EUROOPA KOMISJON Brüssel,4.5.2016 COM(2016) 270 final 2016/0133(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest (uuesti sõnastatud)



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST Ettepaneku põhjused ja eesmärgid EL püüdleb rände haldamise jätkusuutlikuma lähenemisviisi poole nii nende inimeste nimel, kes vajavad rahvusvahelist kaitset, kui ka nende nimel, kes migreeruvad muudel põhjustel. Selle lähenemisviisi eesmärk on lõpetada ebaseaduslik ja ohtlik ränne ning võtta inimkaubitsejatelt ärimudel, luues selle asemel neile, kes vajavad kaitset, turvalised ja seaduslikud viisid ELi jõudmiseks. Kaitse asjaomases piirkonnas ja ümberasustamine ELi peaks saama tulevikumudeliks ning see teenib pagulaste huve ja kaitseb nende ohutust. Siiski on jätkuvalt tõenäoline, et lühemas ja keskpikas perspektiivis jätkub inimeste saabumine ELi välispiiridele. Need, kes ei taotle rahvusvahelist kaitset, tuleks tagasi saata. Nendele, kes taotlevad varjupaika, tuleks tagada taotluse tõhus menetlemine ja inimväärsed vastuvõtutingimused ning nende taotlusi käsitleva vastutava liikmesriigi toetus selle protsessi vältel ja pärast seda, kui nende taotlused leitakse olevat põhjendatud. Hiljutine kogemus on aga näidanud, et inimeste massiline kontrollimatu saabumine on pannud liikmesriikide varjupaigasüsteemid ülemäärase surve alla, mis on viinud eeskirjade rikkumise sagenemiseni. Sellega on hakatud nüüd tegelema, et saada praegune olukord uuesti kontrolli alla, kohaldades Schengeni piirihalduse ja varjupaiga suhtes kehtivaid eeskirju, samuti peamiste kolmandate riikidega, eelkõige Türgiga tehtava tihedama koostöö kaudu. Siiski on praegune olukord toonud meie varjupaigaeeskirjade ülesehituses esile olulised puudused, mis vähendavad nende tõhusust ega taga jätkusuutlikku vastutuse jagamist ning mis tuleb nüüd lahendada. 6. aprillil 2016 esitas komisjon Euroopa ühise varjupaigasüsteemi parandamiseks prioriteedid oma teatises „Euroopa ühise varjupaigasüsteemi reformimine ja seaduslike võimaluste parandamine Euroopasse jõudmiseks“. Komisjon teatas, et ta reformib järk-järgult liidu olemasolevat varjupaigaraamistikku, töötades välja jätkusuutliku ja õiglase süsteemi varjupaigataotluste läbivaatamise eest vastutava liikmesriigi kindlaksmääramiseks, tugevdades Eurodac-süsteemi, saavutades varjupaigasüsteemi ühtsema kohaldamise, hoides sellega ära teisese rände, ning andes ELi Varjupaigaküsimuste Tugiametile (EASO) suuremad volitused. Reformimise vajadus on saanud laialdase heakskiidu, sealhulgas Euroopa Parlamendis ja Euroopa Ülemkogus. Käesolev ettepanek Dublini III määruse reformimiseks on osa seadusandlike ettepanekute esimesest seeriast, millega reformitakse ulatuslikult Euroopa ühist varjupaigasüsteemi. Kõnealune esimene pakett sisaldab ka ettepanekut Eurodaci määruse uuestisõnastamiseks ja ettepanekut Euroopa Liidu Varjupaigaameti asutamiseks. Eurodaci määruse ettepanek sisaldab vajalikke muudatusi süsteemi kohandamiseks kavandatud Dublini eeskirjadega kooskõlas selle esmase eesmärgiga aidata rakendada Dublini määrust. Eurodacist saab ka andmebaas rändega seotud laiemateks eesmärkideks, et hõlbustada tagasisaatmist ja võitlust ebaseadusliku rände vastu. Euroopa Liidu Varjupaigaametit käsitleva ettepaneku eesmärk on parandada Euroopa ühise varjupaigasüsteemi rakendamist ja toimimist, võttes aluseks ELi Varjupaigaküsimuste Tugiameti töö ning arendades seda edasi ametiks, mis peaks vastutama Euroopa ühise varjupaigasüsteemi toimimise lihtsustamise eest, rahvusvahelise kaitse taotluste ühtse hindamise tagamise eest kõikjal liidus ja liidu õigusaktide praktilise ja tehnilise kohaldamise järelevalve eest. Teises etapis esitatakse ettepanekud varjupaigamenetluste direktiivi, miinimumnõuete direktiivi ja vastuvõtutingimuste direktiivi läbivaatamiseks, et tagada kogu ELi varjupaigasüsteemi täielik reform, sealhulgas hoida ära olukurd, kus rahvusvahelise kaitse taotlejad ja saajad takistavad Dublini mehhanismi toimimist seda kuritarvitades ja otsides varjupaiga taotlemiseks kõige soodsamat riiki. Eelkõige peavad varjupaigamenetlused toimuma kiiremini ja muutuma ühtsemaks, vaja on ühtsemaid eeskirju, mis käsitlevad rahvusvahelise kaitse saajatele pakutavaid menetlusi ja õigusi, ning vastuvõtutingimusi tuleb kohandada, et need oleksid kõikides liikmesriikides võimalikult ühesugused. Nagu märgiti 6. aprilli teatises, on rände- ja pagulaskriis toonud esile olulised struktuurilised nõrkused ja puudused Euroopa varjupaigasüsteemi kujundamises ja rakendamises ja seda eriti Dublini eeskirjade puhul. Praegune Dublini süsteem ei olnud kavandatud selleks, et jätkusuutlikult tagada taotlejatega seotud vastutuse jagamine kõikjal liidus. See on viinud olukorrani, kus mõni üksik liikmesriik on pidanud tegelema valdava enamikuga liitu saabuvatest varjupaigataotlejatest, mis seab nende varjupaigasüsteemid surve alla ja põhjustab mõnel juhul ELi eeskirjade eiramist. Lisaks kahjustavad Dublini süsteemi tõhusust paljud keerulised ja küsitavad eeskirjad, mis käsitlevad vastutuse kindlaksmääramist, samuti pikalevenivad menetlused. Eelkõige kehtib see praeguste eeskirjade kohta, mis võimaldavad teatava aja möödudes vastutuse üleminekut teisele liikmesriigile. Pealegi võimaldab selgete eeskirjade puudumine taotlejate kohustuste ja nende täitmata jätmise tagajärgede kohta sageli taotlejatel praegust süsteemi kuritarvitada.

Dublini määruse eesmärgid – tagada varjupaigataotlejale kiire juurdepääs varjupaigamenetlusele ja taotluse sisulisele läbivaatamisele ühes selgelt kindlaksmääratud liikmesriigis – kehtivad ka edaspidi. On siiski selge, et Dublini süsteemi tuleb reformida, et seda lihtsustada ja parandada selle tegelikku tõhusust ning et see suudaks toime tulla ülesandega lahendada olukordi, kus liikmesriikide varjupaigasüsteemid satuvad ebaproportsionaalse surve alla. Käesolev ettepanek on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta uuesti sõnastatud määrus (EL) nr 604/2013, millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest (edaspidi „Dublini III määrus“ ). Eelkõige on käesoleva ettepaneku eesmärk: parandada süsteemi võimet määrata tõhusalt ja tulemuslikult kindlaks rahvusvahelise kaitse taotluse eest vastutav liikmesriik. Eelkõige jäetakse sellest välja kohustuste äralangemist käsitlevad sätted ja lühendatakse oluliselt tähtaegu palvete saatmiseks, vastuste kättesaamiseks ja üleandmiste teostamiseks liikmesriikide vahel; tagada vastutuse õiglane jagamine liikmesriikide vahel, täiendades olemasolevat süsteemi korrigeeriva jaotusmehhanismiga. See mehhanism käivitub automaatselt juhtudel, kus liikmesriigid peavad tegelema ebaproportsionaalselt suure arvu varjupaigataotlejatega; pärssida kuritarvitamist ja hoida ära taotlejate teisest rännet ELi piires, eelkõige lisades taotlejale selged kohustused esitada taotlus liikmesriigis, kuhu ta esimesena sisenes, ja jääda vastutavasse liikmesriiki. See nõuab ka proportsionaalseid menetluslikke ja materiaalseid tagajärgi, kui taotleja ei täida oma kohustusi. Sihipärased konsultatsioonid Euroopa Parlamendi ja liikmesriikidega, sealhulgas 6. aprilli teatise alusel, samuti Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Pagulaste Ülemvoliniku Ameti ja kodanikuühiskonnaga kinnitasid lahknevaid seisukohti selle kohta, kuidas ja kui ulatuslikult tuleks Dublini määrust reformida. Seda arvesse võttes hindas komisjon esitatud argumente hoolikalt. Komisjon jõudis järeldusele, et Dublini süsteemi praegused kriteeriumid tuleks säilitada, täiendades neid korrigeeriva jaotusmehhanismiga, et toetada ebaproportsionaalse surve all olevaid liikmesriike. Samal ajal tugineb uue Dublini süsteemi rakendamine algusest peale Euroopa viitesüsteemile, mille korrigeeriv solidaarsusmehhanism käivitub automaatselt niipea, kui liikmesriik satub ebaproportsionaalse surve alla. Samal ajal tehakse teisi põhjalikke muudatusi, et pärssida kuritarvitamist ja hoida ära taotlejate teisest rännet ELi piires. Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega Dublini süsteem on Euroopa ühise varjupaigasüsteemi nurgakivi. Sellega reguleeritakse varjupaigataotluse eest vastutava liikmesriigi kindlaksmääramist. See tugineb varjupaigavaldkonna õigusaktidele ja poliitikavahenditele, eelkõige seoses varjupaigamenetlustega, rahvusvahelise kaitse saamise kriteeriumidega ja vastuvõtutingimustega, ümberpaigutamisega ja ümberasustamisega. Tegevus on takerdunud, sest ELi varjupaiga valdkonna õiguse rakendamise tulemused on puudulikud. Prioriteet on tagada ELi õigusaktide täielik ja kiire rakendamine liikmesriikides. Eelkõige on komisjon viimastel aastatel teinud koostööd Kreeka ametiasutustega, et pärast 2010. aastal Dublini süsteemi kohaste üleandmiste peatamist tekkinud olukord normaliseeruks. Selleks esitas komisjon Kreekale 10. veebruaril 2016 soovituse, milles käsitletakse kiireloomulisi meetmeid, mida Kreeka peab võtma üleandmiste taasalustamiseks Dublini määruse kohaselt. Käesolev ettepanek on osa paketist, mis sisaldab teiste Dublini süsteemi tahkude reformimise ettepanekuid, mis tagavad sätete kooskõla selles poliitikavaldkonnas. Eurodaci määruse reformimise ettepanek sisaldab muudatusi, mis on vajalikud, et kohandada seda Dublini määruse ettepaneku muudatustega ja et toetada ebaseadusliku rände kontrolli alla saamist. Komisjon teeb ka ettepaneku luua Euroopa Liidu Varjupaigaamet, mis hakkab toetama Euroopa ühise varjupaigasüsteemi, kaasa arvatud läbivaadatud Dublini mehhanismi toimimist.

