ET    ET ET 
ET    ET  EUROOPA KOMISJON 
Brüssel 10.11.2010 
KOM(2010) 629 lõplik 
  
ROHELINE RAAMAT 
Kaasavat majanduskasvu ja säästvat arengut toetav ELi arengupoliitika 
 
ELi arengupoliitika mõju suurendamine 
ET 2   ET SISUKORD 
1. Sissejuhatus................................................................................................................ .. 3 
2. Tugeva mõjuga arengupoliitika.................................................................................... 6 2.1. Mõjus koostöö............................................................................................................. .6  
2.2. Majanduskasv inimarengu edendamiseks.................................................................... 7 2.3. Valitsemistavade edendamine...................................................................................... 8 2.4. Julgeolek ja ebakindlus ................................................................................................ 9 2.5. Abi kooskõlastamine.................................................................................................... 9 2.6. Poliitikavaldkondade seostatus arenguga................................................................... 10 2.7. Eelarvetoetuse mõju tugevdamine ............................................................................. 11 3. Arengupoliitika kui kaasava ja jä tkusuutliku majanduskasvu soodustaja ................. 11 
3.1. Kaasavat majanduskasvu hõlmavad partnerlused...................................................... 12 3.2. Piirkondliku integratsiooni toetamine ja  arengut soodustava kaubanduse tagamine. 14 
4. Säästev areng kui liikumapanev jõud......................................................................... 15 4.1. Kliimamuutused, bioloogiline mitmekesisus ja areng ............................................... 16 4.2. Energia ja areng.......................................................................................................... 17 
5. Põllumajandus ja toiduga kindlustatus....................................................................... 19 6. Kokkuvõte.................................................................................................................. 2 1 
ET 3   ET 1. S ISSEJUHATUS  
Arenenud riigid ja arenguriigid võtsid 2000. aa stal vastu aastatuhande arengueesmärgid: 
kaheksa põhieesmärki ja nendega seotud  alameesmärgid, mis on suunatud vaesuse 
vähendamisele 2015. aastaks. New Yorgis 20.–22. septembril 2010 ÜRO Peaassamblee kõrgetasemelisel täiskoguistungil teadvustasid m aailma liidrid hiljuti, et kuigi aastatuhande 
arengueesmärkide saavutamisel on edusammud r iigiti olnud erinevad, on palju suudetud siiski 
ära teha ning miljonid inimesed on suutnud end vaesusest välja võidelda. 
Kuigi majanduskasv on viimasel kümnendil oln ud maailma erinevates piirkondades jõuline, 
on siiski veel palju teha ni ng paljudel arenguriikidel ei õnnestu üleilmse majandus- ja 
finantskriisi negatiivsetest mõjudest taastuda. Ligikaudu 1,5 miljardit inimest elab ikka veel 
äärmises vaesuses (pool nendest Sahara-taguses Aafrikas) ja üks kuuendik maailma elanikest 
kannatab alatoitumuse käes. Paljude vähim ar enenud riikide võime seista vastu praegusele 
majanduskriisile on olnud nõrk. Nende riikide 2009. aasta SKP üldiselt vähenes. Aastatuhande arengueesmärkide raames on teht ud väga vähe edusamme emade ja laste 
suremuse vähendamisel ning hariduse kvalit eedi parandamisel. Ka kanalisatsioonile 
juurdepääsu tagamisel esineb probleeme. Samuti on edusammud piirkonniti erinevad ning 
teatavatel juhtudel ei ole is egi suure majanduskasvuga riikid e laiem elanikkond selle kasvu 
positiivset mõju tunda saanud.   
Euroopa Liit ja liikmesriigid on viimase kümn e aasta jooksul ja eelkõige pärast Euroopa 
arengukonsensuse
1 vastuvõtmist 2005. aastal kahekordist anud ametliku arenguabi mahtu, 
tõhustanud abi andmist ning liikmesriigid on koondunud ühise lähenemisviisi ümber. Parandatud on abi tõhusust,
2 uuendatud on partnerlusi ja koostöölepinguid ning 
rahastamisvahendeid. Samuti on loodud mehhanismid, millega parandatakse poliitikavaldkondade seostatust arenguga
3. Tunnustades oma partnerriikide esmast vastutust 
oma arengustrateeg iate kindlaksmääramisel ning rõhutad es samal ajal hea valitsemistava 
olulisust, on EL hakanud üha enam liikuma rahastaja-abisaaja põhimõttel rajanevalt suhtelt 
partnerlusel põhinevale suhtele4, mis hõlmab lepingulisi suhteid, mille aluseks on poliitiline 
dialoog ja tulemuste sidumine konkreetse te koostööprogrammide või vahenditega. 
EL võttis 2010. aastal aastatuhande arengueesmärkide toetuseks vastu kõikehõlmava 
seisukoha, millega kinnitati muu hulgas taas ühist  eesmärki suunata 2015. aastaks 0,7 % ELi 
kogurahvatulust ametlikku arenguabisse. EL on jätkuvalt maailma suurim abiandja. ELi 
tegevusest on reaalselt kasu olnud miljonitele inimestele kogu maailmas. EL tunnistab, et palju on veel teha, ent tunneb samas uhkust oma seniste saavutuste üle. Liidu arenguabi 
aluseks on jätkuvalt solidaarsus , pühendumus ja vastastiku sed huvid. Lissaboni lepinguga 
asetati arengupoliitika ELi eesmärkide keskmesse . Lepingu artiklis 208 sätestatakse: „Liidu 
arengukoostöö poliitika põhieesmär giks on vaesuse vähendamine ja pikemas perspektiivis 
selle kaotamine. Liit võtab arengukoostöö ees märke arvesse muu sellise poliitika puhul, mida 
ta rakendab ja mis tõenäoliselt mõjutab arengumaid”. 
                                                
 
1 http://ec.europa.eu/development/icenter/repository/european_consensus_2005_en.pdf  
2 http://ec.europa.eu/development/how/aid_effectiveness_en.cfm  
3 http://ec.europa.eu/development/policies/policy_coherence_en.cfm  
4 Viimastel aastatel on EL sõlminud erinevaid partnerl uslepinguid, millest juhindutakse suhetes arengu- 
ja tärkava turumajandusega riikidega. Selliste partnerluslepingute hulka kuuluvad näiteks Aafrika ja ELi 
strateegiline partnerlus, AKV riikidega sõlmitud läbivaadatud Cotonou leping, ELi strateegiline 
partnerlus tärkava turumajandusega ja üleminekumajandusega riikidega ning Kesk-Aasia strateegia.  
ET 4   ET Arenguabiga kaasneb endiselt pi kaajaline rahaline kohustus. Seet õttu on eriti oluline näidata 
ELi kodanikele arenguabi olulisus t ning seda mitmel põhjusel: eelkõige selleks, et tegeleda 
vaesuse vähendamise ning muude üleilmsete probleemidega. Kliimamuutused on arenguga 
tihedalt seotud, kuna süvendavad vajadust arenguab i järele ja nõuavad suuremat keskendumist 
muudele põhiküsimustele, nagu juurdepääs ener giale ja turvalisus, veepuudus ja toiduga 
kindlustatus. Arenguabi peab tegelema halva või nõrga valitsemistavaga seotud 
probleemidega, mis on viljakaks pinnaseks te rrorismile, piraatlusele, salakaubandusele ja 
kuritegevusele, haldama paremini rändevooge, lihtsustades selleks tööturu vajadustega 
kooskõlas seaduslikku rännet, võideldes eb aseadusliku rändega ning kasutades rände 
võimalusi arengu edendamisel, edendama arenguriikides majanduskasvu ning abistama neid lõimumisel maailma majandusega. Kõnealuses  raamistikus on arengualane haridus ja 
teadlikkuse suurendamine arengukoostööle Eu roopa kodanike silmis toetuse saamise 
eesmärgil strateegilise tähtsusega. 
Aastatuhande arengueesmärkide saavutamisel te htud edusammude läbivaatamise alusel on 
selge, et maailm peab riikide aastatuha nde arengueesmärkidega seotud jõupingutuste 
toetamiseks rohkem tegema. Seda mitte ainult ametliku arenguabi tasandil, vaid vähemalt 
sama oluline on tõhustada abi andmist ja selle ka sutamist. Abist üksinda ei piisa, et aidata 
miljonitel inimestel vaesuse kammitsaist p ääseda. Põhiteenuste tagamise ja nende 
parandamise kõrval saab arenguabi olla tõhus  ainult siis, kui sellega leitakse lahendus 
algpõhjustele, mis takistavad aastatuhande ar engueesmärkide saavutamist. Abi ei kujuta 
endast imerohtu, vaid on üks paljudest arengurii kidele suunatud rahaliste st vahenditest. Seda 
tuleb kasutada võitluseks põhjuste, mitte tagajärg edega. Abi saab olla vaid liikumapanevaks 
jõuks, millega anda tõuge arenguriikide suutlikkusele kujundada välja kaasav majanduskasv, mis võimaldab inimestel anda kasvusse oma panus ja sellest ka ise kasu saada, ning mille raames koondatakse vaesuse vähendamise stra teegiate toetuseks riikide majanduslikud, 
loodus- ja inimressursid. Seega on üha selg em, et aastatuhande arengueesmärkide 
saavutamine on ilma järjest kaasavama ma janduskasvuta võimatu. 1 %-l kogurahvatulu 
kasvul arenguriikides võib olla  palju suurem mõju kui nendele riikidele antava abi 
suurendamisel. See võib märkimisväärselt para ndada riikide võimet vähendada vaesust ning 
sel võib olla mitmekordne mõju töökohtade loomise ning sotsiaalkaitse tagamise kaudu. 
Aastatuhande arengueesmärkide saavutamin e 2015. aastaks peab seega jääma Euroopa 
peamiseks ja esmatähtsaks eesmärgiks. Euroopa arengukonsensuses on esitatud selleks vajalikud aluspõhimõtted
5. Vaesuse vastu võitle mine maailmas on üks Euroopa põhiväärtus, 
eesmärk ja huvi. On selgeid tõendeid selle  kohta, et püüdlemine kõnealuse eesmärgi poole 
ELi tasandil võib luua suurt lisaväärtust, taga des eelkõige üleilmse ning ühtse haarde ja 
kohaloleku kõikjal maailmas, andes meetmete le üldist ja poliitilist kaalu ning luues 
tööjaotuse, mis suurendab abi tõhusust  nii ELis kui ka partnerriikides.  
