ET Euroopa Liidu Teataja C 169/25

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase taotluse avaldamine

2012/C 169/09

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„STORNOWAY BLACK PUDDING”

EÜ nr: UK-PGI-0005-0876-03.05.2011

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus:

„Stornoway Black Pudding”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Ühendkuningriik

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 1.2. Lihatooted (kuumtöödeldud, soolatud, suitsutatud jne)

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

„Stornoway Black Pudding” on Šotimaa Välis-Hebriidide saare Isle of Lewis keskusele Stornoway eriomane verivorst. Vorst on enne küpsetamist sügavat punakaspruuni kuni sügavpruuni värvi. Värvus võib olenevalt üksikustest kohalikest retseptidest erineda.

„Stornoway Black Pudding” koosneb järgmistest ainetest:

— veiserasv,

— kaerajahu,

— sibul,

— lamba, veise või sea veri,

— kuivatatud vere kasutamise korral vesi,

— sool,

— pipar,

— kunstlik või naturaalne vorstinahk.

Muid maitseaineid ei kasutata ning „Stornoway Black Pudding” ei tohi sisaldada sünteetilisi värvi-, maitse-, täite- ega säilitusaineid.

Algupäraselt on toode vorstinahas, silinderjas, vorstikujuline, läbimõõduga 52–72 mm ja pikkusega 150–500 mm ning kaalub 0,5–1,36 kg. Vastavalt tarbijate vajadustele võib vorsti toota ka muus suuruses ja muul kujul, nt rõnga või viiludena.

Toode on tekstuurilt mahlakas ja tihke ning sisaldab väikseid, kuid eristatavaid rasvatükikesi. Suurepärase jämeda tekstuuri annab vorstile Šoti kaerajahu.

Küpsetamisel säilib toote kuju üpris hästi. Pärast küpsetamist on vorst peaaegu must ja väga kergesti lõigatav, kuid ei murene oluliselt. Maitse on lihane, mahlakas, rammus, täidlane ja meeldiv. Toode on külluslikult maitsestatud, kuid mitte liiga vürtsine. Ta ei ole rasvane ning jätab suhu puhta tunde ja mõnusa järelmaitse.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

Retseptid varieeruvad mõningal määral olenevalt tavadest. Mõne retsepti järgi tuleb kasutada peenelt, mõne teise järgi aga jämedalt hakitud aineid, mistõttu võib toote välimuses ja tekstuuris olenevalt valmistaja retseptist esineda teatavaid erinevusi. Retseptides võib veidi erineda ka iga koostisaine osakaal.

Verivorsti „Stornoway Black Pudding” koostisained peavad jääma järgmistesse vahemikesse:

— veiserasv 37–50 %,

— kaerajahu 16–20 %,

— sibul 15–18 %,

— lamba, veise või sea veri 12–26 %,

— kuivatatud vere kasutamise korral vesi,

— sool 0,6–2 %,

— pipar 0,4–2 %,

— kunstlik või naturaalne vorstinahk läbimõõduga 52–72 mm ja pikkusega 150–500 mm.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

Ei ole asjakohane

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Määratletud geograafilises piirkonnas peavad toimuma kõik tootmisetapid, sh

— rasva ettevalmistamine,

— koostisainete segamine,

— kunstlike vorstinahkade täitmine ning

— vorsti keetmine ja jahutamine.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

Ei ole asjakohane

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta:

Ei ole asjakohane

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

Saarel Isle of Lewis asuv Stornoway linn ja piirkonna Stornoway Trust vallad.

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Šotimaale eriomane väikese renditalu pidamine (crofting) on olnud Lewise saarel sadu aastaid peamine elatusviis. Alles viimasel 40 aastal on renditalunikud (crofters) hakanud töötama ka väljaspool talu ja tegelema talupidamisega vaid osaliselt. Selliste väikeste renditalude puhul toimib suures osas naturaalmajandus – Stornoway renditalunikud pidasid väikest lamba-, veise- ja/või seakarja ning pidid tagama, et ükski nende loomade osa raisku ei läheks. Loomi tapsid renditalunikud ühiselt ja kuna puudusid külmutamisvõimalused, jagati liha naabritega, kes omakorda jagasid hiljem oma loomade liha. Nii jätkus liha kogu pikaks talveks.

