[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel, 15.11.2006

KOM(2006)688 lõplik

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Rämpsposti, nuhkvara jaõelvara vastu võitlemise kohta

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Rämpsposti, nuhkvara jaõelvara vastu võitlemise kohta (EMAs kohaldatav tekst)

1. Teatise eesmärk

Ühiskond teadvustab üha enam kaasaegsete elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste hädavajalikkust igapäevaelus, tööl ja kodus. Teenuste laialdane kasutuselevõtt sõltub sellest, kui usaldusväärne, turvaline ja töökindel on tehnoloogia. Komisjoni teatis turvalise infoühiskonna strateegia kohta[1] seab eesmärgiks võrgu ja laiemas mõttes teabe turvalisuse parandamise ning kutsub erasektorit üles kõrvaldama võrgu- ja infosüsteemide turvaauke, mida on võimalik ära kasutada rämpsposti ja õelvara levitamiseks. Komisjoni teatises ELi õigusliku raamistiku läbivaatamise kohta kavandatakse uusi eeskirju, mis aitaksid tugevdada turvalisust ja eraelu puutumatust elektroonilise side sektoris.[2]

Käesolev teatis käsitleb rämpsposti[3] ning selliste ohtude nagu nuhkvara ja õelvara arenemist. Teatises tehakse kokkuvõte senistest jõupingutustest nimetatud ohtude vastu võitlemisel ning esitatakse täiendavad meetmed, mida saaks võtta, sealhulgas:

- ühenduse eeskirjade tugevdamine,

- õiguskaitse,

- liikmesriikide sisene ja vaheline koostöö,

- poliitiline ja majanduslik dialoog kolmandate riikidega,

- valdkondlikud algatused

- teadus- ja arendustegevus.

2. Probleem – tegemist on kiiresti arenevate ohtudega

Viimase 5 aasta jooksul on rämpsposti[4] hulk oluliselt kasvanud.[5] Valdkondlike allikate teatel moodustab rämpspost praegu 50–80% lõppkasutajatele saadetud sõnumitest.[6] Ehkki suurim osa rämpspostist tuleb väljastpoolt Euroopa Liitu, läheb Euroopa riikide arvele nüüd 25% edastatavatest rämpspostisõnumitest.[7] Rämpspostiga seotud kuludeks kogu maailmas arvestati 2005. aastal 39 miljardit eurot. Rämpsposti tekitatud kahju suurematele Euroopa riikidele on hinnanguliselt järgmine: Saksamaa – 3,5 miljardit, Ühendkuningriik – 1,9 miljardit ja Prantsusmaa – 1,4 miljardit eurot.[8] Rämpsposti peetakse omaette „äriks”. Rämpsposti levitajad rendivad või müüvad turustamise eesmärgil ettevõtetele korjatud e-posti aadresside loendeid. Interneti kaudu leviv rämpspost on eriti tulutoov. Selle põhjusteks on kanali haardeulatus ja tohutute sõnumihulkade saatmise madalad kulud. Samas võivad rämpspostiga võitlemisel arvestatavaid tulemusi anda ka mõõdukad investeeringud. Näiteks saavutati Madalmaades Hollandi rämpsposti 85% vähenemine 570 000 euro investeerimisega rämpsposti vastu võitlemiseks ettenähtud varustusse.

Oma olemuselt on soovimatu e-post muutunud pelgalt tüütavast üha petturlikumaks ja kriminaalsemaks. Üks ilmekas näide on andmepüügimeilide kasutamine, millega meelitatakse lõppkasutajaid teatama konfidentsiaalseid andmeid – selleks kasutatakse imiteeritud veebisaite, mis esindavad justkui tegelikke ettevõtteid. Sellega kaasneb võimaliku identiteedipettuse ja ettevõtete maine kahjustamise probleem. Pidevalt kasvab nuhkvara levitamine e-posti või tarkvara kaudu eesmärgiga jälgida kasutaja tegevust veebis ja sellest teada anda. Nuhkvara abil võidakse koguda ka isiku jaoks olulisi andmeid, näiteks paroole ja krediitkaardinumbreid.

