KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE käibemaksu valdkonna halduskoostööd ja maksupettuste vastast võitlust käsitleva nõukogu määruse (EL) nr 904/2010 kohaldamise kohta /* COM/2014/071 final */





KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE käibemaksu valdkonna halduskoostööd ja maksupettuste vastast võitlust käsitleva nõukogu määruse (EL) nr 904/2010 kohaldamise kohta 1. Sissejuhatus Nõukogu määruse (EL) nr 904/2010 (halduskoostöö ning maksupettuste vastase võitluse kohta käibemaksu valdkonnas) artikli 59 kohaselt peab komisjon andma Euroopa Parlamendile ja nõukogule kõnealuse määruse kohaldamise kohta aru 1. novembriks 2013 ja edaspidi iga viie aasta tagant. Käesolev aruanne on esimene aruanne, mis esitatakse pärast nõukogu määruse (EL) nr 904/2010 vastuvõtmist ja jõustumist. Kõnealune määrus kujutab endast nõukogu määruse (EÜ) nr 1798/2003 uuesti sõnastatud versiooni ning sellega antakse liikmesriikidele rohkem vahendeid tõhusama halduskoostöö tegemiseks, et toetada käibemaksupettuste vastast võitlust. Uuesti sõnastatud määrus töötati välja eesmärgiga parandada märkimisväärselt halduskoostöö alast õigusraamistikku ning uus määrus peaks toimima olulise vahendina käibemaksupettuste vastases võitluses. Eelkõige kehtestati määrusega mõned uued eeskirjad seoses järgmiste küsimustega: · andmebaasides sisalduva teabe kvaliteet; · võrgustiku Eurofisc loomine mitmepoolse, kiire ja sihtotstarbelise teabevahetuse pakkumiseks seoses käibemaksupettustega; · tagasiside andmise mehhanismi sisseseadmine; · automaatne juurdepääs teiste liikmesriikide andmebaasidele. Komisjon soovib rõhutada, et selles aruandes tuleks näha võimalust koguda liikmesriikide kogemusi, et parandada halduskoostöökorra toimimist ja kasutamist (artikli 49 lõige 1). Käesolevas aruandes hinnatakse halduskoostöö toimimist praeguses õigusraamistikus ning keskendutakse eelkõige nii selle analüüsimisele, mil määral on halduskoostöö edendamiseks arvesse võetud varasemaid soovitusi, kui ka sellele, kuidas on uusi kehtestatud eeskirju kasutatud, et hinnata, kas need muudatused on olnud tulemuslikud. Peale selle käsitletakse aruandes uusi ideid käibemaksualase halduskoostöö valdkonnas, näiteks ühisauditeid. Lisaks ei tohiks käesolevat aruannet käsitada pelgalt ülevaatena määruse kui sellise kohaldamise kohta, vaid – mis veelgi olulisem – see tuleks võtta aluseks püsiva ja struktureeritud dialoogi pidamisel komisjoni, Euroopa Parlamendi, nõukogu ja liikmesriikide vahel, et parandada käibemaksu valdkonnas tehtava halduskoostöö tõhusust, seades konkreetseks eesmärgiks tulemuslikuma võitluse käibemaksupettustega. Samuti tuleb märkida, et käesolev aruanne on üks osa seda teemat käsitlevast laiemast dokumentide paketist. Hiljuti, nimelt 19. septembril 2013. aastal avaldas komisjon uuringu eesmärgiga kvantifitseerida ja analüüsida käibemaksu alalaekumist. Hinnanguliselt oli käibemaksu alalaekumine 2011. aastal 26 liikmesriigi puhul ligikaudu 193 miljardit eurot, mis moodustab umbes 18 % nende liikmesriikide teoreetilisest käibemaksukohustusest või 1,5 % nende SKPst. Nagu tolles aruandes märgiti, ei peaks käibemaksu alalaekumise suurust otseselt seostama pettuste või käibemaksust kõrvalehoidumisega, sest see näitaja hõlmab ka lihtsate (statistiliste või aruandlusega seotud) vigade (mis esinevad näiteks rahvamajanduse arvepidamise statistikas) ning samuti maksejõuetuse ja makseraskuste mõju. Kuid nagu on selgelt näidanud ka muud uuringud, on käibemaksupettused sellest olenemata liikmesriikide jaoks jätkuvalt tõsine probleem. Sellepärast esitatakse käesolev aruanne just õigel ajal, sest selles antakse ülevaade, kuidas liikmesriigid kasutavad neile kõnealuse määruse kaudu pakutud võimalusi käibemaksupettuste vastaseks võitluseks ja halduskoostööks. Lisaks käesolevale aruandele avaldab komisjon vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1553/89 artikli 12 lõikele 3 veel ühe aruande, milles käsitletakse käibemaksu kogumist ja kontrolli (nn artikli 12 kohane aruanne). Käibemaksu alalaekumist käsitlevas uuringus ja mõlemas komisjoni aruandes antakse ülevaade probleemist, mida käibemaksupettus endast ELis ikka veel kujutab, kuid samas vaadeldakse nii seda, kuidas liikmesriigid tegelevad selle piiriülese probleemiga vahendite abil, mis on neile antud halduskoostööd käibemaksu valdkonnas käsitlevate ELi õigusaktidega, kui ka seda, milliseid käibemaksu kogumise ja kontrollimenetlusi liikmesriikides kasutatakse, võimaldades neil seeläbi hinnata riske ja teha kindlaks võimalused oma siseriiklike käibemaksu kogumise ja kontrollisüsteemide parandamiseks. Peale selle tuleb käesolevat aruannet kindlasti vaadelda sellise koordineeritud strateegia üldisemas kontekstis, mille eesmärk on tõhustada käibemaksupettuste vastast võitlust ning mis on esitatud komisjoni eelmises selleteemalises teatises,[1] ning ka koos komisjoni teatisega käibemaksu tuleviku kohta – „Lihtsamast, töökindlamast ja ökonoomsemast ühtse turu jaoks kohandatud käibemaksusüsteemist”[2]. Viimati nimetatud teatise meetmes nr 14 märgitakse, et komisjon tagab pettusevastaste meetmete täieliku jõustamise ja jälgib nende toimimist ning esitab 2014. aastal aruande nende tõhususe ja vajalike edasiste meetmete kohta. Samamoodi osutatakse meetmes nr 16 võimalusele luua ELi piiriülesed audititiimid, et hõlbustada ja parandada mitmepoolset kontrolli, ning meetmes nr 19 märgitakse, et komisjon jätkab võrgustiku Eurofisc töö jälgimist ja innustab liikmesriike seda vahendit edasi arendama, et püüda kindlaks teha uusi petuskeeme või ära hoida nende väljaarendamist. 2. Määruse (EL) nr 904/2010 kohaldamise hindamiseks kasutatud teabeallikad Kuna käesolevas aruandes tuleks kajastada seda, kuidas riiklikud maksuasutused kasutavad praktiliselt erinevaid käibemaksupettuste vastase võitluse ja halduskoostöö vahendeid, on hinnangu andmine võimalik vaid liikmesriikide märkimisväärse panuse abil. Sellepärast leidis komisjon enne käesoleva aruande koostamist, et uue määruse alusel tehtava halduskoostöö igakülgseks hindamiseks vajalikku teavet oleks kõige parem koguda liikmesriikidele adresseeritud küsimustiku abil. Käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendis esitatakse põhjalik ülevaade liikmesriikide poolt küsimustikule antud vastustest ja analüüsitakse neid vastuseid[3]. Samuti anti liikmesriikidele võimalus vastata küsimustiku teatavatele küsimustele põhjalikumalt ning jagada üldisemalt oma seisukohti käibemaksualase halduskoostöö toimimise ja koostöö võimaliku parandamise kohta. Kuid vaid üks liikmesriik näitas üles huvi jätkata komisjoniga arutelu selles küsimuses. Lisaks kogus komisjon teavet halduskoostööga ja maksupettuste vastase võitlusega seotud arutelude käigus, mis toimusid maksupettuste vastase strateegia eksperdirühma arvukatel koosolekutel ja halduskoostöö alalise komitee koosolekutel, ning samuti võrgustiku Eurofisc aastaaruannetest. Veel üks huvitav teabeallikas oli iga-aastane statistika, mille liikmesriigid saatsid määruse (EL) nr 904/2010 artikli 49 lõike 3 alusel. Mitmete järelduste tegemisel võeti aluseks eelkõige 2011. ja 2012. aasta statistikaga seotud teave. 