Selleks et valmistada verivorsti (black pudding), mida tähistatakse Šoti gaelikeelse nimetusega „Marag Dubh” (dubh tähendab musta, inglise keeles black), tapeti loom ning koguti ja hoiti alles tema veri. Sooled eemaldati ja puhastati soolases merevees. Seejärel viidi need talusse tagasi, pöörati pahupidi, asetati kaussi külma vette, lisati merevett ja soola ning jäeti ööpäevaks kaane alla seisma. Pärast seda loputati sooli kõigepealt külmas ja siis kuumas vees. Selle pika protsessi tulemusel pehmenes soolte sisekülg, nii et talunikud said need puhtaks ja valgeks kaapida. Ühe looma sooltest sai vähemalt viis „Marag Dubh” vorsti – „Deasainn” (vatsast), „Brog” (saabas), „Curachd an Righ” (kuninga kroon) ja kaks pikka niudesoolest kaheks jagatud ja seotud vorsti.

Renditalunikud ei saanud endale liha raiskamist lubada ning sõid sama toitu iga päev, kuni see otsa sai. Verivorst sisaldas palju rauda ning oli talunike toidulaua oluline osa ja on seda Stornoway elanike jaoks praegugi. Suurepärase jämeda tekstuuri annab verivorstile „Stornoway Black Pudding” Šoti kaerajahu. Külma kliimaga paikades, nagu Hebriididel, on see tänu rasva suurele kalorsusele ideaalne talveroog.

Verivorsti „Stornoway Black Pudding” valmistamiseks on vaja mitmesuguseid käelisi oskusi:

— veiserasva ettevalmistamine hõlmab rasva puhastamist ja sobiva suurusega tükkideks lõikamist;

— kuivaineid tuleb segamiseks hoolikalt kaaluda, et segu saaks õige, paksu konsistentsiga – seda protsessi hindab oma pilguga lihunik, kes on asjatundja;

— vorstinahad täidetakse masinaga, käsitsi kaasa aidates, ja mõned vorstid seotakse käsitsi;

— pärast vorstide keetmist riputatakse need ükshaaval jahtuma.

Need oskused on koha peal arenenud ja põlvest põlve edasi antud ning tänu sellele on säilinud toote traditsioonilised omadused.

5.2. Toote eripära:

Verivorsti „Stornoway Black Pudding” eripära seisneb kasutatavates koostisainetes (esitatud koguselises järjestuses): veiserasv, kaerajahu, sibul, veri (kuivatatud vere kasutamise korral ka vesi), sool ja pipar. Toode ei sisalda sünteetilisi värvi-, maitse-, täite- ega säilitusaineid ning on toorelt sügavat punakaspruuni kuni sügavpruuni värvi.

Erinevalt muudest piirkonna verivorstidest on Stornoway verivorstide oluliseks koostisosaks veise neerusid ja seljaosi ümbritsev rasv. Tänu selle rasva madalale sulamistemperatuurile (45–50 °C) saab seda verivorsti valmistamisel hõlpsalt tahkena kasutada, kuid samas sulab ta aurutamisel või keetmisel. Kuigi kõnealusel rasval ei ole peaaegu mingit maitset, võimendab ta teiste koostisainete maitset ja annab vorstile kergema tekstuuri. Külma kliimaga paikades, nagu Hebriididel, on see rasv tänu suurele kalorsusele ideaalne talvetoit. Šotimaal kasvatatud kaerajahu annab verivorstile „Stornoway Black Pudding” suurepärase jämeda tekstuuri.

Toote põhiretsept ei ole aastate jooksul muutunud – endiselt kasutatakse üksnes veiserasva, kaerajahu, sibulat, verd, soola ja pipart. Muuta on aga tulnud tootmismeetodeid rangemate hügieenieeskirjade ja suurema nõudluse tõttu. Kõnealuse verivorsti tootmise etapid nõuavad vilunud oskusi. Veiserasv tuleb käsitsi ette valmistada, et see oleks lõigatud ühesuurusteks pisikesteks tükkideks. Kuivained segatakse kõigepealt kas masinaga või käsitsi ning seejärel lisatakse vesi. Kõik koostisained kaalutakse hoolikalt, et saada pudrulaadne paks segu, mida annab mõninga pingutusega segada. Pärast maitsestamist lastakse segu vorstitäitmismasinast vorstinahkadesse. Vorstide täitmiseks pannakse vorstinahk käsitsi masina otsaku külge. Lihasegu voogu reguleeritakse samuti käsitsi. Vorstiotsad seotakse käsitsi nööriga või klammerdatakse masinaga. Pärast keetmist riputatakse vorstid ükshaaval restidele jahtuma.

