[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel, 24.3.2010

KOM(2010) 104 lõplik

2010/0066 (APP)

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS nr …/2010/EL,

tõhustatud koostöö lubamise kohta abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas

{KOM(2010) 105 lõplik}

SELETUSKIRI

SISSEJUHATUS

1. 17. juulil 2006 võttis komisjon vastu ettepaneku[1] nõukogu määruse kohta, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2201/2003[2] seoses kohtualluvusega ning abieluasjades kohaldatavat õigust käsitlevate eeskirjade kehtestamisega („Rooma III”)[3].

2. Nõukogu määruse ettepaneku õiguslik alus oli EÜ asutamislepingu artikli 61 punkt c ja artikli 67 lõige 1[4]. Ettepanekus käsitleti tsiviilasjades tehtavat õigusalast koostööd ning see sisaldas „perekonnaõigusega seonduvaid aspekte”. Selline õiguslik alus nõudis ühehäälset otsust. Euroopa Parlament esitas oma arvamuse 21. oktoobril 2008[5].

3. Alates 2006. aasta oktoobrist oli komisjoni ettepanek arutlusel tsiviilõiguse töörühmas (Rooma III). Tegu oli eesistujariikide Saksamaa, Portugali kui ka Sloveenia prioriteediga. 2007. aasta aprillis arutati ettepanekut nõukogu istungil ja ministrid jõudsid kokkuleppele teatavates suunistes.

4. 2008. aasta keskpaigaks olid arutelud jõudnud punkti, kus näis, et mõnel liikmesriigil on spetsiifilised probleemid, mille tõttu neil ei ole võimalik määruse ettepanekut heaks kiita. Eelkõige üks liikmesriik ei pidanud kohaseks, et tema kohtud peaksid abielulahutuse puhul kohaldama välisriigi õigust, mis on tema arvates selles riigis abielulahutuse puhul kohaldatavast õigusest piiravam, ning soovis jätkata oma materiaalõiguse kohaldamist kõikide selle riigi kohtutes taotletavate abielulahutuste suhtes ( lex fori lähenemisviis). Samas arvas enamik liikmesriike, et kohaldatavat õigust käsitlevad eeskirjad on määruse ettepaneku oluline osa. Nad toetasid ettepanekus kehtestatud põhimõtet, mille kohaselt tuleks kohaldada selle riigi õigust, millega abikaasadel on tihe seos, ning see tähendaks teatavatel juhtudel abielulahutuse puhul välisriigi õiguse kohaldamist.

5. Üksteise järel nõukogu eesistujana tegutsenud riigid ja komisjon püüdsid leida lahendusi, nähes määruse ettepanekus ette erinevaid võimalusi, mis tagaks kohtu asukohariigi õiguse laiema kohaldamisala ilma ettepaneku põhieesmärke ohtu seadmata. Need ühised jõupingutused jäid paraku tulemuseta.

6. Seetõttu jõudsid ministrid nõukogu 5.–6. juuni 2008. aasta istungil järeldusele, et „määruse [ettepaneku] väljatöötamise jätkamise osas puudus üksmeel ning et ületamatute raskuste tõttu ei olnud üksmeelt [nõudvat otsust] võimalik praegu ega ka lähitulevikus saavutada”. Nõukogu tegi kindlaks, et „[määruse ettepaneku] eesmärke ei olnud aluslepingute asjakohaseid sätteid kohaldades võimalik saavutada mõistliku tähtaja jooksul”[6].

7. 2008. aasta juulis-augustis esitas üheksa liikmesriiki (Bulgaaria, Kreeka, Hispaania, Itaalia, Luksemburg, Ungari, Austria, Rumeenia ja Sloveenia) komisjonile taotluse, märkides, et nad soovivad sisse seada omavahelise tõhustatud koostöö abieluasjade suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas ja et komisjon peaks esitama nõukogule sellesisulise ettepaneku. 2009. aasta jaanuaris esitas sarnase taotluse ka Prantsusmaa. 3. märtsil 2010 võttis Kreeka oma taotluse tagasi.

8. Käesolev ettepanek on komisjoni vastus neile taotlustele.

Tõhustatud koostöö õiguslik alus

9. Tõhustatud koostöö on reguleeritud Euroopa Liidu lepingu (edaspidi „ELi leping”) artikliga 20 ja Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artiklitega 326–334. Kõnealuste sätete mõjuks on, et abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonna tõhustatud koostöö rakendamiseks on vaja kaht ettepanekut:

10. ELi toimimise lepingu artikli 329 lõikel 1 põhinev komisjoni ettepanek: nõukogu otsus tõhustatud koostöö lubamise kohta abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas, ning

11. ELi toimimise lepingu artikli 81 lõikel 3 põhinev komisjoni ettepanek: nõukogu määrus tõhustatud koostöö rakendamise kohta abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas[7].

Hinnang tõhustatud koostöö juriidilistele tingimustele

Otsus tõhustatud koostöö lubamise kohta viimase abinõuna ja vähemalt üheksa liikmesriigi osalemine

12. ELi lepingu artikli 20 lõikes 2 on sätestatud, et otsuse tõhustatud koostöö lubamise kohta võib nõukogu vastu võtta üksnes viimase abinõuna, kui ta on kindlaks teinud, et EL tervikuna ei ole võimeline selle koostöö eesmärke mõistliku aja jooksul saavutama, ning tingimusel, et selles koostöös osaleb vähemalt üheksa liikmesriiki.

