[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 16.12.2005

KOM(2005) 661 lõplik

2005/0254 (ACC)

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS

teatavate kolmandatest riikidest imporditud toodete päritoluriigi märkimise kohta {SEC(2005) 1657}

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

2003. aasta detsembris esitas komisjon artikli 133 alusel loodud nõukogu komiteele töödokumendi ELi võimaliku päritolumärgistuse skeemi kohta, olid vastava teema vastu uuesti huvi tundnud.. Kõnealused liikmesriigid ja sektorid väljendasid kasvavat muret eksitavate ja/või valede päritolumärgiste suureneva esinemissageduse üle imporditavatel toodetel. Paluti reeglite väljatöötamist, millega kehtestataks imporditavate ja/või ELi toodete päritolu märkimise nõue.

2004. aasta esimesel poolel käivitas komisjon selles küsimuses konsultatsioonid, kaasates peamised sidusrühmad – tööstuse, ametiühingud, tarbijad jt institutsioonid; nende konsultatsioonide tulemusi arutati artikli 133 alusel moodustatud komitees 2004. aasta juulis. Nimetatud komitee kutsus komisjoni üles jätkama konsultatsioone, et selgitada välja konkreetsetele impordikategooriatele kehtivate päritolumärgistuse skeemide otstarbekus ja muud võimalikud lahendused ning soovitas komisjonil edastada oma järeldused ja soovitused nõukogule. Vastavalt sellele peeti septembrist 2004 kuni aprillini 2005 täiendavaid konsultatsioone.

Võttes arvesse eespool nimetatud konsultatsiooniprotsessi tulemusi, tehakse lisatud määruse eelnõus ettepanek kohustusliku päritolumärgistuse skeemi kehtestamiseks; see hõlmab sektoreid, mis nimetatud algatusest kasu loodavad saada (vt lisa) ja kehtib üksnes imporditud kaupadele. See on lahendus, mis kõike igakülgselt arvestades vastabkõige enam suurema osa sidusrühmade (tööstus, ametiühingud, osa tarbijaliikumistest) huvidele; see on lahendus, mille puhul on teiste huvitatud isikute (ELi tööstus, mis on oma tootmise ümber paigutanud, kaubandusettevõtjad) kulutused ja negatiivne mõju väike, ning mis samaaegselt kindlustab positiivse mõju seoses algatuse eesmärkidega.

Praegu puuduvad Euroopa Ühendusel õigusaktid päritolumärgistuse („valmistatud”) kasutamise kohta tööstustoodetel. Hiljutine direktiiv, mille eesmärk on harmoniseerida ebaausate kaubandustavade kontrolli siseturul, tõstatab samuti päritolumärgiste eksitava kasutamise küsimuse. Nimetatud direktiiv ei määratle siiski märke „valmistatud” tähendust ega võimalda tollil vastavat kontrolli teostada. Erinevad ka vabatahtliku päritolumärgiste kasutamise reeglid, mis mõnes liikmesriigis kehtivad.

Praegune olukord on ebasoodne EÜ-le suhetes kaubanduspartneritega, kes nõuavad imporditava kauba puhul päritolumärgistust. See võtab EÜ päritolutundlike tarbekaupade tootjatel võimaluse mõista eeliseid, mis on seotud tootmisega Euroopa Ühenduse sees; jääb kasutamata võimalus ennetada tõhusamalt valesid ja/või eksitavaid päritoluandmeid. EÜ-l puudub seega võimalus tõhustada tarbijatele suunatud teavet mõnede toodete päritolu kohta, mis oleks kasulik ka eespool nimetatud direktiivi täitmise seisukohast. Käesoleva määruse eelnõu eesmärk on käsitleda neid vajakajäämisi.

EÜ peamised kaubanduspartnerid, nagu Kanada, Hiina, Jaapan ja USA, rakendavad juba praegu imporditavate kaupade puhul päritolumärgistamist. EÜ eksportijad peavad vastavaid nõudeid järgima ja oma tooted märgistama. Käesolev ettepanek asetab seega EÜ võrdsele alusele kaubanduspartneritega, kehtestades võrdväärsed õigusaktid.

