[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel, 3.7.2008

KOM(2008) 424 lõplik

Ettepanek:

NÕUKOGU SOOVITUS

noorte vabatahtlike liikuvuse kohta Euroopas {SEC(2008) 2174} {SEC(2008) 2175}

(esitanud komisjon)

SELETUSKIRI

Ettepaneku taust

Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Käesoleva algatuse eesmärk on edendada noorte vabatahtlike liikuvust Euroopas ning see moodustab osa ELi uuendatud sotsiaalmeetmete kavast „Võimalused, juurdepääs ja solidaarsus 21. sajandi Euroopas”. Kõnealuse algatusega püütakse luua noortele vabatahtlikele uusi võimalusi liikumiseks kõikjal liikmesriikides ning aidata kaasa noorte hariduse arendamisele ja kättesaadavusele, arvestades, et vabatahtlik töö on üks oluline mitteformaalse õppimise vorm. Samas aitab see luua üksikisikute ja ühiskonna vahelist solidaarsust.

Noorte liikuvuse edendamiseks kutsutakse liikmesriike üles riiklikul tasandil täiustama kodanikuühiskonna ja/või valitsusasutuste loodud vabatahtlikuna töötamise programmide koostalitusvõimet ning suunama oma tegevust piiriülese vabatahtliku töö takistuste likvideerimisele. Riikidevaheline vabatahtlike liikuvus suurendab kodanike teadlikkust teiste ELi riikide ja nende tööturgude kohta ning edendab sotsiaalset kaasatust ja tööalast konkurentsivõimet. Noorte vabatahtlike piiriülene liikuvus võib oluliselt kaasa aidata Euroopa konkurentsivõime ja solidaarsuse suurendamisele ning eelkõige tugevdada Euroopa kodakondsuse tunnetamist.

Piirangud noorte vabatahtlike piirülese liikuvuse alal raiskavad inimressursse. Piiriülene vabatahtlik tegevus võib mitteformaalse õppimise kaudu arendada noorte oskusi ja pädevusi, mis suurendavad nende tööalast konkurentsivõimet. Võttes arvesse kõrget noorte töötuse taset paljudes ELi osades on vabatahtlik töö sillaks koolihariduse ja tööturu vahelise lõhe ületamisel. Tänasel globaliseeruval turul hinnatakse kõrgelt inimesi, kes räägivad mitmeid keeli ja on multikultuursed. Selleks et loovus ja innovatsioon saaksid areneda, peaksid ELi noortel olema võimalikult laialdased võimalused oma silmaringi avardamiseks ja potentsiaali realiseerimiseks. Luues rohkem võimalusi piiriüleseks vabatahtlikuks tööks kõikidele noortele kogu Euroopas, aitame kaasa Euroopa noortepakti rakendamisele ja Lissaboni strateegia eesmärkide saavutamisele.

Noorte vabatahtlik töö aitab tugevdada Euroopa solidaarsust, kuid selline tegevus võib teenida ka muid ühiseid eesmärke, näiteks kodanikukaitse, sotsiaalne kaasatus, kultuuri säilitamine, piirkondlik areng ning keskkonnakaitse. Samuti on ELil Euroopa projekti kui terviku arenguks vaja suurendada noorte eurooplaste teadlikkust ELi väärtusest. Käesoleva algatuse raames aitavad ELi meetmed eemaldada tehnilisi ja administratiivseid piiranguid, mis takistavad kodanikel panustamast solidaarsuse eesmärki – mida paljud noored peavad oluliseks – kaitstes ja väärtustades samal ajal erinevaid süsteeme ja traditsioone, mis eksisteerivad Euroopas praegu ja jätkavad arenemist ka tulevikus.

Üldine taust

Noorte vabatahtlike töö olulisus on viimastel aastatel kasvanud nii riiklikul kui ka Euroopa tasandil. Valitseb üldine arusaam, et vabatahtlik töö mängib noorte sotsiaalses, ametialases ja majanduslikus integratsioonis olulist rolli (eriti vähemate võimalustega noorte puhul) ning toob kasu kogukondadele, kus vabatahtlikud tegutsevad.

Piiriülese vabatahtliku töö puhul on kasu veelgi suurem. Kogemused näitavad, et vabatahtlikuna teises riigis saadud kogemus mõjutab noort inimest ja tema isiklikku ja ametialast arengut oluliselt. Piiriülese vabatahtliku töö kasulikkus on selge neile, kes on sellega seotud olnud: 62% endistest Euroopa Vabatahtliku Teenistuse (European Voluntary Service (EVS)) (üks programmi „Aktiivsed noored”[1] tegevustest) vabatahtlikest leiavad, et see kogemus on parandanud nende karjäärivõimalusi. Vabatahtlike osalus ja tegevus rikastab nii kultuuriliselt kui ka majanduslikult ka piiriülest kogukonda, kus noored vabatahtlikud tegutsevad.

