ET Euroopa Liidu Teataja C 100/114

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega kooskõlastatakse teatavate kaitse- ja julgeolekuvaldkonna ehitustööde, asjade ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise kord”

KOM(2007) 766 lõplik – 2007/0280 (COD)

2009/C 100/18

24. jaanuaril 2008 otsustas nõukogu vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 47 lõikele 2 ning artiklitele 55 ja 95 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega kooskõlastatakse teatavate kaitse- ja julgeolekuvaldkonna ehitustööde, asjade ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise kord”

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutava ühtse turu, tootmise ja tarbimise sektsiooni arvamus võeti vastu 1. oktoobril 2008. Raportöör oli Marius Eugen OPRAN.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 448. istungjärgul 21.–23. oktoobril 2008 (23. oktoobri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 46, vastu hääletas 5, erapooletuks jäi 2.

1. Järeldused

1.1. Sotsiaalpartnerite ulatuslik dialoog

1.1.1. Komitee märgib suure rahuloluga, et liikmesriikide eksperdid, kaitsetööstuse, sh sidusrühmade esindajad ning esmakordselt ka juhtivad sotsiaalpartnerid etendasid aktiivset rolli direktiivi ettepaneku ettevalmistamisel ning osalesid kõnealuse dokumendi koostamisel, mille komisjon võttis vastu 5. detsembril 2007. Nii mitme- kui ka kahepoolsed konsultatsioonid ELi organiseeritud kodanikuühiskonna esindajatega hõlmasid kaitsealaste riigihangete kõiki aspekte (nõudlus, pakkumine, õigusraamistik ja tooted).

1.2. Artikli 296 kohaldamise piiramine

1.2.1. Komitee on veendunud, (1) et komisjoni lahendus, milles arvestatakse igati liikmesriikide eelisõigustega kaitsevaldkonnas, tagab uudsel viisil kooskõla ühest küljest EÜ asutamislepingu artikliga 296 (kaitse) ja kõnealuse hankedirektiivi artikliga 14 (julgeolek), mis annab liikmesriikidele õiguse teha neid valdkondi puudutavate lepingute osas erandeid, kui see on vajalik nende põhiliste julgeolekuhuvide kaitseks, ning teisest küljest Euroopa Kohtu praktikaga ja tema selgesõnalise nõudega, et kaitselepingute puhul võib ühenduse eeskirjadest kõrvale kalduda üksnes erandjuhtudel. (2)

1.2.2. Kaitseotstarbeliste riigihangete direktiivi ettepaneku eesmärk on vähendada juhtumeid, kus liikmesriigid peavad kohaldama artiklit 296 põhjusel, et EÜ hanke-eeskirju ei peeta relvade, laskemoona ja sõjavarustuse spetsiifilisusele vastavaks.

1.2.3. Artikkel 296 jääb kehtima, mis tähendab, et liikmesriikidele jääb võimalus tugineda sellele, kui lepinguid peetakse nii tundlikeks/konfidentsiaalseteks, et isegi uue direktiivi sätted ei ole nende julgeolekuhuvide kaitseks piisavad. Seega on uus direktiiv ja artikkel 296 tihedalt seotud.

1.2.4. Ühtsuse huvides EÜ esmase õiguse (EÜ asutamisleping) ja teisese õiguse (direktiiv) vahel peab mõlema kohaldamisala olema sama. Vastasel korral tekiks õiguslik ebakindlus.