13. Nagu eespool nimetatud, jõudis nõukogu oma 5.–6. juuni 2008. aasta istungil järeldusele, et 2006. aasta ettepaneku väljatöötamise jätkamise osas puudus üksmeel ning et ületamatute raskuste tõttu ei olnud üksmeelt nõudvat otsust võimalik tollal ega ka lähitulevikus saavutada. Nõukogu tegi kindlaks, et määruse ettepaneku eesmärke ei olnud aluslepingute asjakohaseid sätteid kohaldades võimalik saavutada mõistliku tähtaja jooksul. Seetõttu jõudis nõukogu järeldusele, et muud, ELi kui terviku jaoks sobilikku lahendust ei ole võimalik leida ja et viimase abinõuna võib kasutada tõhustatud koostööd.

14. Tänaseks on komisjon saanud taotlused üheksalt liikmesriigilt (Bulgaaria, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Luksemburg, Ungari, Austria, Rumeenia ja Sloveenia), milles märgitakse, et nad kavatsevad abieluasjade suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas sisse seada omavahelise tõhustatud koostöö.

Aluslepingutega hõlmatud valdkond

15. ELi toimimise lepingu artikli 329 lõikes 1 on sätestatud, et tõhustatud koostöö võib sisse seada „mõnes aluslepingutega hõlmatud valdkonnas”.

16. Üheksa liikmesriiki on taotlenud luba seada sisse omavaheline tõhustatud koostöö „abieluasjade suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas (Rooma III)”. See koostöö hõlmab kollisiooninorme, millega määratakse, millist materiaalõigust kohaldatakse rahvusvahelise lahutuse suhtes, mis on seotud rohkem kui ühe õiguskorraga. Kollisiooninorme on nimetatud ELi toimimise lepingu artikli 81 lõikes 2 toodud meetmete loetelus eraldi punktina ning artikli 81 lõikes 3 eristatakse üldisi tsiviil- ja kaubandusvaldkonna kollisiooninorme ning perekonnaõigust käsitlevaid meetmeid. Komisjon on seisukohal, et perekonnaõiguse kollisiooninormid kujutavad endast aluslepingute tähenduses küll piiratud, kuid siiski täpselt määratletud valdkonda, milles võib sisse seada tõhustatud koostöö.

17. Sellega seoses tuleb täpsustada, et kavandatava tõhustatud koostöö valdkond, „abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatav õigus” ei hõlma lahutuse omandiõiguslikke tagajärgi käsitlevaid kollisiooninorme[8]. Teemaks ei ole ka lahutust käsitlev materiaalõigus, s.t lahutuse põhjused ega selle taotlemise menetlus.

ELi eesmärkide edendamine, tema huvide kaitsmine ja integratsiooniprotsessi tugevdamine

Üldine taust

18. Võttes nõuetekohaselt arvesse eespool nimetatud komisjoni 2006. aasta ettepaneku mõjuhinnangu[9] asjaomaseid osi ja seletuskirja, on tõhustatud koostöö eesmärgiks pakkuda selge ja terviklik õiguslik raamistik, hõlmates abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatavat õigust ning andes abikaasadele teatava vabaduse kohaldatava õiguse valimiseks.

19. Eespool nimetatud mõjuhindamisprotsessi osana konsulteeris komisjon ulatuslikult sidusrühmadega. Seda tehti 2005. aastal koostatud rohelise raamatu näol, mis käsitleb lahutusasjades kohaldatavat õigust ja kohtualluvust[10]. Rohelises raamatus tõsteti esile mitmeid puudusi praeguses olukorras ning esitati probleemide lahendamiseks mitmesuguseid võimalusi. Alternatiivid hõlmasid muuhulgas praeguse olukorra säilitamist, kollisiooninormide ühtlustamist, kohaldatava õiguse valikul abikaasadele piiratud valikuvõimaluse pakkumist ning lõpuks eri lahenduste kombinatsiooni. Komisjon korraldas 2006. aastal avaliku ärakuulamise ja ekspertide koosoleku. Enamikus vastustes teadvustati vajadust parandada õiguskindlust ja etteaimatavust, võtta kasutusele poolte teatav autonoomia ning vältida „võidujooksu kohtusse“. Mitu sidusrühma väljendasid muret, et kollisiooninormide ühtlustamine kohustaks kohtuid kohaldama välisriikide õigust ning et see võiks tekitada abieluõiguslike menetluste puhul viivitusi ja lisakulusid. Avaliku arvamuse uuringust ilmnes, et 60 % eurooplastest ootavad, et EL annaks panuse teises liikmesriigis aset leidvat abielulahutust käsitlevate õigusnormide lihtsustamisse[11].

20. Tõhustatud koostöö abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas puudutaks igal aastal kümneid tuhandeid ELis lahutavaid rahvusvahelisi abielupaare. Igal aastal abiellub palju eri liikmesriikidest pärit eurooplasi ja nii leiab igal aastal Euroopas aset ka palju rahvusvahelisi abielulahutusi.

21. ELis on ligikaudu 122 miljonit abielus paari, kellest umbes 16 miljonit (13 %) on oletatavasti rahvusvahelised[12]. Näiteks 2007. aastal sõlmiti Euroopa Liidus 2 400 000 abielu, millest ligikaudu 300 000 olid rahvusvahelised. Ehkki rahvusvahelised abielud on koondunud peamiselt mõnda suuremasse Euroopa riiki, sõlmitakse selliseid abielusid kõikjal Euroopa Liidus, mistõttu puudutavad need suurt hulka Euroopa kodanikke.

