[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 24.9.2010

KOM(2010) 501 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

POSEI 2006. aasta reformi mõju esimene aruanne

SISUKORD

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE POSEI 2006. aasta reformi mõju esimene aruanne 1

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE POSEI 2006. aasta reformi mõju esimene aruanne 3

1. Sissejuhatus 3

2. Programmi ajalugu ja põhielemendid 3

3. Aruande õiguslik alus 5

4. 2006. aasta reformi mõju 6

4.1. Programmitööl ja partnerlusel põhinev lähenemisviis 6

4.2. Tarnimise erikorrad 6

4.2.1. Oluliste toodete tarnimise tagamine 6

4.2.2. Lisakulude hüvitamine 6

4.2.3. Saadava kasu jõudmine lõpptarbijani 7

4.2.4. Töödeldud toodete edasisaatmine ja kaubanduse moonutamine 7

4.2.5. Põllumajandustegevusalade säilitamine ja arendamine 7

4.3. Toetus kohalikule tootmisele 8

4.3.1. Kohaliku põllumajandusliku tootmise säilitamine ja arendamine 8

4.3.2. Kvaliteettoodang 8

5. Rahaliste vahendite kasutamine 9

6. POSEI programmi pärast 2006. aastat rakendamise audit 9

7. Olulised kaubandusalased arengud pärast 2006. aasta reformi 9

7.1. Majanduspartnerluslepingud 9

7.2. WTO ja kahepoolsed kaubanduslepingud 10

8. Parandusettepanekud 11

8.1. Ettepanekud ELi õigusaktide muutmiseks 11

8.2. Soovitused liikmesriikidele 12

9. Järeldused 13

SEK(2010) 1093

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

POSEI 2006. aasta reformi mõju esimene aruanne

Sissejuhatus

Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 349 tunnustatakse äärepoolseimate piirkondade struktuurilist ühiskondlikku ja majanduslikku olukorda. Seda raskendab nende kaugus, isoleeritus, väike pindala, rasked looduslikud ja kliimaolud ning majanduslik sõltuvus mõnest tootest, mille püsivus ja koosmõju piiravad tõsiselt nende arengut.

Praegu on Euroopa Liidu toimimise artiklis 349 loetletud üheksa piirkonda, mis kuuluvad kolme liikmesriiki:

- Prantsusmaa puhul: Guadeloupe, Prantsuse Guajaana, Martinique, Réunion, Saint-Barthélemy ja Saint-Martin;

- Portugali saarestikud Assoorid ja Madeira ning

- Hispaania Kanaari saared.

Võttes arvesse nende piirkondade erilisi iseärasusi ja piiranguid, tuleb võtta erimeetmed. Nende eesmärk on eelkõige aluslepingute kohaldamise tingimuste sätestamine nendes piirkondades, kaasa arvatud ühine poliitika.

Ühise põllumajanduspoliitika kohaselt kehtib äärepoolseimate piirkondade kasuks erikord, mis toetab kohalikku tootmist ja varustamist oluliste toodetega: kõrvalisele asukohale ja saarelisele asendile vastavate valikmeetmete programm (POSEI – Programmes d'Options Spécifiques à l'Eloignement et l'Insularité) .

PROGRAMMI AJALUGU JA PÕHIELEMENDID

Äärepoolseimate piirkondade jaoks eriprogrammide loomist nimetati esimest korda 1987. aastal Euroopa Parlamendi resolutsioonis Prantsuse ülemeredepartemangude kohta[1]. Selles märgiti, et „tõsise olukorra tõttu nendes piirkondades on õigustatud ja tingimata vaja püüda saavutada majanduslikku ja sotsiaalset arengut eri sektorites”.

Põllumajanduse erimeetmed võeti kasutusele äärepoolseimates piirkondades 1991. aastal Prantsuse ülemeredepartemangude jaoks (POSEIDOM)[2] ja 1992. aastal Kanaari saarte (POSEICAN),[3] Assooride ja Madeira jaoks (POSEIMA)[4].

Selleks kehtestati POSEI valikmeetmete programmi peamised vahendid:

1. Tarnimise erikord , mille eesmärk on vähendada selliste toodete tarnimise maksumust, mida kasutatakse sisendina igapäevases tarbimises või teatavate esmaste toidukaupade tootmises, sätestades tollimaksuvabastuse kolmandatest riikidest otse imporditavatele toodetele või abi ülejäänud ühendusest pärit toodetele kohalike vajaduste piires.

