NÕUKOGU ÜHINE SEISUKOHT (EÜ) nr 5/2009,

9. jaanuari 2009,

eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu … määrus (EÜ) nr …/2009, millega kehtestatakse ühiseeskirjad autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise tingimuste kohta ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 96/26/EÜ

(EMPs kohaldatav tekst)

(2009/C 62 E/01)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 71 lõiget 1,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),

võttes arvesse Euroopa andmekaitseinspektori arvamust (2),

pärast konsulteerimist Regioonide Komiteega,

toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (3)

ning arvestades järgmist:

Nõukogu 29. aprilli 1996. aasta direktiiviga 96/26/EÜ (siseriiklike ja rahvusvaheliste vedude maanteeveo-ettevõtja ja reisijate (4) autoveo-ettevõtja tegevusalale lubamise, nende diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikuse tunnustamise ning kõnealuste ettevõtjate asutamisvabaduse õiguse soodustamise kohta) on kehtestatud miinimumtingimused autoveo-ettevõtja tegevusalale lubamise ning selleks nõutavate dokumentide vastastikuse tunnustamise kohta. Kogemused, mõjuhinnang ning erinevad uuringud näitavad siiski, et liikmesriigid kohaldavad kõnealust direktiivi ebaühtlaselt. Selline ebaühtlus põhjustab negatiivseid tagajärgi, eelkõige konkurentsimoonutusi, turu vähest läbipaistvust, ebavõrdset kontrollitaset ja ohtu, et ettevõtjad värbavad madala kutsekvalifikatsiooniga töötajaid, kes eiravad liiklusohutus- ja sotsiaaleeskirju või ei järgi neid täielikult ning see võib sektori mainet kahjustada.

Lisaks on kõnealused tagajärjed kahjulikud, kuna need võivad häirida autoveo siseturu nõuetekohast toimimist, kuna rahvusvaheline kaubaveoturg ja teatavad kabotaažveod on avatud kõikidele ühenduse ettevõtjatele. Ainus kõnealustele ettevõtjatele esitatud tingimus on nõue, et neil oleks ühenduse tegevusluba, mille võib saada, kui autoveo-ettevõtja täidab tegevusalale lubamise tingimused vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu … määrusele (EÜ) nr …/2009 (rahvusvahelisele autoveoturule juurdepääsu käsitlevate ühiseeskirjade kohta (uuestisõnastamine)) (5) , ning vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu … määrusele (EÜ) nr …/2009 (rahvusvahelisele bussiteenuste turule juurdepääsu käsitlevate ühiseeskirjade kohta (uuestisõnastamine)) (5) .

Seetõttu tuleks ajakohastada kehtivaid autoveo-ettevõtja tegevusalale lubamise eeskirju, et tagada nende ühtlasem ja tõhusam kohaldamine. Kuna kõnealuste eeskirjade täitmine on ühenduse turule juurdepääsu põhitingimus ning kuna autoveo-ettevõtja turule juurdepääsu valdkonnas on kohaldatavateks ühenduse õigusaktideks määrused, on autoveo-ettevõtja tegevusalale lubamise reguleerimiseks kõige asjakohasem õigusakt määrus.

Asukohaliikmesriigi ülesanne on jälgida, et ettevõtja täidaks käesoleva määrusega ettenähtud tingimusi järjepidevalt, ning vajadusel peaksid kõnealuse liikmesriigi pädevad asutused saama peatada või tühistada tegevusloa, mis võimaldab asjaomasel ettevõtjal turul tegutseda. Autoveo-ettevõtjate tegevusalale lubamise tingimuste nõuetekohaseks täitmiseks ja usaldusväärseks kontrolliks peab ettevõtja stabiilselt ja tõhusalt toimima.

Veokorraldaja hea maine tähendab seda, et teda ei ole süüdi mõistetud rasketes kuritegudes ja talle ei ole määratud rangeid karistusi, eelkõige autoveo valdkonda käsitlevate ühenduse eeskirjade raske rikkumise eest. Kui veokorraldaja või autoveo-ettevõtja on ühes või enamas liikmesriigis süüdi mõistetud ühenduse eeskirjade kõige raskemates rikkumistes või kui talle on selliste rikkumiste eest karistusi määratud, siis peaks see viima hea maine kaotamiseni eeldusel, et pädev asutus on tuvastanud, et enne kui ta tegi lõpliku otsuse, viidi läbi nõuetekohane ja dokumenteeritud uurimismenetlus, mille käigus järgiti olulisi menetlusõigusi ning asjakohaseid edasikaebeõigusi.

Õiglaseks konkurentsiks ja täielikult eeskirjadele vastavaks autoveoks on vaja liikmesriikide ühtse tasemega järelevalvet. Ettevõtjate järelevalve eest vastutavatel riiklikel asutustel ning nende väljastatavate lubade kehtivusel on selles oluline osa ning seetõttu tuleks tagada, et kõnealused asutused võtavad vajaduse korral asjakohased meetmed, eelkõige lubade peatamiseks või tühistamiseks, või kuulutavad hooletu või kuritahtliku veokorraldaja sobimatuks.

Liikmesriikide vaheline paremini organiseeritud halduskoostöö tõhustaks mitmes liikmesriigis tegutsevate ettevõtjate järelvalvet ning vähendaks halduskulusid. Ettevõtjate elektroonilised registrid, mis on ühendatud Euroopa tasandil kooskõlas isikuandmete kaitsmist käsitlevate ühenduse eeskirjadega, lihtsustavad kõnealust koostööd ja vähendavad kontrolliga seotud kulusid nii ettevõtjate kui asutuste jaoks. Riiklikud elektroonilised registrid on juba olemas mitmetes liikmesriikides. Samuti on loodud infrastruktuur eesmärgiga edendada liikmesriikide vahel registrite vastastikust ühendamist. Elektrooniliste registrite süstemaatilisem kasutuselevõtt võib seega aidata oluliselt vähendada kontrolliga seotud halduskulusid samal ajal kontrolli tõhustades.

Teatavad rikkumisi ja karistusi käsitlevad andmed riiklikes elektroonilistes registrites on isikuandmed. Liikmesriigid peaksid seetõttu võtma vajalikud meetmed, et tagada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ järgimine (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta) (6) , eelkõige seoses kontrolliga, kuidas ametiasutused isikuandmeid töötlevad, ning samuti seoses asjaomaste isikute õigusega saada teavet, andmetega tutvuda ja vastuväiteid esitada. Käesoleva määruse kohaselt on selliseid andmeid vajalik säilitada vähemalt kahe aasta jooksul, et nõuetele mittevastavad ettevõtjad ei saaks tegevust alustada mõnes muus liikmesriigis.

Riiklike elektrooniliste registrite järk-järguline ühendamine on oluline, et võimaldada kiiret ja tõhusat teabevahetust liikmesriikide vahel ning tagada, et autoveo-ettevõtjad ei prooviks või ei võtaks riski sooritada raskeid rikkumisi asukohaliikmesriigist erinevas liikmesriigis. Ühendamiseks tuleb ühiselt kindlaks määrata andmevahetuse vorming ning tehniline kord.

Asutamisvabaduse lihtsustamiseks tuleks asukohaliikmesriigis autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemiseks tunnustada hea maine piisava tõendina asjakohaseid dokumente, mille on välja andnud selle liikmesriigi, kus veokorraldaja asus, pädev asutus, tagades et asjaomaseid isikuid ei ole teistes liikmesriikides autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemiseks sobimatuks kuulutatud.

Komisjonile tuleks eelkõige anda volitus koostada loetelu selliste rikkumiste kategooriatest, liikidest ja raskusastmetest, mille tõttu kaotab autoveo-ettevõtja hea maine; kohandada tehnika arenguga käesoleva määruse I, II ja III lisa, milles käsitletakse teadmisi, mida liikmesriigid võtavad arvesse ametialase pädevuse ametlikul tunnustamisel, ning ametialase pädevuse tunnistuse vormi, ning koostada loetelu raskeimatest rikkumistest, mis lisaks käesoleva määruse IV lisas esitatule toovad kaasa tegevusalal tegutsemise loa peatamise või tühistamise või tegevusalale sobimatuks tunnistamise. Kuna need on üldmeetmed ja nende eesmärk on muuta käesoleva määruse vähemolulisi sätteid, muu hulgas täiendada seda uute vähemoluliste sätete lisamisega, tuleb need vastu võtta vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetlusele. Tõhususe eesmärgil tuleks kontrolliga regulatiivmenetluse tavatähtaegu ametialase pädevuse tunnistuse vormi ajakohastamiseks lühendada.

