1.Sissejuhatus

Euroopa majandus on suurtest katsumustest hoolimata püsinud vastupanuvõimeline. 2016. aastal kasvas nii ELi kui ka euroala majandus peaaegu 2 %. ELi tööturul oli hõivatud 232,9 miljonit inimest. See on läbi aegade kõrgeim näitaja. Euroopa Komisjon kevadprognoosi kohaselt paraneb riikide rahanduse olukord veelgi: euroala valitsemissektori eelarvepuudujääk, mis paar aastat tagasi oli üle 6 %, peaks sel aastal olema 1,4 % ja valitsemissektori võla suhe SKPsse peaks pärast aastaid kestnud järsku kasvu aeglaselt vähenema, jäädes järgmisel aastal napilt alla 90 %. Majanduskasvu soodustavad siseriiklike tegurite vastupanuvõime, toetav majanduspoliitika (sealhulgas leebe raha- ja eelarvepoliitika), maailmakaubanduse järkjärguline elavnemine ja suhteliselt soodne euro vahetuskurss. Majandusarengut pärsivad siiski ikka veel vähene tootlikkus ja kriisi tagajärjed, sealhulgas püsiv ebavõrdsus ja riikidevahelised erinevused. Peamiselt välisteguritest tulenev ebakindlus on endiselt suur ja potentsiaalset majanduskasvu tuleb hoogustada.

Selleks et ELis positiivset suundumust tugevdada ja lähenemist suurendada, peavad liikmesriigid kindlustama majanduse suurema konkurentsi- ja vastupanuvõime ning ühtlasi peab majandus olema kaasavam ja innovatiivsem. See ongi majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta raames esitatud soovituste eesmärk. Toetavas keskkonnas on reforme lihtsam ellu viia ning neid on väga vaja, et säilitada praegusi positiivseid majanduslikke ja sotsiaalseid suundumusi ja toetada meie majanduse moderniseerimist. Hästi väljatöötatud, asjakohases järjestuses rakendatud ja mõju jaotumist arvesse võtvad reformid peaksid aitama anda ELi kodanikele ja ettevõtetele võimaluse panustada majanduskasvu ja saada sellest kasu, edendama lähenemist ja minimeerida muudatuste kahjulikku mõju. Reformide rakendamine lähendab ELi ja euroala riike üksteisele ning tugevdab nende vastupanuvõimet.

Reformide kavandamisel tuleb nõuetekohaselt arvestada iga liikmesriigi sotsiaal-majanduslikku olukorda ja probleeme. Alates 2010. aastast on eelkõige just mõnes liikmesriigis, keda majanduskriis tabas kõige rängemini, vastu võetud olulised tööturureformid. Need reformid on aidanud parandada majanduse kohanemisvõimet, taastada konkurentsivõimet ja suurendada tööhõivet. Reformidega on püütud parandada ka ettevõtluskeskkonda ning finants- ja tooteturgude toimimist. Viimasel ajal on üha enam pööratud tähelepanu sellele, et suunata maksustamine tööjõult mujale ning moderniseerida sotsiaalpoliitikat ja tööturgu, et parandada nende toimimist ning jagada majanduskasvust saadavat kasu ühiskonnas õiglaselt. Täiendavaid jõupingutusi tuleb teha eelkõige toote- ja teenuseturgude reformimisel ning avaliku halduse moderniseerimisel, sest need on investeeringute soodustamise ning suurema kaubandusintegratsiooni ja konkurentsivõime seisukohast olulised valdkonnad.

Reformidega tuleb ka tagada majanduse elavdamise pikaajaline jätkusuutlikkus ja parandada vastupanuvõimet tulevastele majanduslikele ja sotsiaalsetele väljakutsetele. Selleks tuleb rohkem keskenduda reformidele, mis soodustavad investeerimist sotsiaalsesse taristusse ja haridusse, alusharidusse ja lastehoidu ning elukestvasse õppesse. Samuti on vaja rohkem reforme, millega edendatakse teadus- ja innovatsioonisuutlikkust ja suurendatakse tootlikkust. Need reformid võivad aidata järele jõuda liikmesriikidel, kus üha suureneb vajadus spetsialiseeruda teadmistemahukatele tööstusharudele. Samuti võivad need aidata riike, kus tootlikkuse kasv on püsivalt madal. Lisaks sellele tuleb erilist tähelepanu pöörata sotsiaalhoolekande- ja maksusoodustuste süsteemi üldisele tõhususele. Riikides, kus säästud on väga suured ja investeeringud väikesed, on vaja teha lisainvesteeringuid, et tagada majanduslik edu ka tulevikus, eelkõige arvestades rahvastiku vananemist.

