SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

Meedet „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020–2033 reguleeritakse otsusega nr 445/2014/ELOtsuse lisas on esitatud ajaliselt järjestatud loetelu, kus on kirjas, millal on liikmesriikidel (kaks liikmesriiki aastas) ja programmis „Loov Euroopa“ või edaspidistes kultuuri toetavates liidu programmides osalevatel kandidaatriikidel / potentsiaalsetel kandidaatriikidel õigus kultuuripealinna tiitlit saada.Euroopa kultuuripealinna tiitli konkurss algab kuus aastat enne tiitliaastat ning selleks avaldab asjaomane ametiasutus konkursikutse.

Otsusega (EL) 2017/1545 laiendati meedet nende Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osaliseks olevate Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni riikide linnadele, kes osalevad programmis „Loov Euroopa“ või edaspidistes kultuuri toetavates liidu programmides.Otsusele nr 445/2014/EL lisatud ajakava asendati seega otsusele (EL) 2017/1545 lisatud ajakavaga.

Meetme „Euroopa kultuuripealinnad“ üld- ja erieesmärke on kirjeldatud otsuse nr 445/2014/EL artiklis 2. Need on järgmised: kaitsta ja edendada kultuuride mitmekesisust Euroopas; toetada kultuuri rolli linnade pikaajalises arengus; parandada linnade kultuurielu ulatust, mitmekesisust ja Euroopa mõõdet, sealhulgas riikidevahelise koostöö kaudu; muuta kultuur kättesaadavamaks ja suurendada kultuuritegevuses osalemist; tugevdada kultuurisektori suutlikkust ja selle seoseid muude sektoritega; parandada kultuuri abil linnade rahvusvahelist nähtavust.

Nende eesmärkide saavutamist, mis nõuab liikuvust, reisimist, ürituste korraldamist ja üldsuse osalemist, ohustab tõsiselt COVID-19 pandeemia, mis on tugevalt mõjutanud praeguste ja tulevaste Euroopa kultuuripealinnade ürituste ettevalmistamist ja läbiviimist.

Otsusega nr 445/2014/EL ei ole tagatud vajalikku paindlikkust selliste erakorraliste tingimuste arvessevõtmiseks.

Et neis oludes oleks võimalik meetme „Euroopa kultuuripealinnad“ eesmärke saavutada, on seega vaja otsust nr 445/2014/EL muuta Need muudatused ei tohiks kõrvale kalduda otsuse esialgsetest põhimõtetest, eeskirjadest ega menetlustest, vaid peaksid piirduma sellega, mis on rangelt vajalik praeguse enneolematu olukorraga toimetulekuks.

Kõige suuremat mõju tunnevad loomulikult need Euroopa kultuuripealinnad, kes peaksid praegu oma kultuuripealinna aastat läbi viima (kaks 2020. aasta kultuuripealinna) või kiirendama ettevalmistusi, et olla järgmiseks aastaks õigel ajal valmis (kolm 2021. aasta kultuuripealinna). Kaks 2022. aasta kultuuripealinnaks valitud linna ja üks 2023. aasta kultuuripealinnaks valitud linn tunnevad palju väiksemat mõju, sest neil on veel piisavalt aega, et põhjalikult läbi mõelda, kuidas tulevaste eri piirangute arvessevõtmiseks oma programme kohandada.

Mõlemad 2020. aasta Euroopa kultuuripealinnad on pidanud alates 2020. aasta märtsist kõik üritused edasi lükkama või tühistama, ilma et oleks selge, millal olukord taas normaalseks muutub. Neil ei ole tegelikult võimalik oma Euroopa kultuuripealinna aastat läbi viia ega head ettevalmistustööd ära kasutada. Kuigi 2020. aasta Euroopa kultuuripealinnade kultuuriprogrammide võimalik pikendamine 2021. aastasse ei kompenseeriks nende linnade kantud tohutut kahju, muudaks see mõlema linna tegevuse 2021. aasta esimestel kuudel nähtavamaks. Samuti seaks see need linnad Euroopa kultuuripealinna kaubamärgist tulenevalt pikemaks ajaks tähelepanu keskpunkti.

COVID-19ga on kaasnenud suur ebakindlus ka peaaegu kõigis 2021. aasta Euroopa kultuuripealinnadega seotud valdkondades, kuna avaliku ja erasektori partnerite rahastamisväljavaated on ebakindlad, ei ole teada ohutuseeskirjad, mis mõjutavad nii kodanike osalusel tehtavat tööd kui ka lubatavate ürituste liiki, ning reisipiirangute tõttu vähenevad turism ja Euroopa/rahvusvaheliste partnerluste võimalused. Ennetusmeetmete tõttu aeglustusid kolme 2021. aasta kultuuripealinna ettevalmistustööd kriitilisel ajal, mil need linnad oleksid tavatingimustes pidanud oma jõupingutusi tugevdama. Korraldusmeeskonnad pidid mitu kuud järgima liikumispiiranguid ja võimalike lepingupartnerite majanduslik püsimajäämine on ebakindel. Seetõttu on soovitatav lükata kolme 2021. aasta Euroopa kultuuripealinna tiitliaasta edasi 2022. või 2023. aastasse.

Pärast Ühendkuningriigi Euroopa Liidust väljaastumist antaks 2023. aastal Euroopa kultuuripealinna tiitel kava kohaselt ainult ühele linnale. Kolmest 2021. aasta Euroopa kultuuripealinnast kahe tiitliaasta edasilükkamine 2023. aastasse tasakaalustaks olukorra: Euroopa kultuuripealinnu oleks 2022. aastal kolm ja 2023. aastal kolm. Selline tasakaalustamine muudaks meetme „Euroopa kultuuripealinnad“ nähtavamaks.

Selleks et võtta eespool kirjeldatud asjaolusid arvesse ning anda kahele 2020. aasta Euroopa kultuuripealinnale võimalus pikendada oma kultuuriprogramme 2021. aastasse ja võimaldada 2021. aasta Euroopa kultuuripealinnade riikidel tiitlit rakendada hilisematel aastatel, on vaja otsust nr 445/2014/EL muuta.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

•Õiguslik alus

Kuna ettepanekuga muudetakse otsust nr 445/2014/EL, millega kehtestati liidu meede „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020–2033, on sellel muudetava otsusega sama õiguslik alus ehk Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 167 lõige 5.

•Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul)

Kuna otsus nr 445/2014/EL on liidu õigusakt, saab seda muuta vaid samaväärse õigusaktiga. Liikmesriigid ei saa eraldi tegutseda.

•Proportsionaalsus