ET Euroopa Liidu Teataja C 81/131

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal„Aruteludokument ELi rahanduse tuleviku kohta“

[COM(2017) 358 final]

(2018/C 081/18)

Raportöör: Stefano PALMIERI Kaasraportöör: Petr ZAHRADNÍK

Konsulteerimistaotlus Euroopa Komisjon, 4.8.2017 Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 304 Vastutav sektsioon majandus- ja rahaliidu, majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 5.10.2017 Vastuvõtmine täiskogus 19.10.2017 Täiskogu istungjärk nr 529 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 138/8/14

Preambul

Käesolev arvamus on osa laiemast paketist, mis koosneb neljast Euroopa tulevikku käsitlevast Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamusest (majandus- ja rahaliidu süvendamine ja euroala majanduspoliitika, kapitaliturgude liit ja ELi rahanduse tulevik) (1) . Pakett koostatakse Euroopa tulevikku käsitleva valge raamatuga algatatud protsessi kontekstis, mille Euroopa Komisjon hiljuti käivitas, ja selles võetakse arvesse Euroopa Komisjoni presidendi Jean-Claude Junckeri kõnet olukorrast Euroopa Liidus 2017. aastal. Kooskõlas komitee resolutsiooniga Euroopa tuleviku kohta (2) ning varasemate arvamustega majandus- ja rahaliidu väljakujundamise kohta (3) rõhutatakse arvamuste paketis vajadust ühise eesmärgitunnetuse järele liidu juhtimises, mis läheb oluliselt kaugemale tehnilistest lähenemisviisidest ja meetmetest ning on esmajoones poliitilise tahte ja ühise perspektiivi küsimus

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee leiab, et dokumendi „Aruteludokument ELi rahanduse tuleviku kohta“ struktuur võimaldab ühelt poolt kirjeldada mõnda probleemidest, millega liit tulevastel aastatel silmitsi seisab, teiselt poolt nõutakse seal võimalike eelarvega seotud lahenduste sidumist viie stsenaariumiga, mille Euroopa Komisjoni määras kindlaks Euroopa tulevikku käsitlevas valges raamatus.

1.2. Komitee kordab, et eurooplased vajavad rohkem (ja paremat) Euroopat ja mitte vähem Euroopat, et ületada ELi poliitiline kriis, mis tuleneb strateegilise tulevikuvisiooni ja võime puudumisest reageerida asjakohaselt majandus- ja finantskriisidele. Suureneb lõhe praktilist kasu oma igapäevaellu nõudvate Euroopa kodanike murede ja ootuste ning ELi praeguse vähese võimu ja väheste rahaliste vahendite vahel. Euroopa projekt ja Euroopa Liit ise muutuvad vähem usaldusväärseks ja need seatakse kahtluse alla, õhutades niiviisi praegusi natsionalistlikke ja populistlikke nõudmisi.

1.3. Komitee nõustub kõnealuses aruteludokumendis esitatud lähenemisviisiga, mille kohaselt peab ELi eelarve põhimõte olema Euroopa lisaväärtuse taotlemine, et saavutada paremaid tulemusi võrreldes koordineerimata individuaalsete riiklike eelarvetega. See nõuab õiglase vastutasu saamise, netopanustajatest ja netoabisaajatest liikmesriikide vahel vahetegemise ning iga liikmesriigi puhul individuaalselt tehtavate korrektsioonide loogikast loobumist.

1.4. EL peaks kõigepealt kindlaks määrama kõrge Euroopa lisaväärtusega poliitilised prioriteedid ning alles seejärel määrama vajalikud ressursid nende elluviimiseks ja reformima liidu eelarvet. Selle stsenaariumi puhul ei pea komitee usutavaks, et ELi eelarve on jätkuvalt alla 1 % tuludest ja moodustab ainult 2 % 28 riigi avaliku sektori kulutustest, mis on ebapiisav probleemide, šokkide ja kriisidega toimetulemiseks.

1.5. ELi eelarve reform peaks tingimata hõlmama kvaliteedi parandamist, määratledes uuesti selle struktuuri nii kululiikide kui ka omavahendite lõikes, võttes arvesse asjakohaseid ratsionaliseerimise, tõhususe ja tulemuslikkuse kriteeriume ning suheldes kodanikega otsesel ja läbipaistval viisil.