Praeguseid probleeme arvesse võttes on käesoleva rohelise raamatu eesmärk algatada arutelu, 
kuidas saaks EL paremini toetada arenguriiki de jõupingutusi kiirendada aastatuhande 
arengueesmärkide saavutamist ning kehtes tada uusi vaesuse vähendamise meetmeid. 
Käesoleva rohelise raamatuga esitatakse seoses ELi ja liikmesriikide ühiselt ellu viidava nelja peamise eesmärgiga järgmised küsimused: 
                                                
 
5 Eelkõige põhjalikud seisukohad vaesuse vähendamis e, omavastutuse ja partnerriikidele kohandamise, 
kooskõlastamise ning poliitikavaldkondade sidususe kohta. 
ET 5   ET • Kuidas tagada, et ELi arengupoliitikal oleks tugev mõju  ning et igal annetatud eurol 
oleks lisaväärtus, see investeeritaks tulemusli kult, sellega saavutatak s võimalikult palju ja 
selle abil loodaks parimad võimalused tulevastele põlvedele? 
• Kuidas hõlbustada ja kuidas muuta k aasavamaks arenguriik ide majanduskasvu kui 
vahendit, millega vähendada vaesust ning võimaldada kõigile elamisväärne elu ja lootusrikas tulevik? 
• Kuidas edendada säästvat aren gut kui liikumapanevat jõudu? 
• Kuidas saavutada püsivaid tulemusi põ llumajanduse ja toiduga kindlustatuse 
valdkonnas? 
Käesolev roheline raamat avaldatakse komisjoni  veebisaidil (http://ec. europa.eu/yourvoice/). 
Konsultatsioon toimub 15. novembrist 2010 kuni 17. jaanuarini 2011 ning on avatud kõigile 
sidusrühmadele. Üksikisikuid, orga nisatsioone ja riike kutsutakse üles sa atma oma kaastöid 
dokumendis tõstatatud küsimustele antavate vast uste vormis ja/või küsimuste kohta tehtavate 
üldiste märkustena. Eriti oodatud on kaas tööd ELi partneritelt arenguriikides. 
Saadud kaastööd avaldatakse võimaluse korral kokkuvõttena, välja arvatud juhul, kui autor on 
vastu oma isikuandmete avaldamisele, kuna se e kahjustaks tema õigustatud huve. Sellisel 
juhul võib kaastöö avaldada anonüümselt. Muul juhul kaastöid ei avaldata ja nende sisu 
arvesse ei võeta. Lisaks sellele kutsutakse orga nisatsioone alates huvide esindajate registri (nn 
lobistide register) kasutusele võtmist 2008. aasta juunis (Eur oopa läbipaistvuse algatuse 
raames) kasutama kõnealust registrit selleks, et anda Euroopa Komisjonile ja laiemale 
üldsusele teavet oma eesmärkide, rahastamise ja struktuuride kohta. Komisjoni põhimõte on, 
et registreerimata organisatsi oonide avaldisi käsitatakse sama väärsetena üksikisikutelt saadud 
kaastöödega. 
Kaastööd tuleks saata elektr onposti aadressil DEV-GREENPAPER-
EUDEVPOL@ec.europa.eu. Käesoleva konsultats iooni kohta saab küsimusi saata samal 
elektronposti aadressil või ka järgmisel postiaadressil: European Commission, DG 
Development, Unit C/1, Office SC -15 03/70, 1049 Brussels, Belgium. 
Konsultatsiooni tulemusi võetakse arvesse e ttepanekutes, mida komisjonil on plaanis teha 
Euroopa arengupoliitika ajakohastamise kohta 2011. aasta teisel poolel, ning muudes 
poliitikaalgatustes arenguga seotud valdkondades.  
ET 6   ET 2. T UGEVA MÕJUGA ARENGUPOLIITIKA  
Koostöö mõju oleneb paljudest erinevates t teguritest, mis kujundavad ELi arengukoostöö 
laiemat raamistikku. Need tegurid hõlmavad ül eilmset majanduslikku tausta, partnerriikide 
strateegiaid, rahastajate kaubanduse, põ llumajanduse, rände, humanitaarpoliitika, 
kliimamuutuste leevendamise ja muude valdkondade strateegiate sidusust ning abi kavandamise otsustele eelneva t poliitilist dialoogi. Mõnes riigis avaldab ELi poliitika 
välismõõde arengule suuremat mõju kui abi.  
Aastatuhande arengueesmärkide sa avutamise rahastamise vajadused  ületavad siiski oluliselt 
praegu kättesaadavaid avaliku sektori raha lisi vahendeid nii arenguriikides kui ka 
rahvusvahelisel tasandil arengukoostöö ja tekk iva lõuna-lõuna suunalise koostöö raames. 
Lisaks avaldab praeguses majanduslikus ja fi nantsolukorras vajadus  konsolideerida oma 
eelarveid lisasurvet rahastajat e abieelarvetele. Tõsiselt tule b kaaluda uuenduslike lahenduste 
kasutamist. Need hõlmavad uudseid rahastamisallikaid
6 käsitleva arutelu raames kaalutud 
võimalusi, „millel on märkimisväärne tulupotentsiaal”,7 ning algatusi, millega soovitakse 
parandada praeguse ametliku arenguabi mõju. 
On selge, et Euroopa abil peab olema suur lisaväärtus ja kasu ning selle andmisel tuleb 
keskenduda valdkondadele, kus abi lisaväärtus olek s selgelt nähtav. Üldistatult tähendab see, 
et EL peab kõikvõimalikes vormides ja valdkon dades näitama, et abiprogrammidel on kõige 
suurem pikaajaline mõju ning neid kasutatakse peamiste vahenditena, millega saavutada aastatuhande arengueesmärke ni ng ka muid eesmärke. Selleks keskendutakse peamiselt 
neljale põhitingimusele: inimareng ja julgeolek riikide arengu eeltingimusena, samuti majanduskasv ning sotsiaalne kaasatus iga pi kaajalise tegevuse puhul . Need on kõik vajalikud 
ja üksteist täiendavad tingimused, mille ga tuleb järjepidevalt tööd teha. 
2.1. Mõjus koostöö 
On oluline, et eespool esitat ud põhimõtted peegelduksid progr ammi ja kulutsükli kõigis 
etappides, kuna selle tulemusena investeerita kse sellistesse projektidesse, mille puhul iga 
euro, võetagu see arenguabi, kliimamuutuste või  muust abieelarvest, tuleb partnerriikidele 
tagasi suurema kasu ja majanduskasvu nä ol. EL ja liikmesriigid võiksid kaaluda 
programmide/projektide/toetuste  puhul teatavate tingimuste kehtestamist, mis hõlmaksid: 
i) lisaväärtust,  ii) ELi tasandi kooskõlastamist kui eeltingimust  enne toetuste/programmide heakskiitmist 
näiteks Euroopa Liidu riigi strateegiadokumendi kaudu,  
iii) tõendamist, et kavandatud programmidel/toet ustel/eelarvetoetustel on soodne mõju ühelt 
poolt reformidele ja usaldusväärse le poliitikale ning teiselt poolt muudele rahastamisallikatele 
(sealhulgas erasektori kaasamise või siseriik like eelarvevahendite ka sutuselevõtu kaudu). 
                                                
 
6 KOM(2010)549 ja KOM(2010)700.  
7 Nõukogu järeldused aastatuhande arengueesmärkide kohta New Yorgi kõrgetasemelise täiskogu 
istungjärguks ja pärast seda – Aastatuhande ar engueesmärkide saavutamise toetamine 2015. aastaks, 
11080/10, 14. juuni 2010. 
ET 7   ET Lisaks sellele on üha olulisem tähtsus abi andm isel saavutatud tulemuste järelevalvel ning 
nende tulemuste hindamisel ja avalikustamisel käimasoleva eelarve konso lideerimise taustal, 
kuna abieelarved võivad jääda üha suureneva surve alla. Suurendades ELi panuse eest 
kantavat vastutust ja abi nähtavust, näidatakse  partneritele, et EL täidab oma rahvusvahelisi 
kohustusi. Seetõttu peame olema suutelis ed ELi arengukoostöö saavutusi veenvalt 
demonstreerima, et säilitada poliitiline toetus . See eeldab, et nii EL kui ka partnerriigid 
pingutavad veelgi rohkem, et tõhustada jä relevalve- ja hindamissüsteeme ning 
aruandlusnõudeid. 
1. Kuidas saaks EL ja liikmesriigid välja töötada kulude kavandamise suunised, millega 
nõutaks kõigi programmide/projektide/toet uste puhul teatavate tingimuste täitmist 
(lisaväärtus, kooskõlastamine, mõju)? 
2. Millised on praegu ELi ja liikmesriikide tasandil kehtivad head tavad, mida tuleks 
edasi arendada? 
3. Kuidas oleks võimalik eri abivahendeid (mis pärinevad avaliku ja erasektori 
allikatest või erinevate po liitikavaldkondade välistegevuse eelarvetest) asjakohaselt 
kombineerida, jälgida ja nende kohta aru anda selliselt, et tagada maksimaalne 
mõju, vastutus ja nähtavus?  
2.2. Majanduskasv inimarengu edendamiseks  
Ilma toiduga kindlustatud, hari tud ja terve elanikkonnata ei suuda ükski riik majanduskasvu 
saavutada ja end vaesusest vä lja võidelda. Majanduskasv peab  säästva arengu saavutamiseks 
olema sotsiaalselt kaasav. S ee eeldab poliitikavaldkondade vahe list sidusust ja tasakaalu. 
