EUROOPA KOMISJON Brüssel,15.12.2021 COM(2021) 851 final 2021/0422(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV keskkonna kaitsmise kohta kriminaalõiguse kaudu ja direktiivi 2008/99/EÜ asendamise kohta {SEC(2021) 428 final} - {SWD(2021) 465 final} - {SWD(2021) 466 final}



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Kehtiv ELi õigusakt, milles on sätestatud keskkonnakuritegude kriminaliseerimise ühised miinimumeeskirjad, on direktiiv 2008/99/EÜ keskkonna kaitsmise kohta kriminaalõiguse kaudu. Komisjon hindas seda direktiivi 2019. ja 2020. aastal ning avaldas oma järeldused 2020. aasta oktoobris. Leiti, et direktiivil ei ole kohapeal suurt mõju: viimase kümne aasta jooksul on selliste keskkonnakuritegude juhtumite arv, mida on edukalt uuritud ja mille korral on jõutud süüdistuse esitamiseni, olnud väga väike. Lisaks on kehtestatud karistusmäärad olnud liiga madalad, et olla hoiatavad, ja piiriülene koostöö ei ole toimunud süstemaatiliselt. Hindamisel leiti märkimisväärseid jõustamisalaseid puudujääke kõigis liikmesriikides ja täitmise tagamise ahela kõigil tasanditel (politsei, prokuratuurid ja kriminaalkohtud). Samuti tuvastas komisjon liikmesriikides puudusi seoses ressursside, eriteadmiste, teadlikkuse, prioriteetide seadmise, koostöö ja teabe jagamisega ning leidis, et puuduvad üldised riiklikud keskkonnakuritegude vastu võitlemise strateegiad, mis hõlmaksid täitmise tagamise ahela kõiki tasandeid ja valdkondadevahelist lähenemisviisi. Lisaks vähendab tõhusust sageli haldus- ja kriminaalõiguse jõustamise ning karistuste puudulik koordineerimine. Samuti märgiti, et usaldusväärsete, täpsete ja täielike statistiliste andmete puudumine keskkonnakuritegude menetluste kohta liikmesriikides mitte ainult ei raskendanud komisjoni tehtud hindamist, vaid ei võimalda ka liikmesriikide poliitikakujundajatel ja õigustöötajatel jälgida oma meetmete tõhusust. Hindamistulemustest lähtudes otsustas komisjon direktiivi läbi vaadata. Komisjoni 2021. aasta tööprogrammis on esitatud seadusandlik ettepanek direktiivi läbivaatamiseks 2021. aasta detsembris. Tehakse ettepanek direktiiv 2008/99/EÜ asendada. Käesolevale ettepanekule on lisatud teatis, milles selgitatakse selle poliitilisi eesmärke. Kindlaks tehtud probleemide lahendamiseks on ettepanekul kuus eesmärki. 1.Parandada uurimiste ja süüdistuste esitamise tõhusust direktiivi kohaldamisala ajakohastamisega. 2.Parandada uurimiste ja süüdistuste esitamise tõhusust keskkonnakuriteo määratlustes kasutatud ebaselgete terminite selgitamise või nende väljajätmisega. 3.Tagada keskkonnakuritegude puhul tõhusad, hoiatavad ja proportsionaalsed karistusliigid ja -määrad. 4.Edendada piiriülest uurimist ja süüdistuste esitamist. 5.Suurendada teadlikku otsusetegemist keskkonnakuritegude kohta, parandades statistiliste andmete kogumist ja edastamist. 6.Parandada riiklike täitmise tagamise ahelate tulemuslikkust, et edendada avastamist, süüdistuse esitamist ja karistuste määramist. •Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate õigusnormidega Käesoleva ettepaneku eesmärgid on kooskõlas järgmiste poliitika- ja seadusandlike dokumentidega: ·nõukogu raamotsus 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta; ·konventsioon Euroopa Liidu liikmesriikide vahelise vastastikuse õigusabi kohta kriminaalasjades;

·direktiiv 2014/41/EL, mis käsitleb Euroopa uurimismäärust kriminaalasjades; ·nõukogu raamotsus 2005/214/JSK rahaliste karistuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta; ·nõukogu raamotsus 2009/948/JSK kohtualluvuskonfliktide vältimise ja lahendamise kohta kriminaalmenetluses; ·nõukogu raamotsus 2009/315/JSK, mis käsitleb karistusregistrite andmete vahetamise liikmesriikidevahelist korraldust ja andmete sisu; ·määrus (EL) 2016/794, mis käsitleb Europoli; ·nõukogu määrus (EL) 2017/1939, millega rakendatakse tõhustatud koostööd Euroopa Prokuratuuri asutamisel; ·määrus (EL, Euratom) nr 883/2013, mis käsitleb Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdlusi; ·direktiiv (EL) 2017/1371, mis käsitleb võitlust liidu finantshuve kahjustavate pettuste vastu kriminaalõiguse abil; ·direktiiv (EL) 2019/1937 liidu õiguse rikkumisest teavitavate isikute kaitse kohta. •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega Kriminaalõigus on osa ELi terviklikust strateegiast, millega kaitstakse ja parandatakse keskkonna seisundit ning mis on Euroopa Komisjoni prioriteet. Rohelise kokkuleppe teatises ja elurikkuse strateegias on sätestatud mitmesugused üksteist tugevdavad ja mõjutavad keskkonnakaitsemeetmed, mis on koondatud terviklikuks lähenemisviisiks. Kriminaalõiguslikke meetmeid võetakse viimase abinõuna, kui muudest meetmetest ei ole nõuete täitmise tagamiseks piisanud. Seega mõõdaksid keskkonnanäitajad, nt õhusaaste või elurikkuse taseme näitajad, mitte ainult keskkonnakuritegevust käsitleva uue lähenemisviisi tõhusust, vaid ka keskkonna seisundi parandamise üldise strateegia tõhusust. Lisaks hõlmavad ELi julgeolekuliidu strateegia ja organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise ELi strateegia aastateks 2021–2025 kõnealuse direktiivi hindamist ja läbivaatamist osana keskkonnakuritegude vastu võitlemiseks kindlaks määratud põhimeetmetest. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS •Õiguslik alus Kavandatud direktiivi õiguslik alus on ELi toimimise lepingu artikli 83 lõige 2. ELi toimimise lepingu artikli 83 lõikes 2 on sätestatud ELi pädevus kehtestada miinimumeeskirjad kuritegude ja karistuste määratlemiseks ELi poliitikavaldkondades, mille suhtes on kohaldatud ühtlustamismeetmeid, kui see on tulemuslikuks jõustamiseks vajalik: „Kui kriminaalõiguse alaste õigus- ja haldusnormide lähendamine osutub möödapääsmatuks liidu poliitika tulemusliku elluviimise tagamiseks valdkonnas, kus on rakendatud ühtlustamismeetmeid, võidakse direktiividega kehtestada asjaomases valdkonnas kuritegude ja karistuste määratlemise miinimumeeskirjad. Asjaomased direktiivid võetakse vastu seadusandliku tavamenetluse või seadusandliku erimenetluse kohaselt vastavalt sellele, millist menetlust järgiti asjaomaste ühtlustamismeetmete vastuvõtmisel, ilma et see piiraks artikli 76 kohaldamist.“ •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul) Keskkonnaga seotud kuritegevusel on sageli piiriülene mõõde, kuna mõned keskkonnakuriteod mõjutavad tavaliselt mitut riiki (näiteks ebaseaduslik jäätmete, kaitsealuste liikide või looduslikest liikidest saadud toodetega kauplemine, vt 1. jagu – Sissejuhatus) või avaldavad piiriülest mõju (nt õhu, vee ja pinnase piiriülese saastumise korral). Seetõttu on väga tähtis, et õiguskaitse- ja kohtuasutused teeksid piiriülest koostööd. Kehtiva direktiivi eesmärk oli luua keskkonnakuritegude menetlemiseks ühtlustatud õigusraamistik ja hõlbustada piiriülest koostööd. Nagu on üksikasjalikult kirjeldatud hindamisaruandes, ei ole liikmesriigid vaatamata edusammudele kogu ELi hõlmavate keskkonnakuritegude ühiste määratluste loomisel ja hoiatavamate karistusmäärade nõudmises suutnud siiski omavahel kooskõlla viia enda arusaama keskkonnakuritegudest direktiivis sätestatud tegutsemisruumi piires. Samuti takistavad ebapiisavad karistusmäärad mitmes liikmesriigis võrdsete tingimuste loomist kogu ELis ja vastastikuse tunnustamise vahendite (nagu Euroopa vahistamismäärus ja Euroopa uurimismäärus) kohaldamist. Liikmesriikides kasvab ebakõla keskkonnakuritegude suhtes kriminaalõiguslike meetmete võtmise ja kuritegevuse olukorra vahel. Kehtivast direktiivist hoolimata ei ole keskkonnakuritegude piiriüleste uurimiste ja süüdimõistvate kohtuotsuste arv ELis oluliselt kasvanud. Keskkonnakuritegevus seevastu kasvab kogu maailmas 5–7 % aastas, tekitades püsivat kahju elupaikadele, liikidele, inimeste tervisele ning valitsuste ja ettevõtjate tuludele.

•Proportsionaalsus Kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikli 5 lõikes 4 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega piirdub direktiivi 2008/99/EÜ kavandatav läbivaatamine sellega, mis on vajalik ja proportsionaalne, et kohandada selle valdkonna kuritegusid käsitlevaid õigusnorme uute ohtudega. Uurimisvahendite kasutamise ja teabevahetuse meetmed on hõlmatud üksnes niivõrd, kuivõrd need on vajalikud kavandatud kriminaalõiguse raamistiku tulemuslikuks toimimiseks. Ettepanekuga määratakse kindlaks kuriteo mõiste ulatus, nii et hõlmatud oleksid kõik asjaomased teod, ent piirdutaks vajaliku ja proportsionaalsega. Uus direktiiv sisaldab uusi keskkonnakuritegude liike ulatuses, mis on ette nähtud asjaomaste keskkonnaalaste õigusaktidega. Nii kuritegude kui ka karistuste määratlus piirduvad keskkonnaõiguse tõsiste rikkumistega ja järgivad seega proportsionaalsuse põhimõtet. •Vahendi valik Vastavalt artikli 83 lõikele 2 võib ELi poliitikavaldkondade miinimumeeskirjad selliste kuritegude ja karistuste määratlemiseks, mille suhtes on kohaldatud ühtlustamismeetmeid, kehtestada üksnes Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga, mis võetakse vastu seadusandliku tavamenetluse kohaselt. Endiselt on vaja kriminaalkaristusi, et tagada tõhus rakendamine 2008. aasta keskkonnakuritegude direktiiviga hõlmatud valdkondades. Seetõttu teeb komisjon ettepaneku kanda üle 2008. aasta direktiivi artiklis 3 esitatud kuritegude loetelu koos vajalike täpsustuste ja muudatustega, mis hõlmab järgmist: rasked saaste ja reostusega seotud kuriteod; ebaseaduslik jäätmekäitlus ja jäätmesaadetised; selliste rajatiste käitamine, kus toimuvad ohtlikud tegevused või kus ladustatakse või kasutatakse ohtlikke aineid; radioaktiivse materjali valmistamise, tootmise, töötlemise, käitlemise, kasutamise, valdamise, ladustamise, transpordi, impordi, ekspordi või lõppladustamisega seotud kuriteod; looduslike liikidega seotud kuritegevus, sealhulgas looduslike looma- ja taimeliikide isendite ebaseaduslik tapmine, hävitamine, omamine või endale võtmine, ebaseaduslik looduslike liikidega kaubitsemine ja elupaikade kvaliteedi halvendamine; osoonikihti kahandavate ainete ebaseaduslik tootmine, turule laskmine, import, eksport, kasutamine, heide või keskkonda viimine. Vajadust võidelda nende kuriteoliikide vastu kriminaalkaristustega kinnitati nõukogu järeldustes, milles määrati kindlaks raske ja organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise ELi prioriteedid kuritegevusega seotud ohte käsitleva valdkondadevahelise Euroopa platvormi (EMPACT) jaoks aastateks 2022–2025. Mis puudutab täpsemalt jäätmekuritegevust, siis märgitakse Euroopa Liidu 2021. aasta raske ja organiseeritud kuritegevuse ohtude hindamise aruandes, et „jäätmekäitlus on tulutoov ja kiiresti arenev majandusharu, mis meelitab üha rohkem ligi kurjategijaid. Enamik ebaseadusliku jäätmeveo juhtumitest, millest on teatatud, olid seotud jäätmekäitlusettevõtetes töötavate või neid juhtide või töötajatena käitavate isikutega, kes rikuvad jäätmete kogumist, käitlemist ja kõrvaldamist reguleerivaid riiklikke ja rahvusvahelisi õigusakte ja standardeid, et maksimeerida kasumit. Kõige edukamad jäätmetega kaubitsejad on need, kes kontrollivad kogu töötlemistsüklit lähteriigist sihtriigini. Eri riikide vahel ebaseadusliku jäätmeveoga tegelevad kurjategijad kasutavad jäätmekuritegude korraldamiseks peamiselt seaduslikke äristruktuure. Sageli kuulub mitu äriühingut samadele isikutele või variisikutele. Nende seaduslike äristruktuuride juhtkond muutub sageli ning tihti need likvideeritakse pärast lühikest tegevusperioodi, sest uus äriüksus võtab äritegevuse üle. Jäätmetsükli eri etappides tegutsevad äriühingud asuvad sageli eri jurisdiktsioonides. Jäätmekaubandus on tihedalt seotud muude kuritegudega, nagu dokumendipettus, majanduspettus, maksudest kõrvalehoidmine, korruptsioon, rahapesu, vargus ning ebaseadusliku uimastitootmise jäätmete kõrvaldamine“. Lisaks on komisjon kindlaks teinud vajaduse kriminaalkaristuste järele, et tagada ELi keskkonnakaitsepoliitika tõhus rakendamine järgmiste kuriteoliikide puhul, mida direktiiv praegu ei hõlma: ·selliste toodete turule laskmine, mille puhul on rikutud kohustuslikke nõudeid ja mis põhjustavad nende ulatuslikuma kasutuse tõttu olulist kahju keskkonnale; ·ELi kemikaale käsitlevate õigusaktide olulised rikkumised, mis põhjustavad olulist kahju keskkonnale või inimeste tervisele; ·ebaseaduslik laevade ringlussevõtt; ·ebaseaduslik veevõtmine; ·saasteainete merreheitmine laevadelt (ettepaneku kohaselt võetakse see kuriteoliik üle direktiivist 2005/35/EÜ, et õigusraamistikku konsolideerida); ·ebaseaduslik puidukaubandus; ·kogu liidu jaoks probleemsete invasiivsete võõrliikide sissetoomist ja levikut käsitlevate õigusaktide olulised rikkumised; ·tõsine kõrvalehoidmine keskkonnamõju hindamise nõuetest; ·fluoritud kasvuhoonegaaside ebaseaduslik tootmine, turule laskmine, import, eksport, kasutamine, heide või keskkonda viimine. Selline käitumine võib kujutada endast suurt ohtu inimeste tervisele ja keskkonnale ning võib avaldada eriti tõsist negatiivset mõju keskkonnale ja ühiskonnale. Vaatamata tegelikele ja võimalikele kahjulikele tagajärgedele ei ole asjaomaste normide täitmise tagamine praegu piisavalt tõhus. Halduskaristuste kehtestamine ja neile tuginemine liikmesriikides ei ole seni osutunud piisavaks, et tagada keskkonnakaitsenormide järgimine, mis nõuab tugevamaid meetmeid keskkonnakuritegude ennetamiseks ja nende vastu võitlemiseks. Näiteks seoses ELi puidumäärusega on kõik liikmesriigid lisanud siseriiklikesse õigusaktidesse rikkujatele määratavad karistused, kuid karistuste liigid ja maksimummäärad on liikmesriigiti väga erinevad: haldustrahve ja aresti võib kohaldada 23, kriminaaltrahve 16, vangistust 17, kauplemise peatamist 15 ja muud liiki karistust 11 liikmesriigis. ELi puidumääruse rikkumise korral määratavad trahvid ulatuvad 50 eurost piiramatu summani. Need erinevused karistusrežiimide vahel, mida liikmesriigid kohaldavad ELi puidumääruse rikkumise korral, ja asjaolu, et karistusi peetakse paljudel juhtudel liiga väikeseks selleks, et neil oleks tõeliselt heidutav mõju ebaseaduslikule käitumisele, ning samuti eeskirjade ebaühtlane jõustamine ELi liikmesriikides, kätkevad kaubanduse ümbersuunamise ohtu. Lisaks kahjustavad karistusrežiimide erinevused ja ühetaolise rakendamise puudumine liikmesriikides võrdseid võimalusi, seades nõudeid rangelt täitvad ettevõtjad ebasoodsasse olukorda. Neid probleeme saab lahendada keskkonnakuritegude direktiivis sätestatud kriminaliseerimise ja karistusmäärade ühtlustamisega kogu ELis.