1.3. Kahe sõjalise otstarbega kaupade nimekirja paralleelsest olemasolust ja juhuslikust kasutamisest liikmesriikide ostjate ja tööstuse poolt tingitud segadus tuleks võimalikult kiiresti likvideerida, valides ühise nimekirja, mis kehtib kõigile hanke- ja kauplemismenetlustele. Optimaalse lahenduse võiks pakkuda sõjalise otstarbega kaupade ühise nimekirja vastuvõtmine ja kasutamine komisjoni mõlema uue direktiivi ettepaneku kohaldamisalasse jäävate rakenduste valdkonnas. Praegu on kaks järgmist kõige olulisemat võimalust:

1.3.1. 1. võimalus. Jätkata nimetatud tegevuste puhul 15. aprilli 1958. aasta nimekirja kasutamist peamiselt järjepidevuse huvides ning tuttavlikkuse ja lihtsa kättesaadavuse tõttu varasema kogemusega kasutajatele. Samas on üldteada, et praegune versioon on liialt üldine, seda ei ole ajakohastatud alates selle vastuvõtmisest 50 aastat tagasi ning see ei hõlma uusi tehnoloogiaid, mida on vaja selleks, et tulla toime vägagi reaalsete ja keerukate ohtudega;

1.3.2. 2. võimalus. Võtta kasutusele ELi sõjalise otstarbega kaupade ühine nimekiri, mille nõukogu võttis vastu 19. märtsil 2007 ning mida ajakohastati 10. märtsil 2008. Viimane hõlmab ka varustust, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Liidu relvaekspordi toimimisjuhendit, mille nõukogu võttis vastu 7. juulil 2000. Sama toimimisjuhend võetakse kasutusele ka koos uue direktiiviga, mis käsitleb kaitsevaldkonnaga seotud toodete ühendusesiseseid ülekandeid.

1.4. Artikkel 296: jätkuvalt kehtiv erandjuhtudel (3)

1.4.1. Komiteed ei veena komisjoni astutud sammud kehtiva hankedirektiivi 18/2004 artikli 14 (salajased lepingud) esitamata jätmiseks uues direktiivis ning selle asendamiseks otsese viitega EÜ asutamislepingu vastavatele artiklitele avaliku julgeoleku kohta (eeskätt artiklid 30 ja 296). See võib viia segaduseni ostjatega selle osas, mida peetakse kohaseks ja mida mitte.

1.4.2. Kuna enamik tundliku kaitse- ja julgeolekuvarustuse hankelepinguid sisaldavad vähemalt mingil hulgal salajast või konfidentsiaalset teavet, otsustas komisjon lisada uude direktiivi erisätted teabeturbe kohta. Kui selgesõnaliselt välistada kõik „konfidentsiaalsed lepingud” ja lepingud, mille täitmisel tuleb rakendada „erilisi julgeolekumeetmeid”, ilma neid termineid määratlemata, siis väheneks uue direktiivi kohaldamisala märgatavalt, millega kaasneks märkimisväärne oht, et sellise vähenemisega muudetakse põhimõtteliselt ettepaneku olemust.

1.4.3. Ühelt poolt kiidab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee heaks komisjoni uudse kahetasandilise lähenemisviisi selle tundliku küsimuse lahendamiseks:

— konfidentsiaalseid lepinguid ei tuleks iseenesest uue direktiivi kohaldamisalast välja jätta, kuid …

— vajadusel saavad liikmesriigid teha nende osas erandeid,

ning peab komisjoni pakutud menetlust mõistlikuks lahenduseks kõigi osapoolte jaoks. Kuid teiselt poolt soovitab komitee kaasata üldise hankedirektiivi artikli 14 asjakohased elemendid sobiva komponendina kaitseotstarbeliste riigihangete direktiivi.

1.5. Riigihankelepingute sõlmimise õigusraamistik

1.5.1. Komitee hinnangul sobib uus direktiiv suurepäraselt riigihankelepingute (ehitustööd, asjad ja teenused) sõlmimise uue korra spetsiifikaga (4) kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas, sest:

1.5.1.1. relvade, laskemoona ja sõjavarustusega seotud lepingud ei kuulu Maailma Kaubandusorganisatsioonis (WTO) sõlmitud riigihankeid käsitleva kokkuleppe kohaldamisalasse;

1.5.1.2. igas liikmesriigis on vaid üks töövõtja – valitsus; (5)

1.5.1.3. on kehtestatud nõue tagada pikaajaline varustuskindlus; (6)

1.5.1.4. on vajadus tagada hankeprotsessi suur vabadus liikmesriikide tasandil.