Ebavõrdsuse vähendamine sissetulekuvõimalust e kaudu, sealhulgas tootliku ja inimväärse 
tööhõive loomine, sooline võrdõiguslikkus, so tsiaalkaitse, juurdepääs kvaliteetsele 
üldharidusele ja ametikoolitusele, reageerimisvõimeline kõrgharidussüsteem, mis oleks suuteline tagama vajalike oskustega persona li, ning tervishoiuteenused on vaesuse 
vähendamise, aastatuhande arengueesmärkide ni ng sotsiaalse ühtekuuluvuse, inimõiguste ja 
rahu saavutamisel võtmetähtsusega.  
Nimetatud meetmed on ja jäävad kõige rohkem abi vajavates riikides ELi ning liikmesriikide 
arenguga seotud jõupingutus te prioriteetideks. 
Toetudes oma suurtele kogemustele inim- ja so tsiaalse arengu toetamisel ning minnes oma 
tegevuses kaugemale traditsioonilistest tegevusvaldkondadest, vaatab EL praegu läbi võimalusi, kuidas sotsiaalpoliitika kõikehõlmava  lähenemisviisi raames paremini keskenduda 
oskustele, innovatsioonile, loovusele ja e ttevõtlusele ning kuidas toetada aktiivset 
tööturupoliitikat, inimväärse t öö tegevuskava ning riikliku sots iaalkaitse süsteemi arendamist. 
4. Kuidas saavad EL ja liikmesriigid kõige paremini tagada, et haridusele ja 
tervishoiule mõeldud abi oleks parem ini suunatud ning inimarengu ja 
majanduskasvu suhtes tõhusam ning suurema mõjuga?  
5. Kuidas peaks EL toetama partnerriikides oskuste arendamist, et see oleks kooskõlas 
kohaliku tööturu, sealhulgas mitteametliku  sektori iseärasuste ja vajadustega? 
Kuidas saaks EL rändeküsimuste üldi se käsitlusega sellele kaasa aidata?  
ET 8   ET 2.3. Valitsemistavade edendamine  
Kogemused on näidanud, et ilma hea valitsemistavata on abikavade mõju piiratud ning 
mõjusa koostöö tagamine äärmiselt raske. Demokraatlik valitsemistava, inimõiguste järgimine, võitlus korruptsiooniga, õigusriigi põhimõte ning institutsioonide ja riigi ülesehitamine on ELi koostööstr ateegiate lahutamatud osad.  
Tõhus juhtimine eeldab rahalis te vahendite usaldusväärset finantsjuhtimist ja tõhusat 
ennetustööd, kontrolli ja sankt sioone / hüvitamismehhanisme, et võidelda korruptsiooni ja 
pettusega. Läbipaistvuse, vastut use ning otsuste tegemise protsessis osalemise edendamine on 
samuti väga tähtis. Seda tehakse eelkõige  parlamendi, sõltumatu kohtusüsteemi ja 
kontrolliasutuste kaudu. Keskenduda tuleks ka va litsuste suutlikkusele luua õiguslik alus 
sellise ettevõtlussõbraliku keskkonna kujundamise le, mille raames kasutatakse võimalikult 
tõhusalt kohalikke ressursse ning püütakse ligi  meelitada kohalikke ja välisinvesteeringuid. 
Lisaks sellele tuleb luua mehhanismid, mis ta gavad, et majanduskasvust saadav tulu jõuab 
ühiskonna kõigi kihtideni. Siin võivad kasuks tulla ELi kogemused üleminekuküsimustes. Ka kodanikuühiskonna organisatsioonid on olulised partnerid. Poliitilises dialoogis riikide 
ametiasutustega edendab EL kodanikuühiskonna  organisatsioonidele soodsa keskkonna 
miinimumtingimuste kehtestamist ning julgustab r iikide ja valitsusväliste osalejate vahelise 
tõelise dialoogi teket.  
ELi praeguse lähenemisviisi peamiseks põhimõ tteks on partnerite vaheline dialoog ja 
keskendumine tulemuspõhiste reformide edendamisele. Selleks võetakse kokku abi eraldamise regulaarsete läbivaatamiste ja  konkreetse programmide või eelarvetoetuste 
edunäitajad. EL on juba üle läi nud lepingulisele ja nõudlusel põhi nevale abi kavandamisele: 
selle näiteks on Aafrika, Kariibi mere ja Va ikse ookeani piirkonna ri ikide (AKV riigid) puhul 
valitsemistava algatus,
8 aastatuhande arengueesmärke käsitlev leping9 ning valitsemistava 
käsitlevad sätted ELi partnerluslepingutes AKV riikidega ning Aasia, Ladina-Ameerika ja 
Euroopa naabruspoliitikas osalevate riikidega.  Valitsemistava edendamise piirkondlik mõõde 
on oluline selleks, et tagada reformid e parem vastuvõtmine ja seaduslikkus. 
Abi kasutamine valitsemistava tõhustamise liikumapaneva jõuna ning arengupartnerluste 
lahutamatu osana peab siiski jääma ELi arengupo liitika prioriteediks. Mõ nedes partnerriikides 
on selles küsimuses veel palju teha. Sellega  on seotud terve rida küsimusi, kuidas abi 
valitsemistava edendamisel kõige tõhusamalt ära kasutada. Näiteks ehkki riikidele antav 
mitmeaastane abi tagab arenguriikide raha stamise teatava prognoositavuse, on põhjust 
kaaluda suundumist uute lahe nduste juurde, mis soodustavad reformide teostamist ning 
sisemiste ressursside kasutuselevõttu. 
6. Kuidas saaks EL kohandada oma lähenemisviisi,  vahendeid ja näitaja id selliselt, et 
need toetaksid valitsemistava re forme arenguriikides/piirkondades? 
7. Kuidas ja millises ulatuses peaks EL nii riigi kui ka temaatiliste kavade tasandil 
integreerima oma abi eraldamise mene tlusse rohkem reforme soodustavaid 
stiimuleid? 
                                                 
8 Vt komisjoni töödokument: „Demokraatliku valitsemistava toetamine valitsemisalgatuse kaudu: 
ülevaade ja edasised sammud”, SEK(2009)58, 19.11.2009. 
9 http://ec.europa.eu/development/how/aid/mdg-contract_en.cfm  
ET 9   ET 8. Kuidas peaks EL edendama usaldusvää rseid raamistikke, millega hinnata ja 
kontrollida abi vastuvõtvate  riikide arengutulemusi? 
2.4. Julgeolek ja ebakindlus 
Ilma rahu ja julgeoleku, õi gusriigi, asjakohase ning pro gnoositava õigusloome või riigi 
rahanduse usaldusväärsuseta ei s uudeta abiga inimestele pikaajal ist tulevikku tagada. Seda on 
mainitud nii Euroopa julgeolekustrateegias kui ka Euroopa arengukonsensuses. Lisaks sellele 
on abi tõhususe tagamiseks väga tähtis ELi arengupoliitika ja ELi laiemate välismeetmete 
vaheline seos. Abi aluseks peab olema ELi ja liikmesriikide tasandil toimiv hästi kooskõlastatud kulutõhus lähenemisviis. See on er iti oluline ebakindlas  või konfliktijärgses 
olukorras olevate riikide ja selliste riikide puhul, kus erinevate tegurite tõttu võib suure 
tõenäosusega tekkida sotsiaalse vägivalla või vägivaldse äärmusluse oht ning kus nimetatud 
nähtustele võib leiduda toetajaid. 
Lissaboni lepingu järgne institutsiooniline korra ldus ELis võimaldab kujundada ulatuslikuma 
ja paremini kooskõlastatud Euroopa lähenemi sviisi, mille raames lahendada konfliktide 
algpõhjuseid ning toetada partnerriikide jõup ingutusi rahumeelsete, demokraatlike, õigust 
austavate ja kaasavate riikide ülesehitamisel.  
Kasutades koostöös komisjoni asjaomaste tal itustega uue Euroopa väli steenistuse võimalusi, 
võib EL soovida kujundada järjepidevaid ja kõikehõl mavaid poliitilisi stra teegiaid, mille abil 
ühendada varajase hoiatuse süsteemid ning enne tav diplomaatia lühiajalistele kriisidele 
reageerimise meetmetega (humanitaar-, diplomaatilised, tsiviil- ja sõjalised 
kriisiohjamisoperatsioonid) ning pi kemaajaliste vahendite ja strateegiatega (mis käsitlevad 
arengukoostööd, kaubandust, keskkonda ja kohanemist kliimamuutustega, et vähendada haavatavust loodusõnnetuste korral, rännet jne). Strateegiad võiksid sisaldada ka asjakohast 
arengukomponenti, et rakendada valitsemistava, riigi ülesehitamise ja muid arenguga seotud 
reforme, mis on vajalikud rahu, stabiilsus e ning inimõiguste järgmise tagamiseks. 
Sellises kontekstis on humanitaarmeetmete sidususel oluline tähtsus kriisidele avatud riikide 
haavatavuse vähendamise, nende vastupanuvõime s uurendamise ja hädaolukorrast taastumise 
seisukohast.  
9. Kuidas peaks EL eelkõige nõrkades ja konfliktidele avatud riikides seostama 
omavahel julgeoleku ja arengu ning rõhutama arengumeetmete kavandamisel 
demokraatliku valitsemistava, inimõi guste, õigusriigi põhimõtte ning 
julgeolekuvaldkonna re formi tähtsust?  
10. Kuidas võiks EL julgeolekumeetmete  kavandamisel are ngumeetmeid paremini 
kooskõlastada? 
11. Kuidas saaks EL ülemineku- ja taas tumisperioodil kõig e paremini lahendada 
hädaabi, ülesehituse ja arenguga seotud probleeme? 
2.5. Abi kooskõlastamine 
Abikavade kooskõlastamine on liidu ja liikmesr iikide seaduslik kohustus. Lissaboni lepingu 
artiklis 210 sätestatakse: „Meetmete vastas tikuse täiendavuse ja tõhususe edendamiseks 
kooskõlastavad liit ja liikmesriigid oma arengukoostöö poliitikat ning konsulteerivad üksteisega abiprogrammide suhtes, seda ka rahvusvahelistes or ganisatsioonides ning 
rahvusvahelistel konveren tsidel.” Teiste rahastajatega abi kooskõlastamise tähtsust on 
ET 10   ET rõhutatud ka Euroopa arengukonsensuses, tegevusjuhendis10 ning rahvusvahelisel abi 
tõhususe tegevuskaval (Pariisi deklaratsioon, Accra tegevuskava)11 põhinevas 
tegevusraamistikus12. 
