ET Euroopa Liidu Teataja C 160/1

Komisjoni teatis vabatahtlike kavade ja vaikeväärtuste kohta vedelaid jm biokütuseid käsitlevas ELi säästlikkuskavas

2010/C 160/01

1. SISSEJUHATUS

2009. aastal kehtestas EL siduva säästlikkuskava, mis on maailmas samalaadsete hulgas kõige hõlmavam ja uudsem. Taastuvenergia direktiivis (1) on sätestatud biokütuste ja muude vedelate biokütuste säästlikkuse kriteeriumid. Biokütuste suhtes kehtivad asjakohased kriteeriumid on ette nähtud kütusekvaliteedi direktiiviga (2). Kriteeriume kohaldatakse ELis toodetud vedelate jm biokütuste suhtes ja imporditud vedelate jm biokütuste suhtes. Liikmesriikidel tuleb tagada, et ettevõtjad täidaksid säästlikkuse kriteeriume, juhul kui vedelaid jm biokütuseid võetakse arvesse eesmärkide saavutamisel, (3) mis on loetletud taastuvenergia direktiivis, kütusekvaliteedi direktiivis, keskkonnakaitseks antavat riigiabi käsitlevates ühenduse suunistes (4) ning sõiduautode süsinikdioksiidiheite vähendamist käsitlevas määruses (5).

Säästlikkuskavas on esitatud kaks moodust, kuidas vähendada ettevõtjate halduskoormat:

1. võimalus kasutada tunnustatud vabatahtlikke kavasid või kahe- või mitmepoolseid lepinguid, selleks et tõendada vastavust mõnele säästlikkuse kriteeriumile või kõigile neist, ning

2. võimalus kasutada direktiivis sätestatud vaikeväärtusi, et tõendada vastavust kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamist käsitlevale säästlikkuse kriteeriumile.

Komisjon võib otsustada, et vabatahtlikes kavades või ELi sõlmitud kahe- ja mitmepoolsetes lepingutes sisalduvad andmed säästlikkuse kriteeriumide kohta on täpsed. Komisjon võib lisada uute vedelate jm biokütuste tootmismeetodite tarbeks vaikeväärtusi ning ajakohastada olemasolevaid väärtusi. Käesolevas teatises on kirjeldatud, kuidas kavatseb komisjon täita oma kohustusi, et kõnealuste otsusteni jõuda. Sellest saavad vajalikku teavet liikmesriigid, kolmandad riigid, ettevõtjad ja valitsusvälised organisatsioonid.

Lisaks käesolevale teatisele on komisjon võtnud vastu ka teatise ELi biokütuste ja vedelate biokütuste säästlikkuskava praktilise rakendamise ja biokütuste arvestuseeskirjade kohta, (6) mille eesmärk on hõlbustada säästlikkuskava järjepidevat rakendamist.

Käesolevas teatises kasutatakse konkreetsetele sätetele viitamiseks taastuvenergia direktiivi artiklite numbreid. Tabelis on näidatud, kust võib kütusekvaliteedi direktiivis leida vastavad biokütuseid käsitlevad sätted. Viited direktiivile tähendavad käesolevas teatises viiteid taastuvenergia direktiivile. Kui ka kütusekvaliteedi direktiivis on vastav säte, kehtivad viited samuti selle direktiivi kohta.

Tabel 1: Artiklid ja lisad, millele käesolevas teatises viidatakse

Taastuvenergia direktiiv Kütusekvaliteedi direktiiv Artikkel 17: Biokütuste ja vedelate biokütuste säästlikkuse kriteeriumid Artikkel 7b: Biokütuste säästlikkuse kriteeriumid Artikkel 18: Biokütuste ja vedelate biokütuste säästlikkuse kriteeriumide järgimise kontrollimine Artikkel 7c: Biokütuste säästlikkuse kriteeriumide järgimise kontrollimine Artikkel 19: Biokütustest ja vedelatest biokütustest tulenevate kasvuhoonegaaside mõju arvutamine Artikkel 7d: Biokütuste kasutamisest elutsükli jooksul tekkivate kasvuhoonegaaside heitkoguste arvutamine Artikkel 24: Läbipaistvusplatvorm (7) puudub (8) Artikkel 25: Komiteed puudub V lisa: Biokütustest ja vedelatest biokütustest ning nendega võrreldavatest fossiilkütustest tulenevate kasvuhoonegaaside mõju arvutamise valemid IV lisa: Biokütuste kasutamisest elutsükli jooksul tekkivate kasvuhoonegaaside heitkoguste arvutamise valemid

