Uues poliitika koordineerimise tsüklis esitab komisjon igal aastal iga-aastases majanduskasvu analüüsis oma hinnangu ELi peamistele majandusprobleemidele ja soovitab nende lahendamiseks esmatähtsaid meetmeid. Nende andmete põhjal antakse Euroopa Ülemkogu kevadisel kohtumisel suunised peamiste probleemide lahendamiseks. Kõnealuseid suuniseid arvesse võttes koostavad liikmesriigid oma stabiilsus- või lähenemisprogrammide osana keskpika perioodi eelarvestrateegia ning näevad oma riiklikes reformikavades ette meetmed, mis on vajalikud Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkide saavutamiseks ja majanduskasvu takistuste kõrvaldamiseks. Mõlemad dokumendid esitatakse aprilli keskpaigaks. Euroopa poolaasta lõpus esitab nõukogu enne suve algust komisjoni soovituste põhjal iga liikmesriigi jaoks koostatud poliitilised suunised. Nii on liikmesriikidel võimalik nende suunistega arvestada järgmise aasta eelarve koostamisel.

Euroopas tuleb parandada reformide ja majanduspoliitika koordineerimist, et tagada makromajanduslike kohanduste, eelarve konsolideerimise ja poliitiliste reformide kooskõla. Kuigi eelarve konsolideerimine on majanduskasvu oluline eeltingimus, ei piisa ainuüksi sellest. Kuni puudub ennetav poliitika, jääb võimalik kasv tuleval kümnendil tõenäoliselt väikseks. Majanduskasv sõltub olulisel määral tööstus- ja ettevõtluskeskkonnast ning eelkõige VKEdest. Ilma majanduskasvuta on eelarve konsolideerimine aga veelgi keerulisem.

ELi ja liikmesriikide koostatud Euroopa 2020. aasta strateegia on tegevuskava, mis „aitab Euroopal kriisist taastuda ja sellest nii ELi siseselt kui rahvusvahelisel tasandil tugevamana välja tulla”. Et tuua Euroopa kriisist välja, on vaja kooskõlastatud ja ulatuslikku reformide programmi, mis hõlmab eelarve konsolideerimist, kindlate makromajanduslike tingimuste taastamist ja majanduskasvu kiirendavate meetmete soodustamist.

Kuigi Euroopa talus kriisi paremini kui muu maailm, on oht, et üleilmsest kriisist toibumise tempo on aeglasem. Kriis süvendas veelgi tööviljakuse erinevust võrreldes USAga. Hinna- ja kulupõhine konkurentsivõime on endiselt probleemne valdkond. Kuigi mõningates kiiresti areneva majandusega riikides esineb suuri majanduslikke probleeme, on nende majanduskasv taastumas ELi omast kiiremini.

Väljavaadete paranedes saabub aeg tegutseda otsusekindlalt. Euroopa väljatoomine kriisist ei ole kunagi tähendanud ainult kriisieelse olukorra taastamist. Kriis tõi esile Euroopa majanduse põhimõttelised nõrkused ja paljastas üha suureneva sisemise tasakaalustamatuse. Taastumine, mille aluseks on jätkusuutlik majanduskasv ja uute töökohtade loomine, on võimalik ainult siis, kui kõrvaldatakse struktuurinõrkused ja Euroopa suudab kriisi kasutada oma majandusstruktuuri põhjalikuks muutmiseks.

Esimese Euroopa poolaasta algust tähistav iga-aastane majanduskasvu analüüs esitatakse Euroopa Liidu jaoks pöördelisel ajal. Kaks aastat pärast majandus- ja finantskriisi algust on Euroopa langusest aeglaselt taastumas. Majanduse taastumise tulemused on üha nähtavamad ja taastumise tempo kiirem, kuid liikmesriikide turgudel leidub veel kitsaskohti ning finantssektoris ümberkorraldusi ja viiakse ellu reforme.

Et lihtsustada ühtsel turul piiriüleste tehingute tegemist, esitab komisjon 2011. aastal hõlpsasti mõistetava, Euroopa lepinguõigust käsitleva õigusakti, mille alusel ettevõtjad ja tarbijad saavad ühtsel turul tehinguid teha, ning määruse, mis lihtsustab muu hulgas pangakonto arestimise korralduse abil võlgade piiriülest sissenõudmist. Nii peaks olema võimalik lahendada praegune olukord, kus ELis on võimalik sisse nõuda ainult 37 % piiriülestest võlgadest.

