Käesolev aastaaruanne on koostatud kooskõlas komisjoni teavitamiskohustustega, mis on sätestatud mitmes Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuses makromajandusliku finantsabi programmide kohta. Aruandega koos esitatakse komisjoni talituste töödokument, mis sisaldab makromajandusliku keskkonna ja üksikute makromajandusliku finantsabi programmide rakendamise üksikasjalikumat analüüsi.

Erinevalt teistest ELi välistegevuse rahastamisvahenditest ei anta makromajandusliku finantsabiga rahalist toetust regulaarselt programmilisel alusel. Sellepärast aktiveeritakse konkreetseid makromajandusliku finantsabi programme mitmeaastase finantsraamistiku 2021–2027 raames ka edaspidi iga üksikjuhtumi kohta tehtud otsuse põhjal. Nende suhtes kohaldatakse seadusandlikku tavamenetlust, mis tähendab, et iga programmi jaoks on vaja Euroopa Parlamendi ja nõukogu heakskiitu.

Makromajanduslikku finantsabi antakse osamaksetena ja ainult siis, kui konkreetsed struktuurireformide kriteeriumid on täidetud. See on aluseks tugevate kohanemis- ja reformimeetmete rakendamisele, mille eesmärk on taastada abisaajariigi majanduse pikaajaline jätkusuutlikkus. Makromajandusliku finantsabi andmise eelduseks on ka inimõiguste austamine, õigusriigi põhimõtte järgimine ja tõhusate demokraatlike mehhanismide olemasolu abisaajariigis. Sel viisil täiendab makromajanduslik finantsabi ELi korrapärast koostööabi ning aitab saavutada laiemat eesmärki, milleks on stabiilsuse säilitamine ja heaolu edendamine ka väljaspool ELi. ELi naabruses püsiva makromajandusliku ja poliitilise ebastabiilsuse taustal on makromajanduslik finantsabi leidnud laialdaselt tunnustust tõhusa kriisidele reageerimise vahendina, mis võimaldab ELil sekkuda nähtaval ja paindlikul viisil ning millel on oluline poliitiline võimendav mõju(). Seda kinnitavad mitme lõpetatud makromajandusliku finantsabi programmi sõltumatu järelhindamise tulemused().

Makromajanduslik finantsabi (MFA) on ELi rahastamisvahend(), mida laiendatakse maksebilansikriisis partnerriikidele. Makromajanduslik finantsabi aitab tugevdada makromajanduslikku ja finantsstabiilsust ELi naaberriikides või sellele geograafiliselt lähedastes riikides, soodustades ühtlasi struktuurireformide rakendamist. Sellega täiendatakse koos Rahvusvahelise Valuutafondiga (IMF) loodud väljamakseid tegevat kohandamis- ja reformiprogrammi, mille olemasolu on ka makromajandusliku finantsabi andmise eeldus. Kuna surve lahendada maksebilansiprobleeme väheneb, saab partnerriik muu hulgas suurendada oma eelarvepoliitilist manööverdamisruumi, parandada oma võla jätkusuutlikkust ning saada abi, et suunata tähelepanu vajalikele reformidele keskendumisele. Makromajanduslikku kohandamist hõlbustades saavad makromajandusliku finantsabi programmid panustada sotsiaalsesse arengusse, andes riigile rohkem aega ja võimalusi tegeleda kriisi algpõhjustega.

-Moldova MFA: 13. septembril 2017 võtsid kaasseadusandjad vastu otsuse anda Moldovale makromajanduslikku finantsabi kuni 100 miljoni euro ulatuses, sellest kuni 40 miljonit eurot toetustena ja kuni 60 miljonit eurot laenudena. ELi ja Moldova vahel sõlmitud vastastikuse mõistmise memorandum, krediidikorralduse leping ja toetusleping jõustusid 2018. aasta jaanuaris. 2018. aasta juunist 2019. aasta juunini oli makromajandusliku finantsabi programm poliitiliste eeltingimuste täitmata jätmise tõttu peatatud. Pärast valitsuse vahetumist 2019. aasta juunis ja uusi jõupingutusi reformide tegemiseks tegi EL 2019. aasta oktoobris esimese, 30 miljoni eurose osamakse (20 miljonit eurot laenudes ja 10 miljonit eurot toetustes). Teine osamakse võidakse teha tõenäoliselt 2020. aastal eeldusel, et kõik tingimused on täidetud. Programm lõppeb 2020. aasta juulis.

