KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) lihtsustamise esimene tulemustabel /* COM/2012/0531 final */





1. TAUST Komisjon on pühendunud ELi poliitika elluviimise parandamisele ja lihtsustamisele. Teatises „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve”[1] antud lubadust järgides esitas komisjon 8. veebruaril 2012 teatise „2014.–2020. aasta mitmeaastase finantsraamistiku lihtsustamise kava”[2]. Lihtsustamise kava eesmärk oli võtta kokku komisjoni pakutud peamised meetmed Euroopa Liidu vahendite kasutamise parandamiseks ja lihtsustamiseks järgmises mitmeaastases finantsraamistikus ning kajastada edusamme, mida on tehtud kuni seadusandlike ettepanekute lõpliku vastuvõtmiseni. Lihtsustamise kava tugineb kahele sambale: finantsmääruse läbivaatamine[3] ja 57 valdkonnaspetsiifiliste õigusaktide ettepanekut, mis on aluseks järgmise mitmeaastase finantsraamistiku kuluprogrammidele ja -vahenditele. Komisjon on võtnud kohustuse kontrollida korrapäraselt lihtsustamise kava täitmisel tehtavaid edusamme, kasutades selleks spetsiaalset tulemustabelit, mille abil jälgitakse nii komisjoni kui ka seadusandja pakutud lihtsustamismeetmete võtmist. Komisjon on samuti kohustunud edastama tulemustabeli korrapäraselt Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Käesoleva esimese lihtsustamise tulemustabeli eesmärk on anda ülevaade lihtsustamise edusammudest kogu õigusloomeprotsessis, et muuta otsuste tegemine teadlikumaks ja läbipaistvamaks. 2. ÜLDINE HINNANG Komisjon tervitab märkimisväärseid edusamme seoses uue finantsmääruse ettepanekuga, mis sisaldab mitmesuguseid lihtsustamismeetmeid. Pärast põhjalikke läbirääkimisi saavutasid Euroopa Parlament ja nõukogu ettepaneku suhtes 2012. aasta juunis poliitilise kokkuleppe. Ettepanek võetakse eeldatavasti ametlikult vastu esimesel lugemisel 2012. aasta sügisel ning see annaks komisjonile võimaluse võtta vastu finantsmääruse rakenduseeskirjad. Uut finantsmäärust ja selle rakenduseeskirju tuleks hakata kohaldama alates 2013. aasta jaanuarist, välja arvatud uued sätted eelarve täitmise kohta koostöös liikmesriikidega, mille kohaldamise algus lükatakse erandkorras edasi 1. jaanuarini 2014. Komisjon tervitab samuti edusamme, mida on tehtud seoses valdkonnaspetsiifiliste õigusaktide ettepanekutega, ent kirjeldab käesolevas teatises siiski ka mitmesuguseid tõsiseid probleeme, mis on seotud teatavate konkreetsete arengusuundadega. Euroopa Parlamendis on jõutud aruteludega nii kaugele, et vastutavad raportöörid ja komisjonid on esitanud oma aruanded ja arvamused enamiku komisjoni ettepanekute kohta ning valmistanud sellega ette pinnase läbirääkimisteks nõukoguga. Euroopa Parlament ei ole seni teinud ametlikke otsuseid muudatusettepanekute kohta. Nõukogus on ettepanekuid põhjalikult analüüsitud eesistujariikide Poola ja Taani juhtimisel. Selle tulemusena on nõukogu heaks kiitnud osalise üldise lähenemisviisi komisjoni ettepanekute teatavate elementide suhtes, jättes välja peamiselt need küsimused, mis on otseselt seotud mitmeaastast finantsraamistikku käsitlevate läbirääkimiste tulemustega ja finantsmääruse läbivaatamisega. Õigusloomeprotsessi käesolevas etapis tuleks olukorrale anda esialgne hinnang. Euroopa Parlamendis ja nõukogus tehtud töö kajastab positiivset suhtumist lihtsustamisse, mida peetakse üheks peamiseks horisontaalseks küsimuseks järgmisel programmitöö perioodil. Komisjoni ettepanekutele, eelkõige nende lihtsustamiseesmärkidele avaldati üksikute eranditega (vt programm FISCUS allpool) mõlemas institutsioonis laialdast poliitilist toetust. Paljud lihtsustamise põhielemendid kiideti heaks, ent lisati ka uusi elemente. Paraku tuli ette ka juhtumeid, mille puhul lihtsustamispüüdlusi takistati oluliselt ELi konkreetsetele geograafilistele piirkondadele suunatud lahenduste pakkumise, konkreetsetele meetmetele või osalejatele keskendumise või otsuste tegemise protsessi menetluslike raskuste kõrvaldamata jätmisega. Kui sellised kõrvalekalded komisjoni esialgsetest ettepanekutest jõustuksid, pärsiksid need märkimisväärselt lihtsustamise ulatust ja mõju (vt punkt 3 ja lisa). Euroopa Komisjon tunneb tõsist muret järgmiste arengusuundade pärast. Programmide rakendamise eelne otsustusprotsess on üha keerulisem ja põhjustab viivitusi ELi programmide elluviimisel. Eelarve täitmise üksikasjade üleliigne täpsustamine (vaheülemmäärad, konkreetsete meetmete jaoks ette nähtud kindlad summad), mis ei võimalda komisjonil programmide tõhusa ja tõrgeteta rakendamise nimel paindlikult tegutseda. Liiga üksikasjalikud eeskirjad finantsinstrumentide kasutamiseks alusakti tasandil; see piirab tegutsemisvabadust vahendite rakendamisel ja mõjutab mõnel juhul nende tõhusust, piirates tagasisaadavate vahendite taaskasutamist. Nende soovimatute arengusuundade ühine tunnus on komisjoni kui ELi eelarve haldaja tegutsemisvabaduse piiramine. Nõukogu on seevastu teinud ettepaneku koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise suuremaks lihtsustamiseks, püüdes hõlbustada liikmesriikide ametiasutuste tööd. Paljud komisjoni seisukohad, näiteks need, mida nõukogu on väljendanud seoses komisjoni ettepanekuga, millega kehtestatakse ühissätted ühisesse strateegilisse raamistikku kuuluvate fondide – Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi – kohta[4] (edaspidi „ühise strateegilise raamistiku fondide määrus”) hõlmavad liikmesriikide jaoks suuremat tegutsemisvabadust (sealhulgas lihtsamad menetlused programmide ja aruannete koostamiseks, paindlikumad eeskirjad abikõlblikkuse hindamiseks ning lihtsamad kontrolli- ja auditimenetlused). Komisjon esitab vastuväited nõukogu esitatud selliste elementide suhtes: a) millega võidakse pärssida eelarve säästlikku, tõhusat ja mõjusat täitmist ning mis võivad kaasa tuua veamäära suurenemise ning b) millega muudetakse aruandluskorda viisil, mis ei aita hõlbustada pidevat jälgimist ega õigeaegsete juhtimisotsuste tegemist ja mis mõjutavad seega negatiivselt komisjoni kinnitamisprotsessi. Eriti kehtib see juhul, kui piiratakse sihipäraselt komisjoni järelevalve- ja auditikohustusi, vähendades tema suutlikkust jälgida ja hinnata tulemuslikult ELi raha kasutamist ning anda selle kohta aru, ehkki komisjon on selle eest vastutav, ning kui tehakse ettepanekuid kasutada selliseid auditimeetodeid, mis ei võimalda usaldusväärse ja võrreldava teabe edastamist liikmesriikidele ja kahjustavad seega ELi tasandi kinnitamisprotsessi (nt mittestatistilise valimi kasutamine ühtekuuluvuspoliitika raames). Lihtsustamise käsitus nõukogu dokumentides ja Euroopa Parlamendi eri komisjonide aruannetes ei ole alati järjepidev, sest teatavatel juhtudel on neis lihtsustamisele eelistatud kehtivat olukorda. Näiteks on nõukogu esitanud vastuväited ühise põllumajanduspoliitika horisontaalse määruse[5] raames tehtud komisjoni ettepanekule, mille kohaselt makseasutuste arvu piiratakse ühe asutusega liikmesriigi või piirkonna kohta, või ettepanekule, mille kohaselt tuleks Euroopa territoriaalse koostöö[6] raames kohustuslikus korras ühendada väiksemate programmide haldamine ja sertimine. Komisjoni arvates kahjustab selline käsitus mis tahes reaalseid püüdlusi lihtsustada nii Euroopa kui ka liikmesriikide tasandil haldusstruktuure ja -menetlusi. Komisjon on seisukohal, et institutsioonid peavad pöörama eriti suurt tähelepanu vastuoluliste sätete vältimisele õigusaktide lõplikes versioonides. Seda silmas pidades esitab komisjon käesoleva tulemustabeli, mille eesmärk on hoida lihtsustamine institutsioonide huviväljas. Käesolevale teatisele on lisatud kokkuvõtlik tabel, milles antakse ülevaade lihtsustamise peamistest elementidest. Üksikasjalikum teave lihtsustamise edusammudest igas konkreetses poliitikavaldkonnas tehakse kättesaadavaks Euroopa Parlamendi ja nõukoguga peetavate arutelude käigus. 