Komisjoni talitused hindasid nende programmide tõhusust esimest korda ajavahemikus 2006–2012 tehtud auditite käigus. 2013. aastal avaldatud ülevaatearuandes leiti, et riiklikud salmonelloositõrje programmid olid enamjaolt asjakohased. Selles esitati ka neid programme täiustada aidanud hea tava näiteid. Komisjoni talitused jätkasid selle valdkonna auditeerimist teise auditisarja raames, mis viidi liikmesriikides ellu ajavahemikus 2013–2016. Sarnaselt eelmise auditisarjaga kinnitasid ka uute auditite tulemused suundumust, et riiklikud salmonelloositõrje programmid on üha tõhusamad. Kõiki esimese sarja käigus täheldatud probleeme ei olnud siiski suudetud kõrvaldada.

ELi poolt inimeste salmonelloosi vastu võitlemisel tehtud jõupingutuste tulemusena on haigestumisjuhtude arv juba vähenenud 50 % (ajavahemikus 2004–2009) ja see vähenemissuundumus on jätkunud ka edaspidi. Selle saavutamisel oli oluline osa riiklike salmonelloositõrje programmide rakendamisel, mille eesmärk oli vähendada kõigis liikmesriikides salmonelloosi esinemissagedust teatavates kodulindude populatsioonides (aretuskarjad, liigi Gallus gallus munakanad, broilerikarjad ja kalkunid). Nende programmide tulemusena on märkimisväärselt vähenenud konkreetsete Salmonella bakteri serotüüpide esinemine ELi kodulindude hulgas.

2017. aasta juunis lõppenud programmi „Parem koolitus ohutuma toidu nimel“ (BTSF) kaudu pakuti liikmesriikides ka auditialast koolitust. Uues programmis „Parem koolitus ohutuma toidu nimel“ on samuti ette nähtud auditialane koolitus ja see hõlmab vaheülevaate aruandes välja toodud probleeme.

Vaheülevaate aruandes leiti ka, et liikmesriikide audititalitused tunnustavad ja kasutavad artikli 4 lõike 6 rakendamise suuniseid, mis on sätestatud komisjoni otsuses 2006/677/EÜ. Samuti toodi esile liikmesriikidele rakendamisel probleeme tekitavad valdkonnad, kus tulemused on tagasihoidlikumad või kus esineb puudusi. Komisjoni talitused kasutavad neid järeldusi, et koostada pärast liikmesriikidega konsulteerimist ajakohastatud suunised selle kohta, kuidas rakendada riiklikke auditisüsteeme käsitlevaid sätteid määruses (EL) 2017/625, mis asendab alates 2019. aastast määrust (EÜ) nr 882/2004.

Aruandes leiti, et pädevad asutused on enamikul juhtudel kehtestanud asjakohase auditeerimiskorra, mis hõlmab enamikku määruse (EÜ) nr 882/2004 kohaldamisalasse kuuluvaid ametlikke kontrollimeetmeid. Suurem osa auditeerituid kasutas auditi tulemusi kiirelt oma ametlike kontrollide ühtsuse ja tulemuslikkuse parandamiseks. Mõnes riigis probleemid püsisid, eelkõige puudus nõutud auditiprotsessi sõltumatu kontroll ja auditi tulemuste tõhus järelkontroll, mis oleksid olemasolu korral avaldanud positiivset mõju ametlike kontrollide tulemuslikkusele ja ühtsusele.

Nimetatud kaks tegevust on konkreetselt kavandatud toetama komisjoni õigusaktide läbivaatamise poliitikat, et tagada ELi õigusaktide ajakohasus, otstarbekus ja mõistlike kuludega rakendatavus kooskõlas valdkondade arenguga, ja seeläbi nende eesmärgipärasus. Niisiis aitavad komisjoni talituste tehtavad kontrollid otseselt ellu viia parema õigusloome tegevuskava. Ülevaatearuannetes kirjeldatakse ka aruannete järeldustele reageerimiseks kavandatavaid meetmeid. Neis aruannetes kirjeldatud järelduste, heade tavade või saadud kogemustega seotud teabe levitamiseks jagatakse neid ka programmi „Parem koolitus ohutuma toidu nimel“ raames.

