P6_TA(2007)0050

Rahvusvahelise terrorismi vastase võitluse välismõõde

Euroopa Parlamendi resolutsioon rahvusvahelise terrorismi vastase võitluse välismõõtme kohta (2006/2032(INI))

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse Euroopa põhiseaduse lepingut;

- võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artikleid 6 ja 7 ning V jaotist;

- võttes arvesse 10. detsembri 1948. aasta inimõiguste ülddeklaratsiooni;

- võttes arvesse Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni;

- võttes arvesse Euroopa Nõukogu 27. jaanuaril 1977. aastal Strasbourgis allkirjastatud terrorismi tõkestamise Euroopa konventsiooni;

- võttes arvesse kolmeteist praegu kehtivat ÜRO vahendit ja nelja 2005. aastal vastu võetud, kuid mitte veel kehtivat vahendit rahvusvahelise terrorismi vältimise ja likvideerimise kohta; võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioone 1368 ja 1373 (2001) ning 1267 (1999) ning ÜRO peaassamblee 8. septembri 2006. aasta resolutsiooni A/RES/60/288 ÜRO ülemaailmse terrorismivastase strateegia ja sellele lisatud tegevuskava kohta;

- võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1267(1999), mis on ELi tasandil ellu rakendatud nõukogu 27. mai 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 881/2002, millega kehtestatakse teatavate Osama bin Ladeni, Al-Qaida võrgu ja Talibaniga seotud isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangud [1];

- võttes arvesse 2005. aasta ÜRO tippkohtumise lõppdokumenti terrorismi kohta (peaassamblee resolutsioon A/RES/60/1);

- võttes arvesse 13. novembril 2006 ÜRO peasekretärile esitatud kõrgetasemelise rühma aruannet pealkirjaga "Tsivilisatsioonide Liit";

- võttes arvesse Washingtoni lepingu artiklis 5 sisalduvat vastastikuse kaitse klauslit, millele viitasid 12. septembril 2001. aastal NATO liikmed, määratledes seega 11. septembri 2001. aasta terrorirünnaku Maailma Kaubanduskeskusele USA vastu suunatud välisrünnakuna;

- võttes arvesse Euroopa julgeolekustrateegiat "Turvaline Euroopa paremas maailmas", mille kiitis 12. detsembri 2003. aastal heaks Euroopa Ülemkogu, ning samal kuupäeval vastu võetud massihävitusrelvade leviku vastast Euroopa Liidu strateegiat;

- võttes arvesse aruannet pealkirjaga "Euroopa inimjulgeoleku doktriin - Euroopa julgeolekuvõime uurimisrühma Barcelona aruanne", mis esitati ELi ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale 15. septembril 2004;

- võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 25. ja 26. märtsil 2004. aasta Brüsseli kohtumise järeldusi, eelkõige Euroopa Ülemkogu 25. märtsi 2004. aasta deklaratsiooni terrorismivastase võitluse kohta, mis sisaldas solidaarsusklauslit;

- võttes arvesse Euroopa Ülemkogu poolt 21. septembril 2001. aastal heaks kiidetud terrorismivastase võitluse tegevuskava ning nõukogu 15. juuni 2004. aasta läbivaadatud tegevuskava, mille Euroopa Ülemkogu kiitis heaks 17. ja 18. juuni 2004. aasta kohtumisel;

- võttes arvesse Euroopa Liidu terrorismivastast strateegiat, mis võeti vastu Euroopa Ülemkogu kohtumisel 14. ja 15. detsembril 2005 ja samal ajal vastu võetud Euroopa Liidu radikaliseerumise ja terroristide värbamise vastast strateegiat;

- võttes arvesse 8.- 11. märtsini 2005 Madridis peetud rahvusvahelise demokraatia-, terrorismi- ja julgeolekuteemalise tippkohtumise lõppjäreldusi;

- võttes arvesse ÜRO peasekretäri 27. aprilli 2006. aasta raportit pealkirjaga "Ühinenud terrorismi vastu: soovitused ülemaailmseks terrorismivastaseks võitluseks" (A/60/825);

- võttes arvesse ohtusid, väljakutseid ja muutusi käsitleva ÜRO väljapaistvate isikute kõrgetasemelise ekspertrühma 2. detsembri 2004. aasta aruannet pealkirjaga "Turvalisem maailm: meie ühine vastutus" ja ÜRO peasekretäri 2005. aasta reformi tippkohtumise tarbeks koostatud 21. märtsi 2005. aasta aruannet pealkirjaga "Suurem vabadus - sammud arengu, turvalisuse ja inimõiguste tagamiseks kõigile";

- võttes arvesse 27. ja 28. novembril 2005. aastal Barcelonas toimunud Euroopa-Vahemere tippkohtumisel vastu võetud Euroopa-Vahemere terrorismivastase võitluse toimimisjuhendit;

- võttes arvesse ELi ja Ameerika Ühendriikide (USA) 26. juuni 2004. aasta deklaratsiooni terrorismivastase võitluse ja 20. juuni 2005. aasta deklaratsiooni vastastikuse koostöö tugevdamise kohta massihävitusrelvade leviku tõkestamise ja terrorismivastase võitluse valdkonnas ning ELi-USA 21. juuni 2006. aasta Viini tippkohtumisel tehtud deklaratsiooni ning märkides suure murega Luure Keskagentuuri salajase kinnipidamise programmi, mille olemasolu kinnitas president Bush 6. septembril 2006. aastal;

- võttes arvesse ELi ja Venemaa vahelise välisjulgeoleku ühisruumi loomise kava, mis allkirjastati 10. mail 2005 EL ja Venemaa 15. tippkohtumisel;

- võttes arvesse hiljuti tuvastatud äärmiselt ohtlike terroriorganisatsioonide olemasolu Itaalias ja Prantsusmaal;

- võttes arvesse ELi ja ASEANi (Kagu-Aasia Rahvaste Assotsiatsioon) ühisdeklaratsiooni koostöö kohta terrorismivastase võitluse valdkonnas, mis allkirjastati 27. jaanuaril 2003 ELi ja ASEANI 14. ministrite konverentsil;

- võttes arvesse ELi ja Aafrika Ühtsuse Organisatsiooni ühisdeklaratsiooni terrorismi kohta, mis allkirjastati 11. oktoobril 2001. aastal;

