ET Euroopa Liidu Teataja C 347/73

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: nõukogu määrus halduskoostöö kohta ning maksupettuste vastase võitluse kohta käibemaksu valdkonnas”

KOM(2009) 427 lõplik – 2009/0118 (CNS)

(2010/C 347/11)

Raportöör: Umberto BURANI

23. septembril 2009. aastal otsustas nõukogu vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 93 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: nõukogu määrus halduskoostöö kohta ning maksupettuste vastase võitluse kohta käibemaksu valdkonnas (uuestisõnastamine)”

KOM(2009) 427 lõplik – 2009/0118 (CNS).

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav majandus- ja rahaliidu ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsioon võttis arvamuse vastu 2. veebruaril 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 460. istungjärgul 17.-18. veebruaril 2010 (17. veebruari istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 203, vastu hääletas 1, erapooletuks jäi 5.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Nõukogu määrus (EÜ) nr 1798/2003 halduskoostöö kohta käibemaksu valdkonnas jõustus 1. jaanuaril 2004. aastal. Komisjon peab nõukogule iga kolme aasta järel esitama aruande määruse toimimise kohta. Lisaks sellele kohustusele, mille ta täitis 2009. aasta augusti aruandega, esitas komisjon uue määruse ettepaneku (uuesti sõnastatud). Ettepanekuga viib komisjon esimestel määruse kohaldamise aastatel saadud kogemusele tuginedes sisse mitmeid parandusi kehtiva määruse õiguslikku raamistikku. Määruses välja kuulutatud peamine eesmärk on pakkuda liikmesriikidele parema halduskoostöö näol varasemast tõhusama pettuste vastase võitluse õigusliku vahendi.

1.2 Komisjoni aruanne osutub ettepaneku mõistmisel väga kasulikuks: mitmetel põhjustel ei ole määruse kohaldamine olnud rahuldav. Kokkuvõttes võib tsiteerida Euroopa Kontrollikoja sõnu, mis on sõna-sõnalt lisatud ka komisjoni aruandesse: „liikmesriikidevaheline halduskoostöö käibemaksu valdkonnas”ei ole „ikka veel piisavalt tihe, et tulla toime ühendusesisese käibemaksust kõrvalehoidmise ja käibemaksualaste pettustega”.

1.3 Komitee märkis, et vastupanu muutustele mõjutab negatiivselt liikmesriikide ja ELi rahalist seisu. Kuigi sellel on praktilisi põhjuseid, seisneb peamine põhjus väljaütlemata soovis kaitsta üldhuvide asemel erihuve.

1.4 Praktilisest küljest vaadatuna on olemas objektiivselt erinevaid vaatepunkte selle kohta, kuidas peaks tagama piiriüleste tehingute nõuetekohase toimimise: ühest küljest tuleks esmatähtsaks seada tõelist halduskoostööd ja teisest küljest kiputakse suuremat tähelepanu pöörama pettuste vastasele võitlusele. Komisjonil on mõlema aspekti jaoks kaks nõuandvat organit: ATFSi (1) rühm ja SCACi (2) komitee (vt punkt 2.3). Nende organite ühendamine või ühine ja kooskõlastatud struktuur võiks aidata leevendada kahe eesmärgi vahelist huvide konflikti.

1.5 Peamine probleem on siiski poliitiline vastuseis, mis on konkreetselt avaldunud selles, et on vaidlustatud kontrollikoja pädevus kontrollida määruse nõuetekohast rakendamist: üks liikmesriik on selle küsimuse esitanud Euroopa Kohtule.

1.6 Uues ettepanekus tehakse mitmeid uuendusi, mida on liiga palju, et siinkohal neist kokkuvõte teha; seetõttu viidatakse siin vaid olulisematele. Üks peamiseid punkte on liikmesriikide kohustus kohaldada määrust tervikuna ja selles seatud tähtaja raames. Kui ettepanek kiidetakse heaks, saab komisjon väga vajaliku volituse määrata karistusi.

