ET Euroopa Liidu Teataja C 51/3

EUROOPA KESKPANGA ARVAMUS,

19. november 2013,

seoses ettepanekuga, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi maksekontoga seotud tasude võrreldavuse, maksekonto üleviimise ja põhimaksekontole juurdepääsu kohta

(CON/2013/77)

(2014/C 51/02)

Sissejuhatus ja õiguslik alus

24. septembril 2013 sai Euroopa Keskpank (EKP) nõukogult taotluse esitada arvamus seoses ettepanekuga, mis käsitleb direktiivi maksekontoga seotud tasude võrreldavuse, maksekonto üleviimise ja põhimaksekontole juurdepääsu kohta (1) (edaspidi „direktiivi ettepanek”).

EKP arvamuse andmise pädevus põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 127 lõikel 4 ja artikli 282 lõikel 5, sest teatavad direktiivi ettepanekuga ette nähtud sätted mõjutavad Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPS) ülesandeid edendada maksesüsteemide tõrgeteta toimimist ning osutada kaasabi rahandussüsteemi stabiilsusega seotud poliitika tõrgeteta teostamisele, millele osutab lepingu artikli 127 lõike 2 neljas taane ja artikli 127 lõige 5. EKP nõukogu on käesoleva arvamuse vastu võtnud kooskõlas Euroopa Keskpanga kodukorra artikli 17.5 esimese lausega.

1. Direktiivi ettepaneku eesmärk ja sisu

Ettepandud direktiiviga luuakse ühtne ELi raamistik maksekontole juurdepääsuga ja maksekonto kasutamisega seotud tarbijaõiguste kaitsmiseks. Kõnealune raamistik hõlmab eeskirju järgmise kohta: a) tarbijatelt seoses ELis hoitavate maksekontodega nõutavate tasude läbipaistvus ja võrreldavus (2); b) makseteenuse pakkujate osutatavad maksekontode üleviimise teenused tarbijatele (3); c) liidus seaduslikult elavate tarbijate õigus sõltumata kodakondsusest või elukohaliikmesriigist avada ja kasutada liidus põhimaksekontot (4); d) seonduvad küsimused, näiteks pädevate asutuste määramine ja kohustused ning makseteenuse pakkujatele määratavad karistused kohustuste täitmata jätmise korral (5).

2. Üldised märkused

EKP toetab kindlalt direktiivi ettepanekut. Varem on EKP toetanud konkreetsete nõuete kehtestamist finantstehingute läbipaistvuse osas, mille puhul oli ette nähtud tõhus süsteem nende nõuete täitmise jälgimiseks, et hõlbustada eri toodete ja teenuste võrdlust ning seeläbi suurendada konkurentsi finantsvaldkonnas (6). EKP on kaasa aidanud ka teatavate standardite kindlaksmääramisel, et hõlbustada piiriüleste maksete teostamist (7). Lõpetuseks võib märkida, et direktiivi ettepanek peaks tagama tarbijatele hõlpsama juurdepääsu maksekontodele ning toetama ELi-üleste euromaksete piirkonna loomist, mida EKP on eesmärgina järjepidevalt toetanud (8).

3. Erimärkused

3.1. Määratletud mõisted

Direktiivi ettepanekus määratletud mõisteid (9) tuleks ühtlustada Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2007/64/EÜ, edaspidi „makseteenuste direktiiv”) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 260/2012 (10) (edaspidi „SEPA määrus”), välja arvatud juhul, kui nendes õigusaktides sätestatud mõistete määratlustest kõrvalekaldumiseks on objektiivsed põhjused. See kehtib eeskätt terminite „püsiv andmekandja” ja „otsekorraldus” määratluste puhul. Kehtivatel liidu õigusaktidel põhineva standarditud terminoloogia kasutamine makseteenuste puhul tagab suurema ühtluse ning hõlbustab liidu õigusaktide mõistmist. Selguse ja ühtluse huvides tundub samuti olevat mõistlik määratleda mõistet „üleviimine” üksnes seoses ettepandud direktiivi artiklis 10 kirjeldatud teenustega (11).