Märgistuseks vajaliku ühtse päritolumääratluse, märgistusreeglite ja ühtsete kontrollireeglite puudumine ei mõjuta üksnes tarbijaid, keda võidakse nende ostu päritolu suhtes või imporditud kaupade päritoluteabe esitamata jätmise tõttu petta, vaid ka EÜ tootmisharu konkurentsivõimet.

Päritolumärgistuse abil on võimalik vältida ühenduse tootmisharu kahjustamist ebatäpsete või selgelt valede päritoluandmete tõttu.

Päritolumärgistus lihtsustaks tarbija valikut ja aitaks vähendada kuritahtlike päritoluandmete esitamist. Paranenud läbipaistvus ja tarbijale suunatud teave kaupade päritolu kohta aitab samuti saavutada Lissaboni tegevuskava eesmärki tugevdada Euroopa toodete konkurentsivõimet, mis on praegu kahjustatud turul valitseva ebaausa konkurentsi tõttu.

Käesoleva määrusega tehakse valik päritoluriigi määratluse kasuks, mis põhineb EÜ mittesooduspäritolureeglitel, nagu seda kohaldatakse tollis ka muudel juhtudel. EÜ mittesooduspäritolureeglite kohaldamine päritolumärgistuse eesmärkidel on kooskõlas WTO päritolureegleid käsitlevast lepingust tulenevate EÜ kohustustega.

Et hoida uue skeemi tõttu tekkivat koormust võimalikult väiksena, piiratakse määrusega toodete märkimise nõudeid ja tingimusi nii, et tarbijale oleks kättesaadav vajalik miinimum, st päritolumärge peab olema kergesti tuvastatav ja arusaadav, kuid samal ajal raskesti asendatav või võltsitav. Keeleversiooni osas antakse määrusega võimalus kasutada märget „valmistatud” või muud sarnast väljendit kõigis Euroopa Ühenduse ametlikus keeltes, mis on lõpptarbijale arusaadav.

Tõdedes, et päritolumärke kinnitamise konkreetsed viisid võivad sõltuda tootetüübist, antakse komisjonile määrusega õigus nimetatud aspekti edaspidi reguleerida.

Võttes arvesse ka seda, et teised sektorid võivad huvituda päritolumärgistuse skeemiga ühinemisest või et mõnede sektorite jaoks võib päritolumärkimine osutuda vähem asjakohaseks, antakse määrusega komisjonile ka õigus sektoreid lisada või kõrvaldada.

2005/0254 (ACC)

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS

teatavate kolmandatest riikidest imporditud toodete päritoluriigi märkimise kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 133,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut[1]

ning arvestades järgmist:

1. Käesolevat määrust tuleks kohaldada imporditud tööstustoodete suhtes, välja arvatud kalandus- ja akvakultuuritooted, nagu need on määratletud nõukogu 17. detsembri 1999. aasta määruse (EÜ) nr 104/2000 (kalandus- ja akvakultuuritooteturu ühise korralduse kohta)[2] artiklis 1, ning välja arvatud toit, nagu see on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002 (millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused)[3] artiklis 2.

2. Ühenduse eeskirjade puudumine ja erinevused liikmesriikides kehtivates süsteemides, mida kasutatakse teatavatele toodetele nende päritoluriigi märkimisel, on tekitanud olukorra, kus paljudes sektorites puudub enamikul kolmandatest riikidest imporditud ja ühenduse turul levitatavatest toodetest teave päritoluriigi kohta või on kõnealune teave eksitav.

3. Päritolu märkimise majanduslikku olulisust tarbija otsuste ja kaubanduse jaoks on oma tegevuses teadvustanud ka teised peamised kaubanduspartnerid, kes on välja töötanud päritolu märgistamise kohustuslikud nõuded.. Ühenduse eksportijad peavad kõnealuseid nõudeid täitma ning märkima päritolu toodetele, mida nad soovivad kõnealustele turgudele eksportida.