Standardite kehtestamise alal on oluline olla maailmas teerajaja. Seetõttu teeb komisjon ettepanekud meetmete kohta, millega kiirendatakse ja moderniseeritakse standardite kehtestamist Euroopas, kaasa arvatud info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas. Kiiresti arenevas ja omavahel seotud info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas on see eriti keerukas ülesanne. Komisjon kavatseb töötada välja eristandardid kogu ELi jaoks, et aidata luua turgu innovatiivsetele, ressursse säästvatele ja vähem süsihappegaasiheidet tekitavatele toodetele ja tehnoloogiatele.

Tööstus ja tootmine on erasektori innovatsiooni ja tehnoloogia arengu peamised allikad ning annavad valdava osa ELi ekspordist. Nende sektorite taastamine on majanduskasvu seisukohalt väga tähtis. Samal ajal pakub ökotoodete ja -teenuste hästi toimiv ühtne turg majanduskasvu, innovatsiooni ja uute töökohtade loomise valdkonnas suuri võimalusi.

Mikromajanduse tasandil võib suurem konkurents nii transpordi- kui ka energeetikasektoris suurendada majanduslikku tasuvust, sest turule tulevad uued tarnijad ja hinnad langevad ning tänu innovatsioonile kasutatakse tööjõudu ja kapitali ratsionaalsemalt. Makromajanduse tasandil võivad need meetmed suurendada majanduslikku aktiivsust, sest transpordi- ja energeetikasektori tõhusamaks muutmine toob kasu kogu majandusele, kuna nende näol on tegemist olulise sisendiga muude sektorite tootmiskuludes.

ELi 2020. aasta strateegias tutvustatakse arvukaid üksteisega seotud poliitilisi reforme, mis on kavas ellu viia lähiaastatel. Et tulla toime niisuguse ulatusliku ja kiiret lahendust vajava ülesandega nagu seda on majanduse taastamise kiirendamine ja töökohtade loomine, peavad ELi jõupingutused 2011. ja 2012. aastal keskenduma selliste meetmete võtmisele, millega kõige otsesemalt toetatakse liikmesriikide reforme, mis ei vaja suuri avaliku sektori investeeringuid ning millel on majanduskasvule ja töökohtade loomisele kõige suurem mõju. Komisjon keskendub seetõttu majanduskasvu soodustamiseks ELi tasandil võetavatele esmatähtsatele meetmetele. Need meetmed, mis on välja valitud juhtalgatuste poliitikavaldkondade hulgast, peavad lühikese/ keskpika perioodi jooksul tooma ilmset majanduslikku kasu ja olema suhteliselt kiiresti vastuvõetavad. Näiteks tuleks esmajärjekorras viia ühtne turg uuele tasemele, kasutades ära teenindussektori kogu potentsiaali, kaasates erakapitali kiiresti kasvavate innovatiivsete ettevõtete rahastamisse, moderniseerides standardite kehtestamise ja intellektuaalomandiga seotud korda ning tagades energia kulutasuva kättesaadavuse. Komisjon teeb ettepanekud meetmete võtmiseks ka käibemaksu, ettevõtete ühise konsolideeritud tulumaksubaasi ja energia maksustamise valdkonnas, et parandada ettevõtete maksukeskkonda, võidelda topeltmaksustamisega ning saavutada tulemusi ELi kliima ja energiaga seotud tegevuskava raames.

–Kooskõlas selle kohustusega on komisjon algatanud arutelu ühtse turu akti üle, et taaselavdada ühtset turgu ja paremini kasutada majanduskasvu uusi allikaid;

Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkide saavutamine sõltub ka kõikide ELi vahendite tõhusast rakendamisest ja ümbersuunamisest, et toetada reforme. Selle saavutamiseks kutsutakse strateegias üles võtma meetmeid, et edendada ühtset turgu, ELi eelarvet ja välismajandusmeetmeid toetavaid vahendeid ning kasutada neid tõhusamalt Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkide saavutamiseks.

Komisjon on esitanud Euroopa 2020. aasta strateegias ette nähtud seitse juhtalgatust. Igas algatuses käsitletakse konkreetseid probleeme ja esitatakse asjaomase poliitikavaldkonna jaoks kavandatud meetmed. Juhtalgatused on olulised eelkõige seetõttu, et need on tihedalt üksteisega seotud ja toetavad üksteist. Mõned kesksed meetmed, nagu vajadus intellektuaalomandiõiguse uue süsteemi järele, on olulised mitme juhtalgatuse jaoks (toodud näite puhul innovaatilise liidu, tööstuspoliitika ja digitaalse arengu tegevuskava jaoks).

