ET Euroopa Liidu Teataja C 75/81

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 96/71/EÜ töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega“

[COM(2016) 128 final – 2016/0070 (COD)]

(2017/C 075/15)

Raportöörid: Vladimíra DRBALOVÁ ja Ellen NYGREN

Konsulteerimistaotlus Euroopa Parlament, 11.4.2016 Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 304 Vastutav sektsioon tööhõive, sotsiaalküsimuste ja kodakondsuse sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 22.11.2016 Vastuvõtmine täiskogus 14.12.2016 Täiskogu istungjärk nr 521 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 180/84/30

1. Järeldused ja ettepanekud

1.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee väljendab heameelt Euroopa Komisjoni pühendumuse üle kujundada käesoleva ametiaja ühe peamise prioriteedina välja süvendatum ja õiglasem ühtne turg ning selle jõupingutuste üle anda Euroopa investeerimiskava kaudu täiendav tõuge piiriüleste teenuste osutamisele.

1.2. Komitee toetab komisjoni otsust võtta kasutusele jõustamisdirektiiv 2014/67/EL, (1) et parandada töötajate lähetamise direktiivi 96/71/EÜ (2) ühtset tõlgendamist ja rakendamist.

1.3. Jõustamisdirektiivis ja kõnealuses ettepanekus töötajate lähetamise direktiivi sihipärase läbivaatamise kohta käsitletakse töötajate lähetamise tava eri aspekte. Need mitte üksnes ei täienda teineteist, vaid jõustamisdirektiivi rakendamise oodatavad tulemused võiksid anda ka selgema ülevaate tegelikust olukorrast.

1.4. Komitee pooldab põhimõtteliselt komisjoni ettepanekut töötajate lähetamise direktiiv uuesti sõnastada. Samas kohas võrdse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõte on Euroopa sotsiaalõiguste samba alustala.

1.5. Komitee on seisukohal, et tasu suuruse võrdlusalus on kollektiivlepingud.

1.6. Komitee toonitab, et sotsiaalpartnerite ainuõiguslikku rolli ei järgitud, ning imestab, miks ei käivitatud nendega nõuetekohase konsulteerimise protsessi kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 154 lõikega 2.

1.7. Komitee avaldab põhimõttelist toetust sellele, et komisjon on konkreetselt kindlaks määranud lähetuste maksimaalse kestuse. Kestuse piiramine 24 kuuga on samm õiges suunas, kuid kestuse piiramine 6 kuuga oleks tegelikele ettevõtlustingimustele lähemal.

1.8. Komitee kutsub üles tooma töötajate lähetamise direktiivis selgelt välja, et direktiivi näol on tegemist miinimum-, mitte maksimumstandardiga. Selleks tuleb laiendada õiguslikku alust.

2. Euroopa poliitiline raamistik

2.1. Töötajate vaba liikumine, asutamisvabadus ja teenuste osutamise vabadus on Euroopa Liidu aluspõhimõtted.

2.2. Tuleks teha vahet töötajate vabal liikumisel ja teenuste osutamise vabadusel Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 56 alusel. Töötajate vaba liikumise põhimõte annab igale töötajale õiguse liikuda vabalt teise liikmesriiki, et seal töötada ja seal sel eesmärgil elada, ning kaitseb neid diskrimineerimise eest töökoha, tasu ja muude töötingimuste alusel võrreldes asjaomase liikmesriigi kodanikega.

2.3. Teenuste osutamise vabadus annab seevastu aga ettevõtjatele õiguse osutada teenuseid teises liikmesriigis. Selleks võivad nad lähetada oma töötajaid teenuste osutamiseks vajaliku töö tegemiseks ajutiselt teise liikmesriiki.

2.4. 16. detsembril 1996 võtsid Euroopa Parlament ja Euroopa Liidu Nõukogu vastu direktiivi 96/71/EÜ töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega (3).

2.5. Nimetatud direktiivi eesmärk on sobitada omavahel ELi toimimise lepingu artiklis 56 sätestatud põhivabadus osutada piiriüleseid teenuseid ja nende töötajate õiguste nõuetekohane kaitse, kes on sel eesmärgil ajutiselt välisriiki lähetatud.

