Lisaks lähtestsenaariumile kaalutakse kolme poliitikapaketti, millest igaühes on meetmed viies valdkonnas.

Kollektiivläbirääkimised palgakujunduses ning täitmise tagamine ja järelevalve mõjutavad nii neid riike, kes tuginevad miinimumpalga kaitse tagamisel kollektiivläbirääkimistele, kui ka neid riike, kes kasutavad seadusjärgse miinimumpalga kujundamise süsteeme. Riiklikud raamistikud seadusjärgsete miinimumpalkade kehtestamiseks ja ajakohastamiseks, sotsiaalpartnerite kaasamine seadusjärgsete miinimumpalkade kehtestamisse ning miinimumpalga erisused ning sellest tehtavad mahaarvamised ja erandid mõjutavad ainult seadusjärgsete miinimumpalkade süsteeme. Poliitikapaketid erinevad selle poolest, milline on sotsiaalpartnerite roll miinimumpalga kujundamise süsteemi haldamisel, ning nende liikmesriikide puhul, kus kehtivad riiklikud seadusjärgsed miinimumpalgad, milline on valitsuste otsustusõigus miinimumpalga kehtestamisel ja ajakohastamisel.

Paketis A kutsutakse kõiki liikmesriike üles aktiivselt toetama kollektiivläbirääkimisi palgakujunduse üle, et tugevdada sotsiaalpartnerite rolli, sealhulgas laiendades halduskorras kollektiivlepingute katvust. Liikmesriikidele, kus kehtivad riiklikud seadusjärgsed miinimumpalgad, nähakse paketis ette sotsiaalpartnerite aktiivne kaasamine miinimumpalga kehtestamisse ning keelatakse erandid, erisused ja mahaarvamised. Seadusjärgse miinimumpalga piisavust hinnatakse inimväärse elatustaseme riikliku näitaja alusel. Paketis B palutakse kõigil liikmesriikidel toetada kollektiivläbirääkimisi palgakujunduse üle, eriti juhul, kui kollektiivläbirääkimiste katvus on väike. Lisaks nähakse ette, et liikmesriikides, kus kehtivad riiklikud seadusjärgsed miinimumpalgad, peavad riiklikud raamistikud sisaldama selgesõnalisi miinimumpalga piisavuse kriteeriume ja kontrollväärtusi, nagu 60 % brutomediaanpalgast või 50 % keskmisest brutopalgast, kusjuures sotsiaalpartnerite roll on lähtetasemega võrreldes suurem. Samuti nõutakse, et erisused ja mahaarvamised oleksid objektiivselt põhjendatud ja proportsionaalsed. Paketis C palutakse kõigil liikmesriikidel samuti toetada kollektiivläbirääkimisi palgakujunduse üle, eriti juhul, kui kollektiivläbirääkimiste katvus on väike. Lisaks eeldatakse, et liikmesriikides, kus kehtivad riiklikud seadusjärgsed miinimumpalgad, tuginevad riiklikud raamistikud algatuse eesmärkide saavutamiseks peamiselt automaatsele indekseerimisele koos kontrollväärtuste kasutamisega, samas kui erisused ja mahaarvamised peavad olema objektiivselt põhjendatud ja proportsionaalsed. Kõik paketid sisaldavad järgmisi sätteid täitmise tagamise ja järelevalve kohta, kuid eristavad kahte liiki süsteeme: tugevdada kollektiivlepingute palgaklauslite täitmise tagamist ja seal, kus see on kehtestatud, seadusliku miinimumpalga maksmist, tagades vastavuse kollektiivselt kokkulepitud palkadele ja seadusjärgsele miinimumpalgale riigihangete puhul ning tõhustades järelevalve- ja andmekogumismehhanisme.

Eelistatud pakett on B, sest see tasakaalustab kõige paremini poliitikaeesmärkide saavutamist seonduvate kuludega ja võimaldab saavutada poliitikaeesmärke proportsionaalsel viisil. See austab väljakujunenud riiklikke süsteeme ning jätab liikmesriikidele ja sotsiaalpartneritele otsustusruumi.

Võimalike õigusaktidena käsitleti direktiivi, nõukogu soovitust ja nende kahe kombinatsiooni. Eelistatud õigusakt oleks direktiiv, kuna sellega nähakse ette täitmisele kuuluvad miinimumnõuded, jättes samas liikmesriikidele võimaluse määratleda eesmärkide saavutamiseks sekkumise meetodi ja vormi.