2. VABATAHTLIKUD KAVAD

Ettevõtjad peavad liikmesriikidele tõendama, et säästlikkuse kriteeriumid, mis on seotud kasvuhoonegaaside vähendamisega, suure bioloogilise mitmekesisusega maa-aladega ning suure süsinikuvaruga maa-aladega, (9) on täidetud (10). Seda on neil võimalik teha kolmel viisil:

1. esitades asjaomasele riiklikule asutusele andmed vastavalt liikmesriigi sätestatud nõuetele (nn riiklik süsteem) (11);

2. kasutades nn vabatahtlikku kava, mille komisjon on tunnistanud eesmärgikohaseks (12);

3. vastavalt ELi ja kolmandate riikide vahelise kahe- või mitmepoolse komisjoni poolt eesmärgikohaseks tunnistatud lepingu tingimustele (13).

Vabatahtlik kava peaks hõlmama kõiki direktiivi säästlikkuse kriteeriume või mõnda neist (14). See võib samuti sisaldada muid säästlikkuse küsimusi, (15) mida direktiivi kriteeriumides ei käsitleta (16).

Kui komisjon on saanud vabatahtliku kava tunnustamise taotluse, annab komisjon hinnangu, kas kava on täidab asjaomased nõuded. Hindamismenetlust kirjeldatakse allpool.

2.1. Hindamis- ja tunnustamisprotsess

Kavade hindamiseks kavatseb komisjon:

— alustada hindamisprotsessi siis, kui tunnustamise taotlus on laekunud;

— hinnata kava selle päritolust sõltumata, st kas kava esitab riiklik või eraorganisatsioon;

— hinnata kava sõltumata sellest, kas mõnes muus kavas on käsitletud sama liiki lähteaineid, maa-ala jm;

— hinnata kava direktiivis sätestatud säästlikkuse kriteeriumidest (17) ning järgmises osas kirjeldatud hindamis- ja tunnustamisnõuetest lähtuvalt;

— hinnata, kas kava võiks olla täpsete andmete allikaks ka muude direktiivi säästlikkuse küsimustega (18) seoses, mis ei ole hõlmatud direktiivi säästlikkuse kriteeriumidega (19).

Kui hindamise käigus selgub, et kava vastab säästlikkuse kriteeriumidele ning hindamis- ja tunnustamisnõuetele, kavatseb komisjon:

— alustada protsessi, (20) mille tulemuseks on komisjoni otsuse vastuvõtmine;

— tunnustada kava selle päritolust sõltumata, st kas kava esitab riiklik või eraorganisatsioon;

— tunnustada kava sõltumata sellest, kas mõnes muus kavas on käsitletud sama liiki lähteaineid, maa-ala jm;

— tunnustada kava üldjuhul kuni viieks aastaks (21);

— täpsustada otsuses direktiivi säästlikkuse kriteeriumid, mis on kavaga hõlmatud;

— täpsustada otsuses muud säästlikkuse kriteeriumid (kui neid on), mille kohta on kavas täpsed andmed (22);

— viidata otsusele komisjoni läbipaistvusplatvormi kohta, kui see on Euroopa Liidu Teatajas avaldatud.

Kui hindamise käigus selgub, et kava ei vasta nõuetele, teavitab komisjon sellest taotlevat organisatsiooni.

Kui vabatahtliku kava sisus tehakse pärast selle tunnustamist muudatusi, mis võiksid mõjutada algse tunnustamise aluseid, eeldab komisjon enda sellekohast teavitamist. Komisjon saab siis otsustada, kas algne tunnustamine jääb kehtima.

2.2. Hindamis- ja tunnustamisnõuded

Vabatahtlik kava peaks hõlmama kas osaliselt või tervenisti direktiivis sätestatud säästlikkuse kriteeriumid (23). Kava peab sisaldama kontrollisüsteemi, (24) mille suhtes kehtivad nõuded on sätestatud käesolevas osas.

2.2.1. Dokumendihaldus

Vabatahtlikes kavades osalemise tingimused peaksid olema järgmised:

— ettevõtjatel on auditeeritav süsteem seoses tõenditega, millele nad toetuvad või mille alusel nad väited esitavad;

— ettevõtjad säilitavad kõiki tõendeid vähemalt 5 aastat; ning

— ettevõtjad võtavad kohustuse esitada mis tahes vajaliku teabe tõendite auditeerimisega seoses.