Nõudlus vabatahtlikuna töötamise võimaluste järele on samuti suurenenud: Vabatahtliku Teenistuse Organisatsioonide Ühenduse (AVSO) poolt 2008. aastal 138 vabatahtlike organisatsiooni seas läbi viidud uuringu kohaselt on võrreldes 2007. aastaga neisse kuulunud vabatahtlike arv 2008. aastal kasvanud[2]. 2007. aastal rahastas EVS ligikaudu 4000 mõnes teises liikmesriigis töötavat noort vabatahtlikku, rahuldades 74% esitatud taotlustest. Kõnealusel aastal tuli EVSi eelarvet suurendada muude programmi „Aktiivsed noored” meetmete arvelt. EVSile esitatud taotluste arv on juba praeguse seisuga käesoleval aastal kasvanud 17% võrra.

Potentsiaalse nõudluse osas leidis 2007. aasta Eurobaromeetri[3] uuring liikmesriikide noorte kohta, et samal ajal kui ainult 16 % intervjueeritud noortest osaleb vabatahtlikus tegevuses, oleks vabatahtliku töö kogemusest huvitatud 74 %, kui oleks rohkem programme, mis seda julgustaksid. Euroopa Liidus elab hetkel 96 miljonit noort vanuses 15-29 eluaastat. Isegi kui kõigist kõnealuse vanuserühma noortest sooviks piiriüleses vabatahtlike projektis osaleda vaid 1%, tähendaks see, et aastas oleks välismaal 64 000 noort vabatahtliku.

Peamine ELi liikmesriikide vahelist piiriülest vabatahtlikku tegevust piirav asjaolu

Hoolimata suurest huvist üleeuroopalise vabatahtliku tegevuse vastu, on võimalused sellel alal tõsiselt piiratud ning riiklikud kodanikuühiskonna või valitsusasutuste korraldatud programmid üksi ei suuda piiriülese vabatahtliku töö alal kehtivale nõudlusele vastata. Erinevate liikmeriikide programmide koostalitusvõime puudulikkus ning kättesaadava teabe vähesus tähendab, et kui EVSi piiratud võimalused välja arvata, siis on sageli lihtsam töötada vabatahtlikuna arenguabi raames väljaspool Euroopat, kui olla vabatahtlik teises ELi riigis.

Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid

Soovituse ettepanek on üks paljudest Euroopa tasandi algatustest, mille eesmärk on liikuvuse suurendamine. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 2001. ja 2006. aasta soovitusted[4] piiriülese liikuvuse kohta on olulised dokumendid selles valdkonnas, kuid neis keskendutakse peamiselt tudengitele ja õppejõududele ning tunduvalt vähem vabatahtlikele. Nimetatud soovitustes tegeldakse selliste üldiste küsimustega nagu tunnustamine, takistused ja liikuvuse tingimused, kuid neid on vähe konkreetseid ettepanekuid, milles käsitletaks piisavalt noorte vabatahtlike konkreetseid vajadusi.

Euroopa tasandil tõi noorte vabatahtlike riiklike programmide koostalitusvõime puudulikkusest tingitud probleemi esile Euroopa Parlament, kes tegi olukorra parandamiseks ettepaneku võtta ettevalmistavaid meetmeid 2008. aasta eelarvest projekti Amicus kaudu. 2008. aasta aprillis võttis Euroopa Parlament vastu Euroopa Parlamendi liikme Marian Harkini koostatud aruande „Vabatahtliku tegevuse osatähtsus majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse toetamisel”[5]. Aruandes julgustatakse liikmesriike ning piirkondlikke ja kohalikke omavalitsusi tunnustama vabatahtliku töö väärtust sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse edendamisel ning soovitatakse edendada piiriüleseid vabatahtlike projekte.

Kolmandate riikide kodanike riiki lubamise tingimused õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil on kehtestatud nõukogu direktiivis 2004/114/EÜ,[6] mis võimaldab anda kolmandate riikide kodanikele, kes taotlevad liikmesriigi territooriumile lubamist vabatahtliku töö eesmärgil, spetsiaalse elamisloa.

