ET Euroopa Liidu Teataja C 218/1

KOMISJONI TEATIS

Juhend uute kergsõidukite registreerimise andmete seire ja esitamise kohta

(2017/C 218/01)

VASTUTUSE VÄLISTAMINE Käesoleva juhendi eesmärk on lihtsustada kergsõidukite CO2-heite seire andmete kogumist, esitamist ja hindamist. Selleks selgitatakse, kuidas komisjon tõlgendab määruse (EÜ) nr 443/2009 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 510/2011 asjaomaseid sätteid. Juhend on mõeldud abimaterjaliks ametiasutustele ja ettevõtjatele, kuid üksnes Euroopa Liidu Kohus on pädev liidu õigusakte usaldusväärselt tõlgendama.

1. SISSEJUHATUS

Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 443/2009 (1) artiklile 8 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 510/2011 (2) artiklile 8 peavad liikmesriigid kergsõidukite CO2-heite vähendamist käsitleva liidu tervikliku lähenemisviisi osana igal aastal registreerima ja komisjonile esitama teatavad andmed uute sõiduautode ja uute väikeste tarbesõidukite kohta. Nimetatud andmete alusel määratakse uute sõiduautode ja uute väikeste tarbesõidukite tootjate kohta keskmine CO2 eriheide ja CO2 eriheite sihttase ning hinnatakse, kas tootjad järgivad neid sihttasemeid. Komisjoni määrusega (EL) nr 1014/2010 (3) ja määrusega (EL) nr 293/2012 (4) on kehtestatud liikmesriikide esitatavate andmete kogumise ja esitamise eeskirjad, tagades nii andmete järjepidevuse.

2010. aastal avaldas komisjon teatise, (5) et hõlbustada määruse (EÜ) nr 443/2009 kohaldamisel nõutud andmete kogumist, esitamist ja hindamist ning anda liikmesriikidele juhiseid esitatavate andmete ja kasutatava vormi ning arvutusmetoodika kohta. Käesoleva komisjoni teatisega ajakohastatakse teatist KOM(2010) 657 (lõplik), võttes arvesse järgmist:

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 333/2014 (6);

— määrus (EL) nr 510/2011, mida on muudetud määrusega (EL) nr 253/2014, et määrata kindlaks meetodid uute väikeste tarbesõidukite CO2-heite vähendamise 2020. aasta sihttaseme saavutamiseks (7);

— vastavusmeetod kergsõidukite ühtlustatud ülemaailmse kergsõidukite katsetamise meetodi (World-wide harmonized Light vehicles Test Procedure, WLTP) kasutuselevõtuks, nagu on sätestatud komisjoni rakendusmääruses (EL) 2017/1153 (8) ning komisjoni rakendusmääruses (EL) 2017/1152 (9).

Uute sõiduautode CO2-heite vähendamise 2020. aasta sihttaseme saavutamiseks kasutatavad meetodid, uute kergsõidukite heitenormid ja WLTP kasutuselevõtt mõjutavad andmete esitamist ning metoodikat, mida kasutatakse kergsõidukite tootjate keskmise CO2 eriheite ja selle sihttaseme arvutamiseks. Praegu komisjoni määruse (EÜ) nr 692/2008 (10) kohaselt kasutatav uus Euroopa sõidutsükkel (New European Driving Cycle, NEDC) asendatakse alates 1. septembrist 2017 järk-järgult uue regulatiivse katsemeetodiga (WLTP) kergsõidukite CO2-heite ja kütusekulu mõõtmiseks, mis on sätestatud komisjoni määruses (EL) 2017/1151 (11).

WLTP kasutuselevõtuga muutuvad kütusekulu ja CO2-heite andmed paremini tegelikkusele vastavaks ja usaldusväärsemaks, mis on oluline vähese heitega liikuvuse strateegia edasiseks rakendamiseks, mida Euroopa Parlament käsitles autotööstuses heite mõõtmist käsitlevale uuringule järgnenud soovituses. Võttes arvesse asjakohaseid muudatusi ja toetades komisjoni 2016. aasta juulis vastu võetud vähese heitega liikuvuse strateegia (12) rakendamist, soovitakse käesoleva teatisega hõlbustada andmete kogumist, esitamist ja hindamist, andes liikmesriikidele juhiseid esitatavate andmete ja kasutatava vormi kohta ning selgitades tootjatele arvutusmetoodikat, mida kasutatakse, et hinnata tootja vastavust eriheite sihttasemele. Vajaduse korral võidakse anda ka täiendavaid juhiseid.