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I PEATÜKK

ÜLDSÄTTED

Artikkel 1

Sisu ja reguleerimisala

1. Käesoleva määrusega reguleeritakse autoveo-ettevõtja tegevusalale lubamist ja sellel tegevusalal tegutsemist.

2. Käesolevat määrust kohaldatakse kõikide ühenduses asuvate ettevõtjate suhtes, kes tegutsevad autoveo-ettevõtja tegevusalal. Samuti kohaldatakse seda ettevõtjate suhtes, kes kavatsevad autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsema asuda, ning viitamine autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsevatele ettevõtjatele hõlmab vajaduse korral viitamist sellel tegevusalal tegutseda kavatsevatele ettevõtjatele.

3. Asutamislepingu artikli 299 lõikes 2 osutatud piirkondade puhul võivad asjakohased liikmesriigid kohandada autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise tingimusi, kui kogu tegevuse nendes piirkondades sooritavad ettevõtjad, kelle asukoht on kõnealustes piirkondades.

4. Erandina lõikest 2 ja kui siseriiklikes õigusaktides ei ole sätestatud teisiti, ei kohaldata käesolevat määrust:

5. Liikmesriigid võivad vabastada käesoleva määruse kõigi või mõnede sätete kohaldamisest autoveo-ettevõtjad, kes tegelevad ainult siseriiklike vedudega, mille mõju transporditurule on tähtsusetu järgmiste asjaolude tõttu:

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

„veokorraldaja” — ettevõtja poolt tööle võetud füüsiline isik, või juhul kui ettevõtja on füüsiline isik, siis nimetatud isik või, kui see on ette nähtud, tema poolt lepinguga määratud mõni muu füüsiline isik, kes juhib tegelikult ja pidevalt kõnealuse ettevõtja veotegevust;

Artikkel 3

Nõuded autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemiseks

1. Autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsevad ettevõtjad:

2. Liikmesriigid võivad otsustada kehtestada proportsionaalseid ja mittediskrimineerivaid lisanõudeid, millele ettevõtjad peavad vastama, et autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutseda.

Artikkel 4

Veokorraldaja

1. Autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsev ettevõtja nimetab vähemalt ühe füüsilise isiku, veokorraldaja, kes vastab artikli 3 lõike 1 punktides b ja d sätestatud nõuetele ning järgmistele tingimustele:

ta on ettevõtjaga tegelikult seotud, nt on selle töötaja, direktor, omanik või aktsionär, või juhib seda, või kui ettevõtja on füüsiline isik, on nimetatud isik, ning

2. Kui ettevõtja ei vasta artikli 3 lõike 1 punktis d sätestatud ametialase pädevuse tingimustele, võib pädev asutus lubada tal tegutseda autoveo-ettevõtja tegevusalal, kui käesoleva artikli lõike 1 kohaselt veokorraldajat ametisse nimetatud ei ole, järgmistel tingimustel:

3. Liikmesriik võib otsustada, et lõike 1 kohaselt ametisse nimetatud veokorraldajat ei või ühtlasi lõike 2 kohaselt ametisse nimetada, või võib ta ametisse nimetada üksnes väiksema arvu ettevõtjate või sõidukite osas, kui on osutatud lõike 2 punktis c.

4. Ettevõtja teatab pädevale asutusele ametisse nimetatud veokorraldaja(te)st.

II PEATÜKK

TÄITMISELE KUULUVAD TINGIMUSED

Artikkel 5

Asutamisnõuet käsitlevad tingimused

Artikli 3 lõike 1 punktis a sätestatud nõuete täitmiseks peab ettevõtja asjaomases liikmesriigis:

omama selles liikmesriigis asukohta koos ruumidega, kus ta saab pädeva asutuse nõudmisel teha kättesaadavaks oma äridokumendid, eelkõige kõik raamatupidamisdokumendid, personalijuhtimisega seotud dokumendid, sõiduaja ja puhkeaja kohta andmeid sisaldavad dokumendid ning kõik muud dokumendid, millele pädev asutus peab juurde pääsema, et kontrollida käesoleva määrusega ettenähtud tingimuste täitmist. Liikmesriigid võivad nõuda, et nende territooriumil asuvatel ettevõtjatel peavad sellised dokumendid olema igal ajal nende ruumides kättesaadavad;

pärast loa saamist peab tema käsutuses olema üks või mitu sõidukit, mis on immatrikuleeritud või kooskõlas vastava liikmesriigi õigusaktidega muul viisil ringlusse suunatud ning mis kuuluvad täielikult temale või on tema käsutuses näiteks järelmaksu- või rendi- või liisinglepingu alusel;

Artikkel 6

Hea maine nõuet käsitlevad tingimused

1. Liikmesriigid määratlevad vastavalt käesoleva artikli lõikele 2 tingimused, millele ettevõtja ja veokorraldaja peavad vastama käesolevas määruse artikli 3 lõike 1 punktis b sätestatud hea maine nõude täitmiseks.

Kui liikmesriik otsustab, kas ettevõtja vastab nimetatud tingimusele, võtab ta arvesse ettevõtja, tema veokorraldajate ja muude liikmesriigi poolt määratud asjakohaste isikute tegevust. Käesolevas artiklis viitamine süüdimõistmistele, karistustele või rikkumistele hõlmab ettevõtja enda, tema veokorraldajate ja liikmesriigi poolt määratud asjakohaste isikute süüdimõistmisi, karistusi ja rikkumisi.

Esimeses lõigus osutatud tingimused sisaldavad vähemalt järgmist:

puudub tõsine põhjus, mis seaks kahtluse alla veokorraldaja või autoveo-ettevõtja hea maine, nt kui nimetatud isikud on süüdi mõistetud või neile on karistusi määratud kehtivate riiklike eeskirjade raske rikkumise eest järgmistes valdkondades:

2. Lõike 1 kolmanda lõigu punkti b kohaldamisel:

Kui pädev asutus leiab, et hea maine kaotamine kujutaks endast ebaproportsionaalset meedet, võib ta otsustada, et hea maine on puutumata. Sellisel juhul kantakse põhjused riiklikku registrisse. Selliste otsuste arv näidatakse artikli 26 lõikes 1 osutatud aruandes.

kui veokorraldaja või autoveo-ettevõtja on ühes või enamas liikmesriigis süüdi mõistetud raskes kuriteos või talle on määratud karistus IV lisas esitatud ühenduse eeskirjade kõige raskemate rikkumiste eest, viib selle ettevõtja asukohaliikmesriigi pädev asutus asjakohaselt ja õigeaegselt läbi nõuetekohase haldusmenetluse, mis vajaduse korral hõlmab asjaomase ettevõtja valduste kontrollimist.

Need meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva määruse vähemolulisi sätteid, täiendades määrust seoses nimetatud loeteluga, võetakse vastu vastavalt artikli 25 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

3. Artikli 1 lõike 3 punktis b sätestatud nõue on täitmata niikaua, kuni ettevõtja rehabiliteeritakse või võetakse mõni muu samaväärse toimega meede vastavalt olemasolevatele asjakohastele siseriiklikele sätetele.

Artikkel 7

Finantssuutlikkust käsitlevad tingimused

1. Artikli 3 lõike 1 punktis c sätestatud nõudele vastamiseks suudab ettevõtja eelarveaasta jooksul pidevalt täita oma finantskohustusi. Sel eesmärgil tõendab ettevõtja audiitori või nõuetekohaselt akrediteeritud isiku poolt kinnitatud raamatupidamise aastaaruannetega, et tema käsutuses on igal aastal omakapitali vähemalt 9 000 euro väärtuses ainult ühe kasutatava sõiduki kohta ning iga kasutatava lisasõiduki kohta vähemalt 5 000 euro väärtuses.

Käesoleva määruse kohaldamisel määratakse iga viie aasta järel euro väärtus nende liikmesriikide vääringutes, kes ei osale Euroopa Rahaliidu kolmandas etapis. Kasutatakse oktoobri esimesel tööpäeval kehtivaid Euroopa Liidu Teatajas avaldatud kursse. Neid kursse hakatakse kohaldama alates järgneva kalendriaasta 1. jaanuarist.