Euroopa vabatahtlik teenistus on olnud Euroopa Liidu noorte programmide lahutamatu osa alates 1996. aastast ning seda on pidevalt edasi arendatud. Euroopa vabatahtlik teenistus võiks seega olla üks näide riigipiire ületava vabatahtliku töö kohta. Euroopa vabatahtlik teenistus peab siiski veel saavutama samasuguse laialdase tuntuse nagu ERASMUSe programm ning Euroopa vabatahtliku teenistuse pakutavad võimalused on –ja jäävad ka edaspidi –piiratuks.

2002. aastal alguse saanud noorsoopoliitika avatud koordinatsioonimeetod on aidanud palju kaasa noorte vabatahtliku töö poliitilises päevakorras püsimisele ja selle tulemusena võeti 2004. aastal vastu ühised eesmärgid ning 2007. aastal nõukogu resolutsioon. Nende algatuste käigus on hakatud vabatahtliku tööd üha enam nägema noorte isikliku arengu ning tööalase konkurentsivõime edendamise väärtusliku võimalusena, mis kujutab endast tõhusat ja konkreetset võimalust, kuidas üha vananevas ühiskonnas „noortesse investeerida”.

Vaatamata kõikidele neile positiivsetele tulemustele on noorte vabatahtliku töö piiriülene mõõde Euroopas endiselt piiratud ning kindlasti on selles valdkonnas veel arenguruumi.

Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega

Käesoleva soovituse eesmärgid on kooskõlas Euroopa haridus- ja koolitusalaste meetmete aluseks olevate eesmärkidega ning elukestva õppe ja Euroopa tööhõivestrateegia põhimõtetega. Eesmärgid on samuti täielikus kooskõlas ELi sotsiaalse kaasatuse strateegiaga ning need tugevdavad Euroopa kodakondsuse tunnetust. Ühtlasi võib eeldada ka positiivset mõju välissuhetele, sest riiklike programmide parem koostalitusvõime ning tihedam teabevahetus võivad innustada noori eurooplasi töötama senisest rohkem vabatahtlikuna kolmandates riikides, mis teeks võimalikuks rohkem vahetusi kolmandate riikidega. See tugevdaks ELi rolli globaalse partnerina.

Konsulteerimine sidusrühmadega

2008. aasta veebruaris konsulteeriti sidusrühmade, st Euroopa tasandi noorte ja vabatahtlike katusorganisatsioonidega ning riiklike noorte ja vabatahtlike organisatsioonidega. Kõnealusel kohtumisel sai selgeks, et kodanikuühiskond loodab, et komisjon rakendab meetmeid, mis lihtsustavad ja parandavad noorte vabatahtlike olukorda. Noorte ja vabatahtlike organisatsioonid toetavad komisjoni üleeuroopalist lähenemist ning tervitavad komisjoni kavatsust liikuvust suurendada. Samuti nõustuvad sidusrühmad komisjoni tõstatatud probleemidega. Pärast kohtumist esitasid mõned osalenud organisatsioonid, näiteks Vabatahtliku Teenistuse Organisatsioonide Ühendus ja Euroopa Vabatahtlike Keskus komisjonile kirjalikult oma märkused. Mõlemad valitsusevälised organisatsioonid avaldasid tugevat toetust vabatahtlikuna töötamise tunnustamisele ELi vahendite kaudu. Euroopa Noortefoorum toetab samuti komisjoni ettepanekut lisada noorte vabatahtlikule tööle Euroopa mõõde. Noortefoorum rõhutas, et uus algatus peaks hõlmama kõiki riiklikke programme ja mitte üksnes ühiskondlikku teenistust ning looma vabatahtlike õiguste raamistiku. Ühtlasi tegi foorum ettepaneku, et kvaliteedi võiks tagada enesehindamine.

Konsulteerimine liikmesriikidega

Käesolevat soovitust koostades on komisjon toetunud suurel määral liikmesriikide aruannetele 2006/2007 noorte vabatahtlikuna töötamise kohta. Aruanded näitavad, et paljudes liikmesriikides on Euroopa vabatahtlik teenistus peamine (või ainus) võimalus, mille kaudu saab teha noorte vabatahtlikku tööd Euroopa eri paigus. Liikmesriigid kiidavad Euroopa vabatahtlikku teenistust, kuid tunnistavad selle piiratud ulatust ning eelarvelisi ja korralduslikke piiranguid, sest noori on palju rohkem kui võimalusi, mida Euroopa vabatahtlik teenistus suudab pakkuda. Selle tulemusena on vaid vähesed liikmesriigid loonud tõhusaid piiriülese vabatahtliku töö vorme. Lisaks korraldas komisjon 2008. aasta märtsis kohtumise liikmesriikide kõrgetasemeliste esindajatega: liikmesriigid olid ühel nõul komisjoni tutvustatud liikuvuse ning koostalitusvõime kontseptsiooni tähtsuse suhtes. Mõningaid esialgseid mõtteid arutati 2008. aasta aprillis ka liikmesriikide noorte valdkonna peadirektoritega: liikmesriigid olid huvitatud mõttest suurendada noorte vabatahtliku töö riiklike programmide koostalitusvõimet ning parandada noorte vabatahtlike liikuvust. Kinnitati ka noorte vabatahtliku töö sotsiaalsete ja halduspiirangute kaotamise olulisust.