- võttes arvesse Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuuti, mille võttis 17. juulil 1998 vastu ÜRO täievoliliste esindajate diplomaatiline konverents;

- võttes arvesse komisjoni 29. novembri 2005. aasta teatist nõukogule, Euroopa Parlamendile ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele pealkirjaga "Terrorismi rahastamise takistamine ja võitlus terrorismi rahastamise vastu riigisisese koordineerimise süvendamise ja mittetulundussektori läbipaistvuse parandamise teel" (KOM(2005)0620) ja komisjoni 1. detsembri 2005. aasta memorandumit pealkirjaga "Terrorismi rahastamine: uued suunised liikmesriikidele riigisisese koordineerimise struktuurideja mittetulundussektori haavatavuse kohta" (MEMO/05/460);

- võttes arvesse oma 7. juuni 2005. aasta soovitust Euroopa Ülemkogule ja nõukogule ELi terrorismivastase tegevuskava kohta [2],

- võttes arvesse kodukorra artiklit 45;

- võttes arvesse väliskomisjoni raportit ja arengukomisjoni ning kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni arvamusi (A6-0441/2006),

A. arvestades, et rahvusvaheline terrorism (sealhulgas selle ideoloogia) kujutab endast praegu üht suurimat ohtu julgeolekule, rahule, stabiilsusele ja rahvusvahelise üldsuse demokraatlikele väärtustele ning eelkõige otsest ohtu Euroopa kodanikele, ELi liikmesriikidele, demokraatiale ja õigusriigile, väärtustele, millel Euroopa Liit põhineb;

B. olles teadlik terrorismi, sellega tegelevate organisatsioonide ja seda oma eesmärkide tõttu toetavate, rahastavate ja sellega tegelevate riikide ja mitteriiklike jõudude erinevast olemusest; olles samuti teadlik nähtuse esilekerkivast ja ettenägematust loomusest, mis eeldab ilmset võimaluse tunnetamist (eelkõige endi väitel islamit kaitsvate radikaalsete rühmituste poolt praktiseeritava terrorismi puhul) ning Euroopa Liidu vajadusest järgida sellega võitlemiseks ennetavat (ja mitte üksnes reageerivat) poliitikat;

C. arvestades, et Euroopa on muutunud varasemast logistilise abi platvormist ettekavatsetud rünnakute oluliseks sihtmärgiks;

D. arvestades, et vastavalt Euroopa julgeolekustrateegiale on terrorismivastane võitlus Euroopa Liidu jaoks esmatähtis ja selle välistegevuse võtmeelement;

E. arvestades, et julgeoleku tagamine väljaspool ELi piire peab juhinduma inimjulgeoleku doktriinist, nimelt inimõiguste ülimuslikkusest, mitmepoolsuse kohustusest, kohaliku olukorra tundmisel põhinevast altpoolt tulenevast algatusest, keskendumisest piirkondadele ning selge ja legitiimse poliitilise võimu rajamisest;

F. arvestades, et Euroopa Liidul on oma terrorismivastase võitluse strateegia, mis tuleb integreerida mitmepoolsesse strateegiasse ja peab põhinema kindlalt inimõiguste ja õigusriigi põhimõtete tingimusteta austamisel, arvestades, et terrorism on otsene rünnak nende mõlema vastu ning et igasugune tegevus väljaspool seda raamistikku kujutab endast demokraatia nurjumist;

G. arvestades, et terrorism on alati ning sõltumata kohast ja toimepanijast kuritegelik ja õigustamatu, ning arvestades, et seda ei tohi kunagi kasutada poliitiliste eesmärkide poole püüdlemiseks;

H. arvestades, et terrorismiohvrid on meie ühiskondade ja demokraatia moraalne verstapost, ning arvestades, et ametivõimud peaksid nende häält kuulda võtma ja tagama, et nendega arvestatakse, kui langetatakse otsuseid võitluseks nende vastu, kes nad oma tahte vastaselt esile tõstsid;

I. arvestades, et terrorirühmitused kasutavad ülimat vaesust, inimõiguste ja põhiseadusliku valitsuse ülalhoidmise nurjumist, kollektiivset frustratsiooni, koolituse kättesaamatust ja sotsiaalset tõrjutust ära selleks, et saavutada oma haarde- ja infiltratsioonistrateegiaid;

J. arvestades, et terrorismi idanemiseks on ideaalne pinnas ühiskondades, mis kannatavad suure poliitilise, sotsiaalse, majandusliku, etnilise, usulise ja muu diskrimineerimise ning demokraatia ja inimõiguste puudumise all;

K. arvestades, et tõhusaks terrorismivastaseks võitluseks on vaja üksikasjalikku teadmist terrorirühmituse kohta, mille vastu võideldakse, tema ideoloogia ning selle sotsiaalse, poliitilise, majandusliku ja usulise konteksti kohta, kus rühmitus tekib ja millest selles rühmituses tegutsejad ja selle toetajad lähtuvad;

L. arvestades, et iga terroristliku ühendusega võitlemiseks tuleb võtta erimeetmeid, pidades silmas asjaolu, et neist igal on omad eesmärgid, organisatsioon ja toimimisviis, ning arvestades, et eelkõige tuleb erimeetmeid võtta organisatsiooni Al-Qaeda vastu;

M. arvestades, et terrorismioht ei piirdu teatavate geograafiliste aladega ja arvestades, et terroristlikke rühmitusi võib leida nii ELi piirides kui ka neist väljaspoolt ning nad on andnud piisavat kinnitust oma suutlikkuse kohta viia rünnakuid ja vägivallategusid läbi igal mandril ja samaaegselt mitmete riikide vastu;

N. arvestades, et üksikud liikmesriigid ning Euroopa Liit ja tema institutsioonid on juba olnud või võivad saada rahvusvahelise terrorismi otsesteks sihtmärkideks;

O. arvestades, et tänaseks kogunenud valusad kogemused näitavad, et ükski liikmesriik ei saa üksi edukalt terrorismile vastu seista ning et seega on äärmiselt oluline, et esmalt oleks Euroopa Liidul ühine terrorismivastase võitluse poliitika, mis tarvitaks kõiki õigusriigi ja liidu enda kasutuses olevaid vahendeid ja ressursse ning teisalt tõhus ja demokraatlikult kontrollitud rahvusvaheline koostöö võitluses rahvusvahelise terrorismi vastu;

