Kuigi kontrollide üldarv on jäänud suureks, vähenesid need näitajad üldjoontes 2013.–2014. aastal. Kui vaadelda tegelikult kontrollitud tööpäevade arvu lähemalt ja võrrelda seda kontrollitud tööpäevade miinimumarvuga (graafik 2), võib märgata, et enamik liikmesriike tegi rohkem kontrolle, kui on nõutud direktiiviga 2006/22/EÜ. Seda piirmäära ei täitnud neli liikmesriiki: Horvaatia, Leedu, Madalmaad ja Kreeka. Kui esimesed kolm liikmesriiki jäid veidi alla piirmäära, siis Kreekas on piirmäära ja teatatud kontrollide arvu erinevus endiselt suur. Seepärast jälgib komisjon ka edaspidi arengut nendes liikmesriikides ja võtab meetmeid – alustades kõige raskematest juhtumitest –, et tagada direktiivi 2006/22/EÜ nõuetekohane kohaldamine.

Graafikul 1 on esitatud ülevaade kontrollitud tööpäevade arvust igas liikmesriigis jooksval ja eelmisel aruandeperioodil. Keskmiselt täheldati ELis kontrollitud tööpäevade koguarvu 4,8 % vähenemist 158,6 miljonilt 151 miljonile kontrollitud tööpäevale. Veel tuleb märkida, et sellel aruandeperioodil esitati esimest korda ka Horvaatia andmed, millega lisandus 0,5 miljonit kontrollitud tööpäeva.

Direktiivi 2006/22/EÜ artikli 2 kohaselt peavad liikmesriigid looma teedel ja kõikide transpordiliikide ettevõtjate valdustes tehtavate asjakohaste ja regulaarsete kontrollide süsteemi. Need kontrollid peavad hõlmama igal aastal ulatuslikku ja esindavat läbilõiget ringiliikuvatest töötajatest, sõidukijuhtidest, ettevõtjatest ja sõidukitest. Artikli 2 lõikes 3 sätestatakse nõue, et 2013. ja 2014. aastal peab kontrollide miinimumarv moodustama määruse (EÜ) nr 561/2006 kohaldamisalasse kuuluvate sõidukite juhtide töötatud päevadest vähemalt 3 %.

Peale selle teavitasid liikmesriigid komisjoni sõiduaegu, vaheaegu ja puhkeperioode käsitlevate sätete kohaldamise eranditest kooskõlas määruse (EÜ) nr 561/2006 artikliga 13. Erandite ajakohastatud nimekiri on esitatud lisatud dokumendis ja see asub komisjoni veebisaidil.

Komisjon märgib, et üldiselt esitasid liikmesriigid oma aruanded parema kvaliteediga ja õigeaegsemalt kui varasematel aastatel. See kehtib eelkõige määruse (EÜ) nr 561/2005 rakendamise andmete kohta. Siiski soovitatakse riiklike andmete kogumise protsessi veelgi parandada. Andmete esitamist on põhjalikumalt kirjeldatud käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendis (edaspidi „lisatud dokument“).

Liikmesriikide aruanded direktiivi 2002/15/EÜ ja määruse (EÜ) nr 561/2006 rakendamise kohta tuleb esitada standardvormis, mis on sätestatud komisjoni otsuses 2009/810/EÜ. Selles standardvormis on ühendatud nende kahe seadusandliku akti aruandlusnõuded ning sellele kogutakse interaktiivse aruandlusmeetodiga kvantitatiivseid ja kvalitatiivseid andmeid, mis kujutavad endast käesoleva aruande olulist alusmaterjali.

Käesolev aruanne hõlmab ajavahemikku 1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2014. See põhineb peamiselt liikmesriikide aruannetel, mille esitamise lõpptähtaeg oli 30. september 2015. Aruande eesmärk on anda ülevaade sellest, kuidas liikmesriigid on eespool nimetatud seadusandlikke akte rakendanud, ja tõsta esile kehtivate eeskirjade jõustamise ja kohaldamisega seotud peamisi raskusi. Aruanne sisaldab nii kvantitatiivseid kui ka kvalitatiivseid andmeid teedel ja ettevõtjate valdustes tehtud kontrollide ja tuvastatud rikkumiste kohta ning teavet autovedudega seotud tööaja direktiivi rakendamise kohta. Komisjoni aruande juurde kuulub komisjoni talituste töödokument, mis sisaldab lisateavet karistuste ja liikmesriikidevahelise koostöö kohta, täitevasutuste märkusi ja üksikasjalikke statistikaandmeid.