Edukad reformid hõlmavad töö- ja tooteturgude toimimise parandamist, innovatsiooni soodustamist ja ettevõtluse raamtingimuste parandamist Euroopas. Nii on võimalik suurendada erasektori investeeringuid, mis omakorda aitaksid parandada riigi rahanduse kvaliteeti. Tööturureformid peaksid aitama suurendada teatavate rühmade osalemise määra tööturul ja parandama selle toimimist. Samuti oleks neil positiivne mõju eelarve konsolideerimisele tänu maksutulude suurenemisele ja sotsiaalsiiretele tehtavate riiklike kulutuste vähendamisele ning need reformid aitaksid tulevikus vähendada makromajandusliku ebastabiilsuse ohtu. Struktuurireformide abil on lühikese ajaga võimalik saavutada märkimisväärset kasu. Raamtingimuste parandamine ning toote- ja tööturureformid aitavad suurendada nii toodangut kui ka tööhõivet.

ELi makromajandusliku ja tööturu olukorra uuringust selgub, et liikmesriigid peavad 2011. ja 2012. aastal võtma meetmeid, et hoida ära aeglast majanduskasvu, mis ei soodusta uute töökohtade loomist (nn kaotatud aastakümne stsenaarium). Kiireimat lahendust vajav ülesanne on üle jõu käiva võlakoormuse, finantsturgude probleemide ja väikese majanduskasvu nõiaringist väljamurdmine teatavates liikmesriikides. Esmatähtis on kriisieelsete eelarvepoliitika põhimõtete taastamine, kaitstes majanduskasvu soodustamist, ja aidata kiiresti taastada finantssektori elujõulisus. Teine tähtis eesmärk on tööpuuduse kiire vähendamine ning tõhusate tööturureformide elluviimine, et aidata luua rohkem ja paremaid töökohti. Nende eesmärkide saavutamine on võimalik ainult siis, kui neid toetatakse samal ajal majanduskasvu soodustavate meetmetega.

Oluline on võtta meetmeid liikmesriikide tasandil, et hoida ära nn kaotatud aastakümne stsenaariumi teostumine

Eelkõige VKEde ja uute innovatiivsete ettevõtete juurdepääsul rahastamisele võib nende rahastamisega seotud kulusid aidata väiksemate riskipreemiate abil vähendada meetmete pakett, kuhu kuulub näiteks nn riskikapitalipass, mille eesmärk on kaotada siseriiklike eeskirjade erinevusest tulenevad piiriülesed tõkked, sealhulgas maksutõkked. Selliste meetmete eesmärk on soodustada innovatsiooni. Komisjon püüab leida lahendust ka küsimusele, kuidas tuua ELi pikaajalisi välisinvestoreid.

2.esimesed meetmed Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkide saavutamiseks

2010. aasta juunis kokku tulnud Euroopa Ülemkogu, kes võttis vastu Euroopa 2020. aasta strateegia ja ELi viis peamist eesmärki, kutsus liikmesriike üles tegutsema kohe „et need poliitikaprioriteedid siseriiklikul tasandil rakendada. Nad peaksid tihedas dialoogis komisjoniga ja vastavalt oma riiklikule otsustuskorrale viima kiiresti lõpule töö siseriiklike eesmärkidega, võttes arvesse oma suhtelist lähtepositsiooni ja riiklikke olusid. Nad peaksid ka tegema kindlaks peamised riiklikul tasandil majanduskasvu piiravad kitsaskohad ning näitama oma riiklikes reformikavades, kuidas nad kavatsevad neid käsitleda.”

2010. aasta sügisel tegid liikmesriigid tihedat koostööd komisjoniga, et töötada välja siseriiklikud eesmärgid ja nende rakendamise strateegiad. Liikmesriikidel paluti novembri keskpaigaks esitada oma riikliku reformikava (edaspidi „reformikava”) kavand, kus nad toovad välja kavandatavad siseriiklikud eesmärgid ning nende saavutamiseks ja pikaajaliste majanduskasvu takistuste kõrvaldamiseks vajalikud reformid. Euroopa 2020. aasta strateegia oluline aspekt on see, et iga liikmesriik määrab ise kui ambitsioonikad eesmärgid ta seab strateegia eesmärkide saavutamiseks, sest nii tagatakse, et liikmesriigid seavad oma eesmärgid siseriikliku poliitilise arutelu tulemusena.

