SELETUSKIRI

1. ETTEPANEKU TAUST

Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Käesolevas ettepanekus käsitletakse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1225/2009 (kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, edaspidi „algmäärus”) kohaldamist dumpinguvastases menetluses, milles käsitletakse teatavate Indiast, Indoneesiast ja Malaisiast pärinevate rasvalkoholide ja nende segude importi.

Üldine taust

Käesolev ettepanek on seotud algmääruse rakendamisega ja tuleneb uurimisest, mis tehti kooskõlas algmääruses sätestatud sisuliste ja menetlusnõuetega.

Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid

Lõplikud meetmed kehtestati nõukogu rakendusmäärusega (EL) nr 1138/2011 (ELT L 293, 11.11.2011, lk 1).

Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega

Ei kohaldata.

2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE TULEMUSED JA MÕJU HINDAMINE

Konsulteerimine huvitatud isikutega

Menetlusega seotud huvitatud isikutel on uurimise ajal olnud võimalus kaitsta oma huve algmääruses sätestatud korras.

Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

Välisekspertide arvamusi ei olnud vaja kasutada.

Mõju hindamine

Käesolev ettepanek tuleneb algmääruse rakendamisest.

Algmäärusega ei nähta ette üldist mõju hindamist, kuid selles on esitatud põhjalik loetelu tingimustest, mida tuleb hinnata.

3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

Kavandatud meetme kokkuvõte

Lisatud nõukogu määruse ettepanek on kooskõlas Euroopa Kohtus hiljuti nõukogu esitatud kaebuse suhtes tehtud otsusega, milles selgitatakse teatud õiguslike aspektide tõlgendamist. Tehtud otsuse taustal leitakse olevat mõistlik ühe Indoneesia äriühingu jaoks arvutatud dumpingumarginaal uuesti arvutada, sest äriühing on esitanud kohtusse hagi sama õigusliku aspekti kohta ja tema suhtes kehtivad faktilised asjaolud on sarnased eelnimetud kohtuasjas käsitletud äriühingu omadega.

Õiguslik alus

Nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed.

Subsidiaarsuse põhimõte

Ettepanek tehakse Euroopa Liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.

Proportsionaalsuse põhimõte

Ettepanek vastab proportsionaalsuse põhimõttele järgmistel põhjustel.

Asjaomast meedet on kirjeldatud eespool nimetatud algmääruses ja see ei võimalda teha otsuseid liikmesriikide tasandil.

Nõuet, mille kohaselt liidu, liikmesriikide valitsuste, piirkondlike ja kohalike asutuste, ettevõtjate ja kodanike rahaline ja halduskoormus peab olema võimalikult väike ja proportsionaalne ettepaneku eesmärgiga, ei kohaldata.

Vahendi valik

Kavandatav vahend: määrus.

Muud vahendid ei oleks asjakohased järgmisel põhjusel:

Muud vahendid ei oleks asjakohased, sest algmäärusega ei nähta ette muid võimalusi.

4. MÕJU EELARVELE

Ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet.

2012/0325 (NLE)

Ettepanek:

NÕUKOGU RAKENDUSMÄÄRUS,

millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 1138/2011, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Indiast, Indoneesiast ja Malaisiast pärinevate rasvalkoholide ja nende segude impordi suhtes ning nõutakse lõplikult sisse sellise impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed[1] (edaspidi „algmäärus”), eriti selle artikli 9 lõiget 4,

võttes arvesse ettepanekut, mille Euroopa Komisjon (edaspidi „komisjon”) esitas pärast konsulteerimist nõuandekomiteega,

ning arvestades järgmist:

(1) 2010. aasta augustis algatas komisjon 13. augustil 2010 avaldatud algatamisteatega[2] menetluse teatavate Indiast, Indoneesiast ja Malaisiast (edaspidi „asjaomased riigid”) pärinevate rasvalkoholide ja nende segude impordi suhtes.