Tohutul hulgal soovimatute e-kirjade saatmist hõlbustab suuresti ründetarkvara, näiteks uss- jm viiruste levik. Installeerituna, võimaldavad nad ründajal nakatunud arvutisüsteemi enda kontrolli alla võtta ja muuta selle botnet 'iks,[9] varjates tegeliku rämpspostisaatja isikut. Rämpsposti ja nuhkvara levitajad ning andmepüüdjad rendivad botnet 'e petturlikel ja kuritegelikel eesmärkidel. Asjatundjate hinnangul edastavad botnet 'id üle 50 protsendi kuritahtlikest e-kirjadest.[10] Nuhkvara ning tarbijate ja ettevõtete arvuteid ründavate muud tüüpi õelvara leviku majanduslik mõju on märkimisväärne. Õelvara ülemaailmne finantsmõju oli 2005. aastal hinnanguliselt umbes 11 miljardit eurot.[11]

3. SENI TEHTUD TÖÖ – 2004. AASTAST SAADIK VÕETUD MEETMED

EL võttis 2002. aastal vastu eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi , mis keelab rämpsposti ,[12] kehtestades põhimõtte, mille kohaselt reklaami tohib füüsilisele isikule saata vaid tema nõusolekul. 2004. aasta jaanuaris esitas komisjon teatise rämpsposti kohta, milles määratleti direktiivi täiendavad meetmed.[13] Teatises rõhutati, et teadlikkuse tõstmise, iseregulatsiooni / tehniliste meetmete, koostöö ja eeskirjade rakendamise alal on vaja eri osaliste meetmeid. Komisjon on hakanud rämpsposti, nuhkvara ja õelvara vastu võitlemise küsimust käsitlema ka dialoogis kolmandate riikidega. Lisaks kaitseb ebaausaid kaubandustavasid käsitlev direktiiv[14] tarbijaid agressiivsete kaubandustavade vastu; tarbijakaitsealase koostöö määrust[15] kohaldatakse piiriülese koostöö suhtes kõnealuste tavade vastases võitluses.

3.1. Teadlikkuse tõstmise meetmed

Komisjoni teatis aitas kaasa rämpsposti alase teadlikkuse tõstmisele nii igas riigis kui ka rahvusvahelisel tasandil kogu maailmas. ELi tasandil edendab programm Safer Internet plus Euroopa Liidu ühtse lähenemisviisi osana Interneti ja uute veebitehnoloogiate turvalisemat kasutamist, pidades eelkõige silmas laste kaitsmist.

Liikmesriigid on algatanud ja toetanud kampaaniaid , et teavitada kasutajaid rämpsposti probleemist ja selle lahendamise võimalustest. Üldiselt on Interneti-teenuse pakkujad võtnud vastutuse pakkuda oma klientidele nõu ja abi seoses kaitsega nuhkvara ja viiruste eest. 2004. aasta veebruaris viis komisjon läbi OECD seminari rämpsposti teemal . Samuti aitas komisjon aktiivselt kaasa OECD rämpspostivastase infopaketi (Anti-Spam Toolkit) loomisele, mis kujutab endast rämpsposti vastu võitlemiseks ettenähtud regulatiivsete lähenemisviiside, tehniliste lahenduste ja valdkondlike algatuste igakülgset paketti.

ÜRO infoühiskonna maailma tippkohtumisel[16] tunnistati , et rämpsposti probleemiga tuleb tegelda igas riigis ja rahvusvahelisel tasandil. Rahvusvaheline Telekommunikatsiooniliit korraldas 2004. ja 2005. aastal infoühiskonna maailma tippkohtumise temaatilised konverentsid. 2005. aasta novembris vastuvõetud infoühiskonna maailma tippkohtumise Tunise tegevuskava kutsub üles tõhusalt tegelema rämpspostiga kui tähtsa ja ühe suureneva probleemiga.[17]

3.2. Rahvusvaheline koostöö

Kuna rämpspost on piiriülene probleem, on tehtud mitmeid koostööalgatusi ja kehtestatud piiriüleseid mehhanisme selle vastu võitlemiseks. Komisjon on loonud rämpsposti vastu võitlevate asutuste kontaktivõrgu (CNSA), milles korraldatakse regulaarseid kohtumisi, tutvustatakse parimaid tavasid ja tehakse piiriülest koostööd eeskirjade rakendamiseks. CNSA on koostanud koostöökorra,[18] et hõlbustada rämpspostiga seotud kaebuste piiriülest käsitlemist. Komisjoni talitused osalevad vaatlejatena Londoni tegevuskavas (LAP) , kuhu kuuluvad 20 riigi korrakaitseametnikud ja kes samuti on vastu võtnud piiriülese koostöö korra, ning toetavad selle tööd. 2005. aasta novembris toimus ELi, CNSA ja LAPi ühine seminar. OECD võttis 2006. aasta aprillis vastu soovituse piiriülese koostöö kohta rämpsposti vastaste seaduste rakendamisel, milles kutsuti korrakaitseasutusi üles jagama teavet ja tegema koostööd.[19]