P. arvestades, et olulised nõuded tõhusas terrorismivastases võitluses on Atlandi-ülese koostöö ja kooskõlastamise tõhustamine ning eespool nimetatud 2004. aasta ELi ja USA terrorismivastase võitluse deklaratsiooni, 2005. aasta ELi ja USA deklaratsiooni vastastikuse koostöö tugevdamise kohta massihävitusrelvade leviku tõkestamise ja terrorismivastase võitluse valdkonnas ning ELi ja USA 2006. aasta juunis Viini tippkohtumisel tehtud deklaratsiooni rakendamine täies ulatuses;

Q. arvestades, et võitlus rahvusvahelise terrorismi vastu nõuab tugevat seost julgeoleku sise- ja välisaspektide vahel, ning arvestades, et EL peab selle väljakutse puhul püüdlema tervikliku, ühtse ja kõiki sambaid hõlmava lähenemisviisi poole;

R. olles teadlik, et terrorismi ülemaailmne mõõde nõuab ka kogu maailma hõlmavat reageerimist, kus võideldakse terrorismi kõigi mõõtmete, sealhulgas julgeolekuliste, poliitiliste, majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste aspektide vastu;

S. arvestades, et Euroopa Liit on rajatud väärtustekogumile, mida on väljendatud näiteks Kopenhaageni kriteeriumides, ning neid väärtusi tuleb soodustada kõikjal maailmas kui ainsat võimalust vältida terrorismi pikaajalises plaanis;

T. olles teadlik, et terrorismivastase võitluse välis- ja sisemõõtmed on omavahel seotud ja lahutamatud;

U. arvestades, et vältimine ja seega luureteenistuste aruannete ammendava kaalutlemise vajadus on terrorismivastase võitluse põhielemendid, nagu on tõendanud mõned kordunud rünnakud;

V. arvestades, et liidu tegevuse tõhususeks terrorismivastases võitluses on väga oluline tihe koostöö ja tõhustatud teabevahetus liidu institutsioonide, liikmesriikide ja nende vastavate luureteenistuste ning liidu eriagentuuride (nagu Europol ja Eurojust) vahel;

W. arvestades, et ELi terrorismivastane koordinaator mängib väga olulist rolli, ning arvestades, et talle tuleb anda rohkem volitusi ja ressursse;

X. arvestades, et tõhusaks võitluseks rahvusvahelise terrorismi vastu peab Euroopa Liit arendama pigem ennetavat poliitikat kui ainult reageerivat, tõkestavat, kaitse- ja mahasurumispoliitikat;

Y. arvestades, et selleks, et võitlus rahvusvahelise terrorismi ja selle ideoloogia vastu oleks tõhus, peab seda liidus ja liikmesriikides toetama tõeline veendumus ja otsusekindlus ning selle taga peab seisma teadlik ja hästi informeeritud üldsus;

Z. arvestades, et liikmesriigid ei tohi viivitada ühegi terrorismivastase võitlusega seotud kohustuse täitmisega, mis põhineb terrorismivastasel koostööl nii liidus kui ka rahvusvahelisel tasandil;

AA. olles veendunud, et mistahes kultuuri, tsivilisatsiooni või usundi demoniseerimine terrorismivastase võitluse nimel on viga, millel võib olla pidurdav mõju;

AB. arvestades, et islamiterrorismi ohvrite hulka kuuluvad ka islamiusulised ja see terrorism ise on seotud islamimaailmale omaste konfliktide ning võitlusega võimu ja loodusvarade, sealhulgas nafta pärast,

Rahvusvahelise terrorismi vastase võitluse välismõõtme aluspõhimõtted

1. toetab vajadust strateegilise eesmärgi järele võidelda inimõigusi austades kõikjal maailmas terrorismi vastu, saavutades lõppeesmärgina turvalisema Euroopa Liidu ja võimaldades saada liidu kodanikel osa tõelisest vabadusel, julgeolekul ja õigusel rajanevast alast; jagab nõukogu seisukohta, et olenemata teistest terrorismiliikidest kujutavad Euroopa jaoks praegu tõsiseimat ohtu enda väitel islamit kaitsvad vägivaldsed äärmusrühmitused, näiteks kuritegelik Al-Qaeda võrgustik ja sellega liitunud või selle ideoloogiast inspireeritud rühmitused;

2. rõhutab Euroopa Liidu ning selle liikmes- ja partnerriikide vajadust rajada oma ülemaailmne terrorismivastane strateegia ka ÜRO tegevust juhtivatele aluspõhimõtetele, rahvaste ja rahvuste, aga ka kultuuride, usundite ja tsivilisatsioonide vahelisele konstruktiivsele ja tõsisele dialoogile, võttes arvesse osapoolte ettekujutusi ja muresid, ning rahvusvahelise õiguse austamisele;

3. nõuab komisjonilt ja liikmesriikidelt, et nad tagaksid, et ei häbimärgistataks Euroopa territooriumil elavaid, erinevatest diasporaadest pärit inimrühmi, toetades eriti ksenofoobiavastase ja inimõiguste rikkumise vastase võitluse alast poliitikat sisserändajate ja põgenike ühenduste osas, samuti arenguabi projekte, mida viivad ellu rändajad või rändajate ühendused;

4. avaldab kahetsust ÜRO 2005. aasta maailma tippkohtumise suutmatuse üle jõuda kokkuleppele terviklikus terrorismi määratluses ja rõhutab vajadust jõuda rahvusvahelise terrorismi üldtunnustatud määratluseni; kutsub seega nõukogu üles võtma lähtuvalt nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsusest 2002/475/JSK terrorismivastase võitluse kohta [3] ja ÜRO endise peasekretäri Kofi Annani ettepanekus esitatud määratlust [4] arvesse võttes vastu ühise seisukoha, millega sätestatakse terrorismi määratlus;

5. rõhutab tungivat vajadust rakendada täielikult ja nõuetekohaselt Euroopa Liidu terrorismivastases strateegias, tegevuskavas ning radikaliseerumise ja terroristide värbamise vastases strateegias kõrgeimal poliitilisel tasandil vastu võetud poliitilisi meetmeid, nii et neis dokumentides sätestatud ambitsioonikad mehhanismid ja ettepanekud toovad võimalikult kiiresti kaasa konkreetsed ja tõhusad praktilised terrorismivastase võitluse meetmed;

