ET Euroopa Liidu Teataja C 286/18

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase taotluse avaldamine

2011/C 286/08

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„TOMATE LA CAÑADA”

EÜ nr: ES-PGI-0005-0664-04.12.2007

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus:

„Tomate La Cañada”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Hispaania

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 1.6. Puuviljad, köögiviljad ja teraviljad töötlemata ja töödeldud kujul

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

Tomatitaime vili (Lycopersicon esculentum Mill.); taim pärineb järgmistest kaubanduslikest liikidest: „ümar sile”, „ribiline”, „piklik või pikergune” ja „kirsstomat”.

— Ümar sile tomat: vili on intensiivset ja väga tumedat värvi, viljavars on erkroheline, moodustades kauni värvikontrasti.

— Kirsstomat (sealhulgas kokteiltomat): nimetatud sorti vili paistab silma oma maitse ja suhkrusisalduse poolest ega lõhene kergesti. Viljad moodustavad pikki ja hargnenud kobaraid.

— Ribiline tomat: viljad on ribilised, ühtlased, tumedat värvi, väga erkrohelise viljavarre ja suurepärase maitsega.

— Piklik või pikergune tomat: viljad on väga ühtlased, munakujulised, tihked, suurepärase maitsega ning neid eristab muudest sortidest vähem happeline maitse ja lehvikukujulised oksad.

„Tomate La Cañada” nelja kaubandusliku liigi füüsikalis-keemilised ja organoleptilised omadused on järgmised:

— lükopeenisisaldus 100 grammis vahemikus 10,8–44 mg;

— C-vitamiini sisaldus 100 grammis värskes viljas 62–195 mg;

— L (heledus) vahemikus 38–49;

— värvus (värvikaardi skaala kohaselt) vahemikus 2–11.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

—

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

—

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Ei kohaldata.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

Ei kohaldata.

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta:

Kaitstud geograafilise tähisega tomatite pakendil peab olema nummerdatud märgis, mida väljastab reguleeriv asutus ja millel peab olema esitatud märge „Indicación Geográfica Protegida Tomate La Cañada” ja KGT „Tomate La Cañada” logo.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

Kaitstud geograafilise tähisega „Tomate La Cañada” tomatite geograafiline tootmispiirkond hõlmab maa-alasid, mis asuvad hüdrogeoloogilistes üksustes 06.11 (Campo de Níjar) ja 06.12 (Andarax-Almería), mis ühtivad Hispaanias Almería provintsis asuvate omavalitsusüksustega Campo de Níjar ja Bajo Andarax. Mõlema ala põhjaveekihid on sooldunud ja nende peamine faatsies on naatriumkloriid. Sellise põhjaveega kastetud viljelemispinnas on samuti sooldunud. Määratletud piirkonna iseloomulikud omadused mõjutavad ühtlasi ka toote eriomadusi.

Nimetatud kahte hüdrogeoloogilist üksust hõlmava hulknurkse maa-ala pindala on 901 km2.

Määratletud piirkond asub Kagu-Hispaanias Almería provintsis. Seda ümbritsevad põhjas massiivsed mäeahelikud (Sierra Nevada ja Sierra de Los Filabres), veidi lõuna pool Sierra Alhamilla ja Sierra Cabrera ning läänes Sierra de Gador. Lõunas ja idas piirneb määratletud piirkond Vahemerega.

Tootmispiirkond hõlmab 22 omavalitsusüksust, millest mõnda vaid osaliselt: Almería, Huercal de Almería, Pechina, Viator, Gador, Benahadux, Rioja, Santa Fe de Mondujar, Santa Cruz de Marchena, Alsodux, Alhabia, Huécija, Instinción, Illar, Alboloduy, Bentarique, Terque, Alhama de Almería, Níjar, Carboneras, Lucainena de la Torres ja Sorbas.

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Mullastik: Almería provintsis asuva Andaraxi jõe orust Níjari viljeluspiirkonnani ulatuva tasase maa-ala mullad on alluviaalsed. Mujal on valdavalt düünid ja liivane pinnas, millest 95 % moodustab liiv.

Üldiselt lubjakivitekkeline pinnas on sügav, suhteliselt väheviljakas ja selles toimub intensiivne erosiooniprotsess.