2.6. 2010. aasta oktoobris esitas komisjon oma teatises „Ühtse turu akt. Kõrge konkurentsivõimega sotsiaalne turumajandus. 50 ettepanekut ühise tööturu ja ettevõtlusmaastiku ning omavahelise kaubavahetuse parendamiseks“ (4) kaks ettepanekut, mille eesmärk oli taastada üldsuse usaldus ja toetus esiteks seoses sotsiaalsete põhiõiguste ja majandusvabadustega ning teiseks seoses töötajate lähetamisega.

2.7. 2010. aasta märtsis esitasid Euroopa sotsiaalpartnerid aruande (5) Euroopa Kohtu otsuste tagajärgede kohta, milles viidati kohtuotsuste suurele lahknevusele. Kui BUSINESSEUROPE oli direktiivi läbivaatamise vastu (kuid nõustus vajadusega selgitada teatavaid jõustamisega seotud aspekte), soovis ETUC selle põhjalikku muutmist.

2.8. 2012. aasta detsembris avaldas komisjon ettepaneku direktiivi 96/71/EÜ jõustamise kohta. Jõustamisdirektiiviga (6) luuakse ühine raamistik selliste asjakohaste sätete, meetmete ja kontrollimehhanismide jaoks, mis on vajalikud direktiivi 96/71/EÜ paremaks ja ühtsemaks rakendamiseks, kohaldamiseks ja jõustamiseks, ning luuakse meetmed, et takistada kohaldatavatest eeskirjadest kõrvalehoidmist ja nende kuritarvitamist ning võtta sellise tegevuse eest vastutusele. Samas sätestatakse sellega tagatised, et kaitsta lähetatud töötajate õigusi ja kõrvaldada põhjendamatud takistused teenuste osutamise vabaduselt.

2.9. Jõustamisdirektiivi riiklikesse õigusaktidesse ülevõtmise tähtaeg oli 18. juuni 2016 ning hiljemalt 18. juuniks 2019 peaks komisjon esitama Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele aruande selle kohaldamise ja rakendamise kohta ning esitama vajaduse korral muudatusi ja parandusi. Läbivaatamise käigus ja pärast liikmesriikide ja Euroopa sotsiaalpartneritega konsulteerimist hindab komisjon kõigi võetud ja kohaldatud meetmete piisavust ja asjakohasust, sealhulgas lähetustega seotud kättesaadavate andmete piisavust.

3. Ettepanek töötajate lähetamise direktiivi sihipäraseks läbivaatamiseks

3.1. Viimaste kättesaadavate andmete kohaselt toimus 2014. aastal ELis üle 1,9 miljoni lähetuse, mis moodustab 0,7 % (7) ELi kogu tööjõust. See on 10,3 % rohkem kui 2013. aastal ja 44,4 % rohkem kui 2010. aastal. See statistika põhineb riiklike sotsiaalkindlustusametite väljastatud A1-vormide arvul; tegelike registreerimata lähetatud töötajate arv ei ole teada.

3.2. 1996. aasta töötajate lähetamise direktiivis on sätestatud ELi õigusraamistik, millega luuakse nõuetekohane ja õiglane tasakaal eesmärkide vahel edendada ja hõlbustada teenuste piiriülest osutamist, kaitsta lähetatud töötajaid ning tagada välismaistele ja kohalikele konkurentidele võrdsed tingimused.

3.3. Komisjon on nüüd esitanud ettepaneku kõnealuse direktiivi sihipäraseks läbivaatamiseks eesmärgiga käsitleda nii ebaõiglaseid tavasid (8) kui edendada ka põhimõtet, et samal töökohal tuleks võrdse töö eest maksta võrdset tasu.

3.4. Ettepanek avaldati enne 2014. aasta jõustamisdirektiivi riiklikesse õigusaktidesse ülevõtmise tähtaega ja enne, kui oleks saanud hinnata selle rakendamist. Paljud töötajate lähetamisega seonduvad probleemid on jätkuvalt seotud ebapiisava jõustamise ja kontrollide puudumisega liikmesriikides. Samal ajal on kavandatud läbivaatamise peamine eesmärk selgitada võrdse tasustamise põhimõtet. Seda eesmärki on võimalik saavutada üksnes direktiivi 96/71/EÜ enda läbivaatamise kaudu.

