1. SISSEJUHATUS

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta otsusega nr 1080/2011/EL,[1] millega antakse Euroopa Investeerimispangale (EIP) ELi tagatis liiduvälistele projektidele antavatest laenudest ja laenutagatistest tekkida võiva kahjumi puhuks (edaspidi „otsus” või „ELi tagatis”), on ette nähtud, et komisjon esitab kord aastas aruande EIP poolt ELi tagatisega tehtud finantstehingute kohta. Aruanne tugineb EIP aastaaruannetele.

Käesolevas aruandes esitatakse ka kokkuvõte EIP poolt 2013. aastal otsusega hõlmatud piirkondades omal riisikol tehtud tehingute kohta. EIP käsitleb oma tehinguid Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikides ning ülemeremaades ja -territooriumidel eraldi aastaaruandes[2].

Otsuse artikliga 17 on nõutud, et komisjon esitaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule lõpparuande otsuse kohaldamise kohta. Kõnealune lõpparuanne on esitatud lisas ja hõlmab ajavahemikul 2007. aastast kuni 2014. aasta 30. juunini EIP sõlmitud välisfinantstehinguid, pidades silmas, et otsusekohast ajavahemikku pikendati kuue kuu võrra.

Üksikasjalikum teave ja statistilised tabelid eespool nimetatud meetmete kohta, sealhulgas projektide, sektorite, riikide ja piirkondade tasandil, on esitatud komisjoni talituste töödokumendis, mis on lisatud.

EIP uut tulemuste mõõtmise raamistikku on rakendatud kaks aastat ja käesolev aruanne sisaldab üksikasjalikumat teavet oodatud tulemuste kohta, võttes aluseks 2013. aastal sõlmitud EIP finantstehingud. Nimetatud töödokumendis on esitatud tegelikult saavutatud tulemused, lähtudes kuuest pooleliolevaid tehinguid käsitlevast juhtumiuuringust.

16. aprillil 2014 võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu vastu uue otsuse – nr 466/2014/EL,[3] millega antakse EIP-le ELi tagatis liiduväliste investeerimisprojektide toetamiseks aastatel 2014–2020 sõlmitud finantstehingutest tekkida võiva kahjumi puhuks.

2. PEAMISED TULEMUSED

Otsuses on üldvolituse üldiseks ülemmääraks sätestatud 27 484 miljonit eurot ning lisaks on ette nähtud 2 000 miljonit eurot aktiveeritud kliimamuutuste volituse jaoks.

Hoolimata keerulisest ettevõtluskeskkonnast 2013. aastal suurendas EIP laenulepingute mahu otsusega hõlmatud piirkondades 6,8 miljardi euroni (2012. aastal 6,5 miljardit eurot). ELi tagatisega rahastamine suurenes ligikaudu 0,4 miljardi euro võrra 4,4 miljardi euroni, rahastamine EIP omal riisikol vähenes aga 0,1 miljardi euro võrra 2,4 miljardi euroni.

EIP näitas jätkuvalt oma kindlat pühendumust ELi kliimameetmete toetamisele. Kliimameetmetega seotud laenulepingute maht otsusekohaselt välisvolitusega hõlmatud piirkondades oli 2013. aastal kokkuvõttes 2,1 miljardit eurot ehk 31 % kõigi laenulepingute mahust. 2012. aasta jaanuaris võttis EIP kasutusele tulemuste mõõtmise raamistiku, millega parandatakse tehingute tulemuste ja mõju mõõtmist ning nendega seotud aruandlust, nagu on nõutud otsuses. Välja on töötatud objektiivselt mõõdetavate ja jälgitavate näitajate põhjalik kogum, mille alusel saab hindamist korraldada projekti kogu elutsükli jooksul. Kõigi 2013. aastal sõlmitud EIP tehingute eeldatavad tulemused on kokkuvõtlikult esitatud komisjoni talituste töödokumendis. EIP enda aruanne EIP liiduväliste tehingute tulemuste kohta on avaldatud EIP veebisaidil[4].

Otsuses rõhutati ka vajadust EIP välistegevuse ning ELi välispoliitika, programmide ja rahastamisvahendite põhjalikuma koordineerimise järele. 2013. aastal jätkas EIP tihedat koostööd komisjoni ja Euroopa välisteenistusega, et suurendada EIP meetmete kooskõla ja sidusust ELi välispoliitikaga. Selles kontekstis ajakohastati komisjoni ja EIP vahelist vastastikuse mõistmise memorandumit ja laiendati seda Euroopa välisteenistusele; pooled allkirjastasid memorandumi 12. septembril 2013.

3. FINANTSTEHINGUD

3.1. Ülevaade EIP finantseeringute mahust otsusega hõlmatud piirkondades

Järgmises tabelis antakse ülevaade EIP finantseeringute mahust otsusega hõlmatud piirkondades 2013. aastal.