Määruse (EÜ) nr 561/2006 artikli 17 kohaselt peavad liikmesriigid edastama iga kahe aasta järel vajaliku teabe, et võimaldada komisjonil koostada aruanne nimetatud määruse kohaldamise ja kõnealuste valdkondade arengusuundade kohta. Direktiivi 2002/15/EÜ artiklis 13 on sätestatud, et liikmesriigid peavad esitama komisjonile direktiivi rakendamise kohta aruande, milles esitatakse tööturu mõlema poole seisukohad. Aruanded direktiivi 2002/15/EÜ ja määruse (EÜ) nr 561/2006 kohta võib esitada ühes ja samas dokumendis, sest mõlemad seadusandlikud aktid hõlmavad sama kaheaastast aruandeperioodi ja nendega kehtestatakse lisaeeskirjad kaupade või sõitjate veoga tegelevatele elukutselistele sõidukijuhtidele.

Käesolevas aruandes antakse ülevaade sellest, kuidas on liikmesriigid rakendanud nelja omavahel seotud seadusandlikku akti, millega kehtestatakse autovedudega seotud sotsiaalõigusnormid ja nende täitmise kord. Need seadusandlikud aktid on järgmised: määrus (EÜ) nr 561/2006, millega kehtestatakse sõiduaegu, vaheaegu ja puhkeperioode käsitlevad eeskirjad elukutselistele sõidukijuhtidele; direktiiv 2006/22/EÜ, millega määratakse kindlaks nende eeskirjade rakendamise miinimumnõuded; nõukogu määrus (EMÜ) nr 3821/85 sõidumeerikute kohta ehk peamise vahendi kohta, millega kontrollida sotsiaalõigusnormide täitmist sõidukijuhtide seas, ja direktiiv 2002/15/EÜ, millega kehtestatakse lisasätted autovedude alase liikuva tegevusega hõivatud isikute tööaja korralduse kohta (edaspidi „autovedudega seotud tööaja direktiiv“). Praegu hindab komisjon määrust (EÜ) nr 561/2006 ja plaanib esitada 2017. aastal osana maanteeliikluse algatusest ettepaneku selle sihipärase läbivaatamise kohta.

Kontrolliliikidest on direktiivi 2006/22/EÜ artiklis 2 sätestatud teedel tehtavate kontrollide (kontrollitavates tööpäevades) ja ettevõtjate valdustes tehtavate kontrollide suhtarv, mis peaks olema vastavalt vähemalt 30 % ja 50 %. Tuleb rõhutada, et direktiivi 2006/22/EÜ artikli 2 kohaselt arvutatakse see osakaal igas liikmesriigis tegelikult tehtud kontrollide arvu, mitte kontrollitavate tööpäevade miinimumarvu põhjal. Käesoleval aruandeperioodil on enamik kontrollidest tehtud siiski teel. Keskmiselt 77 % kõikidest kontrollidest toimusid teel, mis näitab mõningast paranemist võrreldes 80 %ga eelmisel aruandeperioodil. Üksnes Iirimaa teedel korraldatud kontrollide arv jäi 30 % piirmäärast allapoole.

1.1. Kontrollid teel

Ajavahemikul 2013–2014 kontrolliti teel tehtud kontrollide käigus kokku rohkem kui 6,6 miljonit sõidukit ja ligikaudu 7,4 miljonit juhti. Need näitajad kajastavad vastavalt 23,9 % ja 15 % vähenemist võrreldes eelmise aruandeperioodiga ning näitavad varasemates aruannetes täheldatud langussuundumuse jätkumist. Põhjusi, miks kontrollitud sõidukijuhtide arv on suurem kui sõidukite arv, on kaks: kahe juhiga vedu ning see, et puudu on Taani andmed teel kontrollitud sõidukite arvu kohta.

Teel kontrollitud juhtide absoluutarvu 15 % kahanemisega ei kaasnenud samasugust valdustes kontrollitud juhtide arvu suurenemist ja seega on tulemuseks nii teel kui ka valdustes kontrollitud sõidukijuhtide arvu üldine vähenemine 13 %.

Liikmesriikides korraldatud kontrollid hõlmasid enamjaolt liikmesriigi sõidukeid ja juhte ning moodustasid vastavalt 65 % ja 64 % kõikidest teel kontrollitud sõidukitest või juhtidest. Kuues liikmesriigis, s.o Austrias, Belgias, Luksemburgis, Maltal, Prantsusmaal ja Sloveenias, on olukord vastupidine ja rohkem kontrolliti välisriikide sõidukeid. See võib mõnel juhul olla seletatav nende liikmesriikide suuruse või geograafilise asukohaga. Üksikasjalikud määrad on esitatud lisatud dokumendis. Kuna diskrimineerimiskeeld on üks ELi aluslepingute aluspõhimõtetest ja teel korraldatavate kontrollide peamine nõue, võib komisjon kaaluda sobivate meetmete võtmist, et tagada sõidukijuhtide ja ettevõtjate võrdne kohtlemine liikmesriikides, kus mitteresidentidest sõidukijuhte ja ettevõtjaid kontrollitakse sagedamini.

