ET Euroopa Liidu Teataja C 128/111

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele: „Toiduainete hinnad Euroopas””

KOM(2008) 821 lõplik

(2010/C 128/21)

Raportöör: József KAPUVÁRI

9. detsembril 2008 otsustas komisjon vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 262 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele: „Toiduainete hinnad Euroopas””

KOM(2008) 821 lõplik.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav põllumajanduse, maaelu arengu ja keskkonna sektsioon võttis arvamuse vastu 2. septembril 2009.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 457. istungjärgul 4.–5. novembril 2009. aastal (5. novembri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 75, vastu hääletas 5, erapooletuks jäi 3.

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Toiduainete tarneahela parandamise ning tõhusamaks ja konkurentsivõimelisemaks muutmise keskpunktis ei tohi olla madalate toiduainehindade saavutamine. See jätaks toiduainete ahela praegusele valele teele. Tuleb tagada, et hinna ja kvaliteedi suhe püsib realistlikul tasemel. Madalate hindade eeldamine tootmisahelas piirab lõpuks põllumajandustoodete ja toiduainetarnijate investeeringu- ja uuendussuutlikkust ning tarbijate valikut. Komisjon peab neid tegureid ja nende kõrvalmõjusid keskpikas ja pikas perspektiivis arvesse võtma ning loobuma oma ühesest keskendumisest madalate hindade vahetutele eelistele. Oleks vale väita, et madalad toiduainete hinnad teenivad tarbijate huve. Pigem saavad tarbijad kasu realistlikest hindadest, mis tagavad tarbijate ootustele vastava kvaliteedi, kvantiteedi ja teenuse. Siiski on asjakohane lähenemisviis, mille eesmärk on vähendada hindade kõikuvuse ulatust, tagades seeläbi toiduainete tarneahela suurema usaldusväärsuse ja ennustatavuse.

1.2. Euroopa Liidu huvides on tagada, et tarbijad võiksid pikas perspektiivis nautida ohutuid toiduaineid. Selle saavutamiseks on vajalik ulatuslik omavarustatus. Säästvat põllumajandust on võimalik tagada vaid teadus- ja arendustegevuse, uuenduste ja tehnoloogilise arengu abil ja selleks on omakorda olulised ühise põllumajanduspoliitika vahendid. Siiski tuleb juurdepääs kõnealustele vahenditele korraldada selliselt, et soodustatakse kohandumist turutingimustega, tehes kohustuslikuks teabe edastamise ja koostöö ning võttes üksikasjaliku kaalumise alla maapiirkondade arengu küsimused.

1.3. Tegevusulatust on võimalik laiendada vaid juhul, kui sotsiaalpartnerite konsulteerimine toimub kõige laiemal võimalikul alusel. Igas meetmeid vajavas valdkonnas tuleb läbi viia taustaanalüüs, koostada täpne tegevuskava ja määratleda selgelt pädevused ja kohustused. Kõik see on oluline arvestades, et iga toiduainehindadega seotud meede mõjutab keerukat teguritesüsteemi. Toiduained on peamine ühiskonda kooshoidev jõud: need on strateegiliselt olulised ja neid saadab tarbijate märkimisväärne usaldus. Seda silmas pidades tuleb tootmistingimused korraldada selliselt, et need ei ohustaks pikaajalist jätkusuutlikkust.

1.4. Tavaliselt börsi vahendusel toimuvaid investeeringuid toorainetesse ei ole võimalik piirata. Siiski tuleb leida võimalused, millega leevendatakse nende tegurite mõjusid, mis ei kajasta tegelikku nõudlust, kuna need häirivad põllumajandustoodete tarneahela toimimist Kuigi Euroopa Liit on teadlik oma kohustustest seoses toiduainete tarnetega arengumaadesse, ei tohi unustada, et tema peamine ülesanne on tagada ELi enda kodanike täielik varustatus ohutute toiduainetega, vähendades sõltuvust maailmaturgudest ja säilitades autonoomia.

