärjed asjaomastele isikutele. Kui riigiasutused toimivad liidu õiguse kohaldamisala piires, peavad nad kasutama oma kaalutlusõigust, võttes aluseks objektiivsed, mittediskrimineerivad, piisavalt täpsed ja selged kriteeriumid, mis on eelnevalt teada. Õiguskindlus hõlmab ka õiguspärase ootuse kaitset. Liidu investorid vaid siiski vaid teatavates olukordades vaidlustada liidu õiguse kohaldamisalasse jäävate olemasolevate eeskirjade muutmise või uute eeskirjade vastuvõtmise oma õiguspäraste ootuste kaitsele tuginedes. Selleks et tugineda oma õiguspäraste ootuste kaitsele, peavad ettevõtjad tegutsema heas usus ning mõistlikul ja ettevaatlikul moel. See tähendab, et kui investor teadis või oleks pidanud teadma, et nende nõudmiste lähtekoht, eeskirjad, millele nad oma nõudes toetuvad, asjaomaseid reegleid rakendava riigiasutuse käitumine või menetlus, mida asjaomane riigiasutus järgib, olid vastuolus liidu õigusega, ei saa nad toetuda õiguspärase ootuse põhimõttele. Ettevõtjatel ei saa olla ootust, et kehtiv õiguskord jääb alatiseks kehtima. Teisalt, kui EL või mõni liikmesriik võtab uue meetme viisil, mis mõjutab negatiivselt investorite huve, peavad nad vajaduse korral tegema uutesse eeskirjadesse kohandusi, mis võtaksid arvesse mõjutatud investorite konkreetset olukorda, välja arvatud juhul, kui ülekaaluka avaliku huvi tõttu ei ole võimalik selliseid kohandusi teha . Näide 5 – Õiguspäraste ootuste kaitse C-201/08 – Plantanol GmbH & Co Saksa maksuseadused nägid ette maksuvabastuse teatavat liiki segatud biokütustele kuni 2009. aasta lõpuni. 18. detsembril 2006. aastal maksuvabastus tühistati, tühistamine pidi jõustuma 1. jaanuaril 2007, st kaks tervet aastat enne tähtaja lõppu. Euroopa Kohus tuletas meelde õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtete sisu. Kohus rõhutas samas ka seda, et kui mõistlik ja ettevaatlik investor oleks võinud ette näha, et meetme vastuvõtmine tõenäoliselt mõjutab tema huve, ei saa ta sellele põhimõttele toetuda, kui meede vastu võetakse. Euroopa Kohus jõudis järeldusele, et tegemist on faktide hindamisega, millega peab tegelema riigisisene kohus, ent kinnitas, et õiguskindlus ja õiguspäraste ootuste kaitse ei ole asjaolud, mis põhimõtteliselt takistaksid liikmesriigil lõpetada maksuvabastusrežiimi enne tähtaja lõppu. Põhimõtteliselt peaks liidu investoritel olema vajadus otsida õiguspäraste ootuste kaitsest abi üksnes aeg-ajalt, sest harilikult saavad nad toetuda aluslepingus sätestatud põhivabaduste rakendamisele (sealhulgas proportsionaalsus ja mittediskrimineerimine) ja liidu teisesele õigusele. Liidu õigusnormidel on õiguslik mõju alates jõustumise hetkest. Samuti on nad uuele liikmesriigile viivitamata kohaldatavad ja siduvad alates liitumise kuupäevast, mille tulemuseks on see, et neid kohaldatakse selliste olukordade tulevase mõju suhtes, mis leiavad aset enne selle uue liikmesriigi liitumist Euroopa Liiduga. 