[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 4.4.2006

KOM(2006) 160 lõplik

2004/0001 (COD)

Muudetud ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV,

mis käsitleb teenuseid siseturul

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

Komisjon esitab muudetud ettepaneku Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi kohta, mis käsitleb teenuseid siseturul. Muudetud ettepanekus kajastuvad Euroopa Parlamendis esimesel lugemisel kavandatud muudatused, mille komisjon on heaks kiitnud, samuti mitmed selgitused, mida on arutatud nõukogus. Samuti võetakse täies ulatuses arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi, milles rõhutatakse vajadust panna teenuste siseturg täielikult toimima ning samal ajal säilitada Euroopa sotsiaalne mudel.

1. Taust

Komisjon võttis oma ettepaneku vastu 13. jaanuaril 2004. aastal. Ettepanek anti ametlikult Euroopa Parlamendile ja nõukogule üle 6. veebruaril 2004. aastal.

Regioonide Komitee esitas oma arvamuse 29. septembril 2004. aastal ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 9. veebruaril 2005. aastal. Euroopa Parlament võttis 16. veebruaril 2006. aastal ettepaneku esimesel lugemisel vastu õigusloomega seotud resolutsiooni ja esitas muudatusettepanekud komisjoni ettepaneku kohta.

2. KOMISJONI ETTEPANEKU EESMÄRK

Euroopa Liidu majanduskasvu ja tööhõive aluste parandamine. Ettepanek on osa Lissaboni strateegiaga käivitatud majandusreformist. Kuna teenused moodustavad ELi majanduses suure osa, on konkurentsivõimelised teenusteturud majanduskasvu saavutamisel olulised. Praegu takistavad laiaulatuslikud tõkked siseturul teenuseid osutavatel ettevõtjatel, eelkõige väikestel ja keskmise suurusega ettevõtjatel laiendada oma tegevust väljapoole oma riigi piire ning täielikult kasutada siseturu eeliseid. See kahjustab mitte ainult ELi teenuseosutajate üleilmset konkurentsivõimet, vaid ka ELi tootmissektorit, mis sõltub üha enam kõrgekvaliteedilistest teenustest. Samuti meelitab see Euroopasse vähem välisinvesteeringuid.

Tõelise siseturu saavutamine teenuste valdkonnas õiguslike ja haldusalaste takistuste kõrvaldamise kaudu teenuste osutamise arendamisel. Kõnealused takistused ilmnevad, kui ühest liikmesriigist pärit teenuseosutajad soovivad asutada oma ettevõtet mõnes teises liikmesriigis ning kui nad soovivad osutada teenust asukohaliikmesriigist mõnda teise liikmesriiki, näiteks kui nad siirduvad ajutiselt teise liikmesriiki. Ettepaneku eesmärk on lihtsustada nende kahe ELi asutamislepingus ettenähtud põhivabaduse – asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse – kasutamist ning tagada teenuseosutajatele suurem õiguskindlus.

Tarbijate kui teenuste kasutajate õiguste tugevdamine . Piiriüleste teenuste valdkonnas ei ole tarbijate nõudlus rahuldatud märkimisväärsete õiguslike ja haldusalaste raskuste tõttu, samas puudub teave teiste liikmesriikide teenuste kohta ja usaldus nende teenuste vastu. Ettepanekus käsitletakse neid probleeme ja kehtestatakse liikmesriikidele kohustused kõrvaldada piiriüleste teenuste kasutamise piirangud, kohaldada mittediskrimineerimise põhimõtet ning nõuda teenusteosutajatelt rohkem läbipaistvust ja teavet.

Õiguslikult siduvate kohustuste kehtestamine liikmesriikidevaheliseks tõhusaks halduskoostööks. Siseturu nõuetekohaseks toimimiseks on oluline tõhus ja hästi toimiv halduskoostöö. Liikmesriikide reguleerivatel asutustel on vähe teavet teiste liikmesriikide õigusliku raamistiku ja järelevalve kohta ning seetõttu ei usaldata neid aspekte piisavalt. Sellest tuleneb piiriüleste tegevuste puhul eeskirjade ja kontrollide dubleerimine ning petturitest ettevõtjad võivad teabe puudumist kasutada ära järelevalvest hoidumiseks või riiklikest eeskirjadest möödahiilimiseks, mis seab ohtu teenuste tarbijad. Ettepanekuga kehtestatakse liikmesriikidevahelise teabevahetuse ja vastastikuse abi valdkonnas juriidilised kohustused, mis tuginevad tõhusalt toimival elektroonilisel teabevahetussüsteemil, mis võimaldab pädevatel asutustel määrata hõlpsasti kindlaks asjakohased koostööpartnerid teistes liikmesriikides ning tõhusalt teavet vahetada.

3. Komisjoni arvamus Euroopa Parlamendi muudatuste kohta

3.1. Reguleerimisala ja muud üldsätted (artiklid 1–4)

Üldhuviteenused. Muudatused 13 ja 44 ning muudatuste 72 ja 289 osad , mis käsitlevad artikleid 1 ja 2 ning vastavaid põhjendusi, näitavad selgelt, et üldist majandushuvi pakkuvad teenused kuuluvad käesoleva direktiivi reguleerimisalasse, kuid et direktiivis ei sätestata nende teenuste liberaliseerimist ega teenuseid osutavate avalik-õiguslike isikute erastamist, samuti ei käsitleta käesolevas direktiivis teenuste rahastamist ega riigiabi. Muudatusega 73 selgitatakse artiklis 2, et majandusvälised üldhuviteenused jäävad käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja. Komisjon nõustub muudatusega 44 ning muudatuste 72 ja 289 asjakohaste osadega. Komisjon kiidab heaks ka muudatused 13 ja 73, kuid sõnastab veidi ümber muudatuse 73 (artikkel 2) ja muudatuse 13 (uus põhjendus 7a) teksti ning selgitab, et kuigi teatavate valdkondade suhtes kehtivad selgesõnalised erandid, kuuluvad üldist majandushuvi pakkuvad teenused direktiivi kohaldamisalasse, kuna kõnealused teenused on majanduslikku laadi.

Tervishoiuteenused. Muudatusega 78 jäetakse direktiivi reguleerimisalast välja nii era- kui riiklikud tervishoiuteenused ning lisatakse artiklisse 2 vastav muudatus. Muudatusega 304 täpsustatakse põhjenduses 10 c , et kõnealune väljajätmine hõlmab tervishoiu- ja farmaatsiateenuseid, mida osutavad reguleeritud tervishoiualade esindajad patsientidele, et hinnata, säilitada või taastada nende tervislikku seisundit. Muudatustega 233/403 selgitatakse artiklis 1, et käesolev direktiiv ei mõjuta riiklikke tervishoiuteenuseid ega tervishoiuteenuste osutajate juurdepääsu riiklikele rahastamisvahenditele. Muudatusega 305 lisatakse uus põhjendus 10 d , milles selgitatakse, et direktiiv ei mõjuta teises liikmesriigis osutatud tervishoiuteenuse kulude hüvitamist, ja rõhutatakse, et kõnealust küsimust tuleks suurema õiguskindluse ja selguse saavutamiseks käsitleda muu õigusaktiga. Komisjon kiidab heaks tervishoiuteenuste väljajätmise direktiivi reguleerimisalast ja kinnitab oma valmisolekut esitada konkreetne tervishoiuteenuseid käsitlev algatus. Seega kiidetakse muudatused 78, 304 ja 305 heaks. Riiklikku tervishoidu käsitlevad muudatused 233/403 on tarbetud, sest need kattuvad artiklis 2 esitatud määratlusega.

Sotsiaalteenused. Muudatusega 292 määratakse artiklis 1 kindlaks, et direktiiv ei mõjuta sotsiaalhoolekande eesmärgil osutatavaid teenuseid, ja muudatusega 252 , mis käsitleb artiklit 2, jäetakse direktiivi reguleerimisalast välja sellised sotsiaalteenused nagu sotsiaalkorteriteenused, lapsehooldus- ja pereteenused. Muudatustega 294 ja 296 esitatakse kaks uut põhjendust, millega selgitatakse sotsiaalteenuste, eelkõige sotsiaalkorterite, lastetoetuste ja peretoetuste olemust. Muudatusega 295 viiakse sisse põhjendus, milles täpsustatakse, et direktiivis ei käsitleta sotsiaalkorterite rahastamist või nendega seotud abi ega liikmesriikides sotsiaalkorteriteenuste suhtes kehtestatud kriteeriume või tingimusi. Muudatusega 10 lisatakse ühes teises põhjenduses, et direktiivis ei käsitleta nõudeid, mis hõlmavad (näiteks sotsiaalteenuste osutamise puhul) juurdepääsu riiklikule rahastamisele. Komisjon leiab, et kõik direktiivist väljajäetud osad tuleb selgelt määratleda, et tagada suurem õiguskindlus ja vältida erinevaid tõlgendusi liikmesriikides. Seega sõnastab komisjon ümber muudatuse 252 (artikkel 2) määratluse ja ühendab muudatused 294 ja 296 uues põhjenduses 10 h täpsustamaks, et direktiivist väljajätmine hõlmab neid sotsiaalteenuseid, mis käsitlevad sotsiaalkortereid, lastehooldust ning toetusi puudust kannatavatele peredele ja üksikisikutele ning mida riik või riigi volitatud teenuseosutaja osutavad põhjusel, et asjaomased valdkonnad kuuluvad ühiskonna huviorbiiti, eesmärgiga tagada nende isikute toetamine, kes esmajärjekorras abi vajavad. Sellest tulenevalt on muudatus 292 tarbetu. Muudatuse 295 tekst on ümber sõnastatud selleks, et selgitada, et muudatus käsitleb sotsiaalteenuseid üldiselt ja mitte ainult sotsiaalkortereid. Muudatus 10 on kiidetakse täielikult heaks. Muudatuses 232 rõhutatakse mittetulundusliku sporditegevuse erilist tähtsust. See kiidetakse heaks ja lisatakse uude põhjendusse 16a, tingimusel et muudatus sõnastatakse ümber teksti õiguslik ühtsus).

Muude valdkondade väljajätmine ja maksustamise täielik väljajätmine. Muudatused 300 ja 302/332 käsitlevad artiklit 2 ja esimesega neist jäetakse direktiivi reguleerimisalast välja ajutist tööd vahendavad asutused ja teisega turvateenused . Vastavates põhjendustes, mis on lisatud muudatustega 301 ja 303 , rõhutatakse, et neis valdkondades kohaldatavad eeskirjad tuleks täielikult ühtlustada. Muudatusega 77 jäetakse välja õigus teenused niivõrd, kuivõrd need on kaetud muude ühenduse õigusaktidega. Muudatustega 79, 80 ja 81 , mis käsitlevad artiklit 2, ja muudatustega 16, 17 ja 18 , mis käsitlevad vastavaid põhjendusi, jäetakse direktiivi reguleerimisalast välja audiovisuaalteenused (olenemata nende tootmis-, jaotus- ja edastamisviisist), hasartmängud ja avaliku võimu teostamisega seotud kutsealad , eelkõige notarid. Komisjon kiidab heaks ajutist tööd vahendavate asutuste teenuste ja turvateenuste väljajätmise, mis on esitatud muudatustes 300 ja 302/333. Siiski ei ole tõendatud vajadust täielikult ühtlustada ajutist tööd vahendavaid asutusi ja turvateenuseid käsitlevad sätted ning sellest tulenevalt ei saa muudatusi 301 ja 303 heaks kiita. Komisjon ei kiida heaks muudatust 77 õigusalaste teenuste väljajätmise kohta; see ei ole vajalik, arvestades, et artiklis 3 juba sätestatakse, et teenustedirektiivi sätete ja mõne muu teenuste osutamise konkreetseid aspekte hõlmava ühenduse õigusakti sätte vahel tekkiva vastuolu korral on viimati nimetatud akt ülimuslik. Audiovisuaalteenustega seoses kiidab komisjon heaks muudatuses 79 esitatud väljajätmise ning on ümber sõnastanud muudatuse 19 (uus põhjendus 10e), et viia see vastavusse asjaomast artiklit käsitleva muudatusega ning selgitada, et direktiivi ei kohaldata audiovisuaalsektoris antavatele toetustele, mida reguleeritakse ühenduse konkurentsieeskirjadega. Komisjon kiidab põhimõtteliselt heaks ka hasartmänguteenuste väljajätmise, kuid sõnastab ümber muudatuste 17 ja 80 teksti, et väljajätmine piirduks selgelt hasartmänguteenustega. Komisjon kiidab ainult osaliselt heaks muudatused 18 ja 81, mis käsitlevad avaliku võimu teostamisega seotud kutsealasid, ning viib väljajätmise sõnastuse vastavusse üksikasjalike piirangutega, mis on kehtestatud EÜ asutamislepingu artiklis 45, kus sätestatakse erandid asutamisvabadusest ja teenuste osutamise vabadusest teatavate tegevuste puhul, mis on otseselt ja konkreetselt seotud avaliku võimu teostamisega, kuid mitte avalikku võimu teostavate kutsealade puhul tervikuna.

Komisjon kiidab heaks maksustamise täieliku väljajätmise, mis on ette nähtud muudatusega 82 (artikkel 2) ja muudatusega 19 (põhjendus 11).

Muudatused 14, 15, 20, 74, 75 ja 306 käsitlevad valdkondade kaupa väljajätmist (artiklis 2 ja vastavates põhjendustes), mis kavandati algselt finantsteenuste, elektrooniliste teabevahetusteenuste ja transporditeenuste kohta, kuid neis esitatakse lisaselgitusi. Muudatused 14, 15, 20, 74 ja 306 kiidab komisjon heaks täielikult või tingimusel, et need sõnastatakse ümber, et tagada teksti õiguslik ühtsus (vt artikkel 2 ja põhjendus 9, uued põhjendused 10a ja 10b), kuid ta ei saa heaks kiita muudatust 75, sest põhjendus 10a sisaldab juba asjakohast selgitust telekommunikatsiooniteenuste kohta.

