Kolmapäev, 7. juuli 2010

Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Asutus ***I

P7_TA(2010)0273

Ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega luuakse Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Asutus (KOM(2009)0502 – C7-0168/2009 – 2009/0143(COD))

2011/C 351 E/39

Seadusandlik tavamenetlus (esimene lugemine)

Ettepanekut muudeti 7. juulil 2010. aastal järgmiselt (1):

EUROOPA PARLAMENDI MUUDATUSED (2)

komisjoni ettepanekule

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,

millega luuakse Euroopa järelevalveasutus (kindlustus ja tööandjapensionid)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (3),

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (4),

võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (5),

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (6),

ning arvestades järgmist:

(1) 2007/2008. aasta finantskriisi tulemusel on ilmsiks tulnud finantsjärelevalve olulised puudused üksikjuhtudel ja finantssüsteemis üldiselt. Riigi tasandil toimivad järelevalvemudelid jäävad maha finantsalasest globaliseerumisest ja Euroopa integreeritud ja omavahel ühendatud finantsturgudest, kus paljud finantsettevõtjad tegutsevad piiriüleselt. Kriis tõi esile puudused liikmesriikide järelevalveasutuste vahelises koostöös, koordineerimises, liidu õiguse ühtses kohaldamises ja usalduses.

(1 a) Juba tükk aega enne finantskriisi nõudis Euroopa Parlament tõeliselt võrdsete võimaluste tagamist kõigile liidu tasandi osalejatele, juhtides ühtlasi tähelepanu järelevalvestruktuuri olulistele puudustele liidu järjest tugevamini integreeritud finantsturgudel (13. aprilli 2000. aasta resolutsioonis komisjoni teatise „Finantsturgude raamistiku rakendamine: tegevuskava” kohta (7), 21. novembri 2002. aasta resolutsioonis usaldatavusnormatiivide järelevalve eeskirjade kohta Euroopa Liidus (8), 11. juuli 2007. aasta resolutsioonis finantsteenuste poliitika (2005–2010) – valge raamat kohta (9), 23. septembri 2008. aasta resolutsioonis koos soovitustega komisjonile riskifondide ja börsiväliste investeeringute kohta (10), 9. oktoobri 2008. aasta resolutsioonis koos soovitustega komisjonile Lamfalussy protsessi järelmeetmete kohta: edaspidine järelevalvestruktuur (11), 22. aprilli 2009. aasta resolutsioonis Euroopa Parlamendi ja nõukogu muudetud ettepaneku kohta võtta vastu direktiiv kindlustus- ja edasikindlustusäri alustamise ja jätkamise kohta (Solvency II) (12) ning 23. aprilli 2009. aasta ettepanekus võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus krediidireitinguagentuuride kohta (13)).

(2) Jacques de Larosière’i juhitud kõrgetasemelise töörühma 25. veebruari 2009. aasta aruandes (edaspidi de Larosière’i aruanne) , mis koostati komisjoni taotlusel, jõuti seisukohale, et tulevaste finantskriiside ohu ja nende võimaliku mõju vähendamiseks tuleb tõhustada järelevalveraamistikku. Aruandes soovitati reformida liidu finantssektori järelevalve struktuuri. Kõnealuse eksperdirühma arvates tuleb luua Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem, kuhu kuuluvad kolm Euroopa järelevalveasutust (üks pangandussektoris, üks väärtpaberisektoris ning üks kindlustus- ja tööandjapensionide sektoris), ning Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu. Aruandes esitatud soovitused hõlmasid ekspertide arvates vähimaid vajalikke muudatusi, et vältida sarnase kriisi tekkimist tulevikus.

(3) Komisjon tegi 4. märtsi 2009. aasta teatises „Euroopa majanduse elavdamine” ▐ ettepaneku koostada sellise õigusakti eelnõu, millega luuakse Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu, ning esitas 27. mai 2009. aasta teatises „Euroopa finantsjärelevalve” ▐ üksikasjalikumalt sellise uue järelevalveraamistiku võimaliku struktuuri , kuid ei hõlmanud selles kõiki de Larosière’i aruandes esitatud soovitusi .

(4) Euroopa Ülemkogu kiitis oma 19. juuni 2009. aasta järeldustes heaks kolmest uuest Euroopa järelevalveasutusest koosneva Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi loomise. Kõnealuse süsteemi eesmärk oleks parandada liikmesriikide järelevalvekorra kvaliteeti ja sidusust, tõhustada piiriüleste kontsernide järelevalvet ning kehtestada ühtne Euroopa eeskirjade kogumik, mida kohaldatakse ühtsel turul kõikide finantseerimisasutuste suhtes. Euroopa Ülemkogu rõhutas, et Euroopa järelevalveasutustel on õigus teostada järelevalvet ka reitinguagentuuride üle, ja kutsus komisjoni üles esitama konkreetseid ettepanekuid Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi rolli kohta praeguses kriisiolukorras, märkides samas, et Euroopa järelevalveasutuste otsused ei tohiks mõjutada liikmesriikide eelarvepädevust.

(4 a) Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) 16. aprilli 2010. aasta aruandes „Finantssektori õiglane ja oluline panus”, mis koostati G20 Pittsburghi tippkohtumise taotluse alusel, on öeldud, et „rahandussektori vigadest tingitud kulud tuleks katta finantsstabiilsuse sissemaksetest, mis on seotud usaldusväärse ja tõhusa lahendusmehhanismiga. Nõuetekohaselt määratletuna aitavad lahendusmehhanismid vältida edaspidi olukorda, kus valitsused on sunnitud välja lunastama asutusi, mis on pankrotti minemiseks liiga tähtsad, liiga suured või liiga tihedalt läbipõimunud.”

(4 b) Komisjoni 3. märtsi 2010. aasta teatises „Euroopa 2020. aastal” on samuti öeldud, et äärmiselt oluline lühiajaline prioriteet on finantskriise paremini vältida ja vajadusel neid paremini ohjata ning mis – võttes arvesse finantssektori konkreetset vastutust praeguses kriisis – jälgiks, et ka finantssektor annaks piisava panuse.

(4 c) 25. märtsil 2010 märkis Euroopa Ülemkogu selgelt, et eelkõige on vaja edu saavutada sellistes küsimustes nagu süsteemse olulisusega finantsasutused, kriisiohje finantsinstrumendid.

(4 d) Lisaks sellele märkis Euroopa Ülemkogu 17. juunil 2010, et „liikmesriigid peaksid võtma kasutusele finantseerimisasutuste suhtes kehtestatavate maksude süsteemid, et tagada koormuse õiglane jagamine ja kehtestada stiimulid süsteemse riski piiramiseks. Sellised maksud peaksid olema osa usaldusväärsest kriisi lahendamise raamistikust.”

(5) Finants- ja majanduskriis ohustab tõsiselt finantssüsteemi stabiilsust ja siseturu toimimist . Stabiilse ja usaldusväärse finantssüsteemi taastamine ja säilitamine on vältimatu eeltingimus usalduse ja ühtsuse säilitamiseks siseturul ning seeläbi selliste tingimuste tagamiseks ja parandamiseks, mida on vaja täielikult integreeritud ja hästi toimiva finantsteenuste siseturu loomiseks. Tugevasti integreeritud finantsturud pakuvad paremaid riskide hajutamise ja rahastamise võimalusi ning aitavad seega parandada majanduse kohanemisvõimet kriisiolukordades.

(6) Liit ei suuda Euroopa järelevalveasutuste komiteede praeguses raamistikus enamat saavutada ▐. Liit ei saa lubada olukorda, kus puudub mehhanism, millega tagada, et liikmesriikide järelevalveasutused teeksid piiriülestel juhtudel parimaid võimalikke järelevalvealaseid otsuseid, pidades silmas, et koostöö ja teabevahetus liikmesriikide järelevalveasutuste vahel ei ole piisav, et liikmesriikide järelevalveasutuste ühismeetmete võtmine on keeruline, kuna arvesse tuleb võtta erinevaid õiguslikke ja järelevalvealaseid nõudeid, et siseriiklikud lahendused on sageli ainus teostatav võimalus üleeuroopaliste probleemide lahendamiseks ning et õigusakte tõlgendatakse sageli erinevalt. Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem kehtestatakse kõnealuste puuduste kõrvaldamiseks ja kooskõlas eesmärgiga luua liidus ühtne ja stabiilne finantsteenuste turg, ühendades liikmesriikide järelevalveasutused liidu tugevasse võrgustikku.

(7) ESFS oleks liikmesriikide ja liidu järelevalveasutuste integreeritud võrgustik, mille ülesehituse kohaselt teostatakse finantseerimisasutuste igapäevast järelevalvet riigi tasandil. EKJAl peaks olema järelevalvekolleegiumides juhtroll piiriüleste finantseerimisasutuste kontrollimisel ning nende suhtes tuleks kehtestada selged järelevalvenormid. EKJA peaks erilist tähelepanu pöörama finantseerimisasutustele, mis võivad kujutada endast süsteemset riski, sest nende ebaõnnestumine võib ohustada liidu finantssüsteemi stabiilsust, kui liikmesriigi asutus ei ole suutnud oma volitusi kasutada. Samuti aitab see ühtlustada ja ühtsemalt kohaldada finantseerimisasutusi ja finantsturgusid käsitlevaid eeskirju kogu liidus . Lisaks EKJA-le tuleks luua Euroopa järelevalveasutus (pangandus), Euroopa järelevalveasutus (väärtpaberiturud) ning Euroopa järelevalveasutus (ühiskomitee). ESRB peaks olema EFSFi osa .

(8) Euroopa järelevalveasutus peaks asendama komisjoni otsusega 2009/78/EÜ (14) loodud Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee, komisjoni otsusega 2009/79/EÜ (15) loodud Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Komitee ning komisjoni otsusega 2009/77/EÜ (16) loodud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Komitee ning võtma üle kõnealuste komiteede kõik ülesanded ja kohustused, sealhulgas vajaduse korral jätkama käimasolevat tööd ja käimasolevaid projekte. Iga järelevalveasutuse tegevus tuleks selgelt kindlaks määrata. Ka komisjonil peaks olema õigus osaleda järelevalvetegevuses, kui seda tingivad institutsioonilised põhjused ja Euroopa Liidu toimimise lepingu kohased kohustused.

(9) ▐ EKJA ▐ peaks aitama parandada siseturu toimimist, tagades sealhulgas eelkõige reguleerimise ja järelevalve kõrge, tõhusa ja ühtse taseme, võttes arvesse kõigi liikmesriikide erinevaid huve ja finantseerimisasutuste olemuslikke erinevusi . EKJA peaks kaitsma selliseid üldisi huve nagu finantssüsteemi stabiilsus, turgude ja finantstoodete läbipaistvus ning hoiustajate ja investorite kaitsmine . Samuti peaks EKJA hoidma ära õiguslikult katmata valdkondade kasutamist ja tagama kõigile võrdsed võimalused ja tõhustama rahvusvahelist järelevalvealast koostööd, et sellest saaks kasu kogu majandus, sealhulgas finantseerimisasutused ja muud sidusrühmad ning tarbijad ja töötajad. EKJA ülesanded peavad hõlmama ka järelevalvealase lähenemise edendamist ja ELi institutsioonidele nõu andmist kindlustuse, edasikindlustuse ja tööandjapensioni kogumise reguleerimise ja järelevalve valdkonnas, samuti seonduvaid ettevõtete üldjuhtimise, auditeerimise ja finantsaruandlusega seotud küsimusi. EKJA-le tuleks samuti anda vastutus olemasolevate ja uute finantstoodete / tehinguliikide üldise järelevalve eest.

(9 a) EKJA võtab asjakohaselt arvesse oma tegevuse mõju konkurentsile ja innovatsioonile siseturul, liidu üldisele konkurentsivõimele, rahalisele kaasamisele ning liidu uuele töökohtade ja majanduskasvu strateegiale.

(9 b) Ülesannete täitmiseks peaks EKJA-l olema juriidilise isiku staatus ning ta peaks halduslikult ja rahanduslikult iseseisev. EKJA-le tuleks anda volitus tegeleda seadusele vastavusega, eelkõige nendega, mis on seotud süsteemsete ja piiriüleste riskidega.

(9 c) Rahvusvaheliste asutuste (Rahvusvaheline Valuutafond (IMF), Finantsstabiilsuse nõukogu (FSB) ja Rahvusvaheliste Arvelduste Pank (BIS)) määratluse kohaselt on süsteemne risk „finantsteenuseid ohustav häire, (i) mille põhjustab kogu finantssüsteemi või selle osade oluline kahjustumine ning (ii) millel võib olla reaalmajandusele tõsiseid negatiivseid tagajärgi. Kõik finantsvahendajate, turgude ja infrastruktuuride tüübid võivad olla teatud määral süsteemi jaoks olulised”.

(9 d) „Piiriülene risk” on nende institutsioonide mõistes kogu liidu või selle osade majandusliku tasakaalu häiretest või finantseerimisalastest ebaõnnestumistest tulenev risk, millel võivad olla olulised negatiivsed tagajärjed kahe või enama liikmesriigi majanduse osapoolte vahelistele ülekannetele, siseturu toimimisele või liidu või mõne selle liikmesriigi rahalistele vahenditele.

(10) Euroopa Liidu Kohus otsustas oma 2. mai 2006. aasta otsuses (kohtuasi C-217/04 Ühendkuningriik v. Euroopa Parlament ja nõukogu), et „mitte miski EÜ artikli 95 TEC [praegune Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 114] sõnastuses ei luba järeldada, et meetmed, mis ühenduse seadusandja on vastu võtnud, peavad oma adressaatide osas piirduma üksnes liikmesriikidega. Mainitud seadusandja hinnangul võib osutuda vajalikuks ühenduse asutuse loomine, mille ülesanne on aidata ühtlustamisprotsessile kaasa olukordades, kus antud sättel põhinevate õigusaktide ühetaolise rakendamise ja kohaldamise hõlbustamiseks tundub kohane võtta vastu soovituslikke täiendavaid ja raammeetmeid”. EKJA eesmärk ja ülesanded, milleks on aidata liikmesriikide järelevalveasutusi liidu eeskirjade ühtsel tõlgendamisel ja kohaldamisel ning edendada finantsintegratsiooniks vajalikku finantsstabiilsust, on tihedalt seotud finantsteenuste siseturgu käsitlevate liidu õigusaktide eesmärkidega. Seetõttu tuleks EKJA asutada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 114 alusel.