3. Peamised järeldused 3.1. Teabevahetus taotluse korral (artiklid 7–12) 3.1.1. Eelmises aruandes kindlaks määratud probleemid Eelmises halduskoostöö toimimist käsitlevas aruandes[4] määrati kindlaks mitu teabevahetusega seotud probleemi. Nende hulka kuulusid taotluse saanud liikmesriigis esinenud probleemid, mida märkas taotluse esitanud liikmesriik ja mis olid seotud teabevahetuse keskasutuse kindlaksmääramisega ning asjaoluga, et vastuseid ei antud õigeaegselt ja puudus süsteem, mille alusel anda teada viivitustest teabevahetuse taotlustele vastamisel. Toimiva teabevahetuse põhitegur on tõhusa sisemise haldus- ja menetlussüsteemi olemasolu igas liikmesriigis, et oleks võimalik tagada selliste teabetaotluste nõuetekohane ja õigeaegne käsitlemine. Selgus, et teabevahetuse keskasutuses kontaktpunkti kindlaksmääramisega või iga teabevahetusasutuse ülesannete kirjeldusega seoses enam probleeme ei ole. Seda siiski tingimusel, et pidevalt ajakohastatakse CIRCABCi (riiklike haldusorganite, ettevõtete ja kodanike suhtlus- ja teabekeskus) veebisaidil kättesaadavat asjakohast teavet. Õigeaegse vastamise ja teavitamismenetlusega seoses selgus, et paljud liikmesriigid ei suuda ikka veel esitada vastuseid tähtaja jooksul ning et taotluse esitanud liikmesriike teavitatakse tähtaegadest kinni pidamata jätmise põhjustest harva. Statistikast nähtub, et hilinemisega antud vastuste koondarv on kasvanud vastuvõetamatult suureks (umbes 43 %). Probleemi tõsiduse aste on liikmesriigiti erinev, kuid üldist olukorda tuleb parandada, võttes eelkõige arvesse liikmesriikide endi tehtud ettepanekuid (seda teemat käsitletakse põhjalikumalt punktis 3.1.3). Komisjon leiab, et selles küsimuses peaksid meetmeid võtma liikmesriigid. Mõnes liikmesriigis võib hilinenud vastamine põhjustada tõsiseid probleeme, kui auditite läbiviimiseks on kehtestatud seadusest tulenevad ajalised piirangud või kui teavet on vaja kiiresti, näiteks maksupettuse juhtumite korral või kui maksuotsuste tegemiseks on seatud ajaline piirang. Selleks et aidata liikmesriikidel parandada teabevahetust, on koostatud uued e-vormid. Need uued e-vormid on nüüd kasutusele võetud ja komisjon loodab, et need aitavad maksuasutustel menetleda teabetaotlusi kiiremini. Lisaks peaks hiljuti ette nähtud võimalus, mille kohaselt liikmesriikide pädevad ametiasutused saavad automaatse juurdepääsu teatavat liiki teabele, mis on kättesaadav teiste liikmesriikide andmebaasides, vähendama olulisel määral teabetaotlusi n-ö standardse teabe saamiseks ning hõlbustama ja kiirendama halduskoostööd, võimaldades seeläbi kasutada aega ja vahendeid pigem põhjalikumaks uurimiseks, mis on vajalik keerulisemate teabetaotluste täitmiseks. 3.1.2. Teavet ja haldusuurimisi käsitlevad taotlused (artikkel 7) Nõukogu määruse (EL) nr 904/2010 artikliga 7 nähakse liikmesriikidele ette võimalus saata üksteisele teabetaotlusi ja haldusuurimisi käsitlevaid taotlusi. Enamikus liikmesriikides kaasnes peaaegu kõigi teabetaotlustega haldusuurimine. Ilmneb, et halduskoostöö alalise komitee poolt heaks kiidetud parimaid tavasid[5] kasutatakse hästi ära selleks, et vältida uurimisega seotud põhjendamatut halduskoormust. Rahuldamata jäeti vaid väga vähesed haldusuurimise läbiviimist käsitlevad taotlused. On mõned konkreetsed ja asjakohased põhjendused, miks määruse artikli 7 kohast haldusuurimist on maksuasutusel raskem läbi viia kui siseriiklikku haldusuurimist; näiteks kui artikli 7 kohasest taotlusest puudub asjakohane ja selge teave või kui taotlus tuleb tõlkida. Need tegurid võivad põhjustada märkimisväärseid viivitusi sellistele taotlustele vastamisel. Sellest olenemata on komisjon veendunud, et vähemalt tõlkeprobleem saab suures osas lahendatud selliste uute e-vormide kehtestamisega, mida kasutatakse alates 2013. aasta juulist ja mille puhul on võimalik enamik teabest esitada kindlaksmääratud väljadel. 3.1.3. Teabe esitamise tähtaeg (artiklid 10–12) Teabe esitamise tähtaeg on sätestatud määruse (EL) nr 904/2010 artiklites 10–12. See tähtaeg on kas kolm kuud või üks kuu. Selleks et tulemuslikult võidelda käibemaksupettuste vastu ja tagada käibemaksu nõuetekohane kogumine, on oluline, et liikmesriigid vahetaksid teavet võimalikult kiiresti. Eelmises aruandes andsid kõik liikmesriigid teada, et nad on taotluste menetlemise jälgimiseks ette näinud intraneti või mõne muu spetsiifilise tarkvara kasutamisel põhineva järelevalvesüsteemi; protsessi jälgib tavaliselt teabevahetuse keskasutus. Sellest olenemata ilmnes liikmesriikidelt saadud värskeimatest statistilistest andmetest, et suur enamik liikmesriike ei suuda ikka veel kõigi taotluste puhul tähtajast kinni pidada ning et nad on täiesti teadlikud nende sisemises halduses ja sisemenetlustes esinevatest vajakajäämistest. Mõni liikmesriik on võtnud või kavatseb võtta konkreetseid meetmeid oma vastamise õigeaegsuse parandamiseks. Sellele järeldusele, et teabetaotlustele vastamise tähtaegu ei suudeta järgida sisemiste tegurite (näiteks ressursside puudumine) tõttu, jõuti juba eelmises halduskoostöö korra toimimist käsitlevas aruandes. Uuesti sõnastatud määrus sisaldab mõningaid uusi sätteid, mis tuginevad tol ajal nende vajakajäämiste käsitlemiseks tehtud soovitustele – näiteks otsese juurdepääsu andmine teatavatele riiklikes andmebaasides sisalduvatele andmetele –, kuid jätkuvalt on vaja, et probleemi käsitletaks liikmesriikides juhtkonna tasandil. Seda saaks teha näiteks järgmiste meetmetega: suurendades kohalike ametnike teadlikkust vajadusest seada need teabetaotlused oma töö planeerimisel prioriteetsele kohale, võttes probleemide lahendamiseks otse ühendust teiste liikmesriikide kontaktpunktidega või tunnustades