4.Kõik riigisisesed piirangud peavad olema kooskõlas põhiõigustega Piiriülesed investorid võivad liidu õiguse raames toetuda ka põhiõigustele, nagu näiteks ettevõtlusvabadus, õigus omandile ja õigus tõhusale kohtulikule kaitsele, kui nad tegutsevad liidu õiguse kohaldamisalas. Kui liikmesriik (sealhulgas riiklik seadusandja) kasutab meedet, mis kaldub kõrvale ühest liidu õiguses garanteeritud põhiõigusest, kuulub see meede liidu õiguse kohaldamisalasse. Seepärast kehtib täiel määral liidu õigusega tagatud kaitse, sealhulgas põhiõiguste hartas sätestatud põhiõigused. Ettevõtlusvabadusele võib edukalt toetuda, kui tegemist on tõsiste piirangutega investori lepinguvabadusele. Õigus omandile (st omada, kasutada ja käsutada oma seaduslikult omandatud vara) on olulise tähtsusega igale investeeringute kaitse süsteemile. Euroopa õiguse alusel laieneb põhiõigus omandile sõna „omand“ kõige laiemas tähenduses, kattes samuti selle õiguse rahumeelse kasutamise. See sisaldab otseselt ka õigust saada kompensatsiooni omandist ilmajätmise eest, kui seda tehakse üldistes huvides. Sellisel alusel antav kaitse on eriti oluline sundvõõrandamise või samaväärsete meetmete puhul. Sellised õigused ei ole absoluutsed ja nende kasutamist võidakse piirata, kui piiranguid õigustavad üldise huvi eesmärgid, mida liidu õiguses tunnustatakse, ja need on proportsionaalsed. Piiravate meetmete taotletavate eesmärkide olulisus võib mõne ettevõtja jaoks õigustada isegi olulist laadi negatiivseid tagajärgi. Siiski ei või piirangud põhjustada seatud eesmärgi seisukohast ebaproportsionaalset ja talumatut sekkumist, mis kahjustaks asjaomaste õiguste olemust . 5.Investorid võivad riikide meetmete vastu abi otsida liidu konkurentsieeskirjadest ELi ühtsel turul tuleb ettevõtjatele tagada moonutamata konkurents ja võrdsed võimalused. Seepärast ei tohi liikmesriigid anda riigiabi, välja arvatud juhul, kui see on kooskõlas ühtse turu reeglitega. Enamgi veel, liikmesriikidel ei ole lubatud nõuda või soodustada lepingute sõlmimist, otsuste tegemist või kooskõlastatud tegevust, mis on vastuolus ELi toimimise lepingu artikliga 101 või 102, või tugevdada nimetatute mõju või loobuda ise seaduse jõudu omavate eeskirjade kehtestamisest, delegeerides majandusvaldkonda puudutavate otsuste tegemise vastutuse eraettevõtjatele. ELi toimimise lepingu artiklit 102 ja artikli 106 punkti 1 rikutakse ka juhul, kui liikmesriigile omistatav meede tekitab turgu valitseva seisundi kuritarvitamise riski, eriti kui liikmesriik annab selle meetmega eri- või ainuõiguse artikli 106 lõike 1 EÜ tähenduses. IV.Investorite õiguste jõustamine liidu õiguse alusel Kui rahvusvaheline investeerimisõigus (nt kahepoolsed investeerimislepingud) keskendub peamiselt investoritele kompensatsiooni pakkumisele pärast seda, kui rikkumine on aset leidnud, siis liidu õigus võimaldab piiriüleseid investoreid kaitsta mitmel viisil ja eri tasanditel. Piiriülesed investorid on liidus kaitstud mitmete mehhanismide abil, mille eesmärgiks on ära hoida või lahendada nende õiguste rikkumine seadusandja, riigiasutuste või kohtsüsteemi poolt. Üheks paljudest võimalikest lahendustest on nende liidu õigusest tulenevate õiguste täitmise kohtulik tagamine. Juhul kui leitakse, et täitmise kohtulik tagamine on kõige sobivam tee või kui muud võimalused on ammendatud, võib isik toetuda liidu õiguse täieõiguslikule ja täielikule õiguskaitsevahendite süsteemile. 1.Rikkumiste ärahoidmise mehhanismid ja kohtuvälised lahendused Eelnev kontroll riiklike meetmete suhtes, mis võiksid rikkuda üksikisiku liidu õiguse kohaseid õigusi

