ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Määruse (EL) 2019/125 kohased load Määruse (EL) 2019/125 artikli 11 lõikes 1 ja artikli 16 lõikes 1 on sätestatud, et III lisas (artikli 11 lõige 1) ja IV lisas (artikli 16 lõige 1) loetletud kaupade eksportimiseks( ) on vaja luba. III lisas on loetletud teatavad kaubad, mida on võimalik kasutada piinamiseks või muuks julmaks, ebainimlikuks või alandavaks kohtlemiseks või karistamiseks. III lisas nimetatud kaubad kuuluvad järgmistesse rubriikidesse: inimeste ohjeldamiseks välja töötatud seadmed, relvad ja vahendid, mis on välja töötatud massirahutuste ohjeldamiseks või enesekaitseks, ning tegutsemisvõimetuks muutvaid või ärritavaid keemilisi aineid levitavad relvad või seadmed massirahutuste ohjeldamiseks või enesekaitseks ja teatavad seotud ained. IV lisas on loetletud teatavad kemikaalid, mida on võimalik kasutada surmava süsti tegemiseks. IV lisas loetletud kaupade eksportimiseks tuleb hankida ekspordiluba asjaomase liikmesriigi pädevalt asutuselt, mis on loetletud määruse I lisas, välja arvatud juhul, kui selliste kaupade eksportimiseks kasutatakse V lisas sätestatud liidu üldist ekspordiluba. Liidu üldises ekspordiloas osutatud sihtkohtadesse saab tavaliselt eksportida, ilma et oleks vaja hankida liikmesriigi välja antav individuaalne või koondluba. Senise lähenemisviisi kohaselt lisatakse kolmas riik V lisasse juhul, kui see riik on ratifitseerinud asjakohase rahvusvahelise lepingu, millega võetakse kohustus kaotada surmanuhtlus kõigi kuritegude eest. Nende riikide puhul, kes ei kuulu Euroopa Nõukogusse, tähendab see, et asjaomane riik peab olema reservatsioonideta ratifitseerinud kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti (ICCPR) teise fakultatiivprotokolli. Kui on aga põhjust kahelda eksportija suutlikkuses pidada kinni liidu üldise ekspordiloa tingimustest või ekspordikontrolli käsitlevatest õigusaktidest, võib pädev asutus keelata eksportijal kõnealust luba kasutada. Määruse (EL) 2019/125 artikli 20 lõikes 2 on märgitud, et liikmesriigi antav ekspordiluba võib olla individuaalne luba (luba eksportida ühele kolmanda riigi lõppkasutajale või kaubasaajale) või koondluba (luba eksportida ühele või mitmele kindlaksmääratud lõppkasutajale või edasimüüjale ühes või mitmes kindlaksmääratud kolmandas riigis)( ). Määruse artiklitega 3, 4 ja 5 keelatakse II lisas loetletud kaupade eksport, import ja transiit. Pädevad asutused võivad teha sellest keelust erandi, kuid vaid juhul, kui tõendatakse, et asjaomaseid kaupu kasutatakse nende ajaloolist tähtsust silmas pidades üksnes avalikuks eksponeerimiseks muuseumis (kas kolmandas riigis või kooskõlas artikliga 4 mõnes liikmesriigis).
Broneeringuinfo kogumise vajalikkust tõestas ka selle võime aidata asjaomastel ametiasutustel tuvastada kõrge riskiga reisijaid, kes on õiguskaitseasutustele muidu tundmatud. Lisaks on säilitatavate (nn ajalooliste) PNR-andmete kasulikkust illustreerinud arvukad näited, mille puhul see teave oli väga oluline kõrgetasemeliste terrorismivastase võitluse juhtumite lahendamiseks mitte ainult Austraalias, vaid ka ELis.

Hindamismeeskonnad arutasid ka kontrollikoja arvamust 1/15 kavandatava ELi-Kanada broneeringuinfo lepingu kohta.