Esiletõstmist väärivad kaks tegevust. Esiteks koostatakse nüüd enamiku auditisarjade kohta ülevaatearuanded. Nende eesmärk on anda liikmesriikide tehtavatest konkreetse valdkonna kontrollidest tervikpilt ja tuvastada probleeme, mis on olulised kõikide liikmesriikide jaoks. Lisaks kirjeldatakse neis asjaomaste õigusaktide rakendamisel tekkinud probleeme ja kindlaks tehtud häid tavasid. Teiseks kasutatakse auditeerimise toetamiseks rohkem dokumentide kontrolli ja teabekogumislähetusi, et anda komisjonile selge ülevaade ELi õigusnormide toimimisest ja nende kohaldamisel tekkida võivatest probleemidest. Ka nende tegevuste kohta koostatakse ja avaldatakse ülevaatearuanded.

Komisjoni talitused teevad ELi kontrollide raames auditeid, et veenduda sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervise ja loomade heaolu ning ametlike kontrollide suhtes kohaldatavate nõuete täitmises. Auditiaruanded sisaldavad soovitusi avastatud puuduste kõrvaldamiseks. Aruanded, liikmesriikide tegevuskavad soovituste järgimiseks ning riikide profiilid, milles on dokumenteeritud edusammud nende kavade elluviimisel, tehakse avalikult kättesaadavaks ning seega antakse sidusrühmadele ja kodanikele faktiline ja läbipaistev ülevaade sellest, kui korrektselt liikmesriigid ELi õigust rakendavad.

Eelkõige ei olnud kõrvaldatud mõnes liikmesriigis levinud tava, et kui toidukäitleja võetud proovi tulemusena avastatakse salmonelloosi nakatunud kari, võetakse piiravaid meetmeid alles pärast seda, kui ametlik proov ja analüüs kinnitavad karja nakatumist. Seda järgiti ka siis, kui puudus igasugune mõjuv põhjus seada toidukäitleja võetud esialgse proovi analüüs kahtluse alla. See tava võimaldas piiravate meetmete kehtestamisega viivitamise tõttu viia nakkuskahtlusega munad esimese analüüsi ja hilisema kinnitava analüüsi vahelisel ajal turule. Asjaomased liikmesriigid said auditisoovituse seda tava muuta.

Kui kõik liikmesriigid esitaksid esimesed nõuetele mittevastavad analüüsitulemused, nagu on õigusaktidega nõutud, suurendaks see veelgi liikmesriikide levimusandmete usaldusväärsust. Komisjoni talitused konsulteerivad liikmesriikidega riiklikes salmonelloositõrje programmides seatud eesmärkide ja asjaomase aruandluse läbivaatamiseks, et veelgi parandada nende programmide tõhusust.

2.2.2. Kampülobakter kodulinnuliha tootmises

Kampülobakterioos on ELi tarbijate seas alates 2008. aastast kõige levinum toidutekkeline haigus. Erinevalt inimeste salmonelloosi esinemissageduse vähenemisest on kampülobakterioosi juhtude arv suurenemas.

Tõendid osutavad sellele, et suur osa kampülobakterioosi juhtudest on seotud kampülobakteri esinemisega kodulinnuliha tootmises ja tarneahelas.