3.5. Selles osas on komitee juba tunnistanud, et töötajate lähetamise direktiivi tõhus rakendamine „ei tohiks siiski välistada töötajate lähetamise direktiivi osalist läbivaatamist, et kohaldada töökoha põhimõtet sidusalt, võimaldades õigusaktiga sätestada, et samale tööle samas asukohas peavad alati kohalduma ühesugused töö- ja tasustamistingimused“ (9).

3.6. Kõnealune ettepanek avaldati Euroopa sotsiaalpartneritega eelnevalt konsulteerimata. Viimased saatsid komisjonile ühise kirja, soovides nõuetekohast konsulteerimist kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 154 lõikega 2.

3.7. Komisjoni ettepaneku avaldamine on toonud välja palju eri seisukohti, põhjustades vastuolusid liikmesriikide, sotsiaalpartnerite ja ettevõtjate endi vahel. Kavandatava direktiiviga ei tohiks kahjustada konkurentsivõimet või luua uusi takistusi piiriülestele teenusepakkujatele. Samal ajal tuleks läbivaatamisega tagada ühtsel turul aus konkurents ja vältida töötajate diskrimineerimist nende rahvuse alusel.

3.8. Kooskõlas aluslepingutele lisatud protokolliga nr 2 (10) esitasid neliteist liikmesriikide parlamentide koda komisjonile põhjendatud arvamuse, väljendades seisukohta, et komisjoni ettepanek töötajate lähetamise direktiivi läbivaatamise kohta ei ole kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega, ning algatasid seega nn kollase kaardi menetluse. Pärast subsidiaarsuse kontrolli jõudis komisjon 20. juulil järeldusele, (11) et ettepanek direktiivi 96/71/EÜ sihipärase läbivaatamise kohta on kooskõlas ELi lepingu artikli 5 lõikes 3 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega, ning et kõnealuse ettepaneku tagasivõtmine või muutmine ei ole vajalik. Seepärast jäi komisjon oma ettepaneku juurde.

3.9. Osa ettevõtjaid on seisukohal, et ettepanek on vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega. Mõned ettevõtjad leiavad, et kavandatud muudatused põhjustavad õiguslikku ebakindlust ja täiendavat halduskoormust. Nende arvates võib läbivaatamine eeskätt mõjutada madalama palgatasemega liikmesriikide ettevõtjaid, kes kavatsevad osutada piiriüleseid teenuseid ühtsel turul. See on aga vastuolus kavatsuse ja jõupingutustega tugevdada ELi sisest lähenemisprotsessi.

3.10. Teised, sealhulgas ametiühingud, leiavad, et kavandatud läbivaatamisega – ja eeskätt samal töökohal võrdse töö eest võrdse tasu maksmise ideega – loodaks võrdsed tingimused ettevõtjatele ja võrdsemad õigused töötajatele ELis. Sellega tugevdatakse ka paremuse suunas lähenemisprotsessi ELis, muu hulgas kaotades töötajate palgaerinevused vanades ja uutes liikmesriikides.

3.11. Komisjoni ettepanekule lisati mõjuhinnang, (12) milles sedastati, et muudetud direktiivi kohaldamiseks kavandatud meetmetel oleks eri liikmesriikidele, majandussektoritele ja ettevõtjatele erinev mõju, ning märgiti, et töötajate lähetamist puudutavate andmete puudulikkus on jätkuvalt probleem.

3.12. 2010. aastal avaldas Eurofound aruande „Lähetatud töötajad Euroopa Liidus“, (13) käsitledes kõnealust nähtust ELi liikmesriikides ja Norras. Aruandes kaardistatakse lähetuste arvu kohta kättesaadavad teabeallikad ja esitatakse arvnäitajad nende riikide kohta, kelle andmed on kättesaadavad. Eurofoundi uuringust nähtub, et kogu ELis puuduvad andmed lähetatud töötajate koguarvu ja omaduste kohta.

3.13. Eurofoundi aruandele järgneb kaks hiljutist uuringut õiglasema liikuvuse kohta tööturul: „Päevakajaline ülevaade liikmesriikide edusammudest töötajate lähetamist käsitleva direktiivi jõustamisdirektiivi riiklikesse õigusaktidesse ülevõtmisel“ ja „Uuring lepingupõhise tööga seotud pettuste kohta Euroopa Liidus“ (14).