6. tervitab ÜRO peaassamblees vastu võetud ÜRO ülemaailmset terrorismivastast strateegiat ja sellele lisatud tegevuskava, mis võeti vastu 8. septembril 2006; rõhutab vajadust võidelda lähtuvalt ÜRO põhikirjast, nagu see kajastub julgeolekunõukogu resolutsioonis 1624(2005), terrorismi kõikide vormide ja väljendustega, kasutades kõiki olemasolevaid meetmeid; väljendab muret viivituse pärast rahvusvahelist terrorismi käsitleva ülemaailmse konventsiooni vastuvõtmisel; ergutab Euroopa Liidu institutsioone ja mitmeid liikmesriike jätkama peatusteta tööd rahvusvahelise konsensuse saavutamiseks, mis võimaldab võtta ühelt poolt vastu ülemaailmse konventsiooni ja rakendada teisalt tõhusalt ellu strateegias ja tegevuskavas sätestatud meetmed;

7. avaldab kahetsust asjaolu üle, et vaatamata tõenditele terrorismiohu kohta ei ole mõned liikmesriigid veel allkirjastanud ja/või ratifitseerinud mõnda 17 ÜRO terrorismivastase võitluse üldisest vahendist; märgib, et praeguseks on vaid kaks riiki ratifitseerinud 13 konventsiooni ja 78 riiki on ratifitseerinud või liitunud 12ga; peab siiski eriti murettekitavaks asjaolu, et ülejäänud 33 riiki on ratifitseerinud või liitunud ainult kuue või vähema rahvusvahelise konventsiooniga;

8. kutsub neid Euroopa Liidu liikmesriike ja nende partnerid, kes pole seda veel teinud, üles kiitma viivitamatult heaks nimetatud konventsioonide tõhusaks rakendamiseks vajalikud siseriiklikud õigusaktid ning teavitama sellest aegsasti ÜRO asjakohaseid organeid;

9. soovitab Euroopa Liidul kasutada oma välistegevuses asjakohaseid meetmeid, et julgustada riike liituma kõigi terrorismivastaste üldiste vahenditega ja kehtestama vajadusel ÜRO tehnilise ekspertiisi toel kõnealuste konventsioonide ja protokollide sätete rakendamiseks vajalikud siseriiklikud õigusaktid;

10. rõhutab, et Euroopa Liidu välistegevuse esmaeesmärk peaks rahvusvahelise terrorismi vastases võitluses olema vältimine, et tagada, et äärmuslikud või ekstremistlikud rühmitused ja ka riigid ei otsiks abi terrorismist ega toetaks seda oma eesmärkide saavutamise strateegiana; nõuab tungivalt, et liikmesriigid saavutaksid terrorismivastases võitluses suurema institutsioonilise suutlikkuse; on seisukohal, et üldises plaanis peavad Euroopa Liidu terrorismivastases strateegias sätestatud vältimisega seotud eesmärgid selle eesmärgiga sammu;

11. nõuab, et EL tagaks, et terrorismivastase võitluse valdkonnas võetud meetmed ei viiks lõunas asuvate riikide meediasuutlikkuse piiramiseni käsitleda täiesti sõltumatult küsimusi, mis puudutavad vaese ja haavatava elanikkonna õigusi, kelle jaoks uudised on põhiline kanal nimetatud riikidele antava konkreetse abi määratlemiseks;

12. kutsub üles riike, kellega Euroopa Liit on alustanud ühinemisläbirääkimisi või kes on väljendanud kavatsust ühineda Euroopa Liiduga, võtma viivitamatult meetmeid, et saata laiali natsionalistlikud ja fanaatilised organisatsioonid, mis on otseses vastuolus liidu demokraatlike põhimõtetega ning õhutavad vaenu ja rassilist vihkamist;

13. kordab püsivat vajadust teha pidevalt selgeks, et kõigi riiklike ja mitteriiklike osalejate poolne terrorism on vastuvõetamatu ja õigustamatu kõigis olukordades ja kultuurides, sõltumata poliitilistest, filosoofilistest, ideoloogilistest, rassilistest, etnilistest, usulistest või muudest kaalutlustest, millele selle põhjendamiseks tuginetakse, ning kõrvaldada kõik tegurid, mida terroristid võivad ära kasutada, näiteks ohvrite ebainimlik kohtlemine, vägivaldsete konfliktide puhkemine ja kestmine, halb juhtimine, kodanikuõiguste puudumine ja inimõiguste rikkumine, usuline ja etniline diskrimineerimine ning poliitiline tõrjutus ja sotsiaal-majanduslik kõrvalejäetus;

14. peab samuti äärmiselt oluliseks, et vastates Euroopa Ühenduste Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu asjakohasele pretsedendiõigusele, peaks Euroopa Liidu välistegevus rahvusvahelise terrorismi vastu võitlemisel olema suunatud sellele, et takistada terroristide juurdepääsu oma rünnakute läbiviimise vahenditele, näiteks võttes neilt võimaluse reisida, omada juurdepääsu teabevahetusele ja püüda poolehoidjaid, kasutada oma eesmärkide saavutamiseks Internetti, saada rahalist toetust, osaleda rahapesus, saada kätte tava-, tuuma-, bioloogilisi, keemia- või kiirgusrelvi ning saavutada hõlpsalt oma eesmärke;

15. on seisukohal, et Euroopa Liidu terrorismivastasesse strateegiasse kaasatud kaitsemeetmed on selle eesmärgiga kooskõlas, kuid et nende tegelik tõhusus erineb suuresti ning et liidu välistegevuse raames on mitmeid teisi võimalusi;

16. kordab vajadust võidelda ebaseaduslike kapitalivoogude ja rahapesuga Euroopa Liidus (rakendades 2007. aasta detsembriks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta direktiivi 2005/60/EÜ rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta [5]) ja mujal ning teostada tõhusat järelevalvet mitmete islami heategevusasutuste üle;

