[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 10.12.2010

KOM(2010) 733 lõplik

2010/0353 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS

põllumajandustoodete kvaliteedikavade kohta

SEK(2010) 1524 lõplik SEK(2010) 1525 lõplik

SELETUSKIRI

ETTEPANEKU TAUST

Kvaliteedipakmesse kuuluvate ettepanekutega soovitakse kehtestada järjekindel põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika, millega parandatakse põllumajandustootjate võimalusi esitada teavet oma toodete omaduste ja tunnuste kohta ning võimaldatakse tarbijail saada vajalikku tooteteavet. Kvaliteedipakme moodustavad:

- ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus põllumajandustoodete kvaliteedikavade kohta [KOM(2010) XXXX];

- ettepanek muuta määrust (EÜ) nr 1234/2007 (ühine turukorraldus) põllumajandustoodete turustamisstandardite osas [KOM(2010) XXXX];

- suunised põllumajandustoodete ja toiduainete vabatahtliku sertifitseerimise süsteemide arendamise ja käitamise parimate tavade kohta [K(2010) XXXX] ning

- kaitstud päritolunimetuse (KPN) või kaitstud geograafilise tähisega (KGT) koostisainet sisaldava toidu märgistamise suunised [K(2010) XXXX].

Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Põllumajandusettevõtjaile ja põllumajandustoodete tootjaile avaldab mõju konkurentsisurve, mis tuleneb poliitikareformist, üleilmastumisest, jaekaubandussektori tingimisvõime suurenemisest ja majandusolukorrast. Samal ajal nõuavad tarbijad üha rohkem autentseid toiduaineid, mis on toodetud teatavaid traditsioonilisi tootmismeetodeid kasutades. Euroopa Liidu põllumajandustootjate toodang peaks olema kvaliteetne ja mitmekesine, et suuta seda nõudlust rahuldada ja püsida konkurentsis.

Selleks et tarbijad ja ostjad saaksid põllumajandustoodete omaduste ja toomisviisi kohta vajalikku teavet, peavad tooted olema korralikult ja usaldusväärselt märgistatud. Euroopa Liidu põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika üks tähtsamaid ülesandeid on luua vahendid, mille abil pakkuda ostjaile ja tarbijaile teavet toodete omaduste ja tootmisviisi kohta ning kaitsta neid ebaausate kaubandusvõtete eest.

Enamik vajalikest vahenditest on Euroopa Liidul juba olemas, kuid sidusrühmadega peetud arutelude ja analüüside tulemusel selgus, et neid saab muuta veelgi paremaks, lihtsamaks ja järjekindlamaks. Kvaliteedipakme eesmärk on täiustada liidu kvaliteedialaseid õigusakte ning parandada riikliku ja erasektori sertifitseerimiskavade toimimist, muutes nad lihtsustamaks, läbipaistvamaks ja arusaadavamaks ning suurendades nende muutustega kohanemise võimet ning vähendades nendest tulenevat koormat tootjaile ja haldajaile.

Üldine taust

1990test aastatest saadik on liidu põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika tuginenud kolmele tervet liitu hõlmavale kavale, milleks on kaitstud geograafiliste tähiste ja kaitstud päritolunimetuste kava, mahepõllunduse kava ja garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kava. Lisaks on ühise põllumajanduspoliitika alusel loodud liidu turustamisstandarditest koosnev õigusraamistik ausa konkurentsi ja turu sujuva toimimise tagamiseks. Liidu standarditele ja kavadele lisaks on viimase kümne aasta jooksul tekkinud palju sertifitseerimiskavu erasektoris. Nende eesmärk on tagada, et tarbijale pakutakse kaupu, millel on lisaväärtust andvaid omadusi ja tunnuseid, ning teostada sertifitseerimist, et saavutada miinimumstandarditest kinnipidamine.

Kaitstud geograafiliste tähiste ja kaitstud päritolunimetuste kava ümbersõnastamise käigus võttis komisjon 2006. aastal eesmärgiks vaadata läbi määruse toimimine ja seada sihid selle edasiarendamiseks[1].

2007. aastal peeti suur toidu kvaliteedisertifitseerimise ja põllumajandustoodete lisaväärtuse alane konverents, millel olid esindatud igat tüüpi kvaliteedikavad. Konverentsi tulemusel koostati 2008. aastal põllumajandustoodete kvaliteedipoliitikat käsitlev roheline raamat[2], millele reageerisid põhjaliku vastukajaga enam kui 560 huvirühma ja mille alusel 2009. aastal koostati põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika teatis[3]. Viimases esitati järgmised strateegilise eesmärgid:

- parandada põllumajandustootjate, ostjate ja tarbijate vahelist põllumajandustoodete kvaliteeti käsitlevat teabevahetust;

- suurendada Euroopa Liidu põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika meetmete sidusust ning

- teha põllumajandusettevõtjatele, tootjatele ja tarbijatele lihtsamaks eri kavade ja märgistuse mõistete kasutamine ja nendest arusaamine.

Valdkonnas kehtivad õigusnormid

Euroopa Liidu õigusaktidega on loodud põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitsmise süsteem. Euroopa Liidu ühtne reguleeriv raamistik loodi aastal 1992. Selle kohaselt hakati registreerima teatavas piirkonnas teatavate tunnustatud tootmisviise kasutavate tootjate toodetud ja spetsifikaadile vastavate põllumajandustoodete ja toiduainete väärtuslikke nimetusi[4].

Samal 1992. aastal loodi traditsiooniliste eritunnuste kava raames traditsioonilise koostise ja traditsioonilisel viisil toodetud traditsioonilise toidu register[5].

Mis puudutab turustamisstandardeid, siis need on kehtestatud paljude peamiselt sektoripõhiste õigusaktidega – nõukogu ja komisjoni määruste ja direktiividega.

Turustamisstandarditega reguleeritavate vabatahtlike kvaliteedimõistetega tagatakse, et tootele lisaväärtust andvaid omadusi ja tootmisviisi iseärasusi kirjeldatavaid mõisteid turul ei kuritarvitata. Lisaks aitavad need mõisted tarbijail hinnata toodete omadusi.

Kooskõla muude poliitikavaldkondadega

Põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika kuulub ühise põllumajanduspoliitika valdkonda. 2013. aasta järgset poliitikat käsitlevas komisjoni hiljutises teatises[6] on loetletud mitu suurt eesmärki, mille hulka kuulub maapiirkondade põllumajandustootmise mitmekesisuse säilitamine ja konkurentsivõime parandamine. Põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika aitab kaasa nende ülesannete täitmisele. Selle poliitikaga aidatakse parandada ELi põllumajanduse konkurentsivõimet, mis omakorda on üks ELi majanduse üldise konkurentsivõime suurendamise olulisematest teguritest. Seega on põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika kooskõlas ka 2020. aasta Euroopat käsitlevas teatises[7] esitatud prioriteetidega.

Käesolev ettepanek on seotud tarbijakaitse- ja teabepoliitika ning väliskaubanduspoliitikaga. See on kooskõlas ka siseturu ja ausa konkurentsi põhimõtetega.

HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

Konsultatsioonid

Palju konsulteeriti sidusrühmadega. Olulisimad arutelud peeti põllumajandustoodete kvaliteedi nõuanderühmas ja rohelise raamatu üle peetud konsultatsioonide raames[8]. Arutelud tipnesid 2009. aasta märtsis peetud kõrgetasemelise konverentsiga, mille korraldas eesistujariik Tšehhi. Ministrite nõukogu esitas oma järeldused[9] teatise kohta 2009. aasta juunis toimunud koosolekul. 2010. aasta märtsis võttis Euroopa Parlament vastu resolutsiooni „Põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika: millist strateegiat kasutada?”[10]. Omas arvamuse esitasid ka Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee[11] (jaanuaris 2010) ning Regioonide Komitee[12] (veebruaris 2010).

Arutelude põhitulemused

Sidusrühmad kiitsid 2009. aasta teatises esitatud suunad üldiselt heaks. Peamised seisukohad olid järgmised:

- Vastu oldi päritolunimetuste ja geograafiliste tunnuste süsteemi lihtsustamisele kaitstud päritolunimetuste kava ja kaitstud geograafiliste tähiste kava ühendamise teel. Enamik sidusrühmi, välja arvatud veini- ja piiritusjookide sektor, pooldasid olemasolevate süsteemide (veini, piiritusjookide, aromatiseeritud veinijookide ning põllumajandustoodete ja toiduainete kavad) ühendamist. Komisjonil soovitati süsteeme muuta veelgi lihtsamaks, selgemaks ja järjekindlamaks ning edendada päritolunimetuste ja geograafiliste tunnuste rahvusvahelist tunnustamist.

- Garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste puhul toetati peaaegu üksmeelselt kava allesjäämist. Eriti rõhutati kava võimalusi ja tähtsust nende toojate jaoks, kelle traditsioonilisi tooteid geograafiliste tähiste kava ei hõlma. Mõned sidusrühmad tegid ettepaneku muuta kava järjekindlamaks ja seda lihtsustada, eeskätt kaotades võimaluse nimi registreerida ilma seda reserveerimata. Päritolunimetuse ja geograafilise tähisega toodete tootjaid esindavad rühmad tegid ettepaneku, et kavad võiksid olla avatud ka sellistele toodetele, mille valmistamisel on kasutatud päritolunimetuse ja geograafilise tähisega tooteid.

- Sidusrühmad pooldasid üldiselt turustamisstandardite lihtsustamist, tootmiskoha märkimist ning vabatahtlike kvaliteedimõistete kava edasiarendamist.

- Esitati ka üleskutse lahendada nende väiketootjate probleemid, kellele päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste ning garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kavas osalemine käib üle jõu.

Mõju hindamine

Pärast 2009. aasta teatise avaldamist ning selle kohta tagasiside saamist viidi läbi kaks hindamist, et selgitada välja teatises osutatud valikuvõimaluste mõju. Hindamine hõlmas päritolunimetusi, geograafilisi tähiseid ning garanteeritud traditsioonilisi eritunnuseid.

Analüüsi tulemusel esitati kaalukaid põhjendusi selle kohta, et geograafiliste tähiste kava peaks olema üleliiduline ning jäeti kõrvale muud võimalused, kuna need ei oleks olnud tõhusad ega tulemuslikud. Kõrvale jäeti näiteks sektori kaas- ja koosreguleerimine, Euroopa tasandil meetmete võtmata jätmine, kaitsmine rahvusvahelise Lissaboni lepingu[13] kaudu, asendamine liikmesriikide tasandil geograafilistest tähistest teatamise kavaga ning kaitse senise ühenduse ühise kaubamärgiga. Mõju hindamise tulemusel selgus, et süsteemi keerukust on võimalik märkimisväärselt vähendada, ühendades põllumajandustoodete ja toiduainete kava ning alkohoolsete jookide kava, säilitades kummagi süsteemi eripärad. Kuid selle valikuvõimaluse puhul võeti arvesse teatavate sidusrühmade vastuseisu.

Hinnaandmete analüüsi tulemusel selgus, et tootjad saavad kaitstud päritolunimetuse (edaspidi „KPN”) ja kaitstud geograafilise tähisega (edaspidi „KGT”) kaupadelt suuremat kasumit kui niisuguse nimetuseta kaupadelt ning et KPN-märgistus võimaldab küsida suuremat hinda kui KGT-märgistus. KPN- ja KGT-tähisega põllumajandustooteid ja toiduaineid müüdi 1997. aastal hulgihindades 14,2 miljardi euro eest (jaehindades umbes 21 miljardi euro eest). Mis puudutab KPN- ja KGT-märgisega toodetega kauplemist siseturul, siis neist umbes 18,4 % turustati väljaspool päritoluliikmesriiki.

Mõjuhinnangus järeldati, et KPN- ja KGT-kavade ühendamine vähendaks KPN-tähisest tulenevat lisaväärtust. Keskkonnamõju uurimisel selgus, et osa KPN- ja KGT-märgisega tooteid on pärit keskkonnaväärtuslikust ekstensiivsest põllumajandustootmise süsteemist. Nende toodete puhul aitab märgistus muuta üldise keskkonnahüve loomist majanduslikult tasuvamaks. Tulevikus analüüsitakse ka võimalust, mille puhul tootjad saaksid asjakohastel juhtudel esitada teavet ka keskkonnatingimuste kohta.

Garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kava puhul analüüsiti kolme valikuvõimalust: mõiste „traditsiooniline” muutmine vabatahtlikuks kvaliteedimõisteks ja praeguse kava hülgamine; ELi tasandil meetmete võtmisest loobumine ning praeguse kava lihtsustamine selliselt, et nimetuse registreerimine oleks võimalik ainult koos selle reserveerimisega. Mõjuhinnangu tulemusel selgus, et GTE-kava hülgamisel kaotaks GTE-märgiste üleliiduline kaitsekava oma majandusliku ja sotsiaalse mõtte. Sidusrühmad ja ELi seadusandjad pidasid seda võimalust vastuvõetamatuks. Lisaks leiti, et nimetusi on terve ühtse turu ulatuses võimalik edukalt kaitsta ainult liidu tasandil. Kuna garanteeritud traditsioonilise eritunnuse (GTE) kava on seni vähe kasutatud, oli ka analüüsiks kasutatavaid andmeid vähe. Juhtumiuuringutest ja ülevaadetest selgus siiski, et GTE-kava avaldab soodsat majanduslikku ja sotsiaalset mõju. See aitab jätkata traditsioonilist tootmist, võimaldab traditsioonilise tootmise puhul teha erandeid hügieenieeskirjadest ning lisaks loob garanteeritud traditsiooniliste eritunnuse registreerimisest tulenev lisaväärtuse suurenemine täiendavaid majanduslikke eeliseid.

Kaitsmata nimetuste puhul aga avaldab selle võimaluse kaotamine ainult väikest majanduslikku ja sotsiaalset mõju, kuna selle asemel saavad riigid ja piirkonnad luua omi kavu, mida mõnes riigis ongi juba tehtud. Seda arvestades ja subsidiaarsuse põhimõttest lähtudes on liidu tasandil meetmete võtmist raske põhjendada.