Esimeses lõigus osutatud raamatupidamisrubriike käsitatakse vastavalt neljandale nõukogu 25. juuli 1978. aasta direktiivile 78/660/EMÜ, mis põhineb asutamislepingu artikli 54 lõike 3 punktil g ja käsitleb teatavat liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruandeid (8).

2. Erandina lõikest 1 võib pädev asutus nõustuda või nõuda, et ettevõtja tõendab oma finantssuutlikkust sellise tõendiga nagu kutsealane vastutuskindlustus ühelt või mitmelt pangalt või finantsasutuselt, sealhulgas kindlustusasutustelt, kes annavad lõike 1 esimeses lõigus kindlaks määratud summade kohta ettevõtjale solidaarse tagatise. Liikmesriigid võivad otsustada, et tagatist võib nõuda pädeva asutuse heakskiidul, kes annab loa tegevusalal tegutsemiseks, ning tagatise võib vabastada ainult pädeva asutuse nõusolekul.

3. Lõikes 1 osutatud raamatupidamise aastaaruanded või lõikes 2 osutatud tagatis, mida kontrollitakse, peavad kuuluma selle liikmesriigi territooriumil asutatud majandusüksusele, kus on luba taotletud, ja mitte mõnes muus liikmesriigis asutatud majandusüksusele.

Artikkel 8

Ametialase pädevuse nõuet käsitlevad tingimused

1. Artikli 3 lõike 1 punktis d sätestatud nõude täitmiseks on asjaomasel isikul või asjaomastel isikutel I lisa 1. osaga ette nähtud ainevaldkondades ettenähtud tase. Selliseid teadmisi tõendatakse kohustusliku kirjaliku eksamiga, millele võib liikmesriigi otsuse korral lisanduda suuline eksam. Eksamid korraldatakse vastavalt I lisa 2. osale. Sel eesmärgil võivad liikmesriigid kehtestada enne eksameid läbitava väljaõppe nõude.

2. Ainult teatava liikmesriigi poolt määratletud kriteeriumide kohaselt selleks otstarbeks nõuetekohaselt volitatud asutused ja organid võivad korraldada lõikes 1 osutatud kirjalikke ja suulisi eksameid ja anda nende kohta tunnistusi. Liikmesriigid kontrollivad regulaarselt, et nende poolt volitatud asutused ja organid korraldaksid eksameid tingimustel, mis on kooskõlas I lisaga.

3. Liikmesriigid võivad nõuetekohaselt volitada enda poolt määratletud kriteeriumide põhjal asutusi pakkuma kandidaatidele eksamiks valmistumiseks kõrgkvaliteetset koolitust ning veokorraldajatele jätkuõpet oma teadmiste ajakohastamiseks, kui nad peaksid seda soovima.

4. Isikuid, kes omavad teatavaid samas liikmesriigis välja antud kõrg- või tehnilise hariduse kvalifikatsioonitunnistusi, mille liikmesriigid sel eesmärgil konkreetselt kindlaks määravad ning mis eeldavad teadmisi kõigis I lisas loetletud valdkondades, võivad liikmesriigid vabastada eksamitest valdkondades, mida nimetatud kvalifikatsioonid hõlmavad. Vabastust kohaldatakse üksnes I lisa I osa nende punktide suhtes, mille puhul kvalifikatsioonid hõlmavad kõiki iga punkti pealkirja all loetletud valdkondi.

Liikmesriik võib vabastada teatavatest eksami osadest isikud, kellel on ametialase pädevuse tunnistused, mis kehtivad antud liikmesriigi siseriiklike vedude puhul.

5. Ametialase pädevuse tõendina tuleb esitada lõikes 2 osutatud asutuse või organi väljaantud tunnistus. Tunnistust ei saa teisele isikule loovutada. Kõnealune tunnistus koostatakse vastavalt II ja III lisas esitatud turvamärgistele ja ametialase pädevuse tunnistuse vormile ning sellel on tunnistuse väljastanud volitatud asutuse või organi pitser.

6. Komisjon kohandab I ja II ja III lisa tehnika arengule. Need meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva määruse vähemolulisi sätteid, võetakse vastu vastavalt artikli 25 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

7. Komisjon julgustab ja hõlbustab koolituse, eksami ja volitamise alaste kogemuste ja teabe vahetust liikmesriikide vahel, sealhulgas mis tahes sellise asutuse kaudu, mille ta võib määrata.

Artikkel 9

Eksamitest vabastamine

Liikmesriik võib vabastada artikli 8 lõikes 1 osutatud eksamist isikud, kes suudavad tõendada, et nad on enne … (9) eelneva 15 aasta jooksul liikmesriigis pidevalt juhtinud kaupade või sõitjate autoveo-ettevõtet.

III PEATÜKK

TEGEVUSLUBA JA JÄRELEVALVE

Artikkel 10

Pädevad asutused

1. Käesoleva määruse nõuetekohaseks rakendamiseks määrab iga liikmesriik ühe või mitu pädevat asutust. Kõnealustel pädevatel asutustel on volitus:

2. Pädevad asutused avaldavad kõik käesoleva määruse kohaselt nõutavad tingimused, kõik muud riiklikud sätted, huvitatud kandidaatide poolt järgitava korra ja vastavad selgitused.

Artikkel 11

Taotluste läbivaatamine ja registreerimine

1. Ettevõtjal, kes vastab artiklis 3 sätestatud nõuetele, lubatakse taotluse esitamise korral tegutseda autoveo-ettevõtja tegevusalal. Pädev asutus teeb kindlaks, et taotluse esitanud ettevõtja vastab nimetatud artiklis sätestatud nõuetele. Liikmesriigid võivad asjakohastes siseriiklikes õigusaktides täpsustada autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise loa kehtivusaega.

Taotluse hindamise tulemuseks olla ühenduse tegevusloa väljaandmine vastavalt määrusele (EÜ) nr …/2009 ning määrusele (EÜ) nr …/2009 Liikmesriik võib väljastada muu tegevusloa kui ühenduse tegevusloa ettevõtjatele, kes teostavad vedusid üksnes asjaomase liikmesriigi territooriumil.

2. Pädev asutus kannab artiklis 16 osutatud riiklikku elektroonilisse registrisse artikli 16 lõike 2 esimese lõigu punktides a–d osutatud andmed tema poolt tegevusloa saanud ettevõtjate kohta.

3. Pädev asutus peab loataotluse läbi vaatama võimalikult lühikese tähtaja jooksul, mis ei tohi olla pikem kui 3 kuud alates kuupäevast, mil pädev asutus on kätte saanud kõik taotluse hindamiseks vajalikud dokumendid. Pädev asutus võib nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel seda tähtaega kahe kuu võrra pikendada.

4. Kuni 31. detsembrini 2012 kontrollib pädev asutus kahtluse korral ettevõtja hea maine hindamiseks, kas ametisse nimetatud veokorraldajat või veokorraldajaid ei ole taotluse esitamise ajal artikli 14 kohaselt kuulutatud ühes liikmesriikidest sobimatuks juhtima ettevõtte veotegevust.

Alates 1. jaanuarist 2013 kontrollib pädev asutus ettevõtja hea maine hindamiseks artikli 16 lõike 2 esimese lõigu punktis f osutatud teabele tuginedes, kasutades turvalist otsejuurdepääsu riikliku registri asjaomase osa andmetele või esitades vastava taotluse, kas ametisse nimetatud veokorraldaja või veokorraldajad ei ole taotluse esitamise ajal artikli 14 kohaselt kuulutatud ühes liikmesriikidest sobimatuks juhtima ettevõtja veotegevust.

Meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva määruse vähemolulisi sätteid seoses käesolevas lõikes osutatud tähtaegade edasilükkamisega maksimaalselt kolmeks aastaks, võetakse vastu vastavalt artikli 25 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

5. Ettevõtjad, kellel on autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise luba, teatavad selle väljastanud pädevale asutusele lõikes 2 osutatud andmete muudatustest 28 päeva või sellise lühema ajavahemiku jooksul, mille asukohaliikmesriik võib kindlaks määrata.