Lisaks edendab komisjon rahvusvahelisi koostööalgatusi . USA ja EL on leppinud kokku teha koostööd ja võidelda rämpsposti vastu sellealaste meetmete ühise rakendamisega ning otsida ühiselt võimalusi ebaseadusliku nuhkvara ja õelvara vastu võitlemiseks. Samuti osaleb komisjon Kanada rämpspostialases rahvusvahelise koostöö töörühmas. Peamiste rahvusvaheliste partneritega (nt Hiina, Jaapan) on käimas arutelud. Aasiaga seoses algatas komisjon ühisavalduse rahvusvahelise rämpsposti vastase koostöö kohta, mis võeti vastu ASEMi e-kaubanduse teemalisel konverentsil 2005. aasta veebruaris.[20]

Infoühiskonna maailma tippkohtumisel 2005. aasta novembris vastu võetud Tunise tegevuskavas rõhutatakse, et Interneti turvalisus on valdkond, kus on tarvis paremat rahvusvahelist koostööd, ning et seda probleemi tuleb käsitleda Interneti haldamise tõhustatud koostöömudeli raames, mis rakendatakse tippkohtumise järelmeetmena.[21]

3.3. Teadusuuringud ja tehnoloogiaarendus

Vastavalt teadusuuringute ja tehnoloogia arenduse 6. raamprogrammile on komisjon käivitanud projekte, mille eesmärk on aidata huvirühmadel võidelda rämpsposti ja muul kujul leviva õelvara vastu. Kõnealused projektid[22] hõlmavad nii üldist võrguseiret ja rünnete tuvastamist kui ka spetsiaalsete tehnoloogiate väljatöötamist, mille abil luua filtreid rämpsposti, andmepüügi ja õelvara tuvastamiseks. Saavutuste hulka kuulub õelvara ohjeldamisele pühendunud teadusringkonna moodustamine ja Euroopa infrastruktuuri väljatöötamine Interneti kasutamise jälgimiseks. Hiljuti algatatud tegevus käsitleb adaptiivseid andmepüügifiltreid, mis suudavad tuvastada tundmatuid ohte ja küberrünnakuid. Kõnealusele tegevusele on eraldatud 13,5 miljonit eurot.

3.4. Valdkondlikud meetmed

Komisjon tervitab IT-valdkonna ennetavat rolli seoses rämpspostiga. Teenusepakkujad on võtnud rämpspostiga võitlemiseks tehnilisi meetmeid (sealhulgas paremad rämpspostifiltrid). Interneti-teenuse pakkujad on tööle pannud tugiteenuse ning varustavad kasutajaid rämpsposti, nuhkvara ja õelvara vastase tarkvaraga. Paljud Interneti-teenuse pakkujad on kehtestanud lepingulisi sätteid , mis keelavad veebikelmustega tegelemise. Hiljutises Ühendkuningriigi tsiviilkohtuasjas määrati rämpsposti levitajale lepingu rikkumise eest 68 800 euro suurune trahv. Valdkonna ühendused on võtnud omaks parimaid tavasid veebis toimuva andmepüügi vältimiseks ja filtreerimismeetodite täiustamiseks.[23]

Mobiilsideoperaatorid on kehtestanud valdkonna tegevusjuhendid, mis näevad ette meetmed soovimatute sõnumite vastu. GSM assotsiatsioon avaldas 2006. aastal tegevusjuhise mobiilispämmi kohta. Hetkel kaasrahastab komisjon algatust Spotspam – erasektori ja riigiasutuste partnerlust, mille eesmärk on luua andmebaas, mis hõlbustaks rämpsposti levitamise juhtumite piiriülest uurimist ja seaduste sellealaste seaduste rakendamist.[24]

3.5. Rämpspostivastane tegevus

On selge, et aktiivne võitlus rämpsposti vastu annab tulemusi. Soomes kehtestatud filtreerimismeetmed vähendasid rämpsposti osakaalu edastatava e-posti hulgas 80 protsendilt umbes 30 protsendile. Arvukad asutused on rakendanud meetmeid rämpsposti levitajate peatamiseks.[25]

Kohtusse jõudnud juhtumite tegelik arv varieerub liikmesriigiti olulisel määral. Mõned ametiasutused on algatanud sada või enam juurdlust, mille tulemusena on rämpsposti levitamisele edukalt lõpp tehtud ja süüdlased vastutusele võetud. Teistes liikmesriikides on juurdlusi olnud üksnes käputäis, mõnel juhul isegi mitte ühtegi.