2. Meetmed kohaliku tootmise toetamiseks eesmärgiga säilitada või arendada teatavaid tooteid nende toodete tootmise, töötlemise ja/või turustamise toetamise või tootmisse kaasatud sektorite struktureerimise teel.

3. Kaasnevad meetmed:

4. erisätted ühise põllumajanduspoliitika kohandamiseks äärepoolseima piirkonna eripäradele;

5. struktuurimeetmete suhtes kohaldatavad erandid;

6. graafiline sümbol äärepoolseimatest piirkondadest pärit toodete tuntuse suurendamiseks;

7. veterinaar- ja taimetervisemeetmed.

2001. aastal POSEI programm reformiti[5]. Selle reformiga muudeti tarnimise erikorda sellega, et kehtestati „prognoositavad tarnebilansid” – erikorra alla kuuluvate toodete loetelud – ja muudeti tarnimise erikorra jaoks abi arvutamise meetodit nii, et see põhineb eksporditoetuste asemel äärepoolseima piirkonna kauguse, isoleerituse ja väikese pindalaga seotud „lisakuludel”. Nendega võeti ka uued meetmed kohaliku tootmise toetamiseks ja muudeti seniseid meetmeid ning kohandati programmi uuele maaelu arengu määrusele[6].

2006. aastal reformiti POSEId uuesti, peamiselt järgmistel põhjustel:

8. Avaldati komisjoni teatis KOM(2004)343,[7] millega võeti vastu äärepoolseimate piirkondade strateegia ELi rahaliste vahendite paremaks koordineerimiseks äärepoolseimate piirkondade kasuks ja ajutiste vahendite loomiseks.

9. Ühise põllumajanduspoliitika 2003. aasta reform (nõukogu määrus (EÜ) nr 1782/2003[8] otsetoetuskavade kohta põllumajandustootjatele), mis tähistas ühise põllumajanduspoliitika ümberkorraldamist ja avas võimaluse nende ühiste turukorralduste reformimiseks, mida POSEI hõlmab.

10. Tunnistati, et jäik programmide juhtimine [KOM (2004)687] ei võimaldanud, tarnebilansse ja kohaliku tootmise toetamise meetmeid kiiresti kohandada piirkonna vajadustele ning pärssis kaasavat lähenemisviisi.

Kolm varasemat määrust asendati seega ühe õigusaktiga: nõukogu määrusega (EÜ) nr 247/2006,[9] millega sätestatakse põllumajanduse erimeetmed liidu äärepoolseimate piirkondade jaoks.

2006. aasta reform ei muutnud programmi põhieesmärke ja vahendeid. Selle peamine uuendus on programmitööl põhineva lähenemisviisi vastuvõtmine ja kohalikele vajadustele kohandatud programmide kavandamise ja muutmise, nende juhtimise ja järelevalve eest vastutuse ülekandmine liikmesriikidele. Selle uuenduse eesmärk oli muuta tarnimise erikord ja kohaliku tootmise toetamine paindlikumaks ning lihtsustada nende muutmise korda.

Nõukogu määrust (EÜ) nr 247/2006 muudeti pärast vastuvõtmist mitu korda, et võtta arvesse suhkru- ja banaanisektori 2006. aasta reforme, ühise põllumajanduspoliitika läbivaatamist (millega kanti varem nõukogu määruse (EÜ) nr 1782/2003 alusel juhitud otsetoetusmeetmete eelarve üle POSEI programmile) ning teisi otsetoetuste ülekandmisi 2007. ja 2008. aastal[10].

Nende muudatustega kaasnes POSEI-le eraldatud vahendite järkjärguline suurenemine, nagu on näidatud järgmises tabelis (nõukogu määruse (EÜ) nr 247/2006 artikkel 23):

PT | 77,9 | 86,98 | 87,08 | 87,18 | 106,21 |

ES | 127,3 | 268,4 | 268,4 | 268,4 | 268,42 |

KOKKU |331,8 |617,98 |624,88 |628,58 |653,04 | | Tänaseks on POSEI programmid samaväärsed ühise põllumajanduspoliitika esimese sambaga äärepoolseimate piirkondade jaoks.