3. PROGRAMMIDE RATSIONALISEERIMINE 3.1 Programmide arvu vähendamine Kaasseadusandjad on tervitanud ettepanekut vähendada programmide arvu (22 võrra alates 2014. aastast) programmide integreerimise kaudu. Üheks märkimisväärseks erandiks on siiski integreeritud tolli- ja maksustamisprogramm (FISCUS),[7] mille kohta tegi ettepaneku komisjon ja mille puhul mõlemad kaasseadusandjad nõudsid valdkondade lahutamist ja esialgse olukorra taastamist, et säilitada liikmesriikide eraldi haldusstruktuuride ning maksunduse ja tolli valdkonnaga tegelevate pädevate parlamendikomisjonide ainuõigused. . Komisjon on seisukohal, et eraldiseisvate programmide integreerimine ühte raamistikku on võimas lihtsustamise vahend, mis tagab sünergia ning ühised eeskirjad ja menetlused. Ennekõike leiab komisjon, et ühtne tolli- ja maksustamisprogramm aitaks lihtsustada ja ühtlustada nende kahe valdkonna struktuurilistest erinevustest tulenevaid probleeme, ent säilitada samal ajal tollivaldkonna ja maksundusvaldkonna eripärased jooned. Need eelised tuleksid kasuks ELi rahaliste vahendite saajatele ning aitaksid ka kaasa ELi programmide rakendamiseks kohaldatavate haldusmenetluste ühtlustamisele. Komisjon võttis Euroopa Parlamendi ja nõukogu seisukohti arvesse võttes 29. augustil siiski vastu kahe eraldi õigusakti ettepanekud[8]. 3.2 Sidususe ja eeskirjade selguse parandamine - Finantsmäärus Finantsmääruse läbivaatamine hõlmab oluliste lihtsustamismeetmete võtmist ning toob seega sidusrühmadele otsest kasu, kuna neid meetmeid kohaldatakse kõikide programmide, välja arvatud liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise raames rakendatavate programmide suhtes. Lihtsustamismeetmete peamised eelised on lühemad maksetähtajad, ELi vahendite kasutamise parem prognoositavus mitmeaastaste tööprogrammide kaudu, eelmaksetelt saadud intresside tagasimaksmise kohustuse kaotamine toetusesaajate jaoks, lihtsustatud kuludeklaratsioonid toetuste puhul, halduskoormuse vähenemine madala maksumusega lepingute ja toetuste puhul ning elektrooniline kirjavahetus toetusesaajate ja ametiasutustega. - Valdkonnaspetsiifilised eeskirjad Komisjon tervitab jõupingutusi, mida Euroopa Parlament ja nõukogu on teinud järjepidevuse tagamiseks valdkonnaspetsiifiliste ettepanekute ja läbivaadatud finantsmääruse vahel. Valdkonnaspetsiifilistes õigusaktides sisalduvaid finantseeskirju säilitatakse nende praegusel kujul seni, kuni finantsmääruse läbivaatamine on lõpetatud. See on äärmiselt oluline, sest uues finantsmääruses tugevdatakse veelgi nõuet tagada järjepidevus valdkonnaspetsiifiliste eeskirjade ja finantsmääruse vahel (finantsmääruse artikkel 2) ega lubata kõrvale kalduda üldpõhimõtetest, sätestades, et mis tahes ettepanekuid erandite tegemiseks finantsmääruse eeskirjadest (sealhulgas rakenduseeskirjadest) tuleb üksikasjalikult põhjendada Komisjon märgib, et mõnes poliitikavaldkonnas on püütud alusaktides sätestada üleliia üksikasjalikud eeskirjad, mille vastuvõtmine takistaks õigusakti sujuvat rakendamist ja kahjustaks üldise õigusraamistiku sidusust. Komisjon tunneb eelkõige muret püüdluste üle lisada programmi „Horisont 2020” osalemis- ja levitamiseeskirjadesse[9] (edaspidi „programmi „Horisont 2020” osalemiseeskirjad”) ja kavandatavasse programmi „LIFE”[10] eri- või liiga üksikasjalikud sätted, kuna just nendes poliitikavaldkondades on tarvis eriti palju lihtsustada ja komisjon on teinud vastava ettepaneku. - Eri vahendite koondamine ühte raamistikku Nii Euroopa Parlament kui ka nõukogu toetavad ühtsete valdkondlike raamistike kujundamist (eelkõige järgmistes valdkondades: ühise strateegilise raamistiku fondide määrus, ühise põllumajanduspoliitika horisontaalne määrus ühise põllumajanduspoliitika rahastamise ja järelevalve kohta, programm „Horisont 2020”,[11] programm „Erasmus kõigi jaoks”,[12] programm „Loov Euroopa”[13] ja välistegevuse rahastamisvahendite rakendamise ühised eeskirjad[14]). See suundumus tuleks säilitada kogu õigusloomeprotsessis. Parlament ja nõukogu toetavad samuti valdkonnaülest lähenemisviisi, mille kohaldamine aitaks lihtsustada ELi õigusraamistikku (eelkõige Euroopa Ühendamise Rahastu,[15] millega tagatakse sidus ja läbipaistev käsitus ELi energia, transpordi ja telekommunikatsiooni infrastruktuuri projektide rahastamiseks). See annaks kindlustunde ja aitaks ligi meelitada rohkem erasektori investeeringuid, samuti aitaks see paremini kasutada saadud õppetundide ja jagada valdkondade vahel parimaid tavasid, suurendades seega kõigis valdkondades ELi rahastamise tõhusust ja mõjusust. - Süvalaiendamine Komisjon tervitab seda, et liikmesriigid ja Euroopa institutsioonid on võtnud kohustuse hõlbustada strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamist – see on majanduse praeguses olukorras väga oluline. Selliste prioriteetide nagu ressursitõhususe, kliimamuutuste, keskkonna ning energiajulgeoleku ja energiatõhususe arvessevõtmine eri programmides aitab suurendada sünergiat ELi vahendite kasutamisel. Selline käsitus peaks tagama järjepidevama, lihtsama ja kulutasuvama vahendite kasutamise, millest on kasu lõplikel abisaajatel (näiteks VKEdele). Ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas on komisjon täheldanud laialdast poliitilist tahet võimaldada suuremat paindlikkust kavandatavas temaatilise koondamise raamistikus (ühise strateegilise raamistiku fondide määrus). Ühise põllumajanduspoliitika valdkonnas nõuavad liikmesriigid liidu prioriteetide ja eesmärkide paindlikumat kohaldamist maaelu arengu programmitööle. Komisjon mõistab üleskutseid võtta rohkem arvesse eriolukordi ja -vajadusi ning selliste üleskutsete põhjusi, aga tuletab samas meelde, et kõigile liikmesriikidele kehtivate ühtsete ja lihtsate eeskirjade asemel nii-öelda à la carte eeskirjade kohaldamine võib ähmastada ELi vahendite kasutamise ülevaatlikkust ja ohustada strateegia „Euroopa 2020” eesmärkidele keskendumist. Ühise põllumajanduspoliitika valdkonnas ja seoses otsetoetuste määrusega[16] toetavad Euroopa institutsioonid, liikmesriigid ja muud partnerid laialdaselt ühise põllumajanduspoliitika reformi keskkonnasäästlikkuse eesmärke, mis on pärast 2013. aastat rakendatava ühise põllumajanduspoliitika üks prioriteete. Komisjoni ettepanekuid võtta keskkonnasäästlikkuse eesmärkide saavutamiseks konkreetseid meetmeid toetati nõukogus siiski vaid osaliselt, sest liikmesriigid pidasid keskkonnasäästlikkuse saavutamise tehnilisi tingimusi liiga keeruliseks. Mõned liikmesriigid taotlesid keskkonnasäästlikkuse meetmete uuesti määratlemist ja erandite tegemise korra laiendamist kolmele ettepandud keskkonnasäästlikkuse nõudele (põllukultuuride mitmekesistamine, püsirohumaa säilitamine ja ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-alad), et oleks võimalik võtta paremini arvesse liikmesriikide erinevat olukorda ja erinevaid vajadusi. Nii eesistujariik Taani kui ka Euroopa Parlamendi raportöör on teinud muudatusettepanekuid eesmärgiga piirata näiteks künniste tõstmise ja määratluste laiendamise abil keskkonnasäästlikkuse nõuete kohaldamisala. Samuti on nad soovitanud lisavõimalusi põllumajandusettevõtete käsitamiseks keskkonnasäästike ettevõtetena. Lisaks sellele väljendas mitu liikmesriiki muret ettepaneku üle suurendada II samba (maaelu areng) toetuste arvutamise algväärtusi ning kavatsuse üle kohaldada keskkonnasäästlikkuse nõuete täitmata jätmise korral halduskaristusi, mis on keskkonnahoiutoetusest suuremad. Vastavalt Euroopa Parlamendi raportööri ettepanekule, mille ta tegi ühise põllumajanduspoliitika horisontaalse määruse ettepaneku muutmiseks, ei tohiks keskkonnasäästlikkuse nõuete täitmata jätmine mõjutada otsetoetuse saamist. Seega oleks tegevuse keskkonnasäästlikumaks muutmine põllumajandusettevõtete jaoks de facto vabatahtlik. Komisjon on valmis arutama oma tehniliste ettepanekute võimalikku kohandamist, ent rõhutab vajadust töötada välja tõhus, ühtne ja usaldusväärne keskkonnasäästlikumaks muutmise mehhanism, mille raames seotakse 30 % otsetoetustest kindlalt keskkonna- ja kliimahoidlike meetodite kasutamisega. 