Enamik meetmeid on olnud suunatud rämpsposti „traditsiooniliste” vormide vastu; teisi tuvastatud ohte pole peaaegu üldse menetletud , ehkki need toovad kaasa tõsiseid riske.

4. Kuidas edasi: eesseisev töö

4.1. Meetmed liikmesriikide tasandil

Käesolevas osas käsitletakse valitsustele ja siseriiklikele ametiasutustele suunatud meetmeid, mis on eelkõige seotud rämpspostivastase võitluse ja koostööga.

4.1.1. Kriitilised edufaktorid

Probleemi püsivus ja arenev laad nõuab selle seadmist prioriteediks ja liikmesriikide suuremat kaasatust. Meetmed tuleks eelkõige suunata „professionaalsete” rämpsposti levitajate ja andmepüüdjate ning nuhkvara ja õelvara levitamise vastu. Kriitilised edufaktorid on järgmised:

- keskvalitsuse tugev osalus võitluses veebikelmuste vastu

- selge organisatsiooniline vastutus rämpspostivastase tegevuse eest

- korrakaitseasutuse piisavad ressursid.

Hetkel ei ole nimetatud tegurid esindatud sugugi mitte kõigis liikmesriikides.

4.1.2. Koordineerimine ja integreerimine riiklikul tasandil

Vastavalt eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlevale direktiivile ja üldisele andmekaitsedirektiivile[26] on riikide ametiasutustel õigus võtta meetmeid järgmiste ebaseaduslike teguviiside vastu:

- soovimatute teadete ( rämpspost) saatmine;[27]

- ebaseaduslik juurdepääs lõppseadmetele eesmärgiga salvestada teavet (näiteks reklaam- ja nuhkvara programmid) või pääseda ligi neis seadmetes sisalduvale teabele;[28]

- lõppseadmete nakatamine neisse õelvara (näiteks uss- ja muud viirused) viimise ja personaalarvutite botnet 'ideks muutmise teel või muul otstarbel kasutamiseks;[29]

- kasutajate eksitamine (nn andmepüügisõnumite abil) teatama konfidentsiaalseid andmeid,[30] näiteks paroole ja krediitkaardiandmeid.

Mõned nimetatud teguviisidest jäävad ka kriminaalõiguse (sealhulgas raamotsus infosüsteemide vastu suunatud rünnete kohta[31] ) reguleerimisalasse. Viimatimainitud otsuse kohaselt peavad liikmesriigid maksimaalse karistusena ette nägema vähemalt 3aastase vanglakaristuse (või 5aastase, kui tegemist on organiseeritud kuritegevusega).

Riiklikul tasandil võivad kõnealuseid sätteid jõustada haldusasutused ja/või kriminaalõigusasutused. Sellisel juhul tuleb selgesti määratleda eri asutuste kohustused ja koostöö kord. Võimalik, et selleks tuleb riikides võtta vastu otsuseid valitsuse tasandil.

Tänaseks ei ole rämpsposti ja teiste ohtude üha rohkem põimunud kriminaal- ja haldusaspektid kajastunud liikmesriikidevaheliste eri asutuste tehnilisi ja uurimisalaseid oskusi kokkuviivate koostöömenetluste vastavas kasvus. Tarvis on koostööprotokolle, et hõlmata niisuguseid valdkondi nagu teabe ja jälitusteabe vahetus, kontaktandmed, abi ning juhtumite üleandmine.

Korrakaitseasutuste, võrguettevõtjate ja Interneti-teenuse pakkujate omavaheline tihe koostöö riiklikul tasandil tuleb kasuks ka teabe ja tehnilise kogemuse vahetamisel ning veebikelmuste avastamisel. Norra ja Madalmaade ametiasutused on viidanud niisuguse riigi- ja erasektori partnerluse kasulikkusele.