Üksikisiku liidu õiguse kohaste õiguste rikkumise ärahoidmine on eriti väärtuslik investorite jaoks, kellel on vaja oma majanduslikke otsuseid planeerida ja teostada prognoositavas ja stabiilses õiguskeskkonnas. Selleks et tagada ühtsel turul ettevõtjatele võrdsed võimalused, on ELi toimimise lepingu artikliga 108 loodud eelneva teatamise süsteem, mis võimaldab Euroopa Komisjonil tagada riigiabi meetmete (sealhulgas riigisiseste õigusaktide) vastavuse ühisturu reeglitega, enne nende jõustumist. Seoses vaba liikumist puudutavate liidu eeskirjadega on seadusandja kehtestanud liikmesriikidele kohustuse anda teatavatest õiguslikest või haldusmeetmetest teada enne nende vastuvõtmist ja esitada need kontrollimiseks Euroopa Komisjonile ja, olenevalt asjaoludest, teistele liikmesriikidele. Kui mõnel juhul on komisjonil õigus anda asjaomasele liikmesriigile vaid soovitus, siis teistel juhtudel on seadusandja volitanud komisjoni tegema ELi toimimise lepingu artikli 288 alusel otsuseid, mis on asjaomasele liikmesriigile siduvad. Komisjoni selline otsustusõigus erineb ja on eraldiseisev Euroopa Kohtu volitustest otsustada liikmesriikide rikkumiste üle. Näiteks teenuste direktiiviga on komisjonile antud õigus otsustada teatavate uute riigisiseste tõkete põhjendatuse ja proportsionaalsuse üle, mida liidu seadusandja peab teatavate teenuste osas ühtse turu toimimise seisukohast eriti kahjustavateks. Et teatamiskord praktikas tõhusaks muuta, tegi komisjon hiljuti ettepaneku „teatamisdirektiivi“ vastuvõtmiseks. Näide 6 – Meede, millega kohustatakse viima teatavad lennud Linate lennujaamast üle Malpensa lennujaama Kohtuasi C-361/98 – Itaalia vs. komisjon („Malpensa“) Määruse 2408/92 eesmärk on tagada teenuste vaba pakkumine lennundussektoris. Juulis 1996 ja oktoobris 1997 võttis Itaalia vastu kaks dekreeti, mille alusel viiakse kogu lennuliiklus Milano keskuse lähedal asuvast Linate lennujaamast üle kaugematesse lennujaamadesse, mis tegelikult puudutas, tänu ühele erandile, vaid Milano-Rooma lennuliini. Peale rahvusvaheliste lennuettevõtjate kaebusi tegi komisjon 16. septembril 1998. aastal otsuse, millega keelas ära vaidlusalused Itaalia meetmed. Otsus võeti vastu määruse 2408/92 artikli 8 alusel, milles volitatakse komisjoni võtma vastu otsuseid riigisiseste meetmete kohta, millega reguleeritakse lennutranspordi sektoris liikluse jaotamist teenuseosutajate kahjuks. Komisjon leidis oma otsuses, et vaidlusalune Itaalia meede oli kaudselt diskrimineeriv ja ebaproportsionaalne. Itaalia vaidlustas selle meetme Euroopa Kohtus, esitades mitmeid vastuväiteid nii komisjoni volituste kui ka antud hinnangu kohta. Euroopa Kohus lükkas oma otsusega Itaalia esitatud vaide tagasi. Kohus leidis, et komisjonil oli täielik õigus esmalt uurida, kas vaidlusaluste dekreetidega jõustatud riigisisesed meetmed kehtestavad piiranguid, mida kohaldatakse näivalt vahet tegemata, ja teiseks, kas asjaomaste piirangutega saavutatakse eesmärk, milleks neid kavandati, ilma et selleks mindaks kaugemale, kui on eesmärgi saavutamiseks vajalik. Kohus kontrollis ka komisjoni otsuses antud hinnangut õigustatuse ja