Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Saatjata alaealiste rändajate kaitse Euroopas“

(omaalgatuslik arvamus)

(2020/C 429/04)

Raportöör: Özlem YILDIRIM (FR-II)

Täiskogu otsus 20.2.2020 Õiguslik alus kodukorra artikli 32 lõige 2 omaalgatuslik arvamus Vastutav sektsioon tööhõive, sotsiaalküsimuste ja kodakondsuse sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 9.7.2020 Vastuvõtmine täiskogus 18.9.2020 Täiskogu istungjärk nr 554 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 215/1/5

1. Soovitused ja märkused

1.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee soovitab taas, et lapse parimate huvide põhimõte peaks olema ülimuslik mis tahes muu riikliku või rahvusvahelise õiguse suhtes.

1.2. Komitee nõuab tungivalt, et Euroopa Liit töötaks välja sidusa ja ühtlustatud lähenemisviisi saatjata alaealiste välismaalaste kaitseks Euroopas.

1.3. Komitee väljendab sügavat muret saatjata alaealiste välismaalaste olukorra pärast; tegemist on isikutega, kes on rände kontekstis kõige enam ohustatud ning keda ähvardab tõsine põhiõiguste rikkumise oht.

1.4. Komitee kutsub jätkuvalt liikmesriike üles tagama, et ebaseaduslikus olukorras olevaid lapsi kaitstaks riiklikes lastekaitsesüsteemides ennekõike kui lapsi.

1.5. Komitee nõuab tungivalt, et liikmesriigid väldiksid lapsrändajate vastu suunatud mis tahes vägivalda, luues turvalised, seaduslikud ja nõuetekohased rändevõimalused.

1.6. Komitee toonitab taas, ( 1 ) et lapsi ei ole lubatud vahistada, sõltumata nende halduslikust seisundist. Komitee mõistab sellise tegevuse otsustavalt hukka ja märgib, et selle näol on tegemist lapse õiguste konventsiooni otsese rikkumisega.

1.7. Saatjata alaealiste välismaalaste tõhusaks kaitsmiseks nõuab komitee tungivalt, et liikmesriigid eraldaksid nende kaitsmiseks vajalikud vahendid ja käivitaksid asjakohased teenused, kasutades selleks eeskätt spetsialiseeritud koolitust ning tõhustades lastekaitsesüsteemi töötajate suutlikkust.

1.8. Komitee kutsub Euroopa Komisjoni üles koostama saatjata alaealiste välismaalaste kaitse direktiivi, millega kaitstaks lapse parimaid huve.

1.9. Komitee märgib, et kõikidele saatjata alaealistele välismaalastele tuleb võimalikult kiiresti ja kuni nende täisealiseks saamiseni määrata pädev eestkostja, keda tuleb teavitada kõikidest alaealist puudutavatest otsustest ning kes abistab alaealist kõikide nende otsustega seotud menetlustes. See eeskostja peab alati tegutsema lapse huvides ning tal ei või olla huvide konflikti riiklike lastekaitsetalitustega.

1.10. Komitee märgib, et lähtuvalt alaealisuse eelduse põhimõttest tuleb end alaealisena esitlevat noort käsitada alaealisena seni, kuni pädev kohus on teinud asjakohase lõpliku ja siduva otsuse.

1.11. Komitee kutsub liikmesriike üles hindama alaealisust lähtuvalt mitmest parameetrist, sealhulgas esmajoones lähtuvalt asjaomase isiku ütlustest, esitatud tsiviilõiguslikku seisundit puudutavatest dokumentidest, pädevate spetsialistide vestlustest asjaomase isikuga ja vajaduse korral tsiviilõiguslikku seisundit puudutavate dokumentide autentsuse kontrollimisest.

1.12. Kuna luustiku uuringud ei ole reaalselt usaldusväärsed, kutsub komitee üles neist otsustavalt lihtsalt loobuma. Komitee on seisukohal, et usaldusväärsete kontrollimisvõimaluste puudumine ei saa õigustada teadaolevalt ebatäpsete meetodite kasutamist.