Auditeeritavaks süsteemiks peaks tavaliselt olema kvaliteedisüsteem, mis lähtub toodete turustamise ühist raamistikku käsitleva otsuse II lisa mooduli D1 (tootmiskvaliteedi tagamine) punktidest 2 ja 5.2 (25).

2.2.2. Sõltumatu auditeerimise asjakohane standard

Üldjuhul tuleks vabatahtlike kavade puhul tagada ettevõtjate auditeerimine, enne kui lubada neil kavas osaleda (26).

Sellistel juhtudel võib kasutada rühmaviisilist auditeerimist, eriti väikemaapidajate, tootjaorganisatsioonide ja kooperatiivide puhul. Kõik üksused loetaks siis kontrollituks teatava valimi (27) kontrollimise põhjal, kasutades vajaduse korral sellel eesmärgil väljatöötatud standardit (28). Kava maa-aladega seotud kriteeriumidele vastavust tohib rühmaviisiliselt auditeerida üksnes juhul, kui asjaomased maa-alad asuvad lähestikku ning on sarnaste omadustega. Kasvuhoonegaaside vähenenud heitkoguste arvutamise rühmaviisiline auditeerimine on lubatud üksnes juhul, kui rühmaliikmetel on sarnased tootmissüsteemid ja tooted.

Lisaks tuleks vabatahtlike kavade puhul korrapäraselt, vähemalt kord aastas tagasiulatuvalt auditeerida kava raames esitatud väidete valimit (29). Kontrollijatel tuleb kindlaks määrata valimi suurus, selleks et tagada kontrolliaruande väljaandmiseks vajalik usaldusväärsus.

Mõlema eespool nimetatud auditi tarbeks tuleb valida kontrollija,

— kes on väljastpoolt: auditeerida ei tohi ettevõtja ega kavaga seotud süsteemid ise;

— kes on sõltumatu: audiitorid on auditeeritavast tegevusest sõltumatud ning nende tegevus ei too kaasa huvide konflikti;

— kellel on üldoskused: kontrollival asutusel on üldised auditeerimisoskused; ning

— kellel on asjakohased erioskused: audiitoritel on kava kriteeriumidega seotud auditeerimiseks vajalikud oskused.

Vabatahtlike kavade puhul tuleb nende tunnustamistaotlustes kirjeldada, kuidas tagatakse kontrollija valimisel nimetatud nõuete täitmine. Vastavad näited on esitatud tabelis 2.

On soovitav, kuid mitte möödapääsmatu, et audiitorid oleksid võimaluse ja vajaduse korral akrediteeritud asjaomase auditeerimistegevuse jaoks (30).

Tabel 2. Näiteid kontrollijate nõuetele vastavuse kohta

Kontrollija omadus Hõlmatud nõuded Auditeerimiskogemus vastavalt ISO (31) standardile 19011, millega kehtestatakse suunised kvaliteedi- ja/või keskkonnajuhtimissüsteemide auditeerimiseks. — Sõltumatus — Üldoskused — Erioskused seoses direktiivi kriteeriumide ja muude keskkonnaküsimustega Akrediteerimine vastavalt ISO standardile 14065, millega kehtestatakse nõuded kasvuhoonegaaside valideerimis- ja verifitseerimisasutustele akrediteerimiseks või muud liiki tunnustamiseks (32). — Sõltumatus — Üldoskused — Erioskused seoses kasvuhoonegaaside deklaratsioonidega Auditeerimiskogemus vastavalt ISO standardile 14064-3, millega kehtestatakse spetsifikaat ja suunised kasvuhoonegaaside deklaratsioonide valideerimiseks ja sertifitseerimiseks. — Sõltumatus — Üldoskused — Erioskused seoses kasvuhoonegaaside deklaratsioonidega Auditeerimiskogemus vastavalt rahvusvahelisele kinnitust andvate töövõttude standardile (ISAE) 3000 seoses muude kinnitust andvate töövõttudega kui auditid või esialgse finantsteabe ülevaated. — Sõltumatus — Üldoskused Akrediteerimine vastavalt ISO juhendile 65, (33) millega kehtestatakse toote sertifitseerimissüsteemidega tegelevate asutuste üldnõuded (34). — Sõltumatus — Üldoskused