1.6. Eelarve kvantitatiivne ja kvalitatiivne kohandamine nõuab tõsist ja põhjalikku konsulteerimist kodanikuühiskonnaga sellisena, kuidas see on komitees esindatud, et kajastada territooriumide tegelikke vajadusi ning tagada avalikes huvides soodne mõju kõikidele kodanikele.

1.7. Kulude puhul peab komitee suure Euroopa lisaväärtusega programmideks järgmisi: keskpikad ja pikaajalised investeeringud majanduslikku, sotsiaalsesse ja keskkonnaarengusse, tööhõivesse, innovatsiooni ja konkurentsivõimesse; kõige ebasoodsamas olukorras olevate piirkondade ja kõige haavatavamate sotsiaalsete rühmade kaitsmine; paindlik ja õigeaegne vastus asümmeetrilistele šokkidele ja äkilistele kriisidele, muu hulgas euroala eraldiseisva eelarve kaudu.

1.8. Eelkõige leiab komitee, et euroala makromajandusliku stabiliseerimise funktsioon on asjakohane, kuna kahjulik mõju üleilmastumisel ja tehnoloogilises revolutsioonis kaotajaks osutunud ühiskonnakihtidele ja tootmissektoritele on üks ELi strateegilise kriisi ja populistlike meeleolude esilekerkimise põhjuseid.

1.9. Tulude puhul nõustub komitee kõrgetasemelise omavahendite töörühma koostatud ELi rahanduse tuleviku aruande analüüsiga, et ülekaalus peavad olema autonoomsed, läbipaistvad ja õiglased omavahendid, nii et koormus oleks võrdne kõige ebasoodsamas olukorras olevatele kodanikele ning väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele.

1.9.1. Komitee kordab oma heakskiitu äriühingu tulumaksu ühtsele konsolideeritud maksubaasile ning finantstehingute, kütuste ja süsinikdioksiidi heite ühtsele maksubaasile. Kui neid kohaldataks Euroopa tasandil, oleks võimalik määratleda piiriülene maksubaas ja tasakaalustada ülemaailmset mõju keskkonnale.

1.10. Komitee arvates võivad Brexiti tagajärjed 2020. aasta järgsele mitmeaastasele finantsraamistikule ühelt poolt ohustada ELi projekti – pärast liikmesriikide poolt õiglase vastutasu saamise põhimõtte alusel peetud läbirääkimisi –, teiselt poolt võivad tagajärjed osutuda oluliseks võimaluseks, kui need Euroopa lisaväärtuse põhimõtte kinnitamise kaudu suudavad ELi eelarvet kvalitatiivselt ja kvantitatiivselt parandada.

1.10.1. Seetõttu tuleks komitee arvates nii kiiresti kui võimalik tagada, et — Euroopa Komisjon mõõdaks – vastavalt erinevatele stsenaariumidele (karm või leebe Brexit) – Brexiti mõju ELi tulude ja kulude süsteemile ja selle mõju 2020. aasta järgsele mitmeaastasele finantsraamistikule; — käivitataks läbipaistev ja avalik arutelu institutsiooniliste, majandus-, sotsiaalsete ringkondade, kodanikuühiskonna esindajate ja ELi kodanikega 2020. aasta järgse mitmeaastase finantsraamistiku üle; — sellegipoolest ei vähendataks ühtekuuluvuspoliitikale ja sotsiaalsetele eesmärkidele eraldatavaid vahendeid. Sel viisil on võimalik ümber kujundada poolte erinevad ja vastandlikud huvide süsteemid, et leida ühine lahendus 2020. aasta järgsele mitmeaastasele finantsraamistikule.

2. Üldised märkused

2.1. ELi rahanduse tuleviku kohta koostatud aruteludokumendis järgitud lähenemisviis ühendab liidu probleemide võimalikke eelarvega seotud lahendusi, lähtudes viiest erinevast stsenaariumist, mille Euroopa Komisjon on kindlaks määranud valges raamatus Euroopa tuleviku kohta. Komitee kritiseeris seda lähenemisviisi hiljutises resolutsioonis valge raamatu kohta, (4) nimetades viit stsenaariumi kunstlikuks, kuna need on suunatud üksnes liikmesriikidele ning puudub otsene tähtsus Euroopa kodanike jaoks, kes eeldavad ühist ja selget strateegiat.