kohalike ametnike jõupingutusi nende töö hindamisel jne. Karussellpettuste üks peamine tunnusjoon on tehingute kiirus ja see, mil viisil variettevõtjad kaovad pärast seda, kui on toimunud ühendusesisene soetamine. Seetõttu on kiire ja ladus teabevahetus selliste pettuste peatamiseks äärmiselt oluline. Komisjon leiab, et määruses sätestatud tähtaegade järgimine on aluspõhimõte, mida maksuasutused peavad austama. Teatavad liikmesriigid on selles küsimuses selgelt maha jäänud. Halduskoostöö edukus sõltub kindlasti selle trendi murdmisest ja liikmesriikide suurematest jõupingutustest täpsete ja õigeaegsete vastuste andmisel teabetaotlustele, mille on esitanud nende kolleegid teistest liikmesriikidest. Selleks et aidata liikmesriike selle eesmärgi saavutamisel, analüüsib komisjon seda küsimust täiendavalt koos liikmesriikidega ja vajaduse korral kahepoolselt koos konkreetsete maksuasutustega. Komisjon leiab, et liikmesriigid peavad võtma kiireloomulisi meetmeid selleks, et nende siseriiklike menetlustega oleks tagatud õigeaegne vastamine teabetaotlustele. 3.2. Teabevahetus eelneva taotluseta (artiklid 13–15) Eelneva taotluseta toimuva teabevahetusega hõlmatud kategooriate loetelu on muudetud lühemaks uues komisjoni rakendusmääruses (EL) nr 79/2012[6]. Selle tulemusel on nimetatud määruse artiklisse 2 jäetud praegu ainult kaks kategooriat, mille puhul tuleks teavet vahetada automaatselt, kuid samas on liikmesriikidele jäetud võimalus loobuda osalemisest sellises automaatses teabevahetuses. Asjaolu, et loetelu on lühendatud, viitab ka sellele, et neid alles jäetud kategooriaid käsitavad kõik liikmesriigid olulise teabena, mille puhul automaatne teabevahetus on kasulik/vajalik selleks, et tagada käibemaksu nõuetekohane kogumine ja käibemaksukontroll. Sellepärast on iseenesest mõistetav, et liikmesriigid peaksid hoiduma teatava teabe vahetamisest vaid erakorralistel ja nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel. Liikmesriikidelt artikli 4 alusel saadud teadete kohaselt loobub väike osa neist osalemisest automaatses teabevahetuses ühenduseväliste maksukohustuslastega seoses, sest neil on kas tehnilisi raskusi selle teabe väljavõtmisel või nad leiavad, et selliste andmete kogumisega kaasneb nende jaoks ebaproportsionaalne halduskoormus. Seda teavet peetakse kasulikuks, sest see täiendab andmeid, mida tuleks vahetada käibemaksutagastuse direktiivi raames. Lisaks on ühenduseväliseid maksukohustuslasi käsitlev teave oluline ka otseste maksude seisukohast. Teavitamist käsitleva sama artikli 4 alusel loobuvad kümme liikmesriiki osalemast automaatses teabevahetuses seoses uute transpordivahenditega (eelkõige seoses sõiduautodega), sest nad leiavad, et see teave ei ole kättesaadav ja seda teavet ei koguta või et sellise teabe kogumisega kaasneks uute kohustuste kehtestamine maksumaksjatele või haldus- ja finantskoormuse lubamatu suurenemine. Nagu eespool juba mainitud, on mõlemat liiki teabe vahetamine sellest olenemata liikmesriikidele väga kasulik ja vajalik, et tagada nõuetekohane maksustamine ja võidelda ebaseaduslike tehingutega, eelkõige uute transpordivahendite valdkonnas. Sellist teavet ei ole võimalik saada siseriiklikult ning teistelt, tarnijate asukohariigiks olevatelt liikmesriikidelt saadud teave on väga oluline. Kuigi artikli 14 kohaselt lubatakse liikmesriikidel loobuda osalemast selles automaatses teabevahetuses nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel, ei ole mõned liikmesriigid oma loobumist põhjendanud. Võttes arvesse, et enamik liikmesriike leiab, et saadud teave on kasulik ja aitab praktikas kaasa nii riskianalüüsi kui ka kontrollide läbiviimisele, on komisjon seisukohal, et liikmesriigid peaksid rakendama tõhusad menetlused andmete kogumiseks eri kategooriate jaoks ja mitte loobuma osalemisest selles automaatses teabevahetuses. Seda punkti märgiti juba kontrollikoja 2008. aasta aruandes halduskoostöö toimimise kohta[7]. Nendel liikmesriikidel, kes ei suuda koguda teavet uute transpordivahendite kohta, soovitatakse tutvuda teiste selles valdkonnas aktiivsete liikmesriikide, näiteks Belgia heade tavadega. Belgia on avaldanud valmisolekut jagada teiste liikmesriikidega oma kogemusi andmete kogumisel selliste tehingute kohta. Komisjon kahetseb, et mõni liikmesriik hoidub jätkuvalt sellise teabe vahetamisest, eelkõige kuna nende andmete loetelu, mida selline andmevahetus hõlmab, on märkimisväärselt vähendatud. 3.3. Tagasiside (nagu on kirjeldatud artiklis 16) Tagasiside andmine on uus meede, mis kehtestati määruse abil 2012. aastal mitme liikmesriigi konkreetse taotluse alusel. Need liikmesriigid leidsid, et tagasiside aitab juhtkonnal tegeleda menetlustes esinevate vajakajäämistega ja motiveerida revidente parandama vahetatud teabe kvaliteeti. Kuid enamik liikmesriike ei ole 2012. aastal, s.t rakendamise esimesel aastal tagasiside mehhanismi kasutanud. Kõik liikmesriigid on nõus, et tagasisidet ei tohiks nõuda süstemaatiliselt, vaid ainult juhtumipõhiselt, et tagasiside andmisega kaasnev täiendav töö jääks vastuvõetavatesse piiridesse. Kuid enamik liikmesriike leiab, et tagasisidemehhanismi tõhususe ja kvaliteedi kohta on veel liiga vara põhjapanevaid järeldusi teha. Mõni liikmesriik täheldas positiivset mõju töötajate motivatsioonile ja omaalgatusliku teabevahetuse suurenemist. Samale järeldusele jõudis ka eksperdirühm,[8] kes viis läbi ajurünnaku tagasisidemehhanismi loomise eeliste kohta ja leidis, et tagasisidel võib olla väärtuslik roll revidentide motiveerimisel ja suurema omaalgatusliku teabevahetuse julgustamisel. Tagasisidemehhanismi kasutavad liikmesriigid märgivad, et saadud teabel võib olla positiivne mõju nende käibemaksuaudititele ja maksutulule. Hea halduskoostöö ja parimate tavade kontekstis tuleks tagasiside andmist soodustada, sest see on parim viis, kuidas anda teise liikmesriigi maksuametnikele teada, et nende edastatud teave oli kasulik ning et nende täiendavad jõupingutused aitasid saavutada positiivse tulemuse või et need jõupingutused olid vähemalt teavet taotlenud liikmesriigi jaoks kasulikud. Samuti märgib komisjon rahuloluga, et mõni liikmesriik andis tagasisidet omaalgatuslikult, s.t mitte ainult siis, kui seda küsiti, vaid ka siis, kui teistelt liikmesriikidelt saadud teave osutus neile siseriiklikult kasulikuks. See näitab nende liikmesriikide positiivset suhtumist sellesse, kuidas piiriülene koostöö peaks toimima. Kuna tagasiside on oluline teabevahetuse tõhususe parandamiseks, peavad liikmesriigid seda mehhanismi rohkem kasutama ja tagama sellise tagasiside andmise alati, kui seda küsitakse, ning andma sellist tagasisidet isegi siis, kui seda ei küsita, kuid kui see võib teiste liikmesriikide jaoks kasulikuks osutuda. Selle saavutamiseks peaks juhtkond parandama revidentide koolitamist nii, et nad oleksid teadlikud sellest, kui oluline on tagasiside andmine ja omaalgatuslik teabevahetus teiste liikmesriikide maksukogumise alase tegevuse seisukohast. 