ET Euroopa Liidu Teataja C 175/19

Regioonide Komitee arvamus „Abi ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade põllumajandustootjatele”

(2010/C 175/05)

I POLIITILISED SOOVITUSED

REGIOONIDE KOMITEE

Märkused põllumajanduse ja maaelu arengu kohta

1. märgib, et Euroopa Komisjoni teatises keskendutakse selgelt tavalistele vähem soodsatele piirkondadele; avaldab toetust komisjoni ettepanekule selgitada tavaliste vähem soodsate piirkondade piiritlust ja rõhutab, et kõnealune teatis ei käsitle otseselt mägipiirkondi ning selle eesmärk ei ole keskenduda seostele ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade eri kategooriate vahel;

2. tervitab komisjoni pakutud töömeetodit, mis on kooskõlas Regioonide Komitee mitmetasandilise valitsemise valges raamatus esitatud soovitustega (1);

3. märgib, et põllumajandus on väga oluline ELi majandussektor, andes tööd ligikaudu 30 miljonile inimesele. Põllumajandustootjate olemasolu on tähtis selleks, et säilitada maapiirkondade sotsiaalne struktuur ning alal hoida keskkonda ja maastikku. Samuti on oluline tagada põllumajandusliku tootmise struktuur kogu ELis, et säilitada Euroopa võime toota kvaliteetseid toiduaineid – selle rolli tähtsus üha kasvab, kuna kliimamuutused põhjustavad tootmisvõime vähenemise mujal maailmas. Vähem soodsate piirkondade abikava on ülitähtis, et heastada ebasoodsate looduslike tingimuste põhjustatud halvemust konkreetsetes piirkondades, aidates seega kaasa põllumajanduse püsimajäämisele;

4. rõhutab, et kõnealune teatis puudutab otseselt kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi, kuna 2005. aastal moodustasid ebasoodsate looduslike tingimustega piirkonnad 31,2 % Euroopa kasutatavast põllumajandusmaast ja põllumajandusel on majanduses oluline osa;

5. märgib, et pärast 1975. aastat on vajadus vähem soodsate piirkondade meetmete järele märkimisväärselt muutunud. Ebasoodsate looduslike tingimuste ületamisel on prioriteetseks saanud kohane maakorraldus. Samuti aitab põllumajandus vähem soodsates piirkondades kaasa piirkonna atraktiivsuse, bioloogilise mitmekesisuse ja kultuurmaastike säilimisele;

6. rõhutab, et hüvitised peaksid jääma vahendiks, mille abil heastada ebasoodsate looduslike tingimuste põhjustatud halvemust või halbu tootmistingimusi, ning et need ei ole kavandatud põllumajanduskeskkonna meetmena;

7. toonitab, et soovitud simulatsioonid peavad olema mõeldud harjutusena, mitte moodustama õiguslikult siduvat alust. Igal juhul vaatab Regioonide Komitee komisjoni tulevased ettepanekud uuesti läbi, viies nende oodatava mõju kohta läbi ammendava ja põhjaliku analüüsi;

8. võtab arvesse Euroopa Kontrollikoja aruande märkused, et komisjon ei esita piisavaid põhjendusi, miks peaks jätkuvalt kasutama praegust vähem soodsate piirkondade klassifikatsiooni, mis kahjustab abikava tõhusat ja tulemuslikku rakendamist (punkt 76);

Vähem soodsate piirkondade piiritlemise konkreetsed aspektid (kriteeriumid, täpsustamine jne):

9. leiab, et otsus parandada ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade kindlaksmääramist biofüüsikaliste kriteeriumide määratlemise abil on õige tee objektiivsema, ühtsema ja võrreldavama süsteemi loomiseks, et tagada neile piirkondadele mõeldud abi tõhusam ja õiglasem jaotamine;

10. nõuab lihtsaid ja kergesti hallatavaid ühiseid kriteeriume ja abikõlblikkuse kriteeriume, et tagada maksete läbipaistvus ja võrreldavus. Niiviisi tuleks tagada tõhus põllumajanduslike tegevuste ja põllumajandustootmise hüvitamise süsteem ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondades. Äärmiselt oluline on tagada, et iga süsteem oleks põllumajandustootjatele arusaadav, kohtu korras jõustatav ja administratsioonile hallatav;

11. teeb ettepaneku, et üheainsa ebasoodsa loodusliku tingimusega piirkonna piiritlemine peaks lisaks põhinema geograafilistel ja maakorralduslikel kriteeriumidel, mitte üksnes biofüüsikalistel kriteeriumidel, võttes nõnda arvesse selliseid asjaolusid nagu eraldatus, juurdepääs infrastruktuuridele ja üksikute ökosüsteemide haprus;

12. märgib, et teatises soovitatakse, et piirkonda tuleks klassifitseerida vähem soodsa piirkonnana, kui vähemalt 66 % põllumajandusmaast vastab kaheksast kriteeriumist vähemalt ühele. Kuivõrd aladeks jagamise mõte on toetada piirkondi, kus põllumajanduse säilitamine on hädavajalik, ei tohiks kavandatud piirväärtus olla liiga kõrge ega põhjustada selliste piirkondade võimalikku väljajätmist, mida mõjutavad olulised ebasoodsad looduslikud tingimused. Seega peaks vähem soodsa piirkonnana liigitamise protsendimäära lõppmääratlust hoolikalt kaaluma ning seda edasi arutama alles siis, kui simulatsioonid ja kaardid on olemas;