KPN-, KGT- ja GTE-kavade sotsiaalse mõju analüüsimisel leiti, et need aitavad traditsioonilistel tootmisviisidel edasi kesta, mis on ühtviisi kasulik tootjatele ja tarbijaile.

Samas ilmnes mõjuhinnangutest, et nii geograafiliste tähiste kui ka garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kavas ei osale kuigi palju väiketootjaid , kuigi just neid tuleb käsitada oma tooteid kohapeal müüvate traditsioonilisi tootmisviise kasutavate käsitöönduslike tootjatena. Väiketootjate arvates on Euroopa Liidu kavad raskepärased ning nõuavad kallis kontrollisüsteemis osalemist ja tootespetsifikaatide järgimist. Seetõttu kavatsetakse küsimust veelgi uurida ja analüüsida, et selgitada välja, millised probleemid takistavad väiketootjail liidu kvaliteedikavades osalemist. Analüüside tulemusel võib komisjon teha ettepaneku võtta täiendavaid meetmeid.

Turustamisstandardite mõju hinnati juba 2009. aasta teatise ettevalmistamisel. Nüüd kavatsetakse seda tööd jätkata seoses konkreetsete standardite väljatöötamisega vastavalt volitustele, mille õigusraamistik on loodud määruse (EÜ) nr 1234/2007 Lissaboni lepinguga vastavusse viimise teel.

Mõjuhinnangud on kättesaadavad veebilehel

http://ec.europa.eu/ agriculture/quality/policy/backdocuments-links/index_en.htm

ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

Kavandatud meetmete kokkuvõte

Põllumajandustoodete kvaliteedikavu käsitleva määrusega koondatakse ühtsesse regulatiivraamistikku kolm üksteist täiendavat kava (kaitstud päritolunimetuste, kaitstud geograafiliste tähiste ning garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kavad), mille üle teostab järelevalvet üks ja sama kvaliteedipoliitika komitee. Turustamisstandardeid reguleeritakse eraldi määrusega.

Päritolunimetused ja geograafilised tähised ei kehti veini, aromatiseeritud veinijookide ega piiritusjookide kohta

Käesoleva ettepanekuga jätkatakse ja tugevdatakse põllumajandustoodete ja toiduainete kaitset ega ühendata seda veini, aromatiseeritud veinijookide ja piiritusjookide geograafiliste tähiste kaitsmise kavadega. Kuna veini ja piiritusjookide kavad korraldati ümber alles võrdlemisi hiljuti, jäävad need eraldi kavadeks, kuid selle küsimuse võib tulevikus uuesti läbi vaadata. Enne aga võidakse ühtlustada põllumajandustoodete ja toiduainete ning veini kaitsekavade reeglistikku.

Kavade tugevdamiseks ja lihtsustamiseks nähakse ette peamiselt järgmist:

- sätestatakse nimetuse registreerimist taotlevate rühmade[14] roll ja ülesanded järelevalve, müügiedendus- ja teavitustegevuse valdkonnas;

- suurendatakse registreeritud nimetuste ja liidu sümbolite tähtsust ning täpsustatakse nende tähendust;

- lihtsustatakse nimetuse registreerimise korda;

- muudetakse selgemaks liikmesriikide ja registreerimist taotlevate rühmade rolli registreeritud nimetuste kaitse tagamisel terves liidus ning

- päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste määratlust täpsustatakse vastavalt rahvusvahelistele eeskujudele.

Ettepanekuga muudetakse sujuvamaks pärituolunimetuste ja geograafiliste tähiste registreerimine ja lühendatakse selleks kuluvat aega. Peale selle kõrvaldatakse teatavad õigusprobleemid ja mõisted ühtlustatakse määratlustega, mida on kasutatud hiljuti vastuvõetud veini geograafilisi tähiseid käsitlevas õigusaktis. Selleks et tagada turul olevate toodete spetsifikaadile vastavuse ja tähistamisnõuete täitmine, kehtestatakse ametliku kontrollimise miinimumeeskirjad. Kui tumeda šokolaadi lisamist mitte arvestada, siis määruse kohaldamisala üldiselt ei muutu. See hõlmab inimtoiduks mõeldud põllumajandustooteid ja teatavaid muid tooteid.

Garanteeritud traditsioonilised eritunnused

Ettepaneku kohaselt jäetakse alles Euroopa Liidu garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste nimetuste registreerimise kava, kuid kaotatakse võimalus nimetus registreerida ilma seda reserveerimata. Traditsioonilisi toodeteid populariseerida ilma neid kaitsmata on kõige parem liikmesriigi ja piirkonna tasandil ning pole mingit põhjust seda teha terve Euroopa Liidu tasandil. Euroopa Liidu garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kava uuendatakse ja lihtsustatakse, muutes registreerimist sujuvamaks, lühendades selleks kuluvat aega ning ühtlustades registreerimise korda KPN- ja KGT-kavades ettenähtud registreerimise korraga. Traditsiooniliste eritunnuste kava muudetakse mitmeti, pikendades traditsioonikriteeriumi 50 aastani seniselt 25 aastalt, et parandada kava usaldusväärsust, piirates kava kohaldamisala valmistoidu ja töödeldud toodetega ning lihtsustades oluliselt mõisted ja menetlusi kava mõistetavuse huvides.

Vabatahtlikud kvaliteedimõisted

Ettepaneku kohaselt lisatakse määrusesse vabatahtlikud kvaliteedimõisted. Need sarnanevad kvaliteedikavadega selle poolest, et nende kasutamine on vabatahtlik ning need aitavad põllumajandustootjatel paremini selgitada oma toodete selliseid omadusi ja tunnuseid, mis annavad toodetele lisaväärtust. Vabatahtliku kvaliteedimõiste sisu ei muutu, kuid see hõlmatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu raamistikku.

Selleks et hinnata, millised on mägipiirkonna toodete tootjate probleemid turul olevate toodete märgistamisel, teostatakse täiendavaid uuringuid ja analüüse. Analüüside tulemusel võib komisjon teha ettepaneku võtta uusi meetmeid.

Turustamisstandardid

Arvestades komisjoni teatist põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika kohta ning selle avaldamisele järgnenud arutelu, on selge, et turustamisstandardid aitavad parandada asjaomaste toodete tootmise ja turustamisega seotud majandustingimusi ning kvaliteeti. Juba praegu on turujuhtimismeetmete seas olemas veatute ja standardsete turustuskõlblike toodete miinimumnõuded. Tarbijate kindlustunnet, et ostetava toote puhul on tagatud teatav miinimumkvaliteet, aitaks suurendada ka see, kui miinimumnõuded kehtiksid ka tootestandarditega mittehõlmatud toodete suhtes.

Ettepaneku puhul on arvestatud ka vajadust viia õigusaktid vastavusse Euroopa Liidu toimimise lepinguga. Seetõttu antakse komisjonile volitus töötada välja ja võtta vastu asjakohaseid standardeid.

Uut raamistikku arvestades kehtestatakse kõiki sektoreid hõlmav põllumajandustoodete märgistamise õiguslik alus. See võimaldab komisjonil pärast mõjuanalüüsi teostamist ja igat juhtumit eraldi käsitledes võtta vastu delegeeritud õigusaktid toote märgistusel asjakohasele tootmisepiirkonnale osutamise kohta. See võimaldaks esitada tarbijaile vajalikku teavet ja suurendada läbipaistvust. Esimesena tehakse seda piimandussektoris. Komisjoni kava kohaselt säilitatakse päritolukohale osutamise kohustus neis sektorites, kus see juba kehtib.

Õiguslik alus (vajadusel koos põhjendusega)

Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõige 2; II jaotise puhul ka artikli 118 lõige 1.

Subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtted

Mis puudutab subsidiaarsust , siis päritolunimetuste, geograafilise tähiste, garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste ja vabatahtlike kvaliteedimõistete kavad on ette nähtud selleks, et reserveerida ja kaitsta terves Euroopa Liidus nimetusi ja mõisteid, mis annavad tooteile lisaväärtust. Selle tulemusel ei saa asjaomaseid nimetusi kasutada tootjad, kes ei täida asjakohaseid tingimusi. Kui kaitse kehtiks ainult liikmesriigi tasandil, siis oleks ka mõistete ja nimetuste kaitse liikmesriigiti erinev. See võib tarbijaid eksitada, kahjustada liidusisest kaubandust ja põhjustada ebavõrdseid konkurentsitingimusi kvaliteedinimetuste ja -mõistetega märgistatud toodete turustamisel. Kõnealused õigused toimivad tulemuslikult ja tõhusalt vaid juhul, kui need on kindlaks määratud Euroopa Liidu tasandil. 18 % KPN- ja KGT-kavade raames müüdavatest toodetest turustatakse väljaspool päritoluriiki ja nende toodete puhul saab intellektuaalomandit kaitsta ainult tervet ELi hõlmava kavaga. GTE-kava alusel kaitstava nimetustega kaupadest müüakse peamine osa päritoluriigi turul. Vabatahtliku kvaliteedimõistega on hõlmatud märkimisväärne osa liidu siseturul kaubeldavatest kaupadest. Kui nende puhul kasutatakse erinevaid määratlusi ja tähendusi, kahjustaks see turu toimimist.

Päritolunimetuste, kaitstud geograafiliste tähiste ja garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste puhul kasutatakse terves liidus kehtivaid sümboleid, millega pakutakse teavet iga kava mõtte kohta. Selleks et terve Euroopa Liidu tarbijad hakkaksid sümboleid tunnustama, mis parandaks kava mõistetavust ja soodustaks piiriülest kaubandust kvaliteetkaupadega, tuleks kasutusele võtta terves liidus kehtivad sümbolid.

Päritolunimetuse, kaitstud geograafilise tähise ja garanteeritud traditsioonilise eritunnuse saamiseks esitatud taotluste läbivaatamine ja analüüs ei pea, kui teatavad toimingud välja arvata, toimuma liidu tasandil. Liidu tasandil tuleks hinnata nimetuse terves Euroopa Liidus kaitsmise õiguspärasust, tagada nimetuse seniste kasutajate õigused (eeskätt väljaspool seda riiki, kus esitati taotlus) ja selgitada välja, kas taotlustes esineb ilmseid vigu. Taotluse esialgset põhjalikku analüüsi saab paremini teha liikmesriigis.

Niisuguseid teatavate omadustega toodete märgistamiskavasid, mille puhul ei reserveerita ega kaitsta nimetusi terves Euroopa Liidus, saavad kõige paremini rakendada liikmesriikide ametiasutused. Seetõttu kavatsetakse garanteeritud traditsioonilise eritunnuse kava läbivaatamise tulemusel kaotada võimalus registreerida nimetus ilma seda kaitse alla võtmata.

Vastavalt sööda- ja toidualaseid kontrolle käsitlevale määrusele (EÜ) nr 882/2004 kuulub kavade kontrollimine eeskätt liikmesriigi ametiasutuste pädevusse. Selleks et toiduainetega seotud kavad oleksid usaldusväärsed, tuleb liidu tasandil teostada liikmesriigis teostatava kontrolli järelevalvet kooskõlas nimetatud määruses sätestatud põhimõtetega.

Proportsionaalsust silmas pidades tuleb päritolunimetuste, kaitstud geograafiliste tähiste ja garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kavade raames rangelt kinni pidada tootespetsifikaadist ja osaleda kontrollikavas, mis võib osale tootjatele tunduda koormavana. Sellist kontrolli on siiski vaja teha ja selle tegemine on ka proportsionaalne, kuna teisiti ei ole võimalik tagada kava usaldusväärsust ning anda tarbijaile kindlus, et kava tingimusi jälgitakse. Ilma sellise kindlustundeta aga ei ole põhjust oodata, et tarbija on valmis maksma talle pakutavate kvaliteettoodete eest õiglast hinda. Vabatahtlike kvaliteedinimetuste kava puhul kinnitavad tootjad ise oma toodete vastavust tingimustele. Liikmesriigid kontrollivad seda oma tavapärase põllumajanduskontrolli raames vastavalt riskihinnangule. Kuna selles kavas osalemise tingimused ei ole nii ranged kui päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste kavas osalemise tingimused, on proportsionaalne, et sellises kavas osalemise tingimused on lihtsamad ja kontroll kergem.

Kvaliteedikavadele kuulub oluline koht ühise põllumajanduspoliitika arengustrateegias. Sellega luuakse ja toetatakse Euroopa Liidu põllumajandustootjate võimalusi parandada oma oskusi turustada selliseid kvaliteettooteid, millel on tootmisviisist ning muudest omadustest ja tunnustest tulenev lisaväärtus. On ülioluline, et põllumajandustootjatel oleks võimalik sellistes kavades osaleda. Seega tuleb põllumajandustootjail ühest küljest läbi mõelda, kas nad soovivad võtta endale kava raames kvaliteetoodete turustamisega seotud kohustusi. Teisest küljest aga on kavandatavast poliitikast tervele põllumajandussektorile ja tarbijaile kasu vaid juhul, kui kasvas saab osaleda iga põllumajandustootja, kes seda ise soovib. Seda eesmärki arvestades on proportsionaalne, kui kava rakendamine liikmesriigis kuulub liikmesriigi enda pädevusse.

Õigusakti valik

Käesolev põllumajandustoodete kvaliteedikavasid käsitlev Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse ettepanek asendab nõukogu määrused (EÜ) nr 509/2006 ja (EÜ) nr 510/2006. Sellesse inkorporeeritakse vabatahtlikke kvaliteedimõisteid käsitlevad sätted määrusest (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid[15] , ja direktiivist 2001/110/EÜ mee kohta[16].

Määruse ettepanekuga samal ajal esitatakse ettepanek võtta vastu turustamisstandardeid käsitlev õigusakt, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1234/2007 ja viiakse see kooskõlla Euroopa Liidu toimimise lepinguga.

4. MÕJU EELARVELE

Ükski kõnealune Euroopa Liidu kava ei avalda mõju eelarvele.

Siiski on selge, et komisjonil tuleb hakata etendama tähtsamat rolli kvaliteedikavade nimetuste ja ELi sümbolite kaitsmisel eeskätt kolmandates riikides. Selleks on vaja juurde eelarvevahendeid ja sellekohased andmed on esitatud finantsselgituses.

