SELETUSKIRI

1.Kavandatav reguleerimisese

Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks komisjoni poolt Euroopa Liidu nimel võetav seisukoht seoses söepõhiste elektritootmisprojektide sektorileppe (edaspidi „sektorilepe“) läbivaatamisega, mis sisaldub riiklikult toetatavate ekspordikrediitide kokkuleppe (edaspidi „kokkulepe“) VI lisas.

Sektorileppe ajakohastamist arutatakse praegu kokkuleppe osaliste tasandil, lähtudes 21. aprillil 2021 esitatud Euroopa Liidu ettepanekust (edaspidi „ettepanek“). Arvestades, et kõik osalised on Pariisi kokkuleppele alla kirjutanud, kutsutakse ettepanekus neid üles viima kokkulepe kooskõlla ühiste kliimaeesmärkidega, muutes sektorileppe eeskirju, et lõpetada kõik võimalused anda kokkuleppe sätete alusel riiklikult toetatavaid ekspordikrediite ja seotud abi söepõhiste elektrijaamade ekspordi ja nendega seotud projektide jaoks.



Kuna tähelepanu keskmes on kliimaküsimused ja eelkõige järkjärguline loobumine söepõhisest elektritootmisest, võivad osalised jõuda selles küsimuses kokkuleppele enne ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi 26. istungjärku (COP26), mis toimub novembris 2021. Eelkõige nõuab COP26 eesistuja tungivalt, et riigid loobuksid söepõhisest elektritootmisest; lisaks võtsid G7 riigid 21. mail 2021 kohustuse lõpetada 2021. aasta lõpuks valitsuste poolt uute otsetoetuste andmine söel põhineva soojuselektrienergia tootmise jaoks rahvusvahelisel tasandil, sealhulgas ametliku arenguabi, ekspordi rahastamise, investeeringute ning rahalise abi ja kaubanduse edendamise toetuse kaudu. Selleks et Euroopa Liit saaks näidata, et tal suurte ambitsioonidega tõsi taga on, on oluline, et ta oleks valmis võtma seisukoha selles küsimuses võimaliku kokkuleppe saavutamiseks aegsasti enne COP26 toimumist 1.–12. novembril 2021.

2.Ettepaneku taust

2.1.Riiklikult toetatavate ekspordikrediitide kokkulepe

Tegemist on Euroopa Liidu, Ameerika Ühendriikide, Kanada, Jaapani, Korea, Norra, Šveitsi, Austraalia, Uus-Meremaa, Türgi ja Ühendkuningriigi vahelise suulise kokkuleppega, mille eesmärk on luua raamistik riiklikult toetatavate ekspordikrediitide korrakohaseks kasutamiseks. Tegelikkuses tähendab see, et luuakse võrdsed tingimused (mille puhul konkurents põhineb eksporditavate kaupade ja teenuste hinnal ja kvaliteedil, mitte sellel, millised on finantseerimistingimused) ning püütakse kõrvaldada riiklikult toetatavate ekspordikrediitidega seotud subsideerimine ja kaubanduse moonutamine. Kokkulepe, mis jõustus 1978. aasta aprillis, on sõlmitud määramata ajaks, ja see ei ole OECD õigusakt, kuigi OECD sekretariaat aitab seda hallata.

Kokkulepet ajakohastatakse korrapäraselt, et võtta arvesse finantsturu ja poliitika arengusuundi, mis mõjutavad riiklikult toetatavate ekspordikrediitide andmist. Kokkulepe on üle võetud ja muudetud ELis õiguslikult siduvaks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1233/2011 . Kokkuleppe tingimuste läbivaatamine on inkorporeeritud ELi õigusesse delegeeritud õigusaktidega kõnealuse määruse artikli 2 kohaselt.

2.2.Riiklikult toetatavate ekspordikrediitide kokkuleppe osalised

Euroopa Komisjon esindab liitu kokkuleppe osaliste kohtumistel ja nende kirjalikus otsustusmenetluses. Otsused kokkuleppe muutmise kohta tehakse konsensuse alusel. Liidu seisukoha võtab vastu nõukogu ja liikmesriigid arutavad seda nõukogu ekspordikrediidi töörühmas.