2. ANDMED

2.1. Andmeallikad

Kuni WLTP täieliku kasutuselevõtuni 2018. aastal, on peamised allikad, mida liikmesriigid seireandmete kogumisel kasutavad, vastavustunnistused või, kui neid sõiduki registreerimisel ei kasutata, tüübikinnitusdokumendid. Kuna tüübikinnitusdokumendid võivad sisaldada väärtusvahemikke, on vajalik, et liikmesriigid tagavad tüübikinnitusdokumentidest võetud andmete ühtivuse vastavustunnistuse andmetega.

WLTP puhul arvutatakse välja CO2-eriheite väärtus, mis märgitakse üksnes iga üksiksõiduki vastavustunnistusele. Selleks, et neid väärtusi tõhusalt jälgida ja kontrollida, on ka uute sõiduautode puhul vaja aluseks võtta valmistajatehase tähis (VIN-kood) (uute kergsõidukite puhul seda juba tehakse). Sellest tulenevalt on alates 2018. aastaks CO2-heite WLTP-põhise seire andmete kogumise ja esitamise ainsaks allikaks vastavustunnistus (VIN-koodi võib vabatahtlikult esitada juba 2017. aastal, mil WLTP-d juurutama hakatakse).

Tuleks märkida, et kooskõlas määruse (EL) nr 1014/2010 artikli 9a lõikega 2 ei hõlma VIN-koodide töötlemine selliste isikuandmete töötlemist, mida võiks siduda kõnealuste koodide või muude andmetega, mille alusel saaks seostada VIN-koode isikuandmetega.

2.2. Tootjate loetelu

Andmeid, mis on kindlaks määratud asjakohastes õigusaktides ning mida on selgitatud allpool, tuleb kontrollida ja registreerida iga tootja kohta, kes on liidus uusi sõidukeid registreerinud. Iga tootja peab vastama määruse (EÜ) nr 443/2009 ja määruse (EL) nr 510/2011 alusel kehtestatud eriheite sihttasemele. Seepärast on oluline, et iga tootja oleks selgelt identifitseeritud (13). Asjakohaste tootjate identifitseerimisandmete ühtlustamiseks on kehtestatud tootjate üldnimekiri, mida ajakohastatakse igal aastal (14). Vastavalt määruse (EL) nr 1014/2010 artikli 8 lõikele 2 ja määruse (EL) nr 293/2012 artikli 9 lõikele 2 peavad liikmesriigid kasutama andmete esitamisel seda nimekirja ning VIN-koode. Kuna määrust (EÜ) nr 443/2009 ja määrust (EL) nr 510/2011 kohaldatakse nii ELi tootjate kui ka ELi väliste tootjate suhtes, ei tohi teha tootjatel vahet nende asukoha alusel. Vastavalt määruse (EL) nr 1014/2010 artikli 7 ja määruse (EL) nr 293/2012 artikli 8 alusel võib teha erandi, kui sõiduk ei ole hõlmatud EÜ tüübikinnitusega, kuid sõiduki suhtes kohaldatakse väikeseeriate siseriiklikku tüübikinnitusmenetlust või üksiksõiduki tüübikinnitusmenetlust. Sellisel juhul peavad liikmesriigid kasutama tootja nime asemel kõnealuses artiklis osutatud nimetusi, st „AA-IVA“ üksiksõiduki tüübikinnitusmenetluse alusel kinnitatud sõidukite ja „AA-NSS“ väikeseeriate siseriikliku tüübikinnitusmenetluse alusel kinnitatud sõidukitüüpide puhul.

2.3. Andmenõuded

Vastavalt määruse (EÜ) nr 443/2009 ja määruse (EL) 510/2011 artikli 8 lõikele 2 peavad liikmesriigi pädevad asutused esitama kõik kõnealuste määruste II lisas loetletud andmed. Kui registreerimisel kasutatud allikast on osa andmeid puudu, peaksid pädevad asutused paluma tootjal andmeid täiendada. Pädevate asutuste ülesanne on tagada, et kõik andmed on registreerimise ajal olemas ning komisjonile ja Euroopa Keskkonnaametile tähtajaks esitatud (vt punkt 3). Sõidukite puhul, mille suhtes kohaldatakse väikeseeriate siseriiklikku tüübikinnitusmenetlust või üksiksõiduki tüübikinnitusmenetlust, esitatakse üksnes registreeritud sõidukite arv; muu teabe esitamine on vabatahtlik.

Kuna määruse (EL) nr 1014/2010 ja määruse (EL) 293/2012 artikli 4 kohaselt peavad liikmesriigid tagama seireandmete säilitamise, kogumise, kontrolli, tõendamise ja edastamise, eeldatakse riigi ametiasutustelt nõuetekohast hoolsust selle tagamisel, et komisjonile esitatavad andmed oleksid võimalikult täpsed.