1.13. Võttes arvesse asjaolu, et käesolevas arvamuses on keeruline hõlmata kõiki saatjata alaealiste välismaalastega seotud küsimusi ja põhimõtteid, teeb komitee ettepaneku teha mitu konkreetsetele alamteemadele keskenduvat järeluuringut.

2. Taust

2.1. Saatjata alaealine välismaalane on alla 18aastane kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik, kes kas saabub liikmesriigi territooriumile ilma asjaomase liikmesriigi õiguse või tava kohaselt tema eest vastutava täisealise isikuta seni, kuni selline isik ei ole teda tegelikult oma hoole alla võtnud või kes on üksi jäetud pärast liikmesriigi territooriumile saabumist ( 2 )

2.2. Saatjata alaealisi välismaalasi on kõikides Euroopa Liidu liikmesriikides, kuid 2019. aastal registreeriti 60 % kõikidest saatjata alaealistest välismaalastest neljas riigis (Kreeka, Saksamaa, Belgia ja Madalmaad). 2019. aastal oli Euroopa Liidu 27 liikmesriigis rahvusvahelist kaitset taotlenud varjupaigataotleja seas 13 800 isiku näol tegemist saatjata alaealistega. Kogu ELi peale kokku moodustasid saatjata alaealised 7 % alla 18aastastest varjupaigataotlejatest. Suurem osa neist olid poisid (85 %). Kaks kolmandikku olid vanuses 16 või 17 aastat (9 200 isikut), 14- või 15aastased moodustasid 22 % saatjata alaealistest (3 100 isikut) ja alla 14aastased 11 % (1 500 isikut) ( 3 )

2.3. Lapsrändajad kuuluvad meie ühiskonna kõige enam ohustatud rühmade hulka. Kuna saatjata alaealised välismaalased on vanemateta, mis on iseenesest väga ebaturvaline ja ohtlik, on neil sageli olnud pikk, kaootiline, traumeeriv ja vägivallaga seotud rändeteekond. Neid varitsevad endiselt mitmed ohud ning nad on eriti kerge saak kuritegelike võrgustike jaoks, eeskätt hõlmab see lastekaubandust seksuaalse kuritarvitamise ja lapstööjõuna kasutamise eesmärgil.

2.4. Komitee soovitab taas, et lapse parimate huvide põhimõte peaks olema ülimuslik mis tahes muu riikliku või rahvusvahelise õiguse suhtes ( 4 )

2.5. Samuti kinnitab komitee, et saatjata alaealiste välismaalastega seotud olukorrad on erinevad ja keerulised ning nõuavad mitut valdkonda (õigus, psühholoogia, meditsiin, sotsiaalküsimused) hõlmavaid ammendavaid ja terviklikke lähenemisviise.

2.6. Lastekaitse üldraamistik Euroopas toetub Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni lapse õiguste konventsioonile (1989). Samas ei ole ei ÜRO konventsioonis, ei Euroopa inimõiguste konventsioonis (1950) ega laste õiguste Euroopa konventsioonis (1996) kehtestatud erisätteid, mida kohaldatakse otseselt saatjata alaealiste välismaalaste suhtes.

2.7. Alles 26. juunil 1997 võttis Euroopa Liidu Nõukogu vastu esimese õigusakti, mis käsitleb konkreetselt saatjata lapsrändajate küsimust. Kuid selle resolutsiooni näol on tegemist mittesiduva leppega. Kuigi mitmes Euroopa õigusaktis, nagu tagasipöördumisdirektiiv või direktiiv 2003/9/EÜ, ( 5 ) on osutatud saatjata alaealistele välismaalastele, ei ole ELi tasandil vastu võetud ühtegi konkreetselt seda probleemi käsitlevat õiguslikku vahendit.