Liikmesriigid ise on teavitanud komisjoni mitmest konkreetsest piirangust[7]. Need hõlmavad eelkõige järgmist:

- teadmiste, teabe, toetuse ja kättesaadavuse puudulikkus: teadmised vabatahtlikust tööst peaksid olema sügavamad ja laiaulatuslikumad, võimalused tuleks teha kergemini kättesaadavaks ning sidusrühmade vaheline teabevahetus sujuvamaks;

- sotsiaalmajanduslikud takistused: puudulik tervishoiuteenustega hõlmatus ning võimalik töötutoetuse ja muude sotsiaalkindlustushüvitiste kaotamine vabatahtliku tegevuse ajal on oluline loobumise ajend; eelkõige puutuvad probleemidega kokku just vähemate võimalustega noored, kes vajavad spetsiifilisemaid, sihipärasemaid ning vastavalt nende vajadustele kujundatud edendusmeetmeid;

- vähene tunnustus: vabatahtliku tegevuse korralik tunnustamine ja arvestamine lihtsustaks üleminekuid haridussüsteemist tööturule ning motiveeriks noori enam vabatahtliku tööga tegelema. Mõnel juhul võib noori taotlemisest loobuma panna mitte just positiivne ettekujutus vabatahtlikust tööst, mis tuleb mõningate potentsiaalsete tööandjate piiriülese vabatahtliku töö vähesest väärtustamisest.

Mõju hindamine

Mõju hindamine toob välja käesolev soovituse lisandväärtuse noorte vabatahtlike liikuvuse edendamisel Euroopas. Mõju hindamise käigus määratletakse kõnealune probleem ning ELi tasandi meetmete põhimõtted. Mõju hindamisel käsitletakse algatuse üldisi ja konkreetseid eesmärke, analüüsitakse erinevaid võimalusi ettepaneku eesmärkide saavutamise tagamiseks ning pakutakse välja sobivaim lahendus ning õigusakti valik.

Tegevusetus tähendaks praeguse mitterahuldava olukorra jätkumist. Takistused noorte vabatahtlike riigiülesele liikuvusele säiliksid ning vastamata jääksid sidusrühmade ja paljude Euroopa noorte ootused.

Euroopa vabatahtliku teenistuse üldiseks teenuseks laiendamise eeliseks oleks see, et igale noorele Euroopa elanikule, kes seda soovib, saaks pakkuda kvaliteetset vabatahtliku teenistuse võimalust Euroopas, kuid see ei ole teostatav ei praktilistel ega rahalistel põhjustel, sest nõuaks tohutut ELi tasandi korraldus- ja haldusasutust ning oluliselt suuremat eelarvet, mis ei ole vastavuses olemasolevate rahaliste vahenditega ja 2007.-2013. aasta eelarveraamistikuga. Teiseks oluliseks puuduseks on oht vähendada olemasolevate Euroopa programmide mitmekesisust, mis on üks peamisi vabatahtliku sektori iseloomulikest omadustest, mida tuleks säilitada ja väärtustada.

Riiklike süsteemide ühtlustamine kõnealuses valdkonnas on välistatud asutamislepinguga.

Komisjon eelistab parandada liikmesriikide kodanikuühiskonna või valitsusasutuste loodud programmide koostalitusvõimet. Nõukogu soovitus asutamislepingu artikli 149 lõike 4 alusel kannaks selget poliitilist sõnumit ning võtaks arvesse subsidiaarsuse põhimõtet ning liikmesriikide vahelisi erinevusi. Kõnealuse valiku puhul jätkaks Euroopa vabatahtlik teenistus piiriülest vabatahtlikku tegevust stimuleeriva programmina ning institutsioonina, mis hindab edasiminekuid kvaliteedi, tunnustamise ja toetuse vallas.