5. MUU TEAVE: LIHTSUSTAMINE

Kavandatavasse määrusesse on koondatud mitu põllumajandustoodete kvaliteedikava ning vabatahtlike kvaliteedimõistete kava, mis lihtsustab kavade haldamist. Määrusega tagatakse vahendite järjekindlus, mistõttu kavad muutuvad sidusrühmadele arusaadavamaks. Ettepaneku kohaselt muudetakse selgemaks ja lihtsustatakse sätteid, mis mõjutavad liikmeriike, kellele kuulub peamine vastutus kavade rakendamise ja nende kontrollimise eest.

Lihtsustamine seisneb eelkõige järgmises:

- seal, kus võimalik, on kokku koondatud rakendusmenetlusi ja kontrollimist käsitlevad sätted, mis suurendab kavade järjekindlust ja kaotab nende elluviimise korras esinevad erinevused;

- menetlusi on lihtsustatud ja võimaluse korral muudetud sujuvamaks;

- intellektuaalomandi õigusi käsitlevad sätted on muudetud selgemaks;

- lihtsustatud on määratlusi, eriti garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kava määratlusi, et tarbijad neid paremini mõistaksid;

- ette on nähtud üheainsa komitee (kvaliteedipoliitika komitee) loomine kõikide kavad jaoks. See komitee asendab kahte praegust komiteed – päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste komiteed ning garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste komiteed.

Turustamisstandardite valdkonnas tehakse ettepanek muuta määrust (EÜ) nr 1234/2007, et lihtsustada turustamisstandarditega seotud menetlusi ja suurendada läbipaistvust.

2010/0353 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS

põllumajandustoodete kvaliteedikavade kohta

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 2 ja artikli 118 lõiget 1,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[17],

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[18],

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist:

1. Euroopa Liidu põllumajandustootjate tugevus peitub põllumajandustoodete kvaliteedis ja mitmekesisuses, mis annab tootjatele konkurentsieeliseid ning kajastab liidu kultuuri- ja kulinaariapärandit. Euroopa Liidu põllumajandusettevõtjad ja põllumajandustoodete tootjad on oma oskuste ja tahtega hoidnud elus traditsioone, käies samal ajal kaasas tootmisvõtete ja materjalide arenguga.

2. Euroopa Liidu kodanikud ja tarbijad ootavad aina paremaid tooteid ning suureneb ka traditsiooniliste toodete nõudlus. Samas ollakse huvitatud ka Euroopa Liidu põllumajandustootmise mitmekesisuse säilimisest. Seetõttu nõutakse teatavaid kindla eripäraga, eriti teatavast paikkonnast pärit põllumajandustooteid ja toiduaineid.

3. Tootjad omakorda saavad anda mitmekesist ja kvaliteetset toodangut vaid juhul, kui nad saavad piisavat tasu. Sellepärast peab neil olema võimalik teavitada kliente ja tarbijaid oma toodete omadustest ausa konkurentsi tingimustes. Samuti on vaja, et nende tooted oleksid turul õigesti tähistatud.

4. Maapiirkondade majandusele on kasulik, kui tootjaid toetatakse mitmekesise ja kvaliteetse toodangu andmise eest kvaliteedikavade abil. Eriti kasulik on see niisugustele vähemsoodsate tingimustega piirkondadele, kus põllumajandussektori osakaal kogu majanduses on suur. Nende piirkondade puhul toetavad ja täiendavad kvaliteedikavad maaelu arengu poliitikat ning turu- ja sissetulekutoetuste poliitikat ühise põllumajanduspoliitika raames.

5. ELi 2020. aasta poliitikaprioriteedid on esitatud komisjoni teatises „Euroopa 2020. aastal. Aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia”[19]. Prioriteetide hulka kuulub ka üleminek teadmistel ja innovatsioonil põhinevale konkurentsivõimelisele majandusele ning sotsiaalset ja territoriaalset ühtekuuluvust tagavale suure tööhõivega majandusele. Põllumajandustoodete kvaliteedi poliitika peaks andma tootjaile vahendid teatavate omadustega toodete tähistamise ja tutvustamise parandamiseks ning nende kaitsmiseks ebaausa konkurentsi eest.

6. Need mitmesugused täiendavad meetmed, mida on kavas rakendada, peaksid olema kooskõlas subsidiaarsus- ja proportsionaalsuspõhimõttega.

7. Põllumajandustoodete kvaliteedimeetmed on sätestatud järgmistes õigusaktides:

8. nõukogu 10. juuni 1991. aasta määrus (EMÜ) nr 1601/91, millega sätestatakse aromatiseeritud veinide, aromatiseeritud veinijookide ja aromatiseeritud veinikokteilide määratlemise, kirjeldamise ja esitlemise üldeeskirjad[20];

9. nõukogu 20. detsembri 2001. aasta direktiiv 2001/110/EÜ mee kohta,[21] eriti selle artiklis 2;

10. nõukogu 30. jaanuari 2006. aasta määrus (EÜ) nr 247/2006, millega sätestatakse põllumajanduse erimeetmed liidu äärepoolseimate piirkondade jaoks,[22] eriti selle IV jaotise artiklis 14 „Graafiline sümbol”;

11. nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määrus (EÜ) nr 509/2006 põllumajandustoodete ja toidu garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kohta[23];

12. nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määrus (EÜ) nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta[24];

13. nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus),[25] eriti selle II osa II jaotise I peatüki I jaos „Turustuseeskirjad” ning Ia jao I alajaos „Päritolunimetused ja geograafilised tähised”;

14. nõukogu 28. juuni 2007. aasta määrus (EÜ) nr 834/2007 mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise ja määruse (EMÜ) nr 2092/91 kehtetuks tunnistamise kohta[26];

15. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta määrus (EÜ) nr 110/2008 piiritusjookide määratlemise, kirjeldamise, esitlemise, märgistamise ja geograafiliste tähiste kaitse kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 1576/89[27].

16. Põllumajandustoodete ja toidu märgistamine peab toimuma vastavalt üldeeskirjadele, mis on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiiviga 2000/13/EÜ toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta[28].

17. Komisjoni teatises Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika kohta[29] seati esmaeesmärgiks suurendada ELi põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika üldist sidusust ja järjekindlust.

18. Põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste kaval, garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kaval ja vabatahtliku märgistamise eeskirjadel on ühiseid eesmärke ja sätteid.

19. Euroopa Liit on juba mõnda aega püüdnud lihtsustada ühise põllumajanduspoliitika regulatiivset keskkonda. Seda suunda tuleks järgida ka põllumajandustoodete kvaliteedipoliitikat käsitlevate määruste puhul.

20. Teatavad põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika valdkonna määrused on hiljuti läbi vaadatud ja neid ei ole veel täielikult rakendatud. Asjaomaseid meetmeid ei tuleks käesolevasse määrusesse võtta, kuid nende inkorporeerimist võib kaaluda tulevikus, kui õigusaktid on täielikult rakendatud.

21. Lähtudes eespool toodud kaalutlustest tuleks üheksainsaks õigusraamistikuks koondada järgmised sätted:

22. määruste (EÜ) nr 510/2006 ja (EÜ) nr 509/2006 uued ja ajakohastatud sätted;

23. määruste (EÜ) nr 510/2006 ja (EÜ) nr 509/2006 kehtima jäävad sätted;

24. määruse (EÜ) nr 1234/2007 ja direktiivi 2001/110/EÜ sätted vabatahtliku märgistamise eeskirjade kohta.

25. Selguse ja läbipaistvuse huvides tuleks määrused (EÜ) nr 509/2006 ja (EÜ) nr 510/2006 tunnistada kehtetuks ja asendada käesoleva määrusega.

26. Käesoleva määrusega tuleks reguleerida ainult aluslepingu I lisas loetletud inimtoiduks ettenähtud põllumajandustooteid ning selles loetlemata tooteid, mis on tihedalt seotud põllumajandustootmise ja maamajandusega.

27. Käesolevas määruses sätestatud eeskirju tuleks kohaldada nii, et see ei mõjuta neid liidu õigusakte, mis käsitlevad veine, aromatiseeritud veine, piiritusjooke, mahepõllundustooteid ega äärepoolseimaid piirkondi.

28. Päritolunimetus ja geograafiline tähis tuleks anda ainult sellisele tootele ja toidule, mille omaduste ja geograafilise päritolu vahel on olemas sisemine seos. Asjaolu, et varasem kava hõlmas ainult teatavaid šokolaadi- ja kondiitritoodete liike, on puudus, mis tuleb kõrvaldada.

29. Päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid kaitstakse, et põllumajandusettevõtjad ja tootjad saaksid oma toodete eest nende omadustele vastavat tasu ning et neil oleks võimalik esitada teatava piirkonna eriomaduste kohta teavet, mille alusel tarbija saab teha põhjendatud ostuotsuse.

30. Kaitstud nimetustega seotud intellektuaalomandi õiguste ühetaoline kaitse kogu liidus on eesmärk, mida saab paremini tagada liidu tasandil.

31. Liidu päritolunimetused ja geograafilised tähised kantakse kaitse-eeskirjade kohaselt registrisse, et võimaldada neil areneda, arvestades, et kõnealuste eeskirjadega luuakse ühtne lähenemisviis, millega tagatakse selliselt tähistatud toodete tootjatele võrdsed konkurentsitingimused ja suurendatakse toodete usaldusväärsust tarbijate silmis. Käesoleva määrusega tuleks arendada päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitset liidu tasandil.

32. Vastavalt kogemustele, mis on saadud nõukogu 14. juuli 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2081/1992 põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta[30] ja määruse (EÜ) nr 510/2006 rakendamisest, tuleks lahendada teatavad probleemid, lihtsustada ja muuta selgemaks teatavaid eeskirju ning muuta sujuvamaks teatavaid käesoleva kavaga ettenähtud menetlusi.

33. Vastavalt praegusele tavale tuleks määratleda ja säilitada kaks vahendit, millega saab toodet seostada tema geograafilise päritoluga: kaitstud päritolunimetus ja kaitstud geograafiline tähis. Osutatud vahendite aluspõhimõtted peaksid jääma kehtima, kuid mõningaid määratlusi tuleks muuta, et viia need vastavusse intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingus sätestatud kaitstud geograafiline tähise määratlusega ning et neid lihtsustada, et ettevõtjad neist paremini aru saaksid.

34. Geograafilist tähist kandev põllumajandustoode ja toit peavad vastama teatavatele spetsifikaadis esitatud tingimustele.

35. Selleks et päritolunimetused ja geograafilised tähised oleksid kaitstud kõikides liikmesriikides, tuleks need registreerida üksnes liidu tasandil. Liikmesriikidel peaks olema õigus võtta tooteid riigi kaitse alla alates liidu tasandil registreerimise taotluse esitamise päevast, nii et see ei mõjuta kaubandust liikmesriikide vahel ega kolmandate riikidega. Käesoleva määrusega võimaldatavat kaitset, mis eeldab registreerimist, tuleks pakkuda ka kolmandate riikide kaitstud päritolunimetustele ja kaitstud geograafilistele tähistele, mis vastavad kehtestatud kriteeriumidele ning mida kaitstakse nende päritolumaal.

36. Liidu registreerimismenetlus peaks võimaldama igas liikmesriigis, mis ei ole taotluse esitanud liikmesriik, ja kolmandas riigis õigustatud huvi omaval füüsilisel ja juriidilisel isikul kasutada oma õigusi vastuväite esitamise kaudu.

37. Kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse tehtud kandest peaksid teavet saama ka asjaomasel alal tegutsevad isikud ja tarbijad.

38. Liit peab oma kaubanduspartneritega läbirääkimisi rahvusvaheliste lepingute üle, mis hõlmavad ka päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitsmist. Selleks et pakkuda avalikkusele hõlpsamini kättesaadavat teavet sel viisil kaitstud nimetuste kohta, eriti aga kõnealuste nimetuste kaitseks ja nende kasutamise kontrollimiseks, võib need kanda kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse. Sellised nimetused tuleks kanda registrisse kaitstud geograafilise tähisena, välja arvatud juhul, kui need on eespool nimetatud lepingutes määratletud kaitstud päritolunimetusena.

39. Kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste laadi silmas pidades tuleks nende tähistamiseks kehtestada erinõuded, mille alusel tootjad kasutavad pakendil asjakohaseid liidu sümboleid ja tähiseid. Selliste sümbolite või tähiste kasutamine tuleks liidu nimetuste puhul teha kohustuslikuks, ühelt poolt selleks, et tarbijatele seda liiki tooteid ja nendega seotud tagatisi paremini tutvustada, ning teiselt poolt selleks, et võimaldada neid tooteid kontrolli lihtsustamiseks turul paremini ära tunda. Vastavalt maailma kaubandusorganisatsiooni nõuetele peaks kolmanda riigi geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste puhul selliste sümbolite või märgete kasutamine olema vabatahtlik.

40. Registrisse kantud nimetused peaksid olema kaitstud, et tagada nende aus kasutamine ja vältida tarbijate eksitamise võimalust. Lisaks tuleks selgitada geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse tagamise vahendeid, eelkõige tootjarühmade ja liikmesriikide pädevate asutuste rolli.

41. Sätestada tuleks konkreetsed erandid, millega võimaldatakse teatava aja jooksul kasutada registreeritud nimetust koos muude nimetustega. Need sätted peavad olema lihtsad ja selged. Teatavatel juhtudel võib kehtestada kuni kümneaastase tähtajaga erandi, et ületada ajutised raskused, mis takistavad saavutamast lõppeesmärki, mille kohaselt peavad kehtestatud nõudeid järgima kõik tootjad.

42. Selgelt tuleks sätestada käesoleva määruse alusel pakutava kaitse ulatus, eeskätt arvestades liidus uute kaubamärkide registreerimise piiranguid, mis tulenevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivist 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta[31] ja mis on kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registreerimise korraga vastuolus samamoodi, nagu uute kaubamärkide liidu tasandil registreerimise korraga. Selgitamist vajavad ka sätted, mis on seotud intellektuaalomandõiguste, eriti kaitstud päritolunimetuse ja kaitstud geograafilise tähisena registreeritud kaubamärkide ja homonüümsete nimetuste seniste omanikega.

