Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal “Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse nõukogu direktiivi 89/552/EMÜ teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta”

KOM(2005) 646 lõplik — 2005/0260(COD)

(2006/C 318/33)

7. veebruaril 2006 otsustas nõukogu vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 47 lõikele 2 ja artiklile 55 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses: “Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse nõukogu direktiivi 89/552/EMÜ teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta”

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutava transpordi, energeetika, infrastruktuuri ja infoühiskonna sektsiooni arvamus võeti vastu 18. juulil 2006. Raportöör oli hr HERNÁNDEZ BATALLER.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 429. istungjärgul 13.–14. septembril 2006 (14. septembri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 53, vastu hääletas 7, erapooletuks jäi 10.

1. Sissejuhatus

Ettepaneku kohaselt on kõnealuse direktiivi muutmise eesmärk (nagu on sõnastatud õigusakti järelevalve ja vastavushindamise korras) viia direktiiv kooskõlla tegeliku olukorraga, mida iseloomustab eri tehnoloogiate lähenemine üksteisele. Selles uues kontekstis hõlmavad audiovisuaalsed materjalid ja -teenused valdkondi väljaspool traditsioonilist teleringhäälingut, mistõttu on ühtse turu tõrgeteta toimimise, Euroopa vastava tööstusharu tugevuse ja loomingulisuse ning kodanike õiguste kaitse eelduseks uued regulatiivsed nõuded. Audiovisuaalset meediasisu käsitlevate ELi eeskirjade uuendamine on kooskõlas ka i2010 strateegiaga, mille eesmärk on luua majanduskasvu ja töökohtade loomist edendav infoühiskond (4) .

Muudatusettepaneku alus on 2003. aastal vastu võetud paremat õigusloomet käsitlev institutsioonidevaheline kokkulepe, millel on kaks eesmärki: esiteks lihtsustada, lõdvendada ja vähendada Euroopa audiovisuaalteenuste pakkujate õigusaktidest tulenevaid kohustusi ning teiseks edendada isereguleerimist ja ühisreguleerimist asjaomases valdkonnas. Samuti soovitakse kõnealuse ettepanekuga kehtestada põhjapanevam regulatiivne raamistik, mis tugevdaks päritoluriigi põhimõtet pärast direktiivi ülevõtmist liikmesriikide õigussüsteemidesse.

2. Komisjoni ettepanek

Nagu juba mainitud, teeb komisjon ettepaneku laiendada direktiivi kohaldamisala kõikidele audiovisuaalsetele meediateenustele (6) , mille all mõeldakse teenuseid, mille eesmärk on avalikkuse teavitamine ja avalikkusele meelelahutuse pakkumine liikuvate piltide abil, koos heliga või ilma, niinimetatud elektrooniliste sidevõrkude kaudu (7) .

Kooskõlas selliselt laiendatud kohaldamisalaga esitatakse direktiivi muudatusettepanekus audiovisuaalsete kommertsteadaannete üldine määratlus, mille kohaselt tähendavad audiovisuaalsed kommertsteadaanded liikuvaid pilte koos heliga või ilma, mis kaasnevad audiovisuaalsete meediateenustega ja on mõeldud kaupade või teenuste otseseks või kaudseks reklaamimiseks. Telereklaami käsitletakse audiovisuaalsete kommertsteadaannete ühe osana, kui tegemist on kaupade või teenuste müügi edendamiseks edastatavate teadaannetega, mida ringhäälinguorganisatsioon edastab tasu või samalaadse hüvitise eest või enese reklaamimiseks. Sama kehtib ka otsepakkumiste kohta.

Ettepanekus on säilitatud ka varjatud reklaami keeld. Varjatud reklaami all mõeldakse “kaubatootja või teenuseosutaja kaupade, teenuste, nime, kaubamärgi või tegevuse esitamist sõnas või pildis, kui ringhäälinguorganisatsiooni eesmärk on sellise esitusega pakkuda reklaami ja kui see võib avalikkust esituse olemuse osas eksitada”, kusjuures üldjuhul ei ole selline reklaam eristatav ning selle eest ei ole hoiatatud. Ettepanekus sätestatakse, et telereklaam peab olema “hõlpsasti äratuntav ja seda hoitakse saate muudest osadest lahus optiliste ja/või akustiliste vahendite abil”.