2.1.1. See tähendab olulise võimaluse kaotamist, sest analüüsis nõustutakse suurema osaga dokumendist (seoses Euroopa rahanduse lisaväärtuse, suundumuste ja probleemide väljaselgitamise, ELi rahanduse tulevikuvõimalustega), kuigi ühised, tõhusad ja tulemuslikud poliitilised ettepanekud on puudulikud.

2.2. Viimaste aastate jooksul on komitee (5) rõhutanud Euroopa majanduse ja ühiskonna lahendamata probleeme, aluspõhimõtteid, mida tuleb järgida, ning liidu institutsioonide tegevuse taaskäivitamise ja tõhususe suurendamise viise. Komitee on mitmel korral kinnitanud, et eurooplased vajavad rohkem (ja paremat) Euroopat ja mitte vähem Euroopat, (6) kuna ELi poliitiline kriis tulenebki strateegilise tulevikuvisiooni ja võime puudumisest reageerida asjakohaselt majandus- ja finantskriisidele.

2.3. Komitee kinnitas 2016. aastal mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) vaheläbivaatamise (7) puhul, et komisjoni jõupingutusi tuleks tunnustada, ennekõike ettenägematute kriiside lahendamiseks kasutatavat paindlikkust, samuti tulemustele ja toimivusele orienteeritud lähenemisviisi. Kuid konkreetsed ettepanekud ja eraldatud ressursid ei tundunud – juba tollal – olevat piisavad, et tulla toime ELi probleemide ja prioriteetidega, kuna mitmeaastane finantsraamistik sündis väheambitsioonikast kompromissist liikmesriikide vahel, kes olid pigem huvitatud oma netobilansist ja konkreetsete huvirühmade saadavast kasust kui vahendist ELi kui terviku huvide saavutamiseks.

2.4. Sellest raamistikust lähtudes nõustub komitee aruteludokumendis esitatud lähenemisviisiga, mille kohaselt „tuleneb ELi eelarve lisaväärtus vahendite koondamisest ja tulemustest, mida liikmesriikide koordineerimata kulutused ei võimalda saavutada“ (8).

2.5. Rohkema ja parema Euroopa saavutamiseks tuleks kõigepealt kindlaks määrata kõrge Euroopa lisaväärtusega poliitilised prioriteedid ja seejärel määratleda vajalikud ressursid nende elluviimiseks ning ELi eelarvet reformida. Selle stsenaariumi puhul ei oleks enam usutav, et liit eraldaks oma eelarvesse alla 1 % oma sissetulekutest ja üksnes 2 % 28 liikmesriigi avaliku sektori kuludest, mille osakaal edaspidi veelgi väheneb (9). Selline tase näib olevat täiesti ebapiisav seoses ELi uute probleemidega ning arvestades šokke ja kriise, millega ta peab tegelema.

2.5.1. Liidu eelarve kvantitatiivse kasvuga peab käima käsikäes märkimisväärne kvaliteedi tõus ja selle struktuuri uuesti määratlemine nii kululiikide kui ka omavahendite lõikes. Selleks on vaja arvesse võtta asjakohaseid eelarve ratsionaliseerimise, tõhususe ja tulemuslikkuse kriteeriume ning suhelda kodanikega otsesel ja läbipaistval viisil.

2.5.2. ELi eelarve kvantitatiivne ja kvalitatiivne parandamine eeldab ka tõsist ja põhjalikku konsulteerimist kodanikuühiskonnaga, nagu see on esindatud komitees, tagamaks et kulukategooriates kajastuksid tõepoolest territooriumite tegelikud vajadused ning et neil oleks avalikes huvides soodne mõju kodanike heaolule, lähtudes.

2.6. Uute probleemide tekkimisega, mis on seotud muutunud geopoliitilise stsenaariumiga ning vajadusega kohaneda majandus- ja finantskriisi tagajärgedega, ei ole juhus, et ELi eelarve on täiesti ebapiisav ning liit siseneb kriisi, mis esialgu on majanduslik ja rahaline, seejärel võib muutuda sotsiaalseks ja lõpuks ka poliitiliseks.

