Energialiidu strateegia tegevuskava sisaldab arvukalt meetmeid ELi energiajulgeoleku suurendamiseks. Seega tuleks käesoleva ettepaneku puhul võtta arvesse ka teisi algatusi, sealhulgas gaasivarustuskindlust käsitleva määruse läbivaatamist. Valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitlev otsus on tihedalt seotud gaasivarustuskindlust käsitleva määrusega, kuid otsusega loodud teabevahetusmehhanismi kohaldamisala on laiem. Valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitlevas otsuses on selline kokkulepe määratletud kui „ühe või enama liikmesriigi ning ühe või enama kolmanda riigi vaheline õiguslikult siduv kokkulepe, mis mõjutab energia siseturu korraldust või toimimist või liidu energiavarustuse kindlust”. Seega kohaldatakse valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitlevat otsust kõikide energiatoodetega, eelkõige gaasi, nafta ja elektriga, seotud tarneid ja taristut hõlmavate valitsustevaheliste kokkulepete suhtes. Ainus, mida otsus ei hõlma, on valitsustevahelised kokkulepped, milles käsitletakse Euratomi asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluvaid küsimusi. Nende kokkulepete jaoks on Euratomi asutamislepingu artikliga 103 ette nähtud konkreetne eelmenetlus.

Komisjon on alates 2012. aastast saanud kõnealuse mehhanismi rakendamisel märkimisväärseid kogemusi. Komisjon on vastavalt analüüsile, mis on esitatud mõjuhinnangus valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva otsuse läbivaatamise kohta ning Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatud aruandes valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva otsuse kohaldamise kohta, et ehkki praegune süsteem on kasulik selleks, et saada teavet olemasolevate valitsustevaheliste kokkulepete kohta ja teha kindlaks liidu õigusele mittevastavusest tulenevad probleemid, ei piisa sellest nende vastuolude kõrvaldamiseks. Euroopa energialiidu strateegias on täpsemalt märgitud, et „[p]raktikas on ilmnenud, et nende lepingute üle uuesti läbirääkimiste pidamine on väga raske. Allakirjutanute seisukohad on juba kindlaks määratud, mis toob kaasa poliitilise surve lepingu mis tahes aspekti muutmise vältimiseks.”

Parlament ja nõukogu võtsid 25. oktoobril 2012 vastu otsuse liikmesriikide ja kolmandate riikide valitsuste vahelisi energiakokkuleppeid käsitleva teabevahetuse mehhanismi loomise kohta (valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitlev otsus), mis jõustus 17. novembril 2012. Kõnealuse mehhanismi põhipunkt on see, et pärast valitsustevahelise kokkuleppe sõlmimist liikmesriigi ja kolmanda riigi vahel kontrollib komisjon asjaomase kokkuleppe vastavust liidu õigusele.

Energialiidu strateegias (COM(2015) 80) on märgitud, et „[e]nergiajulgeoleku (ja eriti gaasivarustuse kindluse) tagamiseks on oluline, et energia ostmiseks kolmandate riikidega sõlmitud lepingud vastavad täielikult ELi õigusaktidele.” Sama põhimõtet järgides kutsus Euroopa Ülemkogu 19. märtsi 2015. aasta järeldustes üles „tagama kõigi välistelt tarnijatelt gaasi ostmisega seotud lepingute puhul ELi õiguse täieliku järgimise, eelkõige suurendades selliste lepingute läbipaistvust ja kooskõla ELi energiajulgeoleku alaste sätetega”.

Käesolev ettepanek tugineb kogemustele, mille komisjon on saanud valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva otsuse rakendamisel alates selle jõustumisest 17. novembril 2012 ja mida on analüüsitud valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva otsuse läbivaatamise mõju hinnangule lisatud hindamisaruandes ning Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatud aruandes valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva otsuse kohaldamise kohta.