Määratletud geograafilise piirkonna mullastikku mõjutab sooldumine, mille on eelkõige põhjustanud kastmine soolarikka veega, mis pärineb hüdrogeoloogilistest üksustest 06.11 ja 06.12, mille faatsies koosneb peamiselt naatriumkloriidist. Piirkonnas esineb peamiselt kahte tüüpi muldasid: soola- ja lubjarikkad lammimullad (väga soolased mullad) ning soolarikkad inimtekkelised mullad, mistõttu tomatite „Tomate La Cañada” viljeluspinnas vastab sooldunud mulla määratlusele.

Määratletud geograafilises piirkonnas asuva viljelusala pinnas juhib väga hästi elektrit, mis johtub piirkonna pinnase suurest soolsusest tänu rohketele liikuvatele kloriid- ja naatriumioonidele. Kaitstud geograafilise tähisega tomateid tuleb kasvatada muldadel, mille elektrijuhtivus on vähemalt 4,5 dS/m ja mille pH on alla 8,5.

Tomateid „Tomate La Cañada” kasvatatakse muldadel, mille liikuvate naatriumioonide sisaldus on kõrgem (sooldunud mullad) kui muudes tomatikasvatuspiirkondades. Tomateid „Tomate La Cañada” kasvatakse seega muldadel, mille liikuvate naatriumioonide sisaldus on üle 15 %. Muudes piirkondades on nimetatud protsent väiksem, näiteks Poniente Almeriense piirkonna muldades on liikuvaid naatriumioone 50 % võrra vähem.

Vesi: Tomateid „Tomate La Cañada” viljelevates põllumajandusettevõtetes kasutatav kastmisvesi pärineb üksnes hüdrogeoloogilistest üksustest 06.11 ja 06.12. Vesi sisaldab naatriumkloriidi, selles on rohkesti ioone ja selle elektrijuhtivus on suur. Peamiselt sisaldab kastmisvesi naatriumi-, kloriidi-, sulfaatide ja kaltsiumiioone. Cl–- ja Na+-ioonide sisaldus vees on vastavalt 40 % ja 35 % kõrgem kui muude viljeluspiirkondade kastmisvees.

Tomatite „Tomate La Cañada” viljelemisel kasutatava kastmisvee elektrijuhtivus on suur, ületades muude viljeluspiirkondade vastavaid väärtusi koguni 70 %. Samuti on tomatite „Tomate La Cañada” viljelemisel kasutatava kastmisvee naatriumi imendumismäär ligikaudu neli korda kõrgem kui muude piirkondade kastmisveel. See seletab ühtlasi „Tomate La Cañada” viljeluspiirkonna muldade liikuvate naatriumioonide kõrgemat sisaldust.

KGT „Tomate La Cañada” määratletud geograafilises piirkonnas kasutatava kastmisvee elektrijuhtivus peab olema vähemalt 2,5 dS/m (sellist vett peetakse juba üsna soolaseks, mis võib saaki märkimisväärselt kahjustada).

Kliima ja orograafia: üldiselt kuulub määratletud geograafiline piirkond alasse, mille kliimat iseloomustavad kuivus (kuivusaste 3–6) ja poolkõrbe tunnused. Tegemist on Euroopa kõige kuivema piirkonnaga, kus ei esine öökülmasid ja sademete hulk on niivõrd väike, et seda võiks nimetada kuivaks kõrbeks.

Piirkonnas esineb niisiis vähe sademeid, aastane keskmine sademete hulk on 200–400 mm, keskmine õhutemperatuur on 16,8–18,3 °C ja aurustumist soodustav atmosfäär.

Sademed on valingulised ning kuude ja aastate lõikes ebaregulaarsed. Sellised looduslikud tingimused ja piirkonna hüdrogeoloogilised omadused selgitavad pinnavee puudumist, mistõttu on tingimata vajalik kasutada põhjavee ressursse.

Aastase kõrge keskmise temperatuuri ja vähese keskmise sademete hulga tõttu toimub intensiivne evapotranspiratsioon ning äravool on väike, mistõttu soolad jäävad mulda ja suurendavad selle elektrijuhtivust.