Kõik liikmesriigid peale kahe on seadnud endale siseriiklikud eesmärgid. Mõnel juhul oli tegemist ainult esialgsete või kvalitatiivsete eesmärkidega. Kuna tegemist on esialgsete kavadega, on mõned eesmärgid kavandatud juba rakendatavast poliitikast lähtuvate vahemike või miinimumeesmärkidena.

Kuigi reformikavade kavandites esitatud esialgsete arvandmete põhjal ei ole võimalik teha lõplikke järeldusi, on märgatavad mõningad üldtähtsad suundumused. On oht, et liikmesriigid ei sea piisavalt ambitsioonikaid eesmärke ja keskenduvad liigselt lähitulevikule, pööramata piisavalt tähelepanu sellise reformikava koostamisele, mis hõlmaks kogu ajavahemikku kuni 2020. aastani. Neid eesmärke ei seata ainult teatavate arvuliste näitajate saavutamiseks, vaid selleks, et liikmesriigid teeksid jõupingutusi mõõdetavate edusammude saavutamiseks peamiste eesmärkidena esitatud valdkondades. Enamikul juhtudest selgub siseriiklike eesmärkide ülevaatest, et ELil on nii mõndagi teha, et saavutada Euroopa Ülemkogul kokkulepitud peamised eesmärgid. On mõistetav, et mõnel liikmesriigil võib olla raske võtta majandusliku ebakindluse perioodil ambitsioonikaid kohustusi. Kuna riiklikud reformikavad on pikaajalised, on oluline kavandada neis selliseid reforme, mis võtaksid arvesse praegust olukorda, kuid oleksid suunatud kindlaksmääratud eesmärkide saavutamisele perioodi lõpuks. Komisjon tunnistab, et uut lähenemisviisi kohaldatakse esimest aastat ja mitme liikmesriigi jaoks on ambitsioonikate eesmärkide seadmine samaaegselt eelarve konsolideerimisega keerukas ülesanne. Seetõttu teeb komisjon ettepaneku teha 2014. aastal vahehindamine. Nii saab EL analüüsida, kas soovitav edu on saavutatav ja kas on vaja võtta lisameetmeid.

Järgmises jaos esitatakse esialgne ülevaade praeguse seisuga kavandatud siseriiklikest eesmärkidest (esitatud lisas tabelina). 2011. aasta aprilliks peavad kõik liikmesriigid seadma täpsed siseriiklikud eesmärgid, mis hõlmavad kõiki viit ELi peamist eesmärki. Järgmisest aastast alates jälgitakse iga-aastases majanduskasvu analüüsis peamiste eesmärkide saavutamiseks tehtud edusamme täpsemalt, andes aru ka sellest, millised siseriiklikud eesmärgid on juba saavutatud.

2.1.Tööhõive

ELi peamine eesmärk on, et 20–64aastaste naiste ja meeste tööhõive tase oleks 2020. aastaks 75 %. Selleks tuleb suurendada noorte ning eakate ja madala kvalifikatsiooniga töötajate tööhõivet ning parandada seaduslike sisserändajate integreerimist. Vähene osalemine tööturul on Euroopa peamine pikaajaline struktuurinõrkus. Enne kriisi oli tööhõive määr Euroopas Ameerika Ühendriikide ja Jaapani omast mitu protsendipunkti madalam. Kriis on tööpuudust märkimisväärselt suurendanud ning demograafilised muudatused ähvardavad olemasoleva tööjõu hulka veelgi vähendada. Tööturul osalemise suurendamisel oleks märkimisväärne mõju Euroopa majanduskasvule tulevikus.

Reformikavade kavandite analüüs näitab, et liikmesriigid on võtnud vastutuse selle eesmärgi saavutamise eest ning püüavad tööturu kitsaskohad kõrvaldada. Enamik liikmesriike on seadnud eesmärgiks teatava protsendimäära, kuid on ka liikmesriike, kelle eesmärgiks on konkreetne vahemik, näiteks Austria, Belgia, Küpros, Itaalia ja Slovakkia. Madalmaad ja Ühendkuningriik ei ole ametlikku siseriiklikku eesmärki veel seadnud. Kavandatud eesmärgid jäävad vahemikku 62,9 % (Malta) kuni 80 % (Rootsi).