3.3 Konkreetsetele prioriteetsetele eesmärkidele ja näitajatele keskendumine Komisjon kohustub vastuseks liikmesriikide ja Euroopa institutsioonide korduvatele palvetele lihtsustama ELi meetmete mõju hindamist. Avaliku sektori vahendite nappuse taustal on vaja edendada vastutustundlikku lähenemisviisi, keskendudes sellistele poliitilistele prioriteetidele, mille puhul on võimalik optimeerida ELi lisaväärtust. Komisjon on seetõttu pakkunud välja piiratud hulga selgelt määratletud prioriteetseid eesmärke, mis on seotud asjaomaste näitajate ja eesmärkidega ning mitmes poliitikavaldkonnas ka spetsiaalse tulemusraamistikuga, samuti positiivsete stiimulite ja ennetusmeetmetega, et tagada tulemuste saavutamine (ühise strateegilise raamistiku fondide määrus, välistegevuse rahastamisvahendid). See lähenemisviis on leidnud Euroopa Parlamendis ja nõukogus laialdast toetust. Komisjon osutab asjaolule, et mitmel juhul nõrgendatakse eesmärkide prioriseerimist täiendavate eesmärkide lisamisega (näiteks programmis „Tervis majanduskasvuks”) ja näitajate mõju vähendatakse, vähendades nende otsest seotust programmi tulemustega – niimoodi juhitakse tähelepanu tulemustelt ja ELi eelarve nähtavalt lisaväärtuselt kõrvale (näiteks tarbijakaitseprogrammis[17] ja konkurentsivõime programmis[18] või välistegevuse rahastamisvahendite puhul). Lisaks sellele on lisatud mõned näitajad, mille järgimisega kaasneksid väga suured kulud, ning mõned eesmärgid, mille saavutamine ettenähtud tasemel oleks ebareaalne. Komisjon on täheldanud ka teatavaid positiivseid elemente ühise strateegilise raamistiku fondide määruses ettenähtud temaatilise koondamise mehhanismis, ent taunib mõne olulise ühtekuuluvuspoliitika elemendi nõrgendamise püüdlusi, sealhulgas nõukogu ettepanekut jätta ära miinimumeraldised Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) (mis on eriti taunitav töötuse vähendamise ja inimeste toetamise vajaduse valguses), lõpetada keskendumine vaesuse vähendamisele ja sotsiaalse kaasamise edendamisele ning võimaldada põhiinfrastruktuuri rahastamist arenenumates piirkondades. Komisjon on täheldanud laialdast poliitilist tahet võimaldada suuremat paindlikkust kavandatavas temaatilise koondamise raamistikus (ühise strateegilise raamistiku fondide määrus). Komisjon hoiatab temaatilise koondamise nõuete märkimisväärse hõrendamise eest ühtekuuluvuspoliitika raames, sest see võib kõnealuses poliitikavaldkonnas saavutatavaid tulemusi tõsiselt kahjustada. Komisjon on märganud ka kaasseadusandjate üldist tahet ratsionaliseerida ja lihtsustada riiklikele ametiasutustele kehtivaid ja tulemuste hindamiseks vajalikke aruandlusnõudeid (rakendamise aastaaruanded, eduaruanded, finantsandmete kogumine ja edastamine, juhtkonna iga-aastase kinnitava avalduse edastamise tähtaeg). Komisjon on selliseid jõupingutusi üldiselt toetanud, tagamaks, et edusamme ja tulemusi kajastavad olulised andmed oleksid kättesaadavad ilma põhjendamatute viivitusteta ning võimaldaksid jälgida edusamme ja toetada juhtimisotsuste tegemist. Komisjon on paraku täheldanud nõukogus suundumust pikendada hoolimata saavutatud lihtsustamisest aruannete esitamise tähtaegu. See vähendab aruannete kasu järelevalve ja eelarve täitmise seisukohast, sest komisjoni jõudes on aruannetes sisalduv teave juba aegunud. Võttes arvesse seda, et kõik institutsioonid omistavad suurt tähtsust tulemuslikkuse mõõtmise parandamisele ja Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 318 kohasele aruandlusele liidu rahanduse hindamise kohta, on oluline tagada, et uutel finantsprogrammidel oleksid usaldusväärsed, sidusad ja võrreldavad järelevalve-, hindamis- ja aruandlusmehhanismid. Eesmärkide, näitajate või aruandlusnõuete nõrgendamine konkreetsetes õigusaktide ettepanekutes võib halvendada artikli 318 alusel toimuva aruandluse kvaliteeti. Komisjon loodab, et neid küsimusi käsitletakse veel kord mõlema seadusandjaga peetavatel läbirääkimistel, ning et ELi institutsioonide konstruktiivse dialoogi käigus jõutakse kokkuleppele tõhusa ja paremini tasakaalustatud lähenemisviisi suhtes. Nõukogus on põhjalikult arutatud ettepanekut võtta kasutusele ühise strateegilise raamistiku fondide tulemusreserv (5 % eraldatavatest vahenditest iga fondi ja liikmesriigi kohta), kuna paljud liikmesriigid on kavandatava korra suhtes endiselt skeptilised. Euroopa Parlamendi vastutav komisjon (REGI ehk regionaalarengukomisjon) lükkas tulemusreservi loomise ettepaneku tagasi põhjusel, et selline reserv võib ahvatleda poliitikakujundajaid seadma vahendite saamise nimel kergesti saavutatavaid eesmärke. Komisjon ei jaga seda seisukohta. Lisaks on see vastuolus parlamendis ja nõukogus uue ühinemiseelse abi rahastamisvahendi (IPA II) suhtes võetud seisukohaga, mille raames toetavad mõlemad 5 % (või suurema) tulemusreservi kasutuselevõtmist nende riikide toetuseks, kes saavutavad parimaid tulemusi. Komisjon tervitab asjaolu, et nõukogu tunnistab vajadust keskenduda rohkem tulemustele ja nõustub ühise strateegilise raamistiku fondide puhul selge tulemusraamistiku kehtestamisega, tingimusel et seoses maksete peatamise ja finantskorrektsioonidega võetakse teatavaid kaitsemeetmeid. Komisjon rõhutab, et tulemusraamistik tuleks kehtestada liikmesriigi ja komisjoni dialoogis ning võttes arvesse eelnevaid kogemusi, et tagada saavutatavate vahe- ja lõppeesmärkide seadmine. Komisjon on veendunud, et nii positiivsed stiimulid kui ka ennetusmeetmed (võimalus peatada makseid ja teha finantskorrektsioone) on vajalikud tulemustele suunatud käsituse toetamiseks ühise strateegilise raamistiku fondide määruse rakendamisel. Makromajandusliku tingimuslikkuse kehtestamist ühise strateegilise raamistiku fondide määruses pidasid küsitavaks nii nõukogus kokku tulnud liikmesriigid kui ka Euroopa Parlament. Komisjon on seisukohal, et makromajanduslik tingimuslikkus on mõjus vahend, mille abil on võimalik kooskõlas strateegia „Euroopa 2020” eesmärkidega hoida ühtekuuluvuspoliitika keskmes majanduskasv ja -areng, ning et selle abil saab parandada kulutõhusust, kui siduda see tihedamalt vahendeid saavate liikmesriikide stabiilsete makromajanduslike tingimustega. Komisjon tuletab meelde, et ta võtab täies ulatuses arvesse vajadust järgida proportsionaalsuse põhimõtet protsessi igas etapis ning et kavandatav mehhanism rajaneb eelkõige stiimulitel ja mitte karistustel. Põhimõttelised otsused nendes kahes küsimuses (tulemusreserv ja makromajanduslik tingimuslikkus) võetakse eeldatavasti vastu mitmeaastast finantsraamistikku käsitlevatel läbirääkimistel ja need kajastuvad seejärel ühise strateegilise raamistiku fondide määruses. 3.4 Lihtsustatud otsustamismehhanismide kasutamine Valdkonnaspetsiifiliste eeskirjade kavandamisel tegi komisjon ettepaneku esitada uued õigusnormid pigem määruse kui otsuse vormis. Määrus tagab Euroopa kodanike ühtsete õiguste ja kohustuste kindlaksmääramisel suurema õiguskindluse. Ettepanekut pooldavad nii Euroopa Parlament kui ka nõukogu. Õigusnormide tähtsuse järjekorda ja ELi õigusaktide lihtsustamist silmas pidades nähakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 seadusandjale ette võimalus delegeerida komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud akte, mis täiendavad või muudavad seadusandliku akti teatavaid mitteolemuslikke osi. Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 291 nõutakse rakendusaktide vastuvõtmist, juhul kui seadusandlike aktide rakendamiseks on vaja ühetaolisi tingimusi. Komisjon on teinud nende sätete alusel ettepaneku kasutada delegeeritud õigusakte kui kõige tõhusamat vahendit alusaktide mitteolemuslike osade muutmiseks või täiendamiseks, kuna delegeeritud õigusaktid võimaldavad paindlikkust võtta arvesse praktilisi vajadusi ning tagavad samal ajal mõlemale seadusandjale asjakohase kontrollivõimaluse. Komisjon kutsub üles leppima kokku aluslepingul ja asjaomase seadusandliku akti olemusel põhinev ühine lähenemisviis kõnealuste õigusnormide sobivaima õigusliku vormi kindlaksmääramisele. Komisjon tunneb muret selle üle, et nõukogu ja Euroopa Parlament on väljendanud lahknevaid arvamusi delegeeritud aktide ja rakendusaktide kasutamise kohta ning õhutab Euroopa Parlamenti ja nõukogu kujundama eespool kirjeldatud horisontaalsete küsimuste suhtes välja tasakaalustatum käsitus, võttes täielikult arvesse aluslepingut ja kummagi institutsiooni ainuõigusi. Komisjon rõhutab vajadust: i) piirata alusaktide õigusnorme põhiliste elementidega, ii) tagada teatav paindlikkus, mis on praktilistele kogemustele tuginedes vajalik ettenägematute sündmuste ja arengusuundadega kohanemiseks, iii) vältida otsuste tegemise protsessi põhjendamatult keeruliseks muutmist ja selle juhtimist mikrotasandil. Komisjon pöörab eriti suurt tähelepanu järgmiste nõuete täitmisele. Iga-aastaste tööprogrammide ja välistegevuse rahastamisvahenditega seotud esialgsete programmdokumentide vastuvõtmiseks tuleb kasutada rakendusakte. Õigusaktidesse ei tohi lisada eelarvevahendite mikrotasandil haldamise elemente nagu üksikasjalikult paika pandud ülemmäärad või kindlad summad konkreetsete meetmete jaoks. Kvalifitseerimis- ja toetuse määramise üksikotsuste puhul tuleb vältida komiteemenetluse[19] kasutamist. Delegeeritud õigusaktid, mille kohta Euroopa Parlament tegi üldise ettepaneku, ei ole iga-aastaste tööprogrammide vastuvõtmiseks asjakohased. Iga-aastaseid tööprogramme reguleeritakse finantsmäärusega ja need tuleb kiiresti vastu võtta, et eelarve täitmine saaks alata ja et oleks võimalik välja kuulutada projektikonkursid. Tööprogrammid võtab praegu komiteemenetluse korras vastu komisjon. Delegeeritud õigusaktidega seotud keerulisema menetluse kohaldamise kohustus põhjustaks programmide elluviimisel põhjendamatult suuri viivitusi, mille üle abisaajad sageli kaebavad. Veelgi suuremaid viivitusi programmide elluviimisel põhjustaks sidusrühmadega eelneva konsulteerimise kohustus, mida on mõnel juhul kavandanud Euroopa Parlamendi raportöörid (programm „Cosme”, programm „Tervis majanduskasvuks”). Kaasseadusandjate erinevat suhtumist rakendusaktide kasutamisse ei tohiks püüda tasakaalustada asjaomaste sätete lisamisega alusakti, sest see võib õigusloome keerulisemaks muuta. Lisaks jätaks see komisjoni ilma vajalikust paindlikkusest eelarvevahendite igapäevases haldamises, tekitaks programmide rakendamisel ülemääraseid viivitusi ja kahjustaks selgelt komisjoni institutsioonilist vastutust eelarve täitmise eest. Vajadus kasutada esialgsete programmdokumentide vastuvõtmiseks rakendusakte on välistegevuse rahastamisvahendite puhul üks peamisi aspekte. Programmdokumendid, milles sätestatakse eri riikide prioriteetsed sektorid või sekkumisvaldkonnad, oodatavad tulemused ja soovituslikud rahaeraldised, kujutavad endast rakendusotsuseid. Nende dokumentide vastuvõtmisel ja läbivaatamisel tuleks võimaldada kiirete otsuste tegemist. Nende vastuvõtmine ja muutmine delegeeritud õigusaktidena, nagu seda pooldab Euroopa Parlament, kahjustaks tõhususe, paindlikkuse ja lihtsustamise olulisi eesmärke. Finantsabi õigeaegne kohandamine vahendeid saavate riikide (muutuvatele) vajadustele ja suutlikkusele oleks sellisel juhul võimatu. Ettepanek lisada otse alusakti üksikasjalikumalt paika pandud ülemmäärad või rahastamispakettide summad muudaks finantsjuhtimise keerulisemaks ja aeganõudvamaks. Erieesmärkide või -meetmete jaoks ettenähtud summade kindlaksmääramine, iseäranis komisjoni hallatavates programmides, kujutaks endast mikrotasandi juhtimise vormi, mis ei ole suunatud eelarvevahendite igapäevase haldamise vajadustele (nt nõukogu seisukohad Euroopa Ühendamise Rahastu kohta, programm „Kodanike Euroopa”,[20] programm „Erasmus kõigi jaoks” ja mõned Euroopa Parlamendi komisjonide aruanded, näiteks tarbijakaitseprogrammi kohta). On veelgi tülikam, kui eelarveliste eraldiste üksikasjalik jaotus on ette nähtud igal aastal (raportööri ettepanek programmi FISCUS puhul). Selline üksikasjalik jaotus tuleks komisjoni ettepaneku kohaselt esitada ainult komisjoni finantsselgituses, mis lisatakse õigusakti ettepanekule. Eraldi eelarveridade kasutamine erieesmärkide jaoks avaldaks eelkõige väiksemate programmide puhul nende tegelikule rakendamisele samasugust negatiivset mõju. Komiteemenetluse kohaldamine üksikute valiku- ja toetuse määramise otsuste suhtes ei ole asjakohane. Sellised otsused on pelgalt haldusotsused, mida praegu teevad komisjoni volitatud eelarvevahendite käsutajad ja mis tulenevad otseselt iga-aastaste tööprogrammide kohaldamisest; iga-aastased tööprogrammid võtab komiteemenetluse korras omakorda vastu volinike kolleegium. Lisaks sellele näitavad kogemused, et sellised otsused ei ole vaieldavad. Nende vastuvõtmine komiteemenetlusega oleks ebapraktiline, suurel määral ebaproportsionaalne ja bürokraatlik (eriti väiksemate toetuste puhul), sellel puuduks igasugune lisaväärtus ja sellega kaasneksid ainult täiendavad halduskulud. Samamoodi võitleb komisjon komiteemenetluse kohaldamise vastu oma suuniste suhtes (näide: programm „Loov Euroopa”). Komiteemenetluse kohaldamine ei ole kooskõlas aluslepinguga, mille artiklis 291 nähakse ette, et rakendusakte kasutatakse juhul, kui õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks on vaja ühetaolisi tingimusi. Suunistega ei ole võimalik tagada ühetaolisi tingimusi, kuna need ei ole õiguslikult siduvad. 4. Lihtsustatud rakendusmehhanismid ja -menetlused 4.1 Selged ja sidusad kulude abikõlblikkuse eeskirjad Komisjon on märganud liikmesriikide korduvaid taotlusi, et neile võimaldataks ELi programmidele juurdepääsul, nende kasutamisel või rakendamisel suuremat paindlikkust. Teisisõnu eelistatakse eelarve täitmisel koostöös liikmesriikidega universaalse ja kõigile sobiva lähenemisviisi asemel pigem konkreetsetele vajadustele kohandamist ehk siis nii-öelda à la carte käsitust. Sama soovi on avaldanud ka Euroopa Parlament, kes näeb selles võimalust võtta arvesse riiklikke, piirkondlikke, kohalikke või valdkonnaspetsiifilisi vajadusi. Selline meetod on juba kasutusel eelarve otsesel tsentraliseeritud täitmisel programmi „Horisont 2020” puhul (näide: programmi „Horisont 2020” osalemiseeskirjade ühe muudatuseelnõuga kehtestatakse eri abisaajatele ja eri meetmete suhtes erinevad rahastamismäärad). Komisjon rõhutab, et sellise käsituse üldine kohaldamine vähendaks oluliselt lihtsustamisest tulenevat kasu partneritele nii riiklikul, kohalikul kui ka lõppkasutaja tasandil. Selles kontekstis käsitatakse finantsmääruse läbivaatamise käigus kokkulepitud käibemaksu abikõlblikkuse eeskirjades abikõlblike kuludena käibemaksu, mis ei ole riiklike õigusaktide kohaselt tagastatav ja mida on maksnud abisaaja, kes ei ole direktiivi 2006/112/EÜ artikli 13 lõike 1 alusel maksukohustusest vabastatud. Komisjon tunneb muret taotluste üle kohaldada kõnealuseid eeskirju kõikide abisaajate ja programmide suhtes ning eelkõige selliste avalik-õiguslike asutuste suhtes, kes saavad ELi vahendeid suurte infrastruktuuriprojektide raames (Euroopa Ühendamise Rahastu, ühise strateegilise raamistiku fondid). Sellega vähendataks ELi eelarve täitmise tõhusust, kasutades ELi eelarvest märkimisväärseid summasid liikmesriikide konkreetsete maksundusalaste otsuste kompenseerimiseks ja riskides seejuures meetmete ülefinantseerimisega. See on põhjus, miks komisjon on oma ettepanekutes Euroopa Ühendamise Rahastu ja ühise strateegilise raamistiku fondide määruse kohta soovitanud kehtestada käibemaksu abikõlblikkuse piirangud, ent paraku peetakse neid piiranguid küsitavaks. 