1.2. Kontrollid ettevõtjate valdustes

Liikmesriikides kontrollitud ettevõtjate arv on jäänud samaks. Võrreldes aruandeperioodiga 2011–2012 täheldati umbes 1 % kasvu. Siiski tuleb arvesse võtta, et käesolev aruanne sisaldab esimest korda Horvaatia ja Soome andmeid. Jooksval aruandeperioodil küündis see arv 147 606 kontrollitud ettevõtjani, mis hõlmas peaaegu 756 000 juhi kontrolli ELis. Ettevõtjate valdustes kontrolliti üle 34,4 miljoni tööpäeva, mis tähendab kasvumäära langemist, sest kui 2009.–2010. ning 2011.–2012. aasta aruandeperioodide vahel oli tõus 17 %, siis eelmise ja käesoleva perioodi vahelisel ajal oli see 11 %. Seega, kuna kontrollitud ettevõtjate võrreldav arv tingis kontrollitud tööpäevade arvu suurenemise, võib eeldada – kui muud tegurid jäävad samaks –, et valdustes korraldatud kontrollide tõhusus suurenes märgatavalt.

2. Rikkumised

Tuvastatud rikkumiste kohta esitasid andmed kõik liikmesriigid, ehkki erineva üksikasjalikkusega. Eelmisel perioodil (2011–2012) alanud rikkumiste arvu vähenemine jätkus ja jooksval aruandeperioodil täheldati tuvastatud rikkumiste arvu 15 % kahanemist võrreldes eelmise perioodiga. Reaalarvudes näitab see, et rikkumised vähenesid aastatel 2011–2012 teatatud 3,9 miljonilt käesoleval aruandeperioodil peaaegu 3,3 miljonile. Sellise languse põhjustas valdustes tuvastatud rikkumiste 25 % suurune märkimisväärne kahanemine koos teel korraldatud kontrollide 7,7 % vähenemisega.

Niisugune muutus osutab ilmselt sotsiaalõigusnormide paremale täitmisele tänu hästi väljakujunenud jõustamistavadele ja juhtide suuremale teadlikkusele sotsiaalõigusnormidest. Seda positiivset mõju võib aga nõrgendada kontrollitud tööpäevade arvu 4,8 % vähenemine või muud tegurid, näiteks sõidumeeriku manipuleerimise tavad, mis moonutavad kontrollide tulemusi.

Järgmisest tabelist selgub, et rikkumiskategooriate osakaal on jäänud eelmiste aruandeperioodidega samale tasemele. Vahe- ja sõiduaja rikkumiste väikese languse nullisid puhkeajaga seotud rikkumiste suurenemine, muu töö kohta andmete puudumine ja sõidumeerikutega seotud rikkumised.





Ajavahemik Vaheaeg Puhkeaeg Sõiduaeg Sõiduaja andmed Sõidumeerik Muu töö kohta andmete puudumine/kättesaadavus 2013–2014 23 % 25 % 16 % 17 % 10 % 8 % 2011–2012 26 % 24 % 19 % 17 % 8 % 6 % 2009–2010 29 % 23 % 18 % 15 % 5 % 8 % 2007–2008 30 % 25 % 20 % 14 % 10 % 1 %

Tabel 1. Teel ja ettevõtjate valdustes tuvastatud rikkumiste kategooriad

Graafik 3. Teel ja ettevõtjate valdustes tuvastatud rikkumiste kategooriad

Teel ja ettevõtjate valdustes tuvastatud rikkumiste kategooriaid kirjeldatakse eraldi lisatud dokumendis.

Eelmise aruandeperioodiga võrreldes alanes aastatel 2013–2014 keskmine tuvastatud rikkumiste määr 11 %, st 100 kontrollitud tööpäeva kohta tuvastati 2,17 rikkumist. Näib, et ettevõtjate valdustes on kontrollid endiselt tõhusamad kui teel tehtavad sihipärased kontrollid, sest rikkumisi tuvastatakse valdustes kaks korda rohkem kui teel. Tuleb siiski märkida, et eelmisel aruandeperioodil oli tuvastamismäär valdustes kolm korda ja varasemal perioodil (2009–2010) viis korda kõrgem kui teel. See muutus tuleneb peamiselt tuvastamismäära märkimisväärsest langusest valdustes – 2011–2012. aasta 5,29-lt alanes see käesoleval aruandeperioodil 3,54-le. Liikmesriigiti on valdustes tuvastatud rikkumiste määr 100 kontrollitud päeva kohta väga erinev, alates 0,02st Bulgaarias, 0,03st Lätis ja Portugalis kuni 14,01ni Saksamaal ja 7,65ni Madalmaades.