On selge, et halduskaristused on ebapiisavad näiteks selliste asjaolude puhul, mille tagajärjel mõrvati ühes liikmesriigis kaks metsavahti, kes olid uurinud ebaseadusliku puidu ülestöötamisega seotud probleeme. Puiduga seotud rikkumiste ilmingud on nii tõsised, et ametiasutustel peavad olema kriminaalõiguslikud õiguskaitsevahendid nende vastu võitlemiseks. Puiduga seotud küsimustes algatas komisjon kõnealuse liikmesriigi suhtes rikkumismenetluse ettevõtjate üle tõhusa kontrolli puudumise ja asjakohaste sanktsioonide rakendamata jätmise tõttu. Vahepeal kehtestas see liikmesriik kriminaalkaristused konkreetsete rikkumiste eest, mille suhtes kohaldati varem üksnes halduskaristusi, millest ei piisanud nõuete täitmise tagamiseks. Mootorsõidukites katkestusseadmete kasutamise keeldude tõsised rikkumised, mida on avastatud alates 2015. aastast, näitavad, et isegi suuri äriühinguid ei saa rikkumistest heidutada, kui nad mõistavad, et ainsad õiguskaitsevahendid on halduslikku laadi. Teine näide on seotud ebaseadusliku veevõtuga, mis aitab kaasa veevarude ammendumisele, mis on kliimamuutuste tõttu aina süvenev probleem. Oma 2021. aasta eriaruandes „Säästev veekasutus põllumajanduses: ÜPP vahenditega edendatakse tõenäolisemalt pigem suuremat kui tõhusamat veekasutust“, märgib kontrollikoda, et haldusmeetmed ei ole piisavalt tõhusad, et ära hoida liigset veevõttu, ning rõhutab, et kontrollid on harvad ja karistused liiga leebed, et tagada tõhus rakendamine ja asjakohaste kohustuste täitmine. Aruandes osutatakse puudustele individuaalsete liikmesriikide karistussüsteemides. Lisaks on vaid piiratud arv liikmesriike kehtestanud keskkonnamõju hindamise direktiivi alusel arendajate suhtes kohaldatavad sanktsioonid. Näiteks ei võeta arendajate suhtes süstemaatiliselt meetmeid juhtudel, kui nad jätavad hindamata konkreetse projekti keskkonnamõju või hakkavad projekte ellu viima enne vastavate menetluste lõpetamist või ilma nõuetekohaste lubadeta. Nende kohustuste täitmata jätmine võib kaasa tuua märkimisväärseid negatiivseid tagajärgi keskkonnale, samal ajal kui praegused karistusmäärad ei hoia selliseid kuritegusid piisavalt ära. On oluline, et keskkonda ja keskkonnatundlikke kaupu mõjutavaid tegevusi käsitlevate ELi eeskirjade järgimist aitaks tagada kriminaalkaristuste võimalus, mis näitab halduskaristustega võrreldes suuremat sotsiaalset rahulolematust. Selliste liidu eeskirjade raskete rikkumistega seotud kuritegude kehtestamisega, mis olenemata nende õiguslikust alusest aitavad kaasa liidu keskkonnakaitsepoliitikale, seatakse selged piirid käitumisviisidele, mida peetakse eriti vastuvõetamatuks, ning saadetakse üldsusele ja võimalikele õigusrikkujatele sõnum, et pädevad asutused võtavad sellist käitumist väga tõsiselt. See tundub olevat eriti asjakohane, kui pidada silmas selget tuginemist ennetus- ja ettevaatuspõhimõtetele kõnealuses poliitikavaldkonnas. Ühised miinimumeeskirjad keskkonnakuritegude määratlemise ja karistuste valdkonnas võimaldavad kasutada mõjusamaid uurimismeetodeid ja teha tõhusamat koostööd nii riigisiseselt kui ka liikmesriikide vahel. Seda peetakse eriti oluliseks jäätmete ja looduslike liikidega kaubitsemise (sealhulgas ebaseadusliku puidukaubanduse) vastases võitluses, arvestades seost siseturu ja ELi kaubanduspoliitikaga. Võttes arvesse keskkonnakuritegude võimalikku laastavat mõju keskkonnale ja inimeste tervisele, on oluline, et võimalikud kurjategijad ei tajuks mõne ELi osa õiguskorda leebema ja vähem tõhusana. Kriminaalkaristuste kehtestamine keskkonnanõuete kõige raskemate rikkumiste eest suurendab hoiatavat mõju võimalikele õigusrikkujatele. Seetõttu on liidu keskkonnakaitsepoliitika tõhusa rakendamise tagamiseks väga oluline, et kõik liikmesriigid kehtestaksid kriminaalkaristused. Seoses hooletu käitumise kaasamisega kuritegude mõiste alla on oluline rõhutada, et ELi keskkonnaeeskirjad toetuvad suuresti ennetus- ja ettevaatusmeetmetele. Aluslepingus (ELi toimimise lepingu artikli 191 lõige 2) on sõnaselgelt sätestatud, et keskkonnapoliitika tugineb nendele põhimõtetele. Selliste tegevuste läbiviimiseks, mis on ohtlike materjalide ja/või protsesside kasutamise tõttu olemuslikult ohtlikud, on vaja kõrget ettevaatuse taset. Selles kontekstis võivad hooletusel olla tõsised või isegi katastroofilised tagajärjed, mistõttu on vaja rõhutada ühiskonna seisukohta, et hooletut käitumist tuleks käsitleda piisavalt tõsise süüteona selleks, et seda käsitatakse kuriteona. Kriminaalõigusel on eeldatavasti hoiatav mõju ning hooletuse lisamine peaks iseenesest pärssima mis tahes kalduvust sellisele käitumisele, näiteks selleks, et saada rahalist kasu ebapiisava investeerimise või vähendatud tegutsemise kaudu. Keskkonnaõigustikus on palju vahendeid, nagu tööstusheidete direktiiv, Seveso direktiiv, REACHi määrus ja jäätmeid käsitlevad õigusaktid, mille eesmärk on tagada, et ohtlike või kõrge riskitasemega tegevuste ja ainete puhul rakendataks kõrgetasemelisi tehnilisi kaitsemeetmeid. Seoses teatavate kuritegude sagedusega tuleb kahjuks möönda, et jäätmekäitlust kahjustab organiseeritud kuritegevus. Looduslike liikidega seotud keeldude eiramise probleemid on samuti ammu teadaolev probleem, mida näitab näiteks Berni konventsiooni keskendumine looduslike liikidega seotud kuritegevuse vastu võitlemisele. Seda arvesse võttes ja asjaomase käitumise laadi tõttu on vaja, et käesolev direktiiv hõlmaks ka hooletut käitumist. 3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED •Kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll Komisjon viis 2019./2020. aastal läbi kehtiva direktiivi hindamise (avaldatud 2020. aasta oktoobris), milles jõuti järeldusele, et direktiivil ei ole kohapeal suurt mõju. Direktiivi järelhindamisel lähtuti neljast peamisest hindamiskriteeriumist: a) tulemuslikkus (hinnang selle kohta, kas direktiivi eesmärgid on saavutatud), b) tõhusus (hinnang selle kohta, kas direktiivi olemasolust ja rakendamisest saadav kasu õigustab kulusid), c) sidusus (muude asjakohaste ELi kriminaal- ja keskkonnaalaste õigusaktide ja poliitikaga ning ELi rahvusvaheliste kohustustega) ja d) asjakohasus (direktiivi esialgsete eesmärkide asjakohasus praeguste ja tulevaste vajaduste kontekstis). Hindamisel võeti arvesse ka sotsiaalset ja majanduslikku mõju eri sidusrühmadele. Hindamise käigus tehti kindlaks kuus peamist probleemi, mille tõttu direktiiv ei ole praktikas tõhus. 1. Direktiivi kohaldamisala on aegunud ja määratletud keerukal viisil, mis takistab tõhusat uurimist, süüdistuste esitamist ja piiriülest koostööd. 2. Direktiiv sisaldab keskkonnakuritegude kirjeldamisel mitut ebaselget määratlust, mis võivad takistada tõhusat uurimist, süüdistuste esitamist ja piiriülest koostööd. 3. Kehtiva direktiivi kohaselt ei ole karistusmäärad kõigis liikmesriikides piisavalt tõhusad ja hoiatavad. 4. Liikmesriikide ebapiisav riigisisene ja piiriülene koostöö ja koordineerimine keskkonnakuritegevuse valdkonnas takistab tõhusat uurimist ja süüdistuste esitamist. 5. Usaldusväärsete, täpsete ja täielike statistiliste andmete puudumine keskkonnakuritegude menetluste kohta liikmesriikides ei võimalda liikmesriikide poliitikakujundajatel ja õigustöötajatel jälgida oma meetmete tõhusust. 6. Ebatõhus täitmise tagamise ahel: täitmise tagamise ahela ebatõhusa toimimise tõttu ei omistata keskkonnakuritegudele piisavalt tähtsust, neid ei avastata ega uurita tõhusalt, nende eest ei võeta vastutusele ega karistata. Kõigis liikmesriikides ja täitmise tagamise ahela kõigil tasanditel (inspektorid, politsei, prokuratuur ja kriminaalkohtud) on tuvastatud puudused jõustamises, sealhulgas ressursside puudus, ebapiisav koolitus ja eriteadmiste puudumine, vähene teadlikkus ja prioriteetide seadmine ning nõrk koostöö ja teabe jagamine.

Hindamise tulemuste põhjal otsustas Euroopa Komisjon direktiivi läbi vaadata ja viis läbi mõjuhindamise. Mõjuhindamise eri etapid alates probleemide ja nende põhjuste määratlemisest kuni eesmärkide ja võimalike poliitikavariantide kindlakstegemiseni tuginesid hindamisaruande järeldustele. •Konsulteerimine sidusrühmadega Komisjon korraldas viljakaid avalikke ja sihipäraseid konsultatsioone sidusrühmadega, et saada kasu välisekspertide teadmistest ja mõista laiema üldsuse muresid. Lisaks oli selle eesmärk tagada, et direktiivi läbivaatamiseks kaalutud võimalused oleksid kõige asjakohasemad viisid direktiivi tõhususe suurendamiseks ja õigustöötajate kohapealse töö toetamiseks. Konsultatsioonid viidi läbi võimalikult laialdaselt, et saada asjakohast teavet, tõendeid ja selgitusi sidusrühmade eri kategooriate asjakohaste ja tegelike vajaduste kohta seoses kuue peamise eesmärgiga: ·selgitada ja ajakohastada keskkonnakuritegude direktiivi kohaldamisala; ·selgitada keskkonnakuritegude määratlemisel kasutatavaid juriidilisi mõisteid; ·parandada hoiatavate ja võrreldavate karistusliikide ja -määrade kättesaadavust; ·parendada piiriülest koostööd; ·edendada teabe ja statistiliste andmete kogumist ja levitamist ning ·tõhustada täitmise tagamise ahela toimimist (koolitus, koordineerimine ja koostöö, ressursid, strateegiline lähenemisviis). Konsultatsioonid korraldati varases etapis ja nende käigus küsiti arvamusi paljudelt sidusrühmadelt, näiteks üldsuse esindajatelt, ekspertidelt, õigustöötajatelt (politseiteenistused, inspektorid, prokurörid ja kohtunikud), õigustöötajate võrgustikelt (IMPEL, ENPE, EUFJE, EnvirCrimeNet), liikmesriikide ametiasutustelt (justiits- ja keskkonnaministeeriumid), Euroopa ametitelt (Europol ja Eurojust), keskkonnaalastelt valitsusvälistelt organisatsioonidelt, äriorganisatsioonidelt, äriühingutelt ja akadeemilistelt ringkondadelt. Kõigiga konsulteeriti nende ootuste ja murede asjus seoses keskkonnakuritegude direktiivi võimaliku läbivaatamise vajaduse ja sisuga. Komisjon kasutas konsultatsioonide käigus erinevaid konsulteerimismeetodeid ja -vorme. Need hõlmasid järgmist: ·esialgset mõjuhinnangut käsitlev konsultatsioon ja 12-nädalane avalik konsultatsioon, mille käigus küsiti kõigi huvitatud isikute arvamust; ·mitu veebipõhist temaatilist seminari ja eksperdirühma koosolekut, sealhulgas keskkonnanõuete täitmise ja keskkonnaalase juhtimise foorumi ja selle karistustega tegeleva töörühma kohtumised. Komisjoni korraldatavateks koosolekuteks valmistumiseks saadeti eelnevalt välja spetsiaalsed küsimustikud ja aruteludokumendid; ·mitmetel veebipõhistel konverentsidel, kus komisjon osales ja tutvustas oma tööd selles valdkonnas, koguti teistelt konverentsil osalejatelt tagasisidet kuue peamise valikuvõimaluse kohta ning kutsuti täiendavaid osalejaid osalema eksperditöös ja avalikus konsultatsioonis; ·komisjoni või sidusrühmade algatusel korraldatud kahepoolsed veebipõhised kohtumised paljude sidusrühmadega; ·Euroopa ametite, õigustöötajate, kutsevõrgustike (nt IMPEL/ENPE/EUFJE ja EnviCrimeNeti ühisavaldus, mis võeti vastu 2021. aasta mais keskkonnakuritegude vastu võitlemisele ja keskkonnakuritegude direktiivi läbivaatamisele keskendunud konverentsil) seisukohavõtud ja analüütilised dokumendid, tööstusharude esindajad, liikmesriikide ametiasutused, valitsusvälised organisatsioonid, kodanikuühiskond ja akadeemilised ringkonnad. Sihtotstarbeline konsultatsioon kestis kokku üle kuue kuu, alates 2021. aasta veebruarist kuni juulini. Konsultatsioon järgis mõjuhinnanguga sama loogilist järjestust, alustades probleemi määratlemisest ning võimaldades arendada järk-järgult välja võimalikud valikud ja nende mõju. ·Enamik vastanutest kinnitas vajadust ajakohastada keskkonnakuritegude direktiivi kohaldamisala ja selgitada õigustermineid. ·Enamikus valitsusväliste organisatsioonide ja ettevõtjate ühenduste vastustes määratleti keskkonnavaldkonnad või konkreetsed õigusaktid, mis ei ole kehtiva keskkonnakuritegude direktiiviga hõlmatud, kuid mille lisamist tuleks kaaluda.

