2) puudega või piiratud liikumisvõimega isikute juurdepääs transpordile ilma lisakuluta (vedajad võivad keelduda puudega sõitjaid vedamast üksnes juhul, kui nende vedamine on füüsiliselt võimatu sõiduki, bussipeatuse või -jaama infrastruktuuri konstruktsiooni tõttu või kui see rikuks tervisekaitse- ja ohutusnõudeid);

Mitmes liikmesriigis riigi tasandil korraldatud uuringud näitavad, et seda transpordiliiki kasutavad sõitjad kipuvad olema haavatavad, sest neil on sageli väike sissetulek (väga suur osa bussisõitjatest on üliõpilased või väikest pensioni saavad eakad) või elavad nad geograafiliselt eraldatud piirkondades, kus bussid on ainus kättesaadav ühistranspordiliik. Sageli pole sõitjatel juhiluba või ei ole neil autot ning bussiteenused on seetõttu nende jaoks vajalikud, et sõita tööle või kooli, külastada perekonda või sõpru või nautida vaba aega ja turismi. Kehv juurdepääs bussitranspordile võib tõsiselt takistada nende ühiskonda lõimumist.

Reisijakilomeetrites moodustab bussivedu 9,2 % kogu sõitjate maismaaveost ELis ning buss on kõige olulisem maismaa transpordivahend pärast isiklikke sõiduautosid (81,7 %). Rahvusvahelise bussituru liberaliseerimine rohkem kui kümme aastat tagasi ning kohaliku bussituru hiljutine liberaliseerimine mitmes liikmesriigis (sealhulgas Saksamaal ja Prantsusmaal) on taganud bussiveosektori püsiva kasvu.

Aruanne põhineb määruse rakendamise ja kohaldamise andmetel, mille komisjon on otse kogunud; riikide ametiasutuste aruannetel määruse jõustamise kohta; sõitjaid ja tööstusharu Euroopa tasandil esindavate organite seas korraldatud konsultatsioonidel; ning välisuuringul „Comprehensive Study on Passenger Transport by Coach in Europe“, mille komisjon tegi 2015. ja 2016. aastal.

Määrusega nõutakse, et liikmesriigid määraksid määruse jõustamise eest vastutavad siseriiklikud asutused ning sätestaksid oma siseriiklikus õiguses tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad karistused, et kehtestada sanktsioone ettevõtjatele, kes määrust rikuvad. Liikmesriigid peavad lisaks määrama kindlaks bussijaamad, kus puudega või piiratud liikumisvõimega sõitjad saaksid asjakohast abi.

Liikmesriigid võivad lubada muude õiguste kui põhiõiguste erandeid liinivedude puhul, mis on üksnes riigisisesed, kuni nelja aasta jooksul (need peavad lõppema hiljemalt 28. veebruaril 2017) ja seda tähtaega võib ühe korra pikendada. Selliste erandite alus peab olema läbipaistev ja mittediskrimineeriv. Seda laadi erandeid kohaldab praegu kokku 12 liikmesriiki (Eesti, Horvaatia, Kreeka, Läti, Madalmaad, Portugal, Rumeenia, Slovakkia, Sloveenia, Tšehhi Vabariik, Ungari ja Ühendkuningriik).

Sõitjatel on ka järgmised lisaõigused, kui nad reisivad liiniveoga, mille sõiduplaanijärgne pikkus on 250 kilomeetrit või rohkem:

Jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste määramine

Enamik liikmesriike on määranud jõustamise eest vastutavad siseriiklikud asutused, kes vastutasid varem sõitjate õiguste eest teiste transpordiliikide puhul. Need asutused on kas transpordi- või tarbijakaitseametid. Mõned liikmesriigid määrasid mitu jõustamise eest vastutavat siseriiklikku asutust: tarbijakaitseamet vastutab sageli kaebuste käsitlemise eest, samal ajal kui transpordiamet korraldab kontrollimisi, kohaldab karistusi ning jälgib sõidukite ja bussijaamade juurdepääsetavust puudega sõitjate jaoks. Enamik liikmesriike nimetas jõustamise eest vastutavad siseriiklikud asutused üksnes riigi tasandil, aga on ka väike arv liikmesriike, kus ka piirkondlikel asutustel on määruse jõustamisel tähtis osa.

Kaebuste käsitlemine

Sõitjad võivad esitada määruse väidetavate rikkumiste kohta kaebusi vedajale (määrusega kohustatakse neid tagama kaebuste käsitlemise mehhanism) või jõustamise eest vastutavale siseriiklikule asutusele.