WLTP kasutuselevõtuga kaasnevad uued andmenõuded. Kuna sõidukite registreerimise ja CO2-heite seire süsteeme on vaja põhjalikult kohandada, võivad liikmesriigid 2017. aastal uued seireparameetrid järk-järgult kasutusele võtta, kuid alates 2018. aastast on täiesti uus andmekogum kohustuslik. 2018. aastal 2017. aasta kohta esitatavad andmed peaksid sisaldama vähemalt neid andmeid, mis on vajalikud eesmärkide saavutamiseks ja vastavustoimingu kuritarvitamise vältimiseks. Andmenõuded võetakse kasutusele järgmiselt ning need muutuvad kohustuslikuks alates vastavalt 2017 ja 2018:

— alates 2017, st 2018. aastal esitatava andmekogumi puhul kehtivad järgmised täiendavad nõuded: — kontrolltegur (kui see on olemas (15)); — hälbetegur De (kui see on olemas (16));

— alates 2018, st 2019. aastal esitatava andmekogumi puhul kehtivad järgmised täiendavad nõuded: — CO2 eriheide (WLTP); — ökoinnovatsioonile vastav CO2-heite koguvähenemine (WLTP); — valmistajatehase tähis; — mass WLTP kohases katses; — registreeritud sõiduki kategooria (17); — sõidukitüüpkonna tähis.

3. ANDMETE EDASTAMINE

Õigeaegse ja tõhusa teabevahetuse tagamiseks pädevate asutuste, tootjate ja komisjoni vahel on soovitav, et määruse (EÜ) nr 443/2009 (18) artikli 8 lõike 7 kohaselt kindlaksmääratud ning andmete edastamise eest vastutavad pädevad asutused määravad kontaktisikuteks vähemalt kaks ametnikku ning teatavad komisjonile nende nimed ja kontaktandmed. Ametnikud peaksid end registreerima Euroopa Keskkonnaameti keskkonnateabe- ja -vaatlusvõrgu keskandmevaramu (EIONET) (19) kasutajaks.

Määruse (EL) nr 1014/2010 artikli 2 kohaselt peab liikmesriik komisjonile teatama, kui andmed on keskandmevaramusse edastatud. Selleks soovitatakse liikmesriigil saata e-kiri komisjoni aadressile EC-CO2-LDV-IMPLEMENTATION@ec.europa.eu ning e-kirja koopia aadressile CO2-monitoring@eea.europa.eu. Andmeid hoitakse andmebaasis, mida hakkab komisjoni jaoks haldama Euroopa Keskkonnaamet. Esialgsed ja lõplikud andmed, mis edastatakse tootjatele, tehakse üldsusele internetis kättesaadavaks.

Liikmesriigid valideerivad ja esitavad täielikud andmed kooskõlas määruse (EÜ) nr 443/2009 ja määruse (EL) 510/2011 artikli 8 lõikega 2 iga kalendriaasta 28. veebruariks.

3.1. Andmevorming

Andmed tuleks edastada kahes eraldi XML-failis: ühes koondatud andmed ja teises üksikasjalikud andmed, mis on esitatud määruse (EÜ) nr 443/2009 ja määruse (EL) nr 510/2011 II lisas. XML-failide täpsem kirjeldus on esitatud CIRCABC veebisaidil avaldatavates suunistes. (20)

3.2. Andmete kontrollimine

Iga liikmesriik saab andmeid ja XML-koode ise kontrollida. CIRCABC veebisaidile (21) pannakse tekstifailina üles näidisfail, mida liikmesriikidel tungivalt soovitatakse kasutada andmete kvaliteedi kontrollimiseks enne, kui vastava aruandlusaasta andmed välja saadetakse.

4. ARVUTUSMETOODIKA

Tootjate puhul kasutatavat arvutusmeetodit kirjeldatakse allpool, kusjuures eritähelepanu on pööratud aastale 2020, kui hakatakse kohaldama üleminekusätet ning erisoodustuste süsteemi (sõiduautod) ja ökoinnovatsioonile vastavat vähenemist (sõiduautod ja kaubikud). Kuigi arvutusmetoodikas osutatakse uutele sõiduautodele ning konkreetselt määruse (EÜ) nr 443/2009 sätetele, tuleks sama lähenemisviisi kohaldada määruse (EL) nr 510/2011 alusel uute kergsõidukite suhtes, võttes arvesse selle määruse konkreetseid sätteid. Konkreetne näide meetodi kohaldamise kohta on esitatud lisas.