Konkreetsed õigusvaldkonnad . Muudatusega 298 selgitatakse artiklis 1 direktiivi suhet liikmesriikides tunnustatud põhiõigustega ja põhiõiguste hartaga ning muudatusega 299 viiakse sisse uus põhjendus, milles sätestatakse, et direktiivi tuleks tõlgendada nii, et asutamislepingu artiklites 43 ja 49 sätestatud põhiõiguste ja põhivabaduste kasutamine oleks kooskõlas. Muudatuses 8 selgitatakse, et direktiivis võetakse täies ulatuses arvesse asutamislepingu artikli 137 kohaseid ühenduse algatusi, mis käsitlevad tööhõive edendamist ning elu- ja töötingimuste parandamist. Muudatuses 297, mis käsitleb artiklit 1, ja muudatuses 9, mis käsitleb vastavat põhjendust, on kirjas, et direktiivi ei kohaldata tööõiguse suhtes ning see ei mõjuta tööõigust, st kõiki õigusnorme ja lepingusätteid, mis käsitlevad töölevõtutingimusi, töötingimusi, sealhulgas töötervishoidu ja tööohutust, ning tööandjate ja töötajate vahelisi suhteid, ning et direktiivis võetakse täies ulatuses arvesse tööturu osapoolte vahelisi suhteid, sealhulgas õigust osaleda ametiühingualases tegevuses, ning see ei mõjuta liikmesriikide sotsiaalkindlustusalaseid õigusakte. Muudatuses 290 (artikkel 1) ja muudatuses 291 (vastav põhjendus) kinnitatakse, et direktiiv ei tohi mõjutada kriminaalõiguse eeskirju. Muudatuses 7 ja muudatuse 72 ühes osas selgitatakse (nii artikli 1 tekstis kui ka põhjenduses), et direktiiv ei mõjuta liikmesriikide poolt kooskõlas ühenduse õigusega võetud meetmeid seoses kultuurilise ja keelelise mitmekesisuse ning meediapluralismi kaitse või edendamisega . Komisjon kiidab muudatuse 298 seoses põhiõiguste teemaga heaks, tingimusel et see sõnastatakse ümber, et tagada teksti õiguslik ühtsus, ning kiidab täielikult heaks muudatuse 299. Tööõiguse osas nõustub komisjon, et direktiiv ei mõjuta tööõigust, nagu on sätestatud muudatuses 297, sealhulgas õigust osaleda ametiühingualases tegevuses, ega ka liikmesriikide sotsiaalkindlustusalaseid õigusakte. Teksti õigusliku ühtsuse tagamiseks ning selguse ja mõistetavuse parandamiseks ühtlustab komisjon siiski muudatuste 297 ja 298 tekstid, nii et tööõigust käsitletakse artikli 1 lõikes 6 ja põhiõiguste teemat (sh kollektiivlepinguid käsitlevaid õigusi) artikli 1 lõikes 7. Komisjon kiidab heaks muudatuse 290 ning nõustub, et kriminaalõiguse suhtes ei mõjuta direktiiv üldiselt kriminaalõiguse sätteid kui selliseid, samuti kiidab ta heaks muudatuse 291 (uus põhjendus 6e), tingimusel et see sõnastatakse ümber selgitamaks, et kriminaalõiguse eeskirju ei tohiks ära kasutada direktiivis sätestatud eeskirjadest kõrvale hiilimiseks. Kultuurilise ja keelelise mitmekesisuse ning meediapluralismi kaitset või edendamist käsitleva muudatuse 7 kiidab komisjon täielikult heaks ja sõnastab teksti õigusliku kooskõla tagamiseks ümber muudatuse 72 asjakohase osa. Lõpetuseks kiidab komisjon täielikult heaks muudatuse 8 (uus põhjendus 6f).

Direktiivi suhe ühenduse õiguse muude sätetega . Seda teemat käsitletakse muudatustega 83 ja 21 artiklis 3 ja vastavas põhjenduses 13. Komisjon kiidab heaks muudatuses 83 esitatud edasised selgitused, et direktiiv ei ole ülimuslik muude ühenduse õigusaktide suhtes ja juhul kui tekib vastuolu teiste ühenduse õigusaktidega, millega reguleeritakse teenustevaldkonnas tegevuse alustamise või tegutsemise konkreetseid aspekte, on nende konkreetsete aspektide sätted ülimuslikud. Et tagada teksti üldine ühtsus ja lähendada omavahel Euroopa Parlamendi ja nõukogu tööd, lisas komisjon täiendavaid selgitusi (põhjendused 13 ja 13b). Lisaks sätestatakse muudatustes 307 ja 219 (liidetuna muudatusega 83), et direktiiv ei piira rahvusvahelise eraõiguse kohaldamist, eelkõige rahvusvahelist eraõigust, mis käsitleb lepingulisi ja lepinguväliseid kohustusi, ning selgitatakse selle mõjule tarbijakaitsele. Komisjon kiidab muudatused 307 ja 219 heaks, tingimusel et need sõnastatakse veidi ümber, et viide tarbijakaitsele oleks juriidiliselt nõuetekohane.

Mõisted (artikkel 4). Muudatustes 23 – 26, 39, 84 – 90, 308 ja 92 – 98 käsitletakse direktiivi tekstis sisalduvate mõistete määratlusi (vt artikkel 4 ja vastavad põhjendused). Komisjon kiidab muudatused 25–26, 93–94 ja 97–98 heaks täielikult ja muudatused 23–24 tingimusel, et need sõnastatakse ümber ja liidetakse. Lisaks sellele kiidab komisjon põhimõtteliselt heaks muudatused 39, 84, 88–90, 95 ja 308, kuid on need ümber sõnastanud, et viia nende tekst kooskõlla ühenduse õigustikuga või direktiivi reguleerimisalaga. Komisjon ei saa siiski heaks kiita muudatusi 85 ja 86. Muudatus 96 (mõiste töötaja ) on uuesti määratletud reguleerimisala arvestades tarbetu ja seda ei kiideta heaks. Muudatust 92 (mõiste pädevad asutused ) ja muudatust 87 (mõiste teenuseosutaja ) ei ole kiideta heaks põhjusel, et muudatuste tekstid ei ole selged ega kooskõlas ühenduse õigustikuga. Lõpetuseks ei saa komisjon heaks kiita muudatust 22 , millega kustutatakse direktiiviga hõlmatud teenuste näidisloetelu, mis on esitatud põhjenduses 14. Asjaomane põhjendus on vajalik käesoleva direktiivi selgitamiseks ning seega jäetakse see alles koos uut reguleerimisala kajastavate väikeste muudatustega. Selleks et võtta arvesse nõukogu esitatud uusi kasulikke selgitusi, täiendas komisjon põhjendust 18a ( muudatus 25 ) ja põhjendust 20a ning lisas uue põhjenduse 18b.

Komisjon kiidab täielikult või vähese ümbersõnastamisega heaks muudatused 1–3, 5, 6 ja 11 , mis on seotud põhjendustega, milles kirjeldatakse direktiivi üldisi eesmärke ning seda, et direktiiv ei mõjuta sisemist volituste jaotamist liikmesriikides; samas ei saa komisjon heaks kiita muudatust 4.

3.2. Halduslik lihtsustamine (artiklid 5–8)

Menetluste lihtsustamine (artikkel 5). Muudatusega 99 kantakse teenuseosutajate asutamisõiguse peatüki 1. jagu üle täiesti uude „haldusliku lihtsustamise“ peatükki. Muudatuses 27 selgitatakse, et haldusmenetlusi käsitlevate eeskirjade eesmärk ei ole siseriikliku haldusõiguse ühtlustamine, vaid nendega tahetakse pigem kõrvaldada liigset koormust põhjustavad elemendid, mis takistavad asutamisvabadust. Muudatusega 100 määratakse artiklis 5 kindlaks, et liikmesriigid uurivad (väljend „kinnitavad“, mida muudatuses kasutati, ei tundu asjakohane) ja vajaduse korral lihtsustavad menetlusi ja formaalsusi, mida kohaldatakse teenustevaldkonnas tegevuse alustamisel ja tegutsemisel. Lisaks kehtestatakse sellega liikmesriikide kohustus kehtestada „koostöös komisjoniga“ Euroopa tasandil ühtlustatud vormid (sama tuleneb muudatusest 29 ) ja lisatakse kehtivate ühenduse õigusaktide loetelu, mille suhtes artikli 5 lõikeid 1a ja 2 ei kohaldata. Muudatuses 100 selgitatakse samuti, et sätted ei mõjuta liikmesriikide õigust nõuda dokumentide kinnitamata tõlkeid oma ametlikesse keeltesse. Muudatusega 30 rõhutatakse, et vorminõudeid, nagu originaaldokumentide (sh kinnitatud tõlgete) esitamine, võib kehtestada üksnes juhul, kui need on põhjendatud avaliku huviga seotud olulise põhjusega. Komisjon kiidab muudatused heaks 99, 27 ja 29–30 täielikult ja muudatuse 100 põhimõtteliselt, tingimusel et see sõnastatakse vajalikul määral ümber, et tagada teksti õiguslik ühtsus ja võtta arvesse nõukogu tööd. Eelkõige öeldakse komisjoni tekstis selgelt, et Euroopa vormide loomine toimub komiteemenetluse alusel, ning sellega lisatakse uus põhjendus (22b), milles soovitatakse mitmeid parameetreid, mida liikmesriigid võivad arvesse võtta, kui nad uurivad toimingute ja formaalsuste lihtsustamise vajadust.

Ühtsed kontaktpunktid (artikkel 6). Muudatuses 102 selgitatakse, et vormikohase registreerimise nõude korral peab registreerimine olema võimalik elektrooniliselt ühtses kontaktpunktis. Muudatuses 103 nõutakse, et komisjon koordineerib ühtsete kontaktpunktide tegevust, luues Euroopa ühtse kontaktpunkti. Muudatuses 104 selgitatakse, et ühtse kontaktpunkti loomine ei piira ülesannete ja volituste jaotust pädevate asutuste vahel siseriiklikes süsteemides. Muudatuses 309 määratakse kindlaks ühtsete kontaktpunktide loomise uus ajakava. Muudatuses 310 sätestatakse, et neis punktides peab olema võimalik täita ka kõik vajalikud toimingud ja formaalsused direktiivi 96/71/EÜ täitmise kontrollimiseks. Komisjon kiidab heaks muudatused 309 ja 104 ja selgitab lisaks uues põhjenduses 25a (kajastades nõukogu tööd), et ühtsetes kontaktpunktides võetav tasu peaks olema proportsionaalne haldustoimingute ja -formaalsuste maksumusega. Siiski ei saa komisjon heaks kiita muudatust 102, sest vormikohane registreerimine ühtsete kontaktpunktide kaudu tekitaks tarbetu halduskoormuse. Komisjon ei saa heaks kiita ka muudatust 103, sest ühtne Euroopa kontaktpunkt kujutaks endast ebavajalikku haldusstruktuuri ja oleks vastuolus subsidiaarsuse põhimõttega (sest halduskoostööd saavad kõige paremini korraldada liikmesriigid ise). Muudatust 310 ei saa heaks kiita, sest viide direktiivi 96/71/EÜ järgimise kontrollile, mida käesolev ettepanek mingil viisil ei mõjuta, on asjakohatu.

Õigus saada teavet (artikkel 7). Muudatusega 105 tehakse selgeks, et õigus saada teavet puudutab ainult üldkasutatavaid õiguskaitsevahendeid. Muudatustes 31, 106 ja 110 selgitatakse, et pädevate asutuste abikohustus ei hõlma õigusabi andmist üksikjuhtudel; et teavitamise kohustust võib täita, tehes teabe kättesaadavaks veebilehel; et nõuanded võivad hõlmata sammsammulisi juhiseid ja et teave tuleb esitada lihtsas ja arusaadavas keeles. Muudatuses 107 määratakse kindlaks, et teave ja abi on kättesaadavad muu hulgas vahemaa tagant ja elektroonilisel teel. Muudatuses 108 sätestatakse teavitamiskohustuse rakendamise tähtaeg ja muudatuses 109 selgitatakse, et teabe kättesaadavus teistes keeltes peab vastama liikmesriikide õigusaktidele keelekasutuse valdkonnas. Muudatusega 33 , millega viiakse sisse uus põhjendus, tugevdatakse artikli 7 sätteid. Komisjon kiidab heaks muudatused 105–106, 108–110, 31, 33 ja lisab kooskõlas nõukogu tööga muudatusse 31 (põhjendus 25c), et liikmesriigid otsustavad ise sellised küsimused nagu vastutus ebaõige ja eksitava teabe puhul. Samas ei saa komisjon heaks kiita muudatust 107, sest sellega kõrvaldatakse elektroonilisel teel teabe esitamise kohustus, mis on oluline vahend haldusliku lihtsustamise saavutamisel.

Elektroonilised haldustoimingud (artikkel 8). Muudatuses 111 sätestatakse elektrooniliste haldustoimingute rakendamise läbivaadatud ajakava, selgitatakse, et toiminguid ja formaalsusi on lihtne täita muu hulgas elektrooniliste vahenditega (nagu sätestatakse muudatuses 32 ) ja et elektroonilisi toiminguid ei tohiks kohaldada juhtudel, kui võib nõuda originaaldokumentide esitamist. Komisjon ei saa heaks kiita muudatust 111, välja arvatud läbivaadatud ajakava, ega ka muudatust 32, sest nagu eespool nimetatud, on elektroonilised toimingud halduse lihtsustamise oluliseks vahendiks ja elektroonilisi dokumente võib kasutada ka originaaldokumentidena, mille autentsust saab tõestada elektrooniliste autentimisvahenditega. Siiski leiab komisjon, et on asjakohane selgitada muudatuse 32 alusel (põhjendus 26), milles sõnastatakse nõukogu töö tulemused, et elektrooniliste toimingute tegemise kohustus ei takista liikmesriikidel pakkuda lisaks elektroonilistele vahenditele muid vahendeid, millega toimingud ja formaalsusi täita.

3.3. Teenuseosutajate asutamisvabadus (artiklid 9–15)

Lubade andmise skeemid. Muudatusega 35 selgitatakse põhjenduses 27c, et direktiivi sätted, mis käsitlevad lubade andmise skeeme, ei käsitle ametiasutuste otsuseid luua avalik-õiguslikke või eraõiguslikke isikuid ega ametiasutuste lepingute sõlmimist. Muudatuses 37 tehakse teatavaks, et tingituna avaliku huviga seotud olulistest põhjustest, nagu rahvatervis, võib lubade andmise skeemide ja muude sotsiaalteenuste piirangute kohaldamine olla põhjendatud, tingimusel et järgitakse mittediskrimineerimise, vajalikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtteid. Muudatustega 112 – 113 korraldatakse peatükk ümber ja muudetakse jao pealkirja. Muudatusega 116 (ja ka muudatusega 209 ) jäetakse lubade andmise skeemid vastastikuse hindamise protsessist välja. Komisjon kiidab heaks muudatused 35, 112–113 täielikult ja muudatuse 37 väheste ümbersõnastustega. Samas ei saa komisjon heaks kiita muudatusi 116 ja 209, sest lubade andmise skeemide hindamise ning nende kohta aruannete esitamise kohustus on oluline vahend teenustevaldkonnas tegevuse alustamise ja tegutsemise lihtsustamiseks. Siiski täpsustab komisjon uues põhjenduses (27d), arvestades nõukogu tööd, et aruandekohustus puudutab ainult lubade andmise skeemide olemasolu ja mitte lubade andmise kriteeriume ega tingimusi. Muudatustest 114, 115 ja 117 , mis sisaldavad peamiselt tehnilisi muudatusi, kiidab komisjon heaks muudatuse 115 ja muudatuse 117, tingimusel et see sõnastatakse ümber vajaliku õigusliku ühtsuse saavutamiseks. Siiski ei saa komisjon heaks kiita muudatust 114, mis muudaks teksti ebaselgemaks.