4. Euroopa ühendused tuleb seada võrdväärsete õigusaktide kehtestamise abil kaubanduspartneritega võrdväärsele tasemele. Ühtlasi aitavad kõnealused õigusaktid ära hoida vale või eksitava päritoluteabe esitamist teatavate imporditud kaupade kohta.

5. Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivile 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul,[4] võib teabel geograafilise päritolu kohta olla tarbijate jaoks kaubanduslik väärtus. võib juhul, kui tarbija ostab geograafilise päritolu kohta antud vale või eksitava teabe tõttu toote, mille ta oleks muidu ostmata jätnud, võib kõnealuse direktiivi kohaselt tegemist olla ebaausa kaubandustavaga. Kõnealune direktiiv ei sätesta, et kaupade geograafilise päritolu kohta peab teavet esitama, samuti ei määratleta selles „päritolu” mõistet.

6. Päritolumärgistuse ühtse päritolumääratluse loomine ning ühtse märkimis- ja kontrollikorra väljatöötamine looks võrdsed tegevustingimused, muudaks tarbijatele valiku tegemise lihtsamaks ning aitaks vähendada tarbijate petmist ja eksitava päritoluteabe esitamist.

7. Päritolumärgise kasutuselevõtt võib kaasa aidata sellele, et ühenduse nõudlikud standardid toimivad rohkem ühenduse tootmisharu, eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete huvides. Ühtlasi aitaks see ära hoida ebaõige päritoluteabe esitamisest tingitud kahju ühenduse tootmisharu mainele. Suurenenud läbipaistvus ja tarbijate parem teavitamine kaupade päritolustaitavad omakorda ellu viia Lissaboni tegevuskava eesmärke.

8. 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATTi) IX artiklis sätestatakse, et Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) liikmed võivad vastu võtta ja rakendada seadusi ja määrusi impordi päritolumärgistuse kohta, eriti eesmärgiga kaitsta tarbijaid petturlike ja eksitava märgiste eest.

9. Euroopa Ühenduse ja Bulgaaria, Rumeenia, Türgi ja EMÜ lepingu osalisriikide vahel sõlmitud lepingu alusel tuleb nimetatud riikidest pärinevad tooted välja arvata käesoleva määruse reguleerimisalast.

10. Euroopa Ühenduse reeglid kauba mittesooduspäritolu kohta on sätestatud nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrusega (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik[5], ja selle rakendussätted komisjoni 2. juuli 1993. aasta määrusega (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik[6]. Kui käesoleva määruse elluviimiseks määratakse kindlaks imporditud kaupade päritolu, on soovitav toetuda kõnealustele päritolureeglitele. Kaubandusettevõtjatele ja kaubanduse haldusasutustele tuttava kontseptsiooni kasutamine peaks lihtsustama selle kasutuselevõttu ja rakendamist. Mittesooduspäritolureegleid peaks rakendama kõikidel mittesooduskaubanduspoliitika eesmärkidel. Vältida tuleks deklaratsioonide ja dokumentide koopiaid.

11. Piiramaks tööstuse, kaubanduse ja haldusasutuste koormuse kasvu, peab päritolu märgistamise muutma kohustuslikuks vaid nendele sektoritele, mille puhul on komisjon eelnevalt toimunud konsultatsioonide põhjal leidnud, et tekib lisandväärtus. Tuleks ette näha sätted, mis võimaldavad käesolevat määrust lihtsalt kohandada kogu selle sektoripõhises ulatuses. Samuti tuleks ette näha, et teatavate toodete puhul ei pea tehnilistest või majanduslikest põhjustest lähtudes või juhul, kui päritolu märgistamine ei ole muudel põhjustel käesoleva määruse mõttes vajalik, käesolevat määrust rakendama. Nimetatud olukord võib tekkida juhul, kui päritolu märkimine kahjustaks vaatlusaluseid kaupu, või teatud toorainete puhul.