4.1. Keskmine eriheide

Et võtta arvesse määruse (EÜ) nr 443/2009 artiklis 4 sätestatud üleminekuperioodi määra (95 %) keskmise CO2 eriheite arvutamisel tootja kohta 2020. aastal, sealhulgas kõnealuse määruse artikli 11 lõigetes 1 ja 4 osutatud tootjad, tuleb välja valida sõidukid vastavalt nende CO2 eriheitele. Keskmise eriheite arvutamisel võetakse arvesse üksnes 95 % uutest registreeritud sõidukitest, valides neist kõige väiksema heitega uued sõidukid.

Eriheide peaks võimaluse korral olema heide, millest on lahutatud ökoinnovatsioonile vastav heite vähenemine, mille komisjon on kinnitanud vastavalt määruse (EL) nr 725/2011 (22) artiklile 12. Vastavalt artikli 12 lõikele 1 võib ökoinnovatsiooni kogupanus tootja süsinikdioksiidi eriheite sihttaseme vähendamisse olla kuni 7 g CO2/km. Sellest suuremat panus arvesse ei võeta.

Keskmise CO2 eriheite arvutamisel tootja kohta ajavahemikuks 2020 kuni 2022 tuleks arvesse võtta ka määruse (EÜ) nr 443/2009 artiklis 5a sätestatut, kohaldades ülemmäära 7,5 g CO2/km kõnealusel ajavahemikul iga tootja kohta.

See tähendab, et eriheite määramisel keskmise CO2 eriheite arvutamiseks tootja kohta kohaldab komisjon määruse (EÜ) nr 443/2009 asjaomaseid sätteid järgmises järjekorras:

Sõidukite valimine CO2 keskmise eriheite arvutamiseks (pidades silmas 2020. aastat puudutavat üleminekusätet)

a) Artikkel 12: lahutatakse ökoinnovatsioonile vastav heite vähenemine, mis on märgitud vastavustunnistusele vastavalt komisjoni rakendusmäärusele (EL) nr 725/2011.

b) Artikkel 4: järjestatakse uued registreeritud sõiduautod vastavalt nende punkti a kohaselt kindlaks määratud CO2-heitele kasvavas järjekorras ning valitakse CO2 keskmise eriheite arvutusse 95 % uutest registreeritud sõidukitest, valides sellised, mille heide on kõige väiksem;

Keskmise CO2 eriheite arvutamine

c) Artikkel 4: arvutatakse kõigi punkti b kohaselt valitud sõidukite keskmine CO2 eriheide võtmata arvesse artikli 5a kohaseid erisoodustusi ning ökoinnovatsiooni käsitlevaid artikli 12 sätteid.

d) Artikkel 5a: kalendriaastate 2020, 2021 ja 2022 ning selliste sõiduautode puhul, mille NEDC-põhine CO2 eriheide on alla 50 g CO2/km, korrutatakse nimetatud autode CO2 eriheide määruse (EÜ) nr 443/2009 artiklis 5a sätestatud asjakohase teguriga.

e) Artikkel 5a: kalendriaastate 2020, 2021 ja 2022 ning selliste sõiduautode puhul, mille CO2 eriheide on alla 50 g CO2/km, korrutatakse ökoinnovatsioonile vastav CO2-heite vähenemine artiklis 5a sätestatud asjakohase teguriga.

f) Artikli 12 lõige 1: määratakse kindlaks ökoinnovatsioonile vastav vähenemine järgmise valemi abil: kus eii ökoinnovatsioonile vastav vähenemine iga registreeritud sõiduki kohta (nende sõidukite puhul, milles ökoinnovatsioonilahendusi ei kasutata, on vähenemine 0 g CO2/km); rsc, i registreeritud sõidukite arv, mis on vajaduse korral korrutatud artiklis 5a sätestatud erisoodustuskordajaga; N selliste registreeritud sõidukite arv, mis on välja valitud vastavalt punktile b ning mille eest tootja vastutab. Kui ökoinnovatsioonile vastav vähenemine ületab 7 g CO2/km, võetakse artikli 12 lõike 1 kohaselt kõnealune suurus vähenemise ülemmääraks.

g) Artikkel 5a: määratakse erisoodustustele vastav vähenemine järgmise valemi abil: kus CO2,∅ on kõigi välja valitud sõidukite keskmine CO2 eriheide, mis on arvutatud vastavalt punktile c, võtmata arvesse ökoinnovatsiooni ja erisoodustusi; ei on keskmine CO2 eriheide; rsc,i registreeritud sõidukite arv, mis on vajaduse korral korrutatud artiklis 5a sätestatud erisoodustuskordajaga; N selliste registreeritud sõidukite arv, mis on välja valitud vastavalt punktile b ning mille eest tootja vastutab. Kui erisoodustustele vastav heitevähenemine ületab artikli 5a teises lõigus osutatud ülemmäära 7,5 g CO2/km, võetakse kõnealune suurus vähenemise ülemmääraks. Kui erisoodustustele vastav vähenemine on ühel aastal alla 7,5 g CO2/km, võetakse ülejäänud osa arvesse järgmis(t)el aasta(te)l.

h) Arvutatakse keskmine CO2 eriheide, võttes arvesse punkte c, f ja g.