Lubade andmise tingimused. Muudatustes 34 ja 121 sätestatakse, et tavaliselt peaks luba katma kogu riigi territooriumi, välja arvatud juhul, kui territoriaalne piirang on põhjendatud avaliku huviga seotud olulise põhjusega, nagu keskkonnakaitse. Muudatustes 34 ja 123 sätestatakse, et direktiiv ei mõjuta lubade andmise kohalikke ja piirkondlikke pädevusi. Muudatusega 119 lisatakse kriteeriumide hulka, millele lubade andmine peab vastama, läbipaistvus ja kättesaadavus. Muudatuses 120 selgitatakse, et kui hinnatakse, kas loa andmise tingimused on samaväärsed või põhiosas võrreldavad nendega, mida teenuseosutaja suhtes juba kohaldatakse mõnes teises liikmesriigis (dubleerimise välistamine), tuleb arvestada mitte ainult tingimuste eesmärki, vaid ka nende mõju ja jõustamise tõhusust. Muudatusega 122 jäetakse loa andmise otsused välja nende nõuete hulgast, kus nõutakse põhjendamist ja võimalust otsus kohtus vaidlustada. Muudatusega 118 kohta kustutatakse artiklis 10 sõna „objektiivselt“ väljendist „põhjendatud avaliku huviga seotud olulise põhjusega“. Komisjon kiidab täielikult heaks muudatused 34, 118, 119 ja 123. Muudatuse 120 heakskiitmine on seotud uue põhjenduse 27g lisamisega: selle eesmärk on selgitada, et dubleerimise välistamise nõue ei takista liikmesriikidel kohaldada oma tingimusi, vaid nõuab üksnes, et nad arvestaksid samaväärseid tingimusi, mida teenusosutaja juba täidab teistes liikmesriikides. Lisaks nõustub komisjon muudatuse 121 sisuga, kuid soovib seda teisiti sõnastada. Samas ei saa komisjon heaks kiita muudatust 122, sest loa andmise otsuste väljajätmine põhjendamise kohustuste hulgast võib muuta haldusotsuse juriidilise läbivaatamise, eelkõige kolmandate isikute jaoks, vähem tõhusaks või isegi praktiliselt võimatuks.

Lubade kehtivusaeg. Mitme kandidaadi vahel valimine. Muudatustega 128 ja 36 kinnitatakse, et käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide õigust lubasid tühistada, eriti kui nende andmise aluseks olevad tingimused ei ole enam täidetud. Muudatustes 124 – 127, 129, 38 ja 30 esitatakse kasulikke selgitusi artikli 11 ning vastavate põhjenduste kohta. Muudatusega 130 nähakse ette, et liikmesriigid võivad valikumenetluse kohaldamisel arvesse võtta mitmeid avaliku huvi eesmärke. Komisjon kiidab heaks muudatused 128 ja 36, kuid üksnes nende olukordade puhul, kus tingimused loa andmiseks ei ole enam täidetud. Samuti kiidab komisjon heaks muudatused 124–127, 129, 38 täielikult või osaliselt ja muudatused 130 ja 30 väheste ümbersõnastatud kohandustega.

Lubade andmise kord. Muudatustega 134 ja 28 jäetakse välja säte, mille kohaselt vastuse puudumise korral kindlaksmääratud aja jooksul tuleb luba käsitada antuna (vaikiva nõusoleku põhimõte). Muudatuses 135 määratakse kindlaks, et kinnitus taotluse saamise kohta tuleks esitada ainult taotleja soovi korral ning seal ei ole vaja märkida olemasolevaid õiguskaitsevahendeid. Muudatused 131 – 133 ja 136 – 137 sisaldavad tehnilisi selgitusi, mille komisjon võib heaks kiita, tingimusel et muudatusi 136–137 muudetakse veidi. Samas ei saa komisjon heaks kiita muudatusi 134 ja 28, sest „vaikiv nõusolek“ (ametiasutuse vastuse puudumisel) on asutamisvabaduse lihtsustamise alus. Siiski selgitab komisjon uues põhjenduses (28a), arvestades nõukogus tehtud tööd, et teatud tegevuste puhul võib kehtestada vaikiva nõusoleku andmise erikorra, kui see on objektiivselt põhjendatud avaliku huviga seotud olulise põhjusega. Samuti ei saa komisjon heaks kiita muudatust 135, sest see tekitaks taotlejatele täiendava koormuse ja muudaks kohtuliku läbivaatamise veelgi keerulisemaks.

Keelatud nõuded (artikkel 14). Muudatusega 138 muudetakse asjaomase jao pealkirja. Muudatustes 140 ( ja 41) selgitatakse, et keeld kasutada majandusliku põhjendatuse testi üksikjuhtumite puhul ei hõlma neid planeerimisnõudeid, millel ei ole majanduslikke eesmärke, vaid on tingitud avaliku huviga seotud olulistest põhjustest. Muudatusega 141 selgitatakse, et konkureerivate ettevõtjate otsese või kaudse osalemise keeld loa andmisel ei puuduta konsulteerimist selliste organisatsioonidega nagu kaubanduskojad konkreetse loataotlusega mitteseotud juhtudel. Muudatuses 40 sätestatakse, et mõnel juhul võib olla põhjendatud nõue, et teenuseosutaja peab oma teenuse osutamisel isiklikult kohal olema. Muudatuses 142 selgitatakse, et keeld nõuda liikmesriigi territooriumil tegutsevalt teenuseosutajalt finantsgarantiid või kindlustust ei mõjuta liikmesriikide võimalust nõuda finantsgarantiisid kui selliseid või nõuda, et kindlustus tuleb sõlmida eri- või ainuõigusi omava kindlustusettevõttega, samuti ei mõjuta see kollektiivses garantiifondis osalemisega seotud nõudeid Muudatuses 143 selgitatakse eelneva registreerimise nõuet. Komisjon kiidab täielikult heaks muudatused 138, 140, 141, 143 ja 41 ja muudatuse 40, tingimusel et seda selgitatakse täiendavalt. Komisjon kiidab muudatuse 142 põhimõtteliselt heaks, kuid sõnastab asjaomase sätte ümber, et see oleks kooskõlas ühenduse õigusega, ning on lisanud täiendavaid selgitusi uues põhjenduses 32a kooskõlas nõukogus tehtud tööga. Lisaks sätestatakse muudatuses 143 tehnilised selgitused, mille komisjon heaks kiidab, esitades samal ajal uues põhjenduses (32b), mis tugineb nõukogus tehtule, täiendavaid selgitusi eelneva registreerimise keelu selgitamiseks.

Hindamisele kuuluvad nõuded (artikkel 15) . Muudatuses 42 selgitatakse, et vastastikuse hindamise protsess ei mõjuta liikmesriikide vabadust sätestada oma õigusaktides kõrgem riiklike huvide kaitse tase ning et hindamisel tuleb arvestada üldist majandushuvi pakkuvate teenuste eripära ja nendega seonduvaid ülesandeid, mis võivad põhjendada asutamisvabaduse teatavaid piiranguid. Muudatustega 144 ja 145 jäetakse välja näited nõuetest, mis käsitlevad teenuseosutajate õiguslikku vormi või äriühingutes osaluse omamist. Muudatustega 147/242 jäetakse hindamisprotsessist välja nõuded, mis käsitlevad alla omahinna müümist ja allahindlusi. Muudatustega 149/242 kustutatakse sõna „objektiivselt“ väljendist „põhjendatud avaliku huviga seotud olulise põhjusega“. Muudatustega 148/242 (ja muudatusega 43 ) jäetakse hindamisprotsessist välja „must-carry“ kohustused. Samuti jäetakse muudatusega 150 artikli 15 lõigetest 1–4 välja üldist majandushuvi pakkuvad teenused ja sotsiaalkindlustusskeemid. Lisaks jäetakse muudatusega 150 ja muudatusega 151 välja liikmesriikidele kehtestatud keeld kehtestada uusi sarnaseid nõudeid, välja arvatud juhul, kui järgitakse mittediskrimineerimise, vajaduse ja proportsionaalsuse nõudeid ning kui liikmesriigid täidavad oma kohustust sellistest uutest õigusnormidest teatamise kohta. Muudatusega 146 lisatakse viide kutsekvalifikatsioone käsitlevale direktiivile. Komisjon kiidab heaks muudatused 42, 147 ja 148/149/242. Komisjon kiidab samuti heaks näidete väljajätmise asjaomastest artiklitest vastavalt muudatustele 144 ja 145. Samuti lisab komisjon põhjendusse 34 kooskõlas nõukogu ettepanekuga selgituse, et miinimum- ja/või maksimumhindade kehtestamise nõuete hindamine hõlmab ainult pädevate asutuste kehtestatud hindu teatud teenuste osutamise eest ega hõlma hindade kindlaksmääramise üldeeskirju, nagu majade rentimisel. Komisjon kiidab põhimõtteliselt heaks muudatuse 150 üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osas ja täpsustab, et artikli 15 lõikeid 1–3 kohaldatakse ainult üldist majandushuvi pakkuvate teenuste valdkonna õigusaktides ja ainult niivõrd, kuivõrd nende eeskirjade kohaldamine ei takista nendega seonduvate eriülesannete täitmist juriidiliselt ega faktiliselt. Teatamiskohustuse väljajätmine (muudatus 151) nõrgendaks hindamisprotsessi oluliselt ja seda ei saa seetõttu heaks kiita. Lõpetuseks kiidab komisjon heaks muudatused 146, 148 ja 149/242, kus tehakse ettepanekud tehniliste muudatuste kohta (muudatuse 146 puhul viidatakse siiski kutsekvalifikatsioone käsitlevale direktiivile tervikuna, mitte ainult selle II jaotisele).

3.4. Teenuste osutamise vabadus ja erandid (artiklid 16–19)

Teenuste osutamise vabadus (artikkel 16). Muudatusega 152 (mis käsitleb peatüki pealkirja) ja muudatusega 293/rev4 (mis käsitleb artiklit 16) asendatakse endine päritoluriigi põhimõte sättega teenuste osutamise vabaduse kohta. Muudatuses 293/rev 4 kinnitatakse teenuseosutaja õigust osutada teenuseid teises liikmesriigis kui see, kus ta on asutatud, ning kohustatakse liikmesriiki, kus teenust osutatakse, tagama teenustevaldkonnas tegevuse vaba alustamine ja vaba tegutsemine oma territooriumil. Artikli 16 lõikes 1 sätestatakse täiendavalt, et liikmesriik, kus teenust osutatakse, ei saa kohaldada oma riiklikke nõudeid muus liikmesriigis asutatud teenusteosutajate suhtes, välja arvatud juhul, kui asjaomased nõuded on põhjendatud avaliku korra või avaliku julgeoleku või rahvatervise või keskkonnakaitse seisukohast ning need on mittediskrimineerivad, vajalikud ja proportsionaalsed. Lõikes 3 kinnitatakse taas lõikes 1 sätestatud võimalust, et liikmesriigid võivad kehtestada teistest liikmesriikidest nende territooriumile siirdunud teenusteosutajate suhtes oma riiklikud eeskirjad, kui need on põhjendatud avaliku korra või avaliku julgeoleku või rahvatervise või keskkonnakaitse seisukohast. Lõikes 3 selgitatakse ka, et kooskõlas ühenduse õigusega ei takistata liikmesriikidel kohaldada oma töölevõtutingimusi. Artikli 16 lõikes 2 sätestatakse loetelu nõuetest (näiteks nõue, et teenuse osutamise loa saamiseks peab ettevõttel olema tegevuskoht asjaomasel territooriumil), mida liikmesriigid ei tohi kehtestada teises liikmesriigis asutatud teenuseosutajate suhtes. Muudatusega 293/rev4 sätestatakse ka, et komisjon esitab pärast liikmesriikide ja tööturu osapooltega konsulteerimist artikli 16 kohaldamist käsitleva aruande, sealhulgas järelduse ühtlustavate meetmete vajalikkuse kohta.

Komisjon kiidab heaks muudatused 152 ja 293/rev4, tingimusel et lõige 3 sõnastatakse veidi ümber, et selgitada, et Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt peavad riiklikud nõuded olema mittediskrimineerivad, vajalikud ja proportsionaalsed. tingimusel, et kohandatakse sõnastust, kiidab komisjon heaks ka muudatuse 45, mis käsitleb põhjendust 37 ning milles määratakse kindlaks, et liikmesriigid võivad kehtestada oma nõudeid, mis on hädavajalikud avaliku korra, avaliku julgeoleku, rahvatervise ja keskkonnakaitse tagamiseks, ning muudatused 46–47, millega tühistatakse põhjendused, mis viitavad endisele päritoluriigi põhimõttele. Samuti lisab komisjon (kooskõlas nõukogus ettepanekutega) täiendavad selgitavad põhjendused, millest ühes viidatakse Euroopa Kohtu kohtupraktika põhjal liikmesriikide õigusele võtta meetmeid, millega takistatakse teenuseosutajatel kuritarvitada siseturu põhimõtteid kasusaamise eesmärgil (põhjendus 37a), teises põhjenduses rõhutatakse vajadust tagada, et teenuseosutajatel oleks võimalik oma teenuse osutamiseks vajalikud seadmed kaasa võtta, kui nad osutavad teenust teises liikmesriigis (põhjendus 39a), ning veel ühe täiendava põhjenduse, milles selgitatakse seadmete mõistet (põhjendus 39b).

Täiendavad erandid teenuste osutamise vabadusest (artikkel 17). Muudatusega 400 sõnastatakse ümber artikli 17 pealkiri ja sätestatakse, et teenuste osutamise vabadust käsitlevat sätet ei kohaldata üldist majandushuvi pakkuvate teenuste suhtes, mida osutatakse teises liikmesriigis, muu hulgas postiteenused, elektri-, gaasi- ja veevarustus-, heitvee- ja jäätmekäitlusteenused. Komisjon kiidab muudatuse 400 heaks. Samas selgitab komisjon (tuginedes nõukogu tööle) põhjenduses 40a, et erandi tegemine postiteenuste suhtes hõlmab nii universaalteenuse osutajale reserveeritud tegevust kui ka muid postiteenuseid. Samuti võib heaks kiita muudatuse 165, milles selgitatakse erandit artikli 17 punktis 12 nõukogu määruse (EMÜ) nr 259/93 (jäätmesaadetiste järelevalve ja kontrolli kohta Euroopa Ühenduses, ühendusse sisseveo ning ühendusest väljaveo korral) artiklites 3 ja 4 sätestatud lubade andmise korra suhtes,.

Advokaatide ja notarite tegevuse osas jäetakse muudatusega 160 välja erand nõukogu direktiiviga 77/249/EMÜ (õigusteenuste osutamise vabaduse tulemuslikuma elluviimise kohta) hõlmatud küsimustes ning muudatusega 166 jäetakse välja erand nende toimingute suhtes, millesse seaduste kohaselt tuleb kaasata notar. Need muudatused muutuvad tarbetuks, arvestades et komisjon ei kiida heaks advokaatide ja notarite tegevuse üldist väljajätmist direktiivi reguleerimisalast. Asjaomased erandid tuleks seepärast säilitada. Muudatusega 161 , mis käsitleb võlgade sissenõudmist, lisatakse uus erand, mille komisjon võib heaks kiita. Samas selgitab komisjon uues põhjenduses 40b (kooskõlas nõukogu tööga) asjaomase erandi reguleerimisala.

