Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Inimkaubanduse vastu võitlemise ELi strateegia 2021– 2025““

(COM(2021) 171 final)

(2021/C 517/12)

Raportöör: Carlos Manuel TRINDADE

Konsulteerimistaotlus Euroopa Komisjon, 31.5.2021 Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 304 Vastutav sektsioon tööhõive, sotsiaalküsimuste ja kodakondsuse sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 7.9.2021 Vastuvõtmine täiskogus 22.9.2021 Täiskogu istungjärk nr 563 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 215/1/4

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Inimkaubandus kujutab endast eelkõige rasket inimõiguste rikkumist. See rikub põhiõiguseid, näiteks õigust vabadusele, väärikusele ja võrdsusele, mis on sätestatud paljudes dokumentides, näiteks inimõiguste ülddeklaratsioonis, Euroopa inimõiguste konventsioonis, Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ja Euroopa Liidu toimimise lepingus.

1.2. Inimkaubanduse algpõhjus on ohvrite haavatavus, mida põhjustab nende vaesus, sooline ebavõrdsus, naiste- ja lastevastane vägivald, konfliktisituatsioonid ja konfliktijärgne olukord, sotsiaalse integratsiooni, väljavaadete ja töökohtade puudumine, raskused juurdepääsul haridusele ja lapstööjõud.

1.3. Inimkaubitsejad kasutavad selliseid haavatavaid olukordi ära, et töötada välja keeruline ja äärmiselt tulus kriminaalse tegevuse mudel, mis on endiselt madala riskiga ja väga kasumlik.

1.4. Pandeemia on suurendanud inimeste majanduslikku ja sotsiaalset haavatavust ning takistanud õiguskaitse kättesaadavust ja kuritegude karistamist. Samal ajal on töötatud välja uus ärimudel, kus ohvrite värbamiseks ja ärakasutamiseks kasutatakse internetti.

1.5. Komitee toetab üldjoontes Euroopa Komisjoni (edaspidi „komisjon“) esitatud inimkaubanduse vastu võitlemise ELi strateegiat 2021–2025 (edaspidi „strateegia“), ilma et see piiraks käesolevas arvamuses esitatud märkusi, ettepanekuid ja soovitusi.

1.6. Komitee nõustub komisjoniga, et parandada tuleb selle nähtuse kohta liikmesriikidest ühtlustatud kujul kogutavate andmete kvaliteeti ( 1 ) . Et inimkaubanduse vastane võitlus muutuks tõhusamaks, tuleb eelkõige asjakohaste meetmete väljatöötamisel olla põhjalikult ja varakult teadlik inimkaubitsejate võrgustike tegutsemisviisidest ning kõigist asjaomastest osalistest, olgu tegu ohvrite, inimkaubitsejate või kasutajatega. Vastupidine käitumine tähendaks, et sellise kaubanduse tegelikku ulatust alahinnatakse ja seda ei hoomata.

1.7. Komitee nendib, et inimkaubandusvastased meetmed ei ole olnud piisavalt tulemuslikud ning et neid tuleks tugevdada terviklikuma strateegia abil, võttes uusi meetmeid ( 2 )

1.8. Komitee toetab inimkaubandusevastase võitluse direktiivi võimalikku läbivaatamist pärast selle rakendamise hindamist, kuid märgib, et kuigi nimetatud nähtuse vastu võitlemiseks on vaja sanktsioone parandada, ei ole see piisav.

1.9. Komitee võtab teadmiseks ja kiidab heaks kavatsuse kehtestada ELi tasandil miinimumnõuded, millega kriminaliseeritaks inimkaubanduse ja inimeste ärakasutamisega seotud võrgustikud ja „inimkaubanduse ohvrite ärakasutamise teel pakutavate teenuste kasutamine“. Selline kriminaliseerimine peaks hõlmama kõiki inimkaubanduse ja inimeste ärakasutamisega seotud hanke- ja allhankeahela lülisid.

1.10. Komitee leiab, et selleks, et inimkaubanduse vastu võitlemine oleks tõhusam, tuleb seejuures tugineda põhjalikumale analüüsile, milles võetakse arvesse selle nähtuse levimist võimaldava keskkonna sotsiaalset mõõdet, mida strateegia kujundamisel võeti arvesse üksnes juhuslikult.

1.11. Komitee märgib samuti ( 3 ) , et madala sissetulekuga riikides toimuva inimkaubanduse arengu ja lastega kaubitsemise vahel on seos: „madala sissetulekuga riikides on pooled inimkaubanduse ohvritest lapsed, enamikku neist kasutatakse sunniviisiliselt lapstööjõuna“ – olukord, mis on seotud perede toimetulekuprobleemidega.

