Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta /* COM/2011/0627 final/3 - 2011/0282 (COD) */





SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST Mitmeaastast finantsraamistikku 2014–2020 (edaspidi „mitmeaastane finantsraamistik”)[1] käsitlevas komisjoni ettepanekus on sätestatud ühise põllumajanduspoliitika (edaspidi „ÜPP”) eelarveraamistik ja põhisuunad. Selle alusel esitab komisjon määruste paketi, milles sätestatakse ÜPP õiguslik raamistik aastateks 2014–2020, ning mõjuhinnangu, milles kaalutakse alternatiivseid võimalusi poliitika kujundamiseks. Käesolev reformiettepanek põhineb 2020. aastaks seatud ühise põllumajanduspoliitika eesmärke käsitleval teatisel,[2] milles esitatakse üldised poliitilised valikuvõimalused, et tulla toime põllumajanduse ja maapiirkondade tulevaste probleemidega ning täita ÜPP eesmärgid, nimelt: 1) elujõuline toidutööstus; 2) loodusvarade säästev majandamine ja kliimameetmed; ning 3) tasakaalustatud territoriaalne areng. Teatises käsitletud reformi suundi on ulatuslikult toetatud nii institutsioonidevahelises arutelus[3] kui ka mõjuhinnangu raames toimunud sidusrühmade nõupidamisel. Kogu protsessist nähtus üks ühine teema – vajadus edendada ressursitõhusust, et tagada ELi põllumajanduse ja maapiirkondade arukas, jätkusuutlik ja kaasav majanduskasv vastavalt Euroopa 2020. aasta strateegiale, säilitades põllumajanduspoliitika kahesambaline struktuur, mille puhul kasutatakse täiendavaid vahendeid samade eesmärkide saavutamiseks. Esimese samba moodustavad otsemaksed ja turumeetmed, mille alusel antakse ELi põllumajandustootjatele iga-aastast sissetulekutoetust ning toetust konkreetsete turuhäirete puhul; teise sambaga on hõlmatud maaelu arengu meetmed, mille puhul liikmesriigid koostavad ja kaasrahastavad ühise raamistiku alusel mitmeaastaseid programme[4]. ÜPP järjestikuste reformidega on suurendatud põllumajanduse turule orienteeritust, võimaldades tootjatele sissetulekutoetust, parandades keskkonnanõuete integreerimist ning tugevdades toetust maaelu arengule, mis on kogu ELi maapiirkondade arengu integreeritud poliitika. Samast reformiprotsessist tulenevad aga ka nõuded, et toetust liikmesriikide vahel ja liikmesriikides tuleb paremini jaotada ning sihipärasemalt suunata meetmeid, mida võetakse keskkonna-alaste probleemide ning turu suurenenud volatiilsusega tõhusamalt toimetulemiseks. Varem tehti reforme peamiselt selleks, et leida lahendus siseprobleemidele alates tohututest ülejääkidest kuni toiduohutuse kriisideni; kõnealused reformid tulid ELile kasuks nii Euroopa kui ka rahvusvahelisel tasandil. Enamik tänapäeva vastavatest ülesannetest on siiski tingitud põllumajandusvälistest faktoritest ning vajaksid seega ulatuslikumat poliitilist reageeringut. Sissetulekud põllumajanduses on eeldatavasti ka edaspidi löögi all, kuna põllumajandustootjad on silmitsi suuremate riskide, tootlikkuse aeglustumise ja sisendihindade tõusust tingitud hinnavahe väikese erinevusega; seetõttu on vaja säilitada sissetulekutoetus ja tõhustada vahendeid, et paremini riske juhtida ja kriisiolukordadele reageerida. Tugev põllumajandus on eluliselt oluline ELi toidutööstuse ja ülemaailmselt toiduga kindlustatuse jaoks. Samal ajal peavad põllumajandus ja maapiirkonnad tegema jõupingutusi, et täita kliima- ja energiaalaseid ning elurikkuse strateegia kõrgeid eesmärke, mis on ELi 2020. aasta tegevuskava