17. märgib, et liikmesriikidel on kohustus näidata üles valvsust ja soovitab liidul kasutada välistegevuses otsustavalt kõiki tema kasutuses olevaid vahendeid, et panna vajadusel mõjutusvahendite kehtestamise või sunnimeetmetega riike, mis toetavad terrorirühmitusi ja korraldavad, rahastavad, ergutavad või toetavad terroristlikku tegevust, sellest loobuma;

18. toetab reservatsioonideta riikide terrorismi ennetusvõime arendamist õigusriigi edendamise, inimõiguste austamise ja tõhusa kriminaalkohtusüsteemi rajamise ning kvaliteetse hariduse ning usulise ja kultuurilise sallivuse edendamise abil; sel eesmärgil nõuab tungivalt, et kõik rahvusvahelise üldsuse riigid keelustaksid seadusega terroriaktide toimepaneku õhutamise ning takistaksid sellist teguviisi, nagu nõutakse ÜRO 8. septembri 2006. aasta ülemaailmses terrorismivastases strateegias;

19. on seisukohal, et ennetusvõime arendamine nõuab ka riikide otsest vastuseisu terroristlike ühenduste rahastamisele praktilisi vahendeid kasutades, et tagada, et transport on ohutu (nagu on sätestatud kriitilise infrastruktuuri kaitse Euroopa programmis (EPCIP)) (KOM(2004)0702), interneti pakutavate võimaluste kasutamist terrorismivastases võitluses, terrorismi võimalike sihtmärkide kaitse ja rünnakutele reageerimisvõime parandamist, samuti et parandada nende võimet takistada terroristidel soetada tavarelvi või tuuma-, bioloogilisi, keemilisi või kiirgusmaterjale;

20. rõhutab vajadust jätkata saadaolevate rahvusvaheliste vahendite abil inimõiguste ja põhivabaduste kaitsmist terrorismivastases võitluses, võttes arvesse asjaolu, et inimõigused on üldine väärtus ning Euroopa välistegevuse lahutamatu osa, kuid ka asjaolu, et nende rikkumine kahjustab selgelt terrorismivastast võitlust ja kujutab endast demokraatia nurjumist; on seetõttu seisukohal, et ainsad tõhusad rahvusvahelise terrorismi vastases võitluses rakendatavad vahendid on õiguslikud vahendid ning et kõik sõltumatut rahvusvahelist kontrolli vältivad meetmed, näiteks erakorralised üleviimised või väljaspool rahvusvahelist õiguslikku raamistikku tegutsevad vanglad, tuleks rahvusvahelise õigusega keelustada;

21. peab oluliseks, et terrorismivastaseks võitluseks oleks piisavalt inimressurssi ja eelarvelisi vahendeid; toetab mitmeid komisjoni sellekohaseid ettepanekuid; teeb ettepaneku, et Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika (EJKP) raames läbiviidava terrorismivastase tegevuse ühiskulud rahastataks Euroopa Liidu eelarvest; toetab sellise rahvusvahelise fondi loomist, mis pakub majanduslikku abi vähemate vahenditega riikidele, et nad võiksid endale terrorismivastases võitluses edukalt vastutust võtta;

22. on arvamusel, et terrorismi ennetamise ja terrorismivastase võitlusega seotud tegevusele suunatud rahalise toetuse hõlmamine ametlikku arenguabisse vaid õõnestaks veelgi enam "ametliku arenguabi" mõistet ja esmast eesmärki; nimelt vaesuse kaotamist;

23. nõuab, et mis tahes ELi programm, mille eesmärk on terrorismivastase võitluse, jälitustehnoloogia ja teabevahetuse alase koostöö arendamine, sisaldab finantsklauslit, millega eraldatakse üks osa eelarvest põhiõigustega seotud küsimustele ning edasise mõju hindamisele, mida teostatakse sõltumatult;

24. rõhutab liikmesriikidele kindlameelselt, et miski ei õigusta vaesuse vähendamise ja aastatuhande arengueesmärkide saavutamisele pühendunud riikidele määratud abi suunamist riikidele, kes on otseselt seotud terrorismivastase sõjaga;

25. tuletab meelde, et uuenduslike rahaliste vahendite rakendamisel vabastatud täiendavad ressursid ei saa asendada ametliku arenguabi raames juba võetud kohustusi ja on arvamusel, et kui nimetatud uued ressursid on kord juba kättesaadavad, siis ei saa neid kasutada ennetavate meetmete või terrorismivastase võitluse meetmete rahastamiseks vaesusevastase võitluse osas võetavate meetmete arvel, millele nimetatud uued ressursid peavad olema suunatud;

26. juhib tähelepanu asjaolule, et ühise lähenemisviisi arendamine Euroopa Liidu välispiiride haldamiseks võiks endast kujutada terrorismivastase võitluse üht osa ning väljendab sellega seoses muret, et piirikontrolli eest vastutavate organite kasutuses olev tehniline varustus ei ole ühetaoliselt kõrgel tasemel;

27. rõhutab kodanikuühiskonna, samuti valitsusväliste organisatsioonide olulist osa kultuurideülese ja usunditevahelise mõistmise edendamisel konstruktiivse dialoogi abil;

28. on seisukohal, et on oluline arendada kultuuridevahelist dialoogi ja teisi usaldust suurendavaid meetmeid ELis ja sellest väljaspool koos esmase nõudmisega jõuda ELis ühisele arusaamisele mõiste "kultuuridevaheline dialoog" suhtes; samuti on seisukohal, et on oluline uurida soodustavaid tegureid, mis viivad moslemite radikaliseerumise ja värbamiseni Euroopas ja sellest väljaspool;

Euroopa Liidu välistegevuse vahendid terrorismivastaseks võitluseks

29. rõhutab Euroopa Liidu välistegevuse vastumeetmete mitmekülgsust terrorismivastases võitluses ning liikmesriikide vajadust ühendada ja kasutada ühtselt oma poliitilisi, ennetus- ja repressiivvahendeid, politseija õigusalase koostöö ning luure ja teabevahetusega seotud vahendeid ning kõiki teisi ÜRO nõutud ja heaks kiidetud vastumeetmeid, mis moodustavad mitmepoolse strateegia;