Vastusena kriisiolukorrale Kreekas ja Itaalias võttis nõukogu septembris 2015 vastu kaks ümberpaigutamisotsust, mida kohaldatakse kuni 2017. aasta septembrini. See oli ajutine erakorraline abinõu olukorra lahendamiseks kahes kõnealuses liikmesriigis, kes seisid silmitsi enneolematult suurte rändevoogudega ja kelle koormust oli vaja osaliselt kergendada, kandes vastutuse teatavate Itaalias ja Kreekas viibivate varjupaigataotlejate eest üle teistele liikmesriikidele. Komisjon on kaks korda nende otsuste rakendamise kohta aru andnud. Eesmärgiga kavandada selliste kriisiolukordade käsitlemiseks struktuuriline lahendus tegi komisjon 2015. aasta septembris ettepaneku kriisiolukorras ümberpaigutamise mehhanismi kohta. Ettepaneku kohaselt pidi ümberpaigutamise mehhanism käivitatama delegeeritud õigusaktiga, milles määrataks kindlaks ka ümberpaigutatavate isikute arv. Käesoleva ettepanekuga võetakse kasutusele automaatselt käivituv korrigeeriv jaotusmehhanism. Seepärast on sellel komisjoni 2015. aasta septembris tehtud ettepanekuga sarnane eesmärk ning sõltuvalt käesolevat ettepanekut käsitlevate arutelude tulemustest võiks komisjon kaaluda septembris tehtud ettepaneku tagasivõtmist. Ettepanekuga nähakse ette ka uued eeskirjad saatjata alaealise esitatud taotluse läbivaatamise eest vastutava liikmesriigi kindlaksmääramiseks, mis tähendab, et perekondlike sidemete puudumisel on vastutav esimese taotluse saanud liikmesriik, välja arvatud juhul, kui see ei ole alaealise parimates huvides. See eeskiri võimaldab vastutava liikmesriigi kiiret kindlaksmääramist ja seeläbi kõnesolevale haavatavale taotlejate rühmale kiire juurdepääsu menetlusele, pidades silmas ka kavandatud lühemaid tähtaegu. Arvestades, et see eeskiri erineb sellest, mille komisjon esitas 2014. aasta juunis, kavatseb komisjon võtta tagasi kõnealuse ettepaneku, mille suhtes pole siiani olnud võimalik kokkulepet saavutada. Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega Käesolev ettepanek on kooskõlas rände paremat haldamist käsitlevate laiaulatuslike pikaajaliste tegevuspõhimõtetega, mille komisjon on sätestanud Euroopa rände tegevuskavas, kus president Junckeri poliitilistest suunistest on välja arendatud hulk neljal sambal põhinevaid sidusaid ja vastastikku tugevdavaid algatusi. Kõnealused sambad on ebaseadusliku rände stiimulite vähendamine, välispiiride kindlustamine ja elude päästmine, tugev varjupaigapoliitika ning uus seadusliku rände poliitika. Käesolevat ettepanekut, millega jätkatakse Euroopa rände tegevuskava rakendamist, pidades silmas liidu varjupaigapoliitika tugevdamise eesmärki, tuleks vaadelda osana laiemast ELi tasandi poliitikast luua edaspidiseks töökindel ja tulemuslik süsteem rände jätkusuutlikuks haldamiseks, mis oleks õiglane nii vastuvõtvate ühiskondade ja ELi kodanike kui ka kolmandate riikide kodanike ja päritolu- või transiidiriikide suhtes. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS Õiguslik alus Käesolevas ettepanekus sõnastatakse uuesti määrus (EL) nr 604/2013 ja seepärast tuleks ettepanekut seadusandliku tavamenetluse kohaselt vastu võttes tugineda samale õiguslikule alusele, nimelt ELi toimimise lepingu artikli 78 teise lõigu punktile e. Muutuv geomeetria Määrus 604/2013 on Ühendkuningriigi ja Iirimaa jaoks siduv, sest nad on Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) alusel teatanud oma soovist osaleda kõnealuse määruse vastuvõtmises ja kohaldamises. Eespool nimetatud protokolli kohaselt võivad Ühendkuningriik ja Iirimaa otsustada osaleda käesoleva ettepaneku vastuvõtmises. Neil on see võimalus ka pärast ettepaneku vastuvõtmist. ELi lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli kohaselt ei osale Taani nõukogus Euroopa Liidu toimimise lepingu V jaotise kohaste meetmete võtmisel (välja arvatud „meetmed, mis määravad kindlaks kolmandad riigid, kelle kodanikel peab olema viisa liikmesriikide välispiiride ületamiseks, või ühtse viisavormiga seotud meetmed“). Võttes siiski arvesse, et Taani kohaldab kehtivat Dublini määrust Euroopa Ühendusega 2006. aastal sõlmitud rahvusvahelise lepingu alusel, peab ta selle lepingu artikli 3 kohaselt komisjonile teatama oma otsusest, kas ta kavatseb rakendada muudetud määrust või mitte. Ühendkuningriigi, Iirimaa ja Taani osalemine käesolevas ettepanekus, millega sõnastatakse uuesti määrus (EL) nr 604/2013, sätestatud korra kohaldamisel määratakse kindlaks läbirääkimiste käigus kooskõlas kõnealuste protokollidega. Nimelt võimaldatakse nende protokollidega Ühendkuningriigil ja Iirimaal vabatahtlikult osaleda vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala poliitikavaldkonna algatustes, võttes samas arvesse nende toimimist, kuid ei nõuta neilt seda. Ettepaneku mõju Dublini süsteemiga assotsieerunud ELi mittekuuluvatele riikidele Lisaks sellele, et mitu ELi mittekuuluvat riiki on assotsieerunud Schengeni acquis'ga, on liit sõlminud mitu lepingut nende riikide assotsieerimiseks ka Dublini/Eurodaci õigustikuga: – 2001. aastal sõlmitud leping Islandi ja Norra assotsieerimiseks; – 28. veebruaril 2008. aastal sõlmitud leping Šveitsi assotsieerimiseks; – 7. märtsil 2011. aastal sõlmitud protokoll Liechtensteini assotsieerimiseks. Selleks et kehtestada õigused ja kohustused Taani (kes, nagu eespool selgitatud, assotsieeriti Dublini/Eurodaci õigustikuga rahvusvahelise lepingu kaudu) ja eespool nimetatud assotsieeritud riikide vahel, sõlmiti liidu ja assotsieeritud riikide vahel veel kaks protokolli.

Kooskõlas kolme eespool osutatud lepinguga kiidavad assotsieeritud riigid Dublini/Eurodaci õigustiku ja selle edasiarendamise vastuväideteta heaks. Nad ei osale ühegi Dublini õigustikku muutva või sellel põhineva õigusakti (sealhulgas käesoleva ettepaneku) vastuvõtmises, ent peavad komisjonile pärast seda, kui Euroopa Parlament ja nõukogu on õigusakti heaks kiitnud, ettenähtud ajavahemiku jooksul teatama, kas nad nõustuvad asjaomase õigusakti sisuga. Juhul kui Norra, Island, Šveits või Liechtenstein ei nõustu Dublini/Eurodaci õigustikku muutva või sellel põhineva õigusaktiga, lõpetatakse nendega sõlmitud asjaomased lepingud, välja arvatud juhul, kui lepingute alusel loodud ühis-/segakomitee otsustab ühehäälselt teisiti. Subsidiaarsus Euroopa Liidu toimimise lepingu V jaotisega, milles käsitletakse vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala, antakse teatavad volitused neis küsimustes Euroopa Liidule. Selliseid volitusi tuleb teostada kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikliga 5, st ainult niisuguses ulatuses ja juhul, kui liikmesriigid ei suuda kavandatava meetme eesmärke täielikult saavutada ning seepärast saaks kavandatava meetme ulatust ja mõju arvestades neid paremini saavutada Euroopa Liidu tasandil. Ettepanekuga ühtlustatakse praegu kehtivaid Dublini eeskirju ja täiendatakse neid uue korrigeeriva jaotusmehhanismiga, et kehtestada süsteem, mis lahendaks olukorrad, kus liikmesriikide varjupaigasüsteemid satuvad ebaproportsionaalse surve alla. Eesmärk on saavutada vastutuse õiglane jagamine liikmesriikide vahel, vähendades ebaproportsionaalse surve all oleva liikmesriigi koormust ning jagades selle koormuse ülejäänud liikmesriikide vahel. See nõuab ELi tasandi meetmeid. Lisaks on ettepaneku eesmärk Dublini süsteemi korrektse kohaldamise tagamine kriisi korral ja kolmanda riigi kodanike teisese rände takistamine liimesriikide vahel. Olemuselt on siin tegemist piiriüleste küsimustega. On selge, et üksikute liikmesriikide võetud meetmed ei saa ühise probleemi puhul rahuldavalt täita vajadust ELi ühise lähenemisviisi järele. Proportsionaalsus Dublini eeskirjade ühtlustamise puhul piirdutakse kavandatud muudatustes sellega, mis on vajalik süsteemi tõhusa toimimise võimaldamiseks seoses taotlejate kiirema juurdepääsuga rahvusvahelise kaitse andmise menetlusele ja liikmesriikide haldusasutuste suutlikkusega süsteemi kohaldada. Pidades silmas uue korrigeeriva jaotusmehhanismi kasutuselevõtmist, ei ole määruses (EL) nr 604/2013 selle praegusel kujul ette nähtud vahendeid, mis võimaldavad adekvaatset reageerimist olukordades, kus liikmesriikide varjupaigasüsteemid on ebaproportsionaalse surve all. Ettepanekuga kasutusele võetavat korrigeerivat jaotusmehhanismi käsitlevate sätete eesmärk on seda puudust korvata. Kõnealused sätted ei lähe olukorra tõhusa lahendamise eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale. Vahendi valik Arvestades, et Dublini mehhanism kehtestati määrusega, kasutatakse selle ühtlustamiseks ja täiendamiseks korrigeeriva jaotusmehhanismiga sama õigusakti. 3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll Euroopa rände tegevuskavas teatas komisjon määruse hindamisest ja võimalikust läbivaatamisest 2016. aastal, ergutades samas liikmesriike Dublini III määrust ja kehtivaid ELi varjupaigaalaseid õigusakte täielikult rakendama. Kooskõlas selle kohustusega tellis komisjon Dublini süsteemi hindamiseks välisuuringud. Hinnati Dublini III määruse tulemuslikkust, tõhusust, asjakohasust, ühtsust ja ELi lisaväärtust. Uuriti, kui ulatuslikult käsitletakse määruses selle eesmärke, ELi laiemaid poliitilisi vajadusi ja sihtsidusrühmade vajadusi. Hindamisse kaasati ka süvauuring Dublini III määruse praktilise rakendamise kohta liikmesriikides. Peamised järeldused on esitatud allpool. 3.1. Dublini III määruse asjakohasus Dublini süsteem on ELi varjupaigaalase õigustiku nurgakivi ja selle eesmärgid kehtivad endiselt. ELi õigusakt, millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanism taotluse läbivaatamise eest vastutava liikmesriigi kindlaksmääramiseks, on olulise tähtsusega, kuni liidus eksisteerivad eraldi riiklikud varjupaigasüsteemid. Selleta peaksid liikmesriigid lootma ajutistele kokkulepetele, nagu Dublini süsteemile eelnenud aegadel, mis teeks vastutava liikmesriigi kindlaksmääramise äärmiselt keeruliseks. Hindamises tehti järeldus, et riiklikel ja kahepoolsetel vahenditel ei ole kokkuvõttes sama mõju, mille tagajärjel võivad jääda menetlemata rahvusvahelise kaitse taotlused, mille puhul on ebaselge, millise jurisdiktsiooni alla need kuuluvad. Erinevaid seisukohti väljendati seoses määruse tegeliku mõjuga, mis peaks tagama taotlejale kiire juurdepääsu varjupaigamenetlusele ja panema aluse pikaajalisele strateegiale, mille tulemusel taotlejad loobuksid mitme taotluse esitamisest. Kuritarvitamise ärahoidmine muudaks varjupaigasüsteemi tõhusamaks ja vähendaks üldisi kulusid.

3.2. Määruse rakendamine Üldist Kõige olulisem hindamises esile toodud probleem oli see, et liikmesriikides ei rakendata määrust ühtselt ja korrektselt. Lisaks järeldati, et Dublini III määrus oli kavandatud puudulikult, mis tegi selle peamiste eesmärkide saavutamise raskemaks. Dublini III määruses sätestatud kriteeriumide tähtsusjärjestuses ei võeta arvesse liikmesriigi suutlikkust ega seata eesmärgiks jõupingutuste tasakaalustamist. Vastutuse kindlaksmääramise meetod lükkab edasi juurdepääsu varjupaigamenetlusele. Praeguse süsteemi raames võivad taotlejad oodata kuni 10 kuud (tagasivõtmispalvete korral) või 11 kuud (vastuvõtmispalvete korral) enne, kui algab rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise menetlus. See õõnestab Dublini määruse eesmärki tagada taotlejale kiire juurdepääs varjupaigamenetlusele. Samuti on saanud selgeks, et Dublini III määrus ei olnud kavandatud ebaproportsionaalse surve korral tekkivate olukordade lahendamiseks. Selle eesmärk ei ole vastutuse õiglane jagamine ega lahenduse tagamine olukorras, kus taotlejad jaotuvad liikmesriikide vahel ebavõrdselt. Need tegurid on tulnud eelkõige ilmsiks mõnes liikmesriigis, kes on selles kontekstis kogenud raskusi määruse kohaldamisel: varjupaigataotlejaid ei registreeritud alati, menetlusi lükati edasi ja sisemine suutlikkus oli puudulik, et tegelda juhtumitega õigeaegselt. Menetluslikud tagatised ja kaitsemeetmed Teave, mida taotlejale Dublini menetluse kohta antakse, on liikmesriigiti väga erinev. Umbes pooled osalevad liikmesriigid teatasid, et antav teave koosneb „üldisest teabest“, mis ei pruugi vastata artikli 4 lõikes 1 sätestatud nõuetele. Lisaks viidatakse tulemustes sellele, et mõnes üksikus liikmesriigis ei anta üldse teavet ning et kui seda antakse, näib see olevat aegunud. Isiklik vestlus on vastutuse kindlaksmääramisel tavapärane praktika peaaegu kõikides liikmesriikides, kuid suutlikkuse puudumine on mõnes ülekoormatud riigis takistanud asutustel vestluste järjepidevat korraldamist. Vestluste ärajätmise korral antakse taotlejale tavaliselt võimalus esitada teave muus vormis. Paljud liikmesriigid teatasid, et praeguse isikute suure sissevoolu tõttu on vestlusi pikalt edasi lükatud. Lapse parimate huvide tõlgendamine on erinev. See on mõnel juhul tekitanud liikmesriikide vahel teabevahetusprobleeme ja usaldamatust. Lisaks on tehtud kindlaks praktilised probleemid alaealisele esindaja määramisel, eelkõige praeguse suure sissevoolu tagajärjel. Siin on aga tegemist varjupaigamenetluse seisukohast laiema probleemiga. Vastutava liikmesriigi kindlaksmääramise kriteeriumid ja tõendid Üleandmise põhjustena kasutati kõige sagedamini kriteeriume, mis olid seotud dokumentide ja riiki sisenemisega (artiklid 12 ja 13), mille tagajärjel langes oluline osa vastutusest liikmesriikidele välispiiridel. Seetõttu hoiduvad taotlejad sõrmejälgede andmisest, mis soodustab teisest rännet. Mitu liikmesriiki osutas sellele, et tõlgendused, milliseid tõendeid peavad vastuvõtva riigi asutused vastuvõetavaks, asetasid saatvale riigile põhjendamatu tõendamiskoormuse. Eurodaci ja viisainfosüsteemi (VIS) andmeid aktsepteeritakse tõenditena peaaegu kõikides liikmesriikides ning nendele tõenditele toetutakse vastutuse kindlaksmäärimisel kõige sagedamini. Vestluste käigus saadud andmeid ei peetud üldiselt tõenditena piisavaks. Kaalutlusõigust ja ülalpeetavaid isikuid käsitlevaid sätteid (artiklid 16 ja 17), mis käsitlevad humanitaarjuhtumeid, kasutatakse harva, välja arvatud vaid mõnes üksikus liikmesriigis. Perekondlike sidemetega seotud kriteeriume kasutati harvemini, peamiselt raskuste tõttu perekonna otsimisel või tõendite saamisel perekondlike sidemete kohta. Kõnealuste kriteeriumide puhul tõendite aktsepteerimisel valitsevad liikmesriikide vahel suured erinevused, kuid peamiseks nõudeks on tavaliselt tõendavad dokumendid (näiteks sünni- või abielutunnistus), mida varjupaigataotlejal sageli pole. Suured erinevused seoses sellega, mis on perekondlike sidemete tõendina vastuvõetav, teeb vastutuse kindlaksmääramise keeruliseks ja põhjustab pikalevenivaid menetlusi. See võib olla tegur, mis põhjustab teisest rännet, kuna taotlejad üritavad rännata edasi.