Tabel 1. EIP 2013. aastal sõlmitud välisfinantstehingud

Sihtriigid || Volitusega hõlmatud tehingud || Tehingud EIP omal riisikol || Kokku

(miljonit eurot) || Täielik tagatis || Poliitilise riski tagatis || Kokku

Ühinemiseks valmistuvad riigid || 960 || 0 || 960 || 1 998 || 2 958

Vahemere riigid || 397 || 133 || 530 || 0 || 530

Idapoolsed naaberriigid, Venemaa || 1 126 || 560 || 1 686 || 119 || 1 805

Aasia ja Ladina-Ameerika || 782 || 215 || 997 || 242 || 1 240

Lõuna-Aafrika || 0 || 260 || 260 || 0 || 260

Kokku || 3 265 || 1 168 || 4 433 || 2 359 || 6 793

Märkus: lisaks EIP enda vahendite eespool märgitud mahule, sõlmiti Vahemere piirkonnas kolmandate isikute vahenditega seotud kapitali- ja mikrofinantseerimistehinguid 53 miljoni euro ulatuses.

ELi volitusega hõlmatud tegevuse osakaal kogumahus kasvas 2013. aastal 4 % 4,43 miljardi euroni (2012. aastal 3,96 miljardit eurot), mis moodustas otsusega hõlmatud piirkondade rahastamisest 2013. aastal 65 %. Suurem osa (85 %) EIP omal riisikol rahastatud tehingutest sõlmiti ühinemiseks valmistuvates riikides.

2013. aastal oli 74 % volituse alusel allkirjastatud laenulepingutest kaetud täieliku tagatisega (3,26 miljardit eurot), mida kasutatakse riigi või sellest madalamal tasandil tehtud tehingute puhul, ning 26 % poliitilise riski tagatisega (1,17 miljardit eurot), mida kasutatakse erasektoriga tehtavate tehingute puhul, kusjuures kõnealuste tehingute kõik ülejäänud riskid kattis EIP.

Süüria valitsus jättis EIP-le intressi- ja laenumaksed ka 2013. aastal õigeaegselt tasumata[5]. 2012. aastal esitas EIP tagatisfondile mitu nõuet – kokku 42 miljoni euro ulatuses – ja sai tagasi 2,1 miljonit eurot; 2013. aastal esitas EIP nõudeid veel lisaks 64,8 miljoni euro ulatuses.

Joonis 1. EIP enda vahendite arvelt antud välislaenude mahu areng aastate kaupa

2013. aasta lõpus (vt tabel 2) oli otsuse alusel allkirjastatud laenulepinguid kogusummas 27 miljardit eurot (sellest on maha arvatud tühistatud summad), mis moodustas 92 % volitusekohasest üldisest ülemmäärast. EIP uuteks volitusekohasteks tehinguteks oli kokku kasutada 2,46 miljardit eurot. Otsusekohast ajavahemikku pikendati 2013. aasta lõpus automaatselt kuue kuu võrra, kuna Euroopa Parlament ja nõukogu ei olnud uut otsust vastu võtnud.

Tabel 2. Volitusega hõlmatud EIP laenulepingud ja väljamaksed kokku (2007–2013)

Miljonit eurot || Ülemmäär || Sõlmitud laenulepingute netosumma || Sõlmitud laenulepingute netosumma protsendina ülemmäärast || Tehtud väljamaksed || Tehtud väljamaksete netosumma protsendina sõlmitud laenulepingute netosummast

Ühinemiseks valmistuvad riigid || 9 048 || 8 949 || 99% || 5 648 || 63%

Vahemere riigid || 9 700 || 8 381 || 86% || 4 145 || 49%

Idapoolsed naaberriigid, Venemaa || 3 848 || 3 844 || 100% || 898 || 23%

Aasia ja Ladina-Ameerika || 3 952 || 3 284 || 83% || 2 322 || 71%

Lõuna-Aafrika || 936 || 911 || 97% || 558 || 61%

Üldvolitus kokku || 27 484 || 25 369 || 92% || 13 571 || 53%

Kliimamuutuste volitus (2011–2013) || 2 000 || 1 656 || 83% || 217 || 13%

Volitus kokku || 29 484 || 27 025 || 92% || 13 788 || 51%

Tähelepanu! Väljamakse suurus arvutatakse euro ekvivalendi põhjal, lähtudes tehingu hetkel kehtinud vahetuskursist.

Tabelist 2 on näha, et 2013. aasta lõpus saavutas või peaaegu saavutas EIP piirkondlikud ülemmäärad ühinemiseks valmistuvates riikides, idapoolsetes naaberriikides ja Lõuna-Aafrikas. Vahendeid oli veel olemas peamiselt Vahemere ning Aasia ja Ladina-Ameerika riikide jaoks. Otsusega on ette nähtud, et piirkondlike ülemmäärade vahel võib paigutada ümber kuni 10 % vahenditest.

Seoses väljamaksetega, mis näitavad projekti rakendamisel tehtud edusamme, tuleb märkida, et 2013. aasta lõpuks oli välja makstud 51 % otsuse alusel sõlmitud laenulepingute kohastest netosummadest (13,8 miljardit eurot). See vastab lepingu sõlmimise ja väljamakse tegemise vahelisele tavapärasele keskmisele ajale. Aasia ja Ladina-Ameerika tegid edusamme ja kasutasid ära 71 % laenulepingutekohastest netosummadest, neile järgnesid ühinemiseks valmistuvad riigid (63 %) ja Lõuna-Aafrika (61 %). Idapoolsete naaberriikide ja Venemaa puhul moodustasid väljamaksed 23 % laenulepingutekohastest netosummadest, mis on alla keskmise ja peegeldab algseid viivitusi projekti rakendamisel ja haldusviivitusi sihtriikides. Kliimamuutuste volituse alusel tehtavate väljamaksete määr on suhteliselt väike, kuna see volitus aktiveeriti 2011. aasta lõpus.