proportsionaalsuse kohta ja leidis, et mitte ükski paljudest Itaalia vastuväidetest ei olnud hästi põhjendatud. Eeskirjade kohaldamine ametiasutuste poolt kooskõlas liidu õigusega Liikmesriikide ametiasutused on tavaliselt esmased ja kõige tavapärasemad kohad, kuhu investorid liikmesriigis pöörduvad investeerimist alustades või oma äritegevuse käigus. Riiklikud haldusasutused peavad liidu õigust tõhusalt kohaldama, tõlgendama riigisisest õigust kooskõlas liidu õigusega, jätma kõrvale riigi eeskirjad, mis on vastuolus liidu õigusega, ning heastama liidu õiguse rikkumise tagajärjed (nt ebaõigete tasude tagasimaksmine). Sellised põhimõtted, mis tulenevad liikmesriigi lojaalse koostöö kohustusest ELi lepingu artikli 4 lõike 3 ja liidu õiguse ülimuslikkusest, võimaldavad õigesti ja tõhusalt rakendada liidu õigusest tulenevaid õigusi, ilma et oleks vaja kohtu poole abi saamiseks pöörduda. Neid tuleb järgida isegi siis, kui riigisisesed menetluseeskirjad neid otsesõnu ette ei näe. Näide 7 – Riigisiseste eeskirjade rakendamata jätmine ametiasutuse poolt Kohtuasi C‑476/10 – Pepic Kahele Liechtensteini kodanikule keelduti andmast Austria õiguse alusel välismaalastelt nõutavat luba teise elukoha ostmiseks. Kohus tõlgendas kõnealust juhtumit EMÜ lepingu artikli 40 kapitali vaba liikumise sätete alusel, millel ta leidis olevat sama õigusliku ulatuse kui ELi toimimise lepingu artiklil 63. Kohus leidis esmalt, et loa nõudmine kujutas endast diskrimineerimist kodakondsuse alusel. Seejärel märkis kohus, et riiklikud ametiasutused peavad austama liidu õiguse ülimuslikkust ja seepärast ignoreerima sellist diskrimineerivat riigisisest õigusakti. Igal isikul on õigus saada ära kuulatud, kui liikmesriigi ametiasutused võtavad liidu õiguse kohaldamisalas kasutusele eraldi meetmeid, mis võivad asjaomasele isikule mõju avaldada. Riiklikud ametiasutused peavad eeskirju rakendama erapooletult, võttes arvesse kogu asjakohast teavet ja ilma diskrimineerimiseta ning peavad oma otsuseid nõuetekohaselt põhjendama . Kui liikmeriik on liidu õiguse kohaseid eeskirju rikkudes nõudnud tasu maksmist, on ta põhimõtteliselt kohustatud asjaomased summad koos intressidega tagasi maksma. Tunnistades kiirete kohtuväliste lahenduste vajadust liidu õiguse piiriülese rakendamise probleemide korral, lõid komisjon ja liikmesriigid 2002. aastal SOLVITi. SOLVITi eesmärk on pakkuda ELi/EMÜ kodanikele ja ettevõtjatele pragmaatilisi lahendusi, juhul kui neil esineb raskusi riigiasutustega oma ELi õiguste järgimise suhtes. Oma teatises SOLVITi tõhustamise tegevuskava: Tuues ühtsest turust tuleneva kasu kodanike ja ettevõtjateni, on komisjon võtnud endale kohustuse astuda koos liikmesriikidega täiendavaid samme, et tugevdada SOLVITi strateegilist rolli ja panna seeläbi ühtne turg praktikas kodanike ja ettevõtete heaks paremini tööle. 