12. Tuleks ette näha, et kaupade päritolu käsitlevaid andmeid, mida pädevad ametiasutused kontrolli käigus koguvad ja/või kinnitavad, võib vahetada, sealhulgas ametiasutuste ning teiste isikute ja organisatsioonidega, millele liikmesriigid on andnud direktiivi 2005/29/EÜ kohaselt täideviija rolli. Sealjuures tuleb arvesse võtta isikuandmete, äri- ja tootmissaladuse ning kutse- ja haldussaladuste kaitset.

13. Käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed peaks vastu võtma vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused[7].

14. Reisijate isiklikus pagasis leiduvate isiklikuks kasutamiseks mõeldud kaupade osas ei peaks rakendama käesolevat määrust, kui kõnealused kaubad on tollimaksust vabastatud ja kui puuduvad märgised selle kohta, et kõnealuseid kaupu veetakse kaubanduslikul eesmärgil. Tuleks ette näha sätted, et ka teised juhud, mida käsitletakse nõukogu 28. märtsi 1983. aasta määruses (EMÜ) nr 918/83, millega kehtestatakse ühenduse tollimaksuvaba süsteem, saab rakendussätete abil käesoleva määruse reguleerimisalast välja arvata,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

1. Käesolevat määrust kohaldatakse imporditud tööstustoodete suhtes, välja arvatud kalandus- ja akvakultuuritooted, nagu need on määratletud nõukogu 17. detsembri 1999. aasta määruse (EÜ) nr 104/2000 artiklis 1, ja toit, nagu see on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002 artiklis 2.

2. Märgistust vajavad kaubad on loetletud käesoleva määruse lisas ning need on imporditud kolmandatest riikidest, välja arvatud kaubad, mis pärinevad Euroopa ühenduste territooriumilt, Bulgaariast, Rumeeniast, Türgist ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriikidest.

Kaubad võib päritolumärgise omamise nõudest vabastada, kui selgub, et neid on tehnilistel või kaubanduslikel põhjustel võimatu märgistada.

3. Mõisted „päritolu” ja „pärinema” viitavad mittesooduspäritolule vastavalt ühenduse tolliseadustiku artiklitele 22–26.

4. Turuleviimine – üksiku lõpptarbimiseks mõeldud toote kättesaadavaks tegemine ühenduse turul, et kõnealust toodet tasuta või tasu eest levitataks ja/või kasutataks.

5. Pädevad asutused – iga ametiasutus, mis on kaasatud kaupade kontrollimisse kas kõnealuste kaupade impordi või turuleviimise ajal.

6. Käesolev määrus ei kehti reisijate isiklikus pagasis olevate mittekaubandusliku iseloomuga kaupade suhtes, kui kõnealused kaubad on tollimaksust vabastatud ja kui puuduvad konkreetsed märgised, mis annavad alust arvata, et kõnealuseid kaupu veetakse kaubanduslikul eesmärgil.

Imporditud kaupu, mida võib vastavalt määrusele (EMÜ) nr 918/83 [8] imporditollimaksust vabastada ja mille puhul puuduvad materiaalsed märgised, mis annavad alust arvata, et kõnealused kaubad on osa kaubanduslikust veondusest, võib samuti käesoleva määruse reguleerimisulatusest välja arvata.

Komisjon võib vastavalt artikli 6 lõikes 2 mainitud menetlusele vastu võtta rakendusmeetmeid eesmärgiga määrata kindlaks konkreetsed kaupade kategooriad, mille suhtes kohaldatakse lõiget 6.

Artikkel 2

Kaupade importimisel või turuleviimisel tuleb neile käesolevas määruses esitatud tingimustel märkida kaupade päritolu.

Artikkel 3

1. Kaupadele märgitakse nende päritoluriik. Juhul, kui kaubad pakendatakse, tehakse pakendile eraldi päritolumärgistus.

Komisjon võib vastavalt artikli 6 lõikes 2 sätestatud menetlusele vastu võtta rakendusmeetmeid, et määratleda juhtumid, mille puhul aktsepteeritakse kaupade märgistamise asemel pakendi märgistamist. Eelkõige kehtib see juhul, kui kaubad jõuavad lõpptarbija või -kasutajani üldjuhul nende tavapakendis.