Kõnealuses valdkonnas on olemasolev õigusakt valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitlev otsus. Käesoleva ettepaneku eesmärk on tugevdada ja täiustada olemasolevas otsuses sätestatud meetmeid ja menetlusi. Seepärast oli asjakohane valida vahendiks otsus. Võttes arvesse uute elementide kogust ja ulatust, on käesolevas otsuse eelnõus tehtud ettepanek kehtivate sätete muutmise asemel tunnistada kehtetuks ja asendada praegune otsus nr 994/2012/EL.

Seega jõuti mõjuhinnangus järeldusele, et kohustusliku eelhinnangu andmine on kõige leebem lähenemisviis, mille abil on võimalik vältida liidu õigusega vastuolus olevate valitsustevaheliste kokkulepete sõlmimist.

Samuti on mõjuhinnangus järeldatud, et vabatahtlike standardsätete väljatöötamine võiks aidata liikmesriikidel vältida vastuollu sattumist liidu õigusega, kuid kuna valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva otsuse kohaldamisala hõlmab suurt hulka eri olukordi ja ärimudeleid, ei ole võimalik välja töötada standardsätteid, mis oleksid piisavalt täpsed õiguskindluse tagamiseks ning annaksid sama tulemuse, mis lõpliku kokkuleppekavandi üksikasjalik eelhindamine. Samuti võib juhtuda, et liikmesriikidel ei õnnestu kolmanda riigi positsiooni ja läbirääkimisjõu tõttu kõnealuseid standardsätteid valitsustevahelisse kokkuleppesse lisada.

ELi lisaväärtus. Energiataristu ja turgude järkjärguline integreerumine, ühine sõltuvus välistarnijatest, vajadus tagada solidaarsus kriisiolukorras – kõik see eeldab, et olulisi poliitilisi energiavaldkonna otsuseid ei tuleks vastu võtta ainult liikmesriigi tasandil, vaid koostöös naaberriikide ja ELiga. Valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleval otsusel on välismõõde (kokkulepped kolmandate riikidega), kuid see hõlmab ka siseturgu (liidu õigusega vastuolus olevad sätted, näiteks sihtkohaklauslid, takistavad energiatoodete vaba liikumist siseturul). Seega annab koostöö ja läbipaistvuse suurendamine ELi tasandil käesoleva ettepaneku raames selgelt lisaväärtust.

Vajadus ELi meetme järele. Valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva otsuse läbivaatamise õiguslik alus on ELi toimimise lepingu artikkel 194. Valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitlev otsus võeti 2012. aastal vastu samal õiguslikul alusel, pidades silmas subsidiaarsuse põhimõtet. Kui komisjon kehtestaks kohustusliku eelkontrolli, tingiks see valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva otsuse muutmise. Muudatused tähendaks seda, et ülesandeid hakkab liikmesriikide asemel täitma EL. Nagu eespool selgitatud, näitavad kogemused, et liikmesriikide hinnang ei ole piisav ega rahuldav selleks, et tagada valitsustevaheliste kokkulepete vastavus ELi õigusele, ning põhjustab õiguskindlusetust. Komisjoni eelkontroll annaks probleemide lahendamisel olulist lisaväärtust (eelkõige vastuolude puhul liikmesriikidele rahvusvaheliste lepingute õigusest ja ELi õigusest tulenevate kohustuste vahel).

Kõnealustes aruannetes on valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva otsuse tõhusust hinnates jõutud järeldusele, et praegu kehtivate sätetega (eelkõige ELi õigusele vastavuse järelkontrolli käsitlevate sätetega) ei ole suudetud tagada, et ELi õigusega vastuolus olevad valitsustevahelised kokkulepped muudetaks ELi õigusele vastavaks, samuti ei ole need otseselt mõjutanud liikmesriikide läbirääkimisi kolmandate riikidega. Eelkõige tuleks märkida, et komisjonile ei ole eelhinnangu saamiseks vabatahtlikult esitatud mitte ühtegi valitsustevahelise kokkuleppe kavandit. Seetõttu ei peeta valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitlevat otsust selle praegusel kujul tulemuslikuks.