Muudatusega 162/404 , mis käsitleb nõudeid, mille alusel on teatav tegevus reserveeritud kindlale kutsealale , lisatakse kutsekvalifikatsioonide tunnustamist käsitleva direktiivi 2005/36/EÜ II jaotisega hõlmatud valdkondade erandite hulka uus erand. Muudatuse 162/404 ja muudatuse 48, kus selgitatakse põhjenduses 41c esitatud uut erandit, võib põhimõtteliselt heaks kiita, kui nende sõnastust täpsustatakse.

Muudatusega 163 , milles käsitletakse isikute vaba liikumist ja elukohta , selgitatakse direktiivi 2004/38/EÜ suhtes tehtud erandit ja muudatuse võib heaks kiita.

Muudatusega 164 , milles käsitletakse erandit kolmandate riikide kodanike liikumise suhtes teenuste osutamise valdkonnas , sõnastatakse artikli 17 punktis 11 esitatud erand uuesti. Kuna artikkel 25 on välja jäetud, oli vaja artikli 17 punktis 11 esitatud erand veelkord ümber sõnastada. Muudatused 50 ja 51 , millega lisatakse põhjendused 41a ja 41b, milles esitatakse selgitused töötajate lähetamise direktiivi käsitleva erandi kohta, kiidetakse väheste ümbersõnastustega heaks.

Muudatustega 167 ja 168 , milles käsitletakse konkreetseid keelde ja nõudeid, mis on põhjendatud avaliku korra või avaliku julgeoleku või rahvatervise või keskkonnakaitse seisukohast , sätestatakse artikli 17 punktides 16 ja 17 esitatud erandite muudatused. Komisjoni arvates on need muudatused tarbetud, kuna artikliga 16 antakse liikmesriikidele üldisemalt võimalus kehtestada riiklikke nõudeid seoses avaliku korra või avaliku julgeoleku või rahvatervise või keskkonnakaitsega ning seega on konkreetsed erandid artikli 17 punktides 16 ja 17 üleliigsed. Järelikult jäetakse need muudatused koos vastavate põhjendustega välja.

Muudatusega 169 , milles käsitletakse haiglakulude hüvitamist , tühistatakse haiglakulude hüvitamise lubade süsteemi suhtes kohaldatav erand. Kooskõlas tervishoiuteenuste väljajätmisega direktiivi reguleerimisalast ning ravikulude hüvitamist käsitleva artikli 23 väljajätmisega kiidab komisjon muudatuse 169 heaks.

Muudatusega 170 , milles käsitletakse rahvusvahelist eraõigust , lisatakse artiklisse 17 erand kõigi rahvusvahelise eraõiguse sätete kohta, eelkõige lepinguliste ja lepinguväliste kohustuste kohta, kaasa arvatud lepingute vormi kohta. Komisjon kiidab heaks selle muudatuse, mis on vajalik artiklis 17, sest teenuste osutamise vabaduse säte käesolevas direktiivis on säte, mis võib minna vastuollu rahvusvahelise eraõiguse eeskirjadega. Muudatustega 171, 172 ja 173 jäetakse välja erandid tarbijaga sõlmitavate lepingute, kinnisvaraga seotud lepingute ametliku kehtivuse ning teenuse osutajate lepinguväliste kohustuste suhtes õnnetusjuhtumi puhul, mis ei ole kaetud kõikide rahvusvahelise eraõiguse sätete suhtes kehtestatud ulatuslikuma erandiga. Komisjon kiidab need muudatused koos muudatustega asjaomastes põhjendustes ( muudatused 53 ja 54 , mis käsitlevad põhjendusi 45 ja 46) heaks.

Samuti on komisjon lisanud tehnilisi selgitusi, mis kajastavad nõukogu tööd.

Üleminekusätted (artikkel 18). Muudatusega 174 jäetakse täies ulatuses välja artikkel 18, mis sisaldab (endise) päritoluriigi põhimõtet käsitlevaid erandeid üleminekuperioodiks. Komisjon kiidab selle muudatuse heaks, sest hasartmängudega seotud tegevus on direktiivi reguleerimisalast välja jäetud, võlgade kohtuliku sissenõudmisega seotud tegevust hõlmab uus erand artikli 17 punktis 7a ning sularaha ja väärtasjade vedu on lisatud artikli 40 lõikesse 1.

Erandid üksikjuhtumitel (artikkel 19). Muudatusega 175 kohandatakse artikli 19 pealkirja kooskõlas artikli 16 muudetud pealkirjaga. Muudatuses 176 viidatakse tingimustele, mille alusel võidakse teha üksikjuhtumite puhul erandeid ning kaotatakse kohustus, et enne asjaomaste meetmete võtmist tuleb need esmalt viia vastavusse vastastikuse abi menetlusega. Üksikjuhtumite puhul tehtavad erandid rahvatervise, avaliku korra ja tervishoiuteenuste valdkonnas on muutunud tarbetuks, kuna tervishoiuteenused on direktiivi reguleerimisalast välja jäetud ning artikliga 16 lubatakse nüüd liikmesriikidel kehtestada üldisemalt nõudeid seoses avaliku korra ja rahvatervisega. Komisjon jätab seetõttu välja vastavad üksikjuhtumitel tehtavad erandid ja piirab artikli 19 kohaldamisala teenuste ohutusega. Siiski ei saa komisjon heaks kiita vastastikuse abi menetluse tühistamist, mis on oluline tagamaks, et asjaomane erand ei põhjustaks tarbetute piirangute kehtestamist teenuste osutamise vabaduse valdkonnas.

3.5. Teenuse kasutajate õigused (artiklid 20–23)

Keelatud piirangud / Mittediskrimineerimine. Muudatustega 177 ja 55 , milles käsitletakse artiklit 21 ja põhjendust 50, kinnitatakse, et teenuse kasutaja suhtes ei tohiks kehtestada diskrimineerivaid nõudeid, mis põhinevad „ainult“ kasutaja kodakondsusel ja elukohal. Komisjon ei saa seda täiendust artiklis 21 sätestatud mittediskrimineerimise klauslis heaks kiita, sest seda võidakse tõlgendada, nagu oleks diskrimineerimine muudel põhjustel lubatud. Muudatuse 55 ülejäänud osas selgitatakse põhjendust 50 ning selle osa võib heaks kiita. Komisjon lisab mõned selgitused kooskõlas nõukogus tehtud tööga artiklis 20 nimetatud rahalise abi andmise põhimõttele (vt põhjendus 48 ja uus põhjendus 48a).

Abi teenuse kasutajatele. Muudatuses 178, milles käsitletakse artiklit 22 teenuste kasutajatele abi andmise kohta, selgitatakse mitmeid ühtsetes kontaktpunktides kasutajatele antava teabe ja abi aspekte. Kõnealuse muudatusega jäetakse välja ka Euroopa tarbijakeskuste võrgustiku (EEC-net) kontaktpunktid nende ühenduste ja organisatsioonide hulgast, kelle kontaktandmed tuleb teenuse kasutajatele esitada ja kellelt teenuse kasutajad võivad praktilist abi saada. Muudatusega 179 lisatakse uus artikkel 22a, milles käsitletakse teenuseosutaja võimalust täita kõik toimingud ja formaalsused ühtsetes kontaktpunktides. Komisjon kiidab heaks muudatuse 178, välja arvatud muudatuse selle osa, kus jäetakse välja viide Euroopa tarbijakeskuste võrgustikule, kellel peaks komisjoni arvates olema eriti aktiivne roll kasutajatele praktilise abi andmisel. Komisjon ei saa heaks kiita muudatust 179 ning uut artiklit 22a, sest ühtsete kontaktpunktide ülesannet ja vastutusalasid käsitletakse juba piisavalt direktiivi haldusliku lihtsustamise peatükis.

Teises liikmesriigis osutatud arstiabi hüvitamine . Muudatustega 56 – 62 ja 180/247 jäetakse välja artikkel 23, säte, mis käsitleb teises liikmesriigis osutatud arstiabi hüvitamist, ning vastavad põhjendused. Komisjon kiidab need väljajätmised heaks ja nagu juba eespool nimetatud, esitab tervishoiuteenuseid käsitleva eraldi algatuse.

3.6. Töötajate lähetamine (artiklid 24–25)

Töötajate lähetamist ja kolmandate riikide kodanike lähetamist käsitlevad erisätted. Muudatustega 181, 182/248, 63 – 64, 183/249 ja 65 – 66 jäetakse välja asjaomased sätted, mis käsitlevad haldustõkete kõrvaldamist ja liikmesriikide kohustusi teha koostööd töötajate ja kolmandate riikide kodanike lähetamise valdkonnas. Kuigi komisjon on veendunud, et on äärmiselt tähtis kõrvaldada kõik asjatud halduspiirangud, mis takistavad teenuseosutaja võimalusi osutada piiriüleseid teenuseid ja lähetada oma personali, ning et on oluline tõhustada halduskoostööd, et võidelda musta tööjõu ja sotsiaalse dumpingu vastu, kiidab komisjon asjaomaste sätete väljajätmise üldise kompromissi saavutamise nimel heaks. Asjatute halduspiirangute kõrvaldamiseks ja paremini toimiva halduskoostöösüsteemi loomiseks esitab komisjon liikmesriikidele teemakohased juhised.

3.7. Teenuste kvaliteet (artiklid 26-32)

Teave teenuseosutajate ja nende osutatavate teenuste kohta (artikkel 26). Muudatustes 184 ja 186 sätestatakse teenuseosutaja jätkuva kohustusena see, et ta peab tegema teenuse kasutajate antava teabe kättesaadavaks ühtsete kontaktpunktide kaudu . Muudatusega 185 kehtestatakse kohustus teha teenuse kasutajatele kättesaadavaks teave teenuseosutaja õigusliku vormi kohta. Komisjon kiidab muudatuse 185 väheste ümbersõnastustega heaks. Samas ei saa komisjon heaks kiita muudatusi 184 ja 186, sest nendega kaasneks teenuseosutajate jaoks liigne koormus.

Kutsealane vastutuskindlustus (artikkel 27 ). Muudatuse 187 esimese lausega jäetakse välja liikmesriikide kohustus tagada, et teenuseosutajad, kelle teenus kujutab endast konkreetset ohtu tarbija tervisele või ohutusele või konkreetset finantsriski, sõlmivad kutsealase vastutuskindlustuse, ning asendatakse kõnealune kohustus pelga võimalusega, et liikmesriigid võivad nõuda sellist kindlustuskatet. Teises lauses täpsustatakse, et kutsealane vastutuskindlustus peab hõlmama ka riske, mis on seotud selliste teenuste osutamisega muudes liikmesriikides. Komisjon kiidab kõnealuse muudatuse mõlemad laused väikeste ümbersõnastustega heaks. Ka muudatus 67 , millega lisatakse põhjendus 63a, kiidetakse heaks, tingimusel et tehakse vajalikud kohandused, mis kajastavad artikli 27 lõike 1 muudatusi. Põhjendust 63 kohandati sellele vastavalt. Komisjon kiidab muudatused 188, 189 ja 190 heaks niivõrd, kuivõrd need on vajalikud ega tekita teenuseosutajatele täiendavat koormust. Lisaks selgitab komisjon nõukogu tööle tuginedes artikli 27 ja vastavate põhjenduste teksti, eelkõige kõnealuse artikli reguleerimisala suhtes, ja käsitleb ohtu, et kindlustusturul võivad tekkida probleemid, ning sätestab võimaluse kehtestada menetlus olukordade puhul, kus kindlustusturul tekivad tõendatavad probleemid.

Müügijärgsed garantiid (artikkel 28). Muudatusega 191 jäetakse välja teenuseosutajate kohustus anda teavet müügijärgsete garantiide kohta, mida nad pakuvad. Muudatusega 192 jäetakse välja säte, milles selgitatakse, et direktiiv ei tohiks mõjutada teiste ühenduse õigusaktidega sätestatud müügijärgseid garantiisid. Komisjon ei saa muudatust 191 heaks kiita, sest teenuseosutajad peavad esitama kasutajatele asjakohast teavet müügijärgsete garantiide kohta. Samuti ei saa komisjon heaks kiita muudatust 192, sest seotus teiste müügijärgseid garantiisid käsitlevate ühenduse õigusaktidega peab olema selgesõnaliselt märgitud.

Kaubanduslikud teadaanded (artikkel 29). Komisjon selgitab teksti, kajastades nõukogu tööd, mille kohaselt peavad kutse-eeskirjad kaubanduslike teadaannete kohta olema mittediskrimineerivad, objektiivselt põhjendatud avaliku huviga seotud olulise põhjusega ning proportsionaalsed.

Multidistsiplinaarsed tegevused (artikkel 30). Muudatusega 193 (ja muudatusega 210 ) jäetakse multidistsiplinaarsed tegevused vastastikuse hindamise protsessist välja. Komisjon ei saa heaks kiita muudatusi 193 ja 210, sest multidistsiplinaarsete tegevuste hindamise ning nende kohta aruandmise kohustus on oluline vahend, millega lihtsustada teenustevaldkonnas tegevuse alustamist ja tegutsemist. Komisjon täpsustab nõukogu töö põhjal, millistel juhtudel võivad piirangud olla põhjendatud, ning selgitab seda uues põhjenduses 64a.

Teenuste kvaliteedi poliitika (artikkel 31). Muudatuses 194 selgitatakse, et koostöös komisjoniga soodustavad liikmesriigid vabatahtlike Euroopa standardite väljatöötamist. Komisjon kiidab heaks muudatuse 194 ning rõhutab samal ajal nõukogu tööle tuginedes tarbijaühingute tähtsust.