Komisjonile esitatavatest taotlustest peab nähtuma, et auditeerimise kavandamine, läbiviimine ja aruandlus on nõuetekohased. Tavapäraselt tähendaks see, et audiitor:

— määratleb ettevõtja sellised tegevused, mis on kava kriteeriumide seisukohast asjakohased;

— määratleb ettevõtja asjakohased süsteemid ja üldorganisatsiooni seoses kava kriteeriumidega ning kontrollib asjaomaste kontrollisüsteemide tõhusat rakendamist;

— määratleb vähemalt nn piiratud kindlustaseme (35) sõltuvalt ettevõtja tegevuse iseloomust ja keerukusest;

— analüüsib kontrollija ametialaste kogemuste ning ettevõtja esitatud teabe põhjal andmetega seotud riske, mis võiksid põhjustada olulisi väärkajastamisi;

— koostab kontrollikava, mis on samaulatuslik riskianalüüsi ning ettevõtja tegevuse ja allikate ulatuse ja keerukusega ning milles määratletakse kõnealuse ettevõtja tegevuse suhtes kasutatavad valimikoostamismeetodid;

— viib kontrollikava ellu, kogudes kooskõlas määratletud valimikoostamismeetoditega andmeid ja lisaks kõiki asjakohaseid täiendavaid tõendeid, millele kontrollija kontrollimisotsus tugineb;

— nõuab ettevõtjalt enne lõpliku kontrollimisotsuse tegemist võimalike puuduvate andmete esitamist või kontrolljälje puuduvate osade täiendamist, andmete erinevuste selgitamist või väidete või arvutuste kontrollimist.

2.2.3. Massibilansisüsteem

Tavapäraselt on vedelate jm biokütuste tootmisviisil viljeluse ja turustussüsteemi vahel mitmeid lülisid. Lähteaine töödeldakse sageli vahetooteks ja seejärel alles lõpptooteks. Vastavust direktiivi nõuetega tuleb tõendada seoses lõpptootega. Selleks tuleb esitada väited kasutatud tooraine ja/või vahetoodete kohta.

Meetod, mille abil luuakse ühendus toorainet või vahetooteid käsitleva teabe või väidete ning lõpptooteid käsitlevate väidete vahel on tuntud järelevalveahelana. Järelevalveahel hõlmab tavaliselt kõiki etappe alates lähteainete tootmisest kuni kütuste tarbijateni viimiseni. Direktiivis sätestatud meetod järelevalveahela jaoks on massibilansimeetod (36).

Vabatahtliku kava puhul tuleks samaaegselt kontrollida massibilansisüsteemi toimimist ja kava kriteeriumide korrektset järgimist (37). See peaks hõlmama mis tahes selliste tõendite või süsteemide kontrollimist, mida kasutatakse massibilansisüsteemi nõuete järgimisel.

Massibilansisüsteem tähendab (38) süsteemi, mille puhul säästlikkuse näitajad on seotud saadetistega. Säästlikkuse näitajaks võivad olla:

— tõendid, mis näitavad vastavust direktiivi säästlikkuse kriteeriumidele; ja/või

— kinnitus, et kasutatud tooraine saadi viisil, mis on kooskõlas direktiivi maa-aladega seotud säästlikkuse kriteeriumidega; ja/või

— kasvuhoonegaaside heitkoguste arvnäitaja; ja/või

— kasutatud tooraine kirjeldus (39); ja/või

— kinnitus, et tootmisele on antud tunnustatud vabatahtliku kava Y sertifikaat X; jne.

Säästlikkuse näitajad peavad hõlmama teavet lähteainete päritoluriigi kohta, välja arvatud vedelate biokütuste puhul (40).

Kui segatakse erinevate (või puuduvate) säästlikkuse näitajatega saadetisi, (41) jääb iga saadetise erinev suurus (42) ja säästlikkuse näitajad seguga seotuks (43). Kui segu on eristatud komponentide kaupa, võib igale sellest eraldatud saadetisele omistada mis tahes säästlikkuse näitajate kogumi (44) (koos suurustega), juhul kui kõigi segust eraldatud saadetiste kombinatsioonil on iga säästlikkuse näitajate kogumi puhul samad suurused kui segus. Segu võib olla mis tahes sellisel kujul, kus saadetised on tavaliselt füüsiliselt kontaktis, nagu näiteks mahuti, töötlemis- või logistikaüksus või -koht (määratluse kohaselt täpsete piiridega geograafiline koht, kus tooteid võib segada).