Artikkel 12

Kontroll

1. Pädevad asutused jälgivad, et nende poolt autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsema lubatud ettevõtjad vastavad pidevalt artiklis 3 sätestatud nõuetele. Sel eesmärgil kontrollivad pädevad asutused ettevõtjaid, kelle puhul on olemas suurem risk. Liikmesriigid hõlmavad riskiastme hindamise süsteemiga, mille liikmesriigid on kehtestanud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta direktiivi 2006/22/EÜ, mis käsitleb nõukogu määruste (EMÜ) nr 3820/85 ja (EMÜ) nr 3821/85 rakendamise miinimumtingimusi seoses autovedudega seotud sotsiaalõigusnormidega (10) artikli 9 kohaselt, kõik käesoleva määruse artiklis 6 määratletud rikkumised.

2. Kuni 31. detsembrini 2014 kontrollivad liikmesriigid vähemalt iga viie aasta tagant, kas kõnealused ettevõtjad vastavad artiklis 3 sätestatud nõuetele.

Meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva määruse vähemolulisi sätteid seoses esimeses lõigus osutatud kuupäeva edasilükkamisega, võetakse vastu vastavalt artikli 25 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

3. Kui komisjon seda nõuetekohaselt põhjendatud juhul ette näeb, kontrollib liikmesriik erikontrolli abil, kas ettevõtja täidab jätkuvalt autoveo-ettevõtja tegevusalale lubamise tingimusi. Liikmesriik teavitab seejärel komisjoni selliste kontrollide tulemustest ning võetud meetmetest, juhul kui liikmesriik täheldab, et ettevõtja ei vasta enam käesolevas määruses sätestatud nõuetele.

Artikkel 13

Loa peatamise ja tühistamise kord

1. Kui pädev asutus tuvastab ohu, et ettevõtja ei vasta enam artiklis 3 sätestatud nõudetele, teavitab ta sellest ettevõtjat. Kui pädev asutus tuvastab, et üks või mitu nõuet ei ole enam täidetud, võib ta anda ettevõtjale oma olukorra parandamiseks ühe järgmistest tähtaegadest:

juhul kui finantssuutlikkuse nõue ei ole täidetud, ei tohi tähtaeg ületada kuut kuud, et näidata, et finantssuutlikkuse nõuet täidetakse jälle pidevalt.

2. Pädev asutus võib enne igasuguse rehabilitatsioonimeetme võtmist nõuda ettevõtjatelt, kelle luba oli peatatud või tühistatud, et ettevõtja veokorraldajad sooritaksid artikli 8 lõikes 1 osutatud eksamid.

3. Kui pädev asutus täheldab, et ettevõtja ei vasta enam ühele või mitmele artiklis 3 sätestatud nõudele, peatab või tühistab ta autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemiseks antud loa hiljemalt käesoleva artikli lõikes 1 osutatud tähtaegade möödudes.

Artikkel 14

Veokorraldaja sobimatuks tunnistamine

1. Kui veokorraldaja kaotab artikli 6 kohaselt oma hea maine, kuulutab pädev asutus veokorraldaja sobimatuks juhtima ettevõtja veotegevust.

2. Juhul kui ühtegi rehabilitatsioonimeedet vastavalt asjakohastele siseriiklikele sätetele ei võeta, ei kehti sobimatuks kuulutatud veokorraldaja ametialase pädevuse tunnistus, millele on osutatud artikli 8 lõikes 6, mitte üheski liikmesriigis.

Artikkel 15

Pädevate asutuste otsused ja edasikaebamine

1. Liikmesriikide pädevad asutused põhjendavad käesoleva määruse põhjal tehtud negatiivseid otsuseid, mis hõlmavad taotluse tagasilükkamist, olemasoleva loa peatamist või tühistamist või veokorraldaja tunnistamist tegevusalale sobimatuks.

Otsuste tegemisel võetakse arvesse ettevõtja või veokorraldajate poolt teistes liikmesriikides sooritatud rikkumiste kohta olemasolevat teavet, mis võib kahjustada ettevõtte head mainet, ning igasugust muud pädevale asutusele kättesaadavat teavet. Otsustes täpsustatakse loa tühistamise või tegevusalale sobimatuks tunnistamise korral võetavaid rehabilitatsioonimeetmeid.

2. Liikmesriigid tagavad, et ettevõtjatel ja asjaomastel isikutel oleks lõikes 1 osutatud otsuste suhtes võimalus edasi kaevata vähemalt ühele sõltumatule ja erapooletule organile või kohtule.

IV PEATÜKK

HALDUSKOOSTÖÖ JA SELLE LIHTSUSTAMINE

Artikkel 16

Riiklikud elektroonilised registrid

1. Käesoleva määruse ja eelkõige selle artiklite 11 kuni 14 ja 26 rakendamiseks peab iga liikmesriik riiklikku elektroonilist registrit autoveo-ettevõtjate kohta, kellele tema määratud pädev asutus on andnud loa tegutseda autoveo-ettevõtja tegevusalal. Registri andmeid töödeldakse selleks määratud ametiasutuse kontrolli all. Riiklikku elektroonilisse registrisse kantud asjakohastele andmetele on juurdepääs kõikidel vastava liikmesriigi pädevatel asutustel.

Komisjon annab hiljemalt 1. juuniks 2009 välja suunised riiklikku elektroonilisse registrisse alates selle loomise kuupäevast kantavate andmete miinimumnõuete kohta, et hõlbustada registrite omavahelist ühendamist tulevikus. Komisjon võib soovitada lisada lõikes 2 osutatud andmetele ka sõiduki registritunnused.

2. Riiklikud elektroonilised registrid sisaldavad vähemalt järgmisi andmeid:

artikli 6 lõike 1 punktis b osutatud selliste raskete rikkumiste arv ja liik, millele on järgnenud süüdimõistev kohtuotsus või mille tõttu on määratud karistus kahe viimase aasta jooksul;

Seoses punktiga e võivad liikmesriigid kuni 31. detsembrini 2015 lisada riiklikusse elektroonilisse registrisse üksnes IV lisas esitatud kõige raskemad rikkumised.

Liikmesriigid võivad hoida esimese lõigu punktides e ja f osutatud andmeid eraldi registrites. Sellisel juhul on kõikidel kõnealuse liikmesriigi pädevatel asutustel asjakohastele andmetele otsene juurdepääs või need tehakse neile kättesaadavaks vastava taotluse korral. Soovitud teave esitatakse kolmekümne tööpäeva jooksul pärast vastava taotluse kättesaamist.

Muudele kui pädevatele asutustele tagatakse juurdepääs esimese lõigu punktides e ja f osutatud andmetele ainult siis, kui neile on antud volitus teostada järelevalvet ja kehtestada karistusi autoveosektoris ning kui nende ametnikud on vannutatud või neile kehtib saladuse hoidmise ametlik kohustus.

3. Andmed ettevõtja kohta, kelle luba on peatatud või tühistatud, jäävad riiklikku elektroonilisse registrisse kaheks aastaks pärast loa peatamise või tühistamise lõppu ning seejärel andmed viivitamata kõrvaldatakse.

Andmed autoveo-ettevõtja ametialale sobimatuks kuulutatud isiku kohta jäävad riiklikusse elektroonilisse registrisse seniks, kuni selle isiku hea maine ei ole taastatud vastavalt artikli 6 lõikele 3. Pärast sellist rehabiliteerimist või samaväärseid meetmeid kõrvaldatakse andmed registrist viivitamata.

Esimeses ja teises lõigus osutatud andmetes täpsustatakse loa tühistamise või peatamise või tegevusalale sobimatuks tunnistamise põhjuseid ning vajadusel nende meetmete kestust.

4. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, et kõik andmed, eelkõige lõike 2 esimese lõigu punktides e ja f osutatud andmed, oleksid riiklikus elektroonilises registris ajakohastatud ja täpsed.

5. Ilma et see piiraks lõigete 1 ja 2 kohaldamist, võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed, et riiklikud elektroonilised registrid oleksid artikli 18 lõikes 2 osutatud riiklike kontaktpunktide kaudu ühenduse tasandil juurdepääsetavad. Juurdepääs riiklike kontaktpunktide kaudu tuleb tagada hiljemalt 31. detsembriks 2012 nii, et ükskõik mis liikmesriigi pädeval asutusel on võimalus kasutada kõikide liikmesriikide riiklikke elektroonilisi registreid.