Seni on abi tõeliselt tõhus koos kõlastamine kavandamisetapis olnud pigem erand kui reegel. 
Vastavalt nõukogu seisukohale13 peab kooskõlastamine muutuma palju süstemaatilisemaks ja 
tõhusamaks. Nõukogu kutsus komisjoni üles esitama „ühise programmitöö kohta nõukogule 2011. aastaks partnerriikide ar engustrateegiatel põhineva e ttepaneku ELi ja riiklike 
programmitöö tsüklite järkjärgu liseks sünkroniseerimiseks part nerriigi tasandil ning võttes 
arvesse nende programmitöö tsükleid”. Komisj on kavatseb sellise ettepaneku esitada 2011. 
aastal.  
12. Millised on kõige sobivamad õiguslikud ja  praktilised meetme d ning struktuurid, 
millega viia ellu abi tõhusust käsitlevates dokumentides ja Euroopa riigi 
strateegiadokumentides sisalduvad põhi mõtted? Kuidas rakendada kõige paremini 
Lissaboni lepingut ja nõukogu 14. juuni järeldusi? 
2.6. Poliitikavaldkondade seostatus arenguga  
Poliitikavaldkondade seostamine arenguga  on ette nähtud Lissaboni lepinguga14. Kaubanduse, 
kalanduse, põllumajanduse, rände, kliima või ener gia valdkonna strateegiatel võib olla suur 
mõju vaeseimate riikide suutlikkusele vä hendada vaesust ja saavutada majanduskasv. 
21. aprillil 2010 avaldatud kaheteistkümne st punktist koosnevas ELi tegevuskavas 
aastatuhande arengueesmärkide toetuseks15 rõhutas komisjon järgmist: „EL toetab 
aastatuhande arengueesmärkide saavutam ist, kaasates lisaks abile muudessegi 
poliitikavaldkondadesse arengueesmärke toetavai d meetmeid. Viimase viie aasta jooksul on 
EL sel eesmärgil kasutusele võtnud nii eel- kui ka järelmehhanisme, sealhulgas mõjuhindamised, mille abil analüüsita kse poliitikaettepanekute välismõju. 
Poliitikavaldkondade arengusidusust käsitleva s tööprogrammis kehtes tatakse edusammude 
konkreetsed eesmärgid ja näitajad, mida rakendada ELi kohustuste suhtes seoses 
poliitikavaldkondade arengusidususega väga  mitme eri poliitikavaldkonna puhul, mis 
mõjutavad järgmist viit üldist probleemi: ka ubandus ja rahandus, kliimamuutus, toiduga 
kindlustatus, ränne ja julgeolek.” Poli itikavaldkondade arengusidususe tööprogrammi 
kasutatakse vahendina, millega kujundada aren guriike mõjutavate ja arenguabi andmisest 
kaugemale minevate eri valdkondade otsuste tegemist eelkõige komisjonis, nõukogus ja 
Euroopa Parlamendis.  
Üheks edasiliikumise võimaluseks võib o lla poliitikavaldkondade arengusidususe 
tööprogrammi kasutamine ennetavamalt ja uute al gatuste ettevalmistamise varasemas etapis. 
Seega on vaja teha täiendavat tööd ja pidada  konsultatsioone, et otsustada, kuidas muuta 
kõnealune kohustus konkreetseks tegevusprogrammiks. Endiselt on põhiülesandeks arendada 
                                                
 
10 Nõukogu järeldused, mis käsitlevad ELi tegevusjuhendit vastastikuse täiendavuse ja tööjaotuse kohta 
arengupoliitikas, dokument nr 9090/07, 15.5.2007. 
11 http://www.oecd.org/dataoecd/58/16/41202012.pdf  
12 ELi tegevusjuhend vastastikuse täiendavuse ja tööjaotuse kohta ning abi tõhususe tegevusraamistik. 
13 Nõukogu järeldused aastatuhande arengueesmärkide kohta, 14. juuni 2010. 
14 ELi toimimise lepingu artikkel 208: „(…) Liit võtab arengukoostöö eesmärke arvesse muu sellise 
poliitika puhul, mida ta rakendab ja mis tõenäoliselt mõjutab arengumaid”. 
15 http://ec.europa.eu/development/icenter/repository/COMM_COM_2010_0159_MDG_EN.PDF 
ET 11   ET edasi olemasolevaid käsitusviise, et hinna ta ELi poliitikavaldkondade konkreetset mõju 
arengueesmärkidele. 
13. Milliseid praktilisi ja po liitikaga seotud meetmeid olek s võimalik ELis võtta, et 
parandada poliitikavaldkondade seostatust  arenguga? Kuidas oleks võimalik 
edusamme ja mõju kõige paremini hinnata? 
2.7. Eelarvetoetuse mõju tugevdamine 
Eelarvetoetus arenguabi andmise viis, mille raames antakse finantsabi abivajavate riikide 
riigikassadele. Viimastel aastatel on eelarvetoet usest (üldiselt ja val dkondlikult) saanud ELi 
tasandil oluline abiandmise vahend, millega  toetatakse usaldusväärset majandus- ja 
rahanduspoliitikat ning partnerriikide reform ikavasid. Komisjon tagab, et eelarvetoetust 
kasutatakse selektiivselt ja võimalikult tõhusalt, tulemuslikult ja mõjusalt.  
Arvestades kõnealuse olulise vahendi kasutamist käsitleva kõikehõlmava läbivaatamise 
tähtsust, võttis komisjon 19. oktoobril 2010 vastu r ohelise raamatu „Kolmandatele riikidele 
antava ELi eelarvetoetuse tulevik”16. Selle eesmärk on algatada laiaulatuslik konsultatsioon, 
mille raames kogutakse asjaomastelt sidusrühm adelt mõtteavaldusi ja tõendeid selle kohta, 
kuidas kasutada saadud õppetunde eelarvetoetus te kasutamise tõhustamiseks tulevikus nii 
ühenduse kui ka liik mesriikide tasandil.  
3. A RENGUPOLIITIKA KUI KAASAVA JA JÄTKUSUUTLIKU MAJANDUSKASVU 
SOODUSTAJA  
Abi põhieesmärk on toetada ja tõugata tagant  partnerriikide majandus kasvu ning aidata 
eelkõige luua keskkonda, mis soosib jät kusuutlikku ja kaasavat majanduskasvu ning 
võimaldab riikidel end vaesus est välja võidelda. Sotsiaalselt kaasav majanduskasv aitab 
vaesust vähendada tunduvalt paremini kui ametliku arenguabi suurendamine.  
Majanduskasvu soodustavat keskkonda mõjutavad mitmed tegurid, näiteks poliitiline ja 
makromajanduslik stabiilsus, hea valitsemista va, julgeolek, inimõiguste järgmine, soodne 
regulatiivne ja ärikeskkond, mis võimaldab kuj undada tootlikku ja inimväärset tööhõivet, 
haritud, terve ja loov elanikkond, nappide lo odusvarade säästev kasutamine, majanduslik 
infrastruktuur, tööõiguse põhireeglite rake ndamine ning tõhus ja kasutoov osalus 
rahvusvahelises kaubanduses.  
EL on arenguriikidega juba sõlmitud partne rluste raames tegev kõigis nimetatud 
valdkondades.  Vaja oleks siiski kaaluda, kuidas veelgi  paremini edendada majanduskasvu, et 
kasutada seda vaesuse vähendamise vahendina.  
Loomulikult on arenguriikide suutlikkus järgida head valitsustava ja majanduskasvu 
edendavaid strateegiaid väga erinev. Ma janduskasvule suunatud koostöö sobib rohkem 
riikidele, kes rakendavad maja nduskasvu soodustavat poliitikat ning edendavad sotsiaalselt 
kaasavat majanduskasvu. Kõige enam abi vajava te riikide ja konflikt ses või haavatavas 
olukorras olevate riikide puhul tuleb endiselt ka sutada tavapärasemaid arengut soodustavaid 
vahendeid. Riikide ja piirkondade eristamise  tulemusena võidakse välja töötada koostöö 
                                                 
16 KOM(2010)586.  
http://ec.europa.eu/development/how/consultation/index.cfm?action=viewcons&id=5221 
ET 12   ET parandamise lähenemisviisid, mida kohaldatakse  nende riikide suhtes , kes soovivad osaleda 
partnerluse uutes koostöövormides. Samal aj al jätkatakse vajadu se korral ka riigi 
ülesehitamisele, hea valitsemistava edendami sele ning vaesuse vähendamisele keskendunud 
strateegiate toetamist. Olulin e on riigipõhine poliitika, mill e raames määratakse kindlaks 
asjaomase riigi probleemid, osaletakse partnerl uses ning võetakse vastutus, keskendutakse 
tulemustele ning tagatakse vastastikune aruandlus. 
Lisaks sellele tuleb tõhustada ELi meetmete kooskõlastamist ja koondamist sellistesse 
valdkondadesse, kus need saavad anda lisaväär tust. Lissaboni leping, ELi ühise välis- ja 
julgeolekupoliitika uus institutsiooniline struktuur ning uus pädevus arenguga seotud valdkondades
17 loovad võimalusi tugevdada strat eegilist arengupolii tikat tõhusamate 
välismeetmete raamistikus.  
Selleks et edendada arengupoliitikat kui kaasava majanduskasvu soodustajat, on eriti 
asjaomased järgmised küsimused. 