Vaidluste lahendamine (artikkel 32). Muudatusega 195 lisatakse teenuseosutajate poolt esitatavaid kontaktandmeid. Muudatusega 196 asendatakse sõna „asjakohane“ sõnaga „rahuldav“. Komisjon kiidab heaks muudatused 195 ja 196 ning nõukogu tööle tuginedes selgitab samal ajal uues põhjenduses 65a, milliseid võrdväärseid finantsgarantiisid käsitatakse võrdväärsena käesoleva artikli tähenduses

3.8. Halduskoostöö (artiklid 34–38)

Vastastikune abi ja järelevalve. Muudatustega 199 – 202 ja muudatustega 68 – 69 tehakse korraldatakse halduskoostöö peatükk ümber ning selgitatakse liikmesriikide kohustusi. Muudatusega 199 pannakse peatükile uus pealkiri. Muudatuste 200–202 eesmärk on sätestada selgemalt ülesannete jaotus asukohaliikmesriigi ja selle liikmesriigi vahel, kus teenust osutatakse. Eelkõige vastutab asukohaliikmesriik teenuseosutaja järelevalve eest oma territooriumil ning ta ei saa keelduda järelevalve- või rakendusmeetmete võtmisest põhjendusega, et teenust osutatakse teises liikmesriigis. Asukohaliikmesriik viib läbi kontrolle, inspekteerimisi ja uurimisi ning esitab teiste liikmesriikide taotlusel teavet tema territooriumil asutatud teenuseosutajate kohta. Liikmesriik, kus teenust osutatakse, vastutab teenuseosutaja tegevuse järelevalve eest oma territooriumil valdkondades, mille suhtes ta saab kehtestada riiklike nõudeid vastavalt artikli 16 lõikele 1 (artikkel 21 lõige 1 Euroopa Parlamendi konsolideeritud tekstis). Muudel juhtudel viib asjaomane liikmesriik läbi kohapealseid kontrolle, inspektsioone ja uurimisi, kui need on objektiivselt põhjendatud ja mittediskrimineerivad või kui seda nõuab asukohaliikmesriik. Muudatuses 69 selgitatakse, et liikmesriikidevaheline tõhus koostöö on vajalik selleks, et vältida teenuseosutajate suhtes kohaldatavate eeskirjade paljusust või piiriülese tegevuse kontrolli dubleerimist ja seda, et ebaausad ettevõtjad võivad seda ära kasutada järelevalve vältimiseks või teenuste suhtes kohaldatavatest siseriiklikest eeskirjadest kõrvale hoidmiseks. Muudatuses 68 sätestatakse vajadus hästitoimiva elektroonilise teabesüsteemi järele. Komisjon kiidab muudatused 68–69 heaks täielikult ja muudatused 200–202 põhimõtteliselt. Tunnetades vajadust sätestada selgelt asukohaliikmesriigi ülesanded ja kohustused ning selle liikmesriigi ülesanded ja kohustused, kus teenust osutatakse, et saavutada tõhusalt toimiv halduskoostöö, inkorporeerib komisjon Euroopa Parlamendis tehtud muudatused nõukogu kavandatud struktuuri.

Hoiatusmehhanism . Muudatuses 203 sätestatakse hoiatusmehhanism, mille abil on võimalik teavitada kohe komisjoni ja asjassepuutuvaid liikmesriike, juhul kui liikmesriik saab teada tõsistest konkreetsetest toimingutest või asjaoludest, mis võivad seada ohtu inimeste tervise või ohutuse. Komisjon kiidab muudatuse 203 heaks ja lisab hoiatusmehhanismiga hõlmatud põhjuste hulka ka keskkonnaohu. Tuleb siiski märkida, et sellel uuel süsteemil on teine eesmärk kui vastastikuse abistamise süsteemil üksikjuhtumitel tehtavate erandi korral ning hoiatusmehhanism ei saa seega erandisüsteemi asendada.

Teave teenuseosutajate hea maine kohta. Muudatusega 197 lisatakse, et teave, mida liikmesriigid peavad esitama teise liikmesriigi pädeva asutuse taotlusel, peab olema otseselt seotud teenuseosutajate pädevusega ja taotlus ise peab olema nõuetekohaselt põhjendatud. Muudatusega 198 sätestatakse, et teabenõudeid käsitlevad sätted peavad olema vastavuses isikuandmete edastamise eeskirjadega ja et igasugune avalik teave peab olema tarbijatele kättesaadav. Komisjon kiidab heaks mõlemad muudatused ja selgitab nõukogu tööd arvestades, et liikmesriigid peavad kooskõlas siseriikliku õigusega esitama teavet võetud distsiplinaar- või haldusmeetmete või määratud kriminaalkaristuste ning maksejõuetuse või pankrotiga seoses tehtud otsuste kohta; asjaomastest karistustest ja meetmetest tuleb teavitada alles pärast lõpliku otsuse vastuvõtmist ning teenuseosutaja head mainet käsitlevad sätted ei välista õigusalase koostöö algatusi politseivaldkonnas ja kriminaalasjades (uus põhjendus 66f).

Kaasnevad meetmed. Muudatuses 68 kirjeldatakse, et liikmesriikidevaheline koostöö nõuab hästitoimivat elektroonilist teabevahetussüsteemi. Komisjon kiidab muudatuse 68 heaks, lisab vastavasisulise artikli ja selgitab seda uues põhjenduses 66g. Nõukogu tööle tuginedes lisab komisjon teise kaasneva meetme, mis käsitleb vastastikuse abistamise põhimõtte rakendamise eest vastutavate ametnike vahetust.

3.9. Lähenemiskava ja lõppsätted (artiklid 39–48)

Tegevusjuhendid (artikkel 39). Muudatustes 205 ja 70 rõhutatakse, et on tähtis koostada tegevusjuhendid ühenduse tasandil, eelkõige kutseühingute, -organisatsioonide ja -liitude poolt, ning selgitatakse, et need juhendid täiendavad liikmesriikide õigusaktides kehtestatud nõudeid. Muudatusega 71 viiakse nende valdkondade kirjeldus, mis peaksid tegevusjuhendites kajastuma, üle ühte põhjendusse. Komisjon kiidab need muudatused heaks ja lisab nõukogu tööle tuginedes uue põhjenduse 67b, milles kirjeldatakse tegevusjuhendite eesmärke.

Täiendav ühtlustamine (artikkel 40). Kooskõlas muudetud reguleerimisalaga jäetakse muudatusega 206 välja hasartmängud ja muudatusega 208 muud võimalikule täiendavale ühtlustamisele kuuluvad küsimused, näiteks need, mis on määratud kindlaks üksikjuhtumitel tehtavate eranditega või vastastikuse hindamise menetlusega. Muudatusega 207 lisatakse täiendava ühtlustamise eesmärgil hinnatavate teemade loetellu turvateenused. Komisjon kiidab heaks muudatused 206, 208 ja 207 ning selgitab, et turvateenuste ning sularaha ja väärtasjade veoga seotud teenuste võimaliku täiendava ühtlustamise hindamine viiakse läbi ühe aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi rakendamist.

Samuti kiidab komisjon heaks muudatused 211 – 212 , mis käsitlevad tähtaega, mille jooksul peab komisjon esitama vastastikuse hindamise aruande, ning läbivaatamisklauslit.

Lõpuks sätestatakse muudatuses 213 kolmeaastane tähtaeg direktiivi ülevõtmiseks liikmesriikide õigusaktidesse. Teenuste siseturu edendamise erakordse kiireloomulisuse tõttu leiab komisjon, et tuleks säilitada ülevõtmise kaheaastane tähtaeg.

4. Muudetud ettepanek

EÜ asutamislepingu artikli 250 lõike 2 kohaselt muudab komisjon oma ettepanekut vastavalt eespool esitatule.

2004/0001 (COD)

Muudetud ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV,

mis käsitleb teenuseid siseturul (EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõike 2 esimest ja kolmandat lauset, artikleid 55 ja 71 ning artikli 80 lõiget 2,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut[1],

võttes arvesse Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[2],

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[3],

toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras

ning arvestades järgmist:

(1) Euroopa Liidu eesmärk on rajada üha tihedamad sidemed Euroopa riikide ja rahvaste vahel ning tagada majanduslik ja ühiskondlik areng. Vastavalt asutamislepingu artikli 14 lõikele 2 hõlmab siseturg sisepiirideta ala, mille ulatuses tagatakse teenuste vaba liikumine ja asutamisvabadus. Euroopa rahvaste integratsiooni tugevdamiseks ning tasakaalustatud ja säästva majandusliku ja sotsiaalse arengu edendamiseks on oluline kaotada liikmesriikide vahel teenuste osutamise valdkonna arendamist takistavad tõkked. Nende tõkete kaotamisel on oluline tagada, et teenuste osutamise valdkonna arendamine aitaks saavutada asutamislepingu artiklis 2 sätestatud ülesannet edendada ühenduse kõigis osades majandustegevuse harmoonilist, tasakaalustatud ja säästvat arengut, tööhõive ja sotsiaalkaitse kõrget taset, meeste ja naiste võrdõiguslikkust, püsivat ja inflatsioonivaba kasvu, konkurentsivõime ja majandusliku suutlikkuse vastastikuse lähenemise kõrget astet, keskkonna kaitse ja kvaliteedi parandamise kõrget taset, elatustaseme ja elu kvaliteedi parandamist ning liikmesriikide majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust ja solidaarsust.

1a) Konkurentsivõimeline teenuste turg on oluline majanduskasvu edendamiseks ja töökohtade loomiseks ELis. Praegu takistavad arvukad tõkked siseturul teenuseosutajatel, eelkõige väikestel ja keskmise suurusega ettevõtjatel (VKEdel) laiendada oma tegevust väljapoole oma riigi piire ning kasutada täielikult siseturu eeliseid. See vähendab Euroopa Liidu teenuseosutajate konkurentsivõimet maailmas. Vabaturg, mis sunnib liikmesriike kõrvaldama piirangud piiriüleselt teenuste osutamiselt, suurendades samal ajal läbipaistvust ja tarbijatele edastatava teabe hulka, annaks tarbijatele suurema valikuvõimaluse ja paremad teenused madalama hinnaga.

(2) Komisjoni aruanne teenuste siseturu olukorra kohta[4] sisaldas ülevaadet arvukatest takistustest, mis tõkestavad või aeglustavad liikmesriikidevaheliste teenuste arendamist, eelkõige selliste teenuste puhul, mida osutavad teenuste valdkonnas valdavalt tegutsevad väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad (VKEd). Aruandes jõutakse järeldusele, et kümme aastat pärast siseturu kavandatud väljakujundamist valitseb eesmärgiks seatud Euroopa Liidu integreeritud majanduse ning Euroopa kodanike ja teenuseosutajate kogetava reaalsuse vahel endiselt suur lõhe. Loetletud takistused mõjutavad väga mitmesuguseid teenuste osutamisega seotud tegevusi teenuseosutajate tegevuse kõikides etappides ja neil on arvukalt ühisjooni, muu hulgas eelkõige asjaolu, et nende põhjuseks on sageli halduskoormus, piiriülese tegevusega seonduv õiguskindluse puudumine ning vastastikuse usalduse puudumine liikmesriikide vahel.

(3) Kuna teenused on majanduskasvu mootoriks ning nende osakaal sisemajanduse kogutoodangus ja tööhõives moodustab enamikus liikmesriikides 70%, avaldab siseturu selline killustatus halba mõju kogu Euroopa majandusele, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate konkurentsivõimele ning töötajate liikumisele , ja takistab tarbijate juurdepääsu laiemale valikule konkurentsivõimeliste hindadega teenustele. Oluline on rõhutada, et teenindussfäär on põhiline tööhõivesektor eelkõige naistele ja seetõttu on neil palju võita uutest võimalustest, mida toob kaasa teenuste siseturu väljakujundamine. Euroopa Parlament ja nõukogu on rõhutanud, et tõelise siseturu loomist tõkestavate õiguslike takistuste kõrvaldamine on esmatähtis saavutamaks Lissabonis kohtunud Euroopa Ülemkogu seatud eesmärki parandada tööhõivet ja sotsiaalset ühtekuuluvust ning saavutada säästev majanduskasv, et Euroopa Liidust saaks 2010. aastaks maailma kõige konkurentsivõimelisem ja dünaamilisem teadmistepõhine, kasvava tööhõivega majandusjõud. Nende takistuste kõrvaldamine koos kõrgetasemelise Euroopa sotsiaalse mudeli tagamisega on seega Lissaboni strateegia elluviimisel ilmnenud raskuste ületamise ja Euroopa majanduse taaselustamise põhitingimus , eelkõige tööhõive ja investeeringute seisukohalt. Seetõttu on oluline saavutada teenuste siseturg, kus valitseb õige tasakaal turgude avamise ning avalike teenuste ja sotsiaalsete ja tarbijate õiguste säilitamise vahel.

(4) Seepärast on tarvis kõrvaldada takistused, mis tõkestavad liikmesriikides tegutsevate teenuseosutajate asutamisvabadust ja teenuste vaba liikumist liikmesriikide vahel, ning tagada teenusekasutajatele ja teenuseosutajatele õiguskindlus, mis on vajalik nende kahe asutamislepingus sätestatud põhivabaduse kasutamiseks praktikas. Kuna takistused teenuste siseturul mõjutavad ettevõtjaid, kes soovivad oma tegevust teistesse liikmesriikidesse laiendada või osutada teenust teises liikmesriigis ilma, et nad seal asutatud oleksid, tuleks teenuseosutajatel võimaldada arendada oma tegevust siseturul teenuste valdkonnas kas mõnda liikmesriiki laienemise või teenuste vaba liikumise kasutamise teel. Teenuseosutajatel peaks olema võimalik valida nende kahe vabaduse vahel vastavalt oma kavandatud arengustrateegiale konkreetses liikmesriigis.

(5) Kõnealuseid takistusi ei ole võimalik kõrvaldada, tuginedes üksnes asutamislepingu artiklite 43 ja 49 otsesele kohaldamisele, sest nende kõrvaldamine asjaomaste liikmesriikide vastu igal konkreetsel juhul algatatavate rikkumismenetluste teel oleks siseriiklike ja ühenduse institutsioonide jaoks äärmiselt keerukas, eriti pärast laienemist, samuti eeldab mitmete takistuste kõrvaldamine riiklike õigussüsteemide eelnevat kooskõlastamist, sealhulgas halduskoostöö sisseseadmist. Nagu Euroopa Parlament ja nõukogu on tunnistanud, on tõelise teenuste siseturu saavutamine võimalik ühenduse õigusakti abil.

(6) Käesoleva direktiiviga luuakse üldine õiguslik raamistik, mis on kasulik paljude erinevate teenuste osutamise seisukohalt ning millega võetakse samas arvesse eri liiki tegevuste ja kutsealade eripära ja reguleerimissüsteeme. Kõnealune raamistik põhineb dünaamilisel ja valikulisel lähenemisviisil, mille kohaselt kõrvaldatakse esmajärjekorras sellised takistused, mida on võimalik kiiresti kaotada, ning muude takistuste osas algatatakse konkreetsete küsimuste hindamist, arutelu ja täiendavat ühtlustamist hõlmav protsess, mis võimaldab teenuste osutamisega seotud siseriiklike reguleerimissüsteemide järkjärgulist ja kooskõlastatud ajakohastamist, mis on keskse tähtsusega selleks, et saavutada tõeline teenuste siseturg 2010. aastaks. Tuleks sätestada eri meetmete tasakaalustatud kogum, mis hõlmab sihtotstarbelist ühtlustamist, halduskoostööd, teenuste osutamise vabaduse sätet ja teatavates küsimustes tegevusjuhendite väljatöötamise toetamist. Siseriiklike õigussüsteemide kooskõlastamine peaks tagama ühenduse õigusliku integratsiooni kõrge taseme ja üldist huvi pakkuvate eesmärkide kõrgetasemelise kaitse, eelkõige tarbijate kaitse, mis on hädavajalik liikmesriikidevahelise vastastikuse usalduse loomiseks. Käesolevas direktiivis arvestatakse ka teisi üldist huvi pakkuvaid eesmärke, sealhulgas keskkonnakaitset, avalikku julgeolekut ja tervishoidu, samuti vajadust järgida tööõigust.