2.6.1. See on poliitiline kriis, mis tuleneb erinevusest konkreetseid hüvesid oma igapäevaellu nõudvate Euroopa kodanike kasvava mure ja sellest tulenevate ootuste ning ELi praeguse vähese võimu ja rahaliste vahendite vahel. Selle lõhe tõttu kasvab rahulolematus ning suurenevad natsionalistlikud ja populistlikud nõudmised, mis seavad kahtluse alla Euroopa projekti ja liidu enda.

2.7. Arutelu ELi tuleviku üle toimub tegelikult ajaloolises etapis, kus on palju uusi sotsiaalseid, poliitilisi ja institutsioonilisi probleeme ning ebakindlust Euroopa kodanike seas (10). Esiteks on endiselt tugevad finants- ja majanduskriisi tagajärjed, eriti kõige enam mõjutatud liikmesriikides, mõnes geograafilises piirkonnas ning iseäranis keskmise ja madala sissetuleku puhul. Teiseks on sellest tulenevalt laialt levinud skeptilisus poliitika, liikmesriikide ja ELi suutlikkuse suhtes säilitada üleilmastumise ja rahvusvahelise konkurentsi ajastul majanduslik heaolu ja sotsiaalne ühtekuuluvus (11). Kolmandaks suureneb Aafrikast ja Lähis-Idast sõja ja vaesuse eest põgenevate rändajate ja pagulaste vool. Neljandaks tõi Ühendkuningriigi EList väljaastumine hiljuti esile, et liit ei ole iseenesestmõistetav ja pöördumatu valik ning et sama võib juhtuda ka teistes liikmesriikides.

3. Konkreetsed märkused

3.1. Kulude osas on võtmetegur Euroopa lisaväärtuse põhimõte, mis võib tunduda paradoksaalne sellisel ajaloolisel etapil, kus ühelt poolt aina häälekamalt nõutakse riikide valitsustele rohkem otsustusruumi kuni EList väljaastumise äärmuslike kavatsusteni ning kus teiselt poolt on praeguseks raske kaitsta õiglase vastutasu saamise, netopanustajatest ja netoabisaajatest liikmesriikide vahel vahetegemise ja iga liikmesriigi puhul individuaalselt tehtavate korrektsioonide loogikat.

3.1.1. Sellegipoolest on igati hea, et komisjon kinnitas kõnealust põhimõtet, sest laiaulatuslik poliitiline üksmeel ELi meetmete toetuseks võib aidata keskendada liidu eelarve sellele, et tuua ELi kodanikele reaalset kasu, mida liikmesriigid üksi ei suuda.

3.1.2. Seepärast nõustub komitee komisjoniga, et Euroopa lisaväärtuse põhimõte peab olema Euroopa rahanduse tuleviku üle peetava arutelu keskmes ja see peab sisaldama (12) — nende eesmärkide saavutamist, mis on sätestatud liidu õiguskorra aluspõhimõtetes, eelkõige Euroopa Liidu lepingu artiklis 3, mille eesmärk on tagada kodanikele nende heaolu huvides inimväärsed elutingimused (13); — sellist eelarve määratlemist, mis näeb ette Euroopa avalike hüvede kujundamist, et toetada Euroopa põhivabaduste, ühtse turu, majandus- ja rahaliidu kaitsmist (14).

3.1.3. Selles kontekstis on oluline ELi toimimise lepingu artikli 311 täielik järgimine, mille kohaselt „[l]iit varustab end oma eesmärkide saavutamiseks ja poliitika elluviimiseks vajalike vahenditega“.