2.Tõhus investorite õiguste kaitse liidu õiguse alusel Terviklik õiguskaitsevahendite süsteem liidu ja liikmesriikide tasandil. Euroopa Liidu lepingu artikli 19 lõikes 1 on sätestatud, et liikmesriigid näevad ette tulemusliku õiguskaitse tagamiseks vajaliku kaebeõiguse liidu õigusega hõlmatud valdkondades. Vahetult kohaldatava põhiõiguste harta artikli 47 alusel on igaühel õigus tõhusale õiguskaitsele ja õiglasele kohtupidamisele. Liidu liikmesriikide riigisisesed õigussüsteemid on sõltumatud, kvaliteetselt toimivad ja tõhusad, nagu selgub Euroopa Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu ulatuslikust kohtupraktikast. Riiklikes kohtutes on üksikisikute käsutuses hulgaliselt õiguskaitsevahendeid Liikmesriikide kohtutes on üksikisikutele kättesaadavad mitmed õiguskaitsevahendid, mis on eelkõige järgmised: oajutised meetmed (ajutine vabastus), okohustus tõlgendada liikmesriigi õigust viisil, mis on kooskõlas liidu õigusega,

okohtuniku kohustus loobuda omal algatusel mis tahes (ka põhiseadusliku iseloomuga) õigusaktist, mis on vastuolus liidu õigusega, oliidu õiguse rikkumise tagajärgede kõrvaldamine, okahjutasu määramine liidu õiguse rikkumise eest (sealhulgas kohtu õigusvastane käitumine). Kõnealuste õiguskaitsevahendite otsene alus on liidu õigus. Seepärast, kui tingimused on täidetud, peavad liikmesriikide kohtud need tagama, olenemata sellest, kas need on riigisiseses õiguses sätestatud või mitte. Samal ajal saab riigisiseseid otsuseid jõustada kõigi riigisiseses õiguses ettenähtud vahenditega. Näide 8 – ELi õigusest tulenevad õiguskaitsevahendid, vaatamata riigi konstitutsioonilisele õigusele Kohtuasi C-213/89 – Factortame ja liidetud kohtuasjad C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du Pêcheur ja Factortame Mitmed äriühingud, kalalaevade omanikud ja käitajad jäid ilma oma kalapüügiõigustest pärast seda, kui Suurbritannia ametiasutused kehtestasid uued, diskrimineerivad eeskirjad. Äriühingud taotlesid kohtulikku kontrolli ja ajutist vabastust. Ülemkoda tunnistas, et taotlejad kannaksid korvamatut kahju, kui neile ei antaks ajutist vabastust, mida nad taotlevad, ja nad osutuksid edukaks põhikohtuasjas. Riigisisese õiguse kohaselt ei olnud Inglise kohtutel õigust sellise juhtumi puhul ajutist vabastust anda. Täpsemalt oli sellise vabastuse andmine vana tavaõiguse kohaselt välistatud, ajutist ettekirjutust ei saanud krooni vastu anda, see tähendab valitsuse vastu, seoses eeldusega, et Parlamendi akt on liidu õigusega kooskõlas kuni selle ajani, kuni on otsustatud, et see kooskõla kehtib. Ülemkoda saatis asja edasi kohtule. Viimane vastas, et liikmesriigi kohus, kes tema ees lahendamisel olevas asjas, mis puudutab liidu õigust, leiab, et ainuke takistus ajutise vabastuse andmiseks on üks riigisisene eeskiri, peab seda eeskirja mitte rakendama. Järgmises arvamuses, samade investorite kohta, leidis üks teine Suurbritannia kohus, et põhimõte, mille kohaselt on liikmesriigid kohustatud heastama isikutele põhjustatud kahjud liidu õiguse rikkumise eest, mille põhjustaja on liikmesriik, on kohaldatav, kui riigi seadusandja on vastutav küsimuse all oleva rikkumise eest. Lisaks ei saa kaotuse või kahju heastamist teha sõltuvaks riigiorgani, kes on rikkumise eest vastutav, süüst (tahtlik või hooletusest tingitud), mis läheb kaugemale piisavalt tõsisest liidu õiguse rikkumisest. Liidu õigusest tulenevalt on liikmesriikidel kohustus kehtestada tõhusad menetlused, mis oleks abiks kodanikele ja ettevõtjatele, sealhulgas investoritele, kahjude sissenõudmisel nende liidu õigusest tulenevate õiguste