4.2 Toetuste lihtsustatud vormid Nõukogu ja Euroopa Parlament on avaldanud üksmeelset toetust komisjoni ettepanekutele muuta rahastamise vormid lihtsamaks ja võtta finantsmääruses kasutusele lihtsustatud kord väiksemate toetuste jaoks (väiksemate toetustena käsitatakse toetusi, mille suurus on alla 60 000 euro). Finantsmäärusesse on lõpuks vastu võetud ka uus auhindade, sealhulgas potentsiaalse võimendava mõjuga ergutusauhindade andmise kord, tingimusel, et eelarvepädevat institutsiooni teavitatakse nõuetekohaselt auhindadest, mille väärtus on üle 1 miljoni euro. Komisjoni ettepanekud hõlbustada toetuste puhul lihtsustatud kuluvormide kasutamist koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise raames on leidnud üldist toetust nii nõukogus kui ka Euroopa Parlamendis. Mõnel juhul on nõukogus ja Euroopa Parlamendis siiski ilma alusandmete või tagajärgede põhjaliku analüüsita tõstetud abikõlblikkuse künniseid ja ülemmäärasid (näide: kindel summa kaudsete kulude jaoks ühise strateegilise raamistiku fondide puhul) ja juurutatud kulude lihtsustatud arvestamise uusi võimalusi (näide: standardvalemi kasutamine personalikulude arvestamisel ühise strateegilise raamistiku fondide puhul). Komisjon ei nõustu tegelike kulude võimalusega, mis on kavandatud alternatiivina kulude lihtsustatud arvestamisele ja mis seega nõrgestab lihtsustamise mõju, ning jääb oma seisukoha juurde, mille kohaselt tuleks kohustuslikus korras kasutada ainult toetuste lihtsustatud vorme (näited: programmi „Horisont 2020” osalemiseeskirjad, Euroopa Sotsiaalfondist eraldatavad väikesed toetused). Ühise põllumajanduspoliitika valdkonnas tervitas nõukogu olulise lihtsustamisena põhitoetuskavade rakendamist, aga pidas samas vajalikuks võimaldada sujuvat üleminekut olemasolevalt süsteemilt tulevastele süsteemidele. Seetõttu soovitas nõukogu teha komisjoni ettepanekutes mitmesuguseid erandeid (võimalus säilitada olemasolevad toetuse saamise õigused ja eelkõige võimalus minna piirkondliku mudeli kasutamiselt üle riikliku mudeli kasutamisele). Komisjon tegeleb praegu nende võimaluste analüüsimisega. 4.3 Hankemenetluste ühtlustamine ELi programmide suhtes kohaldatavad hanke-eeskirjad on kooskõlas vastavate ELi riigihankedirektiividega, mida kohaldatakse liikmesriikides. Sellegipoolest oli võimalik teha mõningaid parandusi. Näiteks nõutakse tagatisi ainult pärast riskide hindamist ja direktiividega kehtestatud ülemmääradest väiksemate pakkumuste menetlemist on lihtsustatud. 4.4 E-halduse poole Uus finantsmäärus võimaldab liikmesriikidel, ELi institutsioonidel ja partneritel astuda konkreetseid samme e-halduse suunas, kuna selles pakutakse rohkem eri võimalusi (toetustaotluste elektrooniline esitamine ja haldamine, toetuslepingute elektrooniline allkirjastamine ja e-hankemenetluste korraldamine) ning siduvamaid eesmärke. Komisjon ei toeta nõukogu ettepanekut lükata e-ühtekuuluvuspoliitika rakendamine liikmesriikides 31. detsembrilt 2014 edasi 31. detsembrini 2016 (ühise strateegilise raamistiku fondide määrus). E-ühtekuuluvuspoliitika on lihtsustamise kava oluline element ja selle rakendamise edasilükkamine tähendaks toetusesaajatele halduskoormuse vähendamisest tuleneva kasu edasilükkumist. Lisaks sellele on tähtaeg 2014. aasta kooskõlastatud digitaalarengu tegevuskavaga. Komisjon taunib ka nõukogu kavatsust tühistada nõue võtta kasutusele elektrooniline teabesüsteem maaelu arengu programmide jälgimiseks ja hindamiseks. 4.5 Proportsionaalsem ja kulutõhusam kontroll Komisjon esitas oma ettepanekutes auditi- ja kontrollimenetluste kohta ka riskipõhise käsituse. Ta on täheldanud üldist soovi tagada kõikidel tasanditel suurem proportsionaalsus ja piirata komisjoni järelevalve- ja auditipädevust koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise raames (eelkõige põllumajandus- ja ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas). Komisjon on vastu nõukogu kavandatud auditi- ja kontrollialastele piirangutele, mis seavad ohtu komisjoni kinnitamisprotsessi (näited: ühise strateegilise raamistiku fondide määrus ja ühine põllumajanduspoliitika). Komisjon on olnud järjekindlalt oma ettepanekute sellise muutmise vastu, kuna taolised muudatused võivad kahjustada riiklikelt ametiasutustelt nõutava kindluse taset ja ohustada eelnevate mitmeaastaste finantsraamistike ajal saavutatut. Komisjon tuletab meelde, et Euroopa Liidu kui terviku maine on ohus, kui komisjon koos liikmesriikide ja Euroopa Parlamendiga ei suuda võtta vajalikke meetmeid veamäärade vähendamiseks ning auditi- ja kontrollimehhanismide parandamiseks. 5. Järeldused ja edasised sammud Komisjon: - tervitab asjaolu, et Euroopa Parlament ja nõukogu on finantsmääruse läbivaadatud sätete suhtes saavutatud poliitilise kokkuleppe osana heaks kiitnud märkimisväärse hulga komisjoni ettepanekuid, mille eesmärk on lihtsustada finantseeskirju sidusrühmade jaoks; - märgib, et järgmist mitmeaastast finantsraamistikku käsitlevate ettepanekute menetlemise praeguses etapis avaldavad nõukogu ja Euroopa Parlament laialdast toetust enamikule komisjoni lihtsustamisettepanekutele. Paraku tuleb lahendada ka mõned tõsised probleemid, mis tulenevad sellest, et arutelude käigus on mõnede oluliste küsimuste tähtsust vähendatud, ning sellel võib olla negatiivne mõju tegutsemisvabadusele, mis on vajalik eelarve täitmisel ja finantsjuhtimisel, sealhulgas tulemuste hindamisel ja nende kohta aru andmisel; - rõhutab vajadust tagada sidusus valdkonnaspetsiifiliste eeskirjade ja finantsmääruse üldise raamistiku vahel ning leida tasakaal lihtsustamise ja usaldusväärse finantsjuhtimise vahel; - tuletab meelde, et lihtsustamine on kõigi ELi institutsioonide ja liikmesriikide ühine ülesanne ja jagatud vastutus; - kinnitab kindlat tahet kaitsta oma lihtsustamisettepanekuid ja jälgida lihtsustamise kava täitmisel tehtavaid edusamme, tehes kindlaks ja tuues esile selliseid õigusloomeprotsessi käigus ette pandud meetmeid, mis suurendavad abisaajate halduskoormust. Komisjon loodab, et käesoleva eduaruandega antakse tõuge vaadata uuesti läbi teatavad muudatused sellistes lihtsustamiselementides, mis on tema ettepanekutes kesksel kohal, ning aidatakse säilitada püüdlusi lihtsustada ja tõhustada kuluprogrammidega seotud eeskirju ja menetlusi. Sel viisil vastaks liit abisaajate ja riiklike ametiasutuste kõrgetele ootustele seoses laiaulatuslike lihtsustamismeetmete võtmisega, ilma et see halvendaks ELi vahendite kasutamise kvaliteeti. Niipea kui läbirääkimistes on tehtud edusamme, teeb komisjon kiiresti kättesaadavaks ajakohastatud tulemustabeli, pidades silmas Euroopa Ülemkogu eesmärki saavutada kokkulepe mitmeaastase finantsraamistiku suhtes 2012. aasta lõpuks. Lisa Tulemustabeli põhipunktid kõikides poliitikavaldkondades Üldised märkused || Nõukogus ja Euroopa Parlamendis on tehtud märkimisväärset tööd enamiku komisjoni ettepanekutega uue mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) jaoks kavandatud uute kuluprogrammide kohta. Kaasseadusandjad jagavad arusaama, et lihtsustamine on oluline horisontaalne eesmärk. Konkreetsed püüdlused on siiski erinevad. Nõukogu eelistab lihtsustamist rohkem sellistes valdkondades, kus eelarvet täidetakse liikmesriikide ja komisjoni koostöös (eelarve täitmine koostöös liikmesriikidega), näiteks põllumajandus- ja ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas, eesmärgiga võimaldada riiklikele ametiasutustele rohkem paindlikkust. Komisjon