Komisjoni talitused korraldasid ajavahemikus 2015–2016 teabekogumislähetused kolme liikmesriiki, et saada rohkem teavet selle kohta, kuidas liikmesriigid võitlevad kampülobakteri vastu. Nende riikide pädevad asutused seadsid kampülobakteri tõrje viimastel aastatel esikohale. Lühiajaliste teabekogumislähetuste eesmärk oli kindlaks teha nendes liikmesriikides võetud meetmed ja rakendatud head tavad, millega püüti tõkestada, vähendada või kaotada kampülobakteri esinemise riski kodulinnuliha tootmisel ja turustamisel. Lähetuste tulemusena järeldati eelkõige seda, et isegi karmide bioturvalisusmeetmetega ei ole võimalik kampülobakterit kodulindude nuumamisega tegelevatest põllumajandusettevõtetest kõrvaldada või eemale hoida, eriti suvekuudel. Meetmete võtmisega põllumajandusettevõtte tasandil saab siiski vähendada rümpade saastumist, mis Campylobacter spp. levimuse ja sellega nakatumise juhtude arvu erinevust põllumajandusettevõtetes arvesse võttes viitab vajadusele võtta lisameetmeid tapamajade tasandil. Selliseid meetmeid võib võtta tapamajades olemasolevate ja tulevaste hügieeninõuete täitmise raames.

Selle saavutamiseks muudeti 2017. aastal määrust (EÜ) nr 2073/2005, kehtestades protsessi hügieenikriteeriumi seoses kampülobakteriga broilerirümpades ja püüdes tõkestada rümpade saastumist tapmise ajal.

Komisjoni talitused korraldasid ka kodulindude üha suuremat saastumist kampülobakteriga käsitleva seminari, et jagada kampülobakterit käsitlenud teabekogumislähetuste käigus saadud kogemusi ja hea tava näiteid liikmesriikide pädevate asutustega.

2.2.3. Toidu lisaainete ja suitsutuspreparaatide kontroll

Lisaaineid ja suitsutuspreparaate kasutatakse laialdaselt mitmesugustes toitudes. Nende ohutust on põhjalikult hinnatud ja see tugineb ka terviklikele ELi õigusaktidele, milles on sätestatud, kuidas ja millistes toitudes võib lisaaineid kasutada, et parandada toidu kvaliteeti ja ohutust. Kuna nende kasutamine liigsetes kogustes (nt nitritid/nitraadid) võib ohustada inimeste tervist, on väga oluline tagada, et nende kasutamisel järgitaks täielikult õiguslikke nõudeid. Sel põhjusel on ELis kehtestatud paljude lisaainete piirnormid ning toodete märgistamise nõuded näevad ette tarbijate piisava teavitamise.

Komisjon korraldas 2015. aastal mitu teabekogumislähetust, et teha kindlaks, kuidas liikmesriigid teevad selles valdkonnas ametlikke kontrolle. Lähetuste tulemusena järeldati eelkõige, et enamik külastatud liikmesriike oli kehtestanud toidu lisaainete ja suitsutuspreparaatide kontrollisüsteemid toidutootmisahela eri tasanditel, kuid nende kontrolli pidasid esmatähtsaks üksikud liikmesriigid ja ametlike kontrollide ulatus ei andnud piisavat kindlust, et toidukäitlejad järgivad alati kõiki ELi nõudeid. Liikmesriigid, kes pidasid esmatähtsaks eelkõige ohtlikumate lisaainete, nagu nitritite ja nitraatide kontrolli, olid kehtestanud tõhusad kontrollid. Samuti leiti, et toidukäitlejatel on väga raske täielikult mõista ja rakendada mõnikord keerulisi õiguslikke nõudeid ning pädevatel asutustel seda kontrollida. Komisjoni ülevaatearuandes järeldati ka, et suurema riskiga lisaainete ametlike kontrollide esikohale seadmist ning koolituse ja praktiliste juhtnööride pakkumist saaks edendada, et toetada nii ametlikke kontrolle kui ka nõuete paremat täitmist toidukäitlejate seas. Komisjon moodustas selle saavutamiseks 2016. aastal toidu lisaaineid ja suitsutuspreparaate hõlmavate ametlike kontrollide tegemise eksperdirühma, pakub programmi „Parem koolitus ohutuma toidu nimel“ raames koolitusi ja töötas välja konkreetsed suunisdokumendid.

2.2.4. Mitteloomse päritoluga toidu esmatootmise kontroll

Viimastel aastatel on tunnistatud, et taimset päritolu toit, nagu toorelt söödavad idandid ja idandamisseemned, kujutab bakterite või viirustega saastumise korral endast tõsist ohtu inimeste tervisele.