Tabel 3. Kehtiva otsuse alusel sõlmitud laenulepingud aastate lõikes (2007–2013)

Miljonit eurot || 2007 (*) || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || 2013 || Brutosumma kokku || Tühistamised || Netosumma kokku

Ühinemiseks valmistuvad riigid || 389 || 2 009 || 2 859 || 1 535 || 874 || 821 || 610 || 9 096 || 147 || 8 949

Vahemere riigid || 1 205 || 1 195 || 1 510 || 2 009 || 926 || 1 305 || 530 || 8 680 || 299 || 8 381

Idapoolsed naaberriigid, Venemaa || 0 || 170 || 233 || 631 || 675 || 934 || 1 443 || 4 085 || 241 || 3 844

Aasia ja Ladina-Ameerika || 305 || 469 || 1 051 || 643 || 310 || 300 || 584 || 3 662 || 378 || 3 284

Lõuna-Aafrika || 0 || 203 || 280 || 50 || 115 || 100 || 260 || 1 008 || 96 || 912

Üldvolitus kokku || 1 899 || 4 045 || 5 932 || 4 867 || 2 900 || 3 460 || 3 427 || 26 530 || 1 161 || 25 369

Kliimamuutuste volitus (2011–2013) || || || || || 150 || 500 || 1 006 || 1 656 || -- || 1 656

Ühinemiseks valmistuvad riigid || || || || || 150 || - || 350 || 500 || -- || 500

Vahemere riigid || || || || || || 350 || - || 350 || -- || 350

Idapoolsed naaberriigid, Venemaa || || || || || || - || 243 || 243 || -- || 243

Aasia ja Ladina-Ameerika || || || || || || 150 || 413 || 563 || -- || 563

Lõuna-Aafrika || || || || || || - || - || - || -- || -

Volitus kokku || 1 899 || 4 045 || 5 932 || 4 867 || 3 050 || 3 960 || 4 433 || 28 186 || 1161 || 27 025

|| (*) Kuni 31. juulini 2007 anti laenu ka eelmise, 2000.−2007. aastat käsitleva otsuse alusel.

2013. aastal sõlmiti otsuse alusel 42 uut tehingut, 2012. aastal 43. Vt tabel allpool.

Tabel 4. 2013. aastal sõlmitud tehingute arv piirkondade ja vahendite kaupa

Piirkonnad || Volitus || EIP omal riisikol || Kokku || Kolmandate isikute vahendid

Aasia ja Ladina-Ameerika || 11 || 2 || 13 || -

Vahemere riigid || 7 || - || 7 || 9

Ühinemiseks valmistuvad riigid || 6 || 19 || 25 || -

Idapoolsed naaberriigid, Venemaa || 16 || 1 || 17 || -

Lõuna-Aafrika || 2 || - || 2 || -

Mitu piirkonda* || - || 4 || 4 || -

Kokku || 42 || 26 || 68 || 77

* Sõlmitud tehingud, mis keskenduvad kahele või enamale piirkonnale.

Ühinemiseks valmistuvad riigid olid 2013. aastal endiselt peamine piirkond, mida EIP liidust väljaspool rahastas, kusjuures laenulepinguid oli sõlmitud 2,96 miljardi euro ulatuses (25 uut tehingut), mis moodustas 43,5 % otsusega hõlmatud piirkondade kogurahastamisest. EIP seadis prioriteediks krediidiliinid VKEdele ja üleeuroopalised infrastruktuuriprojektid. Laenamine ELi tagatisega vähenes 0,96 miljardi euroni ja ühinemiseelse rahastamisvahendi kaudu omal riisikol antud laenude summa oli 2 miljardit eurot, 2012. aastal oli sama näitaja 2,3 miljardit eurot (vt tabel 1).

Vahemere riikides muutusid tegutsemistingimused poliitiliste sündmuste tõttu 2013. aastal keeruliseks. EIP tegevus kahanes 66 % – 2012. aasta 1,7 miljardilt eurolt 0,6 miljardi euroni (16 uut tehingut). Sarnaselt eelnevate aastatega rahastas EIP Vahemere piirkonnas kõige enam energia- ja transpordisektorit. EIP suurendas ka laenuandmist erasektorile, sõlmiti 9 kolmandate isikute vahenditel põhinevat börsivälise kapitali ja mikrofinantseerimistehingut.

EIP finantseeringud idapoolsetes naaberriikides ja Venemaal kasvasid 1,8 miljardi euroni – sõlmiti 17 uut tehingut (vt tabelid 1 ja 4). See tulenes peamiselt tegevusest Venemaal. Poliitiliste sündmuste tõttu pidi EIP aga Ukrainas ja Venemaal edasi lükkama kolm tehingut, mis oleks muidu sõlmitud volituse perioodi jooksul. Venemaal uute võimalike tehingute sõlmimine sõltub ELi asjaomastest sanktsioonidest. Komisjon jälgib ja hindab tagatisfondi edaspidise aktiveerimise (ja võimaliku täiendamisvajaduse) tõenäosust.