toetab täiendavaid lihtsustamise elemente, tingimusel et need ei kahjusta usaldusväärset finantsjuhtimist ega komisjoni suutlikkust täita oma kohustust ja tagada kohaldatava õigusraamistiku järgimine. Euroopa Parlament on avatud põhjalikumale lihtsustamisele ja jagab liikmesriikide eesmärki võimaldada riiklikele ametiasutustele komisjoni ja liikmesriikide koostöös toimuva eelarve täitmise raames rohkem paindlikkust; selleks peab parlament kindlaks määrama konkreetsed parameetrid. Nõukogu ja Euroopa Parlamendi seisukohad otsustamismehhanismide kohta eelarve ja finantsjuhtimise küsimustes muudavad õigusaktide tekstid keerulisemaks, sest neisse lisatakse liiga palju tehnilisi üksikasju – see muudab puhtalt tehniliste otsuste vastuvõtmise raskemaks ja annab tunnistust sellest, et kaasseadusandjad on komisjonile volituste delegeerimise suhtes (delegeeritud ja rakendusaktid) eriarvamusel. Komisjon toetab kindlalt vajaliku tegutsemisvabaduse säilitamist tõhusa finantsjuhtimise tagamiseks ning tuleb sellega vastu abisaajate taotlusele kiirendada programmide rakendamist ja suurendada bürokraatia vähendamise abil programmide mõjusust. Muud olulised küsimused, mille suhtes tuleb saavutada tasakaalustatud lähenemisviis, on a) vahendite tõhusam kasutamine ja parem suunamine, et saavutada 2020. aasta strateegilised eesmärgid, ning b) usaldusväärse finantsjuhtimise tagamine proportsionaalsete ja usaldusväärsete kontrolli- ja auditimeetodite abil. Komisjon teeb kaasseadusandjatega tihedat koostööd, et tagada eespool kirjeldatud prioriteetide saavutamine vastuvõetaval tasemel. Prog-rammide arvu vähenda-mine || Ühiste eeskirjade ja valdkonna-spetsiifiliste eeskirjade vaheline sidusus (Ühise strateegilise raamistiku fondide määruse – ühissätete määruse (KOM (2011) 615 (lõplik) artikkel 1) (KOM (2011) 615 (lõplik)) || Nõukogu seisukoht seoses ühise strateegilise raamistiku fondide määrusega võib anda alust teha valdkonna-spetsiifilistest eeskirjadest mitmesuguseid erandeid. Komisjon leiab, et erandite tegemine valdkonna-spetsiifilistest eeskirjadest peab olema lubatud ühiste eeskirjadega; vastasel juhul on oht sattuda kavandatud ühtlustamise eesmärgiga vastuollu, lisades mitmesuguseid erandeid valdkonna-spetsiifilistesse eeskirjadesse. Komisjon toetab sellega seoses Ühendkuningriigi avaldust, mille kohaselt tuleks püüda paremini ühtlustada ühise strateegilise raamistikuga hõlmatud fonde käsitlevaid eeskirju. Programm FISCUS (KOM (2011) 706 (lõplik)) || Nõukogu ja Euroopa Parlament tegid ettepaneku jagada komisjoni kavandatud integreeritud tolli- ja maksustamisprogramm kaheks osaks. Komisjon on veendunud, et integreeritud programmiga FISCUS tagatakse kaugeleulatuv lihtsustamine, soodustatakse sünergiat ja kindlustatakse rakendamisviiside sidusus, ilma et see mõjutaks nende kahe sektori eripära. Komisjon võttis siiski kaasseadusandjate seisukohti arvesse ja esitas ettepanekud kahe eraldi programmi kohta. Ühtsed valdkond-likud raamisti-kud || Ühine strateegiline raamistik (Struktuuri-fondide määruse artikkel 12) || Nõukogu ja parlament lükkasid tagasi ettepaneku määratleda ühise strateegilise raamistiku mitteolemuslikud osad delegeeritud õigusaktis; nad eelistavad määratleda need osad õigusakti lisas. Komisjon on sellega nõus, ent jääb kindlaks soovile saada volitused võtta vastu delegeeritud õigusakt juhul, kui lisa on vaja täiendada ühise strateegilise raamistiku mitteolemuslike osadega, mis on tehnilist laadi, ja kui lisa on vaja muuta. See on oluline teatava paindlikkuse võimaldamiseks kõnealuste osade kohandamisel praktiliste kogemustega. Ühised eeskirjad välistegevuse rahastamis-vahendite kohta (KOM (2011) 842 (lõplik)) || Nõukogu ja Euroopa Parlamendi raportöörid soovivad kohaldada valdkonnaspetsiifilise välistegevuse rahastamisvahendite rakendamise suhtes ühiseid eeskirju, mida kohaldatakse kõikide välistegevuse rahastamisvahendite suhtes. Komisjon omakorda soovib säilitada rakendusmääruse raames sätestatavate ühtsete lihtsustatud rakenduseeskirjade terviklikkust; see aitaks tagada usaldusväärse finantsjuhtimise ja õigusliku lähenemisviisi. Üksainus makseasutus ühise põllumajandus-poliitika raames (Ühise põllumajandus-poliitika horisontaalse määruse artikkel 7) (KOM (2011) 625 (lõplik 2)) || Nõukogu eesistujariik teeb ettepaneku piirata makseasutuste arvu liikmesriigi kohta „vajaliku miinimumini”. Komisjon on teinud ettepaneku piirata makseasutuste arvu ühe asutusega liikmesriigi või piirkonna kohta, et ühtsustada ja lihtsustada veelgi ühise põllumajanduspoliitika juhtimist halduskoormuse vähendamise ja auditite tõhususe parandamise kaudu. Üksainus koordineeriv riiklik asutus programmi „Erasmus kõigi jaoks” raames (Artikkel 21) (KOM (2011) 788 (lõplik)) || Komisjoni ettepanek nimetada igas liikmesriigis ainult üks koordineeriv riiklik asutus on nõukogu osalisest üldisest lähenemisviisist välja jäetud ning seda peab küsitavaks ka Euroopa Parlamendi pädev komisjon. Komisjon ei nõustu Euroopa Parlamendi komisjoni käsitusega, mille kohaselt tuleks säilitada praegune olukord, tuues põhjenduseks, et olukorra säilitamine pärsiks ELi vahendite paindlikku kasutamist liikmesriikides ning hõlmaks täiendavaid haldusmenetlusi ja -kulusid. Kolme valdkonna hõlmamine ühe vahendiga Euroopa Ühendamise Rahastu raames (KOM (2011) 665 (lõplik 2)) || Nõukogu toetas oma 7. juuni 2012. aasta osalise üldise lähenemisviisi raames Euroopa Ühendamise Rahastu integreeritud käsitust. Parlament, kus selle küsimusega tegeleb transpordi ja turismi ning tööstuse, teadusuuringute ja energeetika ühendkomisjon (TRAN-ITRE), annab märku kõnealusele instrumendile avaldatavast laialdasest toetusest. Sünergia/ süvalaien-damine || Otsetoetuste keskkonnahoid-likumaks muutmine ühise põllumajandus-poliitika raames (Otsetoetuste määruse artiklid 29–33) (KOM (2011) 625 (lõplik)) || Nõukogu seisukohad võivad nõrgendada komisjoni ettepanekute mõju. Nii nõukogu kui ka Euroopa Parlamendi raportöör on teinud muudatusettepanekuid eesmärgiga piirata näiteks künniste tõstmise ja määratluste laiendamise abil keskkonnasäästlikkuse nõuete kohaldamisala. Vastavalt Euroopa Parlamendi raportööri ettepanekule, mille ta tegi ühise põllumajanduspoliitika horisontaalse määruse ettepaneku muutmiseks, ei tohiks keskkonnasäästlikkuse nõuete täitmata jätmine mõjutada otsetoetuse saamist. Seega oleks tegevuse keskkonnasäästlikumaks muutmine põllumajandusettevõtete jaoks de facto vabatahtlik. Komisjon on avatud läbirääkimisteks oma tehniliste ettepanekute teatavate kohanduste üle, ent leiab, et keskkonnasäästlikumaks muutmise mehhanism peab jääma usaldusväärseks vahendiks, mille raames seotakse 30 % otsetoetustest kindlalt keskkonna- ja kliimasõbralike meetodite kasutamisega. Horisontaalsete põhimõtete arvessevõtmine eri poliitikavald-kondades (Ühise strateegilise raamistiku fondide määruse artiklid 7, 8, 48 ja 87) || Nõukogu ja parlament toetavad võrdse kohtlemise, diskrimineerimiskeelu, säästva arengu ja kliimamuutuste horisontaalsete põhimõtete paremat arvessevõtmist eri poliitikavaldkondades. Paraku võib nõukogu ettepanek anda liikmesriikidele volitused hinnata kõnealuste põhimõtete asjakohasust eri tegevusprogrammides nende põhimõtete süvalaiendamist ehk nende arvessevõtmist eri poliitikavaldkondades pidurdada. Selged prioriteet-sed eesmärgid ja näitajad (tulemus-põhised) || Miinimum-eraldised Euroopa Sotsiaalfondi (Euroopa Regionaalarengu Fondi määruse artikkel 4 (KOM (2011) 611 (lõplik 2)) || Nõukogu soovitus jätta ühissätete määruse puhul ära miinimumeraldised Euroopa Sotsiaalfondi vähendaks keskendumist strateegia „Euroopa 2020” majanduskasvu ja tööhõive prioriteetidele. Komisjon rõhutab tungivalt vajadust tagada Euroopa Sotsiaalfondile prognoositav eelarve