Lühikokkuvõte Sloveenia kohtusüsteemis on tehtud mõningaid edusamme, sealhulgas seoses 2020. aasta õigusriigi olukorda käsitlevas aruandes tõstatatud probleemidega. Eelkõige pakub kohtunikele olulist kaitset konstitutsioonikohtu otsus, millega kuulutatakse parlamentaarseid uurimisi reguleerivad eeskirjad põhiseadusevastaseks, sest puudusid kaitsemeetmed kohtusüsteemi sõltumatuse tagamiseks. Kohtud algatasid arutelu kohtunikke suhtes elluviidavate distsiplinaarmenetluste raamistiku parandamise üle. Riigiprokuröride ametisse nimetamine viibib põhjendamatult ning muret teeb asjaolu, et Euroopa delegaatprokuröre ei ole suudetud õigel ajal ametisse nimetada. Endiselt on probleeme majandus- ja finantskuritegevuse juhtumitega seotud menetlustega. COVID-19 pandeemia on näidanud vajadust kiirendada elektrooniliste sidevahendite täiustamist. Juurdepääs kohtu- ja prokuratuuridokumentidele on osutunud tundlikuks teemaks, millega on kaasnenud kõrgeima kohtu otsus ja seadusemuudatus. Korruptsiooni tõkestamise ja selle vastu võitlemise õigus- ja institutsiooniline raamistik muutub aina paremaks. Seadusemuudatustega on parandatud korruptsiooni ennetamise komisjoni sõltumatust, korraldust ja toimimist, kuigi selle inimressursid on endiselt piiratud. Samade muudatustega on tugevdatud ka lobitöö, rikkumisest teatajate kaitse ja varade deklareerimise õigusraamistikku. Sellele vaatamata on endiselt probleeme korruptsioonivastaste eeskirjade täitmise tõhusa tagamisega, nt seoses huvide konfliktide ja rikkumisest teatajatega. Lisaks on eelmine strateegia suures osas ellu viidud, kuid mõne meetme võtmine on veel pooleli ja uut kava ei ole vastu võetud. Kuigi esitatud süüdistuste arv on suurenenud, on endiselt probleeme, eelkõige seoses suutlikkusega korraldada tulemuslikke uurimisi ja seoses süüdimõistvate kohtuotsuste väikese arvuga korruptsioonijuhtumite (eelkõige suurkorruptsiooni juhtumite) puhul. Valitsus algatas COVID-19 pandeemia ajal mitu riskihindamist, mis käsitlesid eelkõige korruptsiooniohtu riigihangete valdkonnas. Meediavabaduse ja meedia mitmekesisuse olukord on halvenenud. Meediat reguleeriva asutuse sõltumatus on tagatud seadusega, kuid endiselt on probleeme tema mitmesuguste ülesannete täitmiseks ette nähtud ressurssidega ja kohustusega tema sõltumatust veel enam suurendada. Meediat ja audiovisuaalteenuseid käsitlevate seaduste läbivaatamine on veel pooleli. Nende eelnõude pärast tuntakse endiselt mõningast muret, kuid teatavad meediaseaduse muudatused, mille kohta tehti ettepanek 2020. aastal, võivad parandada meediaomandi läbipaistvust. Riikliku reklaami jaotamine ei ole reguleeritud ja on sageli läbipaistmatu, eriti kohaliku meedia puhul. Üldsuse ja ajakirjanike jaoks on avalikule teabele juurdepääsu saamine endiselt aeganõudev. Üha rohkem tekitab muret ajakirjanike ahistamine ja ähvardamine internetis ning teatatud on mitmest ajakirjanike vastu algatatud kohtuasjast, millel on hirmutav mõju. Riiklikud ja rahvusvahelised sidusrühmad on väljendanud muret pärast seda, kui ametiasutused keeldusid 2021. aastal rahastamast Sloveenia pressiametit. Seoses COVID-19 pandeemiaga ei ole meediasektoris eraldi meetmeid võetud, kuid ajakirjanikud said osa üldistest toetusmeetmetest. Sloveenia ei ole kuulutanud COVID-19 pandeemia ajal välja eriolukorda. Piiravate meetmete vastuvõtmise aluseks on olnud nakkushaiguste seadus, mida on pandeemia algusest saadik neli korda muudetud. Parlament jätkas tööd, olles kiiresti muutnud oma kodukorda, et võimaldada veebipõhiseid istungeid. Konstitutsioonikohtu otsusega on kaitstud teatavate sõltumatute asutuste rahalist sõltumatust. Konstitutsioonikohus parandas oma tõhusust, millele juhiti tähelepanu õigusriigi olukorda käsitlevas 2020. aasta aruandes, ning osales aktiivselt COVID-19 meetmete läbivaatamises. Õigusriigi põhimõtte arutamiseks kutsus vabariigi president kokku riigivõimu kõigi kolme haru esimese koosoleku. Kodanikuühiskond pidi tulema toime hulga probleemidega, mis mõjutasid valitsusvälistele organisatsioonidele soodsat keskkonda.