30. tuletab meelde oma 28. septembri 2006. aasta resolutsioonis [6] toodud soovitusi ja rõhutab eriti asjaolu, et kui arengukoostöö eesmärkidel hõlmata mitmeid eesmärke, mis on vaid kaudselt või siis üldse mitte seotud strateegiaga, mille on välja töötanud Euroopa konsensus arengu küsimuses ning seoses aastatuhande arengueesmärkide saavutamisega, mille kohta ÜRO peab vajalikuks 50 miljardi USD suurust täiendavat abi aastas, suurendatakse veelgi märkimisväärselt raskusi võidelda tõhusalt vaesuse vastu;

31. nõuab komisjonilt ja liikmesriikidelt terrorismivastase poliitika jätkamist, õõnestamata Euroopa arengukoostööst panust tõhusa vaesusevastase võitluse ja eriti Aafrikas üha pikemate vägivallakonfliktide ennetamise alaste strateegiate väljatöötamisse ja rakendamisse;

32. rõhutab, et ELi reaktsioon terrorismile peab olema proportsionaalne ja suunatud terrorismivastasele võitlusele, võttes eriti arvesse asjaolu, et kuni vastupidiste tõenditeni on terrorismi uute vormide vastase võitluse kõige tulemuslikumad meetmed tõhusad teabe- ja politseiteenistused ehk õiguslik tegevus, mis ei tulene ei arengukoostööalasest ega vaesusevastase võitluse alasest poliitikast;

33. kordab seetõttu oma ettepanekut muuta liidu terrorismivastane poliitika suhetes kolmandate riikidega ühtsemaks ja tõhusamaks:

a) tõhustades asjakohast poliitilist dialoogi eelkõige nende riikidega, kellega Euroopa Liit ja/või tema liikmesriigid on sõlminud assotsiatsiooni- või koostöölepingu või peavad nende üle läbirääkimisi;

b) poliitilise ja kaubandusliku toetuse ning arenguabi abil mõõdukatele islamiriikidele seoses nii terrorismivastase võitluse kui kõnealustes riikides rakendatud poliitiliste, majanduslike ja sotsiaalsete reformidega;

c) tugevdades dialoogi ja koostööd terrorismivastse võitluse vallas liidu peamiste partneritega (Iisrael, Jaapan, Austraalia, Kanada, Venemaa jne), ning eelkõige terrorismivastase võitluse esirinnas oleva USAga, mõjutamata mingil moel inimõiguste kaitse taset;

d) edendades rahvusvahelist konsensust rahvusvahelist terrorismi käsitleva globaalse konventsiooni vastuvõtmiseks ja ÜRO 8. septembri 2006. aasta ülemaailmse terrorismivastast strateegia arendamiseks, sealhulgas terrorismi ühist määratlust;

e) nõudes, et kõik liiduga suhetes püsivad kolmandad riigid allkirjastavad ja ratifitseerivad 17 ÜRO terrorismivastase võitluse üldist vahendit nagu ka piinamise ning muude julmade, ebainimlike või inimväärikust alandavate kohtlemis- ja karistamisviiside vastase ÜRO konventsiooni fakultatiivse protokolli;

f) kolmandate riikidega sõlmitud lepingutes sisalduva terrorismivastase klausli täpse rakendamise ja inimõiguste klausli kohaldamise abil ilma mingite nende sisu kahjustavate ajutiste parandusteta;

g) katkestades poliitilised ja kaubandussuhted riikidega, kes ei suuda püsivalt täita oma kohustust anda teavet ÜRO terrorismivastasele komiteele;

h) institutsioonidevahelise tegevusjuhise sisseviimise abil liidu välissuhtluseks vastavalt Euroopa Parlamendi 25. aprilli 2002. aasta resolutsioonile komisjoni teatise kohta nõukogule ja Euroopa Parlamendile Euroopa Liidu rolli kohta kolmandates riikides inimõiguste edendamises ja demokraatia kehtestamises [7];

i) tugevdades koostööd rahvusvaheliste ja piirkondlike organisatsioonidega, millel on põhiroll rahuvalves ja ülemaailmse julgeoleku tagamises, eelkõige ÜRO (eriti julgeolekunõukogu ja ÜRO terrorismivastase komitee ning ÜRO narkootikumide ja kuritegevuse bürooga), Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni, Euroopa Nõukogu ja NATOga;

j) edendades ja rakendades täpselt ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1540 (2004) eesmärgiga takistada mitteriiklikel osalejatel ja riikidel, mis ei ole tuumarelva leviku tõkestamise lepingu osapooled, omandada tuuma-, keemia- või bioloogilisi relvi, järgides massihävitusrelvade leviku vastast ELi strateegiat, et toetada ja arendada tuumadesarmeerimise uusi algatusi ning ÜRO desarmeerimiskonverentsi taaselustamist;

k) tugevdades koostööd teabevahetuse valdkonnas ning julgeoleku- ja luureteenistuste, sealhulgas liikmesriikide sõjalise luure ja politsei, õigus- ja tolliasustuste vahel, nende hulgas ühise kriisivaatluskeskus (SitCen), Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiridel tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri (Frontex), Europoli, Interpoli ja Eurojustiga ning mitmete pädevate Euroopa tasandi asutustega, terrorismivastase võitluse koordinaatori Gijs de Vries'ga ning, vabaduse, turvalisuse ja õiguse valdkonna eest vastutava voliniku Franco Frattiniga; tõhustades julgeolekuprotokolle ja koostalitusvõimet, hoides rangelt lahus luure ja õiguskaitseorganite tegevuse, nagu on sätestatud paljudes riiklikes põhiseadustes ning eeldusel, et parlamentaarne ja õiguslik kontroll on tagatud;

l) korraliste koosolekute korraldamise abil (vähemalt korra aastas), millel osalevad liikmesriikide vastavad ministrid, vabaduse, turvalisuse ja õiguse valdkonna eest vastutavvolinik, ELi terrorismivastase võitluse koordinaator ning Europoli, Eurojusti, SitCeni ja Frontexi juhid, ning mis keskenduvad üksnes rahvusvahelise terrorismiga võitlemise teemale;

m) soodustades ülemaailmset konsensust seoses vajadusega teha lõpp maksuvabale pangandusele ja teistele läbipaistmatutele maksuparadiisi vormidele, mida terroristid kasutavad finantstehingute varjamiseks;

n) tulirelvade, nende osade ja komponentide ning lõhkeaine ebaseadusliku tootmise ja nendega kaubitsemise vastast protokolli, mis täiendab ÜRO rahvusvahelise organiseeritud kuritegevusega võitlemise konventsiooni ning väike- ja kergrelvade ebaseadusliku kaubanduse ennetamist, tõkestamist ja likvideerimist käsitleva ÜRO tegevuskava rakendamise abil;

o) tugevdades väljaõppe ja muude meetmete abil terrorismivastase võitluse sõjalisi üksusi;

p) suurendades Europoli volitusi, et tagada tema tegevuse tõhusus terrorismivastases võitluses;

q) tõhustades koostööd USAga seoses teabevahetusega ning julgeoleku- ja luureteenistuste, samuti politsei-, õigus- ja tolliasutuste vahelist koostööd;

r) tõhustades liikmesriikide ja kolmandate riikide erijõudude koostööd;