(2) 2011. aasta mais kehtestas komisjon määrusega (EL) nr 446/2011[3] (edaspidi „ajutine määrus”) Indiast, Indoneesiast ja Malaisiast pärinevate rasvalkoholide ja nende segude impordi suhtes ajutise dumpinguvastase tollimaksu ning 2011. aasta novembris kehtestati sama impordi suhtes nõukogu rakendusmäärusega (EL) nr 1138/2011[4] (edaspidi „lõplik määrus”) lõplik dumpinguvastane tollimaks.

(3) 21. jaanuaril 2012. aastal esitasid PT Ecogreen Oleochemicals (Indoneesias paiknev rasvalkoholide ja nende segude eksportiv tootja), Ecogreen Oleochemicals (Singapur) Pte. Ltd ja Ecogreen Oleochemicals GmbH (edaspidi ühise nimetusega „Ecogreen”) Euroopa Liidu Üldkohtule taotluse (kohtuasi T-28/12), milles taotleti lõpliku määruse tühistamist Ecogreeni suhtes kehtestatud dumpinguvastase tollimaksu osas. Ecogreen vaidlustas kohanduse, mis oli tehtud algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i alusel ekspordihinnas selleks, et võrrelda ekspordihinda äriühingu normaalväärtusega.

(4) 16. veebruaril 2012. aastal tegi Euroopa Kohus otsuse liidetud kohtuasjades C‑191/09 P ja C‑200/09 P Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Komisjon versus Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT). Euroopa Kohus lükkas Euroopa Liidu Üldkohtu poolt kohtuasjas T-249/06 Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) versus Euroopa Liidu Nõukogu tehtud otsuse suhtes esitatud apellatsioonkaebused ja vastuapellatsioonkaebused tagasi. Euroopa Liidu Üldkohus oli tunnistanud kehtetuks määruse (EÜ) 954/2006 artikli 1 äriühingu Interpipe NTRP VAT käsitlevas osas ja seda muu hulgas põhjusel, et algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i alusel kohandusi tehes, oli tehtud ilmselge hindamisviga, äriühingu Interpipe Niko Tube ZAT puhul oli aga tegemist muude põhjustega.

(5) Ecogreeni puhul on faktilised asjaolud Interpipe NTRP VAT omadega sarnased algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i alusel tehtud kohanduse osas, eelkõige kui arvestada järgmiste tegurite koosmõju: otsemüügimaht kolmandatele riikidele on alla 8% [1–5%] kogu eksportmüügist; kaupleja ja eksportiva tootja ühisomandi / ühise kontrolli olemasolu; kaupleja ja eksportiva tootja funktsioonide iseloom. Eelnevalt nimetatud tegurite taustal leiti olevat asjakohane Ecogreeni dumpingumarginaal uuesti arvutada ja jätta algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohane kohandus tegemata ning muuta vastavalt lõplikku määrust.

B. EUROOPA LIIDU ÜLDKOHTU OTSUSEL PÕHINEV UUS JÄRELDUSTE HINDAMINE

(6) Kui algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohane kohandus kõrvale jätta on Ecogreeni jaoks kehtestatud dumpingumarginaal väljendatuna protsendimäärana CIF-impordihinnast liidu piiril ilma tollimakse tasumata alla 2% ja seega loetakse see algmääruse artikli 9 lõike 3 kohaselt tühiseks. Seega tuleks Ecogreeni suhtes uurimine lõpetada ilma meetmeid kehtestamata.

(7) Dumpingumarginaal, mida kohaldatakse kõikide Indoneesia äriühingute suhtes, mis ei kuulu teiste individuaalse dumpingumarginaaliga äriühingute kategooriasse, ja mis põhineb koostööd teinud Indoneesia eksportivate tootjate kõrgeimal dumpingumarginaalil, tuleks läbi vaadata, et selles oleks arvesse võetud Ecogreeni jaoks uuesti arvutatud dumpingumarginaal.

C. TEATAVAKSTEGEMINE

(8) Asjaomaseid huvitatud isikuid teavitati kahe teate edastamisega (üks teade saadeti 13. juunil 2012 ja teine 25. septembril) ettepanekust vaadata läbi dumpinguvastase tollimaksu määrad. Kõigile neile isikutele anti aeg, mille jooksul nad said pärast iga teate saamist esitada algmääruse sätetega ettenähtud korras oma märkuseid.