3.1. Kaasavat majanduskasvu hõlmavad partnerlused  
Kohalike ja välisinvesteeringute ligimeelit amiseks on vaja kujundada prognoositav, 
läbipaistev, eeskirjadel põhinev ja mittediskri mineeriv ärikeskkond, toetada investeeringuid 
tootmissektorisse ning luua turuvõimalusi. Seetõttu tekib küsimus, kas EL peaks koostama 
koostöös üksikute arenguriikide või konkreets ete piirkondade are nguriikide rühmadega 
kaasavat majanduskasvu käsitlevad uued ühisstrateegia d, mis hõlmaksid ka erasektori 
sidusrühmi (ettevõtjad, fondid, akadeemilised ringkonnad, kodanikuühiskonna organisatsioonid üldisemalt jne) ning mille  raames oleksid kõik osapooled pühendunud 
eesmärgile teha ühiselt lahendatavates küsimuste s selgelt mõõdetavaid edusamme. Nimetatud 
ühisstrateegiaid oleks võimalik kujundada ELi ja arenguriikide rühmade vahel juba sõlmitud 
ametlike partnerluslepingute raames või siis iga riigiga eraldi. 
Valitsusvälised osalejad on arenguküsimustes arvestatav jõud tänu nende mitmekülgsele 
rollile eestkõnelejatena, teenusepakkujatena ja rahastajate või laenuand jatena ning seetõttu 
toovad nad protsessi kaasa lisa teadmisi ja lisaväärtust. Nende ga tuleb jätkata korrapärast 
dialoogi sarnaselt komisjoni
18 algatatud dialoogiga, mille abil püütakse jõuda üksmeelele 
eesseisvate ning kõige enam muutusi va javate probleemide lahendamise suhtes. 
Ühisstrateegiate aluseks võivad olla erinev ad prioriteedid, mille puhul nii EL kui ka 
partnerriigid lepivad kokku se lgetes kohustustes ning tulemustes. Allpool on toodud mõned 
näited.  
– Tootlike ja jätkusuutlike  välis- ja kohalike investeeri ngute edendamine ja toetamine  kõige 
vaesemates arenguriikides, eel kõige sellistes riikides, ke s ei saa kasu suurenenud 
kaubavahetusest või kes ei meelita ligi suuri investeeringuid. Üks võimalus oleks 
võimendada abi lisainfrastruktuuri tehtavate i nvesteeringute toetamiseks, et täiendada 
erainvesteeringuid (mida tehakse näiteks toodete turule toomiseks) või toetada 
riskijagamisrahastu kaudu selliseid projekte, millele on nende riskiastme tõttu raske leida erainvestorit. Selliste investeeringute eesmärk peaks olemasolevate tööstusharude 
                                                
 
17 Nt investeeringud, ränne. 
18 Kodanikuühiskonna ja kohalike ametiasutuste arengusse kaasamist käsitlev struktureeritud dialoog 
algatati 2010. aasta märtsis ning see lõpeb 2011. aasta märtsis. 
https://webgate.ec.europa.eu/fpfis/mwikis/aidco/index.php/Structured_dialogue  
ET 13   ET (eelkõige mäetööstus) arendamise asemel ol ema pigem suuremat lisaväärtust andvatele 
tegevustele (kaevandamisejärgsed tegevused ) keskendumine. Investeeringutest tulenev 
kasu peaks jõudma ka võimalikult suur e hulga asjaomase riigi kodanikeni.  
– Kohaliku tasandi põllumajanduse, tööstuse ja  teenustesektori majanduskasvu toetamise 
ning abi ja rahastamisvahendite vahelise mõju edendamise seisukohast on keskse tähtsusega eelkõige väikese ja keskmise suur usega ettevõtjate (VKEde) ja mikroettevõtjate 
juurdepääs kapitalile ja taskukohastele laenudele
. Olukorras, kus juurdepääs kohalikule 
rahastamisele on raskendatud või puudub üldse, võiks EL toet ada veelgi r ohkem kohaliku 
pangandussüsteemi ja kapitaliturgude järkjärg ulist arengut, mis võimaldaks kohalikel ja 
välisinvestoritel alustada tegevust, millel on selge mõju arengule ja mida nad muidu 
kaasnevate riskide tõttu ei teeks. Seda olek s võimalik saavutada näiteks ELi integreeritud 
fondi või mehhanismi kaudu, mida juhiva d ühiselt ELi institutsioonid, Euroopa 
arengupangad ja finantseerimisasutused, kes annaksid arenguriikid es erainvesteeringute 
edendamiseks hoolikalt kooskõlastatud korras su bsideeritud laene ning vajaduse korral ka 
tehnilist ning finantstuge ning ke s aitaksid jagada riske.  
– Õiguslik raamistik . Uue ettevõtte, eriti VKE loomise või  olemasoleva ettevõtte juhtimise 
lihtsus ja sellega kaasnev kulu mängib väga tä htsat rolli. See ei hõlma ainult esialgseid 
registreerimisformaalsusi, vaid ka näit eks maksuseaduse nõuete täitmist, võitlust 
korruptsiooniga, kapitali välja voolu riigist ning lubade saamisega seotud küsimusi. ELi 
rahalise ja tehnilise abiga on võimalik toetada kõnealuse valdkonna reforme, võttes selleks 
aluseks partnerriikide kohustused ja pühe ndumuse olukorda parandada. See hõlmab ka 
investeeringute kaitset, ettevõtete läbipaistvat ja avatud registreerimis- ja sulgemismenetlusi ning jõukohaseid ja usal dusväärseid lepingute jõustamise tingimusi. 
Üleilmsest nõudlusest tuleneva surve tõttu muutub olulisemaks l oodusvarade, sealhulgas 
maa, veevarude, tooraine või kalavarude ek spluateerimise, haldamise või võõrandamisega 
seotud õiguste valitsemine. Edusammude te gemine kõnealuses valdkonnas sõltub siiski 
väga palju partnerriikide otsustavast tegevusest. 
– Innovatsioon
. Teaduslik ja tehnoloogiline koostöö, suutlikkuse suurendamine ning 
investeeringud teadmistesse, innovatsiooni ja uutesse teh noloogiatesse võivad mängida 
kaasava majanduskasvu ja vaesuse vähendamis e kiirel saavutamisel olulist rolli. 
Arenguriikide üks suurimaid ülesandeid on m äärata kindlaks ja kasutada ära valdkondi, 
kus neil on võrreldavad eelised, mis võima ldaksid neil konkureerida eelkõige suurte 
tärkava turumajandusega riikid ega. Seega on inve steeringuvõimaluste mitmekordistamise 
seisukohast äärmiselt tähtis, et riigid võt aksid meetmeid elujõulise ettevõtluse ja 
tehnosiirde edendamiseks. Erilist tähelepanu tuleks pöörata ka mõjule, mida võimalik 
kultuuri- ja loomemajanduse kasv avaldab paljude arengur iikide kohalikule majandusele. 
Innovatsiooni toetamisel võib olulist osa mäng ida ka intellektuaalom andi õiguste kaitse 
ning nende jõustamine kooskõlas rahvusvaheli ste kohustustega, võtte s arvesse riikide 
arengutaset ja vajadusi. Info- ja ko mmunikatsioonitehnoloogial  võib olla kõigis 
sotsiaalmajanduslikes valdkondades tohutu ja kiir e mõju ning see võib osutuda äärmiselt 
kulutõhusaks tervishoiu-, haridu s-, energia- ja keskkonna hald amise, transpordisüsteemide, 
valitsussektori või kaubandus- ja fi nantsvaldkonna teenuste osutamisel19. 
– Inimväärne töö ja sotsiaalkaitse.  Suurem ebavõrdsus taki stab oluliselt vaesuse 
vähendamise protsessi ning sellel on märkimis väärne negatiivne mõju majanduskasvule. 
                                                 
19 Tänu tehnoloogia ja turgude kiirele arengule on arenguriikides praegu kasutusel üle 3 miljardi 
mobiiltelefoni ning Interneti kasutajate arv on  2000. aastaga võrreldes kümme korda suurenenud. 
ET 14   ET Sotsiaalkaitse edendab ebavõr dsuse vähendamise ja kõige ebasoodsamas olukorras olevate 
inimeste toetamise kaudu investeeringuid in imkapitali, soodustab tootlikkust, parandab 
sotsiaalpoliitilist stabiilsust ning aitab kaasa usaldusväärsete institutsioonide loomisele. Vaja oleks koostada oskustele, tootlikkusele ja ettevõtlussõbralikule õiguskeskkonnale 
keskenduv tööhõive ja kaasava majanduskas vu integreeritud tegevuskava. ELi koostöös 
Ladina-Ameerika riikidega on põhieesmärgiks  saavutada sotsiaalne ühtekuuluvus, mida 
peetakse kaasava majanduskasvu väga tähtsaks komponendiks. 
Kõigis nimetatud valdkondades tuleb ÜRO algatuse Global Compact  ja OECD suuniste alusel 
tagada inimõiguste järgimine ning sotsiaalne ja keskkondlik jätkusuut likkus kas valdkondlike 
korralduste või määruste vormis nagu näiteks metsaõigusnormide täitmise järelevalve, 
metsahaldust ja puittoodetega kauplemist käsitlevad lepingud,
20 kalandusalased 
partnerluslepingud, mäetööstuse lä bipaistvust käsitlev algatus,21 Kimberley protsess22 või 
ettevõtjate sotsiaalne vastutus23. Nimetatud algatused peaksid täiendama ja mitte asendama 
riigi tasandil ettevõtlu skeskkonna parandamiseks tehtud jõupi ngutusi ning aitama kõrvaldada 
puudujääke õigusaktides ja nende jõustamisel. 
14. Kuidas ja kui suures ulatuses pe aks ELi abiga toetatam a investeeringuid 
tööstusprojektidesse arenguriikides ning kuidas oleks võimalik saavutada õige 
tasakaal kaevandus-/energiaval dkonna huvide vahel ning edendada 
kaevandamisjärgset tegevust ja tööstusharusid?  
15. Kuidas saab EL tagada, et toetus majanduse arendamisele tagab saadava kasu 
võrdse sotsiaalse jaotuse,  ning kuidas tagada sotsiaalse te ja majanduslike õiguste 
parema kaitse, sealhulgas tööõiguse põhi reeglite rakendamine ning ettevõtjate 
suurem vastutus?  