Süsteemi tasakaal võib olla ajaliselt pidev, millisel juhul ei tohi esineda nö puudujääki (st teataval ajahetkel on süsteemist väljunud rohkem säästlikku materjali, kui seda lisatud on). Samas võib tasakaalu saavutada ka asjakohaseks ajavahemikuks, kontrollides korrapäraselt olukorda. Mõlemal juhul tuleb kasutusele võtta asjakohased abinõud, et tagada tasakaalu nõude järgimine.

2.3. Ebatüüpilised vabatahtlikud kavad

Punktis 2.2. on kirjeldatud nõuded, mille täitmist komisjon kavatseb hinnata selleks, et tunnustada nö tüüpilisi vabatahtlikke kavasid, mis hõlmavad vahetult üht või enamat direktiivikohast kriteeriumi. Ebatüüpilised kavad võivad olla erinevalt vormistatud, nagu näiteks kaardid, millel näidatakse, et teatavad geograafilised piirkonnad kas vastavad või ei vasta kriteeriumidele, vahendid kasvuhoonegaaside heitkoguste vähenemise arvutamiseks või piirkondlikud põllumajanduslikud kasvuhoonegaaside väärtused konkreetsete lähteainete puhul. Selliste kavade jaoks kehtestab komisjon asjakohase hindamismenetluse, kui kõnealuse kava tunnustamise taotlus on talle esitatud. Komisjon otsustab, kas kohaldatakse eespool kirjeldatud põhimõtteid ja nõudeid või tuleb leida teistsugune lähenemisviis.

2.4. Ajakohastamine

Kogemusi hakkab tekkima alles siis, kui hindamisega on alustatud, ning seega tuleks esialgu paindlik olla. Komisjon võib käesolevas dokumendis ette nähtud menetluskorra läbi vaadata lähtuvalt saadud kogemustest või toimunud turuarengutest, sealhulgas standardiasutuste tehtavast tööst. Sel juhul kavatseb komisjon sellest teatada läbipaistvusplatvormi vahendusel.

2.5. Vedelate biokütuste vabatahtlikud kavad

Vedelate biokütuste puhul ei saa komisjon sõnaselgelt tunnustada vabatahtlikku kava kui täpsete andmete allikat maa-aladega seotud kriteeriumide täitmise kohta (45). Kui aga komisjon otsustab, et vabatahtliku kavaga on esitatud täpsed andmed biokütuste kohta, soovitab komisjon liikmesriikidel sellised kavad vastu võtta ka vedelate biokütuste osas.

2.6. Kahe- või mitmepoolsete lepingute tunnustamine

Ühendus võib sõlmida kolmandate riikidega kahe- või mitmepoolseid lepinguid, mis sisaldavad sätteid direktiivi säästlikkuse kriteeriumidele vastavate säästlikkuse kriteeriumide kohta (46). Kõnealuse lepingu sõlmimise korral vajab see siiski direktiivi kohast tunnustamist sarnaselt vabatahtlike kavadega (47). Selle protsessi käigus võiks arvesse võtta punkti 2.2.2. asjakohaseid osi.

3. VAIKEVÄÄRTUSED

Direktiivis on sätestatud vaikeväärtused, mida ettevõtjad võivad kasutada vastavuse tõendamiseks kasvuhoonegaaside vähendamist käsitleva kriteeriumiga. See vähendaks ettevõtjate halduskoormat, sest ettevõtted saaksid kasutada tegelike väärtuste arvutamise asemel nimetatud kindlaksmääratud väärtusi (48). Vaikeväärtused on konservatiivsed, mistõttu on vähe tõenäoline, et ettevõtjad kasutaksid neid oma tegelikest väärtustest paremate näitajate esitamiseks. Vaikeväärtusi võib ajakohastada vastavalt tehnika ja teaduse arengule (49).

3.1. Vaikeväärtuste arvutamise taust

Direktiivis sätestatud vaikeväärtused saadakse kolme elemendi põhjal: teaduslikud andmed, direktiiviga ette nähtud metoodika (50) ja reegel tüüpiliste väärtuste ümberarvutamiseks vaikeväärtusteks. Teaduslikke andmeid vedela jm biokütuse konkreetse tootmisviisi kohta töödeldakse vastavalt tüüpilise väärtuse arvutamise metoodikale. Seejärel kasutatakse töötlemiselemendi heitkoguste suhtes tegurit + 40 %, et arvutada tüüpilised väärtused ümber konservatiivseteks vaikeväärtusteks. Seda tegurit ei kasutata transpordi ja energiajaotuse puhul, sest sealt pärineb vaid väike osa heite üldkogustest (51). Samuti ei kasutada tegurit viljeluse puhul, sest selles seoses käsitletakse konservatiivsuse küsimust teatud piirangutega vaikeväärtuste kasutamise osas (52).