osad. Põllumajandus- ja metsandustootjaid kui peamisi maakasutajaid on vaja toetada selliste põllumajandustootmise ja tootmistavade rakendamisel ja säilitamisel, millest on kasu keskkonnaalaste ja kliimaeesmärkide saavutamisel, kuna turuhinnad selliste avalike hüvede pakkumist ei kajasta. Väga oluline on kasutada maapiirkondade eripalgelist potentsiaali ning sellega panustada kaasavasse majanduskasvu ja ühtekuuluvusse. Seepärast ei ole tulevane ÜPP selline poliitika, mis tegeleb üksnes väikese, kuigi olulise ELi majanduse osaga, vaid see on ka selline poliitika, mis on strateegilise tähtsusega toiduga kindlustatuse, keskkonna ja territoriaalse tasakaalu jaoks. Selles seisneb ELi lisandväärtus tõeliselt ühise poliitika puhul, millega on võimalik kõige tõhusamalt kasutada piiratud eelarvevahendeid, et säilitada säästev põllumajandus kogu ELis, lahendada selliseid olulisi piiriüleseid ülesandeid nagu kliimamuutused ja solidaarsuse tugevdamine liikmesriikide vahel, kuid võimaldada ka kohalikele vajadustele sobivat paindlikku rakendamist. Mitmeaastase finantsraamistiku ettepanekus sätestatud raamistikuga nähakse ette, et ÜPP võiks jääda oma kahesambalise struktuuri juurde, säilitades iga samba kohta eelarve 2013. aasta tasemel ning keskendudes ELi põhiprioriteetide saavutamisele. Säästvat tootmist tuleks soodustada otsetoetustega, eraldades 30 % nende eelarvelistest vahenditest kohustuslikeks meetmeteks, mis on kasulikud kliima ja keskkonna jaoks. Toetusetasemed peaksid järk-järgult lähenema ning suuremate abisaajate toetusi tuleks järk-järgult piirata. Koos muude ELi ühiselt hallatavate fondidega tuleks maaelu areng lisada ühisesse strateegilisse raamistikku, millel on tulemusele orienteeritud lähenemisviis ning mille puhul kehtivad selged ja tõhustatud eeltingimused. Seoses turumeetmetega tuleks ÜPP rahastamist väljaspool mitmeaastast finantsraamistikku tõhustada kahe instrumendiga: 1) kriisireserv hädaolukordadele reageerimiseks; ning 2) Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi kohaldamisala laiendamiseks. Selle põhjal on ÜPP õigusraamistiku põhielemendid ajavahemikuks 2014–2020 sätestatud järgmistes määrustes: - ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad („otsetoetuste määrus”); - ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus (ühise turukorralduse määrus) („ÜTK määrus”); - ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta („maaelu arengu määrus”); - ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja järelevalve kohta („horisontaalne määrus”); - ettepanek: nõukogu määrus, millega määratakse kindlaks põllumajandustoodete ühise turukorraldusega seotud teatavate toetuste ja hüvitiste kehtestamise meetmed; - ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 73/2009 seoses põllumajandustootjatele 2013. aastal makstavate otsetoetuste; - ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1234/2007 seoses ühtse otsemaksete kava ja viinamarjakasvatajate toetamisega. Maaelu arengu määrus põhineb komisjoni 6. oktoobril 2011 esitatud ettepanekul, milles sätestatakse kõigi ühise strateegilise raamistiku[5] kohaselt toimivate fondide ühiseeskirjad. Järgneb veel üks määrus, milles käsitletakse enim puudust kannatavate isikute toetuseks ettenähtud abikava, mida rahastatakse mitmeaastase finantsraamistiku eri rubriikide kohaselt. Lisaks sellele on ettevalmistamisel uued eeskirjad, milles käsitletakse toetusesaajaid käsitleva teabe avaldamist, võttes arvesse Euroopa Liidu Kohtu esitatud vastuväiteid, ning püüdes leida kõige sobivamat lahendust, et kooskõlastada toetusesaajate isikuandmete kaitse õigus läbipaistvuse põhimõttega. 