6. Komisjon võtab vastavalt artikli 25 lõikes 2 osutatud menetlusele vastu lõike 5 rakendamisega seotud ühiseeskirjad, mis käsitlevad nt vahetatavate andmete vormingut, teiste liikmesriikide elektrooniliste registrite elektroonilise kasutamise tehnilist korda ja nende registrite koostalitlusvõime edendamist teiste asjakohaste andmebaasidega. Nimetatud ühiseeskirjades määratakse kindlaks, milline asutus vastutab andmetele juurdepääsu, nende edasise kasutamise ja pärast juurdepääsu toimuva andmete ajakohastamise eest ning kehtestatakse selleks eeskirjad andmete logisse salvestamise ja järelevalve kohta.

7. Meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva määruse vähemolulisi sätteid seoses lõigetes 1 ja 5 osutatud tähtaegade edasilükkamisega, võetakse vastu vastavalt artikli 25 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

Artikkel 17

Isikuandmete kaitse

Direktiivi 95/46/EÜ kohaldamisel tagavad liikmesriigid eelkõige, et:

igal isikul oleks õigus juurdepääsuks temaga seotud andmetele nende andmete töötlemise eest vastutava ametiasutuse juures. See õigus on tagatud piiranguteta, mõistliku aja tagant ja ilma liigsete viivituste ja kulutusteta taotleja jaoks;

Artikkel 18

Liikmesriikide vaheline halduskoostöö

1. Liikmesriigid määravad riikliku kontaktpunkti, mis vastutab teabe vahetamise eest teiste liikmesriikidega seoses käesoleva määruse kohaldamisega. Liikmesriigid edastavad komisjonile nende riikliku kontaktpunkti nime ja aadressi hiljemalt … (11). Komisjon koostab kõikidest kontaktpunktidest nimekirja ja edastab selle liikmesriikidele.

2. Käesoleva määruse kohaselt teavet vahetavad liikmesriigid kasutavad selleks vastavalt lõikele 1 määratud riiklikke kontaktpunkte.

3. Artikli 6 lõikes 2 osutatud rikkumiste või veokorraldaja võimaliku sobimatuks kuulutamise kohta teavet vahetavad liikmesriigid teevad seda vastavalt määruse (EÜ) nr …/2009 artikli 13 lõikele 1 või vajaduse korral vastavalt määruse (EÜ) nr …/2009 artikli 23 lõikele 1. Liikmesriigid, kes saavad teiselt liikmesriigilt teate sellise raske rikkumise kohta, millele on järgnenud süüdimõistev kohtuotsus või mille tõttu on määratud karistus, kannavad teatatud rikkumise oma riiklikusse elektroonilisse registrisse.

V PEATÜKK

TÕENDITE JA MUUDE DOKUMENTIDE VASTASTIKUNE TUNNUSTAMINE

Artikkel 19

Head mainet käsitlevad tõendid ja muud dokumendid

1. Ilma et see piiraks artikli 11 lõike 4 kohaldamist, käsitleb asukohaliikmesriik autoveo-ettevõtja tegevusalale lubamisel hea maine piisava tõendina väljavõtet karistusregistrist või selle puudumisel samaväärset dokumenti, mille on välja andnud veokorraldaja eelneva elukohaliikmesriigi pädev kohtu- või haldusasutus.

2. Kui vastuvõttev liikmesriik kehtestab oma kodanike suhtes teatavad nõuded seoses hea mainega ja kui kõnealuste nõuete täitmist ei ole võimalik tõendada lõikes 1 osutatud dokumendi abil, peab nimetatud riik käsitlema piisava kinnitusena teiste liikmesriikide kodanike puhul tõendit, mille on välja andnud veokorraldaja eelneva(te) elukohaliikmesriigi (-riikide) pädev kohtu- või haldusasutus, ning milles kinnitatakse, et kõnealused nõuded on täidetud. Tõendites on kajastatud täpne teave, mida asukohaliikmesriik peab arvesse võtma.

3. Juhul kui liikmesriik või liikmesriigid, kus veokorraldaja eelnevalt asus, ei väljasta lõikes 1 osutatud dokumenti või lõikes 2 osutatud tõendit, võib selle dokumendi või tõendi asendada vande all antud tõotusega või selle puudumisel ausõnalise avaldusega, mille veokorraldaja annab veokorraldaja eelneva elukohaliikmesriigi kohtuorgani või haldusasutuse või vajaduse korral notari ees. Selline organ või notar annab välja tunnistuse, mis tõendab vande all antud tõotuse või ausõnalise avalduse autentsust.

4. Lõikes 1 osutatud dokumenti ega lõikes 2 osutatud tõendit ei võeta vastu, kui need esitatakse pärast kolme kuu möödumist alates väljaandmiskuupäevast. See tingimus kehtib ka lõike 3 kohaselt antud tõotuse ja avalduse suhtes.

Artikkel 20

Finantssuutlikkuse tõendid

Kui liikmesriik kehtestab lisaks artiklis 7 esitatud tingimustele oma kodanike suhtes teatavad finantssuutlikkuse tingimused, peab see liikmesriik teiste liikmesriikide kodanike suhtes piisavaks tõendit, mille veokorraldaja eelneva(te) elukohaliikmesriigi (-riikide) pädevad asutused on välja andnud, ning milles kinnitatakse, et kõnealused nõuded on täidetud. Tõendites on kajastatud täpne teave, mida asukohaliikmesriik peab arvesse võtma.

Artikkel 21

Ametialase pädevuse tunnistused

1. Liikmesriigid tunnustavad ametialase pädevuse piisava tõendina II lisas esitatud vormile vastavaid tunnistusi, mille on välja andnud selleks nõuetekohaselt volitatud pädevad asutused või organid.

2. Kuni … (12) kehtinud sätete kohaselt enne nimetatud kuupäeva välja antud ametialase pädevuse tunnistusi käsitletakse samaväärsena II lisas esitatud näidisvormiga ja neid tunnustatakse ametialase pädevuse tõendina kõikides liikmesriikides. Liikmesriigid võivad nõuda, et üksnes riigisisesel vedudel kehtivate ametialase pädevuse tunnistuste omanikud sooritaksid täielikult või osaliselt artikli 8 lõikes 1 osutatud eksamid.

VI PEATÜKK

LÕPPSÄTTED

Artikkel 22

Karistused

1. Liikmesriigid sätestavad eeskirjad karistuste kohta, mida kohaldatakse käesoleva määruse rikkumiste suhtes, ning võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et neid rakendatakse. Karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid teatavad neist sätetest komisjonile … (13) ning annavad viivitamata teada kõikidest nende edaspidistest muudatustest. Liikmesriigid tagavad, et kõiki selliseid meetmed kohaldatakse ettevõtjate suhtes ilma neid kodakondsuse või asukoha alusel diskrimineerimata.

2. Lõikes 1 osutatud karistused hõlmavad eelkõige veo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise loa peatamist, loa tühistamist ja kahtlusaluse veokorraldaja tegevusalale sobimatuks tunnistamist.

Artikkel 23

Üleminekusätted

Ettevõtjad, kellel on autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise luba enne … (9), viivad end käesoleva määruse sätetega vastavusse hiljemalt … (11).

Artikkel 24

Vastastikune abistamine

Liikmesriikide pädevad asutused teevad tihedat koostööd ning osutavad üksteisele vastastikust abi käesoleva direktiivi kohaldamiseks. Nad vahetavad teavet rasketes rikkumistes süüdimõistmiste ning määratud karistuste kohta või muude konkreetsete üksikasjade kohta, millel võivad olla tagajärjed autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemisele ning nad teevad seda kooskõlas isikuandmete kaitse valdkonnas kohaldatavate sätetega.

Artikkel 25

Komiteemenetlus

1. Komisjoni abistab nõukogu 20. detsembri 1985. aasta määruse (EMÜ) nr 3821/85 (autovedudel kasutatavate sõidumeerikute kohta) (14) artikli 18 lõike 1 alusel loodud komitee.

2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 3 ja 7, võttes arvesse selle otsuse artikli 8 sätteid.

3. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1 kuni 4 ja artiklit 7, võttes arvesse selle otsuse artikli 8 sätteid.

Artikkel 26

Aruanded

1. Liikmesriigid koostavad iga kahe aasta järel pädevate asutuste tegevusaruande ja edastavad selle komisjonile. See aruanne sisaldab:

2. Komisjon esitab lõikes 1 osutatud aruannete põhjal iga kahe aasta järel Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise kohta. Aruanne peab eelkõige sisaldama hinnangut liikmesriikidevahelise teabevahetuse kulgemise kohta ning ülevaadet riiklike registrite toimimisest ja neis sisalduvatest andmetest. Aruanne avaldatakse üheaegselt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 561/2006 (mis käsitleb teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamist) (15) artiklis 17 osutatud aruandega.