Järeldused

Ühine hindamine on selgelt näidanud lepingu lisaväärtust ja operatiivset tõhusust võitluses terrorismi ja raske rahvusvahelise kuritegevuse vastu. Hindamise käigus esitatud näited on näidanud, et broneeringuinfo, sealhulgas varasem broneeringuinfo, mis on ainulaadne andmekogum, on olnud otsustava tähtsusega terroristidest välisvõitlejate tagasipöördumise takistamisel ning eelkõige uimastikuritegude ja laste ekspluateerimise vastu võitlemisel. Peale selle on lepingu eesmärgid kooskõlas rahvusvaheliste kohustustega koguda, töödelda ja analüüsida broneeringuinfot tõhusa piirikontrolli eesmärgil, et vältida terroristide reisimist ning aidata näha seoseid organiseeritud kuritegevusega seotud isikute vahel ning esitada süüdistusi terrorismi ja organiseeritud kuritegevuse eest.

Samal ajal märkis ELi rühm, et vaatamata lepingus sisalduvatele arvukatele kaitsemeetmetele ei ole lepingu mitmed aspektid täielikult kooskõlas Euroopa Kohtu arvamusega 1/15 Kanadaga kavandatava broneeringuinfo lepingu kohta, kuna leping Austraaliaga sõlmiti enne, kui oli kohus oma arvamuse esitanud. Need aspektid puudutavad reisijate teavitamist, broneeringuinfo säilitamist, edasist edastamist ja broneeringuinfo kasutamise eelneva sõltumatu läbivaatamise vajadust.

Komisjon tunnustab Austraalia jõupingutusi lepingu nõuete täitmiseks, mida näitas ühine läbivaatamine, ning võtab teadmiseks, et Austraalia peab oluliseks varasemat broneeringuinfot säilitada.

Seda arvesse võttes on pooled võtnud kohustuse jätkata konstruktiivset dialoogi lepingu rakendamise üle ning töötada edasi ühise läbivaatamise ja käesoleva hindamise soovituste alusel, võttes arvesse kontrollikoja arvamust kavandatava ELi-Kanada broneeringuinfo lepingu kohta. Seoses sellega hindab komisjon vajalikke järelmeetmeid, võttes arvesse ka Euroopa Parlamendilt ja nõukogult käesoleva hindamise kohta saadud tagasisidet.

Üldiselt vaatab komisjon kolmandatele riikidele broneeringuinfo edastamist käsitleva ELi välisstrateegia läbi järgmisel aastal.
KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

komisjonile määrusega (EL) 2018/974 (mis käsitleb kaupade siseveetranspordi statistikat) antud delegeeritud õigusaktide vastuvõtmise õiguse kasutamise kohta

1.SISSEJUHATUS

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2018/974 artikliga 10 antakse komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte järgmisel otstarbel:

Øet tõsta siseveetranspordi kohta statistika esitamise künnist eesmärgiga võtta arvesse majanduslikke ja tehnilisi suundumusi (vt artikli 2 lõige 5);

Øet kohandada mõisteid või sätestada uusi mõisteid eesmärgiga võtta arvesse rahvusvahelisel tasandil muudetud või kehtestatud mõisteid (vt artikkel 3);

Øet kajastada rahvusvahelisel tasandil või asjakohastes liidu seadusandlikes aktides koodide või kodeerimisega seoses tehtud muudatusi (vt artikli 4 lõige 4).

Artikli 2 lõike 5, artikli 3 ja artikli 4 lõike 4 kohaselt peab komisjon selle õiguse kasutamisel tagama, et delegeeritud õigusaktidega ei panda liikmesriikidele ega andmeesitajatele märkimisväärset lisakoormust. Komisjon peab ka nendes delegeeritud õigusaktides sätestatud meetmeid nõuetekohaselt põhjendama, kasutades asjakohasel juhul kulutasuvuse analüüsi, mille raames hinnatakse andmeesitajate koormust ning statistika koostamise kulusid.

Nagu on sätestatud artikli 10 lõikes 4, peab komisjon enne delegeeritud õigusakti vastuvõtmist konsulteerima kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelises parema õigusloome kokkuleppes sätestatud põhimõtetega iga liikmesriigi määratud ekspertidega.