Vastuvõtmise ja tagasivõtmise menetlused Tagasivõtmispalvete arv oli märkimisväärselt suurem kui vastuvõtmispalvete arv. Ajavahemikus 2008–2014 oli saadetud Dublini määruse kohastest palvetest 72 % tagasivõtmispalveid, samas kui vastuvõtmispalveid oli 28 %. Sarnaselt oli saadud Dublini määruse kohastest palvetest 74 % tagasivõtmispalveid võrreldes 26 % saadud vastuvõtmispalvetega. Nende palvete esitamiseks ja nendele vastamiseks sätestatud ajavahemikest pidasid kõik liikmesriigid enamasti kinni, kuid rändajate suur sissevool suurendas survet varjupaigaametitele, mistõttu mõne liikmesriigi puhul reageerimisaeg pikenes. Seetõttu esitati ka rohkem puudulikke palveid, mis võisid viia keeldumiste ja vaidlusteni. See mõjutas ka palvete vaikimisi rahuldamise tava, kusjuures mõni liikmesriik jättis meelega tähtajaks palvetele vastamata, kasutades seda suure hulga taotluste menetlemise viisina. 2014. aastal oli vastu- ja tagasivõtmispalvete koguarv 84 586, mis on 13 % kõikidest ELis esitatud varjupaigataotlustest ja mis näitab võrreldes eelnenud aastatega vähenemist. Kõikidest palvetest lükati 33 % vastuvõtvates liikmesriikides tagasi, mis võib tähendada, et Dublini III määruse jõustumine 2014. aastal on teinud vastutuse osas üksmeele saavutamise liikmesriikide vahel raskemaks. 2014. aastal oli tagasi- ja vastuvõtmispalvetest vaid neljandiku puhul tegelikult tulemuseks füüsiline üleandmine. Need väiksed arvud viitavad probleemidele Dublini III määruse praktilise kohaldamisega. Siiski võib seda osaliselt seletada ka üleandmiste edasilükkumistega, mida hindamises kasutatud aastaandmed ei hõlma. Üleandmiste väikse arvu veel üks oluline põhjus on paljude liikmesriikide kinnitusel suur põgenemiste määr Dublini menetluse vältel, mille tagajärjel toimub liikmesriikide vahel vastutuse üleminek. Üleandmiste rakendamine Üleandmiste rakendamise ajakava varieerus märkimisväärselt. Tõhusus sõltub üleandmiste rakendamise eest vastutavate üksuste suutlikkusest ja vahenditest, asjaolust, et selle korraldamise eest vastutas eraldi asutus, juhtumite arvust, taotleja koostöösoovist ja tema asukoha teadmisest. Üks edasilükkumiste puhul viidatud põhjusi oli tähtaegade pikendamine artikli 29 lõike 2 kohaselt. Kakskümmend liikmesriiki teatas, et taotleja põgenemine, mis võimaldab kokku 18-kuulist tähtaega üleandmisteks, oli edasilükkumiste peamine põhjus. Kinnipidamiste tava, mille sagedasest kasutamisest teatas 21 riiki 31 seast, oli menetluse etapist sõltuvalt märkimisväärselt erinev: teatavad asutused kasutavad kinnipidamist alates Dublini menetluse algusest, teised vaid siis, kui vastutav liikmesriik on rahuldanud üleandmistaotluse. Kõnealused lahknevad tavad põhjustavad õiguslikku ebakindlust ja praktilisi probleeme. Lisaks rõhutas 13 liikmesriiki, et üleandmised ei ole tavaliselt tõhusad, osutades sellele, et „sageli“ täheldatakse pärast üleandmise läbiviimist teisest rännet. Vaidlustamised Kõikides liikmesriikides on üleandmisotsuste vastu kättesaadavad õiguskaitsevahendid. Liikmesriigid eelistavad kohtulikke õiguskaitsevahendeid, kõige sagedamini halduskohtutes. Vaidlustamiste puhul on liikmesriigid kehtestanud taotleja jaoks ajalised piirangud kasutada oma õigust tõhusale õiguskaitsele, kuigi väga erinevalt tõlgendatakse „mõistliku ajavahemiku“ pikkust, mis ulatub kolmest päevast 60 päevani. Kui juhtum vaidlustatakse, peatab mõni liikmesriik üleandmise automaatselt, samas kui teised kohaldavad artikli 27 lõike 3 punkti c, mille kohaselt peatamist peab taotlema taotleja. Halduskoostöö Kõik liikmesriigid osutasid turvatud elektroonilise „DubliNet“ võrgu sagedasele kasutamisele teabe vahetamiseks, kusjuures mitteametlikke teabekanaleid kasutatakse vaid erandlikes olukordades. Dublini III määruse tõhusa kohaldamise lihtsustamiseks on paljud liikmesriigid sõlminud artiklis 36 osutatud halduskokkulepped. Siiski ei ole tänaseni ükski liikmesriik kasutanud artiklis 37 kirjeldatud lepitusmenetlust ja kõik vaidlused lahedatakse mitteametlikult. Varajase hoiatamise ja valmisoleku mehhanism Tänaseni ei ole kohaldatud varajase hoiatamise ja valmisoleku mehhanismi. Kui mõne liikmesriigi väitel ei olnud mehhanismi käivitamise tingimused kunagi täidetud, siis teiste väitel on raske saavutada poliitilist kokkulepet mehhanismi käivitamiseks, kuna surve mõõtmiseks puuduvad selged kriteeriumid ja näitajad. Samuti peeti seda menetlust pikaldaseks ja keerukaks. Alternatiivsed toetusmeetmed aitasid samuti survet vähendada ja võisid ära hoida mehhanismi käivitamise vajaduse. Toetuse näitena toodi Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti abi, mis aitas rahvusvahelise kaitse valdkonnas kriise ära hoida või nendega toime tulla, kaotades vajaduse mehhanismi aktiveerimise järele. 3.3 Dublini III määruse eesmärkide saavutamine Allpool on esitatud Dublini III määruse hindamisega seotud välisuuringu peamised tulemused.

Takistada taotlejaid esitamast korduvaid taotlusi ja vähendada selle abil teisest rännet Vaatamata teisese rände vähendamise eesmärgile on korduvad varjupaigataotlused ELis endiselt ühiseks probleemiks. 2014. aastal oli 24 % taotlejatest juba esitanud eelnevad taotlused teistes liikmesriikides, mis tähendab, et määrus on seda eesmärki täitnud väga vähe või üldse mitte. Lisaks väideti, et see võis tahtmatult suurendada muud liiki teisese rände esinemist, sest endiselt eksisteerivad riiklikud erinevused vastuvõtu kvaliteedi ja varjupaigasüsteemide vahel, mis soodustavad jätkuvalt teisest rännet. Tagada rahvusvahelise kaitse taotlejate ja saajate õiglane jaotamine liikmesriikide vahel Dublini III määrusel on taotlejate jaotamisele ELis vaid piiratud mõju, sest Dublini menetluste raames on üleandmiste netosaldo nullilähedane. Kui liikmesriigid võtavad vastu ja annavad üle sarnase arvu taotlejaid, võrdsustub saabuvate ja saadetud palvete arv, mis näitab, et Dublini III määrus ei mõjuta jaotamist või teeb seda väga vähe. Selle põhjused näivad olevat järgmised: kriteeriumide tähtsusjärjestus, milles ei võeta arvesse liikmesriikide suutlikkust; välispiiril asuvatel liikmesriikidel lasub ebavõrdne vastutus, kuna enamasti kohaldatakse esmase vastuvõturiigi kriteeriumi; ning tegelike üleandmiste väike arv, mis näitab, et taotlejad saavad valida koha, kus nad esitavad taotluse, oma äranägemise järgi, millega pannakse suurem vastutus ihaldusväärsematele sihtkohtadele. See ilmneb arvudest 2014. aastal, mil 70 % kõikidest esmakordsetest varjupaigataotlustest esitati ainult viies liikmesriigis. Mõistlikud kulud seoses Dublini III määruse rakendamises kasutatavate finantsvahendite ja inimressurssidega Euroopas Dublini määrusega seotud töö otsesed ja kaudsed kulud olid 2014. aastal hinnanguliselt ligikaudu üks miljard eurot. Sellise mehhanismi puudumine põhjustaks ELile ja EMP riikidele veelgi suuremaid kulusid, kuid hindamises leiti, et Dublini III määrus on üldiselt ebatõhus. Seaduslikult ettenähtud tähtaeg taotleja üleandmiseks on pikk ja tegelike üleandmiste arv väike: mõlemal on märkimisväärne mõju kaudsetele kuludele ja süsteemi üldisele tõhususele. Kuna püütakse võidelda põgenemise vastu, on mõnes liikmesriigis kinnipidamiskulud väga suured. Põgenemine põhjustab muid kaudseid kulusid ja vähendab süsteemi tõhusust. Kuna tegelikkuses üleandmisi ei toimu ja tagasilükatud taotlejad ei pöördu tagasi, põhjustab ebaseaduslik ränne suuri sotsiaalseid kulusid. Hinnanguliselt võib maksimaalselt 42 % Dublini määruse raames taotlejatest, keda tegelikult üle ei anta, ELis ebaseaduslikult edasi viibida. On väga tõenäoline, et praegune süsteem jääb püsiva rändesurve taustal jätkusuutmatuks. Dublini määruse kohaste üleandmiste peatamine Kreekasse alates 2011. aastast on osutunud eriti probleemseks nõrgaks kohaks, arvestades eelkõige viimastel kuudel Kreekasse saabunud rändajate suurt hulka. 3.4.Konsulteerimine sidusrühmadega Lisaks välishindamisele viis komisjon läbi sihipärased konsultatsioonid fraktsioonide koordinaatoritega Euroopa Parlamendi kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade (LIBE) komisjonis, liikmesriikidega ja teiste sidusrühmadega. Fraktsioonide koordinaatoritega Euroopa Parlamendi kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjonis konsulteerimisel võeti aluseks aruteludokument ja Dublini määruse välishindamise esialgsed tulemused. Kokkuvõttes leidis Dublini süsteemi põhjalik reformimine laialdast toetust ja mööndi, et praegune olukord ei saa kestma jääda. Samas kui ühed toetasid vastutuse kindlaksmääramiseks objektiivsete kriteeriumide kehtestamist, kaasa arvatud jaotuskvoodi kujul, märkisid teised, et on oluline arvestada taotleja eelistusi/eriomadusi, isegi kui seda on keeruline teha objektiivsel, õiglasel ja toimival viisil. Liikmesriikidega konsulteeriti samade dokumentide alusel. Üksmeelselt leiti, et praegune määrus on liiga keerukas ja ülereguleeritud ning seega on haldusasutustel seda väga raske kohaldada. 2013. aasta Dublini III määruse reformi tulemusel said taotlejad suuremaid õigusi, mida on võimalik väärkasutada kogu süsteemi õõnestamiseks. Teisest rännet mainiti kõige pakilisema rakendamisprobleemina. Arutelu selle üle, kas Dublini III määrus on vaja muuta vastutuse jagamise vahendiks, et see tulevikus ei piirduks üksnes vastutuse määramisega, kinnitas, et on kaks peamist seisukohta: mõni liikmesriik nõudis alalist süsteemi koormuse jagamiseks jaotuskvoodi alusel, samas kui teised eelistasid kehtiva süsteemi, sealhulgas ebaseadusliku riiki sisenemise kriteeriumi säilitamist ja ühtlustamist. Lahkarvamusel oldi selles osas, kas taotlejate eelistusi tuleks arvestada või mitte: samas kui mõni liikmesriik ütles, et eelistusi ei saa täielikult eirata, kuna see põhjustaks peaaegu vältimatult teisest rännet, olid teised kategooriliselt selle vastu, kuna on vaja selgeid ja objektiivseid kriteeriume ning eelistuste lisamise tagajärjeks oleksid keerulised juhtumipõhised hindamised. Samuti meenutasid liikmesriigid, et taotlejad otsivad rahvusvahelist kaitset / põgenevad tagakiusamise eest ning et seepärast ei tohiks neile anda liiga suurt vabadust lõpliku varjupaigariigi valimisel, sest Dublini määrus ei ole ette nähtud (majandus)rände reguleerimiseks. Konsulteeriti ka muude varjupaiga valdkonnas töötavate sidusrühmadega, nagu ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Amet ja vabaühendused. Nad nõustusid, et kehtivas Dublini III määruses on olulised puudused seoses selle aluspõhimõttega – ebaseadusliku riiki sisenemise kriteerium vaikimisi kriteeriumina – ja et viimaste kuude praktika on näidanud põhjaliku reformi vajadust. Üldseisukoht oli, et taotleja eelistusi või eriomadusi tuleks võtta arvesse vastutava liikmesriigi kindlaksmääramisel, pidades silmas lõimumisvõimalusi ja teisese rände vähendamist. Samal eesmärgil tuleks laiendada ka perekonna kriteeriumi. Paljud rõhutasid vajadust ühtlustada kõikide liikmesriikide lähtetingimusi, eelkõige seoses vastuvõtutingimuste ja -menetlustega.