4.2. Eriheite sihttase

Kui komisjon arvutab sõiduki keskmist massi tootjatele eriheite sihttaseme määramiseks I lisas esitatud valemi abil, võtab ta arvesse kõigi sõidukite massi, kohaldamata määruse (EÜ) nr 443/2009 ning määruse (EL) nr 510/2011 artiklite 4 ja 5 kohaseid üleminekusätteid ja erisoodustuskorda.

Tootja, kes koos kõigi oma seotud ettevõtjatega tootis alla 1 000 liidus registreeritud uue sõiduki, võidakse vastavalt määruse (EÜ) nr 443/2009 ja määruse (EL) 510/2011 artikli 2 lõikele 4 vabastada eriheite sihttaseme täitmise nõudest. Kriteeriumid, mille alusel loetakse tootjaid selles tähenduses seotud ettevõtjateks, on sätestatud kõnealuste määruste artikli 3 lõikes 2. Kui tootja on taotlenud sihttasemest erandi tegemist ja talle on selline erand tehtud vastavalt määruse (EÜ) nr 443/2009 artiklile 11 pärast 8. aprilli 2014 või vastavalt määruse (EL) nr 510/2011 artiklile 11 pärast 1. märtsi 2014, peab tootja kõnealuse erandiga lubatud sihttaseme täitma ka siis, kui tema toodetud ning liidus registreeritud sõidukite arv on alla 1 000.

5. HEITEÜHENDUSE MOODUSTAMINE

5.1. Heiteühendused

Vastavalt määruse (EÜ) nr 443/2009 ja määruse (EL) nr 510/2011 artiklile 7 võivad tootjad moodustada heiteühendusi [Termin on muutunud. Määruse (EÜ) nr 443/2009 on kasutatud terminit „ühendautopargid“.] Artikli 7 lõigete 5 ja 6 kohaselt on kahte tüüpi heiteühendusi. Artikli 7 lõikes 5 on osutatud avatud heiteühendustele, mille võivad moodustada mis tahes tootjad, kes ei ole seotud ettevõtjad. Sellise heiteühendusega võib soovi korral liituda iga tootja, kui artikli 7 lõikes 5 sätestatud tingimused on täidetud.

Samasse seotud tootjate rühma kuuluvate tootjate moodustatud heiteühendust võib käsitada suletud heiteühendusena ning see kuulub artikli 7 lõike 6 kohaldamisalasse.

Vastavalt määruse (EÜ) nr 443/2009 ja määruse (EL) nr 510/2011 artiklile 7 peavad tootjad tõendama, et nad täidavad suletud heiteühenduse moodustamiseks vajalikke tingimusi ning saatma vastava teabe koos heiteühenduse moodustamise avaldusega komisjoni e-posti aadressile: EC-CO2-LDV-IMPLEMENTATION@ec.europa.eu.

Komisjon käsitleb heiteühenduse moodustamisest teatamise aastat esimese aastana, mil kohaldatakse heiteühenduse suhtes kehtestatud korda. Kui tootjad otsustavad heiteühenduse enne teates märgitud kuupäeva laiali saata või mõni artiklis 7 sätestatud tingimus heiteühenduse moodustamiseks ei ole enam täidetud, peab sellest teavitama komisjoni ning heiteühenduse tegevus lõpetatakse alates järgmisest kalendriaastast.

5.2. Heiteühenduse tulemused

Artikli 7 lõikes 1 on sätestatud, et heiteühendused moodustatakse artikli 4 kohaste kohustuste täitmiseks ning vastavalt määruse (EÜ) nr 443/2009 ja määruse (EL) nr 510/2011 artikli 7 lõikele 7 käsitatakse heiteühendust artikli 4 kohaste kohustuste täitmisel ühe tootjana. Seega käsitatakse heiteühendust tulemuste arvutamisel ühe tootjana. Sõidukite väljavalimine üleminekusätete ning CO2 keskmise eriheite ja eriheite sihttaseme arvutamiseks toimub vastavalt punktis 4 sätestatud põhimõtetele.

Kui olemasolevates heiteühendustes tehakse ajavahemikul 2020–2022 muudatusi, võetakse ülejäänud erisoodustuse ülemmäära kindlaksmääramisel arvesse erisoodustusele vastavat vähenemist, mida heiteühenduse liikmed said kasutada eelneva(te)s heiteühendus(t)es.