Artikkel 27

Pädevate asutuste loetelu

Iga liikmesriik edastab komisjonile hiljemalt … (12) loetelu pädevatest asutustest, kelle liikmesriik on määranud autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise lubamiseks, ning loetelu volitatud asutustest ja organitest, kes vastutavad artikli 8 lõikes 1 osutatud eksamite korraldamise ja tunnistuste väljastamise eest. Komisjon avaldab kogu ühenduse kõnealuste pädevate asutuste ja organite konsolideeritud loetelu Euroopa Liidu Teatajas.

Artikkel 28

Riiklikest meetmetest teavitamine

Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva määrusega reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastu võetud õigus- ja haldusnormide teksti 30 päeva jooksul pärast nende vastuvõtmist ning esmakordselt hiljemalt … (12).

Artikkel 29

Kehtetuks tunnistamine

Direktiiv 96/26/EÜ tunnistatakse kehtetuks.

Artikkel 30

Jõustumine

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Seda kohaldatakse alates … (13).

(1) ELT C 151, 17.6.2008, lk 16.

(2) ELT C 14, 19.1.2008, lk 1.

(3) Euroopa Parlamendi 21. mai 2008. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata), nõukogu 9. jaanuari 2009. aasta ühine seisukoht, Euroopa Parlamendi … seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu … otsus.

(4) EÜT L 124, 23.5.1996, lk 1.

(5) ELT L …

(6) EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31.

(7) EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

(8) EÜT L 222, 14.8.1978, lk 11.

(9) Käesoleva määruse jõustumise kuupäev.

(10) ELT L 102, 11.4.2006, lk 35.

(11) Kaks aastat pärast käesoleva määruse jõustumist.

(12) Käesoleva määruse kohaldamise kuupäev.

(13) Kaks aastat pärast käesoleva määruse jõustumise kuupäeva.

(14) EÜT L 370, 31.12.1985, lk 8.

(15) ELT L 102, 11.4.2006, lk 1.

Kui korraldatakse suuline eksam, võivad liikmesriigid seada tingimuseks, et osaleja on edukalt sooritanud kirjaliku eksami.

Liikmesriigid korraldavad kohustusliku kirjaliku eksami, millele lisaks võidakse korraldada suuline eksam, et teha kindlaks, kas autoveo-ettevõtja tegevusloa taotlejatel on piisav teadmistetase I osas loetletud ainevaldkondades, eelkõige oskus kasutada kõnealuste valdkondadega seotud vahendeid ja tehnikat ning täita vastavaid juhtimis- ja koordineerimisülesandeid.

saama aru, missuguseid meetmeid on vaja võtta, et vähendada müra ja võidelda mootorsõidukite heitgaasidest tingitud õhusaaste vastu;

Kaupade vedu, mille käigus sõidukite puhul, mille lubatud täiskaal on üle 12 tonni, ületatakse maksimaalset lubatud täiskaalu 20 % võrra või rohkem, ja sõidukite puhul, mille lubatud täiskaal on kuni 12 tonni, ületatakse seda 25 % võrra või rohkem.

Juhi poolt juhikaardi kasutamine, mis on võltsitud, mis ei ole tema oma või mis on saadud valeandmete ja/või võltsitud dokumentide alusel.

Selliste ohtlike kaupade vedu, mille vedamine on keelatud, või ohtlike kaupade vedu keelatud või heakskiitmata kaitsemahutites või selliseid kaupu sõidukis ohtlike kaupadena tuvastamata ning seega inimelusid või keskkonda sellisel määral ohustades, et see viib otsuseni sõiduk kasutuselt kõrvaldada.

NÕUKOGU PÕHJENDUSED

I. SISSEJUHATUS

Komisjon esitas 25. mail 2007 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse ettepaneku, millega kehtestatakse ühiseeskirjad autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise tingimuste kohta, mis on üks kolmest nn maanteepaketi ettepanekust (1).

Euroopa Parlament võttis oma arvamuse vastu 21. mail 2008 toimunud esimesel lugemisel.

Nõukogu võttis 9. jaanuaril 2009. aastal vastu oma ühise seisukoha asutamislepingu artikli 251 kohaselt.

Töö käigus arvestas nõukogu Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamusi. Regioonide Komitee otsustas nimetatud kolme ettepaneku kohta arvamust mitte esitada.

II. ÜHISE SEISUKOHA ANALÜÜS

1. Üldist

Pärast 2007. aasta kevadel kokku tulnud Euroopa Ülemkogu järeldusi transpordisektori osa kohta Lissaboni strateegias otsustas komisjon esitada ettepanekud autoveo-ettevõtja tegevusalale ning rahvusvahelisele autoveoturule ning rahvusvahelisele bussiteenuste turule juurdepääsu käsitleva kehtiva õigusraamistiku läbivaatamiseks, et muu hulgas tagada halduskoormuse asjakohasus ja proportsionaalsus. Nimetatud uute ettepanekute üldine eesmärk on moderniseerida, asendada ja ühendada sätted autoveo-ettevõtjate ja autoveoturule juurdepääsu kohta.

Komisjoni esitatud määruse ettepaneku (millega kehtestatakse ühiseeskirjad autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise tingimuste kohta) eesmärk on autoveo-ettevõtja tegevusalale juurdepääsu reguleerivate ühtsete ja jõustatavate sätete kehtestamine. Lisaks aitab määrus saavutada Lissaboni strateegia eesmärke, kuna selle abil luuakse sektorisiseselt õiglasemad konkurentsitingimused ja autoveoteenuse klientide jaoks läbipaistvam süsteem. Kokkuvõttes toob see kaasa tõhusamad ja parema kvaliteediga veoteenused. Kuna autoveol on tööstuse tootmis- ja jaotussüsteemides domineeriv roll, suurendab see ELi konkurentsivõimet.

2. Peamised poliitilised küsimused

i) Sisu, kohaldamisala ja mõisted

Nõukogu järgis suurel määral komisjoni ettepanekut täpsustada ja lihtsustada õigusnorme. Nõukogu siiski märkis, et nimetatud määrust ei kohaldata reisijate autoveo teenuste suhtes, mida osutatakse ainult mitteärilisel eesmärgil või tasuta ega autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsevate ettevõtjate suhtes, kes kasutavad ainult mootorsõidukeid, millega ei saa sõita kiiremini kui 40 km/h. Viimati nimetatud erandit pakkus ka Euroopa Parlament. Ühises seisukohas nähakse lisaks ette, et liikmesriigid võivad vabastada käesoleva määruse kohaldamisest autoveo-ettevõtjad, kes tegelevad ainult siseriiklike vedudega, mille mõju transporditurule on tähtsusetu kas veetava kauba laadi või läbitava vahemaa lühiduse tõttu.

Euroopa Parlament järgis suurel määral komisjoni ettepanekut.

ii) Veokorraldaja

Komisjoni ettepanekus täpsustatakse nõutavat ametialast pädevust omava isiku (edaspidi „veokorraldaja”) suhteid ettevõtjaga, kelle veotegevust ta peaks korraldama. Nimetatud isik peab olema ettevõtja poolt tööle võetud ja sellelt palka saama.

Kuna isiku ülesanne on ettevõtja veotegevuse tegelik ja pidev juhtimine, peab ta kandma vastutust oma otsuste eest ja olema seega ka vastutav oma juhitud tegevuse raames toimepandud rikkumiste eest. Vastutus on sellisel kujul mõistetav käesoleva määruse tähenduses, kuid see ei piira kriminaal- või rahalist vastutust iga liikmesriigi riigisisese õigustiku tähenduses. Määruses on füüsilistest isikutest ettevõtjatele jäetud võimalus pöörduda kvalifitseerumiseks mõne teise veokorraldaja („väline veokorraldaja”) poole, seda eelkõige selleks, et tugevdada füüsilistest isikutest ettevõtjate sõltumatust neile tööd andvatest suurematest veoettevõtjatest, kaitstes neid seega praktikas olukorra eest, kus nad on varjatult suuremate veoettevõtjate palgalised.