3.5.Põhiõigused Käesolev ettepanek on põhiõigustega ja ühenduse üldpõhimõtetega, samuti rahvusvahelise õigusega täielikult kooskõlas. Eelkõige võimaldab varjupaigataotlejate parem teavitamine käesoleva määruse kohaldamisest ning nende õigustest ja kohustustest selle raames ühest küljest neil paremini oma õigusi kaitsta ja teisest küljest aitab see vähendada teisest rännet, sest varjupaigataotlejad soostuvad rohkem süsteemi nõudeid järgima. Õiguskaitsevahendite kasutamise õigust tõhustatakse, täpsustades vaidlustamise kohaldamisala ja ühtse kindlaksmääratud tähtaja otsuste tegemiseks. Lisaks on vaidlustamisel automaatselt peatav mõju. Õigust isikuvabadusele ja liikumisvabadust tugevdatakse nende tähtaegade lühendamisega, mille kestel võib isikut kinni pidada määrusega ette nähtud erandjuhul ning üksnes kooskõlas vajaduse ja proportsionaalsuse põhimõttega. Õigust perekonna taasühinemisele tugevdatakse, eelkõige määruse kohaldamisala laiendamisega, et hõlmata õed ja vennad ning transiidiriikides loodud perekonnad. Samuti on tugevdatud saatjata alaealiste õigusi lapse parimate huvide selgema määratlemisega ja mehhanismi sätestamisega, mille puhul kõikides olukordades, mis on seotud alaealise üleandmisega, tehakse otsus lapse parimates huvides. 4.MÕJU EELARVELE Käesoleva ettepaneku rakendamiseks vajalike rahaliste vahendite summa on ajavahemikuks 2017–2020 kokku 1828,6 miljonit eurot. See summa kataks pärast liikmesriigi toetamiseks korrigeeriva jaotusmehhanismi käivitamist üleandmiskulud, varjupaigataotlejate registreerimise ja automaatse jaotamise IT-süsteemi loomise ja toimimise kulud, aga samuti vajaliku vastuvõtuvõime loomise toetamise kulud nii taristu- kui ka jooksvate kulude osas, eelkõige nendes liikmesriikides, kes seni on pidanud tegelema vaid väheste varjupaigataotlejatega. Rahalised vajadused on kooskõlas kehtiva mitmeaastase finantsraamistikuga ja võivad kaasa tuua nõukogu määruses (EL, Euratom) nr 1311/2013 määratletud erivahendite kasutamise. 5.ETTEPANEKU SÄTETE ÜKSIKASJALIK SELGITUS Ettepanekuga säilitatakse seos varjupaiga valdkonnaga seotud vastutuse ja liikmesriikide järgitavate kohustuste vahel välispiiri kaitsmise osas, välja arvatud erandite puhul, mis on ette nähtud perekonna ühtsuse ja lapse parimate huvide kaitsmiseks. Vastutuse jagamise praegused kriteeriumid säilitatakse üldjoontes, kuid tehakse ettepanek sihipärasteks muudatusteks, eriti perekonna ühtsuse tugevdamiseks Dublini määruse raames perekonna määratluse laiendamise kaudu. Peamiste muudatuste eesmärk on ühest küljest süsteemi tõhususe parandamine, nimelt säilitades ühe kindla liikmesriigi vastutuse taotluse läbivaatamise eest, niipea kui see vastutus on kindlaks määratud. Teisest küljest piiratakse muudatustega teisest rännet, eelkõige nende eeskirjade kaotamisega, mis käsitlevad vastutuse üleminekut ühelt liikmesriigilt teisele. Süsteemi täiendatakse uue korrigeeriva jaotusmehhanismiga, mis põhineb võrdlusalusel ja mis võimaldab teatavatel tingimustel kohandada taotlejate jaotamist. Seega saab selle süsteemi abil lahendada olukordi, kus liikmesriikide varjupaigasüsteemid satuvad ebaproportsionaalse surve alla, tagades liikmesriikide vahel asjakohase vastutuse jagamise. I. Dublini määruse ühtlustamine ja selle tõhususe parandamine Eesmärgiga tagada Dublini menetluse sujuv ja jätkusuutlik toimimine, et see täidaks eesmärki kiireks juurdepääsuks läbivaatamise menetlusele ja kaitsele nende jaoks, kes seda vajavad, ning et pärsitaks teisest rännet, tehakse ettepanek mitmesugusteks muudatusteks, eelkõige: kehtestatakse uus kohustus, millega nähakse ette, et taotleja peab esitama taotluse liikmesriigis, kuhu sisenemine oli esimene ebaseaduslik riiki sisenemine, või seadusliku riigis viibimise korral asjaomases liikmesriigis. Eesmärk on tagada rändevoogude kontrolli alla saamine, lihtsustada vastutava liikmesriigi kindlaksmääramist ja hoida ära teisene ränne. Selle muudatusega tehakse selgeks, et taotlejal ei ole õigust valida liikmesriiki, kus ta oma taotluse esitab, ega liikmesriiki, kes vastutab tema taotluse läbivaatamise eest. Kui taotleja ei täida seda uut kohustust, peab liikmesriik vaatama tema menetluse läbi kiirendatud menetluse korras. Lisaks on taotlejal õigus materiaalsele abile üksnes seal, kus ta on kohustatud kohal viibima. Liikmesriigile, kellele taotlus esitati, pannakse määrusega kohustus kontrollida enne vastutava liikmesriigi kindlaksmääramise protsessiga alustamist, kas taotlus on vastuvõetamatu sel põhjusel, et taotleja saabub esimesest varjupaigariigist või turvalisest kolmandast riigist. Sel juhul saadetakse taotleja sellesse esimesse riiki või turvalisse kolmandasse riiki tagasi ning taotluse vastuvõetamatust kontrollinud liikmesriiki peetakse selle taotluse eest vastutavaks liikmesriigiks. Taotluse saanud liikmesriik peab ka kontrollima, kas taotleja on pärit turvalisest päritoluriigist või kas ta on ohuks julgeolekule. Sel juhul vastutab taotluse saanud liikmesriik taotluse läbivaatamise eest kiirendatud menetluse korras. Määrusega kehtestatakse eeskiri, et kui liikmesriik on vastutava liikmesriigina taotluse juba läbi vaadanud, jääb ta vastutavaks ka kõnealuse taotleja edasiste selgituste ja taotluste läbivaatamise eest. Sellega tugevdatakse uut eeskirja, et ainult üks liikmesriik vastutab ja jääb vastutavaks taotluse läbivaatamise eest ning et vastutuse kriteeriume kohaldatakse vaid üks kord. Taotlejate koostöö nõuet tugevdatakse, et tagada kiire juurdepääs staatuse kindlaksmääramise menetlusele, süsteemi korrektne toimimine ja eeskirjadest kõrvalehoidmise, eelkõige põgenemise ärahoidmine. Määruses sätestatakse taotleja proportsionaalsed kohustused, mis puudutavad vastutava liikmesriigi kindlaksmääramiseks vajalike üksikasjade ja kogu teabe esitamist ning samuti liikmesriikide pädevate asutustega tehtavat koostööd. Samuti märgitakse sõnaselgelt, et taotlejatel on kohustus olla kohal ja kättesaadav asjaomase liikmesriigi ametiasutustele ning järgida üleandmisotsust. Määruses sätestatud õiguslike kohustuste täitmata jätmisel on taotleja jaoks proportsionaalsed menetluslikud tagajärjed, näiteks põhjendamatult liiga hilja esitatud teabe arvessevõtmise välistamine.

Määrusega laiendatakse taotlejatele esitatava teabe ulatust. Isikliku vestluse eesmärk on hõlbustada vastutava liikmesriigi kindlaksmääramise protsessi, sest selle abil kogutakse kogu vajalik teave. Siiski ei tohiks menetlus isikliku vestluse tõttu edasi lükkuda, kui taotleja on põgenenud või piisav teave on juba esitatud. Vastutuse kindlaksmääramise kriteeriumide tähtsusjärjestuse eeskirjas on sõnaselgelt märgitud, et kriteeriume kohaldatakse vaid üks kord. See tähendab, et alates teisest taotlusest kohaldatakse tagasivõtmist käsitlevaid eeskirju (tagasivõtmine) erandeid tegemata. Eeskiri, mille kohaselt määratakse kriteeriumid kindlaks olukorra põhjal, mis kehtib ajal, mil taotleja esitas esimest korda oma taotluse liikmesriigile, kehtib nüüd kõikide, sealhulgas pereliikmete ja alaealistega seotud kriteeriumide suhtes. Selge lõpptähtaeg olulise teabe esitamiseks võimaldab kiiret hindamist ja otsustamist. Pereliikmete määratlust laiendatakse kahel viisil: 1) lisatakse õde/vend või õed ja vennad ja 2) lisatakse perekondlikud sidemed, mis on loodud pärast päritoluriigist lahkumist, kuid enne liikmesriigi territooriumile saabumist. Õed ja vennad on üsna piiratud, kuid oluline kategooria, mille puhul perekondliku sideme tõendamine ja kontrollimine on suhteliselt lihtne ja seega on kuritarvitamise võimalus väike. Määratluse laiendamine selliste perekondade hõlmamiseks, mis on loodud läbisõidu ajal, kajastab hiljutist rändenähtust, nagu pikemad viibimised väljaspool päritoluriiki enne ELi jõudmist, näiteks viibimine pagulaslaagrites. Perekonna määratluste sihipäraste laiendamistega tahetakse vähendada laiendatud eeskirjadega hõlmatud isikute ebaseadusliku rände ja põgenemise ohtu. Tehakse ettepanek mitmeks muudatuseks, et ühtlustada artiklites 14, 15 ja 16 sätestatud vastutuskriteeriume. Artiklis 14 selgitatakse viisade ja elamisloadokumentidega seotud vastutuskriteeriume. Ebaseaduslikku riiki sisenemist käsitlevast artiklist 15 jäetakse välja klausel, millega on ette nähtud kohustuste äralangemine 12 kuud pärast ebaseaduslikku riiki sisenemist, samuti klausel seoses ebaseadusliku riigis viibimisega, mida on keeruline tõestada. Samuti jäetakse seoses viisavaba sisenemisega liikmesriiki välja erand, mis käsitleb hilisemaid sisenemisi liikmesriiki, mille puhul puudub sissesõiduviisa vajadus. See on kooskõlas lähenemisviisiga, mille puhul peaks üldjuhul olema vastutav liikmesriik, kuhu esimesena siseneti, ja see peaks aitama ära hoida põhjendamatu teisese rände pärast riiki sisenemist. Kaalutlusõigust kitsendatakse, et tagada selle kasutamine ainult humanitaarsetel põhjustel seoses laiendatud perekonnaga. Muudetud määrusega kehtestatakse lühemad tähtajad Dublini menetluse eri etappide jaoks, et kiirendada vastutuse kindlaksmääramise menetlust ja võimaldada taotlejale kiirem juurdepääs varjupaigamenetlusele. See hõlmab tähtaegu, mis on seotud vastuvõtmispalvete esitamise ja neile vastamisega, tagasivõtmisteadete esitamisega ja üleandmisotsuse tegemisega. Tähtaegade lühendamise tulemusena jäeti välja kiirmenetlus. Tähtaegade möödumise tagajärjeks ei ole enam vastutuse üleminek ühelt liikmesriigilt teisele (välja arvatud vastuvõtmispalvetele vastamise tähtaeg). Tuleb välja, et kõnealune vastutuse üleminek on soodustanud eeskirjadest kõrvalehoidmist ja menetluse takistamist. Uue eeskirja kohaselt peaks vastutavaks määratud liikmesriik jääma vastutavaks ka edaspidi. Tagasivõtmispalved muudetakse lihtsateks tagasivõtmisteadeteks, võttes arvesse, et on selge, milline on vastutav liikmesriik, ja et vastutuse ülemineku võimalust enam pole. Sellistele teadetele ei ole vaja vastata, selle asemel tuleb teate saamist viivitamata kinnitada. See on oluline vahend teisese rände probleemi lahendamiseks, võttes arvesse, et praegu on ülekaalus tagasivõtmispalved ja mitte vastuvõtmispalved. Sellega on seotud taotluse läbivaatamise menetluslikud tagajärjed pärast tagasivõtmiseks toimunud üleandmist. Eeskirju on muudetud seoses sellega, kuidas vastutavad liikmesriigid peaksid taotlust pärast isiku tagasivõtmist läbi vaatama, eesmärgiga keelata teisene ränne ja selle eest karistada Vastutavale liikmesriigile on pandud nüüd kohustus võtta tagasi rahvusvahelise kaitse saaja, kes esitas teises liikmesriigis taotluse või kes viibib seal ebaseaduslikult. See kohustus annab liikmesriikidele vajaliku õigusliku vahendi tagasisaatmiste jõustamiseks, mis on oluline teisese rände piiramiseks. Õiguskaitsevahendeid käsitlevaid eeskirju on kohandatud, et vaidlustamisprotsessi oluliselt kiirendada ja ühtlustada. Lisaks konkreetsete lühikeste tähtaegade kehtestamisele peatab õiguskaitsevahendi kasutamine automaatselt üleandmise. Uus õiguskaitsevahend on kehtestatud juhtudeks, kui üleandmisotsust ei ole tehtud ja taotleja väidab, et pereliige või alaealiste puhul ka sugulane viibib seaduslikult teises liikmesriigis. Lepitusmenetlust ei ole vaidluste lahendamise mehhanismina ametlikult kasutatud alates selle kehtestamisest (ehkki veidi teistsugusel kujul) 1990. aastal Dublini konventsiooniga ning see näib seepärast olevat tarbetu ja tuleks tühistada. Tehakse ettepanek, et varajase hoiatamise ja valmisoleku mehhanismi ülesanded võtab üle Euroopa Liidu Varjupaigaamet, nagu sätestatud ettepanekus Euroopa Liidu Varjupaigaameti kohta järelevalvet ja hindamist käsitlevas 5. peatükis ning operatiiv- ja tehnilist abi käsitlevas 6. peatükis. Seepärast on kõnealune mehhanism Dublini määrusest välja jäetud. Euroopa Liidu Varjupaigaamet loob Dublini üksuste võrgustiku ja edendab seda, et parandada praktilist koostööd ja teabe jagamist kõikides küsimustes, mis on seotud käesoleva määruse kohaldamisega, sealhulgas praktiliste vahendite ja juhiste väljatöötamine.  Seoses saatjateta alaealistega selgitatakse ettepanekus, et vastutav liikmesriik on see, kus saatjata alaealine esitas oma rahvusvahelise kaitse taotluse esimest korda, välja arvatud juhul, kui ei tõendata, et see ei oleks lapse parimates huvides. See eeskiri võimaldab vastutava liikmesriigi kiiret kindlaksmääramist ja võimaldab seega kõnealusele haavatavale taotlejaterühmale kiire juurdepääsu menetlusele, pidades silmas ka kavandatud lühemaid tähtaegu. Saatjata alaealiste menetluslikke tagatisi käsitlevat sätet on kohandatud, et muuta parimate huvide hindamine operatiivsemaks. Seega enne saatjata alaealise teise liikmesriiki üleandmist teeb üleandev liikmesriik kindlaks, et kõnealune liikmesriik võtab viivitamata varjupaigamenetluste ja vastuvõtutingimuste direktiivide kohaselt vajalikud meetmed. Samuti on sätestatud, et enne mis tahes otsust saatjata alaealise üleandmise kohta peavad kvalifitseeritud töötajad hindama kiiresti tema parimaid huve. II. Korrigeeriv jaotusmehhanism Uuesti sõnastatud määrusega kehtestatakse korrigeeriv mehhanism, et tagada vastutuse õiglane jagamine liikmesriikide vahel ja taotlejatele kiire juurdepääs rahvusvahelise kaitse andmise menetlustele olukordades, kus liikmesriigil tuleb menetleda ebaproportsionaalselt suurel arvul rahvusvahelise kaitse taotlusi, mis kuuluvad määruse alusel tema vastutusalasse. See peaks leevendama varjupaigataotluste arvuga seotud märkimisväärset ebavõrdsust liikmesriikide vahel, mis tuleneb vastutuskriteeriumide kohaldamisest. Registreerimis- ja järelevalvesüsteem Kehtestatakse automaatne süsteem, mis võimaldab kõikide taotluste registreerimist ja kõikidest varjupaigataotlustest igale liikmesriigile langeva osa jälgimist. Liidu vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suuremahuliste IT-süsteemide operatiivjuhtimise Euroopa amet (eu-LISA) hakkab vastutama süsteemi väljatöötamise ja tehnilise toimimise eest. Niipea kui taotlus esitatakse, registreerib liikmesriik selle taotluse automaatses süsteemis, mis registreerib iga taotluse kordumatu numbri all. Niipea kui liikmesriik on määratud vastutavaks liikmesriigiks, sisestatakse ka see teave süsteemi. Automaatne süsteem näitab ka reaalajas ELis esitatud taotluste koguarvu ja nende arvu iga liikmesriigi kohta, samuti – pärast vastutava liikmesriigi kindlaksmääramist – nende taotluste arvu, mille iga liikmesriik peab läbi vaatama vastutava liikmesriigina ja taotluste arvu osatähtsust võrreldes teiste liikmesriikidega. Süsteem näitab ka iga liikmesriigi poolt tegelikult ümberasustatud isikute arvu.