1.5. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee toetab põllumajandus- ja toiduainetetööstuse konkurentsivõimega tegeleva kõrgetasemelise töörühma loomise algatust. Töörühm loodi komisjoni 28. aprilli 2008. aasta otsusega (2008/359/EÜ). Komitee ootab huviga kõrgetasemelise töörühma töö tulemusi. Töörühma töö kõige olulisemate eesmärkide hulka peaks kuuluma ka võimalikult suure stabiilsuse saavutamine põllumajandus- ja toiduaineturgudel.

2. Komisjoni teatis

2.1. Seoses põllumajandustoodete hindade kiirema kasvuga 2007. aasta teisel poolel kerkisid märkimisväärselt ka toiduainete jaehinnad. Komisjon reageeris sellele teatisega „Toimetulek toiduainete kerkivate hindade probleemiga – ELi tegevussuunad” (KOM(2008) 321 lõplik).

2.2. Komisjon on seisukohal, et toiduainete tarneahela regulatiivsete ja konkurentsivõimega seotud probleemide määratlemine ja lahendamine on selle eesmärgi saavutamisel võtmetähtsusega. Viiest jaost koosnevas teatises analüüsitakse olukorda ja pakutakse välja meetmeid probleemide lahendamiseks.

2.3. Komitee arvates oli põllumajandustoorme hinnatõus tingitud struktuursete ja ajutiste tegurite koosmõjust. Struktuursed tegurid, nt maailma elanikkonna suurenemine, sissetuleku suurenemine kiiresti areneva majandusega riikides ning uute turuväljundite edendamine, on suurendanud nõudlust maailmas.

2.4. „Alates 2007. aasta augustist kuni 2008. aasta juulini moodustas toiduainete inflatsioon (v. a alkohol ja tubakas) ligikaudu 1,0 % kogu inflatsioonist.” Hinnasuundumusi iseloomustasid muu hulgas erinevused töödeldud ja töötlemata toiduainete hinnas, mida mõjutasid mitmed komponendid.

2.5. Komisjoni prognoosi kohaselt väheneb järgmisel kahel aastal toiduainehindade inflatsioon ja toiduainehindade mõju üldisele inflatsioonile.

2.6. Komisjon on seisukohal, et põllumajandustoodete ekspordipiirangud, mille mõned liikmesriigid eelmisel aastal kehtestasid, tegid pigem kahju kui kasu, kuna enam ei olnud võimalik juhinduda turusignaalidest.

2.7. Alates 2006. aasta algusest on investeeringute vood nendele turgudele järsult suurenenud, millest annab tunnistust turuosaliste hoitavate kehtivate futuurilepingute koguhulk.

2.8. Teatis hõlmab tabelit alljärgnevatest tegevusviisidest, mis võivad moonutada konkurentsi:

— kartellid;

— ostukokkulepped;

— edasimüügihinna säilitamine;

— ühe kaubamärgi pealesurumine;

— jaemüüja kaubamärgiga tooted;

— sidumine;

— ainuõiguslikud tarnelepingud;

— sertifitseerimiskavad.

2.9. Analüüsi alusel esitab komisjon neljast peamisest komponendist koosneva tegevuskava ettepaneku, mille eesmärk on parandada toiduainete tarneahela toimimist.

2.10. Komisjon loodab, et 2008. aasta kevadel moodustatud põllumajandus- ja toiduainetetööstuse konkurentsivõimega tegeleva kõrgetasemelise töörühma soovitused peaksid aitama suurendada toiduainete tarneahela konkurentsivõimet.

2.11. Selleks et tegeleda neljandas jaos nimetatud võimalike konkurentsi kahjustavate tegevusviisidega, jätkab komisjon Euroopa konkurentsivõrgustiku raames dialoogi riiklike konkurentsiametitega, et tagada konkurentsieeskirjade ühtlane ja hästikoordineeritud jõustamine kogu ELis, mis on kasulik Euroopa tarbijatele.