3.2. Loetelu hõlmatud teenustest ja asutuste volitustest seoses teabe nõudmisega

Direktiiviga hõlmatud põhimakseteenuste loetelu peaks koosnema makseteenustest, mis moodustavad 80 % kõige tüüpilisematest makseteenustest, mille suhtes kohaldatakse tasu riigi tasandil. Kaugemale ulatuvad tingimused, mille alusel võib sellesse loetellu lisada kindla arvu teenuseid, võivad aga osutuda ülemäärasteks. Peale selle tuleks täpsustada, et pädevad asutused võivad kõige tüüpilisemate makseteenuste loetelu koostamiseks nõuda makseteenuse pakkujatelt teavet maksekontodega seotud eri teenuste kasumlikkuse kohta (12). Sel otstarbel tuleb võib-olla kehtestada konkreetsed aruandluskohustused, millega tuleks samas tagada, et makseteenuse pakkujatel on õigus kaitsta konkurentide eest oma ärisaladusi (13).

3.3. Põhimaksekonto avamise õigus – konto valuutaga seotud piirang

Direktiivi ettepanekuga nähakse liidus seaduslikult elavatele tarbijatele ette õigus avada ja kasutada põhimaksekontot mis tahes liikmesriigis (14). Selle artikli 15 sõnastust võib aga mõista nii, et makseteenuse pakkujatelt võidakse taotluse korral nõuda ükskõik millise liikmesriigi vääringus noteeritud põhimaksekonto avamist. Kuna sellise laiahaardelise nõude rakendamine ei pruugi end majanduslikult ära tasuda, piisab sellest, kui piirata kõnealust maksekonto avamise ja kasutamise õigust makseteenuse pakkuja asukohariigi vääringus maksekontodega (15).

3.4. Piiriülene koostöö

Liikmesriigi pädevatele asutustele ette nähtud kohustust teha omavahel koostööd, et tagada direktiivi ettepaneku tõhus järgimine, (16) tuleks laiendada, et lisada eri liikmesriikide pädevate asutuste kohustus teha piiriülest koostööd. Selle eesmärk on tagada, et liikmesriikide rakendusmeetmed ja tavad ei lahkneks sellisel määral, mis seab ohtu direktiivi ettepaneku eesmärgi ühtlustada õigusakte ja meetmeid, et kujundada maksekontoteenuste puhul liidus välja ühtne turg (17).

Teksti redaktsiooni ettepanekud, kui EKP on soovitanud direktiivi ettepanekut muuta, on esitatud lisas koos selgitustega.

Frankfurt Maini ääres, 19. november 2013 EKP president Mario DRAGHI

(1) COM(2013) 266 final.

(2) Vt direktiivi ettepaneku II peatükk.

(3) Vt direktiivi ettepaneku III peatükk.

(4) Vt direktiivi ettepaneku IV peatükk.

(5) Vt direktiivi ettepaneku V ja VI peatükk.

(6) Vt arvamuse CON/2007/29 punkt 2.4, arvamuse CON/2012/103 punkt 1.1 ja arvamuse CON/2012/10 üldiste märkuste punkt 3. Kõik EKP arvamused on avaldatud EKP veebisaidil http://www.ecb.europa.eu

(7) Vt arvamuse CON/2001/34 punkt 11.

(8) Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta direktiiv makseteenuste kohta siseturul (ELT L 319, 5.12.2007, lk 1).

(9) Vt direktiivi ettepaneku artikkel 2.

(10) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. märtsi 2012. aasta määrus (EL) nr 260/2012, millega kehtestatakse eurodes tehtavatele kreedit- ja otsekorraldustele tehnilised ja ärilised nõuded (ELT L 94, 30.3.2012, lk 22).

(11) Vt muudatusettepanekud 1–3. Vt ka arvamuse CON/2013/32 punkt 3.3.

(12) Vt direktiivi ettepaneku artikli 3 lõike 2 punktid 4 ja 5.

(13) Vt muudatusettepanek 4.

(14) Vt direktiivi ettepaneku artikkel 15.

(15) Vt muudatusettepanek 5.

(16) Vt direktiivi ettepaneku artikli 20 lõige 2.

(17) Vt muudatusettepanek 6.