3.4. Ühendusesiseste tehingutega seotud konkreetse teabe säilitamine ja vahetamine (artiklid 17–24) 3.4.1. VIESi andmebaas Säilitatava ja vahetatava teabe hulga suurendamiseks ja kvaliteedi parandamiseks muudeti VIESi andmebaasiga seotud sätteid. Koostatud on uus säilitatava ja töödeldava teabe loetelu. Kuid teatav teave tuleb kättesaadavaks teha alles alates 2015. aastast. Enamik liikmesriike on üldjuhul muudatustega rahul, viidates tagasiulatuvate paranduste ja lahknevuste väiksemale arvule, kiirematele värskendustele ja usaldusväärsematele käibeandmetele. Lisaks on koondaruannete esitamise ja edastamise tähtaegade lühendamine kiirendanud teabevahetust, andes seeläbi maksuasutustele olulise eelise. Varem märgiti sageli, et vead käibemaksukohustuslasena registreerimise numbris ja viivitused andmete parandamisel põhjustasid probleeme seoses andmebaasis sisalduva teabe kvaliteediga. Eelmises komisjoni aruandes öeldi, et andmete sage värskendamine, mida tuleks teha iga päev, parandab andmebaasis sisalduva teabe kvaliteeti. Suur enamik liikmesriike ajakohastab nüüd andmebaasi igapäevaselt. Kuigi enamik neist liikmesriikidest, kes kvaliteeti ja usaldusväärsust hindavad, on üldjuhul rahul uuesti sõnastatud määrusega tehtud muudatustega, tundub siiski, et ikka veel esinevad mõned lahknevused ning et VIESi andmebaasis sisalduvatesse andmetesse tehakse jätkuvalt tagasiulatuvaid parandusi. Komisjon märgib, et üldiselt ei ole maksuasutustel asjakohaseid või täpseid andmeid olemasolevate mittevastavuste arvu kohta. Jätkuvalt ei ole teada, kas liikmesriikide kvaliteedikontrollid on VIESi andmebaasi usaldusväärsuse parandamiseks asjakohased. Käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri tagasiulatuva tühistamisega seoses soovib komisjon veel kord korrata seda, mida ta on juba mitmel korral märkinud, s.t et selline tegevus ohustab ettevõtjate õiguskindlust ja seda tuleks vältida. Määruses sätestatakse selgelt, et liikmesriigid peaksid tagama oma andmebaaside ajakohasuse; usaldusväärne teave on äärmiselt oluline süsteemi VIES usaldatavuse seisukohast. Sellepärast soovitab komisjon kõigil liikmesriikidel kehtestada meetmed, millega tagatakse VIESi andmebaasi ajakohasus. See koos tähtaegade lühendamisega aitab luua usaldusväärse ja ajakohastatud süsteemi VIES, mille kaudu muudetakse ühendusesiseseid tehinguid käsitlevad andmed kättesaadavaks võimalikult kiiresti. 3.4.2. Automaatne juurdepääs andmebaasidele Määrusega nähakse nüüd ette, et pädevatele asutustele antakse automaatne juurdepääs teiste liikmesriikide andmebaasides olevale teatavale teabele. Sellise automaatse juurdepääsu eesmärk on vähendada nende taotluste arvu, mida taotluse saanud liikmesriik peab menetlema, ning pakkuda kiiremat juurdepääsu soovitud andmetele. Liikmesriigid on selle sätte rakendanud erineval viisil: mõni teeb nõutud andmete saamiseks väljavõtte olemasolevatest andmebaasidest, samas kui teised on selleks otstarbeks loonud eraldi andmebaasi, kusjuures mõlemat võimalust on kasutatud enam-vähem võrdselt. Ei ole siiski võimalik järeldada, kas enamik liikmesriike eelistaks selgelt kasutada olemasolevaid andmebaase või mitte. Samuti tuleb meeles pidada, et mõne liikmesriigi otsuse puhul kasutada olemasolevaid andmebaase võib oma osa olla kulutõhususel või muudel tehnilistel piirangutel. Sellest olenemata on oluline märkida, et kõik liikmesriigid võimaldavad kõigi teiste liikmesriikide pädevatele asutustele automaatset juurdepääsu määruse (EL) nr 904/2010 artikli 21 lõikes 2 loetletud andmetele nimetatud artiklis sätestatud tingimustel. Selle vahendi kasutamise kohta ei saa veel usaldusväärset ülevaadet anda, sest seda vahendit hakati rakendama alles 1. jaanuarist 2013. Komisjon jälgib automaatse juurdepääsu nõuetekohast kohaldamist ning esitab tulevases aruandes üksikasjalikuma ülevaaate selle vahendi kasulikkuse ja tõhususe kohta. 3.5. Ametnike viibimine haldusasutuste ametiruumides ja osalemine haldusuurimistes teises liikmesriigis (artikkel 28) Eelmises aruandes tõsteti esile mitu selle võimaluse kasutamisega seotud probleemi. Iga-aastasest statistikast nähtub, et praktikas kasutatakse seda võimalust vähe, kuigi seda peetakse siiski kasulikuks vahendiks, eelkõige piirialadel. Takistused – milleks on enamasti probleemid, millega tuleb tegeleda riiklikul tasandil (näiteks keeleoskuse parandamine, inimressurss, sisemenetlused) – olid samad, mida nimetati juba eelmises aruandes. Kõige tähtsamad ja sagedamini esinevad põhjused, miks seda võimalust nii vähe kasutatakse, olid siseriiklikes uurimistes osalemist võimaldava riikliku õigusliku aluse puudumine, võimaluse kasutamist takistavad spetsiifilised siseriiklikud tingimused ja keeleprobleemid. Suur enamik liikmesriike lubab teiste liikmesriikide ametnikel viibida maksuasutuste ruumides ja osaleda haldusuurimistes, kui täidetud on artiklis 28 nimetatud tingimused. Piiratud rahalistest vahenditest tulenevaid eelarveprobleeme käsitletakse uue programmi „Fiscalis 2020” raames, mis hõlmab selliste teistesse liikmesriikidesse tehtavate visiitide rahastamist. Lisaks on vaja suurendada ametnike teadlikkust selle võimaluse kasutamise potentsiaalist. Liikmesriigid peaksid edendama selle vahendi siseriiklikku kasutamist, andes teada sellega kaasnevast kasust. Lisaks võiksid nad saada kasu teiste liikmesriikide poolt selle võimaluse kasutamisel saadud positiivsetest kogemustest. Kui artikli 28 kohase tegevuse korraldamisel tekib probleeme, peaksid liikmesriigid püüdma lahendada need kahepoolselt. Selle võimaluse kasutamist saab veelgi parandada, sest suur osa liikmesriike ei kasuta seda veel sageli. Kuid kui mitmepoolse kontrolli raames tehakse koostööd, sealhulgas külastatakse maksumaksja kontorit, hoitakse kokku palju aega (sealhulgas maksumaksja aega), sest probleeme saaks lahendada vastastikuse koostöö kaudu. Komisjon loodab, et tulevikus kasutatakse seda võimalust sagedamini. 