Aruande õiguslik alus

Nõukogu määruse (EÜ) nr 247/2006 artikli 28 lõikes 3 on sätestatud, et „[h]iljemalt 31. detsembriks 2009, seejärel iga viie aasta möödudes, esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule üldaruande käesoleva määruse alusel võetud meetmete mõju kohta, millele vajaduse korral lisatakse asjakohased ettepanekud” .

Kuna POSEI reform viidi läbi hiljem kui algselt ette nähtud (2006. aasta lõpu ja 2007. aasta keskpaiga vahel), esitatakse esimene eespool nimetatud aruanne 2010. aasta jooksul, et oleks võimalik koguda rohkem andmeid selle reformi esialgse mõju hindamiseks.

Konkreetselt võetakse käesolevas aruandes arvesse programmide rahaliste vahendite kasutamist kuni eelarveaastani 2009, andmeid asjaomaste turgude kohta 2009. aastani ja komisjoni jaoks Oréade–Brèche’i konsultantide tehtud uuringut POSEI alusel alates 2001. aastast rakendatud meetmete hindamise kohta (edaspidi „hindamisuuring”), mis avaldati 2010. aasta veebruaris aadressil: http://ec.europa.eu/agriculture/eval/reports/posei/index_fr.htm

2006. aasta reform I MÕJU

Programmitööl ja partnerlusel põhinev lähenemisviis

Riikide ja piirkondade ametiasutuste vastutuse ja pädevuse suurendamise oma programmide kindlaksmääramisel ja sidusrühmade osalemise meetmete kavandamisel on heaks kiitnud nii liikmesriigid kui ka abisaajad.

Väga positiivseks peetakse eelkõige paindlikumaid võimalusi kohandada programme iga-aastaste muutmiste abil järk-järgult tegelikele kohalikele vajadustele. See võimaldab toetusmeetmeid kiiresti kohandada iga piirkonna tegelikele vajadustele, võttes arvesse nendele piirkondadele eriomastest turu- ja kliimariskidest tingitud ebakindlust.

Hindamisuuring näitab, et reform on parandanud haldussuutlikkust (suuremal eelarvel on olnud mastaabisäästu efekt).

Sellegipoolest ei ole paremal tasemel partnerlus võimaldanud kergendada halduskoormust: programmitööl põhinev lähenemisviis on koormav nii riiklikele/piirkondlikele ametivõimudele kui ka komisjoni talitustele.

Tarnimise erikor d

Oluliste toodete tarnimise tagamine

Hindamisuuring näitab, et tarnimise erikord katab hästi vajadused liikmesriigi/äärepoolseima piirkonna valitud toodete järele, mille puhul tal on tähtis roll, et:

11. tagada regulaarsed tarned varude loomise kaudu;

12. luua konkurents sarnaste importtoodetega, mis mõjutab hindade stabiilsust;

13. säilitada kohalikud tootmisstruktuurid:

14. toetades kohaliku loomakasvatuse tulusust,

15. tagades kohaliku põllumajandus- ja toiduainetööstuse elujõulisuse.

Lisakulude hüvitamine

Liikmesriigid on lisakulude kindlaksmääramiseks valinud erinevad lähenemisviisid. Hindamisuuringus järeldati, et tarnimise erikord võimaldab hüvitada neile valitud toodete tarnimise.

Eelkõige transpordikulude ebastabiilsuse tõttu ei saa tarnimise erikorra eelarvest, mis piirdub igaks aastaks kindlaksmääratud ülemmääraga, katta igal aastal samas osakaalus lisakulusid.

Saadava kasu jõudmine lõpptarbijani

Hindamisaruandest selgus, et eelis jõuab nõuetekohaselt tarbijani ainult teatavatel juhtudel. Muudel juhtudel on seda raskem kindlaks määrata. Üldiselt on tarnimise erikorra eelise nõuetekohaselt lõpptarbijani jõudmist raske kontrollida, eriti toodete puhul, mis suunatakse töötlemisahelasse. Need kontrollid on asjaomaste liikmesriikide pädevuses, kes rakendavad järelevalvesüsteeme.