3.2. Vaikeväärtuste edasine ajakohastamine ja lisamine

Teaduslikke andmeid koguvad sõltumatud eksperdid (53) ning andmed avaldatakse Teadusuuringute Ühiskeskuse veebisaidil (54). Andmete kohta teaduslikult põhjendatud väidete esitamiseks tuleb ekspertidega ühendust võtta, selleks et andmeid oleks järgmise ajakohastamistsükli käigus võimalik asjakohaselt läbi vaadata (55).

Direktiiv hõlmab nii

— üldtootmisviìsi mida iseloomustatakse lähteainete liigi ja vedelate jm biokütuste liigi põhjal, nt suhkrupeedist toodetud etanool, kui ka

— eritootmisviisi mida iseloomustab üldtootmisviisiga võrreldes üksikasjalikum kirjeldus, nt nisust toodetud etanool (põhk soojuse ja elektri koostootmise käitises tootmisprotsessis kasutatava kütusena).

Komisjon kavatseb hõlmata täiendavate üldtootmisviiside puhul vaikeväärtused, juhul kui:

— need on ELi turu jaoks olulised ja on olemas vähemalt üks käitis/tootmisviis või tegemist on üldtootmisviisiga, mis lähitulevikus ELis tõenäoliselt kasutusele võetakse; ning

— on olemas sõltumatute ekspertide arvates piisava kvaliteedi ja usaldusväärsusega asjakohased andmed.

Eritootmisviiside puhul kavatseb komisjon arvestada kahe lisakriteeriumiga:

— kas eritootmisviiside ja üldtootmisviiside vaikeväärtuste erinevus on suur; ning

— (juhul, kui eritootmisviisi kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise vaikeväärtused on üldtootmisviisiga võrreldes väiksemad) kas on arvesse võetud, et vähemalt kümnendik ELi vedelate jm biokütuste asjaomase üldtootmisviisi tarbest toodetakse viisil, mille tagajärjeks on üldtootmisviisi vaikeväärtusega võrreldes suuremad heitkogused.

Komisjon ei kavatse kasutusele võtta eritootmisviiside vaikeväärtusi vastavalt lähteainete või vedelate jm biokütuste tootmise geograafilisele päritolule, vaid pigem seoses konkreetsete tootmistavade, tehnoloogia jm sellisega.

Komisjon kavatseb vajaduse korral vaikeväärtusi ajakohastada või lisada iga kahe aasta tagant alates 2010. aastast, avaldades esimese vastava aruande 2012. aastal ning seejärel iga kahe aasta tagant edaspidiste biokütuste vaikeväärtuste kohta (56). Kui asjaolud seda nõuavad, võib ajakohastamisi teha ka vahepealsetel ajavahemikel. Eelnevalt hindab komisjon, kas tingimused eespool sätestatud eritootmisviiside hõlmamiseks on täidetud. Sidusrühmad saavad teha ettepanekuid tootmisviiside muutmiseks või uute tootmisviiside rakendamiseks samal viisil kui andmete kohta märkusi esitades (vt eespool).

4. KOKKUVÕTE

2009. aastal kehtestas EL siduva säästlikkuskava, mis on maailmas samalaadsete hulgas kõige hõlmavam ja uudsem. Käesoleva teatisega annab komisjon ülevaate sellest, mida ta kavatseb lähiaastatel ette võtta seoses kahe säästlikkuskavas ette nähtud võimalusega ettevõtjate halduskoormuse vähendamiseks – vabatahtlike kavade ning kahe- ja mitmepoolsete lepingute hindamine ja tunnustamine ning vaikeväärtuste lisamine ja ajakohastamine. See peaks hõlbustama säästlikkuskava rakendamist. Vabatahtlikel kavadel võib olla tooraineturgudele laiem mõju kui vedelatel jm biokütustel ning nad võivad kõrvalmõjuna soodustada põllumajanduslike toorainete säästlikku tootmist. Kahe- ja mitmepoolsed lepingud võivad seda veelgi võimendada. Lisaks neile protsessidele, mis on käivitunud ELi uue taastuvenergiapoliitika toel, tegutseb komisjon rahvusvaheliste foorumite vahendusel aktiivselt säästlikkuse kriteeriumide ülemaailmse jõustamise nimel.