·Enamik vastanutest pidas asjakohaseks lisada sätted maksimumkaristuste miinimummäärade ja raskendavate asjaolude kohta. Mõnel juhul peetakse kasulikuks konfiskeerimist käsitleva sätte lisamist koos juriidiliste isikute suhtes kohaldatavate õigusaktidega. ·Mitu osapoolt leidsid, et teabe kogumist ja edastamist liikmesriikide poolt tuleb parandada. Väljendati muret selle pärast, et see tähendaks keerulisi IT-kohandusi ning keerukat ja pikka protsessi, mis paneb õiguskaitseasutustele, prokuratuurile ja kohtusüsteemile suure halduskoormuse. ·Valdav enamik sidusrühmi kinnitas tungivat vajadust parandada täitmise tagamise ahela tõhusust praktikas ning vajadust kehtestada sätted koolituse, ressursside, koostöö ja koordineerimise kohta koos strateegilise lähenemisviisiga keskkonnakuritegude vastu võitlemiseks. Otsustades, milliseid valikuid tuleks eelistada, võttis komisjon arvesse kõiki vastuseid. Lisateavet konsultatsioonide kohta leiab mõjuhinnangu lisadest (7. ja 8. lisa). •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Mõjuhinnangu jaoks vajalike tõendite kättesaadavuse tagamiseks kasutas komisjon mitmesuguseid eksperditeadmisi. Arvesse võetud eksperdiarvamused võib jagada kahte põhikategooriasse: selle valdkonna tehnika taseme uuringud ja konsulteerimine sidusrühmadega. Esiteks korraldas komisjon 2019.–1920. aastal kehtiva direktiivi hindamise ja avaldas oma järeldused 2020. aasta oktoobris. See hindamine aitas komisjonil mõista kehtiva õigusakti eeliseid ja puudusi. See sillutas teed direktiivi läbivaatamiseks, kuna hindamisel ilmnes selgelt, et kehtival õigusaktil on kohapeal vaid tühine mõju. Pärast hindamist tellis komisjon mõjuhinnangu toetuseks uuringu; uuring tehti ajavahemikul 2021. aasta aprillist oktoobrini. Selle eesmärk oli hinnata eri valikute mõju, peamiselt nende rahalist ja majanduslikku mõju. Lisaks kõnealusele kahele uuringule vaatas komisjon põhjalikult läbi selleteemalise kirjanduse. See kajastub mõjuhinnangus kasutatud arvukates viidetes. Lisaks analüüsiti paljusid sidusrühmade (nt Eurojust, Europol, kutsevõrgustikud, õigustöötajad, liikmesriigid, valitsusvälised organisatsioonid ja ettevõtjad) kirjalikke avaldusi. Dokumentide uurimine hõlmas ka Euroopa Parlamendi seisukohtade läbivaatamist, näiteks õiguskomisjoni raportit äriühingute vastutuse kohta keskkonnakahju eest (2020/2027(INI)). Arvesse võeti ka töörühmade järeldusi, näiteks 15. juunil 2021 toimunud Euroopa Nõukogu keskkonna- ja kriminaalõiguse töörühma teise kohtumise jaoks tehtud riigipõhist uuringut. Samuti on hoolikalt kaalutud peamiste Euroopa keskkonnaõigusnormide täitmise tagamise võrgustike (IMPEL, EnviCrimeNet, ENPE, EUFJE) asjakohast tööd. Arvesse on võetud ka keskkonnakuritegevuse vastast võitlust käsitlevate nõukogu vastastikuste hindamiste kaheksanda vooru tulemusi. •Mõjuhinnang Ettepanek toetub mõjuhinnangule. Õiguskontrollikomitee andis 1. oktoobril 2021 ettepanekule positiivse hinnangu (reservatsioonidega). Mõjuhinnangu I lisas selgitatakse, kuidas õiguskontrollikomitee märkusi on arvesse võetud. Hindamine näitas, et kuigi direktiiviga loodi peamiste keskkonnakuritegude ühine ELi raamistik, ei olnud sellel praktikas kuigi palju mõju; see ei mõjutanud süüdimõistvate kohtuotsuste arvu ega määratud karistuste määra liikmesriikides. Eelkõige tehti hindamise käigus kindlaks järgmised konkreetsed põhiprobleemid. 1.Direktiivi kohaldamisala (määratletud keskkonnakuritegude direktiivi kahes lisas ja artiklis 3 sätestatud kuritegude loeteluga) on aegunud ja see on määratletud keerulisel viisil, mis takistab tõhusat uurimist, süüdistuste esitamist ja piiriülest koostööd. 2.Termini „keskkonnakuritegu“ määratlus on ebaselge ja takistab liikmesriikide sees ja vahel tõhusat uurimist, süüdistuste esitamist ja piiriülest koostööd. 3.Karistusmäärad ei ole kõigis liikmesriikides tõhusad ja hoiatavad. 4.Piiriülene koostöö on liiga piiratud; 5.poliitikakujundajad ja õigustöötajad ei ole teadlikud keskkonnakuritegude olemusest ja ulatusest ning õiguskaitsemeetmete tõhususest, kuna statistiliste andmete kogumine, töötlemine ja jagamine on piiratud. 6.Täitmise tagamise ahel võitluses keskkonnakuritegude vastu on ebatõhus muu hulgas koolituse ja spetsialiseerumise puudumise ning ebapiisava koordineerimise ja koostöö tõttu keskkonnaõiguse jõustamise eri tasandite vahel.

Komisjon on välja töötanud mitu seadusandlikku ja muud poliitikavarianti. Kaalutud ja varajases etapis kõrvale jäetud variandid olid: direktiivi kehtetuks tunnistamine või kindlakstehtud probleemide lahendamine üksnes mittesiduvate meetmetega, näiteks ELi suunistega määratluste tõlgendamise ja karistusmäärade kohta. Hindamise põhjal on konkreetsete eesmärkide saavutamiseks ainus sobiv variant direktiiv läbi vaadata. See ei välistaks muude kui seadusandlike meetmete toetamist (edaspidi „peamine poliitikavariant“). Peamise poliitikavariandi all on kindlaks tehtud järgmised allvariandid (edaspidi „variandid“), mida on mõjuhinnangus põhjalikult hinnatud, pidades silmas iga konkreetset eesmärki: 1. eesmärk: parandada uurimiste ja süüdistuste esitamise tõhusust, ajakohastades direktiivi kohaldamisala ja võttes kasutusele teostatava mehhanismi direktiivi ajakohasena hoidmiseks, võttes arvesse Euroopa rohelist kokkulepet. ·Variant 1a: ajakohastada lisades esitatud õigusaktide loetelu, lisada artiklisse 3 uued asjakohased kuriteo liigid ning võtta kasutusele komiteemenetlus, et hoida lisa ajakohasena. ·Variant 1b: viidata asjaomastele valdkondlikele õigusaktidele üldiselt ja lisad välja jätta; täpsustada keskkonnakuriteo määratlust artiklis 3 loetletud kuritegudes ja lisada uued asjakohased kuriteo liigid. ·Variant 1c: määratleda direktiivis keskkonnakuritegu nii, et selles puuduks asjakohaste ELi valdkondlike õigusaktide rikkumise kriteerium. Eelistatud on variant 1b, kuna see suurendab õigusselgust selles suhtes, millised valdkondlike õigusaktide rikkumised kujutavad endast keskkonnakuritegusid. Ka edaspidi peaks direktiivi ajakohastama Euroopa Liidu seadusandja (nagu praegugi), kuna lihtsamat mehhanismi, nimelt komiteemenetlust, direktiivi oluliste osade suhtes ei kohaldata. Oluline osa on keskkonnakuriteo määratlemine. Artiklis 3 nimetatud kuritegude määratlemisel viidataks mõiste „õigusvastane“ laiendatud määratlusele ning see sisaldaks ka kuriteo liikide ajakohastatud loetelu, mis lähtub kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide tõsistest rikkumistest. 2. eesmärk: parandada uurimiste ja süüdistuste esitamise tõhusust keskkonnakuriteo määratlustes kasutatud ebaselgete terminite selgitamise või nende väljajätmisega. ·Variant 2 a: määratleda ebamäärased terminid (nt „oluline kahju“) direktiivis täpsemalt. ·Variant 2b: kõrvaldada ebamäärased terminid, näiteks „oluline kahju“, sealhulgas ohtliku käitumise kriminaliseerimisega (kuritegelik ohtuseadmine). ·Variant 2c: variantide 2a ja 2b kombinatsioon. Eelistatud variant on 2c, sest selguse huvides peaks seadusandja selgitama kindlakstehtud ebamääraseid mõisteid direktiivis endas (variant 2a) ning lisama ka rohkem ohu mõistel põhinevaid kuritegusid, mis on oluline juhtumite puhul, millega kaasneb suur kahju, mida on võimalik keskkonnakuritegude menetlustes tõendada. Kuritegelik ohtuseadmine hõlmaks juhtumeid, kus seadusandja on otsustanud, et valdkondlike eeskirjade rikkumine seaks keskkonna lubamatusse ohtu. 3. eesmärk: tagada keskkonnakuritegude puhul tõhusad, hoiatavad ja proportsionaalsed karistusliigid ja -määrad. ·Variant 3 a: kehtestada minimaalsed karistuste maksimummäärad. ·Variant 3b: variant 3a, millele lisanduvad raskendavad asjaolud ja lisakaristused. ·Variant 3c: variant 3b, millele lisandub kohustus siduda trahvide suurus juriidilise isiku finantsseisundi ja/või ebaseadusliku tuluga. Eelistatud on variant 3c, kuna kõik meetmed käsitlevad tõhusa karistamise eri aspekte ja tugevdavad üksteist. 4. eesmärk: edendada piiriülest uurimist ja süüdistuste esitamist. Otseselt piiriülest koostööd edendavate sätete pakett, nagu ühtlustatud tõhusad uurimisvahendid, kohustus teha koostööd Europoli, Eurojusti ja OLAFi kaudu ning kohtualluvust käsitlevad eeskirjad. 5. eesmärk: suurendada teadlikku otsusetegemist keskkonnakuritegude kohta, parandades statistiliste andmete kogumist ja edastamist.