Töödeldud toodete edasisaatmine ja kaubanduse moonutamine

Nagu on sedastatud nõukogu määruse (EÜ) nr 247/2006 põhjenduses 4, piirduvad tarnimise erikorraga hõlmatud kogused äärepoolseimate piirkondade tarnevajadustega, selleks et mitte kahjustada siseturu nõuetekohast toimimist või põhjustada häireid asjaomaste toodetega kauplemisel. Seetõttu on nende toodete edasisaatmine või eksportimine äärepoolseimatest piirkondadest keelatud. Nende toodete edasisaatmine või eksport on siiski lubatud juhul, kui tarnimise erikorra tõttu saadud kasu hüvitatakse, või töödeldud toodete puhul on lubatud piirkondlik kaubandus või tavapärased kaubavood, nagu on sätestatud eespool nimetatud määruse artiklis 4.

Need tavapärased kogused on kindlaks määratud 1989.–1991. aasta keskmiste kaubavoogude põhjal, see tähendab enne POSEI programmi algust. Komisjon on seisukohal, et tavapäraseid koguseid ei ole vaja läbi vaadata. Selline läbivaatamine oleks vastuolus programmi eesmärgiga piirata tarneid kohalike vajadustega ja see võiks moonutada kaubandust. Sellegipoolest soodustatakse tarnimise erikorras töödeldud toodetega kauplemist äärepoolseimate piirkondade vahel.

Põllumajandustegevusalade säilitamine ja arendamine

Tarnimise erikorral on oluline roll kohalike tootmisstruktuuride säilitamisel, sest see:

- toetab kohaliku loomakasvatuse tulusust,

- tagab kohaliku põllumajandus- ja toiduainetööstuse elujõulisuse.

Sellest tulenevalt loob tarnimise erikord täiendavaid kohalikke töökohti põllumajanduses ning põllumajandus- ja toiduainetööstuses.

Teiselt poolt tekitab mõne toote tarnimiseks teatavas äärepoolseimas piirkonnas (nt liha- ja piimatooted Kanaari saartel ja Madeiral) kindlaksmääratud toetuse tase konkurentsi samade toodete kohaliku tootmisega, mis saab seega vaevalt areneda. Liikmesriikide ülesanne on parandada rahaliste vahendite jaotust selleks, et anda eesõigus kohalikele tootmisvaldkondadele.

Toetus kohalikule tootmisele

Kohaliku põllumajandusliku tootmise säilitamine ja arendamine

Kuna POSEI programm on kohandatud äärepoolseimate piirkondade eripäradele, on see väga oluline vähemalt põllumajandustegevusalade taandarengu vähendamiseks. Nagu on näidatud hindamisuuringus, aitab see enamik tootmisvaldkondi säilitada ja mõnda neist koguni arendada. Paljude POSEI-st toetust saanud sektorite tulusus ja konkurentsivõime on suurenenud ka tänu täiendavatele maaelu arendamise meetmetele.

POSEI reformist alates on praktiliselt kõikide tootjate tulu kasvanud.

Üldiselt on POSEI meetmed olnud väga efektiivsed banaani ekspordi jaoks suurimates tootmispiirkondades (Kanaari saared, Guadeloupe ja Martinique) ja suhkru ekspordi jaoks (Guadeloupe, Martinique ja Réunion), mis saavad suuri toetusi, aga annavad ka häid tulemusi tootmis- ja tulutaseme säilitamise osas, nagu rõhutatakse hindamisuuringus.

L iha- ja piima tootmine on suurenenud loomakasvatussektoris Réunion’il ja Assooridel. Siiski ei ole liha- ja piimasektoris sama head tulemused kõikides äärepoolseimates piirkondades. Need ei ole tegelikult osutunud eriti efektiivseks Madeiral ja Kanaari saartel.

Raskusi on täheldatud ka puu- ja köögivilja sektoris Prantsuse departemangudes, kus abi kasutuselevõtmine on piiratud, sest tootjad on abi saamiseks kohustatud ühendusi looma (eriti Guyana’s); selle sektori muud tooted, mis on mõeldud ekspordiks ja mille puhul esineb samuti raskusi, on ananassid Assooridel ja tomatid Kanaari saartel.

Banaani sektoris täheldati olulist arengut suurema tulususe, tootlikkusele kaasnenud mõjude, kvaliteedi ja keskkonnahoidlike tootmistingimuste osas.

Suhkru sektoris võimaldab toetus Prantsuse departemangudes tasakaalustada 2006. aasta suhkrureformi mõjusid, säilitada tootjatele vastuvõetav hinnatase, suhkrut töötlevate tööstuste elujõulisus ja seega õiglased konkurentsitingimused ELi turul. Hoolimata POSEI alusel antud toetustest on suhkrusektoris raskusi Assooridel . Nende raskuste kergendamiseks võtsid seadusandjad 2010. aasta mais vastu õigusakti ettepaneku.