Ettepaneku lisandväärtus

Käesoleva ettepaneku eesmärk ei ole siseriiklike skeemide asendamine. Vastupidi, soovituse põhimõtete ja tegevussuundade eesmärk on anda liikmesriikidele võimalus tugevdada riiklikke programme heade tavade vahetamise kaudu ning luua platvorm, millele tuginedes saaksid liikmesriigid paremini sõlmida kahe- või mitmepoolseid kokkuleppeid ja partnerlusi.

Kavandatud meetmete õiguslik külg

Kavandatud meetmete kokkuvõte

Kavandatud soovitus julgustab liikmesriike parandama noorte vabatahtlike jaoks loodud riiklike programmide koostalitusvõimet, et lihtsustada ühe riigi vabatahtlike osalemist teise riigi vabatahtliku teenistuse programmides.

Liikmesriikidelt oodatakse edusamme järgmistes valdkondades: teabe kogumine oma territooriumil kehtivate programmide kohta; teabe levitamine olemasolevate võimaluste kohta; vabatahtliku tegevuse piiriüleste võimaluste suurendamine erinevate riiklike programmide kaudu; mõistlikul tasemel kvaliteedi tagamine noortele vabatahtlikele suunatud võimaluste alal; noorte vabatahtliku tööga saavutatud õppetulemustele sobiva tunnustuse kindlustamine; ning noortele spetsialiseerunud sotsiaalharidustöötajate (nimetatakse sageli „noorsootöötajateks”) ja vähemate võimalustega noortele sihipärase toetuse pakkumine.

Komisjonil on samuti oma osa vabatahtliku töö võimaluste kättesaadavuse parandamisel arendades olemasoleva noorteportaali osana Euroopa noorte vabatahtlike portaali ning suurendades vahendeid oskuste ja pädevuste tunnustamiseks (näiteks Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku, Europassi ja noortepassi raames).

Õiguslik alus

Õiguslik alus on sätestatud asutamislepingu artiklis 149.

Subsidiaarsuse põhimõte

Ettepanek on kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega, sest ettepaneku eesmärgid ei ole liikmesriikide tasandil piisaval määral saavutatavad, mistõttu on nimetatud meetme ulatuslikkus ja mõjusus paremini saavutatav ühenduse tasandil. Noorte vabatahtliku töö piiriülese mõõtme suurendamine on keeruline ülesanne mis tahes riiklikule vabatahtlike programmile. Võttes arvesse ELi teadmisi probleemi olemasolust ning kõikide liikmesriikide ühiseid vajadusi, on ELi tasand sobivaim riiklike süsteemide paremat koostalitusvõimet käsitlevate soovituste väljatöötamiseks.

Proportsionaalsuse põhimõte

Ettepanek on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, sest see ei asenda ega määratle liikmesriikide vabatahtliku töö programme. Ettepanekuga ei ühtlusta neid ja jäetakse soovituse rakendamine liikmesriikide pädevusse. Samuti austatakse ettepanekus noorte vabatahtliku töö vormide mitmekesisust Euroopas.

Õigusakti valik

Nõukogu soovitus

Mõju eelarvele

Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet.

Ettepanek:

NÕUKOGU SOOVITUS

noorte vabatahtlike liikuvuse kohta Euroopas

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 149 lõiget 4,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut[8]

ning arvestades järgmist:

1. Vabatahtlik tegevus on rikkalik mitteformaalse õppimise allikas, mis parandab noorte ametialaseid oskusi ja pädevusi, aitab kaasa nende tööalase konkurentsivõime ja solidaarsuse tunnetamise suurendamisele, arendab sotsiaalseid oskusi, lihtsustab ühiskonda sulandumist ning aktiveerib kodanikutunnet.

2. Riigipiire ületav liikuvus Euroopas on kõikidele väga kasulik, sest see on oluline hariduse, tööhõive ning piirkondliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse edendamiseks ning vastastikuse mõistmise ja osaluse parandamiseks ühiskonnas. See kõik puudutab eelkõige noori, kes tegutsevad tööturul, kus väärtustatakse üha enam kohanemisvõimet ja paindlikkust.

3. Euroopa Parlamendi ja nõukogu soovitus 2001/613/EÜ (õpilaste, koolitust saavate isikute, vabatahtlike, õpetajate ja koolitajate liikuvuse kohta ühenduse piires)[9] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta soovitus 2006/961/EÜ (hariduse ja koolitusega seotud riikidevahelise liikuvuse kohta ühenduse piires: liikuvust käsitlev Euroopa kvaliteediharta)[10] sisaldavad viiteid vabatahtlikele.