43. Selleks et muuta kaitse kindlamaks ning ühtlustada seda veinisektoris pakutava kaitsega, tuleks geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitset laiendada nii, et see hõlmaks kaupade registreeritud nimetuste väärkasutust, imiteerimist ja seoste tekitamist.

44. Käesoleva määruse jõustumise ajaks määruse (EÜ) nr 510/2006 alusel juba registreeritud nimetustele laieneb käesoleva määrusega sätestatud kaitse ning need kantakse registrisse automaatselt.

45. Garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste eesmärk on aidata traditsiooniliste toodete tootjail tarbijaile paremini selgitada oma toodete selliseid omadusi, mis annavad neile lisaväärtust. Arvestades aga, et registreeritud on ainult mõned nimetused, ei ole garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kava võimalusi kuigi palju kasutatud. Seetõttu tuleks asjakohaseid sätteid parandada ning muuta neid selgemaks ja otstarbekamaks, et kava oleks tulevastele kasutajatele arusaadavam, hõlpsamini kasutatav ja huvitavam.

46. Senises kavas oli ette nähtud võimalus kauba tähistamiseks kasutatav nimetus registreerida ilma seda liidu tasandil reserveerimata. Kuna sidusrühmadele ei olnud niisugune võimalus eriti mõistetav ning kuna traditsiooniliste toodete tähistamist on parem korraldada liikmesriigi ja piirkonna tasandil vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele, tuleks see võimalus hüljata. Saadud kogemusest lähtudes peaks kava hõlmama ainult nimetuste reserveerimist terve liidu tasandil.

47. Selleks et tagada, et kõneluse kava raames registreeritaks vaid tõendatud traditsiooniga tooteid, tuleks läbi vaadata registreerimiskriteeriumid ja -tingimused, eriti aga märke „traditsiooniline” määratlus. Viimast tuleks muuta nii, et see hõlmaks vaid väga pika aja jooksul toodetud tooteid. Selleks et paremini kaitsta liidu kulinaariapärandit, peaks garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kava olema suunatud eelkõige valmistoidule ja töödeldud toodetele.

48. Selleks et garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kava oleks järjekindel ning et sellest peetaks kinni, peaks asjaomaste tootespetsifikaatide kehtestamine olema tootjarühmade endi ülesanne. Garanteeritud traditsioonilist eritunnust peaks olema võimalik registreerida ka kolmandate riikide tootjatel.

49. Selleks et garanteeritud traditsioonilise eritunnuse saaks reserveerida, peaks see olema liidu tasandil registreeritud. Registrisse tehtud kanne peaks andma ka teavet asjaomases valdkonnas tegutsevatele isikutele ja tarbijatele.

50. Selleks et vältida ebaõiglase konkurentsi tekkimist, peaks igal tootjal, sealhulgas kolmanda riigi tootjal, olema võimalik kasutada registreeritud nimetust ja vajaduse korral ka ELi garanteeritud traditsioonilise eritunnuse sümbolit, tingimusel et toode vastab spetsifikaadile ja tootja osaleb kontrollisüsteemis.

51. Selleks et vältida registreeritud nimetuste väärkasutamist ja tarbijate eksitamist, peaks registreeritud nimetuste kasutamisõigus olema reserveeritud.

52. Nende nimetuste suhtes, mis on käesoleva määruse jõustumise ajaks juba registreeritud määruse (EÜ) nr 509/2006 alusel ning mis ei kuulu käesoleva määrus reguleerimisalasse, kohaldatakse üleminekuperioodil nimetatud määruses sätestatud kasutustingimusi.

53. Ette tuleks näha ka üleminekumeetmed, mida kohaldatakse enne käesoleva määruse jõustumist komisjonile esitatud registreerimistaotluste suhtes.

54. Turustamisstandardite puhul tuleks selgelt eristada turu ühise korralduse õigusaktidega kehtestatud kohustuslikke eeskirju ja vabatahtlikke kvaliteedimõisteid. Kvaliteedikavade süsteemi peaksid kuuluma kumbagi laadi eeskirjad. Vabatahtlikud kvaliteedimõisted peaksid ka edaspidi aitama saavutada turustamisstandardite eesmärke, mistõttu neid tuleks kohaldada üksnes aluslepingu I lisasse kantud toodete suhtes.

55. Käesoleva määruse eesmärke arvesse võttes ja selguse huvides peaks käesolev määrus hõlmama ka vabatahtlikke kvaliteedimõisteid.

56. Selleks et toote eriomadusi ja -tunnuseid kirjeldavate vabatahtlike kvaliteedimõistete süsteem oleks järjekindel, tuleks komisjonile anda õigus delegeeritud õigusaktidega reserveerida uusi märkeid, muuta reserveeritud märkega hõlmatud toodete loetelu, muuta reserveeritud märke kasutustingimusi ning reserveeritud märge tühistada.

57. Geograafiliste tähiste ja garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste lisaväärtus seisneb tarbija usalduses, mis on põhjendatud vaid juhul, kui on olemas tõhus tõendamise ja kontrolli süsteem. Kõnealuste kvaliteedikavade suhtes tuleks teostada järelevalvet ametliku kontrollisüsteemi abil vastavalt põhimõtetele, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruses (EÜ) nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks[32]. Ametlik kontrollisüsteem peaks sisaldama kõikide tootmis-, töötlemis- ja jaotusetappide kontrollimist. Selleks et liikmesriikidel oleks määrust (EÜ) nr 882/2004 geograafiliste tähiste ja garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste suhtes parem rakendada, on käesolevas määruses esitatud viited selle määruse asjakohastele sätetele.

58. Selleks et tarbija võiks kindel olla, et tootel on geograafilise tähise ja garanteeritud traditsioonilise eritunnuse kohased eriomadused, tuleks ettevõtjate suhtes kehtestada tootespetsifikaatide järgimise kontrollimise süsteem.

59. Selleks et tagada kontrolli erapooletus ja tõhusus, peaksid pädevad asutused vastama teatavatele toimimiskriteeriumidele. Ette tuleks näha sätted, millega kontrolliorganitele antakse õigus täita teatavaid kontrolliülesandeid.

60. Kontrolliorganite töö peaks lähtuma Euroopa Standardikomitee (CEN) väljatöötatud Euroopa standarditest (EN-standardid) ja Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni (ISO) standarditest. Samu standardeid tuleks kasutada kontrolliorganite akrediteerimisel. Akrediteerimine tuleks läbi viia vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määrusele (EÜ) nr 765/2008, millega sätestatakse akrediteerimise ja turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega[33].

61. Mitmeaastastes kontrollikavades ja aastaaruannetes, mille liikmesriigid koostavad vastavalt määrusele (EÜ) nr 882/2004, tuleks esitada ülevaade geograafiliste tähiste ja garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kontrollimisest.

62. Liikmesriikidel peaks olema lubatud võtta tasu kulude katmiseks.

63. Selgemaks tuleks muuta üldnimetuste kasutamise eeskirju, et selliseid üldnimetusi, mis on sarnased kaitstud nimetusele või mõistele või moodustavad kaitstud nimetuse või mõiste osa, saaks ka tulevikus kasutada üldmõistetena.

64. Kaubamärgi ja geograafilise tähise ning päritolunimetuse vanemuse kindlaksmääramise kuupäevana tuleks sätestada kaubamärgi liidus või liikmesriigis registreerimise taotluse esitamise kuupäev ja päritolunimetuse või geograafilise tähise kaitsmiseks esitatud taotluse komisjonile esitamise kuupäev.

65. Sätteid, millega reguleeritakse päritolunimetuse ja geograafilise tähise registreerimisest keeldumist ning nende üheaegset esinemist konflikti korral varasema kaubamärgiga, tuleks kohaldada jätkuvalt.

66. Päritolunimetuse ja geograafilise tähise kaitse sätestatud ulatusega tuleks vastavusse viia kriteeriumid, mille alusel keeldutakse järgmiste kaubamärkide registreerimisest või mille alusel tühistatakse varem registreeritud päritolunimetuse või geograafilise tähisega vastuolus olev kaubamärk.

67. Intellektuaalomandi õiguste kehtestamise süsteeme käsitlevad sätted, eriti päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kvaliteedikavade raames ja kaubamärgiseaduse alusel kehtestatud kaitsesätted peaksid vabatahtlike reserveeritud märgete ning vabatahtlike kvaliteedimõistete puhul olema ülimuslikud garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kvaliteedikavade raames reserveeritud nimetuste, tähiste ja sümbolite suhtes.

68. Rühmade rolli tuleks täpsustada ja see tuleks muuta ametlikuks. Rühmad on peaosalised päritolunimetuste, geograafiliste tähiste ja garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste taotlemisel, muutmisel ja tühistamisel. Rühm võib tegeleda ka registreeritud nimetuste kaitse jõustamise järelevalve, toodete spetsifikaadile vastavuse kontrollimise, registreeritud nimetuse populariseerimise ja selle kohta teabe levitamise ning registreeritud nimetuse väärtuse ja kvaliteedikavade tõhususe suurendamisega. Niisugune tegevus ei tohiks põhjustada ega soodustada aluslepingu artiklitega 101 ja 102 vastuolus olevat konkurentsivastast tegevust.

69. Selleks et tagada registreeritud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste ning garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste vastavus käesolevas määruses sätestatud tingimustele, peaksid taotlusi hindama asjaomase liikmesriigi ametiasutused, lähtudes ühistest miinimumsätetest, mis hõlmavad ka siseriiklikku vastuväidete esitamise menetlust. Selleks et tagada, et liidu õigusaktides ei ole ilmseid vigu ning et arvesse võetaks ka teiste riikide sidusrühmade huvisid, tuleb komisjonil registreerimistaotlused hoolikalt läbi vaadata.

70. Käesolevas määruses sätestatud tingimustele vastavaid kaitstud päritolunimetusi, geograafilisi tähiseid ning garanteeritud traditsioonilisi eritunnuseid peaks olema võimalik registreerida ka kolmandatest riikidest pärit toodete puhul.

71. Kvaliteedikavas osalemist väljendavad sümbolid, tähised ja lühendid ning nendest tulenevad üleliidulised õigused peaksid olema kaitstud nii liidus kui ka kolmandates riikides, et tagada, et neid sümboleid, tähiseid ja lühendeid kasutatakse ainult algupäraste toodete puhul ning et tarbijaid ei eksitataks toodete omaduste suhtes. Tõhusa kaitse tagamiseks peaks komisjonil olema piisavalt tsentraliseeritud eelarvevahendeid vastavalt nõukogu 20. septembri 2005. aasta määrusele (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta[34] ja nõukogu 21. juuni 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1290/2005 (ühise põllumajanduspoliitika finantseerimise kohta)[35] artiklile 5.

72. Kaitstud päritolunimetuste, kaitstud geograafiliste tähiste ning garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste registreerimist, sealhulgas taotluse läbivaatamist ja vastuväidete esitamist, eriti aga otsustamist, tuleks kiirendada ja parandada. Registreerimisotsuse tegemine tuleks anda komisjoni pädevusse, keda teatavatel juhtudel aitavad liikmesriigid. Kehtestada tuleks tootespetsifikaadi registreerimisjärgse muutmise ja registreeritud nimetuste tühistamise kord, millest lähtutakse eriti juhul, kui enam ei ole tagatud tootespetsifikaadist kinnipidamine või kui nimetust enam turul ei kasutata.

73. Komisjonil peaks ELi toimimise lepingu artikli 290 kohaselt olema õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et täiendada või muuta määruse teatavaid mitteolemuslikke osi. Tuleks kindlaks määrata sellised osad, mida komisjonil on õigus muuta, samuti tingimused, mille alusel selline delegeerimine peab toimuma.

74. Määruse ühetaolise kohaldamise tagamiseks tuleks komisjonile anda õigus võtta vastu rakendusakte aluslepingu artikli 291 kohaselt. Kui ei ole selgelt sätestatud teisiti, peaks komisjon kõnealused rakendusaktid vastu võtma kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu [...] määrusega (EL) nr XX/XXXX [...][36],

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I jaotis

SISSEJUHTAVAD SÄTTED

Artikkel 1 Teema

75. Käesoleva määrusega aidatakse põllumajandustoodete tootjail teavitada ostjaid ja tarbijaid oma toodete ja põllumajandustootmise omadustest, et tagada:

76. ausad konkurentsitingimused neile põllumajandusettevõtjaile ja põllumajandustoodete tootjaile, kelle toodetel on omadusi ja tunnuseid, mis annavad tootele lisaväärtust;

77. tarbijaile usaldusväärse teabe andmine selliste toodete kohta;

78. intellektuaalomandiõigustest kinnipidamine ja

79. siseturu nõuetekohane toimimine.

Määruses sätestatud meetmetega aidatakse saavutada põllumajanduspoliitika eesmärke, soodustades põllumajandust ja toodete töötlemist ning kvaliteettoodangut andvaid põllumajandustootmise süsteeme.

2. Määrusega võetakse kasutusele kvaliteedikavad, millega määratakse kindlaks ja vajaduse korral kaitstakse nimetusi ja mõisteid, millega tähistatakse või kirjeldatakse selliseid põllumajandustooteid, millel on:

a) tootele lisaväärtust andvaid omadusi ja

b) tootele lisaväärtust andvaid tunnuseid, mis tulenevad tootmismeetodi eripärast või tootmis- või turustuskohast.

Artikkel 2 Reguleerimisala

1. Määrust kohaldatakse aluslepingu I lisas loetletud inimtoiduks ettenähtud põllumajandustoodete ning käesoleva määruse I lisas loetletud muude toodete suhtes selles lisas sätestatud ulatuses.

Käesoleva määruse III lisas sätestatud kvaliteedikava ei kohaldata töötlemata põllumajandustoodete suhtes.

Komisjon võib delegeeritud õigusaktiga muuta käesoleva määruse I lisa, et tagada, et käesoleva määrusega hõlmatud tooted on tihedalt seotud põllumajandustoodete ja maaeluga.

2. Määrust ei kohaldata viinamarjasaaduste (välja arvatud veiniäädikas), piiritusjookide ega aromatiseeritud veinide suhtes.

3. Määruse kohaldamine ei piira toote turuleviimist, siseturu ühtset korraldust ega toidu märgistamist käsitlevate liidu erisätete kohaldamist.