I.Kohtusüsteem

Sloveenia kohtusüsteem on kolmeastmeline: esimese kohtuastme moodustavad kohalikud ja piirkondlikud kohtud (lahendavad tsiviil-, kaubandus- ja kriminaalasju), töökohtud ning halduskohus, teises astmes on viis kõrgemat kohut (lahendavad esimese astme kohtute otsuste peale esitatud apellatsioonkaebusi) ja kolmandas astmes kõrgeim kohus (lahendab kõrgemate kohtute ja halduskohtu otsuste peale esitatud apellatsioonkaebusi). Põhiseadusega on ette nähtud kohtute haldamise nõukoda, sui generis organ, mis asub väljaspool riigivõimu kolme haru ja mille ülesanne on kaitsta kohtusüsteemi sõltumatust ning tagada selle vastutus, tõhusus ja töö kvaliteet ning neid edendada . Kohtunikukandidaadid valib kohtute haldamise nõukoda ja seejärel esitatakse nad ametisse nimetamiseks Sloveenia Riigikogule (Državni zbor – parlamendi esimene koda) . Kui kohtute haldamise nõukoda valib kandidaadi, kes on juba kohtunikuks valitud, edutab nõukoda ise kandidaadi uuele ametikohale kohtusüsteemis. Riigiprokuratuur on küll täitevvõimu osa, kuid ka sõltumatu asutus, samas kui peamised riigiprokuröride karjääri ja riigiprokuratuuri toimimisega seotud volitused on riigiprokuratuuri nõukogul ja peaprokuröril. Riigiprokuratuuri nõukogu on sõltumatu ja autonoomne riigiasutus, mis täidab riigiprokuratuuri iseregulatsiooni ülesandeid ning osaleb süüdistusprotsessi ühetaolisuse ning riigiprokuröride sõltumatuse ja autonoomia tagamises. Sloveenia advokatuur on autonoomne ja sõltumatu organ. Advokatuur vastutab juristide kutsetegevuse järelevalve eest ja otsustab oma liikmete suhtes distsiplinaarmeetmete võtmise üle. Sloveenia osaleb Euroopa Prokuratuuri (EPPO) tegevuses.

Sõltumatus

Kohtusüsteemi tajutava sõltumatuse tase on järjepidevalt paranenud. Üldsuse hulgas on kohtusüsteemi tajutava sõltumatuse tase veelgi paranenud ja on keskmine (47 % arvates võrdlemisi või väga suur) ning 2021. aastal on see ettevõtjate seas samuti tõusnud keskmiseni (43 %), mis näitab kolmandat aastat järjest positiivset suundumust pärast seda, kui 2016. ja 2017. aastal selget suundumust ei olnud .