Verotsütotoksiine tootva Escherichia coli (VTEC) puhang Saksamaal 2011. aastal (rohkem kui 4 000 haigestumisjuhtumit ja 55 surmajuhtumit), mis oli seotud idandatud seemnete tarbimisega, ja seni suurim toidutekkelise nakkushaiguse puhang Saksamaal 2012. aastal (nanoviirus külmutatud maasikates põhjustas ligi 11 000 gastroenteriidi juhtu) on selgelt näidanud ELi ametlike kontrollisüsteemide nõrkust.

Komisjoni talitused tegid ajavahemikus 2013–2016 mitu auditit, et hinnata kontrollisüsteeme, mis on kehtestatud eesmärgiga tõkestada mikrobioloogilist saastumist toorelt söödava mitteloomse toidu esmatootmisel. Auditid keskendusid eelkõige idandamisseemnete ja idandite jälgitavuse ametlike kontrollide süsteemile, kohaldatavatele mikrobioloogilistele kriteeriumidele, idandeid tootvate ettevõtete heakskiitmisele ja imporditud idandamisseemnete kontrollile.

Auditite käigus tuvastati mitmesugused puudused ametlike kontrollide tegemisel idandite tootmisahelas. Mitmes liikmesriigis toorelt söödava mitteloomse toidu esmatootmise ametlike kontrollide süsteem puudus või oli väga piiratud. Lisaks sellele ei põhinenud ametlike kontrollide kavandamine tõhusal riskihindamisel, kuna puuduvad statistikapõhised proovivõtumeetodid või taimse toidu tarbimisel saadud toidutekkelistest haigustest tingitud haigestumis- ja surmajuhtumite nõuetekohased hinnangud.

Neid puudusi arutati liikmesriikide pädevate asutustega, et leida lahendused, mida liikmesriigid kasutasid seejärel oma ametlike kontrollisüsteemide kohandamiseks ja parandamiseks. Auditite tulemuste ja järelduste põhjal täiendati ka komisjoni uusi suuniseid, mis käsitlevad mikrobioloogiliste ohtude maandamist värskete puu- ja köögiviljade puhul. Need suunised võtavad arvesse ka Euroopa Toiduohutusameti (EFSA) asjakohaseid arvamusi ning toetavad liikmesriikide pädevate asutuste ja kasvatajate tööd tõhusate riskipõhiste kontrollisüsteemide rakendamise nimel, et tulla toime taimset päritolu toidu mikrobioloogiliste ohtudega.

2.3. SÖÖDAOHUTUS

Söödasektor on loomset päritolu toiduainete tootmisahelas olulise tähtsusega. Komisjoni talitused saatsid 2015. ja 2016. aastal kõikidele liikmesriikidele küsimustiku ja korraldasid seejärel mitmesse liikmesriiki teabekogumislähetused, et uurida erasektori sertifitseerimissüsteemide ja ametlike kontrollide koostoimimist söödasektoris. Nelja liikmesriigi pädevad asutused olid erasektori süsteemidega tihedalt kokku puutunud ning olid hinnanud nende kui ametlikke kontrolle asendava või vähendava vahendi sobivust. Selle tulemusena vähendati neis riikides asjaomasesse süsteemi kuuluvate toidukäitlejate ametlikke kontrolle ja saavutati seega ametlike ressursside otstarbekam kasutamine. Komisjoni talitused korraldasid protsessi lõpus seminari, et edendada liikmesriikidevahelisi arutelusid sellisest koostoimimisest saadava kasu ja probleemide üle (nt andmekaitse tagamine ja erasektori kontrollide usaldusväärsuse kontrollimine), kusjuures enamik liikmesriike peab kasulikuks erasektori kontrollide suuremat kasutamist ametlikel eesmärkidel. See võimalus on ette nähtud määruse (EL) nr 2017/625 artikli 9 lõike 1 punktis d.