2.8. Seetõttu, kuivõrd puudub täpne õiguslik raamistik, on liikmesriikidel äärmiselt keeruline hallata saatjata alaealiste välismaalaste problemaatikat kooskõlastatult ja sidusalt. Seega tuleb märkida, et saatjata alaealiste välismaalaste olukorda eri liikmesriikides iseloomustavad väga suured erinevused õigusaktides, mille alusel määratakse kindlaks toimingute kord ja menetlused, mida nende rändajate suhtes kohaldatakse (vanuse kindlaksmääramine, eestkostjad, õigused jne).

2.9. Seega peavad liikmesriigid tugevdama saatjata alaealiste välismaalaste suhtes kohaldatavat õigusraamistikku. Komitee kutsub komisjoni üles koostama saatjata alaealiste välismaalaste kaitset käsitleva direktiivi, millega kaitstaks lapse parimaid huve. See vajadus on veelgi ilmsem seoses sellega, et laste õiguste kaitse organisatsioonid on toonud välja paljude saatjata alaealiste välismaalaste ebarahuldava olukorra kogu Euroopa ulatuses.

3. Üldised märkused

3.1. Komitee väljendab sügavat muret seoses saatjata alaealiste välismaalaste olukorraga; tegemist on isikutega, kes on rände kontekstis kõige enam ohustatud ning keda ähvardab tõsine põhivabaduste ja põhiõiguste rikkumise oht.

3.2. ÜRO lapse õiguste konventsioon kohustab riike kohtlema ilma dokumentideta lapsi samamoodi kui kõiki lapsi, nende vahel vahet tegemata ( 6 ) . Komitee märgib, et praktikas valitsevad pinged ühelt poolt rändekontrolli ja teiselt poolt lastekaitset reguleerivate riiklike õigusnormide vahel. Komitee kutsub jätkuvalt liikmesriike üles tagama, et ebaseaduslikus olukorras olevaid lapsi kaitstaks riiklikes lastekaitsesüsteemides ennekõike kui lapsi ( 7 )

3.3. Komitee nõuab tungivalt, et liikmesriigid väldiksid lapsrändajate vastu suunatud mis tahes vägivalda, luues turvalised, seaduslikud ja nõuetekohased rändevõimalused ning kehtestades paindlikud, kiired ja tõhusad menetlused, mis on suunatud eeskätt perekondade taasühinemisele, rändajate ümberasustamiskvootide suurendamisele ja humanitaarviisade väljastamisele, mis tõhustab lastele ja nende perekondadele pakutavaid tagatisi.

3.4. Komitee nõuab tungivalt, et liikmesriigid kehtestaksid konkreetsed ja tõhusad menetlused saatjata alaealiste välismaalaste riigis viibimise õiguspäraseks muutmiseks ja jätkusuutliku lahenduse leidmiseks, mis tagaks nende parimate huvide kaitse.

3.5. Komitee meenutab, et lapsi ei ole lubatud vahistada, sõltumata nende halduslikust seisundist. Komitee mõistab otsustavalt sellise käitumise hukka ja märgib, et selle näol on tegemist lapse õiguste konventsiooni otsese rikkumisega (artikkel 3). Komitee märgib, ( 8 ) et vahistamine, sõltumata selle pikkusest, võib avaldada laste tervisele ja arengule väga sügavat mõju. Vahistamine on alati vastuolus lapse parimate huvidega ( 9 )

3.6. Komitee kutsub liikmesriike üles võtma vastu riiklikud õigusaktid, millega keelatakse saatjata alaealiste välismaalaste vahistamine ja soodustatakse alternatiivmeetmeid, milles arvestatakse alaealiste erilise ohustatusega, näiteks ülalpidamine ajutistes kasuperekondades ning elamine autonoomses järelevalvega elukohas.