2.12. Seoses riiklikul ja/või ühenduse tasandil läbivaadatavate õigusaktidega, mis võivad negatiivselt mõjutada toiduainete tarneahela toimimist, nimetatakse teatises järgmisi õigusakte ja tegevusviise:

— õigusaktid, millega piiratakse uute äriühingute sisenemist turule,

— õigusaktid, millega piiratakse ettevõtete võimet osaleda hinnakonkurentsis,

— tarnijate ja jaemüüjate suhet moonutavad tegevusviisid, mille kasutamist tuleks takistada.

2.13. Komisjon uurib koos teiste toormeturgude reguleerijatega ning tihedas koostöös ELi-väliste reguleerivate asutustega (eelkõige Ameerika Ühendriigi, kus asuvad kõige olulisemad börsid), milliseid meetmeid saaks võtta põllumajandustoorme turgude hinnakõikumise vähendamiseks.

2.14. Komisjon uurib selle tööprogrammi ja asjaomaste meetmete alusel võimalust võtta täiendavaid meetmeid ning teeb ettepaneku, et Euroopa Ülemkogu käsitleb kõnealust küsimust uuesti 2009. aasta detsembris.

3. Üldised märkused

3.1. Põllumajandustoodete hinnatõusu kaasa toonud struktuursed tegurid jäävad keskpikas perspektiivis püsima. Siiski võib viimase kahe aasta kõikumiste põhjal arvata, et põllumajandustoodete turg peab kohanduma hindade suureneva kõikumisega. Praegune majanduskriis on üksnes kahjustanud maailmaturgude nõudlust, mille tulemusel võivad mis tahes hetkel korduda 2007. aasta keskel alanud protsessid, mis muudavad põllumajandusturgude arengu veelgi vähem prognoositavaks. Lisaks on võimatu kohanduda nõudlusega, mis põhineb hindade spekulatiivsel manipuleerimisel ega kajasta nõudluse tegelikku taset, kuna see eeldaks teatud paindlikkust, mis ei ole kooskõlas põllumajandusliku tootmise omaduste ja võimalustega.

3.2. Euroopa Liit on teadlik sellest, et põllumajandushindade kõikumised mõjutavad mitte ainult kogu põllumajandussektorit, vaid toiduainehindade kaudu ka kõiki tarbijaid. Järsud ja suured kõikumised tähendavad, et Euroopa Liidu põllumajandussektori positsioon tuleb ümber vaadata. Põllumajandus- ja toiduainetetööstuse konkurentsivõimega tegelev kõrgetasemeline töörühm on selleks sobiv foorum. Antud kontekstis tuleb selgitada 1) Euroopa Liidu põllumajanduse tulevikku, 2) põllumajanduse tulevast positsiooni Euroopa Liidu poliitikas, 3) seda, kuidas toime tulla turgude avamise tagajärgedega ja 4) kuidas taastada tasakaal toiduainete tarneahelas esinevates suhetes.

3.3. Kuigi territoriaalse spetsialiseerumise osas ei ole Euroopa Liidus alates ühise põllumajanduspoliitika sisseviimisest edusamme tehtud, võib sellest rahvusvahelistel turgudel täheldada selgeid märke. Euroopa Liidu turgude järkjärgulisele avamise tõttu kolmandate riikide kaupadele on Euroopa Liidu põllumajandustootjad sunnitud konkureerima ebavõrdsetes tingimustes. Selle tulemusel kaotavad Euroopa tootjad turuosa. Keskpikas perspektiivis võib see areng tõsiselt ohustada Euroopa maapiirkondade majandust. Seda silmas pidades saab Euroopa Liit avatud kaubanduspoliitikat jätkata vaid juhul, kui erinevad rahalise toetuse vormid põllumajandustootjatele säilivad ja motiveerivad neid piisavalt oma tootmismahtu säilitama.