ELi ja Venemaa transpordidialoogid on olnud alates 2012. aastast külmutatud. Transpordialase koostöö taasalustamise tingimusi ei ole seni täidetud ja üldisemad kahepoolsed suhted on 2014. aastal seoses Ukraina kriisiga veelgi halvenenud.

Aasias ja Ladina-Ameerikas kasvas laenuandmine kokku 1,24 miljardi euroni (2012. aastal 700 miljonit eurot).

Nägu näha tabelist 5, olid 2013. aastal sõlmitud tehingute mahu põhjal kõige nähtavamateks meetmeteks erasektori arendamiseks mõeldud krediidiliinid finantseerimisasutustele, eelkõige ühinemiseks valmistuvas piirkonnas ja idapoolsetes naaberriikides. Järgnesid energia – eelkõige Aasia ja Ladina-Ameerika piirkonnas –, transport ja linnaareng. Allpool on esitatud jaotus sektorite ja piirkondade kaupa.

Tabel 5. 2013. aastal volituse raames sõlmitud ja EIP omal riisikol rahastatud välistehingute jaotus sektorite kaupa

Miljonit eurot || Ühinemiseks valmistuvad riigid || Vahemere riigid || Idapoolsed naaberriigid, Venemaa || Aasia ja Ladina-Ameerika || Lõuna-Aafrika || Kokku

Energia || 199 || 253 || 105 || 867 || 110 || 1,534

Transport || 460 || 50 || 438 || - || || 948

Veevarustus ja kanalisatsioon || 6 || 77 || 64 || 60 || || 207

Krediidiliinid || 1,450 || 80 || 1,193 || 283 || || 3,006

Põllumajandus, kalandus ja metsandus || 150 || || 6 || 21 || || 177

Tööstus || || 20 || || 9 || || 29

Finantsteenused || 192 || || || - || || 192

Telekommunikatsioon || 300 || || || - || || 300

Linnaareng || 200 || 50 || || - || 150 || 400

Kokku || 2,958 || 530 || 1,805 || 1,240 || 260 || 6,793

Märkus: lisaks eespool märgitud mahtudele sõlmiti Vahemere piirkonnas kolmandate isikute vahenditel põhinevaid kapitali- ja mikrofinantseerimistehinguid 53 miljoni euro ulatuses.

3.2. Panus ELi poliitikaeesmärkidesse

Otsusega on määratud kindlaks kolm horisontaalset kõrgetasemelist eesmärki kõikide ELi eelarvetagatisega hõlmatud piirkondade jaoks (edaspidi „volituse eesmärgid”).

i) Kliimamuutuste leevendamine ja nendega kohanemine;

ii) sotsiaalse ja majandusliku infrastruktuuri arendamine;

iii) kohaliku erasektori arendamine, eelkõige VKEde toetamine.

Täiendavad aluseks olevad eesmärgid hõlmavad Euroopa Liidu lepingu artiklis 21 osutatud välistegevuse üldpõhimõtete toetamist ja partnerriikide piirkondlikku integratsiooni, sealhulgas ühinemiseks valmistuvate riikide ja Euroopa naabruses asuvate riikide ning liidu vahelise majandusliku integratsiooni edendamist.

Piirkondlike tehniliste tegevussuuniste[6] eesmärk on tagada, et ELi tagatisega EIP finantseeringud on erinevates otsusega hõlmatud piirkondades kooskõlas ELi asjaomase välispoliitika, programmide ja rahastamisvahenditega ning täiendavad neid.

Järgmisel joonisel kajastatakse panust volituse eesmärkide saavutamisesse, arvesse on võetud 2013. aasta volitusekohaseid tehinguid ja omal riisikol tehtud tehinguid. Peaaegu pool tehingutest toetab rohkem kui ühte eesmärki. Seda on näha eriti kliimameetmetega seotud projektide puhul.

Joonis 2. Panus volituse eesmärki (%)

Kliimamuutuste leevendamine ja nendega kohanemine

EIP jätkas 2013. aastal kliimameetmetega seotud laenuandmise suurendamist. Kliimamuutuste volituse raames ette nähtud 2 miljardi euro suurune täiendav rahastamispakett on aidanud laiendada abi andmist lisaks tärkava turumajandusega riikidele ka sellistele arenguriikidele, kus investeeritakse kliimameetmetesse. Kui vaadata sõlmitud lepinguid, siis 2013. aasta lõpuks oli 2 miljardi euro suurusest rahastamispaketist (mis tehti kättesaadavaks 2011. aasta oktoobris) ära kasutatud 83 % ja jääk oli juba täies mahus määratud uutele ootel tehingutele, mis sõlmiti enne volituse lõppemist 2014. aasta juunis. Kliimameetmetega seotud laenuandmine oli Aasias endiselt suur, moodustades 90 % laenulepingutest; Ladina-Ameerikas ja Kesk-Aasias ulatus see peaaegu 50 %ni ja Lõuna-Aafrikas 88 %ni uute finantseeringute mahust. Vahemere piirkonnas toetas kliimameetmeid 2013. aastal sõlmitud rahastamislepingutest 50 %. Märkimisväärne osa kliimameetmetega seotud rahastamisest oli suunatud projektidele ühinemiseks valmistuvas piirkonnas ja idapoolsetes naaberriikides, kuid üldine osakaal on seal muude tugevate laenuandmise prioriteetide (eelkõige erasektori areng) tõttu väiksem.