Riigiprokuröride ametisse nimetamine viibib põhjendamatult ning muret tekitab asjaolu, et Euroopa delegaatprokuröre ei ole õigel ajal ametisse nimetatud. Valitsus nimetab uue riigiprokuröri ametisse justiitsministri ettepaneku alusel pärast seda, kui avaldatud on teave vaba ametikoha kohta ja sõltumatu riigiprokuratuuri nõukogu on valinud kandidaadi. Valitsus on seaduse kohaselt kohustatud esitama ametisse nimetamise või ametisse nimetamata jätmise otsuse kõigile ametikohale kandideerinud või edutamist taotlenud kandidaatidele, kes tingimustele vastasid. Väljajäetud kandidaatidel on õigus taotleda kohtulikku läbivaatamist halduskohtus, kes peab tegema otsuse 30 päeva jooksul. Alates 2020. aasta juuli lõpust on riigiprokuratuuri nõukogu esitanud 29 kandidaadi nimed justiitsministrile, kes seejärel on esitanud need valitsusele esimest korda ametisse nimetamiseks või edutamiseks. Enne 2021. aasta juunit oli neist ametisse nimetatud või edutatud ainult 14 kandidaati ning puuduvad selged põhjused, miks ülejäänud 15 kandidaadi kohta otsuseid ei tehtud. Euroopa Prokuratuuri Euroopa delegaatprokuröride ametisse nimetamine on samuti edasi lükkunud, mis tekitab muret, et riiklikku menetlust ei ole nõuetekohaselt järgitud. 2020. aasta detsembris esitas riigiprokuratuuri nõukogu justiitsministrile kahe kandidaadi nimed ja valitsus ei lisanud asjakohast punkti oma istungite päevakorda, hoolimata juriidilisest kohustusest need nimed üksnes teadmiseks võtta ja Euroopa Prokuratuurile edastada. 27. mail 2021 kuulutas valitsus valikumenetluse tulemusetuks ja palus justiitsministril avaldada uue vaba ametikoha, mis vabastati 9. juulil. Euroopa Nõukogu soovituste kohaselt tuleb prokurörid tööle võtta vastavalt ausatele ja erapooletutele menetlustele, mis hõlmavad kaitsemeetmeid mis tahes sellise lähenemisviisi vastu, mis esindab konkreetsete rühmade huve, ning prokuröride edutamisel tuleb juhinduda teadaolevatest ja objektiivsetest kriteeriumidest, nagu pädevus ja kogemus .

Konstitutsioonikohus kuulutas parlamentaarseid uurimisi reguleerivad eeskirjad põhiseadusevastaseks, sest puudusid kaitsemeetmed kohtusüsteemi sõltumatuse tagamiseks. Nagu on märgitud 2020. aasta aruandes õigusriigi kohta, algatas parlamendi uurimiskomisjon 2019. aastal uurimismenetluse prokuröride ja kohtunike tegevuse uurimiseks konkreetsetes kriminaalasjades. Konstitutsioonikohus aga peatas hiljem parlamendi uurimismenetluste seaduse kohaldamise, millel uurimine põhines, sest ohus oli kohtunike ja prokuröride sõltumatus . 2021. aasta jaanuaris leidis konstitutsioonikohus, et parlamendi uurimismenetluste seadus ja parlamentaarset uurimist käsitlev kodukord on põhiseadusevastased, kuna neis puuduvad menetluslikud tagatised kohtunike sõltumatuse tagamiseks parlamentaarse uurimise algatamisel. Kohus märkis, et kohtusüsteem ei ole täielikult vaba parlamentaarsest kontrollist, mida teostatakse parlamentaarsete uurimiste kaudu, sest parlament võib uurida näiteks suundumusi kohtusüsteemis või ajaloolisi sündmusi, mida samuti kohtumenetlustes käsitletakse. Kohus rõhutas siiski, et parlament ei saa takistada kohtumenetlusi ega mingil viisil mõjutada kohtunikke konkreetsetes menetlustes, sealhulgas üksikute kohtuotsuste õiguspärasuse või asjakohasuse üle tagantjärele peetava arutelu kaudu. Lisaks ei saa kohtunikud olla sellistes küsimustes tunnistajad ega kahtlusalused parlamentaarsetes uurimistes, mis puudutavad pooleliolevat või lõpetatud kohtuasja, sest see rikuks kohtute sõltumatust. Konstitutsioonikohus andis parlamendile ühe aasta, et eemaldada parlamendi uurimismenetluste seadusest põhiseadusevastased elemendid. Seni, kuni tuvastatud põhiseadusevastasus on kõrvaldatud, võib kohtute haldamise nõukoda paluda konstitutsioonikohtul kontrollida, kas uute parlamentaarsete uurimistega austatakse kohtusüsteemi sõltumatust. Veel ei ole esitatud seadusandlikku ettepanekut tuvastatud põhiseadusevastasuse kõrvaldamiseks.