-Gruusia III MFA: 18. aprillil 2018 võtsid kaasseadusandjad vastu otsuse anda Gruusiale täiendavat makromajanduslikku finantsabi (III MFA) kuni 45 miljoni euro ulatuses. Sellest antakse 35 miljonit eurot laenudes ja 10 miljonit eurot toetustes. MFA jõustus 2018. aasta novembris, pärast õigusdokumentide ratifitseerimist Gruusia parlamendis. Esimene osamakse summas 20 miljonit eurot maksti välja 2018. aasta detsembris ning teine osamakse summas 25 miljonit eurot (20 miljonit eurot laenudena ja 5 miljonit eurot toetustena) on plaanis välja maksta 2020. aastal olenevalt ülejäänud poliitiliste tingimuste täitmisest ning eeldusel, et IMFi programmi rakendatakse kavakohaselt.

-Ukraina IV MFA: 9. märtsil 2018 esitas komisjon ettepaneku anda Ukrainale täiendavalt 1 miljardi euro ulatuses makromajanduslikku finantsabi laenudena, mis makstakse välja kahe osamaksena aastatel 2018–2019. Kaasseadusandjad võtsid otsuse vastu 4. juulil 2018 ning MFA jõustus pärast seda, kui Ukraina parlament ratifitseeris 2018. aasta novembris vastastikuse mõistmise memorandumi ja krediidikorralduse leping. Esimene osamakse summas 500 miljonit eurot maksti välja 2018. aasta detsembris ning teine ja viimane osamakse summas 500 miljonit eurot 2020. aasta mais.

2019. aastal maksti kokku välja 430 miljonit eurot (420 miljonit eurot laenudes ja 10 miljonit eurot toetustes). Lisades 1A ja 1B on esitatud üksikasjalikum teave tegelike väljamaksete kohta riikide ja piirkondade kaupa 2019. aasta lõpu seisuga.

2.22019. aastal abisaajariikides rakendatud makromajandusliku finantsabi programmid

2.2.1Tuneesia

Tuneesias on viimase kaheksa aasta jooksul pikka aega kestnud majandussurutis, mille põhjuseks on keerukas poliitiline ja majanduslik üleminek pärast 2011. aasta revolutsiooni ja sellele järgnenud riigikorra muutumist. Samuti on riiki mõjutanud ebastabiilsus ja konfliktid piirkonnas (eelkõige Liibüas). Mitu 2015. aastal toimunud terrorirünnakut halvasid riigi turismisektori.

Majanduskasv jäi 2019. aastal pärast mõningast paranemist 2018. aastal (2,7 %) ja nappi 1,4 % aastast keskmist kasvu aastatel 2015–2017 tagasihoidlikuks (hinnanguliselt 1 %). Töötus oli 2019. aasta viimases kvartalis ligikaudu 15 % juures endiselt suur (sealjuures oli töötus palju suurem naiste ja noorte seas) ning inflatsioon oli pärast 2018. aasta juunis 7,8 %-ga aastakümne kõrgeimale tasemele jõudmist 2019. aastal keskmiselt 6,75 %. Turismisektori headele tulemustele vaatamata on jooksevkonto puudujääk endiselt väga suur (2019. aastal hinnanguliselt 10,3 %, olgugi et see on väiksem võrreldes 11,3 %-ga 2018. aastal) ja see on ebakindluse põhiallikas. Välisvõlg kasvas 2019. aastal edasi (2019. aasta kolmanda kvartali lõpus oli see võrreldes 82,3 %-ga 2018. aastal hinnanguliselt 88,7 % SKPst). Võla teenindamise tasud jätkavad kasvamist ja on alates 2010. aastast dinaarides (praeguses väärtuses) peaaegu kolmekordistunud. Välisvaluutareservid taastusid 2019. aastal pärast 2018. aasta septembris täheldatud rekordmadalat taset, mis vastas 69 päeva impordile, 2019. aasta lõpuks vähesel määral tasemeni, mis vastab ligikaudu 110 päeva impordile. Valitsemissektori eelarve puudujääk oli 2018. aastal 4,9 % SKPst ja see peaks 2019. aasta lõpuks vähenema 4,5 %-le. Pärast viimastel aastatel täheldatud suurt kasvu jäi valitsemissektori võlg 2019. aastal eeldatavasti stabiilselt umbes 77 % juurde SKPst.