Tabel 6. Kliimameetmetega seotud välislaenulepingud 2013. aastal volitusega hõlmatud piirkondades

|| Kliimameetmed || Kliimameetmed kokku || Protsent laenulepingute kogusummast

Miljonit eurot || Kliimamuutuste volitus || Üldvolitus || EIP omal riisikol

Aasia || 286 || 127 || 51 || 464 || 88%

Kesk-Aasia || 127 || || || 127 || 58%

Ladina-Ameerika || || 52 || 191 || 243 || 49%

Vahemere riigid || || 253 || || 253 || 48%

Ühinemiseks valmistuvad riigid || 350 || || 159 || 509 || 17%

Idapoolsed naaberriigid, Venemaa || 243 || 5 || 19 || 267 || 15%

Lõuna-Aafrika || || 230 || || 230 || 88%

Volitusega hõlmatud piirkonnad kokku || 1 006 || 667 || 421 || 2,094 || 31%

Kliimameetmetega seotud rahastamise maht (1,3 miljardit eurot) ja projektide arv (16) olid suurimad energiasektoris, mis kajastab suurt nõudlust energiatõhususse ja taastuvenergiasse suunatud investeeringute järele. Muud projektid, mis toetasid EIP kliimameetmetega seotud eesmärki, olid säästva transpordi (357 miljonit eurot) ja linnaarengu (177 miljonit eurot) või loodusvarade (120 miljonit eurot) sektoris.

2013. aastal ulatusid kliimameetmetega seotud laenulepingute summad 2,1 miljardi euroni, moodustades 31 % EIP välisfinantseeringute kogusummast otsusega hõlmatud piirkondades. See on suurem kui EIP üldeesmärk 25 %. 2013. aastal sõlmitud laenulepingute suhteliselt suur maht võib olla seotud projektide suhteliselt suure arvuga.

Sotsiaalse ja majandusliku infrastruktuuri arendamine

Selleks et aidata mitmes sektoris arendada sotsiaalset ja majanduslikku infrastruktuuri, sõlmis EIP kokku 46 välistehingut mahus 3,6 miljardit eurot. Nende hulgas on 9 vahendatud tehingut, mille puhul ei ole tegelik jaotus sektorite lõikes ette teada. Nagu ka eelmistel aastatel, oli suurim energiasektori (18 projekti) ja transpordisektori (10 projekti) osatähtsus.

Kohaliku erasektori arendamine, eelkõige VKEde toetamine

EIP teotab kohaliku erasektori arengut mitmel viisil, enamasti andes krediidiliine finantsvahendajatele (peamiselt pangad), et nad saaksid laenata väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele. 51st välistehingust, mis toetasid kohaliku erasektori arengut, olid kokkuvõttes 36 laenud vahendajatele ja nendega anti 3,3 miljardit eurot vahendeid laenuandmiseks VKEdele või keskmise turukapitalisatsiooniga ettevõtjatele. Kõnealustest tehingutest 12 % moodustasid otselaenud suurematele eraettevõtjatele ja 9 tehingut kujutasid endast investeeringuid börsivälistesse ettevõtetesse investeerivatesse fondidesse ja mikrokrediidiasutustesse.

Piirkondlik integratsioon

Mitmes sektoris peaksid projektid toetama piirkondlikku integratsiooni. 17st projektist (1,1 miljard eurot), mis edendavad piirkondlikku integratsiooni, on 6 otsetehingud transpordisektoris. Need on seotud peamiselt piiriüleste teede ja piirkondlike aeronavigatsioonivõrkudega. Neli projekti annavad oma panuse energiasektori kaudu. See mõõde oli olulisim ühinemiseks valmistuvas piirkonnas ja idapoolsetes naaberriikides, kuhu on suunatud ligikaudu kolm neljandikku piirkondlikku integratsiooni toetavate välisfinantseeringute kogumahust.

3.3. EIP tehingute mõju ja lisaväärtus

Tulemuste mõõtmise raamistik võimaldab hinnata EIP finantstehinguid nende terve elutsükli jooksul. See aitab valida konkreetsete tulemuste põhjal välja usaldusväärsed projektid, mis on kooskõlas ELi prioriteetidega ja mille puhul annab EIP kaasamine lisaväärtuse. Hindamisel tehakse kindlaks tulemusnäitajad, samuti algne olukord ja eesmärgid, mis kajastavad tehingu oodatavaid majanduslikke, sotsiaalseid ja keskkonnaalaseid tulemusi. Edusammude tegemist kõnealuste täpsustatud võrdlusnäitajatega võrreldes jälgitakse projekti kogu kestuse jooksul ja sellest antakse aru kahel korral: otsetehingute puhul projekti lõpetamisel ja 3 aastat pärast projekti lõpetamist; börsivälistesse ettevõtetesse investeerivate fondide investeerimisperioodi lõpus ja tegevuse lõppemisel; vahendatud laenuandmise puhul jaotusperioodi lõpus.

