EUROOPA KOMISJON Brüssel,8.9.2022 COM(2022) 438 final KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamine 2022. aastal







Suundumuste muutmine keskkonnanõuete täitmise abil



{SWD(2022) 252 final} - {SWD(2022) 253 final} - {SWD(2022) 254 final} - {SWD(2022) 255 final} - {SWD(2022) 256 final} - {SWD(2022) 257 final} - {SWD(2022) 258 final} - {SWD(2022) 259 final} - {SWD(2022) 260 final} - {SWD(2022) 261 final} - {SWD(2022) 262 final} - {SWD(2022) 263 final} - {SWD(2022) 264 final} - {SWD(2022) 265 final} - {SWD(2022) 266 final} - {SWD(2022) 267 final} - {SWD(2022) 268 final} - {SWD(2022) 269 final} - {SWD(2022) 270 final} - {SWD(2022) 271 final} - {SWD(2022) 272 final} - {SWD(2022) 273 final} - {SWD(2022) 274 final} - {SWD(2022) 275 final} - {SWD(2022) 276 final} - {SWD(2022) 277 final} - {SWD(2022) 278 final}



1.Keskkonnapoliitika on praeguses olukorras üha kriitilisema tähtsusega Viimase kolme aasta jooksul on Euroopa Liidul tulnud lahendada lähiajaloos pretsedendituid tervishoiualaseid, majanduslikke ja geopoliitilisi väljakutseid. Esmatähtsaks prioriteediks on muutunud ühise julgeoleku suurendamine. Ukrainas toimuva sõja tõttu on energiahinnad järsult tõusnud ning sõda mõjutab selgelt põhitoiduainete saadavust ja hinda. See on tekitanud kartusi, et ELi eesmärk muuta Euroopa esimeseks kliimaneutraalseks maailmajaoks võidakse ootele panna. Praegune olukord on siiski ülimalt veenvalt näidanud, kui oluline on liidusisese taastuvenergia ja suurema tõhususe abil suurendada ELi edaspidist ressursisõltumatust. Keskkond, mis on üks meie sotsiaal-majandusliku mudeli alustalasid, ei saa olla neist väljakutsetest puutumata, ent võib aidata meie vastupanuvõimet parandada. Kasvanud geopoliitiliste pingete keskel ei tohiks jätta tähelepanuta praegust keskkonnakriisi. Komisjon tuletas kavas „REPowerEU“ meelde, et Euroopas puhtale energiale ülemineku kiirendamine ja paketi „Eesmärk 55“ ettepanekute kiirem rakendamine on kesksel kohal Euroopa strateegias, millega soovitakse lahendada praegune energiakriis ja saavutada vastupidavam energiasüsteem. Sõda Ukrainas ei muuda tõsiasja, et kliimamuutused, saastamine ja elurikkuse vähenemine on kolm kõige suuremat probleemi, millega praegu silmitsi seisame. Äärmuslikud ilmastiku- ja kliimanähtused on igal aastal põhjustanud surmajuhtumeid ja märkimisväärset majanduslikku kahju. Kliimamuutuste mõju ilmneb juba igal suvel Lõuna-Euroopas toimuvates tulekahjudes, Kesk- ja Põhja-Euroopat üha enam mõjutavates põudades ning aina sagenevates suurtes üleujutustes. Surve veele ja toiduainete tootmisele kasvab edaspidigi ning mõnes ELi osas esineb juba keskmine või kõrge veestressi tase, mis aja jooksul eeldatavasti veelgi tõuseb. Euroopas võib iga kaheksanda surmajuhtumi seostada saastega . Saastamine mõjutab peamiselt kõige haavatavamaid ja ebasoodsamas olukorras olevaid elanikkonnarühmi, mis süvendab diskrimineerimist ja konfliktiohtu. Saastamine on ka üks viiest peamisest tegurist, mis mõjutavad elurikkuse vähenemist, mis omakorda ohustab planeedi ligikaudu kaheksast miljonist taime- ja loomaliigist nüüdseks juba enam kui miljoni liigi püsimajäämist. Euroopa roheline kokkulepe on osutunud selles püstitatud eesmärkide poolest õigeks ja muutuva olukorraga kohanemiseks piisavalt paindlikuks. ELi poliitika ja eeskirjade kohaldamisel ja vajaduse korral nende kohandamisel uute probleemide lahendamiseks lähtutakse pikaajalisest kestlikkusest. Rohelise kokkuleppega juba toetatakse energiasüsteemi CO2-heite vähendamist ning selliste uute puhtamate tehnoloogialahenduste arendamist nagu elektritransport, saastevaba vesinik, biokemikaalid ja vähese CO2-heitega materjalid. EL hindab ka ümber oma energiapoliitikat, et kohandada seda energiasüsteemile, mis põhineb peamiselt taastuvenergial ja suuremal energiatõhususel ning toetab ELi kliima- ja keskkonnaeesmärke ning mida täiendab kaubandusstrateegia, mis on suunatud avatud strateegilisele autonoomiale ja tugineb ELi majanduse vastupanuvõimelisemaks ja kestlikumaks muutmisele. Roheline kokkulepe ja ELi õigusaktid, mis on seotud põllumajanduspoliitika keskkonnasäästlikumaks muutmise, elurikkuse kaitsmise ja mahepõllumajanduse soodustamisega, on samuti mõned kestlikud lahendused üleilmse toiduga kindlustatuse ja varustuskindluse sõlmküsimusele. Lisaks on heas seisundis keskkond lahutamatult seotud meie demokraatlike väärtustega. Tulevastel põlvkondadel on õigus saada pärandiks puhas keskkond ja meil on kohustus kujundada välja planeedi taluvuspiire arvestav sotsiaal-majanduslik mudel. Seda silmas pidades aitab meie töö kaasa keskkonnaalaste õigusriigi põhimõtete nõuetekohasele rakendamisele, tugevamale keskkonnaalasele juhtimisele ja paremale nõuetele vastavusele liikmesriikides. Euroopa rohelises kokkuleppes omistati keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamisele konkreetne ülesanne, tunnustades selle käigus tehtavaid ulatuslikke ja täpseid analüüse ning järeldusi, ning rõhutati, et komisjon ja liikmesriigid peavad tagama poliitika ja õigusnormide rakendamise, ja toonitati, et „keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamine on väga tähtis selleks, et kaardistada iga liikmesriigi olukord“. Seda tugevdati Euroopa rohelise kokkuleppe investeerimiskavaga, milles on rõhutatud, et keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamine (sarnaselt muudele õiguslikele vahenditele, nagu Euroopa poolaasta ning energialiidu raames koostatavad riiklikud energia- ja kliimakavad) võimaldab teha kindlaks ka iga liikmesriigi investeerimisvajadused keskkonnapoliitika põhivaldkondades. 2.Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise roll – kui poliitikaeesmärke ja juriidilisi kohustusi ei rakendata, jäävad need üksnes headeks nõuanneteks Lisaks sellele, et leppida ELi tasandil kokku kaugeleulatuvad sihid, on äärmiselt oluline tagada ka ELi keskkonnapoliitika ja keskkonnaalaste õigusaktide kohaldamine. Kui keskkonnaeeskirju ei rakendata üldse või seda ei tehta piisavalt, võivad sellel olla kahjulikud tagajärjed nii planeedile, elanikkonnale kui ka majandusele. See võib viia poliitilise usaldamatuse ja pettumiseni, eriti noorte seas, kes sisutühjadest fraasidest kuigivõrd ei hooli, vaid hindavad poliitikat tulemuste põhjal. Keskkonnapoliitikat rakendatakse tavaliselt pika aja jooksul ja hoogu on keeruline säilitada. Ent just rakendamine on see, mis inimeste jaoks tulemusi toob. Seepärast on liidu keskkonnaalaste eesmärkide saavutamiseks vaja järjepidevust ja püsivust, mis on tulemusliku rakendamise olulised koostisosad. Komisjon võttis 2016. aastal kohustuse anda korrapäraselt aru ELi keskkonnaalaste õigusaktide rakendamise seisu kohta. Seekordses arvult kolmandas keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamises keskendutakse liikmesriikide tulemuslikkusele ELi keskkonnaalaste kohustuste täitmisel viis aastat pärast esimest keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamist. Eelmistes väljaannetes juba mainiti, et keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamine täiendab, mitte ei asenda muid vahendeid, millega toetatakse, jälgitakse ja tagatakse nõuetele vastavust ELi tasandil võetavate täitmise tagamise meetmete kaudu. Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamine ei mõjuta komisjoni õigust algatada liidu õiguse rikkumise korral rikkumismenetlus. Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise eesmärk on toetada liikmesriike ning võimaldada neil keskkonnapoliitikat ja -eeskirju paremini kohaldada, andes neile vajalikku teavet ja tagasisidet ning hädavajaliku üldpildi keskkonnapoliitika rakendamise olukorrast igas ELi liikmesriigis ja ELi tasandil. Samuti annab see selgust probleemide osas, millega liikmesriigid seisavad silmitsi, kui nad aitavad otsustajaid rakendamisel, eelkõige seoses küsimusega, kuidas tuleks ressursse prioriseerida. Sellega seoses on komisjon kindlaks määranud kõige olulisemad eesmärgid ja sihid, mis tulenevad olemasolevatest kokkulepitud tegevuspõhimõtetest ja eeskirjadest ning mis on võrdlusalused rakendamisel tehtud edusammude mõõtmisel. Need võrdlusalused on sarnased keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise varasemates tsüklites kasutatud võrdlusalustega, kuid vajaduse korral on neid muudetud ja parandatud. See võimaldab jälgida edusamme ja õiglaselt võrrelda liikmesriikide tulemusi ELi keskkonnaalaste õigusaktide (keskkonnaõigustiku) kohaldamisel. Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamine näitab, et ühiseid poliitilisi eesmärke on võimalik saavutada ainult iga liikmesriigi konkreetsete probleemide tõhusa lahendamise kaudu. Igale liikmesriigile soovitatud prioriteetseid meetmeid on kohandatud riigiaruannetes esitatud hinnangute põhjal, et määrata kindlaks nõuetele vastavusega seotud puuduste kõrvaldamise viis. Seejärel need meetmed ühtlustati, et need sobiksid sarnases olukorras olevate riikide poolt rakendamiseks. Prioriteetsete meetmete ülevaade on esitatud käesoleva teatise lisas. Käesoleva teatise eesmärk on teha riigiaruannete põhjal ELi tasandil üldisi järeldusi iga riigiaruannetes hinnatud teemavaldkonna kohta, samuti juhtimisraamistiku ja -mehhanismide kohta, mis peaksid võimaldama keskkonnaalaste õigusaktide rakendamist. Teatise lõpus on jagu „Edasised sammud“. 3.Rakendamise seis: järeldused 3.1. Ringmajandus ja jäätmekäitlus Euroopa Komisjon teatas 2020. aasta märtsi uues ringmajanduse tegevuskavas algatustest, mis on suunatud toodete kogu olelusringile alates kavandamisest ja tootmisest kuni tarbimise, parandamise, korduskasutamise ja ringlussevõtuni ning ressursside majandusse tagasitoomisele. Eesmärk on vähendada ELi tarbimise jalajälge ja 2030. aastaks kahekordistada ELis materjalide ringkasutuse määra. Seejärel täidab komisjon kestlike toodete algatuse ja ELi esimese kestliku tekstiili strateegia kaudu uue ringmajanduse tegevuskava raames võetud peamised kohustused. Läbivaadatud ringmajanduse seireraamistiku abil jälgitakse peamisi suundumusi ja mustreid, et mõista, kuidas ringmajanduse eri elemendid arenevad ja kas on võetud piisavalt meetmeid. Sellegipoolest on riikide tasandil vaja teha tõhusaid reforme ja investeeringuid.