1.12. Komitee leiab, et ohvrite tohutud kannatused peaksid tooma kõigis etappides kaasa humaanse lähenemisviisi nende olukorrale. Strateegia peamine lahendus ei saa olla nende kodumaale tagasi toimetamine või vabatahtlikult päritoluriiki tagasipöördumise innustamine, alahinnates niiviisi sealseid tingimusi ja muutes nad inimkaubitsejate suhtes veelgi haavatavamaks, vaid see peaks hõlmama ka vastuvõtvasse ühiskonda integreerumise õiguse tunnustamist.

1.13. Komitee märgib, et strateegias ei kavandata ühtegi meedet, mille eesmärk oleks ohvrite õigusi tunnustada ja jõustada või osutada neile kohest abi, tuge ja kaitset, sh meditsiinilist ja õigusabi, eelkõige mis puudutab karistusi ohvreid ärakasutavate isikute suhtes. Komitee soovitab komisjonil selle ettepaneku strateegiasse lisada.

1.14. Komitee märgib, et strateegias tunnistatakse raskusi, millega ohvrid oma elu taastamisel kokku puutuvad, ja seda, et neil on vähe võimalusi tööturule sisenemiseks, kuid juhib tähelepanu sellele, et selle olukorra muutmiseks ei kavatseta mitte midagi ette võtta ( 4 ) . Komitee teeb olukorra parandamiseks ettepaneku tagada ohvritele asjakohase ja kiire protsessi kaudu õigus integreeruda vastuvõtvasse ühiskonda.

1.15. Liidu õiguses nähakse ette võimalus väljastada elamisluba ainult nendele ohvritele, kes teevad koostööd inimkaubitsejatega seotud uurimises ja neile süüdistuse esitamises. Komitee juhib tähelepanu sellele, et selline olukord võib ohvri jaoks olla äärmiselt kahjulik, sest nad on kohustatud kõik kogemused ja kogetud traumad uuesti läbi elama, hoolimata seejuures nende füüsilisest ja vaimsest tervisest. Komitee teeb ettepaneku, et selliseid olukordi uuritaks juhtumipõhiselt olenevalt asjaoludest ja iga ohvri psühholoogilisest profiilist, ning leiab, et neile tuleb ennekõike pakkuda märkimisväärset psühholoogilist tuge, et ületada katsumused, mis kaasnevad kogetud trauma uuesti läbielamise ja selle kohta tunnistuste andmisega.

1.16. Komitee tunneb heameelt komisjoni nõudmise üle, et ohvreid ei karistataks rikkumiste eest, mille nad on olnud sunnitud toime panema, ning et inimkaubanduse ohvrite elamislubade asjus tuleks nende kaitsmiseks vaadata läbi 2004. aasta direktiiv.

1.17. Sellega seoses teeb komitee ettepaneku, et avaliku sektori vahenditest makstaks nõuetekohaselt hüvitisi kõigile inimkaubanduse ohvritele, võttes arvesse nende kannatuste ulatust. Tööalase ärakasutamise korral on neil samuti õigus saada osutatud teenustele vastavat tasu, kusjuures kindlaks tuleb määrata otsese teenusesaaja, st lõpliku tööandja või erijuhtudel tööst kasusaaja vastutus, kui nn tarneahelad osutuvad lõputuks labürindiks.

1.18. Komitee leiab, et sisserännet käsitlevates Euroopa õigusaktides ei võeta arvesse kõige vähem kvalifitseeritud ja vaesemate majandusmigrantide olukorda, kes saabuvad Euroopasse, et otsida paremaid elamis- ja töötingimusi, samas kui see on nii parema kvalifikatsiooni või rohkemate rahaliste vahenditega rändajate puhul. See puudus on aidanud luua olukorra, kus majandusmigrandid satuvad inimkaubanduse võrgustikesse, kuna nende jaoks puuduvad seaduslikku sisserännet võimaldavad mehhanismid. Komitee soovitab Euroopa institutsioonidel kehtestada selle olukorra parandamiseks ELi õigusaktid.

1.19. Komitee leiab, et rahvusvahelise mõõtme ( 5 ) lisamine strateegiasse muudab inimkaubanduse vastase võitluse tõhusamaks. Komitee märgib siiski, et strateegias ei pöörata piisavalt tähelepanu vajadusele luua elanikkonnale inimväärsed ja piisavad majanduslikud ja sotsiaalsed tingimused ( 6 ) , arvestades et see oleks peamine tegur, mis takistaks või pidurdaks inimkaubanduse ohvrite värbamist. Komitee teeb ettepaneku, et arengukoostöö mõõdet ja ÜRO kestliku arengu eesmärkide saavutamist peetaks peamiseks vahendiks, millega luua selliseid struktuurseid tingimusi, ning et need tuleks strateegiasse lisada.

1.20. Komitee märgib, et majandustegevuse ning tööalase ärakasutamise eesmärgil toimuva inimkaubanduse kontekstis ei viidata strateegias kordagi ebaausale konkurentsile, mida sellist tööjõudu kasutavad ettevõtted tekitavad muudele ettevõtetele, kes tegutsevad seadustega kooskõlas. Kõnealune sotsiaalne dumping ei ole kooskõlas ettevõtete sotsiaalse vastutusega ning seda tuleks sotsiaaldialoogi raames käsitleda ka väljaspool politsei ja õigusinstitutsioonide tegevust.