Paljud piirangud mõjutavad ikka veel negatiivselt majandustegevust. Välismaised otseinvesteeringud on ikka veel tagasihoidlikud ning kaubandusintegratsioon ja kaubanduse mitmekesistamine teatavates ELi riikides ei ole endiselt piisav. Kutseteenuste piirangud ning ebaproportsionaalsed regulatiivsed nõuded ja koormavad haldusmenetlused teatavate riikide teenustesektoris ei ole kadunud. Riigihanketurgude killustatus ja ebatõhusus püsib. Need tegurid takistavad endiselt kaubandusintegratsiooni siseturul ja aeglustavad ettevõtete integreerumist väärtusahelatesse, tekitades neile lisakulusid või piirates nende turulepääsu. Innovatsiooni ja tootlikkuse edendamine ning ettevõtete, sektorite ja piirkondade majandustulemuste erinevuste vähendamine võimaldab palkade dünaamilist arengut ja aitab suurendada netotulu.

Sotsiaalsed prioriteedid peavad olema reformide keskmes. Valges raamatus Euroopa tuleviku kohta ja aruteludokumendis Euroopa sotsiaalse mõõtme kohta aastaks 2025 juhiti tähelepanu sellele, et taastumine on nii ühiskonna rühmade kaupa kui ka piirkonniti ebaühtlane. Kiiremas korras tuleb tegeleda kriisi tagajärgedega, nagu pikaajaline töötus ning avaliku ja erasektori võlg. Vaja on struktuurireforme, et edendada sotsiaalset õiglust, vähendada sissetulekute ebavõrdsust ja toetada lähenemist parematele tulemustele. Reformikava väljatöötamisel ja rakendamisel tuleks võtta arvesse sotsiaalseid prioriteete ja tagajärgi.

Selleks et aidata lahendada mõned nendest probleemidest ja suunata edasist lähenemist, esitas komisjon ettepaneku Euroopa sotsiaalõiguste samba kohta. Samba eesmärk on kehtestada aluspõhimõtted, et toetada hästi toimivaid ja õiglaseid tööturge ning sotsiaalhoolekande süsteeme. Sammas on kavandatud suunanäitajana uuendatud lähenemise protsessis. Euroopa poolaasta raames tehtud analüüsis ja esitatud soovitustes kajastatakse ja edendatakse Euroopa sotsiaalõiguste samba põhimõtteid, hinnates, jälgides ning võrreldes põhimõtete rakendamiseks tehtud edusamme. Mitmes valdkonnas tehakse võrdlusanalüüs ja vahetatakse parimaid tavasid. Edusamme aitab jälgida sotsiaalnäitajate tulemustabel.

Euroopa poolaasta ja riigipõhised soovitused näitavad liikmesriikide reformide jaoks igal aastal suuna kätte. Liikmesriikidele esitatavaid soovitusi kohandatakse igal aastal vastavalt saavutatud edule ja muutunud olukorrale, kuid need põhinevad kindlalt laiematel prioriteetidel, mis on esitatud komisjoni presidendi kõnes olukorrast Euroopa Liidus ja iga-aastases majanduskasvu analüüsis. Euroala riikidele esitatavad soovitused kajastavad ka soovitusi euroala majanduspoliitika kohta. Euroala soovituste ja riigipõhiste soovituste kooskõla ja järjepidevus on olulised, et tagada euroala tasandil asjakohane poliitikameetmete kombinatsioon ja euroalasisese ülekanduva mõju nõuetekohane kaasamine poliitika kujundamisse. Strateegias „Euroopa 2020“ ja kestliku arengu eesmärkides aastani 2030 esitatud ulatuslikum ja pikemaajaline visioon on iga-aastaste meetmete võtmisel teenäitajaks ning see on täielikult kaasatud Euroopa poolaastasse.

Komisjon on võtnud konkreetseid meetmeid, et parandada ja toetada reformide rakendamist ja omaksvõttu liikmesriikides. Nagu varasematel aastatel, põhinevad soovitused ka tänavu põhjalikul mitmetasandilisel dialoogil Euroopa Parlamendi, liikmesriikide parlamentide, liikmesriikide avaliku sektori asutuste, sotsiaalpartnerite, kodanikuühiskonna ja teiste peamiste sidusrühmadega. Esimest korda konsulteeris komisjon liikmesriikidega riigiaruannete eelnõude üle, mis avaldati veebruaris. Nii ühtlustati arusaamist olulisimatest majanduslikest ja sotsiaalsetest küsimustest. Samuti korraldab komisjon korrapäraseid konsultatsioone sotsiaalpartneritega nii ELi kui ka liikmesriikide tasandil ning on kutsunud liikmesriike üles pöörama suuremat tähelepanu riiklike sotsiaalpartnerite panusele. Näiteks tuleb nad tihedamalt kaasata riiklike reformikavade väljatöötamisse ja seejärel nendega konsulteerida Euroopa poolaasta olulistes etappides. Oma selle aasta riigipõhiste soovituste ettepanekutes keskendub komisjon ka kõige kiiremat tegutsemist nõudvatele küsimustele.