1.5.2. Teadus- ja arendustegevuse osas nõustub komitee, et turumehhanismid ja riigihanked ei pruugi alati olla realistlikud, kuna osa tööst teevad liikmesriigid ise ning nad sõlmivad tihti pikaajalised sidemed teadus- ja tehnikaasutuste ja tööstusega, et välja töötada relvajõududele vajalikud süsteemid.

— Need sidemed võivad võtta spiraalse arengu või muude mehhanismide kuju, et tagada arenguprotsesside järjepidevus ja kasv.

— Komitee on seisukohal, et direktiivi eelnõu praegune sõnastus ei kajasta piisavalt seda tegelikkust, ning kardab teadus- ja arendustegevuse ning tootmisprotsessi kunstliku vähendamise negatiivseid mõjusid liikmesriikide ja ka tööstuse jaoks.

1.6. „Osta Euroopa päritolu kaupa” – iga üksiku liikmesriigi otsus

1.6.1. Seoses ettepanekuga vältida põhimõtet „osta Euroopa päritolu kaupa”/„eelista Euroopat” või „vastastikususe” klausliga peab komitee komisjoni lähenemisviisi liikmesriikidele vastuvõetavaks, võttes arvesse järgmisi aspekte.

1.6.1.1. Direktiivis kehtestatakse eeskirjad selle kohta, kuidas kaitsevarustust hankida, ent ei määratleta, missugust varustust tuleks hankida. See on klientide, s.t liikmesriikide otsustada.

1.6.1.2. Iga liikmesriik otsustab ise, kas lubada hankes osaleda kolmandate riikide pakkujatel kooskõlas WTO riigihankeid käsitleva kokkuleppega (GPA).

1.6.1.3. Ostjatele jääb vabadus esitada kutse hankes osalemiseks üksnes ELi ettevõtjatele või kaasata ka kolmandate riikide ettevõtjaid.

1.6.2. Komitee leiab, et Euroopa eelistamise sedastamine ei ole protektsionistliku lähenemisviisi sünonüüm, vaid pigem vajalik samm rahvusvahelise kaitseotstarbelise tööstusliku ja tehnoloogilise koostöö uuesti tasakaalu viimiseks, eriti seoses Ameerika Ühendriikidega tehtava koostööga.

1.7. Kaubavahetus kolmandate riikidega

1.7.1. Seoses kaitsetoodete kaubavahetusega kolmandate riikidega leiab komitee, et uus direktiiv ei muuda praegust olukorda ja kujutab endast korrektset lahendust.

1.7.2. Seda valdkonda reguleeritakse ka edaspidi üldiselt WTO eeskirjade ja eeskätt riigihankeid käsitleva kokkuleppega (GPA).

1.8. Euroopa kaitsevarustuse turu loomine

1.8.1. Komitee leiab, et uus direktiiv kujutab endast olulist sammu paljuigatsetud Euroopa kaitsevarustuse turu loomise suunas.

1.8.1.1. Siseturu avamine kaitsetoodetele parandab Euroopa kaitsevarustuse turu konkurentsivõimet.

1.8.1.2. Komitee leiab, et läbipaistvate ja konkurentsivõimeliste hanke-eeskirjade kasutuselevõtt kogu ELis on Euroopa kaitsevarustuse turu eduka loomise seisukohast määrava tähtsusega. See suurendab kaitseturgude avatust liikmesriikide vahel, tuues kasu nii relvajõududele, maksumaksjatele kui ka tööstusharudele.

1.9. Korvamispoliitika (7)

1.9.1. Komisjon on vältinud korvamist puudutavate konkreetsete ja otseste ettepanekute tegemist, kuna leiab, et see ei toimi ning häirib turumehhanisme. Samas tunnistab komisjon siiski, et kõnealuses küsimusi on eri seisukohti.

