ELi tööjõu-uuring on kõige olulisem Euroopa Liidu tööturgude ametliku statistika allikas. Sellega kogutakse andmeid ühtekokku enam kui 100 muutuja kohta, mis iseloomustavad üksikisikute tööhõiveseisundit, tööhõive tunnuseid, tööaega, hariduslikku tausta ja koolitust; sellele lisanduvad iga-aastased temaatilised lisaküsimustikud . See rahvusvahelistel standarditel ja määratlustel põhinev uuring on oluline ka väljaspool Euroopa Liidu piire, võimaldades võrrelda Euroopa tööturu olukorda teiste piirkondade ja riikide omaga.

ELi tööjõu-uuringu valimimaht on 1,3 miljonit (EL 28: 1,2 mln) 15–74aastast inimest igas kvartalis ja 33 osalevas riigis . Seega on ELi tööjõu-uuring suurim leibkonnauuring Euroopas.

Nõukogu määruses (EÜ) nr 577/98 (tööjõu valikvaatluse korraldamise kohta ühenduses) on sätestatud Euroopa Liidus ja selle liikmesriikides tehtavate ühtsete tööjõu-uuringute miinimumnõuded. Määrust on muudetud 2002., 2003., 2007. ja 2014. aastal .

Ametlikes uuringutes, nagu ELi tööjõu-uuring, kasutatakse tõenäosuslikku valikut. Tänu sellele on võimalik valikuvigu kvantifitseerida usaldusvahemikena. Järgnevas tabelis on esitatud EL 28 koondandmete tasandil nelja peamise näitaja puhul saadud hinnangud ja 95 % usaldusvahemikud.

Valikuvigade tekke peamine põhjustaja on valimimaht. Suuremate valimite korral on tulemused täpsemad. Järgnevas tabelis on esitatud igas osalevas riigis igas kvartalis küsitletud 15–74aastaste valimi maht absoluutväärtusena ja võrrelduna kogu selle vanuserühma suurusega. Valimi osakaal üldkogumist jääb vahemikku 0,2 %st (Belgia, Saksamaa, Prantsusmaa, Horvaatia, Itaalia, Poola, Ühendkuningriik ja Türgi) kuni 1,5 %ni (Malta). Keskmiselt oli 2014. aastal valimimaht ühes kvartalis 1,3 miljonit inimest, mis on 33 osaleva riigi 15–74aastastest 0,3 %.

Valikuuringute hinnangute puhul tuleb ette kahte liiki vigu: valikuvigu ja valikust sõltumatuid vigu. Üheskoos määravad need ära hinnangute täpsuse. Valikuvead tekivad seetõttu, et uuritakse vaid osa rahvastiku üldkogumist. Valikust sõltumatud vead on kõik muud vead, mis ei tulene valimi moodustamisest (nt kaetusvead, mõõtmisvead, töötlusvead, vastamata jätmisest põhjustatud vead).

Tööjõu-uuringul põhinev igakuine tööpuuduse määr on oluline lühiaja majandusnäitaja. Tegemist on ühega Euroopa peamistest majandusnäitajatest, mida kasutatakse ka majandus- ja finantsnäitajate tulemustabeli tarbeks tööpuuduse määra iga-aastaste libisevate keskmiste leidmiseks, et tuvastada makromajanduslikku ja konkurentsivõimega seotud tasakaalustamatust . ELi tööjõu-uuringu abil saadakse rahvamajanduse arvepidamise tarbeks andmeid töötajate ja tööaja kohta ning tööturu kõrval muudegi valdkondade (nt hariduse) kohta.

Selleks et tööpuudust mõõdetaks kõikides osalevates riikides ühtmoodi, on komisjoni määruses (EÜ) nr 1897/2000 sätestatud tööpuuduse mõiste ja põhimõtted, mida järgida tööhõiveseisundit käsitlevate uuringuküsimuste sõnastamisel. Tööpuuduse mõiste vastab Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) standarditele, mis võeti vastu 13. ja 14. rahvusvahelisel tööjõustatistikute konverentsil . Sellega tagatakse, et ELi tööjõu-uuringus kogutud statistika on võrreldav teiste riikide, eriti teiste OECD liikmete omaga.