4.1.3. Ressursid

Tõendite kogumiseks, juurdluste läbiviimiseks ja süüdistuste esitamiseks on vaja ressursse. Ametiasutused vajavad tehnilisi ja õigusressursse ning peavad end kurssi viima seaduserikkujate tegutsemisviisidega, et nende tegevusele edukalt lõpp teha.

Oluliseks abivahendiks võivad olla veebipõhised kaebuste esitamise mehhanismid, mille juurde kuuluvad süsteemid teatatud kelmuste sisestamiseks ja analüüsimiseks. Kogemused on näidanud, et mõõdukad investeeringud võivad anda arvestatavaid tulemusi . Hollandis saavutati rämpsposti vähenemine tänu sellele, et Hollandi asutuses OPTA loodi viiest täiskohaga töötajast koosnev meeskond, kelle käsutusse anti 570 000 euro väärtuses varustust rämpsposti vastu võitlemiseks. Sellele investeeringule tuginedes kasutatakse rämpspostiga võitlemisel saadud kogemusi nüüd teistes problemaatilistes valdkondades.

4.1.4. Piiriülene koostöö

Rämpspost on ülemaailmne probleem. Riikide ametiasutustel tuleb rämpsposti levitajate vastutusele võtmisel sageli toetuda teiste riikide asutustele ja samamoodi võidakse neid kutsuda osalema teiste riikide juurdlustes.

Ehkki mõningast vastumeelsust võib esineda selle suhtes, et niigi nappivaid riiklike ressursse kulutatakse teiste inimeste probleemide uurimiseks, on tähtis, et liikmesriigid tunnistaksid, et tõhus piiriülene koostöö on rämpsposti vastu võitlemise oluline osa. Hiljuti tegid Austraalia ja Hollandi rämpspostiga võitlevad asutused koostööd, et teha lõpp suurele rämpsposti levitamistegevusele.

Tänaseks on 21 Euroopa ametiasutust kinnitanud CNSA kaebuste piiriülest lahendamist käsitleva koostöökorra[32]; ülejäänud ametiasutusi kutsutakse üles järgmistel kuudel sama tegema. Liikmesriike ja pädevaid asutusi kutsutakse eelkõige üles propageerima aktiivselt järgmiste vahendite kasutamist:

- CNSA-LAP ühised formaalsed dokumendid

- OECD soovitus ja infopakett rämpspostivastaseks tegevuseks.

4.1.5 Kavandatud meetmed

Liikmesriike ja pädevaid asutusi kutsutakse üles:

- kehtestama siseriiklikele rämpspostiga võitlevatele asutustele selged vastutuse piirid

- tagama tõhusa kooskõlastamise pädevate asutuste vahel

- kaasama riiklikul tasandil turul tegutsejaid, toetudes nende asjatundlikkusele ja saadaolevale teabele

- tagama piisavate ressursside eraldamise rämpspostivastaseks tegevuseks

- järgima rahvusvahelisi koostöömenetlusi ja reageerima piiriülese abi taotlustele tegutsemisega.

4.2. Valdkondlikud meetmed

Käesolevas osas käsitletakse meetmeid, mida saab võtta valdkonnasiseselt tarbijate usalduse tõstmiseks ja kuritahtlike e-kirjade saatmise vähendamiseks.

4.2.1. Tarkvara kohaletoimetamine ja installeerimine

Nuhkvara kujutab endast tõsist ohtu kasutajate eraelu puutumatusele. Veebipõhistest tarkvarapakkumistest on saanud paljukasutatud meetod nuhkvara toimetamiseks ja installeerimiseks kasutajate lõppseadmetesse. Nuhkvara saab peita ka tarkvarasse, mida levitatakse muudel arvutisse installeeritavatel andmekandjatel, näiteks CD-ROMidel. Koos ostetud tarkvaraga võidakse installeerida soovimatuid nuhkprogramme.

Allpool on välja toodud konkreetsed meetmed, et vältida nuhkvara jõudmist lõppkasutajateni.

4.2.2. Tarbija teavitamine

Tarkvarapakkumiste raames võidakse installeerida täiendavaid programme. Kui lisatarkvara toimib nuhkvarana, jälgides lõppkasutajate tegevust (nt turustamise eesmärgil), hõlmab see isikuandmete töötlemist ning selline tegevus on ebaseaduslik ilma kasutaja teadliku nõusolekuta. Paljudel juhtudel ei saada niisuguse tarkvara installimiseks kasutaja nõusolekut või siis on nõusolek peidetud lõppkasutaja pika litsentsilepingu väikeses kirjas teksti.