22. 2007. aastal lahutati Euroopa Liidu 27 liikmesriigis 1 040 000 abielu, millest 140 000-l (13 %-l) oli rahvusvaheline element. 2007. aastal olid uute rahvusvaheliste abielulahutuste suurima osakaaluga Euroopa Liidu liikmesriigid Saksamaa (34 000), Prantsusmaa (20 500) ja Ühendkuningriik (19 500).

Abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonna praegune olukord

23. Praegu, kus Euroopa Liidu õigusnormid puuduvad, on 24s ELi tsiviilasjades tehtavas õigusalases koostöös osalevas liikmesriigis ja kahes liikmesriigis, kes võivad otsustada selles osaleda, 26 erinevat abielulahutust käsitlevate kollisiooninormide kogumikku[13]. Enamik liikmesriike määrab kohaldatava õiguse ühendavate tegurite alusel, selle eesmärk on tagada menetlemine abieluga kõige tihedamalt seotud õiguskorra kohaselt. Teised liikmesriigid kohaldavad abieluõiguslike menetluste korral süstemaatiliselt oma riiklikke õigusakte ( lex fori , asukohariigi õigus).

24. Praegune olukord võib rahvusvahelise elemendiga abieluõiguslike menetluste korral tekitada mitmeid probleeme. Asjaolu, et materiaalõiguse ja kollisiooninormidega seotud riiklikud õigusaktid on väga erinevad, tekitab õiguskindlusetust. Riiklike kollisiooninormide suurte erinevuste ja nende keerukuse tõttu on rahvusvahelistel abielupaaridel abieluõiguslikus menetluses raske prognoosida, millist õigust kohaldatakse. Enamik liikmesriikidest ei võimalda abikaasadel valida abieluõiguslike menetluste suhtes kohaldatavat õigust. See võib viia sellise õiguse kohaldamiseni, millega abikaasad on ainult nõrgalt seotud ja tulemuseni, mis ei vasta kodanike õiguspärastele ootustele. Lisaks võivad praegused eeskirjad ajendada ühte abikaasat pöörduma kohtusse enne, kui seda on jõudnud teha teine abikaasa, et tagada oma huvide kaitsmiseks menetlemine teatava õiguse alusel (nn võidujooks kohtusse).

25. Väga raske on hinnata majanduslikku kulu, mida põhjustab abielulahutust käsitlevate kollisiooninormide ühtlustamata jätmine. Komisjoni tellimusel abieluvararežiimide kohta teostatud mõjuhinnangus leiti, et lahutatavate rahvusvaheliste abieludega seonduvate probleemidega kaasnevad kulud võivad ELis ulatuda 205 miljoni euroni. Kulusid võib tekkida kohtutele, abikaasadele ja kolmandatele isikutele[14].

Abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonna tõhustatud koostöö eelised

26. Abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonna tõhustatud koostööd taotlevad üheksa liikmesriiki: Bulgaaria, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Luksemburg, Ungari, Austria, Rumeenia ja Sloveenia. Kõnealuse üheksa taotleva liikmesriigi rahvaarv on kokku 216,3 miljonit inimest. See on peaaegu pool (44 %) ELi elanikkonnast[15]. Rahvusvaheliste abielude ja abielulahutuste osakaal neis osalevates liikmesriikides on umbes 13 %,[16] s.t keskmiselt sama kui ELis tavapäraselt. Neis riikides leiab aastas aset hinnanguliselt 440 000 abielulahutust, millest 53 000-l on rahvusvahelisi elemente[17]. Tõhustatud koostöös võivad osaleda kõik liikmesriigid; mida rohkem liikmesriike osaleb, seda suurem on nende kodanike arv, keda küsimus puudutab .

27. Abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonna tõhustatud koostöö tooks kodanikele kasu järgmisel viisil:

28. Õiguskindluse ja etteaimatavuse parandamine. Tõhustatud koostööga kehtestatakse abielulahutuse ja lahuselu valdkonnas ühtlustatud kollisiooninormid, mis võimaldavad abikaasadel lihtsalt prognoosida, millist õigust nende abieluõiguslikus menetluses kohaldatakse. Kohaldatava õiguse aluseks on eelkõige abikaasade valik. Valik on piiratud õigusega, millega abielul on tihe seos. See aitab vältida „eksootiliste“ õigusaktide kohaldamist, millega abikaasadel on vähe kokkupuuteid või puuduvad need üldse. Valikuvõimaluse kasutamata jätmise korral määrab enamik liikmesriike kohaldatava õiguse ühendavate tegurite alusel, et tagada menetlemine abieluga kõige tihedamalt seotud õiguskorra kohaselt. See suurendab oluliselt õiguskindlust ja etteaimatavust nii abikaasade kui õigusala töötajate jaoks.

29. Paindlikkuse suurendamine poolte teatava autonoomia kaudu. Abieluasjades on praegu väga vähe ruumi poolte autonoomiale. Riiklikud kollisiooninormid näevad teatavas olukorras ette põhimõtteliselt ainult ühe lahenduse, st nende riikide õigusaktide kohaldamise, mille kodanikud abikaasad on, või kohtu asukohariigi õiguse kohaldamise. Tõhustatud koostööga muutub õiguslik raamistik paindlikumaks, andes abikaasadele abielulahutust ja lahuselu käsitlevates menetlustes piiratud võimaluse valida kohaldatavat õigust. Abikaasadele kokkuleppele jõudmise võimaluse andmine on eriti kasulik, kui abielu lahutatakse vastastikusel kokkuleppel.