(11) Õigusaktid, millega on ette nähtud liikmesriikide järelevalveasutuste ülesanded, sealhulgas koostöö omavahel ja komisjoniga, on järgmised (17): 25. veebruari 1964. aasta direktiiv 64/225/EMÜ asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse piirangute kaotamise kohta edasikindlustuse ja retrosessiooni puhul (18), 24. juuli 1973. aasta esimene nõukogu direktiiv 73/239/EMÜ otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (19), nõukogu 24. juuli 1973. aasta direktiiv 73/240/EMÜ, millega kaotatakse asutamisvabaduse piirangud otsekindlustuse, välja arvatud elukindlustuse puhul (20), nõukogu 29. juuni 1976. aasta direktiiv 76/580/EMÜ, millega muudetakse direktiivi 73/239/EMÜ otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (21), nõukogu 30. mai 1978. aasta direktiiv 78/473/EMÜ ühenduse kaaskindlustust käsitlevate õigusnormide kooskõlastamise kohta (22), nõukogu 10. detsembri 1984. aasta direktiiv 84/641/EMÜ, millega muudetakse eriti turistiabi osas esimest direktiivi 73/239/EMÜ otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (23), nõukogu 22. juuni 1987. aasta direktiiv 87/344/EMÜ kohtukulude kindlustusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (24), nõukogu 22. juuni 1988. aasta teine direktiiv 88/357/EMÜ otsekindlustustegevusega, välja arvatud elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta, millega nähakse ette sätted teenuste osutamise vabaduse tegeliku kasutamise hõlbustamiseks ja muudetakse direktiivi 73/239/EMÜ (25), nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiiv 92/49/EMÜ otsekindlustustegevusega, välja arvatud elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (kolmas kahjukindlustuse direktiiv) (26), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. oktoobri 1998. aasta direktiiv 98/78/EÜ kindlustusandjate gruppi kuuluvate kindlustusseltside täiendava järelevalve kohta (27), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. märtsi 2001. aasta direktiiv 2001/17/EÜ kindlustusseltside saneerimise ja likvideerimise kohta (28), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta direktiiv 2002/83/EÜ elukindlustuse kohta (29), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. detsembri 2002. aasta direktiiv 2002/92/EÜ kindlustusvahenduse kohta (30) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. juuni 2003. aasta direktiiv 2003/41/EÜ tööandjapensioni kogumisasutuste tegevuse ja järelevalve kohta (31).

(12) Käesoleva määrusega hõlmatud valdkonda reguleerivate Euroopa Liidu õigusaktide hulka kuuluvad ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta direktiiv 2002/87/EÜ, milles käsitletakse finantskonglomeraati kuuluvate krediidiasutuste, kindlustusseltside ja investeerimisühingute täiendavat järelevalvet (32), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. novembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1781/2006 raha ülekandmisel edastatava maksjaga seotud teabe kohta (33) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiiv nr 2009/110/EÜ, mis käsitleb e-raha asutuste asutamist ja tegevust ning usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalvet (34), ning, nende asjakohastes osades, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta direktiiv 2005/60/EÜ rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta (35), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiiv 2002/65/EÜ, milles käsitletakse tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustust (36) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta direktiivi 2007/64/EÜ makseteenuste kohta siseturul (37).

(12 a) Soovitav on, et EKJA edendaks ühtset lähenemisviisi hoiuste tagamise valdkonnas, et tagada hoiustajatele võrdsed võimalused ja hoiustajate võrdne kohtlemine kogu liidus. Kuna hoiuste tagamise skeemide rakendamist kontrollivad liikmesriigid ja seda ei tehta regulatiivse järelevalve teel, peaks EPJA-l olema õigus kasutada käesoleva määruse kohaseid volitusi seoses hoiuste tagamise skeemi ja selle haldajaga. EKJA roll tuleks läbi vaadata pärast Euroopa hoiuste tagamise fondi loomist.

(13) Selleks et kehtestada finantsteenuste ühtlustatud regulatiivsed tehnilised standardid ja tagada ka ühtsete eeskirjade abil võrdsed võimalused ning hoiustajate, investorite ja tarbijate piisav kaitse kogu liidus , on vaja kehtestada tõhus vahend. Kuna EKJA-l on põhjalikud eriteadmised, oleks tõhus ja asjakohane teha talle ülesandeks töötada liidu õiguses kindlaksmääratud valdkondades välja regulatiivsete tehniliste standardite kavandid, mille puhul ei ole vaja teha poliitilisi otsuseid. Komisjon peaks kinnitama kõnealused regulatiivsete ja rakendusalaste standardite kavandid vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 290, et anda neile siduv õigusjõud.

(14) Regulatiivsete tehniliste standardite kavandeid tuleks muuta ainult väga piiratud ja erakorralistel asjaoludel, tingimusel et EKJA-l on tihedad sidemed finantsturgudega ja ta tunneb nende igapäevast tegevust. Regulatiivsete standardite kavandeid muudetakse, kui need näiteks ei ole kooskõlas Euroopa Liidu õigusega ega järgi proportsionaalsuse põhimõtet või kui need on vastuolus finantsteenuste siseturu aluspõhimõtetega, nagu on kajastatud finantsteenuseid käsitlevas Euroopa Liidu õigustikus. Komisjon ei tohiks muuta EKJA poolt koostatud tehniliste standardite sisu ilma seda EKJA-ga eelnevalt kooskõlastamata. Kõnealuste standardite sujuvama ja kiirema vastuvõtmise tagamiseks tuleks kehtestada tähtaeg, mille jooksul komisjon peab tegema vastuvõtmist käsitleva otsuse.

(14 a) Komisjonile tuleks anda ka volitused liidu õiguslikult siduvate õigusaktide rakendamiseks, nagu on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 291. Regulatiivsetes ja rakendusalastes tehnilistes standardites tuleb arvesse võtta proportsionaalsuse põhimõtet, st nende standarditega ette nähtud nõuded peaksid olema proportsionaalsed riskide olemuse, ulatuse ja keerukusega, mis on asjaomase finantseerimisasutuse tegevusele omased.

(15) Valdkondades, kus regulatiivseid tehnilisi standardeid ei kohaldata, peaks EKJA-l olema õigus esitada suuniseid ja soovitusi liidu õigusaktide kohaldamise kohta. Selleks et suurendada läbipaistvust ja tagada, et liikmesriikide järelevalveasutused järgiksid kõnealuseid suuniseid ja soovitusi, peaksid kõnealused asutused olema kohustatud avalikustama kõnesolevate suuniste ja soovituste täitmata jätmise põhjused, et tagada turuosaliste suhtes täielik läbipaistvus .

(16) Liidu õiguse nõuetekohane ja täielik kohaldamine on tähtsaim eeldus selleks, et tagada finantsturgude terviklikkus, läbipaistvus, tõhusus ja nõuetekohane toimimine, finantssüsteemi stabiilsus ning võrdsed konkurentsitingimused finantseerimisasutustele kogu liidus . Seepärast tuleks kehtestada mehhanism, mille kohaselt EKJA käsitleb mittekohaldamise või ebaõige kohaldamise juhtusid, mida käsitatakse Euroopa Liidu õiguse rikkumisena. Kõnealust mehhanismi tuleks kohaldada valdkondades, kus liidu õigusaktidega on kindlaks määratud selged ja tingimusteta kohustused.

(17) Proportsionaalsete meetmete võtmiseks liidu õiguse ebaõige või ebapiisava kohaldamise korral tuleks kohaldada kolmeastmelist mehhanismi. Esimesel tasandil peaks EKJA-l olema õigus uurida juhtusid, mil liikmesriikide ametiasutused oma järelevalvetegevuses väidetavalt ebaõigelt või ebapiisavalt täidavad liidu õigusega kehtestatud kohustusi, kusjuures uuringu tulemuste kohta esitab EKJA soovituse. Kui liikmesriigi pädev asutus ei järgi kõnealust soovitust, peaks komisjonil olema õigus anda EPJA soovitust arvesse võttes välja ametlik arvamus, milles nõutakse, et pädev asutus võtaks vajalikke meetmeid liidu õiguse järgimise tagamiseks.

(18) Kui liikmesriigi ametiasutus ei järgi kõnealust soovitust EKJA kehtestatud tähtajaks , peaks EKJA esitama asjaomasele liikmesriigi järelevalveasutusele viivitamata otsuse, et tagada liidu õiguse järgimine, pidades silmas, et kõnealuse otsuse õigusjõule saab tugineda liikmesriikide kohtutes ja ametiasutustes ning sel puhul kohaldada Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 258.

(19) Erandolukorras, kui asjaomane pädev asutus jätkuvalt ei suuda võtta teatavaid meetmeid, võib EKJA viimase abinõuna võtta vastu konkreetsele finantseerimisasutustele adresseeritava otsuse. Selline pädevus peaks piirduma erandjuhtudega, mil pädev asutus ei järgi talle adresseeritud ametlikku arvamust ja mille korral liidu õigus on ELis kehtivate või tulevaste õigusaktide kohaselt finantseerimisasutuste suhtes vahetult kohaldatav. Sellega seoses ootavad Euroopa Parlament ja nõukogu komisjoni 2010. aasta programmi rakendamist, eelkõige seoses ettepanekuga reformida kapitalinõuete direktiivi.

(20) Finantsturgude nõuetekohast toimimist ja terviklikkust või Euroopa Liidu finantssüsteemi stabiilsust ähvardavate ohtude korral tuleb viivitamata ja kooskõlastatult võtta meetmeid liidu tasandil. Seepärast peaks EKJA-l olema õigus nõuda, et liikmesriikide järelevalveasutused võtaksid eriolukordades teatavaid erimeetmeid. Kõnealuse küsimuse tundlikkust arvestades peaks eriolukorra olemasolu kindlakstegemise õigus jääma komisjonile oma algatusel või nõukogu, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu, Euroopa Parlamendi või EKJA taotlusel. Kui Euroopa Parlament, nõukogu, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu või Euroopa järelevalveasutused on seisukohal, et eriolukord tõenäoliselt tekib, peaksid nad teavitama sellest komisjoni. Sel juhul on konfidentsiaalsuse nõuete täpne järgimine erakordselt tähtis. Kui komisjon teeb kindlaks, et eriolukord on tekkinud, peaks ta Euroopa Parlamenti ja nõukogu sellest nõuetekohaselt teavitama.

(21) Selleks et tagada tõhus ja tulemuslik järelevalve ning eri liikmesriikide järelevalveasutuste seisukohtade arvessevõtmine, peaks EKJA-l olema õigus lahendada nimetatud asutuste vahelisi erimeelsusi, kusjuures EKJA sellekohased otsused oleksid siduvad. Tuleks ette näha lepitusetapp, mille jooksul liikmesriikide järelevalveasutustel on võimalus jõuda kokkuleppele. Kui kokkulepet ei saavutata, peaks EKJA nõudma asjaomastelt pädevatelt asutustelt konkreetsete meetmete võtmist või nende võtmata jätmist, et küsimus lahendada ja tagada kooskõla ELi õigusaktidega, millega võivad asjaomaste pädevate asutuste jaoks kaasneda siduvad kohustused. Kui liikmesriikide pädevad järelevalveasutused ei võta asjakohaseid meetmeid, võib EPJA viimase abinõuna võtta vastu vahetult finantseerimisasutustele adresseeritavaid otsuseid valdkondades, kus nende suhtes vahetult kohaldatakse liidu õigust.

(21 a) Kriis on tõestanud, et piiriüleselt tegutsevate finantseerimisasutuste kontrollimiseks jääb üksnes riikide ametiasutuste koostööst selgelt väheseks, sest nende jurisdiktsioon ei ulatu riigi piiridest kaugemale.

(21 b) Lisaks sellele ei ole praegune korraldus, milles on ühendatud filiaalide avamise õigus, järelevalve asukohariigis ja üksnes riiklik hoiusekindlustus, usaldusväärne alus Euroopa piiriüleste jaepankade tulevasele reguleerimisele ja järelevalvele (Turneri aruanne).

(21 c) Turneri aruandes tehakse järeldus, et parema korralduse jaoks on vaja kas rohkem volitusi riigi tasandil, mis tähendab vähem avatud ühtset turgu, või suuremal määral Euroopa integratsiooni.

(21 d) Riigi tasandi lahendus tähendab seda, et asukohariigil on õigus kohustada välismaa asutusi toimima ainult tütarettevõtjate, mitte filiaalide kaudu, ning jälgida oma riigis tegutsevate pankade kapitali ja likviidsust, mis tekitaks suuremat protektsionismi.

(21 e) Euroopa tasandi lahendus nõuab EKJA tugevdamist järelevalvekolleegiumis ja nende finantseerimisasutuste järelevalves, mis kujutavad endast süsteemset riski.

(22) Järelevalvekolleegiumidel on oluline roll tõhusa, tulemusliku ja järjepideva järelevalve teostamisel piiriüleselt tegutsevate finantseerimisasutuste üle. EKJA-l peaks olema juhtroll ja õigus täielikult osaleda järelevalvekolleegiumide töös, et tõhustada nende toimimist, lihtsustada teabevahetust ning edendada järelevalvekolleegiumide lähenemist ja nende tegutsemise järjepidevust liidu õiguse kohaldamisel. Ka Larosière’i aruandes on märgitud, et „tuleb vältida eri järelevalvetavadest tingitud konkurentsimoonutusi ja regulatiivset arbitraaži, sest need võivad kahjustada finantsstabiilsust – muu hulgas ergutades finantstegevuse üleviimist lõdva järelevalvega riikidesse. Järelevalvesüsteemi tuleb käsitada õiglase ja tasakaalustatud süsteemina”.

(22 a) EKJA ja liikmesriikide järelevalveasutused peaksid tugevdama finantseerimisasutuste järelevalvet, et nad vastaksid süsteemse riski kriteeriumidele, sest nende ebaõnnestumine võib ohustada liidu finantssüsteemi stabiilsust ja kahjustada reaalmajandust.