Et hinnata keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise kontekstis ringlust kogu ELis, uuris komisjon mitut aspekti, nagu materjalide ringkasutus, loodusvarade tootlikkus ning ringmajanduse strateegiate ja programmide olemasolu riikide tasandil. Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise riigiaruannetes vaadeldi ka jäätmeteket elaniku kohta ja jäätmete käitlemise viisi, keskendudes ringlussevõtu määra muutumisele aastate jooksul. 2022. aasta lõpuks valmivad jäätmekäitlust käsitlevad varajase hoiatamise aruanded, milles hinnatakse ELi jäätmealaste eesmärkide täitmisel tehtud edusamme ja millega suurendatakse nende kohta teadlikkust. Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamisel hinnati ka seda, kuivõrd on üle võetud 2018. aasta jäätmealaste õigusaktide pakett (sh jäätmedirektiiv, prügiladirektiiv, pakendite ja pakendijäätmete direktiiv ning direktiiv, millega muudeti direktiive 2000/53/EÜ kasutuselt kõrvaldatud sõidukite kohta, 2006/66/EÜ patareide ja akude ning patarei- ja akujäätmete kohta ning 2012/19/EL elektri- ja elektroonikaseadmetest tekkinud jäätmete kohta), samuti seda, milline on olukord seoses jäätmekavadega ja võimaluse korral jäätmetekke vältimise programmidega, mis on peamised ELi jäätmealaste õigusaktide rakendamise vahendid. Joonis 1. Olmejäätmete ringlussevõtu määr 2020. aastal (%) Joonis 2. Materjalide ringkasutuse määr 2020. aastal (%) Järeldused 1.Enamik liikmesriike on nüüdseks kehtestanud riikliku ringmajanduse strateegia ja tegevuskava või on teatanud toodete kogu olelusringi hõlmava tervikliku strateegia väljatöötamisest ja/või teinud edusamme sellise strateegia kehtestamisel. 2.Ringluse määrad on liikmesriigiti väga erinevad ning materjalide ringkasutuse määrad lahknevad ELi keskmisest (12,8 %), ulatudes 1,3 %st Rumeenias 30,9 %ni Madalmaades. Sama kehtib ka loodusvarade tootlikkuse kohta, mille puhul ELi keskmine on 2,09 eurot/kg, ulatudes alates 0,3 eurost/kg Bulgaarias kuni 5,89 euroni/kg Madalmaades. 3.Erilist tähelepanu tuleks pöörata sellistele materjalidele nagu plast, ehitusmaterjalid ja tekstiil, arvestades nende mõju keskkonnale, aga ka nende kasulikkust teiseste materjalidena. 4.Jäätmetekke vältimine on jätkuvalt oluline probleem kõigis liikmesriikides, sealhulgas kõrge ringlussevõtumääraga riikides. Suundumus liigub vales suunas, kuna olmejäätmete teke on ELis alates 2014. aastast kasvanud keskmiselt 478 kg-lt 505 kg-le elaniku kohta: ainult viies liikmesriigis on alates 2014. aastast jäätmeteke elaniku kohta vähenenud . 5.Nagu rõhutati 2018. aasta varajase hoiatamise aruannetes, on 2020. aastaks 50 % olmejäätmete korduskasutamise/ringlussevõtu eesmärgi saavutamine endiselt eriti murettekitav küsimus . 6.Hoolimata mõningatest edusammudest ei ole jäätmete raamdirektiivis ja prügiladirektiivis sätestatud peamisi kohustusi (ebaseaduslike prügilate sulgemine ja korrastamine ning jäätmete käitlemine enne prügilasse ladestamist) veel täidetud. Prügiladirektiivi nõuetele mittevastavuse tõttu on komisjon algatanud rikkumismenetluse 12 liikmesriigi suhtes. 7.Kahjuks seisab mõni liikmesriik silmitsi mõlema probleemiga: nad on kaugel ringlussevõtueesmärkide saavutamisest ja nende prügilad ei vasta ikka veel nõuetele. Seetõttu on neis riikides rakendamismahajäämus suurem kui ülejäänud ELis. Neil riikidel tuleb teha suuri jõupingutusi juba kehtivate ELi jäätme-eesmärkide saavutamiseks, aga ka põhitaristu rajamiseks ning ebaproduktiivsete ja sageli ebaseaduslike jäätmekäitlustavade muutmiseks. Edukad tavad Hispaania on kehtestanud tervikliku riikliku ringmajandusstrateegia nimetusega „España Circular 2030“, mis hõlmab pikaajalist visiooni ja kvantitatiivsetel eesmärkidel põhinevaid kolmeaastaseid tegevuskavasid. Iirimaa varal saab tuua kasuliku näite sealse põhjaliku jäätmesektorireformi põhjal, mille käigus suleti ebaseaduslikud prügilad ning rahastati ulatuslikke puhastus- ja tervendamistöid. Reform viidi ellu tihedas koostöös komisjoniga ja selle tulemusena loodi süsteem, mis tagab hea vastavuse jäätmeid käsitlevatele ELi õigusaktidele. 3.2. Elurikkus ja looduskapital Pärast rohelise kokkuleppe vastuvõtmist on komisjon asunud uuendama nõuete täitmise tagamiseks tehtavaid jõupingutusi, et käsitleda ELi loodusalaste õigusaktide rikkumisi. ELi elurikkuse strateegias aastani 2030 on seatud eesmärk aidata Euroopa elurikkus taastumise teele ning nähtud ette uued viisid kehtivate õigusaktide tulemuslikumaks rakendamiseks koos uute eesmärkide ja juhtimismehhanismidega heas seisundis ja vastupanuvõimeliste ökosüsteemide saavutamiseks. Strateegia eesmärk on taastada ja kaitsta loodust ning selles tunnistatakse, et rakendamise ja nõuete täitmise tagamise parandamine nõuab poliitilist toetust ning suuremaid rahalisi ja inimressursse nii ELi kui ka liikmesriikide tasandil. ELi elurikkuse strateegia olulise elemendina esildas komisjon looduse taastamise määruse, mis sisaldab üldist ELi maismaa- ja merealade taastamise eesmärki looduse pikaajaliseks taastumiseks ning siduvaid taastamiseesmärke konkreetsete elupaikade ja liikide kohta. Need meetmed peaksid 2030. aastaks hõlmama vähemalt 20 % ELi maismaa- ja merealadest ning lõpuks 2050. aastaks kõiki taastamist vajavaid ökosüsteeme. Liikmesriigid jagavad vastutust elurikkuse ja looduslike ökosüsteemide kaitsmise ja taastamise eest, tagades asjakohase ELi keskkonnaõigustiku nõuetekohase rakendamise ja järgimise. Eelkõige kehtestatakse looduse taastamise määrusega süsteem, mille kohaselt liikmesriigid esitavad riiklikud taastamiskavad, milles on kirjas, kuidas nad eesmärke saavutavad, ning süsteemid tehtud edusammude jälgimiseks ja nende kohta aru andmiseks. Elurikkuse strateegiat viiakse ellu koos uue strateegiaga „Talust taldrikule“, ELi metsastrateegiaga ja uue ühise põllumajanduspoliitikaga, et toetada kestlikku põllumajandust ja metsamajandamist ning saavutada üleminek täielikult kestlikule põllumajandusele ja metsamajandamisele. Strateegias on samuti seatud eesmärgid invasiivsete võõrliikide kohta ning tunnistatud vajadust kiirendada invasiivsete võõrliikide määruse rakendamist. Et saavutada elurikkuse strateegia eesmärgid, mis on seotud rahvusvahelise koostööga, tagatakse ELi õigusaktidega, et täidetakse rahvusvahelised kokkulepped ning võideldakse ebaseaduslikult saadud toodete ja ohustatud liikide tarbimise vastu ELis. Seoses metsadega, mis annavad märkimisväärset keskkonnaalast ja sotsiaal-majanduslikku kasu, võeti 2021. aasta juulis paketi „Eesmärk 55“ raames vastu ELi uus metsastrateegia aastani 2030. Selle peaeesmärk on tagada ELis terved, mitmekesised ja vastupanuvõimelised metsad. Lisaks võttis komisjon 2021. aasta novembris vastu ettepaneku raadamisvabade toodete määruse kohta. Määrusega