(1) Direktiiv 2009/28/EÜ.

(2) Direktiiv 98/70/EÜ, mida on muudetud direktiiviga 2009/30/EÜ.

(3) Täpsem teave http://ec.europa.eu/energy/renewables/transparency_platform_en.htm

(4) ELT C 82, 1.4.2008, lk 1.

(5) Määrus (EÜ) nr 443/2009.

(6) Vt käesolev Euroopa Liidu Teataja lk 8.

(7) Veebiaadressil http://ec.europa.eu/energy/renewables/transparency_platform_en.htm

(8) Kui dokumendid on kütusekvaliteedi direktiivi seisukohast asjakohased, avaldab komisjon need ka kütusekvaliteedi direktiivi veebisaidil.

(9) Artikli 17 lõiked 2–5.

(10) Artikli 18 lõige 1.

(11) Artikli 18 lõige 3.

(12) Artikli 18 lõike 4 teine lõik; artikli 18 lõige 7.

(13) Artikli 18 lõike 4 esimene lõik; artikli 18 lõige 7.

(14) Vabatahtlikesse kavadesse ei pea lülitama kriteeriumi, mis on seotud ELi põllumajandustootjatele kehtivate põllumajanduslike ja keskkonnaalaste nõuete ja standarditega (artikli 17 lõige 6). Vrd säästlikkuskava praktilist rakendamist käsitleva teatise punkt 2.2.

(15) Sealhulgas küsimused, millele on osutatud artikli 18 lõike 4 teises lõigus.

(16) Liikmesriikidel pole lubatud lisada vabatahtlikkusse kavasse selliseid muid säästlikkuse küsimusi, millega saaks põhjendada kavas käsitlemata vedelate jm biokütuste arvessevõtmisest keeldumist, juhul kui need vedelad jm biokütused vastavad direktiivis sätestatud säästlikkuse kriteeriumidele.

(17) Taotluse esitavatel organisatsioonidel palutakse näidata, milliste artikli 17 lõigete 2–5 kriteeriumide ning millise artikli 18 lõike 3 kolmandas lõigus osutatud ettevalmistatavas komisjoni otsuses sisalduva teabe kohta tunnustamist taotletakse.

(18) Vrd artikli 18 lõike 4 teine lõik. Taotlevatel organisatsioonidel palutakse lisada, kas esitatav kava hõlmab nimetatud küsimusi.

(19) Sõltuvalt võimalustest ei pruugi komisjon seda teha kohe, vaid esimesel võimalusel.

(20) Kaasates artikli 25 lõike 2 kohaselt loodud vedelate jm biokütuste jätkusuutlikkuse komitee.

(21) Artikli 18 lõige 6.

(22) Vähemalt seoses artikli 18 lõike 4 teises lõigus nimetatuga.

(23) Ibid, joonealune märkus [15].

(24) Käesolevas teatises loetakse terminid „auditeerimine/audiitor” ja „kontrollimine/kontrollija” ühetähenduslikeks.

(25) Otsus nr 768/2008/EÜ.

(26) Erandeid võib selle reegli puhul teha teatavate kavade eriomaduste tõttu (nt kavad, mis sisaldavad üksnes standardväärtusi kasvuhoonegaaside arvutamiseks); nimetatud erisusi tuleb kava tunnustamise taotlemisel kindlasti selgitada.

(27) Kontrollijatel tuleb kindlaks määrata valimi suurus, selleks et tagada piisav usaldusväärsus.

(28) Nt Rahvusvahelise Sotsiaalse ja Keskkondliku Akrediteerimise ja Märgistuse Liidu (ISEAL) standard P035, millega kehtestatakse ühtsed nõuded tootjarühmade sertifitseerimiseks.

(29) Valimiga hõlmatud ettevõtjad peavad periooditi erinevad olema.

(30) Akrediteerida võivad rahvusvahelise akrediteerimisfoorumi liikmed, määruse (EÜ) nr 765/2008 artiklis 4 nimetatud asutused ja sellised asutused, kes on sõlminud kahepoolse leppe Euroopa Akrediteerimiskoostöö Organisatsiooniga.