1.21. Komitee märgib, et majandussektorites, kus varimajandus on levinum ning kus annavad tooni sotsiaaldialoogi, kollektiivläbirääkimiste ja kollektiivlepingute puudumine, kiputakse sellist tööjõudu rohkem kasutama. Komitee soovitab komisjonil paremaks tööalase ärakasutamise vastu võitlemiseks kaasata inimkaubanduse vastase võitluse eesmärgil strateegiasse aktiivselt sotsiaalpartnerid, võttes nõuetekohaselt arvesse nende pädevust ja autonoomiat ning edendades seejuures nii sotsiaaldialoogi kui ka kollektiivläbirääkimisi ja kollektiivlepinguid kui selleks vajalikke vahendeid.

1.22. Komitee kiidab heaks algatuse, mille komisjon esitab ettevõtete kestliku üldjuhtimise kohta ning mille eesmärk on eelkõige tagada, et avalikud hanked tõhustaksid läbipaistvust ja oleksid sotsiaalselt vastutustundlikud ( 7 ) . Komitee märgib, et riiklikul tasandil on juba sõlmitud mitu kollektiivlepingut, mille eesmärk on ennetada kuritarvitamist ja inimkaubandust töökohal ning pakkuda ohvritele hüvitist ( 8 ) . Komitee märgib, et strateegias ei viidata kordagi kodanikuühiskonna organisatsioonide ja sotsiaalpartnerite, eelkõige ametiühingute kaasamise olulisusele.

1.23. Komitee kiidab heaks ka asjaolu, et komisjon on võtnud endale kohustuse täiendada tööandjate karistuste direktiivi kehtivate õigusaktidega mitte hõlmatud tööandjate puhul, kuna see võimaldab neile kohaldatavaid sanktsioone karmistada ( 9 )

1.24. Komitee märgib, et strateegias ei viidata kordagi kodanikuühiskonna organisatsioonide ja sotsiaalpartnerite, eelkõige ametiühingute kaasamise olulisusele. Tuleks asjakohaselt märgata ja esile tõsta nende organisatsioonide tegevust ja kauaaegset rolli inimkaubanduse avastamisel, selle paljastamisel ja selle vastu võitlemisel ning ohvrite aktiivsel abistamisel, eriti seoses nende inimkaubanduse vormidega, mis on seotud inimeste seksuaalse ärakasutamise või lapstööjõu kasutamisega. Komitee teeb ettepaneku, et strateegiasse lisataks kõnealuste organisatsioonide osalemise küsimus ning et neid toetataks piisavalt, sh rahaliselt.

1.25. Komitee märgib samuti, et kordagi ei mainita strateegias seda, kui oluline on kodanikuühiskonna organisatsioonide, solidaarsusvõrgustike ja sotsiaalpartnerite toetav tegevus, mille eesmärk on ohvreid kaitsta, vastu võtta ja integreerida. Ka ei mainita rahalist toetust, mis on vajalik nende tegevuse elluviimiseks. Komitee teeb komisjonile ettepaneku see mõõde strateegiasse lisada.

1.26. Komitee kiidab heaks seisukoha, et sellesse võitlusesse on vaja kaasata lisaks Europolile ja Eurojustile ka Euroopa Tööjõuamet, tihedas koostöös riiklike ametiasutuste ja iseäranis tööinspektsioonidega, suurendades selle volitusi ja andes talle materiaalseid vahendeid, eelkõige digitaalseid ja ametlikke vahendeid. Komitee soovitab komisjonil samuti teha strateegias liikmesriikidele ettepaneku pidada kinni Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioonis nr 81 kehtestatud piirmääradest ( 10 )

2. Taust

2.1. Me näeme, kuuleme ja loeme, et – ning seda ei saa eirata – inimkaubandus põhjustab ohvritele tohutuid kannatusi, kahjustab nende väärikust, võtab neilt vabaduse ja hävitab nende elu. Komitee ja kõik selle liikmed ning kõik Euroopa Liidu kodanikud on täiesti teadlikud inimkaubanduse kohutavast tegelikkusest ja selle katastroofilistest tagajärgedest inimkaubanduse ohvritele, kelle suhtes nad on solidaarsed, toetades kõiki inimkaubandusega võitlemiseks ja selle kaotamiseks mõeldud meetmeid.