ühtekuuluvuspoliitika valdkonna miinimumeraldiste abil. See on oluline, tagamaks inimestesse investeerimine tasemel, mis on vajalik kaugeleulatuvate tööhõive-eesmärkide saavutamiseks, võttes eriti arvesse töötuse vähendamise vajadust ning võitlust vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu. Euroopa Parlamendi tööhõivekomisjon toetab kõiki eespool kirjeldatud komisjoni ettepanekuid. (Euroopa Regionaalarengu Fondi määruse artikkel 5) || Nõukogu teeb ettepaneku võimaldada keskkonna, transpordi ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonna põhiinfrastruktuuri rahastamist arenenumates piirkondades. Komisjoni arvates ei tooks Euroopa Regionaalarengu Fondist väikeste summade eraldamine arenenumatele piirkondadele, mis on niigi hästi kindlustatud, majanduslikus mõttes erilist kasu. Seda raha saaks palju mõjusamalt kasutada majanduskasvu ja tööhõive otseseks stimuleerimiseks vähemarenenud piirkondades. Temaatiline koondamine Euroopa Sotsiaalfondi määruses (Euroopa Sotsiaalfondi määruse artikkel 4) (KOM (2011) 607 (lõplik 2)) || Nõukogu teeb ettepaneku muuta Euroopa Sotsiaalfondi koondamise mehhanismi seoses temaatilise eesmärgiga „sotsiaalse kaasatuse edendamine ning vaesuse vastu võitlemine”. Nõukogu ettepanek teha erand, mis võimaldaks lugeda Euroopa Regionaalarengu Fondist saadavad summad kõnealuse temaatilise eesmärgi toetuseks Euroopa Sotsiaalfondi kõigist vahenditest eraldatava 20 % hulka, muudaks koondamise mehhanismi mõttetuks. Euroopa Regionaalarengu Fondist eraldatavad summad võiksid juba iseenesest anda kokku summa, mis võrduks 20 % Euroopa Sotsiaalfondi vahenditega, eriti vähemarenenud piirkondades. Euroopa Parlamendi tööhõivekomisjon toetab kõiki eespool kirjeldatud komisjoni ettepanekuid. Tulemusraamis-tik ühise strateegilise raamistiku fondide määruses (Ühise strateegilise raamistiku fondide määruse artikkel 20 ja I lisa) || Nõukogu on soovitanud teha muudatusi, et võimaldada liikmesriikidele suuremat paindlikkust ja tagada piisavad kaitsemeetmed, mis aitaksid vähendada hirmu negatiivsete stiimulite (maksete peatamine ja finantskorrektsioonid) ees. Komisjon on valmis need muudatused heaks kiitma, ei nõustu aga negatiivsete stiimulite väljajätmise või nõrgendamisega, sest tema arvates on neid tarvis hoiatavate meetmetena kehvade tulemuste saavutamise ja ebareaalsete eesmärkide seadmise vältimiseks. Uued eesmärgid ja näitajad || Tegemist on horisontaalse küsimusega. Paljude komisjoni ettepanekute puhul soovitavad Euroopa Parlament ja mõnel juhul ka nõukogu lisada neisse mitmesuguseid täpselt sõnastatud eesmärke ja uusi näitajaid, mis on vähem konkreetsed või vähem asjakohased ning millega nõrgendatakse tulemustele keskendumist. Programm „Erasmus kõigi jaoks” (Artiklid 4, 5 ja 11 (KOM (2011) 788 (lõplik)) || Nõukogu osalisest üldisest lähenemisviisist on välja jäetud kõik näitajad. Nõukogu teeb ettepaneku määratleda näitajad pigem rakendusaktis. See ei ole kooskõlas muude programmidega. Näitajad lisatakse harilikult õigusakti või need määratletakse delegeeritud aktiga. Programm „Loov Euroopa” Artikkel 14 (KOM (2011) 785 (lõplik)) || Nõukogu teeb ettepaneku määratleda näitajad rakendusaktis. See ei ole kooskõlas muude programmidega. Programmi üldised näitajad tervikuna on õigusakti osa. Sellepärast määratletakse põhinäitajad õigusaktis endas ning neid kirjeldatakse üksikasjalikumalt delegeeritud aktides. Tervise-programm (Artiklid 2 ja 7 (KOM (2011) 709 (lõplik)) || Programmi eesmärk ja näitajad on muudetud ähmasemaks ja vähem tulemuspõhiseks ning neil puudub sellisena otsene seos programmi finants- ja tegevussuutlikkusega. Nõukogu üldises lähenemisviisis esitatud otsus suurendada liikmesriikide ühismeetmete puhul (vt allpool) kaasrahastamise määra 80 %-ni, samuti hõlmatud eesmärkide vastuoluline laiendamine võivad vähendada programmi mõju, sest rahastada oleks võimalik vähem meetmeid. Euroopa Merendus- ja Kalandusfond (EMKF) (Artikkel 6 (KOM (2011) 804 (lõplik)) || Nõukogu on lisanud uusi prioriteete. Pidades silmas programmi väikest mahtu võrreldes muude struktuurivahenditega, võib eelkõige menetlemisele viitamine programmi mõjusust vähendada. Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi käsitlevas ettepanekus tuleks keskenduda kalanduse ja vesiviljeluse sektori põhiküsimustele. Paindlikud otsustamis-menetlused || Volituste delegeerimine komisjonile on välja jäetud või piiratud || Need horisontaalsed küsimused sisalduvad paljudes muudatustes, mida nõukogu ja Euroopa Parlament soovivad komisjoni ettepanekutes teha. Nõukogu ja mõnel juhul ka Euroopa Parlament on teinud ettepaneku jätta välja võimalus või piirata võimalust delegeerida komisjonile õigused võtta seadusandliku akti mitteolemuslike osade jaoks vastu delegeeritud õigusakte; nad on soovitanud lisada kõnealused osad otse õigusakti. Selline ettepanek koormab õigustekste üleliigsete tehniliste detailidega, muudab nende lugemise keerulisemaks, mõjutab negatiivselt juurdepääsu sidusrühmadele, kahandab tegutsemisvabadust, mis on vajalik ELi vahendite tõhusaks ja usaldusväärseks finantsjuhtimiseks, või pikendab otsuste tegemise protsessi. Delegeeritud õigusaktid versus rakendusaktid || Nõukogu on teinud ettepaneku muuta paljudel juhtudel, eelkõige valdkondades, kus eelarve täitmine toimub koostöös liikmesriikidega (ühine põllumajanduspoliitika, ühtekuuluvuspoliitika, Euroopa Merendus- ja Kalandusfond) delegeeritud õigusaktid rakendusaktideks, et tugevdada liikmesriikide kontrolliõigust (komiteemenetluse kaudu) ja kahandada Euroopa Parlamendi järelevalvet. See tekitab küsimusi seoses aluslepingu (Euroopa Liidu toimimise lepingu) artiklitega 290 ja 291 hõlmatud õigusaktide reguleerimisala ja olemuse suhtes ning sellel on märkimisväärsed institutsioonilised tagajärjed. Teiselt poolt soovitab Euroopa Parlament järjepidevalt rakendusaktide muutmist delegeeritud õigusaktideks. Sellised seisukohad on äärmiselt asjakohatud esialgsete programmdokumentide ja iga-aastaste tööprogrammide puhul, mis tuleb vastu võtta ja mida tuleb seejärel kiiresti kohandada, et reageerida muutuvatele oludele ning programme tõhusalt rakendada. Delegeeritud õigusaktid ei oleks aluslepinguga kooskõlas, raskendaksid märkimisväärselt programmide tegelikku rakendamist ning pikendaksid toetuste määramise ja väljamaksmise aega. Samuti oleksid need asjakohatud välistegevuse rahastamisvahendite programmdokumentide puhul, mida tuleb enamikul juhtudel arutada ja kooskõlastada abi saavate kolmandate riikidega. Tuleb meenutada, et programmdokumendid on koostatud asjaomaste õiguslike vahendite rakendamiseks, mitte nende reguleerimiseks, ning seega puuduvad neil kõik õigusaktidele omased tunnused (s.t üldiste ja siduvate eeskirjade kehtestamine ELi õiguskorras), mis on nõutavad delegeeritud õigusakti määratlemisel. Komisjoni eelarveliste volituste piiramine || Nõukogu ja paljudel juhtudel ka Euroopa Parlament soovitavad kehtestada veelgi täpsemad eelarve ülemmäärad eri tegevuste ja/või meetmete ning programmidega seotud tehnilise abi jaoks ning sätestada need õigusaktis. Sellega piiratakse komisjoni tegutsemisvabadust finantsjuhtimisel, sest komisjon jäetakse ilma paindlikkusest, mis on vajalik eelarvevahendite igapäevasel haldamisel. Kõnealused ülemmäärad on äärmiselt asjakohatud väikese eelarvega programmide puhul ja ebaproportsionaalselt jäigad iga-aastaste tööprogrammide puhul. Euroopa territoriaalne koostöö (ETK) (Artikkel 20 (KOM (2011) 611 (lõplik)) || Euroopa territoriaalse koostöö puhul on nõukogu teinud ettepaneku muuta haldamis- ja sertimisülesannete kombineerimine valikuliseks. Komisjon ei ole selle ettepanekuga nõus ja rõhutab, et kõnealuste ülesannete ühendamine peaks olema kohustuslik, eesmärgiga tagada Euroopa territoriaalse koostöö