Verivorsti „Stornoway Black Pudding” võib küpsetada nahaga või ilma, küpsetamisel säilib selle kuju üpris hästi. Pärast küpsetamist on vorst peaaegu must ja väga kergesti lõigatav, kuid ei murene oluliselt. Maitse on lihane, mahlakas, rammus, täidlane ja meeldiv. Toode on külluslikult maitsestatud, kuid mitte liiga vürtsine. Ta ei ole rasvane ning jätab suhu puhta tunde ja mõnusa järelmaitse.

Lihunikud järgivad selle iseloomuliku kohaliku toote valmistamisel põlvest põlve alal hoitud retsepti ja säilitavad seega toote traditsioonilised omadused, mis tulenevad erilistest koostisainetest ja vorsti tekstuurist.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel:

Šotimaale eriomane väikese renditalu pidamine (crofting) on olnud Lewise saarel sadu aastaid peamine elatusviis. Renditalunikud ei saanud endale liha raiskamist lubada ning sõid sama toitu iga päev, kuni see otsa sai. Verivorst sisaldas palju rauda ning oli talunike toidulaua oluline osa ja on seda Stornoway elanike jaoks praegugi.

Verivorsti „Stornoway Black Pudding” eripära seisneb kasutatavates koostisainetes (esitatud koguselises järjestuses): veiserasv, kaerajahu, sibul, veri, sool, pipar ja vesi. Toode ei sisalda sünteetilisi värvi-, maitse-, täite- ega säilitusaineid.

Erinevalt muudest piirkonna verivorstidest on Stornoway verivorstide oluliseks koostisosaks veise neerusid ja seljaosi ümbritsev rasv. Tänu selle rasva madalale sulamistemperatuurile (45–50 °C) saab seda verivorsti valmistamisel hõlpsalt tahkena kasutada, kuid samas sulab ta aurutamisel või keetmisel. Kuigi sellel rasval ei ole peaaegu mingit maitset, võimendab ta teiste koostisainete maitset ja annab vorstile kergema tekstuuri. Enamik piirkonna verivorste valmistatakse seaverest. „Stornoway Black Pudding” valmistatakse aga lamba-, veise või searasvast ning võimaluse korral pärineb veri saarel asuvast tapamajast.

Mõni verivorsti „Stornoway Black Pudding” tootjatest, kes on moodustanud ka oma ühingu, on seda vorsti valmistanud ja müünud alates aastast 1931. Juba sellest ajast on toodet müüdud kõnealuse nimetuse all. Lihunikud on seda nimetust ühiselt kasutanud ning kandnud hoolt selle eest, et säiliksid kõrged tootmisstandardid ja seos Hebriidide traditsioonidega. Tänu sellele on toode oma maitse ja kvaliteedi poolest maailmas üha laiemalt tuntuks saanud ning seda peetakse üheks Suurbritannia parimatest verivorstidest. Traditsiooniliselt renditalunike põhitoiduna tuntud verivorstist on tänaseks saanud üle maailma tuntud hõrgutis.

„Stornoway Black Pudding” on piirkonna turismiga tihedalt seotud – turistid ostavad seda sageli meene või saartele eriomase roana kaasa. See kaubamärk ja seos Stornoway kui tootmispiirkonnaga on maailmas tuntud. Enamikus Šotimaad kirjeldavates reisiraamatutes on seoses Lewise saarega mainitud ka verivorsti (Marag Dubh). Ka Google otsing annab mitusada viidet sellele seosele. Hebriididel on üha rohkem külastajaid ja sealset turismi on aidanud elavdada piirkonna näitamine telesaadetes, nt Monty Halli juhitud saade „Great Hebridean Escape”. Verivorsti „Stornoway Black Pudding” mainiti ajakirja „National Geographic” 2010. aasta jaanuari väljaandes ja see oli olulisel kohal ka Šotimaal turismi propageeriva organisatsiooni Visit Scotland 2010. aasta „Homecoming” kampaanias.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7)

http://www.archive.defra.gov.uk/foodfarm/food/industry/regional/foodname/products/documents/stornoway-black-pudding-pgi.pdf

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.