16. Milliseid meetmeid tuleks võtta ja kuidas neid eris tada, et toetada arenguriikide 
pingutusi sellise majanduskeskkonna loomis el, mis sobiks ettevõtluse, eelkõige 
väikeste ja keskmise suurusega et tevõtjate tegevuse edendamiseks? 
17. Millised meetmeid või struktuure tuleks partner riikide ning Euroopa ja 
rahvusvaheliste finantseerimisasutus tega välja töötada, et anda sellise 
majanduskasvu toetamiseks finantstoetus t ja vajadusel madala kulukusega 
finantstuge või tagatisi? 
18. Milliseid vahendeid võiks EL kasutada loovuse, innovatsi ooni ja tehnosiirde 
edendamiseks ning nende rakendamiseks arenguriikides? 
3.2. Piirkondliku integratsiooni toetamin e ja arengut soodustava kaubanduse 
tagamine 
Piirkondliku integratsiooni toetamine 
Euroopa Liidu edu aluseks rahumeelse ja õits va ühiskonna loomisel ning liidu geograafilise 
ulatuse laiendamisel on olnud turgude õiguslik, majanduslik, rahanduslik, poliitiline ja 
                                                 
20 http://ec.europa.eu/environment/forests/flegt.htm 
21 http://eiti.org/  
22 http://www.kimberleyprocess.com/  
23 http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sustainable- business/corporate-social-responsibility/index_en.htm 
ET 15   ET maksupoliitiline järkjärguline integreerimine. ELi  keskendumine infrastruktuurile transpordi, 
telekommunikatsioonide ja energia valdkonna s on võimaldanud kaubandusel areneda ja 
majanduskasvul edeneda. EL on mõistnud, et majanduskasvu ja arengu aluseks on 
integreeritud ja elujõuline piirkondlik turg.  
Aafrikat, Kagu- ja Ida-Aasiat ning Ladina -Ameerikat hõlmavas arenevas maailmas on 
hakanud võrsuma sarnased protsessid, kuid seda palju varajasemal aren guetapil. Valdav osa 
Aafrika kaubandusest toimub Aafrikast väljaspoo l asuvate riikidega ni ng piirkondlike riikide 
rühmade vahel valitseb killustatus ja nende vahelised infrastruktuuriühendused on puudulikud. 
Viimastel aastatel on tõhusa piirkondliku inte gratsiooni saavutamiseks tehtavad edusammud 
paljudes piirkondades siiski kiirenenud. Jõupingutustes on keskendutud peamiselt 
majandusküsimustele (kuna EL keskendus esimestel aastatel peamiselt majanduslikule integratsioonile). Kuid ka poliitilisel areenil on näiteks Aafrika Liit võtnud rahu ja julgeolekut 
ning piirkondlikku vahendust soodustavaid olulisi meetmeid. 
19. Kuidas saaks EL kasutada paremini oma k ogemust, et aidata piirkondi, kes soovivad 
tugevdada oma integratsiooni? 
Arengut soodustava kaubanduse tagamine 
Kogemused on näidanud, et kogu majanduspotentsi aali ärakasutamiseks peavad arenguriigid 
rakendama samal ajal nii riigisisest reformi kui ka rahvusvahelisi poliitikameetmeid, mis on 
kohandatud vastavalt nende vajadustele. Ül diselt eeldab areng kaubavahetuse ja 
teenustekaubanduse järkjärgulist liberalisee rimist soodsa ettevõtlu skeskkonna suunas, et 
hõlbustada integreerumist maailma majandusse ja edendada piirkondlik ku integratsiooni.  
EL on arenguriikide jaoks üks avatuimaid turge. Koos oma liikmesriikidega on ta peamine 
kaubandusabi andja: 2008. aastal saavutas kaub andusabi 10,4 miljardi euroga kõigi aegade 
kõrgeima taseme, suurenedes võrreldes 2007. aastaga 3,4 miljardit eurot (48 %). Aastaid on EL kasutanud nii sotsiaalse ku i ka majandusliku heaolu toetam iseks arenguriikides mitmeid 
kaubandusvahendeid.  
Lähituleviku põhieesmärkideks on tagada ka edaspidi kooskõla ELi kaubanduspoliitika ja 
arengukoostöö eesmärkide vahel, sõlmida er inevate arenguriikidega kõikehõlmavaid 
arengusõbralikke koostöö- ja kaubanduskokkuleppeid, jätkata ka ubandusabi ja kohapealse 
mõju tõhustamist ning uurida riiklike ja pi irkondlike kaubandusstra teegiate koostoimet. 
20. Kuidas oleks võimalik tagada suurem kooskõla ELi kaubandus- ja arengupoliitika 
vahel?  
21. Kuidas parandada kaubandusabi andmist, et kasutada maksimaalselt ära selle 
võimenduspotentsiaali, et laiendada arengur iikides jätkusuutlikku majandustegevust, 
mis tooks kaasa täiendava majanduskasvu?  
4. S ÄÄSTEV ARENG KUI LIIKUMAPANEV JÕUD  
Arvatakse, et arenguriigid on järgmistel kümne nditel nii majanduslikus mõttes kui ka elanike 
arvu poolest maailma majanduskasvu peamised taganttõukajad. Kiire ja laiaulatusliku 
majanduskasvu tagamine on keskkonnasäästlikkuse, kliimamuutustega kohanemise ja leevendusmeetmete taustal keeruline, kuid on selge, et vajadus kliimamuutustega tegeleda ei tohi piirata jõupingutusi maailma vaeseimate inimeste vaesusest päästmiseks.  
ET 16   ET 4.1. Kliimamuutused, bioloogiline mitmekesisus ja areng 
Kliimamuutused on üks käesoleva sajandi suurimaid väljakutseid. Need mõjutavad 
arenguriike ning seavad aastatuhande arengueesmä rkide saavutamisele suurimaid takistusi. 
Inimeste vaesusest päästmine eeldab, et suuremal hulgal inimestel on juurdepääs energiale. See toob kaasa energiatarbimise märkimis väärse suurenemise ning suurendab seega 
kasvuhoonegaaside heidet ja mõju tab üleilmset keskkonda. Seetõttu  peab säästev areng olema 
nii meie arengu- kui ka kliimamuutuste poli itika keskmes, et kliimamuutustega võitlemise 
meetmed tooksid kasu, mitte ei suurendaks ohte, mis kahjustaksid maailma vaeseimate 
inimeste kasvupotentsiaali.  
Jätkusuutlikul majandusel põhinev areng saaks arenguriikidele pakkuda mitmeid 
majanduskasvu võimalusi. Kõige tõhusam viis selle saavutamiseks on kliimamuutuste probleemi kaasamine arengupoliitikasse . Kliimamuutustele vastupanuvõimeline 
arengustrateegia, milles on ühendatud leev endamine, kohandamine, loodusõnnestuste ohu 
vähendamine ja ennetustegevus, on väga oluline,  ning vähest süsinikdiok siidiheidet tekitavat 
arengut käsitlevate algatuste kombineerimin e strateegilise vastupa nuvõime kavandamisega 
annab arenguriikidele mitmeid eeliseid
24.  
Jätkusuutlik areng nõuab majandus like, sotsiaalsete ja keskkonna küsimustega tegelevaid 
strateegiaid. Keskkonna seisukohast peab jätkusuutlikkus tegelema nii loodusvarade (maa, veevarud, metsad, bioloogiline mitmekesisus) kasutamise kui ka nende haldamisega. 
Kohandamisega seotud prioriteetide integreerimine ning vähese CO
2-heitega  majandusarengu 
suunas liikumine on säästva arengu tagamisel olulise tähtsusega.  
Arenguriikide majandus sõltub suuresti loodus varade, näiteks põllumajandussaaduste ja 
toormaterjalide kasutamisest. Samal ajal s uureneb teadlikkus selle st, et ökosüsteemidel, 
näiteks metsadel ja märgaladel on oluline osa majanduslikult tasuvate tootmisvahenditena, mille abil toodetakse kasulikke kaupu ja osutatakse kasulikke teenuseid. Seepärast on äärmiselt oluline mõista, kui suurel määral võivad ettevõtted sõltuda bioloogilisest 
mitmekesisusest ja ökosüsteemist, ning kaaluda kogu mõju, mida bioloogilise mitmekesisuse 
kadumine võib avaldada võimalustele arendada  uusi tooteid ja tehnoloogiaid ning luua uusi 
töökohti. Ökosüsteemide ja bioloogilise mitmek esisuse majanduslikke aspekte käsitlev uuring 
suurendas teadlikkust selles küsimuses, hinnates looduse pakutava mitme teenuse 
majanduslikku väärtust. Tavaliste majandusmude litega ei oldud sell ist hindamist varem 
tehtud. 
Selliseid ökosüsteeme nagu süsiniku neeldajad ja kohanemisressursid tunnustatakse järjest 
enam kui vajalikke, tõhusaid ja suhteliselt kulutõhusaid vahendeid võitluseks kliimamuutuste 
vastu. Kasutada tuleb mitmesuguseid maakasut use korralduse strateegiaid, et vähendada 
maakasutuse muutumisest tulenevaid ka svuhoonegaaside heit koguseid ning toetada 
ökosüsteemi teenuseid, mis on kliimamuutustega kohanemiseks eluliselt vajalikud. Kaitsealadel on äärmiselt oluline roll kliimamuut uste leevendamise ja  nendega kohanemise 
riiklike meetmete väljatöötamisel ning seepärast on selliste alade kaitse tugevdamine ning selliste alade kaetuse ja haldamise parandamine äärmiselt tähtis.  
Kliimaküsimustega arvestamise ja nende lõimimisega arengupoliitikasse kaasnevad 
finantsaspektid. Kopenhaageni konverentsil kohustus EL eraldama 7,2 miljardit eurot 
                                                
 
24 Aafrika 2010. aasta arenguaruande s rõhutati, et on tähtis, et „A afrika riigid …. muudavad oma 
arengustrateegiad kliimamuutustele vastupanuvõimeliseks”. 