3.7. Komitee rõhutab seda, kui oluline on tagada laste õigus osaleda neid käsitlevate otsuste tegemises.

3.8. Komitee soovitab liikmesriikidel näha ette õiguslikud tagatised selleks, et anda saatjata alaealistele välismaalastele võimalus rahvusvahelise kaitse saamiseks ning tagada nende eakohane teavitamine. Sel eesmärgil oleks asjakohane luua varjupaigaüksused, mis tegelevad lapsrändajate abistamise ja lastele nende emakeeles eakohase teabe edastamisega; sealhulgas tuleb kõnealuste riigisiseste õigusaktide puhul võtta arvesse laste soo ja kultuuridevahelise mõõtmega seotud asjaolusid.

3.9. Selleks, et kaitsta saatjata alaealisi välismaalasi mis tahes kuritarvitamise eest, kutsub komitee liikmesriike üles andma kuritarvitamise ja vägivalla all kannatavatele lastele inimkaubanduse ohvri staatus, millega kaasneb elamisloa väljastamine. Komitee rõhutab samuti vajadust teha otsused saatjata alaealiste välismaalaste kohta kiirkorras.

3.10. Saatjata alaealiste välismaalaste suhtes ei tohiks kunagi kohaldada kriminaalmenetlust üksnes nende rändaja staatusega seotud põhjustel ega juhul, kui nende osalus kriminaalses tegevuses tuleneb nende kuritarvitamisest.

3.11. Saatjata alaealiste välismaalaste tõhusaks kaitsmiseks nõuab komitee tungivalt, et liikmesriigid ja Euroopa Liit eraldaksid riigiasutustele vajalikud vahendid ja käivitaksid asjakohased teenused, kasutades selleks eeskätt spetsialiseeritud koolitust ning tõhustades lastekaitsesüsteemi töötajate suutlikkust. Selline koolitus tuleb käivitada üleeuroopalisel tasemel.

3.12. Saatjata alaealiste välismaalaste kaitse ei piirdu üksnes Euroopa Liiduga. Komitee innustab ELi ja liikmesriike käsitlema saatjata alaealiste välismaalaste vajadusi ja õigusi prioriteetsena välisdokumentides ja -tegevuses, seejuures eriti koostöölepetes ja -programmides.

3.13. Komitee märgib, et kõikidele saatjata alaealistele välismaalastele tuleb võimalikult kiiresti ja kuni nende täisealiseks saamiseni määrata pädev eestkostja, keda tuleb teavitada kõikidest alaealist puudutavatest otsustest ning kes abistab alaealist kõigis nende otsustega seotud menetlustes. See eeskostja peab alati tegutsema lapse huvides ning tal ei või olla huvide konflikti riiklike lastekaitsetalitustega.

3.14. Komitee on juba varem märkinud, et kuigi ELi õiguses tunnustatakse eeskoste olulisust, ei ole selles kindlaks määratud eestkostja kohustusi. Eestkostja peab olema nõuetekohase pädevusega esindaja, kellel on kogemused alaealistega suhtlemisel ning teadmised välismaalaste õigusi käsitleva riigisisese õiguse ja lastekaitse õigusaktide kohta ning kellel on õigus esindada last kogu otsustusprotsessi jooksul ( 10 ) eeldusel, et laps sellega nõustub ( 11 ) . Ühe võimaliku inspiratsiooniallikana võib märkida eestkostjate määramise süsteemi Belgias ( 12 )

3.15. Komitee märgib, et lisaks õiguslikule abile peab saatjata alaealisel välismaalasel olema juurdepääs ka sotsiaalkaitsele ja inimväärikate tingimustega ajutisele vastuvõtukohale. Vastuvõtu puhul tuleb arvestada alaealisi ümbritsevaid ohte, see peab hõlmama noorsoospetsialistide abi, võimalust meditsiinilise ja psühholoogilise seisukorra väljaselgitamiseks ja juurdepääsu raviteenustele.

3.16. Saatjata alaealistel välismaalastel peab samuti olema juurdepääs haridusele sõltuvalt alaealise ja vajaduse korral tema eestkostja tehtavatest valikutest. Saatjata alaealiste ja endiste – nüüdseks täisealiseks saanud – saatjata alaealiste osalust saab toetada ka programmide „Erasmus“ ja „Erasmus+“ abil.