(9) 13. juunil saadetud teate kohta saadi märkused äriühingult P.T. Musim Mas (PTMM), kes on Indoneesia teine eksportiv tootja, ühelt liidu tootjalt ja ühelt Malaisia eksportivalt tootjalt. PTMM soovis samuti ärakuulamist komisjoni talituste poolt ja talle anti selleks võimalus.

(10) PTMM, kelle puhul oli samuti tehtud algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohane kohandus, väitis, et liidetud kohtuasjades C 191/09 P ja C 200/09 P tehtud kohtuotsuse tulemusena tuleks uuesti arvutada ka tema dumpingumarginaal, samuti nagu seda tehti Ecogreeni puhul, st ilma et tehtaks algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohast kohandust, sest kui ühtse majandusüksuse moodustavad eksportiv tootja ja kaupleja, siis ei ole algmääruse artikli 2 lõike 10 punktil i põhinev kohandamine võimalik. Äriühing väitis veel, et kohanduse vajalikkust peavad tõendama institutsioonid ja et PTMMi puhul nad seda teinud ei ole. Väideti ka, et PTMMi puhul oli tegemist täpselt samade asjaoludega nagu Ecogreeni puhul ja nende erinev kohtlemine oleks seega diskrimineerimine.

(11) PTMMi esitatud märkustega seoses tuleks märkida, et liidetud kohtuasjades C 191/09 P ja C 200/09 P tehtud kohtuotsusest ei järeldu, et niipea kui ühtse majandusüksuse olemasolu on kindlaks tehtud, ei saa algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohast kohandust teha. Algmääruse artikli 2 lõike 10 punktis i sätestatud kohandust peetakse PTMMi puhul põhjendatuks, nagu on selgitatud lõplikus määruses, äriühingule esitatud teatises ja alljärgnevalt.

(12) Kahe Indoneesia eksportiva tootjaga seotud asjaoludes on hulgaliselt erinevusi, eelkõige järgmiste asjaolude koosmõju: tootja poolt otse müüdava ekspordi osakaal; kaupleja tegevuse ja funktsioonide olulisus toodete puhul, mida hangitakse sõltumatutelt äriühingutelt; kaupleja ja tootja vaheline leping, mille kohaselt sai kaupleja eksportmüügilt komisjonitasu. Kahe äriühingu asjaoludega seotud erinevusi arvesse võttes lükati diskrimineerimisele osutav väide tagasi.

(13) Märgitaks veel, et PTMM esitas ka üldkohtule kaebuse (juhtum T-26/12) lõpliku määruse kehtetuks tunnistamiseks selles osas, mis käsitleb PTMMi suhtes kehtivat dumpinguvastast tollimaksu.

(14) Üks Malaisia eksportiv tootja väitis, et Ecogreeni dumpingumarginaali uuesti arvutamine algmääruse artikli 2 lõike 10 punktis i kohandust tegemata ei olnud põhjendatud liidetud kohtuasjades C 191/09 P ja C 200/09 P tehtud otsuse või selles esitatud faktidega. See tootja rõhutas, et ilmne hindamisviga, mille üldkohus leidis seoses juhtumiga T-249/06 algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohaldamises, puudutab nõukogu tehtud kohandust äriühingult Sepco küsitud ekspordihinnas nende tehingute eest, mis olid seotud äriühingu Interpipe NTRP VAT toodetud torudega, mitte aga Interpipe Niko Tube ZAT toodetud torudega. Ecogreeni juhtumi faktilised asjaolud ei saa olla samal ajal sarnased nii Interpipe NTRP VAT kui ka Interpipe Niko Tube ZAT asjaoludega, sest nende kahe äriühingu olukord oli erinev.

(15) Selle väitega nõustuti. Ecogreeni olukord on tõepoolest võrreldav just Interpipe NTRP VATi olukorraga. Selle järelduse põhjal on õigustatud otsus arvutada uuesti Ecogreeni dumpingumarginaal ilma algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohase kohanduseta.