Tarkvaratooteid pakkuvaid ettevõtteid ärgitatakse kirjeldama selgelt ja hästi nähtavalt kõiki pakkumise tingimusi, eriti juhul, kui tarkvarapakettidesse on kaasatud isikuandmeid töötlevaid seirevahendeid.

Eneseregulatsioon ja teatud laadi „heakskiidupitseri” kasutamine võiks aidata eristada usaldusväärseid ettevõtteid ebausaldusväärsetest. Tegevusjuhendid, mille eesmärk on teavitada kasutajat isikuandmete töötlemisele viitavatest tingimustest, saab esitada kinnitamiseks artiklis 29 sätestatud andmekaitse töörühmale.

4.2.3 Lepingusätted tarneahelas

Sageli ettevõtted ei teagi , milliseid tehnilisi kanaleid pidi reklaam nende toodete ja teenuste kohta inimesteni jõuab. Seadusliku tarkvaraga võib kaasas käia nuhkvara, mida kasutatakse juurdepääsuks konfidentsiaalsetele andmetele, sealhulgas krediitkaardiandmetele, konfidentsiaalsetele dokumentidele jne.

Tooteid reklaamivad ja/või müüvad ettevõtted peavad veenduma oma lepingupartnerite tegevuse seaduslikkuses. Ettevõte peab olema kursis lepingulise suhete võrguga, jälgima seaduste järgimist ning tagama kelmuste lõpetamise võimalikkuse terves ahelas, et edasistele sidemetele kelmustega tegelevate ettevõtetega saaks viivitamata lõpu teha.

4.2.4 . Teenusepakkujate turvameetmed

2006. aastal läbi viidud ENISA uuring [33] kinnitab, et teenusepakkujad on võtnud meetmeid võitluseks rämpspostiga. Samas selgub, et teenusepakkujad saaksid võrgu üldist turvalisust veelgi suurendada ning soovitatakse panna suuremat rõhku teenusepakkuja võrgust väljuva e-posti filtreerimisele ( väljapääsu filtreerimine) . Komisjon ärgitab teenusepakkujaid seda soovitust järgima.

Artikli 29 alusel loodud andmekaitse töörühm võttis vastu seisukoha e-posti filtreerimisteenuste osutamisega seotud eraelu puutumatuse küsimuste kohta,[34] milles antakse juhiseid e-kirjavahetuse konfidentsiaalsuse ning konkreetsemalt viiruste, rämpsposti ja ebaseadusliku sisu väljafiltreerimiseks veebisuhtlusest.

4.2.5. Kavandatud meetmed

Komisjoni üleskutsel peaksid:

- ettevõtted tagama, et tarkvararakenduste ostu infostandard oleks kooskõlas andmekaitseseadusega;

- ettevõtted keelama lepinguliselt tarkvara ebaseadusliku kasutamise reklaamides, jälgima, kuidas reklaamid tarbijateni jõuavad, ning rakendama meetmeid kelmuste vastu;

- e-posti teenuste pakkujad rakendama filtreerimispõhimõtet, mis tagab soovituse ja e-posti filtreerimist käsitlevate suuniste järgimise.

4.3. Meetmed Euroopa tasandil

Komisjon käsitleb rämpsposti, nuhkvara ja õelvaraga seonduvaid probleeme ka edaspidi rahvusvahelisel areenil, kahepoolsetel kohtumistel ja vajaduse korral kokkulepete kaudu kolmandate riikidega, ning soodustab jätkuvalt koostööd huvirühmade, sealhulgas liikmesriikide, pädevate asutuste ja kõnealuse sektori esindajate vahel. Samuti teeb komisjon uusi algatusi seadusandluse ja uurimise vallas eesmärgiga anda uut hoogu võitlusele infoühiskonda õõnestavate kelmuste vastu. Hetkel on komisjonil käsil küberkuritegevuse vastu suunatud võitlust käsitlevate ühtsete tegevuspõhimõtete edasiarendamine. Kõnealuseid tegevuspõhimõtteid esitletakse teatises, mis on kavas vastu võtta 2007. aasta alguses.