2.Üldised edusammud reformide elluviimisel ja tasakaalustamatuse korrigeerimisel

Paari viimase aasta kogemus kinnitab, et liikmesriigid tegelevad aktiivselt struktuurireformide elluviimisega. Iga riigipõhise soovituse rakendamise edusamme on kõige parem jälgida, kui analüüsida soovituse esitamisest möödunud ajavahemikku tervikuna. Valdava enamiku reformide elluviimisel on saavutatud märkimisväärset edu, kuid nende rakendamise kiirus ja ulatus on liikmesriigiti erinev. Selleks et hõlbustada reformide omaksvõttu liikmesriikides ja aidata kaasa nende paremale rakendamisele, on komisjon keskendunud peamiste makromajanduslike ja sotsiaalsete küsimuste lahendamisele. Euroopa poolaasta varasemates tsüklites on soovitused keskendunud reformidele, mida on võimalik ellu viia 12–18 kuu jooksul. See on küll oluline reformide käivitamisel ja esimeste sammude tegemisel, kuid selline ajakava seab piirangud õige hinnangu andmisele: kogemused näitavad, et reformid toimuvad sageli järk-järgult pikema ajavahemiku vältel ja nende mõju tuleb mõõta aastate jooksul.

Ligikaudu kahe kolmandiku enne 2016. aastat antud riigipõhise soovituse rakendamisel on tehtud vähemalt mingeid edusamme. Alates 2011. aastast on nõukogu igal aastal andnud igale liikmesriigile soovitused. Sihtotstarbelised reformid on sageli ulatusliku mõjuga ning nende ettevalmistamine ja rakendamine liikmesriigi tavade kohaselt nõuab aega. Valitsused, riikide parlamendid, sotsiaalpartnerid, teised sidusrühmad ja kodanikud vajavad aega, peavad pidama arutelusid ja tegema analüüse, et leppida soovitustes käsitletud küsimustes kokku parimad lahendused. Sageli on tegemist kompromisslahendustega, mis eeldavad erinevate majanduslike, sotsiaalsete, institutsiooniliste ja poliitiliste kaalutluste tasakaalustamist.

Varasemate aastate soovituste rakendamisel on edusammud on oluliselt suuremad kui aasta eest esitatud soovituste rakendamisel. See kinnitab tõsiasja, et reformide rakendamine võtab aega ja protsessi tuleb hinnata keskpikas, mitte ainult lühiajalises perspektiivis. Mitmeaastaste reformidega on saavutatud suurimat edu poliitikavaldkondades, mis on seotud eelarvepoliitika ja eelarvejuhtimise ning finantsteenustega. See kajastab suurel määral majandus- ja finantskriisi ületamiseks tehtud jõupingutusi, sest kõrget võlataset ja suurt eelarvepuudujääki tuli vähendada ning finantssektor tuli stabiliseerida. Paljudes riikides on võetud olulisi meetmeid, et parandada pensionisüsteemi jätkusuutlikkust. Edu on olnud aeglasem aga sellistes valdkondades nagu tervishoid ja pikaajaline hooldus, maksubaasi laiendamine, ettevõtluskeskkonna parandamine, juurdepääs rahastamisele ja konkurents teenustesektoris. Osa nimetatutest on pikemaajalised prioriteedid, mille rakendamine võib muutuda pakilisemaks suurenevate rahvastikuprobleemide tõttu ja juhul, kui majanduskasv jääb tagasihoidlikuks. Alates esimest Euroopa poolaastat 2011. aastal on edusammude tempo natuke aeglustunud (hinnates saavutatut aasta pärast soovituste vastuvõtmist). Põhjus võib osaliselt olla selles, et algul olid reformid poliitiliselt lihtsamad ja neid tuli kriisi tõttu kiiremini rakendada. 2016. aasta riigipõhiste soovituste rakendamise käigus on see suundumus siiski peatunud.

Joonis 1. Riigipõhiste soovituste rakendamine: iga-aastane hinnang alates 2011. aastast