3.6. Üheaegsed kontrollid – mitmepoolsed kontrollid (artiklid 29–30) 3.6.1. Mitmepoolsete kontrollide korraldamine Liikmesriigid tunnistasid nende kontrollide pakutavat lisaväärtust. Nad on rahul mitmepoolsete kontrollide korraldusega ja neid kontrolle käsitlevate suunistega. Aastas algatatud mitmepoolsete kontrollide arv on jäänud samaks. Algatatud mitmepoolsete kontrollide suhteliselt väikese arvu põhjusena on liikmesriigid muu hulgas välja toonud selle, et mitmepoolseid kontrolle on raske lisada kinnitatud iga-aastastesse auditikavadesse, et nendega kaasneb kohalikele vähese kogemusega ametnikele täiendav töökoormus ning et juhtkonda on raske veenda investeerima sellistesse audititesse, millest võivad kasu saada vaid teised osalevad liikmesriigid. 3.6.2. Teabevahetus mitmepoolsete kontrollidega tegelevate üksuste ja muude üksuste vahel Eelmises aruandes märgiti, et mitmepoolsete kontrollide koordinaatorite ja muude üksuste (s.t teabevahetuse keskasutuse ja maksupettuste vastaste üksuste) vahelist teabevahetust on võimalik veelgi parandada, näiteks kohandades olemasolevaid mitmepoolsete kontrollide menetlusi, et konkreetsete pettusega seotud juhtumite korral oleks võimalik reageerida kiiremini ja vähem bürokraatlikumalt. Üldiselt on liikmesriigid näinud ette asjakohased teabevahetuskanalid pettuste ennetamisega tegelevate üksuste/isikute ja mitmepoolseid kontrolle koordineerivate üksuste/koordinaatorite vahel. Kõnealuse teabevahetuse korraldamise viis sõltub suurel määral asjaomase liikmesriigi maksuasutuse halduskorraldusest; see võib hõlmata otsekontakte sama üksuse sees, aga ka kontakte detsentraliseeritud struktuuri erinevate üksuste vahel. Liikmesriigid mõistavad, et mitmepoolseid kontrolle koordineeriva üksuse ning pettustevastase võitluse ja kontrolliüksuse vahel sisse seatud otsese teabevahetuse süsteem pakub lisaväärtust, sest see süsteem aitab pettuste korral kiiresti tegutseda. Seoses võrgustikuga Eurofisc toimuva teabevahetusega võib sellest võrgustikust saadud sihtotstarbeline teave olla abiks mitmepoolsete kontrollide algatamisel. Juurdepääs võrgustikule Eurofisc kuulub Eurofisci kontaktametniku ainupädevusse, kuid selle teabe, mida ta peab kasulikuks mitmepoolsete kontrollide läbiviimiseks, võib edastada mitmepoolsete kontrollide koordinaatorile. Koostöö võrgustiku Eurofisc ja mitmepoolsete kontrollide koordineerimisüksuste vahel võib määratleda protokollis. Hiljuti esitas projektirühm[9] mõned soovitused selle vahendi kasutamise edendamiseks, sealhulgas aktsiisi valdkonnas. Mõnes neist soovitustest osutatakse ka tihedamale koostööle tolli- ja maksuasutuste vahel nendes liikmesriikides, kus neid kaht maksu haldavad erinevad siseriiklikud üksused. Belgia on käivitanud katseprojekti eesmärgiga moodustada Euroopa tasandil kiiranalüüsirühm, et reageerida varajastele hoiatustele ja lõhkuda ülemaailmne tehingutega seotud pettusteahel. See võib osutuda mitmepoolsete kontrollide seisukohast kasulikuks teabeallikaks. Seda käibemaksupettuste vastase võitluse intensiivistamisele suunatud Belgia katseprojekti arutatakse täiendavalt võrgustiku Eurofisc raames. Mitmepoolsed kontrollid ja ametnike viibimine teiste liikmesriikide haldusasutustes on võimalused, mida liikmesriigid peaksid kasutama sagedamini, eelkõige kuna nende kasutamisega seotud kulusid hakatakse edaspidi (jätkuvalt) rahastama programmi Fiscalis kaudu. On arusaamatu, miks mitmepoolseid kontrolle kasutatakse ikka veel üsna vähesel määral ning miks nende kasutamine on viimastel aastatel veelgi vähenenud, kuigi kasu, mida kõik asjaomased liikmesriigid saavad selle vahendi kasutamisest, on ilmne. Liikmesriigid peaksid eraldama rohkem ressursse selle vahendi kasutamiseks ning kõik liikmesriigid peaksid tagama, et nad kas algatavad selliseid mitmepoolseid kontrolle või osalevad neis aktiivselt. 2014. aastal peaks olema võimalik suurendada mitmepoolsete kontrollide arvu umbes 75ni, eelkõige kuna see tähendaks keskmiselt ainult umbes kolme mitmepoolset kontrolli liikmesriigi kohta. 3.6.3. Võimalik edasine lähenemisviis: ühisaudit OECD kirjeldab ühisauditit kui ettevõtmist, mille käigus kaks või enam riiki ühendavad oma jõud ja moodustavad ühise audititiimi eesmärgiga uurida küsimusi/tehinguid, mis seonduvad ühe või mitme seotud maksukohustuslasega (nii juriidilised kui ka füüsilised isikud), kes tegelevad piiriülese äritegevusega, mis võib hõlmata piiriüleseid tehinguid, kuhu on kaasatud osalevates riikides asutatud sidusettevõtjad ja mille vastu on riikidel ühine või täiendav huvi; ühisauditi käigus annab maksumaksja selgitusi ja teavet kõikidele osalevatele riikidele korraga ning audititiimi kuuluvad iga riigi pädeva asutuse esindajad[10]. Vaid kolmel riigil on kogemusi eespool määratletud ühisaudititega. Üks liikmesriik on läbi viinud ühisauditeid kolmanda riigiga, samas kui Madalmaad ja Ühendkuningriik on käivitanud selles valdkonnas katseprojekti. Selle üsna piiratud kogemuse põhjal võib märkida, et ühise audititiimi kohustused, koordineerimine, volitused ja piirangud on sätestatud (kahepoolsetes) kokkulepetes, mis käsitlevad vastastikust haldusabi ja teabevahetust maksuküsimustes. Liikmesriigid on väga erinevalt vastanud küsimusele, kas ühisauditid oleksid teatavate asjaolude puhul kasulik vahend võrreldes näiteks mitmepoolsete kontrollidega. Selleks et teada saada, kas ühise audititiimi läbiviidavad ühisauditid oleksid teatavate juhtumite puhul mitmepoolsetest kontrollidest tõhusamad, on enamiku liikmesriikide arvates vaja leida vastused veel liiga paljudele õiguslikele ja korralduslikele küsimustele (näiteks õigusliku aluse puudumine, selleks sobimatud siseriiklikud menetlused, eraldiseisvad jurisdiktsioonid, maksukohustuslase nõusolek). Sellest olenemata on mõned liikmesriigid märkinud, et ühisaudit võib osutuda tõhusaks juhtudel, mille korral on vaja teavet vahetada kiiresti, eelkõige otsese maksustamisega seotud juhtumite puhul, kuhu võivad olla kaasatud suured ettevõtjad koos tütarettevõtjatega (nt siirdehinnad). Katseprojekti alustanud liikmesriigid peavad siiski kontrollima, kas ühine audititiim suudab kiirendada hõlmatud küsimustes (näiteks rahvusvaheliste maksuküsimustega seotud ebamäärasuste selgitamine, rahvusvaheliste maksuriskide parem hindamine, tõhusam võitlemine piiriüleste riskidega) ühisele arusaamale jõudmist ning kas ühine audititiim osutub vähem kulukamaks nii asutuste kui ka maksumaksja jaoks, võttes arvesse, et toimub vaid üks audit, millel on üks tulemus. Kuigi suurel osal liikmesriikidest ühisaudititega seoses kogemused puuduvad, ilmneb, et neil ei ole selle idee vastu põhimõtteliselt midagi (eelkõige otsese maksustamise valdkonnas). Paljusid veel vastuseta õiguslikke ja korralduslikke küsimusi võiks täiendavalt arutada programmi Fiscalis projektirühmas, võttes aluseks olemasolevad kogemused ja tuginedes praegu kahe liikmesriigi läbiviidavale katseprojektile. Tulemuste põhjal võiks komisjon esitada ettepaneku, et näha ette õiguslik alus selle vahendi kasutamiseks ELi tasandil. 