tagatakse, et selle kohaldamisalasse kuuluvaid kaupu (veised, kakao, kohv, õlipalm, soja ja puit) ning neid sisaldavaid tooteid ei saa liidu turule lasta ega seal kättesaadavaks teha ega liidust eksportida, välja arvatud siis, kui need on raadamisvabad. Metsad on olulised looduslikud CO2 sidujad ja nende säilitamiseks tehtavad jõupingutused on hädavajalikud selleks, et EL saavutaks 2050. aastaks kliimaneutraalsuse. Komisjon on seepärast võtnud meetmeid, et vähendada ELi panust raadamisse ja metsade degradeerumisse kõikjal maailmas, mis vähendab ka ELi panust kasvuhoonegaaside heitesse ja elurikkuse vähenemisse maailmas. ELi uues mullastrateegias käsitletakse mulla degradeerumist ja selle mõju elurikkusele. Strateegias rõhutatakse mullakaitse, mulla kestliku majandamise ja degradeerunud muldade taastamise tähtsust 2030. aastaks maa degradeerumise neutraalsuseni jõudmise seisukohast. Muld on äärmiselt habras piiratud ressurss, mis ELis üha enam degradeerub. Looduse valdkonnas hinnatakse keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamisel vastavust elupaikade direktiivile ja linnudirektiivile ning invasiivseid võõrliike käsitlevale määrusele. Eelkõige hinnatakse Natura 2000 alasid (sh metsad ja merealad) liikmesriikides ning seda, kuidas neis tagatakse elupaikade ja liikide soodne kaitsestaatus. Samuti hinnati keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamisel seda, kuidas hoiavad liikmesriigid invasiivsed võõrliigid kontrolli all. Neile õigusaktidele täielik vastavus kõigis liikmesriikides on oluline, et täita ELi elurikkuse strateegias aastani 2030 seatud eesmärke, ning on ELi eluslooduse säilitamisele suunatud Euroopa õigustiku nurgakivi. Siinkohal on keskne roll Natura 2000 võrgustikul, mis on maailma suurim kaitsealade koordineeritud võrgustik ja põhineb neil direktiividel. See on oluline vahend Euroopa kõige väärtuslikumate ja ohustatumate liikide ja elupaikade ning neist moodustuvate ökosüsteemide pikaajalise kaitse ja säilimise tagamiseks. Arvestades elurikkuse ulatuslikku vähenemist, tuleb kiiresti tagada võrgustiku väljakujundamine ja tõhus haldamine.

Joonis 3. Elupaikade direktiivi alusel kaitstud elupaikade ja liikide kaitsestaatus liikmesriikide kaupa aruandeperioodil 2013–2018 Järeldused 1.Liikmesriikide märkimisväärsetest jõupingutustest ja olukorra mõningasest paranemisest hoolimata väheneb elurikkus ELis jätkuvalt ja suundumus on halvenev. Kõige kehvemas seisundis elupaikade hulka kuuluvad kõikjal ELis poollooduslikud rohumaad, rabad, sood ja madalsood. Maa netohõivamine moodustas EL 27 riikides aastatel 2012–2018 endiselt 83,8 m2/km2 aastas, kuigi eelmisel kümnendil see vähenes. 2.Metsad on tohutu surve all. ELi loodusdirektiividega kaitstud 27 %st ELi metsaaladest on vähem kui 15 %-l soodne kaitsestaatus ja halva kaitsestaatusega metsaelupaikade arv on kasvanud. 3.Kuigi elupaikade direktiivi ja linnudirektiivi sätted on ammu kehtestatud ja hästi teada, ei ole mitu liikmesriiki ikka veel määranud erikaitsealasid ega kehtestanud kaitse-eesmärke ja -meetmeid. Enamik liikmesriike peab kiirendama jõupingutusi, et oma Natura 2000 võrgustikud välja kujundada, eelkõige merekeskkonna puhul. 4.Elurikkusele ja ökosüsteemidele tuleksid vägagi kasuks ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) ja uute ÜPP strateegiakavade 2023–2027 märkimisväärne parandamine, poollooduslike rohumaade hooldamise toetamine, ökosüsteemiteenuste kaitsmine ning jõupingutused maastikuelementide taastamiseks aladel, kus need on kadunud. 5.ELi tasandil nõuete täitmise tagamiseks võetud meetmetega on piiratud taristuprojektide ja raietegevuse kahjulikku mõju ning aidatud samal ajal kaasa liikide kaitsele, laiendatud Natura 2000 võrgustikku ja suurendatud kaitsekorralduskavaga alade arvu. 6.Kuigi invasiivseid võõrliike käsitleva määruse täielik rakendamine algas alles 2019. aastal, täidab see juba oma eesmärke, nagu eesmärk tagada ühtne raamistik invasiivsete võõrliikide käsitlemiseks ELi tasandil ja eesmärk suurendada teadlikkust invasiivsete võõrliikide probleemist. Teha on veel siiski palju, kuna enamik liikmesriike ei ole veel rakendanud esmatähtsate liikumisteede käsitlemise tegevuskavasid, mis on nõutav invasiivsete võõrliikide määruse artikli 13 kohaselt. 7.Kogu ELis on tehtud edusamme ökosüsteemide ja nende teenuste seisundi ning neile avalduva surve hindamisel ELi ühise metoodika (ökosüsteemide ja nende teenuste kaardistamine ja hindamine) abil ning ökosüsteemide kohta arvepidamisel. Siiski on vaja rohkem toetust, et muuta elurikkuse seire tulemuslikumaks ja tagada järjepidev aruandlus ning kaasata kriitiline mass ettevõtjaid, et näidata ELi looduskapitalist saadavat kasu ja sellele avalduvat mõju. Edukad tavad Eesti on märgalade taastamisel üks teerajajaid. Eesti eksperditeadmised taastamise edendamisel on looduse taastamist käsitleva määruse täitmisel väga väärtuslikud ning osutavad, et taastatud märgalad võivad tuua mitmesugust kasu ja eksisteerida koos eduka põllumajandusega. Itaalia on edendanud rohelise raamatupidamise, looduskapitali ja heaolu näitajatega seotud tavasid, mida nüüd toetatakse komisjoni tehnilise toe instrumendi ning keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamisega seotud vastastikuse õppimise vahendi kaudu. 3.3. Nullsaaste saavutamine Õhukvaliteet – tööstusheide ja ohutus (Seveso) – müra Õhu, vee ja pinnase nullsaaste saavutamise tegevuskavas on esitatud visioon selle kohta, kuidas vähendada 2050. aastaks õhu-, vee- ja pinnasesaastet tasemeni, mida ei peeta enam tervisele ja looduslikele ökosüsteemidele kahjulikuks ning mille puhul arvestatakse meie planeedi taluvuspiire, luues seega mürgivaba keskkonna. Selle põhjal on püstitatud olulised eesmärgid 2030. aastaks, et kiirendada saaste vähendamist tekkekohas. Keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamisel uuritakse, kuidas täidetakse peamisi kohustusi, mis on sätestatud kehtivates puhta õhu kvaliteeti käsitlevates õigusaktides, millega on ette nähtud tervisest lähtuvad heitekontsentratsiooni normid ja riiklikud heite vähendamise kohustused mitme õhusaasteaine puhul. Õhusaastel on suur mõju inimeste tervisele ja keskkonnale. Riskid, millega inimene kokku puutub, sõltuvad tema elukohast. Õhusaaste mõjutab negatiivselt ka ökosüsteeme, peamiselt hapestumise, eutrofeerumise ja osoonikahjustuste tõttu, mis põhjustavad elurikkuse kadumist ja põllumajanduskultuuride saagikuse vähenemist. Mis puudutab 100 000 elaniku kohta kaotatud eluaastate suundumusi, siis PM2,5 puhul on kaotatud eluaastate arv EL 27s vähenenud 820-lt (2015) 762-le (2019) ja NO2 puhul 157-lt (2015) 99-le (2019). Paljudes liikmesriikides ületatakse siiski pidevalt nende saasteainete piirtasemeid ja komisjon jälgib neid tähelepanelikult.