·Variant 5 a: kohustada liikmesriike koguma ja esitama komisjonile korrapäraselt statistilisi andmeid keskkonnakuritegude kohta. ·Variant 5b: variant 5a, millele lisandub liikmesriikide kohustus koguda ja esitada statistilisi andmeid vastavalt ühtlustatud ühistele standarditele. Eelistatud variant on 5b. 6. eesmärk: parandada riiklike täitmise tagamise ahelate tulemuslikkust, et edendada avastamist, uurimist, süüdistuse esitamist ja karistuste määramist. Kohustuste pakett praktilise rakendamise edendamiseks, mis hõlmab näiteks sihipärase ja korrapärase koolituse pakkumist täitmise tagamise ahela kõigil tasanditel, üldiseid riiklikke keskkonnakuritegevuse vastase võitlemise strateegiaid ja teadlikkuse suurendamise meetmeid. Eelistatud pakett 1. eesmärgi puhul parandab lisade väljajätmine ja selle asemel keskkonnakuriteo määratluse täpsustamine artiklis 3 ning uute keskkonnakuriteo liikide lisamine samasse artiklisse tõenäoliselt keskkonnakuritegude uurimise ja nende eest süüdistuste esitamise tõhusust, eelkõige seoses piiriülese koostööga. Kui direktiivi kohaldamisalasse lisatakse uusi keskkonnakuritegevuse valdkondi, on tulevikus siiski vaja direktiivi korrapäraselt ajakohastada seadusandliku menetluse teel. Selleks ei ole lihtsamat võimalust, sest keskkonnakuriteo liikide määratlused on direktiivi oluline osa ja nõuavad Euroopa seadusandja otsust. 2. eesmärgi kohaselt on keskkonnakuritegudele nõuetekohaseks reageerimiseks vaja määratleda nii kuritegelik ohtuseadmine kui ka kuriteod, mis nõuavad kahju tõendamist. Praegune direktiiv põhineb nende kahe kuriteoliigi määratluse kombinatsioonil. Ettepanekuga tuleb lisada uued kuritegeliku ohtuseadmise kategooriad ja täpsustada, milline käitumine on kriminaliseeritud; samuti tuleb sellega lisada teavet, mis võimaldab kindlaks teha, mida võib käsitada keskkonnakahjuna. Ebaselgete terminite, nagu „oluline kahju“ ja „arvestatav või mittearvestatav kogus“, täpsem määratlemine muudab direktiivi selgemaks. Keskendumine kuritegelikule ohtuseadmisele ja ohtlikule käitumisele võimaldab tõhusat karistamist juhtudel, kui tegelikku kahju on raske kindlaks teha või kui kahju ei ole tekkinud. Seega võib mõlema variandi kombineeritud kohaldamine suurendada keskkonnakuritegude uurimise ja nende eest süüdistuste esitamise tõhusust. 3. eesmärgi raames toob sanktsioone käsitlev meetmete pakett (variant 3c – minimaalsed karistuste maksimummäärad, raskendavad asjaolud, lisakaristused, trahvi suuruse sõltuvus ebaseadusliku tulu suurusest ja õigusrikkuja finantsolukorrast) kaasa tõhusamate, proportsionaalsemate, hoiatavamate ja ühtsemate karistusmäärade kehtestamise kogu ELis. Lisaks võimaldavad minimaalsed vanglakaristuste maksimummäärad õiguskaitsetöötajatele juurdepääsu uurimisvahenditele, mida saab kasutada ainult selliste kuritegude puhul, mille eest karistatakse teatava minimaalse karistuste maksimummääraga. See tõhustab uurimist ja hõlbustab piiriülest koostööd. 4. eesmärgi meetmed (uurimisvahendite ühtlustamine, kohustus teha koostööd ELi asutuste kaudu, riiklike kontaktpunktide loomine) edendavad otseselt piiriülest koostööd, täiendavad ja tugevdavad üksteist ning tõhustavad uurimist, kuna paljusid keskkonnakuritegude juhtumeid saab edukalt menetleda ainult piiriüleselt. 5. eesmärgi eelistatud variandiga kehtestatakse keskkonnakuritegude menetluste kohta andmete kogumise ühiselt määratletud miinimumstandard, mis tagab statistiliste andmete võrreldavuse kogu ELis. 6. eesmärgi raames kavandatud meetmetel (koolitus/spetsialiseerumine, koostöö- ja koordineerimisnõuded, teadlikkuse suurendamine, riiklikud strateegiad) on positiivne mõju kohapealsele tõhususele täitmise tagamise ahela kõigil tasanditel (inspektorid, politsei, prokuratuur, kriminaalkohtunikud). Kuna direktiiv vajab parandamist kõigis kuues probleemses valdkonnas, peaks iga eesmärgi eelistatud variantide kombineerimine andma tulemuseks parima üldise paketi. Kombineeritult võivad eelistatud valikud saavutada kumulatiivse mõju, mis läheb kaugemale sellest, mida oleks võimalik saavutada üksikute eelistatud valikutega. Piiriülest koostööd edendatakse mitte ainult 4. eesmärgi alla kuuluvate meetmetega, vaid ka direktiivi laiema kohaldamisalaga, mis võimaldab sellist koostööd rohkemates keskkonnavaldkondades. Keskkonnakuritegude täpsem määratlemine 2. eesmärgi raames vähendab liikmesriikide erinevaid arusaamu, mis on seni koostööd takistanud või sundinud seda isegi lõpetama. Maksimaalsete karistusmäärade kindlaksmääramine mitte ainult ei taga hoiatavamat karistuste määramist, vaid avab ukse ka tõhusatele piiriülestele uurimisvahenditele, mis on sätestatud õigusaktides, mida saab kohaldada ainult alates teatavast karistusmäärast konkreetse kuriteoliigi puhul. Liikmesriikides võrreldavatele standarditele vastav parem koolitus ja spetsialiseerumine 6. eesmärgi raames hõlbustab samuti otseselt piiriülest koostööd. Õiguskaitsetöötajate suutlikkust paremini prognoosida juhtumi eduka lahendamise väljavaateid, mis toob kaasa rohkemate juhtumite eest süüdistuse esitamise, tugevdavad keskkonnakuritegude täpsemad määratlused (2. eesmärk) ning parem koolitus ja spetsialiseerumine (6. eesmärk). Parem piiriülene koostöö (4. eesmärk) ning hoiatavamate karistusliikide ja -määrade kättesaadavus (3. eesmärk) on täiendavad tegurid, mis võivad toetada keskkonnakuritegude juhtumite lahendamiseks vajalike vahendite eraldamise otsust. Keskkonnakuritegude uurimiste tõhusus ja hoiatavus ei ole saavutatav mitte ainult asjakohasemate karistuste määramisega 3. eesmärgi raames eelistatud valiku abil. Ka tõhusamad uurimised 1., 2., 4. ja 6. eesmärgi raames eelistatud valikute kombineeritud mõju kaudu, mida on kirjeldatud eespool, aitavad kaasa keskkonnakuritegusid ära hoidva kriminaalõigussüsteemi loomisele. Sel viisil aitavad eelistatud valikud mitte üksnes kõige paremini saavutada vastavaid eesmärke, vaid suurendavad ka direktiivi üldist tõhusust, mis ulatub igast konkreetsest eesmärgist kaugemale. Keda direktiiv mõjutab? Liikmesriigid ja avaliku sektori asutused

Keskkonnakuritegude direktiivi rakendamist käsitlevad sätted suurendavad eeldatavasti täitmise tagamise ahela tõhusust ja tagavad keskkonnakuritegude vastu võitlemiseks tehtava töö võrreldavuse kogu ELis. Need võivad tekitada liikmesriikide keskkonna-, õiguskaitse- ja kohtuasutustele mõningaid nii ühekordseid kui ka jooksvaid kulusid. Keskpikas ja pikas perspektiivis saadav kasu on siiski sellest palju suurem. Riiklikud ametiasutused peavad tagama täiendavad inim- ja materiaalsed ressursid (peamiselt politseis ja prokuratuurides, mis on kõige sagedamini keskkonnakuritegude uurimise ja nende eest vastutusele võtmise eest vastutavad institutsioonid). Samuti võib liikmesriikide kohustus koguda ja esitada statistilisi andmeid vastavalt uutele ja ühtlustatumatele standarditele tekitada täiendavat halduskoormust seoses olemasolevate süsteemide võimaliku kohandamisega juhtumite registreerimiseks ning kõnealuse statistika väljatöötamisega riiklikul tasandil enne selle edastamist ELile. Kõik liikmesriigid peaksid pakkuma täiendavat koolitust asjaomastele spetsialistidele kogu täitmise tagamise ahelas, võttes arvesse direktiivi muudetud tingimusi ja lisatöötajaid. Vajalikud vahendid sõltuvad sellest, mil määral liikmesriigid juba pakuvad keskkonnakuritegude valdkonnas korrapärast koolitust. Peale selle kaasnevad lisakulud seoses eri institutsioonide riiklike teabekeskuste loomisega ja keskkonnakuritegude vastu võitlemise riiklike strateegiate väljatöötamisega. ELi ettevõtjad Direktiiviga ei kaasne ELi ettevõtjatele otseseid kulusid; nende jaoks tulenevad nõuete täitmisega seotud kulud keskkonnaalasest haldusõigusest. Tõhusam õiguskaitse keskkonnakuritegude valdkonnas kaitseks seaduslikult tegutsevaid ettevõtjaid ebaseaduslikust äritegevusest tuleneva ebaausa konkurentsi eest. Lisaks väheneks ebaseaduslikust tegevusest mõjutatud tööstusharu (nt jäätmekäitlus, kemikaalide tootmine) maine kahjustamine, mis tooks nõuetele vastavatele ettevõtjatele täiendavat kasu. Kuna keskkonnakuriteod on jätkuvalt seotud haldusõiguse rikkumisega, on piiratud oht, et ettevõtjaid võidakse karistada keskkonnategevuse eest, mis on haldusõiguse kohaselt lubatud, välja arvatud direktiivis nimetatud konkreetsete ja täpselt määratletud olukordade puhul. Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad VKEd võivad sattuda mõnevõrra suurema surve alla, kuna nende suutlikkus maksta trahve ja/või kaasata õiguseksperte ning täita hoolsuskohustust on väiksem. Võimalus siduda trahvid lisaks muudele kuriteo kaudsetele aspektidele ettevõtja finantsolukorraga võib vähendada VKEde haavatavust selliste trahvide suhtes. ELi kodanikud Keskkonnaalase kriminaalõiguse tõhusamal jõustamisel on eeldatavasti positiivne mõju ühiskonnale tervikuna. Lisaks keskkonnakaitsega seotud elukvaliteedi paranemisele toetab kuritegevuse vähendamine paremat valitsemist, korruptsiooni vähenemist ja suurte kuritegelike organisatsioonidega seotud riskide vähenemist. •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine Mõjuhinnangus ei toodud välja ühtegi võimalust direktiivi lihtsustamiseks ega tarbetute kulude vähendamiseks. Direktiiv kui kriminaalõiguslik vahend ei tekita kodanikele, ettevõtjatele ega VKEdele lisakulusid. See leidis kinnitust sidusrühmadega peetud konsultatsioonide käigus. Ettepanek sisaldab mitmeid täiendavaid sätteid, mille eesmärk on praegust väga üldist direktiivi konkreetsemaks muuta, selgitada selle kohaldamisala, täpsustada kuritegude määratlusi ning tagada karistuste tõhusus, proportsionaalsus ja hoiatavus. See lihtsustab ja hõlbustab praktilist rakendamist liikmesriikide ametiasutuste poolt ning tagab seega, et direktiiv saavutab paremini oma eesmärgid. Ettepanek sisaldab ka uusi sätteid, millega nõutakse liikmesriikidelt konkreetsete meetmete võtmist, et tagada direktiivi tõhus rakendamine praktikas (koolitusmeetmed, teadlikkuse suurendamise meetmed, meetmed piiriülese koostöö tugevdamiseks, meetmed vajalike ressursside tagamiseks jne). Kuigi need näivad olevat uued kohustused, mis tekitavad liikmesriikidele kulusid, näevad kõnealused sätted tegelikult sõnaselgelt ette vaid kohustused, mida liikmesriigid nagunii peavad täitma. Liikmesriigid ei pea mitte ainult direktiivi siseriiklikku õigusesse üle võtma, vaid nad peavad võtma ka vajalikud praktilised rakendusmeetmed. Hindamine näitas, et praktiline rakendamine on puudulik kõigis liikmesriikides ja kogu täitmise tagamise ahelas. Seepärast on direktiivis sätestatud kohustused vajalikud, et tagada nõuete täitmine liikmesriikides. Ettepanekuga nõutud rakendusmeetmed on meetmed, mida õigustöötajad on pidanud kõige asjakohasemaks, et võimaldada neil jõustada direktiivi ülevõtvaid siseriiklikke sätteid. Eelkõige on viidatud koolitusele kui olulisele vajadusele, et parandada keskkonnakuritegudega seotud õiguskaitset. •Põhiõigused Direktiivil on tõenäoliselt positiivne mõju keskkonnakaitsele, mida käsitletakse Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 37. Keskkonna parandamine aitab parendada kodanike füüsilist heaolu (tervist), mis on osa inimväärikusest. Seetõttu mõjutab see positiivselt ka õigust elule (harta artikkel 2), õigust kehalisele puutumatusele (artikkel 3), laste eest hoolitsemist ja nende heaolu (artikkel 24), õigust tervislikele töötingimustele (artikkel 31) ning õigust ennetavale ja muule tervishoiule (artikkel 35). Kõnealune direktiiv, mis on kriminaalõiguse vahend, tuleb siseriiklikku õigusesse üle võtta, austades põhiõigusi ja järgides Euroopa Liidu põhiõiguste hartas (edaspidi „harta“) sätestatud põhimõtteid, mida on tunnustatud Euroopa Liidu lepingus. Täpsemalt tuleks selle ülevõtmisel ja kohaldamisel nõuetekohaselt austada õigust isikuandmete kaitsele (harta artikkel 8), ettevõtlusvabadust (artikkel 16), süütuse presumptsiooni ja kaitseõigust (artikkel 48), kuritegude ja karistuste seaduslikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtet (artikkel 49) ning mitmekordse kohtumõistmise ja karistamise keeldu (artikkel 50). Direktiivi rakendamisel peaksid liikmesriigid tagama, et kriminaalmenetluses järgitakse kahtlustatavate või süüdistatavate isikute menetlusõigusi. Direktiivist tulenevad kohustused ei piira liikmesriikide kohustusi, mis tulenevad kriminaalmenetluse menetlusõigusi käsitlevatest ELi õigusaktidest. 4.MÕJU EELARVELE Käesolev ettepanek avaldab liikmesriikide ja komisjoni eelarvele vähest mõju. Konkreetne teave komisjonile avalduva finantsmõju kohta on esitatud käesolevale õigusaktide paketile lisatud finantsselgituses. Komisjonil on kahte liiki kulusid: ühekordsed ja korduvad. Esimene finantsmõju komisjonile on seotud läbivaatamise 5. eesmärgiga: parandada statistiliste andmete kogumist ja keskkonnakuritegudest teatamist. Komisjoni kulud selle eesmärgi saavutamiseks on 2025. aastal 155 000 eurot. Need kogukulud jagunevad kolme liiki kuludeks. Esiteks läheb miinimumstandardite määratlemine maksma 110 000 eurot ja see on ühekordne kulu, mis tekib ainult 2025. aastal. Teine kulu on seotud nõuete tagamisega ja kujutab endast korduvkulu 16 000 eurot aastas. Viimane selle eesmärgiga seotud kulu on komisjoni iga kahe aasta tagant esitatav aruanne liikmesriikide andmete kohta, mis on samuti korduvkulu – 25 000 eurot aastas. Lisaks läbivaatamise 5. eesmärgi kuludele peab komisjon oma aruandluskohustuste täitmiseks ette nägema ka muud ühekordsed kulud. Seadusandlikus ettepanekus on sätestatud, et komisjon peab koostama kaks aruannet. Esimene puudutab direktiivi ülevõtmist liikmesriikide poolt ja selle maksumus on 405 000 eurot, millest 350 000 eurot kulub uuringu tellimiseks ja 54 600 eurot uuringu läbivaatamiseks komisjoni töötajate poolt. Teine aruanne, mille komisjon peab koostama, on uuring, milles analüüsitakse direktiivi tõhusust teatavate näitajate abil. See uuring, mis toimub pärast praeguse mitmeaastase finantsraamistiku lõppu, maksab 420 000 eurot. Seega oleksid kõik komisjoni kulud 2025. aastal 560 000 eurot ja direktiiviga seotud iga-aastased korduvkulud 45 000 eurot. Hindamine ei hõlma direktiivi tõhususe aruandega seotud kulusid, mis tekivad pärast praegust mitmeaastast finantsraamistikku.