Kvaliteettoodang

POSEI on maaelu arengu programmide täienduseks väga kasulik vahend kohaliku kvaliteettoodangu toetamiseks, et see saaks konkureerida importtoodetega, mis ei ole enam ainus valik kohalikel turgudel.

Logo, mida kohalikud eksportivad tootjad võivad riigi pädeva ametiasutuse loal kasutada, aitab kaasa äärepoolseimate piirkondade toodangu kvaliteedi märgistamisele ELis.

Rahaliste vahendite kasutamine

Andmed POSEI programmide rahaliste vahendite kasutamise kohta aastatel 2006-2008 (eelarveaastad 2007–2009) on esitatud I lisas. Need andmed näitavad POSEI rahaliste vahendite suuremal määral kasutamist sel perioodil.

Eelkõige mõned meetmed on eraldatud rahalised vahendid viimastel aastatel ammendanud. See on eriti ilmne mitmekesistamismeetmete puhul Prantsuse ülemeredepartemangude loomakasvatuses ja köögiviljasektoris, kus on viimastel aastatel toimunud ootamatu areng. Ebapiisavate vahendite tõttu võtsid Prantsuse ametivõimud kasutusele nn „stabilisaatorid” (toetuse vähendamine proportsionaalselt eelarvepuudujäägiga). See probleem lahendati sellega, et riigil lubati anda lisatoetust alates 2010. aastast.

On samuti ilmne, et tarnimise erikorra aastaeelarve täideti ligi sajaprotsendiliselt peaaegu kõikides äärepoolseimates piirkondades. Tarnimise erikorrale igal aastal eraldatud vahendid määrati iga liikmesriigi jaoks kindlaks 2005/2006. aastal varasema eelarve täitmise põhjal aastatel 2001–2003 ja need on kindla suurusega. Igas programmis saab olukorda parandada olemasoleva eelarve ümberjaotamisega meetmete vahel, kus on varu. Peale selle võimaldab nõukogu määruse (EÜ) nr 247/2006 artikkel 16 liikmesriikidel täiendavalt rahastada kohaliku tootmise toetamise meetmeid.

Tarnimise erikorra suhtes seavad nõukogu määruse (EÜ) nr 247/2006 artikli 23 lõikes 3 kehtestatud ülemmäärad siiski üsna jäigad tingimused. Seetõttu tehakse ettepanek võimaldada rahalisi vahendeid eraldatud eelarve piires kohaliku tootmise toetamise meetmete ja tarnimise erikorra vahel paindlikumalt ümber jagada (vt punkt 8.1).

POSEI programmi pärast 2006. aastat rakendamise audit

Komisjoni audititalitused tegid raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega seotud järelepärimised Assooridel, Madeiral ja Réunion’il 2008. aastal, Kanaari saartel 2008. ja 2009. aastal, Martinique’il ja Guadeloupe’il 2009. aastal.

Üldiselt näitab nende auditite käigus välja selgitatud seis olukorra märkimisväärset paranemist võrreldes varasemate aastatega, kuigi Kanaari saartel täheldatakse POSEI programmi alusel rajatud banaaniistanduste mõõtmises mõningaid puudusi, mida tuleb raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise raames veel täielikult uurida.

Olulised kaubandusalased arengud pärast 2006. aasta reformi

Majanduspartnerluslepingud

Alates 1. jaanuarist 2008 on majanduspartnerluslepingud võimaldanud paljudele Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna (AKV) riikidele tollimaksu- ja kvoodivaba pääsu ELi turule. Mitmed AKV-riigid toodavad eksporditavaid kaupu, mis moodustavad ka suure osa äärepoolseimate piirkondade ekspordist, näiteks banaanid, suhkur, riis, liha ning muud puu- ja köögiviljad. Äärepoolseimate piirkondade puhul on kõige olulisemad kaubad suhkur ja banaanid.