(22 b) Süsteemne risk tuleks kindlaks määrata, võttes arvesse rahvusvahelisi standardeid, eriti neid, mille on vastu võtnud Finantsstabiilsuse nõukogu, Rahvusvaheline Valuutafond, Rahvusvaheline Kindlustusjärelevalve Assotsiatsioon ja G20. Kõige tavalisemad süsteemse riski kindlaksmääramise kriteeriumid on omavaheline seotus, asendatavus ja ajastatus.

(22 c) Tuleks luua raamistik raskustes asutuste stabiliseerimiseks või lõpetamiseks, sest on selgelt piisavalt tõendatud, et pangakriisi panused on kõrged riigile ja kogu ühiskonnale, sest selline olukord võib ohustada finantsstabiilsust ja reaalmajandust (de Larosière’i aruanne). Komisjon peaks esitama asjakohased ettepanekud finantskriisi reguleerimise uue raamistiku loomiseks. Kriisijuhtimise põhielemendid on ühtne eeskirjade kogum ja finantskriisi lahendamise vahendid (rakendus- ja rahastamisvahendid suurte, piiriüleste ja/või omavahel ühendatud finantseerimisasutustega seotud kriisi lahendamiseks).

(22 d) Selleks et tagada piiriüleste kindlustusasutuste kaasvastutus, et kaitsta Euroopa kindlustusvõtjate huve ning vähendada süsteemse finantskriisi kulusid maksumaksjale, tuleb luua Euroopa finantskaitse fond. Euroopa Kindlustuse Tagatisskeem tuleb luua selleks, et rahastada selliste raskustes olevate piiriüleste finantseerimisasutuste nõuetekohast likvideerimist või väljaaitamist, mille mõju seaks ohtu liidu ühtse finantsturu finantsstabiilsuse, ning võtta arvesse sellise sekkumise kulud, juhul kui nende panus liikmesriikide kindlustuse tagatisskeemide rahastamisse ei ole olnud piisav. Fondi tuleks rahastada nimetatud asutuste osamaksudest, fondi väljastatud võla kaudu või erandkorras mõjutatud liikmesriikide osamaksudest vastavalt varem kokkulepitud kriteeriumidele (läbivaadatud vastastikuse mõistmise memorandum). Skeemi rahastamine peaks asendama liikmesriikide kindlustuse tagatisskeemide rahastamise.

(22 e) Tuleks luua Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Stabiilsusfond, et rahastada raskustes olevate finantseerimisasutuste nõuetekohast likvideerimist või väljaaitamist, kui need raskused võiksid seada ohtu liidu ühtse finantsturu finantsstabiilsuse. Stabiilsusfondi tuleks rahastada kindlustus- ja tööandjapensionide sektori asjakohastest osamaksudest. Fondi osamaksud peaksid asendama samalaadsetesse siseriiklikesse fondidesse tehtavaid osamakseid.

(23) Ülesannete ja kohustuste delegeerimine võib olla järelevalveasutuste võrgustiku tõhusa toimimise tagamiseks kasulik vahend, et vähendada järelevalvealaste ülesannete kattuvust ja edendada koostööd ning sellega lihtsustada järelevalvemenetlust ja vähendada finantseerimisasutuste halduskoormust , eriti nende finantseerimisasutuste puhul, millel puudub liidu mõõde . Seepärast tuleks käesoleva määrusega kehtestada sellise delegeerimise selge õiguslik alus. Ülesannete delegeerimise puhul täidab vastutava asutuse asemel ülesandeid teine järelevalveasutus, samas kui järelevalvealaste otsustega seotud vastutus jääb delegeeriva asutuse kanda. Kohustuste delegeerimise korral peaks volitatud asutus saama võtta EKJA või teise riikliku järelevalveasutuse nimel vastu otsuseid teatavates järelevalvealastes küsimustes. Delegeerimisel tuleb juhinduda põhimõttest, mille kohaselt antakse järelevalvepädevus järelevalveasutusele, kellel on parimad tingimused kõnealuses küsimuses meetmete võtmiseks. Kohustuste ümberjaotamine oleks asjakohane näiteks mastaabi- või mitmekülgsussäästu saavutamiseks, kontsernide ühtse järelevalve tagamiseks ja tehniliste eriteadmiste optimaalseks kasutamiseks liikmesriikide järelevalveasutuste vahel. Asjakohaste liidu õigusaktidega võib veelgi täpsustada kokkulepetel põhineva kohustuste ümberjaotamise põhimõtteid. EKJA lihtsustab ja jälgib mis tahes sobival viisil delegeerimiskokkulepete sõlmimist liikmesriikide järelevalveasutuste vahel. EKJAt tuleks eelnevalt teavitada kavandatavatest delegeerimiskokkulepetest, et EKJA saaks vajaduse korral esitada selle kohta oma arvamuse. Selliste kokkulepete avaldamine tuleks tsentraliseerida, et tagada õigeaegne, läbipaistev ja kergesti juurdepääsetav teave kõigile asjaomastele isikutele. Lisaks tuleks delegeerimise ja delegeerimiskokkulepete valdkonnas teha kindlaks head tavad ja neid levitada.

(24) EKJA peaks aktiivselt edendama järelevalvealast lähenemist kogu Euroopa Liidus, et kujundada välja ühine järelevalvekultuur.

(25) Vastastikused eksperdihinnangud on tõhus ja tulemuslik vahend järelevalveasutuste võrgustiku sidususe edendamisel. Seepärast peaks EKJA selliste vastastikuste eksperdihinnangute tarbeks välja töötama metoodikaraamistiku ja viima kõnealuseid hindamisi läbi korrapäraselt. Vastastikustes eksperdihinnangutes ei tuleks keskenduda ainult järelevalvetavade lähendamisele, vaid samuti järelevalveasutuste suutlikkusele tagada kõrgekvaliteedilised järelevalvetulemused ning pädevate asutuste sõltumatuse hindamisele. Vastastikuste eksperdihinnangute tulemused tuleks avalikustada, samuti tuleks teha kindlaks ja avalikustada parimad tavad.

(26) EKJA koordineerib aktiivselt Euroopa Liidu järelevalvetegevust, eelkõige selleks, et tagada finantsturgude nõuetekohane toimimine ja terviklikkus või Euroopa Liidu finantssüsteemi stabiilsus. Lisaks volitustele võtta meetmeid eriolukordades, tuleks EKJA-le seada üldise koordineerimise ülesanne Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi raames. EKJA peaks eelkõige keskenduma sujuva teabevahetuse tagamisele pädevate asutuste vahel.

(27) Finantsstabiilsuse tagamiseks tuleb varakult kindlaks teha suundumused, võimalikud riskid ja nõrgad kohad mikrotasandil ning piiriülesel ja valdkonnaülesel tasandil. EKJA peaks korrapäraselt ja vajaduse korral konkreetsetel juhtudel jälgima ja hindama selliseid arengutendentse oma pädevusvaldkonnas ja vajaduse korral teavitama Euroopa Parlamenti, nõukogu, komisjoni, teisi Euroopa järelevalveasutusi ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu. Samuti peaks EKJA algatama ja koordineerima kogu liitu hõlmavaid stressiteste, mida viiakse läbi selleks, et hinnata finantseerimisasutuste kohanemisvõimet ebasoodsate turusuundumuste korral, ja tagama, et selliste testide läbiviimisel kohaldatakse liikmesriikide tasandil võimalikult ühtset metoodikat. Et oma ülesannete täitmisest teavet anda, peaks EKJA kohustuma tegema majandusanalüüsi turgude ning võimalike turusuundumuste mõju kohta.

(28) Võttes arvesse finantsteenuste üleilmastumist ja rahvusvaheliste standardite üha suuremat tähtsust, peaks EPJA esindama liitu dialoogis ja koostöös kolmandate riikide järelevalveasutustega.

(29) EKJA on Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni sõltumatu nõuandev organ oma pädevusvaldkonnas. EKJA esitab arvamusi direktiivi 2006/48/EÜ kohaste ühinemiste ja omandamisega seotud usaldatavusnormatiivide täitmise hindamise kohta.

(30) Ülesannete tõhusaks täitmiseks peaks EKJA-l olema õigus nõuda kogu vajalikku teavet, mis on seotud usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalvega. Selleks et vältida finantseerimisasutuste aruandekohustuste dubleerimist, peaks kõnealuse teabe tavaliselt esitama liikmesriigi järelevalveasutused, kes on finantsturgudele ja finantseerimisasutustele kõige lähemal, ning EKJA peaks võtma arvesse juba olemasolevaid statistilisi andmeid. Kui liikmesriigi pädev asutus ei esita või ei saa esitada sellist teavet õigel ajal, peaks EKJA-l siiski olema õigus viimase võimalusena esitada nõuetekohaselt põhjendatud taotlus teabe saamiseks otse finantseerimisasutusele ▐. Liikmesriikide ametiasutused peaksid EKJAt selliste vahetute taotluste esitamisel aitama. Sellega seoses tuleb rõhutada ühtsete aruandlusvormide väljatöötamise tähtsust.

(30 a) Teabe kogumise meetmed ei tohiks piirata Euroopa statistikasüsteemi ja Euroopa Keskpankade Süsteemi õigusraamistiku kohaldamist statistika valdkonnas. Käesoleva määrusega ei tohiks seetõttu piirata Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2009. aasta määruse (EÜ) nr 223/2009 (Euroopa statistika kohta) (38) ning nõukogu 23. novembri 1998. aasta määruse (EÜ) nr 2533/98 (statistilise teabe kogumise kohta Euroopa Keskpanga poolt) (39) kohaldamist.

(31) Tihe koostöö EKJA ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu vahel on esmatähtis, et tagada Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu tõhus toimimine ning kõnealuse nõukogu antud hoiatuste ja soovituste järgimine. EKJA ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu jagavad omavahel kogu asjakohast teavet. Konkreetsete ettevõtjatega seotud andmeid esitatakse ainult põhjendatud taotluse korral. EKJA peaks tagama asjakohased järelmeetmed selliste hoiatuste või soovituste korral, mida Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu esitab kas EKJA-le või liikmesriikide järelevalveasutustele.

(32) ▐ EKJA peaks konsulteerima huvitatud isikutega regulatiivsete standardite, suuniste ja soovituste küsimustes ja võimaldama neil esitada märkusi kavandatud meetmete kohta. EKJA peaks enne regulatiivsete standardite kavandite, suuniste või soovituste vastuvõtmist tegema mõju-uuringu. Tõhususe tagamiseks tuleks luua kindlustuse ja edasikindlustuse sidusrühmade kogu ja tööandjapensioni kogumise sidusrühmade kogu, kuhu kuuluksid võrdsel määral liidu kindlustus- ja edasikindlustusandjad ning tööandjapensioni kogumisasutused (sealhulgas asjakohased institutsionaalsed investorid ja muud finantseerimisasutused, kes ise kasutavad finantsteenuseid), ametiühingud, akadeemiliste ringkondade esindajad , tarbijad ning muud kindlustuse, edasikindlustuse ja tööandjapensionide teenuseid kasutavad jaekliendid, sealhulgas VKEd. Kindlustuse ja edasikindlustuse sidusrühmade kogu ja tööandjapensioni kogumise sidusrühmade kogu peaks aktiivselt suhtlema finantsteenuste valdkonnas komisjoni või liidu õigusaktidega ettenähtud muude kasutajarühmadega.

(32 a) Mittetulundusühingud on võrreldes hästi rahastatud ja tihedalt seotud tööstuse esindajatega finantsteenuste tulevikku käsitlevas arutelus ja vastavas otsustusprotsessis marginaalsed. See puudus tuleks hüvitada pangandussektori sidusrühmade kogus olevate mittetulundusühenduste esindajate piisava rahastamisega.

(33) Liikmesriigid vastutavad kooskõlastatud kriisijuhtimise ja finantsstabiilsuse säilitamise eest kriisiolukorras, eelkõige seoses üksikute raskustes olevate finantseerimisasutuste stabiliseerimise ja toetamisega. Nende meetmeid tuleks põhjalikult koordineerida majandus- ja rahaliidu raames ja selle põhimõtete kohaselt. Meetmed, mida EKJA võtab eriolukorras või teatavate probleemide lahendamiseks ja mis mõjutavad finantseerimisasutuse stabiilsust, ei tohiks olulisel määral mõjutada liikmesriikide eelarvepädevust. Tuleks kehtestada mehhanism, mille kohaselt võivad liikmesriigid kohaldada kaitseklauslit ja suunata küsimuse otsuse tegemiseks nõukogule. Asjakohane on usaldada kõnealuses küsimuses otsuse tegemise õigus nõukogule, pidades silmas liikmesriikide teatavaid kohustusi selles valdkonnas.

(33 a) Kolme aasta jooksul pärast selle mehhanismi loomist käsitleva määruse jõustumist peaks komisjon sätestama oma kogemuse alusel Euroopa Liidu tasandil selged ja usaldusväärsed suunised selle kohta, millal liikmesriigid tohivad kaitseklauslit kohaldada. Kaitseklausli kasutamist liikmesriikide poolt tuleks hinnata lähtuvalt kõnealustest suunistest.

(33 b) Piiramata liikmesriikide konkreetseid kohustusi kriisiolukorras, peaks liikmesriik kaitseklausli kohaldamise korral teavitama sellest Euroopa Parlamenti samaaegselt EKJA, nõukogu ja komisjoniga. Lisaks peaks liikmesriik põhjendama, miks ta kaitseklauslit kohaldab. EKJA peaks koos komisjoniga otsustama, millised peaksid olema edasised sammud.

(34) Otsustamismenetluse raames peaks EKJA järgima ühenduse eeskirju ning nõuetekohase menetluse ja läbipaistvuse põhimõtteid. Täielikult tuleks järgida EVJA otsuste adressaatide õigust esitada oma seisukohti. EKJA vastu võetud õigusaktid on liidu õiguse lahutamatu osa.

(35) EKJA peamine otsuseid tegev organ oleks järelevalvenõukogu, kuhu kuuluvad kõikide liikmesriikide asjakohaste pädevate asutuste juhid ja mida juhib EKJA eesistuja. Komisjoni, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu, Euroopa Keskpanga ja Euroopa järelevalveasutuse (pangandus) ning Euroopa järelevalveasutuse (väärtpaberiturud) esindajad osaleksid järelevalvenõukogu töös vaatlejatena. Järelevalvenõukogu liikmed peaksid tegutsema sõltumatult ja ainult liidu huvides. Üldiste õigusaktide puhul, sealhulgas regulatiivsete tehniliste standardite, suuniste ja soovituste vastuvõtmise ja eelarveliste küsimustega seotud õigusaktide puhul oleks asjakohane kohaldada Euroopa Liidu toimimise artikli 16 kohaseid kvalifitseeritud häälteenamust käsitlevaid eeskirju, samas kui kõik muud otsused võetakse vastu liikmete lihthäälteenamusega. Liikmesriikide järelevalveasutuste erimeelsuste lahendamisega seotud juhtusid peaks käsitlema konkreetne töörühm.