4. Noorte vabatahtlike liikuvus on osa isikute vabast liikumisest, mida kaitseb asutamislepingu artikkel 18.

5. Noori vabatahtlikke vastuvõtvad kohalikud kogukonnad saavad nende tegevusest, mis võib toimuda mitmetes erinevates valdkondades, näiteks sotsiaalse kaasatuse edendamine, kultuuripärandi säilitamine, põlvkondade vahelise ühtekuuluvuse tugevdamine ning keskkonnakaitse, palju kasu ning samal ajal rikastavad vabatahtlikud võõrustavate kogukondade kultuurilist mitmekesisust.

6. „Vabatahtliku töö panus majanduslikku ja sotsiaalsesse ühtekuuluvusse”[11], milles julgustatakse liikmesriike ja piirkondlikke ja kohalikke omavalitsusi tunnustama vabatahtliku töö väärtust sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse edendamisel ning soovitakse soodustada piiriüleseid vabatahtlikke projekte.

7. Euroopas on endiselt palju erinevaid kodanikuühiskonna või valitsusasutuste korraldatud vabatahtlikke tegevusi ning neid tuleks säilitada, edasi arendada ning muuta need koostalitusvõimeliseks.

8. Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määrus (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes[12] ning sellega seonduvad eeskirjad hõlmavad üksnes neid vabatahtlikke, kes on kindlustatud riiklike sotsiaalkindlustusalaste õigusaktide alusel ning selle tagajärjel võivad sotsiaalkindlustusega seotud probleemid olla mõnikord põhjuseks teises liikmesriigis vabatahtlikust tegevusest loobumiseks.

9. Soovituses 2001/613/EÜ kutsuti liikmesriike üles rakendama sobilikke meetmeid kooskõlas ühenduse õiguse ja riikliku õigusraamistikuga, nii et vabatahtlikke ja nende perekondi ei diskrimineeritaks nende liikuvuse tõttu asjaomase sotsiaalkaitse, näiteks tervishoiu ja sotsiaalhoolekande valdkonnas.

10. Nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate 15. novembri 2004. aasta resolutsioonis noorte vabatahtlike tegevuste ühiste eesmärkide kohta ning nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate 19. novembri 2007. aasta resolutsioonis noorte vabatahtlike tegevuste ühiste eesmärkide rakendamise kohta sätestati vastavalt noorte vabatahtlike tegevuste ühised eesmärgid, soovitati eesmärkide rakendamise tõhustamiseks heade tavade vahetamist ja vastastikust õppimist ning kutsuti liikmesriike üles kaaluma praktilisi vahendeid edusammude hindamiseks. Ühtlasi kutsuti viimati nimetatud resolutsioonis komisjoni üles tegema täiendavaid ettepanekuid noorte vabatahtlike tegevuse edendamiseks ning tunnustamiseks.

11. Vabatahtlikuna töötamine on noortepoliitika avatud koordinatsioonimeetodi prioriteet, mille raames on juba kindlaks määratud palju häid tavasid. Selles kontekstis on Euroopa vabatahtlik teenistus, üks ELi noorteprogrammi meede alates 1996. aastast, võimaldanud noortel tegeleda vabatahtliku teenistusega mitmetes valdkondades. Praegune programm „Aktiivsed noored” toetab nimetatud meedet.

12. Nõukogu 13. detsembri 2004. aasta direktiiv 2004/114/EÜ kolmandate riikide kodanike riiki lubamise kohta õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil[13] võimaldab anda kolmandate riikide kodanikele, kes taotlevad liikmesriigi territooriumile lubamist vabatahtliku töö eesmärgil, eri elamisloa.

13. Vaatamata neile jõupingutustele on Euroopas noorte vabatahtlike piiriülesel liikuvusel endiselt takistusi ning seega on käesoleva soovituse peamine eesmärk tihendada liikmesriikide koostööd liikuvuse arendamiseks vajaliku raamistiku loomisel piiramata seejuures liikmesriikide riiklike programmide mitmekesisust.

14. Käesoleva soovituse raames tuleks piirülest vabatahtlikku tegevust määratleda kui noore vabatahtlikku osalemist kasumit mittetaotlevas tasustamata tegevuses, mis on üldsusele kasulik ja leiab aset muus riigis kui noore elukohariigis. Sellist tegevust iseloomustavad järgmised aspektid: osaleda võivad kõik alla 30-aastased noored, tegevus toimub vaba tahte alusel, tegevus on tähtajaline, selgete eesmärkide, struktuuri ja raamistikuga, tasustamata, kuid vabatahtlik saab taskuraha ja tema kulud kaetakse.