4. Käesoleva määrusega kasutusele võetud kvaliteedikavade suhtes ei kohaldata Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/34/EÜ[37].

Artikkel 3 Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

(1) „kvaliteedikava” – II, III ja IV jaotise alusel kasutusele võetud kava;

(2) „rühm” – ühe ja sama tootega tegelevate tootjate või töötlejate ühendus, sõltumata selle õiguslikust vormist ja koosseisust;

(3) „traditsiooniline” – tõendatud kasutamine siseriiklikul turul piisavalt pika aja jooksul, mil vahetuvad põlvkonnad; selline ajavahemik peaks olema tavaliselt [kahe inimpõlve] pikkuseks peetav ajavahemik, vähemalt 50 aastat;

(4) „märgistus” – termin, mis on määratletud direktiivi 2000/13/EÜ artikli 1 lõikes 3.

(5) „eripära” – toote omadus ja tootmise iseärasus, mille tõttu toode erineb selgelt teistest samaliigilistest toodetest;

(6) „üldmõiste” – liidus toote üldnimetusena kasutatav mõiste, mis sisaldab selle koha, piirkonna või riigi nime, kus seda toodet algselt tootma hakati.

II jaotis

KAITSTUD PÄRITOLUNIMETUSED JA KAITSTUD GEOGRAAFILISED TÄHISED

Artikkel 4 Eesmärk

Kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste kava eesmärk on aidata ühe geograafilise piirkonna tootjail:

a) saada oma toodete eest nende omadustele vastavat tasu;

b) tagada terves Euroopa Liidus nimetustele ühetaoline kaitse intellektuaalomandiõiguse vormis;

c) selgitada tarbijaile paremini toodete niisuguseid omadusi, mis annavad neile lisaväärtust.

Artikkel 5 Päritolunimetuse ja geograafilise tähise määratlus

1. Käesolevas jaotises kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) „päritolunimetus” – nimetus, mis osutab sellele, et:

i) toode on pärit teatavast kohast, piirkonnast ja erandjuhul ka riigist,

ii) toote omadused ja tunnused tulenevad peamiselt või eranditult teatavast geograafilisest keskkonnast ning selle iseloomulikest looduslikest ja inimteguritest ning

iii) kogu toote valmistamine toimub nimetuses osutatud geograafilises piirkonnas;

b) „geograafiline tähis” – nimetus, mis osutab sellele, et:

i) toode on pärit teatavast kohast, piirkonnast või riigist,

ii) toote eriline omadus, maine või muu tunnus tuleneb eeskätt tema geograafilisest päritolust;

iii) vähemalt üks tootmisetappidest toimub nimetuses osutatud geograafilises piirkonnas.

2. Olenemata lõike 1 punktist a käsitletakse teatavat nimetust päritolunimetusena, kui asjaomase toote tooraine pärineb geograafilisest piirkonnast, mis on suurem kui piirkond, millele osutab nimetus, või erineb sellest, tingimusel et:

a) tooraine tootmispiirkond on määratletud;

b) kehtestatud on tooraine tootmise tingimused ning

c) punktis b sätestatud tingimuste täitmise tagamiseks on olemas kontrollisüsteem.

Kõnealused nimetused peavad olema päritolumaal olnud päritolunimetusena tunnustatud enne 1. maid 2004.

3. Teatavate sektorite või piirkondade eripära arvessevõtmiseks võib komisjon delegeeritud õigusaktiga kehtestada piiranguid ja erandeid tootmisetappide teatavates geograafilistes piirkondades teostamise ja toorme päritolu suhtes.

Artikkel 6 Üldnimetus ning selle vastuolu taimesortide ja loomatõugude nimetuste ning homonüümide ja kaubamärkidega

1. Üldnimetuseks muutunud nimetust ei registreerita kaitstud päritolunimetuse ega kaitstud geograafilise tähisena.

2. Nimetust ei saa registreerida päritolunimetuse ega geograafilise tähisena, kui see on vastuolus taimesordi või loomatõu nimetusega ning võib jätta tarbijaile vale mulje toote päritolust.

3. Artikli 11 alusel loodud registrisse kantud nimetusega täielikult või osaliselt homonüümse nimetuse võib registreerida tingimusel, et hiljem registreeritud homonüümi ja registris juba esineva nimetuse kasutustingimused ja kujutis on tegelikus kasutuses piisavalt eristatavad, et tarbijat mitte eksitada.

4. Registreerimiseks esitatud päritolunimetust ja geograafilist tähist ei registreerita, kui päritolunimetuse või geograafilise tähisena registreerimise korral võib tarbijale jääda ekslik mulje, et tegemist on mõne teise tootega, arvestades asjaomase kaubamärgi mainet ja tuntust ning selle kasutuses olemise aega.

Artikkel 7 Tootespetsifikaat

1. Kaitstud päritolunimetuse ja kaitstud geograafilise tähise kasutamiseks peab asjaomane toode vastama tootespetsifikaadile, milles on esitatud vähemalt järgmine teave:

a) päritolunimetus või geograafilise tähisena kaitstav nimetus;

b) toote, sealhulgas vajaduse korral tooraine kirjeldus ning toote peamised füüsikalised, keemilised, mikrobioloogilised ja organoleptilised omadused;

c) geograafilise piirkonna määratlus ja vajaduse korral üksikasjad, mis osutavad artikli 5 lõikes 2 ette nähtud nõuete täitmisele;

d) tõendid selle kohta, et toode pärineb artikli 5 lõike 1 punktis a või punktis b nimetatud geograafilisest piirkonnast;

e) toote saamismeetodi ning algupäraste ja muutumatute kohalike meetodite kirjeldus ning vajaduse korral ka pakendamisega seotud asjaolud, kui taotlejarühm seda vajalikuks peab ja põhjendab, miks pakendamine peab kvaliteedi säilitamiseks, ehtsa päritolu või kontrolli tagamiseks toimuma sellessamas geograafilises piirkonnas;

f) asjaolud, mis tõendavad:

i) toote omaduste ja tunnuste ning artikli 5 lõike 1 punktis a osutatud geograafilise keskkonna vahelist seost või

ii) põllumajandustoote või toidu eriliste omaduste, maine ja muude tunnuste ning artikli 5 lõike 1 punktis b osutatud geograafilise päritolu vahelist seost;

g) tootespetsifikaatide tingimuste täitmist kontrollivate asutuste või organite nimi ja aadress vastavalt artiklile 34 ning nende ülesanded;

h) kõnealuse toote märgistamise erinõuded.

3. Selleks et tagada, et tootespetsifikaadis esitatakse selge ja sisutihe teave, võib komisjon delegeeritud õigusaktiga kehtesta täiendavad eeskirjad tootespetsifikaadi sisu kohta.

Artikkel 8 Registreerimistaotluse sisu

1. Artikli 46 lõigetes 2 ja 5 osutatud päritolunimetuse ja geograafiline tähise registreerimistaotluses esitatakse vähemalt järgmine teave:

a) taotlejate rühma nimi ja aadress;

b) artiklis 7 sätestatud tootespetsifikaat;

c) koonddokument, mis sisaldab järgmist:

i) tootespetsifikaadi põhielemendid: toote nimetus ja kirjeldus, sealhulgas vajaduse korral pakendamisele ja märgistamisele kohaldatavad erieeskirjad ning geograafilise piirkonna kokkuvõtlik määratlus;

ii) kirjeldus, mis selgitab toote seost geograafilise piirkonna või geograafilise päritoluga artikli 5 lõike 1 punkti a või b tähenduses, sealhulgas vajaduse korral seda seost tõendavad toote- või valmistamismeetodi kirjelduse osad.

Artikli 46 lõikes 5 osutatud taotluses esitatakse ka tõendid selle kohta, et päritoluriigis on tootenimetus kaitstud.

2. Artikli 46 lõikes 4 osutatud taotlustoimik sisaldab järgmist teavet:

a) taotlejate rühma nimi ja aadress;

b) lõike 1 punktis c osutatud koonddokument;

c) liikmesriigi kinnitus, et tema hinnangul vastab taotlejarühma esitatud positiivseks tunnistatud taotlus käesolevale määrusele ning selle alusel vastu võetud sätetele;

d) tootespetsifikaadi ilmumisandmed.

Liikmesriik tagab artikli 46 lõike 4 kohase pooldava otsuse aluseks oleva tootespetsifikaadi versiooni avaldamise ning kindlustab sellele juurdepääsu elektroonilisel teel.

Artikkel 9 Liikmesriigi pakutav ajutine kaitse

Liikmesriik võib pärast taotluse komisjonile esitamist kohaldada nimetuse suhtes ajutist siseriiklikku kaitset vastavalt käesolevale määrusele.

Ajutine siseriiklik kaitse lakkab alates käesoleva määruse kohase registreerimisotsuse vastuvõtmise või taotluse tagasivõtmise kuupäevast.

Juhul kui nimetust vastavalt käesolevale määrusele ei registreerita, vastutab ajutise siseriikliku kaitse tagajärgede eest ainult asjaomane liikmesriik.

Liikmesriikide poolt esimese lõigu kohaselt võetud meetmetel on üksnes siseriiklik mõju ja need ei tohi mõjutada liidusisest ega rahvusvahelist kaubavahetust.

Artikkel 10 Vastuväite esitamise alused

1. Komisjon võtab artikli 48 lõike 1 esimeses lõigus osutatud vastuväite vastu üksnes selleks ettenähtud tähtaja jooksul ja tingimusel, et:

a) artiklis 5 osutatud tingimused on täitmata;

b) nimetuse registreerimine on vastuolus artikli 6 lõigetega 2 ja 3,

c) nimetuse registreerimine kahjustab täielikult või osaliselt samasugust nimetust, kaubamärki või tooteid, mida on õiguspäraselt turustatud vähemalt viis aastat enne artikli 47 lõike 2 punktis a ettenähtud avaldamise kuupäeva või

d) selles on esitatud asjaolusid, millest võib järeldada, et nimetus, mille registreerimist taotletakse, on üldnimetus.

2. Vastuväite esitamise aluste hindamisel peetakse silmas tervet Euroopa Liitu.

Artikkel 11 Kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste register

1. Komisjon loob rakendusaktidega, ilma artiklis 54 osutatud komitee abita, käesoleva kava kohaselt kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registri ning ajakohastab seda. Register on avalik.

2. Registrisse võib kanda kolmandate riikide toodete päritolunimetused ja geograafilised tähised, mida liidus kaitstakse liidu osalusel sõlmitud rahvusvahelise lepingu kohaselt. Sellised nimetused kantakse registrisse kaitstud geograafilise tähisena, välja arvatud juhul, kui need on lepingutes määratletud kaitstud päritolunimetusena.

3. Komisjon võib rakendusaktidega, ilma artiklis 54 osutatud komitee abita, kehtestada registri vormi ja sisu.

Artikkel 12 Nimetused, sümbolid ja tähised

1. Kaitstud päritolunimetusi ja kaitstud geograafilisi tähiseid võivad kasutada kõik ettevõtjad, kes turustavad tootespetsifikaadile vastavaid tooteid.

2. Võetakse kasutusele liidu kaitstud päritolunimetuse ja kaitstud geograafilise tähise sümbol.

3. Käesolevas määruses sätestatud korras registreeritud kaitstud päritolunimetuse või kaitstud geograafilise tähise all turustatavate liidust pärit toodete märgistusel peab olema märge „kaitstud päritolunimetus” või „kaitstud geograafiline tähis” või neile vastav liidu sümbol. Märgistusel võivad lisaks olla lühendid „KPN” või „KGT”.

4. Lõikes 3 osutatud märked ning nendega seotud liidu sümbolid võib kanda selliste kolmandatest riikidest pärit toodete märgistusele, mida turustatakse registrisse kantud nimetuse all.

5. Selleks et anda tarbijaile vajalikku teavet, kehtestab komisjon delegeeritud õigusaktidega liidu sümbolite tehnilised nõuded ning kaitstud päritolunimetuse ja kaitstud geograafilisi tähise all turustatavate toodete märgistust, sealhulgas keeleversioone käsitlevad eeskirjad.

Artikkel 13 Kaitse

1. Registreeritud nimetusi kaitstakse:

a) nende otsese või kaudse kaubanduslikul eesmärgil kasutamise eest selliste registreerimisega hõlmamata toodete puhul, mis on võrreldavad asjaomase nimetuse all registreeritud toodetega või mille puhul kasutatakse ära kaitstud nimetuse mainet;

b) väärkasutuse, imiteerimise või seoste tekitamise eest ka siis, kui toote või teenuse tegelik päritolu on näidatud või kui kaitstud nimetus on tõlgitud või sellele on lisatud väljend „liik”, „stiil”, „meetod”, „toodetud nagu”, „imitatsioon” või muu samalaadne väljend;

c) toote lähtekohta, päritolu, laadi või olulisi omadusi käsitlevate muude valede või eksitavate märgete eest, mis esitatakse asjaomase toote sise- või välispakendil, reklaammaterjalides ja asjaomase tootega seotud dokumentides, ning selliste pakendite kasutamise eest, mis võivad jätta vale mulje toote päritolust;

d) mis tahes muu tegevuse eest, mis võib tarbijale jätta vale mulje toote tegeliku päritolu kohta.

Kui kaitstud päritolunimetus või kaitstud geograafiline tähis sisaldab sellise toote nimetust, mida peetakse üldnimetuseks, ei ole selle üldnimetuse kasutamine vastuolus esimese lõigu punktidega a ega b.

2. Kaitstud päritolunimetust ega kaitstud geograafilist tähist ei või muuta üldnimetuseks.

3. Eeskätt artikli 42 punktis a osutatud tootjarühmade taotlusel võtavad liikmesriigid vajalikke haldus- ja kohtumeetmeid, et hoida ära ja lõpetada kaitstud päritolunimetuse ja kaitstud geograafilise tähise lõikes 1 osutatud ebaseaduslik kasutamine.

Artikkel 14 Kaubamärgi, päritolunimetuse ja geograafilise tähise vaheline seos

1. Kaubamärki, mille kasutamine on vastuolus artikliga 13 ja mida taotletakse sama liiki tootele, millel on juba käesoleva määruse kohaselt registreeritud päritolunimetus või geograafiline tähis, ei registreerita, kui kaubamärgi registreerimise taotlus esitatakse komisjonile pärast registreerimistaotluse esitamise kuupäeva.