(16) Malaisia eksportiv tootja väitis ka, et lõplikus määruses kirjeldatud Ecogreeni olukord ei ole isegi mitte sarnane Interpipe NTRP VAT omaga. Ecogreeni käsitlevate täpsete faktiliste asjaolude ümberhindamisel leiti siiski, et need asjaolud on piisavalt sarnased Interpipe NTRP VAT omadega, sest kontroll, mille üldkohus Interpipe NTRP VAT juhtumi uurimise käigus kindlaks tegi (hinnati, kas äriühingu müügitegevus on eksportiva tootja kontrolli all või kas kontrollitakse ühiselt), tehti kindlaks ka Ecogreeni puhul, ning ka muid põhjenduses 4 osutatud tegureid arvesse võttes saab teha järelduse, et algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohast kohandust ei oleks olnud vaja.

(17) Sama Malaisia eksportiv tootja väitis lisaks Ecogreeni ja juhtumi T-249/06 sarnasusele osutavale väitele, et 13. juunil saadetud teade ei olnud piisav ja et tuleks saata täiendav teade oluliste faktide ja kaalutluste kohta, mille põhjal leiti, et Ecogreeni suhtes tehtud uued arvutused on põhjendatud. Ka üks liidu tootja märkis, et mõlemad põhjenduses 8 osutatud teated olid ebapiisavad, ja väitis, et tema õigust end kaitsta rikuti.

(18) Seoses sellega tuletatakse meelde, et konkreetsete äriühingutega seotud teatavad faktid on konfidentsiaalsed ja neid ei saa kolmandatele isikutele avaldada. Samas Ecogreeni puhul kehtivate faktiliste asjaolude laad, mis oli sarnane äriühingu Interpipe NTRP VAT omale, nagu on märgitud põhjenduses 5, tehti huvitatud isikutele teatavaks 13. juunil ja 25. septembril ning neile anti algmääruses sätestatud korras aega esitada iga teatavakstegemise järgselt oma arvamusi.

(19) Vastuseks 25. septembril saadetud teisele teatele kordasid huvitatud isikud suuremalt jaolt esimesele, 13. juuni teatele vastuseks saadetud väiteid.

(20) PTMM täiendas oma märkusi, mis põhinesid tema peamisel väitel, et ühtse majandusüksuse olemasolu PTMMi ja kaupleja puhul välistab algmääruse artikli 2 lõike 10 punktis i ettenähtud kohanduse tegemise ja et institutsioonid on muutnud kohtute poolt sätestatud ühtse majandusüksuse doktriini funktsionaalseks lähenemiseks, kus seotud kaupleja ülesandeid oleks olnud vaja analüüsida.

(21) Märgitakse, et see teema käsitleb seadusandluse seda osa, mida käsitleb menetluses olev kohtuasi.

(22) Veel väitis PTMM, et eespool põhjenduses 12 esitatud väited ei ole veenvad ning neist ei piisa Ecogreeni ja PTMMi asjaolude erinevuse kinnitamiseks.

(23) Selles osas piisab märkusest, et kohtupidamise väljakujunenud tava kohaselt ei peeta äriühingute puhul, mille olukord ei ole identne, erinevat kohtlemist diskrimineerimiseks[5]. Seda arvesse võttes hinnati kõigi juhtumite konkreetseid näitajaid kohtuotsuses T-249/09 ning liidetud kohtuasjades C‑191/09 P ja C‑200/09 P tehtud otsuse taustal.

(24) Esimene väide: tootja poolt otse müüdava ekspordi osakaal. PTMM väitis, et turustamise ja müügi osakond puudub ning et kogu müük toimus otse Indoneesia tootja poolt (ja mitte seotud kaupleja kaudu), täites kõiki õiguslikke nõudeid. Turustuse ja müügiga tegeles tema kaupleja Singapuris. Sellepärast väitis PTMM, et see väide ei ole õigustuseks algmääruse artikli 2 lõike 10 punktis i ettenähtud kohanduse tegemiseks ega PTMMi ja Interpipe NTRP VATi vahelise erinevuse kindlaksmääramiseks.