15. Erilist tähelepanu tuleb pöörata vähemate võimalustega noortele, sest vabatahtlik tegevus on eriti väärtuslik võimalus nende noorte liikuvuseks, kes muidu saaksid liikuvuse programmidest osa kas vähem või üldse mitte. Tuleks arvestada sellega, et need noored vajavad spetsiaalset koolitust ja mentorlust. Sellest lähtudes on väga kasulik noortele spetsialiseerunud sotsiaalharidustöötajate ja noortejuhtide koolituse ja liikuvuse toetamine.

16. Riiklike programmide parem koostalitusvõime ja parem teabevahetus võivad innustada kõiki noori eurooplasi, olenemata nende rahvusest, tegelema rohkem vabatahtliku tööga kolmandates riikides.

17. Kuna käesoleva soovituse eesmärgid ei ole liikmesriikide tasandil piisaval määral saavutatavad, on nimetatud meetme ulatuslikkus ja mõjusus paremini saavutatav ühenduse tasandil, ja ühendus võib kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega võtta vastu meetmeid noorte vabatahtlike liikuvuse edendamiseks riiklike programmide koostalitusvõime arendamise teel, . Vastavalt kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttele ei lähe käesolev soovitus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale,

SOOVITAB LIIKMESRIIKIDEL:

A Edendada noorte vabatahtlike liikuvust Euroopas, suurendades selleks riiklike kodanikuühiskonna või valitsusasutuste korraldatud vabatahtlike programmide koostalitusvõimet selliselt, et igal noorel inimesel oleks soovi korral võimalus olla vabatahtlikuks Euroopas.

B Arendada sel eesmärgil järgmisi tegevussuundi:

(1) parandada teadmisi vabatahtliku töö programmide kohta oma riigi territooriumil ning edastada vastav teave Euroopa Komisjonile edasiseks levitamiseks;

(2) teha noortele, noortega tegelevatele sotsiaalharidustöötajatele ja noortejuhtidele teave vabatahtliku töö võimalustest välismaal kergesti kättesaadavaks;

(3) levitada teavet kõigile asjaomastele osapooltele (valitsusasutused, kodanikuühiskonna organisatsioonid, potentsiaalsed tööandjad ning noored, sealhulgas kolmandate riikide kodanikud, kellel on õiguslik alus ELis viibimiseks) õiguste ja võimaluste kohta, mis tulenevad kehtivatest Euroopa ja liikmesriikide tasandi õigusaktidest, mis käsitlevad vabatahtlikku tööd;

(4) jagada teavet vabatahtliku töö kohta teiste liikmesriikidega ning lihtsustada nii palju kui võimalik taotlemismenetlust, et ühe liikmesriigi noortel vabatahtlikel oleks teise liikmesriigi riiklikele programmidele parem juurdepääs ja lihtsam vabatahtlikku tööd taotleda;

(5) arendada riigipiire ületava vabatahtliku töö võimalusi Euroopas paindliku lähenemise alusel; riikides, kus vähegi vaja, tuleb toetada kõikjalt Euroopast pärit vabatahtlike vastuvõtuvõimet ; luua noortele Euroopa vabatahtlikele kontaktpunkte „ühtse kontaktpunkti” lähenemisega sarnaselt ja koostöös programmi „Aktiivsed noored” riiklike agentuuridega; edendada noorte liikuvust soodustada võivate olemasolevate Euroopa mehhanismide, näiteks liikuvuskaardid, kasutamist;

(6) vähendada noorte vabatahtlike piiriülesele liikuvusega seonduvaid keelebarjääre, julgustades vabatahtlike keeleõpet;

(7) luua põhilised kvaliteedistandardid, mis soodustavad mõistlikul tasemel kvaliteedi tagamise, millega kaitsta oma riigist teise riiki suunduvaid vabatahtlikke ning pakkuda neile kindlust ja julgust piiriülestes programmides osalemiseks; kõnealused standardid võivad olla seotud vabatahtlike ja meeskonna koolitusega, meetme ettevalmistamisega, mentorluse, jälgimise ja jjärelmeetmetega;

(8) levitada teavet nimetatud kvaliteedistandardite kohta nii vastuvõtvatele ja saatvatele organisatsioonidele kui ka vabatahtlikele ning tagada, et organisatsioonid neid standardeid järgiksid;

(9) uurida asjakohaseid sotsiaalkaitsealaseid õigusakte eesmärgiga kasutada täielikult ära ELi ja riiklikus õiguses pakutavaid võimalusi ning uurida eriti olukordi, kus vabatahtlikud ei ole endiselt piisavalt kaitstud;