Ettepanekus käsitletakse praegu kehtiva direktiiviga sarnaselt ka sponsorlust ja selle lubatavuse tingimusi. Samas on komisjon sisse viinud mõningad põhimõttelised muudatused, et viia sponsorlus kooskõlla direktiivi uue kohaldamisalaga. Samuti on säilitatud keeld kasutada audiovisuaalsetes kommertsteadaannetes alalävisele tajule suunatud võtteid.

liikmesriigid peavad asjakohaste vahenditega ja oma õigusaktide raames tagama, et nende jurisdiktsiooni all olevad meediateenuste osutajad järgivad tegelikkuses direktiivi sätteid;

Liikmesriigil on endiselt võimalik direktiivi teatavate sätete rikkumise tõkestamiseks rakendada asjakohaseid meetmeid teises liikmesriigis registreeritud meediateenuste osutaja vastu, kelle kogu tegevus või osa tegevusest on suunatud esimese liikmesriigi territooriumile, kui meediateenuste osutaja asukohariik ei rakenda asjakohasele taotlusele vaatamata selliseid meetmeid, ning meetmete rakendamiseks on saadud komisjoni heakskiit.

liikmesriigid on selgesõnaliselt kohustatud soodustama ühisreguleerimist direktiiviga kooskõlastatud valdkondades, et tagada ühisreguleerimise tõhus jõustamine ja aktsepteerimine peamiste huvirühmade seas.

Ettepanekus on säilitatud pornograafilisi stseene või põhjendamatut vägivalda sisaldavate saadete edastamise selgesõnaline keeld. Lisaks sätestatakse, et alaealiste füüsilist, vaimset või kõlbelist arengut kahjustada võivate saadete puhul tuleb rakendada tehnilist kodeerimist, erimärgistamist või sisu salastamist, tagamaks, et saadete edastamise piirkonnas asuvad alaealised selliseid saateid ei kuulaks ega vaataks.

Säilitatud on eraldiseisvate reklaamilõikude ja otsepakkumiste lõikude erand, ent see ei kehti enam spordisaadete puhul. Samuti on säilitatud saadetevaheliste reklaamipauside eelistamine, ehkki lubatud on ka saadete keskel tehtavad reklaamipausid, tingimusel, et ei kahjustata saadete terviklikkust ega õiguste valdajate õigusi.

Lubatavaid reklaamipause, reklaamipauside vahelisi ajavahemikke ja saate liigist tulenevaid erandeid käsitlevate mitmesuguste kriteeriumide asemel on ettepanekus sätestatud üldreegel, mille kohaselt telefilmide, kinematograafiateoste, lastesaadete ja uudistesaadete edastamise korral võib teha ühe katkestuse iga 35-minutilise ajavahemiku kohta reklaamide või otsepakkumiste näitamiseks. Endiselt on keelatud reklaami paigutada usutalituste ülekannetesse.

3. Üldised märkused

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee peab vajalikuks kehtiva piirideta televisiooni direktiivi muutmist, et viia see kooskõlla uue olukorraga, mida iseloomustab eri tehnoloogiate lähenemine üksteisele, ning uute reklaami kasutamise viisidega. Samuti tunnustatakse vajadust paremini kohaldatavate ja tõhusate õigusaktide järele, mis aitavad suurendada audiovisuaalsete meediateenustega kauplemist Euroopa ühtsel turul, tugevdades ja edendades turu arengut. Muudatus peaks siiski vastama võrdselt tehnoloogilise ja majandusliku arengu nõudmistele ning vajadusele kaitsta inimväärikust ja isikupuutumatust.

Komitee tunneb kahetsust, et komisjon ei ole haaranud kinni võimalusest vabaneda kehtiva direktiivi teatud puudustest ja ebaselgustest, mille tõlgendamine ja kohaldamine on osutunud keeruliseks ning toonud kaasa õigusliku ebakindluse nii direktiivi rakendamise kui seaduste osas, mis on vajalikud direktiivi ülevõtmiseks erinevate liikmesriikide õigussüsteemidesse.