1.7 Ühe teabevahetuse keskasutuse loomine kõikides liikmesriikides peaks koostöösüsteemi kiiremaks ja ratsionaalsemaks muutma: kinnitatakse kohustust edastada teavet asukohaliikmesriigi territooriumil asuvate maksukohustuslaste kohta ja õigust keelduda uurimast teise asutuse nimel piiratakse mõnele konkreetsele juhtumile. Uued eeskirjad on eriti olulised kaugmüügitehingute uurimise puhul. Lisaks sellele leiab komitee, et eeskirjade tõhusus sõltub arvutisüsteemide üldisest kasutusest: seega oleks mõistlik, kui eeskirjad ei muutuks kohustuslikuks enne 2015. aastat, kui lõpeb üleminekuaeg.

1.8 Mõnedes artiklites sätestatakse mitmed automaatsed toimingud: liikmesriigi omal algatusel edastatakse automaatselt igasugune teave, mis võib teisele asutusele kasulikuks osutuda; teabe saamisel on kohustus anda tagasisidet; automaatne juurdepääs andmebaasidele. Kõik see nõuab, et loodaks ühtne kord. Komisjon peaks selle ülesandega võimalikult kiiresti tegelema.

1.9 Mõningaid probleeme tekitab eeskiri, mis näeb ette, et lisaks vastuvõtva riigi ametnikele saavad uurimistel osaleda ka teiste liikmesriikide ametnikud: komitee ei pea sellist eeskirja asjakohaseks selge vajaduse tõttu kaitsta konfidentsiaalseid ja tundlikke andmeid.

1.10 Kõige suurem uuendus on vast käibemaksupettuste vastaseks võitluseks ühtse struktuuri (EUROFISC-süsteemi) loomine: see peaks korraldama kiiret ja mitmepoolset teabevahetust. Komitee toetab arvamust tingimusteta, kuid samal ajal kutsub üles pöörama tähelepanu ühele kauaaegsele küsimusele: vajadusele sõlmida sidemeid ja teha koostööd teiste asutustega, kes võitlevad organiseeritud kuritegevuse ja rahapesu vastu.

2. Taust

2.1 1. jaanuaril 2004. aastal jõustus nõukogu määrus (EÜ) nr 1798/2003 halduskoostöö kohta käibemaksu valdkonnas. Määrust tervitas enamik liikmesriike, kes toetasid komisjoni kavatsust parandada halduskoostöö õiguslikku raamistikku ja pakkuda õiguslik vahend maksupettuste vastu võitlemiseks (3). Määruse artiklis 45 sätestati, et komisjon annab Euroopa Parlamendile ja nõukogule määruse kohaldamise kohta iga kolme aasta tagant aru: just selle kohustuse täitmiseks esitati 18. augustil 2009. aastal viimane aruanne (4).

2.2 Vahepeal on aga inimesed muutunud maksupettuste probleemide suhtes tundlikumaks. Seega mainiti komisjoni31. mai 2006. aastateatises (kooskõlastatud maksupettuste vastase võitluse tõhustamise strateegia väljatöötamise vajaduse kohta) (5) vajadust koostada kooskõlastatud strateegia, eelkõige võitluseks karusellpettuste vastu (6) (7) Järgmises teatises (8) esitati lühiajaline tegevuskava.

2.3 Nüüd teeb komisjon määruse ettepaneku, milles sõnastatakse eelmine määrus uuesti (9). Ettepanek tugineb komisjoni enda ja teistest allikatest pärit kaalutlustel: liikmesriikide aruanded 2004. aasta määruse toimimise kohta, liikmesriikide vastused küsimustikele, Euroopa Kontrollikoha eriaruanne nr 8/2007, Euroopa Parlamendi 2. septembri 2008. aasta resolutsioon (2008/2033(INI)). Nendele lisanduvad maksupettuste vastase strateegia eksperdirühma ja halduskoostöö alalise komitee kaalutlused.