Kohtud algatasid arutelu kohtunikke suhtes elluviidavate distsiplinaarmenetluste raamistiku parandamise üle. 2021. aasta märtsis koostas kohtute haldamise nõukoda analüüsi kohtunike suhtes elluviidavate distsiplinaarmenetluste õigusraamistiku ja selle rakendamise kohta ning esitas muudatusettepanekud. Alates 2018. aastast on distsiplinaarmenetlused olnud distsiplinaarkohtu pädevuses. Ajavahemikul alates 2018. aastast kuni 2021. aasta märtsini kestsid distsiplinaarmenetlused keskmiselt 194 päeva. Kohtute haldamise nõukoda tegi kindlaks mitu küsimust, millega tuleb tegeleda, näiteks: spetsiaalse distsiplinaarmenetluse kehtestamine kriminaalmenetluse kasutamise asemel, distsiplinaarsüütegude loetelu ajakohastamine, kohtute haldamise nõukoja distsiplinaarmenetluste algatamise õiguse läbivaatamine, distsiplinaarkaristuste läbivaatamine, et võimaldada suuremat proportsionaalsust, ning kohtuniku töölt kõrvaldamise kestuse piirangute täpsustamine. Kõrgeim kohus toetab kohtute haldamise nõukoja algatust muuta õigusakte, et suurendada distsiplinaarmenetluste tõhusust. On oluline, et distsiplinaarmenetluste mis tahes võimalik reform oleks kooskõlas liidu õigusega ja et selles võetaks arvesse Euroopa Nõukogu soovitusi.

Kvaliteet

COVID-19 pandeemia on näidanud vajadust kiirendada elektrooniliste sidevahendite vajalike täiustuste tegemist kohtusüsteemis. Õigusriigi olukorda käsitlevas 2020. aasta aruandes märgiti, et kuigi kohtuasjade haldamiseks kasutatav info- ja kommunikatsioonitehnoloogia on arenenud, on kohtute ja menetluspoolte vaheline elektrooniline teabevahetus endiselt vähem arenenud. Viimastel aastatel on tehtud mõningaid edusamme elektroonilise teabevahetuse laiendamisel. Mõnes valdkonnas tuleb dokumendid kohtule esitada ainult elektrooniliselt, näiteks peavad seda tegema notarid ja maksejõuetushaldurid (kinnistusameti, kohtukantselei ja maksejõuetusjuhtumite dokumendid) ning võlgnikud (vaidlustamata võlgade sissenõudmise korral). Alates 2021. aasta veebruarist peavad sotsiaaltöökeskused esitama perekonnaõigusega seotud hagiavaldused kohtule elektrooniliselt ning elektrooniline oksjonisüsteem käivitati olenemata müügimeetodist kogu kinnisvara, vallasvara ja kõigi õiguste puhul, mida müüakse täitemenetlustes, maksejõuetusmenetlustes, sundlikvideerimise menetlustes, vaidlustega mitteseotud asjades, kriminaal- ja väärteomenetlustes. Kriminaal-, haldus- ning tsiviil- ja kaubandusvaidluste puhul tehakse praegu jõupingutusi kohtuasjade haldamise süsteemi ajakohastamiseks 2023. aasta lõpuks, et võimaldada elektroonilist teabevahetust. Digilahendused kohtumenetluste läbiviimiseks ja jälgimiseks on endiselt piiratud, eriti kriminaalasjades. Digitehnoloogia kasutamine turvalise kaugtöö jaoks on puudulik eeskätt riigiprokuratuuris ning puudulik digiteerimine politseis põhjustab viivitusi, eelkõige keeruliste juhtumite korral, mille puhul kuriteoteade esitatakse ainult paberil. Arvestades, et kohtud tegelesid alates 2020. aasta märtsist rohkem kui nelja kuu jooksul enam-vähem ainult kiireloomuliste asjadega, tegid kohtud ja justiitsministeerium intensiivset koostööd, et tagada täiendavad videokonverentsiseadmed, ning neil õnnestus 2020. aastal varasem suutlikkus kolmekordistada ja 2021. aastaks kavandatakse lisaoste. Kõrgeim kohus on teavitanud justiitsministeeriumit vajadusest muuta menetlusseadusi, et sätestada selgelt tingimused tõendite usaldusväärsuse kindlakstegemiseks videokonverentsi teel toimuvate menetluste puhul (näiteks tunnistaja ülekuulamine).

