Pärast 2010. aastal taimetervise korra kohta hindamisaruande koostamist leiti, et senised õigusaktid on vaja uutega asendada. 2016. aastal võeti vastu määrus (EL) 2016/2031 (edaspidi „määrus“) ja seda hakati kohaldama alates 14. detsembrist 2019. Selle määruse puhul lähtuti endiselt riskipõhisest lähenemisviisist ning WTO sanitaar- ja fütosanitaarmeetmete kokkuleppest, kuid seniseid kogemusi arvesse võttes kehtestati meetmed, mille abil tugevdada liidu territooriumi kaitset ja parandada valmisolekut kriisiohjeks.

Uuringu põhjal leidis 22 % vastanutest, et fütosanitaarsertifikaadi süsteemi üldine olukord on paranenud, ning 35 % arvas, et olukord on jäänud samaks, ent 15 % (peamiselt ettevõtjad) teatas, et olukord on halvenenud, kuna uus kohustus ja sellega maandatavad riskid ei ole proportsionaalsed. Ei olnud võimalik hinnata, kas uuele nõudele üleminek oli sujuv või mitte: 42 % vastanutest pidas seda sujuvaks, aga 38 % problemaatiliseks (erisugused nõuded XI lisa A ja B osas loetletud kaupadele, mida on ettevõtjatele keeruline selgitada, nt piiripunktis tuleb ette teatada ainult A osas nimetatud kaupadest; A ja B osa eristamine; kaugmüügi teel müüdavate seemnete kindlakstegemine). Kolmandate riikide riiklikud taimekaitseorganisatsioonid olid seisukohal, et nüüd on uusi kaupu keerulisem kindlaks teha, eelkõige nende kavandatavat kasutusala, millest oleneb fütosanitaarsertifikaadi vajadus. Kriteeriumid, mille alusel neid kaupu varem eristati, kui nende puhul ei nõutud veel fütosanitaarsertifikaati, on jäänud samaks.

Lisaks tõid ettevõtjad enamasti esile, et fütosanitaarsertifikaadi nõude laiendamine ei ole kahjustanud võrdseid võimalusi või et teadlikkuse paranemise, võrdsete nõuete kehtestamise ja kontrollide arvu suurendamise tõttu on toimunud positiivseid muutusi.

Määruse artiklis 73 sätestatud fütosanitaarsertifikaadi nõude laiendamist (edaspidi „fütosanitaarsertifikaadi nõude laiendamine“) määruse (EL) 2019/2072 XI lisa B osas nimetatud kaupadele (edaspidi „uued kaubad“) võib pidada kasulikuks ELi kaitsmisel taimekahjustajate eest. Täheldatud on selgeid hüvesid: parem jälgitavus, suurem kaitse taimekahjustajate eest ja kolmandate riikide riiklike taimekaitseorganisatsioonide laiem aruandekohustus. Ühtlasi teatas umbes 33 % kolmandate riikide riiklikest taimekaitseorganisatsioonidest, et nende suutlikkus tuvastada taimekahjustajaid ekspordieelsete kontrollide käigus on paranenud.

Ebaselge näib olevat see, milliseid meetmeid võtta reguleeritud mittekarantiinsete taimekahjustajatega seotud mittevastavuse korral. Üle poole vastajatest lükkas nõuetele mittevastavad saadetised tagasi ja teavitas sellest asjaomast kolmandat riiki. Väga vähesed märkisid, et arutavad ettevõtjaga erikohtlemise võimalusi. Osa vastanuid soovis asjakohaste suuniste koostamist. Peaaegu 75 % vastanutest pooldas läbipaistvuse suurendamise nimel reguleeritud mittekarantiinsete taimekahjustajatega seotud mittevastavusest TRACES-NT teavitamist. Ent määrus sellist teavitamist ei sätesta.