3. Üldised märkused

3.1 Eelpool mainitud aruanne KOM(2009) 428 lõplik on määruse tõlgendamisel väga kasulik: selles väljendab komisjon rahulolematust kehtiva määruse kohaldamisega, rahulolematust, mille võib võtta kokku Euroopa Kontrollikoja väitega (mida komisjon tsiteeris): „vaatamata uutele […] korraldustele ei ole liikmesriikidevaheline halduskoostöö käibemaksu valdkonnas ikka veel piisavalt tihe, et tulla toime ühendusesisese käibemaksust kõrvalehoidmise ja käibemaksualaste pettustega …” Komisjon andis endast parima, et eeskirju parandada ja muuta nende kohaldamine lihtsamaks, kuid ebaõnnestumise põhiline põhjus seisneb mõnede või võib-olla paljude liikmesriikide asutuste vastuseisus. Lisaks praktilistele korralduslikele ja tehnoloogilistele raskustele, ei saa eitada, et soovi teha täiel määral koostööd piirab praegu veel tegelike või väidetavate erihuvide kaitse. Üheski teises valdkonnas ei ole Euroopa ideel nii raske kanda kinnitada kui maksude valdkonnas.

3.2 Hea halduskoostöö on piiriüleste tehingute nõuetekohase toimimise põhitingimus ning see on kindlasti liikmesriikide asutuste ja avalikkuse huvides; kuid nõuetekohase toimimise mõiste eeldab seda, et nende tehingute puhul peetakse kinni ka maksunõuetest. Kaks mõistet on omavahel seotud: halduskoostöö ja maksupettuste vastane võitlus moodustavad lahutamatu terviku. Komisjon viib selle praktikas ellu ettepanekuga luua ühtne struktuur (EUROFISC-süsteem).

3.3 Komisjonil on kaks nõuandvat organit, kes pakuvad talle eksperdiarvamust kõige kõrgemal tasandil: maksupettustevastase strateegia (ATFS) eksperdirühm ja halduskoostöö alaline komitee (SCAC) (vt punkt 2.3). Nende organite ühendamine üheks asutuseks (või kahe rühma loomine, mida kooskõlastaks üks otsustusõigusega organ) võiks aidata leevendada haldus- ja maksualaste eesmärkide vahelist huvide konflikti. Maksupettuste vastu võitlemise eeskirjad ei ole alati täielikult kooskõlas haldusmenetluse kiirendamisega ja vastupidi. Vastupanu muutustele tuleneb osaliselt sama probleemiga seotud erinevatest nõuetest.

3.4 Tundub, et peamised probleemid on siiski poliitilised: punktis 2.1 mainitud aruandes märgitakse, et küsimustikule vastamise järgselt (vt punkt 2.3) pakkus komisjon liikmesriikidele võimaluse esitada „oma vaateid käibemaksu valdkonna halduskoostöö […] kohta …”. On murettekitav, et „kõigest kaks liikmesriiki olid huvitatud kõnealuse küsimuse avameelsest arutamisest komisjoniga”. Sellele lisandub üks teine oluline areng: üks liikmesriik pani lausa kahtluse alla kontrollikoja pädevuse viia läbi auditeid määruse kohaldamise üle halduskoostöö alal ning küsimus on praegu Euroopa Kohtus uurimisel. See räägib enda eest ega jäta palju põhjust optimismiks tuleviku suhtes.

3.5 Veel üks poliitiline aspekt puudutab halduskoostööd maksuametite ja organiseeritud kuritegevuse tegevuses ja terrorismis kasutatava raha pesuga tegelevate ametite vahel: komitee on selle olulisust juba ammu rõhutanud, kuid tundub, et senini ei ole kokkuleppele jõutud (10).

4. Konkreetsed märkused

Uues määruses tehtud kõige olulisemad muudatused on liikmesriikide suurem vastutus koostöö valdkonnas, esitatavate ja saadavate andmete täpsustamine, teabele juurdepääsu õiguse piiramine. Määruses sätestatakse teabe kvaliteedi tagamise õigusraamistiku põhimõtted ja täpsustatakse liikmesriikide vastutust pakkuda kiiresti õiget teavet. Lõpuks luuakse õiguslik alus, millega kujundada halduskoostööstruktuur maksupettuste vastaseks võitluseks (EUROFISC-süsteem).