1.9.2. Liikmesriikidel ja tööstusel on kõnealuse vahendiga eri kogemused ning nad ei esinda selle osas ühesugust seisukohta. Praegu uurib Euroopa Kaitseagentuur viise kõnealuse praktikaga toimetulekuks, muutes selle Euroopa kaitsevõime tehnoloogilise ja tööstusliku aluse arendamise eeliseks seni, kuni korvamine aset leiab. Samas tunnistab komisjon, et hästitoimival Euroopa kaitsevarustuse turul ei ole selline praktika enam vajalik.

2. Ettepanekud

2.1. Komitee soovitab tungivalt rakendada kõiki ELi kaitse- ja julgeolekuvaldkonna algatusi kõrgeimal poliitilisel tasandil, s.o Euroopa Liidu Nõukogu, ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ning liikmesriikide kaitseministritest koosneva Euroopa Kaitseagentuuri juhtkomitee tasandil.

2.2. Komitee leiab, et Euroopa institutsioonid peaksid keskenduma oma toetuses kaitsetööstuse järgmistele põhieesmärkidele:

2.2.1. säilitada Euroopa kaitsevõime tehnoloogilise ja tööstusliku aluse tulemused ja konkurentsivõime globaalses kontekstis, tagada suurt huvi pakkuvate tegelike tööstuslike ja sõjaliste eesmärkide varane määratlemine nii suurettevõtete kui ka VKEde jaoks;

2.2.2. muuta selle olulise tööstusharu peamised programmid rahvusvaheliselt nähtavaks;

2.2.3. toetada praeguseid ja tulevasi investeeringuid uuenduslike tehnoloogiate väljatöötamisel;

2.2.4. tagada töökohad kaitsetööstuses ELi tasandil, sest inimressursi, s.t sektori professionaalse oskustööliste korpuse säilitamine on sektori jätkusuutliku kasvu ning tipptehnoloogia arendamise ja rakendamise peamine tingimus;

2.2.5. edendada sektorit, luues võrdsed konkurentsitingimused kõikidele osalejatele, lõpetades muu hulgas riikide sekkumise ettevõtete tegevusse;

2.2.6. toetada Euroopa Kaitseagentuuri algatusi, mis peavad omakorda olema võimelised olema ühe või mitme liikmesriigi algatuste katalüsaatorid. Euroopa Kaitseagentuur saab aidata laiendada programmides osalevate liikmesriikide ringi, näiteks tulevase Euroopa rasketranspordi helikopteri, mehitamata õhusõiduki, taktikalise raadioside tarkvara (Joint Tactical Radio System – JTRS) jms valmistamises.

2.3. Komitee soovitab Euroopa Nõukogul, ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrgel esindajal ja kaitseministritest koosneva Euroopa Kaitseagentuuri juhtkomiteel hinnata, teha valik ning avalikustada lõplik otsus kaitsevarustuse ja toodete nimekirja kohta, mida peaksid kasutama kõik ELi kaitsevarustuse turul ja Euroopa kaitsevõime tehnoloogilises ja tööstuslikus aluses osalejad. Valida on kahe võimaluse vahel:

2.3.1. 1958. aasta nimekirja kasutamise jätkamine, peamiselt järjepidevuse huvides, kuigi nimekiri on liiga üldine ja lai ning seda ei ole ajakohastatud pärast selle vastuvõtmist 50 aastat tagasi.

2.3.2. Ikka veel kasutuses oleva kehtiva vana nimekirja asendamine ELi sõjalise otstarbega kaupade ühise nimekirjaga, mille nõukogu võttis vastu 19. märtsil 2007 ning mida ajakohastati 10. märtsil 2008. Viimane hõlmab ka varustust, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Liidu relvaekspordi toimimisjuhendit, mille nõukogu võttis vastu 7. juulil 2000 ning mis nimetataks ümber ELi sõjaliste kaupade ühiseks nimekirjaks. Sama toimimisjuhend võetakse kasutusele koos uue direktiiviga, mis käsitleb kaitsevaldkonnaga seotud toodete ühendusesiseseid ülekandeid.