4. Konkreetsed märkused

4.1. Põllumajandustoorme ja toiduainehindade arengud

4.1.1. Kriisijärgsel perioodil ületab põllumajandustoodete nõudluse kasv tõenäoliselt järjekordselt pakkumise kasvu. Selle tulemusel muutuvad kõnealused tooted tõenäoliselt jällegi atraktiivsemaks riskikapitali jaoks. Kui põllumajandustoodete hinnaerinevused toovad suuremat tulu kui teised finantsturu võimalused, võib see kaasa tuua viimase kahe aasta jooksul kogetuga sarnased hinnakõikumised. Kriisijärgseid majandustingimusi arvestades on selle toimumise tõenäosus väiksem kui 2007. aastal. Sellest hoolimata peame keskpikas perspektiivis olema valmis hindade jätkuvaks kõikumiseks.

4.1.2. Nagu Euroopa Parlament 26. märtsi 2009. aasta resolutsioonis (2008/2175 (INI)) rõhutas, läheb põllumajandustootjatele ja toiduainete töötlejatele üha väiksem osa toidukaupade jaehinnast. Seda silmas pidades on selge, et hinnakõikumistel tarneahela algul on vaid piiratud ja viivitusega mõju jaehindadele.

Toidukaupade jaehindade tõus mõjutab eriti neid, kes kulutavad suure osa oma sissetulekust toidule. Kõnealune nähtus on tihedalt seotud konkreetse riigi majandusarengu tasemega, mistõttu mõjutab toiduainete hinnatõus kõige enam Euroopa Liidu uute liikmesriikide inflatsiooni. Kõnealustes madalama sissetulekuga riikides võivad kulutused toiduainetele ulatuda 40–50 %ni majapidamise kogusissetulekust.

4.1.3. Järgmisel paaril aastal püsivad toiduainete hinnad tõenäoliselt kõrgemal 2002.–2006. aasta keskmistest hindadest, kuid jäävad siiski allapoole 2007. aasta lõpu taset. Samal ajal jäävad hinnad äärmiselt kõikuvaks. Üks viimase kahe aasta soovimatu muutus on see, et hinnad on muutunud tundlikumaks turuteabe suhtes. Kuna tõenäoliselt kasvab teabe hulk nii pakkumise kui ka nõudluse tegurite poolel, kõiguvad hinnad ka edaspidi. Ka meedial on siin oluline roll, kuivõrd tõhus meedia annab turgudele kohest teavet kõige maailmas toimuva kohta.

4.1.4. Euroopa Liidu põllumajandustootjad peavad valmistuma vastama pidevalt kasvavale toiduainete nõudlusele. Parandada tuleb nii Euroopa Liidu põllumajandustoodangu kvantiteeti kui ka kvaliteeti. Siiski kannab ühine põllumajanduspoliitika märkimisväärset vastutust selle eest, et Euroopa Liidu turgude järkjärguline avamine ei õõnestaks Euroopa põllumajandus- ja toiduainesektori konkurentsivõimet. Euroopa Liit vajab pikaajalist põllumajandusstrateegiat, milles oleks määratletud see, millises ulatuses peaks ühendus püüdlema eri toodete omavarustatuse poole. Siiski tuleb leppida sellega, et keskpikas perspektiivis tuleb Euroopa Liitu arvukalt tooteid importida.

4.2. Spekuleerimise mõju toiduainete toormehindadele

4.2.1. Erinevatest pensioni-, investeerimis- ja riiklikest fondidest pärit kapitali hulk rahvusvahelistel finantsturgudel kasvab pidevalt vahetuslepingute, pankade ja rahvusvaheliste konglomeraatide tõttu. Suurusest tulenevalt avaldavad viimatinimetatud märkimisväärset mõju turgudele, kus nad tegutsevad. Kuna neil ei õnnestunud saada rahuldavat tulu traditsioonilistest investeeringutest, on nad muutunud toormeturgudeks.