(35 a) Üldjuhul peaks järelevalvenõukogu võtma vastu otsuseid lihthäälteenamusega vastavalt põhimõttele „üks inimene, üks hääl”. Tehniliste standardite, suuniste ja soovituste vastuvõtmise ja eelarveliste küsimustega seotud õigusaktide puhul on siiski asjakohane kohaldada kvalifitseeritud häälteenamust käsitlevaid eeskirju, mis on sätestatud Euroopa Liidu lepingus ja Euroopa Liidu toimimise lepingus ja neile lisatud protokollis nr 36 üleminekusätete kohta. Liikmesriikide järelevalveasutuste erimeelsuste lahendamisega seotud juhtusid peaks käsitlema konkreetne, objektiivne töörühm, mis koosneb liikmetest, kes ei ole erimeelsusel olevate pädevate asutuste esindajad ning kes ei ole vaidluse tulemusest isiklikult huvitatud ega asjaomaste pädevate asutustega otseselt seotud. Töörühma koosseis peaks olema asjakohaselt tasakaalustatud. Järelevalvenõukogu peaks töörühma poolt tehtud otsuse lihthäälteenamusega heaks kiitma, järgides põhimõtet, et igal liikmel on üks hääl. Konsolideeriva järelevalveasutuse tehtud otsuste puhul võivad liikmed töörühma poolt esitatud otsuse siiski tagasi lükata, kui nad moodustavad blokeeriva vähemuse, nagu on määratletud Euroopa Liidu lepingu artikli 16 lõikes 4 ning Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 36 (üleminekusätete kohta) artiklis 3.

(36) EKJA eesistujast ning liikmesriikide järelevalveasutuste ja komisjoni esindajatest koosnev juhatus peaks tagama, et EKJA täidaks oma kohustusi ja talle määratud ülesandeid. Juhatusel peaks olema volitused, et muu hulgas esitada iga-aastaseid ja mitmeaastaseid tööprogramme, rakendada teatavat eelarvepädevust ning võtta vastu EKJA personalipoliitika kava, dokumentidele juurdepääsu käsitlevad erisätted ja aastaaruanne.

(37) EKJA-d esindab täiskohaga eesistuja, kelle valib Euroopa Parlament avaliku konkursi raames , mida haldab ja mille käigus koostab sobivaimate kandidaatide nimekirja komisjon . EKJA igapäevast tegevust juhib tegevdirektor, kes võib osaleda järelevalvenõukogu ja juhatuse koosolekutel hääleõiguseta.

(38) Selleks et tagada Euroopa järelevalveasutuste tegevuse valdkonnaülene kooskõla, peaksid kõnealused järelevalveasutused tegema tihedat koostööd Euroopa järelevalveasutuste (ühiskomitee) (edaspidi „ühiskomitee”) raames ja jõudma võimaluse korral ühistele seisukohtadele. ▐ Ühiskomitee peaks kooskõlastama kolme Euroopa järelevalveasutuse tegevust finantskonglomeraatide valdkonnas . Vajaduse korral peaksid Euroopa järelevalveasutuse (pangandus ) ning Euroopa järelevalveasutuse (väärtpaberiturud) pädevusvaldkonda kuuluvad õigusaktid võtma samaaegselt vastu ka asjaomased Euroopa järelevalveasutused. Ühiskomiteed peaks 12-kuuse rotatsiooni korras juhatama kolme Euroopa järelevalveasutuse eesistujad. Ühiskomitee eesistuja peaks olema Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu aseesimees. Ühiskomiteel peaks olema alaline sekretariaat, milles töötaksid lähetuse korras kolme Euroopa järelevalveasutuse töötajad, et võimaldada mitteametlikku teabevahetust ja ühise maailmavaate tekkimist kolmes Euroopa järelevalveasutuses.

(39) Tuleb tagada, et isikutel, keda EKJA vastuvõetud otsused mõjutavad, oleks võimalik võtta vajalikke õiguskaitsemeetmed. Kui EKJA-l on õigus teha otsuseid, peaks huvitatud isikutel protsessi säästlikkuse huvides ja oma õiguste tõhusaks kaitsmiseks olema õigus pöörduda apellatsiooninõukogu poole. Tõhususe ja sidususe huvides peaks apellatsiooninõukogu olema Euroopa kolme järelevalveasutuse ühisorgan, mis tegutseb sõltumatult kõnealuste asutuste haldus- ja reguleerivast struktuurist. Apellatsiooninõukogu otsused võib edasi kaevata Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtusse või Euroopa Ühenduste Kohtusse.

(40) Asutuse täieliku autonoomia ja sõltumatuse tagamiseks peaks sel olema autonoomne eelarve, mille peamine tuluallikas on liikmesriikide järelevalveasutustelt ja Euroopa Liidu üldeelarvest kohustuslikult laekuv osamaks. EEVJA rahastamine liidu eelarvest peaks toimuma eelarvepädevate institutsioonide kokkuleppe alusel, mis on sõlmitud vastavalt eelarvedistsipliini ja usaldusväärse finantsjuhtimist käsitleva Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahelise 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe (40) punktile 47. ▐ Kohaldada tuleks liidu eelarvemenetlust. Raamatupidamisarvestust peaks auditeerima Euroopa Kontrollikoda. Asutuse eelarve suhtes tuleks kohaldada eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetlust.

(41) EKJA suhtes tuleks kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta määrust (EÜ) nr 1073/1999 Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdluste kohta (41). Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Asutus peaks ühinema Euroopa Parlamendi, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Ühenduste Komisjoni vahelise 25. mai 1999. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppega Euroopa Pettusevastase Ameti (OLAF) sisejuurdluste kohta (42).

(42) Selleks et tagada tööhõivetingimuste avatus ja läbipaistvus ning töötajate võrdne kohtlemine, tuleks EVJA töötajate suhtes kohaldada Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirju ja Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimusi (43).

(43) Esmatähtis on kaitsta ärisaladusi ja muud konfidentsiaalset teavet. EKJA-le kättesaadavaks tehtud ja võrgustikus vahetatava teabe konfidentsiaalsuse tagamiseks tuleks kohaldada rangeid ja tõhusaid konfidentsiaalsuseeskirju.

(44) Seoses üksikisikute kaitsega isikuandmete töötlemisel kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (44) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (45), mis sobivad täielikult isikuandmete töötlemise reguleerimiseks käesoleva määruse kohaldamisel.

(45) EVJA läbipaistva tegutsemise tagamiseks tuleks kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrust (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (46).

(46) Riikidel, kes ei ole Euroopa Liidu liikmesriigid, peaks olema võimalus osaleda EPJA töös vastavalt liiduga sõlmitud asjakohastele kokkulepetele.

(47) Kuna käesoleva määruse eesmärke, milleks on parandada siseturu toimimist, tagades reguleerimise ja järelevalve kõrge, tõhusa ja ühtse taseme, kaitsta hoiustajaid ja investoreid, tagada finantsturgude terviklikkus, tõhusus ja nõuetekohane toimimine, tagada finantssüsteemi stabiilsus ning tõhustada rahvusvahelist järelevalvealast koostööd, ei suuda liikmesriigid nõuetekohaselt täita ja neid on meetmete laia ulatuse tõttu lihtsam saavutada liidu tasemel, võib Euroopa Liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kooskõlas kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe käesolev määrus kaugemale sellest, mis on vajalik seatud eesmärkide saavutamiseks.

(48) Kuna EKJA võtab üle kõik Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Komitee (CEIOPS) praegused ülesanded ja volitused, tuleks kehtetuks tunnistada komisjoni 23. jaanuari 2009. aasta otsus 2009/79/EÜ, millega luuakse Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Komitee, ning vastavalt muuta Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta otsust nr 716/2009/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse programm, mille alusel toetatakse teatavaid tegevusi finantsteenuste, finantsaruandluse ja auditeerimise valdkonnas (47).

(49) Asjakohane oleks käesoleva määruse kohaldamiseks kehtestada tähtaeg, et tagada EKJA nõuetekohane valmisolek tegevuse alustamiseks ning CEIOPSi ülesannete ja kohustuste sujuv ülevõtmine,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I PEATÜKK

ASUTAMINE JA ÕIGUSLIK SEISUND

Artikkel 1

Asutamine ja reguleerimisala

1. Käesoleva määrusega luuakse Euroopa järelevalveasutus (Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Asutus ) (edaspidi „EKJA”).

2. Kõnealune asutus tegutseb käesoleva määruse reguleerimisala ja järgmiste õigusaktide reguleerimisala piires: direktiiv 2009/138/EÜ, direktiiv 2002/92/EÜ, direktiiv 2003/41/EÜ, direktiiv 2002/87/EÜ ning direktiivi 2005/60/EÜ ja direktiivi 2002/65/EÜ asjakohased osad, mis on kohaldatavad kindlustusseltside, edasikindlustusseltside, tööandjapensioni kogumisasutuste ja kindlustusvahendajate suhtes, sealhulgas kõik direktiivid, määrused ja otsused, mis põhinevad kõnealustel õigusaktidel, ning mis tahes hilisemad Euroopa Liidu õigusaktid, millega seatakse EKJA-le täiendavad ülesanded.

2 a. EKJA toimingud hõlmavad ka kindlustusseltside, edasikindlustusseltside, tööandjapensioni kogumisasutuste ja kindlustusvahendajate tegevust, sealhulgas ettevõtete üldjuhtimise, auditeerimise ja finantsaruandlusega seotud küsimusi, eeldusel et sellised EKJA toimingud on vajalikud selleks, et tagada lõikes 2 osutatud õigusaktide tõhus ja ühtne kohaldamine.

3. Käesoleva määruse sätetega ei piirata komisjoni volitusi, eelkõige seoses Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 kohase kohustusega tagada liidu õiguse järgimine.

4. EKJA eesmärk on kaitsta üldisi huve, edendades finantssüsteemi stabiilsust lühikeses, keskpikas ja pikas perspektiivis liidu majanduse, selle kodanike ja ettevõtete heaks . EKJA eesmärgid on:

i) parandada siseturu toimimist, tagades sealhulgas eelkõige reguleerimise ja järelevalve usaldusväärse , tõhusa ja ühtse taseme, ▐

iii) tagada finantsturgude terviklikkus, läbipaistvus, tõhusus ja nõuetekohane toimimine, ▐

v) tõhustada rahvusvahelist järelevalvealast koostööd,

v a) ära hoida õiguslikult katmata alade kasutamist ja edendada võrdseid konkurentsitingimusi;

v b) tagada, et kindlustus-, pensioni- ja muude riskide võtmine on asjakohaselt reguleeritud ja järelevalve all, ja

v c) edendada klientide kaitset .

Selleks aitab EKJA tagada lõike 2 kohaste Euroopa Liidu õigusaktide ühtse, tõhusa ja tulemusliku kohaldamise, edendab järelevalvealast lähenemist ja esitab Euroopa Parlamendile, nõukogule ja komisjonile arvamusi ning teostab turgude majandusuuringuid, et edendada EKJA eesmärkide saavutamist .

5. Käesoleva määrusega talle määratud ülesandeid täites pöörab EKJA erilist tähelepanu igale finantseerimisasutuste kujutatud süsteemsele riskile, mille tegevuse ebaõnnestumine või selle tõrked võivad kahjustada finantssüsteemi või reaalmajanduse toimimist.

Oma ülesandeid täites tegutseb EKJA sõltumatult ja objektiivselt ainuüksi liidu huve silmas pidades.

▐

Artikkel 1a

Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem

1. EKJA kuulub Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi. Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi peamine eesmärk on kindlustada, et finantssektori suhtes kohaldatavaid eeskirju rakendatakse nõuetekohaselt selleks, et säilitada finantsstabiilsus ja seeläbi tagada usaldus finantssüsteemi suhtes tervikuna ning piisav kaitse finantsteenuste kasutajatele.

2. Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi moodustavad:

a) Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu, et täita määruses (EL) nr …/2010 (Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu) ja käesolevas määruses ette nähtud ülesandeid;

b) EKJA;

c) määrusega (EL) nr …/2010 [EPJA] loodud Euroopa järelevalveasutus (pangandus);

d) määrusega (EL) nr …/2010 [EVJA] loodud Euroopa järelevalveasutus (väärtpaberiturud);

e) Euroopa järelevalveasutus (ühiskomitee), et täita artiklites 40–43 sätestatud ülesandeid (ühiskomitee);

f) määruse (EL) nr …/2010 [ESMA] artikli 2 lõikes 2, määruses (EL) nr …/2010 [EIOPA] ja määruses (EL) nr …/2010 [EBA] osutatud liikmesriikide asutused;

g) komisjon, et täita artiklites 7 ja 9 osutatud ülesandeid.

3. EKJA teeb korrapärast ja tihedat koostööd Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga ning ühiskomitee kaudu Euroopa järelevalveasutuse (Euroopa Pangandusjärelevalve Asutus) ja Euroopa järelevalveasutusega (Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutus), et tagada sektoritevahelise töö järjepidevus ning jõuda ühisseisukohtadele finantskonglomeraatide ja muude sektoritevaheliste küsimuste järelevalve osas.

4. Vastavalt lojaalse koostöö põhimõttele Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõike 3 kohaselt põhineb Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi liikmete koostöö usaldusel ja täielikul vastastikusel austusel, eelkõige liikmetevahelise asjakohase ja usaldusväärse teabe liikumise tagamisel.

5. Need järelevalveasutused, mis on Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu osapooled, on kohustatud järelevalvet teostama liidus tegutsevate finantseerimisasutuste üle artikli 1 lõikes 2 nimetatud õigusaktide kohaselt.