34. tunnustab mitmeid eri kultuuride-, tsivilisatsioonide- ja usunditevahelise dialoogi, sallivuse ja mõistmise edendamise algatusi; on seisukohal, et idee luua nn Euro-Med kodakondsus on näide ulatusliku ja konkreetse algatuse kohta, mis võib aidata edendada väljavaateid piirkonna ühisest tulevikust;

35. rõhutab suuremat koostöö ja kooskõlastamise vajadust USAga võitluses rahvusvahelise terrorismi vastu, tõstes esile vajadust kaitsta inimõiguste aluspõhimõtteid;

36. rõhutab vajadust suurendada ELi terrorismivastase võitluse koordinaatori volitusi ja vahendeid (viidates eelkõige talle antud ebapiisavatele vahenditele), nii et tema tööl oleks suurem mõju ning see oleks kõrgetasemelisem;

37. palub komisjonil ja nõukogul oma välissuhetes nõuda Rooma statuudi allkirjastamist ja ratifitseerimist ning sellest tulenevalt kõikidelt kolmandatelt riikidelt Rahvusvahelise Kriminaalkohtu siduva kohtualluvuse tunnustamist;

38. kutsub nõukogu, komisjoni ja liikmesriikide valitsusi üles võtma tõhusaid praktilisi meetmeid, mis viiksid terroristlike rühmituste keelustamiseni;

39. peab väga oluliseks ergutada stabiilsuse tugevdamist väljaspool liitu, kasutades kõiki välistegevuse kohaldamisalas saadaolevaid vahendeid ja programme, sealhulgas:

a) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. novembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1717/2006 [8] loodud uus stabliseerimisvahend sätestab uue õigusliku baasi pikaajaliseks abiks terrorismivastase võitluse, massihävitusrelvade leviku tõkestamise, organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise, tavadesarmeerimise ja inimeste julgeoleku valdkonnas; meenutab stabiliseerimisvahendile lisatud komisjoni avaldust terrorismivastaste meetmete kohta, milles komisjon võtab kohustuse, et kõigi selle vahendi alusel rahastatavate terrorismivastaste meetmete puhul austatakse inimõigustealaseid kohustusi ja seotud humanitaarõigust ning et komisjon jälgib selle põhimõtte austamist vastuvõtjariikide poolt;

b) kuni selle vahendi jõustumiseni toetust komisjoni poolt välja töötatud abistrateegiale, et aidata kolmandatel riikidel terroriohuga toime tulla nii Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1638/2006 [9] loodud Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrumendiga ning, stabiliseerimisvahendi kui ka Euroopa Ülemkogu nõudmist järgides terrorismivastase võitlusega seotud abi süvalaiendamise abil kõigisse tema abiprogrammidesse;

c) nimetatud strateegia laiendamist kõigisse liidu välistegevuse valdkondadesse ja kõigile peamistele arenguabiprogrammidele, välja arvatud need humanitaarabiprogrammid, mis pole oma olemuselt tingimuslikud;

d) tsiviil- ja sõjalise kiirreageerimise korra kasutamise tugevdamist;

e) nõukogu ja komisjoni poolset kinnitust, et tähelepanu terrorismiohvritele muutub liidu selle valdkonna poliitika nurgakiviks, tagades ohvritele seega täieliku tähelepanu, nii et neid kuulatakse, teavitatakse ja neile antakse igakülgset abi;

f) sarnase ameti loomist ÜRO 8. septembri 2006. aasta ülemaailmse terrorismivastase strateegia raames eesmärgiga pakkuda abi kõigile terrorismiohvritele sõltumata nende kodakondsusest;

40. kutsub komisjoni üles esitama võimalikult kiiresti teatise, millega sätestatakse olemasolevad abiprogrammid ja mehhanismid, et vähendada liidu ja tema kodanike julgeolekuohtusid ja neile vastu astuda, sealhulgas eelkõige ettepanekud ja soovitused parandada liidu abiprogrammide tõhusust ja sidusust;

41. kutsub liikmesriike üles andma suurema panuse ühtsesse kogu ELi hõlmavasse ohtude hindamisse suurendades teabevoolu ELi Nõukogu sekretariaadi kriisivaatluskeskusesse (SitCen); kutsub liikmesriike üles suurendama vaatluskeskuse koosseisu ja selle kasutuses olevaid vahendeid ning kasutama rohkem selle ainulaadseid terrorismiga seotud ühendatud hindamisi, mis sisaldavad teavet välisohtude kohta ning sisemistelt julgeolekuteenistustelt ja Europolilt saadud teavet;

42. soovitab võtta meetmeid, mis viiksid välis- ja siseministritest koosneva nõukogu uue koosseisu moodustamiseni terrorismivastase võitluse puhuks;

43. soovitab rakendada terrorismivastasele võitlusele kohaldatavaid EJKPga seotud ELi lepingu sätteid ning 25. märtsil 2004 Euroopa Ülemkogus vastu võetud terrorismivastase võitluse deklaratsiooni, 21. septembril 2001 Euroopa Ülemkogus vastu võetud tegevuskava 14. ja 15. detsembri 2005. aasta kohtumisel vastu võetud terrorismivastast strateegiat, võttes järgmisi meetmeid:

a) situatsiooniplaanide ühine väljatöötamine, et muuta tõhusaks terrorismivastase võitluse deklaratsioonivastastikuse abistamise solidaarsusklausel,

b) erisõjaväeliste ja/või politseioperatsioonide kasutamine vajadusel EJKP reguleerimisalas osana liidu vastumeetmetest terrorismile;

c) Euroopa põhiseaduse lepingu protokollis 23 sätestatud alaliste struktureeritud koostöö- ja võitlusüksuste uute ülesannete kohandamine;

d) erand ühehäälsuse nõudest politsei- ja õigusalase koostöö kriminaalasjades teatud valdkondades;