3.2. Aruteludokumendis on piisavalt tõendeid selle kohta, et ülemaailmsete probleemide ja kriiside lahendamisele tuleb tingimata anda vastus Euroopa tasandil ning asjakohaselt koondada ELi eelarve ressursse, kasutades koostoimet liikmesriikide eelarvetega ja suunates neid suure Euroopa lisaväärtusega programmidesse, mis suudavad — keskpika ja pika perioodi investeeringute abil hoogustada majanduslikku, sotsiaalset ja keskkonnaalast arengut, tööhõivet, innovatsiooni ja konkurentsivõimet, pidades silmas stagneerunud tootlikkust ja investeeringuid, demograafilist vananemist ja kliimamuutusi; — kaitsta kõige ebasoodsamas olukorras olevaid piirkondi ja kõige haavatavamaid sotsiaalseid rühmi, mida on kahjustanud nii majanduskriisi püsimine kui ka üleilmastumise kahjulikud tagajärjed (15); — reageerida õigeaegselt ja paindlikult – nii tulude kui ka kulude puhul – asümmeetrilistele šokkidele, mis mõjutavad mõnda liikmesriiki, rände- ja pagulaskriisidele, sisejulgeoleku probleemidele, välistele hädaolukordadele ja ühisele kaitsele.

3.3. Suure Euroopa lisaväärtusega elementide hulgas täiendavad meetmed, mille komitee esitas juba seoses mitmeaastase finantsraamistikuga, komitee valget raamatut käsitlevas resolutsioonis öeldut (16): — Euroopa tööstuspoliitika, mille eesmärk on suurendada tööhõivet ja ergutada konkurentsivõimet sotsiaalses turumajanduses, hõlbustades dialoogi kõigi sidusrühmade vahel, investeeringuid ja VKEde toetamist; — ülespoole suunatud sotsiaalne lähenemine kooskõlas majandusliku lähenemisega – tööhõive ja sotsiaalsete tulemuste osas Euroopa sotsiaalõiguste samba rakendamise ja Euroopa Sotsiaalfondi laiendamise kaudu; — rändepoliitika, mis tagab pagulastele rahvusvahelise õigusega pakutava kaitse ja nende integreerimise ELi, ühine varjupaigasüsteem, võitlus ebaseadusliku rände ja inimkaubanduse vastu, seaduslike juurdepääsuteede edendamine; — võitlus kliimamuutustega Pariisi kokkuleppe ja ökoloogilise ülemineku alusel, mis hõlmab 2030. aasta tegevuskava edendamist kestliku arengu saavutamiseks kõigis ELi poliitikavaldkondades; — ühise põllumajanduspoliitika reformimine, et saavutada keskkonna kvaliteedi parandamise, maaelu arengu, toiduga kindlustatuse ja põllumajandustootjate sissetulekute toetamise eesmärgid; — ühtekuuluvuspoliitika reformimine koos tulemuste selge määratlemisega, nende süstemaatiline kontrollimine rakendamisel ning järelmõjude hindamine, läbipaistvuse edendamine ja partnerluse ergutamine; — suured investeeringud taristusse, üleeuroopalistesse võrkudesse, teadusuuringutesse ja innovatsiooni, alustades Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fondist ja programmist „Horisont 2020“; — euroala eraldiseisev eelarve, mis suudab pakkuda vahendeid ressursside ajutiseks, ent märkimisväärses mahus ülekandmiseks piirkondlike šokkide korral, võidelda sügava majanduslangusega kogu alal tervikuna ja tagada vajaliku finantsstabiilsuse (17) makromajandusliku stabiliseerimise funktsiooniga investeeringute kaitsmiseks ning töötuse ja ebakindluse vastu võitlemiseks.

3.3.1. Makromajandusliku stabiliseerimise funktsioon näib olevat eriti oluline, sest ELi strateegilise kriisi ja populismi esilekerkimise põhjuste hulgas on kahjulik mõju ühiskonnakihtidele ja tootmissektoritele, kes üleilmastumise ning tehnika- ja arvutivaldkonnale ülemineku tõttu osutusid kaotajaks. Kuigi liikmesriikidel on vähem suutlikkust iseseisvalt tegutseda ning mõjutada oma tööturgu ja sotsiaalhoolekandesüsteemi, ei ole praeguseks veel loodud ELi tasandil sotsiaalseid turvavõrke, mis võimaldaksid kõigil kodanikel saada kasu üleilmsest majanduskasvust ja konkurentsist (18).