Projekte hinnatakse kolme samba alusel:

i) esimese samba raames hinnatakse oodatavat panust ELi ja riikide prioriteetidesse ning rahastamiskõlblikkust EIP volitusekohaste eesmärkide seisukohast;

ii) teise samba raames hinnatakse oodatavate tulemuste alusel tehingu kvaliteeti ja usaldusväärsust;

iii) kolmanda samba raames hinnatakse EIP panuse oodatavat rahalist ja mitterahalist täiendavust.

Rohkem teavet tulemuste mõõtmise kontseptuaalse raamistiku kohta on esitatud komisjoni talituste töödokumendis. Kuna 2012. aastal kehtestatud tulemuste mõõtmise raamistiku kohaste tehingute tegelikud tulemused saadakse alles mitme aasta pärast, tuginetakse rakendatavate projektidega saavutatud tegelike tulemuste käsitlemisel komisjoni talituste töödokumendis kuuele juhtumiuuringule. Seepärast on oodatavad tulemused allpool esitatud ja neid käsitletakse kõigi volitusega hõlmatud piirkondades sõlmitud tehingute puhul.

Joonis 3. Tulemuste mõõtmise raamistiku kohased oodatavad hinnangud 2013. aastal allkirjastatud projektidele sammaste kaupa

Kõigi 2013. aastal sõlmitud tehingute oodatavad tulemused volitusega hõlmatud piirkondades

Nagu on näha esimese samba raames antud hinnangutest, on üle poole 2013. aastal allkirjastatud projektide panus volitusekohastesse eesmärkidesse eeldatavalt suurepärane, see tähendab panus on suur nii riikide enda arengueesmärkidesse kui ka ELi riigi ja/või piirkonnaga seotud prioriteetidesse. Need projektid, mille panus peaks olema hea, on kooskõlas volitusekohaste eesmärkidega ja võivad anda suure panuse kas riigi enda või ELi arengueesmärkidesse ja tagasihoidliku panuse vastavalt teistesse.

Teise samba raames peaks eeldatavasti saama suurepärase hinnangu 9 % sõlmitud tehingutest, sealhulgas otsetehingud, mille sisemine tulumäär on suurem kui 15 %, või vahendatud tehingud (krediidiliinid), mis annavad erilise panuse rahastamisele juurdepääsu suurendamisesse ja finantssektori arengusse suhteliselt väikeste riskidega keskkonnas. Rohkem kui 86 % tehingutest peaks saama hinnangu „hea”. Need on otsetehingud, mille sisemine tulumäär on keskmiselt 10–15 %, või vahendatud tehingud, mis annavad panuse rahastamisele juurdepääsu suurendamisesse ja finantssektori arengusse suurte riskidega keskkonnas, kus tulemused on vähem tõenäolised.

Kolmanda samba hinnangutest on näha, et ligikaudu 21 % 2013. aastal sõlmitud tehingute puhul peaks täiendavus olema suur – tavaliselt pikendavad need laenuvõtjale turult kättesaadavate laenuinstrumentide pikimat tähtaega rohkem kui 100 %; on kooskõlas rahastatavate varade majandusliku elueaga vähemalt 80 % ulatuses; võtavad juhtrolli projektide ettevalmistamisel, struktureerimisel ja/või rakendamisel pakutavas toetuses. 62 % panus peaks olema hea ja täiendavus suur – tavaliselt ühendavad need kas märkimisväärse tehnilise ja valdkondliku panuse või kõrgemad standardid ja usaldatavustaseme. 17 % sõlmitud tehingutest, mille oodatav täiendavus oli hinnangu kohaselt tagasihoidlik, olid enamasti standardtooted, mille puhul oli vajalik piiratud panus projekti väljatöötamisse, struktureerimisse või rakendamisesse.

4. KOOSTÖÖ KOMISJONIGA

Nende olemasolevate raamistike loetelu, mille raames EIP ja komisjon tegid 2013. aastal koostööd eesmärgiga parandada ELi üldise toetuse sidusust otsusega hõlmatud piirkondades, on esitatud lisatud komisjoni talituste töödokumendis koos kokkuvõtliku tabeliga, milles kajastatakse ELi eelarvevahendite haldamisel EIP poolt allkirjastatud tehingute mahtu. Lisaks on komisjoni talituste töödokumendis kirjeldatud mõnda kahe institutsiooni vahel 2013. aastal kooskõlastatud peamist tegevust.