Banaanide kohta viis komisjon läbi mõju hindamise enne banaanituru ühise korralduse reformi 2006. aastal. Selles hindamises võeti arvesse majanduspartnerluslepingute tõenäolisi tagajärgi ja selle tulemusel kanti banaanituru ühisest korraldusest üle suurem eelarve POSEI programmile. ELi banaaniimport AKV-riikidest kasvas igal aastal peaaegu 10 % 2008. aastal ja taas 4 % 2009. aastal. Pärast märkimisväärset tootmise langust Martinique’il ja Guadeloupe’il 2007. aasta orkaani Dean tõttu (vt III lisa) kasvas äärepoolseimate piirkondade toodang taas: 2,7 % 2008. aastal ja 7,4 % 2009. aastal.

Suhkru suhtes kehtestati majanduspartnerluslepingutega tollimaksu- ja kvoodivaba import alates 1. oktoobrist 2009, mille suhtes kehtivad üleminekuaja kaitsemeetmed 2015. aastani AKV-riikidele, kes ei ole ühtlasi vähim arenenud riigid. Selle tulemusel võib kasvada import AKV-riikidest – nii vähim arenenud riikides kui ka mitte vähim arenenud riikidest. Lühiajaliselt selline import tõenäoliselt siiski 2006. aasta suhkrureformis prognoositud 3,5 mln tonni tasemele ei küündi. Majanduspartnerluslepingud kui sellised ei ole seni suhkrusektorit äärepoolseimates piirkondades otseselt mõjutanud.

WTO ja kahepoolsed kaubanduslepingud

EL on hiljuti sõlminud mitmepoolsed ja kahepoolsed lepingud, mis muudavad teatavate kaupade imporditariifide soodustusi. Need muudatused võivad mõjutada äärepoolseimate piirkondade konkurentsivõimet ELi turul. Tooted, mida see tõenäoliselt mõjutab, on rumm, teatavad puu- ja köögiviljad, roosuhkur ja töödeldud tooted, mis sisaldavad suures koguses täielikult teatavast riigist pärinevat roosuhkrut.

Banaanide kohta andis EL 15. detsembril 2009 esialgse heakskiidu lepingule Ladina-Ameerika tootjatega, keda tuntakse ka enamsoodustuskorra tootjatena. Lepinguga vähendatakse seitsme kuni üheksa aastaga järk-järgult ELi imporditariifi 176 eurolt/tonni kohta 114 euroni. EL nõustus ühtlasi kärpima veel oma banaanitollimakse 75 euroni/tonni kohta aastaks 2020 kahes 2010. aasta esimesel poolel sõlmitud kahepoolses lepingus: üks Kolumbia ja Peruuga, teine Kesk-Ameerika riikidega. Veel üks suurem banaanieksportija riik Ecuador on väljendanud huvi ühinemiseks ELi lepinguga, mis on sõlmitud Kolumbia ja Peruuga.

Pärast seda, kui lõppes tavapärastele AKV banaanitarnijatele antava toetuse eriraamistik, mis toimis aastatel 1999–2008 375 miljoni euro suuruse eelarvega tavapäraste banaanieksportijate AKV-riikide kasuks, tegi komisjon ettepaneku mobiliseerida aastatel 2010–2013 kuni 200 mln eurot kümne peamise banaanieksportija AKV-riigi jaoks (banaanisektori kaasnevad meetmed), et aidata neid vajalikus kohandamisprotsessis.

Äärepoolseimate piirkondade tootjate jaoks on banaanituru ühise korralduse 2006. aasta reformis uue kauplemiskeskkonna mõjusid juba suurel määral arvesse võetud. Enne reformi tehtud mõju hindamises uuriti hiljuti kokkulepitud kärbetega võrreldavate tariifikärbete tõenäolisi tagajärgi. Lähtudes asjaolust, et POSEI tagab, et banaanitootjad saavad kogu summa, mille saamiseks nad on abikõlblikud, isegi kui nad ei saavuta täielikult vastavat tootmistaset, näitas hindamine, et muutustel ELi imporditariifides – kui need hoitakse teatavate künniste piires – on ELi tootmisele piiratud mõju (vt IV lisa).

Banaanisektori reformi läbiviimiseks POSEI-le ülekantud summa arvutati välja banaanitootjatele aastatel 2000–2002 makstud kõige soodsama toetuse keskmise alusel, millele lisati täiendava liberaliseerumise korral banaanituru muutuste kajastamiseks 8,4 % suurune varu. Tegelikkuses kasvas banaanisektori eelarve isegi suuremal määral – ligi 47 % –, kui lähtuda aastatel 2002–2006 välja makstud keskmisest toetusest. Arvestades hiljutisi arenguid turul jälgib komisjon valvsalt mitmepoolsete kaubanduslepingute mõju ja võtab vajaduse korral asjakohased leevendusmeetmed.