30. Ühe abikaasa ennetava kohtusse pöördumise („võidujooks kohtusse“) vältimine. Abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonna tõhustatud koostöö eesmärk on tegeleda ka ühe abikaasa ennetava kohtusse pöördumise probleemiga. See võib kaasa tuua sellise õiguse kohaldamise, millega kostjal puudub tihe seos või mis ei arvesta tema huvidega. See raskendab ka lepitustegevust ja jätab vahenduseks liiga vähe aega. Ühtlustatud kollisiooninormide kasutuselevõtmine vähendab tõenäoliselt märgatavalt "võidujooksu kohtusse", kuna osalevate liikmesriikide mis tahes kohus kohaldaks ühistel eeskirjadel põhinevaid õigusakte.

31. On väljendatud teatavat muret, et kollisiooninormide ühtlustamine kohustaks kohtuid kohaldama abielulahutuse suhtes välisriikide õigust ning et see võib tekitada abieluõiguslike menetluste puhul viivitusi ja lisakulusid. Sellised probleemid peaksid praktikas esinema tegelikult harva, sest ühendavad tegurid viiksid enamikul juhtudel kohtu asukohariigi õiguse kohaldamiseni. Praegu välisriigi õiguse kohaldamiseni viivaid ühendavaid tegureid kasutavate liikmesriikide kogemusest ei ilmne suuri raskusi. Üheksa taotleva liikmesriigi praegused kollisiooninormid hõlmavad selliseid ühendavaid tegureid, mis teatavatel juhtudel juba viivadki välisriigi õiguse kohaldamiseni nende kohtutes. Seega ei kaasneks tõhustatud koostööga lisakulude või viivitustega seonduvaid probleeme. Lisaks peaks välisriigi õiguse kohaldamist lihtsustavate meetmete vastuvõtmine võimalikke negatiivseid tagajärgi vähendama[18].

32. Institutsioonilisest seisukohast on tõhustatud koostöö parem kui huvitatud liikmesriikide võimalus alustada läbirääkimisi abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatavat õigust käsitleva rahvusvahelise lepingu üle. Selline alternatiiv oleks kahtlemata vähem eelistatud. Isegi kui tõhustatud koostöö raames vastuvõetavad õigusaktid on siduvad üksnes osalevate liikmesriikide suhtes, kuuluvad need kõnealuses valdkonnas sellest hoolimata ELi kontrolli alla. Nii saab komisjon aluslepingute kohaselt kontrollida õigusaktide nõuetekohast kohaldamist ja Euroopa Kohtul on volitused teha eelotsuseid õigusaktide tõlgendamise küsimuses, mis tagab tõhustatud koostöö raames võetavate meetmete järjepideva ja ühtse tõlgendamise.

ELi lepingu artikli 20 lõike 1 nõuete täitmine

33. ELi lepingu artikli 20 lõikes 1 rõhutatakse, et tõhustatud koostöö eesmärk on edendada liidu eesmärke, kaitsta tema huve ja tugevdada tema integratsiooniprotsessi.

34. Üks ELi ülesandeid on moodustada oma kodanikele vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev sisepiirideta ala, kus isikute vaba liikumine on tagatud (ELi lepingu artikli 3 lõige 2). Õigusel rajanev ala hõlmab õigusalase koostöö arendamist piiriülese toimega tsiviilasjades, lähtudes kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõttest (ELi toimimise lepingu artikli 81 lõige 1). Sellel eesmärgil võib EL vastu võtta meetmeid, mille eesmärk on tagada esiteks kohtuotsuste vastastikune tunnustamine ja täitmine liikmesriikide vahel ja teiseks liikmesriigis kohaldatavate rahvusvahelise eraõiguse normide kokkusobivus (ELi toimimise lepingu artikli 81 lõike 2 punktid a ja c).

35. Kollisiooninormide ühtlustamine lihtsustab kohtuotsuste vastastikust tunnustamist. Asjaolu, et liikmesriikide kohtud kohaldavad teatavas olukorras kohaldatava õiguse kindlaksmääramisel samu kollisiooninorme, tugevdab teistes liikmesriikides tehtud kohtuotsuste suhtes mõlemapoolset usaldust[19].

36. Taotlevate liikmesriikide vaheline tõhustatud koostöö abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas aitaks saavutada ELi eesmärki tagada liikmesriigis kohaldatavate rahvusvahelise eraõiguse normide kokkusobivus, kuna see suurendaks võrreldes praeguse olukorraga kõnealuste normide kokkusobivust. Nagu on selgitatud eespool, on 26s ELi tsiviilasjades tehtavas õigusalases koostöös osalevas liikmesriigis 26 erinevat abielulahutust käsitlevate kollisiooninormide kogumikku. Üheksa taotleva liikmesriigi tõhustatud koostöö korral oleks õiguskordade arv 18, ühtlustades sellega kollisiooninorme ja tugevdades selles valdkonnas ELi integratsiooniprotsessi.

Kooskõla aluslepingute ja ELi õigusega

37. ELi toimimise lepingu artikli 326 kohaselt peab tõhustatud koostöö olema kooskõlas ELi aluslepingute ja õigusega.

38. Tõhustatud koostöö ei mõjutaks olemasolevat õigustikku. Tõhustatud koostöö seataks sisse valdkonnas, milles ELil on jagatud pädevus, kuid milles praegu puuduvad ühised ELi eeskirjad. Esimese perekonnaõiguse valdkonnas vastu võetud ELi õigusaktiga, nõukogu määrusega (EÜ) nr 1347/2000,[20] sätestati eeskirjad kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta kohtuasjades, mis käsitlevad abieluasju ja vanemlikku vastutust abikaasade ühiste laste eest abieluõiguslike menetluste kontekstis. Määrus ei hõlmanud siiski eeskirju kohaldatava õiguse kohta. Nõukogu määrusega (EÜ) nr 2201/2003 tunnistati kehtetuks ja asendati alates 1. märtsist 2005 nõukogu määrus (EÜ) nr 1347/2000, kuid selle jõustumine ei toonud kaasa muudatusi kohaldatava õiguse valdkonnas. Kohaldatava õiguse küsimust kõnealuse määruse koostamise ajal ei tõstatatud, määrusesse võeti üle peaaegu muutmatult nõukogu määruse (EÜ) nr 1347/2000 abieluasju käsitlevad sätted.

39. Abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonna tõhustatud koostöö ei põhjustaks diskrimineerimist kodakondsuse alusel, mis on keelatud ELi toimimise lepingu artikli 18 kohaselt, kuna kavandatavad kollisiooninormid on üldkohaldatavad ja neid kohaldatakse osalevate liikmesriikide kohtute kõigis menetlustes sõltumata poolte kodakondsusest või elukohast. Teisest küljest kohaldavad mitteosalevate liikmesriikide kohtud ka tulevikus oma rahvusvahelise eraõiguse kohaselt oma riiklikke kollisiooninorme nagu praegugi.

Kooskõla siseturu ning majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvusega; tõkete ja diskrimineerimise puudumine kaubanduses, konkurentsimoonutuste puudumine

40. ELi toimimise lepingu artiklis 326 on sätestatud, et tõhustatud koostöö ei tohi kahjustada siseturgu ega majanduslikku, sotsiaalset ja territoriaalset ühtekuuluvust ja et see ei tohi olla takistavaks ega diskrimineerivaks teguriks liikmesriikidevahelises kaubanduses ega moonutada nendevahelist konkurentsi.

41. Abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonna tõhustatud koostöö ei kujuta endast kõnealuste õiguslike tingimuste seisukohast probleemi. Abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas tõhustatud koostöö rakendamist käsitlev ettepanek tegelikult lihtsustab siseturu nõuetekohast toimimist, kuna sellega kõrvaldatakse takistused selliste isikute vabaks liikumiseks, kellel on praegu riikide õigusaktide erinevuste tõttu probleeme seoses abieluasjades kohaldatava õigusega. Suuremal õiguskindlusel abielulahutust käsitlevate kollisiooninormide valdkonnas on seega positiivne mõju abielupaaridele, kes kasutavad oma õigust vabale liikumisele osalevate liikmesriikide vahel.

42. Arvestades ettepaneku sisu, mis praegusel kujul käsitleb üksnes kahe üksikisiku vahelisi suhteid, ei mõjuta see turul tegutsevaid ettevõtjaid ega turul kehtivaid õigussuhteid ega ka ELi kaubandust ega konkurentsi. Ettepanek ei mõjutaks ka ELi regionaalpoliitikat.

43. Kollisiooninormide ühtlustamist käsitlev ettepanek lihtsustaks märkimisväärselt poolte ja õigusala töötajate olukorda, kellele antakse osalevates liikmesriikides õigus määrata kohaldatav õigus üheainsa eeskirjade kogu alusel, mis asendab osalevate liikmesriikide kõnealuse valdkonna senised arvukad riiklikud kollisiooninormid.

44. Isegi kui mitte kõigil ELi abielupaaridel ei ole kasu ettepanekuga kaasnevast õiguskindlusest või lihtsustamisest, ei halvene mitteosalevate liikmesriikide kohtutes õigust nõudvate abielupaaride olukord võrreldes tänasega; seega ei kaasne ettepanekuga kodanike õigustamatut erikohtlemist.

Kooskõla mitteosalevate liikmesriikide õiguste, pädevuse ja kohustustega

45. ELi toimimise lepingu artiklis 327 nõutakse, et mis tahes tõhustatud koostöö austaks nende liikmesriikide pädevust, õigusi ja kohustusi, kes selles ei osale.

46. Üheksa liikmesriigi ühiste kollisiooninormide vastuvõtmine ei mõjuta mitteosalevate liikmesriikide norme. Mitteosalevatele liikmesriikidele jäävad nende endi rahvusvahelise eraõiguse normid abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas.

47. Ettepaneku kohaselt oleks osalevas liikmesriigis elaval abielupaaril võimalik valida nende abielulahutuse suhtes kohaldatavat õigust. Piiratud õigusvalik abielulahutuse korral ei ole täna liikmesriikides täiesti tundmatu: nt Madalmaade ja Saksamaa abielu käsitlevates õigusaktides on see teatavatel juhtudel lubatud. Kui abielupaar, kes sõlmis tõhustatud koostöö kohaselt õigusvaliku kokkuleppe, kolib hiljem mitteosalevasse liikmesriiki ja esitab seal kohtule lahutusavalduse, sõltub õigusvaliku kokkuleppe tunnustamine selle riigi õigusest, kus kohus asub. Kui abielupaar on valinud kohtu asukohariigi õiguse, ei tohiks kohtul olla probleeme õigusvaliku kokkuleppe aktsepteerimisega.

48. Rahvusvahelises avalikus õiguses ei ole selliseid osalevate ja mitteosalevate liikmesriikide vahelisi abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatavat õigust käsitlevaid rahvusvahelisi lepinguid, mida tõhustatud koostöö rikuks.