Lisaks leitakse, et üldjoontes õigustab praegusest valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitlevast otsusest saadav suhteline kasu otsusega seotud kulusid, kuna see otsus aitab tagada energia siseturu toimimist ja terviklikkust ning parandab varustuskindlust. Siiski võiks valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitlev otsus olla tõhusam, kui sellega oleks vastavuse kontrollimiseks praeguse järelkontrolli asemel ette nähtud eelkontroll. See suurendaks märkimisväärselt õiguskindlust ning aitaks nii liikmesriikidel kui ka komisjonil kulusid vältida.

Lisaks selgub aruannetest, et valitsustevahelised kokkulepped on ELi energiasektoris ka edaspidi väga tähtsal kohal. Seega on valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitlev otsus asjakohane, kuid seda tuleb kohandada vastavalt energiatarnete ja tarneteede muutumisele. Aruannetes rõhutatakse ka seda, et valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleval otsusel on ilmne ELi lisaväärtus, kuna see otsus suurendab koostööd ja läbipaistvust ELis ning toetab varustuskindlust ja energia siseturu toimimist.

Seega on kõnealustes aruannetes jõutud üldisele järeldusele, et praegu kehtivas valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitlevas otsuses sätestatud menetlused ei ole täiesti asjakohased ja seejuures on peamine menetlusprobleem liidu õigusele vastavuse järelkontrollisüsteem, mida hakati kohaldama pärast seda, kui keeruliste institutsioonidevaheliste läbirääkimiste tulemusel võeti 2012. aastal vastu valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitlev otsus.

Käesolevas ettepanekus käsitletakse kindlakstehtud puudusi.

Konsulteerimine sidusrühmadega

28. juulist kuni 22. oktoobrini 2015 toimus avalik konsultatsioon. Komisjon sai sidusrühmadelt, sealhulgas liikmesriikidelt ja mitmelt ühenduselt (reguleerivad või asjaomase sektoriga seotud ühendused), 25 vastust ja konsultatsiooni käigus saadud vastuste hulka võib pidada rahuldavaks.

Kõik vastanud rõhutasid, et valitsustevahelised kokkulepped mõjutavad oluliselt energiavarustuskindlust ja energiasiseturu nõuetekohast toimimist. Eriarvamustel oldi küsimustes, kas valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva otsusega loodud süsteemi on vaja tugevdada ja kuidas seda kõige paremini teha.

Kõnealuse avaliku konsulteerimise tulemuste täielik aruanne on lisatud valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva otsuse läbivaatamise mõju hinnangule ja mittekonfidentsiaalsed vastused on avaldatud komisjoni veebisaidil.

Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

Valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva otsuse rakendamisega seotud teave on osaliselt konfidentsiaalne nii kõnealuse otsuse enda sätete (Artikkel 4 – konfidentsiaalsus) kui ka määrusega (EÜ) nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) kehtestatud teatavate erandite tõttu (artikli 4 lõike 1 punkti a kolmas taane – rahvusvaheliste suhete kaitse, artikli 4 lõige 5 – liikmesriigi taotlus, et institutsioon ei avaldaks kõnealusest liikmesriigist pärit dokumenti ilma tema eelneva nõusolekuta, või artikli 4 lõike 2 teine taane – kohtumenetluse ja õigusnõustamise kaitse). Muu hulgas otsustati kõnealuste konfidentsiaalsusnõuete tõttu mitte korraldada välisuuringut praegu kehtiva valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitleva otsuse rakendamise kohta.

Mõju hindamine

Mõjuhinnangus toetatakse kõiki kavandatavaid meetmeid. Õiguskontrollikomitee esitas 4. detsembril 2015 oma positiivse arvamuse. Mõju hindamisel kaaluti viit poliitikavalikut:

1. variant: võrdlusstsenaarium: valitsustevahelisi kokkuleppeid käsitlevat otsust ei muudeta, kuid karmistatakse rikkumismenetlust;

2. variant: valitsustevahelistesse kokkulepetesse lisatakse standardsätted, mis vastavad ELi õigusele / suunistele;

3. variant: valitsustevaheliste kokkulepete kohustuslik eelhindamine komisjonis;

4. variant: komisjoni kohustuslik osalemine vaatlejana valitsustevaheliste kokkulepete sõlmimiseks peetavatel läbirääkimistel;