Määruses on sätestatud, millised statistilised andmed tuleb esitada ja milline peab olema nende andmete kvaliteet. Samas jäetakse määrusega liimesriikidele võimalus valida konkreetne jäätmestatistika koostamise meetod. See võimaldab neil säilitada oma andmekogumissüsteemid ning viia miinimumini määruse järgimisest tulenev koormus. Andmeid kogutakse üle aasta paarisarvulistel aastatel.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2150/2002 jäätmestatistika kohta (edaspidi „määrus“) eesmärk on koostada jäätmestatistikat. Jäätmete mõiste on määratletud direktiivis 2008/98/EÜ, mis käsitleb jäätmeid (jäätmete raamdirektiiv). Määruse artikli 8 lõikes 1 on sätestatud, et komisjon peab esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule iga kolme aasta tagant (pärast esimest aruannet, mis tuli esitada viie aasta jooksul pärast määruse jõustumist) aruande määruse rakendamise kohta. Esimene aruanne avaldati 2008. aastal, teine 2011. aastal, kolmas 2014. aastal ja neljas 2016. aastal.

Täielike riiklike andmekogumite esitamine on ELi koondandmete saamiseks väga oluline. Puuduvad andmed vähendavad jäätmestatistika teabeväärtust. Andmed on ebatäielikud, kui riikidel ei ole andmeallikaid või kui nende andmed ei ole hinnanguteks piisavad.

Määruses (I lisa 7. jagu) nõutakse ka seda, et liikmesriigid esitaksid koos andmetega kvaliteediaruande. Liikmesriigid osutavad neis aruannetes kvaliteedielementidele, mida kasutatakse tavaliselt Euroopa statistikasüsteemis ja mis on sätestatud jäätmestatistika kvaliteeti käsitlevas komisjoni määruses (EÜ) nr 1445/2005.

Sama suundumust on näha jäätmekäitluse andmete puhul. 2016. aastal ei teatatud ühestki jäätmekäitlusega seotud puuduvast väärtusest, mis on edasiminek võrreldes võrdlusaastaga 2010, mil puuduvaid väärtusi oli 263.

4.Andmete täpsus

Andmete katvus

Jäätmetekke statistika tuleb koostada kõikide majandussektorite kohta ja kodumajapidamiste kohta. See peab hõlmama taaskasutus- ja kõrvaldamistoimingute käigus tekkivaid jäätmeid, mida tuntakse ka sekundaarsete jäätmetena. Statistika peab hõlmama ka väikeettevõtjate (alla 10 töötaja) tekitatud jäätmeid, kuigi sellised ettevõtjad tuleks võimaluse korral uuringutest välja jätta.

Jäätmekäitluse statistika hõlmab kõiki riigi piires taaskasutatud või kõrvaldatud jäätmeid, olenemata nende päritolust. Määruse aluseks on eesmärk koguda jäätmete lõppsihtkohta käsitlevaid andmeid. Määruses ei nõuta andmete kogumist ettevalmistavate käitlustoimingute kohta. Samas on mõni riik esitanud mõne jäätmekäitluskategooria puhul eelkäitlusandmed (nt sorteerimise või ladustamise kohta) lõppkäitlusandmetena. Komisjon (Eurostat) palus neil riikidel oma andmed parandada. Jäätmestatistika jaoks toimunud andmekogumise katvus vaatlusaastal 2016 võrreldes vaatlusaastaga 2014 üldiselt paranes. Vähenes puuduvate väärtuste arv, kahanes hinnatavate jäätmete osakaal ning kasutati lisaallikaid. Katvuse paranemist vaatlusaastal 2016 võrreldes vaatlusaastaga 2014 on võimalik täheldada kaheksas riigis. 2016. aasta statistika valideerimisel tehti järgmised kaks olulist järeldust.

·Mõni riik ei ole veel võimeline esitama andmeid jäätmekäitluskategooria „tagasitäide“ kohta või kasutama seda kategooriat prügilasse ladestamist käsitlevate andmete esitamiseks. See probleem avastati valideerimise ajal. Komisjon (Eurostat) palus asjaomastel riikidel seda olukorda parandada, et esitada täiesti õiged andmekogumid.