Nagu ka 2019. aastal, käsitletakse keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamisel tööstusheite direktiivi, mida kohaldatakse ligikaudu 52 000 agrotööstuskäitise suhtes kogu ELis. Esitatakse uued andmed 2018. aasta kohta ning esimest korda nii vette kui ka õhku eralduvate heitkoguste kohta: tööstusheite direktiiviga hõlmatud käitistest eraldub kõigist saasteainetest õhku 20 % ja ligikaudu samapalju ka vette . Euroopa tööstuskäitiste tekitatud õhusaastest tingitud tervise- ja keskkonnakahjud ulatusid 2017. aastal hinnanguliselt 277–433 miljardi euroni, kusjuures poole sellest kahjust põhjustasid ligikaudu 200 käitist. 2022. aastal esitatakse keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise tulemusena esimest korda andmed Seveso III direktiivi rakendamise kohta. Direktiiviga soovitakse ohjata ohtlike ainetega, eelkõige kemikaalidega seotud suurõnnetuse ohtu ning see aitab kaasa tehnoloogiliste katastroofide riski vähendamisele. Arvestades väga kõrget industrialiseerimismäära ELis, on Seveso direktiiv, mida kohaldatakse ligikaudu 12 000 tööstuskäitise suhtes, aidanud vähendada suurõnnetuste sagedust. Direktiivi peetakse laialdaselt tööstusõnnetuste poliitika võrdlusaluseks ja see on olnud eeskujuks paljudes maailma riikides sarnaste õigusaktide vastuvõtmisel. Keskkonnamüra on õhusaaste järel enneaegse surma teine peamine põhjus, millest on EL 27s tingitud 48 000 uut südamehaiguste juhtumit aastas . Müradirektiiviga soovitakse kaitsta inimeste tervist, kohustades liikmesriike mürataset hindama, et ametiasutused ja elanikud saaksid valida välja parimad lahendused, mis nähakse ette kohustuslikes tegevuskavades. Joonis 4. Riskihindamine seoses heitkoguste vähendamise kohustustega aastatel 2020–2029 Järeldused 1.Hoolimata olukorra paranemisest on õhusaaste eurooplaste jaoks endiselt suur tervist mõjutav probleem. Piirnormide pideva ületamise korral on komisjon peamiste saasteainete, näiteks tahkete osakeste ja lämmastikdioksiidi puhul järjekindlalt algatanud rikkumismenetlusi. Euroopa Liidu Kohus on mõnes sellises juhtumis juba teinud otsuse, mille tõttu on parandusmeetmed veelgi pakilisemad. 2.Liikmesriigid peavad täitma õhukvaliteedi seire nõudeid süstemaatiliselt ja järjepidevalt, et saada paremat teavet puhta õhu ja elurikkuse poliitika kujundamiseks nii ELi kui ka riigi tasandil. Kahe liikmesriigi suhtes algatatud rikkumismenetlused on seotud seirevõrgustike puudustega. 3.Lisajõupingutusi on vaja teha põllumajandusest pärit ammoniaagi (NH3, mis on üks viiest riiklike heitkoguste vähendamise kohustustega hõlmatud õhusaasteainest) heitkoguste vähendamise kohustuste täitmiseks. 2022. aasta heiteprognooside läbivaatamisel tehti kindlaks, et rohkem kui 70 % liikmesriikide puhul on suur risk, et ammoniaagiheite vähendamise kohustused, mis on kehtestatud 2020.–2029. aastaks ja 2030. aastal algavaks perioodiks, jäävad täitmata. Nõuetele vastavuse saavutamiseks on vaja rakendada meetmeid, näiteks võtta kasutusele vähese heitega põllumajandusmeetodid, sealhulgas loomakasvatuses ning sõnniku- ja väetisemajanduses. 4.Umbes poolte liikmesriikide puhul on suur risk, et täitmata jäävad ka lämmastikoksiidide (NOX), 2,5 µm suuruste tahkete osakeste (PM2,5) ja muude lenduvate orgaaniliste ühendite kui metaan (metaanita LOÜd) heite vähendamise kohustused, mis on kehtestatud 2030. aastal algavaks perioodiks. 5.Üks liikmesriik ei ole veel oma riiklikku õhusaaste kontrolli programmi esitanud . 6.Tööstuskäitiste suhtes kohaldatavate nõuete ülevõtmine on hilinenud. Komisjon algatas rikkumismenetluse mitme liikmesriigi suhtes, kes ei olnud tööstusheite direktiivi ja Seveso III direktiivi nõuetekohaselt üle võtnud. 7.Müradirektiivi kohaste kaartide ja tegevuskavade vastuvõtmisel on tehtud edusamme, kuid mitmes liikmesriigis, mille suhtes on algatatud rikkumismenetlus (mis mõnel juhul on jõudnud Euroopa Liidu Kohtusse), puuduvad need endiselt. Edukad tavad Programmi LIFE integreeritud projekt PREPAIR Itaalias hõlmab Po jõe orgu koos piirkondade ja linnadega, millel on valglas õhukvaliteedile suurim mõju, ning ulatub ka Sloveeniasse. Projekt kestab seitse aastat (2017–2024) ning hõlmab biomassi põletamise, energiatõhususe, transpordi ja põllumajandusega seotud meetmeid, mida viiakse ellu kooskõlas 2017. aasta kokkuleppega Po jõe valgla kohta ja õhukvaliteedi kavadega. Üks konkreetne eesmärk on luua Po jõe valgla piirkonnas asuvates peamistes linnades jalgrattajaamade võrgustik ja arendada sellega kaasnevat taristut. Programmi LIFE integreeritud projekti LIFE-IP-HUNGAIRY eesmärk on 2030. aastaks vähendada Ungaris pruunsöel töötava Mátra elektrijaama CO2-heidet, võimendades toetust, mida saadakse ühtekuuluvuspoliitika raames õiglase ülemineku fondist ning samuti Euroopa ühendamise rahastust ja moderniseerimisfondist. Mátra elektrijaama CO2-heite vähendamine on ka üks Ungaris 2020. aastal vastu võetud kliima- ja keskkonnakaitse tegevuskavas sisalduvaid meetmeid. Tšehhi on rakendanud ELi vahenditest toetatavat kava kodumajapidamiste vananenud ja ebapiisavate kohalike kütteallikate asendamiseks (Kotlíkova dotace). Kava raames toetati 2020. aastani 100 000 katla asendamist, mille tulemusena vähenes PM2,5 heide 2,7 kT võrra ja kahanes energiakulu. Seda toetust võis kombineerida riiklike lisatoetustega hoonete energiatõhususe suurendamiseks (Nová Zelená úsporám). Vee kvaliteet ja veemajandus Veevarude ja veest sõltuvate ökosüsteemide kaitse ning puhta vee kättesaadavus on inimeste elu, majanduse (vesi on vajalik kõigis majandussektorites), kestliku arengu ja keskkonna jaoks fundamentaalse tähtsusega. Kehtivate eeskirjade nõuetekohane rakendamine on inimeste elukvaliteedi ja heaolu seisukohast väga oluline. Samuti on sellel suur potentsiaal majanduskasvu ja töökohtade loomise seisukohast. Seetõttu on ELi veepoliitika üks Euroopa rohelises kokkuleppes sätestatud prioriteete. Sellega seoses teeb komisjon liikmesriikidega tihedat koostööd, et aidata saavutada veevarude säilimise, kaitsmise ja kvaliteedi parandamise eesmärke. Peamised õigusaktid on veepoliitika raamdirektiiv ja sellega seotud direktiivid: üleujutuste direktiiv, joogiveedirektiiv, suplusvee direktiiv, nitraadidirektiiv, asulareovee puhastamise direktiiv ja merestrateegia raamdirektiiv. Seni tehtud mitmesugused toimivuskontrollid on näidanud, et veedirektiivid täidavad üldjoontes oma eesmärki, kuid neid on vaja üldiselt paremini rakendada. Joonis 5. Vähema kui hea ökoloogilise seisundiga pinnaveekogude (jõed, järved, ülemineku- ja rannikuveed) osakaal valgalapiirkonnas