6. ÜLEMINEK NEDC-LT WLTP-LE

Määruse (EÜ) nr 443/2009 ja määruse (EL) nr 510/2011 aluseks on NEDC alusel mõõdetud heide. Seepärast tuleb neid määrusi seoses WLTP kasutuselevõtuga kohandada, tagades samas, et vähendamisnõuded jäävad sama rangeks kui NEDC alusel mõõdetud heite puhul. Käesolevas punktis kirjeldatakse, kuidas eriheite sihttase ja erisoodustuste ülemmäär teisendatakse WLTP-põhisteks väärtusteks ning kuidas ökoinnovatsioonile vastavat vähenemist kohandatakse vastavalt nendele väärtustele.

6.1. CO2-heite valik

Selleks, et teha kindlaks, kas tootja täidab oma eriheite sihttaset, arvutatakse kalendriaastate 2017–2020 (k.a) seireandmetes tootja keskmine eriheide NEDC-l põhinevate CO2-heite väärtuste alusel. Alates 1. jaanuarist 2021 arvutatakse selleks, et teha kindlaks, kas tootja täidab oma eriheite sihttaset, keskmine eriheide WLTP-põhiste CO2-heite väärtuste alusel. Kalendriaastate 2019 ja 2020 kohta arvutatakse WLTP-põhistel CO2-heite väärtustel põhinev keskmine eriheide iga tootja kohta üksnes teavitamise eesmärgil.

6.2. Eriheite sihttaseme teisendamine

Alates 2021. aastast määratakse tootja eriheite sihttase WLTP-põhiste heitemõõtmiste alusel. Sihttaseme määramiseks võrreldakse tootja vastavust NEDC-põhisele sihttasemele 2020. aastal ja tema keskmisele WLTP-põhisele heitele kõnealusel aastal. Kõnealust WLTP-põhist keskmist heidet kasutatakse võrdlusväärtusena, mida WLTP-põhise võrdlussihttaseme määramiseks kas suurendatakse või vähendatakse. Näiteks kui tootja NEDC-põhine keskmine heide on väiksem kui tema 2020. aasta NEDC-põhine sihttase, on WLTP-põhine võrdlussihttase suurem kui võrdlusväärtus. Kui tootja ületab oma NEDC-põhist sihttaset, võrdlusväärtust vähendatakse ning uus WLTP-põhine võrdlussihttase on väiksem kui võrdlusväärtus. WLTP-põhiste eriheite sihttasemete pikaajalise võrreldavuse tagamiseks võetakse arvesse ka tootja autopargi keskmise sõidukimassi iga-aastaseid muutusi.

Valem WLTP-põhise võrdlussihttaseme ning sellest tulenevate eriheite sihttasemete arvutamiseks on esitatud määruse (EÜ) nr 443/2009 (mida on muudetud komisjoni delegeeritud määrusega (EL) […/…] (23)) ning määruse (EL) nr 510/2011 (mida on muudetud komisjoni rakendusmäärusega (EL) […/…] (24)) I lisas.

6.3. Erisoodustuste ülemmäära teisendamine

Erisoodustustega stimuleeritakse vähese heitega sõidukite tootmist nii, et need vastavad tootjale keskmise eriheite määramisel rohkem kui ühele sõidukile. Vastavalt määruse (EÜ) nr 443/2009 artiklile 5a saab erisoodustusi kasutada aastatel 2020–2022. Selle süsteemi rakendamiseks on 2020. aastal vaja üksnes NEDC-põhiseid CO2-heite väärtusi. Selleks aga, et tootjad saaksid erisoodustusi kasutada ka 2021. ja 2022. aastal, peavad nad tagama, et kõnealustel aastatel registreeritud sõidukite vastavustunnistusele oleks märgitud nii NEDC- kui ka WLTP-põhised CO2-heite väärtused.

2021. ja 2022. aasta puhul tähendab see järgmist:

— selleks, et teha kindlaks, kas teatava sõiduki suhtes võib kasutada erisoodustust, on vaja NEDC-põhist CO2-heite väärtust, mis peab erisoodustust kasutava sõiduki puhul olema alla 50 g CO2/km;

— WLTP-põhist CO2-heite väärtust on vaja erisoodustuse arvutamiseks tootja 2021. ja 2022. aasta keskmise eriheite kindlaksmääramisel.