Liidu institutsioonide parlamentaarne kontroll rahvusvahelise terrorismi vastase võitluse üle

44. rõhutab ennetustöö suurt olulisust rahvusvahelise terrorismi vastases võitluses ja vajadust jagada reaalaajas kogu usaldusväärsete ja tõhusate infosüsteemide kaudu saadud teavet teiste liikmesriikide ja liidu institutsioonidega ning hinnata rangelt ja professionaalselt mitmete politsei- ja luureteenistuste koostatud aruandeid;

45. palub nõukogul läbi vaadata ja ajakohastada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. novembri 2002. aasta institutsioonidevaheline kokkuleppe Euroopa Parlamendi juurdepääsu kohta nõukogu tundlikule teabele julgeoleku- ja kaitsepoliitika valdkonnas [10], et täiustada praegust salastatud teabe edastamissüsteemi ja tagada, et Euroopa Parlamendile edastatakse kogu saadaolev rahvusvahelise terrorismi vastast võitlust käsitlev teave, tagades et mingil juhul ei salastataks teavet, mille asjakohaste liikmesriikide valitsused või rahvusvahelised organisatsioonid, millesse nad kuuluvad, on riigisiseselt edastanud või peaksid edastama riikide parlamentidele;

46. palub nõukogul mitte piirduda oma aastaaruandes ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) kohta liidu tegevuse kirjeldamisega terrorismivastase võitluse valdkonnas, vaid vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklile 21 pidada tõepoolest Euroopa Parlamendiga nõu seoses peamiste aspektide ja põhiliste valikuvõimalustega selles võitluses, mis on üks Euroopa julgeolekustrateegia, liidu välistegevuse ja kogu ÜVJP prioriteete; peab möödapääsmatuks, et ulatusliku terrorirünnaku korral Euroopa Parlamenti teavitatakse ja temaga peetakse nõu, vajadusel ülalmainitud 20. novembri 2002. aasta institutsioonidevahelises kokkuleppes sätestatud erikomisjoni kaudu;

47. on seisukohal, et terrorismivastane kõrgetasemeline poliitiline dialoog, mis toob iga kuue kuu järel kokku Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni, on hea näide terrorismivastases võitluses hädavajaliku institutsioonidevahelise koostöö jaoks olemasolevatest võimalustest; teeb ettepaneku, et need kohtumised toimuksid vähemalt kord kvartalis ning et Euroopa Parlamendi delegatsiooni kuuluksid ka välistegevuse kolme põhivaldkonna (välispoliitika, rahvusvaheline kaubandus ja arengukoostöö) alaliste komisjonide esimehed;

48. nõuab, et vaatluskeskuse (SitCen) poolt nõukogu jaoks koostatud aruanded edastataks korrapäraselt Euroopa Parlamendile, vajadusel vastavalt ülalmainitud institutsioonidevahelises kokkuleppes sätestatud viisile;

49. peab esmatähtsaks kaasata Euroopa Parlament tihedalt solidaarsusklausli (mille sisseviimise kiideti heaks terrorismivastase võitluse deklaratsioonis) rakendamise mehhanismi, eelkõige juhul, kui vastuvõetud otsused mõjutavad EJKPd;

50. palub komisjonil ja Euroopa terrorismivastase võitluse koordinaatoril esitada Euroopa Parlamendile aastaaruande oma tegevuse kohta terrorismivastases võitluses ja võtta nõuetekohaselt arvesse parlamendi sellekohaseid märkusi ja soovitusi;

51. palub nõukogul uuesti teavitada Euroopa Parlamenti nõukogu 27. detsembri 2001. aasta ühise seisukoha 2001/931/ÜVJP terrorismivastaste erimeetmete rakendamise kohta [11] (terroristlike ühenduste ja rühmituste nimekiri) korralisest ajakohastamisest ja alates 2001. aastast toimunud arengutest;

52. lubab alustada terrorismivastast võitlust käsitlevat tõhustatud dialoogi riikide parlamentidega, et tagada ühine parlamentaarne kontroll mitmete julgeoleku- ja luureteenistuste tegevuse üle, arvestades, et Euroopa Liidu rahvaste esindajana on Euroopa Parlamendi kohus teostada avalikku ja läbipaistvat järelevalvet liidu poolt terrorismivastase võitluse valdkonnas võetud meetmete üle, sealhulgas Euroopa terrorismivastase võitluse koordinaatori ja mitmete sellele ülesandele pühendunud organite tegevuse üle;

*

* *

53. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon Euroopa Ülemkogule, nõukogule, komisjonile, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, Euroopa Nõukogule, ÜROle ja selle eriagentuuridele.

[1] EÜT L 139, 29.5.2002, lk 9. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 14/2007 (ELT L 6, 11.1.2007, lk 6).

[2] ELT C 124 E, 25.5.2006, lk 241.

[3] EÜT L 164, 22.6.2002, lk 3.

[4] "Lisaks olemasolevates konventsioonides sätestatule on terrorism ka igasugune tegevus, mille eesmärk on tappa või tekitada olulisi kehavigastusi tsiviilisikutele või mittevõitlejatele eesmärgiga hirmutada elanikke või sundida valitsust või rahvusvahelist organisatsiooni midagi tegema või tegemata jätma" (määratlus esitati algselt ohtusid, väljakutseid ja muutusi käsitleva ÜRO kõrgetasemelise ekspertrühma 2. detsembri 2004. aasta aruandes).

[5] ELT L 309, 25.11.2005, lk 15.

[6] Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0382.

[7] ELT C 131 E, 5.6.2003, lk 147.

[8] ELT L 327, 24.11.2006, lk 1.

[9] ELT L 310, 9.11.2006, lk 1.

[10] EÜT C 298, 30.11.2002, lk 1.

[11] EÜT L 344, 28.12.2001, lk 93.

--------------------------------------------------