Näiteks ei ole esitatud direktiiviga reguleeritavate reklaamivormide, sh selles sisalduvate ebaseaduslike tegevuste määratlust. Kuigi kõnealust teemat käsitletakse täpsemalt konkreetsetes märkustes allpool, on kohane siinkohal märkida, et näiteks 44. põhjenduses arvatakse müügisaated reklaami hulgast välja, samas ei ole kusagil tekstis määratletud kõnealuse reklaamivormi tunnuseid ega piiranguid.

Kuigi eesmärgiks on seatud audiovisuaalsete meediateenuste (mida reguleeritakse muudetud direktiiviga) ja teiste audiovisuaalteenuste (mis kuuluvad elektroonilise side määruse üldise kohaldamisala alla) erinevuse selgitamine, on tõenäoline, et direktiivi kohaldamisala on järjest keerulisem määratleda, kuna vormid muutuvad üha raskemini eristatavaks teksti, heli ja pildi seguks.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee on arvamusel, et direktiivi muutmisel tuleks vähemalt säilitada audiovisuaalsete meediateenuste tarbijate, ennekõike alaealiste kaitse garantiid (ja võimalusel nimetatud garantiisid ka laiendada). Nagu juba märgitud, peab direktiiv lisaks ühtse audiovisuaalse turuga seonduvatele eesmärkidele edendama erinevaid sotsiaalseid ja kultuurilisi väärtusi, mis on seotud mitmekesisuse, identiteedi, isiksuse arengu, inimväärikuse (nagu on kirjas ettepaneku põhjendustes) ja õigusega saada teavet ning sõnavabadusega, mis kõik on talletatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas (8) . Lisaks on Euroopa Kohtu kohtupraktika (9) kohaselt televisioon üldist majandushuvi pakkuv teenus.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee usub, et kavandatav muudatus peaks minema kaugemale, tehes ettepaneku erimeetmeteks sellistes valdkondades nagu pluralism ja meedia kontsentratsioon. Euroopa tootmise edendamise osas oleks Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee eeldanud otsustavamat hoiakut liikmesriikide suhtes, selle asemel, et edendamisega tegeletakse vaid “võimaluse korral”. Sama kehtib ka Euroopa ja sõltumatu tootmise mittelineaarsete teenuste järk-järgulise kohaldamise kriteeriumide osas, mille kohaselt peaksid tooted olema võimalikult euroopalikud ja sõltumatud.

Ettepanekus esitatud vastulause esitamise õigusega seoses ei ole komisjon võtnud arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee seisukohta (10) , et on vaja sätestada “samas ulatuses ning samadel tingimustel parandamisõigus, võitlemaks vale, ebaõige või ebatäpse sisuga, mis avaldab mõju inimeste õigustele.”

Komitee arvab, et ettepanek peaks muutma reguleerivate asutuste olemasolu kõigis liikmesriikides vajalikuks või kohustuslikuks, tuues esile nende erapooletuse ja läbipaistvuse ning nende loomise, asutamise ja ülesannete täitmise sõltumatuse valitsusest. Euroopa Majandus- ja Sotisaalkomitee on veendunud, et tulevikus tuleb kaaluda, kas Euroopa ameti, asutuse või samalaadse riigiülese organi loomine on vajalik.