2.3.2.1. Komitee peab üheks võimalikuks lahenduseks sulamit 1958. aasta ajakohastatud nimekirjast, milles määratletakse erandite hulka kuuluv varustus ja tehnoloogia, ning ELi sõjaliste kaupade ühisest nimekirjast, nagu on määratletud Euroopa Liidu relvaekspordi toimimisjuhendis.

2.3.3. Komitee leiab, et Euroopa Kaitseagentuur peaks olema sektori peamine tõukejõud ning toimima kaitsetööstuse tuleviku, kaitsevaldkonna teadus- ja arendustegevuse ning Euroopa kaitsevõime tehnoloogilise ja tööstusliku aluse laiendamise üle peetava valitsustevahelise arutelu foorumina.

2.3.4. Samas tunnistab komitee Euroopa Komisjoni pädevust ja vajalikku rolli avalike hangete valdkonnas ning Euroopa kaitsevaldkonna tehnoloogilise ja tööstusliku aluse aktiveerimisel ja tugevdamisel ning leiab, et Euroopa Komisjoni kogemus tuleb kasuks tema jõupingutustele, mille eesmärk on restruktureerida ja arendada liikmesriikide kaitsetööstust.

2.3.5. Komitee tunnistab kaitsetööstuse huvide ja ettepanekute arvestamise tähtsust Euroopa kaitsevarustuse poliitika väljatöötamise protsessis. Komitee leiab siiski, et Euroopa Kaitseagentuuri tegevust on võimalik märkimisväärselt parandada, kui kiidetakse heaks kaitsetööstuse esindajate ja valitsusväliste ekspertide tihedam kaasamine Euroopa Kaitseagentuuri direktoraatide töösse. Nimetatud esindajad ja eksperdid (organiseeritud kodanikuühiskonna liikmed) peaksid osalema agentuuri juhtkomitee töös. Nende staatuse, sõnavõtuõiguse, hääletamise jms korraldus tuleb alles määratleda.

2.3.6. Seoses kaitsealaste riigihangete tegevusjuhendiga tunnistab komitee, et kõik ELi ja NATO liikmesriigid peaksid saama osaleda koostööprogrammides vastavalt nende rahalistele, tööstuslikele ja tehnilistele võimalustele ning et austada tuleks ka väikeste ja keskmise suurusega riikide huve.

2.4. Statistilise hindamise ja korrektse võrdlushindamise osas leiab komitee, et komisjon peaks korrapäraselt esitama direktiivi rakendamise eduaruande, mis oleks struktureeritud nii riikide alusel kui ka ühenduse tasandil.

2.5. Komitee leiab, et direktiivi ettepanekut tuleks laiendada kogu Euroopa Majanduspiirkonnale.

3. Üldteave

3.1. Praegune olukord

3.1.1. Paljud liikmesriigid on laialdaselt kasutanud EÜ asutamislepingu artiklit 296 (8) ja riigihangete direktiivi (2004/18) artiklit 14, mis võimaldavad sisuliselt automaatset erandit EÜ eeskirjadest sõjalise ja julgeolekuvarustuse hangete puhul. Teisisõnu: see, mis peaks olema erand, kipub tegelikkuses olema pigem reegel.

3.1.2. Riigihangete valdkonnas puuduvad ELi õigusaktid, mis arvestaksid tundlike riigihankelepingute sõlmimise spetsiifikaga kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas.

3.1.3. Ühtlustamata standardite kasutamine pärsib koostööd teadus- ja arendustegevuse, hangete ja tootmisprogrammide valdkonnas.

3.1.4. Nõudluse osas on 27 riiklikul kliendil suuri raskusi oma sõjaliste nõuete ühtlustamisega ja ostujõu koondamisega ühistesse hankeprojektidesse.