4.1.1 Komitee hindab ja toetab komisjoni algatust: uus määrus on nimelt otsustav samm edasi kõnealuse valdkonna reguleerimisel. Kui liikmesriigid seda soovivad, parandatakse määruse kohaldamisega riigi rahanduse korraldust, seda nii menetluste lihtsustamise kui ka maksupettuste vastu võitluse seisukohast.

4.2 Alljärgnevalt teeb komitee mõned märkused peamiste uues määruses tehtud uuenduslike ettepanekute kohta: ühest küljest on märkused esitatud soovist teha koostööd, kuid teisest küljest on need ka hea halduskoostöö jätkamist takistavate probleemide objektiivse hinnangu tulemus.

Artikli 1 lõikes 1 sätestatakse selgesõnaliselt, et uuesti sõnastatud määruse üks peamistest eesmärkidest on „võidelda käibemaksupettuste vastu” ja lõikes 2 määratakse kindlaks tingimused, millele liikmesriigid peavad vastama, et täita oma kohustust „tagada käibemaksutulude laekumine kõigis liikmesriikides”. Praegu kehtiv määrus on leebem ja ei ole nii täpne: piirdutakse nimelt eeskirjade ja menetluste sätestamisega „teatava teabe […] vahetamiseks”.

4.3.1 Tegemist on olulise uuendusega: kohustus võtta meetmeid koostööks tähendab, et liikmesriigid peavad määrust kohaldama tervikuna ja selles seatud tähtaja raames. Komitee on muidugi sellega nõus, kuid küsib, kas liikmesriigid suudavad või soovivad praktikas uute eeskirjadega kohaneda, arvestades et juba kehtiva määrusega on kaasnenud viivitusi ja erandeid. Lisaks sellele tähendab määruse siduv loomus seda, et komisjonil on õigus määrata karistusi ja kontrollikojal õigus läbi viia auditeid määruse nõuetekohase kohaldamise kohta. Mitte kõik ei ole sellega nõus. Punktis 2.1 mainitud aruandes viitab komisjon Saksamaa juhtumile. Saksamaa on nimelt vaidlustanud rikkumismenetluse ja kontrollikoja pädevuse viia läbi auditeid. Euroopa Kohtu otsus praegu läbivaatamisel olevas hagis avaldab otsustavat mõju edaspidisele halduskoostööle käibemaksu valdkonnas.

4.3.2 Artikli 1 uuest sõnastusest tuleb seega välja, et ka maksuvaldkonnas on Euroopa poliitikas erinevaid suundumusi: aluslepingute erineva tõlgendamise tõttu peab komisjon tihtipeale kaitsma oma pädevusvaldkondi ja volitusi ning liikmesriigid hoidma kinni oma õigustest. Komitee ei pea vajalikuks võtta selles küsimuses seisukohta, vaid väljendab lihtsalt oma soovi, et uue lepingu vastuvõtmisega sünnib uus Euroopa, kus liikmesriigid kaitsevad veendunult ELi üldpõhimõtteid.

4.4 Artiklis 4 tehakse liikmesriikidele kohustus määrata üks teabevahetuse keskasutus, kes vastutab suhtlemise eest teiste liikmesriikidega. Komitee tervitab seda otsust, kuid tuletab meelde, et keskasutus saab korralikult töötada siis, kui riikide kohalikud kontaktpunktid on ka tõhusad: praegu tundub, et seda tingimust ei ole täidetud.

Artiklis 7 (endine artikkel 5) kinnitatakse liikmesriikide kohustust edastada teavet oma liikmesriigis asuvate maksukohustuslaste kohta, kui mõni teine liikmesriik seda palub. Mõnel juhul (11) võib taotluse saanud asutus keelduda uurimise läbiviimisest, kuid ainult siis, kui ta on taotluse esitanud asutusele vähem kui kaks aastat tagasi teabe juba esitanud. Samas nõutakse jätkuvalt andmeid maksukohustuslaste tehingute kohta viimasel kahel aastal.

