KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

E-kaubandussektori uuringu lõpparuanne

I. SISSEJUHATUS

(1)6. mail 2015 algatas komisjon Euroopa Liidus tarbekaupade ja digitaalse infosisu elektroonilise kaubanduse (edaspidi „e-kaubandus“) sektori uuringu (edaspidi „e-kaubandussektori uuring“). E-kaubandussektori uuring moodustab osa digitaalse ühtse turu strateegiast, mis võeti vastu samal päeval.

(2)Digitaalse ühtse turu strateegias kirjeldatakse lühidalt kolme samba mitut põhimeedet, mille abil komisjon kavatseb luua digitaalse ühtse turu. Üks nendest sammastest on seotud sellega, et tagada tarbijatele ja ettevõtjatele e-kaubanduse kaudu parem juurdepääs kaupadele ja teenustele kogu ELis.

(3)E-kaubandus ELis on viimastel aastatel pidevalt kasvanud. Praegu on EL üks suurimaid e-kaubanduse turge maailmas. Interneti kaudu kaupu või teenuseid tellinud 16–74aastaste inimeste protsent on igal aastal kasvanud ja jõudnud 30 %-lt 2007. aastal 55 %ni 2016. aastal.

(4)E-kaubanduse kiire areng mõjutab ühtemoodi nii tarbijaid kui ka ettevõtjaid. E-kaubandussektori uuring võimaldas komisjonil saada ülevaate valitsevatest turusuundumustest ning koguda tõendeid e-kaubanduse kasvuga seotud konkurentsitõkete kohta. Samuti võimaldas see komisjonil mõista teatavate äritavade ülekaalu ja nende põhjuseid ning lõpuks määrata kindlaks ELi konkurentsieeskirjade järgimise tagamise prioriteedid.

(5)E-kaubandussektori uuringu tegemiseks saadeti sidusrühmadele teabetaotlused (küsimustikud) ajavahemikul juunist 2015 kuni märtsini 2016. Küsimustikele esitasid vastused 1 051 jaemüüjat (edaspidi „jaemüüjad“), 37 kauplemiskohta, 89 hinnavõrdlusvahendi pakkujat, 17 maksesüsteemi pakkujat, 259 tootjat, 248 digitaalse infosisu pakkujat, 9 virtuaalsete privaatvõrkude ja IP-marsruutimise teenust pakkuvat ettevõtjat ning 30 suurt kontserni ja veebimajutust pakkuvat operaatorit 28 liikmesriigist. Vastanud esitasid kokku 2 605 lepingut, mis on seotud tarbekaupade turustamisega, ja 6 426 litsentsilepingut, mis on seotud digitaalse infosisu levitamisega.

(6)15. septembril 2016 avaldas komisjon esialgse aruande e-kaubandussektori uuringu esialgsete tulemuste kohta. Esialgse aruande avaldamisele järgnes avalik konsultatsioon, mis oli avatud kõikidele huvitatud sidusrühmadele. Avalik konsultatsioon lõppes 18. novembril 2016. Tarbekaupade ja digitaalse infosisu suhtes esitati kokku 66 ettepanekut.

(7)Huvitatud sidusrühmad esitasid oma seisukohad ka 6. oktoobril 2016. aastal Brüsselis toimunud sidusrühmade konverentsil. See üritus andis sidusrühmade esindajatele võimaluse esitada oma seisukohad esialgse aruande kohta.

(8)Käesolevale aruandele on lisatud komisjoni talituste töödokument ehk e-kaubandussektori uuringu lõpparuanne (edaspidi „lõpparuanne“), milles tehakse kokkuvõte e-kaubandussektori uuringu peamistest tulemustest ja kuhu on lisatud avaliku konsultatsiooni käigus sidusrühmade esitatud märkused. Lõpparuanne on jaotatud kahte jakku: esimeses jaos käsitletakse tarbekaupade e-kaubandust ja teises keskendutakse digitaalse infosisu e-kaubandusele.

II. E-KAUBANDUSSEKTORI UURINGU PEAMISED JÄRELDUSED

2.1 Tarbekaubad

(9)E-kaubandussektori uuring hõlmas internetis enim müüdavaid kaubakategooriaid: rõivad ja jalanõud, olmeelektroonika, elektrilised kodumasinad, arvutimängud ja tarkvara, mänguasjad ja lastetarbed, meediakandjad (raamatud, CDd, DVDd ja Blu-ray plaadid), kosmeetika- ja tervishoiutooted, spordi- ja välitingimustes kasutatav varustus ning kodu- ja aiatarbed. Küsimustikule vastanud said samuti kommenteerida ükskõik millist muud tootekategooriat.

(10)E-kaubandussektori uuringu tulemused kinnitavad, et e-kaubanduse kasv viimase kümne aasta jooksul on märkimisväärselt mõjutanud ettevõtjate turustusstrateegiaid ja klientide käitumist.

(11)Esiteks on internetis kauplemine suurendanud hinna läbipaistvust. Tarbijatel on nüüd võimalus saada internetis vahetult teavet toote ja hinna kohta, võrrelda neid omavahel ning vahetada sujuvalt ostukeskkonda (internet / muu kui internet). Ehkki see võimaldab tarbijal leida internetis parima pakkumise, võib see põhjustada ka käitumist, mille eesmärk on tasuta kasu saada: tarbijad võivad kasutada eelmüügiteenuseid kaupluses enne ostu tegemist internetis või vastupidi, tarbijad võivad teha toodete kohta päringuid internetis ja neid võrrelda enne ostu tegemist kaupluses. Nii tootjad kui ka jaemüüjad peavad väga oluliseks, et käsitletakse tasuta kasu saamise teemat ja säilitatakse jaemüüjate jaoks stiimulid, et nad investeeriks kvaliteetsetesse teenustesse.

(12)Teiseks tekitab võimalus võrrelda mitme internetipõhise jaemüüja tootehindu suurema hinnakonkurentsi, mis mõjutab müüki nii internetis kui ka väljaspool seda. Ehkki selline suurenenud hinnakonkurents on tarbijatele kasulik, võib see mõjutada peale hinna ka konkurentsi teisi parameetreid, näiteks kvaliteeti, kaubamärki ja uuenduslikkust. Kuigi hind on jaemüüjatevahelise konkurentsi üks peamisi parameetreid, on kvaliteet, kaubamärgi imago ja uuenduslikkus olulised kaubamärkidevahelises konkurentsis. Uuenduslikkuse ja kvaliteedi stimuleerimine ning imago ja kaubamärgi positsioneerimise kontrollimine on enamikule tootjatele väga oluline, et nad saaksid aidata tagada oma ettevõtte elujõulisuse keskpikas ja pikas perspektiivis.

(13)Kolmandaks võimaldab suurenenud hinnaläbipaistvus ettevõtjatel oma hindu paremini jälgida. Suurem osa jaemüüjaid jälgib hindu, mida konkurendid esitavad internetis. Kaks kolmandikku neist kasutab automaatseid tarkvaraprogramme, mis kohandavad nende hinnad vastavaks konkurentide hindadele. Hinnakujundustarkvara abil kulub nn soovituslikust jaemüügihinnast kõrvalekaldumise avastamisele vaid sekundeid ning tootjad saavad üha paremini jälgida ja mõjutada jaemüüjate hinnakorraldust. Hinnateabe reaalajas kättesaadavus võib samuti käivitada automaatse hindade koordineerimise. Sellise tarkvara ulatuslik kasutamine võib olenevalt turutingimustest tekitada teatud olukordades konkurentsiprobleeme.