[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 16.10.2009

KOM(2009) 570 lõplik

2009/0158 (CNB)

Soovitus:

NÕUKOGU OTSUS,

milles käsitletakse Euroopa Ühenduse seisukohta seoses Vatikani Linnriigiga sõlmitud rahanduskokkuleppe muutmise läbirääkimistega

SELETUSKIRI

Euroopa Liidu ning Monaco, San Marino ja Vatikani vahelised rahanduskokkulepped sõlmiti selleks, et tagada nende kokkulepete õiguslik järjepidevus, mis kehtisid ühelt poolt nimetatud riikide ning teiselt poolt Prantsusmaa ja Itaalia vahel enne euro kasutuselevõttu.

Kümme aastat pärast seda, kui Monacos, San Marinos ja Vatikanis käibel olnud Itaalia ja Prantsusmaa valuutad asendati euroga, palus nõukogu komisjonil rahanduskokkulepete toimimine läbi vaadata[1]. Komisjon avaldas osutatud hindamise tulemused teatises „Aruanne Monaco, San Marino ja Vatikaniga sõlmitud rahanduskokkulepete toimimise kohta”[2]. Komisjon leidis, et kõnealuseid rahanduskokkuleppeid tuleb muuta, et tagada suurem ühtlus rahanduskokkuleppe sõlminud riikide ja ühenduse vaheliste suhete kujundamisel. Käesolevas soovituse eelnõus nõukogu otsuse kohta määratletakse ühenduse seisukoht seoses Vatikani Linnriigiga sõlmitud rahanduskokkuleppe muutmise läbirääkimistega.

Komisjon teeb ettepaneku pidada läbirääkimisi järgmiste sätete muutmiseks.

- EÜ asjakohaste õigusaktide ülevõtmine

Ühenduse ning Monaco, San Marino ja Vatikani vaheliste rahanduskokkulepetega nähakse kõnealustele riikidele ette väga erinevad kohustused. Monaco Vürstiriigiga sõlmitud kokkulepe sisaldab kõige rohkem kohustusi. Vastupidiselt Monacoga sõlmitud kokkuleppele ei sisalda Vatikani ja San Marinoga sõlmitud kokkulepped konkreetset kohustust võtta üle ELi õigusaktid, milles käsitletakse euro sularaha kaitsmist võltsimise eest, ning nendega ei ole ette nähtud koostööviise ühendusega kõnealuses valdkonnas. Selleks et luua võrdsed tingimused ning tagada euro pangatähtede ja müntide nõuetekohane kaitse võltsimise eest, peavad Vatikan ja San Marino kohaldama ühenduse asjakohaseid õigusakte.

Kuna Vatikanis puudub pangandussektor, ei tule seal üle võtta pangandus- ja finantsalaseid ühenduse õigusakte.

- Järelevalvemehhanismid

Vastupidiselt menetlusele, mis on ette nähtud Monacoga sõlmitud kokkuleppega, puuduvad Vatikani ja San Marinoga alla kirjutatud kokkulepetes järelmeetmeid käsitlevad sätted. Korrapäraste ametlike järelmeetmete puudumise tõttu ei anna Vatikan ega San Marino kokkulepete rakendamise kohta korrapäraselt aru ning nad ei ole kokkulepetega hõlmatud valdkondi käsitlevas õigusloomes toimuvast arengust nõuetekohaselt teavitatud. Seepärast teeb komisjon ettepaneku luua kaks uut ühiskomiteed (ühe Vatikani Linnriigiga ja teise San Marino Vabariigiga), mis oleksid sarnased Monaco Vürstiriigiga asutatud komiteega.

Vatikani Linnriigiga loodud ühiskomiteesse kuuluksid Vatikani Linnriigi, Itaalia, Euroopa Komisjoni ja Euroopa Keskpanga esindajad. Komitee ülesanne oleks hõlbustada kokkuleppe rakendamist ja arutada Vatikanis kohaldatavate ühenduse õigusaktide loetelusse tehtavaid võimalikke muudatusi. Samuti antaks komiteele rahanduskokkuleppega otsustusõigus mõningates küsimustes (nt Vatikani euromünte tootva rahapaja vahetamise heakskiitmine).

- Euromüntide emiteerimise ülemmäär

Ajaloolistel põhjustel määrati Monacos, San Marinos ja Vatikanis aastas emiteeritavate müntide ülemmäärad kindlaks kahel erineval viisil (Monacol on praegu õigus emiteerida euromünte koguses kuni 1/500 Prantsusmaal vermitud müntidest, samal ajal kui Vatikanile ja San Marinole on ette nähtud kindlaksmääratud kvoodid), millel on väga erinevad tulemused.