3.1.5. Euroopa Liidul on vastavate valdkondade (eksport, ülekanded, hanked jne) 27st erinevast eeskirjast ja menetlusest koosnev õiguslik raamistik, mis on peamine takistus nii konkurentsile kui ka koostööle ning mis tekitab märkimisväärseid lisakulusid. (9)

3.1.6. Euroopa kaitsevarustuse turu loomine on võtmetähtsusega tegur Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika eesmärkide toetamisel.

3.2. Kaitse ja julgeoleku lähenemine

3.2.1. Komitee tervitab komisjoni algatust, sealhulgas tundlike mittesõjalise julgeoleku hangete lisamist uue direktiivi kohaldamisalasse, võttes arvesse, et:

3.2.1.1. tänapäeva strateegilises keskkonnas on ohud muutunud rahvusvaheliseks ja ebasümmeetriliseks (10) ning sõjalise ja mittesõjalise ning sise- ja välisjulgeoleku eristamine muutub üha keerukamaks ja nõuab kõikehõlmavat vastust;

3.2.1.2. relva- ja julgeolekujõud teevad sageli tihedat koostööd ja kasutavad sarnast varustust, mis on välja töötatud sama tehnoloogia abil ja toodetud samade ettevõtete poolt;

3.2.1.3. teatud valdkondades, näiteks terrorismivastases võitluses võivad mittesõjalise julgeoleku otstarbelised hanked olla sama tundlikud kui sõjalised hanked ja nõuda hankemenetluses samu või kõrgemaid julgeolekumeetmeid;

3.2.1.4. juhtudel, kus julgeoleku- ja kaitseotstarbelistel hangetel on samad erijooned, on loogiline kohaldada samu hanke-eeskirju.

3.2.2. Komitee leiab samuti, et optimaalne lahendus on kõigi kaitse, sisejulgeoleku ja luure eest vastutavate Euroopa institutsioonide võrdse kohtlemise tagamine.

3.3. Uudsete lahenduste kasutuselevõtt

3.3.1. Sektori ainulaadsete nõudmiste rahuldamiseks pakutakse direktiivis kolm konkureerivat menetlust ning ka pragmaatiline viis edasiminekuks:

— väljakuulutamisega läbirääkimistega menetlus (11) on lubatud ilma konkreetse põhjenduseta;

— kasutada võib ka piiratud menetlust (12) ja konkurentidega peetavat dialoogi; (13)

— seevastu leiti, et avatud menetlus, mis hõlmab tehnilise kirjelduse edastamist kõikidele ettevõtjatele, kes soovivad nendega tutvuda, on nende lepingutega seotud konfidentsiaalsus- ja teabeturbenõudeid arvestades sobimatu.

3.3.1.1. Menetlustesse on lisatud konkreetsed sätted teabeturbe kohta, (14) et tagada tundliku teabe kaitse loata juurdepääsu eest.

3.3.1.2 Varustuskindlust puudutavate erisätete lisamine menetlusse tagab relvajõudude õigeaegse varustamise, eriti kriisiolukorras või relvastatud konflikti korral:

a) menetlusega kehtestatakse kohaste tagatiste ühine süsteem, mida toetab selge võrdlusmeetod;

b) komitee peab õigeks komisjoni otsust, mille kohaselt uus direktiiv hõlmab üksnes konkreetseid julgeoleku- ja kaitsevaldkonna lepinguid, milleks praegune hankedirektiiv ei sobi;

c) need lepingud puudutavad sõjalise varustuse (s.t relvad, laskemoon, ja sõjavarustus) ja eriti tundlike turvaseadmete hankeid, mis on olemuselt sarnased kaitsevarustusega;

d) mittetundliku ja mittesõjalise varustuse hangete suhtes kohaldatakse jätkuvalt kehtivat riigihankedirektiivi (2004/18), isegi kui ostjad hangivad seda kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas.