Suhkru osas võib imporditollimaksude võimalik vähendamine ja/või uute tariifikvootide kehtestamine Doha voorus käimasolevate mitmepoolsete läbirääkimiste osana tekitada ületarnimist ja mõjutada suhkruhindu ELi siseturul. Nõukogu määrusega (EÜ) nr 1234/2007 on nõutud, et komisjon säilitaks suhkruturgudel tasakaalu võrdlushinna-lähedasel tasemel. Sellise olukorraga toime tulemiseks on olemas mitmeid turumeetmeid, näiteks turult kõrvaldamine või eraladustamine. Need meetmed mõjutavad kvoodisuhkru tootmist. Äärepoolseimad piirkonnad toodavad siiski suhkrut neile eraldatud kvootidest vähem, nii et nende meetmete mõju peaks olema piiratud.

PARANDUSETTEPANEKUD

Ettepanekud ELi õigusaktide muutmiseks

Arvestades programmi arengut viimastel aastatel ja hiljuti jõustunud Lissaboni lepingut, tehakse ettepanek nõukogu määrus (EÜ) nr 247/2006 uuesti sõnastada, et selle teatavaid sätteid ajakohastada ja lihtsustada ning viia määrus vastavusse Euroopa Liidu toimimise lepingus sätestatud uute nõuetega.

Konkreetselt tehakse ettepanek muuta artikli 4 lõiget 2, et lisada sellesse Prantsuse ülemeredepartemangude vahelise vabakaubanduse võimalus tarnimise erikorras töödeldud toodete puhul (vt punkt 4.2.4).

Tehakse ettepaneku muuta ka artikli 23 lõiget 3, et tõsta tarnimise erikorra iga-aastaseid ülemmäärasid Prantsusmaa ja Portugali jaoks – praeguste rahaeraldiste piires – et vähendada survet tarnimise erikorra jaoks reserveeritud eelarveosale ja võimaldada puuduses olevate äärepoolseimate piirkondade prognoositavatesse tarnebilanssidesse tooteid lisada üldeelarvet suurendamata (vt punkt 5).

Lõpuks kavatseb komisjon halduskoormuse vähendamiseks ja selleks, et anda liikmesriikidele järgnevaks aastaks tegelike vajaduste kindlaks määramiseks ja strateegilise lähenemisviisi väljatöötamiseks (vt punkt 4.1) rohkem aega, muuta komisjoni määruse (EÜ) nr 793/2006 artiklit 49 . Muudatus seisneb selles, et komisjonile iga-aastasesse programmi järgnevaks aastaks tehtavate muudatuste esitamise tähtaega lükatakse edasi 1. augustilt 30. septembrini. Komisjoni talitused vaatavad need muudatused läbi ja kiidavad heaks põllumajanduse peadirektoraadi kirjaga, kui nendega ei kaasne suuremaid muudatusi, näiteks programmi uue meetme (peatüki) lisamine. Sel juhul tuleb muudatused esitada 1. augustiks ja heaks kiita komisjoni otsusega.

Soovitused liikmesriikidele

Liikmesriikidel on käsil nõuetekohaste kontrollsüsteemide asutamine, selleks et kontrollida tarnimise erikorrast tulenevate eeliste nõuetekohast jõudmist lõpptarbijani (punkt 4.2.3). Neil palutakse kontrollsüsteemid kiiresti sisse seada ja nendest komisjonile aru anda.

Liikmesriikidel soovitatakse kohandada tarnimise erikorra abi nendele toodetele, mida toodetakse ka kohalikult, nii et esmatähtis oleks kohaliku tootmise arendamine (punkt 4.2.5).

Liikmesriikidel soovitatakse põhjalikult läbi vaadata selliste meetmete piiratud edu põhjused, mis ei täida eesmärki (punkt 4.3.1), ja pakkuda oma programmides välja parem strateegia . Liikmesriikidele oma programmi juhtimiseks reformiga antud paindlikud võimalused võivad olla väga efektiivsed konkreetsete olukordadega toime tulemiseks. Raskustes olevate sektorite abistamiseks võivad liikmesriigid POSEI eelarve programmi raames ümber paigutada ja isegi lisatoetusi anda, seda samuti tänu äärepoolseimate piirkondade jaoks ette nähtud paindlikumatele riigiabisätetele (punkt 5).

