KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artiklile 395 /* COM/2013/0283 final */





KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artiklile 395 1. Taust Vastavalt nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (edaspidi „käibemaksudirektiiv”) artiklile 395 võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt anda igale liikmesriigile loa võtta erimeetmeid kõnealuse direktiivi sätetest erandite tegemiseks eesmärgiga lihtsustada maksukogumismenetlust või ära hoida teatavat liiki maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist. Kuna kõnealuse menetlusega on ette nähtud erandid käibemaksu üldpõhimõtetest, peaks sellised otsused vastavalt Euroopa Kohtu varasematele otsustele olema piiratud ja proportsionaalsed. Komisjonis 1. märtsil 2013 registreeritud kirjas taotles Saksamaa luba jätkata meedet, millega tehakse erand käibemaksudirektiivi artiklist 193. Komisjon teavitas 25. aprilli 2013. aasta kirjas Saksamaa taotlusest teisi liikmesriike vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 395 lõikele 2. Komisjon teatas 26. aprilli 2013. aasta kirjas Saksamaale, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik teave. Saksamaa taotleb luba pikendada pöördmaksustamise kohaldamist mobiiltelefonide ja integraallülitusseadmete suhtes, mille kohta ta sai erandi novembris 2010[1]. Erandit, mille pikendamist Saksamaa taotleb, tuleks vaadelda varem Ühendkuningriigile tehtud erandi taustal. Ühendkuningriigile tehti 2007. aasta aprillis erand, millega tal lubati kohaldada pöördmaksustamist mobiiltelefonide ja integraallülitusseadmete tarnete suhtes[2]. Meede oli ajaliselt piiratud ja selle kehtivus lõppes 30. aprillil 2009. Meetme kehtivuse lõppkuupäeva pikendati kuni 30. aprillini 2011[3]. Pärast seda viimast pikendamist taotles Saksamaa komisjonis 23. detsembril 2009 registreeritud kirjas samasugust erandit. See erand tehti novembris 2010. Samal ajal lubati nõukogu asjakohase rakendusotsusega Itaalial ja Austrial kohaldada mobiiltelefonide ja integraallülitusseadmete suhtes samasugust erandmeedet, sest ka neis riikides esines kõnealustes sektorites pettust. Sama otsusega pikendati veelkord ka Ühendkuningriigi erandmeedet ning selle tulemusel peaks kõigile asjaomastele liikmesriikidele antud loa kehtivusaeg lõppema samal päeval ehk 31. detsembril 2013. Ka Madalmaad taotlesid oktoobris 2012 samasugust erandit muu hulgas mobiiltelefonide ja integraallülitusseadmete jaoks, kuid nõustusid sellega, et erand lõpeb 31. detsembril 2013, et võimaldada tulevikus alternatiivset ühtsemat käibemaksupettuse vastast poliitikat[4]. Tuleks rõhutada, et Saksamaale 2010. aasta novembris tehtud erand ei olnud pikaajaline meede. Väärib meenutamist, et sel ajal, kui nõukogu pidas läbirääkimisi samalaadsete erandite üle, väljendasid mitmed liikmesriigid muret ja rõhutasid, et igasugune osadena maksmise süsteemist tehtav erand saab olla ainult viimane hädaabinõu ja eriolukorras kohaldatav meede tõendatud pettusejuhtudel ning sellega peavad kaasnema garantiid tehtud erandi vajalikkuse ja erakorralise laadi, meetme kohaldamise kestuse ja asjaomaste toodete eripära kohta. Lisaks rõhutasid need liikmesriigid, et pöördmaksustamisega kaasneb alati oht, et pettus kandub üle teistesse liikmesriikidesse, ning meenutasid, et pöördmaksustamise korda ei tohiks kasutada süstemaatiliselt selleks, et heastada liikmesriigi maksuhaldurite ebapiisavat järelevalvet. 2. Pöördmaksustamine Käibemaksudirektiivi artikli 193 kohaselt vastutab käibemaksu tasumise eest kaupu või teenuseid tarniv maksukohustuslane. Pöördmaksustamise eesmärk on kanda kõnealune kohustus üle maksukohustuslasele, kes tarne saab. Varifirmade pettus toimub siis, kui kauplejad hoiavad maksudest kõrvale, jättes pärast toote müümist käibemaksu maksuhaldurile tasumata. Nende klientidel on aga kehtiva arve esitamise korral õigus maksu maha arvata. Kõige äärmuslikumatel maksudest kõrvalehoidumise juhtudel tarnitakse samu kaupu või teenuseid nn karussellskeemi kasutades (mis hõlmab liikmesriikide vahelist kaupade või teenustega kauplemist) mitu korda ilma maksuhaldurile käibemaksu tasumata. Kui nimetatud juhtudel määratakse isikule, kellele kaupu või teenuseid tarnitakse, kohustus käibemaks tasuda, välistab pöördmaksustamine võimaluse sellisel viisil maksudest kõrvale hoiduda. 