4.3.1. Reguleeriva raamistiku läbivaatamine

Komisjoni teatises[35] elektroonilise side reguleeriva raamistiku kohta kavandatakse eeskirjade tugevdamist eraelu puutumatuse ja turvalisuse valdkonnas. Selle ettepaneku kohaselt oleksid võrguettevõtjad ja teenusepakkujad kohustatud:

- teavitama liikmesriigi pädevat asutust kõigist turvarikkumistest, millega kaasnes isikuandmete kaotsiminek ja/või katkestused teenuse osutamises;

- teavitama oma kliente kõigist turvarikkumistest, millega kaasnes juurdepääs klientide isikuandmetele või nende kaotsiminek, muutmine või hävimine.

Riikide reguleerivatel asutustel oleksid volitused tagada, et operaatorid rakendaksid piisavaid turbemeetmeid, ning kehtestada võiks uusi eeskirju, millega nähakse ette konkreetsed abinõud või määratakse rikkumistega seotud karistusmäärad .

4.3.2. ENISA roll

Ettepanekud sisaldavad ka sätet, milles tunnustatakse ENISA nõuandvat rolli turvalisuse küsimustes. Teised ENISAle ettenähtud ülesanded on välja toodud komisjoni teatises turvastrateegia kohta[36] ning hõlmavad järgmist:

.

- luua usalduslik partnerlus liikmesriikide ja huvirühmadega, et töötada välja asjakohane raamistik andmete kogumiseks turvalisusega seotud intsidentide ja tarbijate usalduse taseme kohta.

.

ENISA kooskõlastab kõnealuse raamistiku üksikasjalikult Eurostatiga, arvestades infoühiskonda ja i2010 võrdlusuuringute raamistikku[37] käsitlevat ühenduse statistikat.

.

- uurida võimalust luua Euroopa teabe jagamise ja hoiatussüsteem , mis hõlbustaks tõhusat reageerimist olemasolevatele ja tulevastele elektroonilisi võrke ähvardavatele ohtudele.

4.3.3. Teadus- ja arendustegevus

Tulevase 7. raamprogrammi eesmärgiks on teadmiste ja tehnoloogia pidev areng, et tagada poliitiliste algatustega kooskõlastatult infoteenuste ja -süsteemide turvalisus. Õelvaraga seotud töösuunad peaksid hõlmama ka peidetud botnet 'e, viiruseid ning ründeid mobiilside- ja kõneteenustele.

4.3.4. Rahvusvaheline koostöö

Kuna Internet on ülemaailmne võrgustik, peab pühendus rämpsposti, nuhkvara ja õelvara vastasele võitlusele olema ülemaailmne. Sellest tulenevalt kavatseb komisjon tugevdada dialoogi ja koostööd kolmandate riikidega võitluses nende ohtude ja nendega seotud kuritegevusega. Selleks püüab komisjon tagada rämpsposti, nuhkvara ja õelvara käsitlemise Euroopa Liidu ja kolmandate riikide vahelistes lepingutes, taotleb asjaga enim seotud kolmandate riikide kindlat osalemist koostöös ELi liikmesriikidega tõhusamaks võitlemiseks nende ohtude vastu ning kontrollib üksikasjalikult ühiselt püstitatud eesmärkide elluviimist.

4.3.5. Kavandatud meetmed

Komisjon:

- jätkab jõupingutusi teadlikkuse tõstmiseks ja huvirühmade koostöö soodustamiseks

- jätkab tööd kokkulepete sõlmimiseks kolmandate riikidega, mis hõlmaksid rämpsposti, nuhkvara ja õelvara vastu võitlemise küsimust

- seab sihiks esitada 2007. aasta alguses uusi seadusandlikke ettepanekud, mis tugevdaksid eraelu puutumatust ja turvalisust käsitlevaid sidesektori eeskirju, ning esitab küberkuritegevust käsitlevad tegevuspõhimõtted

- kaasab turbeküsimustesse ENISA asjatundlikkuse

- toetab oma 7. raamprogrammis teadus- ja arendustegevust.

5. Kokkuvõte

Sellised ohud nagu rämpspost, nuhkvara ja õelvara õõnestavad infoühiskonna usaldusväärsust ja julgeolekut ning avaldavad märkimisväärset finantsmõju. Ehkki mõned liikmesriigid on algatusi teinud, on niisuguste arengute käsitlemisele suunatud tegevus Euroopa Liidus tervikuna ebapiisav. Komisjon kasutab oma vahendajarolli selleks, et tõsta teadlikkust vajadusest suurema poliitilise tahte järele nende ohtude vastu võitlemisel.