4.5.1 Uued eeskirjad on eriti olulised kaugmüügitehingute puhul ja nendega püütakse õigustatult edendada halduskoostööd. Kahjuks kohaldatakse neid eeskirju juba praegusel kujul vaid osaliselt, eelkõige seetõttu, et puudub nõutav infosüsteem. Seetõttu leiab komitee, et ka nende sätete puhul tuleks kasutada teiste sätete puhul ette nähtud üleminekuperioodi, et eeskirjad muutuksid kohustuslikuks alles 2015. aastal, mil jõustub nõukogu määrus (EÜ) nr 143/2008 (12).

4.6 Artiklis 15 selgitatakse automaatse teabevahetuse tähendust, mida mainiti juba praeguse määruse artiklis 17: liikmesriigid peavad automaatselt ja omaalgatuslikult edastama teavet, mis võib teistele liikmesriikidele oma maksutulu kaitsmisel kasulik olla. Selgitusel on suur tähtsus: kas ja millal hakatakse korrapäraselt spontaanselt edastama teisi pädevaid asutusi huvitavat teavet tõestab, kas halduskoostöö mõiste on täielikult üle võetud.

4.7 Artikkel 17 on seotud artikliga 15, kuna selles sätestatakse, et teavet saanud asutus annab teavet edastanud asutusele tagasisidet: nimelt ei piirdu koostöö ainult teabe andmisega, vaid teavet andnud asutust hoitakse kursis läbiviidud meetmete tulemustega.

4.8 Artiklis 18 (endine artikkel 22) täpsustatakse, millise teabe peavad liikmesriigid oma andmebaasi lisama. Komitee leiab, et nendel sätetel on kahekordne positiivne mõju: ühelt poolt parandatakse sätetega teabevahetussüsteemi toimimist VIES-süsteemi raames (13) ja teiselt poolt pööratakse liikmesriikide tähelepanu direktiivi 2006/112/EÜ kohaldamisele seoses käibemaksukohustuslase registreerimisnumbri andmise, muutmise ja tühistamisega; asjakohaste sätete nõuetekohase kohaldamise olulisust tõestab asjaolu, et suur osa pettustest põhineb just käibemaksukohustuslase registreerimisnumbril. Kasutajad saavad märkimisväärset kasu ka artiklites 23 ja 24 sisse viidud uuendustest andmebaaside miinimumstandardites.

4.9 Mõningaid probleeme tekitab artikkel 22, milles sätestatakse, et liikmesriigid peavad teiste liikmesriikide asutustele pakkuma automaatse juurdepääsu oma andmebaasidele. Komitee märgib, et isegi taotluse saanud asutuse eelneva nõusoleku (14) puhul tekitab otsejuurdepääs keele mõistmise ning teabe õige tõlgendamise ja kasutamisega probleeme. Komisjon tunnistab probleemi ka ise, kuna 23. põhjenduses öeldakse nimelt, et „tuleks kehtestada ühtne kord, millega tagatakse kõnealuse teabe võrreldavus …” ja sama korratakse teises kontekstis 27. põhjenduses. Komitee leiab, et automaatse juurdepääsu säte tuleks lükata tulevikku, kui ühtne haldus- ja elektrooniline kord on kõikides liikmesriikides vastu võetud.

Artikli 29 lõikes 1, milles käsitletakse haldusuurimisest huvitatud liikmesriikide ametnike osalemist, sätestatakse nimelt, et nimetatud ametnikud võivad viibida mitte ainult ametiruumides, vaid ka mis tahes muudes kohtades (tegelikkuses uuritavate maksukohustuslaste ametiruumides). Lõikes 2 jäetakse ühelt poolt välja säte, mille järgi taotluse saanud liikmesriik võib kehtestada taotluse esitanud liikmesriigi ametnike uurimises osalemise korra ja teiselt poolt kinnitatakse, et kuigi taotluse esitanud liikmesriigi ametnikud „ei kasuta taotluse saanud asutuse ametnikele antud inspekteerimisvolitusi” võib neil siiski olla „juurdepääs samadele ruumidele ja dokumentidele kui viimastel …”.