(31) Rahvusvaheline Standardiorganisatsioon.

(32) Sageli hõlmab kõnealuse standardi alusel akrediteerimine samaaegset akrediteerimist konkreetse kasvuhoonegaaside programmi raames nagu näiteks ELi heitkogustega kauplemise süsteem. Sel juhul nimetatud programmi lisanõudeid käesoleva tabeli puhul arvesse võtta ei tule. Neid ei tule arvestada, kui nad on direktiiviga vastuolus.

(33) Vastab Euroopa standardile EN 45011.

(34) Sageli hõlmab kõnealuse standardi alusel akrediteerimine samaaegset akrediteerimist konkreetsete nõuete põhjal, mis on seotud nt teatava tootega. Sel juhul nimetatud programmi lisanõudeid käesoleva tabeli puhul arvesse võtta ei tule. Neid ei tule arvestada, kui nad on direktiiviga vastuolus.

(35) „Piiratud kindlustase” tähendab riski vähendamist vastuvõetavale tasemele, millest lähtutakse negatiivselt väljendatud audiitori arvamuse nagu „meie hinnangul ei ilmnenud midagi sellist, mis näitaks, et tõendites on vead” korral. Samas „põhjendatud kindlustase” tähendab riski vähendamist vastuvõetavalt madalale tasemele, millest lähtutakse positiivselt väljendatud arvamuse nagu „meie hinnangul ei ilmne tõendite puhul olulisi väärkajastamisi” korral. (Vrd ISEA 3000).

(36) Artikli 18 lõige 1.

(37) Seda ei ole vabatahtliku kava puhul vaja, kui see hõlmab vaid üht ahela lüli (nt tooraine tootmise koht).

(38) Kooskõlas artikli 18 lõikega 1.

(39) Nt vaikeväärtuse kasutamiseks.

(40) Vrd kütusekvaliteedi direktiivi artikli 7a lõike 1 lõik a.

(41) Kui segatakse samade säästlikkuse näitajatega saadetisi, kohandatakse vastavalt üksnes saadetise suurust. Tõenäoliselt on säästlikkuse näitajad samad, kui kasutatakse samu lähteaineid ning vaikeväärtusi ja piirkondlikke tegelikke väärtusi.

(42) Kui on tegemist töötlemisetapi või kadudega, tuleb saadetise suuruse kohandamiseks kasutada asjakohaseid ümberarvestustegureid.

(43) Seega, kui säästlikkuse näitajad hõlmavad erinevaid arvnäitajaid kasvuhoonegaaside heitkoguste kohta, ei jää need seguga seotuks; neid arvnäitajaid ei saa keskmistada selleks, et tõendada säästlikkusnõuete järgimist.

(44) See tähendab, et kui säästlikkuse näitaja all mõeldakse lähteainete kirjeldust, nt rapsiseeme, võib see näitaja olla erinev kui saadetise füüsiline sisu, nt rapsiseemne ja päevalilleõli segu.

(45) Vrd artikli 18 lõiget 4 ja viidet artikli 17 lõigetele 3–5 selles.

(46) Rahvusvaheliste lepingute sõlmimise mehhanism on ELi jaoks sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 218.

(47) Artikli 18 lõige 4.

(48) Artikli 19 lõige 1.

(49) Artikli 19 lõige 7.

(50) V lisa C osa.

(51) Vrd artikli 19 lõike 7 lõik a.

(52) Artikli 19 lõiked 2–4.

(53) Komisjoni Teadusuuringute Ühiskeskuse keskkonna ja säästva arengu instituut, kui osa Teadusuuringute Ühiskeskuse konsortsiumist (konsortsium koosneb komisjoni teadusuuringute ühiskeskusest (JRC), autotootjate assotsiatsioonist teadusuuringute ja arendustegevuse toetamiseks Euroopas (EUCAR) ja naftaettevõtjate Euroopa assotsiatsioonist keskkonna ning tööohutuse ja töötervishoiu toetamiseks (CONCAWE)).

(54) http://re.jrc.ec.europa.eu/biof/html/input_data_ghg.htm Komisjonil on kavas avalikustada läbipaistvusplatvormi vahendusel nendest andmetest vaikeväärtuste arvutamise viis.

(55) Vrd taastuvenergia direktiivi põhjendus 83.

(56) V lisa B ja E osa; vrd artikli 19 lõige 5.