Korrigeeriva jaotusmehhanismi käivitamine Taotluste arv, mille eest asjaomane liikmesriik vastutab, ja liikmesriigi poolt tegelikult ümberasustatud isikute arv on vastava kvoodi arvutamise aluseks. See hõlmab taotlusi, mille eest liikmesriik oleks vastutav pärast taotluse vastuvõetamatuse kontrolli ning turvalise päritoluriigi ja julgeolekuga seotud põhjustel. Arvutused tehakse ühe jooksva aasta alusel, st igal ajal, võttes aluseks nende uute taotluste arvu, mille eest liikmesriik on süsteemis määratud vastutavaks eelneva aasta kestel, ja tegelikult ümberasustatud isikute arvu. Süsteem arvutab järjepidevalt nende taotluste protsendimäära, mille eest iga liikmesriik on määratud vastutama, ja võrdleb seda võrdlusalusel põhineva protsendi viitemääraga. Võrdlusalus põhineb kahel kriteeriumil, millel on võrdne 50 % osatähtsus: elanikkonna arv ja liikmesriigi kogu SKP. Korrigeeriva jaotusmehhanismi kohaldamine käivitub liikmesriigi toetamiseks automaatselt, kui liikmesriigi vastutusalasse kuuluvate rahvusvahelise kaitse taotluste arv on suurem kui 150 % võrdlusaluses kindlaksmääratud arvust. Taotlejate jaotamine võrdlusaluse abil ja korrigeeriva mehhanismi peatamine Alates mehhanismi käivitamisest jaotatakse kõik ebavõrdse surve all olevale liikmesriigile esitatud uued taotlused pärast vastuvõetavuskontrolli, kuid enne Dublini kontrolli nendele liikmesriikidele, kelle vastutusalasse kuuluvate taotluste arv jääb allapoole võrdlusalusega kindlaksmääratud arvu. Taotlused jagatakse võrdlusaluse põhjal proportsionaalselt nende liikmesriikide vahel. Liikmesriigile ei määrata rohkem taotlusi, kui tema vastutusalasse kuuluvate taotluste arv ületab võrdlusalusega kindlaksmääratud arvu. Jaotamine jätkub nii kaua, kui ebavõrdse surve all oleva liikmesriigi läbivaadatavate taotluste arv on jätkuvalt suurem kui 150 % tema kvoodist. Perekonnaliikmed, kelle suhtes kohaldatakse jaotamismenetlust, määratakse samale liikmesriigile. Korrigeeriv jaotusmehhanism ei tohiks põhjustada pereliikmete üksteisest eraldamist. Finantssolidaarsus Jaotusmehhanismiga määratud liikmesriik võib otsustada korrigeerivas jaotusmehhanismis ajutiselt kaheteistkümnekuulise perioodi vältel mitte osaleda. Liikmesriik sisestab selle teabe automaatsesse süsteemi ja teatab sellest teistele liikmesriikidele, komisjonile ja Euroopa Liidu Varjupaigaametile. Pärast seda jaotatakse taotlejad, kes oleksid määratud kõnealusele liikmesriigile, selle asemel teistele liikmesriikidele. Liikmesriik, kes ajutiselt ei osale korrigeerivas jaotusmehhanismis, peab maksma iga taotleja kohta 250 000 eurot solidaarsusmaksu liikmesriikidele, kes määratakse vastutavaks kõnealuste taotluste läbivaatamise eest. Komisjon peaks võtma vastu rakendusakti, milles sätestatakse solidaarsusmaksu mehhanismi rakendamise praktiline kord. Euroopa Liidu Varjupaigaamet jälgib rahalise solidaarsusmehhanismi kohaldamist ja annab selle kohta kord aastas komisjonile aru. Menetlus üleandvas liikmesriigis ja jaotusmehhanismiga määratud liikmesriigis Korrigeeriva jaotusmehhanismiga toetatav liikmesriik annab taotleja üle jaotusmehhanismiga määratud liikmesriigile ning edastab ka taotleja sõrmejäljed, mille abil on võimalik teha jaotusmehhanismiga määratud liikmesriigis turvakontroll. Selle eesmärk on vältida jaotusmehhanismi kohaldamisel takistusi, mida on kogetud ümberpaigutamisotsuste rakendamise käigus. Pärast üleandmist teeb jaotusmehhanismiga määratud liikmesriik Dublini määruse kohase kontrolli, et teha kindlaks, kas taotleja puhul kehtivad esmatähtsad kriteeriumid, nagu perekonna olemasolu teises liikmesriigis. Sel juhul antakse taotleja üle sellele teisele liikmesriigile, kes saab seetõttu vastutavaks liikmesriigiks. Läbivaatamisklausel On ette nähtud, et komisjon vaatab korrigeeriva jaotusmehhanismi toimimise läbi 18 kuud pärast käesoleva määruse jõustumist ja pärast seda igal aastal, et hinnata, kas korrigeeriv jaotusmehhanism täidab oma eesmärki tagada vastutuse õiglane jagamine liikmesriikide vahel ja vähendada teatavatele liikmesriikidele avalduvat ebaproportsionaalset survet. Komisjon teeb eelkõige kindlaks, kas korrigeeriva jaotusmehhanismi käivitamise ja peatamise künnis tagab ka tegelikult vastutuse õiglase jagamise liikmesriikide vahel ja taotlejatele kiire juurdepääsu rahvusvahelise kaitse andmise menetlustele olukordades, kus liikmesriigil tuleb menetleda ebaproportsionaalselt suurel arvul rahvusvahelise kaitse taotlusi, mis kuuluvad käesoleva määruse alusel tema vastutusalasse.

ê 604/2013 2016/0133 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest (uuesti sõnastatud) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 78 lõike 2 punkti e, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: ê 604/2013 põhjendus 1 (kohandatud) (1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusesse (EL) nr 604/2013  Nõukogu 18. veebruari 2003. aasta määrusesse (EÜ) nr 343/2003, millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku esitatud varjupaigataotluse läbivaatamise eest , tuleb teha olulisi muudatusi. Selguse huvides tuleks kõnealune määrus uuesti sõnastada. ê 604/2013 põhjendus 2 (2)Ühine varjupaigapoliitika, sealhulgas Euroopa ühine varjupaigasüsteem, on osa Euroopa Liidu eesmärgist luua järk-järgult vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala, mis on avatud isikutele, kes neist sõltumatute asjaolude tõttu taotlevad õiguspäraselt kaitset liidus.

ê 604/2013 põhjendus 3 (3)Oma erakorralisel kohtumisel Tamperes 15. ja 16. oktoobril 1999 otsustas Euroopa Ülemkogu püüelda sellise Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomise poole, mis põhineb pagulasseisundit käsitleva 28. juuli 1951. aasta Genfi konventsiooni (mida on täiendatud 31. jaanuari 1967. aasta New Yorgi protokolliga) („Genfi konventsioon”) täielikul kohaldamisel, millega tagatakse, et kedagi ei sunnita naasma riiki, kus teda ohustab tagakiusamine, st kohaldatakse tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõtet. Selles suhtes peetakse liikmesriike, kes kõik järgivad tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõtet, kolmandate riikide kodanikele turvalisteks riikideks, ilma et see mõjutaks käesolevas määruses sätestatud vastutuskriteeriume. ê 604/2013 põhjendus 4 (4)Tampere kohtumise järeldustes tõdetakse ka, et Euroopa ühine varjupaigasüsteem peaks lühiajaliselt hõlmama selget ja toimivat menetlust varjupaigataotluse läbivaatamise eest vastutava liikmesriigi määramiseks. ê 604/2013 põhjendus 5 (5)Selline menetlus peaks põhinema liikmesriikide ja asjaomaste isikute seisukohast erapooletutel ja õiglastel alustel. Eelkõige peaks see võimaldama kiiresti määrata vastutav liikmesriik, et tagada tegelik juurdepääs rahvusvahelise kaitse andmise menetlusele ja mitte seada ohtu rahvusvahelise kaitse taotluste kiire menetlemise eesmärki. ê 604/2013 põhjendus 6 (6)Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomise esimene etapp on nüüd lõpule viidud ning alustatud töö lõpptulemuseks peaks olema ühine menetlus ja rahvusvahelise kaitse saanute ühtne seisund kogu liidus. 4. novembri 2004. aasta istungil võttis Euroopa Ülemkogu vastu Haagi programmi, milles sätestatakse eesmärgid, mida tuleb vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal ajavahemikul 2005–2010 saavutada. Sellega seoses kutsuti Haagi programmis Euroopa Komisjoni üles lõpetama esimese etapi õigusaktide hindamine ning esitama teise etapi õigusaktid ja meetmed Euroopa Parlamendile ja nõukogule, et need saaks vastu võtta enne 2010. aastat. ê 604/2013 põhjendus 7 ð uus (7)Stockholmi programmis kordab Euroopa Ülemkogu oma pühendumust eesmärgile luua hiljemalt 2012. aastaks kaitse ja solidaarsuse ühine ala rahvusvahelise kaitse saajatele kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikliga 78. Lisaks rõhutas ülemkogu, et Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomise nurgakiviks jääb Dublini süsteem, kuna selles nähakse selgesõnaliselt ette liikmesriikide vastutuse jagunemine rahvusvahelise kaitse taotluste läbivaatamise eest. ð 2015. aasta mais märkis komisjon oma teatises Euroopa rände tegevuskava kohta, et Dublini määrust hinnatakse ja et vajaduse korral tehakse ettepanek selle läbivaatamiseks, eelkõige varjupaigataotlejate õiglasema jaotamise saavutamiseks Euroopas ï . ê 604/2013 põhjendus 8 (8)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 439/2010 loodud Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti (EASO) ressursid peaksid olema kättesaadavad, et pakkuda vajalikku tuge liikmesriikide asjaomastele teenistustele, kes vastutavad käesoleva määruse rakendamise eest. Eelkõige peaks EASO ette nägema solidaarsusmeetmed, näiteks varjupaigaekspertide reservnimekirja koos varjupaigatugirühmadega, kes aitavad neid liikmesriike, kellel lasub eriline koormus ning kus rahvusvahelise kaitse taotlejaid („taotlejad”) ei oota piisavad standardid, eelkõige seoses vastuvõtu ja kaitsega.