49. Lisaks on võimalik märkida, et tõhustatud koostöö abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas ei avalda mõju mitteosalevate liikmesriikide õigusnormidele, mida kohaldatakse abielulahutusega tihedalt seotud valdkondades, näiteks vanemlikku vastutust või ülalpidamiskohustusi käsitlevate kollisiooninormide valdkonnas. Vanemlikku vastutust käsitlevad kollisiooninormid on sätestatud vanemliku vastutuse ja lastekaitsemeetmetega seotud kohtualluvust, kohaldatavat seadust, tunnustamist, kohtuotsuste täitmist ja koostööd käsitlevas 1996. aasta Haagi konventsioonis. Praegu on konventsiooni osalisteks kaheksa liikmesriiki ja kaheksateist liikmesriiki peavad konventsiooni ratifitseerima või sellega ühinema enne 5. juunit 2010[21]. Ülalpidamiskohustusi käsitlevad kollisiooninormid on kehtestatud ülalpidamiskohustuste suhtes kohaldatavat õigust käsitlevas 2007. aasta Haagi protokollis,[22] mida kohaldatakse vastavalt määruse (EÜ) nr 4/2009[23] (ülalpidamiskohustuste kohta, kohaldatakse alates 18. juunist 2011) artiklile 15. Abielulahutuse ning vanemliku vastutuse tekkimise, teostamise või lõppemise ja ülalpidamiskohustuste suhtes kohaldatavat õigust käsitletakse eraldi eeskirjades. Kohus, kes on pädev otsustama mitteosalevas liikmesriigis abielulahustuse taotluse üle, kohaldab oma riiklikke kollisiooninorme selleks, et otsustada abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse üle, 1996. aasta Haagi konventsiooni eeskirju selleks, et otsustada vanemliku vastutuse suhtes kohaldatava õiguse üle, ning 2007. aasta Haagi protokolli eeskirju ja määruse (EÜ) nr 4/2009 sätteid selleks, et otsustada ülalpidamiskohustuste suhtes kohaldatava õiguse üle.

Kokkuvõte õiguslike tingimuste täitmisest

50. Eeltoodu põhjal järeldab komisjon, et kõik aluslepingutega tõhustatud koostööks seatud õiguslikud tingimused on täidetud.

Kooskõla põhiõigustega

51. Abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonna tõhustatud koostöö on kooskõlas Euroopa Liidu Põhiõiguste hartas tunnustatud põhiõigustega, eelkõige selle diskrimineerimiskeeldu käsitleva artikliga 21. Tõhustatud koostöö rakendamist käsitlevas määruses kavandatavaid kollisiooninorme kohaldatakse osalevates liikmesriikides kõigi abielulahutuste suhtes ilma igasuguse diskrimineerimiseta mis tahes põhjusel.

Kokkuvõte tõhustatud koostööst

52. Komisjon on seisukohal, et abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas tõhustatud koostöö kasutamisel on mitmeid eeliseid võrreldes praeguse olukorra säilitamisega ja et kõnealuse tõhustatud koostöö eelised kaaluvad üles võimalikud puudused. Ühised abielulahutuse ja lahuselu kollisiooninormid lihtsustavad märkimisväärselt osalevate liikmesriikide kümnete tuhandete abielupaaride elu. Tõhustatud koostöö on kooskõlas Stockholmi programmiga, milles Euroopa Ülemkogu oli seisukohal, et kollisiooninormide ELi tasemel ühtlustamise protsess peaks jätkuma valdkondades, milles see on vajalik, näiteks lahuselu ja abielulahutused[24]. Seetõttu teeb komisjon ettepaneku taotlevate liikmesriikide vahelist tõhustatud koostööd lubada. Komisjon rõhutab, et ELi toimimise lepingu artikli 328 kohaselt on abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonna tõhustatud koostöö alati avatud kõikidele liikmesriikidele, ning kutsub tõhustatud koostöös osalemist veel mitte taotlenud liikmesriike selles osalema, suurendades sellega tõhustatud koostöö eeliseid ja sellest tulenevat kasu.

2010/0066 (APP)

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS nr …/2010/EL,

tõhustatud koostöö lubamise kohta abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut ja eriti selle artikli 329 lõiget 1,

võttes arvesse Bulgaaria, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Luksemburgi, Ungari, Austria, Rumeenia ja Sloveenia taotlusi,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut[25]

ning arvestades järgmist:

53. EL on seadnud eesmärgiks säilitada ning arendada vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala, kus on tagatud isikute vaba liikumine. Sellise ala järkjärguliseks loomiseks tuleb ELil piiriülese toimega tsiviilasjade osas tehtava õigusalase koostöö raames võtta vajalikke meetmeid.

54. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 81 kohaselt hõlmavad need meetmed liikmesriikides kohaldatavate rahvusvahelise eraõiguse normide kokkusobivuse edendamist, sealhulgas perekonnaõigust käsitlevaid piiriülese toimega meetmeid.

55. Komisjon võttis 17. juulil 2006. aastal vastu ettepaneku nõukogu määruse kohta, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2201/2003 seoses kohtualluvusega ning abieluasjades kohaldatavat õigust käsitlevate eeskirjade kehtestamisega.

56. Oma 5.–6. juuni 2008. aasta istungil võttis nõukogu vastu poliitilised suunised, milles võeti teadmiseks, et määruse ettepaneku väljatöötamise jätkamise osas puudus üksmeel ning ületamatute raskuste tõttu ei olnud üksmeelt võimalik tollal ega ka lähitulevikus saavutada. Nõukogu tegi kindlaks, et määruse ettepaneku eesmärke ei olnud aluslepingute asjakohaseid sätteid kohaldades võimalik saavutada mõistliku tähtaja jooksul.