Nõukogu järgis üldiselt komisjoni ettepanekut. Kuid ühises seisukohas selgitatakse „sisemise” ja „välise” veokorraldaja erinevusi, eelkõige veokorraldajaks saamiseks erinevate nõuete kehtestamisega, näiteks nõue olla ühenduses elav isik. Väline veokorraldaja on sõltumatu isik, kelle nimetab ametisse ettevõtja, ja kes juhib veokorraldajana veondustegevust, näiteks sõidukite korrashoidu ja hooldust, veolepingute ja -dokumentide kontrollimist, raamatupidamise põhiarvestust, juhtide tööle määramist ja sõidukite kasutussevõtmist ning korra kontrollimist ohutusvaldkonnas. Väline veokorraldaja võib juhtida kuni nelja erineva ettevõtte veotegevust, kus kasutatakse ühtekokku maksimaalselt 50 sõidukit. Seoses sellega võivad liikmesriigid otsustada vähendada ettevõtjate arvu ja/või sõidukite koguarvu. Ühises seisukohas nähakse lisaks ette, et liikmesriigid võivad keelata või piirata sisemise veokorraldaja tegutsemist teise ettevõtja välise veokorraldajana.

Euroopa Parlament järgis samuti suurel määral komisjoni ettepanekut. Kuid sarnaselt nõukoguga selgitas ta tegelikku seost veoettevõtte ja (sisemise) veokorraldaja vahel. Euroopa Parlament tegi ettepaneku, et riigi pädev asutus võib otsustada sõidukite maksimaalse arvu, mille vedusid väline veokorraldaja juhib.

iii) Asutamisnõuet käsitlevad tingimused

Komisjoni ettepanekus sätestatakse ühised eeskirjad selle tagamiseks, et ainult usaldusväärsed ja tõhusad ettevõtjad saaksid loa tegutseda veokorraldaja tegevusalal. Kõikide ettevõtjate suhtes tuleks kohaldada sama taseme järelevalvet ja tuleks vältida, et teatavad ettevõtjad jääksid ettevõtja liikmesriigi ametiasutuse järelevalve alt kõrvale. Lisaks täpsustatakse, et usaldusväärsel ja tõhusal ettevõtjal peab olema kontor, immatrikuleeritud sõidukid ja hoolduskeskus.

Nõukogu järgis üldiselt komisjoni ettepanekut, välja arvatud nõue omada piisavat arvu sõidukite parkimiseks ettenähtud parkimiskohti, mida ettevõtja sõidukid saavad regulaarselt kasutada, mis oli välja jäetud.

Euroopa Parlament järgis suurel määral komisjoni lähenemisviisi.

iv) Hea maine nõuet käsitlevad tingimused

Komisjoni ettepanekus on esitatud loetelu ühenduse eeskirjade tõsistest rikkumistest, mis võivad põhjustada hea maine kaotamise, seda isegi juhul, kui rikkumine on toime pandud mõnes muus liikmesriigis. Selles on osutatud ka, et teatava sagedusega esinevaid väikesi rikkumisi võib lugeda tõsiseks rikkumiseks. Ettepanekus antakse komisjonile volitus koostada ühine rikkumiste loetelu, mis on eeltingimuseks liikmesriikide vahelisele organiseeritud teabevahetusele ning ühiste piirmäärade kindlaksmääramisele, mille ületamisel tuleb tegevusluba tühistada.

Nõukogu järgis suurel määral komisjoni ettepanekut. Kuid nõukogu jättis välja viite korduvatele pisirikkumistele ja lisas loomade veo nõuete hulka, mida veokorraldaja või ettevõtja peavad tunnistama. Lisaks selgitas nõukogu III lisas olevate kõige raskemate rikkumiste puhul järgitavat menetlust, mille suhtes nõukogu jättis välja võimaluse kohandada seda komiteemenetlusega. Seoses sellega antakse ühises seisukohas pädevatele ametiasutustele kaalutlusõigus otsustada kõige tõsisemate rikkumiste puhul, kas hea maine kaotamine kujutaks endast konkreetsel juhul ebaproportsionaalset meedet.

Euroopa Parlament järgis suurel määral komisjoni ettepanekut. Kuid sarnaselt nõukogule jättis Euroopa Parlament välja viite korduvatele pisirikkumistele. Lisaks sätestas Euroopa Parlament 1. jaanuari 2010 tähtajaks, milleks komisjoni peab vastu võtma loetelu selliste tõsiste rikkumiste kategooriatest, liikidest ja raskusastmetest, mis võivad viia hea maine kaotamiseni.

v) Uued näitajad ettevõtja finantssuutlikkuse mõõtmiseks

Komisjoni ettepanekuga kehtestatakse palju täpsemad näitajad ettevõtja finantssuutlikkuse hindamiseks. Ettevõtjatel või liikmesriikidel on võimalus valida kahe variandi vahel: kas käibevara ja likviidsuskordaja (raamatupidamise aastaaruannet käsitleva neljanda direktiivi terminoloogia kohaselt), mis on kindlaks määratud ettevõtjate teatavatele tasemetele vastava aastaaruande põhjal või tõestab ettevõtja oma finantssuutlikkust pangagarantii abil. Pakutud finantsnäitajaid kasutatakse finantsanalüüsiks, et hinnata ettevõtja suutlikkust tasuda oma lühiajalised võlgnevused.

Nõukogu jättis välja viite likviidsuskordajale, kuid selle asemel andis ettevõtjale võimaluse tõendada oma finantssuutlikkust sellise tõendiga nagu kutsealane vastutuskindlustus ühelt või mitmelt pangalt või finantsasutuselt, sealhulgas kindlustusasutustelt.

Euroopa Parlament otsustas samuti jätta välja viite likviidsuskordajale ja lubada, et kindlustust võib lugeda tõendiks ettevõtja finantssuutlikkuse kohta. Lisaks tegi Euroopa Parlament ettepaneku, et kapitali saaks tõendada kinnitatud kaupade bilansiga või maksustamise eesmärkidel koosatud bilansiga. Esmakordselt autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemist taotlevad isikud peavad esitama oma kinnitatud algbilansi. Viimaks tegi Euroopa Parlament ettepaneku kohandada valuutade vahetuskurssi üks kord aastas ja mitte viieaastase perioodiga.

vi) Ametialase pädevuse nõuet käsitlevad tingimused

Komisjoni ettepanekuga kehtestatakse ühine lähtekoht ühendamaks väljaõpet ja ametialase suutlikkuse kohustuslikku eksamit, mille peavad sooritama kõik kandidaadid, nii need kes omavad ametialast kogemust kui need, kellel on ainult diplom. Selles on muu hulgas ette nähtud ka eksami- ja väljaõppekeskuste akrediteerimise miinimumsüsteem ning liikmesriikide vastavate kogemuste vahetamise edendamine. Lisaks veel liikmesriikidele antav võimalus eristada kvalifikatsioonitaset vastavalt sellele, kas tegemist on rahvusvahelise transpordiga või mitte.

Nõukogu jättis välja sätte, mis käsitleb kohustuslikku väljaõpet enne veokorraldajaks saamist. Lisaks sätestatakse nõukogu ühises seisukohas, et liikmesriik võib vabastada kõnealuses liikmesriigis välja antud teatavate kõrgema astme või tehnikaalaste diplomite omanikud ning riigisisesel vedudel kehtivate kutsealase pädevuse tunnistuste omanikud eksami teatud osade sooritamisest. Lisaks nägi nõukogu liikmesriikidele ette võimaluse vabastada eksamist isikud, kes on enne käesoleva määruse jõustumist viimase 15 aasta jooksul liikmesriigis pidevalt juhtinud kaupade või sõitjate autoveo-ettevõtet.