Artikkel 1 b

Aruandmine Euroopa Parlamendile

Artikli 1 a lõikes 2 nimetatud asutused annavad oma tegevusest aru Euroopa Parlamendile.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) „finantseerimisasutused”– ▐ ettevõtjad, üksused ning füüsilised ja juriidilised isikud, kelle suhtes kohaldatakse mõnda artikli 1 lõikes 2 nimetatud õigusakti, välja arvatud seoses direktiiviga 2005/60/EÜ, mille puhul käsitatakse „finantseerimisasutustena” kõnealuses direktiivis määratletud kindlustusseltse ja kindlustusvahendajaid ;

2) „pädevad asutused”–

i) Direktiivis 2009/138/EÜ määratletud järelevalveasutused ning direktiivides 2003/41/EÜ ja 2002/92/EÜ määratletud pädevad asutused,

ii) direktiivide 2002/65/EÜ ja 2005/60/EÜ puhul käsitatakse „pädevate asutustena” asutusi, kes on pädevad tagama, et lõikes 1 määratletud finantseerimisasutused järgivad kõnealustes direktiivides sätestatud nõudeid.

Artikkel 3

Õiguslik seisund

1. EVJA on Euroopa Liidu asutus, millel on juriidilise isiku staatus.

2. EKJA-l on igas liikmesriigis kõige laialdasem õigus- ja teovõime, mis vastavalt selle riigi õigusaktidele antakse juriidilistele isikutele. Eelkõige võib ta omandada ja võõrandada vallas- ja kinnisvara ning olla kohtus hagejaks ja kostjaks.

3. EKJA-d esindab eesistuja.

Artikkel 4

Koosseis

EKJA koosseisu kuuluvad:

1) järelevalvenõukogu, kes täidab artiklis 28 sätestatud ülesandeid;

2) juhatus, kes täidab artiklis 32 sätestatud ülesandeid;

3) eesistuja, kes täidab artiklis 33 sätestatud ülesandeid;

4) tegevdirektor, kes täidab artiklis 38 sätestatud ülesandeid;

5) artiklis 44 osutatud apellatsiooninõukogu, kes täidab artiklis 46 sätestatud ülesandeid.

Artikkel 5

Asukoht

EKJA asub Frankfurdis.

Ametil võivad olla esindused Euroopa Liidu kõige tähtsamates finantskeskustes.

II PEATÜKK

EUROOPA KINDLUSTUS- JA TÖÖANDJAPENSIONIDE JÄRELEVALVE ASUTUSE ÜLESANDED JA VOLITUSED

Artikkel 6

EKJA ülesanded ja volitused

1. EKJA-l on järgmised ülesanded:

a) aidata kaasa kõrgekvaliteediliste ühtsete regulatiivsete tehniliste ja järelevalvealaste tehniliste standardite ning -tavade väljatöötamisele, esitades eelkõige arvamusi Euroopa Liidu institutsioonidele ning koostades artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktidel põhinevaid suuniseid, soovitusi ning regulatiivsete tehniliste ja rakendusalaste tehniliste standardite kavandeid;

b) tagada Euroopa Liidu õigusaktide ühtne kohaldamine, edendades eelkõige ühtset järelevalvekultuuri, tagades artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktide ühtse, tõhusa ja tulemusliku kohaldamise, vältides regulatiivset arbitraaži, vahendades ja lahendades pädevate asutuste vahelisi erimeelsusi, tagades finantseerimisasutuste tulemusliku ja järjepideva järelevalve ning tagades järelevalvekolleegiumide ühtse toimimise ning võttes muu hulgas meetmeid eriolukordades;

c) innustada ja lihtsustada ülesannete ja kohustuste delegeerimist liikmesriikide järelevalveasutuste vahel;

d) teha tihedat koostööd Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga, esitades kõnealusele nõukogule tema ülesannete täitmiseks vajalikku teavet ning tagades, et nõukogu antud hoiatuste ja soovituste kohaselt võetakse nõuetekohaselt järelmeetmeid;

e) korraldada ja koostada pädevate asutuste kohta vastastikuseid eksperdihinnanguid, sealhulgas anda nõu, et tagada järelevalvetulemuste sidusus;

f) jälgida ja hinnata turusuundumusi oma pädevusvaldkonnas;

f a) viia läbi turgude majandusanalüüse, et anda teavet EKJA ülesannetele heakskiidu andmise otsuse tegemiseks;

f b) tugevdada kindlustusvõtjate ja soodustatud isikute kaitset;

f c) abistada artiklis 12 b osutatud süsteemset riski põhjustada võivate piiriüleste asutuste kriiside juhtimisel, juhtides ja viies artikli 12 c alusel loodud kindlustuse ja pensionide kriisiohjamisüksuse kaudu ellu selliste asutustega seotud kõikide varaste sekkumismeetmete võtmist, kriisi lahendamist või maksejõuetuks tunnistamist;

g) täita mis tahes muid käesolevas määruses või artikli 1 lõike 2 kohastes Euroopa Liidu õigusaktides sätestatud ülesandeid;

g a) teostada järelevalvet selliste finantseerimisasutuste üle, mille üle ei teosta järelevalvet pädevad asutused;

g b) avaldada ja korrapäraselt ajakohastada kodulehel oma tegevusega seotud teavet, eelkõige registreeritud finantseerimisasutuste kohta oma pädevusvaldkonna raames, et tagada teabe lihtne kättesaadavus avalikkusele;

g c) võtta nõuetekohaselt üle kõik Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Komitee senised ja pooleliolevad ülesanded;

2. Lõikes 1 sätestatud ülesannete täitmiseks on EPJA-l käesoleva määrusega ettenähtud volitused, eelkõige ▐ :

a) töötada erijuhtudel välja artikli 7 kohased regulatiivsete standardite kavandid;

a a) töötada erijuhtudel välja artikli 7 e kohased rakendusalaste tehniliste standardite kavandid;

b) anda välja artikli 8 kohaseid suuniseid ja soovitusi;

c) anda erijuhtudel välja artikli 9 lõike 3 kohaseid soovitusi;

d) võtta erijuhtudel vastu artiklite 10 ja 11 kohaseid pädevatele asutustele adresseeritavaid üksikotsuseid;

e) võtta erijuhtudel vastu artikli 9 lõike 6, artikli 10 lõike 3 ja artikli 11 lõike 4 kohaseid finantseerimisasutustele adresseeritavaid üksikotsuseid;

f) esitada artikli 19 kohaselt arvamusi Euroopa Parlamendile, nõukogule või komisjonile.

f a) koguda vajalikud andmed finantseerimisasutuste kohta artikli 20 kohaselt;

f b) töötada välja ühtne metoodika, et hinnata toodete omaduste ning levitamise protsessi mõju institutsioonide finantsolukorrale ja tarbijakaitsele;

f c) luua registreeritud finantseerimisasutuste andmebaas oma pädevusvaldkonnas ning ka kesksel tasandil, kui nii on sätestatud artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides;

f d) välja töötada reguleeriv standard, milles on ette nähtud miinimumteave, mis tehakse EKJA-le teatavaks tehingute ja turuosaliste kohta, ja viis, kuidas kogumist koordineeritakse ja kuidas praegused riiklikud andmebaasid ühendatakse, et EKJA-l oleks alati juurdepääs asjakohasele ja vajalikule teabele tehingute ja turu kohta, mida ta vajab käesoleva määrusega ette nähtud ülesannete täitmiseks;

f e) täita mis tahes muid käesolevas määruses või artikli 1 lõike 2 kohastes liidu õigusaktides sätestatud ülesandeid.

3. Artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktidega on EKJA-le antud ainuvolitused järelevalve teostamiseks kogu Euroopa Liitu hõlmavate üksuste üle või kogu Euroopa Liitu hõlmava majandustegevuse üle.

3 a. Lõike 3 kohaselt tema ainupädevusse kuuluva järelevalve teostamiseks on EKJA-l asjakohaste õigusaktidega kindlaks määratud uurimis- ja jõustamisvolitused ning võimalus võtta tasu. EKJA teeb tihedat koostööd pädevate asutustega ja tugineb oma ülesannete täitmisel nende eriteadmistele, vahenditele ja volitustele.

Artikkel 6 a

Tarbijakaitse ja finantstegevusega seotud ülesanded

1. EKJA-l on kindlustusvõtjate ja soodustatud isikute kaitse tugevdamisel juhtroll läbipaistvuse, lihtsuse ja õigluse edendamisel finantstoodete või –teenuste ühtsel turul ka sellega, et ta

i) kogub andmeid tarbijasuundumuste kohta, analüüsib neid ja teeb need teatavaks;

ii) kontrollib finantsalaseid teadmisi ning koordineerib nende omandamist ja koolitusega seotud algatusi;

iii) töötab välja finantsala koolitusstandardeid;

iv) edendab andmete avaldamise ühiste eeskirjade arendamist ja

v) hindab juurdepääsu, kättesaadavust ja kindlustuskulusid eelkõige kodumajapidamiste ja ettevõtete, eeskätt väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate seisukohast.

2. EKJA kontrollib uut ja olemasolevat finantstegevust ning võib anda suuniseid ja soovitusi turgude ohutuse ja usaldusväärsuse ning reguleerimistavade lähendamise edendamiseks.

3. EKJA võib anda ka hoiatusi, kui finantstegevus ohustab tõsiselt artikli 1 lõikes 4 ette nähtud eesmärkide saavutamist.

4. EKJA moodustab EKJA lahutamatu osana finantsuuenduse komitee, millesse kaasatakse kõik asjaga seotud pädevad asutused, et saavutada kooskõlastatud lähenemine uue või innovatiivse finantstegevuse reguleerimisele ja järelevalvetegevusele ning anda nõu nõukogule, Euroopa Parlamendile ja Euroopa Komisjonile.

5. EKJA võib ajutiselt keelata või piirata teatavat liiku finantstegevuse, mis ähvardab finantsturgude nõuetekohast toimimist ja terviklikkust või kogu või osa liidu finantssüsteemi stabiilsust, juhtudel ja tingimustel, mis on sätestatud artikli 1 lõikes 2 nimetatud õigusaktides, või vajadusel eriolukorras kooskõlas artikliga 10 ja selles sätestatud tingimuste kohaselt. EKJA võib samuti rakendada sellist keeldu või piirangut regulatiivsete tehniliste standardite vastuvõtmise abil artikli 7 kohaselt.

EKJA vaatab selle otsuse korrapäraste ajavahemike järel läbi.

Artikkel 7

Regulatiivsed tehnilised standardid

1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad regulatiivsete tehniliste standardite vastuvõtmiseks delegeerida Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 290 kohaselt volitused komisjonile, et tagada pidev ühtlustamine artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides konkreetselt sätestatud valdkondades. Nende standardite hulka ei kuulu strateegilised ega poliitilised otsused ning nende sisu peab olema piiratud õigusaktidega, millel nad põhinevad. EKJA töötab välja regulatiivsete tehniliste standardite kavandid ja esitab need komisjonile kinnitamiseks.

Kui EKJA ei esita komisjonile kavandit artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides kehtestatud tähtaja jooksul, võib regulatiivse tehnilise standardi vastu võtta komisjon.

1 a. Enne regulatiivsete tehniliste standardite kavandite esitamist komisjonile viib EKJA läbi asjakohase avaliku arutelu ning analüüsib võimalikke seonduvaid kulusid ja kasu, välja arvatud juhul, kui nimetatud konsultatsioonid ja analüüsid ei ole proportsionaalsed kõnealuste regulatiivsete tehniliste standardite ulatuse ja mõjuga, või kui on tegemist pakilise küsimusega. EKJA palub arvamust või nõu ka artiklis 22 osutatud sidusrühmade kogult.

1 b. Kui komisjon on EKJA-lt regulatiivse tehnilise standardi kavandi kätte saanud, edastab ta selle viivitamatult Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

1 c. Komisjon otsustab kavandi esitamisest kolme kuu jooksul, kas regulatiivse tehnilise standardi kavand vastu võtta. Regulatiivne tehniline standard võetakse vastu määruste või otsuste kujul. Kui komisjon ei kavatse standardit vastu võtta, teavitab ta sellest Euroopa Parlamenti ja nõukogu ning esitab selle põhjused.

Artikkel 7 a

Regulatiivse standardi kavandi kinnitamata jätmine või muutmine

1. Kui komisjon kavatseb regulatiivsete tehniliste standardite kavandeid mitte kinnitada või kinnitada need osaliselt või muudatustega, saadab ta regulatiivsete tehniliste standardite kavandid koos põhjendatud muudatusettepanekutega tagasi EKJA-le.

2. Komisjoni esitatud muudatuste kohaselt võib EKJA kuue nädala jooksul muuta regulatiivsete tehniliste standardite kavandeid ja esitada need uuesti komisjonile kinnitamiseks. EKJA teavitab Euroopa Parlamenti, nõukogu ja komisjoni oma otsusest.

3. Kui EKJA ei nõustu komisjoni otsusega EKJA esialgsed ettepanekud tagasi lükata või neid muuta, võib Euroopa Parlament ühe kuu jooksul kutsuda vastutava voliniku ja EKJA juhi Euroopa Parlamendi pädeva komisjoni ad hoc koosolekule, et nad saaksid esitada oma eriarvamused ja neid selgitada.

Artikkel 7 b

Delegeeritud volituste rakendamine

1. Komisjonile antakse neljaks aastaks alates käesoleva määruse jõustumisest õigus võtta vastu artiklis 7 osutatud regulatiivseid tehnilisi standardeid. Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt 6 kuud enne nelja-aastase ajavahemiku lõppu. Volituste delegeerimist uuendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu selle kooskõlas artikliga 7 c tagasi võtab.

2. Niipea kui komisjon on regulatiivse tehnilise standardi vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

3. Artikli 35 lõikes 2 osutatud aruandes teavitab EKJA eesistuja Euroopa Parlamenti ja nõukogu regulatiivsetest standarditest, mis on heaks kiidetud ja mida pädevad asutused ei ole järginud.

Artikkel 7 c

Regulatiivsete tehniliste standardite suhtes vastuväidete esitamine

1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad regulatiivse tehnilise standardi suhtes vastuväiteid esitada kolme kuu jooksul alates standardi teatavakstegemisest komisjoni poolt. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel võib seda tähtaega pikendada kolme kuu võrra.