4. Peamised muudatused direktiivi 96/71/EÜ kavandatud läbivaatamises

4.1. Tasu

4.1.1. Komisjon teeb ettepaneku asendada mõiste „töötasu miinimummäärad“ mõistega „tasu“. Komisjoni ettepaneku kohaselt hõlmab tasu mõiste kõiki vastuvõtvas riigis kohustuslikke tasu elemente.

4.1.2. Komisjon esitas ettepaneku vastusena paljudele üleskutsetele käsitleda palgaerinevuste põhjuseid. Komisjon on seisukohal, et kohalike töötajate ja lähetatud töötajate suhtes kohaldatavad tingimused on erinevad. Ettepanekule lisatud mõjuhinnangu kohaselt on palgaerinevus lähetatud ja kohalike töötajate vahel hinnanguliselt 10 % kuni 50 % olenevalt riigist ja majandussektorist. Erinevad tasueeskirjad moonutavad võrdseid tingimusi äriühingute vahel. Töötasu miinimummäärade käsitlus ei kattu kohalike töötajate suhtes kohaldatavate kohustuslike eeskirjadega.

4.1.3. Komisjon on seisukohal, et tasu mõistega saab anda parema panuse võrdsete tingimuste saavutamisse teenuste ühtsel turul. Tasu mõiste hõlmab kõiki elemente, mida makstakse kohalikele töötajatele, kui need on sätestatud õigusaktis või kollektiivlepingus, mida tavaliselt kohaldatakse kõigi asjaomases geograafilises piirkonnas asuvate ja asjaomases valdkonnas või tööstusharus tegutsevate sarnaste ettevõtjate suhtes, ja/või sellise süsteemi puudumise korral kollektiivlepingutes, mille on sõlminud riigi tasandil kõige representatiivsemad tööandjate ja töötajate organisatsioonid ning mida kohaldatakse kogu riigi territooriumil. Tasu mõiste võiks hõlmata mõningaid elemente, mida töötasu miinimummäära mõiste ei hõlma, nagu staažilisad, hüvitised või palgalisad määriva, raske või ohtliku töö eest, kvaliteedipreemiad, 13. kuu lisatasud, reisikulud, toidutalongid. Enamik vastuvõtvaid riike on mitmed neist elementidest töötasu miinimummäära siiski juba hõlmanud.

4.1.4. Komisjon on seisukohal, et tasu mõiste kasutuselevõtmine peaks aitama suurendada selgust tasu oluliste elementide osas ja vähendada olemasolevaid valdkondadevahelisi erinevusi kollektiivlepingute kohustuslikul kohaldamisel. Tasu mõistega tuleks kõrvaldada ka igasugune ebakindlus seoses lähetatud töötajatele tagatava palgatasemega. Kavandatud läbivaatamisega püütakse kodifitseerida Euroopa Kohtu kohtuasi C-396/13 (Sähköalojen ammattiliitto), suurendades seeläbi märkimisväärselt nii töötajate kui ka ettevõtjate õiguskindlust (15).

4.1.5. Komisjon kinnitab, et ettepanek ei mõjuta liikmesriikide pädevust ja tavasid palkade kujundamisel ning et selles austatakse sotsiaalpartnerite tugevat sõltumatut rolli. Sellega seoses on muret tekitav, et komisjon teeb ettepaneku jätta välja viide praegusele direktiivile, milles sedastatakse, et töötasu miinimummäärad määratletakse „vastavalt selle liikmesriigi siseriiklikele õigusaktidele ja/või tavadele, mille territooriumile töötaja lähetatakse“. Kõnealune säte on oluline selleks, et arvestada mitmesuguste riiklike töösuhete süsteemidega.

4.1.6. Kõnealuse direktiivi kohaldamisel määratletakse tasu mõiste vastavalt selle liikmesriigi siseriiklikele õigusaktidele, kollektiivlepingutele ja/või tavadele, mille territooriumile töötaja lähetatakse.