Järeldused 1.Veepoliitika raamdirektiivi eesmärkide elluviimine jätkub, ent kuigi kolmanda tsükli veemajanduskavasid veel hinnatakse, võib tõdeda, et edusammud veekogude hea seisundi saavutamisel on üldiselt aeglased, ehkki 2027. aasta tähtaeg läheneb. See on tingitud mitmesugustest teguritest: veekogude iseloomustamiseks võrdlustingimuste kehtestamata jätmine, survetegurite ebapiisav hindamine, puudused veeseires, mis tähendab, et veekogude seisund ei ole teada, tegevusega veekogudele avaldatava mõju ebakorrektne hindamine ning kasutatud erandite ebapiisav põhjendamine. 2.Riigiaruannetes esitatakse värskeim teave hea ökoloogilise ja keemilise seisundita veekogude osakaalu kohta, veevõtu kohta sektorite kaupa ning veekasutuse indeksi kohta. Eesmärkide saavutamiseks on vaja suurendada investeeringuid ning neid rakendamisjõupingutusi toetatakse jätkuvalt ELi rahaliste vahenditega, peamiselt ühtekuuluvuspoliitika, taaste- ja vastupidavusrahastu ning programmi „Euroopa horisont“ kaudu. 3.Komisjon on jaganud oma järeldusi teise tsükli veemajanduskavade kohta asjaomaste liikmesriikidega ning loodab, et puudused kõrvaldatakse kolmanda tsükli veemajanduskavade esitamisel. Komisjon kontrollib ka seda, kuidas riiklike süsteemidega (nt load ja kontrollid) tagatakse igas liikmesriigis veepoliitika raamdirektiivi nõuetekohane kohaldamine seoses veevõtu, punktreostusallikate ja hajureostusega. Liikmesriigid pidid esitama komisjonile oma veemajanduskavad ja üleujutusriskide juhtimise kavad 22. märtsiks 2022. Komisjonile teeb muret, et paljud liikmesriigid ei ole veel täitnud õigusaktidest tulenevaid aruandluskohustusi, ning on valmis nõuetele mittevastavuse avastamise korral võtma vajaduse korral meetmeid. 4.1998. aasta joogiveedirektiivi rakendatakse ELis üldiselt hästi. Mõnes riigis on rakendamise seis siiski murettekitav . 12. jaanuariks 2023 peavad kõik liikmesriigid muudetud kvaliteedistandardite järgimiseks võtma üle uuesti sõnastatud direktiivi ning komisjon pakub uute eeskirjade õigeaegse ja nõuetekohase ülevõtmise tagamiseks tuge. 5.Suplusvee direktiivi rakendamisel on ELis üldiselt saavutatud suurepäraseid või häid tulemusi. Liikmesriikide vahel on siiski mõningaid erinevusi. 6.Kuigi kohustused on kohati täpselt kindlaks määratud ja konkreetsed (näiteks nitraadidirektiivis ja asulareovee puhastamise direktiivis sätestatud kohustused), on rakendamine kohapeal olnud paljudel juhtudel väga aeglane planeerimis- ja korraldusvigade ning puuduliku rahastamise ja prioriseerimise tõttu, hoolimata komisjoni toetavast lähenemisviisist (mis seisneb näiteks märkimisväärse ELi poolse rahastamise tagamises). Need küsimused seatakse riigi tasandil prioriteetseks hilinemisega – mõnikord alles pärast Euroopa Liidu Kohtu teist otsust. 7.Paljudes liikmesriikides esineb nitraadidirektiivi rakendamisel probleeme ning nad peaksid suurendama jõupingutusi põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse edasiseks vähendamiseks põhjavees, samuti eutrofeerumise vähendamiseks, määrates kindlaks kõik nitraaditundlikud alad ja lisades oma tegevuskavadesse asjakohased meetmed. 8.Hoolimata teatavatest edusammudest ei koguta ega puhastata asulareovett paljudes liikmesriikides siiani nõuetekohaselt, mistõttu enamikku neist ootab rikkumismenetlus ja mõnele riigile on määratud rahaline karistus . Edusammud sõltuvad sellest, kas liikmesriigid seavad esikohale investeeringud reoveekogumissüsteemidesse ja reoveepuhastitesse, sealhulgas võimaluse korral ühtekuuluvuspoliitika rahaliste vahendite ja Euroopa Investeerimispanga laenude tõhusa kasutamise abil. 9.Merestrateegia raamdirektiivi rakendamise edenemist käsitletakse riigiaruannetes elurikkusele pühendatud peatükis, arvestades selle olulisust merekeskkonna kaitse seisukohast. Komisjon uuris edusamme, mida on tehtud ELi mereakvatooriumi seisundi hindamisel ja sama merepiirkonnaga liikmesriikide piirkondlikus koostöös peamiste surveteguritega tegelemisel. Edukad tavad Madalmaade lähenemisviis üleujutusriskide juhtimisele (Reini ja Meuse jõepõhjade ning lammide taastamine, kus see on võimalik) osutus kasulikuks ka 2021. aasta juulis Belgiat ja Saksamaad tabanud üleujutuste ajal. Portugalis kiideti hiljuti heaks poliitika taaskasutatava heitvee kasutamiseks mitmel otstarbel, v.a joogiveena. Rootsis antakse toetusi veekeskkonna parandamise eesmärgil tehtavateks investeeringuteks, tänu millele minimeeritakse sademevee kaudu keskkonda sattuvaid mikroplasti ja muude uute probleemsete saasteainete (nt ravimid) koguseid. Kemikaalid Kemikaale käsitlevate ELi õigusaktidega soovitakse tagada, et kemikaale toodetaks ja kasutataks nii, et viia miinimumini märkimisväärne kahjulik mõju inimeste tervisele ja keskkonnale. Samuti tagatakse nendega stabiilsus ja prognoositavus siseturul tegutsevatele ettevõtjatele. Lisaks avaldas Euroopa Komisjon Euroopa rohelise kokkuleppe kohase ELi nullsaaste eesmärgi raames 14. oktoobril 2020 „Kestlikkust toetava kemikaalistrateegia. Mürgivaba keskkonna loomise suunas“, mille eesmärk on suurendada inimeste ja keskkonna kaitset ning hoogustada innovatsiooni ohutute ja keskkonnasäästlike kemikaalide valdkonnas. Üleminek vähese CO2-heitega ringmajandusele pakub suurepäraseid võimalusi ohutu ja keskkonnasäästliku keemia edendamiseks. Innovatsioonis tuleks keskenduda ohutuna kavandatud toodetele, mis ühilduvad puhaste materjalitsüklitega ning milles kasutatakse väiksemal arvul ja vähem kahjulikke kemikaale. Ringmajanduses võib osutuda võimalikuks, et materjale kasutatakse eesmärkidel, mis on väga erinevad otstarbest, milleks need algselt kavandati ja millega seoses tehti riskihindamine. See toob esile vajaduse keskenduda puhaste materjalide kvaliteedile, mis on ambitsioonikate kvantitatiivsete ringlussevõtueesmärkide saavutamise üks eeltingimusi . Jõustamisalase teabe vahetamise foorumi raames ellu viidud koordineeritud täitmise tagamise projektid on siiski näidanud, et nõuete täitmise tagamise tõhustamiseks oleks võimalik rohkem ära teha, eelkõige seoses registreerimiskohustuste ja ohutuskaartidega, mille puhul on nõuete täitmisel ilmnenud üsna suured puudujäägid. Euroopa Kemikaaliamet (ECHA) on püüdnud seda olukorda parandada registreerimiste süstemaatilise läbivaatamise kaudu, samuti on vahepeal ajakohastatud REACH-määrust, et täpsustada, millal registreerijad peavad ECHAt asjakohastest muudatustest teavitama. Viimane, internetimüügile pühendatud projekt osutas, et internetis müüdavate toodete puhul esineb ulatuslikult nõuete rikkumisi. Võttes arvesse allpool toodud aruannete järeldusi, uurib komisjon ka seda, kas on otstarbekas luua Euroopa auditivõimekus liikmesriikides ühtlasemaks nõuete täitmise tagamiseks.