2.ÕIGUSLIK ALUS

Käesoleva aruande esitamist nõutakse määrusega (EL) 2018/974, mille artikli 10 lõikes 2 on sätestatud, et komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte viieks aastaks alates 7. detsembrist 2016. Komisjon peab esitama delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne viieaastase tähtaja möödumist. Käesoleva aruandega täidetakse see nõue esimest korda.

3.DELEGEERITUD VOLITUSTE RAKENDAMINE

Komisjon ei ole veel kasutanud talle määrusega (EL) 2018/974 antud õigust võtta vastu delegeeritud õigusakte.

Komisjon arutab siseveetranspordi statistika võimalikke täiendusi korrapäraselt siseveetranspordi statistika eksperdirühma ja transpordistatistika koordineerimisrühmaga. Nende arutelude käigus võetakse arvesse ka riikidele ja andmeesitajatele tekkivaid võimalikke kulusid ja koormusi.

Komisjonil võib tulevikus tekkida vajadus võtta vastu delegeeritud õigusakte säästva ja aruka liikuvuse strateegia ja Euroopa rohelist kokkulepet käsitlevas komisjoni teatises sätestatud poliitiliste algatuste kontekstis tekkivatel statistilistel kaalutlustel. Need õigusaktid aitavad kohandada siseveeteede statistikat majanduslike ja tehniliste suundumustega ning kajastada muutusi mõistetes, koodides ja kodeerimises ELi või rahvusvahelisel tasandil.

4.KOKKUVÕTE

Komisjon ei ole veel kasutanud talle määrusega (EL) 2018/974 antud õigust võtta vastu delegeeritud õigusakte.

Komisjon on seisukohal, et talle peaksid jääma kõnealused delegeeritud volitused, kuna tulevikus võib tekkida vajadus võtta vastu delegeeritud õigusakte siseveetranspordi statistika valdkonnas toimuva arengu toetamiseks.
Kõnealuse direktiivi artikli 7 lõikega 4 on ette nähtud, et komisjon avaldab Euroopa Liidu Teatajas:

Ajavahemik: 1.1.2018 – 31.12.2019

Asjaomased riigid: ELi liikmesriigid ja EFTA riigid

Allikas: 28 liikmesriiki ja Norra

Kiirituskeskused

– Kiirituskeskustega riikide arv: 14 liikmesriiki ja Norra

– Heakskiidetud keskuste arv: 24

– Suletud keskuste arv: 0

– Kiiritavate riikide arv: 10 liikmesriiki

Töötlemisandmed

– Töödeldud toodete kogus: 7 832 tonni (–23,3 % võrreldes 2016.–2017. aastaga)

– Peamised töödeldud tooted: konnakoivad (65,1 %), kodulinnuliha (20,6 %) ning kuivatatud maitsetaimed, vürtsid ja köögiviljamaitseained (14,0 %)

– Peamine kiirituskoht: Belgia (81,4 %)

Turustamise etapis tehtud kontrollid

– Analüüsitud proovide arv: 9 808

– Nõuetele mittevastavate proovide arv: 83 (1 %)

– Peamised analüüsitud tooted: maitsetaimed ja vürtsid (39 %) ning teravili, seemned, köögi- ja puuviljad ning nendest valmistatud tooted (24 %)

1TAUST

Toiduainete kiiritamine on toiduainete töötlemine teatavat liiki kiirgusenergiaga, mida nimetatakse ioniseerivaks kiirguseks. Kiirgusenergial on erinevad lainepikkused ja võimsusastmed ning see kaob siis, kui energiaallikas eemaldada. Kiiritamist kasutatakse sanitaarsetel ja fütosanitaarsetel eesmärkidel, et tappa baktereid (nagu Salmonella, Campylobacter ja E. coli), mis võivad põhjustada toidumürgitust, ning kõrvaldada taimedele või taimsetele saadustele kahjulikud organismid, nagu putukad ja muud taimekahjustajad. Seda kasutatakse ka viljade küpsemise edasilükkamiseks, köögiviljade (nt sibul ja kartul) idanemise või võrsumise peatamiseks ning toiduainete säilivusaja pikendamiseks. Toidu kiiritamisega ei saa asendada toidu nõuetekohast käitlemist. Kiiritatud toitu tuleb vajaduse korral enne tarbimist veel asjakohaselt jahutada ja kuumutada.