ET 17   ET leevendamis- ja kohandamismeetmete kiireks stardirahastamiseks. Meetmed hõlmavad 
sealhulgas õnnetuste ohu vähenda mist ja ennetustegevust õnnetu stealtides riikides aastatel 
2010–2012. Arenenud riigid kohustusid ka kogu ma ühiselt mitmetest, sealhulgas 
alternatiivsetest allikatest aastaks 2020 igal  aastal 100 miljardit USA do llarit, tingimusel et 
arenguriigid võtavad asja kohased leevendamismeetmed ning deklareerivad oma 
kasvuhoonegaaside heitkogused läbipaistvalt. Raha stamisvahendite tasakaalustatud jaotamine 
kohanemise ja leevendamise meetmete vahel peaks aitama suurendada areneva majandusega 
riikide vastupanuvõimet kliimamuutustele ning toetada üleminekut vähese CO 2-heitega  
majandusarengule25. Kuigi kohanemist rahastatakse p eamiselt abist ning abi on esialgu 
mõeldud selleks, et aidata arenguriikidel vä lja töötada riiklikud kohanemiskavad, tuleb ka 
leevendamise meetmeid rahastada intressitoetusega laenude ja erasektori kaasrahastamise abil. Kliimamuutuste ja arenguvaldkonna rahast amine peaks keskenduma sellele, et parandada 
ühiskonna igal tasandil võimet meelitada ligi  investeeringuid heitkoguste vähendamist 
võimaldavatesse tehnoloogiatesse ja säästvates se maakasutustavadesse.  2010. aasta oktoobris 
Nagoyas toimunud konverentsil nõustusid kõik bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni 
osalisriigid vajadusega leida vahendeid biol oogilise mitmekesisuse toetamiseks, eelkõige 
arenguriikide abistamiseks konverentsil vastu võetud uue 10aastase strateegilise kava 
rakendamisel. 
22. Arvestades, kui tihedalt on omavahe l seotud kliimamuutused, bioloogiline 
mitmekesisus ja areng, ning võttes arvesse uusi võimalusi, mida pakuvad 
kliimamuutustega võitlemise rahastamine ja turud, siis kui das oleks võimalik 
kliimamuutustega kohanemist ja loodusõnne tuste ohu vähendamis t paremini lõimida 
ELi arengupoliitikasse, et tagada kliimamuut ustele vastupanuvõimeline ja säästlik 
majandus ning metsade ja biol oogilise mitmekesis use kaitse? 
4.2. Energia ja areng 
Säästva arengu üheks peamiseks eesmärgiks on lahendada küsimus, kuidas tagada kõigile 
inimestele juurdepääs säästvale energiale. Üldine juurdepääs energiale on aastatuhande 
arengueesmärkide täitmise eeltingimus: tagada juurdepääs kindlale ja stabiilse hinnaga 
energiale, eelkõige elektrile,  on vaesuse kaotamisel edasiv iiv jõud ning äärmiselt oluline 
tervise, hariduse, põllumajanduse ja majandus arengu jaoks. Need küsimused eeldavad 
uuenduslikke lahendusi. Kliimamuutustele vastupanuvõimeline areng ja koostööstrateegiad ning investeeringud säästva arengu lahendustesse  võivad tuua kaasa mi tmeid positiivseid 
tagajärgi.  
Sahara-taguses Aafrikas on vä hem kui 30 % inimestel ühendus  elektrivõrguga, kuid isegi 
sellisel juhul ei ole tegemist kindla energiaallikaga, sest võr gus on rikkeid ja voolukatkestusi 
väga sageli ja pikkade ajavahem ike vältel. Selline olukord vali tseb mitmes arenguriigis ning 
see mõjutab oluliselt sotsiaalset ja ma jandusarengut ning eelkõige võimalust täita 
aastatuhande arengueesmärke. 
Viimaste kümnendite jooksul on  naftahinnad oluliselt kõikunud. See on suuresti mõjutanud 
riike, mille majandus on habras ja alles arenev, ee lkõige neid riike, kes sõltuvalt suurel määral 
naftast, ning veelgi enam neid riike, kus küt usel töötavatel generaat oritel on oluline roll 
                                                
 
25 Praegu ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni alusel toimuv töö, metsaaladel heitmete 
vähendamiseks võetavate meetmete väljatöötamiseks on väga oluline eriti siis, kui ühendada see 
partnerriikides metsahalduse parandamise eesmärgil selliste algatustega nagu metsaõigusnormide 
täitmise järelevalve, metsahaldus ja puidukaubandus. 
ET 18   ET osaliselt just kindlate elektr itarnete puudumise tõttu. Kuna kindlad elektritarned puuduvad, 
kasutatakse toiduvalmistamiseks sütt, mis toob omakorda kaasa mitmeid terviseprobleeme ja 
metsade hävinemise. 
Ometi on märkimisväärne, et mitmete aren guriikide piirkonnad on ideaalsed paigad 
taastuvenergia, sealhulgas hüdro- tuule-, fo togalvaanilise energia ja kontsentreeritud 
päikeseenergia arendamiseks, eelkõige tänu eriti soodsate loodusva rade (vesi, päike) 
kättesaadavusele. Lisaks on võimalik vähendada  üldkulusid seal, kus energiainfrastruktuur 
puudub, kuid taastuvenergia lahendusi on võima lik pakkuda väljaspool võrku. Investeerides 
kohalikku konkurentsivõimelisse taastuvenergiasse arenguriiki des, on tehnoloogilises mõttes 
võimalik jätta vahele terve põ lvkond. Lisaks võimaldaks ener gia tootmise ja jaotamise 
ajakohastatud lahenduste kasutuselevõtmin e suurendada oluliselt energiatõhusust. 
Ajakohastatud tehnoloogia abil on võimalik mä rkimisväärselt vähendada kasvuhoonegaaside 
heidet ja oluliselt paranda da kohalikke keskkonnatingimusi. Viimase puhul saab Euroopa 
teadmiste jagamises mängida keskset rolli. Seal kus infrastruktuur on olemas, saab 
olemasolevate vahendite ja nende omavahelis e ühendamise teel tagada energiale laiema 
juurdepääsu. 
Kombineerides ülalnimetatud suure finantsv õimendusega ELi arengufonde ja Kopenhaageni 
kiireks stardirahastamiseks mõeldud fonde i nvesteeringute edendamiseks taastuvatest 
energiaallikatest toodet ud elektrisse arenguriikides, sa aks astuda olulise sammu edasi 
maailma vaeseimate riikide varustamises ta astuvenergiaga. Taastuvenergia arendamine 
nendes riikides, kuid eriti vähim arenenud riikid es, annab täiendava ol ulise trumbi arenguks, 
vähendades nende sõltuvust väga muutlikest naftahindadest.  
ELil on sellise abi osutamiseks väga head või malused. Ta on taastuvenergia tehnoloogiate 
juhtiv tootja. ELil on väga suur kogemus õigu slike ja haldusmeetmetega, mis on vajalikud 
investeeringute tõhustamiseks taastuvenergiasse, samuti on tema näol tegemist ainsa 
piirkonnaga maailmas, millel on iga liikmesriigi jaoks seatud õiguslikult siduvad eesmärgid. 
EL on võtnud kohustuse, et aastaks 2020 kaetakse 20 % ELi energiavajadus est taastuvenergia 
abil. 
Pealegi ei eelda investeeringud energeetikavald konda iseenesest olulist abi andmist. See on 
oluline: arenguabi üksi ei suuda iialgi katta  sadadesse miljarditesse eurodesse ulatuvaid 
investeerimisvajadusi kogu elani kkonna varustamiseks taastuvele ktriga. Tõepoolest, sellised 
investeeringud võiksid põhimõtteli selt olla tulutoovad. Seepär ast peaks selles sektoris 
võrreldes muude sektoritega olema lihtsam  täiendada ELi eelarvet rahastajate ja 
finantsinstitutsioonide, sealhul gas erasektori vahenditega. 
Seega tuleks kaaluda, kas oleks mõistlik, et EL ja arenguriigid ja/ või piirkondlikud rühmad 
tegutseksid olemasolevate part nerlussuhete raames üheskoos  ning koostaksid konkreetsed 
ühisprogrammid, et varustada kogu el anikkond järk-järgult taastuvenergiaga .  
Selliseid programme, mis koondavad suure fi nantsvõimendusega ELi arengufonde ja 
kliimamuutuste vastu võitlemise fonde, ELi ja arenguriike, energeetikatööstust ja ELi finantsinstitutsioone, võiks kasutada ühismeet mete ajakava kindlaksmääramiseks ning madala 
sissetulekuga riikides reformid e käivitamiseks investeeringute kaitse, maksustamise ja 
piirkondliku energiakoostöö valdkonnas. Need peaksid põhinema energiaalaste 
partnerlussuhete olemasolevatel meetmete l, mille näiteks võiks tuua ELi-Aafrika 
energiapartnerluse. Taastuvate  energiaallikate valdkonna meet metel võib olla oluline osa 
energiavajadustele lahenduste leidmisel are nguriikides, kuid need tuleb sujuvalt lõimida 
ET 19   ET laiema energiapoliitikaga, hõlmates näiteks en ergiatõhususe, võrgustiku d ja infrastruktuuri, 
ning tagades tarned ja arendades muid, nn trad itsioonilisemaid energiaallikaid. Koostöö peaks 
olema avatud ELi-välistele rahastajatele ja rahvusvahelistele institutsioonidele ning keskenduma muu hulgas järgmisele: 
• Rahastamine.
 Hiljutise finantskriisi ajal on taast uvenergia projektide arendajatel olnud 
raskusi leida vahendeid Euroopa Lii dus, kus on olemas stabiilne ja nn 
taastuvenergiasõbralik õigus lik ja haldusraamistik. Leid a rahastajaid riskantsemate 
projektide jaoks arenguriikides, kus se lline õiguslik ja ha ldusraamistik puudub, on 
praktiliselt võimatu. 