4.1.7. Direktiiviga ei takistata vastuvõtva riigi ega lähetatud töötaja lähetava riigi töötingimuste kohaldamist, kui need on töötajate jaoks soodsamad, eriti kui need põhinevad töötajate ja tööandjate põhiõigusel pidada asjakohasel tasandil läbirääkimisi kollektiivlepingute üle ja neid sõlmida ning kaitsta kollektiivselt oma huve, sealhulgas streikida, et kaitsta ja parandada töötajate elu- ja töötingimusi, sealhulgas õigust võrdsele kohtlemisele.

4.1.8. Jõustamisdirektiivi nõuetekohase rakendamise tagamiseks on liikmesriigid kohustatud avaldama teavet nende territooriumile lähetatud töötajate töötingimuste kohta asjaomasel veebilehel. Kõnealust protsessi ei tohiks ühegi uue ettepanekuga negatiivselt mõjutada.

4.1.9. Komitee liikmed on arutanud tasu mõiste küsimust väga üksikasjalikult, võttes arvesse selle uue käsitluse kõiki tagajärgi.

4.1.10. Osa liikmeid leiab, et uus käsitlus on ainus viis tagada lähetatud ja kohalikele töötajatele võrdsed töötingimused, kaotades palkade erinevused ja tagades ettevõtjatele võrdsed tingimused. Selleks et tagada võrdse tasustamise põhimõtte täielik rakendamine, tuleb järgida töökohal tegelikult rakendatavaid kollektiivlepinguid sõltumata sellest, kas need on üldiselt kohaldatavad.

4.1.11. Teiste liikmete arvates võib kõnealuse uue käsitluse kasutuselevõtmine vähendada õiguskindlust ja selgust ning suurendada haldus- ja finantskoormust. Kõigis lähetamist käsitlevates aruteludes tuleks arvestada asjaolu, et välismaiste ja kodumaiste ettevõtjate olukord on erinev. Töötajaid lähetada soovivale välisriigi teenusepakkujale tekivad lisakulud, mis tulenevad juba üksnes teenuste osutamisest teises liikmesriigis (täiendavad tegevuskulud) (16), ja kaudsed piiriülesed tööjõukulud (17).

4.2. Rohkem kui 24 kuud kestev lähetus

4.2.1. Komisjon käsitleb lähetuste kestust, tehes ettepaneku, et juhtudel, kui lähetuse eeldatav või tegelik kestus ületab 24 kuud, loetakse liikmesriiki, kelle territooriumile töötaja lähetatakse, riigiks, kus töötaja harilikult töötab. Seda kohaldatakse alates esimesest päevast, kui lähetamise tegelik kestus ületab 24 kuud. Samuti viib komisjon sisse lähetusperioodide kumulatiivse kestuse juhtudel, kui üks töötaja asendatakse teisega.

4.2.2. Algses direktiivis ei kehtestata ühtegi kindlaksmääratud ajapiirangut ning selles sedastatakse, et direktiivi kohaldamisel tähendab „lähetatud töötaja“ töötajat, kes piiratud aja jooksul teeb oma tööd muu liikmesriigi territooriumil kui riik, kus ta harilikult töötab.

4.2.3. Komitee tervitab põhimõtteliselt töötajate lähetamise direktiivi kohaldamisalas lähetuse ajalisele kestusele kehtestatud piirangut. Pikaajalised või korduvad lähetused või isegi mitmeaastased ahellähetused on tegelikkuses kasutusel. Komitee on siiski seisukohal, et kestuse piiramine 24 kuule ei ole praktikas realistlik ja kestust tuleks märgatavalt lühendada. Näiteks 2014. aastal jäi lähetuste keskmine kestus isegi alla nelja kuu (103 päeva). Seega ei toimiks ka kumuleerimisreegel, mis hakkaks kehtima alles alates lähetustest, mis kestavad vähemalt kuus kuud. Lähetuste kogukestus tuleks piirata kokku 6 kuule.

4.2.4. Seepärast kutsub komitee üles kehtestama reegli, mille kohaselt liidetakse lähetuste kestused kokku esimesest päevast alates. Tagamaks, et asjaomane reegel ei vii lähetatud töötajate väljavahetamisele, on oluline viidata konkreetsele töökohale. Tööandjat tuleb kohustada tagama töökohtade suhtes läbipaistvus ning andma töötajatele ja pädevatele asutustele teavet nt selle kohta, kui palju töötajaid ja kui kaua on asjaomasel töökohal töötanud.