ELi tööjõu-uuringus kasutatakse ülimalt ühtlustatud mõisteid, määratlusi, klassifikaatoreid ja metoodikat. Määrusega (EÜ) nr 377/2008 on kindlaks määratud ühine koodide süsteem, millega tagatakse, et kõik osalevad riigid kasutavad samu muutujate määratlusi. Kasutatakse ühiseid klassifikaatoreid (nt majanduse tegevusalade puhul NACE, ametite puhul ISCO) ning iga kord, kui klassifikaatoreid muudetakse, tagab Eurostat, et kõik osalevad riigid kooskõlastavad nende rakendamise. Peale selle antakse ühtsetes selgitavates märkustes üksikasjalikke suuniseid eesmärgi, kodeerimissüsteemi ja riiklike statistikaametite poolse rakendamise kohta. Metoodikaga seotud teemasid arutatakse spetsiaalses tööturustatistika töörühmas, mis soodustab kogemuste ja tavade jagamist kõikide osalevate riikide vahel.

Riigid täiustavad sageli oma tööjõu-uuringu metoodikat ja korraldust. Kui sellise täiustamisega kaasneb katkestusi ELi tööjõu-uuringu andmetes, teavitab asjaomane riiklik statistikaamet Eurostati. Olulised katkestused dokumenteeritakse ja on Eurostati väljaannetes märgistatud . Eurostat avaldab ka eriandmestiku „LFS main indicators” („Tööjõu-uuringu põhinäitajad”), milles on varasemad aegread võimalike katkestuste suhtes korrigeeritud ja on täidetud juhuslikud andmelüngad.

Detailset teavet (metaandmeid) edastatakse kasutajatele erinevate levikanalite kaudu. Laiem üldsus saab üldteavet Eurostati veebisaidi ELi tööjõu-uuringut käsitlevast rubriigist ja veelgi täpsemalt rubriigist Statistics Explained . Konkreetset teavet statistika sisu ja kvaliteedi kohta avaldatakse iga-aastases metoodikaväljaandes, kus kirjeldatakse riiklike uuringute erijooni, ja iga-aastases kvaliteediaruandes, kus on ELi tööjõu-uuringu tulemuste kokkuvõte . Peale selle on konkreetsed metaandmed olemas ka Eurostati veebiandmebaasis kättesaadavas ELi tööjõu-uuringu statistikas. 2014. aastast alates avaldatakse veebis teavet ka iga osalenud riigi kvaliteediaruannete kohta.

ELi tööjõu-uuringu üksikandmed on ka teaduse jaoks väga olulised. Neid soovib kasutada üha enam ülikoolide, teadusasutuste ja riiklike statistikaametite teadlasi Euroopast ja mujalt. Alates 2011. aastast on Eurostat jaganud neid andmeid tasuta. Andmeid lubatakse kasutada kooskõlas komisjoni määruses (EÜ) nr 557/2013 sätestatud tingimustega, millega tagatakse uuringus osalenute isikuandmete kaitse. Individuaalseid andmeid sisaldavad andmefailid muudetakse anonüümseteks, et hoida ära isikuandmete ebaseaduslik avalikustamine.

Eurostat levitab ELi tööjõu-uuringu andmeid mitmel viisil. Peamine vahend on Eurostati veebiandmebaas, kus on üle 400 tabeli ELi tööjõu-uuringu üksikasjalike andmetega (kvartali, aasta, leibkonna ja lisaküsimustike tulemused). Veebisaidi erirubriigis avaldatakse ka strateegia „Euroopa 2020” peamised näitajad . Kõnealustes tabelites on üksnes kõige tähtsamad ELi tööjõu-uuringu tulemused. Eurostat koostab kasutajate soovil teisigi ELi tööjõu-uuringu muutujate kombinatsioonide tabeleid.

Samuti kavatseb Eurostat ELi tööjõu-uuringu tulemuste levitamise õigeaegsust veelgi parandada, lühendades tulevikus andmete Eurostatile esitamise tähtaega. ELi tööjõu-uuringu andmete õigeaegsus on ka väga oluline igakuiste tööpuuduse määrade hindamiseks. Kohe kui Eurostat on riiklikud andmed töödelnud, kasutatakse neid järgmise kuu tööpuuduse määra arvutamisel. Igakuine tööpuuduse määr avaldatakse umbes 30 päeva pärast kuu lõppu.