3.4. Seetõttu peab ELi eelarve olema toimiv, et varustada ELi tema strateegiliste prioriteetide elluviimiseks vajalike vahenditega, kasutades selle struktuuris ning vastavalt sellele, kuidas seda hinnatakse ja ajakohastatakse, sobivaid ratsionaliseerimis-, tõhusus- ja tulemuslikkuse kriteeriume (19): — suurem orienteeritus toimivusele ja tulemustele; — ELi eelarvevahendite eraldamise õigusraamistiku kvaliteedi hindamine; — kulude suundumuste analüüs kui pidev keskpika tähtajaga protsess, mille käigus iga tegevus kujundab vajaliku arengusuuna nende tulemuste saavutamiseks; — vajadus võtta arvesse väga tihedat seost ELi eelarve, majanduspoliitika juhtimise ja Euroopa majanduse praeguse arengutendentsi vahel; — vajadus tagada ELi eelarvepoliitika järjepidevus, see ellu viia ning hinnata selle eesmärke.

3.4.1. Eelkõige tuleks tasakaalus eelarve nõudele lisada muid näitajaid, mis mõõdavad kulude tulemuslikkust ja kodanike heaolu tulemusi, mis määratletakse Euroopa poolaasta raames sobival viisil ja sobivas vormis kokkuleppel Euroopa Parlamendi ja riikide parlamentidega.

3.5. Pealegi on ELi tasandil kättesaadavate ressursside süsteem nüüdseks muutunud väga keeruliseks ja vähe läbipaistvaks. Lisaks tavapärastele subsiidiumitele ja toetustele hõlmab see ka finantsinstrumente, et suurendada erasektori vahendeid finantsvõimenduse kaudu – nii Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fondi kui ka struktuurifondide kaudu – ja mitmesuguseid muid vahendeid, nagu Euroopa stabiilsusmehhanism, mis hõlmavad euroala riike, kuid väljaspool ELi mõjuala saavutatava finantsstabiilsuse eesmärgil (20).

3.6. Tulude osas nõustub komitee Mario Monti juhitava kõrgetasemelise omavahendite töörühma analüüsiga, mis esitati aruandes ELi rahanduse tuleviku kohta (21). Eriti tähtis on kokku leppida uue eelarve suhtes, mis sisaldaks valdavalt autonoomseid, läbipaistvaid ja õiglaseid omavahendeid. Need laekuksid otse ELi eelarvesse ilma liikmesriike läbimata, kuid suurendamata maksukoormust ja koormamata praegusest rohkem kõige ebasoodsamas olukorras olevaid kodanikke ning väikesi ja keskmise suurusega ettevõtjaid.

3.6.1. Eelkõige oleks mõnel uuel kõnealuses aruandes kavandatud ressursil Euroopa lisaväärtus tulude aspektist, kuna need kogutakse kõige asjakohasemal tasandil, et määratleda piiriülene maksubaas ja tasakaalustada ülemaailmset mõju keskkonnale: ettevõtete (äriühingu tulumaksu ühtne konsolideeritud maksubaas) (22) ja eriti hargmaiste ettevõtete, finantstehingute, kütuste ja süsinikdioksiidi heite maksustamine.

3.6.2. Sel puhul kordab komitee, kui oluline on võitlus maksudest kõrvalehoidumise vastu, mh suurema läbipaistvuse abil, (23) ning igasuguse ebaausa maksukonkurentsi vastu liikmesriikide vahel.

3.7. Brexit avaldab vältimatut mõju ELi 2020. aasta järgse eelarve koostamisele. Lisaks selle hindamisele, mida ükski ELi institutsioon ei ole veel ametlikult teinud, (24) on kolm võimalust Brexitist tuleneva eelarvepuudujäägi kompenseerimiseks: i) ELi liikmesriikide osamaksete suurendamine; ii) ELi kulutuste kärpimine; iii) kahe eelmise võimaluse kombinatsioon. Selles kontekstis kujutab Brexit ELi eelarve jaoks samaaegselt nii ohtu kui ka võimalust.

3.7.1. Kui domineeriks õiglase vastutasu saamise põhimõte, ohustaks see eelseisvaid läbirääkimisi 2020. aasta järgse mitmeaastase finantsraamistiku üle, suurendades praegust lõhet netomaksjatest ja netokasusaajatest liikmesriikide vahel, loobudes Euroopa lisaväärtuse põhimõttest ja süvendades seega ebakindlust Euroopa Liidu projekti suhtes.