Nende strateegiliste valikute raames peaksid liikmesriigid eelistama meetmeid, mis soodustavad kohaliku tööhõive säilitamist ja loomist.

Liikmesriike kutsutakse samuti üles regulaarselt aru andma põhinäitajate alusel, mille komisjoni talitused määravad selleks, et võimaldada üldiselt hinnata POSEI programmi edusamme aastate jooksul.

Lõpuks tuleb rõhutada, et POSEI programmide algne määratlemine nõudis kõiki sidusrühmi kaasavat lähenemisviisi : nii peaks see olema ka nende programmide igal aastal muutmise puhul. Komisjoni määruse (EÜ) nr 793/2006 artikli 49 kohta tehtud muudatusettepanek muudatuste esitamise tähtaja edasilükkamiseks (punkt 8.1) jätab rohkem aega asjaomaste abisaajatega konsulteerimiseks.

Järeldused

POSEI programm on esimestel rakendusaastatel osutunud edukaks programmitöö lähenemisviisi osas (kahtlemata paindlikum ja rohkem kohalikele vajadustele vastav), oluliste toodetega varustamise tagamise osas nende tarnimise lisakulude vähendamise abil, põllumajandustootjate tulude toetamise abil äärepoolseimates piirkondades ja teatavate põllumajandussektorite arendamise osas.

Praeguse analüüsi ja olukorra põhjal on komisjon seisukohal, et POSEI-le eraldatud eelarve on võimaldanud täita programmi eesmärgid laias tähenduses.

Liikmesriikide roll POSEI programmi rakendamisel on määrav. Liikmesriigid peaksid kaaluma olemasolevate vahendite sihipärasemat ümberpaigutamist arenevate sektorite ja selliste toodete toetamiseks, millega on esinenud rohkem raskusi kui teistega.

Nii komisjon kui ka liikmesriigid peavad jätkama tööd, et programmi võimalikult paremini rakendada ja et saavutada eelkõige eesmärgid, mis on seotud toiduainete omavarustamisega ja tavapärase eksporttoodangu mitmekesistamisega, et tagada põllumajandustegevuse elujõulisus ka sihtturgude kriisi korral.

Tööhõive põllumajanduses, mida tuleks säilitada ja võimaluse korral suurendada, toodangu kvaliteet ja keskkonnahoidlikkus on samuti väga olulised eesmärgid, mis tuleks saavutada.

[1] Euroopa Parlamendi 11. mai 1987. aasta resolutsioon.

[2] Nõukogu määrus (EMÜ) nr 3763/91 – EÜT L 356, 24.12.1991, lk 1.

[3] Nõukogu määrus (EMÜ) nr 1601/92 – EÜT L 173, 27.6.1992, lk 13.

[4] Nõukogu määrus (EMÜ) nr 1600/92 – EÜT L 173, 27.6.1992, lk 1.

[5] Nõukogu 28. juuni 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1452/2001 (POSEIDOM), 1453/2001 (POSEIMA) ja 1454/2001 (POSEICAN) – EÜT L 198, 21.7.2001, lk 11.

[6] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1257/1999 – EÜT L 160, 26.6.1999, lk 80.

[7] Läbi vaadatud ja kinnitatud komisjoni teatisega KOM(2008)642.

[8] ELT L 270, 21.10.2003, lk 1.

[9] ELT L 42, 14.02.2006, lk 1.

[10] - Nõukogu määrus (EÜ) nr 318/2006 – ELT L 58, 28.2.2006, lk 1 ( suhkrureform).

- Nõukogu määrus (EÜ) nr 2013/2006 – ELT L 384, 29.12.2006, lk 13 ( banaanireform).

- Komisjoni määrus (EÜ) nr 1276/2007 – ELT L 284, 30.10.2007, lk 11 (eelarve ülemmäärad 2007. aastaks).

- Komisjoni määrus (EÜ) nr 674/2008 – ELT L 189, 17.7.2008, lk 5 (eelarve ülemmäärad 2008. aastaks).

- Nõukogu määrus (EÜ) nr 73/2009 – ELT L 30, 31.1.2009, lk 16 ( „ühise põllumajanduspoliitika läbivaatamine ”).