2.2. Kuigi uuringute ja aruannete abil on olnud võimalik süvendada teadmisi sellest nähtusest, aidates seeläbi parandada reageerimisstrateegiaid, ohustab inimkaubandus aasta-aastalt ikkagi tuhandeid inimesi, eriti naisi ja lapsi. Seega võib kokkuvõttes täheldada järgmist: i) ajavahemikus 2017–2018 tuvastati 14 000 uut inimkaubanduse ohvrit ning see arv võib olla suurem, arvestades milliseid raskusi esineb juhtumite registreerimisel; ii) peaaegu pooled ohvrid on Euroopa Liidu kodanikud, ülejäänud on pärit Aafrikast, Lääne-Balkani riikidest ja Aasiast (11); iii) enamik ohvritest on naised ja tüdrukud, kellega kaubitseti seksuaalse ärakasutamise eesmärgil; iv) tööalane ärakasutamine puudutab 15 % kõigist inimkaubanduse ohvritest, seejuures jääb suurem osa ohvreid tuvastamata; v) peamiselt tegeletakse tööalase ärakasutamise eesmärgil toimuva inimkaubandusega põllumajanduses, metsanduses, ehitus-, majutus- ja toitlustus-, puhastusteenuste ja majapidamissektoris, tekstiili- ja rõivatööstuses ning toiduainete tootmise sektoris (12); vi) enamik inimkaubitsejaid on Euroopa Liidu kodanikud; vii) kui jätta välja tööjõuna ärakasutamise eesmärgil toimuv inimkaubandus, (13) teenivad inimkaubitsejad selle kuritegevuse vormiga suurt kasumit – 2015. aastal hinnanguliselt 29,4 miljardit eurot, millest 14 miljardit eurot oli seotud seksuaalse ärakasutamisega (14); viii) 2020. aastal tõusis inimkaubandusega seotud majanduslik kulu 2,7 miljardi euroni; ix) inimkaubitsejad kasutavad ära sotsiaalset ebavõrdsust ning asjaomaste inimeste sotsiaal-majanduslikku haavatavust; x) peaaegu neljandik inimkaubanduse ohvritest on lapsed, kellega kaubitsetakse seksuaalse ärakasutamise eesmärgil (15); xi) peamised inimkaubanduse ohvrite ärakasutamise viisid on seksuaalne ärakasutamine, sunniviisiline töö, sunniviisiline kuritegevus, sunniviisiline kerjamine ja lastega kaubitsemine (16).

2.3. Inimkaubanduse vastu võitlemise strateegia aastateks 2021–2025 ( 17 ) määratletakse kontekstis, mida iseloomustab ühest küljest suurenev teadlikkus sellest, et Euroopa Liidu jaoks on inimkaubanduse vastane võitlus väga oluline, kuna selles pühendutakse inimväärikuse ja inimõiguste kaitsmisele, ning teisest küljest inimkaubanduse üha laiem esinemine.

2.4. Euroopa Liit on alates 2002. aastast muutunud üha nõudlikumaks ning seda joont kavatsetakse järgida ka praeguses strateegia ettepanekus ( 18 )

2.5. Inimkaubanduse vastu võitlemisel oli suur edusamm Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/36/EL, ( 19 ) mida nimetatakse õigustatult inimkaubandusevastase võitluse direktiiviks. Inimkaubanduse nähtus on muutunud sagedasemaks ja laialdasemaks.

2.6. Direktiivis võeti kasutusele laiem määratlus, et see hõlmaks inimkaubanduse ohvri uusi ärakasutamise vorme. Komitee juhib eriti tähelepanu selle artiklile 2 inimkaubandusega seotud rikkumiste kohta, milles tuuakse välja inimkaubanduse vastase võitluse peamised tegevussuunad.

2.7. Komitee viitab oma mitmele inimkaubanduse teemalisele arvamusele, mille järeldused on aidanud nende koostamise ajal üldiselt kaasa selle nähtuse vastu võitlemisele. Selles kontekstis esitab komisjon ettepaneku strateegia kohta, mis koosneb kuuest peatükist ( 20 )

2.8. Igaühes võtab ta endale kohustused (26) ja kutsub liikmesriike üles võtma strateegia rakendamiseks oma pädevuse piires 16 meedet, nii et tulemuseks oleks kokku 42 algatust ja meedet.

3. Üldised märkused

3.1. Vajadus andmete järele (teadlikkus tegelikkust olukorrast)

3.1.1. Komitee märgib, et komisjon tunnistab, et hoolimata võetud meetmetest kasvab inimkaubandus Euroopa Liidus jätkuvalt, mõjutab üha suuremat arvu ohvreid ning tekitab väga suuri inim-, sotsiaalseid ja majanduslikke kulusid, mis on tingitud eelkõige kuritegelike organisatsioonide toimimise mudelist.

3.1.2. Komitee rõhutab, et tuvastatud ja eeldatavate ohvrite arv kajastab olukorra tõsidust, kuid vaja on rohkem teada saada tegeliku olukorra kohta, kuna andmete kogumine on endiselt keeruline, eriti COVID-19 pandeemia kontekstis, mis takistab juurdepääsu teatavale andmetele olukorras, kus nii avaliku kui ka erasektori inimressursid on piiratud rangete liikumispiirangute tõttu.

