Ärakuulamise eest vastutava ametniku lõpparuanne (1)

Juhtumit AT.39839 – Telefónica ja Portugal Telecom (muutmine)

(2022/C 286/09)

Otsuse eelnõu, mis on adresseeritud a) Telefónica, S.A.-le (edaspidi „Telefónica“) ja b) Pharol SGPS, S.A.-le (edaspidi „Pharol“) (2), on teine otsus käesolevas menetluses. Esimene otsus võeti käesolevas juhtumis vastu 2013. aastal (edaspidi „2013. aasta otsus“) ja Üldkohus tühistas selle osaliselt 2016. aastal (3). Euroopa Kohus kinnitas Üldkohtu otsust 2017. aastal (4).

Kuigi Üldkohus kinnitas 2013. aasta otsuses komisjoni järeldust ELi toimimise lepingu artikli 101 rikkumise kohta, tühistas ta 2013. aasta otsuse artikli 2. Üldkohus oli seisukohal, et 2013. aasta otsuses oleks komisjon pidanud kindlaks määrama rikkumisega otseselt või kaudselt seotud müügiväärtuse, võttes aluseks Telefónica ja Pharoli esitatud asjaolud, mis puudutavad potentsiaalse konkurentsi puudumist nende vahel seoses teatavate teenustega.

MENETLUS

Pärast Üldkohtu otsuseid ja Euroopa Kohtu otsust saatis komisjon Telefónicale ja Pharolile mitu teabenõuet, et täiendavalt kindlaks teha rikkumisega otseselt või kaudselt seotud müügiväärtus, võttes arvesse Üldkohtu järeldusi.

23. juulil 2019 ja 5. novembril 2019 saatis komisjon Telefónicale ja Pharolile asjaolusid käsitleva kirja (edaspidi „asjaolusid käsitlev kiri“), milles teatas neile kavatsusest võtta määruse 1/2003 (5) artikli 23 alusel vastu uus otsus, millega määratakse mõlemale trahv ELi toimimise lepingu artikli 101 rikkumise eest, nagu on täpsustatud 2013. aasta otsuse artiklis 1. Uue otsusega muudetakse 2013. aasta otsust, võttes arvesse Üldkohtu otsuseid ja Euroopa Kohtu otsust.

Telefónica esitas oma seisukohad asjaolusid käsitleva kirja kohta 18. oktoobril 2019 ja Pharol esitas 10. jaanuaril 2020. Telefónica esitas 22. juunil ja 4. augustil 2020 täiendavad märkused.

TELEFÓNICA TÕSTATATUD MENETLUSLIKUD KÜSIMUSED

a) Väidetav vajadus uue vastuväiteteatise ja suulise ärakuulamise järele

Oma vastuses asjaolusid käsitlevale kirjale taotles Telefónica uut vastuväiteteatist ja uut suulist ärakuulamist (6), väites, et asjaolusid käsitleva kirja sisu ja selles tehtud ettepanekuid arvestades peaks komisjon esitama uue vastuväiteteatise ja võimaldama Telefónicale suulise ärakuulamise liikmesriikide esindajate juuresolekul kooskõlas määruses 1/2003 sätestatud menetluse ja menetluslike tagatistega (7). Telefónica ei täpsusta seda taotlust, vaid viitab sarnasusele kohtuotsusega Toshiba ja väidab, et Portugal Telecomi ja Telefónica vahelise potentsiaalse konkurentsi olemasolu analüüs igal turul ja iga teenuse suhtes, millele asjaolusid käsitlevas kirjas viidatakse, mõjutab Telefónicale määratud trahvisumma arvutamise parameetrite hindamise olulisi aspekte (8).

Telefónica argument näib olevat, et kuna asjaolusid käsitlev kiri sisaldab Telefónica trahvisumma arvutamise parameetrite hindamise olulisi aspekte, vajab see mingil viisil vastuväiteteatise esitamist ja suulist ärakuulamist. Telefónica lähenemisviisil ei ole aga kohtupraktikas alust.

Esiteks tuleb sellega seoses meelde tuletada, et liidu akti tühistamine ei pruugi mõjutada ettevalmistavaid meetmeid ja tühistatud meetme asendamise menetlust võib üldjuhul jätkata täpselt sellest punktist, milles õigusvastasus tekkis. Kui tuvastatakse, et tühistamine ei mõjuta varasemaid menetlustoiminguid, ei pea komisjon üksnes tühistamise asjaolu tõttu esitama asjaomasele ettevõtjale uut vastuväiteteatist (9). Käesoleval juhul ei näi Telefónica väitvat, et Üldkohtu otsustega tuvastatud puudus puudutas Telefónica suhtes 2011. aastal enne 2013. aasta otsuse vastuvõtmist esitatud vastuväiteid (10).