Euroopa Parlament otsustas samuti jätta välja sätte kohustusliku väljaõppe kohta, kuid selle asemel sätestas liikmesriikidele võimaluse edendada veokorraldajate regulaarset koolitust. Euroopa Parlament kiitis samuti heaks, et liikmesriigid võivad vabastada eksamist isikud, kellel on vähemalt kümne aasta pikkune juhtimiskogemus veoettevõttes. Et vältida kuritarvitusi, näiteks „eksamiturismi”, näeb Euroopa Parlament ette, et isik või teha eksamit ainult oma elukohaliikmesriigis. Lisaks tegi ta ettepaneku, et veokorraldajakandidaatide väljaõppe ja eksamineerimise asutuste akrediteerimine oleks omavahel kooskõlas. Lisaks kehtestas Euroopa Parlament veokorraldajatele kohustuse läbida ümberõpe, kui kutsealases tegevuses on olnud viie aasta pikkune vaheaeg.

viii) Tegevusluba ja järelvalve

Komisjoni ettepanekuga nähakse ette tugevdada nende ametiastutuste rolli, keda liikmesriigid on määranud jälgima, kas ettevõtjad vastavad määrusega ette nähtud tingimustele. Ettepanekuga määratakse kindlaks ühised põhimõtted, kuidas tagada tegevusalale lubamise eeskirjade suurem läbipaistvus, võrreldavus ning lõpuks ka usaldusväärsus. Lisaks kehtestatakse ettepanekuga tähtaeg, millest ametiasutused peavad materjalidega tegelemisel kinni pidama, ning tähtajad, mida võib ettevõtjale määrata olukorra parandamiseks enne karistuste määramist. Samuti on sellega pandud pädevatele ametiasutustele kohustus teavitada ettevõtjaid, kes võib-olla enam määruse tingimustele ei vasta. Ettepanekus on sätestatud halduskaristuste skaala alates tegevusloa osalisest tühistamisest kuni veokorraldaja kvalifikatsiooni tühistamiseni. Kontrolli valdkonnas määratakse ettepanekus kindlaks sihtotstarbelised kontrollid, mida liikmesriigid teevad sagedamini kui praegused iga viie aasta järel toimuvad kontrollid.

Nõukogu otsustas põhimõtteliselt komisjoni ettepanekut järgides kehtestada sätted halduspõhimõtete ühtlustamiseks ja lihtsustamiseks. Liikmesriigid võivad anda välja erinevaid kasutuslubasid ettevõtjatele, kes osutavad vaid siseriiklikke veoteenuseid. Liikmesriigid võivad lühendada ajavahemikku, mille jooksul peavad ettevõtjad teatama loa taotlemiseks kasutatud andmete muutumisest. Lisaks võivad liikmesriigid pikendada loataotluse läbivaatamise tähtaega. Kuni 31. detsembrini 2012 kontrollib pädev asutus mis tahes kahtluse korral, kas veokorraldajat ei ole kuulutatud mõnes liikmesriigis sobimatuks juhtima ettevõtte veotegevust, aga alates 1. jaanuarist 2013 teeb pädev asutus seda riiklike elektrooniliste registrite kaudu. Ühise seisukohaga rakendatakse ka lähenemisviisi ettevõtjate kontrollimise perioodilisuse kohandamiseks tehnika arenguga. Kuni 2015. aastani peavad liikmesriigid kontrollima vähemalt iga viie aasta järel, aga pärast 2015. aastat kontrollitakse vastavalt riskiastme hindamise süsteemile.

Euroopa Parlament tegi komisjoni ettepanekusse ka paar muudatusettepanekut. Pärast 1. jaanuarit 2012 kontrollib pädev asutus kahtluse korral, kas veokorraldajat ei ole kuulutatud mõnes liikmesriigis sobimatuks juhtima ettevõtte veotegevust. Kontrollide perioodilisuse osas võib komisjon regulaarse kontrolli viieaastast perioodi muuta kontrolliga regulatiivmenetluse kohaselt. Lisaks on liikmesriikidel võimalus nõuda, et peatatud või tühistatud loaga ettevõtja veokorraldaja osaleks koolituskursusel ja sooritaks eksami. Lõpuks selgitatakse, et veokorraldajat karistatakse vaid siis, kui ta on asjaomaste rikkumiste eest vastutav.

viii) Riiklik elektrooniline register

Komisjoni ettepanekus kutsutakse üles kehtestama igas liikmesriigis elektroonilist autoveo-ettevõtjate registrit, mis peaksid 2010. aasta lõpuks olema ühendatud Euroopa tasandil. Selles nähakse ette, et teabevahetuseks tuleb kindlaks määrata riiklikud kontaktpunktid ning teatav järgitav kord.

Nõukogu kiitis põhimõtteliselt heaks komisjoni ettepaneku luua riiklikud elektroonilised registrid. Kuid ta lisas mõned täiendavad sätted. Komisjon peab hiljemalt 1. juuniks 2009 esitama suunised registri ülesehituse kohta. Liikmesriigid peavad oma riikliku registri looma 24 kuud pärast määruse jõustumist, st 20 päeva pärast selle avaldamist. Riiklikud registrid peavad olema omavahel ühendatud hiljemalt 31. detsembril 2012. Liikmesiriigid peavad lisama tõsised rikkumised riiklikusse registrisse alles alates 2016. aastast. Lisaks saab kõiki määratud tähtaegu komiteemenetlusega muuta ja (vajadusel) edasi lükata. Lõpuks palutakse komisjonil oma aruandes anda ülevaade riiklike elektrooniliste registrite toimimisest ja andmetest.

Euroopa Parlament teeb ettepaneku, et riiklikul elektroonilisel registril oleks avalikustatud osa ja isikuandmeid sisaldav osa. Viimasele pääsevad ligi ainult pädevad asutused vastavalt eritingimustele (st asutused, kellele on antud erivolitus autoveo valdkonnas ja kelle asjaomased ametnikud on vannutatud). Parlament teeb lisaks ettepaneku luua veokorraldajate register. Kui parlament palus lisada sõiduki registritunnuse nende sõidukite puhul, mis on kasutuses väljaspool seda liikmesriiki, kus nad on registreeritud, siis nõukogu ühises seisukohas nähakse ette, et komisjon võib 2009. aastal soovitada lisada sõiduki registritunnused. Lõpuks teeb Euroopa Parlament ettepaneku, et pädev asutus vastutab elektroonilise registri ajakohastamise ja haldamise eest.

3. Muud poliitilised küsimused

Nõukogu otsustas asendada sõna „sanktsioon” sõnaga „karistus”.

Nõukogu otsustas jätta välja sätted „varem omandatud õiguste” kohta, st sätted, mille kohaselt on ametialase pädevuse tõendi esitamisest vabastatud ettevõtjad, kes saavad tõendada, et nad on saanud liikmesriigilt loa tegutseda transpordi valdkonnas kaupade või sõitjate autoveo-ettevõtja tegevusalal.

Halduskoormuse vähendamiseks muutis nõukogu sätteid aruandluskohustuse kohta.

Nõukogu ühises seisukohas sätestatakse, et määrust hakatakse kohaldama 24 kuu (18 kuu asemel) möödumisel selle jõustumisest.

Nõukogu otsustas täpsustada II lisa, lisades loetelu turvaelementidest, millest vähemalt kahte peavad dokumendid sisaldama.

Nõukogu koostas III lisa, milles sätestatakse kõige raskemate rikkumiste loetelu.

4. Muud Euroopa Parlamendi vastuvõetud muudatusettepanekud

Muud muudatusettepanekud, mida ei ole ühises seisukohas:

— viide andmete turvalisuse toetamise kohta, mis oleks asutamisel nõutavaks tingimuseks;

— liikmesriikide kohustus teavitada komisjoni tunnistustest, mida nad tunnustavad ametialase pädevuse tõendamisel;

— viide ühenduse eeskirjade rikkumisi käsitlevate selliste andmete arhiveerimise ja kaitse kohta, mis võivad põhjustada hea maine kaotamise;

— viide ametialase pädevuse tunnistuse juriidilisele isikule edasiandmise keelamise kohta;

— ettevõtte jaoks veokorraldaja asendamise tähtaja lühendamine;

— riiklike registrite omavahelise ühendamise tähtaja kontrolliga regulatiivmenetlusega hilisemaks muutmise võimaluse välja jätmine;

— ettevõtte jaoks stabiilse ja tõhusa toimimise tõendamise tähtaja lühendamine;

— palve uurida võimalust lisada taksod määruse reguleerimisalasse;

— ettepanek määruse kohaldamiseks alates 1. juunist 2009.

III. KOKKUVÕTE

Nõukogu on oma ühise seisukoha kehtestamisel võtnud täiel määral arvesse komisjoni ettepanekut ja Euroopa Parlamendi esimese lugemise arvamust. Euroopa Parlamendi muudatusettepanekute osas on nõukogu arvamusel, et nõukogu ühises seisukohas sisaldub kas põhimõtteliselt, osaliselt või täielikult oluline osa Euroopa Parlamendi muudatusettepanekutest.

(1) Ülejäänud 2 seadusandlikku ettepanekut käsitlevad järgmisi õigusakte:

— Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus rahvusvahelisele autoveoturule juurdepääsu käsitlevate ühiseeskirjade kohta (uuestisõnastamine).