3.2. Inimkaubanduse vastane võitlus

3.2.1. Komitee rõhutab, et strateegias keskendutakse inimkaubanduse kui kuriteoliigi vastase võitluse kuritegelikele ja julgeolekuga seotud aspektidele, mis on komitee tegevuse keskmes, käsitledes erinevaid mõõtmeid.

3.2.2. Komitee märgib, et strateegias rõhutatakse sellega seoses õigusaktide rolli, tuues esile inimkaubanduse vastu võitlemise direktiivi, kuid märgib, et hoolimata sellest, et komisjon jälgib direktiivi rakendamist, on selle ülevõtmine olnud ebaühtlane, ning eelkõige et Euroopa Liidus jäävad endiselt paljud selliste kuritegude toimepanijad karistamata ja inimkaubitsejate suhtes süüdimõistvate kohtuotsuste arv on endiselt väike ( 21 )

3.3. Inimkaubanduse vastase võitluse sotsiaalne mõõde

3.3.1. Komisjon rõhutab, et teatises tunnistatakse, ( 22 ) et „[r]oma kogukondade noored naised ja alaealised on ärakasutamise ja inimkaubanduse suhtes eriti haavatavad – see on tingitud mitmest sotsiaalmajanduslikust tegurist, nagu mitmemõõtmeline vaesus […]“.

3.3.2. Komitee juhib tähelepanu sellele, et inimesed, kes satuvad olukorda, kus mitmemõõtmeline vaesus lisandub nende eriomadustele, näiteks puuetega ja LGBTI-inimesed, on samuti ärakasutamise ja inimkaubanduse suhtes eriti haavatavad.

3.3.3. Komitee märgib samuti ( 23 ) , et madala sissetulekuga riikides toimuva inimkaubanduse arengu ja lastega kaubitsemise vahel on seos: „madala sissetulekuga riikides on pooled inimkaubanduse ohvritest lapsed, enamikku neist kasutatakse sunniviisiliselt lapstööjõuna“ – olukord, mis on seotud perede toimetulekuprobleemidega.

3.3.4. Komitee märgib ja peab väga tervitatavaks, et Euroopa Tööjõuamet, liikmesriikide tööinspektsioonid, sotsiaalpartnerid, paljud kodanikuühiskonna organisatsioonid ning paljud meedia- ja sotsiaalvõrgustikud tegutsevad pidevalt rikkumisest teatajatena ja võitlevad inimkaubanduse vastu, eelkõige jagades ja levitades teavet, teavitades teatavatest olukordadest ja võideldes nendega ning otsides erinevaid lahendusi ohvrite kaitsmiseks ja inimkaubitsejate karistamiseks. Komitee teeb ettepaneku, et komisjon kaasaks need sekkumised strateegiasse ja rõhutaks neid kui näiteid headest tavadest, mida tuleks levitada.

3.3.5. Komitee tuletab meelde, et paljusid kodanikuühiskonna organisatsioone, kes on inimkaubanduse vastase võitluse ja ohvrite abistamise eri aspektides (eelkõige merehädaliste päästmine, ohvrite vastuvõtt, nende integreerimise toetamine jne) teinud kõige kiiduväärsemat tööd, on teatavatel juhtudel kriminaliseeritud. Komitee on sellise kriminaliseerimise vastu ning kutsub komisjoni üles seda teemat strateegias käsitlema.

3.4. Ohvrite õigused

3.4.1. Komitee on seisukohal, et ohvrite olukorda ei käsitleta kogu strateegias süsteemselt humaansel viisil.

3.4.2. Komitee leiab, et ohvrite juurdepääs oma õigustele peaks olema tähelepanu keskmes kooskõlas lähenemisviisiga, mille eesmärk on alati seada esikohale ohvrite inimväärikus ja nende põhiõigused.

3.4.3. Komitee rõhutab, et kui ohvrid ei ole ELi kodanikud, on nende olukord veelgi keerulisem. Ta märgib, et paljudel juhtudel, olgu tegemist Euroopa Liidu või kolmandate riikide kodanikega, võib inimkaubitsejatel olla neile juurdepääs ja nad võivad uuesti inimkaubanduse ohvriks sattuda.

3.5. Strateegia ulatus ja rakendamine

3.5.1. Komitee on teadlik, et nagu komisjon seda rõhutab, veetakse ohvreid ELi suunduvates eri rühmadest koosnevates rändevoogudes igasuguste rändeteede kaudu ja kasutades vahendajana kuritegelikke organisatsioone ( 24 ) . Sellises olukorras ei tohi reageerimine siiski piirduda inimkaubanduse võrgustike vastase võitlusega, vaid see peab olema ulatuslikum.

3.5.2. Komitee rõhutab, et inimkaubanduse vastu võitlemise strateegiat ei tohi seega lahutada uuest sisserände- ja varjupaigapaktist ega integratsiooni ja kaasamise tegevuskavast aastateks 2021–2027 ( 25 ) . Komitee rõhutab vajadust arvestada ka Euroopa sotsiaalõiguste samba tegevuskavaga, kuna see loob Euroopa Liidu sotsiaalstrateegiale üldise raamistiku. Komitee soovitab komisjonil tagada hea kooskõlastamine Euroopa Liidu teiste sotsiaalpoliitika valdkondadega, luues koostoimet ja muutes need tõhusamaks.