Tuneesia sõlmis 2013. aasta juunis IMFiga esimese tugilaenulepingu summas 1,75 miljardit USA dollarit. Leping lõppes 2015. aasta detsembris. 20. mail 2016 kiitis IMFi juhatus heaks Tuneesia nelja-aastase laiendatud rahastamisvahendi programmi kogusummas 2,9 miljardit USA dollarit (375 % kvoodist), mis on ette nähtud riigi majandus- ja rahandusreformikava toetuseks. Pärast programmi heakskiitmist (juunis 2016) ja programmi viit esimest läbivaatamist (2017. aasta juunis, 2018. aasta märtsis, 2018. aasta juulis, 2018. aasta septembris ja 2019. aasta juunis) on seni välja makstud umbes 1,6 miljardit USA dollarit. Tehniline teabevahetus jätkus, kuid programmiga tehti aasta viimastel kuudel vähe edusamme, osaliselt valimiste (parlamendi- ja presidendivalimised) nõudliku ajakava ning valitsuse moodustamise pikalevenimise tõttu. Laiendatud rahastamisvahendi programm lõpetati 2020. aasta aprillis, kui Tuneesia taotles IMFilt kiirrahastamisvahendi alusel uut hädaabi, et tegeleda COVID-19 pandeemia puhkemisest tulenevate vajadustega.

EL andis Tuneesiale ajavahemikus 2014–2017 esimese makromajandusliku finantsabi programmi (I MFA) raames 300 miljonit eurot laene. Tuneesia ametivõimud taotlesid 2015. aasta augustis teise makromajandusliku finantsabi programmi (II MFA) algatamist ning Euroopa Parlament ja nõukogu kiitsid selle 2016. aasta juulis heaks. Programmi poliitiliste tingimuste eesmärk oli ennekõike tugevdada Tuneesia riigi rahanduse juhtimist ja maksupoliitikat, võitlust korruptsiooni vastu, sotsiaalkaitsesüsteemi, finantsvaldkonna reguleerimist ja tööturgu ning parandada ärikliimat. Esimesed 200 miljonit eurot laene (500 miljoni euro suurusest kogusummast) maksti välja 2017. aasta oktoobris. Pärast asjaomaste poliitiliste tingimuste täitmist maksti teine ja kolmas osamakse (mõlemad 150 miljonit eurot) välja 2019. aasta juulis ja novembris, millega viidi programm edukalt lõpule.

2.2.2Jordaania

Piirkonna ebastabiilsus halvendas endiselt Jordaania välispoliitilist ja eelarvepositsiooni. 2019. aasta esimesel kolmel kvartalil jäi SKP kasv võrreldes eelmise aastaga üldjoontes stabiilselt 2 % ligidale. Sellest ei piisanud, et ära hoida töötuse suurenemist, mis kasvas 18,6 %-lt 2018. aastal 19,1 %-le 2019. aasta kolmandas kvartalis. 2019. aasta lõpus oli ka inflatsioon märkimisväärselt vähenenud, mis suurendas tarbijahinnaindeksit võrreldes 4,5 %-ga 2018. aastal 0,3 %. Eelarve konsolideerimisel tehtud edusammud ei jätkunud. 2019. aasta esimesel 11 kuul suurenes valitsemissektori eelarve puudujääk, sealhulgas välistoetused, võrreldes 3,5 %-ga 2018. aasta samal perioodil 4,5 %-le SKPst.