Kõrgeima kohtu otsuses ja seadusemuudatuses käsitleti juurdepääsu kohtu- ja prokuratuuridokumentidele. 2020. aasta aruandes õigusriigi kohta märgiti, et esimese astme kohtu otsuste avaldamine on endiselt piiratud, eelkõige tsiviil- ja kaubandusasjades, ning et avaldatud kohtuotsuste masinloetavus on võrdlemisi vähene . 2021. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabel ei näita nendes kahes valdkonnas edasiminekut. 2020. aasta mais tegi kõrgeim kohus pretsedenti loova otsuse kohtuasjas, mis käsitles õigust tutvuda kriminaaltoimikus sisalduva teabega . Kohus leidis, et kriminaalmenetluse seadusega tagatakse õigus tutvuda kohtuasja toimikuga üksnes õigusliku huviga isikutele (nt süüdistatavad ja ohvrid) ning et avaliku teabe seaduse sätted pole kohaldatavad kohtu- ja prokuratuuridokumentide suhtes. Selle põhjal võttis parlament vastu kriminaalmenetluse seaduse muudatuse, milles oli sõnaselgelt sätestatud, et kohaldatakse avaliku teabe seaduse kohast üldist dokumentidele juurdepääsu korda . Isik, kelle taotluse juurdepääsu saamiseks kohtu- või prokuratuuridokumentidele (seoses poolelioleva või lõpetatud kohtuasjaga) lükkab vastavalt kas kohtunik või riigiprokurör tagasi, võib kooskõlas selle muudatusega esitada kaebuse teabevolinikule. Kõrgeim kohus on seisukohal, et see muudatus on tekitanud muret ühelt poolt avalikule teabele juurdepääsu õiguse ning teiselt poolt kostjate süütuse presumptsiooni ja kriminaalmenetlusse kaasatud isikute eraelu puutumatuse õiguse sobiva tasakaalu pärast. Avaliku halduse ministeerium on moodustanud ministeeriumidevahelise töörühma, et uurida kohtu- ja prokuratuuridokumentidele juurdepääsu teemat ning koostada ettepanekuid selle reguleerimiseks avaliku teabe seaduses.

Kohtute haldamise nõukoja ja riigiprokuratuuri nõukogu ressursse on pisut suurendatud, kuid neid napib endiselt. 2020. aasta aruandes õigusriigi kohta leiti, et piisavate ressursside tagamine kohtute haldamise nõukojale ja riigiprokuratuuri nõukogule on nende eneseregulatsiooni asutuste sõltumatu ja tulemusliku toimimise oluline tingimus. Nõukoja ja nõukogu vähene haldussuutlikkus mõjutab ka kohtunike ja prokuröride valimise protsessi kvaliteeti, eelkõige tehtud otsuste ja esitatud arvamuste põhjendamist ning küsitlemise põhjalikkust. Alates 2022. aastast saab kohtute haldamise nõukoda võtta tööle veel kaks töötajat, mis tähendab olemasolevate ressursside minimaalset suurenemist. Riigiprokuratuuri nõukogule ei ole aga ühtegi lisatöötajat ette nähtud. Kohtute haldamise nõukoja eelarve suureneb, samas kui riigiprokuratuuri nõukogu eelarve on jäänud samaks. Tuleb märkida, et kohtusüsteemi kogueelarve on mitu aastat suurenenud.

Tõhusus

Kohtusüsteemi tõhusus on veidi vähenenud ning õigusriigi olukorda käsitlevas 2020. aasta aruandes tuvastatud majandus- ja finantskuritegude kohtuasjadega seotud probleemid on endiselt lahendamata. 2020. aastal oli sissetulnud kohtuasjade arv kohtutes 2019. aastaga võrreldes 11 % väiksem ja lahendatud kohtuasjade arv 13 % väiksem. 2020. aasta lõpus oli üldine kohtuasjade kuhjumine suurenenud 2019. aastaga võrreldes 5 %. Kohtumenetluste keskmine kestus esimese astme kohtutes pikenes tsiviilasjades umbes 20 kuuni ja jäi kaubandusasjade puhul pidama 11 kuule. Apellatsioonimenetluses lahendati seda liiki kohtuasjad peamiselt kirjalike menetluste tõttu kiiremini, nimelt keskmiselt 2,4 kuuga tsiviilasjade puhul ja 3,4 kuuga kaubandusasjade puhul. Keerukamate rahapesukuritegude käsitlemisel lühenes kohtuprotsess esimese astme kohtutes 2019. aastal keskmiselt 876 päevale (võrreldes 1 132 päevaga 2018. aastal) ja on endiselt üks ELi pikemaid . 2020. aastal pikenes haldusasjade lahendamise keskmine kestus esimeses astmes 13,7 kuuni .

II.Korruptsioonivastane raamistik