4.2.5. Komitee tervitab reeglit, et lähetuse maksimaalse kestuse ületamisel kehtib põhimõtteliselt vastuvõtva liikmesriigi õigus. Komitee peab seejuures siiski problemaatiliseks seda, et põhjenduses 8 viidatakse Rooma I määrusele („Töötajad saavad eelkõige kasu Rooma I määruse kohastest kaitsest ja hüvedest“). Rooma I määruse artikli 8 kohaselt kohaldatakse individuaalse töölepingu suhtes poolte valitud õigust.

4.3. Alltöövõtt

4.3.1. Komisjoni ettepanek annab liikmesriikidele võimaluse kohaldada alltöövõtuahelasse kuuluvatele töötajatele samu tingimusi, mida kohaldab peatöövõtja. Neid tingimusi tuleks kohaldada ühtmoodi nii siseriiklike kui ka piiriüleste alltöövõtjate suhtes kooskõlas mittediskrimineerimise põhimõttega.

4.3.2. Liikmesriikides kohaldatavad õigusaktid, eeskirjad, haldusnormid või kollektiivlepingud tagamaks, et alltöövõtt ei võimalda ettevõtjatel vältida eeskirju, millega tagatakse teatavad tasu hõlmavad töötingimused, on väga erinevad. Puuduvad tõendid selle kohta, kui palju liikmesriike juba sellist süsteemi kasutab, ning komisjon ei esitanud oma mõjuhinnangus ühtegi üksikasjalikku analüüsi selliste eeskirjade võimalike tagajärgede kohta.

4.3.3. Selleks et see osa ettepanekust toimiks ka praktikas, oleks siiski kasulik viidata jõustamisdirektiivi artiklis 12 (18) kehtestatud kogu alltöövõtuahelat hõlmava solidaarse vastutuse reeglile.

4.3.4. Lisaks sellele on väljend „teatavad tasu hõlmavad töötingimused“ ebaselge ning põhjustab õiguslikku ebakindlust, erinevaid tõlgendusi ja võimalikke vastuolusid direktiivi teiste osadega. Samuti tekiksid võrdlemisega seotud probleemid ja palju muid puhtalt praktilisi probleeme, nagu teabe kättesaadavus (ka seoses valitsuste kohustusega avaldada sellist teavet direktiivi 2014/67/EL artikli 5 alusel) ning kollektiivlepingute olemasolu.

4.3.5. Samuti ei ole selge, kuidas komisjon määratleks ja rakendaks selliste sätete puhul mittediskrimineerimise ja proportsionaalsuse kontrolle.

4.3.6. Lisaks on vaja kehtestada piisavad sätted, et kontrollida alltöövõtjate füüsilisest isikust ettevõtja staatuse tõelisust kooskõlas liikmesriikide standarditega.

4.4. Renditöö

4.4.1. Komisjon kehtestab liikmesriikidele uue kohustuse, lisades uue lõike tingimustega, mida kohaldatakse direktiivi artikli 1 lõike 3 punktis c osutatud töötajate ehk selliste töötajate suhtes, kelle on vahendanud rendiagentuur, mis asub muus liikmesriigis kui see, kus on asutatud kasutajaettevõtja. Artikli 1 lõike 3 punktis c osutatud ettevõtjad peavad tagama lähetatud töötajatele tingimused, mida kohaldatakse vastavalt direktiivi 2008/104/EÜ (19) (renditöö kohta) artiklile 5 selliste renditöötajate suhtes, kelle on vahendanud rendiagentuur, mis asub selles liikmesriigis, kus töö tehakse.

4.4.2. Komitee leiab, et kõnealune uus säte ei ole vajalik, kuna algses töötajate lähetamise direktiivis on selline võimalus artikli 3 lõikes 9 juba ette nähtud. Liikmesriigid võivad ette näha, et artikli 1 lõikes 1 nimetatud ettevõtjad on kohustatud tagama artikli 1 lõike 3 punktis c nimetatud töötajatele samad tingimused, mida kohaldatakse ajutiste töötajate suhtes selles liikmesriigis, kus töö tehakse. Enamik vastuvõtvaid riike on juba kasutanud direktiivi 2008/104/EÜ kohaldamise võimalust.