·Mineraaljäätmed on võrdlemisi vähetähtsad, kuid moodustavad suure osa jäätmete koguhulgast. Seepärast töötas komisjon (Eurostat) välja lisanäitaja „jäätmed, arvestamata peamisi mineraaljäätmeid“.

Jaotus majandussektorite kaupa

Jäätmeandmete vale majandussektori alla paigutamise üldmõju peetakse väikseks. Ebatõenäolised juhtumid avastatakse tavaliselt valideerimise käigus ning saavad seega selgitatud või parandatud. Selliseid juhtumeid ei esine väga sageli.

Jäätmekategooriad

Määrusega on ette nähtud, et ELi aruandluses kasutatavad jäätmekategooriad peavad vastama Euroopa jäätmeklassifikatsioonile statistika tarbeks (EWC-Stat). Selles klassifikatsioonis ei ole sätestatud eraldi liigitust, mida kasutada riigisisesel andmete kogumisel.

Enamik riike lähtub andmete kogumisel Euroopa jäätmenimistust, mis hõlmab 839 jäätmeliiki. Komisjoni määrus (EL) nr 849/2010 sisaldab vastavustabelit, et muuta Euroopa jäätmenimistu koodid EWC-Stat koodideks. Nende kahe liigituse laialdane kasutamine tagab andmete hea võrreldavuse, vähemalt määruses nõutud koondandmete tasandil. Eurostat leiab, et klassifitseerimisvigade üldine mõju andmete täpsusele on väike. Sellised klassifitseerimisvead, mille mõju oleks suur, avastatakse juba esimese kiire valideerimise käigus ja asjaomane liikmesriik parandab need vead viivitamata. 2014. aastal oli selliseid vigu üks ja 2016. aastal ei täheldatud ühtki sellist viga.

Jäätmetekke ja jäätmekäitluse vaheline erinevus

Jäätmekäitlusstatistika ja jäätmetekkestatistika vahel on mitu erinevust.

Tekkinud jäätmete kogus on erinenud ELis käideldud jäätmete kogusest alates 2008. aastast ligikaudu 200 miljoni tonni võrra. See on keskmiselt 10 % kõikidest tekkinud jäätmetest. See muster on püsinud alates 2008. aastast muutumatuna: jäätmeid tekib rohkem, kui neid käideldakse. Erinevus on suurim jäätmete käitlemisel tekkinud puhastussetete ja vedeljäätmete puhul (umbes 70 %) ja väikseim (peaaegu 0 %) pinnasejäätmete puhul.

Erinevust tekkinud jäätmete ja käideldud jäätmete vahel saab põhjendada mitmeti. Need põhjendused on välja toodud allpool esitatud punktides.

·Kõiki jäätmeid ei käidelda riigis, kus jäätmed on tekkinud. Impordi- ja ekspordiandmeid määruse alusel ei koguta, seega ei ole määruse andmete alusel võimalik mõõta impordist ja ekspordist tulenevaid erinevusi. Väliskaubanduse andmetel põhinevatest hinnangutest on näha, et selle mõjuga saab selgitada ligikaudu viiendikku kogu ELis esinevast erinevusest. Üksikute riikide puhul võib see mõju olla suurem.

·Rolli mängib ka jäätmete veesisaldus. Kõikide jäätmekategooriate, välja arvatud setete, andmed esitatakse normaalmärgkaalus. Eelkäitlusprotsessi käigus, näiteks tehes ettevalmistavaid käitlustoiminguid jäätmete kõrvaldamiseks (vedeljäätmete, nt nõrgvee või õli-vesiemulsiooni käitlemine), väheneb veesisaldus ja lõppkäitlusse minevate jäätmete mass on märkimisväärselt väiksem.

·Mõni toiming on määruse II lisa kohaldamisalast välja jäetud, näiteks koospõletusrajatised, kus kasutatakse kütusena ainult konkreetse biomassi jäätmeid.

·Kõiki jäätmeid ei käidelda samal aastal, mil jäätmed tekkivad. Mõned jäätmed ladustatakse ajutiselt. Seega võivad aastal t töödeldud jäätmed sisaldada aastal t–1 tekkinuid jäätmeid. Aastal t tekkinud jäätmeid võidakse töödelda aastal t+1.