Osa määratletud geograafilise piirkonna kliimatingimustest tuleneb atmosfääri üldisest liikumisest, mis määrab kindlaks kogu Pürenee poolsaare kliima. Samas mängivad väga olulist rolli piirkonna asukoht Hispaania territooriumi kagutipus, mis on poolsaare kliimat mõjutavate õhumasside liikumistrajektoorist kõige kaugemal asuv ala, ning ka suure Aafrika kõrbe lähedus.

Lisaks mõjutab viljelustingimusi ala piirnemine massiivsete mäeahelikega: põhjas Sierra Nevada ja Sierra de Los Filabres, veidi lõuna pool Sierra Alhamilla ja Sierra Cabrera ning läänes Sierra de Gador, mis kaitsevad piirkonda põhjast tulevate kliimamõjutuste ning ka lääne- ja põhjatuulte eest. Viljelust mõjutab ka lõuna- ja idapool asuv Vahemeri.

Kuna piirkond on põhjast tulevate õhumasside eest kaitstud ning võttes arvesse selle laiuskraadi ja Vahemere mõju, valitsevad seal erakordsed soojustingimused. Aasta keskmine suhteline õhuniiskus on 73 % ning see püsib aasta vältel üldjuhul stabiilsena ega tekita alati kondensatsiooni. Seepärast esineb piirkonnas vähe uduseid päevi.

Langev netokiirgus: päike paistab määratletud geograafilises piirkonnas keskmiselt kuni 3 040 tundi aastas, samas kui pilvisus on Hispaania väikseim (keskmiselt 35 pilvist päeva aastas). Kasvuhoones on aastane keskmine päikesekiirgus 137,58 W/m2.

5.2. Toote eripära:

Tomativilja heledus (L): Hunteri mõõteseadmes kasutatakse värvikoordinaate L, a ja b, millega simuleeritakse nelinurkne kolmemõõtmeline vastandvärvide teoorial põhinev värviruum. Tomati „Tomate La Cañada” heledusnäitaja (L) on suurem kui 25–28, mis on tomatite tavapärane heledusvahemik.

Ümar sile tomat: heledusnäitaja vahemikus 42–46,5 (värvikaardil 7–10).

Piklik tomat: heledusnäitaja vahemikus 42,3–45 (värvikaardil 8–9).

Kirsstomat: heledusnäitaja vahemikus 38–40 (värvikaardil 10–11).

Ribiline tomat: heledusnäitaja vahemikus 45–49 (värvikaardil 2–3).

Lükopeenisisaldus: Määratletud geograafilises piirkonnas kasvatatavate tomatite lükopeenisisaldus on märkimisväärselt suurem kui muudes tootmispiirkondades sama kaubandusliku liigi tomatitel, nagu on märgitud kirjalikes allikates.

Ümar sile tomat: 21–25,8 mg/100 g kuivaines.

Piklik tomat: 10,8–13,2 mg/100 g kuivaines.

Kirsstomat: 31,6–38,4 mg/100 g kuivaines.

Ribiline tomat: 35,4–44 mg/100 g kuivaines.

C-vitamiini sisaldus: Määratletud geograafilises piirkonnas kasvatatavate tomatite C-vitamiini sisaldus on märkimisväärselt suurem kui muudes tootmispiirkondades sama kaubandusliku liigi tomatitel, nagu on märgitud kirjalikes allikates.

Ümar sile tomat: 153–195 mg/100 g värskes viljas.

Piklik tomat: 142–186 mg/100 g värskes viljas.

Kirsstomat: 62–102 mg/100 g värskes viljas.

Ribiline tomat: 130–155 mg/100 g värskes viljas.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel:

Tomatite „Tomate La Cañada” kvaliteeti ja eriomadusi (heledus, lükopeeni- ja C-vitamiini sisaldus) mõjutavad kastmisvesi (suure naatriumkloriidisisaldusega vesi, mis pärineb üksnes Campo de Níjari ja Andarax Almería hüdrogeoloogilistest üksustest), mullastik toitainete allikana (sooldunud mullad, mida kastetakse eespool nimetatud soolase veega) ning piirkonna erilised keskkonnatingimused (päikesekiirgus, õhutemperatuur ja niiskus).

a) C-vitamiin

Soolase veega kastmine suurendab C-vitamiini kontsentratsiooni.

Kastmisvee elektrijuhtivuse suurenemine, mis on otseselt seotud vee soolade sisaldusega, suurendab seega vilja C-vitamiini sisaldust.