57. Selle tulemusena esitasid Kreeka, Hispaania, Itaalia, Ungari, Luksemburg, Austria, Rumeenia ja Sloveenia komisjonile 28. juuli 2008. aasta kirjades taotluse, märkides, et nad kavatsevad sisse seada omavahelise tõhustatud koostöö abieluasjade suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas ja et komisjon peaks esitama nõukogule sellesisulise ettepaneku. Bulgaaria esitas 12. augusti 2008. aasta kirjas komisjonile samase taotluse ja Prantsusmaa ühines taotlusega 12. jaanuari 2009. aasta kirjas. 3. märtsil 2010 võttis Kreeka oma taotluse tagasi. Tõhustatud koostööd taotlevad kokku üheksa liikmesriiki.

58. Tõhustatud koostöö peaks looma osalevate liikmesriikide jaoks abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas selge ja tervikliku õigusliku raamistiku, tagama kodanikele õiguskindluse, etteaimatavuse ja paindlikkuse põhimõttest lähtudes asjakohased lahendused ning vältima „võidujooksu kohtusse”.

59. Euroopa Liidu lepingu artiklis 20 ning Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklites 326 ja 329 sätestatud tingimused on täidetud.

60. Tõhustatud koostöö ning abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatav õigus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 81 lõike 2 punkti c ja artikli 81 lõike 3 kohaselt üks aluslepingutega reguleeritud valdkondi.

61. Euroopa Liidu lepingu artikli 20 lõike 2 „viimase abinõu” nõue on täidetud sellega, et nõukogu tegi 2008. aasta juunis kindlaks, et Euroopa Liit tervikuna ei ole võimeline määruse eesmärke mõistliku aja jooksul saavutama.

62. Abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas tehtava tõhustatud koostöö eesmärk on õigusalase koostöö arendamine piiriülese toimega tsiviilasjades, lähtudes kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõttest, ning liikmesriikides kohaldatavate kollisiooninormide kokkusobivuse tagamine. Seega edendab koostöö ELi eesmärke, kaitseb tema huve ja tugevdab tema integratsiooniprotsessi, nagu on nõutud Euroopa Liidu lepingu artikli 20 lõikes 1.

63. Abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas tehtav tõhustatud koostöö on kooskõlas aluslepingute ja ELi õigusega ning see ei kahjusta siseturgu ega majanduslikku, sotsiaalset ja territoriaalset ühtekuuluvust. See ei kujuta endast takistavat ega diskrimineerivat tegurit liikmesriikidevahelises kaubanduses ega moonuta nendevahelist konkurentsi.

64. Abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas tehtav tõhustatud koostöö austab nende liikmesriikide pädevust, õigusi ja kohustusi, kes selles ei osale. Osalevate liikmesriikide ühised kollisiooninormid ei mõjuta mitteosalevate liikmesriikide norme. Mitteosalevate liikmesriikide kohtud kohaldavad abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse määramiseks jätkuvalt oma kehtivaid siseriiklikke kollisiooninorme.

65. Abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas tehtav tõhustatud koostöö on tsiviilasjades tehtavat õigusalast koostööd käsitleva ELi õigusega kooskõlas eelkõige selles mõttes, et tõhustatud koostöö ei mõjuta olemasolevat acquis 'd.

66. Käesolevas otsuses järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tunnustatud põhimõtteid, eelkõige selle artiklit 21.

67. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 328 kohaselt on abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas tehtav tõhustatud koostöö igal ajal avatud kõikidele liikmesriikidele,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Bulgaariale, Hispaaniale, Prantsusmaale, Itaaliale, Luksemburgile, Ungarile, Austriale, Rumeeniale ja Sloveeniale antakse luba seada omavahel sisse tõhustatud koostöö abielulahutuse ja lahuselu suhtes kohaldatava õiguse valdkonnas, kohaldades aluslepingute asjakohaseid sätteid.

Artikkel 2

Käesolev otsus jõustub kohe selle vastuvõtmisel.

Artikkel 3

Käesolev otsus on adresseeritud Bulgaaria Vabariigile, Hispaania Kuningriigile, Prantsusmaa Vabariigile, Itaalia Vabariigile, Luksemburgi Suurhertsogiriigile, Ungari Vabariigile, Austria Vabariigile, Rumeeniale ja Sloveenia Vabariigile.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

[1] KOM(2006) 399.

[2] Nõukogu määrus (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (ELT L 338, 23.12.2003, lk 1).

[3] Asutamislepingutele lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli nr 5 (nüüd protokoll nr 22) artiklite 1 ja 2 kohaselt Taani määruse ettepaneku vastuvõtmisel ei osalenud ning seega ei olnud see määrus Taani suhtes siduv ja Taanis seda ei kohaldatud. Asutamislepingutele lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli nr 4 (nüüd protokoll nr 21) artikli 3 kohaselt ei teatanud Ühendkuningriik ega Iirimaa oma soovist osaleda kõnealuse määruse ettepaneku vastuvõtmisel ega kohaldamisel.

[4] Nüüd ELi toimimise lepingu artikli 81 lõige 3.

[5] P6_TA(2008)0502 (ELT C 15 E, 21.1.2010, lk 128).

[6] Dokument 10383/08 PV/CONS 36 JAI 311, 10. juuli 2008.

[7] ELi lepingu artikli 20 lõikes 1 viidatakse „aluslepingute asjakohaste sätete” kohaldamisele. Abielulahutuse suhtes kohaldatava õiguse valdkonna puhul tähendab see ELi toimimise lepingu V jaotise (Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala) 3. peatüki (Õigusalane koostöö tsiviilasjades) sätteid.