Toiduainete kiiritamist käsitlev ELi õigusraamistik (edaspidi „toidu kiiritamise direktiivid“) koosneb järgmistest osadest:

– Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. veebruari 1999. aasta direktiiv (raamdirektiiv) 1999/2/EÜ ioniseeriva kiirgusega töödeldud toitu ja toidu koostisosasid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta. Sellega on ette nähtud erisätted töödeldud toidu ja toidu koostisosade tootmise, turustamise ja impordi kohta.
Võttes arvesse:

–Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 314, koostoimes Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepinguga, eriti selle artikliga 106a,

–Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuli 2018. aasta määrust (EL, Euratom) 2018/1046, mis käsitleb liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantsreegleid [...], eriti selle artiklit 18 ja artikli 44 lõike 1 punkti a,

–Euroopa Liidu 2021. aasta üldeelarvet, mis võeti vastu 18. detsembril 2020,

–paranduseelarve projekti nr 1/2021, mis võeti vastu 22. jaanuaril 2021,

–ning paranduseelarve projekti nr 2/2021, mis võeti vastu 24. märtsil 2021,

esitab Euroopa Komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule 2021. aasta eelarve paranduseelarve projekti nr 3.

TULUDE JA KULUDE EELARVESTUSE MUUDATUSED EELARVEJAGUDE KAUPA

Tulude koondarvestuses ja III jaos tehtavate muudatustega saab tutvuda EUR-Lexi veebisaidil ( https://eur-lex.europa.eu/budget/www/index-et.htm ).

SELETUSKIRI

Paranduseelarve projekti nr 3/2021 eesmärk on kanda 2021. aasta eelarvesse 2020. aasta eelarve täitmise käigus tekkinud ülejääk. Vastavalt Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatava finantsmääruse (edaspidi „finantsmäärus“) artikli 18 lõikele 3 käsitleb see paranduseelarve projekt üksnes ülejäägi kandmist eelarvesse ja see tuleb esitada 15 päeva jooksul pärast esialgse raamatupidamise aastaaruande esitamist, mis toimus 2021. aasta märtsi lõpus.

1.2020. aasta eelarve täitmisel tekkis 1 768 617 610 euro suurune ülejääk, mis kantakse tuluna 2021. aasta eelarvesse.

(eurodes)

2020. aasta eelarve täitmise tulemuse jaotus Tulude ülejääk 1 647 317 114 Kulude ülejääk 121 300 497 Ülejääk kokku 1 768 617 610

2.Ülejäägi kandmine eelarvesse vähendab vastavalt osamaksude üldsummat, mida liikmesriigid maksavad 2021. aasta eelarve rahastamiseks. Liikmesriikide osamakse mõjutab ka omavahendite muudetud prognoos, mis tehakse kättesaadavaks pärast omavahendite nõuandekomitee koosolekut 2021. aastal ning lisatakse hilisemasse paranduseelarve projekti vastavalt finantsmääruse artikli 44 lõike 1 punktile b.

3.Järgmises tabelis on esitatud 2020. aasta eelarve täitmise tulemuse jaotus tulude osas:

(eurodes)
Sisukord

1.EAGFi 2021. aasta eelarvemenetlus

2.EAGFi sihtotstarbeline tulu

3.Märkused EAGFi 2021. aasta eelarve esialgse täitmise kohta

3.1. Turumeetmed

3.2. Otsetoetused

4.EAGFi sihtotstarbeliste tulude rakendamine

5.Kokkuvõte

Lisa: EAGFi assigneeringute esialgne kasutamine kuni 31. jaanuarini 2021





1.EAGFi 2021. aasta eelarvemenetlus

Euroopa Parlament võttis 18. detsembril 2020 vastu Euroopa Liidu 2021. aasta üldeelarve. Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) eelarve sisaldab 40 368 miljoni eurot kulukohustuste assigneeringuid ja 40 354 miljoni eurot maksete assigneeringuid. Mõlemat liiki assigneeringute erinevate summade põhjus on liigendatud assigneeringute kasutamine teatavate komisjoni poolt otseselt rakendatavate meetmete puhul. Need on peamiselt seotud põllumajandustoodete müügiedenduse, poliitilise strateegia, kooskõlastus- ja auditimeetmetega.