Aruandes hinnatakse järgmist: i) mõju, mida varem taimse paljundusmaterjali tootmist ja turustamist reguleerivate õigusaktidega hõlmatud reguleeritud mittekarantiinsete taimekahjustajate määrusesse lisamine on avaldanud impordimeetmetele ja kontrollisüsteemidele; ii) uute kindlakstehtud riskide ennetamiseks võetavate meetmete (alates impordijärgsest karantiinist kuni ajutise keelustamiseni) jõustamine ja tõhusus; iii) taimede ja taimsete saaduste importimisel esitatava fütosanitaarsertifikaadi nõude laiendamine uutele kaupadele (vähemalt 1 % piiril tehtavatest kontrollidest) ja reisijate pagasiga sissetoodud taimedele ning selle kohustuse laiendamise tõhusus; iv) kehtivad menetlused erandite tegemiseks impordikeeldudest ja sätted , millega ajutiselt keelatakse teatavate kõrge riskiga taimede, taimsete saaduste ja muude objektide importimine, mida lubatakse alles pärast seda, kui Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) on hinnanud huvitatud päritoluriigi esitatud tehnilise toimiku põhjal kaubariski, ning seejärel võetakse vastu kõnealuse kauba impordi tingimusi sätestav ELi õigusakt; v) muudatused, mis on tehtud ametlikuks testimiseks, teaduseesmärgil kasutamiseks või muuks seesuguseks otstarbeks ettenähtud materjali impordi tingimustes, ning muudatused, mis on tehtud karantiinijaamade ja kinniste üksuste kasutamises; vi) impordikontrolli tegemisele ja tõhususele avaldatav mõju, mis tuleneb määrusega kehtestatud olulistest muudatustest, sealhulgas määrusega samal ajal jõustunud määruse (EL) 2017/625 ehk ametliku kontrolli määruse kohase taimetervise kontrolli lisamisest.

Võttes arvesse ELi taimetervisega seotud impordikorras tehtud olulisi muudatusi, sätestasid kaasseadusandjad määruse artiklis 50 komisjoni kohustuse esitada 14. detsembriks 2021 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruanne, mille eesmärk on hinnata ELi importimisega seotud meetmete jõustamist ja tõhusust, sealhulgas kulude-tulude analüüs, ning vajaduse korral esitada ka seadusandlik ettepanek, et käsitleda mis tahes vajadust muudatuste järele.

Lisaks näib fütosanitaarsertifikaadi nõude laiendamine olevat suurendanud ettevõtjate, kodanike ja pädevate asutuste teadlikkust taimetervise probleemidest.

Negatiivse poole pealt näib fütosanitaarsertifikaadi nõude laiendamine olevat suurendanud halduskoormust ja sellega seotud kulusid. ELi ühendused tõid samavõrra olulisena esile töökoormuse kasvu. Kolm liikmesriiki kohandasid oma IT-süsteeme, kasutades selleks piiratud vahendeid, ja üks liikmesriik täiustas oma rajatisi kontrollide läbiviimiseks. Neli liikmesriiki tõstsid proovide võtmise ja analüüside tegemise taset, et teha kindlaks uusi võimalikke taimekahjustajatega seotud riske, kuid see jäi alla 5 %.

Fütosanitaarsertifikaadi nõude laiendamine tekitas mõningaid lisakulusid ka kolmandate riikide riiklikele taimekaitseorganisatsioonidele, peamiselt seetõttu, et nad suurendasid oma töötajate arvu ning ajakohastasid rajatisi ja laboreid.

Kuigi on näha, et ELi piiriületuskohtades senisest rohkemate kaupade kontrollimine on suurendanud ajalist ja muud kulu (nii teatas valdav osa erasektorist – 44 %), ei ole pikaajaliste investeeringute ega strateegiliste otsuste tegemise võimekus selle tagajärjel eriti kannatada saanud (kahjustavat mõju täheldas üksnes 17 % vastanutest).

Uute kaupade puhul teatati väga vähestest fütosanitaarsertifikaadi puudumise või selle puudulikkuse tõttu saadetise tagasilükkamise juhtudest (peamiselt oli tegemist seemnete, viljade ja lõikelilledega). Kõik ELi sidusrühmad, kellega konsulteeriti, teatasid, et nad ei ole täheldanud mingeid suuri muutusi ELi suunatud impordi mahus, ELi tootmises ega uute kaupade hindades. Kolmandate riikide riiklike taimekaitseorganisatsioonide vastused, kuigi neid oli vähe, kinnitasid, et ELi suunatud ekspordi maht pole muutunud ja eksportijate kulud pole suurenenud. Sidusrühmade antud vastused on kooskõlas Soto et al. (2021) esitatud järeldusega, mille kohaselt õigusaktides tehtavad muudatused avaldavad taimedega kauplemisele üldiselt tühist mõju. Paljude vastanute jaoks ei olnud kohustus kontrollida 1 % imporditud uutest kaupadest keeruline, ent peaaegu sama palju vastanuid märkis, et „uute“ reguleeritud kaupade eristamisel „vanadest“ reguleeritud kaupadest esines neil probleeme, ning tõi esile asjaolu, et liikmesriikides puudub ühtne menetlus.