4. Konkreetsed märkused

Euroopa Majandus- ja Sotisaalkomitee on arvamusel, et komisjoni pakutud mõiste “audiovisuaalne kommertsteadaanne” on liiga kitsalt piiritletud, korrates mehhaaniliselt mõiste “audiovisuaalne meediateenus” määratlust. Tundub olevat loogiline, et neid määratletakse kui “liikuvad pildid koos heliga või ilma”, tehes liikuvad pildid audiovisuaalsete meediateenuste tingimuseks ja jättes interneti-põhise ajakirjanduse ja raadioringhäälingu direktiivi kohaldamisalast välja. Kuna kohaldamisala on määratletud, võidakse audiovisuaalsete meediateenustega seotud audiovisuaalsetes kommertsteadaannetes siiski kasutada staatilisi kujutisi (näiteks logosid või reklaamplakateid) või eraldi esinevaid helisid (näiteks suulist viidet kaubamärgile või reklaamlaulukesi). Eelistada tuleks audiovisuaalsete kommertsteadaannete järgmist määratlust: “pildid ja/või heli, mis kaasnevad audiovisuaalsete meediateenustega ja on mõeldud füüsilise või juriidilise isiku kaupade, teenuste või maine otseseks või kaudseks reklaamimiseks kommertseesmärgil”.

Ettepanekus on säilitatud praegu kehtiv kriteerium, mille kohaselt on telereklaami näol tegemist tasu eest edastatava materjaliga. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvates peaks tasu asemel olema määrav kriteerium toodete ja teenuste reklaamimise kavatsus. See oleks kooskõlas ka ühenduse muude määratlustega, näiteks eksitavat reklaami käsitlevas direktiivis kasutatud määratlusega. Sellise kriteeriumi kehtestamine võimaldaks tõkestada keelatud toodete reklaamimist televisioonis ja ebaseaduslike reklaamide edastamist. Praegu on see võimalik tingimusel, et puuduvad veenvad tõendid maksmise kohta ja seega ka asjaolu kohta, et mõiste määratluse järgi on tegemist telereklaamiga. Sama märkus tehakse otsepakkumiste määratluses sisalduva kriteeriumi kohta (edastamine tasu eest).

Kui kavandatud kriteerium säilitatakse, peaks direktiiv võimaldama liikmesriikidel anda kohtutele (tsiviil- või haldusmenetluste korral) õiguse nõuda, et ringhäälinguorganisatsioonid tõendaksid, et nad ei ole audiovisuaalsete kommertsteadaannete edastamise eest tasu saanud, nagu on sätestatud direktiivis 84/850/EMÜ. Vastasel korral loetakse sellised teadaanded kommertsteadaanneteks.

Samuti on Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee seisukohal, et varjatud audiovisuaalsete kommertsteadaannete määratlust tuleks praegu ettepanekus sisalduvaga võrreldes laiendada järgmiselt:

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tervitab asjaolu, et direktiivi muudatusettepanekus käsitletakse eraldi ka tooteasetust. Ehkki praegu võib igasugust tooteasetust teoreetiliselt pidada varjatud reklaamiks ja seega keelatuks, ei käsitleta tooteasetusi tegelikult üldse telereklaamina ja seetõttu ei ole neid ka reguleeritud. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvates tuleks tooteasetuse määratluses tooteasetuse tunnusjoontena selgelt viidata teadlikule reklaamimisele ringhäälinguorganisatsiooni poolt ning asjaolule, et tooteasetuse puhul ei hoiatata avalikkust samaaegselt tooteasetuse reklaamieesmärgist visuaalsete ega heliliste vahendite abil, nagu seda tehakse telereklaami puhul.

Kooskõlas muudele reklaamivormidele kehtivate tingimustega peaks tekst sätestama, et tooteasetus ei tohi mõjutada edastamisaega niisugusel määral, et kahjustaks selle sõltumatust ja terviklikkust. Asjakohaseid piiranguid peaks laiendama nii, et tooteasetus ei oleks keelatud ainult reklaamikeelu, alaealistele suunatud või uudistesaadete puhul, vaid ka ravimite ja, nagu arvamuses edaspidi mainitud, alkohoolsete jookide reklaamimisel.

Ettepanekus sätestatakse, et audiovisuaalsetes kommertsteadaannetes võidakse tooteid reklaamida nii otseselt kui ka kaudselt. Mõnel juhul, näiteks sigarettide ja muude tubakatoodete puhul, on audiovisuaalsed kommertsteadaanded keelatud ka siis, kui tegemist on kaudse reklaamiga. Samas ei määratleta komisjoni tekstis kaudset reklaami sisaldava audiovisuaalse kommertsteadaande olemust. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvates tuleks kõnealune määratlus välja töötada; tuleks märkida, et ka siis, kui tooteid otseselt ei esitleta või neile otseselt ei viidata, kasutatakse ikkagi tootemarke, sümboleid ja muid toodete või nende tootmise või turustamisega tegelevate ettevõtete eritunnuseid.