4.2.2. Arvestades kõrge riskitasemega investeeringute spekulatiivset olemust, mõjutavad nad hindu lühiajalises, ent mitte pikas perspektiivis. Põllumajandus peab kõnealust arengut, samuti nagu finantsturgude üldisi arenguid arvesse võtma. Finantsturgude tooted, mis toovad kaasa olulised kõikumised põllumajandustoodete hindades ja ei kajasta tegelikke tootevooge, avaldavad ebasoodsat mõju hinnamuutustele füüsilistel turgudel.

4.3. Toiduainete tarneahela toimimine

4.3.1. Nagu komisjon selleteemalises töödokumendis (SEC(2008) 2972) ka märgib, valitseb tihe seos viimasel kahel aastal põllumajandusturgudel toimunud sündmuste ja toiduainete tarneahela toimimise häirete vahel. Põllumajandustoodete hindade jaotus tarneahelas kajastab vahetult iga lüli suutlikkust kaitsta oma huve.

4.3.2. Konkurentsiametid, kes peavad hindama toiduainete tarneahela konsolideerumisprotsessi konkurentsi kahjustavat mõju, võivad leida end väga keerulisest olukorrast. Oluline on tegeleda teatud juhtudel esinevate konkurentsi kahjustavate tegevusviiside ja konkurentsiõiguslike probleemidega suhetes toiduainetarnijate ja tootmisahela kaubandusetapi osade vahel, et kohandada tingimusi vastavalt tegelikele majandus- ja turutingimustele. Nagu komisjon esile tõstab, tuleb kogu ELis tagada konkurentsieeskirjade ühtlane ja hästikoordineeritud jõustamine. Toiduainete tarneahel on piisavalt killustatud tagamaks, et üksikutel tehingutel ei näi ühtse turu vaatepunktist olevat konkurentsi kahjustavat mõju. Dokumendis käsitletud tegevusviisid näitavad, et konkreetse riigi või toote puhul võib teatud kontsentreerumistasemel olla tõsiselt konkurentsi kahjustav mõju. Sellise töötlemisvõimsuse tekkimine, mis võib mastaabisäästu silmas pidades saavutada juhtiva positsiooni teatud toote turul, võib vähendada tarbija valikuvõimalusi ja sundida väikesi ja keskmise suurusega ettevõtteid turult lahkuma. See kehtib veelgi enam hetkest, mil jaemüüja kaubamärgiga tooted hakkasid avaldama märkimisväärset mõju. Samal ajal võib praegune hinna konkurentsivõime domineerimine ettevõtete kaubanduspoliitikas kaasa tuua madalama toiteväärtusega tooted. Kuigi toiduohutuse tase kasvab, tähendab looduslike koostisosade asendamine madalama toiteväärtusega kunstlike koostisosadega seda, et järjest enam ei täida toiduained tarbijate nõudmisi kvaliteetse toidu osas.

4.3.3. Komitee teeb ettepaneku, et tabelis 1 toodud konkurentsi kahjustavate tegevusviiside hulka lisataks ka suurte jaemüüjate poolt kasutatav tagasimaksemeetodid. Kõnealused meetodid võimaldavad ühest küljest lahutada tarnijate hinnad ja tegelikud kulud ja teisest küljest jaemüüjate ja tarbijate poolt makstavad hinnad. Selle tulemusel on võrdlushinnad seatud ebareaalselt madalale tasemele, mis on oluliselt madalam sellest, mille võiks saavutada suurema tõhususega. Konkurentsi kahjustavad tegevusviisid, nagu kartellid ja ainuõiguslikud tarnelepingud on selgelt vastuvõetamatud, nagu ka juhtpositsiooni kasutamine tarnijatele ühepoolsete tingimuste pealesurumiseks. Samal ajal varjutab kõnealune topeltkasumi tehnika – jaemüüjad saavad tänu tagasimaksetele märkimisväärset kasumit mitte ainult ostjate, vaid ka tarnijate arvelt – kaubanduslikku kasumit ja aitab moonutada sissetulekute jaotumist toiduainete tarneahelas. Tegemist on konkurentsi kahjustava tegevusviisiga, kuna see nõuab, et tarnijad kohanduksid hinnaga, millel on vähe seost tootmiskuludega.