5. KOOSTÖÖ RAHVUSVAHELISTE FINANTSEERIMISASUTUSTEGA

Koostöö muude rahvusvaheliste finantseerimisasutustega on EIP tegevuse oluline osa, hõlmates nii dialoogi institutsioonilistes küsimustes, horisontaalsetel teemadel ja temaatilistes küsimustes ning vastastikust konsulteerimist kui ka põhjalikumat operatiivset kaasrahastamist ja tööülesannete jaotust. 2013. aastal moodustas kaasrahastamine muude rahvusvaheliste finantseerimisasutustega ja Euroopa kahepoolsete asutustega 47 % EIP kõigist ELi tagatisega laenulepingutest. Kõnealustes piirkondades 2013. aastal volituse alusel sõlmitud kaasrahastatud tehingute loetelu on esitatud komisjoni talituste töödokumendis.

Suurem osa rahvusvaheliste finantseerimisasutuste vahelisest dialoogist toimub spetsialiseerunud töörühmades, kes kohtuvad korrapäraselt eesmärgiga jagada parimaid tavasid või käsitleda konkreetseid küsimusi. Üks selline rühm on teinud tööd erasektoris tegutsevate finantseerimisasutuste tulemuste ühtlustamiseks, teine sarnane töörühm loodi aga 2013. aastal avaliku sektori projektide tulemuste ühtlustamiseks.

Lisaks luuakse ajutisi töörühmi, et tegeleda konkreetsete probleemidega, näiteks G20 ja G8 paluvad sageli, et Maailmapank ja mitmepoolsed arengupangad annaksid oma panuse. EIP osaleb muudes dialoogialgatustes, näiteks mitmepoolsete arengupankade juhtide kohtumine (2014. aasta jaanuaris), mille ta korraldas. EIP-l on oluline osa ka seoses ELi platvormiga väliskoostöö rahastamisvahendite ühendamiseks.

[1] ELT L 280, 27.10.2011, lk 1.

[2] EIP – 06/2014 – ISBN 978-92-861-2059-6, „Annual Report 2013 on EIB activity in Africa, the Caribbean and Pacific, and the overseas territories”.

[3] ELT L 135, 8.5.2014, lk 1.

[4] http://www.eib.org/attachments/country/eib_rem_annual_report_2013_en.pdf

[5] Vt komisjoni aruanne Euroopa Parlamendile ja nõukogule tagatisfondi ja selle juhtimise kohta 2013. aastal, COM(2014) 463 (final), 16.7.2014, ja seonduv komisjoni talituste töödokument SWD(2014) 241 (final).

[6] Vt komisjoni talituste töödokument – COM(2012) 357 (final).

25. oktoobri 2011. aasta otsuse nr 1080/2011/EL kohaselt peab komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule lõpparuande nimetatud otsuse kohaldamise kohta. Selles käsitletakse EIP finantstehinguid, mis sõlmiti otsusega hõlmatud perioodil:[1] 2007 – 30. juuni 2014, pidades silmas, et otsust oli kuue kuu võrra pikendatud. Käesolev aruanne täiendab analüüsi 2013. aasta aruandes EIP sellise välistegevuse kohta, mis on kaetud ELi eelarvetagatisega, ning selles võetakse arvesse kogu kehtivusaega, sealhulgas kuuekuulist pikendust 2014. aastal.

Otsuses on ELi tagatisega EIP finantstehingute maksimaalne ülemmäär (29,5 miljardit eurot) jagatud kaheks: üldvolitus mahus 27,5 miljardit eurot ja kliimamuutuste volitus mahus 2 miljardit eurot. Üldvolitus on jagatud piirkondlikeks ülemmääradeks ja vaheülemmääradeks.

Välisvolituse kasutamine

30. juuni 2014. aasta seisuga oli volituse kasutamise lõplik üldmäär 99 % (98 % kliimamuutuste volituste puhul), nagu näha järgmisest tabelist (summad on miljonites eurodes) esines väikseid piirkondlikke erinevusi. Poliitiliste sündmuste tõttu pidi EIP Ukrainas ja Venemaal edasi lükkama kolm tehingut, mis oleks muidu sõlmitud enne juunikuu lõppu. Nendest ettenägematutest asjaoludest tulenevalt oli viimasel kuuel kuul idapoolsetele naaberriikidele ümber jagatud summat võimalik kasutada üksnes osaliselt (82 miljonit eurot 200 miljonist eurost). Ühele tehingule avaldasid sarnast mõju sündmused Tais.

Tabel 1. Välisvolituse kasutamine 2007–2014 (kuni 30. juunini 2014)

Volitusega hõlmatud tehingud riigi tasandist allpool

Tehingud riigi tasandist allpool on osutunud kõige kasulikumaks ja aidanud hästi täita ELi välispoliitika eesmärke, kuna on võimaldanud EIP-l toetada mitut väga olulist projekti, eelkõige VKEsid, munitsipaalinfrastruktuuri arengut, sotsiaalmajutust ja kliimameetmeid. ELi täieliku tagatisega riigi tasandist allpool tehtavate tehingute ülemmäär 2,6 miljardit eurot oli 2014. juunis ammendatud. 9 riigis sõlmiti 27 tehingut.

Laenude väljamaksed volituse toetatavatele projektidele

2014. aasta juuni lõpus olid laenuvõtjad kasutanud volituse toetavate investeerimisprojektide puhul ära 14,4 miljardit eurot, mis vastab 50 %-le laenulepingutekohastest netosummadest. Võttes arvesse, et osa laenuandmistegevustest jõudis lõpule üksnes alles hiljuti ja et projektide rakendamine kestab tavaliselt kaua, peaks väljamaksete määr järgmistel aastatel järk-järgult kasvama.