13. soovitab kaaluda kumulatiivsete kriteeriumide või indeksisüsteemide võimalust mitme ebasoodsa tingimuse all kannatavate heterogeensete piirkondade puhul. Koondnäitaja võimaldaks koos kasutada mitut tegurit ning määratleda piirkonna vähem soodsa piirkonnana ka siis, kui üksikud kriteeriumid seda ei võimaldaks;

14. teeb ettepaneku kaaluda lisaks selliste kriteeriumide kasutust nagu päevade hulk, mil põlluharimine on võimalik. Selle kriteeriumiga mõõdetakse mullaniiskuse ja kliima vastastikust mõju. Peale selle tuleks kriteeriumide kataloogi lisada ka püsirohumaa osakaal, kuna piirkondades, kus ülekaalus on maa kasutamine rohumaana, on selgelt vähem kasutusvõimalusi kui põllumajanduspiirkondades;

15. palub kontrollida, kas nn vahepealsete piirkondade uuesti piiritlemine võiks toimuda LAU 2-st väiksemate territoriaalsete üksuste baasil (nt kogukonnamaa või üksikud maatükid), niivõrd kui on olemas selleks vajalikud andmed. Sellega oleks hüvitisi võimalik eraldada asjakohasemalt, põllumajandustootjale arusaadavamalt ja neid oleks lihtsam kohtu korras jõustada;

16. võtab teadmiseks Euroopa Komisjoni soovituse, et liikmesriigid peaksid täpsustama biofüüsikaliste kriteeriumite alusel piiritletud piirkondi, kohaldades asjakohaseid tootmisega seotud näitajaid, st eemaldades süstemaatiliselt piirkonnad, kus probleemid on kunstliku sekkumise teel ületatud ja kus vastavad tootmisega seotud näitajad on riikliku keskmisega võrreldavad;

17. soovitab siiski komisjoni pakutud täpsustamise asendada piirkonniti kohandatud ja sobiva piirmääraga kriteeriumitega. Liikmesriigid ja piirkonnad saavad paremini määratleda, millised on asjakohased kriteeriumid ja sobivad läviväärtused iga piirkonna vähem soodsate piirkondade piiritlemisel. Igal juhul peab kas täpsustamise või piirkonniti kohandatud lahenduse rakendamine olema vabatahtlik ega tohi muutuda kohustuslikuks;

Järkjärgulise ülemineku võimaldamine

18. hindab teatise eesmärki viia sisse läbipaistvam, asjakohasem ja võrreldavam meetod, mille abil määratleda ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondi, mis on sellest tulenevalt abikõlblikud, ning niiviisi käsitleda Euroopa Kontrollikoja asjaomases eriaruandes tõstatatud küsimusi;

19. on siiski mures paljude piirkondade võimaliku väljajäämise pärast, kui piirkondade piiritlemisel jäetakse kõrvale praegused sotsiaalmajanduslikud kriteeriumid või ei saa enam kasutada end tõestanud indeksisüsteeme; sellegipoolest tuleks kaaluda, kuidas ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade määratlemisel lülitada kavasse geograafilised ja maakorralduslikud kriteeriumid;

20. peab vajalikuks võimaldada piirkondadele ja/või omavalitsustele, mis sellele klassifikatsioonile enam ei vasta, järkjärgulist üleminekut. Põllumajandustootjatel peab olema asjakohane üleminekuperiood, mil nad saavad kohanduda ebasoodsate looduslike tingimustega piirkondade uue toetusrežiimiga. Samamoodi tuleks käituda ka siis, kui langetatakse otsus ühise põllumajanduspoliitika edaspidise poliitilise joone kohta;

Subsidiaarsus

21. nõustub sellega, et ühiste biofüüsikaliste kriteeriumite kogu kasutamine võib tõepoolest aidata luua läbipaistvamat, lihtsamat ja võrreldavamat klassifitseerimismeetodit, mis tooks kaasa vahendite tõhusama haldamise. Olemasolevat lahknevuste ohtu arvesse võttes näib, et ühenduse tasand – kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega – on kõige paslikum tasand sobivate meetmete võtmiseks;

Parem õigusloome

22. tervitab kogu südamest teatise koostamisel järgitud menetlust. Mõjuanalüüsis arvestatakse erinevaid variante ja analüüsitakse neid põhjalikult. Oluline on tähelepanu pöörata uue mudeliga kaasnevatele lisakuludele, eelkõige selle käivitamisel;

23. rõhutab, et praeguse süsteemi reformil ja biofüüsikalistel kriteeriumitel rajanevale süsteemile üleminekul on sotsiaalmajanduslikud tagajärjed, millega tuleb uue meetodi rakendamisel arvestada;

24. loodab siiralt, et ühiste kriteeriumide kogumi määratlemine vähem soodsate piirkondade piiritlemiseks peaks lihtsustama ebasoodsate looduslike tingimuste kompenseerimiseks mõeldud Euroopa tasandi abikava rakendamist ning seega tagama suurema läbipaistvuse ja tõhususe.

Brüssel, 10. veebruar 2010 Regioonide Komitee president Mercedes BRESSO

(1) CdR 89/2009 fin.