Esimest korda käsitletakse keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise aruannetes kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist käsitleva määruse (REACH) ning klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist käsitleva määruse (CLP) rakendamise seisu. Selle alus on komisjoni hinnang aruannetele, mille liikmesriikide ametiasutused on esitanud vastavalt REACH-määruse artikli 117 lõikele 1 ja CLP-määruse artikli 46 lõikele 2. Komisjon avaldas 2021. aasta augustis kvantifitseeritud hinnangu kahe peamise kemikaale käsitleva ELi määruse täitmise tagamise kohta, kasutades täitmise tagamise eri aspektide näitajate kogumit. Järeldused 1.REACH- ja CLP-määruse täitmise tagamine on võrreldes 2010.–2012. aastaga paranenud. Nõuetele vastavuse registreeritud tasemed näivad olevat ajas üsna stabiilsed, samal ajal kui nõuete täitmise tagamisega tegelevad asutused näivad olevat tõhusamad nõuetele mittevastavate toodete/ettevõtete ja ELi turule lastud, nõuetele mittevastavate toodete kindlakstegemisel. CLP-määruse suhtes esitatud edasikaebuste ja tühistatud otsuste arv on vähenenud, karistuste ja nõuete täitmisega seotud kulude suhtarv on kasvanud, ELis on koolitatud rohkem inspektoreid ja jõustamisalase teabe vahetamise foorum on suurendanud oma tegevuse väljundit. 2.Ligikaudu 70 % REACHi kontrollidega kaasnevad täitemeetmed. Kõige sagedamini kasutatav täitemeede on kirjalik nõuanne (11 %), millele järgnevad haldusmeetmed (4 %) ja suulised nõuanded (2 %). Üheksa riiki on aruandeperioodil hindamisega seoses rakendanud järelmeetmeid. 3.Kõige olulisem karistus, mida nii REACH-määruse kui ka CLP-määruse rikkumise korral kasutatakse, on trahvid; vähemal määral teatatakse rikkumisest prokuratuurile. Tegevusloa peatamist või tühistamist on karistusena harva kasutatud. Olukord on riigiti väga erinev. Näiteks peaaegu kolmveerand juhtudest, mil REACH-määruse rikkumisest teatati riigiprokuratuurile, langes aruandeperioodil vaid kahe liikmesriigi (Saksamaa ja Rootsi) arvele. 4.Enamik riike on koostanud nii REACH- kui ka CLP-määruse täitmise tagamise strateegia ja seda vähemalt osaliselt rakendanud. Ainult neli riiki – Horvaatia, Läti, Poola ja Belgia – ei ole veel koostanud REACH-määruse täitmise tagamise strateegiat. Horvaatia, Läti, Poola ja Malta ei ole rakendanud CLP-määruse täitmise tagamise strateegiat. Edukad tavad Põhjamaade (Taani, Soome, Island, Norra ja Rootsi ning Fääri saared, Gröönimaa ja Ahvenamaa) kemikaalide, keskkonna ja tervishoiu töörühm kohtub igal aastal, et arutada kemikaale käsitlevate õigusaktide täitmise tagamist; töörühm rakendab inspektorivahetusprogrammi ja viib ellu ühiseid täitmise tagamise projekte. Austria, Saksamaa ja Šveits teevad koostööd internetikaubanduse valdkonnas, lisaks on sisse seatud rahvusvaheline mitteametlik dialoog, mille käigus Austria, Saksamaa, Liechtensteini, Luksemburgi ja Šveitsi keskkonna-, tervishoiu- ja ohutusasutused ning mitmesugused sidusrühmad (vabaühendused, liidud, ettevõtted) vahetavad teadmisi ja kogemusi nanotehnoloogia ohutu ja säästva kasutamise alal. Kreeka ja Küpros viivad ühiselt ellu programmi LIFE projekti „Chemicals Regulations Enforcement & Inspections – CHEREE“, et tõhustada REACH-määruse täitmise tagamist, milleks rakendatakse ühist kontrolliprotokolli, tehakse vastastikuseid külastusi, viiakse ellu ühiseid pilootprojekte ning luuakse inspektorite e-keskus ja REACH-määruse e-õppe vahend, et inspektorid ja asjaomased asutused saaksid vahetada teadmisi ja kogemusi. 3.4. Kliimameetmed Kooskõlas Pariisi kliimakokkuleppega ja osana Euroopa rohelisest kokkuleppest on 2021. aastal vastu võetud Euroopa kliimamääruses sätestatud ELi eesmärk saavutada 2050. aastaks kliimaneutraalsus ja vähendada 2030. aastaks kasvuhoonegaaside (KHG) heidet 1990. aastaga võrreldes 55 %. Määrusega piiratakse ka süsinikdioksiidi tehnoloogilise sidumise panust heite vähendamisse 2030. aastaks, et tagada piisavate leevendusmeetmete võtmine. Alates keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamisest 2019. aastal on võetud vastu kliimaalased õigusaktid, millega soodustatakse transpordist ja merendussektorist pärit heite ning toodetes kasutatavate fluoritud gaaside (F-gaasid) heite vähendamist. Maanteetranspordi puhul on kehtivates ELi õigusaktides sätestatud nõue vähendada sõidukikütuste kasvuhoonegaaside heite mahukust 2020. aastaks 2010. aastaga võrreldes 6 % ning kehtestatud eri sõidukikategooriatele siduvad kasvuhoonegaaside heite normid. Tänu kehtivale F-gaaside määrusele vähendatakse ELi F-gaaside heidet 2030. aastaks 2014. aasta tasemega võrreldes kaks kolmandikku. Alates 2021. aastast võetakse maakasutuse, maakasutuse muutuse ja metsandusega (LULUCF) seotud kasvuhoonegaaside heidet ja sidumist arvesse ELi heitkoguste vähendamises. Euroopa rohelise kokkuleppe lahutamatu osa on kliimamuutustega kohanemise poliitika. Alates 2021. aastast peavad liikmesriigid andma aru oma riikliku kohanemispoliitika kohta. ELi kliimamääruses on kliimamuutustega kohanemine tunnistatud pikaajalise üleilmse kliimamuutustele reageerimise oluliseks osaks. Määrus kohustab liikmesriike ja ELi tõhustama oma kohanemismeetmeid, nähes ette riiklike strateegiate rakendamise ja korrapärased edusammude hindamised, mis moodustavad osa ELi üldisest kliima- ja energiameetmete juhtimisest. 2021. aasta veebruaris avaldatud ELi ajakohastatud kohanemisstrateegias on kirjeldatud, kuidas EL saab kohaneda kliimamuutuste vältimatu mõjuga ja muutuda 2050. aastaks kliimamuutuste suhtes vastupanuvõimeliseks. Sel korral käsitletakse keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise kohta koostatud aruandes riikide kliimapoliitikat ja -strateegiaid, eelkõige riiklikke energia- ja kliimakavasid ning kohanemisstrateegiaid. Seejärel vaadeldakse ELi heitkogustega kauplemise süsteemiga (HKS) hõlmamata heitkoguseid, mille kohta on liikmesriikidele jõupingutuste jagamist käsitlevate õigusaktide raames kehtestatud siduvad riiklikud eesmärgid. Seejärel uuritakse arengut peamistes valdkondades, eelkõige maanteetranspordi, hoonete ning maakasutuse, maakasutuse muutuse ja metsanduse valdkonnas. Esitatakse teave selle kohta, kuidas liikmesriigid kasutavad HKSi enampakkumistulu. Esimest korda esitatakse riikidele prioriteetsed meetmed. Järeldused 1.ELi kliimaalaste õigusaktide rakendamise tase on ELis üldiselt hea. 2.2020. aastal vähenes EL 27 liidusisene kasvuhoonegaaside heide, sealhulgas rahvusvahelise lennunduse heide, 1990. aasta tasemega võrreldes 31 % ja jõudis 30 aasta madalaimale tasemele. Kui võtta arvesse ka maakasutuse, maakasutuse muutuse ja metsanduse sektori heidet ja sidumist, moodustab heite netovähenemine 34 %. EL on seega märkimisväärselt ületanud ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni kohast eesmärki vähendada kasvuhoonegaaside heidet 2020. aastaks 1990. aasta tasemega võrreldes 20 %. 3.Alates ELi heitkogustega kauplemise süsteemiga hõlmamata sektorites (nt transport, HKSi mittekuuluv tööstus, hooned, põllumajandus ja jäätmed) jõupingutuste jagamise süsteemi kasutuselevõtmisest 2013. aastal on kogu ELi hõlmavad heitkogused igal aastal jäänud alla üldise piirmäära.