3.7.2. Samal ajal pakub Brexit suurepärast võimalust ELi eelarve reformimiseks, et parandada seda kvantitatiivselt ja kvalitatiivselt, vaadates põhjalikult läbi kulude mehhanismi ja – nõustudes Monti raporti ettepanekuga – käivitades ELi omavahendite olulise süsteemi. Sel viisil on võimalik kujundada ELi eelarvet, et see oleks eeskujulik, mõjus, tõhus ja läbipaistev, Euroopa kodanike silmis usaldusväärne ning teeks neile hõlpsasti äratuntavaks Euroopa eelised ja ühtsest Euroopast loobumise kulud.

3.7.3. Sel põhjusel on asjakohane, et a) Euroopa komisjon hindab võimalikult kiiresti erinevate stsenaariumide (karm või leebe Brexit) alusel mõju liidu eelarve tuludele ja kuludele, millele oleks pidanud osutama juba aruteludokumendis, pidades silmas ka 2020. aasta järgse mitmeaastase finantsraamistiku ettepaneku koostamist; b) käivitatakse kõigi institutsiooniliste, poliitiliste, sotsiaalsete ringkondade, kodanikuühiskonna esindajate ja ELi kodanikega peetav tõsine, läbipaistev ja avalik arutelu ELi eelarve üle; c) sellegipoolest ei vähendata ühtekuuluvuspoliitikale ja sotsiaalsetele eesmärkidele eraldatavaid vahendeid, kuna need on ELi arenguks esmatähtsad vahendid. Sel viisil, kujundades ELi eelarvet, pidades silmas lahknevaid ja vastuolulisi huvisid, on võimalik läbipaistvalt ja demokraatlikult kindlaks teha need valikud, mis suudavad neid samu huve ühendada, et saavutada poolte jaoks ühised lahendused.

Brüssel, 19. oktoober 2017 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Georges DASSIS

(1) Pakett hõlmab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee järgmisi arvamusi: „Euroala majanduspoliitika (2017)“ (täiendav arvamus) (vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 216), „Kapitaliturgude liit: vahehindamine“ (vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 117), „Majandus- ja rahaliidu süvendamine 2025. aastaks“ (vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 124) ja „ELi rahalised vahendid 2025. aastaks“.

(2) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 6. juuli 2017. aasta resolutsioon „Euroopa Komisjoni valge raamat Euroopa tuleviku kohta ja muud aspektid“ (ELT C 345, 13.10.2017, lk 11).

(3) ELT C 451, 16.12.2014, lk 10 ja ELT C 332, 8.10.2015, lk 8.

(4) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 6. juuli 2017. aasta resolutsioon „Euroopa Komisjoni valge raamat Euroopa tuleviku kohta ja muud aspektid“: „Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvates ei ole stsenaariumide vahel valimine õnnestunud meetod ühise eesmärgitunnetuse edendamiseks või edasise tee määratlemiseks“ (ELT C 345, 13.10.2017, lk 11).

(5) ELT C 248, 25.8.2011, lk 75, ELT C 229, 31.7.2012, lk 32, ELT C 451, 16.12.2014, lk 10 ja ELT C 487, 28.12.2016, lk 62.

(6) „[…] [seades] subsidiaarsuse asemel rõhu rohkemale ja paremale Euroopale“ (ELT C 351, 15.11.2012, lk 36).

(7) ELT C 75, 10.3.2017, lk 63, punkt 1.1.

(8) COM(2017) 358 final, lk 6 (eestikeelses versioonis).

(9) Nõukogu otsusega Euroopa Liidu omavahendite süsteemi kohta (2014/335/EL, Euratom) on eelarve ülemmäär 1,2 % kogurahvatulust, kuid käesolevas arvamuses esitatud loogika (st tuvastada kõigepealt poliitilised prioriteedid ja seejärel määratleda nende saavutamiseks vajalikud ressursid) näitab, et ELi eelarvet ei tohiks piirata eelnevalt kindlaksmääratud ülemmääraga.

(10) ELT C 75, 10.3.2017, lk 63, punkt 2.3.