4.10.1 Need volitused ja õigused ei tundu mõistlikud ega õigustatud. Komitee palub, et säte vaadataks üle ja mõeldaks selle üle põhjalikumalt. Teise liikmesriigi ametniku viibimine maksukohustuslase ruumis võib tuua kaasa äri-, tööstus- või kutsesaladuse või sellise teabe avalikustamise, mille avalikustamine oleks vastuolus avaliku korraga. Viimane lauseosa on võetud sõna-sõnalt artikli 56 lõikest 4, kus sätestatakse, millistel juhtudel võib teabe esitamisest keelduda. Veelgi suurem põhjus on keelduda selle teabe avalikustamisest teise liikmesriigi ametnikule seetõttu, et ta viibib maksukohustuslase ametiruumides.

Artiklites 34 ja 39 on üks uuendus: kehtestatakse ühtne struktuur võitluseks maksustamise vältimise ja käibemaksust kõrvalehoidumisega. Sellise struktuuri, mida komisjoni aruandes (15) nimetatakse EUROFISC-süsteemiks, peamine ülesanne oleks korraldada kiiret ja mitmepoolset teabevahetust ning koguda ja levitada kasulikku teavet halduskoostöö raames. Eri artiklites käsitletakse uue süsteemi toimimise eri aspekte. Pealegi ei ole veel selge, kas tegemist on keskse või detsentraliseeritud süsteemiga.

4.11.1 Komitee tervitab teavet tsentraliseeriva ja levitava asutuse loomist. Asutuse tööle hakkamisel oleks aga vaja vaadata üle määruse need osad, mida on vaja kohandada kahepoolse koostöö praeguse süsteemiga.

4.11.2 EUROFISC-süsteemi loomine tõstatab ka ühe teise küsimuse, mida ei ole määruse või seletuskirja üheski punktis käsitletud: koostöö ja sidemed teiste asutustega, kes võitlevad organiseeritud kuritegevuse ja rahapesu vastu. Paljudel juhtudel või vähemalt kõige tõsisematel juhtudel ei ole käibemaksust kõrvalehoidumine eraldiseisev väärtegu, vaid see on seotud võltsitud kaupade salakaubaveo, uimasti- ja sõjarelvade kaubanduse ning muu organiseeritud kurjategijate ja terroristide poolt läbi viidava ja kontrollitava tegevusega. Asutused, kes tegelevad samade nähtuste eri aspektidega või samade organisatsioonide erinevate nähtustega ei pea eeskirjade järgi ega ka tegelikkuses omavahel struktureeritud koostööd tegema: see viib tegevuse dubleerimise, ebatõhususe ja pädevuste konfliktini.

4.11.3 Komitee arvamuses heade maksuhaldustavade kohta (16) käsitletakse põhjalikumalt koostööd nende maksuametite ning politseiametnike vahel, kes tegelevad kuritegevuse ja terrorismi vastu võitlemisega. Väga kokkuvõtvalt seisneb probleem vajaduses kooskõlastada paremini maksustamist ja rahapesu käsitlevaid direktiive. On lubamatu, et samade või sarnaste eesmärkidega asutustel (nagu otseste ja kaudsete maksudega tegelevad ametnikud, toll, politsei ja salateenistus) puuduvad omavahel sidemed ja koostöölepingud.

4.11.4 Komitee on teadlik praktilistest ja haldusprobleemidest, mida selline lahendus kaasa tooks ja saab aru, et selle praktikas ellu viimine võtaks palju aega, kuid ta tuletab meelde, et kahtlemata on praegu peamine takistus liikmesriikide poliitilise soovi puudumine. Komisjon peaks siinkohal andma impulsi ning lisama keskpikkadesse ja pikaajalistesse kavadesse uurimisasutuste halduskoostöö.