4.4.3. Komitee leiab, et komisjon peaks jääma olemasoleva korra juurde. Tähelepanu tuleb pöörata asjaolule, et direktiivi 2008/104/EÜ sätteid kohaldatakse eri liikmesriikides valitseva olukorra suhtes, samas kui direktiivi 96/71/EÜ kohaldatakse piiriülese tegevuse suhtes. Seda tunnistas komisjon ise aruandes renditööd käsitleva direktiivi 2008/104/EÜ kohaldamise kohta (20).

4.4.4. Komitee märgib, et direktiivi 2008/104/EÜ artikkel 5 on palju laiem kui direktiivi 96/71/EÜ artikli 3 lõige 9, mis võib paradoksaalsel kombel viia praeguse õigusakti artikli 1 lõike 3 punktide a ja b ning artikli 1 lõike 3 punkti c alusel töötajate lähetamise suhtes erinevate tingimuste kehtestamiseni.

5. Täiendavad meetmed

5.1. Komisjon peaks ergutama liikmesriike direktiivi 2014/67/EL (21) riiklikesse õigusaktidesse üle võtma, juhul kui nad ei ole seda veel teinud, ning tagama selle nõuetekohase rakendamise kõigis liikmesriikides. Kahe aasta möödudes peaks komisjon hindama selle mõju ning tegema kindlaks, kas vastuvõetud meetmed on viinud tõhusa rakendamise ja jõustamiseni, kuna need on lähetatud töötajate õiguste kaitsmisel ning teenusepakkujatele võrdsete tingimuste tagamisel võtmetähtsusega.

5.2. Komisjon peaks esitama põhjaliku analüüsi olukorra kohta erinevates ELi liikmesriikides ning andma tegelikku kvantitatiivset teavet lähetatud töötajate ning olemasoleva direktiivi rakendamise ja jõustamise viiside kohta.

5.3. Lähetatud töötajaid käsitlevate usaldusväärsete andmete kättesaadavus on eeltingimus tulemuslikuks aruteluks nende eriomaduste ja kaitsevajaduse üle.

5.4. Kui komisjon soovib tagada ausa konkurentsi, peaksid tema järgmised sammud keskenduma ka pettustevastasele võitlusele ning eelkõige varifirmade kuritarvitamise kujul esineva ebakorrapärase või deklareerimata töö kaotamisele.

5.5. Komisjon peaks kiirendama majanduslikku ja sotsiaalset paremuse suunas lähenemist ELis, tagades samal ajal töötajate õiglase liikuvuse piiriülese teenusteosutamise raames.

5.6. Komisjon peaks konsulteerima sotsiaalpartneritega, tunnistama nende sõltumatust ning austama kõnealuses valdkonnas olulisi kollektiivlepinguid.

5.7. Komitee kutsub üles selgitama läbivaatamise raames, et töötajate lähetamise direktiiv ei ole puhtalt siseturuinstrument, vaid ka töötajate kaitse vahend. See nõuab õigusliku aluse laiendamist, hõlmates ka sotsiaalpoliitika õiguslikud alused (ELi toimimise lepingu artiklid 153 ja 155). Direktiivi läbivaatamisega tuleb lisaks korrigeerida rea Euroopa Kohtu otsuste (Laval, Rüffert, komisjon vs Luksemburg) tõttu kujunenud valetõlgendust, nagu oleks direktiivi näol tegemist maksimumstandardiga, ja taastada selle miinimumstandardi olemus.

Brüssel, 14. detsember 2016 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Georges DASSIS

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiiv 2014/67/EL, mis käsitleb direktiivi 96/71/EÜ (töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega) jõustamist ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1024/2012, mis käsitleb siseturu infosüsteemi kaudu tehtavat halduskoostööd (IMI määrus) (ELT L 159, 28.5.2014, lk 11).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiiv 96/71/EÜ töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega (EÜT L 18, 21.1.1997.

(3) Vt joonealune märkus 2.

(4) COM(2010) 608 final/2.