(10) võtta meetmeid, et tagada noorte vabatahtliku tegevuse käigus saadud õppetulemuste asjakohane tunnustamine riiklike kvalifikatsioonisüsteemide raames ja kooskõlas ühenduse asjaomase õigusaktidega, kui need on olemas;

(11) edendada ELi tasandil selliste vahendite, nagu Europass, kasutamist, mis lihtsustavad piiriülest vabatahtlikku tegevust, kindlustades kvalifikatsioonide läbipaistvuse, ning tagada, et vabatahtliku töö käigus omandatud oskusi ja pädevusi tunnustatakse, eelistatavalt kas noortepassil või sellega võrdväärsel vormil põhineval ning võrreldavas ja tõendatud vormis;

(12) suurendada piiriüleses vabatahtlikus tegevuses aktiivselt osalevate noortele spetsialiseerunud sotsiaalharidustöötajate ja noortejuhtide üleeuroopalist liikuvust;

(13) anda teavet ja pakkuda noorte üleeuroopalise vabatahtliku töö alast koolitust organisatsioonide, kohalike omavalitsuste ja ühiskondlike organisatsioonide juures noortele spetsialiseerunud sotsiaalharidustöötajatele ja noortejuhtidele;

(14) pöörata erilist tähelepanu vähemate võimalustega noortele ning pakkuda nende vajadusi arvestavaid lähenemisi, et parandada nende juurdepääsu vabatahtlikele tegevustele, eriti üleeuroopalistele vabatahtliku töö vormidele ning arvestada nende noorte eri vajadustega koolituse ja toetuse suhtes,

KIIDAB HEAKS KOMISJONI KAVATSUSE:

(1) toetada liikmesriike eespool nimetatud ülesannete täitmisel, kasutades selleks ELi noortepoliitika koostööraamistikku ning eriti avatud koordinatsioonimeetodit ja programmi „Aktiivsed noored” vahendeid;

(2) julgustada ja korraldada koostöös liikmesriikidega süstemaatilist teabe ja kogemuste vahetamist riiklike kodanikuühiskonna või valitsusasustuste korraldatud vabatahtliku töö programmide koostalitusvõime kohta;

(3) luua vabatahtlikku tegevust käsitlev Euroopa noorteportaal, võttes aluseks liikmesriikide noorte vabatahtlike portaalid, andmebaasid või vastavad veebisaidid;

(4) esitada nõukogule nelja aasta jooksul pärast käesoleva soovituse vastuvõtmist aruanne, et määrata kindlaks, kas kavandatud meetmed töötavad tõhusalt, ning et hinnata vajadust edasisteks meetmeteks.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

[1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. novembri 2006. aasta otsus nr 1719/2006/EÜ, millega kehtestatakse programm „Aktiivsed noored” ajavahemikuks 2007–2013, ELT L 327, 24.11.2006,lk 30.

[2] Vabatahtliku Teenistuse Organisatsioonide Ühendus (AVSO) ja noortevõrgustik Youthnetworks; Sihtasutus NoBorders Foundation, Madalamaad, 28. veebruar 2008; http://www.avso.org/

[3] "Looking Behind the Figures: The main results of the Eurobarometer 2007 survey on youth", Euroopa Ühenduste Ametlike Väljaannete Talitus, Luxembourg, 2007, ISBN 978-92-79-05540-9, http://ec.europa.eu/public_opinion/index_en.htm

[4] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. juuli 2001. aasta soovitus õpilaste, koolitust saavate isikute, vabatahtlike, õpetajate ja koolitajate liikuvuse kohta ühenduse piires, ELT L 215/30, 9.8.2001, lk 30 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta soovitus hariduse ja koolitusega seotud riikidevahelise liikuvuse kohta ühenduse piires: Liikuvust käsitlev Euroopa kvaliteediharta, ELT L 394, 30.12.2006, lk 5.

[5] REGI/6/50546, 2007/2149, 21. aprill 2008

[6] Nõukogu 13. detsembri 2004. aasta direktiiv 2004/114/EÜ kolmandate riikide kodanike riiki lubamise kohta õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil, ELT L 375, 23.12.2004, lk 12.

[7] Komisjoni talituste töödokument „Analysis of National Reports from the Member States of the European Union Concerning the Implementation of the Common Objectives for Voluntary Activities of Young People", SEC(2007)1084, 5.9.2007

[8] ELT C , , lk .

[9] EÜT L 215, 9.8.2001, lk 30.

[10] ELT L 394, 30.12.2006, lk 5.

[11] REGI/6/50546, 2007/2149, 21. aprill 2008

[12] EÜT L 149, 5.7.1971, lk 2.

[13] ELT L 375, 23.12.2004, lk 12.