ò uus (9)Euroopa Liidu Varjupaigaamet peaks asjakohaselt toetama käesoleva määruse rakendamist, eelkõige määrates korrigeeriva jaotusmehhanismi raames varjupaigataotlejate jaotamiseks kindlaks võrdlusaluse ja kohandades igal aastal Eurostati andmete põhjal võrdlusaluse aluseks olevaid arve, samuti võrdlusalust. ê 604/2013 põhjendus 9 (kohandatud) ð uus (10)Esimese faasi instrumentide Ö Määruse (EL) 604/2013 Õ rakendamise hindamiste tulemusi arvestades on praeguses etapis asjakohane kinnitada määruse (EÜ) nr 343/2003 (EL) nr 604/2013 põhimõtteid, tehes samal ajal kogemuste põhjal vajalikke parandusi, et tõhustada Dublini süsteemi ja selle süsteemi alusel taotlejatele pakutavat kaitset. Võttes arvesse, et hästi toimiv Dublini süsteem on Euroopa ühise varjupaigasüsteemi seisukohast väga tähtis, tuleks selle põhimõtted ja toimimine läbi vaadata, samal ajal kui töötatakse välja Euroopa ühise varjupaigasüsteemi teisi komponente ja liidu solidaarsusvahendeid. Tõenditel põhineva läbivaatamise tegemisel tuleks ette näha ulatuslik toimivuskontroll, mis hõlmaks Dublini süsteemi õiguslikku, majanduslikku ja sotsiaalset mõju, sealhulgas selle mõju põhiõigustele. ð Võttes aluseks kõnealuse hindamise ning konsultatsioonid liikmesriikide, Euroopa Parlamendi ja teiste sidusrühmadega, peetakse ka asjakohaseks kehtestada määrusega meetmed, mis on vajalikud rahvusvahelise kaitse taotlustega seotud vastutuse õiglaseks jaotamiseks liikmesriikide vahel, tagamaks eelkõige, et mõnda liikmesriiki ei koormataks ebaproportsionaalselt. ï ê 604/2013 põhjendus 10 (11)Selleks et tagada kõigi taotlejate ja rahvusvahelise kaitse saajate võrdne kohtlemine ning kooskõla liidu kehtivate varjupaigaalaste õigusaktidega, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiiviga 2011/95/EL (mis käsitleb nõudeid, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks, ning nõudeid pagulaste või täiendava kaitse saamise kriteeriumidele vastavate isikute ühetaolisele seisundile ja antava kaitse sisule), hõlmab käesoleva määruse reguleerimisala ka täiendava kaitse taotlejaid ja täiendava kaitse saajaid. ò uus (12)Selle tagamiseks, et vastutav liikmesriik võtaks tagasi need rahvusvahelise kaitse saajad, kes on sisenenud liikmesriiki, mis ei ole vastutav liikmesriik, ilma et nad täidaks selles teises liikmesriigis viibimise tingimusi, on vaja laiendada käesoleva määruse reguleerimisala, et hõlmata rahvusvahelise kaitse saajad. ê 604/2013 põhjendus 11 (13)Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/33/EL (millega sätestatakse rahvusvahelise kaitse taotlejate vastuvõtu nõuded) tuleks kohaldada vastutava liikmesriigi määramise menetluse suhtes, mida reguleeritakse käesoleva määrusega, mille kohaldamise suhtes kehtivad nimetatud direktiiviga seatud piirangud. ê 604/2013 põhjendus 12 (kohandatud) (14)Lisaks tuleks kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/32/EL (rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta) , piiramata menetluslike tagatistega seotud sätete kohaldamist, mida reguleeritakse käesoleva määrusega, mille kohaldamise suhtes kehtivad nimetatud direktiiviga seatud piirangud, mida on täpsustatud nimetatud direktiivis. ê 604/2013 põhjendus 13

(15)Vastavalt 1989. aasta ÜRO lapse õiguste konventsioonile ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartale peaksid liikmesriigid käesoleva määruse kohaldamisel esmatähtsaks pidama lapse parimaid huvisid. Lapse parimate huvide hindamisel peaksid liikmesriigid võtma eelkõige nõuetekohaselt arvesse alaealise heaolu ning sotsiaalset arengut, turvalisuse ja julgeoleku kaalutlusi ning alaealise arvamust vastavalt tema vanusele ja küpsusele, sealhulgas ka tema päritolu. Lisaks tuleks saatjata alaealiste jaoks sätestada konkreetsed menetluslikud tagatised nende eriti haavatava olukorra tõttu. ê 604/2013 põhjendus 14 (16)Vastavalt Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonile ning Euroopa Liidu põhiõiguste hartale peaksid liikmesriigid käesoleva määruse kohaldamisel pidama esmatähtsaks austust pereelu vastu. ò uus (17)Selleks et vältida liikmesriikide vahel selliste taotlejate üleandmist, kelle taotlused on vastuvõetamatud või kes tõenäoliselt ei vaja rahvusvahelist kaitset või kes on ohuks julgeolekule, on vaja tagada, et liikmesriik, kellele taotlus esimesena tehakse, kontrollib taotluse vastuvõetavust seoses esimese varjupaigariigi ja turvalise kolmanda riigiga ja vaatab kiirendatud menetluse käigus läbi taotlused, mille on teinud taotlejad, kes tulevad ELi nimekirjas märgitud turvalisest päritoluriigist, või taotlejad, kes põhjustavad julgeolekuprobleeme. ê 604/2013 põhjendus 15 (18)Ühe pere liikmete rahvusvahelise kaitse taotluste menetlemine koos ühes liikmesriigis võimaldab tagada taotluste põhjaliku läbivaatamise, nende suhtes tehtavate otsuste omavahelise kooskõla ja selle, et pereliikmeid üksteisest ei lahutata. ò uus (19)Pereliikme mõiste peaks käesolevas määruses hõlmama taotleja õdesid ja vendi. Õdede ja vendade taasühinemine on eriti oluline taotlejate integreerumise võimaluste parandamise seisukohast ja vähendab seega teisest rännet. Perekonnaliikme mõiste määratlus peaks kajastama ka praeguste rändesuundumuste tegelikkust, kus taotlejad saabuvad sageli liikmesriikide territooriumile pärast pikalt kestnud läbirännet. Mõiste peaks seepärast hõlmama perekondi, mis on moodustunud väljaspool päritoluriiki, kuid enne liikmesriigi territooriumile saabumist. Mõiste määratluse piiratud ja sihipärase laiendamisega tahetakse vähendada varjupaigataotlejate jaoks teisese rände stiimuleid ELi piires. ê 604/2013 põhjendus 16 ð uus (20)Selleks et tagada perekonna ühtsuse ning lapse parimate huvide esikohale seadmise põhimõtte täielik austamine, peaks sõltuvussuhe taotleja ja tema lapse, õe-venna või vanema vahel taotleja raseduse, emaduse, tervisliku seisundi või vanaduse tõttu olema siduv vastutava liikmesriigi määramise kriteerium. Kui taotleja on saatjata alaealine, peaks mõnes muus liikmesriigis viibiva ja sellise taotleja eest hoolitseda võiva pereliikme või sugulase olemasolu olema samuti siduv vastutava liikmesriigi määramise kriteerium. ð Selleks et pärssida saatjata alaealiste teisest rännet, mis ei ole nende parimates huvides, peaks perekonnaliikme või sugalase puudumisel olema vastutav liikmesriik see, kus saatjata alaealine esitas oma rahvusvahelise kaitse taotluse esimest korda, kui ei tõendata, et see ei oleks lapse parimates huvides. Enne saatjata alaealise üleandmist teisele liikmesriigile peaks üleandev liikmesriik veenduma, et kõnealune liikmesriik võtab kõik vajalikud ja asjakohased meetmed, et tagada lapsele piisav kaitse ja eelkõige hooldaja või hooldajate määramine, kelle ülesanne on kaitsta kõikide lastele ettenähtud õiguste austamist. Enne saatjata alaealise üleandmise kohta otsuse tegemist peaks vastavalt kvalifitseeritud ja vastavate teadmistega töötajad hindama tema parimaid huve. ï ê 604/2013 põhjendus 17 (kohandatud) ð uus

(21)ð Eeldamine, et liikmesriik kannab vastutust temale esitatud taotluste läbivaatamise eest juhtudel, kus selline läbivaatamine ei kuulu käesolevas määruses sätestatud kriteeriumide alusel tema vastutusalasse, võib vähendada süsteemi tõhusust ja jätkusuutlikkust ning peaks olema erandlik. ï Liikmesriikidel Ö Seepärast Õ peaks liikmesriigil olema võimalus teha vastutuskriteeriumidest erandeid, eelkõige ð üksnes ï humaansetel ja inimliku kaastundega seotud põhjustel, ð eelkõige perekondlikel põhjustel enne vastutava liikmesriigi kindlaksmääramist, ï et võimaldada kokku viia pereliikmeid, sugulasi või teisi perekonda kuuluvaid isikuid ning vaadata läbi selles või mõnes muus liikmesriigis esitatud rahvusvahelise kaitse taotlus, isegi kui see liikmesriik ei vastuta määruses sätestatud siduvate kriteeriumide alusel sellise taotluse läbivaatamise eest. ò uus (22)Käesoleva määruse eesmärkide saavutamise tagamiseks ja selle kohaldamise takistuste vältimiseks, eelkõige põgenemise ja liikmesriikide vahel teisese rände ärahoidmiseks, on vaja kehtestada selged kohustused, mida taotleja peab menetluse raames täitma ja millest teda tuleks õigel ajal nõuetekohaselt teavitada. Kõnealuste õiguslike kohustuste rikkumisel peaksid olema taotleja jaoks asjakohased ja proportsionaalsed menetluslikud tagajärjed ning asjakohased ja proportsionaalsed tagajärjed seoses tema vastuvõtutingimustega. Kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga peaks liikmesriik, kus selline taotleja viibib, igal juhul tagama, et selle isiku otsesed materiaalsed vajadused oleksid rahuldatud. ê 604/2013 põhjendus 18 (kohandatud) ð uus (23)Selleks et hõlbustada rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest vastutava liikmesriigi määramist, tuleks korraldada taotlejaga vestlus., ð välja arvatud juhul, kui taotleja on põgenenud või kui taotleja esitatud teave on vastutava liikmesriigi kindlaksmääramiseks piisav ï. Taotlejat tuleks teavitada kohe pärast rahvusvahelise kaitse taotluse esitamist  eelkõige  sellest, et kohaldatakse käesolevat määrust; ð võimaluse puudumisest valida liikmesriiki, kes vaatab läbi tema varjupaigataotluse; tema käesoleva määruse kohastest kohustustest ja nende täitmata jätmise tagajärgedest ï ja et vestlus, selleks et hõlbustada vastutava liikmesriigi määramist, pakub taotlejale ka võimalust anda teavet oma pereliikmete, sugulaste või teiste perekonda kuuluvate isikute viibimise kohta liikmesriikides, et sellega lihtsustada vastutava liikmesriigi määramist. ê 604/2013 põhjendus 19 ð uus (24)Selleks et tagada asjaomaste isikute õiguste tõhus kaitse, tuleks vastutavale liikmesriigile üleandmise otsustega seoses ette näha õiguslikud tagatised ja õigus tõhusale õiguskaitsevahendile, kooskõlas eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47. Samuti tuleks tagada tõhus õiguskaitsevahend olukordades, kus üleandmisotsust ei tehta, kuid taotleja väidab, et teine liikmesriik on vastutav, sest tema perekonnaliige või saatjata alaealise puhul tema sugulane viibib teises liikmesriigis ï Rahvusvahelise õiguse täitmise tagamiseks peaks tõhus õiguskaitsevahend hõlmama nii käesoleva määruse kohaldamise hindamist kui ka selle liikmesriigi õigusliku ja faktilise olukorra hindamist, kuhu taotleja üle antakse. ð Tõhusa õiguskaitsevahendi kohaldamisala peaks olema piiratud selle hindamisega, kas rikutakse taotleja põhiõigusi seoses pereelu austamisega, lapse õigusi või keeldu riskida ebainimliku ja alandava kohtlemisega. ï ò uus (25)Liikmesriik, mis määratakse vastutavaks käesoleva määruse alusel, peaks jääma vastutavaks kõnealuse taotleja kõikide taotluste, sealhulgas kõikide korduvate taotluste läbivaatamise eest direktiivi 2013/32/EL artiklite 40, 41 ja 42 kohaselt sõltumata sellest, kas taotleja on liikmesriikide territooriumilt lahkunud või välja saadetud. Määruse (EL) 604/2013 sätted, millega oli ette nähtud kohustuste äralangemine teatavatel tingimustel, sealhulgas pärast teatavat aega üleandmiste teostamise tähtaegade möödumisest, olid loonud stiimuli põgenemiseks ning tuleks seepärast välja jätta. (26)Selleks et tagada kiiresti vastutuse kindlaksmääramine ja rahvusvahelise kaitse taotlejate jaotamine liikmesriikide vahel, tuleks vastuvõtmispalvete esitamiseks ja neile vastamiseks, tagasivõtmise teadete esitamiseks ja üleandmisteks, samuti vaidlustamiseks ja selle suhtes otsuse tegemiseks antud tähtaegu ühtlustada ja lühendada nii palju kui võimalik. ê 604/2013 põhjendus 20 (27)Taotlejate kinnipidamist tuleks kohaldada kooskõlas põhimõttega, et isikut ei tohiks kinni pidada ainult sel põhjusel, et ta taotleb rahvusvahelist kaitset. Kinnipidamine peaks olema võimalikult lühiajaline ning lähtuma vajaduse ja proportsionaalsuse põhimõttest. Eelkõige peab taotlejate kinnipidamine olema kooskõlas Genfi konventsiooni artikliga 31. Käesoleva määruse kohased menetlused seoses kinnipeetud isikuga tuleks läbi viia esmajärjekorras, võimalikult lühikese tähtajaga. Kinnipidamist reguleerivate üldtagatiste, samuti kinnipidamistingimuste osas peaksid liikmesriigid vajaduse korral kohaldama direktiivi 2013/33/EL sätteid ka neile isikutele, keda peetakse kinni käesoleva määruse alusel.