Direktiivi finantsmõju liikmesriikidele on seotud selle läbivaatamise kolme eesmärgiga: parandada liikmesriikidevahelist tõhusat koostööd ja koordineerimist (4. eesmärk), parandada statistiliste andmete kogumist ja aruandlust keskkonnakuritegude kohta (5. eesmärk) ning parandada täitmise tagamise ahela tõhusat toimimist (6. eesmärk). 4. eesmärgi puhul on kõigil liikmesriikidel kahte liiki kulud: uurimisvahendite kulud ja riiklike kontaktpunktide loomise kulud. Uurimisvahendite kohta puudusid andmed, mis võimaldaksid kulude esialgset hindamist. Riiklike kontaktpunktide loomise kulud jäävad aga kõigi liikmesriikide jaoks vahemikku 475 600–792 700 eurot, sõltuvalt liikmesriikide valitud variandist. 5. eesmärgiga kaasneb liikmesriikidele mitut liiki kulusid. Kaks neist on ühekordsed kulud: riikliku koordineerimismenetluse kehtestamine, mille maksumus oleks 146 200 eurot kõigi liikmesriikide jaoks, ning miinimumstandardite kindlaksmääramine, mis läheks maksma 280 000 eurot. Kaks 5. eesmärgiga seotud kulu liiki ei ole ühekordsed, vaid korduvad. Esiteks peavad liikmesriigid tagama jätkuva nõuetele vastavuse, millega kaasnev kulu peaks kõigi liikmesriikide jaoks olema 35 000 eurot. Koordineerimine, andmekogumine ja aruandlus lähevad kõigi liikmesriikide jaoks maksma 220 000 eurot. Seega on liikmesriikide kulude kogusumma 5. eesmärgi puhul ligikaudu 683 000 eurot. Ka seoses 6. eesmärgiga on liikmesriikidel mitut liiki kulusid: koolituse, üldsuse teadlikkuse tõstmise, riiklike strateegiate väljatöötamise ja rakendamine ning töötajate arvu suurendamise kulud. Koolitus, mis on üks peamisi direktiivi toetusmeetmeid, läheb kõigi liikmesriikide jaoks hinnanguliselt maksma 7 800 000 eurot. Riiklike strateegiatega seotud kulud tuleks jagada ühekordseteks ja korduvkuludeks. Riiklike strateegiate väljatöötamine ja esmane rakendamine läheb kõigi liikmesriikide jaoks maksma 864 000 eurot. Kui esimene osa on lõpule viidud, ulatuvad kõigi liikmesriikide korduvkulud hinnanguliselt 325 000 euroni. Lisaks on direktiiviga seotud töötajate arvu suurenemise kulud kõigi liikmesriikide puhul hinnanguliselt 4 miljonit eurot. Seega ulatuvad kõik 6. eesmärgi kulud kõigi liikmesriikide jaoks ligikaudu 13 miljoni euroni. Neid kulusid tuleks hinnata lähtuvalt sellest, kui suurt kahju keskkonnakuriteod põhjustavad. UNEPi ja Interpoli 2016. aasta juunis avaldatud hinnangute kohaselt põhjustavad keskkonnakuriteod aastas kahju 91–258 miljardi USA dollari ulatuses. 5.MUU TEAVE •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord Ettepaneku eesmärk on kõrvaldada kehtiva direktiivi puudused ning seetõttu sätestatakse selles mitmesugused rakendamise, järelevalve, hindamise ja aruandluse meetmed. Esiteks tuleb pärast direktiivi jõustumist kehtestada rakendusaktiga keskkonnakuritegusid käsitlevate statistiliste andmete esitamise ja kogumise miinimumnõuded. Hiljemalt üks aasta pärast direktiivi jõustumist peavad liikmesriigid töötama välja riikliku strateegia keskkonnakuritegude vastu võitlemiseks ja koostama direktiivi ülevõtmise tegevuskava. See võimaldab komisjonil hinnata nii läbivaadatud direktiivi ülevõtmist liikmesriikide poolt kui ka nende võetud kohustust võidelda tõhusamalt keskkonnakuritegude vastu. Rakenduskava ning hindamis- ja aruandluskord ei lõpe pärast direktiivi jõustumist. Liikmesriikidel on direktiivi riiklikku õigusse ülevõtmiseks aega 18 kuud pärast selle jõustumist. Kaks aastat pärast ülevõtmisperioodi lõppu peab komisjon koostama aruande selle kohta, kuidas liikmesriigid on direktiivi üle võtnud. Viis aastat pärast ülevõtmisperioodi lõppu peab komisjon koostama uuringu direktiivi tõhususe kohta, et hinnata selle lisaväärtust. Lisaks nendele järelevalvemenetlustele peavad liikmesriigid iga kahe aasta järel koostama aruande, mis sisaldab direktiiviga seotud teavet, näiteks riiklikku strateegiat või riikide koordineerimis- ja koostöömeetmeid. Liikmesriikide edastatud andmete põhjal koostab komisjon ka statistilisi aruandeid keskkonnakuritegude kohta. •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus Artikkel 1. Reguleerimisese Selles sättes kirjeldatakse direktiivi eesmärki ja eelkõige selle konkreetset eesmärki toetada keskkonnakaitset kuritegude määratlemise ja karistuste kehtestamisega. Artikkel 2. Mõisted See säte sisaldab direktiivis kasutatud mõistete määratlusi, sealhulgas „õigusvastasuse“ täpsemat määratlust keskkonnakuritegude piiritlemiseks. Artikkel 3. Kuriteod Selles sättes kirjeldatakse direktiiviga hõlmatud kuritegusid. Mõned kuritegude määratlused tulenevad kehtivast direktiivist, mõned kujutavad endast olemasolevate muudetud ja täpsustatud versioone ning mõned on uued. Lisaks selgitatakse kuritegude määratluses kasutatud termineid seeläbi, et täpsustatakse elemente, mida tuleb arvesse võtta kuritegude uurimisel, nende eest süüdistuse esitamisel ja nende üle otsustamisel. Eelkõige käsitletakse termineid „oluline kahju“, „tõenäoline“ kahju tekitamine ja „arvestatav kogus“. Artikkel 4. Kuriteole kihutamine, kaasaaitamine ja kuriteokatse Artiklis 4 kriminaliseeritakse artikli 3 lõikes 1 osutatud kuritegudele kihutamine ja neile kaasaaitamine. Samuti kriminaliseeritakse katse panna toime teatavaid artiklis 4 loetletud kuritegusid. Artikkel 5. Füüsiliste isikute suhtes kohaldatavad karistused

Selle artikliga nähakse ette miinimumstandardid, mis aitavad tagada, et artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegudele järgneks tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate kriminaalkaristuste kohaldamine. Lisaks nõutakse ettepanekus, et liikmesriigid kehtestaksid konkreetsed keskkonnakuritegude karistusmäärad ja -liigid. Kavandatav liigitus kajastab kuritegude raskusastet. Näiteks lõikes 2 on sätestatud, et artiklis 3 osutatud kuritegude eest, kui need põhjustavad või võivad põhjustada isiku surma või raske kehavigastuse, tuleks määrata karistus, mille maksimummäär on vähemalt kümneaastane vangistus. Lõike 5 eesmärk on, et liikmesriigid võtaksid meetmeid tagamaks, et artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegude suhtes saab kohaldada lisakaristusi ja -meetmeid, et võimaldada kohandatud reageerimist eri liiki kuritegelikule käitumisele. Artikkel 6. Juriidiliste isikute vastutus See artikkel sisaldab kohustusi võtta juriidilised isikud vastutusele artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegude eest, kui sellised kuriteod on toime pandud nende kasuks. Samuti on selles artiklis sätestatud, et liikmesriigid peaksid tagama, et juriidilisi isikuid saab võtta vastutusele järelevalve ja kontrolli puudumise eest, mis on võimaldanud juriidilise isiku kasuks toime panna artiklites 3 ja 4 osutatud kuriteo. Lisaks ei tohiks juriidilise isiku vastutus välistada kriminaalmenetlust füüsiliste isikute suhtes. Artikkel 7. Juriidiliste isikute suhtes kohaldatavad karistused Selles artiklis sätestatakse karistused, mida kohaldatakse käesoleva ettepanekuga hõlmatud kuritegudes osalevate juriidiliste isikute suhtes. Artikkel 8. Raskendavad asjaolud Selles artiklis sätestatakse raskendavad asjaolud, mida tuleb artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegude eest karistuste määramisel arvesse võtta. Artikkel 9. Kergendavad asjaolud Selles artiklis sätestatakse kergendavad asjaolud, mida tuleb artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegude eest karistuste määramisel arvesse võtta. Artikkel 10. Vara arestimine ja konfiskeerimine Selle sättega tagatakse, et liikmesriigid annavad pädevatele asutustele võimaluse arestida ja konfiskeerida käesoleva ettepanekuga hõlmatud kuritegudest saadud tulu. Artikkel 11. Kuritegude aegumistähtajad Selle artikliga nähakse ette sätted aegumistähtaegade kohta, et pädevad asutused saaksid teatava ajavahemiku jooksul uurida käesoleva ettepanekuga hõlmatud kuritegusid, esitada nende eest süüdistusi ja teha nende kohta otsuseid. Artikkel 12. Kohtualluvus Selles artiklis sätestatakse kohtualluvust käsitlevad sätted, millega tagatakse, et liikmesriigid kehtestavad ettepanekuga hõlmatud kuritegude puhul kohtualluvuse ja teavitavad komisjoni, kui nad otsustavad laiendada seda kohtualluvust konkreetsetel juhtudel, kui kuritegu on toime pandud väljaspool nende territooriumi. Artikkel 13. Keskkonnakuritegudest teatanud või uurimisele kaasaaitavate isikute kaitse See säte käsitleb selliste isikute kaitset nagu rikkumisest teatajad, keskkonnakaitsjad ja muud isikud, kes edastavad teavet või esitavad tõendeid keskkonnakuritegude uurimise jaoks. Artikkel 14. Asjaomase üldsuse õigus menetluses osaleda See säte käsitleb kriminaalmenetluses osalemise menetlusõigusi, mis tuleks anda asjaomasele üldsusele, nagu on sätestatud artiklis 2.

Artikkel 15. Ennetus Selle sätte kohaselt peavad liikmesriigid võtma keskkonnakuritegude vähendamiseks ennetavaid meetmeid. Artikkel 16. Ressursid Selle sätte eesmärk on tagada, et keskkonnakuritegusid avastavatel, uurivatel, nende eest süüdistusi esitavatel või neid menetlevatel riiklikel asutustel on piisav arv kvalifitseeritud töötajaid ning piisavad rahalised, tehnilised ja tehnoloogilised ressursid, mis on vajalikud nende ülesannete tõhusaks täitmiseks. Artikkel 17. Koolitus Selle sätte eesmärk on tõhustada koolitustegevust kogu täitmise tagamise ahelas, et tagada kõigile asjaosalistele vajalikud erioskused ja suutlikkus täita oma ülesandeid tõhusalt. Artikkel 18. Uurimisvahendid Selle sättega nähakse ette, et artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegude uurimiseks tuleb teha kättesaadavaks uurimise erivahendid. Artikkel 19. Koordineerimine ja koostöö liikmesriikide pädevate asutuste vahel Selle sättega nõutakse, et liikmesriigid tagaksid strateegilisel ja operatiivsel tasandil koordineerimise ja koostöö kõigi oma pädevate asutuste vahel, kes osalevad keskkonnakuritegude ennetamises ja nende vastu võitlemises. Artikkel 20. Keskkonnakuritegevuse vastase võitluse riiklik strateegia Selle sätte eesmärk on tagada strateegiline lähenemisviis keskkonnakuritegude vastasele võitlusele ning see hõlmab aspekte, mida tuleb käsitleda igas liikmesriigis kehtestatavas riiklikus strateegias. Artikkel 21. Andmete kogumine ja statistika Selles sättes käsitletakse vajadust koguda süstemaatiliselt teavet keskkonnakuritegevuse vastu võitlemiseks tehtud töö kohta ja esitada statistilisi andmeid keskkonnakuritegude kohta. Selles nõutakse liikmesriikidelt asjakohaste statistiliste andmete kogumist ja avaldamist ning nende saatmist komisjonile. Samuti kehtestatakse sellega komisjonile kohustus avaldada korrapäraselt liikmesriikide esitatud statistiliste andmete põhjal aruandeid. Samuti on selle sätte eesmärk aidata lahendada keskkonnakuritegusid käsitlevate andmete praeguse piiratud kättesaadavuse probleemi, mis aitaks hinnata keskkonnakuritegude vastu võitlemise riiklike süsteemide tõhusust. Artikkel 22. Rakendamisvolitused See artikkel täiendab artiklit 25 ja selle eesmärk on tugevdada liikmesriikide kohustust saata komisjonile statistilisi andmeid, sätestades, et komisjon võtaks vastu rakendusakti, milles määratakse kindlaks statistiliste andmete esitamise ühised miinimumstandardid. Artikkel 23. Komiteemenetlus Selles sättes käsitletakse vajadust, et komisjoni abistaks rakendusakti eelnõu vastuvõtmisel komitee. Artiklid 24, 25, 26, 27, 28 ja 29 Need artiklid sisaldavad täiendavaid sätteid, mis käsitlevad ülevõtmist liikmesriikide poolt, liikmesriikide aruandlust, komisjonipoolset hindamist ja aruandlust, direktiivi 2005/35/EÜ jõustumist ja kohaldamist ning direktiivi 2008/99/EÜ asendamist käesoleva direktiiviga.