3.17. Komitee rõhutab vajadust teavitada eakohaselt iga last talle Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooniga antavatest õigustest ning tagada, et kõik lapsed, kellel ei ole nõuetekohast eestkostjat, saaksid taotleda kaitset.

4. Erimärkused

4.1. Lapse õiguste konventsiooni artikli 1 kohaselt hõlmab mõiste „laps“ kõiki alla 18aastaseid isikuid. Tema õiguslik eristaatus kindlustab talle teatavad õigused, mida kõik konventsiooniga liitunud riigid peavad tagama. Selline kaitse on sõltuv alaealisusest, mis praktilisel kohaldamisel ja kõikides liikmesriikides tõstatab lapse vanuse kindlaksmääramise küsimuse.

4.2. Komitee märgib, et lähtuvalt alaealisuse eelduse põhimõttest tuleb end alaealisena esitlevat noort käsitada alaealisena seni, kuni pädev kohus on teinud asjakohase lõpliku ja siduva otsuse. Seega tuleb alaealisele võimaldada viivitamata inimväärsete tingimustega ja tema erilist ohustatust arvestav varjupaik.

4.3. Komitee märgib samuti, et kohaldada tuleb eeldust, et noore esitatud välismaised tsiviilõiguslikku seisundit puudutavad dokumendid, mis kinnitavad tema alaealisust, kehtivad ning neid dokumente tuleb käsitada alaealisuse kindlaksmääramisel esmaste tõendavate dokumentidena. Seda dokumentide kehtivuse eeldust saab ümber lükata vaid tsiviilõiguslikku seisundit puudutava dokumendi autentsuse ametlik vaidlustamine.

4.4. Komitee märgib, et lapse õiguste konventsiooni artiklis 8 on sätestatud: „Kui laps on ebaseaduslikult ilma jäetud mõnest oma identiteedi elemendist või kõikidest neist elementidest, kindlustavad osalisriigid talle vajaliku abi ja kaitse, et taastada kiiresti tema identsus“ ( 13 )

4.5. Rändaja vanuse tuvastamise menetlust tuleks põhimõtteliselt rakendada üksnes juhul, kui rändajal ei ole tema vanust tõendavat ametlikku haldusdokumenti, või tõsise kahtluse puhul ( 14 )

4.6. Komitee märgib veel kord, et liikmesriikides puudub ühtne suhtumine saatjata alaealiste välismaalaste vanuse määramise meetoditesse ning mitte ükski neist meetoditest ei ole usaldusväärne.

4.7. Komitee kutsub liikmesriike üles hindama alaealisust lähtuvalt mitmest parameetrist, sealhulgas esmajoones lähtuvalt asjaomase isiku ütlustest, esitatud tsiviilõiguslikku seisundit puudutavatest dokumentidest, asjaomase isikuga peetud vestlustest ja vajaduse korral tsiviilõiguslikku seisundit puudutavate dokumentide autentsuse kontrollimisest, rõhutades, et vanuse meditsiinilist kontrollimist võib kasutada üksnes jätkuvate kahtluste puhul ja viimases järjekorras.

4.8. Alaealiste erilist ohustatust arvesse võttes märgib komitee, et kahtluse korral tuleb otsus teha saatjata alaealise välismaalase kasuks.

4.9. Komitee märgib, et väga paljudes riikides kasutatav kontrollimine luustiku uuringu abil on ametiasutuste ja rahvusvaheliste ekspertide hinnangul väga madala teadusliku usaldusväärsusega, ( 15 ) samuti on seda kritiseeritud seoses lapse eraelu puutumatuse rikkumise ja võimalike tervist ohustavate asjaoludega (röntgenikiirguse kasutamine) ning võimalike vigadega tulemustes.