3.7. Maksukohustuslastele esitatav teave (artiklid 31–32) Selleks et tagada ettevõtjatele suurem õiguskindlus, võivad ettevõtjad saada kinnituse käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri kehtivuse kohta mõnes liikmesriigis, tingimusel, et nad esitavad enda käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri. Liikmesriigid lõid aastaid tagasi komisjoni abiga käibemaksuteabe vahetamise süsteemi (VIES) maksukohustuslastele teabe pakkumiseks. Tänapäeval kasutavad kõik liikmesriigid peale ühe VIESi andmebaasi nii käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri kehtivuse kui ka ettevõtja nime ja aadressi kontrollimiseks. Nende sätete kohaldamisega seoses tuleb märkida, et vaid üks liikmesriik ei esita jätkuvalt kodumaiste ettevõtjate käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri kinnitust seda taotlevatele ELi maksukohustuslastele VIESi veebipõhises süsteemis; selle asemel palutakse seda teavet taotlevatel maksukohustuslastel pöörduda riikliku teabevahetuse keskasutuse poole, et saada kinnitus andmete õigsuse kohta. Veel üks liikmesriik märkis, et see on niisiis ainus põhjus, miks ta jätkuvalt haldab ka siseriiklikku süsteemi. Võib järeldada, et kõigis liikmesriikides on olemas süsteem andmete edastamiseks maksukohustuslastele eesmärgiga kinnitada nende klientide käibemaksukohustuslasena registreerimise numbrite õigsust. Liikmesriigid peaksid tagama, et VIESi veebipõhist süsteemi ajakohastatakse süstemaatiliselt. 3.8. Eurofisc (artiklid 33–37) Võrgustik Eurofisc on hiljuti loodud kiire koostöö mehhanism, mille abil uurida suuri või uusi petuskeeme. Võrgustik määras kindlaks neli töövaldkonda ning avaldas oma esimesed aruanded 2012. aasta märtsis ja 2013. aasta aprillis. Võrgustiku loomist käsitlevad sätted jõustusid 2010. aasta novembris. Töövaldkondi on praegu neli ning need hõlmavad erinevaid käibemaksupettustest mõjutatud sektoreid. Praegu puudub reaalne tuntav vajadus täiendavate töövaldkondade määratlemiseks, kui just konkreetses sektoris ei ilmne märkimisväärse hulga juhtumite puhul uusi pettuseid. Mitu liikmesriiki leiab, et kõigis töövaldkondades võiks andmete ristanalüüsiks kasutada ühiseid riskianalüüse Eurofisci tasandil. Nad soovivad käivitada katseprojekti ühise riskianalüüsi läbiviimiseks. Selle analüüsi tulemused annaksid sihtotstarbelist teavet, mis edastatakse kõigile asjaomastele liikmesriikidele, ning nende tulemuste alusel võidakse hiljem läbi viia uued mitmepoolsed kontrollid. Selline ühine riskianalüüs võiks kujutada endast eraldi töövaldkonda. Selles küsimuses jätkuvad arutelud liikmesriikide vahel Eurofisci raamistikus. Kahjuks on maksupettuste vastase strateegia eksperdirühmas selles küsimuses hiljuti aset leidnud aruteludest selgunud, et mitte kõik liikmesriigid ei ole veendunud, et Eurofisc peaks selles etapis jätkama ühise riskianalüüsi idee edasiarendamist, ning on seisukohal, et võrgustiku Eurofisc tegevus peaks piirduma praeguste tööprotseduuride parandamisega. Komisjon leiab, et võrgustiku tõhususe suurendamiseks tuleks olukorda parandada sellistes olulistes valdkondades nagu riskianalüüs ja tagasiside. – Saadud teave peaks olema sihtotstarbelisem. Sageli on saadetava teabe hulk nii suur, et seda on raske hinnata. Sellepärast on mitmed liikmesriigid teinud ettepaneku, et kõik liikmesriigid peaksid olema kehtestanud tõhusa riikliku riskianalüüsivahendi, et mahukaid andmeid oleks võimalik paremini filtreerida ning et tagatud oleks vaid kahtlustäratavate juhtumite edastamine. – VIESi andmebaasi võiks kasutada ka riskianalüüsiks. See võib olla väga kiire viis koguda teavet, mis on seotud potentsiaalse karussellpettuste võrgustikuga, sest andmed on võimalik teha kättesaadavaks enne käibemaksudeklaratsioonide või koondaruannete esitamist. Need liikmesriigid, kes töötavad välja otsinguvahendid seda liiki teabe analüüsimiseks, võiksid jagada parimaid tavasid. – Vaja on võrgustikusisest kiire ja selge tagasiside mehhanismi. Tagasisidet tuleks kasutada riskianalüüsi parandamiseks ning selle tulemuseks oleks sihtotstarbelisemad andmed. Praegu võrgustiku Eurofisc raames kasutatav tagasisidemehhanism aitab liikmesriikidel kontrollida teatavate ettevõtjatega seoses väljastatud hoiatusteadete kvaliteeti, sest liikmesriik, keda hoiatati, saab anda tulemuste kohta tagasisidet liikmesriigile, kes hoiatuse väljastas. Peale selle võivad maksuasutused võrgustikust Eurofisc saadud teabe alusel algatada auditeid, mille tulemuseks võib olla käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri tühistamine. Edastatud teabe kvaliteeti on võimalik parandada ja võrgustikku on võimalik muuta tõhusamaks parandatud sisemise toimimise kaudu, milles võib kokku leppida võrgustiku Eurofisc kohtumistel. Kiire ja täpne tagasiside on võrgustiku tõhususe seisukohast väga oluline. Üks liikmesriik on väitnud, et ühise riskianalüüsitiimi moodustamine eraldi töövaldkonnas oleks õigustatud asjaoluga, et see kujutaks endast tähtsat poliitilist signaali selle kohta, kui tõsiselt suhtuvad liikmesriigid edusammude tegemisse pettustevastases võitluses. Komisjon märgib, et mitu liikmesriiki soovib tõhustada halduskoostööd veelgi ning võimaldada Eurofisci kontaktametnikel võrgustikus kättesaadavat teavet paremini ära kasutada. See aitaks liikmesriikidel veel paremini võidelda käibemaksupettuste vastu enne, kui need pettused tegelikult aset leiavad. Sellest olenemata eelistavad mõned liikmesriigid ikkagi säilitada siseriiklikul tasandil läbiviidavad riskianalüüsid. Komisjon leiab, et need liikmesriigid, kes on selleks valmis, peaksid kättesaadava teabe parema ärakasutamise küsimust edasi arutama. Komisjon usub, et ühise riskianalüüsi väljatöötamine võrgustiku Eurofisc raames võib olla oluline samm sihtotstarbelisema teabe vahetamise