(25) Algmääruse artikli 2 lõikes 10 on sätestatud, et ekspordihinda ja normaalväärtust tuleb õiglaselt võrrelda samal kaubandustasandil ning arvestades nõuetekohaselt hinna võrreldavust mõjutavaid erinevusi. Kui kindlaksmääratud normaalväärtus ja ekspordihinnad ei ole võrreldavatel alustel, võetakse igal juhul eraldi kohanduste näol nõuetekohaselt arvesse neid tegurite väidetavaid ja ilmnenud erinevusi, mis mõjutavad hindu ja hinna võrreldavust.

(26) Selle põhjal ja nagu on märgitud ajutise määruse põhjenduses 38, leiti olevat õigustatud need kohandused, mis käsitlesid muu hulgas eksportmüügihinna ja omamaise müügihinna komisjonitasude erinevusi esialgse uurimise ajal, sest müük Euroopa Liitu ja omamaine müük toimusid erinevaid kanaleid kaudu.

(27) PTMMi esitatud väited ei ole esimese väitega vastuolus, nimelt on PTMMi poolt otse müüdud ekspordi osakaal suurem kui Interpipe NTRP oma ja see fakt eristab PTMMi Ecogreenist. Tõepoolest, arvestades otsese eksportmüügi osakaalu, saab teha üksnes sellise järelduse, et PTMMi eksportmüük ei toimunud mitte ainult temaga seotud Singapuris paikneva kaupleja kaudu, vaid et müüdi ka otse Indoneesiast.

(28) Teine väide: kaupleja tegevuse ja funktsioonide olulisus toodete puhul, mida hangitakse sõltumatutelt äriühingutelt. PTMM väitis, et kuigi ta ei eita, et temaga seotud kaupleja oli seotud mitmesuguste palmiõlist saadud toodetega, on see väide eksitav, sest selle aluseks on tegevused, mis ei kuulunud esialgse uurimise kohaldamisalasse.

(29) Et hinnata, kas kaupleja funktsioonid on või ei ole samad, mis äriühingu müügiosakonna omad, vaid võrreldavad nendega, mida teeb müügiagent, kes töötab komisjonitasu alusel üldkohtu poolt kohtuasjas T-249/06 tehtud otsuse tähenduses, tuleb hinnata kaupleja tegevust tegeliku majandusolukorra taustal. Mis puutub kaupleja funktsioonidesse, siis esineb sarnasusi vaatlusaluse toote ja muude müüdavate toodete osas. Seda kinnitab fakt, et (vt põhjendused 30 ja 31) PTMMi ja temaga seotud kaupleja, sealhulgas viimatinimetatu funktsioonid, on suures osas, kui mitte kõigi toodete osas ja sealhulgas vaatlusaluse toote osas, kaetud ainult ühe lepinguga ilma tooteid omavahel eristamata. Tuleks märkida, et kaupleja tegevus tervikuna toetus suurel määral tarnetele, mida tegid sõltumatud äriühingud. Kaupleja funktsioonid on seega sarnased sellise müügiagendi omadega, kes töötab komisjonitasu alusel.

(30) Kolmas väide: oli sõlmitud kaupleja ja tootja vaheline leping, mille kohaselt sai kaupleja eksportmüügilt komisjonitasu. PTMM väitis, et leping oli raamkokkulepe reguleerimaks siirdehindu seotud äriühingutega, et järgida Indoneesias ja Singapuris kohaldatavaid maksunõudeid ja rahvusvaheliselt tunnustatud siirdehindade kujundamise suuniseid.

(31) Asjaolu, et seda kokkulepet saab kasutada ka tavapäraste turuhindade arvutamiseks vastavalt kohaldatavale maksueeskirjadele, ei ole vastuolus järeldusega, et vastavalt kokkuleppele sai kaupleja komisjonitasu fikseeritud ulatuses üksnes rahvusvahelise müügi ja turundustegevuse eest. Tõepoolest tõendavad kokkuleppe olemus ja üksikasjad järeldust, et kokkulepe oli ette nähtud suhete reguleerimiseks PTMMi ja kauplejaga ning et selles ei piirdutud siirdehindade või maksustamise küsimustega. Seega tõendab kokkulepe asjaolu, et kaupleja funktsioonid sarnanevad sellise müügiagendi omadega, kes töötab komisjonitasu alusel.