2. Kaupade päritolu näitab sõna „valmistatud” (“made-in” ) koos päritoluriigi nimega. Päritolumärgis võib olla mis tahes Euroopa ühenduste ametlikus keeles, millest lõpptarbijad selles liikmesriigis, kuhu tooteid turustatakse, hõlpsasti aru saavad.

3. Päritolumärgis kirjutatakse selgesti loetavate ja kustumatute tähtedega, see on tavalise kasutamise puhul nähtav, muust teabest selgelt eristuv ja esitatud viisil, mis ei ole eksitav ega tekita toote päritolu suhtes vale ettekujutust.

4. Kaubad kannavad importimisel nõutud märgist. Ilma, et see piiraks artikli 5 lõike 3 kohaselt võetavaid meetmeid, ei tohi märgist eemaldada või omavoliliselt muuta seni, kuni kaubad on müüdud lõpptarbijale või -kasutajale.

Artikkel 4

Komisjon võib vastavalt artikli 6 lõikes 2 sätestatud menetlusele vastu võtta rakendusmeetmeid, mille eesmärk on eelkõige järgmine:

- määrata kindlaks päritolumärgise üksikasjalik vorm ja märgistamise viisid;

- koostada nimekiri nendest mõistetest kõigis ühenduse keeltes, mis väljendavad selgelt, et kaubad on pärit märgisel nimetatud riigist;

- määrata kindlaks juhtumid, mille puhul viitavad tavakasutuses olevad lühendid üheselt päritoluriigile ning neid võib käesoleva määruse rakendamisel kasutada;

- määrata kindlaks juhtumid, mille puhul ei saa või ei ole vaja kaupu tehnilistel või majanduslikel põhjustel märgistada;

- määrata kindlaks muud reeglid, mida vajatakse juhul, kui kaubad ei vasta käesoleva määruse nõuetele;

- kaasajastada käesoleva määruse lisa, kui hinnang päritolumärgistuse vajalikkuse kohta teatud sektoris on muutunud.

Artikkel 5

1. Kaubad ei ole käesoleva määrusega kooskõlas, kui:

- kõnealused kaubad ei kanna päritolumärgist;

- päritolumärgis ei vasta kaupade päritolule;

- päritolumärgist on muudetud või see on eemaldatud või seda on muul moel omavoliliselt moonutatud, välja arvatud juhul, kui oli vaja teha käesoleva artikli lõikes 3 sätestatud parandusi.

2. Komisjon võib võtta edasisi rakendusmeetmeid artikli 6 lõikes 2 osutatud korra kohaselt seoses deklaratsioonide ja tõendavate dokumentidega, millega näidatakse vastavust käesolevale määrusele.

3. Liikmesriigid peavad kehtestama reeglid karistuste kohta, mida rakendatakse käesoleva määruse sätete rikkumise korral, ja võtma vajalikke meetmeid, et tagada, et kõnealuseid karistusi rakendataks. Ettenähtud karistused peavad olema mõjusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid teavitavad kõnealustest sätetest komisjoni 9 kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist ja teatavad viivitamata kõnealuseid sätteid mõjutavatest hilisematest muudatustest.

4. Juhul, kui kaubad ei ole käesoleva määrusega kooskõlas, võtavad liikmesriigid lisaks meetmeid, millega kohustavad kaupade omanikku või mis tahes muud kõnealuste kaupade eest vastutavat isikut kaupu vastavalt käesoleva määruse nõuetele oma kuludega märgistama.

5. Kui see on käesoleva määruse tõhusaks rakendamiseks vajalik, võivad pädevad asutused vahetada käesoleva määruse täitmise kontrollimisel saadud andmeid, sealhulgas asutuste ja teiste isikute või organisatsioonidega, millele liikmesriigid on andnud direktiivi 2005/29/EÜ artiklis 11 sätestatud volitused.