Muudetud direktiivi artikli 3g punktis c on sätestatud väärtused, millele audiovisuaalsed kommertsteadaanded peavad vastama. Väärtuste nimekirjas korratakse kõiki direktiivi praeguses sõnastuses reklaamidele ja otsepakkumistele kehtestatud nõudeid peale viite inimväärikusele. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvates tuleks see oluline viide säilitada Euroopa inimõiguste konventsiooni ning Euroopa Liidu põhiõiguste hartat silmas pidades.

Ettepanekus sisalduva nõude kohaselt peavad liikmesriigid rakendama kohaseid meetmeid, tagamaks, et nende jurisdiktsiooni all osutatavaid audiovisuaalseid meediateenuseid ei tehtaks kättesaadavaks viisil, mis võiks tõsiselt kahjustada alaealiste füüsilist, vaimset või kõlbelist arengut. Samuti on muudetud direktiivi ettepanekus säilitatud nii ajalised piirangud, mida tuleb (mingilgi määral) sellist arengut mõjutada võivale sisule kohaldada ka edaspidi, kui pornograafia ja põhjendamatu vägivalla näitamise ulatuslik keeld. Oleks kasulik uurida kõnealuse keelu tegelikku tõhusust, hinnates direktiivi täitmise ulatust alates 1989. aastast, ja kaaluda selle keelu kõrvaldamist, ning tagada alaealiste kaitse vägivalda ja pornograafiat sisaldavate materjalide eest direktiivis juba sisalduvate meetmete abil (kodeerimine, erimärgistamine, hoiatamine).

Audiovisuaalsetele meediateenustele ja audiovisuaalsetele kommertsteadaannetele piirangute kehtestamise osas sisaldab ettepanek mõningaid põhjendamatuid lahknevusi. Meediateenuste osas nimetatakse ettepanekus “vihkamisele õhutamist soo, rassilise või etnilise päritolu, usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse põhjal”, seoses audiovisuaalsete kommertsteadaannetega aga “diskrimineerimist rassi, soo ega rahvuse põhjal”. Viide inimväärikusele on kadunud. Audiovisuaalsete meediateenustega seoses räägitakse ettepanekus alaealiste füüsilise, vaimse või kõlbelise arengu tõsisest kahjustamisest, audiovisuaalsete kommertsteadaannete puhul piirdutakse alaealistele tekitatava “moraalse või füüsilise” kahjuga. Teatis ei keelusta vägivaldse ja ühiskonnavastase käitumise või loomade julma kohtlemise õhutamist või reklaamimist. Komitee usub, et asjakohaseid piiranguid tuleks laiendada võimalikult ulatuslikult nii audiovisuaalsete meediateenuste kui ka audiovisuaalsete kommertsteadaannete osas.

Alkohoolseid jooke reklaamivate audiovisuaalsete kommertsteadaannete puhul on piirangud seotud teadaannete sihtauditooriumiga (kommertsteadaanded ei tohi olla suunatud noortele) ja sisuga (kommertsteadaanded ei tohi ärgitada alkohoolsete jookide liigtarbimisele). Sellegipoolest on Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee seisukohal, et alkoholitarbimisega (iseäranis noorte seas) seonduvad tõsised probleemid õigustavad rangemaid eeskirju, muuhulgas järgmiste aspektide osas:

(1) Direktiiv 89/552/EMÜ, EÜT L 298, 17.10.1989, lk 23.

(2) Direktiiv 97/36/EÜ, EÜT L 202, 30.7.1997, lk 60.

(3) KOM(2006) 160 lõplik.

(4) Vt IP/05/643.

(5) Komisjoni korraldatud audiovisuaalvaldkonna konverents Liverpoolis teemal “Piirideta televisiooni direktiiv”.

(6) Vt kõnealuste teenuste määratlust asutamislepingu artiklites 49 ja 50.