rikkumise eest liikmesriikide poolt. Komisjon tunnistab, et piiriülesed investorid võivad kokku puutuda raskustega riigilt vastutuse võtmise nõudmisel, kuna riiklikud menetlusõiguse tavad on erinevad. Kohtupraktika siiski mitte ainult ei kehtesta asjaomase vastutuse põhimõtet, vaid ka mitmed miinimumnõuded riigi lepinguväliseks vastutuseks liidu õiguse rikkumise eest. Euroopa Liidu nõuded ja toetus liikmesriikide kohtutele seoses sõltumatuse, kvaliteedi ja tõhususega. Riiklike kohtute sõltumatus on liikmesriikide põhiseaduslike tavade ja liidu õiguse üldine põhimõte, mida peetakse oluliseks tagamaks tõhusat kohtulikku kaitset . Sõltumatuse ja erapooletuse tagamiseks on vajalikud eeskirjad kohtu koosseisu ja liikmete määramise, teenistusaja pikkuse ja erapooletuks jäämise põhjuste, tagasilükkamise ja töölt vabastamise kohta. See on vajalik selleks, et kõrvaldada üksikisikute mis tahes mõistlikud kahtlused kohtu läbipaistmatuse kohta ja selle erapooletuses lahendamisel olevate kohtuasjade suhtes . Nagu teatavaks tehtud teatises ELi õigus: parema kohaldamisega paremad tulemused , komisjon julgustab ja abistab liikmesriike, et nood suurendaksid oma suutlikkust tagada liidu õiguse täitmine ja pakkuda vahendeid, mis tagaksid, et liidu õiguse lõppkasutajad (olgu need siis eraisikud või ettevõtjad) saavad täielikult oma õigusi kasutada. Komisjon julgustab ajakohastama riikides õigusnormide täitmise tagamise eest vastutavaid asutusi Euroopa poolaasta kaudu ja vajaduse korral ka konkreetsete õigusaktidega. Komisjon on teinud koos liikmesriikidega tööd, et edasi täiustada kohtusüsteemide efektiivsust, sealhulgas nende sõltumatust, kvaliteeti ja tõhusust. Kohtusüsteemide tõhususe parandamine on Euroopa poolaasta prioriteet ja nõukogu võtab regulaarselt vastu riigipõhiseid soovitusi riiklike kohtusüsteemide parandamise kohta komisjoni ettepanekute alusel. EL toetab rahaliselt teatud justiitsreforme Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kaudu. Aastatel 2007–2023 kulutavad 16 liikmesriiki rohkem kui 900 miljonit eurot oma kohtusüsteemide kvaliteedi ja tõhususe suurendamiseks. Näiteks on ELi fondid toetanud uute juhtumikorralduse süsteemide ja kasutajasõbralike e-teenuste juurutamist kohtutes. Riiklikud menetlused peavad tagama liidu õigusest tulenevate üksikisiku õiguste tõhusa jõustamise Kui välja arvata määrus 1215/2012, millega püütakse hõlbustada juurdepääsu õiguskaitsele, pakkudes selleks välja reeglid ELi kohtute kohtualluvuse kohta piiriülestes kohtuasjades ning kiire ja lihtsa kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades, jätab liidu õigus tavaliselt menetluseeskirjad riigisisese õiguse määrata. Siiski on erandeid, näiteks õiguskaitsevahendite direktiivid, mis ühtlustavad täitmise ja õiguskaitsega seotud menetlusküsimusi riigihangete valdkonnas. Seal, kus liidu õigus menetlusi ei ühtlusta, kehtestab ta igal juhul neile miinimumnõuded. Näiteks ei tohi menetlused liidu õiguse jõustamiseks olla vähem soodsad kui need, mida kohaldatakse riigisisestes olukordades (samaväärsuse põhimõte) ja praktikas ei tohi need nende õiguste kasutamist võimatuks või äärmiselt raskeks muuta (tõhususe põhimõte) . Menetluse maksumus ei tohi olla