2.3.Sektorileppe osaliste kavandatav akt

Osalised võtsid sektorileppe vastu 2016. aastal, et julgustada eksportijaid ja ostjaid loobuma vähetõhusatest söepõhistest elektrijaamadest. Sektorilepe koosneb lisaks kokkuleppe horisontaalsetele tingimustele sektoripõhistest eeskirjadest. See võimaldab rahastada üksnes suuri elektrijaamu (üle 500 MW), millel on ultrasuperkriitiline tehnoloogia või väike heitemahukus (alla 750g CO2/kWh toodetud elektri kohta), ning lubab kõrgetele tõhususstandarditele mittevastavate väikeste jaamade rahastamist vaid nendes riikides, mis vastavad Rahvusvahelise Arenguassotsiatsiooni vahendite saamise tingimustele.

Sektorilepe sisaldab läbivaatamisklauslit, mille eesmärk on sektorileppe tingimusi veelgi rangemaks muuta. Artikli 6 punktis a on sätestatud, et „käesolev sektorilepe vaadatakse läbi hiljemalt 30. juuniks 2020 eesmärgiga veelgi tugevdada selle tingimusi teises etapis, mis algab hiljemalt 1. jaanuaril 2021, et edendada ühist eesmärki tegeleda kliimamuutuste küsimusega ja jätkata söepõhistele elektrijaamadele antava riikliku toetuse järkjärgulist vähendamist, sealhulgas eesmärgiga vähendada vähem tõhusate söepõhiste elektrijaamade kasutamist.“ Eelkõige on artikli 6 punktis b sätestatud, et „läbivaatamisel võetakse arvesse: 1) kõige hiljutisemad kliimateadusalased aruanded ja selliste otsuste mõju, mis käsitlevad üleilmseid taristuinvesteeringuid ja mille eesmärk on tagada, et üleilmne soojenemine jääks alla 2 °C võrreldes industriaalajastule eelnenud ajajärgu temperatuuriga“.

Alates sektorileppe vastuvõtmisest 2016. aastal on põhjalik analüüs kinnitanud, et söepõhise elektritootmise järkjärguline lõpetamine tuleb saavutada kiiresti ja ulatuslikult, et hoida soojenemine alla 2°C: stsenaariumid on üldjoontes kooskõlas vajadusega sulgeda peaaegu kõik söepõhised elektrijaamad enne 2040. aastat. Kooskõlas 2016. aastal vastu võetud sektorileppe eeskirjadega on söepõhiste elektrijaamade otsene ja kaudne toetamine siiski võimalik. Seetõttu tekib siin ebakõla. Nõukogu ekspordikrediidi töörühm on alates 2020. aastast töötanud ettepaneku kallal vaadata läbi sektorilepe, et see probleem lahendada.

3.Liidu nimel võetav seisukoht

21. aprillil 2021 esitas Euroopa Komisjon liidu nimel kokkuleppe osalistele ettepaneku sektorileppe läbivaatamiseks, mille töötas välja ja võttis vastu nõukogu ekspordikrediidi töörühm. Ettepanekuga nähakse ette söepõhise energiasektori ekspordi rahastamise järkjärguline kaotamine kogu maailmas. Eelkõige kutsutakse ettepanekus üles viivitamata lõpetama riiklikult toetatavate ekspordikrediitide ja seotud abi andmine:

–selliste uute söepõhiste elektrijaamade ja nende osade ekspordi toetamiseks, milles saasteaineid oluliselt ei vähendata,

–seadmete tarnimise toetamiseks sellistele olemasolevatele söepõhistele elektrijaamadele, milles saasteaineid oluliselt ei vähendata, välja arvatud juhul, kui tarnitavad seadmed on ette nähtud saaste vähendamiseks ja ei põhjusta elektrijaama eluea pikenemist ega tootmisvõimsuse suurenemist,