Statistika õigeaegsus on väljakuulutatud ja tegeliku andmete kättesaadavaks tegemise aja erinevus. Eurostat on juba mitu aastat avaldanud kavandatavaid ELi tööjõu-uuringu peamiste aasta- ja kvartalinäitajate avaldamise kuupäevi. Ajavahemikul 2011–2014 peeti kinni kõigist väljakuulutatud avaldamistähtaegadest.

ELi tööjõu-uuringu andmete ajakohasus on vaadeldaval perioodil paranenud. 2010. aastal oli 13 nädalat pärast vaadeldud kvartali lõppu kättesaadavad 85 % liikmesriikide andmestikest. 2014. aastaks on see näitaja tõusnud 95 %ni.

Nõukogu määruses (EÜ) nr 577/98 on sätestatud, et liikmesriigid peavad andmed Eurostatile edastama 12 nädala jooksul pärast vaadeldava kvartali lõppu. Eurostat valideerib riiklikud andmestikud kohe nende saabumise järel. Järgnevas graafikus on esitatud 2011.–2014. aasta kohta ajavahemikud vaadeldava kvartali lõpust kuni ajani, mil andmed tehti kättesaadavaks Eurostati kasutajatele, võrrelduna eelmises aruandes hõlmatud viimase aastaga (2010).

Statistika ajakohasus tähendab ajavahemikku, mis jääb vaatlusperioodi ja andmete kasutajate jaoks kättesaadavaks tegemise vahele. ELi tööjõu-uuringu puhul sõltub see ajavahemik sellest, kui palju aega on liikmesriikidel vaja uuringu korraldamiseks ja andmete töötlemiseks ning seejärel tulemuste saatmiseks Eurostatile, ning sellest, kui palju aega vajab Eurostat tulemuste töötlemiseks, valideerimiseks ja avaldamiseks.

ELi tööjõu-uuringul põhinevate ja rahvastikustatistikast pärit rahvastikuhinnangute omavaheline sidusus on oluline üldise kvaliteedi aspekt. ELi tööjõu-uuringu kui valikuuringu tulemused arvutatakse rahvastiku ühe osa vastuste põhjal. Seejärel teostatakse vastuste võrdlusanalüüs kogu rahvastiku suhtes. Rahvastiku andmed põhinevad parimatel parajasti kättesaadavatel hinnangutel (soo ja vanuserühmade kaupa, et võrdlus oleks täpsem). Põhimõtteliselt tagatakse võrdlusanalüüsiga sidusus ELi tööjõu-uuringu ja rahvastikustatistika vahel. Erandjuhtudel võib siiski ette tulla erinevusi. Näiteks saadakse iga kümne aasta järel uued rahvaloenduse andmed. Kui uue loenduse tulemusel selguvad andmed, mis erinevad eelmistest rahvaarvu hinnangutest, võib olla tarvis eelmised aegread üle vaadata. Sel juhul võib rahvastikustatistika ja ELi tööjõu-uuringu läbivaatamisel ette tulla kestuse ja ajastuse erinevusi, sest üksikasjalike rahvastikuandmete kättesaadavus rahvaloenduste vaheliste kümmeaastakute kohta seab omad piirangud. Paljudes Euroopa riikides toimus viimane rahvaloendus 2011. aastal ja umbes 20 riigis mõjutas see ka tööjõu-uuringu tulemusi. Asjaomased riigid nõustusid oma andmed vähemalt aastani 2010 läbi vaatama, et ei oleks katkestusi ELi tööjõu-uuringu andmetel põhinevate strateegia „Euroopa 2020” peamiste näitajate aegridades. Varasemad ELi tööjõu-uuringu andmed peaksid läbi vaadatud saama 2015. aasta lõpuks.