2.EAGFi sihtotstarbeline tulu
Elavhõbedamääruse artikli 13 lõikega 2 ja artikliga 20 antakse komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et i) pikendada ajavahemikku, mille jooksul liikmesriikidel on lubatud ladustada lõpliku kõrvaldamise ootel olevat vedelas olekus elavhõbedat prügilates ning ii) muuta määruse I–IV lisa, et viia need kooskõlla Minamata elavhõbedakonventsiooni osaliste konverentsi poolt vastuvõetud asjakohaste otsustega.

Kuigi elavhõbedamääruse artikli 13 lõikega 1 lubatakse liikmesriikidel ladustada lõpliku kõrvaldamise ootel olevat vedelas olekus elavhõbedat prügilates (erandina direktiivi 1999/31/EÜ (prügilate kohta) artikli 5 lõikest 3) kuni 31. detsembrini 2022, ei ole komisjon praeguseks saanud mingit teavet selle ajavahemiku pikendamise vajaduse kohta. Seepärast ei ole komisjon veel vastu võtnud ühtegi delegeeritud õigusakti selle ajavahemiku pikendamiseks kuni 31. detsembrini 2025 kooskõlas elavhõbedamääruse artikli 13 lõikega 2.

Elavhõbedamääruse I lisas on loetletud elavhõbedaühendid ja -segud, mida on keelatud eksportida ja mille vaheladustamisele kohaldatakse erieeskirju. Kõnealuse määruse II lisas on loetletud elavhõbedat sisaldavad tooted, mida on keelatud eksportida, importida ja toota koos vastavate järkjärgulise kõrvaldamise kuupäevadega, ning III lisas on loetletud elavhõbeda ja/või elavhõbedaühendite kasutamist sisaldavad tootmisprotsessid, mis tuleb teatavaks kuupäevaks järk-järgult kasutuselt kõrvaldada. Elavhõbedamääruse IV lisas on esitatud nõuded selliste riiklike kavade sisu kohta, mis käsitlevad käsitöönduslikku ja väiksemahulist kullakaevandamist ja -töötlemist, milles elavhõbeamalgaami moodustamist kasutatakse kulla eraldamiseks maagist. Arvestades, et Minamata konventsiooni osaliste konverents ei ole veel vastu võtnud ühtegi otsust, mis nõuaks eespool nimetatud I–IV lisa vastavusse viimist elavhõbedamäärusega, ei olnud komisjonil vaja vastu võtta delegeeritud õigusakte, millega need lisad viidaks vastavusse Minamata konventsiooni osaliste konverentsi asjaomaste otsustega.