(6a) Kuna liikmesriigid ei suuda piisaval määral saavutada kavandatava meetme eesmärke, milleks on liikmesriikides teenuseosutajate asutamisvabadust ja liikmesriikide vahel teenuste vaba osutamist piiravate tõkete kõrvaldamine, ning seetõttu võib eesmärke selle meetme ulatusest tingituna paremini saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus vastu võtta meetmeid kooskõlas asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv kaugemale sellest, mis on vajalik nimetatud eesmärkide saavutamiseks.

(6b) Käesoleva direktiivi sätteid asutamisvabaduse ja teenuste vaba liikumise kohta on asjakohane kohaldada üksnes sel määral, mil kõnealused tegevused on avatud konkurentsile, et need sätted ei kohustaks liikmesriike liberaliseerima üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid või erastama neid osutavaid avalik-õiguslikke üksusi ega kaotama olemasolevaid monopole muudes tegevusvaldkondades või teatavate jaotusteenuste osutamisel .

(6c) Käesolevas direktiivis ei käsitleta nõudeid, mis hõlmavad teatavate teenuseosutajate juurdepääsu riiklikele vahenditele. Selliste nõuete hulka kuuluvad eelkõige nõuded, millega teenuseosutajatele kehtestatakse tingimused riikliku rahastamise saamiseks, kaasa arvatud konkreetsed lepingutingimused, eriti kvaliteedinõuded, mida tuleb riiklike vahendite saamise tingimusena järgida, näiteks sotsiaalteenuste puhul.

(6d) Käesoleva direktiiviga ei piirata ühenduse õiguse kohaseid liikmesriikide meetmeid seoses kultuurilise ja keelelise mitmekesisuse ning meediapluralismi kaitse või edendamisega, sealhulgas nende rahastamisega.

(6e) Käesoleva direktiivi eesmärk on luua õiguslik raamistik, et tagada asutamisvabadus ja teenuste vaba liikumine liikmesriikide vahel ning sellega ei ühtlustata ega piirata kriminaalõigust. Seega ei mõjuta käesolev direktiiv üldiselt kriminaalõiguse eeskirju. Siiski ei tohiks liikmesriigil olla võimalik hoiduda kõrvale käesoleva direktiiviga kehtestatud eeskirjadest ja piirata teenuste osutamise vabadust kriminaalõiguse neid sätteid kohaldades, mis konkreetselt mõjutavad teenustevaldkonnas tegevuse alustamist või tegutsemist.

(6f) On võrdselt tähtis, et käesoleva direktiivi puhul arvestaks täielikult asutamislepingu artiklil 137 põhinevaid ühenduse algatusi, et saavutada asutamislepingu artikli 136 eesmärgid, mis käsitlevad tööhõive edendamist ning paremaid elu- ja töötingimusi.

(6g) Käesolev direktiiv ei mõjuta töötingimusi, kaasa arvatud maksimaalne tööaeg ja minimaalne puhkeaeg, tasulise põhipuhkuse minimaalne pikkus, töötasu miinimummäärad, töötervishoid, -ohutus ja -hügieen, samuti ei mõjuta direktiiv tööturu osapoolte omavahelisi suhteid, kaasa arvatud õigus pidada läbirääkimisi kollektiivlepingute üle ja neid sõlmida, streigiõigus ja õigus osaleda ametiühingualases tegevuses, samuti ei kohaldata käesolevat direktiivi ka teenustele, mida osutavad ajutist tööd vahendavad asutused. Käesolev direktiiv ei mõjuta sotsiaalkindlustust käsitlevaid liikmesriikide õigusakte.

(6h) Käesolevat direktiivi tuleks tõlgendada selliselt, et liikmesriikides ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhiõiguste kasutamine oleks kooskõlas asutamislepingu artiklites 43 ja 49 sätestatud põhiõigustega. Nende põhiõiguste hulka kuulub muu hulgas õigus osaleda ametiühingualases tegevuses. Käesolevat direktiivi tuleks tõlgendada selliselt, et mainitud põhiõigused ja -vabadused oleksid täielikult tagatud.

(6i) Käesolevas direktiivis käsitletakse ainult liikmesriikides asutatud teenuseosutajaid ning ei hõlmata väliseid aspekte. Direktiivis ei käsitleta teenustekaubandusega seotud läbirääkimisi rahvusvahelistes organisatsioonides, eelkõige GATSi raames.

[Põhjendus 7 jäetakse välja]

(7a) Käesolev direktiiv hõlmab üksnes neid teenuseid, mida osutatakse majanduslikel kaalutlustel. Asutamislepingu artiklis 50 esitatud määratlus ei hõlma üldhuviteenuseid ja seega jäävad need käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja. Üldist majandushuvi pakkuvad teenused on teenused, mida osutatakse majanduslikel kaalutlustel ja seetõttu kuuluvad need käesoleva direktiiv reguleerimisalasse. Siiski on direktiivi kohaldamissalast välja jäetud teatavad üldist majandushuvi pakkuvad teenused, näiteks teatavad transpordivaldkonnas võimalikud teenused, ning teatavate muude üldist majandushuvi pakkuvate teenuste, näiteks postiteenuste valdkonnas võimalike teenuste suhtes ei kohaldata teenuste osutamise vabaduse sätet . Samuti ei käsitle direktiiv üldist majandushuvi pakkuvate teenuste rahastamist ning seda ei kohaldata liikmesriikide antava abi süsteemide suhtes, eelkõige sotsiaalvaldkonnas vastavalt ühendusekonkurentsieeskirjadele. Käesolev direktiiv ei hõlma ka üldhuviteenuseid käsitleva komisjoni valge raamatu järelmeetmeid.

[Põhjendus 8 üle viidud]

(9) Käesoleva direktiivi reguleerimisalast tuleks välja jätta finantsteenused, sest kõnealuseid tegevusi käsitletakse praegu konkreetsetes ühenduse õigusaktides , mille eesmärk sarnaselt käesoleva direktiiviga on tõelise teenuste siseturu saavutamine. Seega hõlmab väljajätmine kõiki finantsteenuseid, nagu panga-, krediidi-, kindlustus-, sealhulgas edasikindlustus-, ameti- või personaalpensioni-, väärtpaberi-, investeerimis-, fondi-, makse- ja investeerimisnõustamisteenused, sealhulgas teenuseid, mis on loetletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/12/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta) I lisas[5] .

(10) Arvestades, et 2002. aastal võeti vastu elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid ning nendega seonduvaid vahendeid ja teenuseid käsitlev õigusaktide kogum, millega kehtestati õiguslik raamistik, et hõlbustada siseturul juurdepääsu kõnealusele valdkonnale, eelkõige tegevuslubade andmist hõlmavatest üksikskeemidest enamiku kaotamise kaudu, tuleks nimetatud õigusaktidega reguleeritud küsimused käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja jätta.

(10a) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiividega 2002/19/EÜ [6] , 2002/20/EÜ [7] , 2002/21/EÜ [8] , 2002/22/EÜ [9] ja 2002/58/EÜ [10] hõlmatud elektrooniliste sideteenustega seonduvate küsimuste väljajätmist käesoleva direktiivi reguleerimisalast tuleks kohaldada mitte ainult konkreetselt nendes direktiivides käsitletud küsimuste suhtes, vaid ka küsimustes, milles direktiividega on liikmesriikidele selgesõnaliselt jäetud võimalus võtta teatavaid meetmeid riiklikul tasandil.

(10b) Transporditeenused, sealhulgas linnatransport, takso- ja kiirabiveod, samuti sadamateenused jäetakse käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja.

(10c) Tervishoiu väljajätmine hõlmab tervishoiu- ja farmaatsiateenuseid, mida tervishoiutöötajad osutavad patsientidele, et hinnata, säilitada või taastada nende tervislikku seisundit, kui asjaomased tegevused on liikmesriigis, kus neid osutatakse, reserveeritud reguleeritud tervishoiuala esindajatele.

(10d) Käesolev direktiiv ei mõjuta tervishoiuteenuste hüvitamist, kui teenust osutatakse muus liikmesriigis kui see, mille elanik ravi saaja on. Küsimust on korduvalt Euroopa Kohtus arutatud ning kohus on tunnistanud patsiendi õigusi. Suurema õiguskindluse ja selguse saavutamiseks on oluline käsitleda kõnealuse küsimuse neid aspekte, mida pole käsitletud nõukogu määruses (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta [11] , mõnes teises ühenduse õigusaktis.

(10e) Käesoleva direktiivi reguleerimisalast tuleks välja jätta audiovisuaalteenused, sealhulgas kinodes pakutavad teenused, sõltumata nende edastamisviisist. Lisaks ei kohaldata käesolevat direktiivi audiovisuaalsektoris antava liikmesriikide abi suhtes, mida käsitletakse ühenduse konkurentsieeskirjades.

(10f) Käesoleva direktiivi reguleerimisalast tuleks välja jätta hasartmängud, sealhulgas loteriid ja totalisaatori- ning kihlveotehingud seoses nende tegevuste eripäraga, mis eeldab, et liikmesriigid kohaldavad avaliku korra ja tarbijakaitsega seonduvat poliitikat.

10g) Käesolev direktiiv ei piira asutamislepingu artikli 45 kohaldamist, eelkõige teatava notarite ja teiste elukutsete esindajate tegevuse puhul, mis on seotud tõestamise ja tõendamise õigustega.

(10h) Käesolev direktiiv ei hõlma neid sotsiaalteenuseid, mida osutavad riik või riigi volitatud teenuseosutajad sotsiaalkorterite, lastehoolduse ning puudustkannatavate perede ja isikute toetamise valdkondades riiklikul, piirkondlikul või kohalikul tasandil, et tagada toetus neile, kes seda eelkõige vajavad perekonna ebapiisava sissetuleku, täieliku või osalise sõltumatuse puudumise või marginaliseerumise ohu tõttu. Need teenused on olulised, et tagada põhiõigus inimväärikusele, need väljendavad sotsiaalse ühtekuuluvuse ja solidaarsuse põhimõtteid ning käesolev direktiiv ei tohiks neid mõjutada.

(10i) Käesolevas direktiivis ei käsitleta sotsiaalteenuste rahastamist ega nendega seotud abisüsteeme. Samuti ei mõjuta direktiiv liikmesriikide kehtestatud kriteeriume ega tingimusi, millega tagatakse, et sotsiaalteenused täidavad tõhusalt avalike huvide ja sotsiaalse ühtekuuluvuse eesmärke.

(11) Pidades silmas asjaolu, et asutamislepinguga nähakse ette konkreetsed õiguslikud alused maksustamise küsimustele ning nimetatud valdkonnas juba vastuvõetud ühenduse õigusaktidele, tuleks maksustamise valdkond direktiivi reguleerimisalast välja jätta.

[Põhjendus 12 üle viidud]

(13) Teenuste osutamise valdkonda reguleerib juba märkimisväärne hulk ühenduse õigusakte. Käesolev direktiiv rajaneb ühenduse õigustlikul ning täiendab seda. Käesoleva direktiivi ja muude ühenduse õigusaktide vahelised vastuolud on kindlaks tehtud ja neid käsitletakse direktiivis, sealhulgas erandite abil. Tuleb siiski reguleerida kõiki allesjäänud ja erandlikke juhtumeid, mille puhul käesoleva direktiivi sätted ja muude ühenduse õigusaktide sätted on vastuolus. Sellise vastuolu esinemine tuleks kindlaks määrata kooskõlas asutamisõigust ja teenuste vaba liikumist käsitlevate asutamislepingu sätetega. Direktiivi sätete ja tulevaste ühenduse õigusaktide sätete vahelist vastuolu tuleks vältida juba tulevaste õigusaktide koostamisel ja menetlemisel.

13a) Käesolev direktiiv on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta[12] ega mõjuta seda. Direktiivis käsitletakse küsimusi, mis ei ole seotud kutsekvalifikatsioonidega, näiteks erialast vastutuskindlustust, kaubanduslikke teadaandeid, multidistsiplinaarseid tegevusi ning halduslikku lihtsustamist. Piiriülese teenuse ajutise osutamise puhul tagab käesolevas direktiivis sätestatud erand sättest teenuste osutamise vabaduse kohta, et ei mõjutata direktiivi 2005/36/EÜ (kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta) II jaotist, mis käsitleb teenuste vaba osutamist. Seega ei mõjuta teenuste osutamise vabaduse säte ühtegi selles liikmesriigis kohaldatavat meedet, kus teenust osutatakse direktiivi 2005/36/EÜ alusel.

(13b) Käesolev direktiiv on kooskõlas muude ühenduse algatustega, mis käsitlevad teenuseid, eelkõige nende algatustega, mis on seotud teenuste ohutusega. Samuti on direktiiv kooskõlas teiste algatustega, mis käsitlevad siseturgu ja tarbijakaitset, nagu näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/29/EÜ, mis käsitleb ebaausaid kaubandustavasid[13], ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitseseaduse jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste vahelise koostöö kohta (tarbijakaitsealase koostöö määrus)[14].

(14) Teenused, mida käesolev direktiiv hõlmab, on seotud paljude pidevalt muutuvate tegevustega, sealhulgas ettevõtetele osutatavate teenustega, nagu juhtimisalane nõustamine, sertifitseerimine ja testimine; kinnisvarahooldus, sealhulgas kontorihooldus; reklaam; värbamisteenused ning kaubandusagentide teenused. Hõlmatud teenuste hulka kuuluvad ka teenused, mida osutatakse nii ettevõtetele kui ka tarbijatele, näiteks juriidiline ja maksualane nõustamine; kinnisvarateenused, näiteks kinnisvara vahendus; ehitusteenused, sealhulgas arhitektide teenused; hulgikaubandus; messide korraldamine; autorent; reisibürood. Hõlmatud on ka tarbijatele osutatavad teenused, näiteks turismivaldkonna teenused, sealhulgas reisijuhtide tegevus; vabaajateenused, spordikeskused ja lõbustuspargid; ja niivõrd, kuivõrd need ei ole käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja arvatud , on hõlmatud majapidamises osutatavad toetusteenused, nagu vanurite abistamine. Sellisteks tegevusteks võivad olla teenuseosutaja ja teenuse kasutaja lähedust eeldavad teenused, teenuseosutaja või teenuse kasutaja reisimist eeldavad teenused või kaugteenused, sealhulgas Interneti kaudu osutatavad teenused.