3.4. Direktiivi eelnõu õiguslik alus on:

3.4.1. Panuse põhimõte: nõue lõpetada rikkumised, mis tulenevad ühenduse sätete puudumisest praegu kehtivate riigihankemenetluste koordineerimisel.

3.4.2. Proportsionaalsuse põhimõte: seni kuni direktiivi sätted täielikult rakendatakse, võimaldab nende ülevõtmine liikmesriigi õigusaktidesse võtta igal liikmesriigil arvesse kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas sooritatavate tundlike ostude konkreetseid tunnuseid ja omadusi.

3.5. Õigusakti liigi valik

3.5.1. Direktiivi ülevõtmisel võib liikmesriik soovi korral võtta vastu õigusakti, mis kehtib liikmesriigi kõigi riigihangete, sealhulgas kaitse- ja julgeolekuvaldkonna tundlike lepingute kohta.

3.5.2. Uus õigusakt peaks võimaldama suurt paindlikkust, tagama piisava läbipaistvuse ning suurendama kolmandatest riikidest pärit varustajate ja eeskätt just VKEde juurdepääsu turule.

3.5.3. Selleks, et direktiiv hakkaks täielikult toimima, vajab see täiendavat tuge standardimise näol ja ELi-sisese ringluse süsteemi.

3.6. VKEd ja Euroopa kaitsetööstus

3.6.1. Seoses kaitsealaste riigihangete tegevusjuhendi praktilise rakendamisega rõhutab komitee kaitsevarustuse ja -tehnoloogiate väikeste ja keskmise suurusega varustajate olulist rolli nii teadustegevusse panuse andjate kui ka töökohtade pakkujatena riikliku ja Euroopa sõjalise suutlikkuse arendamisel.

3.7. Kokkuvõttev küsimus

3.7.1. Nagu kõigi reformide puhul on ka siin oht, et kõik lepivad põhimõtteliselt kokku vajaduses „midagi” teha, ent ei suuda heaks kiita ühtki praktilist meedet ega allkirjastada ühtki dokumenti või kokkulepet valdkonna edasiarendamiseks.

3.7.2. Peamine küsimus: kui kaua peab Euroopa kaitsesektori tehnoloogiline ja tööstuslik alus veel vastu, kui Euroopa jätkab vältimatute reformide edasilükkamist?

Brüssel, 23. oktoober 2008 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) Komitee esitab arvamuses oma seisukoha ning märgib järgmist: 1) riigid, mis moodustavad Euroopa kaitse-, majandus-, tööstus- ja tehnilise suutlikkuse tuuma, pooldavad EÜ asutamislepingu artiklis 296 sätestatud riikliku julgeoleku erandi säilitamist; 2) EÜ asutamislepingu artikli 296 kohaldamine on piiratud Euroopa Kohtu praktikaga.

(2) Kaitse- ja julgeolekuvaldkonna riigihankelepingud on hetkel reguleeritud direktiiviga 2004/18/EÜ, v.a erandid, mis tulenevad EÜ asutamislepingu artiklites 30, 45, 46, 55 ja 296 sätestatud olukordadest. Euroopa Kohus on järjepidevalt oma praktikas leidnud, et ühenduse õigusest kõrvalekaldumine, sh EÜ asutamislepingu artiklis 296 sätestatud erandid peaksid piirduma üksnes erandlike ja selgelt määratletud juhtumitega.

(3) Vastavalt kohtu tõlgendusele piirdub see „erandlike ja selgesti määratletud juhtudega” ning „ei võimalda laialdast tõlgendamist”.

(4) Lepingut võib lugeda ehitustööde riigihankelepinguks vaid juhul, kui selle sisu hõlmab ühtse riigihangete klassifikaatori 45. tasemes sätestatud tegevuste sooritamist.

(5) Välja arvatud märkimisväärsete koguste omandamise korral eraturvafirmad ja kohalike omavalitsuste poolt.