• Stabiilne õiguslik ja haldusraamistik . Ilma stabiilsete ja prognoositavate tingimusteta, mis 
võimaldaksid ja julgustaksid er aettevõtjaid investeerima, ei tehta investeeringuid isegi siis, 
kui asjakohased rahastamisvahendid olek sid olemas. See hõlmab nii võrguküsimusi, 
maksustamist, äriõigust kui ka kavandamis eeskirju. Samuti on vajalikud õiguslikud sätted, 
mis tagaksid elektriturgude av atud konkurentsi klientidele elektr i tarnimiseks. See eeldab 
ka selgeid, õiglaseid ja toim ivaid eeskirju, et tagada kulude  katmine ja tarbijakaitse. 
• Tehnilised teadmised, haridus ja koolitus.  Mitmes arenguriigis on tehnilist koolitust 
pakkuvad asutused ajast ja arust või puuduvad üldse.  Ilma hästikoolitatud inimesteta alates 
elektriinsenerist lõpetades oskustöölisega ei suudeta kunagi kasutada korralikult ära 
taastuva energia valdkonna võimalusi. Töökoht ade loomine on sellise arengu keskne eelis, 
kuid selleks tuleb oluliselt panustada koolitusse ja teadmisesse. 
• Piirkondlikud turud.  Sageli on oluline tagada võimalus müüa elektrit piiri taha, eelkõige 
suuremate hüdroprojektide puhul. See eelda b selgeid piirkondlikke kokkuleppeid ja 
õiguslikku stabiilsust. 
23. Kuidas saaks EL kõige paremini to etada arenguriikide pi ngutusi tagada kõigile 
taastuvenergia kättesaadavus? Milline osa võ ib olla arengu- ja kliimamuutuste vastu 
võitlemise fondide ning arenguabi  andvate finantsinstitutsioonide 
finantsvõimendusega laenude kombineerimis el ühisprogrammis, mis käsitleb 
elanikkonna järkjärgulist va rustamist taastuvenergiaga? 
5. P ÕLLUMAJANDUS JA TOIDUGA KINDLUSTATUS  
Toiduga kindlustatus on maa- ja linnaelan ike jaoks jätkuvalt põhiprobleem mitmes 
arenguriigis, kus 75 % elanikkonnast sõltub en diselt põllumajandusest. Hinnangute kohaselt 
peaks maailma põllumajandustoodang suurenema 70 %, et toita ära kogu maailma elanikkond, mille suuruseks prognoosib ÜRO 2050. aas taks 9 miljardit inimest. Nälg mõjutab 
inimarengut, sotsiaalset ja polii tilist stabiilsust ning aastatuha nde arengueesmärkide täitmise 
väljavaateid. Hiljutised hinnamuutused maai lma toiduaineturgudel tõ id esile jätkuvaid 
probleeme, eelkõige toiduaineid importivate riikide jaoks.  
Areng ja toiduga kindlustatus käivad  käsikäes: kogemused on näidanud, et 
põllumajandusreform ja võime oma elanikkond ise ära toita on üldise arengu ja vaesuse 
kaotamise eeltingimus. Enamik maailma vaeste st ja näljastest elavad maapiirkondades, kus 
põllumajandus on peamine majandustegevus.  Sellistes piirkonda des domineerivad 
väikepõllumajandustootjad. 
ET 20   ET Aafrikas näiteks toodavad väikepõllumajandustoo tjad ligikaudu 80 % seal tarbitavast toidust. 
Samal ajal võib põllumajandusel olla oluline osa üldise sissetuleku kasvu stimuleerimisel 
arenguriikides: põllumajandusest tulenev SKP kasv vähendab kuni  neli korda rohkem vaesust 
kui muudest sektoritest tulenev majanduskasv26. Panustades toiduohutusse sanitaar- ja 
fütosanitaarstandardite rakendamise kaudu, para ndatakse veelgi toiduga kindlustatust ja 
inimese tervist. Bioloogilise mitmekesisuse ka itse ja sellega seotud ökosüsteemi teenused on 
samuti kesksel kohal säästva põllumajanduse tagami sel ja vajaliku toiteväärtuse saavutamisele 
kaasaaitamisel. Põllumajandus  on seotud muude sektorit ega ja temast tuleneva 
majanduskasvuga kaasnev mõju on kogu majandus e jaoks mitmekordne. Lisaks on hästi 
hallatud põllumajandus oluline tegur, mille abil leevendada keskkonnaprobleeme, nagu 
metsade hävitamine, maa kahjustamine, veepuu dus ja kliimamuutused. Vähese CO2-heitega 
põllumajandustootmise kasvu kiirendamine paranda b tänu mitmekesistele ja usaldusväärsetele 
tootmispiirkondadele ka hi nnastabiilsust kogu maailmas. 
ELi kooskõlastatud tegevus, mille eesmärk on s aada kasu investeeringutest kõikehõlmavasse, 
suure tootlikkusega, säästvasse ja ökoloogilise lt tõhusasse põllumajan dusse, võib seepärast 
olla kasulik igas mõttes: tõhusam, loodussääs tlikum ja süsinikuvaesem majanduskasv ning 
suurem sotsiaalne stabiilsus27. Selleks et seda pälviks edu, tule ks tootmist näha väärtusahelas 
koos asjakohase juurdepääsuga rahastamisele,  töötlemisele ja tu rgudele. Siinkohal võib 
avalik-õigusliku ja erasektori part nerlussuhetel olla oluline osa. 
Eesmärk tagada, et ELi koostööl oleks suur  mõju, on eriti asjakohane põllumajanduse ja 
toiduga kindlustatuse puhul. Kogemus on näid anud, et seda probleemi tuleb käsitleda 
laialdaselt, tegeledes kogu väär tusahelaga: teadustegevus ja põllumajandustootjate koolituse 
laiendamine, juurdepääs maale, sobivad vä etised, niisutusmeetodid, transport turgudele, 
ladustamine, rahastamine, pangandus ja kindlustu s ning töötlemisvõimsus. Teadustegevusel ja 
innovatsioonil võib olla keskne roll toiduainete tootmise para ndamises, kui see on nõudlusel 
ja osalusel põhinev ning kohandat ud vastavalt sellest kasusaajate vajadustele ja esmatähtsatele 
eesmärkidele. ELil on laiad teadmised säästv a põllumajanduse valdkonnas selle erinevates 
tingimustes ning laiahaardeline  võrgustik arenguriikidega. 
Seepärast peaks EL testima põllumajanduse ja toiduga kindlustatuse valdkonna kaudu oma 
suutlikkust teha tulemuslikku koostööd ja edendada kaasavat ja loodussäästlikku 
majanduskasvu, keskendades oma jõupingutused ab i andmisele sellisel viisil, mille puhul 
võetakse arvesse kogu tootmisahelat. Seda on võimalik saavutada ELi programmide abil, 
keskendudes ahelale, või tehes pingutuste ühe ndamise nimel rohkem ja tihedamat koostööd 
partnerriikidega ja rahastajateg a. ELi-väliste rahastajate ja rahvusvaheliste institutsioonidega 
tehtava koostöö raames võiks keskenduda muu hulgas nõudlusel põhinevale teadustegevusele 
ja innovatsioonile, sektorite ja  väärtusahela juhtimisele, piirkondlikule põllumajandusele ja 
toiduaineturgudele.  
Selline põllumajandust ja toiduga kindlustatust  hõlmav käsitus peaks võtma arvesse ka 
toiteväärtuse küsimust. Hiljutist est teaduslikest tõenditest näht ub, et alatoitumine tõkestab 
arenguks tehtavaid pingutusi ja õõnestab ma janduskasvu, võides tuua kaasa SKP kuni 3 %-
lise vähenemise. Alatoitumine on laste suremuse  peamine põhjus ja võib jätta vaimsele ja 
                                                 
26 http://www.ifad.org/hfs/  
27 Nagu on rõhutatud teatises „ELi poliitiline raam istik, millega toetatakse arenguriike toiduga 
kindlustatuse probleemide lahendamisel”, KOM(2010)127, ning nõukogu 10. mai 2010. aasta 
järeldustes, mille leiab veebisaidilt 
http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_da ta/docs/pressdata/EN/foraff/114357.pdf  
ET 21   ET füüsilisele arengule pöördumatu jälje isegi si is, kui sellest on õnnestunud välja rabeleda. 
Toitumise küsimusega tegelemisel on aastatuhande arengueesmärkide täitmisele mitmekordne mõju. 
Nii üldises võitluses toiduga kindlustamatuse  vastu kui ka toiteväärtuse küsimuste 
lahendamises võib kalandustoodetel olla oluline osa. Seepärast on ELi ja  arenguriikidel ühine 
huvi edendada säästvat kalandust,  sealhulgas tõhusat seire-, kontro lli- ja järelevalvesüsteemi, 
ning säästva vesiviljeluse arendamist. Siinkohal on kesksel kohal kalandusalased 
partnerluslepingud ja piirkondli kud kalandusorganisatsioonid. 
24. Kuidas saaks ELi arengupoliitikaga aidata kõige paremini kaasa toiduga 
kindlustatuse parandamisele, säilitades sama l ajal keskkonna kvaliteedi? Millised 
poliitikavaldkonnad ja programmid soodustav ad kõige rohkem väiketootjate ja 
erasektori investeeringuid põlluma jandusse ja kalandussektorisse?  
25. Millise strateegilise vald konnaga peaks EL tegelema, eelkõige Aafrikas? Kuidas 
saaks EL julgustada agroökoloogilist l ähenemisviisi põllumajandusvaldkonnas ning 
säästliku põllumajanduse intensiivistamist, säästlikku kalandust ja vesiviljelust?  
26. Kuidas peaks EL toetama võitlus alatoitumise vastu? 
6. K OKKUVÕTE  
Komisjon on valmis jätkama ELi arengupoliit ika ja kuluprogrammide ajakohastamist, 
suurendades nende lisaväärtust, tõhusust ja  parandades kulude-tulude suhet. Käesoleva 
rohelise raamatu järelmeetmena ja saadud vastuste alusel esitab komisjon teatise 
ajakohastatud ELi arengupoliitika kohta, milles vaagitakse muu hulgas Euroopa 
arengukonsensuse läbivaatamise vajalikkust.