Tööpuudust käsitlevate hinnangute sidususega seoses tuleb märkida, et paljud riigid avaldavad statistikat ka selle kohta, kui palju inimesi on end registreerinud riiklikus tööhõiveametis ja otsivad tööd. Tööjõu-uuringu tööpuudust käsitlevad näitajad ja registreeritud tööotsijate arv erineb seetõttu, et kogutakse eri liiki andmeid. Kui ELi tööjõu-uuringus toetutakse leibkondade töötamise ja töötamiseks valmisoleku uurimise ühtlustatud metoodikale, siis riiklike tööhõiveametite haldusregistrites on täielik nimekiri isikutest, kes on end töötuna arvele võtnud ja kellel on õigus saada töötuskindlustushüvitist või töötutoetust. Kuna töötuna arvele võtmine sõltub riigi sotsiaalpoliitikast, ei saa registreeritud tööotsijaid hõlmavat statistikat võrrelda ei riikide lõikes ega ajaliselt.

Statistiline sidusus on oluline veel teiseski valdkonnas, nimelt seoses tööhõive hinnangutega, mida saab esitada nii tööjõu-uuringule kui ka rahvamajanduse arvepidamisele tuginedes. Hinnangud ei pruugi olla samad. See tuleneb erinevast metoodikast (mõisted ja rahvastiku üldkogumi kaetus ei ole samad), kuid ka erinevast koostamisprotsessist. Rahvamajanduse arvepidamise andmed koostatakse kõikide asjakohaste riigis kättesaadavate andmeallikate võrdlemise ja kombineerimise teel, kasutades kõikehõlmava tulemuse saavutamiseks iga allika eeliseid. Samuti püütakse saavutada sidusus tööhõive ja tootmise vahel (sisemajanduse koguprodukt ehk SKP). Tööjõu-uuring on selles protsessis üks andmeallikatest ettevõtlusuuringute, tööhõiveregistrite ja sotsiaalkindlustusregistrite kõrval. Tööjõu-uuringu ja rahvamajanduse arvepidamise põhimõtteühtlust on arutatud tööturustatistika töörühmas. Eurostat jälgib nende kahe hinnangu erinevusi ning mitu riiklikku statistikaametit on analüüsinud erinevuste põhjuseid ja suurust. Mõnel juhul on avaldatud kahe andmestiku vahelised vastavustabelid.

Kui võrrelda tööjõu-uuringut ja rahvamajanduse arvepidamist, siis võib öelda, et tööjõu-uuring sobib rohkem selleks, et mõõta tööturul osalemist (st tööhõive, tööpuuduse ja aktiivsuse määra jms) või analüüsida konkreetsete sotsiaal-majanduslike rahvastikurühmade olukorda (nt vanuse, soo või hariduse alusel).

4. Tööjõu-uuringu täiustamise algatused

4.1.Tööjõu-uuring tänapäevases sotsiaalstatistika süsteemis

Võttes aluseks komisjoni 2009. aasta teatise „Euroopa Liidu statistika koostamise metoodika kohta: vaade järgmisele kümnendile” , käivitati Euroopa sotsiaalstatistika korralduse ajakohastamise algatus. Kujundati välja konkreetne strateegia, mis on sätestatud 2011. aasta Wiesbadeni memorandumis . Lepiti kokku, et sotsiaalstatistika koostamine peab järgima sama kvaliteedistandardit, kuid olema samal ajal tõhusam, mistõttu tuleb välja töötada Euroopa sotsiaalstatistika ühine ülesehitus.

Sotsiaalstatistika korralduse ajakohastamine mõjutab ka tööjõu-uuringut. Euroopa statistikasüsteemis vaadatakse praegu põhjalikult läbi kõik ELi tööjõu-uuringu muutujad, et kohandada uuringus kogutavaid andmeid kasutajate praegustele ja tulevastele vajadustele vastavaks. Näiteks on vaja ELi tööjõu-uuringus rakendada ILO tööhõive, tööpuuduse ja muude töötamise vormide mõõtmise muudetud standardeid, mis võeti vastu 2.–11. oktoobril 2013 Šveitsis Genfis toimunud 19. rahvusvahelisel tööjõustatistikute konverentsil .