suunas. Sellepärast peaks võrgustik uurima sellise ühise riskianalüüsiga kaasnevat kasu. 3.9. Suhted komisjoniga (artikkel 49) Määruse artikli 49 kohaselt peavad liikmesriigid jälgima ja hindama seda, kuidas halduskoostöökord toimib. Eelmises aruandes märgiti, et suur enamik liikmesriike ei näi hindavat oma korda sisemiselt ja süstemaatiliselt, vaid tuginevad enda hindamisel pigem pelgalt iga-aastasele statistikale, mille nad peavad sellega seoses komisjonile esitama. Vahepeal ei ole olukord muutunud. Uue määruse vastuvõtmiseni viinud arutelude käigus oli nõukogu seisukohal, et uuesti sõnastatud määruses puudub vajadus täpsustada, et liikmesriigid peaksid korrapäraselt läbi viima halduskoostöö toimimist käsitlevaid auditeid. Sellest olenemata on komisjon jätkuvalt seisukohal, et selline siseriiklik analüüs oleks väga kasulik liikmesriikidele endile, et neil oleks võimalik ise hinnata halduskoostöö vahendite tähtsust, kasulikkust ja tõhusust. Eelkõige võrgustiku Eurofisc puhul, mis loodi spetsiaalselt selleks, et võidelda tõhusamalt pettuste vastu, on liikmesriikidel suur huvi hinnata, mil määral on see võrgustik aidanud kaasa käibemaksupettuste tulemusena kaotatava tulu vähendamisele. Kuna komisjonil saab seoses käibemaksu valdkonnas tehtava halduskoostööga olla vaid toetav roll, on just liikmesriigid need, kes saavad kõige paremini hinnata erinevate vahendite tõhusust. Sellepärast soovitab komisjon, et liikmesriigid võtaksid vastu menetluse, mille abil läbi viia erinevate vahendite tegelik kulude ja tulude analüüs. 3.10. Suhted kolmandate riikidega (artikkel 36) Liikmesriigid leiavad, et kolmandatest riikidest pärit teave võib olla kasulik maksuotsuste tegemisel või pettuste avastamisel. Kuid mitte kõik liikmesriigid ei ole sõlminud käibemaksuküsimusi hõlmavaid maksulepinguid ning seega ei ole neil võimalik edastada kolmandatelt riikidelt saadud teavet teistele liikmesriikidele. Liikmesriigid on kolmandate riikidega toimuva teabevahetuse suhtes võtnud erinevad lähenemisviisid. Mõni liikmesriik on allkirjastanud/ratifitseerinud OECD konventsiooni, mis on peamiselt ette nähtud otsese maksustamise eesmärgil. Lisaks on mõnel liikmesriigil mitmeid maksuteabe vahetamise kokkuleppeid, samas kui teised on allkirjastanud või ratifitseerinud topeltmaksustamise vältimise konventsioonid. Liikmesriikide esitatud andmetele tuginedes võib üksnes järeldada, et üldiselt on neil vähe kogemusi käibemaksuteabe vahetamisel kolmandate riikidega. Sellepärast on komisjon veendunud, et jätkata tuleks ELi tasandil koordineeritud lähenemisviisiga, et kehtestada kolmandate riikidega käibemaksu valdkonnas tehtava halduskoostöö kord. ELi mitmepoolne kokkulepe võiks olla pikaajaline projekt. Uus kord, mis on loodud 2015. aastal jõustuva väikese ühe akna süsteemi rakendamiseks, on veel üks argument ELi mitmepoolse kokkuleppe kasuks. Komisjon kavatseb esitada 2014. aasta alguses ettepaneku eesmärgiga saada nõukogult volitused läbirääkimiste alustamiseks teatavate kolmandate riikidega, et sõlmida nendega kahepoolsed kokkulepped halduskoostöö valdkonnas. 4. Eriteema: väike ühe akna süsteem (MOSS) Alates 1. jaanuarist 2015 võetakse kasutusele vabatahtlik väike ühe akna süsteem, mis kujutab endast teatavate ettevõtjate jaoks ette nähtud lihtsustusmeedet. See süsteem võimaldab tarnijal – selle asemel, et registreerida end käibemaksukohustuslasena igas liikmesriigis, kus tal on kliente – teha registreerimis- ja deklareerimistoiminguid ning samuti maksta käibemaksu, mis kuulub telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektrooniliste teenuste pealt tasumisele teistes liikmesriikides, ühtse veebiportaali vahendusel ühes konkreetses liikmesriigis, nimelt registreerimisliikmesriigis. Väike ühe akna süsteem mõjutab ka liikmesriikidevahelist halduskoostööd maksumaksja auditi ja kontrolli valdkonnas. Ettevalmistav õigusalane ja praktiline töö on juba peaaegu tehtud. Komisjon on moodustanud ka Fiscalise projektirühma (FPG 86), et uurida auditi- ja kontrolliküsimusi väikese ühe akna süsteemi kontekstis. Selle rühma liikmed on koostanud loetelu soovitustest selle kohta, kuidas on võimalik taotleda teavet ettevõtjatelt, kasutades selleks väikese ühe akna süsteemi jaoks välja töötatud standardseid auditidokumente, ning selle kohta, kuidas oleks nende ettevõtjatega kõige parem ühendust võtta, kui on vaja küsida lisateavet või esitada järelepärimisi. Kuna liikmesriikidel puudub kohustus need suunised ühehäälselt heaks kiita, loodab komisjon, et nad nõustuvad kohaldama neid suuniseid suulise kokkuleppe alusel, leevendades sel moel ettevõtjate koormust ja hõlbustades lihtsustusmehhanismi kasutamist. 5. Üldine heakskiit halduskoostöö toimimisele Kokkuvõttes on üldine hinnang halduskoostöö toimimisele positiivne. Paljud liikmesriigid märgivad, et on ülioluline tagada halduskoostöö alalise komitee taotlusvormide hea kvaliteet ning pidada kinni taotlustele vastamise tähtaegadest. Lisaks viitavad mõned liikmesriigid jätkuvalt siseriiklikele probleemidele (näiteks ressursside puudumine) ja pikaajalistele probleemidele seoses teabevahetusega (puudulikud taustaandmed teabetaotlustes, lahknevused statistilistes andmetes, tagasiulatuvad muudatused VIESi andmebaasides, erinevad eeskirjad seoses vastamistähtaegadega). Mõni liikmesriik on esitanud mitmeid ettepanekuid halduskoostöö parandamiseks käibemaksu valdkonnas. Esimene ettepanekute kogum kuulub liikmesriikide vastutusalasse ning nendega seoses tuleb võtta siseriiklikke meetmeid (näiteks juhtkonna suurem teadlikkus, teabetaotluste esitamine alles pärast seda, kui teavet küsivas liikmesriigis on kõik võimalikud vahendid juba ära kasutatud). Teiste ettepanekutega seoses on vaja muuta õigusakte, näiteks teha tagasiside andmine kohustuslikuks, näha ette karistused kehvade tulemuste korral tähtaegadest kinnipidamisel või tõsta taotluste esitamisega seotud künniseid. Kuid lisaks asjaolule, et selliste õigusnormide vastuvõtmine on raske, arvab komisjon, et tekivad ka mõned praktilised probleemid, näiteks seoses sellega, kuidas karistusi kohaldatakse ja kes seda tegema peaks, kuidas arvutatakse karistuse suurus jne. Ülejäänud ettepanekute kohaselt tuleks muuta andmete komisjonile edastamise korda, näiteks koguda statistilisi andmeid, et anda ülevaade taotluste arvust tähtaja ületamise aja lõikes (hilinemine 3–6–9 kuud). Komisjon leiab, et halduskoostöö alalises komitees peaks olema võimalik