2. Regulatiivne tehniline standard avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas ja see peaks jõustuma enne nimetatud tähtaja lõppu, kui nii Euroopa Parlament kui ka nõukogu on komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada. Kui pärast selle tähtaja möödumist ei ole Euroopa Parlament ega nõukogu regulatiivse tehnilise standardi suhtes vastuväiteid esitanud, avaldatakse see Euroopa Liidu Teatajas.

3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad kohe pärast komisjoni poolt kavandi esitamist võtta vastu ennetava ja tingimusliku deklaratsiooni vastuväidete mitteesitamise kohta, mis jõustub juhul, kui komisjon võtab regulatiivse standardi vastu kavandit muutmata.

4. Kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab regulatiivse tehnilise standardi suhtes vastuväiteid, standard ei jõustu. Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 296 põhjendab vastuväiteid esitanud institutsioon regulatiivse tehnilise standardi suhtes esitatud vastuväiteid.

Artikkel 7 d

Delegeerimise tagasivõtmine

1. Euroopa Parlament või nõukogu võivad artiklis 7 osutatud volituste delegeerimise tagasi võtta.

2. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse volituste delegeerimine.

3. Institutsioon, kes on algatanud sisemenetluse, et otsustada, kas volituste delegeerimine tuleks tagasi võtta, püüab sellest teavitada teist institutsiooni ja komisjoni mõistliku aja jooksul enne lõpliku otsuse tegemist, nimetades regulatiivse tehnilise standardiga seotud volitused, mille suhtes võidakse kohaldada tagasivõtmist.

Artikkel 7 e

Tehnilised rakendusstandardid

1. Kui Euroopa Parlament ja nõukogu annavad komisjonile volitused tehniliste rakendusstandardite vastuvõtmiseks vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 291, kui liidu õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks on vaja ühetaolisi tingimusi artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides konkreetselt sätestatud valdkondades, kohaldatakse järgmist:

a) kui vastavalt eespool nimetatud õigusaktidele koostab EKJA komisjonile esitamiseks tehniliste rakendusstandardite kavandid, on kõnealused standardid tehnilised, need ei sisalda poliitilisi otsuseid ja piirduvad liidu õiguslikult siduvate aktide kohaldamise tingimuste kindlaksmääramisega;

b) kui EKJA ei esita komisjonile kavandit tähtaegade jooksul, mis on sätestatud artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides või märgitud vastavalt artiklile 19 komisjoni poolt EKJA-le esitatud taotluses, võib komisjon võtta vastu tehnilise rakendusstandardi rakendusakti abil.

2. Enne kõnealuste standardite kavandite esitamist komisjonile viib EKJA läbi avaliku arutelu tehniliste rakendusstandardite üle ning analüüsib võimalikke seonduvaid kulusid ja kasu, välja arvatud juhul, kui selliste arutelude ja analüüside läbiviimine on asjaomaste tehniliste standardite ulatust ja mõju või küsimuse kiireloomulisust arvestades ebaproportsionaalne.

EKJA palub arvamust või nõu ka artiklis 22 osutatud sidusrühmade kogult.

3. EKJA esitab tehniliste rakendusstandardite kavandid komisjonile kinnitamiseks vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 291 ning samal ajal ka Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

4. Komisjon otsustab kolme kuu jooksul pärast tehniliste rakendusstandardite kavandite kättesaamist, kas kõnealused rakendusstandardite kavandid kinnitada või mitte. Komisjon võib kõnealust ajavahemikku pikendada ühe kuu võrra. Komisjon võib standardite kavandid kinnitada osaliselt või muudatustega, kui see on Euroopa Liidu huvides.

Igal juhul, kui komisjon võtab vastu tehnilised rakendusstandardid, millega muudetakse EKJA esitatud tehnilise rakendusstandardi kavandit, teavitab ta sellest Euroopa Parlamenti ja nõukogu.

5. Komisjon võtab standardid vastu määruse või otsusega ja avaldab need Euroopa Liidu Teatajas.

Artikkel 8

Suunised ja soovitused

1. Ühtsete, tõhusate ja tulemuslike järelevalvetavade kehtestamiseks Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi raames ning Euroopa Liidu õigusaktide ühise, ühtse ja järjepideva kohaldamise tagamiseks esitab EKJA pädevatele asutustele või finantseerimisasutustele suuniseid ja soovitusi.

1 a. EKJA korraldab vajaduse korral suuniste ja soovituste üle avalikke konsulteerimisi üldsusega ning analüüsib võimalikke seonduvaid kulusid ja kasu. EKJA palub vajaduse korral arvamust või nõu ka artiklis 22 osutatud sidusrühmade kogudelt. Niisugused konsultatsioonid, analüüsid, arvamused ja nõuanded on proportsionaalsed suuniste või soovituste ulatuse, olemuse ja mõjuga.

2. Pädevad asutused ja finantseerimisasutused võtavad mis tahes meetmeid, et kõnealuseid suuniseid ja soovitusi järgida. Kahe kuu jooksul alates suunise või soovituse väljastamisest kinnitab iga pädev asutus, et ta kavatseb kõnealust suunist või soovitust järgida. Kui pädev asutus neid järgida ei kavatse, teavitab ta sellest EKJAt ning nimetab põhjused. EKJA avaldab need põhjused.

Kui pädev asutus kõnealuseid suuniseid ja soovitusi ei kohalda, avalikustab EKJA selle.

EKJA võib teha üksikjuhtumipõhiselt otsuseid pädeva asutuse poolt suunise või soovituse mittejärgimise kohta esitatud põhjenduste avaldamise kohta. Pädevat asutust teavitatakse eelnevalt sellisest avaldamisest.

Kui vastav nõue on esitatud kõnealuses suunises või soovituses, teatavad finantseerimisasutused igal aastal selgelt ja üksikasjalikult, kas nad järgivad kõnealust suunist või soovitust.

2 a. EKJA teavitab artikli 28 lõikes 4 a osutatud aruandes Euroopa Parlamenti, nõukogu ja komisjoni välja antud suunistest ja soovitustest ning sellest, millised pädevad asutused ei ole neid järginud, ning kirjeldab, kuidas EKJA kavatseb tagada, et nad tema soovitusi ja suuniseid edaspidi järgivad.

Artikkel 9

Liidu õiguse rikkumine

1. Kui pädev asutus ei ole ▐ kohaldanud artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusakte või on neid kohaldanud viisil, mis näib olevat liidu õiguse rikkumine, kusjuures see hõlmab ka vastavalt artiklitele 7 ja 7 e kehtestatud regulatiivseid tehnilisi standardeid ja tehnilisi rakendusstandardeid , jättes eelkõige tagamata, et finantseerimisasutus täidab kõnealustes õigusaktides sätestatud nõudeid, võib EKJA rakendada käesoleva artikli lõigetes 2, 3 ja 6 sätestatud volitusi.

2. EKJA võib ühe või mitme pädeva asutuse või komisjoni , Euroopa Parlamendi, nõukogu või sidusrühmade kogu taotlusel või omal algatusel pärast asjaomase pädeva asutuse teavitamist uurida liidu õiguse võimalikku rikkumist või kohaldamata jätmist .

2 a. Ilma et see piiraks artikliga 20 ettenähtud volitusi, esitab pädev asutus viivitamata EKJA-le kogu teabe, mida EKJA peab uurimise läbiviimiseks vajalikuks.

3. EKJA võib hiljemalt kahe kuu jooksul pärast uurimise algatamist esitada asjaomasele pädevale asutusele soovituse meetmete kohta, mida tuleb võtta liidu õiguse järgimiseks.

3 a. Pädev asutus teavitab kümne tööpäeva jooksul alates soovituse kättesaamisest EKJAt meetmetest, mida ta on võtnud või kavatseb võtta, et tagada liidu õiguse järgimine.

4. Kui pädev asutus ei ole taganud liidu õiguse järgimist ühe kuu jooksul alates EKJA soovituse kättesaamisest, võib komisjon EKJA esitatud teabe alusel või omal algatusel anda välja ametliku arvamuse , mille kohaselt nõutakse pädevalt asutuselt Euroopa Liidu õiguse järgimiseks vajalike meetmete võtmist. Komisjoni ametliku arvamuse puhul võetakse arvesse EKJA soovitust.

Komisjon annab sellise ametliku arvamuse välja hiljemalt kolme kuu jooksul alates soovituse vastuvõtmisest. Komisjon võib kõnealust ajavahemikku pikendada ühe kuu võrra.

▐

EKJA ja pädevad asutused esitavad komisjonile kogu vajaliku teabe.

5. Pädev asutus teavitab kümne tööpäeva jooksul alates lõikes 4 osutatud ametliku arvamuse kättesaamisest komisjoni ja EKJAt meetmetest, mida ta on võtnud või kavatseb võtta komisjoni ametliku arvamuse järgimiseks .

6. Kui pädev asutus ei järgi ▐ lõikes 4 osutatud ametlikku arvamust kõnealuses lõikes kindlaks määratud ajavahemiku jooksul ja kui tuleb õigeaegselt võtta meetmeid selle tagamiseks, et järgitakse liidu õigust, et sellega säilitada või taastada võrdsed konkurentsitingimused turul või tagada finantssüsteemi nõuetekohane toimimine ja terviklikkus, võib EKJA, ilma et see piiraks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 kohaseid komisjoni volitusi, võtta juhul, kui artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktide asjakohaseid nõudeid kohaldatakse vahetult finantseerimisasutuste suhtes vastavalt artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktidele , vastu finantseerimisasutustele adresseeritavaid üksikotsuseid, millega nõutakse teatavate meetmete võtmist, mida on vaja liidu õiguses sätestatud kohustuste täitmiseks, sealhulgas mis tahes tegevuse lõpetamist.

EKJA otsus on kooskõlas lõike 4 kohaselt komisjoni poolt välja antud ametliku arvamusega .

7. Olenemata asjaolust, kas pädevad asutused on samas küsimuses võtnud varem vastu mis tahes muu otsuse, kohaldatakse lõike 6 kohaselt vastu võetud otsuseid.

Meetmete võtmisel seoses lõike 4 kohases ametlikus arvamuses või lõike 6 kohases otsuses käsitletud küsimustega peavad pädevad asutused järgima vastavalt asjaomast ametlikku arvamust või otsust .

7 a. EKJA märgib artikli 28 lõikes 4 a osutatud aruandes, millised pädevad asutused ja finantseerimisasutused ei ole lõigetes 4 ja 6 osutatud otsuseid järginud.

Artikkel 10

Tegevus eriolukordades

1. Ebasoodsate arengute korral, mis võivad tõsiselt ohustada finantsturgude nõuetekohast toimimist ja terviklikkust või Euroopa Liidu kogu finantssüsteemi või selle osa stabiilsust, soodustab ja vajaduse korral koordineerib EKJA aktiivselt liikmesriikide asjakohaste pädevate järelevalveasutuste võetud meetmeid .

Selleks et EKJA saaks seda soodustavat ja koordineerivat rolli täita, teavitatakse teda kõigist asjaomastest arengutest ning kutsutakse osalema vaatlejana kõikidel asjaomastel liikmesriikide asjakohaste pädevate järelevalveasutuste kohtumistel.

1 a. Komisjon võib omal algatusel või Euroopa Parlamendi, nõukogu, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu või EKJA taotlusel võtta vastu otsuse, mis adresseeritakse EKJA-le ja millega määratakse kindlaks eriolukorra olemasolu käesoleva määruse tähenduses. Komisjon vaatab kõnealuse otsuse läbi üks kord kuus ning kuulutab eriolukorra lõppenuks niipea, kui see on asjakohane.

Kui komisjon teeb kindlaks, et eriolukord on tekkinud, teavitab ta sellest nõuetekohaselt ja viivitamata Euroopa Parlamenti ja nõukogu.

2. Kui komisjon võtab vastu lõike 1 a kohase otsuse, ning erandjuhtudel, kui on vaja liikmesriikide asutuste koordineeritud meetmeid, et reageerida ebasoodsatele arengutele, mis võivad ohustada finantsturgude nõuetekohast toimimist ja terviklikkust või Euroopa Liidu kogu finantssüsteemi või selle osa stabiilsust, võib EKJA teha üksikotsuse, mille kohaselt võtavad pädevad asutused kooskõlas artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktidega vajalikke meetmeid selliste arengutega tegelemiseks , tagades, et finantseerimisasutused ja pädevad asutused täidaksid kõnealustes õigusaktides sätestatud nõudeid.

3. Kui pädev asutus ei järgi käesoleva artikli lõikes 2 osutatud otsust kõnealuses lõikes kindlaks määratud ajavahemiku jooksul, võib EKJA, ilma et see piiraks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 kohaseid komisjoni volitusi, võtta juhul, kui artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktide asjakohaseid nõudeid kohaldatakse vahetult finantseerimisasutuste suhtes, vastu finantseerimisasutustele adresseeritavaid üksikotsuseid, millega nõutakse teatavate meetmete võtmist, mida on vaja liidu õigusaktides sätestatud kohustuste täitmiseks, sealhulgas mis tahes tegevuse lõpetamist.

4. Olenemata asjaolust, kas pädevad asutused on samas küsimuses võtnud varem vastu mis tahes muu otsuse, kohaldatakse lõike 3 kohaselt vastu võetud otsuseid.

Mis tahes meetmed, mida pädev asutus võtab seoses lõigete 2 või 3 kohases otsuses käsitletud küsimustega , on kooskõlas kõnealuste otsustega.

Artikkel 11

Pädevate asutuste vaheliste erimeelsuste lahendamine

1. Kui pädev asutus ei ole nõus selliste meetmete menetluse või sisuga, mida teine pädev asutus võtab valdkonnas, mille puhul on artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktide kohaselt vaja liikmesriikide pädevate asutuste vahelist koostööd, koordineerimist või ühisotsuste vastuvõtmist, või selliste meetmete võtmatajätmisega, võtab EKJA, ilma et see piiraks artiklis 9 sätestatud volitusi, omal algatusel või ühe või mitme asjaomase pädeva asutuse taotlusel juhtpositsiooni, et aidata pädevatel asutustel jõuda kokkuleppele lõigetes 2 kuni 4 osutatud korras.

2. EKJA kehtestab pädevate asutuste vahelise lepitusmenetluse tähtaja, võttes arvesse artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides kindlaks määratud mis tahes asjakohaseid tähtaegu ning vaidlusaluse küsimuse keerukust ja kiireloomulisust. Sellel etapil toimib EKJA vahendajana.