[Põhjendus 15 jäetakse välja]

(16) Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt tuleb seda, kas teatavad tegevused, eelkõige riiklikult rahastatavad tegevused ja avalik-õiguslike isikute tegevused, kuuluvad „teenuse“ mõiste alla, hinnata iga juhtumi puhul eraldi, võttes arvesse kõiki nende omadusi, eelkõige seda, kuidas neid asjaomases liikmesriigis osutatakse, korraldatakse ning rahastatakse. Kohus on seisukohal, et tasustamise põhiomadus seisneb asjaolus, et see tähendab kõnealuse teenuse eest maksmist, ning on tunnistanud, et tasustamise aspekt puudub tegevustel, millega riik tegeleb või millega tegeletakse riigi nimel tasuta tema ülesannete raames sotsiaal-, kultuuri-, haridus- ja õigusvaldkonnas, näiteks riikliku haridussüsteemi raames pakutavad kursused või selliste sotsiaalkindlustussüsteemide haldamine, mis ei ole seotud majandustegevusega. Teenuse kasutajate poolt tasu maksmine, näiteks õppijate makstavad õppe- ja osavõtumaksud selleks, et toetada süsteemi tegevuskulusid, ei tähenda tasustamist, kuna teenust rahastatakse riigi vahenditest. Asutamislepingu artiklis 50 esitatud teenuse määratlus seega neid tegevusi ei hõlma ja seega ei kuulu need ka käesoleva direktiivi reguleerimisalasse.

(16a) Mittetulunduslik amatöörsporditegevus on olulise sotsiaalse tähtsusega. Sageli on sellel üksnes sotsiaalsed või puhkusega seonduvad eesmärgid. Mainitud tegevus ei tohiks kujutada endast majandustegevust ühenduse õiguse tähenduses ega kuulu seega käesoleva direktiivi reguleerimisalasse.

[Põhjendus 17 üle viidud]

(18) Teenuseosutaja mõiste hõlmab mis tahes füüsilist isikut, kes on liikmesriigi kodanik, või mis tahes juriidilist isikut, kes tegutseb liikmesriigis teenuste osutamise valdkonnas, ning kes kasutab kas asutamisvabadust või teenuste vaba liikumist . Seega ei piirdu teenuseosutaja mõiste üksnes piiriülese teenuse osutamisega teenuste vaba liikumise raames, vaid hõlmab ka juhtumeid, mil ettevõtja asutatakse mis tahes liikmesriigis, et asjaomases liikmesriigis oma teenuseid arendada. Siiski ei hõlma teenuseosutaja mõiste kolmandate riikide äriühingute filiaale liikmesriigis, sest asutamislepingu artikli 48 kohaselt saavad asutamisvabaduse ja teenuste vaba liikumise eelist kasutada ainult äriühingud, mis on asutatud vastavalt liikmesriigi seadustele ja millel on ühenduse piires registrijärgne asukoht, juhatuse asukoht või peamine tegevuskoht. Teenuse kasutaja mõiste hõlmab ka kolmandate riikide kodanikke, kes kasutavad õigusi, mis on neile antud ühenduse õigusaktidega, nagu määrus (EMÜ) nr 1408/71[15] või direktiiv 2003/109/EÜ[16], määrus (EMÜ) nr 859/2003[17] ja direktiiv 2004/38/EÜ[18]. Lisaks on liikmesriikidel võimalus laiendada teenuse kasutaja mõistet teistele kolmandate riikide kodanikele, kes nende territooriumil viibivad.

(18a) Koht, kus teenuseosutaja on asutatud, tuleks määrata kindlaks vastavalt Euroopa Kohtu kohtupraktikale, mille kohaselt asutamise mõiste hõlmab tegelikku majandustegevust püsivas tegevuskohas määramata ajavahemiku jooksul. See nõue võib olla täidetud ka siis, kui äriühing on loodud teatavaks ajavahemikuks või üürib ehitist või sisseseadet, mida ta kasutab majandustegevuseks. Nõue võib olla täidetud ka siis, kui liikmesriik annab piiratud kehtivusajaga loa ainult seoses konkreetsete teenustega.. Tegevuskoht ei pea olema tütarettevõtja, haruettevõtja või esindus, vaid võib piirduda ainult kontoriga, mida haldab teenuseosutaja oma personal või sõltumatu, kuid ettevõtja nimel püsivalt tegutsema volitatud isik, nagu esinduse puhul. Vastavalt määratlusele, mis eeldab tegelikku majandustegevusest kohas, kus teenuseosutaja on asutatud, ei piisa püsivaks tegevuskohaks vaid postkasti olemasolust. Juhul kui teenuseosutajal on mitu tegevuskohta, on oluline kindlaks määrata, millisest tegevuskohast konkreetset asjaomast teenust osutatakse. Juhul kui mitme tegevuskoha puhul on raske kindlaks määrata, millisest tegevuskohast konkreetset teenust osutatakse, on selleks koht, kus asub teenuseosutaja asjaomase teenusega seotud tegevuse keskus.

(18b) Asutamisõigust käsitlevad asutamislepingu sätted jätavad ettevõtjate otsustada, millist õiguslikku vormi nad oma tegevuse jaoks sobivaks peavad.. „Juriidilised isikud“ on asutamislepingu tähenduses kõik üksused, kes on asutatud liikmesriigi õiguse alusel või kelle tegevus on reguleeritud liikmesriigi õigusega, sõltumata nende õiguslikust vormist.

[Põhjendus 19 üle viidud]

(20) Lubade andmise skeemi mõiste hõlmab muu hulgas lubade, litsentside, heakskiidu või kontsessioonide andmisega seotud haldusmenetlusi ning samuti kohustust registreerida end tegevuse alustamiseks kutseala esindajana või lasta end kanda registrisse, nimistusse või andmebaasi, olla ametlikult määratud mõne asutuse juurde või omandada asjaomase kutseala esindajaks olemist tõendav kaart. Loa võib saada mitte ainult ametliku otsusega, vaid ka kaudse otsusega, mis võib näiteks tuleneda pädeva ametiasutuse vaikimisest või asjaolust, et huvitatud isik peab kõnealuse tegevuse alustamiseks ootama taotluse kättesaamistõendit või tegevuse seaduslikuks tunnistamist.

(20a) Avaliku huviga seotud oluliste põhjuste mõistet , millele on viidatud käesoleva direktiivi teatavates sätetes, on järk-järgult kujundanud Euroopa Kohus oma pretsedendiõiguses seoses asutamislepingu artiklitega 43 ja 49 ning see võib ka edaspidi muutuda . Euroopa Kohtu pretsedendiõigusega tunnustatud mõiste hõlmab vähemalt järgmiseid valdkondi: avalik kord, avalik julgeolek ja rahvatervis asutamislepingu artiklite 46 ja 55 tähenduses; korra säilitamine ühiskonnas; sotsiaalpoliitika eesmärgid; teenuste kasutajate kaitse; tarbijakaitse; töötajate kaitse, sealhulgas töötajate sotsiaalkaitse; sotsiaalkindlustussüsteemi finantstasakaalu säilitamine; pettuse vältimine; kõlvatu konkurentsi vältimine; keskkonna- ja linnakeskkonna kaitse, sealhulgas asulaplaneerimine; võlausaldajate kaitse; tõrgeteta õigusemõistmise tagamine; liiklusohutus; intellektuaalomandi kaitse; kultuuripoliitika eesmärgid, sealhulgas sõnavabaduse eri aspektide, eelkõige sotsiaalsete, kultuuriliste, usuliste ja filosoofiliste ühiskonnaväärtuste kaitse; ajakirjanduse mitmekesisuse kaitse ja riigikeele edendamine; riigi ajaloo- ja kunstipärandi säilitamine ning veterinaarpoliitika.

[Põhjendus 21 jäetakse välja]

(21a) Haldusmenetlusi käsitlevate eeskirjade eesmärk ei ole ühtlustada haldusmenetlusi, vaid kõrvaldada liialt koormavad lubade andmise skeemid, menetlused ja formaalsused, mis takistavad asutamisvabadust ja sellest tulenevalt uute teenuseid osutavate ettevõtjate loomist.

(22) Teenustevaldkonnas tegevuse alustamise ja tegutsemise puhul on üks põhiprobleeme haldusmenetluste keerukus, pikkus ja õiguskindlusetus, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate jaoks. Seetõttu on vaja ühenduse ja riigi tasandil ajakohastamise ja hea haldustavaga seotud algatusi eeskujuks võttes kehtestada haldusliku lihtsustamise põhimõtted, mille kohaselt muu hulgas võetaks kasutusele ühenduse tasandil kooskõlastatud ühtsete kontaktpunktide süsteem, piirataks eelnevate lubade saamise kohustust juhtudega, mil see on oluline, ning kehtestataks pädevate asutuste nn vaikiva nõusoleku põhimõte, mille kohaselt teatava ajavahemiku möödudes loetakse luba antuks. Sellise ajakohastamise puhul säilitatakse läbipaistvusele ja ettevõtjaid käsitleva teabe ajakohastamisele esitatavad nõuded ning selle eesmärk on kõrvaldada viivitused, kulud ja piiravad mõjud, mis tulenevad näiteks ebavajalikest või ülemäära keerukatest ja koormavatest menetlustest, menetluste kattumisest, dokumentide esitamisega seotud bürokraatiast, pädevate asutuste omavolist , vastuse andmise ebamäärastest või liiga pikkadest tähtaegadest, antud lubade piiratud kehtivusajast ning ebaproportsionaalsetest teenustasudest ja trahvidest. Nimetatud tavadel on eriti piirav mõju ettevõtjatele, kes soovivad arendada oma tegevust teistes liikmesriikides, ning need nõuavad 25 liikmesriiki hõlmaval laienenud siseturul kooskõlastatud ajakohastamist.

(22a) Kui see on asjakohane, peaksid liikmesriigid võtma kasutusele komisjoni kehtestatud, ühenduse tasandil ühtlustatud vormid, mis on samaväärsed sertifikaadi, tõendi, või muu asutamisega seotud dokumendiga.

(22b) Menetluste ja formaalsuste lihtsustamise vajaduse kindlakstegemiseks võivad liikmesriigid eelkõige võtta arvesse nende vajalikkust, hulka, võimalikku kattumist, maksumust, selgust, kättesaadavust, samuti viivitusi ja praktilisi probleeme, mida need võivad asjaomasele teenuseosutajale põhjustada.

(23) Et hõlbustada teenustevaldkonnas tegevuse alustamist ja tegutsemist siseturul, on vaja kehtestada kõikide liikmesriikide jaoks ühine haldusliku lihtsustamise eesmärk ja võtta vastu sätted, mis käsitlevad muu hulgas ühtseid kontaktpunkte , õigust teabele, elektroonilisi haldusmenetlusi ja lubade andmise skeemide raamistiku loomist. Muud nimetatud eesmärgi saavutamiseks riiklikul tasandil võetavad meetmed võivad hõlmata teenuste osutamise suhtes kohaldatavate menetluste ja formaalsuste arvu vähendamist ja selliste menetluste ja formaalsuste piiramist ainult nendega, mis on olulised üldist huvi pakkuva eesmärgi saavutamiseks ja mis ei kattu üksteisega ei sisu ega eesmärgi poolest.

(24) Haldusliku lihtsustamise eesmärgiga ei tohiks kehtestada üldisi vorminõudeid, nagu originaaldokumentide, kinnitatud koopiate või kinnitatud tõlke esitamise nõuet , välja arvatud juhul, kui see on objektiivselt põhjendatud avaliku huviga seotud olulise põhjusega, näiteks töötajate kaitse, rahvatervise , keskkonnakaitse või tarbijakaitsega. Samuti on tarvis tagada, et luba annaks üldjuhul võimaluse alustada teenustevaldkonnas tegevust või tegutseda terve riigi territooriumil, välja arvatud juhul, kui uue loa nõudmine iga tegevuskoha korral, näiteks iga uue hüpermarketi jaoks, või loa piiramine konkreetse osaga riigi territooriumist on objektiivselt põhjendatud avaliku huviga seotud olulise põhjusega.

(25) On asjakohane luua ühtsed kontaktpunktid , et tagada igale teenuseosutajale koht, kus tal on võimalik täita kõik menetlused ja formaalsused. Ühes liikmesriigis asuvate ühtsete kontaktpunktide arv võib erineda sõltuvalt piirkondlikest või kohalikest pädevustest või vastavalt asjaomastele tegevustele. Ühtsete kontaktpunktide loomine ei mõjuta pädevate ametiasutuste ülesannete jaotust riiklikes süsteemides. Kui piirkondlikul või kohalikul tasandil on mitu pädevat asutust, võib üks neist täita ühtse kontaktpunkti ja koordinaatori rolli. Ühtseid kontaktpunkte võivad lisaks haldusasutustele luua ka kaubandus-tööstuskojad, kutseorganisatsioonid või eraõiguslikud asutused, millele liikmesriik otsustab sellise ülesande usaldada. Ühtsetel kontaktpunktidel on teenuseosutajate abistamisel täita oluline roll kas asutustena, kelle pädevusse otseselt kuulub teenuste osutamise alustamiseks vajalike dokumentide väljastamine, või vahendajana teenuseosutaja ja vahetult pädevate asutuste vahel. Komisjon julgustas liikmesriike looma kontaktpunkte formaalsuste lihtsustamiseks juba 22. aprilli 1997. aasta soovituses, mis käsitles ärikeskkonna parandamist ja lihtsustamist ettevõtluse alustamiseks[19].

(25a) Ühtsete kontaktpunktide võetav teenustasu peaks olema proportsionaalne menetluste ja formaalsuste maksumusega. See ei takista liikmesriikidel anda ühtsetele kontaktpunktidele õigust koguda muid halduslõive, näiteks lõiv järelevalveasutustele.

(25b) Teenuseosutajatele ja -kasutajatele peab teatavat liiki teave olema kergesti kättesaadav. Eelkõige peaks see hõlmama teavet menetluste ja formaalsuste kohta, pädevate asutuste kontaktandmeid, avalikele registritele ja andmebaasidele juurdepääsu tingimusi ning teavet kättesaadavate parandusmeetmete kohta ning nende ühenduste ja organisatsioonide kontaktandmeid, kellelt teenuseosutajad või -kasutajad võivad praktilist abi saada. Nimetatud teave peab olema kergesti kättesaadav, st avalikkusel peab olema sellele lihtne ja takistusteta juurdepääs. Teave peab olema esitatud selgelt ja ühemõtteliselt.

(25c) Liikmesriikide kohustust tagada asjaomase teabe kerge kättesaadavus teenuseosutajale ja -kasutajale saab täita, muutes teabe kättesaadavaks veebisaidi kaudu. Pädevate asutuste kohustus abistada teenuseosutajaid ja -kasutajaid ei hõlma õigusabi osutamist üksikjuhtudel. Nõuete tavapärast tõlgendamist ja kohaldamist käsitlevat üldteavet tuleks siiski anda. Iga liikmesriik otsustab direktiivi raames ise, kuidas teenuseosutajatele ja -kasutajatele teavet edastatakse. Samuti on liikmesriikide otsustada sellised küsimused nagu vastutus ebaõige või eksitava teabe edastamise korral.