Esimese lõigu sätteid rikkudes registreeritud kaubamärk tunnistatakse kehtetuks.

2. Ilma et see piiraks artikli 6 lõike 4 kohaldamist, võib olenemata päritolunimetuse või geograafilise tähise kaitsest edasi kasutada ja uuendada ka niisugust toote kaubamärki, mille kasutamine on vastuolus käesoleva määruse artikliga 13, kui see on heas usus taotletud, registreeritud või asjaomaste õigusaktidega ettenähtud juhtudel Euroopa Liidu territooriumil kasutuses juurdunud enne komisjonile päritolunimetuse või geograafilise tähise kaitsetaotluse esitamise kuupäeva, tingimusel, et ei ole ühtegi põhjust selle tühistamiseks või kehtetuks tunnistamiseks vastavalt nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrusele (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta[38] või direktiivile 2008/95/EÜ. Sellistel juhtudel lubatakse kasutada nii kaitstud päritolunimetust, kaitstud geograafilist tähist kui ka vastavaid kaubamärke.

3. Lõike 1 kohaldamine ei mõjuta direktiivi 2008/95/EÜ kohaldamist.

Artikkel 15 Kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste kasutamise ajutised erandid

1. Kui liikmesriigist või kolmandast riigist, kuid mitte taotlejariigist pärit toote nimetuse moodustab või nimetusse kuulub artikli 13 lõikega 1 vastuollus olev nimetus, siis võib seda nimetust ilma artikli 14 kohaldamist piiramata kasutada kuni viieaastase üleminekuperioodi jooksul, kuid ainult juhul, kui vastavalt artiklile 48 esitatakse vastuvõetav vastuväide, milles tõendatakse, et:

a) nimetuse registreerimine kahjustab täielikult või osaliselt samasugust nimetust,

b) sellise nimetusega tooteid on asjaomasel territooriumil seaduslikult turustatud vähemalt viis aastat enne artikli 47 lõikes 2 ettenähtud avaldamise kuupäeva.

2. Kui tõendatakse, et spetsifikaadile mittevastava toote puhul ei ole registreeritud nimetust kunagi kasutatud selle maine arvel kasu saamiseks ning et tarbijat ei ole toote päritoluga eksitatud ega ole saadudki eksitada, võib komisjon, ilma et see piiraks artikli 14 kohaldamist, lõikes 1 nimetatud üleminekuperioodi oma rakendusaktidega pikendada kuni 15 aastani.

3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud nimetuste puhul märgitakse päritoluriik tootele selgelt ja nähtavalt.

4. Selleks et ületada ajutised raskused ning saavutada lõppeesmärk, mille kohaselt kõik tootjad peavad järgima kehtestatud nõudeid, võib ka liikmesriik teatavatel juhtudel kehtestada kuni kümneks aastaks üleminekuperioodi, mis hakkab kehtima alates taotluse komisjonile esitamise päevast, tingimusel et ettevõtjad on kõnealuseid tooteid vastavate nimetuste all pidevalt ja õiguspäraselt turustanud vähemalt komisjonile taotluse esitamisele eelnenud viie aasta jooksul.

Esimest punkti kohaldatakse mutatis mutandis ka kolmandas riigis oleva geograafilise piirkonna nime kasutava kaitstud päritolunimetuse ja kaitstud geograafiliste tähise suhtes.

Teave üleminekuperioodide kohta esitatakse artikli 8 lõikes 2 osutatud taotlustoimikus.

Artikkel 16 Üleminekusätted

1. Määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 7 lõikes 6 sätestatud registrisse kantud nimetused kantakse automaatselt käesoleva määruse artiklis 11 nimetatud registrisse. Vastavad spetsifikaadid loetakse artiklis 7 osutatud spetsifikaatideks. Registreerimisega seotud asjaomaste üleminekusätete kohaldamist jätkatakse.

2. Komisjon võib delegeeritud õigusaktiga kehtestada täiendavad üleminekueeskirjad tootjate ja sidusrühmade õiguste ja seaduslike huvide kaitseks.

3. Käesoleva määruse kohaldamine ei mõjuta geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste ning kaubamärkide üheaegse esinemise õiguse kohaldamist vastavalt määrusele määruse (EÜ) nr 510/2006.

III jaotis

GARANTEERITUD TRADITSIOONILISED ERITUNNUSED

Artikkel 17 Eesmärk

Selleks et soodustada traditsiooniliste toodete turustamist ning aidata traditsiooniliste toodete tootjail tarbijaile paremini selgitada oma toodete selliseid omadusi, mis annavad neile lisaväärtust, võetakse kasutusele traditsiooniliste eritunnuste kava.

Artikkel 18 Kriteeriumid

1. Nimetuse võib registreerida garanteeritud traditsioonilise eritunnusena, kui see kirjeldab sellist töödeldud toodet, mis:

a) on toodetud sellele tootele eriomasel traditsioonilisel viisil ja millel on traditsioonile vastav koostis ning

b) on toodetud traditsiooniliselt kasutatavast toor- ja koostisainetest.

2. Et nimetus registreeritaks, peab see

a) olema traditsiooniliselt kasutusel asjaomase toote kohta või

b) väljendama toote traditsioonilist vormi.

3. Nimetust ei saa registreerida, kui see toetub ainult üldist laadi väitele, mida kasutatakse mingi tooterühma puhul, või väitele, mis on sätestatud liidu eriõigusaktides.

4. Kava sujuvaks toimimiseks võib komisjon delegeeritud õigusaktidega kehtesta täiendavaid kriteeriume.

Artikkel 19 Tootespetsifikaat

1. Toote nimetuse võib registreerida traditsioonilise eritunnusena, kui toode vastab spetsifikaadile, milles on esitatud järgmine teave:

a) registreeritav nimetus asjakohastes keeltes;

b) toote ja selle peamiste füüsikaliste, keemiliste, mikrobioloogiliste ja organoleptiliste omaduste kirjeldus, millest ilmneb toote eripära;

c) toote tootmismeetodi kirjeldus, mida tootjad peavad järgima, sealhulgas tooraine või kasutatavate koostisainete laad ja omadused, ning toote valmistamisel kasutatava meetodi kirjeldus ning

d) andmed toote traditsioonilisuse peamiste tunnuste kohta.

2. Selleks et tagada, et tootespetsifikaadis esitatud teave on selge ja sisutihe, võib komisjon delegeeritud õigusaktidega kehtestada tootespetsifikaadi koostamise eeskirjad.

Artikkel 20 Registreerimistaotluse sisu

1. Artikli 46 lõigetes 2 ja 5 osutatud nimetuse garanteeritud traditsioonilise eritunnusena registreerimise taotluses esitatakse järgmine teave:

a) taotlejate rühma nimi ja aadress;

b) artiklis 19 sätestatud tootespetsifikaat.

2. Artikli 46 lõikes 4 osutatud taotlustoimik sisaldab järgmist teavet:

a) käesoleva artikli lõikes 1 nimetatud andmed;

b) liikmesriigi kinnitus, et tema hinnangul vastab taotlejarühma esitatud ja pooldava otsuse saanud taotlus käesolevale määrusele ning selle alusel vastu võetud sätetele.

Artikkel 21 Vastuväite esitamise alused

1. Komisjon võtab artikli 48 lõike 1 esimeses lõigus osutatud vastuväite vastu üksnes selleks ettenähtud tähtaja jooksul ja tingimusel, et selles:

a) on põhjendatud, miks registreerimine on vastuolus käesoleva määrusega või

b) on esitatud andmeid selle kohta, et nimetus on juba kasutusel ning taotletav registreerimine võib seda kahjustada.

2. Lõike 1 punktis b esitatud kriteeriumidele vastavuse hindamisel peetakse silmas tervet Euroopa Liitu.

Artikkel 22 Garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste register

1. Komisjon loob rakendusaktidega, ilma artiklis 54 osutatud komitee abita, käesoleva kava kohaselt tunnustatud garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste registri ning ajakohastab seda. Register on avalik.

2. Komisjon võib rakendusaktidega, ilma artiklis 54 osutatud komitee abita, sätestada registri vormi ja sisu.

Artikkel 23 Nimetused, sümbolid ja märked

1. Kaitstud nimetust võivad kasutada kõik ettevõtjad, kes turustavad spetsifikaadile vastavaid tooteid.

2. Võetakse kasutusele liidu garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kava sümbol.

3. Ilma et see piiraks lõike 4 kohaldamist, peab käesolevas määruses sätestatud korras registreeritud traditsioonilise eritunnuse märke all turustatavate liidust pärit toodete märgistusel olema lõikes 2 nimetatud sümbol.

Sümboli kasutamine muudest riikidest pärit toodete märgistusel ei ole kohustuslik.

Lõikes 2 nimetatud sümboliga koos või selle asemel võib kasutada märget „garanteeritud traditsiooniline eritunnus”.

4. Selleks et anda tarbijaile vajalikku teavet, määrab komisjon delegeeritud õigusaktidega kindlaks liidu sümboli tehnilised nõuded ning garanteeritud traditsioonilise eritunnuse all turustatavate toodete märgistust, sealhulgas keeleversioone käsitlevad eeskirjad.

Artikkel 24 Registreeritud nimetuste kasutamise piirangud

1. Registreeritud nimetused on kaitstud väärkasutuse, jäljendamise ja seoste tekitamise eest ning tarbija muul viisil eksitamise eest.

2. Liikmesriigid tagavad, et riigisiseselt kasutatavaid müüginimetusi ei oleks võimalik segamini ajada registreeritud nimetustega.

3. Komisjon võib rakendusaktidega kehtestada garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kaitse eeskirjad.

Artikkel 25 Üleminekusätted

1. Käesoleva jaotise reguleerimisalasse kuuluvate ning vastavalt artikli 13 lõikele 2 ja määrusele (EÜ) nr 509/2006 juba registreeritud tootenimetused kantakse automaatselt käesoleva määruse artiklis 22 nimetatud registrisse. Vastavad spetsifikaadid loetakse artiklis 19 osutatud spetsifikaatideks. Registreerimisega seotud asjaomaste üleminekusätete kohaldamist jätkatakse. Käesoleva jaotise reguleerimisalasse mittekuuluvate toodete nimetusi võib kasutada määruses (EÜ) nr 509/2006 sätestatud tingimustel kuni 31. detsembrini 2017.

2. Määruse (EÜ) nr 509/2006 artikli 1 lõike 1 esimese lõigu ja artikli 13 lõike 1 kohaselt registreeritud nimetusi, sealhulgas käesoleva määruse artikli 55 lõike 1 teise lõikes osutatud taotluse alusel registreeritud nimetusi võib kasutada määruses (EÜ) nr 509/2006 sätestatud tingimustel kuni 31. detsembrini 2017.

3. Komisjon võib delegeeritud õigusaktiga kehtestada täiendavad üleminekueeskirjad tootjate ja sidusrühmade õiguste ja seaduslike huvide kaitseks.

IV jaotis

VABATAHTLIKUD KVALITEEDIMÕISTED

Artikkel 26 Eesmärk

Vabatahtlike kvaliteedimõistete kava luuakse selleks, et aidata lisaväärtusega põllumajandustoodete tootjail siseturul paremini selgitada oma toodete selliseid omadusi ja tunnuseid, mis annavad neile lisaväärtust, eriti aga turustamisstandardite toetamiseks ja täiendamiseks.

Artikkel 27 Olemasolevad vabatahtlikud kvaliteedimõisted

1. Käesoleva määruse jõustumise päeval käesoleva kava alla kuuluvad vabatahtlikud kvaliteedimõisted on loetletud käesoleva määruse II lisas koos õigusaktidega, millega need nimetused on kehtestatud, ning nende nimetuste kasutamistingimustega.

2. Lõikes 1 osutatud vabatahtlikud kvaliteedimõisted kehtivad kuni nende muutmise või tühistamiseni vastavalt artiklile 28.

Artikkel 28 Reserveerimine, muutmine ja tühistamine

Selleks et võtta arvesse tarbijate ootusi, teaduse ja tehnika arengut, turu olukorda ning turustamisstandardite ja rahvusvaheliste standardite arengut, võib komisjon delegeeritud õigusaktidega:

a) reserveerida täiendava vabatahtliku kvaliteedimõiste ja kehtestada selle kasutamistingimused;

b) muuta vabatahtliku kvaliteedimõiste kasutamise tingimusi ja

c) vabatahtliku kvaliteedimõiste tühistada.

Artikkel 29 Täiendav vabatahtlik kvaliteedimõiste

1. Täiendav vabatahtlik kvaliteedimõiste peab vastama järgmistele kriteeriumidele:

a) mõiste on seotud toote omaduse või tootmis- või töötlemisviisiga;

b) mõiste kasutamine annab tootele lisaväärtust võrreldes teiste samaliigiliste toodetega ning

c) turuleviidud tootel on punktis a osutatud omadused või tunnused ja neist teavitatakse mitme liikmesriigi tarbijaid.

Komisjon arvestab asjaomaseid rahvusvahelisi standardeid.

2. Kava alusel ei reserveerita vabatahtlikke mõisteid, mille eesmärk ei ole teavitada tarbijaid toote omadustest, vaid millega kirjeldatakse toote tehnilisi omadusi vastavalt kohustuslikele turustamisstandarditele.

3. Selleks et võtta arvesse teatavate sektorite eripära ning tarbijate ootusi, võib komisjon delegeeritud õigusaktidega kehtestada lõikes 1 osutatud kriteeriumide täitmise eeskirjad.

Artikkel 30 Kasutuspiirangud

1. Vabatahtlikku kvaliteedimõistet võib kasutada ainult kehtestatud kasutustingimustele vastava toote kirjeldamiseks.

2. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et tagada, et kasutatavat tootemärgistust ei oleks võimalik segi ajada vabatahtlike kvaliteedimõistega.

3. Komisjon võib rakendusaktidega kehtestada vabatahtlike kvaliteedimõistete kasutamise eeskirjad.

Artikkel 31 Järelevalve

Liikmesriigid kontrollivad riskianalüüsi alusel käesolevas jaotises esitatud nõuete täitmist ja rakendavad rikkumiste suhtes ettenähtud halduskaristusi.