3. Kui lepitusetapi lõpuks ei ole asjaomased pädevad asutused jõudnud kokkuleppele, teeb EKJA artikli 29 lõike 1 kolmandas lõigus sätestatud korras asjaomaste pädevate asutuste jaoks vaidluse lahendamiseks siduva otsuse, mille kohaselt peavad kõnealused asutused ▐ kooskõlas liidu õigusega võtma teatavaid meetmeid .

4. Kui pädev asutus ei järgi EKJA vastu võetud otsust ja seetõttu ei suuda tagada, et finantseerimisasutus täidaks artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktidega tema suhtes vahetult kohaldatavaid nõudeid, võtab EKJA, ilma et see piiraks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 kohaseid komisjoni volitusi, ▐ vastu finantseerimisasutustele adresseeritavaid üksikotsuseid, millega nõutakse teatavate meetmete võtmist, mida on vaja liidu õigusest tulenevate kohustuste täitmiseks, sealhulgas mis tahes tegevuse lõpetamist.

4 a. Olenemata asjaolust, kas pädevad asutused on samas küsimuses võtnud varem vastu mis tahes muu otsuse, kohaldatakse lõike 4 kohaselt vastu võetud otsuseid. Mis tahes meetmed, mida pädevad asutused võtavad seoses lõigete 3 või 4 kohase otsuse asjaoludega, on kooskõlas kõnealuste otsustega.

4 b. Eesistuja toob artikli 35 lõikes 2 nimetatud aruandes välja pädevate asutuste vahelised erimeelsused, saavutatud kokkulepped ja niisuguste erimeelsuste lahendamiseks tehtud otsuse.

Artikkel 11 a

Pädevate asutuste vaheliste erimeelsuste lahendamine valdkonnaülesel tasandil

Ühiskomitee lahendab vastavalt artiklites 11 ja 42 sätestatud korrale valdkonnaüleseid erimeelsusi, mis võivad tekkida käesoleva määruse ning määruse (EL) nr …/2010 [Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutus] ja määruse (EL) nr …/2010 [Euroopa Pangandusjärelevalve Asutus] artikli 2 lõikes 2 määratletud ühe või mitme pädeva asutuse vahel.

Artikkel 12

Järelevalvekolleegiumid

1. EKJA aitab edendada ja kontrollida direktiivis 2006/48/EÜ osutatud järelevalvekolleegiumide tõhusat , tulemuslikku ja järjepidevat toimimist ning liidu õiguse ühtset kohaldamist kõigis kolleegiumides. EKJA töötajatel on võimalus osaleda kõigis tegevustes, sealhulgas kohapealsetes kontrollides, mida teostavad koos kaks või enam pädevat asutust.

2. Vajaduse korral juhib EKJA järelevalvekolleegiume . Sellisel juhul käsitatakse EKJAt pädeva asutusena asjakohase õigusakti tähenduses ▐. Ta täidab vähemalt järgmisi ülesandeid:

a) järelevalvekolleegiumide töö hõlbustamiseks kogub ja jagab asjakohast teavet nii tava- kui ka eriolukordades ning loob kesksüsteemi, mille kaudu on selline teave kättesaadav järelevalvekolleegiumides osalevatele pädevatele asutustele, ja haldab seda süsteemi;

b) algatab ja koordineerib kogu liitu hõlmavaid stressiteste, mille abil hinnatakse eelkõige artiklis 12 b kindlaks määratud finantseerimisasutuste võimet kohaneda ebasoodsate turusuundumustega, ja tagab, et selliste testide läbiviimisel kohaldatakse liikmesriikide tasandil võimalikult ühtset metoodikat;

c) kavandab ja juhib järelevalvealast tegevust tavatingimustes ja eriolukordades, sealhulgas riskide hindamist, millega finantseerimisasutused kokku puutuvad või võivad kokku puutuda, ning

d) teostab järelevalvet pädevate asutuste tegevuse üle.

3 a. EKJA võib väljastada artiklite 7, 7 e ja 8 alusel vastu võetud regulatiivseid ja rakendusstandardeid, suuniseid ja soovitusi, et ühtlustada järelevalve toimimist ja järelevalvekolleegiumide poolt vastu võetud parimaid tavasid. Järelevalveasutused kiidavad heaks iga kolleegiumi toimimist reguleeriva kirjaliku korra, et tagada kõikide kolleegiumide sidus toimimine.

3 b. Õiguslikult siduv vahendajaroll peaks võimaldama EKJA-l lahendada artiklis 11 sätestatud menetluskorra alusel pädevate asutuste vahelisi vaidlusi. Kui asjaomases järelevalvekolleegiumis ei ole võimalik kokkulepet saavutada, võib EKJA teha asjaomase asutuse suhtes vahetult kohaldatavaid järelevalvealaseid otsuseid.

Artikkel 12 a

Üldsätted

1. EKJA pöörab erilist tähelepanu finantsteenuste osutamise katkemise riskidele, i) mis on tingitud häiretest kogu finantssüsteemi või mõne selle osa toimimises ning ii) millel võivad olla tõsised negatiivsed tagajärjed siseturule ja reaalmajandusele (süsteemne risk), ja tegeleb nimetatud riskidega. Kõik finantsvahendajate, turgude ja infrastruktuuri tüübid võivad olla teatud määral süsteemselt olulised.

2. EKJA töötab koos Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga välja ühtse kvantitatiivsete ja kvalitatiivsete näitajate kogumi (riskinäidikud), mis on aluseks artiklis 12 b kindlaks määratud piiriülestele asutustele koostatavale järelevalvereitingule. Asutuse riskiprofiilis toimunud oluliste muutuste arvesse võtmiseks vaadatakse reiting korrapäraste ajavahemike järel läbi. Järelevalvereiting on põhielement, mille alusel otsustatakse, kas teostada raskustes oleva asutuse üle otsest järelevalvet või sekkuda tema tegevusse.

3. Ilma et see piiraks artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktide kohaldamist, pakub EKJA vajaduse korral välja täiendavate regulatiivsete ja rakendusstandardite kavandid ning suunised ja soovitused artiklis 12 b kindlaks määratud asutuste jaoks.

4. EKJA teostab järelevalvet piiriüleste asutuste üle, mis võivad kujutada endast süsteemset riski, nagu on määratletud artiklis 12 b. Sellistel juhtudel tegutseb EKJA pädevate asutuste kaudu.

5. EKJA loob kriisiohjamisüksuse, mis on volitatud viima ellu kriisiohjamise selgelt määratletud juhtimis- ja töömeetodeid alates varajasest sekkumisest kuni kriisi lahendamise ja maksejõuetuks tunnistamiseni ning juhtima selliseid menetlusi.

Artikkel 12 b

Süsteemset riski põhjustada võivate piiriüleste asutuste kindlaksmääramine

1. Pärast Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga konsulteerimist võib järelevalvenõukogu artikli 29 lõikes 1 sätestatud menetluse alusel määrata kindlaks piiriülesed asutused, millele EKJA peab nende poolt põhjustatava võimaliku süsteemse riski tõttu kohaldama otsest järelevalvet või millega peab tegelema artiklis 12 c osutatud kriisiohjamisüksus.

2. Niisuguste finantseerimisasutuste kindlaksmääramise kriteeriumid on kooskõlas finantsstabiilsuse nõukogu (FSB), Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) ja Rahvusvaheliste Arvelduste Panga (BIS) kehtestatud kriteeriumidega.

Artikkel 12 c

Kriisiohjamisüksus

1. Pangakriiside ohjamise üksuse ülesanne on säilitada finantsstabiilsus ja minimeerida artiklis 12 b kindlaks määratud asutuste raskuste laastav mõju ülejäänud süsteemile ja kogu majandusele ning piirata kulusid maksumaksjatele, austades proportsionaalsuse põhimõtet ja võlausaldajate hierarhiat ning tagades võrdse piiriülese kohtlemise.

2. Kriisiohjamisüksus on volitatud täitma lõikes 1 nimetatud ülesandeid, et taastada raskustes olevate asutuste töövõime või otsustada lõpetada elujõuetute asutuste tegevus (otsustav tegur moraalse ohu piiramiseks). Muude tegevuste hulgas võib see nõuda kapitalihulga muutmist või likviidsuse parandamist, kohandada tegevusvaldkondi, parandada protsesse, nimetada ametisse ja vahetada välja juhatuse liikmeid, soovitada tagatisi, laenude võtmist, likviidsusabi kasutamist, täielikku või osalist müümist, asutada toimiva panga / rämpspanga või ajutise panga, konverteerida võla omakapitaliks (asjakohase allahindamisega) või võtta asutuse ajutiselt riigiomandisse.

3. Pangakriiside ohjamise üksus koosneb EKJA järelevalvenõukogu nimetatud ekspertidest, kel on finantseerimisasutuste restruktureerimise, saneerimise ja likvideerimise alased teadmised.

Artikkel 12 d

Liikmesriikide kindlustuse tagatisskeemide Euroopa raamistik

1. EKJA aitab talle käesoleva määrusega antud volituste alusel kaasa liikmesriikide kindlustuse tagatisskeemide Euroopa raamistiku väljatöötamisele, et tagada liikmesriikide kindlustuse tagatisskeemide piisav rahastamine asjaomaste finantseerimisasutuste osamaksudest, sh niisuguste finantseerimisasutuste osamaksudest, mis tegutsevad liidus, kuid mille peakorter asub muus liikmesriigis või väljaspool liitu, ning tagada kaitstuse kõrge tase kõikidele kindlustusvõtjatele kogu liitu hõlmavas ühtlustatud raamistikus.

2. Artiklit 8, milles käsitletakse EKJA volitusi võtta vastu suuniseid ja soovitusi, kohaldatakse ka kindlustuse kompenseerimise skeemide suhtes.

3. Komisjon võib käesoleva määruse artiklites 7–7 d sätestatud korras võtta vastu regulatiivseid tehnilisi standardeid ja tehnilisi rakendusstandardeid, nagu on sätestatud artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides.

Artikkel 12 e

Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Stabiilsusfond

1. Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Stabiilsusfond (stabiilsusfond) luuakse eesmärgiga tugevdada finantssüsteemi kulude arvessevõtmist (sealhulgas nõuda täielikult sisse eelarvekulud) ning aidata lahendada raskustes olevate piiriüleste finantseerimisasutuste kriise. Fondiga võivad ühineda ainult ühes liikmesriigis tegutsevad finantseerimisasutused. Stabiilsusfond võtab asjakohaseid meetmeid vältimaks olukorda, kus abi kättesaadavus põhjustab moraalset ohtu.

2. Stabiilsusfondi rahastatakse kõigi artiklis 12 b kindlaks määratud finantseerimisasutuste otseste osamaksete kaudu. Osamaksete suurus on proportsionaalne riskitasemega ja neist igaühe panusega süsteemsesse riski ning üldise riski varieerumisega aja jooksul, nagu on kindlaks määratud nende riskinäidikute abil. Nõutavate osamaksete suuruse puhul võetakse arvesse üldisemaid majandusolusid ja finantseerimisasutuste vajadust hoida kapitali muude regulatiivsete ja äritegevusega seotud nõuete jaoks.

3. Stabiilsusfondi juhib EKJA poolt viieks aastaks ametisse nimetatud nõukogu. Nõukogu liikmed valitakse liikmesriikide ametiasutuste poolt soovitatud töötajate hulgast. Stabiilsusfondi juurde luuakse ka nõuandekogu, mis koosneb stabiilsusfondis osalevate finantseerimisasutuste hääleõiguseta esindajatest. Stabiilsusfondi nõukogu võib teha ettepaneku, et EKJA volitaks stabiilsusfondi likviidsuse juhtimise hea mainega asutustele (nagu Euroopa Investeerimispank) ning selle vahendid investeeritakse turvalistesse ja likviidsetesse vahenditesse.

4. Kui finantseerimisasutuste osamaksetest kogunenud vahenditest raskuste ületamiseks ei piisa, võib stabiilsusfond suurendada oma vahendeid võlakirjade emiteerimise või muude rahaliste vahendite abil.

Artikkel 13

Ülesannete ja kohustuste delegeerimine

1. Pädevad asutused võivad volitatud asutuse nõusolekul käesolevas artiklis sätestatud tingimustel delegeerida ülesandeid ja kohustusi EKJA-le või teistele pädevatele asutustele . Liikmesriigid võivad kehtestada kohustuste delegeerimisega seonduvad erimenetlused, mida tuleb järgida enne selliste delegeerimiskokkulepete sõlmimist asjaomase liikmesriigi pädevate asutuste poolt, ning piirata delegeerimise ulatust, nii et see hõlmaks vaid seda, mis on vajalik piiriüleste finantseerimisasutuste ja piiriüleste kontsernide tõhusaks järelevalveks.

2. EKJA ergutab ja lihtsustab ülesannete ja kohustuste delegeerimist pädevate asutuste vahel, määratledes ülesanded ja kohustused, mida saab delegeerida või ühiselt täita, ning edendades parimaid tavasid.

2 a. Kohustuste delegeerimise tulemuseks on artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktides sätestatud pädevuste ümberjaotamine. Delegeeritud kohustustega seotud menetlust, jõustamist ning halduslikku ja kohtulikku läbivaatamist reguleerib selle asutuse õigus, kellele kohustused delegeeritakse.

3. Pädevad asutused teavitavad EKJAt delegeerimiskokkulepetest, mida nad kavatsevad sõlmida. Nad ei sõlmi kõnealuseid lepinguid enne ühe kuu möödumist EKJA teavitamisest.

EKJA võib kavandatud kokkuleppe kohta esitada arvamuse ühe kuu jooksul alates sellekohase teabe saamisest.

EKJA avaldab kõik pädevate asutuste vahel sõlmitud delegeerimiskokkulepped asjakohaste vahendite abil, et tagada kõigi asjaomaste isikute nõuetekohane teavitamine.