3. Taotlus Saksamaa taotleb käibemaksudirektiivi artikli 395 kohaselt, et nõukogu lubaks komisjoni ettepaneku põhjal Saksamaal jätkata erimeetme võtmist, millega tehakse erand käibemaksudirektiivi artiklist 193, et kohaldada pöördmaksustamist mobiiltelefonide ja selliste integraallülitusseadmete (nt mikroprotsessorid ja protsessorid) suhtes, mida ei ole veel lõppkasutaja tootesse lisatud. 4. Komisjoni seisukoht Kui komisjon saab käibemaksudirektiivi artikli 395 kohased taotlused, kontrollib ta, et nende rahuldamise põhitingimused oleksid täidetud, st kas kavandatud erimeede lihtsustab menetlust maksukohustuslaste ja/või maksuhalduri jaoks või kas ettepanekuga saab ära hoida teatavat liiki maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist. Komisjoni lähenemine on siinkohal alati olnud valikuline ja ettevaatlik, tagamaks et erandid ei kahjusta üldise käibemaksusüsteemi toimimist ning on piiratud ulatusega, vajalikud ja proportsionaalsed. Nagu eespool mainitud, ei olnud Saksamaale novembris 2010 tehtud erand ette nähtud pikaajalise lahendusena, vaid selle eesmärk oli võimaldada Saksamaal kehtestada kõnealuses sektoris muud tavapärased pettusevastased meetmed. Sellest tulenevalt võttis Saksamaa kasutusele automaatse hindamismehhanismi, mis on seotud konkreetsete käibemaksu deklareerimise kohustustega. Saksamaa taotluse kohaselt on pettus selle tulemusel kadunud või vähemalt kandunud muudesse sektoritesse, kus järelevalve on ohu ohjamiseks piisav. Seega puudub eriline põhjus, miks peaks Saksamaal olema õigus kohaldada mobiiltelefonide ja integraallülitusseadmete sektoris pöördmaksustamist ka pärast seda ajavahemikku, mille jooksul tal on lubatud kasutada kõnealust erandit käibemaksudirektiivi artiklist 193, ehk pärast 31. detsembrit 2013. Pealegi on asjaolu, et pärast Ühendkuningriigile erandi tegemist on laekunud mitu eranditaotlust, selge märk sellest, et neis sektorites on pettus liikmesriikide hulgas (Ühendkuningriik, Austria, Saksamaa, Itaalia ja Madalmaad) mujale levinud. Seega on ilmselge, et esimene erandmeede on suurendanud pettust teistes liikmesriikides ja seetõttu avaldanud kahjulikku mõju siseturule tervikuna. Lisaks peab liikmesriik, kus sedalaadi pettust esineb ja kus puudub kiirreageerimismehhanism,[5] praeguse erandite tegemise korra kohaselt ootama samasugune erandi saamist mitu kuud, mis suurendab veelgi talle avalduvat negatiivset mõju. Selline kõrvalmõju on palju olulisem kui esialgu hinnatud. Samas peaks kõigi kõnealuste erandite lõppemine samal kuupäeval andma võimaluse leppida kokku kogu ELi hõlmavas lahenduses. 5. Kokkuvõte Eeltoodu põhjal on komisjon vastu Saksamaa esitatud taotlusele. [1] Nõukogu rakendusotsus 2010/710/EL, 22. november 2010, millega lubatakse Saksamaal, Itaalial ja Austrial kehtestada erimeede, millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ artiklist 193 ja muudetakse otsust 2007/250/EÜ, et pikendada Ühendkuningriigile antud loa kestust (ELT L 309, 25.11.2010, lk 5). [2] Nõukogu otsus 2007/250/EL, 16. aprill 2007, millega lubatakse Ühendkuningriigil kehtestada erimeede, mis kaldub kõrvale direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artiklist 193 (ELT L 109, 26.4.2007, lk 42). [3] Nõukogu otsus 2009/439/EÜ, 5. mai 2009, millega muudetakse otsust 2007/250/EÜ, millega lubatakse Ühendkuningriigil kehtestada erimeede, mis kaldub kõrvale direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artiklist 193 (ELT L 148, 11.6.2009, lk 14). [4] Nõukogu rakendusotsus 2013/116/EL, 5. märts 2013, mille kohaselt lubatakse Madalmaade Kuningriigil kohaldada meedet, millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artiklist 193 (ELT L 64, 7.3.2013, lk 4). [5] Nagu on ette pandud 31. juuli 2012. aasta dokumendis COM (2012) 428.