Kõikide rahanduskokkuleppe sõlminud riikide õiglaseks kohtlemiseks teeb komisjon ettepaneku kehtestada euromüntide emiteerimise mahu ülemmäära arvutamiseks uus ühtne meetod , mida tuleb kasutada ka kõigis tulevastes kokkulepetes. Ühtlasi teeb komisjon ettepaneku suurendada rahanduskokkuleppe sõlminud riikide emiteerimise mahu ülemmäära, et võimaldada nende riikide müntide teataval määral ringlemist. Väikeses koguses vermitud müntide järele on kollektsionääride hulgas suur nõudlus. Seetõttu ei täida mündid oma algset eesmärki maksevahendina, vaid neid kasutatakse üksnes kollektsiooniesemetena.

Uued ülemmäärad peaksid hõlmama kindlaksmääratud ja muutuvat osa.

1. Kindlaksmääratud osa peaks rahuldama kollektsionääride nõudluse. Üldiste arvutuste kohaselt peaks kollektsionääride nõudluse rahuldamiseks piisama kogusest, mille koguväärtus on ligikaudu 2 100 000 eurot[3].

2. Muutuv osa arvutatakse Vatikani puhul Itaalias inimese kohta keskmiselt emiteeritud müntide arvu põhjal. Itaalias n-1 aastal inimese kohta keskmiselt emiteeritud müntide arv korrutatakse Vatikani Linnriigi elanike arvuga.

Uue meetodi kasutamise tulemusel kahekordistuks Vatikani Linnriigi emiteerimise ülemmäär võrreldes kehtiva kvoodiga.

- Euromüntide vermimise eeskirjad

Kehtivate rahanduskokkulepete kohaselt võib Vatikani ja San Marino euromünte vermida üksnes Itaalia rahapaja. Kõnealune eeskiri kehtestati ajaloolistel põhjustel siis, kui euro sularaha ei olnud veel käibel ja peaaegu kõik euroala riigid vermisid euromünte üksnes oma vajaduste rahuldamiseks. Praeguseks on olukord muutunud ning mitmete euroala riikide mündid vermitakse teises euroala riigis. Seepärast teeb komisjon ettepaneku lubada Vatikanil ja San Marinol tellida oma euromünte mõnest muust ELis asuvast, euromüntide tootmise alal kogenud rahapajast . Rahapaja vahetamise peaks siiski heaks kiitma ühiskomitee.

- Vaidluste lahendaja määramine

Kehtivate rahanduskokkulepete raames ei saa ühendus võtta meetmeid juhul, kui rahanduskokkuleppe sõlminud riigid ei täida oma kohustusi (nt nad ei ole ühenduse asjakohaseid õigusakte õigel ajal üle võtnud), välja arvatud äärmuslik – ja seetõttu ebatõenäoline – abinõu kokkuleppest ühepoolselt taanduda. Seepärast teeb komisjon ettepaneku määrata kokkulepete kohaldamisel tekkinud vaidluste lahendamise eest vastutavaks asutuseks Euroopa Kohtu .

2009/0158 (CNB)

Soovitus:

NÕUKOGU OTSUS,

milles käsitletakse Euroopa Ühenduse seisukohta seoses Vatikani Linnriigiga sõlmitud rahanduskokkuleppe muutmise läbirääkimistega

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 111 lõiget 3,

võttes arvesse komisjoni soovitust[4],

võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust[5]

ning arvestades järgmist:

3. Alates euro kasutuselevõtu kuupäevast kuuluvad rahandus- ja vahetuskursiküsimused ühenduse pädevusse.

4. Nõukogu peab kindlaks määrama raha- või valuutarežiimi küsimusi käsitlevate kokkulepete läbirääkimise ja sõlmimise korra.

5. Itaalia Vabariik sõlmis ühenduse nimel 29. detsembril 2000. aastal rahanduskokkuleppe Vatikani Linnriigiga.

6. Nõukogu jõudis 10. veebruaril 2009. aastal järeldusele, et komisjon peaks kehtivate kokkulepete toimimise läbi vaatama ja kaaluma müntide emiteerimise ülemmäärade võimalikku suurendamist.

7. Komisjon leidis teatises „Aruanne Monaco, San Marino ja Vatikaniga sõlmitud rahanduskokkulepete toimimise kohta”,[6] et kehtivat rahanduskokkulepet Vatikani Linnriigiga tuleb muuta, et tagada suurem järjekindlus rahanduskokkuleppe sõlminud riikide ja ühenduse vahelistes suhetes.

8. Vatikaniga sõlmitud rahanduskokkuleppe muutmise läbirääkimisi tuleks seepärast pidada võimalikult kiiresti, et uus kord jõustuks 1. jaanuaril 2010, samal ajal euromüntide kasutuselevõtu viiside uute eeskirjadega, mille komisjon kehtestas 19. detsembri 2008. aasta soovituses euro käibemüntide rahvuslikke külgi ja selliste müntide emiteerimist käsitlevate ühiste suuniste kohta, mille nõukogu kiitis heaks 10. veebruari 2009. aasta järeldustes,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Itaalia Vabariik teatab Vatikani Linnriigile võimalikult kiiresti, et Itaalia Vabariigi poolt Euroopa Ühenduse nimel ja Vatikani Linnriigi vahel sõlmitud rahanduskokkulepet on vaja muuta, ning teeb talle ettepaneku pidada läbirääkimisi kõnealuse kokkuleppe asjakohaste sätete muutmiseks.