(26) Halduslikuks lihtsustamiseks teenuste osutamise valdkonnas on mõistlikult lühikese aja jooksul vaja kasutusele võtta elektroonilised vahendid menetluste ja formaalsuste täitmiseks ning sellest saaksid kasu nii teenusteosutajad, -kasutajad kui ka pädevad asutused. Selle kohustuse täitmiseks võib olla tarvis kohandada teenuste suhtes kohaldatavaid riigi õigusakte ja muid eeskirju. Nimetatud kohustus ei takista liikmesriikidel võimaldada lisaks elektroonilistele vahenditele kasutada kõnealuste menetluste ja formaalsuste täitmiseks ka muid vahendeid. Asjaolu, et kõnealuseid menetlusi ja formaalsusi peab olema võimalik täita vahemaa tagant, tähendab eelkõige seda, et liikmesriigid peavad tagama võimaluse nende täitmiseks piiriüleselt. Nimetatud kohustus ei hõlma menetlusi ega formaalsusi, mida nende olemusest tulenevalt ei ole võimalik täita vahemaa tagant. Samuti ei mõjuta see keelte kasutamist käsitlevaid liikmesriikide õigusakte.

(27) Teenustevaldkonnas tegevuse alustamise eeltingimuseks võib olla pädevate asutuste luba ainult juhul, kui selline otsus vastab mittediskrimineerimise, vajalikkuse ja proportsionaalsuse kriteeriumidele. See tähendab eelkõige, et loaskeemid peaksid olema lubatud ainult juhul, kui järelkontroll ei oleks asjaomaste teenuste puuduste tagantjärele kindlakstegemise võimatuse tõttu tõhus, võttes nõuetekohaselt arvesse eelkontrolli puudumisest tuleneda võivaid riske ja ohte. Käesoleva direktiivi vastavatele sätetele ei saa siiski tugineda selliste loaskeemide põhjendamisel, mis on keelatud muude ühenduse õigusaktidega, nagu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/93/EÜ elektroonilisi allkirju käsitleva ühenduse raamistiku kohta[20] või Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/31/EÜ infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta)[21]. Vastastikuse hindamise protsessi tulemuste põhjal saab ühenduse tasandil määrata kindlaks tegevuse liigid, mille puhul loaskeemid tuleks kaotada.

(27a) Käesolev direktiiv ei piira liikmesriigi võimalust tühistada luba pärast selle väljaandmist, kui loa saamise tingimused ei ole enam täidetud.

(27b) Vastavalt Euroopa Kohtu pretsedendiõigusele on avaliku huviga seotud olulised põhjused rahvatervis, tarbijakaitse, loomatervishoid ja linnakeskkonna kaitse. Need olulised põhjused võivad õigustada loaskeemide kohaldamist ja muid sotsiaalteenustele kohaldatavaid piiranguid. Mitte ühegi loaskeemiga ei tohiks aga kaasneda diskrimineerimist kodakondsuse alusel. Lisaks tuleb alati järgida vajalikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtet.

(27c) Käesoleva direktiivi sätted, mis on seotud loaskeemidega, peaksid käsitlema juhtumeid, kus ettevõtjatele antav võimalus alustada tegevust või õigus tegutseda teenustevaldkonnas nõuab pädeva asutuse otsust. See ei hõlma ei pädevate asutuste otsuseid luua avalik-õiguslik või eraõiguslik üksus konkreetse teenuse osutamiseks ega lepingute sõlmimist pädevate asutuste poolt konkreetse teenuse osutamiseks, mida reguleerivad riigihankeid käsitlevad eeskirjad.

(27d) Hõlbustamaks teenustevaldkonnas tegevuse alustamist ja tegutsemist, on oluline loaskeeme ja nende põhjendusi hinnata ja nende kohta aruanne esitada. Kõnealune aruande esitamise kohustus kehtib üksnes loaskeemide olemasolu, mitte loa andmise kriteeriumide ega tingimuste kohta.

( 27e) Tavaliselt peaks luba andma teenuseosutajale võimaluse alustada teenustevaldkonnast tegevust või tegutseda terve riigi territooriumil, välja arvatud juhul, kui territoriaalne piirang on objektiivselt põhjendatud avaliku huviga seotud olulise põhjusega. Näiteks võivad keskkonnakaitsekaalutlused õigustada eraldi loa nõuet iga tegevuskoha jaoks riigi territooriumil. Käesolev säte ei mõjuta piirkondlikku või kohalikku pädevust lubade andmisel liikmesriikides.

(27f) Käesolev direktiiv ja eriti selle sätted, mis käsitlevad loaskeeme ja lubade territoriaalset kohaldamisala, ei piira liikmesriikides piirkondlike ja kohalike pädevuste jagamist, sealhulgas piirkondlike ja kohalike omavalitsuste ning ametlike keelte kasutamise osas.

(27g) Säte loa andmiseks vajalike tingimuste kattumise vältimise kohta ei takista liikmesriikidel kehtestada oma tingimusi, mis on kindlaks määratud loaskeemis. Sellega nõutakse üksnes, et kui pädevad ametiasutused ostustavad selle üle, kas loataotleja on nimetatud tingimused täitnud, peavad nad arvestama samaväärseid tingimusi, mis loataotleja on juba teises liikmesriigis täitnud. Kõnealune säte ei nõua teise liikmesriigi loaskeemis ettenähtud tingimuste kohaldamist.

(28) Juhul kui konkreetseks tegevuseks antavate lubade arv on loodusvarade või tehnilise võimsuse vähesuse tõttu piiratud, nagu näiteks analoograadiosageduste eraldamise või hüdroelektrijaama käitamise puhul, tuleb kasutada mitme võimaliku kandidaadi vahel valimise menetlust eesmärgiga arendada avatud konkurentsi kaudu kasutajatele osutatavate teenuste kvaliteeti ja tingimusi. Sellise menetluse puhul tuleb tagada läbipaistvus ja erapooletus ning sel viisil antud loa kehtivusaeg ei tohi olla ülemäära pikk ega automaatselt uuendatav, samuti ei või see anda loa saanud teenuseosutajale mingeid eeliseid. Eelkõige tuleb antava loa kehtivusaeg määrata kindlaks viisil, mis ei piira ega takista vaba konkurentsi rohkem, kui on vajalik selleks, et võimaldada teenuseosutajal korvata investeeringuga seotud kulud ja teenida investeeritud kapitalilt õiglast tulu. Käesolev säte ei takista liikmesriike piiramast antavate lubade arvu muudel põhjustel kui loodusvarade või tehnilise võimsuse vähesus. Kõnealuste lubade suhtes kohaldatakse aga igal juhul muid käesoleva direktiivi sätteid, mis käsitlevad loaskeeme.

(28a) Käesolevas direktiivis sätestatakse, et kui vastust ei anta teatud ajavahemiku jooksul, loetakse luba antuks. Teatavate tegevuste suhtes võib siiski kehtestada teistsuguse korra, kui see on objektiivselt põhjendatud avaliku huviga seonduvate oluliste põhjustega.

[Põhjendus 29 üle viidud]

(30) Tõelise teenuste siseturu loomiseks tuleks kaotada kõik asutamisvabaduse ja teenuste vaba liikumise piirangud, mis siiani teatavate liikmesriikide õigusaktides esinevad ja mis ei ole kooskõlas asutamislepingu artiklitega 43 ja 49. Keelatavad piirangud mõjutavad eelkõige teenuste siseturgu ning need tuleks võimalikult kiiresti ja süstemaatiliselt kaotada.

(31) Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt rajaneb asutamisvabadus eelkõige võrdse kohtlemise põhimõttel, mille kohaselt on keelatud mitte üksnes igasugune diskrimineerimine kodakondsuse alusel, vaid ka igasugune kaudne diskrimineerimine, mille aluseks on muud põhjused, ent mis võib tuua kaasa sama tulemuse. Seega ei või liikmesriigis esmase või teisese tegevusena teenustevaldkonnas tegevuse alustamise või tegutsemise suhtes kohaldada selliseid kriteeriume nagu tegevuskoht, elukoht, alaline asukoht või peamine teenuste osutamise koht. Teatavatel juhtudel võivad avaliku huviga seotud olulised põhjused siiski õigustada nõuet, et teenuseosutaja või mõni tema töötajatest või esindajatest viibiks oma tegevuse ajal kohal. Samuti ei või liikmesriik piirata selliste äriühingute õigusvõimet ega kohtumenetluste algatamise õigust, kes on asutatud teise liikmesriigi õigusaktide kohaselt ja kellel on kõnealuse teise liikmesriigi territooriumil peamine tegevuskoht. Lisaks sellele ei või liikmesriigid anda mingeid eeliseid teenuseosutajatele, kellel on riiklikul või kohalikul tasandil sotsiaal-majanduslikud sidemed; samuti ei või liikmesriik piirata tegevuskoha alusel teenuseosutaja vabadust omandada, kasutada või võõrandada õigusi ja kaupu või saada mitmesugust krediiti või hankida ruume, kui need valikud soodustavad võimalust alustada teenuse osutamist või teenust tegelikult osutada.

(32) Majandusliku põhjendatuse testide keelamine loa andmise eeldusena hõlmab majandusliku põhjendatuse teste kui selliseid, kuid mitte nõudeid, mis on objektiivselt põhjendatud avaliku huviga seotud oluliste põhjustega, näiteks linnakeskkonna kaitse, sotsiaalpoliitika ja rahvatervise eesmärkidega . See keeld ei mõjuta konkurentsiõiguse kohaldamise eest vastutavate asutuste volituste kasutamist.

(32a) Finantstagatiste ja kindlustuse osas käsitleb nõuete keelustamine üksnes kohustust, et nõutud finantstagatised või kindlustus peavad olema saadud asjaomases liikmesriigis asutatud finantsasutuselt.

(32b) Eelregistreerimise suhtes käsitleb nõuete keelustamine üksnes kohustust, et teenuseosutaja oleks enne asutamist teatava ajavahemiku jooksul olnud eelnevalt registreeritud asjaomase liikmesriigi registris.

(33) Riiklike eeskirjade ja normide ajakohastamise ühtlustamiseks siseturu nõuetega kooskõlas oleval viisil tuleb hinnata teatavaid mittediskrimineerivaid riiklikke nõudeid, mis oma olemusest tulenevalt võivad oluliselt piirata või isegi tõkestada asutamisvabaduse kohast tegevuse alustamist või tegutsemist teenustevaldkonnas. Kõnealuse hindamise puhul hinnatakse üksnes nimetatud nõuete vastavust kriteeriumidele, mille Euroopa Kohus on juba kehtestanud asutamisvabaduse suhtes. See ei käsitle ühenduse konkurentsiõiguse kohaldamist. Kui sellised nõuded on diskrimineerivad või ei ole objektiivselt põhjendatud avaliku huviga seonduva olulise põhjusega või on ebaproportsionaalsed, tuleb need tühistada või neid muuta. Kõnealuse hindamise tulemus on erinev sõltuvalt tegevuse olemusest ning asjaomasest avalikust huvist. Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt võivad sellised nõuded olla täielikult õigustatud eelkõige siis, kui need järgivad sotsiaalpoliitika eesmärke.

(33a) Käesoleva direktiivi kohaldamisel võib teenuseid käsitada üldist majandushuvi pakkuvate teenustena käesolevas direktiivis ja ilma, et see piiraks asutamislepingu artikli 16 kohaldamist, üksnes juhul, kui neid osutatakse avalikku huvi pakkuva eriülesande raames, mille teenuseosutajale on usaldanud asjaomane liikmesriik. Ülesanne tuleb määrata ühe või enama õigusaktiga, mille vormi üle otsustab iga liikmesriik ise ja millega tuleb täpsustada eriülesande täpne olemus.

(33b) Käesoleva direktiiviga ettenähtud vastastikuse hindamise protsess ei mõjuta liikmesriikide vabadust kehtestada oma õigusaktidega avalike huvide, eelkõige sotsiaalpoliitika eesmärkide kaitse kõrge tase. Peale selle tuleb vastastikusel hindamisel täielikult arvesse võtta üldist majandushuvi pakkuvate teenuste eripära ning neile antud eriülesandeid. Need võivad õigustada teatud piiranguid asutamisvabadusele, eelkõige juhul, kui selliste piirangute eesmärk on rahvatervise ja sotsiaalpoliitika kaitse ning kui need rahuldavad artikli 15 lõike 3 punktides a–c sätestatud tingimusi. Näiteks seoses kohustusega kasutada teatavate sotsiaalvaldkonnas osutatavate teenuste puhul konkreetset õiguslikku vormi on Euroopa Kohus juba tunnistanud, et nõue teenuseosutaja mittetulunduslikkuse kohta võib olla õigustatud.

(34) Läbivaatamisele kuuluvate piirangute hulka kuuluvad riiklikud eeskirjad, millega muudel kui kutsekvalifikatsiooniga seotud põhjustel antakse võimalus alustada teatavat tegevust vaid teatavatele teenuseosutajatele. Kõnealused piirangud võivad hõlmata teenuseosutaja kohustust kasutada konkreetset õiguslikku vormi, eelkõige nõuet tegutseda juriidilise isikuna, üksikisiku omandis oleva äriühinguna, mittetulundusorganisatsioonina või ainult füüsiliste isikute omandis oleva äriühinguna, ja nõudeid, mis seonduvad äriühingus osaluse omamisega, eelkõige kohustust omada teatavat minimaalset kapitali teatavate teenuste osutamiseks või kohustust omada teatavat spetsiifilist kutsekvalifikatsiooni, et omada kapitali teatavates äriühingutes või juhtida teatavaid äriühinguid. Kehtestatud miinimum- ja/või maksimumhindade vastavuse hindamine asutamisvabaduse suhtes hõlmab üksnes pädevate asutuste poolt spetsiaalselt teatavate teenuste osutamiseks kehtestatud hindasid ega hõlma hindade kindlaksmääramise üldeeskirju, näiteks majade rentimisel.

(34a) Vastastikune hindamine tähendab seda, et õigusaktide ülevõtmise perioodil peavad liikmesriigid kõigepealt oma õigusaktid üle vaatama, et teha kindlaks, kas eespool nimetatud nõuded on nende õigussüsteemides olemas, ning hiljemalt ülevõtmisperioodi lõpuks peavad liikmesriigid koostama aruande oma ülevaatuse tulemuste kohta. Iga aruanne esitatakse kõikidele teistele liikmesriikidele ja huvitatud isikutele. Seejärel peavad liikmesriigid kuue kuu jooksul esitama oma tähelepanekud kõnealuste aruannete kohta. Hiljemalt 31. detsembriks 2008 koostab komisjon kokkuvõtva aruande, vajadusel koos edasisi algatusi käsitlevate ettepanekutega. Vajaduse korral abistab komisjon koostöös liikmesriikidega asjaomast liikmesriiki, et töötada välja ühine metoodika.

[Põhjendus 35 jäetakse välja]

(36) Kuigi käesoleva direktiiviga määratletakse mitmed nõuded, mille liikmesriigid peavad ülevõtmisperioodi jooksul tühistama või mida nad peavad hindama, ei piira see rikkumismenetluse algatamist liikmesriikide vastu, kes jätavad täitmata asutamislepingu artiklist 43 või 49 tule