V jaotis

ÜLDSÄTTED I peatükk Kaitstud päritolunimetuste, kaitstud geograafiliste tähiste ning garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste ametlik kontrollimine

Artikkel 32 Reguleerimisala

Käesolevat peatükki kohaldatakse II ja III jaotises sätestatud kvaliteedikavade suhtes.

Artikkel 33 Pädeva asutuse määramine

1. Liikmesriigid määravad määruse (EÜ) nr 882/2004 kohaselt pädeva(d) asutuse(d), kes vastutavad käesolevas määruses sätestatud kvaliteedikavadega seotud kohustuste täitmise ametliku kontrollimise eest.

Määruses (EÜ) nr 882/2004 sätestatud korda ja nõudeid kohaldatakse mutatis mutandis käesoleva määruse I lisas loetletud tooteid hõlmavate kvaliteedikavadega seotud kohustuste täitmise ametliku kontrollimise suhtes.

2. Lõikes 1 osutatud pädevad asutused peavad tagama piisava objektiivsuse ja erapooletuse ning nende käsutuses peavad olema kvalifitseeritud töötajad ja ülesannete täitmiseks vajalikud ressursid.

3. Ametliku kontrolli käigus kontrollitakse:

a) toote vastavust tootespetsifikaadile ning

b) turuleviidud toodete kirjeldamist registreeritud nimetustega vastavalt artiklile 13 II jaotise kohaselt registreeritud nimetuste puhul ja vastavalt artiklile 24 III jaotise kohaselt registreeritud nimetuste puhul.

Artikkel 34 Tootespetsifikaadi järgimise kontrollimine

1. Kaitstud päritolunimetuse, kaitstud geograafilise tähise ning garanteeritud traditsioonilise eritunnusega liidu päritolu toote vastavust spetsifikaadile kontrollib enne toote turule viimist:

a) üks või mitu käesoleva määruse artiklis 33 osutatud pädevat asutust ja/või

b) üks või mitu toote sertifitseerimise asutusena tegutsevat kontrolliorganit määruse (EÜ) nr 882/2004 artikli 2 punkti 5 tähenduses.

Spetsifikaatidele vastavuse kontrollimise kulud võib kanda kontrollitav ettevõtja.

2. Kaitstud päritolunimetuse, kaitstud geograafilise tähise ning garanteeritud traditsioonilise eritunnusega kolmandast riigist pärit toote vastavust spetsifikaadile kontrollib enne toote turule viimist:

a) üks või mitu kolmanda riigi poolt määratud avalik-õiguslikku asutust ja/või

b) üks või mitu tootesertifitseerimisasutust.

3. Liikmesriigid avalikustavad lõikes 1 osutatud asutuste nime ja aadressi ning ajakohastab neid korrapäraselt.

Komisjon avalikustab lõikes 2 osutatud asutuste nime ja aadressi ning ajakohastab neid korrapäraselt.

4. Komisjon võib rakendusaktidega, ilma artiklis 54 osutatud komitee abita, sätestada lõigetes 1 ja 2 osutatud tootesertifitseerimisasutuste nime ja aadressi avalikustamise viisi.

Artikkel 35 Nimetuse turul kasutamise järelevalve

Liikmesriigid teatavad komisjonile lõikes 33 osutatud asutuste nime ja aadressi. Komisjon avalikustab nende asutuste nime ja aadressi.

Artikkel 36 Ülesannete delegeerimine kontrolliorganile

1. Pädev asutus võib delegeerida ametlike kontrollidega seotud eriülesandeid ühele või mitmele kontrolliorganile vastavalt määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklile 5.

2. Kontrolliorganid akrediteeritakse vastavalt Euroopa standardile EN 45011 või ISO/IEC juhendile 65, mis käsitleb toodete sertifitseerimissüsteemidega tegelevate asutuste üldnõudeid.

3. Lõikes 2 nimetatud akrediteerimise võib teostada ainult:

a) liidus asuv liikmesriigi akrediteerimisasutus vastavalt määrusele (EÜ) nr 765/2008 või

b) väljaspool liitu asuv liikmesriigi akrediteerimisasutus, kes on alla kirjutanud rahvusvahelise akrediteerimisfoorumi mitmepoolse tunnustamise lepingule toodete sertifitseerimise kohta.

Artikkel 37 Kontrollimiste kavandamine ja aruandlus

1. Liikmesriigid tagavad, et käesolevas peatükis sätestatud kohustuste täitmise kontrollimine oleks kantud mitmeaastase riikliku kontrollikava eraldi jakku vastavalt määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklitele 41, 42 ja 43.

2. Käesolevas määruses sätestatud kohustuste täitmise kontrollimise aruannetes esitatakse määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklis 44 sätestatud teave, mis kantakse aruande eraldi jakku.

II peatükkReservatsioonid seoses juba kasutusel olevate nimetustega

Artikkel 38 Üldmõisted

1. Ilma et see piiraks artikli 13 kohaldamist, ei mõjuta käesolev määrus liidus üldmõisteks kujunenud mõiste kasutamist juhul, kui üldmõiste on kvaliteedikava alusel kaitstava nimetuse osa.

3. Selleks et otsustada, kas nimetus on muutunud üldnimetuseks, võetakse arvesse kõiki tegureid, eelkõige:

a) olukorda liikmesriikides ning tarbimispiirkondades;

b) liikmesriigi ja liidu asjaomaseid õigusakte.

4. Asjaomaste isikute huvide täielikuks kaitsmiseks võib komisjon delegeeritud õigusaktidega kehtestada täiendavad eeskirjad lõikes 1 osutatud üldnimetuste ja -mõistete staatuse kindlaksmääramiseks.

Artikkel 39 Taimesordid ja loomaliigid

1. Käesoleva määrusega ei takistata turule viimast toodet, mille märgistusel on kasutatud II, III ja IV jaotises kirjeldatud kvaliteedikava alusel kaitstud või reserveeritud nimetust või asjaomase taimesordi või loomaliigi nimetust sisaldavat nimetust, kui:

a) toode on valmistatud asjaomasest sordist või liigist või sisaldab asjaomast sorti või liiki;

b) kasutamine ei eksita tarbijaid;

c) sordi või liigi nimetust kasutatakse kooskõlas ausa konkurentsiga;

d) kasutamine ei kujuta endast kaitstud mõiste ärakasutamist ning

e) kui II jaotises osutatud kvaliteedikava reguleerimisalasse kuuluva sordi või liigi nime kandvat toodet on hakatud valmistama ja turustama oma päritolupiirkonnast väljaspool enne geograafilise tähise registreerimise taotluse esitamist.

2. Selleks et oleks selge, kui suures ulatuses on toiduettevõtjatel õigus kasutada lõikes 1 osutatud taimesordi ja loomaliigi nimetusi, võib komisjon delegeeritud õigusaktidega kehtestada selliste nimetuste kasutamise eeskirjad.

Artikkel 40 Seos intellektuaalomandiõigustega

III ja IV jaotises kirjeldatud kvaliteedikavade kohaldamine ei piira liidu ja liikmesriikide intellektuaalomandit, eelkõige päritolunimetusi, geograafilisi tähiseid ja kaubamärke käsitlevate eeskirjade kohaldamist.

III peatükkKvaliteedikavade märked ja sümbolid ning tootjate roll

Artikkel 41 Märgete ja sümbolite kaitse

1. Kvaliteedikavade märkeid, lühendeid ja sümboleid võib kasutada ainult selliste toodete tähistamiseks, mis on toodetud vastavalt asjaomase kvaliteedikava eeskirjadele. See kehtib eriti järgmiste märgete, lühendite ja sümbolite suhtes:

a) „kaitstud päritolunimetus”, „kaitstud geograafiline tähis”, „geograafiline tähis”, „KPN”, „KGT” ja nende sümbolid vastavalt II jaotisele;

b) „garanteeritud traditsiooniline eritunnus”, „GTE” ja selle sümbol vastavalt III jaotisele.

2. Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) võib vastavalt määruse (EÜ) nr 1290/2005 artiklile 5 komisjoni algatusel ja/või tema arvel tsentraliseeritult rahastada haldustoetuse andmist maaelu arengu rakendamiseks vajalikele arendus-, ettevalmistus-, seire-, haldus- ja õigusabi- ning õiguskaitsemeetmetele, samuti registreerimis- ja pikendamistasudele, kohtukuludele ja muudele asjakohastele meetmetele, mida võetakse kvaliteedikavade märgete, lühendite ja sümbolite kaitsmiseks väärkasutuse, jäljendamise, seoste loomise ja muu tarbijaid eksitava tegevuse eest liidus ja kolmandates riikides.

3. Komisjon kehtestab rakendusaktidega lõikes 1 osutatud märgete, lühendite ja sümbolite kaitse ühtsed eeskirjad.

Artikkel 42 Rühmade roll

Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 1234/2007 tootjaorganisatsioone ja tootmisharudevahelisi organisatsioone käsitlevate sätete kohaldamist, võib rühm:

a) artikli 13 lõikes 3 sätestatud raamistikus aidata tagada oma toodete kvaliteeti turul, teostades seiret nimetuse asjaomases valdkonnas kasutamise üle ning vajaduse korral teavitades artiklis 33 osutatud pädevaid asutusi;

b) tegeleda teavituse ja müügiedendusega, et tarbijaile selgitada oma toodete selliseid omadusi, mis annavad neile lisaväärtust;

c) aidata tagada tootespetsifikaadile vastavat tootmist;

d) aidata parandada kvaliteedikava toimimist näiteks majandusliku asjatundlikkuse süvendamise, majandusanalüüside teostamise, kava käsitleva majandusteabe levitamise ja tootjate nõustamise kaudu.

Artikkel 43 Kvaliteedikavas osalemise õigus

1. Liikmesriigid tagavad, et igal II ja III jaotise eeskirju järgival ettevõtjal on õigus osaleda lõikes 34 osutatud kontrollisüsteemis.

2. Garanteeritud traditsiooniliste eritunnuse, kaitstud päritolunimetuse ja kaitstud geograafilise tähisega tooteid valmistavaid ja neid turule viivaid ettevõtjaid kontrollitakse käesoleva jaotise I peatükis sätestatud kontrollisüsteemi kohaselt.

3. Liikmesriigid tagavad, et III ja IV jaotises sätestatud kvaliteedikavas on diskrimineerivate või muul viisil põhjendamatute takistusteta võimalik osaleda kõigil ettevõtjail, kes kohustuvad täitma kvaliteedikava raames kehtestatud eeskirju.

Artikkel 44 Tasud

Ilma et see piiraks nõukogu määruse (EÜ) nr 882/2004, eriti selle VI peatüki ja II jaotise kohaldamist, võivad liikmesriigid kehtestada tasu, et katta kvaliteedikavade haldamisega seotud kulud, eeskätt need, mis kaasnevad käesoleva määruse kohaste taotluste, vastuväidete, muutmis- ja tühistamistaotluste läbivaatamisega.

IV peatükk

Päritolunimetuste, geograafiliste tähiste ning garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste taotlemise ja registreerimise kord

Artikkel 45 Taotlemise korra reguleerimisala

Käesolevat peatükki kohaldatakse II ja III jaotises sätestatud kvaliteedikavade suhtes.

Artikkel 46 Nimetuse registreerimise taotlemine

1. Ainult rühmad võivad taotleda nimetuse registreerimist artiklis 45 osutatud kvaliteedikavade raames.

Eritingimustel saab rühmana käsitada füüsilist või juriidilist isikut.

Komisjon võib delegeeritud õigusaktidega määratleda teises lõigus osutatud eritingimused, et ära hoida liigsete nõuete kehtestamist.

2. Taotlus esitatakse liikmesriigile, kui II jaotises sätestatud kava raames registreerimise taotlus hõlmab selle liikmesriigi geograafilist piirkonda või kui III jaotises sätestatud kava raames registreerimise taotluse esitab selles liikmesriigis moodustatud rühm.

Liikmesriik hindab kava, et teha kindlaks taotluse põhjendatus ja vastavus kava tingimustele.

3. Teises lõigus nimetatud hindamise käigus algatab liikmesriik siseriikliku vastuväidete esitamise menetluse, avaldades nimetatud taotluse nõuetekohaselt ning nähes ette mõistliku aja, mille jooksul võib iga õigustatud huvi omav füüsiline või juriidiline isik, kelle elukoht on selles riigis või kes on selle riigi territooriumil asutatud, esitada taotlusele oma vastuväite.

4. Kui liikmesriik leiab ka pärast vastuväidete saamist, et käesoleva määruse nõuded on täidetud, võib ta taotluse kohta teha pooldava otsuse ja esitada taotlustoimiku komisjonile.

Liikmesriik avaldab pooldava otsuse ja tagab, et igal õigustatud huvi omaval juriidilisel või füüsilisel isikul on võimalus seda vaidlustada.

5. Kui II jaotises sätestatud kava raames registreerimise taotlus hõlmab kolmanda riigi geograafilist piirkonda või kui III jaotises sätestatud kava raames registreerimise taotluse esitab kolmandas riigis moodustatud rühm, esitatakse taotlus komisjonile kas vahetult või asjaomase kolmanda riigi ametiasutuse vahendusel.

6. Komisjonile esitatavad käesolevas artiklis nimetatud dokumendid koostatakse ühes Euroopa Liidu ametlikest keeltest.

7. Taotlemise korra lihtsustamiseks ning taotluse vormi- ja sisunõuete täpsustamiseks – eriti juhul, kui taotlus puudutab mitme riigi territooriumi – võib komisjon delegeeritud õigusaktiga kehtestada vajalikud eeskirjad.

Artikkel 47 Taotluse läbivaatamine komisjonis ja selle avaldamine vastuväidete esitamise võimaldamiseks

1. Komisjon vaatab artikli 46 alusel esitatud taotluse nõuetekohaselt läbi ja teeb kindlaks, kas see on põhjendatud ja vastab asjakohase kava tingimustele. Läbivaatamine ei tohiks kesta kauem kui kuus kuud.

Komisjon avaldab rakendusaktides, ilma artiklis 54 osutatud komitee abita, loetelu nimetustest, mille registreerimist taotletakse, ning taotluste komisjonile esitamise kuupäeva.