Määruse artikli 71 lõiget 2, mille kohaselt tuleb fütosanitaarsertifikaadis esitada täielikult sõnastatuna konkreetne nõue, mis on täidetud, kui asjakohases rakendusaktis on lubatud mitu võimalust, pidas üle poole vastajatest üsna selgeks, ent 32 % leidis selle olevat üsna ebaselge. Nii ELi kui ka kolmandate riikide riiklikud taimekaitseorganisatsioonid peavad seda nõuet selgeks, kuid erasektori sidusrühmad on vastupidisel arvamusel. Kuigi kõik 27 liikmesriiki andsid komisjoni selgitustele heakskiidu, märkisid ettevõtjad ja nende esindajad oma vastustes, et seda nõuet ei rakendatud kõikjal ELis ühetaoliselt ning erisuguseid lähenemisviise oli keeruline järgida. Samas oli see nii ainult kõnealuse nõude rakendamise alguses.

Fütosanitaarsertifikaadi nõude laiendamist reisijate sissetoodud taimedele peetakse samuti otstarbekaks: üle 80 % sidusrühmade arvates on see suurendanud ELi kaitstust taimekahjustajate eest. Üldsuselt saadud vastuseid (17) oli hinnangu andmiseks liiga vähe.

4KEELUD

Teatavate kaupade sissetoomine liidu territooriumile on määruse artikli 40 sätete kohaselt keelatud. Praegune impordikeeldudest erandite tegemise menetlus, s.o keelatud kaupade impordi lubamine huvitatud riikide esitatud teabe põhjal, on toiminud suhteliselt hästi. Küll aga võiks kaaluda selle menetluse standardimist. Praegust impordikeeldudest erandite tegemise menetlust pidas rahuldavaks 47 % vastanutest ja mitterahuldavaks 30 %. ELi ja liikmesriikide tasandi ühendustes põhjustavad rahulolematust menetluse pikkus, vähene läbipaistvus, teadusliku aluse piiratus ning halduskoormuse ja rahalise kulu kasv.

Määruse artiklit 42, mis käsitleb kõrge riskiga taimi, taimseid saadusi ja muid objekte, võib pidada tõhusaks sätteks, mille alusel suurendada ELi kaitstust taimekahjustajate eest, nagu kinnitasid 61 % vastanutest, kes ühtlasi leidsid, et määruse (EL) 2018/2019 lisas esitatud kõrge riskiga taimede, taimsete saaduste ja muude objektide loetelu ning määruses (EL) 2018/2018 esitatud protseduurid on selged. Seda kinnitab ka hinnang kõrge riskiga taimede, taimsete saaduste ja muude objektide loetelu mõju kohta taudipuhangute tõenäosusele: ainult üks ühendus leidis, et see tõenäosus on suurenenud. Üldiselt nõustusid vastajad ka sellega, et keelu rangus on piisav. Vastupidisel seisukohal olid seitse ühendust ja neli riiklikku taimekaitseorganisatsiooni. Esile tõusis ka soov muuta kõrge riskiga taimede, taimsete saaduste ja muude objektide nimekirja koostamise menetlus läbipaistvamaks.

Lisaks ELi suuremale kaitstusele taimekahjustajate eest ja paremale valmisolekule tulla toime võimalike uute kindlakstehtud taimekahjustajatega seotud riskidega (seda märkis enamik vastajaid, 69 %; viimati nimetatu põhjusena nähti kaubariski hindamise tegemist) toodi hüvena esile ka teadlikkuse suurenemine vajadusest kaitsta ELi taimekahjustajate eest, seda nimetas üle 50 % vastajatest.

Enim mainitud negatiivne mõju oli halduskoormuse suurenemine. Õigupoolest olid 77 sidusrühmast 29 seisukohal, et halduskoormus on kasvanud piirikontrollide, vaatluste ja järelevalvemeetmete keerukuse tõttu. Samas on tänu eraldatud lisavahenditele paranenud suutlikkus jälgida kõrge riskiga taimede, taimsete saaduste ja muude objektide loetellu kantud kaupu ja teha kindlaks loetelust välja jäetud kaupu.