Määruse (EÜ) nr 443/2009 artikli 5a kohaselt on aastatel 2020–2022 kasutatavate erisoodustuste ülemmäär 7,5 g CO2/km. Osa ülemmäärast kasutatakse tõenäoliselt 2020. aastal, st NEDC-põhiste tingimuste alusel. Ülejäänud osa peaks olema kasutatav aastatel 2021 ja 2022. Rakendusmääruse (EL) 2017/1153 artikliga 5 on ette nähtud metoodika, mille alusel arvutatakse WLTP-põhise CO2-heite ülemmäära allesjäänud osa 2021. ja 2022. aastal. Ülemmäärast alles jäänud osa kasutatakse käesoleva teatise punkti 4.1 alapunktis g esitatud arvutuseks.

6.4. Ökoinnovatsioonile vastava CO2-heite vähenemise teisendamine

Vastavalt rakendusmääruse (EL) 2017/1153 (sõiduautod) artiklile 6 ja rakendusmääruse (EL) 2017/1152 (kergsõidukid) artiklile 5 võetakse tootja keskmise eriheite arvutamisel alates 1. jaanuarist 2021 arvesse üksnes sellist määruse (EÜ) nr 443/2009 ja määruse (EL) nr 510/2011 artiklis 12 tähenduses ökoinnovatsioonile vastavat CO2-heite vähenemist, mis ei ole hõlmatud WLTP-ga. Ökoinnovatsioonile vastav CO2-heite vähenemine, mis on käesoleva teatise punkti 4.1 alapunkti f alusel arvutatud kalendriaastateks 2021, 2022 ja 2023, teisendatakse kooskõlas rakendusmääruse (EL) 2017/1153 (sõiduautod) artikliga 6 ning rakendusmääruse (EL) 2017/1152 (kergsõidukid) artikliga 5. 2024. kalendriaastast võetakse ökoinnovatsioonile vastavat vähenemist arvesse keskmise eriheite arvutamisel ilma kohandusteta.

6.5. Keskmise eriheite arvutamiseks kasutatava NEDC-põhise CO2-heite arvutamine ja parandamine

Rakendusmääruses (EL) 2017/1153 (sõiduautod) ning rakendusmääruses (EL) 2017/1152 (kergsõidukid) (edaspidi „vastavusmäärused“) sätestatud vastavustoimingud hõlmavad sõiduki modelleerimisvahendi kasutamist (edaspidi „vastavusvahend“) sõiduki füüsilise katsetamise asemel. On olemas risk, et vastavusvahendiga saadakse CO2-heite väärtused, mis on ebarealistlikult väikesed. Seepärast nähakse määrustega ette vastavusmehhanism, et vältida selliste olukordade kuritarvitamist.

Vastavusmääruste I lisa punkti 3.2.8 kohaselt kasutatakse erijuhtudel hälbetegurit (De) ja kontrolltegurit, mille määrab kindlaks ja kannab tüübikinnitustunnistusele tüübikinnitusasutus/tehniline teenistus (vt WLTP määruse I lisa 4. liites esitatud tüübikinnitustunnistuse addendumi liide) ning märgib vastavustunnistuse kandesse 49 tootja.

Liikmesriigid jälgivad hälbe- ja kontrolltegurit alates 2017. aastast.

Hälbetegur tuleb määrata ja vastavustunnistusele kanda järgmistel juhtudel:

— tegelik katse on tehtud vastavusmääruste I lisa punkti 3.2.6 kohaselt juhuslikult valitud sõidukiga (juhuslik valik põhineb vastavusvahendiga saadud tulemustel);

— tegelik katse sõidukiga tehakse tüübikinnitusasutuse taotluse alusel kooskõlas vastavusmääruste I lisa punktiga 3.2.7.

Kontrolltegur tuleb määrata ja asjaomastele dokumentidele kanda järgmistel juhtudel:

— sisendandmetes leitakse viga ja tüübikinnitusasutuse kontroll kinnitab, et tegeliku katse tulemused ei vasta esitatud sisendandmetele (punkt 3.2.8).

Kõigil muudel juhtudel jäetakse hälbe- ja kontrollteguri jaoks tüübikinnitustunnistusel ja vastavustunnistusel ette nähtud lahtrid tühjaks.

Kui hälbetegur on suurem kui 0,04 või kui kontrolltegur on 1, korrigeeritakse asjaomase tootja keskmist eriheidet kooskõlas vastavusmääruste artikliga 7.

Kui sisendandmed leiavad kinnitust või kui sisendandmete viga ei ole tootja kasuks, võetakse kontrolltegur võrdseks 0-ga.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta määrus (EÜ) nr 443/2009, millega kehtestatakse uute sõiduautode heitenormid väikesõidukite süsinikdioksiidiheite vähendamist käsitleva ühenduse tervikliku lähenemisviisi raames (ELT L 140, 5.6.2009, lk 1).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2011. aasta määrus (EL) nr 510/2011, millega kehtestatakse uute väikeste tarbesõidukite heitenormid, lähtudes väikesõidukite CO2-heite vähendamist käsitlevast liidu terviklikust lähenemisviisist (ELT L 145, 31.5.2011, lk 1).