2. Kui komisjon leiab lõike 1 esimese lõigu alusel läbi viidud läbivaatamise tulemusel, et käesolevas määruses sätestatud tingimused on täidetud, avaldab ta rakendusaktide kaudu, ilma artiklis 54 osutatud komitee abita, Euroopa Liidu Teatajas :

a) II jaotises sätestatud kava raames esitatud taotluste puhul koonddokumendi ja tootespetsifikaadi avaldamise viite;

b) III jaotises sätestatud kava raames esitatud taotluste puhul spetsifikaadi.

Artikkel 48 Vastuväite esitamise kord

1. Kahe kuu jooksul pärast avaldamist Euroopa Liidu Teatajas võib liikmesriigi ja kolmanda riigi ametiasutus ning õigustatud huvi omav füüsiline ja juriidiline isik, kes asub või on asutatud kolmandas riigis, esitada vastuväite.

Lõikes 1 sätestatud vastuväite esitamise tähtaja jooksul võib õigustatud huvi omav füüsiline ja juriidiline isik, kes asub või on asutatud muus liikmesriigis kui selles liikmesriigis, kus esitati taotlus, esitada vastuväite sellele liikmesriigile, kus ta asub või on asutatud.

2. Komisjon kontrollib vastuväite vastuvõetavust.

3. Kui vastuväide on vastuvõetav, kutsub komisjon vastuväite esitanud asutust või isikut ning taotluse esitanud asutust või organit osalema nõupidamisel, mis peaks kestma vastuvõetava aja, kuid mitte kauem kui kolm kuud.

4. Kui lõikes 3 osutatud nõupidamise tulemusel muudetakse oluliselt artikli 47 lõike 2 kohaselt avaldatud andmeid, vaatab komisjon asjaolud uuesti läbi vastavalt artikli 47 lõikele 1.

5. Vastuväited ja muud dokumendid, mis esitatakse komisjonile vastavalt lõigetele 1–4, koostatakse ühes liidu ametlikus keeles.

6. Komisjon kehtestab delegeeritud õigusaktiga vastuväite esitamise eeskirjad, milles sätestatakse selgelt vastuväite esitamise kord ja tähtajad.

Artikkel 49 Registreerimisotsus

1. Kui komisjon leiab olemasoleva teabe põhjal ja pärast artikli 47 lõike 1 esimese lõigu kohast läbivaatamist, et registreerimisnõuded on täitmata, teeb ta rakendusaktiga, ilma artiklis 54 osutatud komitee abita, otsuse jätta taotlus rahuldamata.

2. Komisjon registreerib nimetuse rakendusaktiga, ilma artiklis 54 osutatud komitee abita, kui talle ei esitata artikli 48 kohast vastuvõetavat vastuväidet.

3. Kui komisjonile esitatakse vastuvõetav vastuväide, siis viiakse läbi artikli 48 lõikes 3 osutatud nõupidamine, mille tulemusi arvestades komisjon:

a) juhul, kui jõuti kokkuleppele, registreerib nimetuse rakendusaktiga, ilma artiklis 54 osutatud komitee abita, vajaduse korral muutes artikli 47 lõike 2 kohaselt avaldatud teavet, kui tegemist ei ole olulise teabega, või

b) juhul, kui kokkuleppele ei jõutud, võtab rakendusaktiga vastu otsuse.

4. Registreerimisaktid ja registreerimata jätmise otsused avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas .

Artikkel 50 Tootespetsifikaadi muutmine

1. Õigustatud huvi omav rühm võib taotleda tootespetsifikaadi muutmist.

Taotlustes kirjeldatakse ja põhjendatakse taotletud muudatusi.

2. Kui spetsifikaadis tehakse üks või mitu olulist muudatust, kohaldatakse muutmistaotluse suhtes artiklites 46–49 sätestatud korda.

Kui taotletakse väikeste muudatuste tegemist, võtab komisjon need vastu või lükkab need tagasi rakendusaktiga, ilma artiklis 54 osutatud komitee abita. Vastuvõetud muudatuste kohta avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas teave, millele on osutatud artikli 46 lõikes 2.

Registreeritud nime muutmist või muudatust, millega kehtestatakse täiendavaid piiranguid siseturu toimimisele, ei saa käsitada väikese muudatusena.

3. Selleks et lihtsustada muutmistaotluste läbivaatamist, kehtestab komisjon delegeeritud aktidega väikese muudatuse määratluse ja kohaldamise ulatuse ning muutmistaotluse vormi ja selles esitatava teabe.

Artikkel 51 Tühistamine

1. Komisjon võib omal algatusel või õigustatud huvi omava füüsilise või juriidilise isiku asjakohaselt põhjendatud taotlusel rakendusaktiga tühistada kaitstud päritolunimetuse, kaitstud registreeritud geograafilise tähise ja garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste registreerimise, kui:

a) spetsifikaadi tingimuste järgimine ei ole enam tagatud,

b) viie aasta jooksul ei ole turule viidud kõnealuse kaitstud päritolunimetuse, kaitstud registreeritud geograafilise tähise või garanteeritud traditsioonilise eritunnusega toodet.

Komisjon võib registreerimise tühistada registreeritud nimetusega turustatava toote tootja taotlusel.

2. Menetluse selguse huvides ning selleks, et kõikidel osapooltel oleks võimalik kaitsta oma õigusi ja seaduslikke huve, võib komisjon delegeeritud aktidega kehtestada tühistamise korra.

VI jaotis

MENETLUS- JA LÕPPSÄTTED I peatükk Menetluseeskirjad

Artikkel 52 Komisjoni volitused

Kui komisjonile on antud volitused, tegutseb ta delegeeritud õigusaktide puhul vastavalt artiklis 53 osutatud menetlusele ning rakendusaktide puhul vastavalt artiklis 54 osutatud menetlusele, juhul kui käesoleva määrusega ei ole sätestatud teisiti.

Artikkel 53 Delegeeritud õigusaktid

1. Komisjonile antakse määramata ajaks volitus võtta vastu käesolevas määruses osutatud delegeeritud õigusakte.

Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teavitab ta sellest üheaegselt Euroopa Parlamenti ja nõukogu.

2. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad lõikes 1 ettenähtud volituse tagasi võtta.

Institutsioon, kes on algatanud sisemenetluse, et otsustada, kas delegeerimine tuleks tagasi võtta, teatab sellest teisele seadusandjale ja komisjonile vähemalt üks kuu enne lõpliku otsuse tegemist, nimetades volitused, mis võidakse tagasi võtta, ning tagasivõtmise võimalikud põhjused.

Volitus lõpetatakse tagasivõtmisotsusega. Otsus jõustub kohe või otsuses osutatud hilisemal kuupäeval. Otsus ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust. Otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas .

3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitada kahe kuu jooksul alates õigusakti teatavakstegemisest. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel võib seda tähtaega pikendada kahe kuu võrra.

Kui pärast selle tähtaja möödumist ei ole Euroopa Parlament ega nõukogu delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitanud, avaldatakse see Euroopa Liidu Teatajas ning õigusakt jõustub selles nimetatud kuupäeval.

Delegeeritud õigusakt võidakse avaldada Euroopa Liidu Teatajas ja see võib jõustuda enne kõnealuse ajavahemiku lõppu, kui Euroopa Parlament ja nõukogu on komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada.

Delegeeritud õigusakt ei jõustu, kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab selle suhtes vastuväiteid. Delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitanud institutsioon põhjendab oma vastuväiteid.

Artikkel 54 Rakendusaktid

[Käesoleva määruse kohase rakendusakti vastuvõtmisel abistab komisjoni põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika komitee määruse (EL) nr [xxxx/yyyy] artiklis [5] sätestatud korras ( lisatakse, kui on vastu võetud ELi toimimise lepingu artikli 291 lõikes 2 osutatud kontrollimehhanisme käsitlev määrus, mis on praegu arutlusel Euroopa Parlamendis ja nõukogus ).]

II peatükkKehtetuks tunnistamine ja lõppeeskirjad

Artikkel 55 Kehtetuks tunnistamine

1. Määrused (EÜ) nr 509/2006 ja (EÜ) nr 510/2006 tunnistatakse kehtetuks.

Sellele vaatamata jätkatakse määruse (EÜ) nr 509/2006 artikli 1 lõike 1 ja artikli 13 kohaldamist selliste III jaotise reguleerimisalasse mittekuuluvaid tooteid käsitlevate taotluste suhtes, mis on komisjonile laekunud enne käesoleva määruse jõustumist.

2. Viiteid kehtetuks tunnistatud määrustele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ja neid loetakse käesoleva määruse III lisas esitatud vastavustabeli kohaselt.

Artikkel 56 Jõustumine

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, […]

Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel

president eesistuja […] […]

I LISA

Artikli 2 lõikes 1 osutatud tooted

I. PÄRITOLUNIMETUSED JA GEOGRAAFILISED TÄHISED

- õlu,

- šokolaad ja sellest valmistatud tooted,

- leib, valikpagaritooted, koogid, kondiitritooted, küpsised ja muud pagaritooted,

- taimeekstraktist valmistatud joogid,

- pastatooted,

- sool,

- looduslikud kummivaigud ja vaigud,

- sinepipasta,

- hein,

- eeterlikud õlid,

- kork,

- košenill,

- lilled ja dekoratiivtaimed,

- puuvill,

- lambavill,

- pajuvitsad,

- ropsitud lina.

II. Garanteeritud traditsioonilised eritunnused

- valmistoit,

- õlu,

- šokolaad ja sellest valmistatud tooted,

- leib, valikpagaritooted, koogid, kondiitritooted, küpsised ja muud pagaritooted,

- taimeekstraktist valmistatud joogid,

- pastatooted.

II LISA

Vabatahtlikud kvaliteedimõisted

Tooteliik (kombineeritud nomenklatuuri viide) | Vabatahtlik kvaliteedimõiste | Õigusakt, milles on sätestatud mõiste ja selle kasutamise tingimused |

linnuliha (CN 0207, CN 0210) | söödetud | Määruse (EÜ) nr 543/2008 artikkel 11 |

ekstensiivne seespidamine (lindlas pidamine) |

vabapidamine |

traditsiooniline vabapidamine |

täieliku liikumisvabadusega traditsiooniline vabapidamine |

tapavanus |

nuumamisaeg |

munad (CN 0407) | värsked | Määruse (EÜ) nr 589/2008 artikkel 12 |

ekstra või eriti värske | Määruse (EÜ) nr 589/2008 artikkel 14 |

munakanade söötmisviisi märkimine | Määruse (EÜ) nr 589/2008 artikkel 15 |

mesi (CN 0409) | õied või taimed, millelt mesi on saadud | Direktiivi 2001/110/EÜ artikkel 2 |

piirkond, kust toode on pärit |

territoorium, kust toode on pärit |

koht, kust toode on pärit |

konkreetsed kvaliteedinõuded |

oliiviõli (CN 1509) | esimene külmpressimine | Määruse (EÜ) nr 1019/2002 artikkel 5 |

külmekstraheerimine |

happesus |

terav |

puuviljaline: küps või roheline |

mõru |

intensiivne |

keskmine |

kerge |

tasakaalus |

mahe õli |

piim ja piimatooted (CN 04) | traditsiooniline või | Määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikkel 115 ja XV lisa |

võiderasvad (CN 0405 ja ex 2106, CN ex 1517, CN ex 1517 ja ex 2106) | vähendatud rasvasisaldusega |

III LISA

Artikli 55 lõikes 2 osutatud vastavustabel

MÄÄRUS (EÜ) NR 509/2006

Määrus (EÜ) nr 509/2006 | Käesolev määrus |

Artikli 1 lõige 1 | Artikli 2 lõige 1 |

Artikli 1 lõige 2 | Artikli 2 lõige 3 |

Artikli 1 lõige 3 | Artikli 2 lõige 4 |

Artikli 2 lõike 1 punkt a | Artikli 3 lõige 6 |

Artikli 2 lõike 1 punkt b | Artikli 3 lõige 4 |

Artikli 2 lõike 1 punkt c | - |

Artikli 2 lõike 1 punkt d | Artikli 3 lõige 3 |

Artikli 2 lõike 2 esimene kuni kolmas lõik | - |

Artikli 2 lõike 2 neljas lõik | Artikli 46 lõige 1 |

Artikkel 3 | Artikli 22 lõike 1 esimene lõik |

Artikli 4 lõike 1 esimene lõik | Artikli 18 lõige 1 |

Artikli 4 lõige 2 | Artikli 18 lõige 2 |

Artikli 4 lõike 3 esimene lõik | - |

Artikli 4 lõike 3 teine lõik | Artikli 18 lõige 3 |

Artikli 5 lõige 1 | Artikli 40 lõige 1 |

Artikli 5 lõige 2 | Artikli 39 kõige 1 ja artikli 40 lõige 2 |

Artikli 6 lõige 1 | Artikli 19 lõige 1 |

Artikli 6 lõike 1 punkt a | Artikli 19 lõike 2 punkt a |

Artikli 6 lõike 1 punkt b | Artikli 19 lõike 2 punkt b |

Artikli 6 lõike 1 punkt c | Artikli 19 lõike 2 punkt c |

Artikli 6 lõike 1 punkt d | - |

Artikli 6 lõike 1 punkt e | Artikli 19 lõike 2 punkt d |

Artikli 6 lõike 1 punkt f | - |

Artikli 7 lõiked 1 ja 2 | Artikli 46 lõige 1 |

Artikli 7 lõike 3 punktid a ja b | Artikli 20 lõike 1 punktid a ja b |

Artikli 7 lõike 3 punkt c | - |

Artikli 7 lõike 3 punkt d | - |

Artikli 7 lõige 4 | Artikli 46 lõige 2 |

Artikli 7 lõige 5 | Artikli 46 lõige 3 |

Artikli 7 lõike 6 punktid a kuni c | Artikli 46 lõige 4 |

Artikli 7 lõike 6 punkt d | Artikli 20 lõige 2 |

Artikli 7 lõige 7 | Artikli 46 lõige 5 |

Artikli 7 lõige 8 | Artikli 46 lõige 6 |

Artikli 8 lõige 1 | Artikli 47 lõige 1 |

Artikli 8 lõike 2 esimene lõik | Artikli 47 lõike 2 teine taane |

Artikli 8 lõike 2 teine lõik | Artikli 49 lõige