võrdlemisi väikeste programmide jaoks proportsionaalsed haldusstruktuurid ja vältida avaliku sektori nappide inimressursside raiskamist. Rahasta-miskõlblik-kuse eeskirjad || Käibemaks infrastruktuuri-projektide puhul (Euroopa Ühendamise Rahastu määruse artikkel 6 (KOM (2011) 665 (lõplik)) (Ühise strateegilise raamistiku fondide määruse artikkel 59) (Programmi „LIFE” määruse artikkel 20) (KOM (2011) 874 (lõplik)) || Pärast seda, kui finantsmääruse suhtes saavutati kokkulepe, mille raames nähakse ette, et käibemaksukulud on abikõlblikud, kui käibemaks ei ole tagastatav ja kui selle on maksnud abisaaja, kes ei ole maksukohustusest vabastatud direktiivi 2006/112/EÜ artikli 13 lõike 1 tähenduses, on nõukogu ja Euroopa Parlament kahtleval seisukohal Euroopa Ühendamise Rahastu määruses, ühise strateegilise raamistiku fondide ühissätete määruses ja programmi „LIFE” määruses sisalduvate selliste valdkonnaspetsiifiliste ettepanekute suhtes, millega välistatakse käibemaksukulude abikõlblikkus. Komisjon usub, et käibemaksukulude abikõlblikkuse välistamine eelkõige infrastruktuuriprojektide puhul on asjakohane ja vastavad sätted tuleks asjaomastes valdkonnaspetsiifilistes õigusaktides säilitada. Muidu kasutataks Euroopa Liidu eelarvet liikmesriikide eelarvete rahastamiseks, selle asemel et rahastada rohkem projekte, ning see oleks vastuolus asjaomaste rahastamisvahendite kasutamise eesmärkidega. Turundus-meetmed Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi raames (Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi määruse artikkel 71) (KOM (2011) 804 (lõplik)) Ühtne hüvitusmäär programmis „Horisont 2020” (Osalemiseeskir-jade artiklid 22 ja 24) (KOM (2011) 810 (lõplik)) || Nõukogu soovitab jätta komisjoni ettepanekust Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi (EMKF) kohta välja viite, mille kohaselt toetatakse „kalatoodete otseturustust väikesemahulise rannapüügiga tegelevate kalurite poolt”. Euroopa Parlament on omakorda andnud märku sellest, et ta toetab komisjoni ettepanekut. Komisjon ei ole nõukogu soovitusega nõus, väites, et väikesemahulise rannapüügiga tegelevate kalurite toetamine on oluline, sest neil on oma toodete otseturustamiseks sageli puudu kogemustest, teadmistest või rahalistest vahenditest. Projekti kõigi meetmete jaoks ettenähtavat ühtset hüvitusmäära peab küsitavaks Euroopa Parlamendi raportöör ning kaudsete kulude ühtset kindlasummalist hüvitamist peavad küsitavaks nii nõukogu kui ka Euroopa Parlamendi raportöör. Komisjon jääb kindlaks oma ettepanekutele, mis sisalduvad programmi „Horisont 2020” osalemiseeskirjades, sest need kaks punkti on programmi lihtsustatud rahastamiseeskirjade nurgakiviks; need kajastavad komisjoni jõupingutusi vähendada abisaajate halduskoormust ja veamäärasid, võimaldavad lihtsama kontrollistrateegia rakendamist ja kiirendavad abisaajate huvides toetuste määramise protsessi. Lihtsusta-tud kulu-arvestus-meetodid || Ühise strateegilise raamistiku fondide määrus (Artikkel 58) || Nõukogu on teinud ettepaneku kasutada personalikulude arvestamiseks lihtsamat viisi, mis seisneb tööhõive aastaste kogukulude jagamises 1 650 tunniga. Komisjon on selle ettepaneku suhtes kahtleval seisukohal, sest kõnealuse arvestusviisi toetuseks puudub asjakohane meetod. Euroopa Sotsiaalfond (ESF) (Euroopa Sotsiaalfondi määruse (KOM (2011) 607) artikkel 14) || Euroopa Sotsiaalfondi puhul on nõukogu soovitanud, et alla 50 000 euro väärtusega meetmete suhtes võiks lisaks ühekordsetele maksetele ja ühikukuludele kohaldada ka kindlaid summasid. Komisjon eelistaks lihtsustamise paremaks edendamiseks kasutada kindlaid summasid kohustuslikus korras ja mitte vabatahtlikkuse alusel. Proportsio-naalne kontroll || Ühise strateegilise raamistiku fondide määrus (Artikkel 140) || Nõukogu on teinud muudatusettepanekuid, millega piiratakse vastuvõetamatul määral komisjoni audititegevust, seades ohtu komisjoni volitused jälgida ELi eelarve täitmist ja vastutada eelarve täitmise eest. Auditimeetodid ühise strateegilise raamistiku fondide puhul (Artikkel 116) || Nõukogu on teinud ettepaneku, mille kohaselt riiklikud auditiasutused võiksid kasutada ühtekuuluvuspoliitika raames mittestatistilist valimit. Komisjon ei ole ettepanekuga nõus, sest sellega ei ole tingimata võimalik tagada usaldusväärse ja võrreldava teabe edastamist kõikidele liikmesriikidele ning see kahjustaks ELi tasandi kinnitamisprotsessi. E-haldus || Ühise strateegilise raamistiku fondide määrus (Artikkel 112) || Nõukogu on teinud ettepaneku lükata e-ühtekuuluvuspoliitika rakendamine edasi 2014. aastalt 2016. aastale, lükates seega ühtlasi edasi abisaajatele lihtsustamisest tulenevad olulised eelised. Komisjon ei saa sellise viivitusega nõustuda. [1] KOM (2011) 500, 29.6. 2011. [2] COM (2012) 42 (final). [3] KOM (2010) 815 (lõplik). [4] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse ühissätted ühisesse strateegilisse raamistikku kuuluvate fondide – Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi – kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (KOM (2011) 615 (lõplik)). [5] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja järelevalve kohta (KOM (2011) 628 (lõplik)). [6] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1082/2006 Euroopa territoriaalse koostöö rühmituse (ETKR) kohta, et selgitada, lihtsustada ja parandada nende rühmituste asutamist ja kasutamist (KOM (2011) 610 (lõplik)). [7] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse Euroopa Liidu tolli- ja maksustamisalane tegevusprogramm ajavahemikuks 2014–2020 (FISCUS) ning tunnistatakse kehtetuks otsused nr 1482/2007/EÜ ja nr 624/2007/EÜ (KOM (2011) 706 (lõplik)). [8] Muudetud ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse Euroopa Liidu tollialane tegevusprogramm ajavahemikuks 2014–2020 („Customs 2020”) ning tunnistatakse kehtetuks otsus nr 624/2007/EÜ (COM (2012) 464 (final)), ja muudetud ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse Euroopa Liidu maksustamisalane tegevusprogramm ajavahemikuks 2014–2020 („Fiscalis 2020”) ning tunnistatakse kehtetuks otsus nr 1482/2007/EÜ (COM (2012) 465 (final)). [9] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogrammi „Horisont 2020” (2014–2020) osalemis- ja levitamiseeskirjad (KOM (2011) 810 (lõplik)). [10] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus keskkonna ja kliimameetmete programmi (LIFE) kehtestamise kohta (KOM (2011) 874 (lõplik)). [11] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogramm „Horisont 2020” aastateks 2014–2020 (KOM (2011) 809 (lõplik)). [12] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse liidu haridus-, koolitus-, noorsoo- ja spordiprogramm „Erasmus kõigi jaoks” (KOM (2011) 788 (lõplik)). [13] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus programmi „Loov Euroopa” kehtestamise kohta (KOM (2011) 785 (lõplik)). [14] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse liidu välistegevuse rahastamisvahendite rakendamise ühised eeskirjad ja menetlused (KOM (2011) 842 (lõplik)). [15] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega asutatakse Euroopa Ühendamise Rahastu (KOM (2011) 665 (lõplik 2)). [16] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad (KOM (2011) 625 (lõplik)). [17] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2014.–2020. aasta tarbijakaitseprogrammi kohta (KOM (2011) 707 (lõplik)). [18] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse ettevõtete ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate konkurentsivõime programm (2014–2020) (KOM (2011) 834 (lõplik)). [19] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes. [20] Ettepanek: nõukogu määrus, millega kehtestatakse ajavahemikuks 2014–2020 programm „Kodanike Euroopa” (KOM (2011) 884 (lõplik)).