Määruses ei ole sätestatud kaebuse esitamise kronoloogilist järjestust, kuid see võimaldab liikmesriikidel nõuda, et sõitjad esitaksid oma kaebused kõigepealt vedajale ning jõustamise eest vastutaval siseriiklikul asutusel oleks edasikaebusi käsitleva asutuse roll üksnes juhul, kui sõitja ei jää vastusega rahule. Selle võimaluse on valinud kokku 20 liikmesriiki. Selle eeliseks on, et jõustamise eest vastutavad siseriiklikud asutused saavad käsitleda kaebusi tõhusamalt ja kiiremini, sest neil on algusest peale juurdepääs kaebuse esitaja ja vedaja vahelisele kirjavahetusele ning seega kõikehõlmavam ülevaade juhtumist mõlema poole vaatenurgast.

Puuduvad avalikult kättesaadavad andmed selliste kaebuste arvu kohta, mille sõitjad aastatel 2013‒2015 on vedajatele esitanud. Ehkki sellistest andmetest oleks kasu määruse toimimise hindamisel, ei ole vedajad kohustatud kaebuste kohta andmeid koguma ega neid jõustamise eest vastutavatele siseriiklikele asutustele edastama.

Samas on teada, et jõustamise eest vastutavad siseriiklikud asutused on käsitlenud väga vähe kaebusi (vt tabel allpool). Sellel on mitu põhjust: i) määrus on üsna hiljutine ja paljud sõitjad ei pruugi olla oma õigustest täielikult teadlikud; ii) enamikus liikmesriikides peavad sõitjad esitama kõigepealt oma kaebused vedajale ning need ettevõtjad lahendavad ilmselt suurema osa neist kaebustest rahuldavalt, mis tähendab, et kaebused ei jõua jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutusteni; ning iii) mõnes liikmesriigis võivad üksnes vahekohtud kehtestada ettevõtjate suhtes siduva otsuse ning aeglane ja kulukas hagemisprotsess ei soosi sõitjaid oma õigusi kaitsma.

Sanktsioonid

Enamiku liikmesriikide õigusnormidega on ette nähtud üksnes trahvidel põhinev karistussüsteem, kuid mõned jõustamise eest vastutavad siseriiklikud asutused võivad ka ettevõtja tegevusloa tühistada, kui ta rikub määrust tahtlikult ja korduvalt.

Jõustamise eest vastutavad siseriiklikud asutused on kehtestanud väga vähe sanktsioone esimese kahe aasta jooksul, mil määrus muutus kohaldatavaks (vt tabel allpool). Enamik on leidnud, et ettevõtjad täidavad hoolikalt määruse nõudeid ning lahendavad kaebused enne, kui osutub vajalikuks kehtestada sanktsioon.





Tabel. Jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste käsitletud kaebuste ja kehtestatud sanktsioonide arv

Liikmesriik Käsitletud kaebuste arv Kehtestatud sanktsioonide arv Austria Puudub Puudub Belgia 1 0 Bulgaaria 9 0 Horvaatia 0 0 Küpros 0 0 Tšehhi Vabariik 132 9 Taani 0 0 Eesti 0 0 Soome 12 0 Prantsusmaa 21 0 Saksamaa 192 0 Kreeka Puudub Puudub Ungari 24 16 Iirimaa 4 0 Itaalia Puudub Puudub Läti 0 0 Leedu 0 0 Luksemburg Puudub Puudub Malta 0 0 Madalmaad Puudub Puudub Poola Puudub Puudub Portugal Puudub Puudub Rumeenia 0 0 Slovakkia 0 0 Sloveenia 0 0 Hispaania 1194 54 Rootsi 2 0 Ühendkuningriik 4 0





Muu jõustamis- ja teabevahetustegevus

Kaebuste käsitlemine ja määruse täitmata jätmise eest karistamine on üksnes kaks näidet määrusega ette nähtud võimalikest meetmetest, mida saab kasutada bussisõitjate õiguste jõustamiseks. Paljud jõustamise eest vastutavad siseriiklikud asutused on olnud ennetavad ja võtnud täiendavaid meetmeid.

Selliste bussijaamade kindlaksmääramine, kus puudega või piiratud liikumisvõimega sõitjad saavad abi

Määrusega nõutakse, et liikmesriigid määraksid kindlaks mehitatud ja vajaliku varustusega bussijaamad, kus pakutakse puudega või piiratud liikumisvõimega sõitjatele asjakohast abi. Abistamine bussijaamades on väga oluline, sest puudega või piiratud liikumisvõimega sõitjad vajavad kõige sagedamini abi bussi sisenedes või bussist väljudes; seda nõuet saab enamikul juhtudel täita kõige lihtsamini bussijaamades, kus on suur sõitjate arv.

Liikmesriigid kasutavad erinevaid käsitlusviise: mõned suuremad ja tihedama asustusega liikmesriigid on määranud üksnes ühe või mõne bussijaama, mis ei vasta kas riigi suurusele või bussisõitjate arvule.