4.Jõupingutuste jagamist käsitlevas otsuses on sätestatud liikmesriikide heitevähendamiseesmärgid 2020. aastaks, väljendatuna protsentuaalse muutusena võrreldes 2005. aasta tasemega. Selles on ka sätestatud aastaks eraldatud heitkoguse ühikud (AEHÜd), mida liikmesriigid peavad järgima. Otsusele järgnenud jõupingutuste jagamise määruses on samuti sätestatud riikide heitevähendamiseesmärgid 2030. aastaks ja AEHÜd ajavahemikuks 2021–2030. 5.2019. aastal olid EL 27 heitkogused, mis on jõupingutuste jagamist käsitleva otsusega hõlmatud, peaaegu 11 % väiksemad kui 2005. aastal. 2020. aasta eesmärk (–8 %) ületati seega juba enne COVID-19 kriisi. Kõik liikmesriigid täitsid jõupingutuste jagamist käsitlevast otsusest tulenevad kohustused aastatel 2013–2018. Mõni liikmesriik pidi oma praeguste kohustuste täitmiseks võtma kasutusele õigusaktides ette nähtud paindlikkusmehhanismid. Liikmesriigid kavandavad, võtavad vastu ja rakendavad poliitikat ja meetmeid, et saavutada kehtiva jõupingutuste jagamise määruse kohased jõupingutuste jagamise eesmärgid. Liikmesriikidel tuleb kindlasti kiiresti kavandada ja rakendada täiendavaid kliimameetmeid jõupingutuste jagamise sektorites, et võtta arvesse muudetud jõupingutuste jagamise määruse ettepaneku kohaseid suuremaid eesmärke. 6.ELi heitkogustega kauplemise süsteemi nõuete täitmise määr on väga kõrge – igal aastal katavad käitised ligikaudu 99 % oma heitkogustest nõutava arvu saastekvootidega. Praegu hõlmab HKS ligikaudu 36 % ELi kasvuhoonegaaside koguheitest, mis pärineb ligi 9 500 elektrijaamast ja tootmisettevõttest (s.t paiksetest käitistest), samuti Euroopa Majanduspiirkonna sisestest lendudest. Kokku olid 2020. aastaks ELi HKSi kuuluvate paiksete käitiste heitkogused 2005. aasta tasemega võrreldes vähenenud juba 43 %. 7.Kõik liikmesriigid kehtestasid 2020. aastaks riikliku kohanemisstrateegia või -kava. Kliimamuutustega kohanemiseks tehtavaid jõupingutusi tuleb igas liikmesriigis ja ELi tasandil intensiivistada, kuna kliimamõju puhul näivad realiseeruvat halvimad prognoosid, sealhulgas üha enam ka astmeliste ja liitriskide prognoosid. Kohanemismeetmeid rakendatakse aga liiga aeglaselt. Asjakohased meetmed kliimamuutustest tuleneda võiva kahju vältimiseks ja/või minimeerimiseks toovad märkimisväärset majanduslikku ja sotsiaalset kasu. Edukad tavad Taani taaste- ja vastupidavuskavaga edendatakse keskkonnahoidliku maksustamise reformi. Taaste- ja vastupidavuskava peaks aitama märkimisväärselt kaasa reformi elluviimisele, kuna selle kohaselt rahastatakse maksudega subsideeritavat investeerimissuunda, et motiveerida ettevõtjaid kiirendama oma rohelisi investeeringuid, näiteks tarkvarasse, mille abil muudetakse logistikaahelad ressursitõhusamaks. Eesti kliimaeesmärgid on aastate jooksul pidevalt kasvanud ja nende kohaselt peaks riik tegema lõpu märkimisväärsele põlevkivisõltuvusele. Eesti valitsus on kohustunud järkjärgult lõpetama põlevkivil põhineva elektritootmise 2035. aastaks ja põlevkivi kasutamise kogu energeetikasektoris 2040. aastaks. 3.5. Keskkonnapoliitika rakendamise rahastamine Selleks et keskkonnapoliitika oleks edukas, on oluline selle täiemahulist rakendamist asjakohaselt rahastada. Suuremat osa keskkonnapoliitikast tuleb toetada liikmesriikide avaliku sektori kulutustest ja ettevõtjate vahenditest, kuid ELi poolne rahastamine annab olulise panuse rakendamise suunamisel ja ELi keskkonnainvesteeringute vajaduste rahuldamisel, mis on endiselt märkimisväärsed. 2020. aasta Euroopa rohelise kokkuleppe investeerimiskavas on seotud omavahel keskkonnategevuse rahastamine ja keskkonnainvesteeringud ning selle kohaselt kaasatakse ELi 2021.–2027. aasta eelarve toel kümne aasta jooksul (avaliku ja erasektori) roheliste investeeringute tegemiseks 1 triljon eurot. Alates 2021. aastast on lisaks mitmeaastase finantsraamistiku kaudu ühtekuuluvuspoliitika raames kättesaadavatele märkimisväärsetele rahalistele vahenditele keskkonnategevuse elluviimist toetatud ka taaste- ja vastupidavusrahastust, mille raames tehtavad reformid ja investeeringud peavad vastama olulise kahju ärahoidmise põhimõttele. Kestlike tegevusalade ELi taksonoomia ja muud kestliku rahanduse algatused aitavad suurendada läbipaistvust, võtta läbivalt arvesse keskkonnakaalutlusi ning suunata erainvesteeringute puhul rahavood ümber kuue keskkonnaeesmärgi saavutamisse. 2020. aasta Euroopa rohelise kokkuleppe investeerimiskavas seatud ülesande kohaselt vaadeldakse keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamisel esimest korda keskkonnapoliitika rakendamisega seotud investeerimisvajadusi ja võrreldakse neid seni kättesaadavaks tehtud ressurssidega. Järeldused 1.EL 27 keskkonnainvesteeringute rahastamise (riiklikest ja ELi allikatest kokku) kogusumma oli 2014–2020. aastal hinnanguliselt 0,6–0,7 % (2014–2020. aasta) SKPst, millest 14 % moodustas ELi poolne rahastamine. Mõnes riigis (nt Horvaatias, Kreekas, Slovakkias, Rumeenias) moodustas ELi poolne rahastamine ligi 50 % või rohkemgi. ELis keskmiselt pärines pool kogurahastamisest (53 %) avaliku sektori allikatest (ELi vahendid ja riikide avaliku sektori allikad kokku) ning kümne riigi puhul moodustasid avaliku sektori rahastamisallikad üle kahe kolmandiku, mis osutab nende allikate tähtsusele. 2.Võrdluseks võib tuua, et ELi tasandi iga-aastased keskkonnainvesteeringute vajadused moodustavad 2021.–2027. aasta programmitöö perioodil praeguste hinnangute kohaselt 0,9–1,5 % 2021.–2027. aastaks prognoositud SKPst, mis osutab märkimisväärsele investeeringute puudujäägile (0,6–0,8 % SKPst ehk 76–110 miljardit eurot aastas, kuigi see arv erineb liikmesriigiti märkimisväärselt) mis tuleb ületada, et tagada keskkonnaprioriteetide tulemuslik rakendamine ja toetada ELi rohepööret. 3.Pea kaks kolmandikku keskkonnainvesteeringute puudujäägist on seotud üldise saaste vastu võitlemise ning veekogude kaitsmise ja majandamisega. Ringmajanduse ja jäätmete valdkonnas moodustab investeeringute puudujääk hinnanguliselt 13–28 miljardit eurot aastas, sõltuvalt sellest, millises ulatuses ringlust rakendatakse. Elurikkuse rahastamise aastane puudujääk on hinnanguliselt ligikaudu 20 miljardit eurot. 4.Vajadust kliima-, energia- ja transpordivaldkonna lisainvesteeringute järele võrreldes lähtetasemetega hinnatakse 390 miljardile eurole aastas (EL 27), millele lisandub seoses ELi peamiste keskkonnaeesmärkide saavutamisega veel 130 miljardit eurot aastas. Kliimamuutustega kohanemise kulud võivad samuti olla märkimisväärsed, ulatudes 35–62 miljardist eurost (kitsam vahemik) 158–518 miljardi euroni (laiem vahemik) aastas. Need investeerimisvajadused kajastavad 2020. ja 2030. aastaks seatud rakenduseesmärke (ent kliimamuutustega kohanemisega seotud kulutusi tehakse eeldatavasti pikema aja jooksul). 5.Taaste- ja vastupidavuskavade kohaselt on suurim osa (71 %) keskkonnahoidlikest investeeringutest seotud kestliku liikuvuse, hoonete renoveerimise ja energiatõhususega ning taastuvenergia ja energiavõrkudega. Seevastu elurikkuse, ringmajanduse, veemajanduse ning saaste vältimise ja kontrolli jaoks nähakse ette vaid 13 % kogu keskkonnategevuse rahastamisest. Kliima, energeetika ja transpordiga seotud keskkonnahoidlike investeeringutega toetatakse märkimisväärselt keskkonnaeesmärke, näiteks Euroopa õhu puhtamaks muutmise eesmärki. Samas ei piisa neist näiteks vee- ja jäätmetaristu ning veemajanduse ja jäätmekäitlusega seotud märkimisväärsete vajaduste täitmiseks. Lisaks otsustas mitu liikmesriiki mitte omistada suurt tähtsust meetmetele, mis oleksid otseselt kasulikud elurikkuse kaitse seisukohast . 6. Kogu ELi poolse rahastamisega, mis hõlmab mitmeaastast finantsraamistikku (2021–2027) ja taasterahastut „NextGenerationEU“, võetakse kasutusele 2,018 triljonit eurot (jooksevhindades), et toetada COVID-19 pandeemiast taastumist ja ELi pikaajalisi prioriteete, sealhulgas keskkonnakaitset. Mitmeaastasest finantsraamistikust eraldatakse kliimameetmetele 30 % ja elurikkusele 7,5 % (2024. aastal), mis suureneb 2026. ja 2027. aastal 10 %ni. Taasterahastu „NextGenerationEU“ raames eraldatakse taaste- ja vastupidavusrahastust vähemalt 37 % kliimameetmetele. Tabel 1. ELi täiendavate keskkonnainvesteeringute vajaduste hinnanguline jaotus Joonis 6. Keskkonnategevuse rahastamine kokku (2014–2020) ja hinnangulised vajadused (2021–2027) EL 27s (% SKPst) Keskkonnaeesmärk Hinnanguline investeeringute puudujääk (EL 27, aastas) mld eurot % Saaste vältimine ja kontroll 42,8 38,9 % Veekaitse, -majandus ja -tööstus 26,6 24,2 % Ringmajandus ja jäätmed 13,0 11,8 % Elurikkus ja ökosüsteemid 21,5 19,6 % Teadus- ja arendustegevus ning innovatsioon ja muu 6.2 5,7 % Kokku 110,1 100 %