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED Mõjuhinnangus hinnatakse ja võrreldakse kehtiva poliitikaraamistiku hindamise ning tulevaste probleemide ja vajaduste analüüsi põhjal kolme alternatiivse stsenaariumi mõju. See on pika, 2010. aasta aprillis alanud protsessi tulemus, mida juhtis talitustevaheline rühm, mis koondas ulatuslikud kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed analüüsid, sealhulgas kehtestas võrdlusaluse keskmise tähtajaga prognooside näol põllumajandusturgudele ja tuludele kuni 2020. aastani ning koostas mudeli põllumajandussektori poolt majandusele avalduvate eri poliitikastsenaariumide mõjude kohta. Mõjuhinnangus töötati välja järgmised kolm stsenaariumi: 1) kohandamisstsenaarium, mille korral jätkuks praegune poliitikaraamistik, kuid tegeletakse selle kõige olulisemate puudustega, nt otsetoetuste jaotamine; 2) integratsioonistsenaarium, mis hõlmab suuri poliitilisi muudatusi, mis seisnevad otsetoetuste tõhusamas suunamises ja nende keskkonnasäästlikumaks muutmises ning tugevdatud strateegilises suunatuses maaelu arengu poliitika paremaks koordineerimiseks muude ELi poliitikatega, samuti õigusliku aluse laiendamises tootjatevahelise koostöö suurendamiseks; ning 3) ümbersuunamisstenaarium, mille puhul keskendutakse poliitikas vaid keskkonnale ning kaotatakse järk-järgult otsetoetused, eeldades et tootmisvõimsust saab säilitada ka ilma toetusteta ning maapiirkondade sotsiaal-majanduslikke vajadusi saab hõlmata muude poliitikatega. Võttes arvesse majanduskriisi ja riikide rahandusele avaldunud survet, millele EL vastas Euroopa 2020. aasta strateegiaga ja mitmeaastase finantsraamistiku ettepanekuga, rõhutatakse kolme stsenaariumi puhul eri aspekte seoses tulevase ÜPP kolme poliitikaeesmärgiga, milleks on konkurentsivõimelisem ja jätkusuutlikum põllumajandus elujõulistes maapiirkondades. Selleks et saavutada parem kooskõla Euroopa 2020. aasta strateegiaga, eelkõige ressursitõhususe aspektist, on järjest olulisem parandada põllumajanduslikku tootlikkust teadusuuringute, teadmussiirde ning koostöö ja innovatsiooni edendamise kaudu (sealhulgas põllumajanduse tootlikkust ja jätkusuutlikust käsitleva Euroopa innovatsioonipartnerluse kaudu). Kuna ELi põllumajanduspoliitika puhul ei tegutseta enam kauplemist moonutavas poliitikakeskkonnas, tuleb arvestada sektorile mõjuva lisasurvega, mis tuleneb täiendavast liberaliseerimisest Doha arengukava või vabakaubanduspiirkonna raames koos Mercosuriga. Koostati kolm poliitikastsenaariumi, mille puhul võeti arvesse mõjuhinnangu raames läbiviidud konsultatsioonides väljendatud eelistusi. Huvitatud pooled said esitada oma arvamused ajavahemikul 23.11.2010–25.1.2011 ning 12.1.2011 korraldati nõuandekomitee kohtumine. Põhipunktid on kokkuvõtlikult järgmised[6]. – Sidusrühmade hulgas toetatakse laialdaselt vajadust tugeva, kahe samba struktuuril põhineva ÜPP järele, et lahendada probleeme seoses toiduga kindlustatuse, loodusvarade säästva majandamise ja territoriaalse arenguga. – Enamik vastajaid leidis, et ÜPP peaks aitama kaasa turgude ja hindade stabiliseerimisele. – Sidusrühmadel on eriarvamused toetuse suunamise