3.5.3. Komitee toetab kümne Euroopa Liidu ameti ühisavaldust pühendumuse kohta teha koostööd ning teeb ettepaneku koostada igal aastal aruanded tehtud töö kohta.

3.5.4. Komitee tunneb heameelt selle üle, et strateegias võetakse arvesse soolise võrdõiguslikkuse aspekti ning et selles tehakse mitu ettepanekut inimkaubanduse vastase võitluse tõhustamiseks, kui ohvrid on lapsed.

4. Konkreetsed märkused

4.1. Peatükk 2

4.1.1. Komitee arvates tuleb nõuetekohaselt tagada ohvrite, eelkõige naiste ja laste kaitse kõigis etappides ( 26 ) . Komitee leiab, et ohvrite juurdepääs oma õigustele peaks olema tähelepanu keskmes kooskõlas lähenemisviisiga, mille eesmärk on alati seada esikohale ohvrite inimväärikus ja nende põhiõigused.

4.1.2. Komitee peab tervitatavaks ja toetab komisjoni seisukohta, et inimkaubanduse vastu võitlemise direktiivi tuleb rakendada kõikides liikmesriikides ning et selle läbivaatamisel tuleks tugineda tuvastatud puuduste ja inimkaubanduse arengu põhjalikule hindamisele, eelkõige seoses ohvrite värbamise ja ärakasutamisega interneti kaudu.

4.1.3. Komitee leiab, et strateegia peamine eesmärk peaks olema anda ohvritele soovi korral võimalus oma põhiõiguste täielikuks kasutamiseks, tagades neile ennekõike kaitse ja hüvitise nende kannatuste eest, sealjulgas juurdepääsu tööle koos sellega kaasnevate õigustega olenemata nende asukohast, selle asemel et nad kodumaale tagasi toimetada või muul viisil päritoluriiki tagasi saata. Olenemata sellest, kas nad otsustavad jääda riiki, kus nad asuvad, või pöörduda tagasi päritoluriiki, tuleb nende integreerimisega tõeliselt tegeleda. Komitee juhib tähelepanu sellele, et ohvritele tuleb anda õigus integreeruda vastuvõtvasse ühiskonda asjakohase kiire protsessi kaudu.

4.1.4. Komitee väljendab heameelt asjaolu üle, et komisjon on võtnud endale kohustuse tagada piisavad rahalised vahendid inimkaubanduse vastaseks võitluseks nii Euroopa Liidus kui ka sellest väljaspool ( 27 )

4.2. Peatükk 3

4.2.1. Komitee kiidab heaks komisjoni ettepaneku kutsuda liikmesriike üles kaaluma inimkaubanduse ohvrite osutatud teenuste tahtliku kasutamise kriminaliseerimist ( 28 )

4.2.2. Komitee teeb ettepaneku edendada koostöös liikmesriikide tööinspektsioonide ja Euroopa Tööjõuametiga sotsiaalpartnerite kaasamist riiklikku ja piiriülesesse järelevalvesse ning inimkaubanduse ja sunniviisilise töö vastasesse võitlusesse. Komitee märgib, et riiklikul tasandil on juba sõlmitud mitu kollektiivlepingut, mille eesmärk on ennetada kuritarvitamist ja inimkaubandust töökohal ning pakkuda ohvritele hüvitist ( 29 ) . Komitee soovitab lisada strateegiasse need heade tavade näited, mida tuleks liikmesriikides propageerida ja levitada.

4.2.3. Komitee hoiatab, et inimkaubanduse vallas tuleb samuti analüüsida uute töövormide levimise tagajärgi ja selle mõju tööalase ärakasutamise uutele vormidele. Strateegias mainitakse õigustatult digivõrkude kasutamist, kuid näib, et seda käsitletakse pigem seksuaalse kui tööalase ärakasutamise mõttes, eelkõige digiplatvormide kasutamise kaudu. Komitee soovitab, et strateegias käsitletaks seda lähenemisviisi terviklikult.

4.2.4. Komitee toetab samuti komisjoni pühendumust tagada, et Euroopa ettevõtete väärtusahelates ei esineks sunniviisilist tööd ja et selliste ettevõtete tarneahelad ei hõlmaks lapstööjõu kasutamist ( 30 )

4.3. Peatükk 4

4.3.1. Komitee nõustub komisjoni seisukohaga, et organiseeritud kuritegevus püüab tungida seaduslikku majandustegevusse, ning et sellega kaasnevad ohud ühiskonnale, ning nõustub, et seetõttu tuleb selle vastu võitlemiseks kasutada õiguskaitsealastes uurimistes süstemaatiliselt finantsuurimisi ning töötada välja ja kasutusele võtta tugev raamistik kuritegeliku vara tuvastamiseks, arestimiseks ja konfiskeerimiseks ( 31 )

4.3.2. Komitee nõustub vajadusega tugevdada inimkaubanduse vastast suutlikkust õigusvaldkonna ja õiguskaitsespetsialistide süstemaatilise koolitamise kaudu, pidades silmas, et selline koolitus peaks alati hõlmama ohvrite vajadusi ja vaatenurka ( 32 ) . Samuti juhib komitee erilist tähelepanu vajadusele tugevdada asjaomaste talituste inimressursse.