Edukad tavad Kreeka teeb oma taaste- ja vastupidavuskava raames olulisi investeeringuid taasmetsastamisse, elurikkusse, metsa- ja maastikupõlengute haldamisse, üleujutusriski leevendamisse ja niisutusvõrkude ajakohastamisse, mida täiendavad kestlikku prügilatesse ladestamist ja ringlussevõttu edendavad reformid. Horvaatia on seadnud eesmärgi parandada kaitset üleujutuste eest, kasutades looduspõhiseid lahendusi, nagu vooluveekogude taaselustamine, eraldunud loogete ühendamine, teiseste märgalaelupaikade loomine ja invasiivsete liikide kõrvaldamine. Malta (nagu ka Eesti, Kreeka, Läti, Rumeenia ja Slovakkia) on kehtestanud jäätmemaksu, mida kohaldatakse vastavalt kodumajapidamiste ja ettevõtjate tekitatud ning jäätmekogumisasutuste kogutud jäätmete massile või mahule. See vahend toetab jäätmetekke vältimise põhimõtet. Saksamaa, Prantsusmaa ja Rootsi paistsid silma roheliste võlakirjade suuremahuliste emissioonidega 2020. aastal. Itaalia tegi edusamme oma riigieelarve keskkonnamõju jälgimisel ja sellest aru andmisel (roheline eelarvestamine). Itaalia on alates 2000. aastast arendanud keskkonnakaitsele ja ressursside haldamisele kavandatud kulutusi käsitlevat aruandlust. Kooskõlas kestliku arengu eesmärkidega ja kestliku arengu tegevuskava 2030 eesmärkidega hõlmab aruandlus ka 12 õiglase ja kestliku heaolu näitajat. 3.6. Keskkonnaalane juhtimine Keskkonnaalane juhtimine on lai mõiste, mis hõlmab keskkonnakaalutluste lõimimist otsuste tegemisse, üldsuse osalemist, õiguskaitse kättesaadavust, teabe ja aruandluse jagamist, keskkonnanõuete täitmise tagamist ja keskkonnavastutuse käsitlemist. Keskkonnaalane juhtimine hõlmab ka seda, kuidas avaliku sektori asutused kontrollivad ja tagavad nõuete täitmist kohapeal, kasutades täitemeetmeid. Euroopa rohelise kokkuleppe kohaselt peavad kõik ELi meetmed ja poliitikavaldkonnad aitama kaasa kokkuleppe eesmärkide saavutamisele. Selles on sõnaselgelt sätestatud, et komisjon võtab meetmeid, parandamaks õiguskaitse kättesaadavust kodanikele ja vabaühendustele liikmesriikide kohtutes. Sellega seoses on töötatud välja keskkonnaalase juhtimise vahendid, et saavutada Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärgid kliimaneutraalsuse, ökosüsteemide ja elurikkuse kaitse ja taastamise, nullsaaste ning ringmajanduse valdkonnas. Samal eesmärgil võttis komisjon 14. detsembril 2021 vastu uue keskkonnakuritegude direktiivi ettepaneku, et kaitsta keskkonda tõhusamalt kriminaalõigusmeetmete kaudu riikide tasandil. Uue direktiiviga asendatakse direktiiv 2008/99/EÜ ning selles nähakse ette uued ELi keskkonnakuriteod, selgitatakse olemasolevaid kuritegusid, pakutakse välja lisakaristused keskkonnakuritegude eest ja seatakse eesmärgiks tagada tulemuslikud uurimised ja kriminaalmenetlused ning aidata kaasa piiriülesele uurimisele ja süüdistuste esitamisele. Sel keskkonnapoliitika rakendamise kolmandal läbivaatamisel käsitletavad peamised kohustused ja teemad põhinevad nõuetel, mis on seotud INSPIRE direktiiviga, keskkonnamõju hindamisega, keskkonnaasjades siseriiklike kohtute poole pöördumise võimalustega, karistustega ja keskkonnanõuete täitmise tagamisega ning keskkonnavastutuse direktiiviga. Lisaks sellele, et komisjon võtab nõuete täitmise tagamise meetmeid, on ta ka kannustanud keskkonnamõju hindamiste ühtlustamist, et vähendada dubleerimist ja vältida kattuvusi projektidele lubade andmisel. Ühtlustamine aitab vähendada tarbetut halduskoormust ja kiirendab otsuste tegemist, kuid tagada tuleb, et seeläbi ei kahjustata keskkonnamõju hindamise kvaliteeti. Samuti on tähtis, et menetluste tõhustamisel järgitakse kooskõlas liidu teisese õigusega ja Euroopa Liidu Kohtu praktikaga osalusõiguse standardeid, sealhulgas keskkonnaasjades üldsuse osalemise ning neis asjus õiguskaitse kättesaadavuse valdkonnas. Komisjon on toetanud ka suutlikkuse arendamist, et suurendada nii riikide ametiasutuste kui ka vabaühenduste rakendussuutlikkust. Riigiaruannetes kirjeldatakse mõningaid neist jõupingutustest, mida tehakse tehnilise toe instrumendi ning tehnilise abi ja teabevahetuse ja keskkonnapoliitika rakendamise läbivaatamise (TAIEX-EIR) vastastikuse õppimise programmi kaudu, nagu on näidatud allpool esitatud joonisel. Järeldused 1.Kuigi INSPIRE direktiivi rakendamisel on tehtud edusamme, eelkõige Eestis, Saksamaal, Leedus, Luksemburgis, Maltal, Sloveenias ja Hispaanias, on enamikul liikmesriikidel endiselt keeruline tagada andmete paremat jagamist, mis suurendaks läbipaistvust üldsuse jaoks ja toetaks keskkonnapoliitika rakendamist. 2.Tõhusa õiguskaitse kättesaadavuse tagamine riigi tasandil on keskkonnaõiguse rakendamise oluline element. Komisjon on võtnud meetmeid tagamaks, et valitsusvälistel keskkonnaorganisatsioonidel ja kodanikel oleks võimalik taotleda õhusaaste vähendamise meetmete, kaevandamislubade pikendamise ja jahipidamisel võimaldatavate erandite läbivaatamist. Nõuete täitmise tagamise meetmetega on püütud tagada ka õiguskaitse kättesaadavust keskkonnavastutuse direktiivi kohaldamisel. Enamikus liikmesriikides on siiski veel vaja teha jõupingutusi, parandamaks üldsuse võimalusi pöörduda kohtusse, et vaidlustada otsuseid, tegevust või tegevusetust, eelkõige vee, looduse ja/või õhukvaliteediga seotud planeerimise valdkonnas. 3.Enamik liikmesriike peab ka paremini üldsust teavitama õiguskaitse kättesaadavusega seotud õigustest. Üldsuse parem juurdepääs keskkonnateabele ja selle teabe levitamine aitaks suurendada teadlikkust keskkonnaküsimustest ja tagada üldsuse tulemuslikuma osalemise keskkonnaalaste otsuste tegemises ning lõpptulemusena parema keskkonna. 4.Lisaks on mitmes riigis vaja täiendavaid meetmeid ja/või seirealaseid jõupingutusi tagamaks, et keskkonnaküsimustes kohtu poole pöördumise võimaluste kasutamisel ei saaks takistuseks kulud. 5.Ungaris, Itaalias, Luksemburgis ja Hispaanias takistab keskkonnaalast juhtimist endiselt piirkondlik ja kohalik killustatus. Sellega tuleb tegeleda, eelkõige töötades välja paremad keskkonnaalase juhtimise koordineerimise mehhanismid. 6.2014. aastal muudeti keskkonnamõju hindamise direktiivi, et vähendada halduskoormust ja parandada keskkonnakaitset ning ühtlasi muuta avaliku ja erasektori investeerimisotsused usaldusväärsemaks, prognoositavamaks ja kestlikumaks. Enamik liikmesriike kasutas seda võimalust oma keskkonnamõju hindamise õigusraamistiku ühtlustamiseks. Siiski oli vaja võtta nõuete täitmise tagamise meetmeid, et tagada direktiivi nõuetekohane ülevõtmine kõigis liikmesriikides. Edukad tavad Läti keskkonnakaitse ja regionaalarengu ministeerium annab oma veebisaidil ülevaate keskkonnamõju hindamise menetlustest. Keskkonnaseire büroo esitab projektide tasandil teavet taotluste esitajate kohta, dokumentidele juurdepääsuks vajalikke linke ning teavet selle kohta, millal ja kus toimuvad avalikud arutelud. Samuti avaldatakse põhjalikku teavet lõpetatud keskkonnamõju hindamiste kohta ning veebisaidil on esitatud infograafik, kus on üksikasjalikult kirjeldatud kogu keskkonnamõju hindamise menetlust koos lühikese selgitusega selle eesmärgi kohta. Mitu liikmesriiki on loonud spetsiaalsed keskkonnaküsimuste läbivaatamise organid või kohtud. Nende näited on Rootsi maa- ja keskkonnakohus, Soome halduskohus, Taani looduskaitse- ja keskkonnaküsimuste apellatsiooninõukogu, Malta keskkonnaalaste otsuste ja planeerimisotsuste läbivaatamise kohus, Iirimaa planeerimisamet ning Belgia loavaidluste nõukogu (Raad voor Vergunningsbetwistingen). Kõige hiljutisem näide on Belgias Monsi apellatsioonikohtus loodud keskkonnaküsimuste osakond (chambre de l’environnement), mis käsitleb nii tsiviil- kui ka kriminaalasju.