Teiseks käsitleb uus otsuse eelnõu üksnes trahvisummade, eelkõige müügiväärtuse üksikasjalikku arvutamist. Nagu otsuse eelnõu punktides 23–26 õigesti märgitakse, ei esita komisjon uusi vastuväiteid ja Telefónica ei väida, et asjaolusid käsitlev kiri sisaldab selliseid vastuväiteid.

Kolmandaks, osas, milles Telefónica vaidlustab uue suulise ärakuulamise võimaldamata jätmist, tuleb märkida, et õigus olla ära kuulatud ei tähenda, et huvitatud isikule tuleb anda võimalus esitada oma seisukohad suuliselt, kuna võimalus esitada kirjalikke märkusi võimaldab ka seda õigust järgida (11). Telefónical oli võimalus asjaolusid käsitlevale kirjale kirjalikult reageerida ja ta esitas komisjonile mitu täiendavat märkust.

Eeltoodut arvestades ei näe ma, et Telefónica seisukoht, mille kohaselt oleks komisjon pidanud esitama uue vastuväiteteatise ja võimaldama uue suulise ärakuulamise, oleks õigustatud.

b) Telefónica argument, et müügiväärtuse suurendamine oleks vastuolus põhiõiguste hartaga (edaspidi „harta“)

Kuna otsuse eelnõus kasutatakse müügiväärtuse kindlaksmääramiseks parandatud võrdlusandmeid, väidab Telefónica, et müügiväärtuse suurendamine uues otsuses on vastuolus harta artikliga 47 (12). Seda seetõttu, et käesoleva artikli kohaselt ei saa kohtuotsused muutuda tühiseks nende haldusorganite aktide tõttu, kes peavad neid täitma. Telefónica leiab, et komisjoni lähenemisviisi kohaselt kaoks kohtuotsuse toime täielikult, (13) mis tekitaks riskiolukorra võimalikule tulevasele apellandile, kes kaalub tühistamishagi esitamist.

Võttes arvesse, et otsuse eelnõus määratud trahvi summat võrreldes 2013. aasta otsusega ei suurendata, ei ole tegemist harta artikli 47 rikkumisega tulenevalt Telefónica poolt 2013. aasta otsuse peale esitatud apellatsioonkaebusest.

JÄRELDUS

Olen seisukohal, et menetluse kõigi poolte õigusest ärakuulamisele on käesoleva juhtumi puhul kinni peetud.

Brüssel, 24. jaanuar 2022 Dorothe DALHEIMER

(1) Vastavalt Euroopa Komisjoni presidendi 13. oktoobri 2011. aasta otsuse 2011/695/EL (ärakuulamise eest vastutava ametniku ülesannete ja pädevuse kohta teatavates konkurentsimenetlustes (ELT L 275, 20.10.2011, lk 29); edaspidi „otsus 2011/695/EL“) artiklitele 16 ja 17.

(2) Portugal Telecom SGPS, SA, mis oli 2013. aasta otsuse algne adressaat, nimetati 2015. aastal ümber Pharoliks.

(3) Kohtuasi T-216/13: Telefónica SA vs. Euroopa Komisjon ja kohtuasi T-208/13: Portugal Telecom SGPS SA vs. Euroopa Komisjon (edaspidi „Üldkohtu otsused“).

(4) Kohtuasi C-487/16 P: Telefónica SA vs. Euroopa Komisjon. Pharol ei vaidlustanud Üldkohtu otsust kohtuasjas T-208/13 (edaspidi „Euroopa Kohtu otsus“).

(5) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003, asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT L 1, 4.1.2003, lk 1).

(6) Pharol ei esitanud sarnast taotlust.

(7) Telefónica vastus asjaolusid käsitlevale kirjale, punkt 9.

(8) Telefónica vastus asjaolusid käsitlevale kirjale, allmärkus 8.

(9) Limburgse Vinyl Maatschappij jt vs. komisjon, C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P kuni C-252/99 P ja C-254/99 P, ECLI:EU:C:2002:582, punktid 73–75 ja 80–81.

(10) Vt Toshiba vs. komisjon, C-180/16 P, ECLI:EU:C:2017:520, punkt 28.

(11) HeidelbergCement AG ja Schwenk Zement KG vs. komisjon, T-380/17, EU:T:2020:471, punkt 634.

(12) Telefónica vastus asjaolusid käsitlevale kirjale, punktid 37–42.

(13) Telefónica vastus asjaolusid käsitlevale kirjale, punkt 38.