ê 604/2013 põhjendus 21 (28)Varjupaigasüsteemide puudused või krahhid, mida tihti süvendab või millele annab panuse neile langenud koormus, võivad käesoleva määrusega sätestatud süsteemi nõuetekohast toimimist häirida, millega võib kaasneda oht, et rikutakse taotleja liidu varjupaigaõigustikus ning Euroopa Liidu põhiõiguste hartas, teistes rahvusvahelistes inimõiguste ja pagulaste õigustega seotud kohustustes sätestatud õigusi. ò uus (29)Kõigi varjupaigataotluste nõuetekohane registreerimine ELis taotluse kordumatu numbri all peaks aitama avastada korduvaid taotlusi ning hoidma ära ebaseadusliku teisese rände ja soodsaima varjupaigariigi valimise. Käesoleva määruse kohaldamise hõlbustamiseks tuleks luua automaatne süsteem. See peaks võimaldama ELis esitatud varjupaigataotluste registreerimist, igale liikmesriigile esitatud taotluste hulga jälgimist ja korrigeeriva jaotusmehhanismi õiget kohaldamist. (30)Määrusega (EL) nr 1077/2011 loodud Euroopa amet vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suuremahuliste IT-süsteemide operatiivjuhtimiseks peaks vastutama kesksüsteemi ning kesksüsteemi ja riiklike taristute vahelise sidetaristu ettevalmistamise, väljatöötamise ja operatiivjuhtimise eest. ê 604/2013 põhjendus 22 ð uus (31) Kooskõlas ELi toimimise lepingu aluslepingu artikliga 80 peaksid liidu õigusaktid vajaduse korral sisaldama asjakohaseid meetmeid solidaarsuspõhimõtte rakendamiseks., ð Tuleks luua korrigeeriv jaotusmehhanism, et tagada vastutuse õiglane jaotamine liikmesriikide vahel ja taotlejatele kiire juurdepääs rahvusvahelise kaitse andmise menetlustele olukordades, kus liikmesriigile on laekunud ebaproportsionaalselt suurel arvul rahvusvahelise kaitse taotlusi, mis kuuluvad käesoleva määruse alusel tema vastutusalasse. ï ò uus (32)Korrigeeriva jaotusmehhanismi rakendamisel tuleks võrdlusalusena kohaldada elanikkonna ja majanduse suurusel põhinevat kvooti koos künnisega nii, et see võimaldaks mehhanismi toimimist vahendina, millega abistatakse ebaproportsionaalse surve all olevaid liikmesriike. Korrigeeriva jaotusmehhanismi kohaldamine peaks liikmesriigi toetamiseks käivituma automaatselt, kui liikmesriigi vastutusalasse kuuluvate rahvusvahelise kaitse taotluste arv suurem kui 150 % võrdlusaluses kindlaksmääratud arvust. Selleks et kõnealuses arvutuses iga liikmesriigi jõupingutusi igakülgselt arvesse võtta, tuleks sellesse liikmesriiki tegelikult ümberasustatud isikute arvule liita rahvusvahelise kaitse taotluste arv. (33)Jaotusmehhanismi kohaldamise korral tuleks toetatavale liikmesriigile taotluse esitanud taotlejad jaotada liikmesriikidesse, kus taotluste hulk on võrdlusaluse põhjal nende liikmesriikide suhtes kohaldatavast kvoodist väiksem. Juhtudeks, mille puhul taotlejat võib mõjuvatel põhjustel pidada ohtlikuks riikide julgeolekule või avalikule korrale, tuleks ette näha asjakohased eeskirjad, eelkõige eeskirjad seoses teabevahetusega liikmesriikide pädevate varjupaigaasutuste vahel. Pärast üleandmist peaks jaotusmehhanismiga määratud liikmesriik määrama kindlaks vastutava liikmesriigi ning saama endale vastutuse taotluse läbivaatamise eest, välja arvatud siis, kui ülimuslikud vastutuskriteeriumid, mis on seotud eelkõige perekonnaliikmete olemasoluga, määravad, et vastutav peaks olema teine liikmesriik. (34)Jaotusmehhanismi raames tuleks taotleja jaotusmehhanismiga määratud liikmesriigile üleandmise kulud hüvitada ELi eelarvest. (35)Jaotusmehhanismiga määratud liikmesriik võib kaheteistkümne kuu jooksul otsustada temale määratud taotlejaid mitte vastu võtta ning peaks sel juhul sisestama selle teabe automaatsesse süsteemi ning teavitama teisi liikmesriike, komisjoni ja Euroopa Liidu Varjupaigaametit. Pärast seda tuleks taotlejad, kes oleksid määratud kõnealusele liikmesriigile, määrata selle asemel teistele liikmesriikidele. Liikmesriik, kes ajutiselt ei osale korrigeerivas jaotusmehhanismis, peaks maksma 250 000 eurot solidaarsusmaksu iga vastuvõtmata taotleja kohta liikmesriigile, kes määratakse vastutavaks kõnealuste taotuste läbivaatamise eest. Komisjon peaks sätestama solidaarsusmaksu mehhanismi rakendamise praktilise korra rakendusaktis. Euroopa Liidu Varjupaigaamet jälgib rahalise solidaarsusmehhanismi kohaldamist ja annab selle kohta komisjonile kord aastas aru. ê 604/2013 põhjendus 22 Kui liikmesriigid koguvad teavet oma võime kohta saada hakkama varjupaiga- ja vastuvõtusüsteemidele langenud erilise koormusega, eelkõige seoses käesoleva määruse kohaldamisel, peaksid nad tegema koostööd EASOga. EASO peaks esitama regulaarselt aruandeid kogutud teabe kohta kooskõlas määrusega (EL) nr 439/2010.

ê 604/2013 põhjendus 24 (36)Kooskõlas komisjoni määrusega (EÜ) nr 1560/2003 tohib üleandmist rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest vastutavale liikmesriigile teostada kas vabatahtlikkuse alusel, järelevalve all toimuva lahkumisena või saatjaga. Liikmesriigid peaksid soodustama vabatahtlikkuse alusel toimuvaid üleandmisi, edastades taotlejale vajaliku teabe, ning tagama, et järelevalve all või saatjaga üleandmised toimuksid inimlikult, austades täielikult põhiõigusi ja inimväärikust, samuti lapse parimaid huvisid, ning võttes täielikult arvesse arenguid asjakohastes kohtuasjades, eelkõige humanitaarsetel põhjustel toimuvate üleandmiste osas. ê 604/2013 põhjendus 25 (37)Sellise sisepiirideta ala järkjärguline rajamine, kus isikute vaba liikumine on tagatud ELi toimimise lepingu kohaselt, ja kolmandate riikide kodanike sisenemise ja viibimise tingimusi käsitlevate liidu põhimõtete väljatöötamine, kaasa arvatud ühised jõupingutused välispiiride haldamisel, eeldavad tasakaalu loomist vastutuskriteeriumide vahel solidaarse vastutuse vaimus. ò uus (38)Käesoleva määruse kohaldamisel kohaldavad liikmesriigid isikuandmete töötlemisel [isikuandmete kaitse üldmäärust (EL) .../2016] alates kõnealuses määruses sätestatud kuupäevast; kuni selle kuupäevani kohaldatakse direktiivi 95/46/EÜ. Liikmesriigid peaksid rakendama asjakohaseid tehnilisi ja korralduslikke meetmeid, et tagada ja olla võimeline näitama, et andmete töötlemine toimub kõnealuse määruse ja selle nõudeid täpsustavate käesolevas määruses esitatud sätete kohaselt. Eelkõige peaksid kõnealused meetmed tagama käesoleva määruse alusel toimuva isikuandmete töötlemise turvalisuse ning eriti hoidma ära ebaseadusliku või lubamatu juurdepääsu töödeldud isikuandmetele või nende andmete avalikustamise, muutmise või kaotsimineku. Iga liikmesriigi pädev järelevalveasutus või pädevad järelevalveasutused peaksid jälgima isikuandmete töötlemise seaduslikkust asjaomastes asutustes, sealhulgas nende andmete edastamist automaatsele süsteemile või sellest süsteemist ja edastamist julgeolekukontrolli tegevatele pädevatele asutustele. (39)Isikuandmete töötlemist Euroopa Liidu Varjupaigaametis peaks jälgima Euroopa Andmekaitseinspektor kooskõlas määrusega (EÜ) nr 45/2001 ja [määruse (mis käsitleb Euroopa Liidu Varjupaigaametit ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EL) nr 439/2010)) ettepaneku]sätetega andmekaitse kohta. ê 604/2013 põhjendus 26 (kohandatud) Käesoleva määruse kohaldamisel kohaldavad liikmesriigid isikuandmete töötlemisel Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta ê 604/2013 põhjendus 27 Taotlejate isikuandmete, sealhulgas delikaatsete tervisealaste andmete vahetamisel enne üleandmist tagatakse, et pädevad varjupaigaasutused pakuvad taotlejatele piisavat abi ning tagavad taotlejatele pakutava kaitse ja õiguste järjepidevuse. Selleks et tagada kõnealuses olukorras olevate taotlejate andmete kaitse, tuleks kehtestada erisäte vastavalt direktiivile 95/46/EÜ. ê 604/2013 põhjendus 28 (40)Käesoleva määruse kohaldamist saab hõlbustada ja tõhustada liikmesriikidevaheliste kahepoolsete kokkulepete abil, millega parandatakse suhtlust pädevate ametkondade vahel, lühendatakse menetlustähtaegu, lihtsustatakse vastuvõtmis- või tagasivõtmispalvete menetlemist või kehtestatakse menetlused üleandmiste teostamiseks. ê 604/2013 põhjendus 29

(41)Tuleks tagada määrusega (EÜ) nr 343/2003 (EL) nr 604/2013 loodud vastutava liikmesriigi määramise süsteemi ja käesoleva määrusega loodud süsteemi vaheline järjepidevus. Samamoodi tuleks tagada käesoleva määruse ning määruse [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määruse (EL) nr 603/2013 uuesti sõnastamise ettepanek] (mis käsitleb sõrmejälgede võrdlemise Eurodac-süsteemi kehtestamist määruse (EL) nr 604/2013 (millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest) tõhusa kohaldamise eesmärgil ning liikmesriikide õiguskaitseasutuste ja Europoli taotlusi sõrmejälgede andmete võrdlemiseks Eurodac-süsteemi andmetega õiguskaitse eesmärgil) omavaheline kooskõla. ò uus (42)Euroopa Liidu Varjupaigaamet peaks looma liikmesriikide pädevate asutuste võrgustiku ja seda edendama, et parandada praktilist koostööd ja teabe jagamist kõikides küsimustes, mis on seotud käesoleva määruse kohaldamisega, sealhulgas praktiliste vahendite ja juhiste väljatöötamine. ê 604/2013 põhjendus 30 (43)Määrusega [Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 603/2013 uuesti sõnastamise ettepanek], kehtestatud Eurodac-süsteemi toimimine peaks hõlbustama käesoleva määruse kohaldamist. ê 604/2013 põhjendus 31 (44)Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 767/2008 (mis käsitleb viisainfosüsteemi (VIS) ja liikmesriikidevahelist teabevahetust lühiajaliste viisade kohta) loodud viisainfosüsteemi toimimine ja eelkõige nimetatud määruse artiklite 21 ja 22 rakendamine peaks hõlbustama käesoleva määruse kohaldamist. ê 604/2013 põhjendus 32 (45)Käesoleva määrusega hõlmatud isikute kohtlemisel on liikmesriigid seotud oma kohustustega, mis tulenevad rahvusvahelistest õigusaktidest, sealhulgas Euroopa Inimõiguste Kohtu asjakohasest väljakujunenud kohtupraktikast. ê 604/2013 põhjendus 33 (46)Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste kasutamise suhtes. ê 604/2013 põhjendus 34 (kohandatud) ð uus (47)Kontrollimenetlust tuleks kasutada selleks, et võtta vastu ühine Dublini/Eurodaci teabeleht, samuti eraldi teabeleht saatjata alaealiste jaoks; tüüpvorm asjakohase info vahetamiseks saatjata alaealiste kohta; ühetaolised tingimused alaealisi ja ülalpeetavaid isikuid puudutava teabega tutvumiseks ja selle vahetamiseks; ühetaolised tingimused vastuvõtmis- Ö palvete Õ ja tagasivõtmis ð teadete  palvete koostamiseks ja esitamiseks; asjakohaste otseste ja kaudsete tõendite kaks loendit ning nende regulaarne läbivaatamine; reisiluba; ühetaolised tingimused üleandmist käsitleva teabega tutvumiseks ja selle vahetamiseks; enne üleandmist toimuva teabevahetuse standardvorm; ühine tervisetõend; ühetaolised tingimused ja praktiline kord isikute terviseandmete vahetamiseks enne üleandmist ning turvalised elektroonilised teabeedastuskanalid palvete saatmiseks.

ê 604/2013 põhjendus 35 (kohandatud) (48)Täiendavate eeskirjade kehtestamiseks peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas ELi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte saatjata alaealise perekonna liikmete, õdede-vendade või sugulaste kindlakstegemise kohta; tõendatud perekondlike sidemete olemasolu tuvastamise kriteeriumide kohta; kriteeriumide kohta, mille põhjal hinnata, kas saatjata alaealise sugulane on võimeline tema eest hoolitsema, sealhulgas juhud, kui saatjata alaealise perekonnaliikmed, õed-vennad või sugulased asuvad rohkem kui ühes liikmesriigis; sõltuvussuhte hindamise elementide kohta; kriteeriumide kohta, mille põhjal hinnata, kas isik on võimeline ülalpeetava isiku eest hoolitsema ning elementide kohta, mida võtta arvesse, et hinnata suutmatust pika perioodi jooksul reisida. Delegeeritud õigusaktide vastuvõtmiseks antud volituste teostamisel ei ületa komisjon käesoleva määruse artikliga 68 lõikega 3 ette nähtud lapse parimate huvide reguleerimisala. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioonie, sealhulgas ekspertide tasandil,  ning et need konsultatsioonid viiakse läbi kooskõlas 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelises parema õigusloome kokkuleppes sätestatud põhimõtetega . Eelkõige selleks, et tagada delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises võrdne osalemine, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega ühel ajal ning nende ekspertidel on korrapärane juurdepääs delegeeritud õigusakte ettevalmistavate komisjoni eksperdirühmade kohtumistele.  Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule. ê 604/2013 põhjendus 36 (49)Käesoleva määruse kohaldamisel, sealhulgas delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel, peaks komisjon konsulteerima muu hulgas ekspertidega kõigist asjaomastest siseriiklikest ametiasutustest. ê 604/2013 põhjendus 37 (50)Määruse (EÜ) nr 343/2003 (EL) nr 604/2013 kohaldamiseks vajalikud eeskirjad on sätestatud määruses (EÜ) nr 1560/2003. Määrusega 118/2014 muudetud Mmääruse (EÜ) nr 1560/2003 teatavad sätted tuleks inkorporeerida käesolevasse määrusesse selguse huvides või seepärast, et need võivad kaasa aidata üldeesmärgi saavutamisele. Eelkõige on nii liikmesriikide kui ka asjaomase taotleja seisukohast oluline kehtestada üldine kord lahenduse leidmiseks juhul, kui liikmesriigid kohaldavad käesolevat määrust erinevalt. Seepärast on õigustatud määruses (EÜ) nr 1560/2003 sätestatud humanitaarklausli kohaldamisega seotud vaidluste lahendamise menetluse inkorporeerimine käesolevasse määrusesse ja selle kohaldamisala laiendamine kogu käesolevale määrusele. ê 604/2013 põhjendus 38 (51)Et järelevalve käesoleva määruse kohaldamise üle oleks tõhus, tuleks seda hinnata korrapäraste ajavahemike tagant. ò uus (52)Selleks, et hinnata, kas käesoleva määruse kohane korrigeeriv jaotusmehhanism täidab eesmärki, milleks on vastutuse õiglane jagamine liikmesriikide vahel ja teatavatele liikmesriikidele avalduva ebaproportsionaalse surve leevendamine, peaks komisjon korrigeeriva jaotusmehhanismi toimimise läbi vaatama ja eelkõige kontrollima, kas korrigeeriva jaotamist käivitav või peatav künnis tagab ka tegelikult vastutuse õiglase jagunemise liikmesriikide vahel ja taotlejatele kiire juurdepääsu rahvusvahelise kaitse andmise menetlustele olukordades, kus liikmesriigile on esitatud ebaproportsionaalsel arvul rahvusvahelise kaitse taotlusi, mille eest ta käesoleva määruse kohaselt vastutab. ê 604/2013 põhjendus 39 (53)Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ning järgitakse eeskätt Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid. Eelkõige püütakse käesoleva määrusega tagada harta artikliga 18 tagatud varjupaigaõiguse ja artiklites 1, 4, 7, 24 ja 47 tunnustatud õiguste täielik täitmine. Käesolevat määrust tuleks seetõttu vastavalt kohaldada. ê 604/2013 põhjendus 40