(6) Varustuskindlus: liikmesriikide konkreetsed vajadused seoses varustuskindlusega tundlike riigihankelepingute puhul kaitse- ja julgeolekuvaldkonnas õigustavad erisätete olemasolu nii lepinguliste nõuete kui kandidaatide valikukriteeriumide seisukohast.

(7) Menetlus, mis kohustab välismaist kaitsevarustuse müüjat juhtudel, kui tellimuse hinnanguline väärtus on suurem kui ostja asukohariigi valitsuse kehtestatud summa, võtma endale üldise kohustuse tööstusliku kasu osas, mida väljendatakse ostja asukohariigi lisandväärtuse miinimumprotsendina, mis on proportsionaalne lepingu koguväärtusega. Müüja (korvaja) poolt ostja auskohariigi riiklikule tööstusele esitatud korvavad tellimused peavad vastama kõrgtehnoloogia standardile ning looma uut või täiendavat ettevõtlustegevust korvamisest kasu saavatele kohalikele ettevõtetele (korvatav). Müüja peab selle majanduskohustuse täitma kindlaksmääratud mõistliku ajaperioodi jooksul ning on kohustatud maksma trahvi ettenähtud ajaperioodi jooksul täitmata jäänud majanduskohustuste eest. Tööstuslik kasu peetakse saavutatuks siis, kui tellimuste arved on korvatavatele ettevõtetele edastatud selleks ette nähtud perioodi jooksul.

(8) EÜ asutamislepingu artikkel 296 kõlab järgmiselt: „1) Käesoleva lepingu sätted ei välista järgmiste eeskirjade kohaldamist: a) ükski liikmesriik ei ole kohustatud andma informatsiooni, mille avalikustamist ta peab oma oluliste julgeolekuhuvide vastaseks; b) iga liikmesriik võib võtta selliseid meetmeid, mida ta peab vajalikuks oma oluliste julgeolekuhuvide kaitseks ja mis on seotud relvade, laskemoona või sõjavarustuse tootmise või kaubandusega; need meetmed ei või avaldada ebasoovitavat mõju selliste toodete konkurentsitingimustele siseturul, mis ei ole mõeldud spetsiaalselt sõjaliseks otstarbeks. 2) Nõukogu võib komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt muuta nimekirja, mille ta koostas 15. aprillil 1958 niisugustest toodetest, mille suhtes kohaldatakse lõike 1 punkti b sätteid.”

(9) Näiteks 2003. aastal olid ühendusesisestele ülekannetele tekitatud takistustest tulenevad täiendavad kulutused hinnanguliselt 3,16 miljardit eurot. Unisys, Intra-Community Transfers of Defence Products, Euroopa Komisjon, Brüssel, 2005, lk 6.

(10) Euroopa Komisjoni teatis: „Euroopa Liidu kaitsevarustuse poliitika poole”, KOM(2003) 113 lõplik, 11.3.2003; EMSK arvamus ELT C 10, lk 1, 10.1.2004, raportöör: Clive WILKINSON.

(11) Menetlus, mille puhul ostja konsulteerib tema enda poolt valitud ettevõtjatega ja peab nendega läbirääkimisi lepingutingimuste üle.

(12) Menetlus, milles võib osaleda iga ettevõtja ja mille puhul võivad esitada pakkumise vaid ostja kutse saanud ettevõtjad.

(13) Ostja võib piirata piiratud ja läbirääkimismenetlustes osalevate kandidaatide arvu hanketeate avaldamisega ning konkurentidevahelise dialoogi puhul. Kandidaatide arvu vähendamine peab toimuma hanketeates esitatud objektiivsete kriteeriumide alusel.

(14) Teabeturve: tundlike kaitse- ja julgeolekualaste riigihankelepingutega seotud, sageli konfidentsiaalse iseloomuga teave, mis nõuab: 1) lepingu sõlmimisele kohaldatavaid kaitsemeetmeid; 2) kandidaatide valikukriteeriume; 3) ostjate poolt kehtestatavaid lepingulisi nõudeid.