Tabel 2. Volitusega hõlmatud laenulepingute kohased netosummad ja väljamaksed kumulatiivses arvestuses 2014. aasta juuni lõpu seisuga

EIP rahastamine kokku – volitusega hõlmatud ja täielikult EIP omal riisikol

Ajavahemikul 2007 – juuni 2014 sõlmis EIP volitusega hõlmatud piirkondades finantstehinguid kokkuvõttes 47,2 miljardi euro väärtuses, 64 %-l oli ELi tagatis (brutosummas 30,4 miljardit eurot), ülejäänud olid täielikult EIP omal riisikol sõlmitud laenutehingud. ELi täielik tagatis katab riigi või sellest madalama tasandi vastaspooltega tehtud laenutehinguid mahus 22,7 miljardit eurot, poliitilise riski tagatisega on kaetud aga 7,7 miljardi väärtuses laene erasektorile.

Tabel 3. EIP finantstehingud volitusekohastes geograafilistes piirkondades tagatise laadi kaupa

Volituse perioodil sõlmis EIP laenulepingud 46s otsusega hõlmatud riigis. 40 riigis toimus volituse raames rahastamine ELi tagatisega ja 26 riigis EIP omal riisikol. Kõik peale kolme sihtriigi (Horvaatia, Iisrael ja Venemaa[2]) on vastavalt OECD ametliku arenguabi saajate nimekirjale arenguriigid. 25 % EIP finantseeringute mahust oli suunatud madalama keskmise sissetulekuga (17 sihtriiki), madala sissetulekuga (Tadžikistan) või vähim arenenud (Bangladesh, Nepal) riikidesse.

Toetus infrastruktuuri arendamiseks on kõige suurem tegevusliin, eelkõige energia- ja transpordisektoris, mis koos vastavad ligikaudu poolele (52 %) volituse raames tehtud finantseeringute mahust. Eraettevõtete arendamine, peamiselt vahendajatest pankadele antud krediidiliinide kaudu on teisel kohal, hõlmates 47 % EIP omal riisikol antud laenudest ja 20 % volituse raames tehtud finantseeringutest. Rahastamine vee- ja kanalisatsioonisüsteemide parandamiseks ja investeeringud tervishoidu ja haridusse toimusid peaaegu täielikult volituse raames.

Üldlaenuandmise panus ELi poliitikaeesmärkidesse

EIP on alates 2007. aastast sõlminud 437 tehingut, millest 271 sõlmiti volituse raames, 132 omal riisikol ja 34 olid kolmandate isikute vahenditega seotud riskikapitali tehingud. Järgmises tabelis on näidatud kõigi kõnealuste tehingute panus volituse eesmärkidesse, lähtudes ajavahemikul 2007 – juuni 2014 sõlmitud tehingute mahust ja osakaalust.

Joonis 1. Kumulatiivne panus volituse eesmärkidesse[3]

Volituse kehtivusajal rahastati 108 projekti, millel olid märkimisväärsed kliimakomponendid. Kliimameetmetega seotud rahastamine ulatus 12 miljardi euroni, mis on 25 % EIP enda vahendite arvelt sõlmitud finantstehingute mahust (v.a kolmandate isikute vahenditega seotud tehingud). Volituse osakaal on 26 %.

Tabel 4. Kliimameetmed volitusega hõlmatud piirkondades ajavahemikul 2007 – juuni 2014

Kaasrahastamine koos teiste rahvusvaheliste finantseerimisasutustega ning laenude ja toetuste ühendamine

Tervel volituse perioodil kaasrahastati EIP finantseeringute mahust 58 % koos teiste rahvusvaheliste finantseerimisasutustega.

Tabel 5. EIP finantstehingud, mis ühendati ELi toetustega või mida kaasrahastati koos teiste rahvusvaheliste finantseerimisasutustega

27 % volitusega hõlmatud laenude mahust ühendati toetustega, eelkõige investeeringutoetuste või tehnilise abi kujul. Lääne-Balkani riikide investeerimisraamistikule ja naabruspoliitika rahastamisvahendile eraldati ELi eelarvest aastatel 2007–2013 kõige rohkem, vastavalt 229 miljonit eurot ja 233 miljonit eurot. Ladina-Ameerika investeerimisrahastu sai samal ajavahemikul 25 miljonit eurot, Aasia investeerimisrahastu 5,7 miljonit eurot ja Kesk-Aasia investeerimisrahastu 4,3 miljonit eurot. Laenude ja toetuste ühendamine toimus rohkem kui pooltes (22) riikides 40st riigist, kus EIP pakkus volituse raames rahastamist.

[1] Volituse rakendamine algas 1. augustil 2007 (pärast ELi tagatislepingu sõlmimist) ja seda pikendati 30. juunini 2014.

[2] Venemaal uute võimalike tehingute sõlmimine sõltub ELi asjaomastest sanktsioonidest.

[3] Üks projekt võib toetada rohkem kui üht volituse eesmärki.