4.12 Määruse ettepanekus ei ole mainitud määruse jõustumise kuupäeva. Selles piirdutakse vaid märkega, et määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Samas sätestatakse artiklis 45, et mitmeid elektroonilisel koostööl põhinevaid menetlusi hakatakse kohaldama alates 1. jaanuarist 2015. See kuupäev tundub realistlik, tingimusel et kõik liikmesriigid soovivad ja saavad sellest kinni pidada.

4.13 Artiklis 51 sätestatakse, et liikmesriigid viivad läbi koostöö toimimise kohta (sise)auditeid: selline meede on kahtlemata vajalik ja see tuleneb võib-olla välisaudititega saadud kogemusest (vt punkt 3.4 ja 4.3.1), mille kohta oodatakse Euroopa Kohtu otsust. Kuid komitee küsib, kas selline meede, mis jätab liikmesriikide ülesandeks iseennast kontrollida, on tõepoolest tõhus.

4.14 Artikkel 56 (endine artikkel 40) jääb muutumatuks. Selles antakse liikmesriikidele õigus mitte anda teavet ega teostada uurimisi, kui liikmesriigi õigusaktid ei võimalda seda teha või kui see tooks kaasa tööstus- või kutsesaladuse avalikustamise. Lisatud on siiski lõige, milles täpsustatakse, et see õigus ei kehti pangasaladuse alla kuuluvate juhtumite puhul. Seda küsimust tuleks käsitleda laiemas pangasaladuse kaotamise ja rahapesu vastaste sätete kontekstis. Jääb siiski kahtlus, kas volitatud või usaldusisiku valduses olev teave kuulub panga- või kutsealase saladuse alla. Komitee leiab, et siinkohal on vaja selgitust.

Brüssel, 17. veebruar 2010 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) Maksupettustevastase strateegia eksperdirühm.

(2) Halduskoostöö alaline komitee.

(3) Komitee koostas määruse kohta arvamuse (ELT C 267, 27.10.2005, lk 45).

(4) KOM(2009) 428 lõplik – Käesolevas komitee arvamuses ei kommenteerita aruannet ennast, kuid komisjoni esitatud teave ja arvamus on suureks abiks uues määruses pakutud meetmete tähenduse mõistmiseks.

(5) KOM(2006) 254 lõplik.

(6) Sellest on teatavatel juhtudel kujunenud vaheltvõtvate ettevõtjatega seotud ühendusesisene pettus, KOM(2009) 511 lõplik, lk 3.

(7) Ka seda teatist kommenteeris komitee oma arvamuses teemal „Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele kooskõlastatud maksupettuste vastase võitluse tõhustamise strateegia väljatöötamise vajaduse kohta” (ELT C 161, 13.7.2007, lk 8).

(8) KOM(2008) 807 lõplik.

(9) KOM(2009) 427 lõplik.

(10) Vt komitee arvamus heade maksuhaldustavade edendamise kohta.

(11) Juhud, mil taotlusest võidakse keelduda on loetletud (uue) määruse lisas ja nad puudutavad selliseid teenuseid nagu kaugmüügitehingud, kinnisasja ja materiaalse vallasasjaga seotud teenused, veo abiteenused ning telekommunikatsiooni- ja ringhäälinguteenused.

(12) Nõukogu 12. veebruari 2008. aasta määrus (EÜ) nr 143/2008, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1798/2003 halduskoostöö korra kehtestamise osas ja teabevahetuse osas seoses teenuste osutamise kohta käsitlevate eeskirjadega, erikordadega ja käibemaksu tagastamise menetlusega (ELT L 44, 20.2.2008, lk 1).

(13) VIES: käibemaksuteabe vahetamise süsteem.

(14) Artiklis 7 sätestatakse, et „Taotluse esitanud asutuse palvel edastab taotluse saanud asutus […] teabe …”.

(15) Punktis 2.1 mainitud aruanne KOM(2009) 428 lõplik.

(16) Komisjoni teatis heade maksuhaldustavade edendamise kohta, KOM(2009) 201 lõplik.