(7) Vt kõnealuste võrkude määratlust Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta raamdirektiivi 2002/21/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta) artikli 2 punktis a. EÜT L 108, 24.4.2002, lk 33.

(8) EÜT C 364, 2000.

(9) 30. aprilli 1974. aasta otsus kohtuasjas C-15/73, ECR 203 jj. Esimese astme kohtu 10. juuli 1991. aasta otsus kohtuasjas T-69/89, ECR II-525. Esimese astme kohtu 18. septembri 2001. aasta otsus kohtuasjas T-112/99, ECR II-2549 jj.

(10) ELT C 221, 8.9.2005, lk 17, raportöör hr Pegado Liz.

(11) EMSK teabearuanne teemal “Ühtse turu kaas- ja iseregulatsiooni praegune seisund” (raportöör hr Vever).

LISA

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamusele

Arutelu käigus lükati tagasi järgmised muudatusettepanekud, mis kogusid hääletamisel vähemalt veerandi antud häältest:

Punkt 4.1

Muuta järgmiselt:

“Euroopa Majandus- ja Sotisaalkomitee on arvamusel, et komisjoni pakutud mõiste “audiovisuaalne kommertsteadaanne” on liiga kitsalt piiritletud ebaselge, korrates mehhaaniliselt mõiste “audiovisuaalne meediateenus” määratlust. Tundub olevat loogiline, et neid määratletakse kui laadilt samaväärseid telesaadete edastamise teenuseid.“liikuvad pildid koos heliga või ilma”, tehes liikuvad pildid audiovisuaalsete meediateenuste tingimuseks ja jättes interneti-põhise ajakirjanduse ja raadioringhäälingu direktiivi kohaldamisalast välja. Kuna kohaldamisala on määratletud, võidakse audiovisuaalsete meediateenustega seotud audiovisuaalsetes kommertsteadaannetes siiski kasutada staatilisi kujutisi (näiteks logosid või reklaamplakateid) või eraldi esinevaid helisid (näiteks suulist viidet kaubamärgile või reklaamlaulukesi). Eelistada tuleks audiovisuaalsete kommertsteadaannete järgmist määratlust: “pildid ja/või heli, mis kaasnevad audiovisuaalsete meediateenustega ja on mõeldud füüsilise või juriidilise isiku kaupade, teenuste või maine otseseks või kaudseks reklaamimiseks kommertseesmärgil”.”

Motivatsioon

Kõnealuses valdkonnas on keeruline tõmmata selgeid piirjooni. Punktis 4.1 esitatud määratlused on veelgi üldisemad kui direktiivi eelnõus ning muudavad selge elluviimise veelgi keerulisemaks. Et mitte takistada arutusel olevate teenuste arengut, peaksid määratlused olema võimalikult selged, täites samas alaealiste kaitse ja inimväärikuse eesmärke, selgelt määratlema kommertsteadaanded, võimaldama vastulause esitamise õiguse ning esitama identifitseerimise põhinõuded.

Hääletamise tulemus:

Poolt: 32

Vastu: 40

Erapooletuid: 3

Punkt 4.2.1

Välja jätta:

“Kui kavandatud kriteerium säilitatakse, peaks direktiiv võimaldama liikmesriikidel anda kohtutele (tsiviil- või haldusmenetluste korral) õiguse nõuda, et ringhäälinguorganisatsioonid tõendaksid, et nad ei ole audiovisuaalsete kommertsteadaannete edastamise eest tasu saanud, nagu on sätestatud direktiivis 84/850/EMÜ. Vastasel korral loetakse sellised teadaanded kommertsteadaanneteks.”

Motivatsioon

Ettepanek võimaldada kohtutel nõuda, et ringhäälinguorganisatsioonid tõendaksid, et nad ei ole audiovisuaalsete teadaannete edastamise eest tasu saanud, looks lihtsa petmisvõimaluse. Lisaks on ringhäälinguorganisatsioonidel praktiliselt võimatu tõendada, et nad ei ole tasu saanud.

Hääletamise tulemus:

Poolt: 35

Vastu: 40

Erapooletuid: 1