(5) Teksti tutvustati töötajate lähetamist ja õigusi käsitlenud konverentsil, mille korraldas ELi eesistujariik Hispaania 23. märtsil 2010 Oviedos. Arutelud näitasid veelkord, et sidusrühmade seisukohad olid erinevad.

(6) Vt joonealune märkus 1.

(7) Vt Euroopa Komisjon, „Posting of workers – Report on A1 portable documents issued in 2014“, avaldatud detsembris 2015. Arvesse tuleb võtta asjaolu, et olukord on riigiti erinev ning 0,7 % on üksnes keskmine. Tegelikkus jääb kuhugi 0,5 % – 3,6 % vahele ning ka tagajärjed on liikmesriikide jaoks erinevad.

(8) Vt ka Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Töötajate õiglasem liikuvus ELis“, vastu võetud 27. aprillil 2016, (ELT C 264, 20.7.2016, lk 11).

(9) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Siseturu sotsiaalne mõõde“, vastu võetud 14. juulil 2010, punkt 1.7, (ELT C 44, 11.2.2011, lk 90).

(10) Aluslepingutele lisatud protokoll nr 2 subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise kohta.

(11) Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule ja liikmesriikide parlamentidele töötajate lähetamise direktiivi muutmise direktiivi käsitleva ettepaneku kohta seoses subsidiaarsuse põhimõttega vastavalt protokollile nr 2, COM(2016) 505 final, 20. juuli 2016.

(12) Dokumendile „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse direktiivi 96/71/EÜ töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega“ lisatud mõjuhinnang, SWD(2016) 52 final, 8. märts 2016.

(13) Eurofoundi aruanne „Posted workers in the European Union“, Roberto Pedersini ja Massimo Pallini, avaldatud 2010.

(14) Mõlema uurimisprojekti esialgseid järeldusi tutvustati 28. septembril 2016 peetud komitee tööturu vaatlusrühma konverentsil pealkirjaga „Töötajate õiglasem liikuvus ELis“. Vt Eurofound (2016) EurWORK Topical update on „Member States' progress in transposing Enforcement Directive on posting of workers“ ja Eurofound (2016) „Exploring the fraudulent contracting of work in the European Union“.

(15) Kohtuasjas C-396/13 Sähköalojen ammattiliitto 12. veebruarist 2015 on Euroopa Kohus otsustanud, et „töötasu miinimummäärad“ ei saa sõltuda tööandja suvast, kes lähetab töötajad ainsa eesmärgiga pakkuda kohalike töötajatega seonduvatest madalamaid tööjõukulusid. Samuti on kohus otsustanud, et ka kodust eemal viibimise hüvitisena makstavat päevaraha tuleb lähetatud töötajatele maksta samal tasemel, kui seda makstakse samalaadses olukorras olevatele kohalikele töötajatele. Seepärast lükkab kohus tagasi taotluse, et tööandja võiks kohaldada palgaklassifikatsiooni madalaimat taset sõltumata asjaomaste töötajate kvalifikatsioonist või tööstaažist.

(16) Kaudsed kulud: teise liikmesriigi haldusnõuete ja eeskirjadega tutvumise kulu, nt teavitamismenetlused, dokumentide tõlkimine, koostöö kontrolliasutustega.

(17) Kaudsed piiriülesed tööjõukulud võivad suureneda kuni 32 %. Need on projekti „Labour cost in cross-border services“ (piiriüleste teenuste tööjõukulud) mõned esialgsed tulemused. Projekti viis läbi Krakówi Majandusülikooli rahvamajanduse ja halduse osakond. Projekti tulemusi tutvustati 28. septembril 2016 peetud komitee tööturu vaatlusrühma konverentsil „Töötajate õiglasem liikuvus ELis“.

(18)

Direktiivi 2014/67/EL artikkel 12 vastutuse kohta alltöövõtu korral (vt joonealune märkus 1).

(19) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. novembri 2008. aasta direktiiv 2008/104/EÜ renditöö kohta (ELT L 327, 5.12.2008, lk 9).

(20) Komisjoni aruanne Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele renditööd käsitleva direktiivi 2008/104/EÜ kohaldamise kohta, COM(2014) 176 final.

(21) Vt joonealune märkus 1.