(11) Vaid kolmandik Euroopa kodanikest usaldab ELi ja selle institutsioone. Euroopa Komisjon, Eurobaromeetri standarduuring nr 85: „Avalik arvamus Euroopa Liidus“, mai 2016.

(12) COM(2017) 358 final, lk 9 (eestikeelses versioonis).

(13) „Liidu eesmärk on edendada rahu, oma väärtusi ja oma rahvaste hüvangut…“

(14) „Liit rajab siseturu. Liit taotleb Euroopa säästvat arengut, mis põhineb tasakaalustatud majanduskasvul, hindade stabiilsusel ja kõrge konkurentsivõimega sotsiaalsel turumajandusel, mille eesmärk on saavutada täielik tööhõive ja sotsiaalne progress [---].“ (Euroopa Liidu lepingu artikli 3 lõige 3).

(15) COM(2017) 240 final; Growing unequal? Income distribution and poverty in OECD countries („Kas ebavõrdsus suureneb? – Sissetuleku jaotumine ja vaesus OECD riikides“), OECD, 2008; Divided we stand: why inequality keeps rising („Lõhestunud ühiskonnad: miks ebavõrdsus aina suureneb“), OECD, 2011; In it together. Why less inequality benefits all („Kõigi asi: miks vähem ebavõrdsust on kõigi jaoks parem“), OECD, 2015.

(16) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 6. juuli 2017. aasta resolutsioon „Euroopa Komisjoni valge raamat Euroopa tuleviku kohta ja muud aspektid“ (ELT C 345, 13.10.2017, lk 11), punkt 13.

(17) ELT C 177, 18.5.2016, lk 41, punkt 3.5.

(18) ELT C 75, 10.3.2017, lk 63, punkt 4. Vt ka Paul De Grauwe, „What Future for the EU after Brexit?“ („Milline on ELi tulevik pärast Brexitit?“), Euroopa Poliitikauuringute Keskus, oktoober 2016.

(19) ELT C 75, 10.3.2017, lk 63.

(20) „ELi rahanduse tulevik. Kõrgetasemelise omavahendite töörühma lõpparuanne ja soovitused“, detsember 2016, lk 82.

(21) „ELi rahanduse tulevik. Kõrgetasemelise omavahendite töörühma lõpparuanne ja soovitused“, detsember 2016, lk 82.

(22) Komitee andis sellele positiivse hinnangu juba 2011. aastal oma arvamuses äriühingu tulumaksu ühtse konsolideeritud maksubaasi (CCCTB) kohta (ELT C 24, 28.1.2012, lk 63) ja 2017. aastal komitee arvamuses äriühingu tulumaksu ühtse (konsolideeritud) maksubaasi kohta. Veel avaldamata.

(23) ELT C 487, 28.12.2016, lk 62.

(24) Mõnede uurimisasutuste teostatud hindamise põhjal ulatub Ühendkuningriigi iga-aastane keskmine netoosamakse hinnanguliselt 8 miljardist eurost (Institute for Fiscal Studies, Centre for European Policy Studies) 10 miljardi euroni (J. Delorsi Instituut Berliinis – Bertelsman Stiftung) ja 20–27 miljardi euroni (European Policy Centre). Vt Institute for Fiscal Studies, 2016, „The Budget of the EU: a guide“ („ELi eelarve: juhend“), IFS Briefing Note BN 181; J. Browne, P. Johnson, D. Phillips; CEPS (Euroopa Poliitikauuringute Keskus), 2016, „The impact of Brexit on the EU Budget: A non-catastrophic event“ („Brexiti mõju ELi eelarvele: see ei ole katastroofiline sündmus“); J. Nunez Ferrer; D. Rinaldi, Policy Brief 347; J. Delorsi Instituut Berliinis – Bertelmans Stiftung, 2017, „Brexit and the EU Budget: Threat or Opportunity?“ („Brexit ja ELi eelarve: oht või võimalus?“); J. Haas, E. Rubio, European Policy Centre, 2017, „EU Budget post-Brexit – Confronting reality, exploring viable solutions“ („ELi eelarve pärast Brexitit – tegelikkusega silmitsi seismine, elujõuliste lahenduste otsimine“); E. Chonicz, aruteludokument.