2021/0422 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV keskkonna kaitsmise kohta kriminaalõiguse kaudu ja direktiivi 2008/99/EÜ asendamise kohta EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 83 lõiget 2, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1)Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artikli 3 lõike 3 ja Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 191 kohaselt on liit võtnud kohustuse tagada keskkonna kaitstuse kõrge tase ja parandada keskkonna kvaliteeti. (2)Liidule teeb jätkuvalt muret keskkonnakuritegude sagenemine ja nende mõju, mis murendab liidu keskkonnaalaste õigusaktide mõjusust. Lisaks ulatuvad need kuriteod üha sagedamini üle nende toimepanemise kohaks olevate riikide piiride. Sellised kuriteod ohustavad keskkonda ja seetõttu on vaja võtta asjakohaseid ja tulemuslikke meetmeid. (3)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/99/EÜ ja keskkonnavaldkonna õigusaktide kohased olemasolevad karistussüsteemid ei ole olnud piisavad, et saavutada kõigis keskkonnapoliitika valdkondades liidu keskkonnakaitsealaste õigusaktide järgimine. Järgimist tuleks toetada, kasutades kriminaalkaristusi, mis näitavad halduskaristustega võrreldes kvalitatiivselt erinevat ühiskondlikku hukkamõistu. (4)Parandada tuleks keskkonnakuritegude uurimise, nende eest süüdistuse esitamise ja nendega seotud kohtuasjade lahendamise tulemuslikkust. Direktiivis 2008/99/EÜ sätestatud keskkonnakuritegude loetelu tuleks läbi vaadata ja lisada tuleks liidu keskkonnaõiguse kõige raskematel rikkumistel põhinevad täiendavad kuriteokategooriad. Karistussätteid tuleks tugevdada, et suurendada nende hoiatavat mõju ning parandada keskkonnakuritegude avastamise, uurimise, nende eest süüdistuse esitamise ja nendega seotud kohtuasjade lahendamise vastutusega seotud täitmise tagamise ahelat. (5)Liikmesriigid peaksid kuriteokategooriad kriminaliseerima ning täpsustama kuriteokategooria määratlused ja ühtlustama nii karistuste liigid kui ka tasemed. (6)Liikmesriigid peaksid lisama oma siseriiklikesse õigusaktidesse kriminaalkaristused liidu keskkonnakaitse õiguse tõsise rikkumise eest. Ühise kalanduspoliitika raames on liidu õiguses määrusega (EÜ) nr 1224/2009 ja määrusega (EÜ) nr 1005/2008 ette nähtud põhjalikud kontrolli- ja rakenduseeskirjad tõsiste rikkumiste, sealhulgas merekeskkonnale kahju tekitavate rikkumiste korral. Selle süsteemi alusel on liikmesriikidel võimalik valida haldus- ja/või kriminaalkaristuste süsteemi vahel. Kooskõlas komisjoni teatisega „Euroopa roheline kokkulepe“ ja „ELi elurikkuse strateegia aastani 2030“ tuleks teatav tahtlik õigusvastane tegevus, mis on hõlmatud määrustega (EÜ) nr 1224/2009 ja (EÜ) nr 1005/2008, liigitada kuriteoks. (7)Selleks et tegevus vastaks käesoleva direktiivi kohaselt keskkonnakuriteo koosseisule, peaks see olema keskkonda kaitsva liidu õiguse või seda liidu õigust rakendavate siseriiklike õigus- ja haldusnormide või otsuste kohaselt õigusvastane. Tuleks kindlaks määrata iga kuriteokategooria koosseisule vastav tegevus ning vajaduse korral tuleks kehtestada tegevuse kriminaliseerimise künnis. Sellist tegevust tuleks käsitada kuriteona, kui see on toime pandud kas tahtlikult või teatavatel juhtudel raske hooletuse tõttu. Ebaseaduslik tegevus, mis põhjustab inimeste surma või raskeid vigastusi, olulist keskkonnakahju või märkimisväärset ohtu, et selline kahju tekib, või mida peetakse muul viisil keskkonnale eriti kahjulikuks, käsitatakse kuriteona, kui see on toime pandud raske hooletuse tõttu. Liikmesriigid võivad selles valdkonnas vastu võtta või säilitada rangemaid kriminaalõiguse norme. (8)Tegevust tuleks pidada liikmesriigi pädeva asutuse loast hoolimata õigusvastaseks juhul, kui selline luba saadi pettuse teel või korruptsiooni, väljapressimise või sundimise teel. Lisaks peaksid ettevõtjad võtma vajalikke meetmeid, et täita vastava tegevuse suhtes kohaldatavaid keskkonnakaitset käsitlevaid õigus- ja haldusnorme, sealhulgas täites kehtivate lubade muutmise või ajakohastamise menetlustes oma kohustusi, mis on sätestatud kohaldatavates ELi ja siseriiklikes õigusaktides.

(9)Keskkonda tuleks kaitsta laias tähenduses, nagu on sätestatud ELi lepingu artikli 3 lõikes 3 ja ELi toimimise lepingu artiklis 191, hõlmates kõik loodusvarad – õhu, vee, pinnase, loodusliku loomastiku ja taimestiku, sealhulgas elupaigad – ning loodusvaradel põhinevad teenused. (10)Tingituna kliimamuutuste, elurikkuse vähenemise ja keskkonnaseisundi halvenemise kiirenemisest ning konkreetsetest näidetest nende laastava mõju kohta peetakse üleminekut keskkonnahoidlikule majandusele meie aja peamiseks eesmärgiks ja põlvkondadevahelise õigluse küsimuseks. Seega peaks juhul, kui käesoleva direktiiviga hõlmatud liidu õigusaktid muutuvad, käesolev direktiiv hõlmama ka kõiki ajakohastatud või muudetud liidu õigusakte, mis kuuluvad käesolevas direktiivis määratletud kuritegude kohaldamisalasse, kui liidu õigusest tulenevad kohustused jäävad sisuliselt samaks. Kui aga uute õigusaktidega keelatakse keskkonnale kahjulik uus tegevus, tuleks käesolevat direktiivi muuta, et lisada kuriteokategooriate hulka ka liidu keskkonnaõiguse uued tõsised rikkumised. (11)Keskkonnakuritegude määratlemiseks kasutatavaid kvalitatiivseid ja kvantitatiivseid künniseid tuleks selgitada, esitades mitteammendava loetelu asjaoludest, mida tuleks selliste künniste hindamisel arvesse võtta asutustel, kes uurivad neid kuritegusid, esitavad nende eest süüdistusi ja lahendavad nendega seotud kohtuasju. See peaks edendama direktiivi sidusat kohaldamist ja tulemuslikumat võitlust keskkonnakuritegude vastu ning tagama õiguskindluse. Sellised künnised ega nende kohaldamine ei tohiks siiski muuta kuritegude uurimist, nende eest süüdistuste esitamist ega nendega seotud kohtuasjade lahendamist ülemäära raskeks. (12)Kriminaalmenetlustes ja kriminaalkohtumenetlustes tuleks nõuetekohaselt arvesse võtta seda, kas asjasse on segatud kuritegelikke organisatsioone, kes tegutsevad viisil, mis avaldab keskkonnale negatiivset mõju. Kriminaalmenetlustes tuleks käsitleda korruptsiooni, rahapesu, küberkuritegevust ja dokumendipettust ning – äritegevuse puhul – õigusrikkuja kavatsust maksimeerida kasumit või säästa kulusid, kui need toimuvad keskkonnakuriteo kontekstis. Need kuriteovormid on sageli seotud raskete keskkonnakuritegude vormidega ja seetõttu ei tohiks neid käsitleda eraldi. Sellega seoses on eriti murettekitav, et mõned keskkonnakuriteod pannakse toime pädevate asutuste või avalikke ülesandeid täitvate ametnike vaikival või aktiivsel toetusel. Teatavatel juhtudel võib see isegi toimuda korruptsiooni vormis. Sellise käitumisega on näiteks tegemist, kui kontrollimisel vaadatakse keskkonnakaitsealaste õigusaktide rikkumisest mööda või vaikitakse need maha, jäetakse kontrolle teadlikult vahele, näiteks ei kontrollita, kas loa omanik täidab loa tingimusi, otsustatakse anda ebaseaduslikke litsentse või hääletatakse selliste litsentside andmise poolt või esitatakse võltsitud või valeandmetega positiivseid aruandeid. (13)Karistama peaks ka tahtlikult toime pandud kuritegudele kihutamise ja kaasaaitamise eest. Katset panna toime kuritegu, mis põhjustab isiku surma või raskeid vigastusi, olulist kahju keskkonnale või võib põhjustada olulist kahju keskkonnale või mida peetakse muul viisil eriti kahjulikuks, tuleks samuti käsitada kuriteona, kui see on toime pandud tahtlikult. (14)Rikkumiste eest määratavad karistused peaksid olema tõhusad, hoiatavad ja proportsionaalsed. Selleks tuleks ette näha füüsiliste isikute maksimaalse vangistuse minimaalne kestus. Lisakaristusi peetakse sageli tulemuslikumaks kui finantssanktsioone, eriti juriidiliste isikute puhul. Seetõttu peaks kriminaalmenetluses olema võimalik kasutada lisakaristusi või -meetmeid. Need peaksid hõlmama keskkonna taastamise kohustust, avaliku sektori vahenditele juurdepääsu välistamist, sealhulgas hankemenetlustest kõrvalejätmist ning toetustest ja kontsessioonidest ilmajätmist, ning lubade ja volituste tühistamist. See ei piira kohtunike ega kohtute õigust määrata kriminaalmenetluses konkreetsetel juhtudel asjakohaseid karistusi. (15)Kui see on siseriikliku õigusega ette nähtud, tuleks ka juriidilisi isikuid võtta käesoleva direktiivi kohaselt keskkonnakuritegude eest kriminaalvastutusele. Liikmesriigid, kelle siseriiklikus õiguses ei ole juriidiliste isikute kriminaalvastutust ette nähtud, peaksid tagama, et nende halduskaristuste süsteemidega nähakse käesoleva direktiivi eesmärkide saavutamiseks ette tõhusad, hoiatavad ja proportsionaalsed karistuste liigid ja määrad, nagu on sätestatud käesolevas direktiivis. Määratud karistuse hoiatava mõju tagamiseks tuleks arvesse võtta juriidiliste isikute finantsolukorda. (16)Praktikas määratavate karistusmäärade edasiseks ühtlustamiseks ja nende mõjususe parandamiseks tuleks aluseks võtta ühised raskendavad asjaolud, mis kajastavad toimepandud kuriteo raskusastet. Kui põhjustati isiku surm või raske vigastus ja need asjaolud ei kuulu juba kuriteo koosseisu, võiks neid pidada raskendavateks asjaoludeks. Samamoodi peaks see, kui keskkonnakuritegu põhjustab olulist ja pöördumatut või pikaajalist kahju tervele ökosüsteemile, olema raskendav asjaolu, sealhulgas ökotsiidiga võrreldavatel juhtudel. Kuna ebaseaduslik tulu või kulu, mida on võimalik saada või vältida keskkonnakuritegevuse kaudu, on kurjategijate jaoks oluline stiimul, tuleks seda arvesse võtta konkreetse karistuse asjakohase taseme kindlaksmääramisel. (17)Kui kuriteod on jätkuvat laadi, tuleks need võimalikult kiiresti lõpetada. Kui õigusrikkujad on saanud rahalist tulu, tuleks selline tulu konfiskeerida. (18)Käesoleva direktiivi kohaldamisel ei tuleks piirata liikmesriikide kriminaalõiguse üldnormide ja üldpõhimõtete kohaldamist karistuse mõistmisel, kohaldamisel ja täitmisele pööramisel olenevalt iga üksikjuhtumi konkreetsetest asjaoludest. (19)Liikmesriigid peaksid kehtestama aegumistähtaegu käsitlevad eeskirjad, mida on vaja, et neil oleks võimalik tulemuslikult võidelda keskkonnakuritegude vastu, piiramata selliste siseriiklike eeskirjade kohaldamist, milles ei ole kehtestatud aegumistähtaegu uurimisele, süüdistuse esitamisele ja täitmise tagamisele. (20)Käesolevas direktiivis sätestatud kohustus näha ette kriminaalkaristused ei tohiks vabastada liikmesriike kohustusest näha siseriikliku õigusega liidu keskkonnaalastes õigusaktides sätestatud rikkumiste eest ette halduskaristused ja muud meetmed. (21)Liikmesriigid peaksid siseriiklikus õiguses sätestatud keskkonnakuritegude puhul selgelt määratlema haldus- ja kriminaalõigusliku täitmise tagamise ulatuse. Käesolevat direktiivi ülevõtvate siseriiklike õigusaktide kohaldamisel peaksid liikmesriigid tagama, et kriminaal- ja halduskaristuste määramisel järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste harta põhimõtteid, sealhulgas topeltkaristamise keeldu. (22)Lisaks peaksid liikmesriikide kohtu- ja haldusasutused saama kasutada mitmesuguseid kriminaalkaristusi ja muid meetmeid, et reageerida eri liiki kuritegelikule käitumisele sihipäraselt ja tulemuslikult. (23)Võttes eelkõige arvesse käesoleva direktiiviga hõlmatud ebaseadusliku tegevuse toimepanijate liikuvust, kuritegude piiriülesust ja piiriülese uurimise võimalust, peaksid liikmesriigid selleks, et sellise tegevuse vastu tulemuslikult võidelda, kindlaks määrama kohtualluvuse. (24)Keskkonnakuriteod kahjustavad loodust ja ühiskonda. Liidu keskkonnaõiguse rikkumistest teatamisega osutavad inimesed avalikku huvi pakkuvat teenust ning neil on oluline roll selliste rikkumiste paljastamisel ja ennetamisel ning seeläbi ühiskonna heaolu kaitsmisel. Isikud, kes puutuvad oma tööalase tegevuse raames kokku mõne organisatsiooniga, saavad sageli esimesena teada avalikku huvi ja keskkonda ähvardavatest ohtudest või kahjust. Inimesi, kes eeskirjade eiramise juhtudest teatavad, nimetatakse rikkumisest teatajateks. Sageli ei julge potentsiaalsed rikkumisest teatajad oma muredest või kahtlustest survemeetmete hirmus teatada. Sellised isikud peaksid saama kasu rikkumisest teatajate tasakaalustatud ja tulemuslikust kaitsest, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis (EL) 2019/1937. (25)Ka teistel isikutel võib olla väärtuslikku teavet võimalike keskkonnakuritegude kohta. Nad võivad olla mõjutatud kogukonna liikmed või laiema ühiskonna liikmed, kes osalevad aktiivselt keskkonnakaitses. Keskkonnakuritegudest teatanud isikutele ja isikutele, kes teevad koostööd, aitamaks kaasa selliste kuritegudega seotud täitmise tagamisele, tuleks anda kriminaalmenetluse raames vajalikku tuge ja abi, et nad ei satuks koostöö tõttu ebasoodsasse olukorda, vaid neid toetataks ja abistataks. Neid isikuid tuleks kaitsta ka selle eest, et neid sellistest kuritegudest teatamise või kriminaalmenetluses tehtud koostöö pärast ahistataks või neile põhjendamatuid süüdistusi esitataks. (26)Kuna loodus ei saa kriminaalmenetluses end kannatanuna ise esindada, peaks tulemusliku täitmise tagamise huvides olema käesolevas direktiivis määratletud asjaomase üldsuse liikmeks oleval isikul Århusi konventsiooni artikli 2 lõiget 5 ja artikli 9 lõiget 3 arvesse võttes võimalik liikmesriikide õigusraamistiku piires ja asjakohaste menetluseeskirjade kohaselt tegutseda keskkonna kui avaliku hüve nimel. (27)Keskkonnakuritegude tulemuslikku ennetamist ja nende eest karistamist takistab see, kui riiklikel asutustel, kes keskkonnakuritegusid avastavad, uurivad, nende eest süüdistusi esitavad või nendega seotud kohtuasju lahendavad, ei ole piisavalt vahendeid ja täitmisvolitusi. Eelkõige võib vahendite nappus takistada ametiasutustel üldse meetmeid võtta või piirata nende täitemeetmeid, mistõttu võivad õigusrikkujad vastutusest pääseda või saada karistuse, mis ei vasta kuriteo raskusele. Seetõttu tuleks kehtestada vahendite ja täitmisvolituste miinimumkriteeriumid. (28)Täitmise tagamise ahela toimimise tulemuslikkus sõltub mitmesugustest erioskustest. Kuna keskkonnakuritegudest tulenevate probleemide keerukuse ja selliste kuritegude tehnilise laadi tõttu tuleb rakendada valdkondadevahelist lähenemisviisi, on kõigis asjaomastes pädevates asutustes vaja kõrgetasemelisi õigusalaseid teadmisi, tehnilist oskusteavet ning kõrgetasemelist koolitust ja spetsialiseerumist. Liikmesriigid peaksid pakkuma keskkonnakuritegude avastamise, uurimise, nende eest vastutusele võtmise või nendega seotud kohtuasjade lahendamisega tegelevate isikute ülesandeid silmas pidades sobivat koolitust. Täitmise tagamise ahela professionaalsuse ja mõjususe maksimeerimiseks peaksid liikmesriigid kaaluma keskkonnakuritegudega tegelemiseks ka spetsiaalsete uurimisüksuste, prokuröride ja kriminaalkohtunike määramist. Kriminaalkohtud võiksid ette näha spetsiaalsed kohtunike kojad. Tehniline oskusteave tuleks teha kättesaadavaks kõigile asjaomastele täitevasutustele.