Lisaks sihtotstarbelisele taimetervisealasele koolitusele, mille komisjon korraldas programmi „Parem koolitus ohutuma toidu nimel“ raames, korraldasid teised sidusrühmad, peamiselt riiklikud taimekaitseorganisatsioonid, lisakoolitusi, et edendada kõrge riskiga taimede, taimsete saaduste ja muude objektide impordile seatud keelu rakendamist. Tervise ja toiduohutuse peadirektoraat, EFSA ja 13 ELi riiklikku taimekaitseorganisatsiooni 21st märkisid, et on teadmiste levitamisega seotud tegevust märkimisväärselt laiendanud. Erasektori sidusrühmad andsid teadmiste levitamise alal tehtud jõupingutustele, eelkõige EFSA ja riiklike taimekaitseorganisatsioonide tegevusele, üldjoontes positiivse hinnangu.

Kõrge riskiga taimedele, taimsetele saadustele ja muudele objektidele kehtestatud impordikeeld ei avaldanud siseturul olulist mõju omamaisele toodangule, hindadele ja müügile, ettevõtjate suutlikkusele eksportida kõrge riskiga taimi, taimseid saadusi ja muid objekte või teha pikaajalisi investeeringuid ega sektoris tegutsevate ettevõtjate tegelikule arvule. Küll aga leidsid ettevõtjad ning liikmesriikide ja ELi tasandi ühendused, et kõrge riskiga taimede, taimsete saaduste ja muude objektide kaubandus on keerukam ja seda peamiselt seetõttu, et vaja on uute taimede tarnijaid. Ent sellest hoolimata on neil õnnestunud keelatud kõrge riskiga taimede, taimsete saaduste ja muude objektid hulka kuuluvad liigid muudega asendada. Soto et al. (2021) esitatud kaubandusanalüüsi tulemused kinnitavad sidusrühmadelt saadud tagasisidet.

Neli kolmandate riikide riiklikku taimekaitseorganisatsiooni, kes teatasid, et nad on esitanud toimiku tühistada nende riigist kõrge riskiga taimede, taimsete saaduste ja muude objektide importimisele seatud keeld, pidasid menetlust keeruliseks, kuna nõutakse liiga spetsiifilist teavet ja puuduvad üksikasjalikud suunised. Nad leiavad ka, et kontrollid ja loetelust välja jäetud kõrge riskiga taimede, taimsete saaduste ja muude objektide sertifitseerimine oli keerukas, kuid rohkemate koolituste korraldamine aitas sellega toime tulla. Kulude kvantifitseerimise andmeid oli hinnangu andmiseks liiga vähe.

Näib, et määruse artiklite 8 ja 48 sätteid, mis käsitlevad ametlikuks testimiseks, teaduseesmärgil kasutamiseks või muuks seesuguseks otstarbeks ettenähtud materjali, on varasemaga võrreldes lihtsustatud, nagu kinnitas enamik vastajaid, kuid 31 vastanust 11, sh kolm laborit neljast, kes on kõnealusel juhul põhikasutajad, olid vastupidisel seisukohal. Suurem osa vastajaid (32 %) hindas volikirjaga seotud kogemust ebarahuldavaks. Rahulolematust põhjustasid probleemid, mis tekkisid kirja kinnitamisel kolmandate riikide riiklike taimekaitseorganisatsioonide poolt, halduskoormuse suurenemine, sätte ebaselgus, liikmesriikidevahelise kooskõlastatuse puudulikkus ning asjaolu, et ühe ja sama kaubasaatja puhul tuli volikirja taotleda mitu korda.

Määruse artiklite 60–64 sätteid karantiinijaamade ja kinniste üksuste kasutamise kohta võib pidada rahuldavaks, nagu kinnitas enamik vastanuid. Materjalide karantiinitingimustest vabastamise menetlus näis olevat kõigi vastanute jaoks selge ja tõhus.

5AMETLIK KONTROLL

Taimetervise sektor on lisatud ametliku kontrolli määruse kohaldamisalasse ning impordikontrolle tehakse nüüd samade menetluste kohaselt nagu muude toidutarneahela sektorite puhul, välja arvatud mõningad erandid.

Seoses sissejuhatuses kirjeldatud piirangutega tuleb märkida, et ametliku kontrolli määruse kohta koostatud küsimustiku puhul oli osalusmäär väiksem.