Artikkel 2

Ühendus taotleb Vatikani Linnriigiga sõlmitud rahanduskokkuleppe muutmise läbirääkimistel järgmisi muudatusi.

9. Kokkulepe sõlmitakse ühenduse ja Vatikani Linnriigi vahel. Kokkuleppe tekst on kehtiva kokkuleppe ja selle muudatuste kodifitseeritud tekst.

10. Vatikani Linnriik kohustub sätete otsese ülevõtmise või võrdväärsete meetmetega vastu võtma kõik asjakohased meetmed kõigi selliste asjakohaste ühenduse õigusaktide kohaldamiseks, milles käsitletakse rahapesu ja pettuse vältimist ning sularahaliste ja muude kui sularahaliste maksevahendite võltsimise vältimist.

11. Vatikanis emiteeritavate euromüntide ülemmäära kindlaksmääramise meetod vaadatakse läbi. Uue ülemmäära arvutamiseks kasutatakse kindlaksmääratud osa, millega rahuldatakse kollektsionääride nõudlus, et vältida liigseid numismaatilisi hangeldusi Vatikani müntidega, koos muutuva osaga, mille arvutamiseks korrutatakse Itaalias n-1 aastal inimese kohta keskmiselt emiteeritud müntide arv Vatikani elanike arvuga. Ilma et see piiraks meenemüntide emiteerimist, sätestatakse kokkuleppes, et Vatikanis nimiväärtuses emiteeritavate euromüntide väikseim osa on 51 %.

12. Kokkuleppe rakendamisel tehtud edusammude jälgimiseks luuakse ühiskomitee. Sellesse kuuluvad Vatikani Linnriigi, Itaalia Vabariigi, Euroopa Komisjoni ja Euroopa Keskpanga esindajad. Ühiskomitee võib kindlaksmääratud osa igal aastal läbi vaadata, et võtta arvesse inflatsiooni ja muutusi kollektsionääride nõudluses. Ta võtab otsused vastu ühehäälselt. Ühiskomitee võtab vastu oma töökorra.

13. Vatikani Linnriigi euromündid vermib Instituto Poligrafico e Zecca dello Stato (Itaalia Vabariigi rahapaja). Vatikani Linnriik võib ühiskomitee nõusolekul sõlmida euromüntide vermimiseks lepingu mõne muu ELis asuva rahapajaga. Selleks et Euroopa Keskpank müntide emiteerimise mahu heaks kiidaks, liidetakse Vatikani Linnriigis emiteeritud mündid rahapaja asukohariigis emiteeritud müntidele.

14. Kokkuleppe kohaldamisel tekkinud vaidlused lahendab Euroopa Kohus.

Kui ühendus või Vatikani Linnriik leiab, et teine pool ei ole täitnud rahanduskokkuleppe kohast kohustust, võib ta anda asja Euroopa Kohtusse. Kohtu otsus on poolte jaoks siduv ja nad võtavad selle täitmiseks vajalikud meetmed ajavahemiku jooksul, mille kohus on otsuses kindlaks määranud. Juhul kui ühendus või Vatikani Linnriik ei võta otsuse täitmiseks vajalikke meetmeid kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul, võib teine pool kokkuleppe viivitamata lõpetada.

Artikkel 3

Vatikani Linnriigiga peavad ühenduse nimel läbirääkimisi Itaalia Vabariik ja komisjon. Euroopa Keskpank kaasatakse täiel määral neisse läbirääkimistesse, mis kuuluvad tema pädevusvaldkonda. Itaalia vabariik ja komisjon esitavad kokkuleppeprojekti arvamuse saamiseks majandus- ja rahanduskomiteele.

Artikkel 4

Kokkuleppe sõlmib nõukogu.

Käesolev otsus on adresseeritud Itaalia Vabariigile ja komisjonile.

Brüssel, […]

Nõukogu nimel

eesistuja

[1] Nõukogu järeldused euro käibemüntide rahvuslikke külgi ja selliste müntide emiteerimist käsitlevate ühiste suuniste kohta, majandus- ja rahandusnõukogu (ECOFIN) 2922. kohtumine 10. veebruaril 2009.

[2] KOM(2009) 359, 14.7.2009.

[3] Näiteks San Marino on keskendunud teatava nimiväärtusega euromüntide vermimisele ning praegu kasutatakse neid münte nimiväärtuses tehingute sooritamiseks.

[4] ELT C […], […], lk […].

[5] ELT C […], […], lk […].

[6] KOM(2009) 359.