4.3.3. Komitee on seisukohal, et internetis ohvrite värbamise ja ärakasutamise ärimudeli vastu võitlemiseks tuleb panna platvormid täitma nendel juba lasuvaid õiguslikke kohustusi ning luua dialoog tehnoloogiaettevõtete ja internetiettevõtetega, et vähendada nende kasutamist ohvrite värbamiseks ja ärakasutamiseks ( 33 ) . Komitee leiab, et Euroopa digitaalmeedia vaatluskeskus ( 34 ) võiks olla kasulik vahend inimkaubanduse ebaseaduslike veebipõhiste värbamiskanalite jälgimiseks.

4.3.4. Komitee peab vajalikuks tagada, et veebipõhiste teenuste pakkujad ja sellega seotud ettevõtted toetaksid inimkaubanduse vastast võitlust, tuvastades ning kõrvaldades ohvrite ärakasutamise ja kuritarvitamisega seotud sisu.

4.3.5. Eelkõige juhib komitee tähelepanu sellele, et edukas võitlus kriminaalmudeli lõhkumise ja inimkaubanduse ohvrite ärakasutamise vastu sõltub suurel määral sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna organisatsioonide kaasamisest ning meedias ja sotsiaalmeedias levitatavatest sõnumitest. Inimkaubanduse vastases võitluses on oma osa kogu ühiskonnal. Komitee teeb ettepaneku võtta strateegias arvesse konkreetseid teavitus- ja koolitusprogramme nende institutsiooniliste ja sotsiaalsete osalejate jaoks, kuivõrd strateegia tulemuslikkus on otseselt seotud neist igaühe tegevuse ja tõhususega.

4.4. Peatükk 5

4.4.1. Komitee on seisukohal, et inimkaubanduse ohvrite jaoks tuleks edendada tõhusamaid suunamismehhanisme, et tagada ohvrite ja nende õiguste kaitse kõigis liikmesriikides kooskõlastatud reageerimise abil ning kodanikuühiskonna organisatsioonide, sotsiaalpartnerite ja rahvusvaheliste vabaühenduste kogemuste kasutamise kaudu, võttes muu hulgas arvesse heade tavade jagamist ( 35 )

4.4.2. Komitee toetab komisjoni seisukohta, et ohvreid ei karistataks rikkumiste eest, mille nad on olnud sunnitud toime panema, ning et inimkaubanduse ohvrite elamislubade asjus tuleks nende kaitsmiseks vaadata läbi 2004. aasta direktiiv.

4.4.3. Komitee toetab komisjoni seisukohta koostöö tihendamise kohta, et luua Euroopa suunamismehhanism.

4.4.4. Komitee juhib seoses lastega tähelepanu vajadusele võtta elukestev lähenemisviis, kuna lapsepõlves kogetud traumaatiline sündmus mõjutab inimest nooruki- ja täiskasvanueas. Komitee on seisukohal, et ohvrite abistamise strateegia peab hõlmama nende arengu jälgimist.

4.5. Peatükk 6

4.5.1. Komitee rõhutab, et rahvusvahelisel areenil on ÜRO kestliku arengu eesmärkide saavutamine oluline alus, et luua päritoluriikides majanduslikud, sotsiaalsed, inimõigustealased ja poliitilised tingimused, mis võimaldavad kodanikel elada rahulikult ja turvaliselt väärikat elu. ELi ja liikmesriikide koostöömeetmed kestliku arengu saavutamiseks on selles vallas üks peamistest vahenditest, mida komitee tõstab esile, toetab ja soovitab strateegias käsitleda.

4.5.2. Komitee toetab jõupingutusi, mida komisjon teeb välistegevuse raames koostöös ÜRO ja Euroopa Nõukogu mitmesuguste ametitega, et võidelda inimkaubanduse vastu, rõhutades ühtlasi, et ILO-l on selle nähtusega võitlemisel väga pikaaegsed ja rikkalikud kogemused ( 36 ) . Ka Rahvusvahelisel Migratsiooniorganisatsioonil on väga palju kogemusi ja häid tavasid, mida tuleks arvesse võtta. Komitee soovitab komisjonil kaasata nimetatud asutusi institutsioonidevahelistesse suhetesse, mille kaudu ta püüab strateegiat rakendada.