Määratletud geograafilise piirkonna intensiivne päikesekiirgus, mis langeb tomatitaimedele enne saagikoristust, mõjutab samuti askorbiinhappe (C-vitamiin) sisaldust küpses viljas.

b) Lükopeen

Soolase veega kastmine suurendab lükopeenisisaldust. Kastmisvee elektrijuhtivuse suurenemine, mis on otseselt seotud vee soolade sisaldusega, suurendab seega nimetatud nelja kaubandusliku tomatiliigi lükopeenisisaldust. Õhutemperatuur vahemikus 18–26 °C soodustab üldiselt lükopeeni ja karotinoidide sünteesi. Määratletud geograafilise piirkonna keskmine õhutemperatuur (18 °C) hõlbustab lükopeeni sünteesi ja aitab seega kaasa tomatite „Tomate La Cañada” kõrge lükopeenisisalduse kujunemisele.

Lükopeeni sünteesile ja tomatite „Tomate La Cañada” kõrge lükopeenisisalduse kujunemisele aitab kaasa ka soolasisaldusega seonduv osmootne stress, mida tekitab nimetatud tomatite kasvupiirkonna muldade suur elektrijuhtivus.

c) Tomativilja heledus (L)

Hunteri mõõteseadme kohasest värviruumist tulenev heledusnäitaja sõltub langevast päikesekiirgusest, temperatuurist, soolase vee kasutamisest ja viljelemisest sooldunud muldadel.

Seega parandab soolase veega kastmine ja viljelemine sooldunud muldadel ühtlasi vilja heledusnäitajat.

Cl–-ioonid suurendavad kõige rohkem elektrijuhtivust samas kontsentratsioonis. Elektrijuhtivust suurendavad ka Ca2+- ja Na+-ioonid. Sellega on seletatav tomatite „Tomate La Cañada” viljeluspiirkonna muldade hea elektrijuhtivus, kuna muude piirkondade muldade Cl–- ja Na+-ioonide kontsentratsioon on märgatavalt väiksem.

Tomat(itaim) on päikesekiirguse suhtes nõudlik ning vajab taime tõhusaks arenguks ja vilja ühtlase värvi saavutamiseks 8–16-tunnise päikesevalgusega päevi. Rohke päikesekiirgus mõjutab taime õitsemist, paljunemist ja vegetatiivset arengut, parandades vee ja toitainete imendumist ning seega ka tootlikkust.

Kuna tomateid „Tomate La Cañada” viljeletakse Euroopa kõige päikeselisemas piirkonnas, saavutavad määratletud geograafilise piirkonna tomatid kõige optimaalse värvi talvekuudel.

Kasvuhooned kaitsevad taimi kevadise ja suvise liigse päikesevalguse eest. Kloroplastid, mis reageerivad fotosünteesi lõpuleviimiseks otseselt päikesevalgusele, pöörduvad risti päikesekiirte suunas.

Kuna päikesevalgus on kevadel ja suvel väga tugev, aitavad kasvuhooned vältida olukorda, kus päikesekiirgus langeb kloroplastidele viltu. Selle tagajärjel saaksid need vähem valgust, mis omakorda mõjutaks viljade värvumist ja küpsemist.

Samuti on hästi tuntud temperatuuri mõju värvile. Määratletud geograafilise piirkonna keskmine õhutemperatuur vahemikus 16,8–18,3 °C soodustab kõige kaunimat värvi tomatite kasvatamist.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

(määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7)

Spetsifikaadi terviktekst on kättesaadav järgmisel veebisaidil:

http://www.juntadeandalucia.es/agriculturaypesca/portal/export/sites/default/comun/galerias/galeriaDescargas/cap/industrias-agroalimentarias/denominacion-de-origen/Pliegos/Pliego_tomate.pdf

või minnes otse piirkondlik põllumajandus- ja kalandusnõukogu (Consejería de Agricultura y Pesca) kodulehele (http://www.juntadeandalucia.es/agriculturaypesca/portal) ning klikates järgmistele linkidele: „Industrias Agroalimentarias”/„Calidad y Promoción”/„Denominaciones de Calidad”/„Frutas y Hortalizas”; spetsifikaat asub kvaliteedinimetuse all.

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.