4.3.4. Komitee nõustub täielikult komisjoni väljendatud murega seoses mõningate konkurentsi kahjustavate tegevusviisidega, mis võivad muuta toiduainete tarneahela toimimist. Seoses sellega näib selge, et tootjate, töötlejate ja jaemüüjate vahelise jõudude tasakaalu puudumine vajab rohkem tähelepanu. Jõudude koondumine allapoole asetab jaemüüjad tootjate ja töötlejatega võrreldes juhtpositsioonile, võimaldades rakendada soovimatuid kuritarvituslikke tegevusviise. Seda silmas pidades peaks lähenemisviis tarbijate heaolule keskenduma madalamate hindade saavutamisele mitte ainult lühiajalises, vaid ka pikas perspektiivis, võttes samas arvesse nii otseseid kui ka kaudseid mõjusid, et ennetada tarnijate rahalisi raskusi, teabe puudumist, piiratud valikuvõimalust ja pikas perspektiivis isegi kõrgemaid hindu.

5. Tarneahela paremaks muutmise tegevuskava

Hüvitiste korrektse jaotuse tagamine tarneahela üksikutel etappidel on väga keeruline ülesanne, mille paljud aspektid nõuavad ulatuslikku sekkumist turuprotsessidesse. Sellised meetmed on siiski vältimatud, et parandada Euroopa toiduainete konkurentsivõimet tegelikul alusel.

5.1.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tervitab komisjoni jõupingutusi turu läbipaistvuse suurendamisel. Alati on kasulik paremini mõista, kuidas turg toimib ja milline roll on ahela erinevatel lülidel. Kõnealuse ahela üksikasjalik analüüs on väga oluline, et ametiasutused saaksid vigade või katkestuste esinemisel võtta asjakohaseid meetmeid. Seega toetab komitee täielikult komisjoni poolt teatises pakutud tegevusssuunda ning teeb täielikult koostööd selle elluviimisel.

Sellest hoolimata peab komisjon silmas pidama, et tingimused on valdkonniti ja riigiti väga erinevad ja seetõttu on hindade erinevust põhjustavad tegurid pigem dünaamilised kui staatilised.

Kõik komisjoni jõupingutused luua alaline vahend toiduainehindade ja sissetulekute jaotuse jälgimiseks ahelas tuleks üles ehitada neile tõsiasjadele ning selle tulemusi tuleks käsitleda pigem võrdlusaluse kui vääramatu tõena.

5.1.2. Toiduainete tarneahelat on võimalik konkurentsivõimelisemaks muuta vaid juhul, kui ahelas toimub märkimisväärselt tihedam koostöö. Tõepoolest tähendab mõiste „ahel”, et iga lüli teeb koostööd vaid vahetult naaberlülidega, samas kui tõeline efektiivsus on tagatav vaid juhul, kui kõik teevad ühiselt tööd ühistes huvides. Kui tõesti ollakse seisukohal, et tarbijate vajadused peaksid toodete kaudu määratlema tingimused, mille alusel toiduainete tarneahel töötab, peavad ahelaosalised selle üle tõsiselt järele mõtlema.

5.1.3. Euroopa Liit peab mõistma, et mitmete komisjoni teatises käsitletud teguritega ei ole võimalik tegeleda konkurentsipoliitika meetmega. Konkurentsialaste õigusaktide ühtlustamine ja koostöö konkurentsiametite vahel on tõhus vaid traditsiooniliste konkurentsi kahjustavate tegevusviiside puhul (nagu kartellid ja eksitav reklaam). Kogemus näitab, et konkurentsieeskirjad ei sobi asjaosaliste keeruka vastastikse sõltuvuse tõttu tabelis 1 loetletud olukordade lahendamiseks. Teatud jaemüügikettide mõju turul ei õigusta konkurentsiametite sekkumist ühenduse tasandil, kuigi tarnijate vaatepunktist on oluline, et sõltuvus üksikutest jaemüüjatest ja sisseostukeskustest on muutunud nende turul püsimise otsustavaks teguriks. Selle tulemusel on jaemüüjate ja tarnijate koostöö muutunud ühepoolseks.