(3) Komisjoni 10. novembri 2010. aasta määrus (EL) nr 1014/2010 uute sõiduautode registreerimisandmete seire ja esitamise kohta vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 443/2009 (ELT L 293, 11.11.2010, lk 15).

(4) Komisjoni 3. aprilli 2012. aasta rakendusmäärus (EL) nr 293/2012 uute väikeste tarbesõidukite registreerimisandmete seire ja esitamise kohta vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 510/2011 (ELT L 98, 4.4.2012, lk 1).

(5) Komisjoni teatis uute sõiduautode registreerimisandmete seire ja esitamise kohta, KOM(2010) 657 (lõplik).

(6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2014. aasta määrus (EL) nr 333/2014, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 443/2009, et määrata kindlaks meetodid uute sõiduautode CO2-heite vähendamise 2020. aasta sihttaseme saavutamiseks (ELT L 103, 5.4.2014, lk 15).

(7) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta määrus (EL) nr 253/2014, millega muudetakse määrust (EL) nr 510/2011, et määrata kindlaks meetodid uute väikeste tarbesõidukite CO2-heite vähendamise 2020. aasta sihttaseme saavutamiseks (ELT L 84, 20.3.2014, lk 38).

(8) Komisjoni 2. juuni 2017. aasta rakendusmäärus (EL) 2017/1153, millega sätestatakse meetod, mille abil määratakse vastavusnäitajad, mis kajastavad regulatiivse katsemeetodi muudatusi, ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1014/2010 (ELT L 175, 7.7.2017, lk 679).

(9) Komisjoni 2. juuni 2017. aasta rakendusmäärus (EL) 2017/1152, millega sätestatakse meetod, mille abil määratakse vastavusnäitajad, mis kajastavad regulatiivse katsemeetodi muudatusi, ning millega muudetakse määrust (EL) nr 293/2012 (ELT L 175, 7.7.2017, lk 644).

(10) Komisjoni 18. juuli 2008. aasta määrus (EÜ) nr 692/2008, millega rakendatakse ja muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 5 ja Euro 6) heitmetega ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust (ELT L 199, 28.7.2008, lk 1).

(11) Komisjoni 1. juuni 2017. aasta määrus (EL) 2017/1151, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite heitmetega (Euro 5 ja Euro 6) ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust, ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/46/EÜ ning komisjoni määrust (EÜ) nr 692/2008 ja komisjoni määrust (EL) nr 1230/2012 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 692/2008 (ELT L 175, 7.7.2017, lk 1).

(12) COM(2016) 501 final.

(13) Vastavustunnistuse kanne 0,5; määruse (EÜ) nr 443/2009 artikli 3 lõike 1 punkt c ja määruse (EL) nr 510/2011 artikli 3 lõike 1 punkt f: „tootja“ — isik või asutus, kes kooskõlas direktiiviga 2007/46/EÜ vastutab tüübikinnitusasutuse ees kõigi tüübikinnitusmenetluse aspektide eest ning toodangu vastavuse tagamise eest.

(14) https://circabc.europa.eu/sd/a/00e8fe6c-3ad8-4e9f-9a39-437501f609a4/Manufacturer_list.xls

(15) See parameeter ei ole kättesaadav kõigi sõidukite kohta, vt üksikasjad käesoleva teatise punktis 6.5.

(16) COM(2016) 501 final.

(17) Autode puhul on see kohustuslik alates 2018, kaubikute puhul on see juba kohustuslik.

(18) Määruse (EL) nr 510/2011 artikli 8 lõikes 8 on sätestatud, et kergsõidukite seireandmete kogumise ja teatamise eest vastutab sama pädev asutus.

(19) http://cdr.eionet.europa.eu/

(20) http://circa.europa.eu/Members/irc/env/gge_ldv/library

(21) http://circa.europa.eu/Members/irc/env/gge_ldv/library

(22) Komisjoni 25. juuli 2011. aasta rakendusmäärus (EL) nr 725/2011, millega kehtestatakse sõiduautode vähese CO2-heitega uuenduslike tehnoloogiate heakskiitmise ja sertifitseerimise kord vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 443/2009 (ELT L 194, 26.7.2011, lk 19).

(23) Euroopa Liidu Teatajas veel avaldamata.

(24) Euroopa Liidu Teatajas veel avaldamata.