4.10. Kuna kõnealused testid ei ole reaalselt usaldusväärsed, kutsub komitee liikmesriike üles neist otsustavalt lihtsalt loobuma. Komitee on seisukohal, et usaldusväärsete kontrollimisvõimaluste puudumine ei saa õigustada teadaolevalt ebatäpsete meetodite kasutamist.

4.11. Komitee nõuab tungivalt, et liikmesriigid kaitseksid saatjata alaealisi välismaalasi, jättes neile aega ja andes reaalseid vahendeid oma identiteedi tõestamiseks, kasutades näiteks diplomaatilist koostööd (eeldusel, et noor sellega nõustub ja teda ei seata ohtu) ning pakkudes tema alaealisuse tõendamiseks esmaseid tõendeid, näiteks psühholoogilis-sotsiaalse ekspertiisi aruandeid.

4.12. Komitee teeb ettepaneku, et viimase võimalusena dokumentaalsete tõendite puudumise korral ja tõsiste kahtluste puhul alaealise vanuse suhtes viiksid vanuse hindamise multidistsiplinaarse lähenemise teel läbi sõltumatud erialaspetsialistid, kellel on asjakohased teadmised ja kogemused isiku kultuurilise ja etnilise päritolu valdkonnas. Ühe võimaliku inspiratsiooniallikana võib välja tuua Inglismaal kohaldatavad menetlused.

4.13. Komitee kutsub liikmesriike üles moodustama üleeuroopalise järelevalvekomisjoni, kes teeks liikmesriikidele ettepaneku ühise kõikehõlmava vanuse hindamise korra rakendamiseks ja teostaks järelevalvet meetodite ja tavade üle vanuse hindamise valdkonnas.

4.14. Ebatõhususe vältimiseks peavad nende menetluste järeldused olema igal juhul põhjendatud ning nende suhtes peab olema võimalik esitada peatamishagi, need peavad olema tõhusad ja kiireloomulised ning neid peab olema võimalik edasi kaevata.

5. Erimärkused seoses COVID-19 pandeemiaga

5.1. COVID-19 pandeemia suurendab paratamatult niigi sageli ohustatud olukorras olevaid saatjata alaealisi välismaalasi ähvardavaid ohtusid: karantiinimeetmete järgimise võimaluse puudumine, ebapiisav juurdepääs toiduainetele, pesemisvõimalustele ja joogiveele, asjakohase teabe puudumine viiruse vältimise soovituste ja rakendatavate ettevaatusabinõude kohta, raskused arstiabile juurdepääsul.

5.2. Komitee kutsub kõiki Euroopa institutsioone üles võtma kõik vajalikud meetmed selleks, et kindlustada COVID-19 pandeemiaga seotud kriisi ajal kõikide rahvusvahelistes õigusaktides sätestatud õiguste järgimine kõikide laste puhul ja nende inimväärne kaitse tulevases majanduskriisis.

5.3. Komitee väljendab rahulolu seoses saatjata alaealiste välismaalaste hiljutise ümberpaigutamisega Kreekast Luksemburgi, Portugali, Prantsusmaale, Soome ja Saksamaale ning palub tungivalt liikmesriikidel käsitada prioriteetsena ning jätkata eeskätt Kreekas inimväärikusele mittevastavates tingimustes elavate alaealiste viivitamatut ümberpaigutamist ( 16 )

Brüssel, 18. september 2020 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Luca JAHIER

(1) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, milles käsitletakse laste seksuaalse kuritarvitamise ja ärakasutamise ning lasteporno vastast võitlust ja millega tunnistatakse kehtetuks raamotsus 2004/68/JSK“ (ELT C 48, 15.2.2011, lk 138).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/95/EL artikkel 2 (ELT L 337, 20.12.2011, lk 9).

(3) https://ec.europa.eu/eurostat/documents/2995521/10774034/3-28042020-AP-EN.pdf/03c694ba-9a9b-1a50-c9f4-29db665221a8.

(4) Vt selle kohta eelkõige ÜRO lapse õiguste konventsioon, lapse õiguste Euroopa konventsioon ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 15. oktoobri 2014. aasta arvamus saatjata alaealiste rahvusvahelise kaitse kohta (ELT C 12, 15.1.2015, lk 69).