liiga kallis ja, juhul kui selline abi on vajalik tagamaks tõhusat juurdepääsu õiguskaitsele, tuleb õigusabi kättesaadavaks teha ka nendele, kel endal puuduvad piisavad ressursid, sealhulgas, õigustatud juhtudel, ka juriidilistele isikutele. Üksikisikul on õigus oma kohtuasi lahendatud ja jõustatud saada mõistliku aja jooksul. Näide 9 – Aegumistähtaegade riigisiseste normide rakendamata jätmine, pidades silmas riigisiseste ametiasutuste eksitavat käitumist Kohtuasi C-327/00 – Santex Itaalia äriühingul takistati pakkumises osalemast, kuna ta ei vastanud ühele hanketeates sisalduvale pakkumise tingimusele. Pärast hanketeate avaldamist oli avaliku sektori hankija taotlejale vihjanud, et võttes arvesse vastuväiteid, nagu oleks see tingimus vastuolus ELi õigusega, tõlgendab ta seda nii, et neil on lubatud osaleda; hiljem võttis ta siiski vastupidise seisukoha ja otsustas nende pakkumise kõrvale jätta. Selleks ajaks, kui juhtum kohtusse anti, olid riigisisesed tähtajad hanketeadete vaidlustamiseks möödunud. Kohus leidis, et üldiselt oli riigisisese õiguse alusel määratud tähtaeg mõistlik, ja tagas seega põhimõtteliselt hankes osalejatele õiguskindluse. Samas leidis kohus, et iga juhtumi puhul tuleb asjaolusid arvesse võtta, otsustamaks, ega liidu õiguse sätete tõhusust ei ole ohtu seatud. Käesoleval juhul leidis kohus, et avaliku sektori hankija käitumine oli põhjustanud ebakindla olukorra, mis lahenes alles pakkumise kõrvalejätmise üle tehtud otsuse etapis. Ametiasutus oli sel viisil teinud kahjustatud pakkujale äärmiselt raskeks talle liidu õigusest tulenevate õiguste kasutamise. Kohus tegi järelduse, et kõnealuse juhtumi konkreetsetel asjaoludel peaks riiklik kohus tõlgendama riigisiseseid õigusnorme aegumistähtaegade kohta kooskõlas ELi tõhususe põhimõttega, või kui selline tõlgendus ei ole võimalik, siis neid mitte kohaldama, et hageja saaks esitada kaebuse pakkumustingimuse mittevastavuse kohta kohaldatavale liidu õigusele. Pöördumine Euroopa Liidu Kohtusse Liikmesriikide kohtud tegutsevad kui „ELi kohtud“ ja neil on kohustus loobuda omal algatusel rakendamast riigisiseseid sätteid, mis on vastuolus liidu õiguse vahetult kohaldatavate sätetega. Kui ELi õiguste jõustamine sõltub liikmesriigi kohtu arvates liidu õiguse tõlgendamisest, võib asjaomane kohus taotleda Euroopa Kohtult eelotsust. Kui kohtus või vahekohtus tõstatatakse selline küsimus, mille lahendamiseks riigisiseses õiguses ei leidu õiguskaitsevahendit, peab see kohus või vahekohus suunama asja Euroopa Kohtule lahendamiseks . Esialgsed küsimused võivad puudutada ka ELi õigusnormide kehtivust: kui need küsimused on asjakohased, peab liikmesriigi kohus või vahekohus suunama asja Euroopa Kohtusse, kellel on ainupädevus kontrollida liidu õigusaktide kehtivust. Selleks et kvalifitseeruda „liikmesriigi kohtuks või vahekohtuks“ ELi toimimise lepingu artikli 267 alusel ja seega omada õigust Euroopa Kohtusse suunamiseks, peab organ vastama mitmetele kriteeriumidele. Eraõiguslikud vahekohtunikud ja ELi-siseste kahepoolsete investeerimislepingute raames asutatud vahekohtud ei vasta nendele kriteeriumitele ja neid ei loeta „kohtuks või vahekohtuks“ ELi toimimise lepingu artikli 267 tähenduses.