Artikkel 6

1 Komisjoni abistab päritolu märkimise komitee (edaspidi „komitee”).

2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7.

Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 sätestatud periood on üks kuu.

3. Komitee võtab vastu oma töökorra.

Artikkel 7

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Artikleid 2, 3 ja 5 kohaldatakse pärast 12 kuu möödumist käesoleva määruse jõustumisest. Artikli 6 lõikes 2 osutatud korras võib komisjon pikendada seda ajavahemikku aja võrra, mida ettevõtjad vajavad rakendussätetega kehtestatud päritolumärgistusnõuete rakendamiseks, ja mitte mingil juhul vähem kui kuue kuu võrra.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

LISA

Tooted, mille suhtes käesolev määrus kehtib, identifitseeritakse KN-koodi alusel.

KN-kood | Kirjeldus |

4104 41 / 4104 49 / 4105 30 / 4106 22 / 4106 32 / 4106 40 / 4106 92 / 4107–4114 / 4302 13 / ex 4302 19 (35, 80) | Pargitud, värvitud, kuid lõplikult viimistlemata nahk ja viimistletud nahk |

4008 21 / 4008 11 / 4005 99 / 4204 / 4302 30 (25, 31) 8308 10(00) / 8308 90(00) / 9401 90 / 9403 90 | Kontsad, tallad, ribad; tehismaterjalid, muud |

4201 / 4202 / 4203 / 4204/ 4205 / 4206 | Sadulsepatooted ja rakmed, reisitarbed, käekotid jms tooted, tooted loomasooltest (v.a jämesiidist) |

4303 / 4304 | Karusnahast rõivad, rõivamanused jm karusnahatooted; tehiskarusnahk ja tooted sellest |

Grupid 50 – 63 | Tekstiil ja tekstiiltooted |

6401 / 6402 / 6403 / 6404 / 6405 / 6406 | Jalatsid; kedrid jms |

6907 / 6908 / 6911 / 6912 / 6913 / 691490100 | Keraamikatooted |

7013 21 11 / 7013 21 19 / 7013 21 91 / 7013 21 99 / 7013 31 10 / 7013 31 90 / 7013 91 10 / 7013 91 90 | Klaasist lauanõud ja kööginõud, tualett- ja kontoritarbed, sisekujunduses kasutatavad klaasesemed jms kristallist klaastooted (v.a rubriikides 7010 ja 7018 nimetatud). |

7113/7114/7115/7116 | Juveeltooted ning nende osad väärismetallist või väärismetalliga plakeeritud metallist; hõbesepa- ja kullassepatooted ning nende osad väärismetallist või väärismetalliga plakeeritud metallist; muud tooted väärismetallist või väärismetalliga plakeeritud metallist; tooted looduslikest või kultiveeritud pärlitest, vääris- või poolvääriskividest (looduslikest, tehislikest või taastatud) |

Grupp 94 | Mööbel, madratsid, madratsialused, padjad, lambid ja valgustid, sisevalgustusega sildid jms, kokkupandavad ehitised. |

9603 | Luuad, pintslid, harjad (k.a harjad seadmete, mehhanismide ja sõidukite osadena), mehaanilised mootorita põrandapuhastajad, mopid ja sulgedest tolmupühkijad; eeltöödeldud köitesõlmed ja harjasekimbud luudade ja harjade valmistamiseks; maalrirullid ja -tampoonid; kuivatuskaabitsad (v.a kuivatusrullid) |

[1] ELT C , , lk .

[2] EÜT L 17, 21.1.2000, lk 22.

[3] EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1.

[4] ELT L 149, 11.6.2005, lk 22.

[5] EÜT L 302, 19.10.1992, lk 1. Määrust on viimati muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga.

[6] EÜT L 253, 11.10.1993, lk 1. Määrust on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 837/2005 (ELT L 139, 2.6.2005, lk 1).

[7] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

[8] EÜT L 105, 23.4.1983, lk 1. Määrust on viimati muudetud 2003. aasta ühinemisaktiga.