Samal ajal võivad konkurentsieeskirjade kohased rangemad sanktsioonid aidata tõhusalt vältida tegevusviise, mis hõlmavad tarbijate eksitamist.

Järgmise paari aasta jooksu jätkub töö tarbijakaitse läbivaatamise vallas. See on seotud toiduainete kvaliteediga, mis tänu avatumatele turgudele saabuvad ühtsele turule kolmandatest riikidest, ning sellega, millistes tingimustes on need toiduained toodetud. Muu hulgas kajastab impordi kasv keskendumist hindadele ja toiduainete odavnemisele. See on siiski seotud suurenevate ohtudega seoses madalama toiduohutuse ja tarbijakaitse tasemega, võttes arvesse, et suur osa impordist pärineb piirkondadest, kus toiduainete tootmise kultuur on märksa madalamal tasemel kui Euroopas.

5.1.4. Jaemüüjate kaubanduspoliitikasse sekkumine on võimalik vaid piiratud ulatuses. Sellest hoolimata tuleks määratleda kõik võimalikud sammud, mis aitavad suunata suurte jaemüüjate kaubanduspoliitika tähelepanu keskpunkti eemale hindade alandamiselt (või mõnel juhul madalaima hinna saavutamiselt). Kõnealune tähelepanu keskpunkt on põhjustanud praeguse ebaühtlase sissetulekute jaotumise toiduainete tarneahelas ja see mõjutab ka tarbijate suhtumist.

5.1.5. Euroopa Liit võib vaid tõhusamalt tegutseda toiduainete tarneahela häirete korrigeerimisel ja teha seda tõhusamalt, kui tal on võimalik tugineda vajalikule teabele. Euroopa Liidu üks järjekordne oluline ülesanne on suurendada Euroopa tarbijate teadlikkust nii, et neil oleks võimalik teha teadlikumaid otsuseid. Tarbijad on Euroopa põllumajandus- ja toiduainetööstuse püsimise ja säästva arengu võti. Tarbijate teadlikkus Euroopas võib aidata ellu viia ühenduse üht aluspõhimõtet – ühenduse toodete eelistamist. See on põhimõte, mis on GATTi ja WTO läbirääkimiste käigus paratamatult kõrvale jäetud.

Järelevalvevahendi väljatöötamisel tuleb sellesse kaasata stiimuleid turul tegutsevate ettevõtete jaoks, et nad varustaksid süsteemi usaldusväärse teabega. Näiteks võiks see hõlmata maksukontrolle, maksuvabastusi ja toetusi. Läbipaistvuse tagamine vabatahtlikkuse alusel ei ole reaalne võimalus.

5.1.6. Selleks et leevendada spekulatsiooni negatiivseid mõjusid, tuleb kaaluda regulatiivsete sammude võimalust tagamaks, et börsil oleks lubatud vaid need tehingud, mille tagatiseks on reaalsed kaubagarantiid. See oleks vastukaaluks praegustele turutavadele, mis võimaldavad väga piiratud kaubavoogudel avaldada märkimisväärset mõju turuhindadele, mis omakorda muutuvad hinnakõikumisteks füüsilisel turul.

5.1.7. Lühemad toiduainete tarneahelad

Põllumajandustootjate ja tarbijate vaheliste vahendajate arvu vähendamine võiks aidata ahelal tõhusamalt toimida. Julgustada tuleks tootjate ja tarbijate vahetuid suhteid, võttes eeskuju koolilastele piima ja puuviljade jagamise programmidest. Üks kõige ilmsem viis seda teha, on soodustada traditsioonilisi taluturge. See aitaks lisaks arvukatele muudele eeslitele säilitada maapiirkondade elustiili ning hoida turul väikesi ja keskmise suurusega talusid.