(32) Eespool esitatud väited näitavad, et institutsioonid täitsid väljakujunenud kohtupraktikaga[6] nõutavad tõendamiskohustused: nad tegid oma järeldused otseste või vähemalt kaudsete tõendite põhjal. PTMMi osas ja eespool kirjeldatud põhjustel, on algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohaselt ekspordihindades tehtud kohandus õigustatud ja seega tuleb säilitada dumpinguvastase tollimaksu praegune tase.

D. KOKKUVÕTE

(33) Eelkirjeldatut arvesse võttes tuleks muuta Ecogreeni ja kõigi teiste Indoneesia äriühingute (va P.T. Musim Mas) suhtes kohaldavaid tollimaksu määrasid. Muudetud tollimaksumäärasid tuleks kohaldada tagasiulatuvalt alates rakendusmääruse (EL) nr 1138/2011 jõustumise kuupäevast impordi puhul, mille suhtes kohaldati 12. maist 2011 kuni 11. novembrini 2011 ajutist dumpinguvastast tollimaksu. Järelikult kuulub rakendusmääruse (EL) nr 1138/2011 artikli 1 esialgse versiooni kohane lõplik dumpinguvastane tollimaks, mis on tasutud või arvele kantud, ning ajutised dumpinguvastased tollimaksud, mis sama määruse artikli 2 alusel on lõplikult sisse nõutud summas, mis ületab rakendusmääruse (EL) nr 1138/2011 artikli 1 lõike 2 esialgses versioonis sätestatud tollimaksumäära, nagu seda on muudetud käesoleva määrusega, tagasimaksmisele või vähendamisele. Tagasimaksmist või vähendamist tuleks taotleda liikmesriikide tolliasutustelt kooskõlas ühenduse asjakohaste tollialaste õigusaktidega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Nõukogu rakendusmääruse (EL) nr 1138/2011 artikli 1 lõikes 2 esitatud tabeli Indoneesiat käsitlev kanne asendatakse järgmisega:

„Riik || Äriühing || Lõplik dumpinguvastane tollimaks (eurot tonni kohta) || TARICi lisakood

Indoneesia || P.T. Ecogreen Oleochemicals Batam, Kabil, Batam P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara || 0,00 45,63 || B111 B112

Kõik teised äriühingud || 45,63 || B999”

Artikkel 2

Nõukogu rakendusmääruse (EL) nr 1138/2011 artikli 1 esialgse versiooni kohaselt makstud või arvele kantud tollimaks ja ajutine dumpinguvastane tollimaks, mis sama määruse artikli 2 alusel on lõplikult sisse nõutud summas, mis ületab käesoleva määruse artiklis 1 kehtestatud tollimaksumäära, tuleb tagasi maksta või kuulub vähendamisele. Tagasimaksmist või vähendamist tuleb taotleda liikmesriigi tolliasutuselt kooskõlas kohaldatavate tolliõigusaktidega.

Artikkel 3

Käesolev määrus jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamisele järgneval päeval.

Seda kohaldatakse alates 12. novembrist 2011.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõigis liikmesriikides.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

[…]

[1] ELT L 343, 22.12.2009, lk 51.

[2] ELT C 219, 13.8.2010, lk 12

[3] ELT L 122, 11.5.2011, lk 47.

[4] ELT L 293, 11.11.2011, lk 1.

[5] Kohtuasi C-248/04, Koninklijke Cooperatie Cosun [2006] EKL I-10211, punkt 72, ja kohtuasi C-303/05 Advocaten voor de Wereld [2007] EKL I-3633, punkt 56. Kohtuasi C-372/06 Asda Stores Ltd v Commissioners of Her Majesty’s Revenue and Customs, [2007] EKL I-11223, punkt 62.

[6] T 249/06, punktid 180 ja 181.