Rämpspostivastast tegevust tuleb tõhustada, et peatada need, kes teadlikult seadusi eiravad. Sektor peaks võtma täiendavaid meetmeid rämpspostivastase tegevuse vallas. Siseriiklikul tasandil on vaja teha koostööd nii valitsuse sees kui valitsuse ja vastava sektori vahel. Komisjon tugevdab dialoogi ja koostööd kolmandate riikidega ning ühtlasi uurib võimalust uute seadusandlike ettepanekute tegemiseks, samuti viib ellu uurimistegevust, et isikuandmete puutumatust ja turvalisust elektroonilise side sektoris veelgi tugevdada.

Käesolevas teatises nimetatud meetmete ühtne ja võimalusel paralleelne rakendamine võib aidata kaasa infoühiskonna ja majanduse hüvesid praegu ähvardavate ohtude vähendamisele.Komisjon jälgib kõnealuste meetmete rakendamist ja annab 2008. aastaks hinnangu, kas on tarvis rakendada täiendavaid meetmeid.

[1] KOM(2006) 251 lõplik.

[2] KOM(2006) 334 lõplik.

[3] KOM(2004) 28 lõplik.

[4] Rämpsposti all peetakse silmas kaubanduslikku eesmärki kandvate soovimatute teadete saatmist näiteks e-posti teel. Soovimatud e-kirjad võivad sisaldada ka õelvara ja nuhkvara.

[5] 2001. aastal moodustas rämpspost 7% ülemaailmsest e-posti mahust.

[6] Symantec 54%; Messagelabs 68,6 MAAWG 80–85.

[7] Q1 2006 (Sophos) Aasia 42,8%, Põhja-Ameerika 25,6%, Euroopa 25,0%, Lõuna-Ameerika 5,1%, Austraalia ja Okeaania 0,8%, Aafrika 0,6%, muud 0,1%.

[8] Ferris Research, 2005.

[9] Botnet 'id on võõrad nakatunud arvutid arvutivõrgus, mida rämpsposti levitajad kasutavad rämpsposti saatmiseks, olles installeerinud neisse peidetud tarkvara, mis muudab arvutid omaniku teadmata meiliserveriteks.

[10] Symanteci andmetel on suurima botnet 'ide arvuga riigid (2005. aasta 3.–4. kvartalis): USA 26%, Ühendkuningriik 22%, Hiina 9%, Prantsusmaa, Lõuna-Korea, Kanada 4%, Taiwan, Hispaania, Saksamaa 3%, Jaapan 2%.

[11] Computer Economics: 2005. aasta aruanne õelvara kohta.

[12] ,Direktiivi 2002/58 artikkel 13.

[13] Supra 3.

[14] Direktiivi 2005/29/EÜ I lisa punkt 26.

[15] Määrus (EÜ) 2006/2004.

[16] Infoühiskonna maailma tippkohtumine, Genf, detsember 2003.

[17] Tunise tegevuskava, punkt 41.

[18] http://europa.eu.int/information_society/policy/ecomm/doc/todays_framework/privacy_protection/spam/cooperation_procedure_cnsa_final_version_20041201.pdf

[19] http://www.oecd-antispam.org/

[20] http://www.asemec-london.org/

[21] Tunise tegevuskava punktid 39–47, http://www.itu.int/wsis/docs2/tunis/off/6rev1.doc

[22] www.diadem http://cordis.europa.eu/fp6/projects.htm#search

[23] http://www.maawg.org/home/

[24] http://www.spotspam.net

[25] CNSA küsitlus näitas, et ajavahemikul 2003–2006 esitati kaheksateistkümnest vastanud liikmest süüdistusi viieteistkümnes.

[26] Direktiiv 95/46/EÜ.

[27] Eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi artikkel 13.

[28] Eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitleva direktiivi artikli 5 lõige 3.

[29] Supra 28.

[30] Üldise andmekaitsedirektiivi artikli 6 lõige a.

[31] Nõukogu raamotsus 2005/222/JSK.

[32] Supr a 18.

[33] http://www.enisa.eu.int/doc/pdf/deliverables/enisa_security_spam.pdf

[34] Seisukoht 2/2006, WP 118.

[35] http://europa.eu.int/information_society/policy/ecomm/tomorrow/index_en.htm

[36] Supra 1.

[37] I2010 kõrgetasemelise töörühma võrdlusuuringute raamistik, 20. aprill 2006.