[8] Komisjon on ette valmistamas õigusakti ettepanekut, mis käsitleb abieluvarare~[pic]iime ja piiriüleste elementidega paaride lahkumineku tagajärgžiime ja piiriüleste elementidega paaride lahkumineku tagajärgi, nagu on viimati nõutud Stockholmi programmis. Protsess hõlmas rohelist raamatut kollisiooninormide kohta abieluvara käsitlevates asjades, sealhulgas kohtualluvuse ja vastastikuse tunnustamise küsimustes - KOM(2006) 400 (lõplik). Algatus hõlmab rahvusvahelise eraõiguse norme abieluvararežiimide kohta nii abielu ajal kui ka selle lõppemisel lahutuse või lahuselu tõttu. Lahutust ennast ja abieluvararežiime käsitletakse eri kollisiooninormides ning tõhustatud koostöö ühes valdkonnas ei mõjuta teise valdkonna õigusakte.

[9] SEK(2006) 949, vt http://ec.europa.eu/governance/impact/ia_carried_out/cia_2006_en.htm#jls. Mõjuhinnangu aruande koostamisel kasutati European Policy Evaluation Consortium'i (EPEC) 2006. aastal koostatud uuringust „Study to inform a subsequent Impact Assessment on the Commission proposal on jurisdiction and applicable law in divorce matters” (vt http://ec.europa.eu/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm) saadud teavet.

[10] KOM(2005) 82.

[11] Flash Eurobarometer nr 188 — Konsulaarkaitse ja perekonnaõigus.

[12] Käesolevates lõikudes esitatud teave põhineb European Policy Evaluation Consortium'i (EPEC) 2010. aasta uuringu „Impact Assessment Study on Community Instruments concerning matrimonial property regimes and property of unmarried couples with transnational elements” lõpparuandel.

[13] Aluslepingutele lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli (nr 22) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani ELi toimimise lepingu kolmanda osa V jaotise alusel kavandatavate meetmete vastuvõtmisel ning need meetmed ei ole Taani suhtes siduvad ja Taanis neid ei kohaldata. Vastupidiselt Taanile on Ühendkuningriigil ja Iirimaal aluslepingutele lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli (nr 21) artikli 3 kohaselt õigus osaleda ELi toimimise lepingu kolmanda osa V jaotise alusel tehtavas koostöös. Ehkki Inglismaal/Walesis, Šotimaal ja Põhja-Iirimaal on eraldi jurisdiktsioonid, on abielulahutust käsitlevad kollisiooninormid Ühendkuningriigis sarnased.

[14] European Policy Evaluation Consortium'i (EPEC) 2010. aasta uuringu „Impact Assessment Study on Community Instruments concerning matrimonial property regimes and property of unmarried couples with transnational elements” lõpparuanne.

[15] ELi rahvaarv oli 2009. aastal kokku 494 miljonit inimest.

[16] Rahvusvaheliste elementidega abielulahutuste arv ja nende osakaal abielulahutuste koguarvust taotlevates liikmesriikides (2007. aasta andmed): Bulgaaria: 700/4 %; Hispaania: 14 500/11 %; Prantsusmaa 20 500/13 %; Itaalia 3 000/6 %; Luksemburg: 500/48 %; Ungari: 500/2 %; Austria: 5 000/25 %; Rumeenia: 500/1 % ja Sloveenia 300/10 %.

[17] European Policy Evaluation Consortium'i (EPEC) 2010. aasta uuringu „Impact Assessment Study on Community Instruments concerning matrimonial property regimes and property of unmarried couples with transnational elements” lõpparuanne.

[18] Selline meede kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega nr 568/2009/EÜ, millega muudetakse nõukogu otsust 2001/470/EÜ, millega luuakse Euroopa õigusalase koostöö võrgustik tsiviil- ja kaubandusasjades, nõudes kontaktpunktidelt kogu teabe edastamist, et lihtsustada ühenduse või rahvusvahelise õigusakti alusel kohaldatava muu liikmesriigi õiguse kohaldamist, vt muudetud artikli 5 lõike 2 punkti c.

[19] Meetmete programm kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte rakendamiseks tsiviil- ja kaubandusasjades, vastu võetud 30. novembril 2000 (EÜT C 12, 15.1.2001, lk 1).

[20] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1347/2000, abieluasjade ja vanemliku vastutusega abikaasade ühiste laste eest seotud asjade kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta (EÜT L 160, 30.6.2000, lk 19).

[21] Nõukogu otsus 2008/431/EÜ, millega volitatakse teatavaid liikmesriike ratifitseerima Euroopa Ühenduse huvides 1996. aasta Haagi lastekaitsekonventsiooni või sellega ühinema (ELT L 151, 11.6.2008, lk 36).

[22] Nõukogu otsus 2009/941/EÜ, mis käsitleb ülalpidamiskohustuste suhtes kohaldatavat õigust käsitleva 2007. aasta Haagi protokolli sõlmimist Euroopa Ühenduse poolt (ELT L 331, 16.12.2009, lk 17).

[23] Nõukogu määrus (EÜ) nr 4/2009 kohtualluvuse, kohaldatava õiguse, kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise ning koostöö kohta ülalpidamiskohustuste küsimustes (ELT L 7, 10.1.2009, lk 1).

[24] Stockholmi programm — avatud ja turvaline Euroopa kodanike teenistuses ja nende kaitsel, vastu võetud Euroopa Ülemkogu 10.–11. detsembri 2009. aasta kohtumisel.

[25] ELT C […], […], lk […].