4.5.3. Komitee on seisukohal, et eri rühmadest koosnevate rändevoogude olemasolu, mille kaudu ohvreid Euroopasse veetakse, toimub paralleelselt inimkaubandusega ning neid ei tohiks käsitleda ainult rändajate ebaseadusliku üle piiri toimetamisega tegelevate võrgustike vastu võitlemise seisukohast, ja viitab sellega seoses uuele rändeleppele ( 37 )

Brüssel, 22. september 2021 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Christa SCHWENG

(1) COM(2021) 171 final, lk 9–12.

(2) COM(2021) 171 final, joonealused märkused nr 20, lk 4 ning nr 39 ja 41, lk 9 ja 10.

(3) COM(2021) 171 final, 6. peatükk – Rahvusvaheline mõõde.

(4) COM(2021) 171 final, lk 16.

(5) COM(2021) 171 final, 6. peatükk – Rahvusvaheline mõõde.

(6) COM(2021) 171 final, lk 15.

(7) COM(2021) 171 final, lk 7.

(8) Vt ILO 2021. aasta aruanne „Access to protection and redress victims of trafficking for labour exploitation in Belgium and Netherlands“ (Tööalase ärakasutamise eesmärgil toimuva inimkaubanduse ohvrite juurdepääs kaitsele ja õiguskaitsele Belgias ja Madalmaades).

(9) COM(2021) 171 final, lk 7 ja 8.

(10) Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioonis nr 81 tööinspektsioonide kohta nähakse ette üks tööinspektor iga 10 000 töötaja kohta.

(11) COM(2021) 171 final, lk 1 ja 17.

(12) COM(2021) 171 final, lk 6.

(13) COM(2021) 171 final, lk 6.

(14) COM(2021) 171 final, lk 6.

(15) COM(2021) 171 final, lk 12.

(16) COM(2021) 171 final, lk 10.

(17) COM(2021) 171 final.

(18) Siinkohal viidatakse nõukogu 19. juuli 2002. aasta raamotsusele (2002/629/JSK) inimkaubanduse vastu võitlemise kohta (ELT L 203, 1.8.2002, lk 1), Euroopa Liidu kavale inimkaubanduse tõkestamise ja selle vastase võitluse heade tavade, standardite ning korra kohta (2005), Euroopa Nõukogu inimkaubanduse vastu võitlemise konventsioonile (1. veebruar 2008) ning dokumendile „Stockholmi programm – avatud ja turvaline Euroopa kodanike teenistuses ja nende kaitsel“ (2010).

(19) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta direktiiv 2011/36/EL, milles käsitletakse inimkaubanduse tõkestamist ja sellevastast võitlust ning inimkaubanduse ohvrite kaitset ja millega asendatakse nõukogu raamotsus 2002/629/JSK (ELT L 101, 15.4.2011, lk 1).

(20) „Inimkaubanduse vastane võitlus“ (ELT C 51, 17.2.2011, lk 50); „Ennetavad meetmed laste kaitseks seksuaalse kuritarvitamise eest“ (ELT C 24, 28.1.2012, lk 154), „Inimkaubanduse kaotamine“ (ELT C 44, 15.2.2013, lk 115), „Euroopa julgeoleku tegevuskava“ (ELT C 177, 18.5.2016, lk. 51).

(21) COM(2021) 171 final, lk 10.

(22) COM(2021) 171 final, 5. peatükk – Ohvrite, eelkõige naiste ja laste kaitsmine, toetamine ja võimestamine.

(23) COM(2021) 171 final, 6. peatükk – Rahvusvaheline mõõde.

(24) COM(2021) 171 final, 6. peatükk – Rahvusvaheline mõõde.

(25) COM(2021) 171 final, lk 16.

(26) COM(2021) 171 final, peatükk 2.

(27) COM(2021) 171 final, lk 5.

(28) COM(2021) 171 final, lk 6.

(29) Vt ILO 2021. aasta aruanne „Access to protection and redress victims of trafficking for labour exploitation in Belgium and Netherlands“ (Tööalase ärakasutamise eesmärgil toimuva inimkaubanduse ohvrite juurdepääs kaitsele ja õiguskaitsele Belgias ja Madalmaades).

(30) COM(2021) 171 final, lk 8.

(31) COM(2021) 171 final, lk 9.

(32) COM(2021) 171 final, lk 10.

(33) COM(2021) 171 final, lk 11.

(34) Vt Euroopa Komisjoni sidevõrkude, sisu ja tehnoloogia peadirektoraat (DG CONNECT).

(35) Selles vallas on hea tava uus Portugalis võetud meede, mida nimetatakse riiklikuks ümbersuunamissüsteemiks (oletatavalt) inimkaubanduse ohvriks langenud laste jaoks.

(36) Konventsioon nr 29/1930 sunniviisilise töö kohta, konventsioon nr 105/1957 sunniviisilise töö kaotamise kohta ning nende kahe konventsiooni 2014. aasta ILO protokoll.

(37) COM(2021) 171 final, lk 17.