Euroopa sotsiaalstatistika korralduse ajakohastamisel tegelevad Eurostat ja liikmesriigid ka eri uuringute andmete suurema ühtlustamisega. Nii saaks kogutavat teavet rohkem kasutada (nt eri andmeallikate teavet ühendada). Selle eesmärgi saavutamiseks standarditakse mitme Euroopa sotsiaaluuringu käigus kogutavate muutujate määratlused, mõisted ja koodid.

Peale selle hõlmab ELi tööjõu-uuringu läbivaatamine andmete Eurostatile edastamise õigeaegsuse parandamist, täpsusnõuete läbivaatamist ja metoodika täiustamist.

Eespool kirjeldatud praktiliste muudatuste kõrval peaks sotsiaalstatistika korralduse ajakohastamine viima ka muudatusteni õigusraamistikus. Praegu on koostamisel uus sotsiaalstatistika raammäärus, mida kohaldatakse ka ELi tööjõu-uuringu suhtes.

4.2.ELi tööjõu-uuringu laiendamine teistesse kandidaatriikidesse

Praegu osaleb ELi tööjõu-uuringus 33 riiki, mis tähendab, et nad edastavad andmed Eurostatile kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 577/98 (EL 28, kaks kandidaatriiki ja kolm EFTA riiki). Kaasatud kandidaatriigid on Türgi ja endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik. Eurostat teeb tihedat koostööd teiste kandidaatriikide statistikaametitega, aidates neil saavutada uuringu sisu ja kvaliteedi vastavus nõukogu määruse (EÜ) nr 577/98 nõuetele. Montenegro ja Serbia Vabariik on juba alustanud tööjõu-uuringu andmete Eurostatile saatmisega. Kui nende riiklikud uuringud vastavad Euroopa õigusaktide nõuetele, hakkab Eurostat ka nende andmeid levitama.

4.3.Uute statistikatoodete loomine

Tööturu muutusi kajastav statistika

Inimeste hõivestaatuse muutused on väga huvipakkuvad, sest need annavad lisateavet tööturu üldise olukorra (sh turu paindlikkuse või jäikuse) ja konkreetsete elanikkonnarühmade olukorra kohta. Selliste tööturu muutuste andmete alusel saab analüüsida, kui palju inimesi konkreetsel ajavahemikul kaotas või leidis töö ja millisesse elanikkonnarühma nad kuuluvad. Nii saab teha kindlaks rühmi, kel on parem võimalus leida töö, ja haavatavaid rühmi, kellel on suurem oht jääda töötuks.

Hõivestaatuse muutumist saab mõõta voostatistikaga. Sellise teabevajaduse rahuldamine ELi tööjõu-uuringu abil ei ole lihtne, sest uuring oli algselt ette nähtud konkreetset momenti (nt töötute arv mingil ajahetkel), mitte üksikisikutega pikemal perioodil toimunud muutusi iseloomustavate andmete kogumiseks. Kuigi selles uues tööturuga seotud statistikavaldkonnas on palju metoodikaprobleeme, on sellega tegelemine olnud viimastel aastatel edukas. Loodetavasti võimaldab ELi tööjõu-uuringul põhinevate voohinnangute avaldamine jälgida alates 2015. aasta lõpust tööturu muutusi.

ELi tööjõu-uuringu peamiste näitajate läbivaatamine

ELi tööjõu-uuringu peamised näitajad on uuringu kõige tähtsamad tulemused, mis avaldatakse Eurostati veebiandmebaasis. Need annavad kasutajatele tähtsaimad statistilised andmed tööturu kohta. Praegu on käimas ELi tööjõu-uuringu peamiste näitajate läbivaatamine, et parandada veelgi nende kvaliteeti. See hõlmab varasemate andmete hindamist, andmelünkade täitmist, võimaluse korral katkestuste kaotamist aegridades ja mis peamine – hooajalist kohandamist, et andmeid saaks võrrelda kvartalipõhiselt. Kuna ELi tööjõu-uuring on kvartaalne uuring, pakub see poliitikakujundajatele ja teistele sidusrühmadele ELi tööjõu-uuringu ajakohaste andmete kasutamisel lisavõimalusi. Esimeste täiustatud aegridade avaldamist on oodata 2016. aastal.