(29)Edukaks täitmise tagamiseks peaksid liikmesriigid tegema keskkonnakuritegude uurimiseks kättesaadavaks tulemuslikud vahendid, nagu need, mis on sätestatud nende siseriiklikus õiguses organiseeritud kuritegevuse või muude raskete kuritegude vastu võitlemiseks. Need vahendid peaksid muu hulgas hõlmama side pealtkuulamist, varjatud jälgimist, sealhulgas elektroonilist jälgimist, kontrollialuseid saadetisi, pangakontode jälgimist ja muid finantsuurimise vahendeid. Neid vahendeid tuleks kasutada kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega ja täielikus kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga. Kooskõlas siseriikliku õigusega peaks nende uurimisvahendite kasutamist õigustama uuritavate kuritegude laad ja raskusaste. Tagada tuleb õigus isikuandmete kaitsele. (30)Selleks et tagada tulemuslik, integreeritud ja sidus täitmise tagamise süsteem, mis hõlmab haldus-, tsiviil- ja kriminaalõiguslikke meetmeid, peaksid liikmesriigid korraldama sisemist koostööd ja teabevahetust kõigi haldus- ja kriminaalõiguslike täitmise tagamise ahelate osaliste ning karistus- ja parandusmeetmete eest vastutavate isikute vahel. Kohaldatavate normide kohaselt peaksid liikmesriigid tegema oma vastavates pädevusvaldkondades koostööd ka ELi asutuste, eelkõige Eurojusti ja Europoli kaudu, ning ELi organitega, sealhulgas Euroopa Prokuratuuri ja Euroopa Pettustevastase Ametiga (OLAF). (31)Selleks et tagada ühtne lähenemisviis keskkonnakuritegude vastasele võitlusele, peaksid liikmesriigid vastu võtma, avaldama ja korrapäraselt läbi vaatama keskkonnakuritegude vastu võitlemise riikliku strateegia, kehtestades eesmärgid, prioriteedid ning vastavad meetmed ja vajalikud vahendid. (32)Käesolevas direktiivis osutatud kuritegude tulemuslikuks tõkestamiseks on vaja, et liikmesriikide pädevad asutused koguksid täpseid, järjepidevaid ja võrreldavaid andmeid keskkonnakuritegude ulatuse ja suundumuste ning nende vastu võitlemiseks tehtavate jõupingutuste ja tulemuste kohta. Neid andmeid tuleks kasutada statistika koostamiseks, et toetada täitmise tagamise operatiivset ja strateegilist planeerimist, ning kodanike teavitamiseks. Liikmesriigid peaksid keskkonnakuritegude kohta koguma ja komisjonile esitama asjakohaseid statistilisi andmeid. Komisjon peaks liikmesriikide edastatud andmete põhjal korrapäraselt tulemusi hindama ja avaldama. (33)Käesoleva direktiivi kohaselt keskkonnakuritegude kohta kogutud statistilised andmed peaksid olema liikmesriikide vahel võrreldavad ja kogutud ühiste miinimumstandardite alusel. Käesoleva direktiivi rakendamise ühetaoliste tingimuste tagamiseks tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused määrata kindlaks statistiliste andmete edastamise standardvorm. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011. (34)Käesolevast direktiivist tulenevad kohustused ei piira kriminaalmenetluses menetlusõigusi käsitleva liidu õiguse kohaldamist. Käesoleva direktiivi rakendamisel peaksid liikmesriigid tagama, et kahtlustatavate või süüdistatavate isikute menetlusõigusi austatakse kriminaalmenetluses täielikult. (35)Alternatiivid – palun üks variant olenevalt Iirimaa valikust kustutada: (36)[ei osale:] ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artiklite 1 ja 2 ning artikli 4a lõike 1 kohaselt, ja ilma et see piiraks kõnealuse protokolli artikli 4 kohaldamist, ei osale Iirimaa käesoleva direktiivi vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. VÕI [osaleb:] ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artikli 3 ning artikli 4a lõike 1 kohaselt on Iirimaa [oma … kirjaga] teatanud oma soovist osaleda käesoleva direktiivi vastuvõtmisel ja kohaldamisel. (37)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/35/EÜ täiendati Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2009/123/EÜ, lisades sätted laevadelt pärinevate saasteainete merreheitmisega seotud kriminaalkuritegude ja karistuste kohta. Sellised kuriteod ja karistused peaksid kuuluma käesoleva direktiivi kohaldamisalasse. Seepärast tuleks käesolevas direktiivis osalevate liikmesriikide puhul direktiiv 2009/123/EÜ vastavalt asendada. (38)ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva direktiivi vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. (39)Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, nimelt tagada keskkonnakuritegude ühised määratlused ning võimaldada raskete keskkonnakuritegude korral tõhusaid, hoiatavaid ja proportsionaalseid kriminaalkaristusi, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, kuid käesoleva direktiivi ulatuse ja toime tõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas ELi lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale. (40)Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja eelkõige järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid, sealhulgas õigust isikuandmete kaitsele, väljendus- ja teabevabadust, ettevõtlusvabadust, õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, süütuse presumptsiooni ja kaitseõigust, kuritegude ja karistuste seaduslikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtet ning mitmekordse kohtumõistmise ja karistamise keeldu. Käesoleva direktiivi eesmärk on tagada nimetatud õiguste ja põhimõtete täielik austamine ja sellest tuleks lähtuda ka käesoleva direktiivi rakendamisel, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: Artikkel 1 Reguleerimisese Käesoleva direktiiviga kehtestatakse miinimumeeskirjad kuritegude ja karistuste määratlemiseks, et keskkonda tulemuslikumalt kaitsta. Artikkel 2 Mõisted Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

(1)„õigusvastane“ – tegevus, mis rikub ühte järgmistest: a)liidu õigusaktid, mis olenemata nende õiguslikust alusest aitavad kaasa Euroopa Liidu toimimise lepingus sätestatud liidu keskkonnakaitsepoliitika eesmärkide saavutamisele; b)liikmesriigi selline õigusakt, haldusakt või liikmesriigi pädeva ametiasutuse selline otsus, millega kohaldatakse punktis a osutatud liidu õigusakte. Tegevus loetakse liikmesriigi pädeva asutuse loast hoolimata õigusvastaseks juhul, kui luba saadi pettuse teel või korruptsiooni, väljapressimise või sundimise teel; (2)„kaitsealune elupaik“ – liigi elupaik, mille jaoks on Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/147/EÜ artikli 4 lõike 1 või lõike 2 kohaselt eraldatud kaitseala, ning looduslik elupaik või liigi elupaik, mille jaoks on nõukogu direktiivi 92/43/EMÜ artikli 4 lõike 4 kohaselt eraldatud erikaitseala; (3)„juriidiline isik“ – iga üksus, kellel on kehtivate siseriiklike õigusaktide kohaselt juriidilise isiku staatus, välja arvatud riigid või avalik-õiguslikud organid, kes teostavad riigivõimu, ja avalik-õiguslikud rahvusvahelised organisatsioonid; (4)„asjaomane üldsus“ – isikud, keda artiklis 3 või 4 osutatud kuriteod mõjutavad või võivad mõjutada. Selle määratluse kohaldamisel loetakse huvi omavaks isikud, kellel on piisav huvi või kelle õigusi jätkuvalt kahjustatakse, samuti valitsusvälised organisatsioonid, kes edendavad keskkonnakaitset ja vastavad siseriikliku õiguse kohastele proportsionaalsetele nõuetele; (5)„kannatanu“ – kuriteoohver Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2012/29/EL artikli 2 lõike 1 punkti a tähenduses. Artikkel 3 Kuriteod 1.Liikmesriigid tagavad, et kuriteona käsitatakse järgmist tegevust, kui see on õigusvastane ja tahtlikult toime pandud: (a)teatava koguse materjalide või ainete või ioniseeriva kiirguse juhtimine või heitmine õhku, pinnasesse või vette, mis põhjustab või võib põhjustada inimese surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, pinnase või vee kvaliteedile või loomadele või taimedele; (b)sellise toote turulelaskmine, mis keeldu või mõnda muud nõuet rikkudes põhjustab või võib põhjustada toote ulatuslikuma kasutamise tõttu inimese surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, vee või pinnase kvaliteedile või loomadele või taimedele; (c)ainete tootmine, turule laskmine või kasutamine kas puhasainena, segudes või toodetes, sealhulgas nende lisamine toodetesse, kui i)seda tegevust on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1907/2006 VIII jaotise ja XVII lisa kohaselt piiratud või ii)see tegevus on määruse (EÜ) nr 1907/2006 VII jaotise kohaselt keelatud või iii)see tegevus ei ole kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1107/2009 või iv)see tegevus ei ole kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 528/2012 või v)see tegevus kuulub Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1272/2008 alla või vi)see tegevus on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2019/1021 I lisa kohaselt keelatud