4. KOKKUVÕTE

Komisjon ei ole viimase viie aasta jooksul rakendanud talle määrusega (EL) 2017/852 antud delegeeritud volitusi. Komisjon palub Euroopa Parlamendil ja nõukogul käesolev aruanne teadmiseks võtta.
Määruse (EL) 2019/125 kohased load Määruse artikli 11 lõikes 1 ja artikli 16 lõikes 1 on sätestatud, et vastavalt III lisas ja IV lisas loetletud kaupade eksportimiseks on vaja luba(). III lisas on loetletud teatavad kaubad, mida on võimalik kasutada piinamiseks või muuks julmaks, ebainimlikuks või alandavaks kohtlemiseks või karistamiseks. III lisas nimetatud kaubad kuuluvad järgmistesse rubriikidesse: inimeste ohjeldamiseks välja töötatud seadmed, relvad ja vahendid, mis on välja töötatud massirahutuste ohjeldamiseks või enesekaitseks, ning tegutsemisvõimetuks muutvaid või ärritavaid keemilisi aineid ning teatavaid seotud aineid levitavad relvad või seadmed massirahutuste ohjeldamiseks või enesekaitseks. IV lisas on loetletud teatavad kemikaalid, mida on võimalik kasutada surmava süsti tegemiseks. IV lisas loetletud kaupade eksportimiseks tuleb hankida ekspordiluba asjaomase liikmesriigi pädevalt asutuselt, mis on nimetatud määruse I lisas, välja arvatud juhul, kui selliste kaupade eksportimiseks kasutatakse V lisas sätestatud liidu üldist ekspordiluba. Liidu üldises ekspordiloas osutatud sihtkohtadesse saab tavaliselt eksportida, ilma et oleks vaja hankida liikmesriigi välja antav individuaalne või koondluba. Senise lähenemisviisi kohaselt lisatakse kolmas riik V lisasse juhul, kui see riik on ratifitseerinud asjakohase rahvusvahelise lepingu, millega võetakse kohustus kaotada surmanuhtlus kõigi kuritegude eest. Nende riikide puhul, kes ei ole Euroopa Nõukogu liikmed, tähendab see, et asjaomane riik peab olema reservatsioonideta ratifitseerinud kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti teise fakultatiivse protokolli. Kui on aga põhjust kahelda eksportija suutlikkuses pidada kinni liidu üldise ekspordiloa tingimustest või ekspordikontrolli käsitlevatest õigusaktidest, võib pädev asutus keelata eksportijal kõnealust luba kasutada. Määruse (EL) 2019/125 artikli 20 lõikes 2 on märgitud, et liikmesriigi antav ekspordiluba võib olla individuaalne luba (luba eksportida ühele kolmanda riigi lõppkasutajale või kaubasaajale) või koondluba (luba eksportida ühele või mitmele kindlaksmääratud lõppkasutajale või edasimüüjale ühes või mitmes kindlaksmääratud kolmandas riigis) (). Määruse artiklitega 3, 4 ja 5 keelatakse vastavalt II lisas loetletud kaupade eksport, import ja transiit. Pädevad asutused võivad teha sellest keelust erandi, kuid vaid juhul, kui tõendatakse, et asjaomaseid kaupu kasutatakse nende ajaloolist tähtsust silmas pidades üksnes avalikuks eksponeerimiseks muuseumis (kas kolmandas riigis või kooskõlas artikliga 4 mõnes liikmesriigis).
KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Iga-aastane seirearuanne struktuurireformi tugiprogrammi rakendamise kohta 2019. aastal

SISSEJUHATUS

Alates 2017. aastast on Euroopa Komisjon juhtinud struktuurireformi tugiprogrammi. Struktuurireformi tugiprogrammiga, mille eelarve on 222,8 miljonit eurot, toetatakse liikmesriike institutsiooniliste ja haldusreformide ning majanduskasvu soodustavate reformide kavandamisel ja rakendamisel.

Struktuurireformid on oma olemuselt keerukad protsessid ning nende kavandamine ja rakendamine nõuab igas etapis väga spetsiifilisi teadmisi ja oskusi. Lisaks ei suuda mõned liikmesriigid lahendada struktuurireformidest tulenevaid haldus-, majandus- ja sotsiaalprobleeme.

Struktuurireformi tugiprogrammi eesmärk on aidata liikmesriikidel neid probleeme lahendada ning tugevdada nende suutlikkust majanduskasvu soodustavate reformide ettevalmistamisel ja rakendamisel. See aitab tugevdada avaliku sektori institutsioone ja haldusasutusi ning parandada juhtimisprotsesse ning majanduse ja kogu ühiskonna toimimist ja vastupanuvõimet. Eesmärk on edendada ühtekuuluvust ning parandada konkurentsivõimet, tootlikkust, jätkusuutlikku kasvu, töökohtade loomist ja investeerimist.

Käesolevas aruandes antakse ülevaade 2019. aastal struktuurireformi tugiprogrammist toetatud meetmetest. Selles kirjeldatakse projektide valimise ja rakendamise protsessi ning antakse ülevaade 2017., 2018. ja 2019. aastal struktuurireformi tugiprogrammist toetatud projektide kaudu seni saavutatud tulemustest.

