SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Komisjon on juba aastakümneid teostanud laenutehinguid, et anda abisaavale riigile laenude vormis finantsabi. Laenutehingud on kaetud liidu eelarvest rahastatava tagatisega ja nende suhtes kohaldatakse eelarve laiemat täitmist. Selliste tehingute suhtes kohaldatavad üldeeskirjad on sätestatud määruse (EL, Euratom) 2018/1046 (edaspidi „finantsmäärus“) artiklis 220, milles on sätestatud, et komisjonile võib anda alusaktiga õiguse võtta liidu või Euratomi nimel laenu, et laenata vastavad summad edasi finantsabi saavatele liikmesriikidele või kolmandatele riikidele laenude suhtes kohaldatavatel tingimustel. Laenatud vahendite ja laenude vahelised rahavood on omavahel kooskõlas. See tähendab, et turutehingud põhinevad väljamaksevajadusel. See omakorda piirab võimalust kavandada erinevaid laenutehinguid parimatel turutingimustel ja struktureerida laenutähtaegu, et saavutada soodsaimad kulutingimused.

Ukraina rahastamisvajadused nõuavad kulutõhusat, paindlikku ja rahaliselt usaldusväärset kasutuselevõttu ja väljamakseid, võttes arvesse kõiki rahastamisvajadusi, sealhulgas taasterahastuga NextGenerationEU (edaspidi „NGEU“) seotud rahastamisvajadusi. On äärmiselt oluline, et see rahastamine toimuks ühtse rahastamismeetodi alusel, et võimaldada erinevate poliitikavajaduste samaaegset täitmist. Selleks on vaja muuta määrust (EL, Euratom) 2018/1046, et kehtestada laenutehingute rakendamise lähtemeetodina mitmekesine rahastamisstrateegia, mida praegu rakendatakse otsuse (EL, Euratom) 2020/2053 alusel võetud laenude puhul. See strateegia on võimaldanud 2022. aastal edukalt kasutusele võtta vahendeid tagastamatu toetuse ja laenude tarbeks vastavalt määrusele (EL) 2021/241 ning mitmesuguste muude ELi poliitikavaldkondade puhul.

See võimaldab komisjonil rahastada Ukrainale antavat abi kulutõhusal, paindlikul ja rahaliselt usaldusväärsel viisil kavandatava määruse alusel, millega luuakse rahastamisvahend Ukraina toetamiseks, et tagada kõigi laenudest sõltuvate liidu programmide paralleelne rahastamine. Mitmekesise rahastamisstrateegia kohaldamisala laiendamine läheb Ukraina rahastamisvajadustest kaugemale ja seda oleks võimalik kasutada mistahes tulevaste programmide puhul. Tänu sellele saab komisjon kasutada taristut, mis võimaldab rahastamise integreeritud kavandamist ja turgude teavitamist.

Sellise ühtse rahastamismeetodi puudumisel oleks komisjon sunnitud jätkama erinevate finantsabiprogrammide eraldi rahastamist. See tekitaks kulusid ja oleks keerukas, kuna erinevad finantsabi programmid konkureeriksid omavahel piiratud arvu rahastamisvõimaluste pärast. See killustaks liidu laenuraha pakkumist ning vähendaks likviidsust ja investorite huvi eri programmide vastu. Kogu finantsabi rahastamine ühtse rahastamismeetodi abil suurendaks seega liidu võlakirjade likviidsust ning nende atraktiivsust ja kulutõhusust.

Mitmekesine rahastamisstrateegia on rahastamismeetod, mille kaudu korraldatakse rahastamistehinguid viisil, mis on kooskõlas alusaktides poliitikaeesmärkide saavutamiseks lubatud finantskohustuse piirangutega. Mitmekesise rahastamisstrateegia rakendamine ei muuda laenamisest tulenevaid finantskohustusi. See annab komisjonile suurema paindlikkuse selles osas, kuidas liit vahendeid võlakirjade emiteerimise kaudu kasutusele võtab.

Mitmekesise rahastamisstrateegia kasutamine ühtse rahastamismeetodina võimaldab komisjonil siduda üksikute rahastamistehingute ajakava ja laenutähtajad lahti abisaajatele tehtavatest väljamaksetest. Lühiajaliste rahastamisvahendite (ELi võlakirjad) emiteerimisest rahastatav ühine likviidsusreserv võimaldab komisjonil korraldada makseid vastavalt korrapärasele ja kokkulepitud ajakavale, sõltumata pikaajaliste võlakirjade emiteerimise täpsest ajakavast. See võimaldab teha makseid abisaajatele väljamakse tegemise ajal valitsevatest turutingimustest sõltumatult ning väldib kindlaksmääratud summade kogumist volatiilsetes või ebasoodsates tingimustes. Finantsabiprogrammi kestuse jooksul kaetakse tekkinud netokohustused täielikult tasakaalustavate varadega (tagasi maksmata summad, mis tuleb tagasi maksta laenude tähtaja saabumisel). Selle alusel järgitakse ELi toimimise lepingu artikli 310 lõikes 1 sätestatud eelarve neutraalsuse ja eelarvetasakaalu põhimõtteid. Kulud kannavad täielikult abisaajad ühtse kulude jaotamise metoodika alusel, mis tagab kulude läbipaistva ja proportsionaalse jaotumise. Tagasimaksekohustused peaksid jääma finantsabi saajate kanda kooskõlas finantsmääruse artikli 220 lõike 5 punktiga e.

Ühine likviidsusreserv tuleks säilitada tasemel, mis võimaldaks komisjonil katta lühiajalises perspektiivis kõik eeldatavad väljaminevad rahavood, tuginedes seejuures tugevale likviidsuse prognoosimisvõimele. Suure ja hästi varustatud likviidsuspuhvri olemasolu, millest on võimalik hallata väljamakseid pika aja jooksul, võimaldab mitmekesisel rahastamisstrateegial toimida, ilma et oleks vaja muid lahendusi ajutiste rahapuudujääkide kõrvaldamiseks.

Mitmekesise rahastamisstrateegia optimaalse rakendamise toetamiseks peaks komisjon võimaluse korral tagama pideva turuosa ja tegema selleks kõik vajalikud tehingud, et saavutada soodsaimad võimalikud rahastamiskulud ning hõlbustada tehinguid liidu ja Euratomi võlaväärtpaberitega. See on väga oluline, et toetada võimalikult paljude investorite aktiivset osalemist liidu võlainstrumentide turgudel.

Mitmekesise rahastamisstrateegia elluviimiseks on vaja, et kõigi sellele tuginevate laenuprogrammide puhul järgitaks ühtseid reegleid. Nende reeglite aluseks peaks olema finantsmäärus kui ELi eelarve täitmise ühtne reeglistik.

Pärast finantsmääruse käesoleva muutmise jõustumist võtab komisjon vastu laiema juhtimisraamistiku, riskijuhtimismenetlused ja kulude jaotamise metoodika ning rakendab neid.