Jordaania valitsemissektori koguvõlg suurenes 94,4 %-lt 2018. aasta lõpus 2019. aasta oktoobri lõpuks 96,9 %-le SKPst. Valitsemissektori välisvõlg moodustas 2019. aasta oktoobri lõpus 40,1 % SKPst. Umbes 73 % Jordaania valitsemissektori välisvõlast oli nomineeritud USA dollarites, millega Jordaania valuuta seotud on, samas kui umbes pool Jordaania valitsemissektori välisvõlast võlgnetakse avaliku sektori võlausaldajatele.

Ekspordi väärtus kasvas 8,6 %, samas kui impordi väärtus vähenes 2019. aasta esimese 10 kuu jooksul 5,5 %. Koos turismiga teenitud tuluga (9,9 %) aitas see 2019. aasta esimese üheksa kuu jooksul vähendada märkimisväärselt jooksevkonto puudujääki (3,4 %-le SKPst või 4,8 %-le SKPst, kui toetused välja arvata) võrreldes 9,3 %-ga 2018. aasta samal perioodil.

Välisrahastustingimused on muutunud ebasoodsamaks. Sissetulevate välismaiste otseinvesteeringute maht jätkas vähenemist nagu ka eelmistel aastatel, sealjuures küündis netosissevool 2019. aasta esimeses kolmes kvartalis 473,1 miljoni Jordaania dinaarini (võrreldes 542,5 Jordaania dinaariga 2018. aastal). See 2019. aasta netosissevool, mis moodustab umbes 2 % SKPst, on pisut väiksem kui Jordaaniaga võrreldavates riikides (Egiptus ja Tuneesia). Seda seostatakse mitmete teguritega, näiteks Süüria konflikt, piirkonna ebastabiilsus, suurenev valitsemissektori võlg, nõrk ärikeskkond ja majanduse vähene konkurentsivõime.

2019. aasta novembri lõpus püsisid välisvaluuta brutoreservid (sealhulgas kuld ja eriarveldusühikud) 13,7 miljardi USA dollari juures (mis on samaväärne umbes 7½ kuuga ühe aasta impordist), mis on suurem kui 2018. aasta lõpus täheldatud 12,5 miljardit USA dollarit.

Jordaania teine makromajandusliku finantsabi programm (200 miljonit eurot laenudes) maksti välja 2017. aasta oktoobris (100 miljonit eurot) ja 2019. aasta juulis (100 miljonit eurot). Programmi poliitiliste tingimuste eesmärk oli tugevdada Jordaania riigi rahanduse juhtimist, maksupoliitikat, sotsiaalseid turvavõrke, haridussüsteemi ja kutseharidust, aga ka riigi tööturupoliitikat, et suurendada nii Jordaania kodanike kui ka Jordaanias elavate Süüria pagulaste tööhõivevõimalusi.

Pärast seda, kui Jordaania ametivõimud taotlesid 6. septembril 2019 uue makromajandusliku finantsabi programmi algatamist, võttis komisjon vastu ettepaneku kolmanda makromajandusliku finantsabi programmi algatamise kohta summas 500 miljonit eurot, mis antakse laenudena. Euroopa Parlament ja nõukogu võtsid ettepaneku vastu 15. jaanuaril 2020. Selles nähakse ette 300 miljoni euro väljamaksmine 2020. aastal ja 200 miljoni euro väljamaksmine 2021. aastal, olenevalt programmi rakendamisest.

30. jaanuaril 2020. aastal jõudsid IMF ja Jordaania töötajate tasandi kokkuleppeni umbes 1,3 miljardi USA dollari suuruse uue nelja-aastase laiendatud rahastamisvahendi loomises. Juhatus kiitis kokkuleppe heaks 25. märtsil 2020.

2.2.3Moldova