STRUKTUURIREFORMI TUGIPROGRAMMI RAKENDAMINE 2019. AASTAL

2019. aasta oli kolmas aasta, mil viidi ellu struktuurireformi tugiprogrammi tegevusi. Nagu ka esimesel kahel aastal, näitas kolmas, et nõudlus programmi järele on suur – 27 liikmesriiki esitasid 580 toetustaotlust, mille summa on hinnanguliselt peaaegu kaks ja pool korda suurem kui struktuurireformi tugiprogrammi 2019. aasta eelarve.

Komisjon hindas liikmesriikide taotlusi struktuurireformi tugiprogrammi määruses sätestatud põhimõtete ja kriteeriumide alusel ning valis välja 263 taotlust 26 liikmesriigilt.

Valitud taotlused jagunesid peamiste poliitikavaldkondade vahel järgmiselt:

·27 % – tööturg, haridus, tervishoid ja sotsiaalpoliitika;

·23 % – majanduskasv ja ettevõtluskeskkond (sealhulgas kliima ja keskkond);

·18 % – juhtimine ja avalik haldus;

·17 % – finantsteenused ja rahastamisvõimalused ning

·15 % – tuluhaldus ja avaliku sektori finantsjuhtimine.

Suurim osa toetusmeetmetest on suunatud järgmisele:

·avaliku halduse digitaliseerimine (12 %);

·haridus- ja koolituskavade tugevdamine (8 %);
1.Eessõna

Komisjon esitab käesolevas dokumendis vastavalt nõukogu määruse (EL) 2018/1877 (mis käsitleb 11. Euroopa Arengufondi suhtes kohaldatavat finantsmäärust (edaspidi „11. EAFi finantsmäärus“)) artikli 19 lõikele 2 kulukohustuste, maksete ja osamaksude prognoosid aastateks 2021–2023, võttes arvesse Euroopa Investeerimispanga (EIP) prognoose.

Käesolevas dokumendis esitatakse Euroopa Arengufondide vahendite kasutamise prognoos aastateks 2021–2023 (8.–11. EAF). Lisaks esitatakse käesolevas dokumendis mittesiduvad prognoosid Euroopa Arengufondi 2024. ja 2025. aasta osamaksude kohta.

Euroopa Arengufondi liikmed maksavad 9. EAFi, 10. EAFi ja 11. EAFi raames EIP hallatavate rahastamisvahendite (investeerimisrahastu ja intressitoetused) katteks ette nähtud osamaksud otse Euroopa Investeerimispangale.

2.Sissejuhatus

Komisjon ja EIP on ajakohastanud oma 2021., 2022 ja 2023. aasta kulukohustuste ja maksete prognoose iga Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna (edaspidi „AKV“) riigi ning ülemeremaa ja -territooriumi (edaspidi „ÜMT“) kohta. Erilist tähelepanu on pööratud maksete prognoosimisele ja seda kahel põhjusel: ühelt poolt selleks, et aidata Euroopa Arengufondi liikmetel broneerida oma eelarvetes võimalikult täpsed summad, ja teiselt poolt selleks, et EAFi rahaliste vahendite maht oleks piisav, et hoida ära likviidsusprobleeme.

Kulukohustuste ja maksete prognooside ajakohastamisel on vastavalt 11. EAFi finantsmääruse artikli 19 lõikele 2 lähtutud kõige värskematest prognoosidest.

Allpool esitatud graafikus antakse ülevaade kulukohustuste ja maksete brutosummade üldisest dünaamikast alates 1999. aastast kuni 2020. aastani ja prognoosidest aastateks 2021–2023 (komisjoni ja EIP summad kokku).

EAFi kulukohustuste ja maksete brutosummade dünaamika alates 1999. aastast (miljonites eurodes)

* Prognoosid aastateks 2021–2023

Märkus: Andmed kajastavad Euroopa Arengufondi rakendamist 31. detsembri 2020. aasta seisuga (kulukohustused ja maksed) ja prognoose aastateks 2021–2023.