(54)Kuna käesoleva määruse eesmärki, nimelt mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest vastutava liikmesriigi määramise kriteeriumide ja mehhanismide kehtestamine, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning käesoleva määruse ulatuse ja toime tõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale. ê 604/2013 põhjendus 41 ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artikli 3 ja artikli 4a lõike 1 kohaselt on kõnealused liikmesriigid teatanud oma soovist osaleda käesoleva määruse vastuvõtmisel ja kohaldamisel. ò uus (55)[Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artikli 3 kohaselt on kõnealused liikmesriigid teatanud oma soovist osaleda käesoleva määruse vastuvõtmisel ja kohaldamisel] VÕI (56)[Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artiklite 1 ja 2 kohaselt, ja ilma et see piiraks kõnealuse protokolli artikli 4 kohaldamist, ei osale kõnealused liikmesriigid käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole nende suhtes siduv ega kohaldatav.] VÕI (53)[Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artiklite 1 ja 2 kohaselt, ja ilma et see piiraks kõnealuse protokolli artikli 4 kohaldamist, ei osale Ühendkuningriik käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. (54) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artikli 3 kohaselt on Iirimaa (oma ... aasta kirjaga) teatanud oma soovist osaleda käesoleva määruse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.] VÕI (53) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artikli 3 kohaselt on Ühendkuningriik (oma ... aasta kirjaga) teatanud oma soovist osaleda käesoleva määruse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.] (54)[Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artiklite 1 ja 2 kohaselt, ja ilma et see piiraks kõnealuse protokolli artikli 4 kohaldamist, ei osale Iirimaa käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.] ê 604/2013 põhjendus 42 (57)ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 22 (Taani seisukoha kohta) artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav, ê 604/2013 (kohandatud)

ð uus ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I PEATÜKK SISU JA MÕISTED Artikkel 1 Sisu Käesolevas määruses sätestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle  ühe  liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest („vastutav liikmesriik”). Artikkel 2 Mõisted Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: a) „kolmanda riigi kodanik” – isik, kes ei ole liidu kodanik ELi toimimise lepingu artikli 20 lõike 1 tähenduses ning kes ei ole sellise riigi kodanik, kes osaleb käesolevas määruses Euroopa Lliiduga sõlmitud lepingu alusel; b) „rahvusvahelise kaitse taotlus” – direktiivi 2011/95/EL artikli 2 punktis h määratletud rahvusvahelise kaitse taotlus; c) „taotleja” – kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik, kes on esitanud rahvusvahelise kaitse taotluse, mille suhtes ei ole lõplikku otsust veel tehtud; d) „rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamine” – taotluse läbivaatamine või rahvusvahelise kaitse taotluse üle otsustamine pädevate asutuste poolt kooskõlas direktiiviga 2013/32/EL ja direktiiviga 2011/95/EL, välja arvatud menetlused vastutava liikmesriigi määramiseks käesoleva määruse kohaselt; e) „rahvusvahelise kaitse taotluse tagasivõtmine” – toimingud, millega taotleja lõpetab rahvusvahelise kaitse taotluse esitamisega algatatud menetluse kooskõlas direktiiviga 2013/32/EL kas selgesti väljendatult või vaikimisi; f) „rahvusvahelise kaitse saaja” – kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik, kellele on antud direktiivi 2011/95/EL artikli 2 punktis a määratletud rahvusvaheline kaitse; g) „pereliikmed” – kui perekond oli olemas juba ð enne taotleja saabumist liikmesriigi territooriumile ï päritoluriigis, siis liikmesriikide territooriumil viibivad järgmised taotleja pereliikmed: –taotleja abikaasa või temaga püsivas suhtes olev vabaabielukaaslane, kui asjaomase liikmesriigi õigusaktide või tava kohaselt koheldakse vabaabielupaare kolmanda riigi kodanikke käsitlevate õigusaktide alusel võrdväärselt abielus paaridega; –esimeses taandes osutatud paaride või taotleja alaealised lapsed, tingimusel et nad ei ole abielus, sõltumata sellest, kas siseriikliku õiguse tähenduses on nad sündinud abielust või väljaspool abielu või on nad lapsendatud; –kui taotleja on alaealine ja vallaline, siis tema isa, ema või muu täiskasvanu, kes on taotleja eest vastutav selle liikmesriigi õiguse või siseriikliku tava alusel, kus asjaomane täiskasvanu viibib;

–kui rahvusvahelise kaitse saaja on alaealine ja vallaline, siis tema isa, ema või muu täiskasvanu, kes on kaitse saaja eest vastutav kas selle liikmesriigi õiguse või tava alusel, kus rahvusvahelise kaitse saaja viibib; ò uus –taotleja õde/vend või õed ja vennad;  604/2013 h) „sugulane” – taotleja täiskasvanud tädi või onu või vanavanem, kes viibib liikmesriigi territooriumil, sõltumata sellest, kas siseriikliku õiguse tähenduses on taotleja sündinud abielust või väljaspool abielu või on lapsendatud; i) „alaealine” – alla 18-aastane kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik; j) „saatjata alaealine” – alaealine, kes saabub liikmesriigi territooriumile tema eest õigusjärgselt või asjaomase liikmesriigi tava kohaselt vastutava täiskasvanuta, niikaua kui selline täiskasvanu ei ole teda tegelikult oma hoole alla võtnud; see mõiste hõlmab ka alaealist, kes on pärast liikmesriikide territooriumile sisenemist jäänud saatjata; k) „esindaja” – isik või organisatsioon, kelle pädevad ametiasutused on määranud tegutsema seadusliku eestkostjana, et aidata ja esindada saatjata alaealist käesoleva määrusega ettenähtud menetlustes eesmärgiga tagada lapse parimate huvide kaitse ja teostada vajaduse korral alaealise nimel õigus- ja teovõimet. Kui esindajaks on organisatsioon, nimetab ta isiku, kes vastutab asjaomase alaealise suhtes eestkostja ülesannete täitmise eest käesoleva määruse kohaselt; l) „elamisluba” – liikmesriigi asutuste välja antud luba, millega lubatakse kolmanda riigi kodanikul või kodakondsuseta isikul viibida liikmesriigi territooriumil, sealhulgas dokumendid, mille põhjal lubatakse territooriumil viibida ajutise kaitse korra raames või seni, kuni väljasaatmiskorralduse täitmist takistavad asjaolud lõppevad, välja arvatud viisad ja elamisload, mis on välja antud tähtaja vältel, mis on vajalik vastutava liikmesriigi määramiseks käesoleva määruse kohaselt, või rahvusvahelise kaitse või elamisloataotluse läbivaatamise tähtaja vältel; m) „viisa” – liikmesriigi luba või otsus, mida nõutakse selles või mitmes liikmesriigis läbisõiduks või viibimise eesmärgil sisenemiseks. Viisa liik määratakse kindlaks järgmiste määratluste kohaselt: –„pikaajaline viisa” – ühe liikmesriigi poolt kooskõlas tema siseriikliku õiguse või liidu õigusega väljastatud luba või otsus, mida on vaja, et siseneda sellesse liikmesriiki eesmärgiga viibida seal rohkem kui kolm kuud; –„lühiajaline viisa” – liikmesriigi luba või otsus ühe või mitme või kõigi liikmesriikide territooriumi läbimiseks transiidi eesmärgil või seal kavandatud viibimiseks kestusega kuni kolm kuud kuuekuulise ajavahemiku jooksul alates esimesest liikmesriikide territooriumile sisenemise kuupäevast; –„lennujaama transiidiviisa” – viisa, mis kehtib liikmesriikide ühe või mitme lennujaama rahvusvahelise transiidiala läbimiseks; n) „põgenemisoht” – õigusaktis määratletud objektiivsete kriteeriumide alusel üksikjuhtumi kohta antud hinnang, et esineb oht, et taotleja või kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik, kelle suhtes kohaldatakse üleandmismenetlust, võib põgeneda.; ò uus o) „toetatav liikmesriik” – liikmesriik, mida toetatakse käesoleva määruse VII peatükis sätestatud korrigeeriva jaotusmehhanismiga ja kes määrab taotlejale liikmesriigi; p) „jaotusmehhanismiga määratud liikmesriik” – liikmesriik, kellele taotleja määratakse käesoleva määruse VII peatükis sätestatud jaotusmehhanismi raames;

q) „ümberasustatav isik” – isik, kelle suhtes kohaldatakse ümberasustamisprotsessi, mille käigus viiakse kolmandate riikide kodanikud ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti taotlusel, mille aluseks on isiku vajadus rahvusvahelise kaitse järele, kolmandast riigist mõnda liikmesriiki, kus neil lubatakse elada, kui neil on üks järgmistest seisunditest: i) pagulasseisund direktiivi 2011/95/EL artikli 2 punkti e tähenduses; ii) täiendava kaitse seisund direktiivi 2011/95/EL artikli 2 punkti g tähenduses või iii) muu seisund, mis annab isikule siseriikliku ja liidu õiguse alusel samasugused õigused ja eelised kui need, millele on osutatud alapunktides i ja ii; r) „Euroopa Liidu Varjupaigaamet” – määrusega (EL) [määruse (mis käsitleb Euroopa Liidu Varjupaigaametit ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EL) nr 439/2010) ettepanek] loodud amet.  604/2013 II PEATÜKK ÜLDPÕHIMÕTTED JA TAGATISED Artikkel 3 Juurdepääs rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise menetlusele 1. Liikmesriigid vaatavad läbi selliste kolmanda riigi kodanike või kodakondsuseta isikute rahvusvahelise kaitse taotlused, kes taotlevad rahvusvahelist kaitset mõne liikmesriigi territooriumil, sealhulgas piiril või transiidialal. Taotluse vaatab läbi üks liikmesriik, kelleks on III peatükis sätestatud kriteeriumide kohaselt vastutav liikmesriik. 2. Kui käesolevas määruses loetletud kriteeriumide põhjal ei saa vastutavat liikmesriiki määrata, vastutab taotluse läbivaatamise eest esimene liikmesriik, kellele rahvusvahelise kaitse taotlus esitati. Kui taotlejat ei ole võimalik üle anda liikmesriigile, kes algselt määrati vastutavaks, sest on piisavalt alust arvata, et selle taotluse läbivaatamise menetluses on süsteemsed vead ning taotlejate vastuvõtutingimused selles liikmesriigis võivad endaga kaasa tuua ebainimliku või alandava kohtlemise Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 4 tähenduses, jätkab vastutava liikmesriigi kindlaksmääramise menetlust läbi viiv liikmesriik III peatükis sätestatud kriteeriumide kontrollimist, et teha kindlaks, kas üks järgmistest kriteeriumidest võimaldab määrata mõne muu liikmesriigi vastutavaks liikmesriigiks. Kui üleandmine ei ole võimalik käesoleva lõike alusel ühelegi liikmesriigile III peatükis sätestatud kriteeriumide alusel või esimesele liikmesriigile, kus taotlus esitati, saab vastutava liikmesriigi kindlaksmääramise menetlust läbi viivast liikmesriigist vastutav liikmesriik. ò uus 3. Iga liikmesriik säilitab õiguse saata taotleja turvalisse kolmandasse riiki vastavalt direktiivis 2013/32/EL sätestatud eeskirjadele ja tagatistele. 3. Enne vastutava liikmesriigi kindlaksmääramise kriteeriumide kohaldamist III ja IV peatüki kohaselt teeb esimene liikmesriik, kellele rahvusvahelise kaitse taotlus esitati, järgmist: a) kontrollib, kas rahvusvahelise kaitse taotlus on direktiivi 2013/32/EL artikli 33 lõike 2 punkti b ja c kohaselt vastuvõetamatu, kui riiki, mis ei kuulu Euroopa Liitu, peetakse taotleja jaoks esimeseks varjupaigariigiks või turvaliseks kolmandaks riigiks; ja

b) kontrollib taotlust direktiivi 2013/32/EL artikli 31 lõike 8 kohase kiirendatud menetlusega, kui kehtivad järgmised põhjused: i) taotleja on kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik ja oli varem alaline elanik kõnealuses riigis, mis on kantud turvalise päritoluriigina määrusega [9. septembri 2015. aasta ettepanek COM (2015) 452] kehtestatud ELi ühisesse turvaliste päritoluriikide nimekirja või ii) taotlejat võib mõjuvatel põhjustel pidada ohuks liikmesriigi julgeolekule või avalikule korrale või taotleja on vastavalt siseriiklikule õigusele riiklikku julgeolekut või avalikku korda puudutavatel mõjuvatel põhjustel välja saadetud. 4. Kui liikmesriik peab taotlust vastuvõetamatuks või vaatab taotluse läbi kiirendatud menetluse korras lõike 3 kohaselt, siis peetakse kõnealust liikmesriiki vastutavaks