Kui kõik liikmesriigid suudaksid 2020. aastaks saavutada esitatud siseriikliku eesmärgi või vahemiku alammäära, oleks siseriikliku eesmärgi seadnud liikmesriike arvesse võttev keskmine tööhõive määr 72,4%. Kui kõik liikmesriigid suudaksid saavutada pakutud vahemiku ülemmäära, oleks ELi keskmine tööhõive määr 72,8%. Praeguste riiklike tööhõive määra eesmärkide põhjal jääks ELil seega seatud eesmärgist (75 %) puudu 2,2-2,6 protsendipunkti.

2.2.Teadus- ja arendustegevus

Euroopa jääb Ameerika Ühendriikidest ja muudest arenenud majandusega riikidest oluliselt maha nii investeeringute (eelkõige erasektori investeeringute) taseme kui ka kulutuste tulemuslikkuse poolest. See mahajäämus avaldab negatiivset mõju majanduskasvu väljavaadetele, eelkõige sektoritele, kus kasvupotentsiaal on kõige suurem. Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkide kohaselt tuleb parandada teadus- ja arendustegevusse tehtavate investeeringute tingimusi, et suurendada era- ja avaliku sektori investeeringute kogutähtsust selles valdkonnas vähemalt 3 %-ni SKPst.

Esialgsete siseriiklike eesmärkide põhjal võib järeldada, et teadus- ja arendustegevusse tehtavate investeeringute kogumaht jääb vahemikku 2,7–2,8 % SKPst, mis on vähem kui eesmärgiks seatud 3 % SKPst, kuid mis siiski väljendab olulisi jõupingutusi, eelkõige praeguses eelarveraamistikus. Mõned liikmesriigid on võtnud meetmeid, et märkimisväärselt suurendada avaliku sektori investeeringuid teadustegevusse, innovatsiooni ja haridusse, sest nad mõistavad, et need investeeringud soodustavad majanduskasvu. Mõned liikmesriigid esitasid kõrged, kuid siiski realistlikud eesmärgid, hoolimata sellest, et esineb raskusi erasektori vahendite kaasamisel teadus- ja arendustegevuse eesmärgi saavutamiseks.

Veel üks aspekt, mis on tihedalt seotud ELi saavutustega innovatsiooni valdkonnas, on kiiresti kasvavate innovatiivsete ettevõtete osakaal. Liikmesriigid peavad reforme kiirendama, et kõrvaldada takistused innovatiivsete ettevõtete kasvu teelt, ning parandama raamtingimusi ja rahastamisele juurdepääsu.

2.3.Kliimamuutus ja energiapoliitika

Jätkusuutliku majanduskasvu tagamine tähendab, et Euroopa tuleb muuta konkurentsivõimeliseks, ressursse säästvaks ja vähese süsihappegaasiheitega majanduseks ja ühiskonnaks. See arenguvisioon toetab Euroopa 2020. aasta strateegias esitatud kolme eesmärki: vähendada kasvuhoonegaaside heiteid 1990. aasta tasemega võrreldes vähemalt 20 % võrra või sobivate tingimuste korral 30 % võrra; suurendada ELis taastuvenergiaallikate osakaalu energia lõpptarbimises 20 %-ni; ja suurendada energiatõhusust 20 % võrra.

Taastuvenergiaallikatega seoses ja kasvuhoonegaaside heidete vähendamise valdkonnas on juba olemas siseriiklikud eesmärgid.

Energiatõhususega seoses selgub reformikavade kavandite analüüsist, et praegu on liikmesriikide isevastutus seoses selle eesmärgiga veel piiratud. Mõned liikmesriigid ei esitanud selle eesmärgi kohta andmeid ning ülejäänud kasutasid siseriikliku eesmärgi väljendamiseks erinevat metoodikat. Nende erinevuste ja puuduliku teabe tõttu peavad kõik liikmesriigid kiiresti esitama selgituse saavutatavate eesmärkide kohta.

Esialgsest hinnangust selgub siiski, et liikmesriikide jõupingutused, millega energiatarbimist vähendatakse kokku vähem kui 10 % võrra, ei ole kaugeltki piisavad, et saavutada ELi üldeesmärk vähendada energiatarbimist 2020. aastaks 20 % võrra. See on murettekitav, sest energiatõhusus on kõige kulutasuvam viis heidete vähendamiseks, energiajulgeoleku ja konkurentsivõime parandamiseks ning selleks, et muuta energiatarbimine odavamaks ja luua uusi töökohti. Ka kliimamuutuse leevendamise valdkonnas ei ole juba võetud või kavandatud meetmed piisavad 2020. aasta peamiste eesmärkide saavutamiseks.