jõuda selles küsimuses ühisele kokkuleppele. Veel ühe idee kohaselt peaks komisjon võtma meetmeid seoses liikmesriikidega, kes ei suuda süstemaatiliselt täita neile määrusega (EL) 904/2010 pandud kohustusi. Sellega seoses võiks komisjon teha ettepaneku näha ette tehnilise abi meetmed või teha pidevat järelevalvet määruse (EÜ) nr 1553/89 artikli 12 lõike 3 alusel. Parimate tavade levitamist ja Fiscalise teabevahetuse keskasutuse seminare tõsteti esile kui häid vahendeid halduskoostöö parandamiseks. Mõnda neist ettepanekutest on varem arutatud, kuid edutult. Komisjon kavatseb neid ettepanekuid siiski asjakohasel tasandil täiendavalt uurida, et parandada halduskoostöö toimimist, eeldusel et liikmesriigid pakuvad selleks piisavalt tuge. 6. Järeldus Nagu mitmel korral mainitud – kusjuures viimane kord tehti seda koordineeritud strateegias, mille eesmärk on tõhustada käibemaksupettuste vastast võitlust ning mis on kehtestatud komisjoni teatises „Tegevuskava maksupettuste ja maksudest kõrvalehoidumise vastase võitluse tõhustamiseks” (COM(2012) 722 (final), 6.12.2012) –, suudavad liikmesriigid tõhusalt võidelda maksupettuste ja maksudest kõrvalehoidumisega vaid koostööd tehes. Sellepärast on liikmesriikide maksuasutuste vahelise halduskoostöö parandamine seda valdkonda käsitleva komisjoni strateegia peamine eesmärk. Aruandes rõhutati valdkondi, kus halduskoostööd oleks võimalik veelgi tõhustada, kasutades paremini ära määrusega (EL) nr 904/2010 pakutavad täiustatud võimalused: · üldiselt tuleb teabetaotlustele kiiremini vastata, sest vastamisega hilinemine on väga suur probleem; · mõni liikmesriik loobub ikka veel osalemast automaatses teabevahetuses seoses ühenduseväliste maksukohustuslaste ja uute transpordivahenditega, kuigi nad peavad sellist teavet väga kasulikuks. See on väga probleemne küsimus ning sellepärast kavatseb komisjon tähelepanelikumalt jälgida selles valdkonnas toimuvaid arenguid; · omaalgatuslikult või taotluse korral tagasiside andmine on lähenemisviis, mida tuleks hea koostöö ja parimate tavade kontekstis soodustada, sest see on parim viis, kuidas anda maksuametnikele teada, et nende tööst oli (teataval määral) kasu; · liikmesriigid peavad edendama osalemist haldusuurimistes määruses sätestatud olemasolevate õigusnormide alusel. Tegemist on väga kasuliku võimalusega, mis säilitati läbivaadatud määruses ning sellepärast on kahetsusväärne, et liikmesriigid kasutavad seda võimalust nii vähe; · mitmepoolsed kontrollid on tõestanud oma kasulikkust. Kuid ilmneb, et liikmesriigid on neid viimasel ajal vähem kasutanud. Liikmesriigid peavad mitmepoolsetele kontrollidele uuesti rohkem tähelepanu pöörama ning kõrvaldada tuleb takistused, mis käesolevas aruandes seoses mitmepoolsete kontrollidega kindlaks määrati; · ühisauditid on vahend, mida tuleks Fiscalise projektirühma abil edasi arendada, tuginedes Madalmaade ja Ühendkuningriigi käivitatud katseprojekti käigus saadud kogemustele. Vajaduse korral haarab komisjon initsiatiivi, et näha ette õiguslik alus selle vahendi kasutamiseks ELi tasandil; · võrgustiku Eurofisc raames on ühine riskianalüüs ja tõhus tagasisidemehhanism asjakohased vahendid, mille abil rahuldada vajadust sihtotstarbelisema teabe järele ja kasutada paremini teavet, mis on juba võrgustikus kättesaadav. See võimaldaks võrgustikul veelgi tõhustada oma rolli, milleks on tagada maksuasutuste kiire reageerimine piiriüleste käibemaksupettuste korral; · ELi tasandil koordineeritud lähenemisviis halduskoostöö alustamiseks kolmandate riikidega käibemaksu valdkonnas oleks lahendus praegusele olukorrale, kus liikmesriigid korraldavad oma kontakte kolmandate riikidega väga erineval viisil. Lähiajal esitab komisjon ettepaneku eesmärgiga saada nõukogult volitused läbirääkimiste alustamiseks teatavate kolmandate riikidega, et sõlmida nendega kahepoolsed kokkulepped halduskoostöö tegemiseks käibemaksu valdkonnas. Komisjon võib abistada tee sillutamisel tõhusa halduskoostöö suunas liikmesriikide vahel, et võidelda käibemaksupettustega. Komisjon on valmis toetama mis tahes algatust, mis aitaks tõhustada koostööd, ning võtma õiguslikke meetmeid, kui see peaks vajalikuks osutuma. Kuid liikmesriigid peavad näitama üles poliitilist tahet sellel rajal edasi liikumiseks. Nad peavad tegema vajalikke jõupingutusi siseriiklikul tasandil, et parandada halduskoostöökorra praktilist toimimist eesmärgiga saada kõigist vahenditest maksimaalset kasu. Piiriülene koostöö on tõepoolest ainus asjakohane lahendus piiriüleste käibemaksupettuste puhul ning liikmesriigid peavad otsustama, millele nad praeguses raskes majanduskliimas esimeses järjekorras ressursse eraldavad. Komisjon on veendunud, et vaid nende vahendite täieliku kasutamise ja siseriiklikul tasandil eraldatavate piisavate ressursside abil on võimalik vähendada riigikassale käibemaksupettustest tulenevat kahju. Komisjon annab aru edusammudest, mida liikmesriigid käesolevas aruandes kindlaks määratud valdkondades teevad. Pidades silmas käibemaksupettuste küsimuse tõsidust, ei oota komisjon järgmise, alles 2018. aasta lõpus esitatava aruandeni, vaid kavatseb 2015. aasta lõpus esitada halduskoostöö alalisele komiteele hinnangu olukorra kohta, keskendudes jõupingutustele, mida liikmesriigid on teinud selleks, et kõrvaldada käesolevas aruandes loetletud vajakajäämised ja veelgi tõhustada piiriülest koostööd käibemaksu valdkonnas. [1] Komisjoni teatis, mis käsitleb koordineeritud strateegiat, mille eesmärk on tõhustada käibemaksupettuste vastast võitlust Euroopa Liidus; KOM(2008) 807 (lõplik), 1.12.2008. [2] KOM(2011) 851, 6.12.2011. [3] 19. detsembri 2012. aasta kirjaga nr 1763918 edastatud küsimustikule vastas 27 liikmesriiki. [4] Komisjoni aruanne nõukogule ja Euroopa Parlamendile käibemaksu valdkonnas tehtavat halduskoostööd käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 1798/2003 kohaldamise kohta; KOM(2009) 428 (lõplik), 18.8.2009. [5] Vt halduskoostöö alalise komitee töödokument nr 562. [6] ELT L 29, 1.2.2012, lk 13. [7] Euroopa Kontrollikoja eriaruanne nr 8/2007; ELT C 20, 25.1.2008; punkt 51. [8] Fiscalise projektirühm FPG 43 „Exchange of information and need for feedback” („Teabevahetus ja vajadus tagasiside järele”). [9] Fiscalise projektirühm FPG 84 „MLC's in the field of excise duties” („Mitmepoolsed kontrollid aktsiisi valdkonnas”). [10] Ühisauditeid käsitlev aruanne, OECD, maksuhalduse foorum (FTA), september 2010.