ning see põhjustab või võib põhjustada inimese surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, pinnase või vee kvaliteedile või loomadele või taimedele; (d)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/92/EL artikli 1 lõike 2 punktis a osutatud projektide elluviimine ilma teostusloata või keskkonnamõju hindamata, mis põhjustab või võib põhjustada olulist kahju direktiivi 2011/92/EL artikli 3 lõikes 1 loetletud elementidele; (e)jäätmete kogumine, vedamine, taaskasutamine või lõppladustamine, nimetatud protsesside järelevalve ning lõppladustamiskohtade järelhooldus, kaasa arvatud toimingud, mida teevad vahendajad või maaklerid (jäätmehooldus), kui õigusvastane tegevus i) on seotud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/98/EÜ artikli 3 punktis 2 määratletud ohtlike jäätmetega ja hõlmab neid jäätmeid arvestatavas koguses; ii)on seotud muude kui punktis i nimetatud jäätmetega ning põhjustab või võib põhjustada inimese surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, pinnase või vee kvaliteedile või loomadele või taimedele; (f)jäätmete vedu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1013/2006 artikli 2 punkti 35 tähenduses, kui see toimub arvestatavas koguses, olenemata sellest, kas tegu on ühekordse veo või mitme omavahel seotud veoga; (g)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1257/2013 kohaldamisalasse kuuluvate laevade ringlussevõtt, ilma et see vastaks kõnealuse määruse artikli 6 lõike 2 punkti a nõuetele; (h)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/35/EÜ (mis käsitleb laevade põhjustatud merereostust ning karistuste kehtestamist merereostusega seotud rikkumiste eest) artikli 4 lõikes 1 osutatud saasteainete merreheitmine laevadelt kõnealuse direktiivi artikli 3 lõikes 1 osutatud aladel, tingimusel et laevadelt pärinevate saasteainete merre heitmine ei vasta kõnealuse direktiivi artiklis 5 sätestatud eranditele; seda sätet ei kohaldata üksikjuhtudel, kui laevalt pärinevate saasteainete merreheitmisega ei põhjustata vee kvaliteedi halvenemist, välja arvatud juhul, kui sama õigusrikkuja toime pandud korduvad juhtumid üheskoos põhjustavad vee kvaliteedi halvenemise; (i)sellise rajatise paigaldamine, käitamine või demonteerimine, kus toimub ohtlik tegevus või kus ladustatakse või kasutatakse ohtlikke aineid, valmistisi või saasteaineid, mis kuuluvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2012/18/EL, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/75/EL või Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/30/EL kohaldamisalasse ja mis põhjustavad või võivad põhjustada inimese surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, pinnase või vee kvaliteedile või loomadele või taimedele; (j)nõukogu direktiivi 2013/59/Euratom, nõukogu direktiivi 2014/87/Euratomvõi nõukogu direktiivi 2013/51/Euratom kohaldamisalasse kuuluva radioaktiivse materjali valmistamine, tootmine, töötlemine, käitlemine, kasutamine, hoidmine, ladustamine, transportimine, importimine, eksportimine või lõpphoiustamine, mis põhjustab või võib põhjustada inimese surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, pinnase või vee kvaliteedile või loomadele või taimedele; (k)pinna- või põhjavee võtmine, mis põhjustab või võib põhjustada olulist kahju pinnaveekogude ökoloogilisele seisundile või potentsiaalile või põhjaveekogumite kvantitatiivsele seisundile; (l)nõukogu direktiivi 92/43/EMÜ IV ja V lisas loetletud looduslike looma- või taimeliikide isendi või isendite (kui V lisas loetletud liikide suhtes kohaldatakse samu meetmeid kui IV lisas loetletud liikide suhtes) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/147/EÜ artiklis 1 osutatud liikide tapmine, hävitamine, äravõtmine, omamine, müük või müügiks pakkumine, v.a juhul, kui tegemist ei ole arvestatava kogusega; (m)kauplemine nõukogu määruse (EÜ) nr 338/97 A ja B lisas loetletud looduslike looma- või taimeliikide või nende osade või neist saaduga, v.a juhul, kui tegemist ei ole arvestatava kogusega; (n)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 995/2010 kohaldamisalasse kuuluva ebaseaduslikult üles töötatud puidu või ebaseaduslikult üles töötatud puidust valmistatud puittoodete liidu turule laskmine või kättesaadavaks tegemine, v.a juhul, kui tegemist ei ole arvestatava kogusega; [Kui enne käesolevat direktiivi võetakse vastu määrus, milles käsitletakse teatavate raadamise ja metsade degradeerumisega seotud kaupade ja toodete liidu turul kättesaadavaks tegemist ja liidust eksportimist ning millega tunnistatakse määrus (EL) nr 995/2010 kehtetuks, asendatakse punkt n kõnealuse määruse artikli 3 kohaldamisalasse kuuluva kuriteoga.] (o)igasugune tegevus, mis põhjustab kaitsealuse elupaiga seisundi märkimisväärset halvenemist direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõike 2 tähenduses, kui selline halvenemine on märkimisväärne; (p)kogu liidu jaoks probleemsete invasiivsete võõrliikide sissetoomine või levik, kui i)tegevusega rikutakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1143/2014 artikli 7 lõikes 1 osutatud piiranguid; ii)tegevusega rikutakse määruse (EL) nr 1143/2014 artikli 8 alusel välja antud loa või artikli 9 alusel antud volituse tingimust ja tegevus põhjustab või võib põhjustada inimese surma või tõsiseid kehavigastusi või olulist kahju õhu, pinnase või vee kvaliteedile või loomadele või taimedele; (q)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1005/2009 artikli 3 punktis 4 määratletud osoonikihti kahandavate ainete või neid aineid sisaldavate või neil põhinevate toodete ja seadmete tootmine, turule laskmine, import, eksport, kasutamine, heide või vabastamine; (r)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 517/2014 artikli 2 punktis 1 määratletud fluoritud kasvuhoonegaaside või neid gaase sisaldavate või neil põhinevate toodete ja seadmete tootmine, turule laskmine, import, eksport, kasutamine, heide või vabastamine.

2.Liikmesriigid tagavad, et lõike 1 punktides a, b, c, d, e, f, h, i, j, k, m, n, punkti p alapunktis ii ning punktides q ja r osutatud tegevust käsitatakse samuti kuriteona, kui see on toime pandud vähemalt raske hooletuse tõttu. 3.Liikmesriigid tagavad, et nende siseriiklikes õigusaktides määratakse kindlaks, et lõike 1 punktides a–e, i, j, k ja p osutatud kuritegude uurimisel, nende eest süüdistuse esitamisel ja nendega seotud kohtuasjade lahendamisel võetakse selle hindamisel, kas kahju või tõenäoline kahju on oluline, vajaduse korral arvesse järgmisi elemente: (a)mõjutatud keskkonna algne olukord; (b)kas kahju on pikaajaline, keskmise kestusega või lühiajaline; (c)kahju raskusaste; (d)kahju levik; (e)kahju pöörduvus. 4.Liikmesriigid tagavad, et nende siseriiklikes õigusaktides määratakse kindlaks, et lõike 1 punktides a–e, i, j, k ja p osutatud kuritegude uurimisel, nende eest süüdistuse esitamisel ja nendega seotud kohtuasjade lahendamisel võetakse selle hindamisel, kas tegevus võib kahjustada õhu, pinnase või vee kvaliteeti või loomi või taimi, arvesse järgmisi elemente: (a)tegevus on seotud toiminguga, mida peetakse riskantseks või ohtlikuks ning milleks on vaja luba, mida ei ole saadud või mida ei ole järgitud; (b)mil määral on ületatud õigusaktides või tegevuse jaoks välja antud loas sätestatud väärtusi, parameetreid või piiranguid; (c)kas materjal või aine on klassifitseeritud ohtlikuks või muul viisil keskkonnale või inimeste tervisele kahjulikuks. 5.Liikmesriigid tagavad, et nende siseriiklikes õigusaktides määratakse kindlaks, et lõike 1 punktides e, f, l, m ja n osutatud kuritegude uurimisel, nende eest süüdistuse esitamisel ja nendega seotud kohtuasjade lahendamisel võetakse selle hindamisel, kas tegemist on või ei ole arvestatava kogusega, arvesse järgmisi elemente: (a)nende esemete arv, mille suhtes kuritegu toime pandi; (b)ulatus, mil määral ületatakse regulatiivset künnist, väärtust või muud kohustuslikku parameetrit; (c)asjaomase looma- või taimeliigi kaitsestaatus; (d)keskkonnale tekitatud kahju kõrvaldamise kulud. Artikkel 4 Kuriteole kihutamine, kaasaaitamine ja kuriteokatse 1.Liikmesriigid tagavad, et artikli 3 lõikes 1 osutatud kuriteole kihutamine, sellele kaasaaitamine ja kuriteokatse oleks karistatav kuriteona. 2.Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artikli 3 lõike 1 punktides a, b, c, d, e, f, h, i, j, k, m, n, punkti p alapunktis ii ning punktides q ja r nimetatud kuritegude toimepanemise katse on kriminaalkorras karistatav, kui see katse on tehtud tahtlikult.

Artikkel 5 Füüsiliste isikute suhtes kohaldatavad karistused 1.Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegude eest määrataks tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad kriminaalkaristused. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artiklis 3 osutatud kuriteod on karistatavad vähemalt kümneaastase maksimaalse vangistusega, kui need põhjustavad või võivad põhjustada inimese surma või tõsiseid kehavigastusi. 3.Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artikli 3 lõike 1 punktides a–j, n, q ja r osutatud kuriteod on karistatavad vähemalt kuueaastase maksimaalse vangistusega. 4.Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artikli 3 lõike 1 punktides k, l, m, o ja p osutatud kuriteod on karistatavad vähemalt neljaaastase maksimaalse vangistusega. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et füüsilisele isikule, kes on toime pannud artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegusid, saab mõista lisakaristuse või võtta tema suhtes täiendavaid meetmeid, mis võivad hõlmata järgmist: (a)kohustus taastada keskkond teatava ajavahemiku jooksul; (b)rahatrahvid; (c)avaliku sektori vahendite saamise võimalusest ajutiselt või alaliselt ilmajätmine, sh hankemenetlustest kõrvalejätmine ning toetustest ja kontsessioonidest ilmajätmine; (d)keeld juhtida kuriteo toimepanemiseks kasutatud liiki üksust; (e)nende lubade ja volituste kehtetuks tunnistamine, mis on välja antud tegevuseks, mille tulemusel kuritegu toime pandi; (f)ajutine keeld töötada valitaval või avalikul ametikohal; (g)süüdimõistmist või kohaldatavaid karistusi või meetmeid käsitleva kohtuotsuse avaldamine riiklikul või liidu tasandil. Artikkel 6 Juriidiliste isikute vastutus 1.Liikmesriigid tagavad, et juriidilisi isikuid saab võtta vastutusele artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegude eest, mille on nende kasuks toime pannud isik, kes on juriidilises isikus juhtival kohal ning kelle tegutsemine kas iseseisvalt või juriidilise isiku organi liikmena põhineb (a)õigusel juriidilist isikut esindada; (b)õigusel teha juriidilise isiku nimel otsuseid; (c)õigusel juriidilist isikut kontrollida.

2.Lisaks tagavad liikmesriigid, et juriidilisi isikuid saab võtta vastutusele juhul, kui lõikes 1 osutatud isiku puuduliku järelevalve või kontrolli tõttu on osutunud võimalikuks, et juriidilise isiku alluvuses olev isik on juriidilise isiku kasuks pannud toime artiklites 3 ja 4 osutatud kuriteo. 3.Juriidiliste isikute lõigete 1 ja 2 kohane vastutus ei välista kriminaalmenetlust füüsiliste isikute suhtes, kes on artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegude toimepanijad või neile tegudele kaasaaitajad või kihutajad. Artikkel 7 Juriidiliste isikute suhtes kohaldatavad karistused 1.Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artikli 6 lõike 1 kohaselt kuriteo eest vastutusele võetud juriidiliste isikute suhtes kohaldatakse tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi. 2.Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artikli 6 lõike 1 kohaselt vastutavate juriidiliste isikute suhtes saab artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegude eest rakendada muu hulgas järgmisi karistusi või meetmeid: (a)kriminaalõiguslikud või muud trahvid; (b)kohustus taastada keskkond teatava ajavahemiku jooksul; (c)riiklike hüvitiste või abi saamise õigusest ilmajätmine; (d)ajutine ilmajätmine võimalusest saada avaliku sektori vahendeid, sealhulgas kõrvalejätmine hankemenetlustest ning ilmajätmine toetustest ja kontsessioonidest; (e)ajutine või alaline majandustegevuse keeld; (f)nende lubade ja volituste kehtetuks tunnistamine, mis on välja antud tegevuseks, mille tulemusel kuritegu toime pandi; (g)kohtuliku järelevalve alla võtmine; (h)sundlõpetamine; (i)kuriteo toimepanekul kasutatud asutuste ajutine või alaline sulgemine; (j)äriühingute kohustus kehtestada hoolsuskohustuse süsteemid, millega parandada keskkonnastandardite järgimist; (k)süüdimõistmist või kohaldatavaid karistusi või meetmeid käsitleva kohtuotsuse avaldamine. 3.Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artikli 6 lõike 2 kohaselt vastutusele võetud juriidilise isiku suhtes kohaldatakse tõhusaid, proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi või meetmeid. 4.Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artikli 3 lõike 1 punktides a–j, n, q ja r osutatud kuriteod on karistatavad trahviga, mille ülempiir on vähemalt 5 % juriidilise isiku [/ettevõtja] ülemaailmsest kogukäibest trahviotsusele eelnenud majandusaastal. 5.Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artikli 3 lõike 1 punktides k, l, m, o ja p osutatud kuriteod on karistatavad trahviga, mille ülempiir on vähemalt 3 % juriidilise isiku [/ettevõtja] ülemaailmsest kogukäibest trahviotsusele eelnenud majandusaastal.

6.Liikmesriigid võtavad meetmeid tagamaks, et kuriteost saadud ebaseaduslikku tulu ja juriidilise isiku aastakäivet võetakse lõike 1 kohase trahvi taseme üle otsustades arvesse. Artikkel 8 Raskendavad asjaolud Kui järgmised asjaolud ei kuulu juba artiklis 3 osutatud kuritegude koosseisu, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed tagamaks, et artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegude korral võib lugeda raskendavaks järgmisi asjaolusid: (a)kuritegu põhjustas inimese surma või tekitas talle tõsiseid kehavigastusi; (b)kuritegu põhjustas ökosüsteemi hävimise või pöördumatu või pikaajalise olulise kahju; (c)kuritegu pandi toime kuritegeliku ühenduse raamistikus nõukogu raamotsuse 2008/841/JSK tähenduses; (d)kuritegu hõlmas vale- või võltsitud dokumentide kasutamist; (e)kuriteo pani toime ametiisik oma ülesannete täitmisel; (f)õigusrikkuja on varem toime pannud sarnaseid keskkonnaõiguse rikkumisi; (g)kuriteoga kaasnes või eeldati, et sellega kaasneb oluline rahaline kasu või otsene või kaudne oluliste kulude vältimine; (h)õigusrikkuja tegevus toob kaasa vastutuse keskkonnakahju eest, kuid õigusrikkuja ei täida direktiivi 2004/35/EÜ artiklist 6 tulenevat kohustust võtta parandusmeetmeid; (i)õigusrikkuja ei osuta abi kontrolli- ja muudele täitevasutustele, kui see on seadusega ette nähtud; (j)õigusrikkuja takistab aktiivselt inspekteerimist, tollikontrolli või uurimistegevust või hirmutab või mõjutab tunnistajaid või kaebuse esitajaid. Artikkel 9 Kergendavad asjaolud Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegude puhul käsitatakse kergendavana järgmisi asjaolusid: (a)õigusrikkuja taastab looduse varasema seisundi; (b)õigusrikkuja esitab haldus- või kohtuasutustele teavet, mida asjaomased asutused ei oleks muul teel saanud, aidates neil

i)teisi teo toimepanijaid kindlaks teha või vastutusele võtta; ii)tõendeid leida. Artikkel 10 Vara arestimine ja konfiskeerimine Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks vajaduse korral, et nende pädevad asutused võivad kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2014/42/EL arestida või konfiskeerida kuriteovahendid ja saadud tulu, mida kasutati või kavatseti kasutada käesolevas direktiivis osutatud kuritegude toimepanemiseks või nende toimepanemises osalemiseks. Artikkel 11 Kuritegude aegumistähtajad 1.Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et kehtestada aegumistähtajad, mis võimaldavad artiklites 3 ja 4 osutatud kuritegusid uurida, nende eest süüdistust esitada ning neid asju kohtulikult menetleda ja lahendada piisava aja jooksul pärast kuritegude toimepanemist, et neid tulemuslikult menetleda. 2.Liikmesriik võtab vajalikud meetmed, mis võimaldavad uurida, süüdistust esitada, kohtumenetlust korraldada ja kohtuotsust teha (a)artiklites 3 ja 4 osutatud ja vähemalt kümneaastase maksimaalse vangistusega karistatavate kuritegude korral vähemalt kümne aasta jooksul alates nende toimepanemisest, kui need teod on karistatavad; (b)artiklites 3 ja 4 osutatud ja vähemalt kuueaastase maksimaalse vangistusega karistatavate kuritegude korral vähemalt