Artikkel 14

Ühine järelevalvekultuur

1. EKJA-l on oluline roll Euroopa ühise järelevalvekultuuri ja ühtsete järelevalvetavade kujundamisel ning ühtsete menetluste ja lähenemisviiside tagamisel kogu Euroopa Liidus. EKJA-l on vähemalt järgmised ülesanded:

a) esitada pädevatele asutustele arvamusi;

b) edendada tõhusat kahe- ja mitmepoolset teabevahetust pädevate asutuste vahel, järgides samas asjakohastes Euroopa Liidu õigusaktides sätestatud konfidentsiaalsus- ja andmekaitsenõudeid;

c) aidata välja töötada kõrgekvaliteedilisi ja ühtseid järelevalvestandardeid, sealhulgas aruandlusstandardeid, ja rahvusvahelisi raamatupidamisstandardeid vastavalt artikli 1 lõikele 2 a;

d) vaadata läbi komisjoni vastuvõetud asjakohaste regulatiivsete tehniliste ja tehniliste rakendusstandardite ning EKJA väljaantud suuniste ja soovituste kohaldamine ning teha vajaduse korral muudatusettepanekuid;

e) koostada valdkondlikke ja valdkondadevahelisi koolitusprogramme, soodustada töötajate vahetust ning julgustada pädevaid asutusi rohkem kasutama lähetusi ja muid vahendeid.

2. EKJA võib vajaduse korral töötada välja uusi praktilisi meetmeid ja lähenemisvahendeid, et edendada ühtseid järelevalvealaseid lähenemisviise ja -tavasid.

Artikkel 15

Vastastikused eksperdihinnangud pädevate asutuste kohta

1. EKJA korraldab ja koostab korrapäraselt vastastikuseid eksperdihinnanguid pädevate asutuste mõne toimingu või kogu tegevuse kohta, et suurendada järelevalvetulemuste sidusust. Selleks töötab EKJA välja meetodid, mille kohaselt asjaomaseid asutusi objektiivselt hinnata ja võrrelda. Vastastikuste eksperdihinnangute teostamisel võetakse arvesse olemasolevat teavet asjaomase pädeva asutuse kohta ning asjaomase asutuse suhtes juba läbiviidud hindamisi.

2. Vastastikused eksperdihinnangud hõlmavad vähemalt järgmiste elementide hindamist:

a) pädeva asutuse ressursside ja juhtimiskorra vastavus nõuetele, eelkõige seoses artiklites 7 kuni 7 e osutatud regulatiivsete tehniliste ja tehniliste rakendusstandardite ning artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktide tõhusa kohaldamisega ja suutlikkusega võtta arvesse turusuundumusi;

b) liidu õiguse ja järelevalvetavade, sealhulgas artiklite 7 ja 8 kohaselt vastu võetud regulatiivsete tehniliste ja tehniliste rakendusstandardite , suuniste ja soovituste kohaldamisel saavutatud lähenemise aste ning hinnang selle kohta, mil määral järelevalvetavad võimaldavad saavutada liidu õiguses sätestatud eesmärke;

c) mõne pädeva asutuse välja töötatud head tavad, mille võiksid üle võtta ka teised pädevad asutused ;

d) liidu õiguse rakendamisel vastu võetud sätete, sealhulgas haldusmeetmete ja vastutavate isikute suhtes kehtestatud sanktsioonide (kui neid sätteid ei ole täidetud) jõustamisega seoses saavutatud tulemuslikkus ja lähenemise ulatus.

3. Vastastikuse eksperdihinnangu alusel võib EKJA esitada artikli 8 kohaselt pädevatele asutustele suuniseid ja soovitusi. EKJA võtab artiklitele 7 kuni 7 e vastavate regulatiivsete tehniliste või tehniliste rakendusstandardite kavandite koostamisels arvesse vastastikuse eksperdihinnangu tulemust Pädevad asutused püüavad järgida EKJA nõuandeid. Kui pädev asutus kõnealuseid nõuandeid ei järgi, põhjendab ta seda EKJA-le.

EKJA teeb üldsusele kättesaadavaks need parimad tavad, mida on võimalik vastastikuste eksperdihinnangutega välja selgitada. Ühtlasi võib kõik muud vastastikuste eksperdihinnangute tulemused teha üldsusele kättesaadavaks, juhul kui pädev asutus, kelle suhtes vastastikust eksperdihinnangut läbi viiakse, annab selleks oma nõusoleku.

Artikkel 16

Koordineerimine

1. EKJA koordineerib üldiselt pädevate asutuste tegevust, eelkõige juhul, kui ebasoodsad arengutendentsid võivad tõsiselt ohustada finantsturgude nõuetekohast toimimist ja terviklikkust või Euroopa Liidu finantssüsteemi stabiilsust.

2. EKJA soodustab Euroopa Liidu koordineeritud meetmete võtmist, tehes selleks muuhulgas järgmist:

1) lihtsustades teabevahetust pädevate asutuste vahel;

2) määrates kindlaks kõigile asjaomastele pädevatele asutustele kättesaadavaks tehtava teabe ja , kui see on võimalik ja asjakohane, kontrollides selle usaldusväärsust;

3) viies pädevate asutuste taotlusel või omal algatusel läbi mittesiduvat vahendamist, ilma et see piiraks artikli 11 kohaldamist;

4) teavitades Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu viivitamata mis tahes võimalikust eriolukorrast ;

4 a) võttes finantsturgude toimimist ohustada võivate arengute korral kõiki vajalikke meetmeid, et hõlbustada asjaomaste pädevate asutuste võetavate meetmete koordineerimist;

4 b) keskendades vastavalt artiklitele 12 ja 20 pädevatelt asutustelt saadud teabe tulenevalt rohkem kui ühes liikmesriigis tegutsevate asutuste suhtes kohaldatavast õigusjärgsest aruandluskohustusest. EKJA jagab seda teavet muude asjaomaste pädevate asutustega.

Artikkel 17

Turusuundumuste hindamine

1. EKJA jälgib ja hindab turusuundumusi oma pädevusvaldkonnas ja vajaduse korral teavitab Euroopa järelevalveasutust (Euroopa Pangandusjärelevalve Asutus), Euroopa järelevalveasutust ( Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutus) , Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu, Euroopa Parlamenti, nõukogu ja komisjoni asjakohastest mikrousaldatavuse suundumustest ning võimalikest riskidest ja nõrkadest kohtadest. EKJA lisab oma hinnangusse finantseerimisasutuste turgude majandusuuringu ning hinnangu selle kohta, milline on võimalike turusuundumuste mõju neile.

1 a. Koostöös Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga algatab ja koordineerib EKJA kogu Euroopa Liitu hõlmavaid hinnanguid finantseerimisasutuste kohanemisvõime kohta ebasoodsate turusuundumuste korral. Selleks töötab ta pädevate asutuste jaoks välja järgmise:

a) ühtsed meetodid, mille kohaselt hinnata majanduslike stsenaariumide mõju asutuste finantsseisundile;

b) ühtsed lähenemisviisid finantseerimisasutuste kohanemisvõimet käsitlevate hindamiste tulemuste edastamise kohta;

b a) ühise metoodika konkreetsete toodete mõju või levitusprotsesside mõju hindamiseks asutuse finantsseisundile ja kindlustusvõtjatele, soodustatud isikutele ja tarbijate teavitamisele.

2. Ilma et see piiraks määruse (EL) nr …/2010 [Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu] kohaseid Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ülesandeid, esitab EKJA vähemalt kord aastas ja vajaduse korral sagedamini Euroopa Parlamendile, nõukogule, komisjonile ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule hinnangu suundumustest, võimalikest riskidest ja nõrkadest kohtadest tema pädevusvaldkonnas.

Kõnealustes hinnangutes liigitab EKJA peamised riskid ja nõrgad kohad ning teeb vajaduse korral ennetavate meetmete või parandusmeetmete ettepanekud.

3. EKJA tagab, et piisaval määral võetakse arvesse valdkondadevahelisi arengutendentse, riske ja nõrku kohti, tehes selleks ühiskomitee kaudu tihedat koostööd Euroopa järelevalveasutusega ( Euroopa Pangandusjärelevalve Asutus ) ning Euroopa järelevalveasutusega ( Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutus) .

Artikkel 18

Rahvusvahelised suhted

1. Ilma et see piiraks Euroopa Liidu institutsioonide ja liikmesriikide pädevust, võib EKJA luua kontakte ja sõlmida halduskokkuleppeid järelevalveasutuste, rahvusvaheliste organisatsioonide ja kolmandate riikide asutustega. Need menetlused ei too Euroopa Liidule ja selle liikmesriikidele õiguslikke kohustusi, ka ei takista need liikmesriike ja nende pädevaid asutusi sõlmimast kahe- või mitmepoolseid kokkuleppeid kolmandate riikidega.

2. EKJA aitab ette valmistada kolmandate riikide järelevalvekorra samaväärsust käsitlevaid otsuseid vastavalt artikli 1 lõikes 2 osutatud õigusaktidele.

3. Artikli 28 lõikes 4 a osutatud aruandes esitab EKJA halduskokkulepped ja samaväärsust käsitlevad otsused ning samaväärsust käsitlevate otsuste koostamisel antud abi, mis on kokku lepitud rahvusvaheliste organisatsioonide või kolmandate riikide asutustega, samuti samaväärsust käsitlevate otsuste andmisel antud abi.

Artikkel 19

Muud ülesanded

1. EKJA võib Euroopa Parlamendi, nõukogu või komisjoni taotlusel või omal algatusel esitada Euroopa Parlamendile, nõukogule või komisjonile arvamusi kõigis tema pädevusvaldkonda kuuluvates küsimustes.

1 a. Juhul kui EKJA ei ole esitanud artikli 1 lõikes 2 nimetatud õigusaktidega kehtestatud tähtaja jooksul regulatiivse tehnilise standardi või tehnilise rakendusstandardi kavandit või kui tähtaega ei ole määratud, võib komisjon sellist kavandit nõuda ja kehtestada selle esitamiseks tähtaja.

Komisjon võib küsimuse kiireloomulisust arvestades taotleda, et regulatiivse tehnilise standardi või tehnilise rakendusstandardi kavand esitatakse enne artikli 1 lõikes 2 nimetatud õigusaktidega kehtestatud tähtaega. Sellisel juhul esitab komisjon asjakohase põhjenduse.

2. Seoses direktiivi 2009/138/EÜ reguleerimisalasse kuuluvate ühinemiste ja omandamisega seotud usaldatavusnormatiivide täitmise hindamisega , mille puhul kõnealune direktiiv eeldab konsulteerimist kahe või enama liikmesriigi pädevate asutuste vahel, võib EKJA ühe asjaomase pädeva asutuse taotlusel anda välja ja avaldada arvamuse, mis käsitleb usaldatavusnormatiivide täitmise hindamist ▐. Arvamus antakse välja viivitamata ja igal juhul enne hindamisperioodi lõppu vastavalt direktiivile 2009/138/EÜ. Valdkondade suhtes, mille kohta EKJA võib anda välja arvamuse, kohaldatakse artiklit 20.

Artikkel 20

Teabe kogumine

1. EKJA taotlusel annavad liikmesriikide pädevad asutused EKJA-le kogu teabe, mida on vaja käesoleva määrusega ettenähtud ülesannete täitmiseks tingimusel, et adressaat omab asjakohastele andmetele seaduslikku ligipääsuõigust ja teabetaotlus vastab kõnealuse ülesande iseloomule .

1 a. EKJA võib ka nõuda, et teavet esitataks korrapäraste ajavahemike järel. Kõnealuste taotluste puhul kasutakse võimaluse korral ühtseid aruandlusvorme.

1 b. Liikmesriigi pädeva asutuse nõuetekohaselt põhjendatud taotluse alusel võib EKJA edastada mis tahes teavet, mis on pädevale asutusele vajalik tema ülesannete täitmiseks, vastavalt valdkondlikes õigusaktides ja artiklis 56 kehtestatud ametisaladuse hoidmise kohustustele.

1 c. Enne käesoleva artikli kohast teabe taotlemist ja aruandluskohustuse dubleerimise vältimiseks võtab EKJA kõigepealt arvesse Euroopa statistikasüsteemi ja Euroopa Keskpankade Süsteemi koostatud, levitatud ja töödeldud olemasolevaid asjaomaseid statistilisi andmeid.

2. Kui teave ei ole kättesaadav või kui pädevad asutused ei tee seda õigeaegselt kättesaadavaks, võib EKJA esitada nõuetekohaselt põhjendatud taotluse asjaomase liikmesriigi muudele järelevalveasutustele, rahandusministeeriumile (juhul kui ministeeriumi käsutuses on usaldatavusnormatiivide täitmisega seotud teavet), keskpangale või statistikaametile .

2 a. Kui teave ei ole kättesaadav või kui seda ei tehta lõigete 1 või 2 alusel õigeaegselt kättesaadavaks, võib EKJA esitada nõuetekohaselt põhjendatud taotluse otse asjakohastele finantseerimisasutustele. Põhjendatud taotluses selgitatakse, miks asjaomast konkreetset finantseerimisasutust käsitlevaid andmeid vajatakse.

EKJA teavitab asjakohaseid pädevaid asutusi lõigete 2 ja 2 a kohastest taotlustest.

EKJA taotlusel aitavad pädevad asutused EKJA-l sellist teavet koguda.

3. EKJA võib kasutada käesoleva artikli alusel saadud konfidentsiaalset teavet ainult käesoleva määrusega ettenähtud ülesannete täitmiseks.

Artikkel 21

Suhted Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga

1. EKJA teeb korrapäraselt tihedat koostööd Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga.

2. EKJA ▐ esitab Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule korrapäraselt ajakohastatud teavet, mida kõnealusel nõukogul on vaja oma ülesannete täitmiseks. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ülesannete täitmiseks vajalikud andmed, mis ei ole kokkuvõtlikul kujul või koondvormis, esitatakse põhjendatud taotluse korral viivitamata Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule vastavalt määruse (EÜ) nr …/2010 [Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu] artiklile [15]. EKJA kehtestab koostöös Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga asjakohase sisekorra konfidentsiaalse teabe edastamiseks, eelkõige seoses konkreetsete finantseerimisasutustega.

3. Kooskõlas artiklitega 4 ja 5 tagab EKJA, et määruse (EL) nr …/2010 [Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu] artikli [16] kohastele Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu hoiatustele ja soovitustele võetakse nõuetekohaseid järelmeetmeid.

4. Pärast Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu hoiatuse või soovituse saamist korraldab EKJA viivitamata järelevalvenõukogu koosoleku ja hindab sellise hoiatuse või soovituse mõju oma ülesannete täitmisele.

Asjakohase otsustamismenetluse käigus teeb EKJA otsuse