(5) 16. detsembri 2008. aasta direktiivis 2008/115/EÜ (ELT L 348, 24.12.2008, lk 98), nn tagasipöördumisdirektiivis, on sätestatud: „Enne kui tehakse otsus väljastada tagasisaatmisotsus saatjata alaealise suhtes, antakse abi asjakohaste üksuste poolt, kes ei ole tagasisaatmist täide viivad asutused, võttes nõuetekohaselt arvesse lapse parimaid huve“. Nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiivis 2003/9/EÜ (ELT L 31, 6.2.2003, lk 18) on määratletud põhimõisted, sealhulgas saatjata alaealise mõiste.

(6) ÜRO lapse õiguste konventsiooni artikkel 2.

(7) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus saatjata alaealiste rahvusvahelise kaitse kohta (ELT C 12, 15.1.2015, lk 69).

(8) Vt „A study of immigration detention practices and the use of alternatives to immigration detention of children“, Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee rände, pagulaste ja põgenike komisjon, 2017.

(9) Laste ombudsmanide Euroopa võrgustiku (ENOC) seisukohavõtt „Ending detention of children for immigration purposes“, vastu võetud võrgustiku 23. konverentsil 27. septembril 2019.

(10) Vt selle kohta „La protection des mineurs migrants non accompagnés en Europe“, Nisrine Eba Nguema, 2015; https://doi.org/10.4000/revdh.1147.

(11) 1996. aasta Haagi konventsioon.

(12) Belgia on loonud väga kiire eestkostja määramise süsteemi. Kõigile saatjata alaealistele välismaalastele nimetatakse eestkostja, kes võib olla eraisik (toimub valikumenetlus ja eestkostja koolitus), kes saadab neid kõigis menetlustes: https://justice.belgium.be/fr/themes_et_dossiers/enfants_et_jeunes/mineurs_etrangers_non_accompagne. Eeskostja ülesanded on määratletud järgmiselt: „Alaealise üldise heaolu tagamise eest vastutava seadusliku esindajana on eestkostja peamine tugiisik, kes tagab ühiskonnas aktiivseks osalemiseks vajalike oskuste arendamise.“, https://justice.belgium.be/fr/themes_et_dossiers/enfants_et_jeunes/mineurs_etrangers_non_accompagne/tuteur/missions_du_tuteur.

(13) Vt ka 1966. aasta kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti (ICCPR) artikkel 24 ja lapse õiguste konventsiooni artikkel 7.

(14) ÜRO inimõiguste ülemkomissariaat (2010. aasta juuli) ja Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee (2011. aasta 15. aprill) on täpsustanud, et vanuse hindamise võib algatada üksnes kahtluse korral.

(15) Teadusliku usaldusväärsuse on seadnud kahtluse alla eeskätt Euroopa Parlament (12. septembri resolutsioon) ning sellele on osutatud ka lapse õiguste komitee 12. juuni 2009. aasta soovitustes. Nende testide usaldusväärsust kritiseerivad ka Belgia riiklik arstide ühing (Ordre national des médecins en Belgique) (20. veebruari 2010. aasta arvamus) ja Prantsusmaa riiklik meditsiiniakadeemia. Luustiku testide kasutamise on mõistnud hukka Prantsuse ombudsman (Défenseur des Droits en France) (26. veebruar 2016). Vt sellega seoses platvormi „Mineur en exil“ (Belgia) raportit „L’estimation de l’âge des MENA en question: problématique, analyse et recommandations“ („Saatjata alaealiste rändajate vanuse hindamine: probleemid, analüüs ja soovitused“), september 2017.

(16) Vt https://www.unhcr.org/fr/news/press/2020/4/5e980505a/agences-lonu-felicitent-premiere-relocalisation-denfants-accompagnes-grece.html ja https://www.eepa.be/?p=3856.