kohta (eelkõige otsetoetuste ümberjaotamine ja toetuste piiramine). – Ollakse ühel meelel selles suhtes, et mõlemal sambal on oluline osa kliimameetmete tõhustamises ning suuremas keskkonnahoidlikkuses ELi ühiskonna heaoluks. Kuigi paljud põllumajandustootjad leiavad, et see toimib juba praegu, on laiem avalikkus veendunud, et I samba kohaseid toetusi saaks kasutada tulemuslikumalt. – Vastajad soovivad, et kõik ELi piirkonnad, sealhulgas vähem soodsad piirkonnad saaksid osa tulevasest majanduskasvust ja arengust. – Paljud vastajad rõhutasid ÜPP integreerimist muude poliitikatega, nt keskkond, tervishoid, kaubandus, areng. – Innovatsioonis, konkurentsivõimelise ettevõtluse arendamises ning ELi kodanikele avalike hüvede pakkumises nähti võimalust viia ÜPP vastavusse Euroopa 2020. aasta strateegiaga. Mõjuhinnangus võrreldi seega kolme alternatiivset poliitikastsenaariumi. Ümbersuunamisstsenaarium kiirendaks strukturaalset kohandamist põllumajandussektoris, suunates tootmise kõige kulutõhusamatele valdkondadele ja tulemuslikesse sektoritesse. Kuigi keskkonnatoetusi suurendatakse märkimisväärselt, seab see sektori ette suuremad ohud, kuna turusekkumine on võimalik vaid piiratud ulatuses. Lisaks suureneksid oluliselt sotsiaalsed ja keskkonnakulud, kuna vähem konkurentsivõimelised piirkonnad oleksid silmitsi märkimisväärse tulude vähenemise ja keskkonna halvenemisega, kuna kõnealuse poliitika järgi kaoks otsetoetuste võimendav mõju, mis on seotud nõuetele vastavuse tingimustega. Teisest küljest võimaldaks kohandamisstsenaarium kõige paremini praegust poliitikat jätkata, millega kaasneks küll piiratud, kuid tuntav paranemine nii põllumajanduse konkurentsivõime kui ka keskkonnahoidlikkuse seisukohalt. Siiski on tõsiseid kahtlusi, kas selle stsenaariumi puhul tegeletakse piisavalt oluliste tulevaste kliima- ja keskkonnaprobleemide lahendamisega, mis toetaks ka põllumajanduse pikaajalist säästlikkust. Integratsioonistsenaarium oleks uus edasiminek otsetoetuste paremal suunamisel ja nende keskkonnasäästlikumaks muutmisel. Analüüs näitab, et keskkonnasäästlikkuse aspekt ei tekita põllumajandustootjatele suuri kulusid, kuid mõningane halduskoormus on siiski vältimatu. Seega on uue tõuke andmine maaelu arengule võimalik tingimusel, et liikmesriigid ja piirkonnad kasutavad uusi võimalusi tõhusalt ning et ühine strateegiline raamistik koos muude ELi vahenditega ei kaotaks sünergiat I sambaga ega nõrgestaks maaelu arengule omaseid tugevaid külgi. Kui õige tasakaal on saavutatud, oleks see stsenaarium kõige asjakohasem põllumajanduse ja maapiirkondade pikaajalise säästlikkuse seisukohalt. Selle põhjal järeldatakse mõjuhinnangus, et integratsioonistsenaarium on kõige tasakaalustatum selleks, et viia ÜPP järk-järgult vastavusse ELi strateegiliste eesmärkidega ning see tasakaal kajastub ka eri elementide rakendamisel õigusakti ettepanekutes. Samuti on oluline töötada välja hindamisraamistik ÜPP tulemuslikkuse mõõtmiseks koos ühiste, poliitikaeesmärkidega seotud näitajatega. Lihtsustamist peetakse kogu protsessi vältel väga oluliseks ning lihtsustamist tuleks mitmel eri viisil edendada, näiteks nõuetele vastavuse ja turuinstrumentide täiustamise või väikepõllumajandustootjate kava väljatöötamisega. Lisaks tuleks otsetoetuste keskkonnasäästlikumaks muutmist kavandada selliselt, et halduskoormus, sealhulgas kontrollikulud oleksid võimalikult väikesed. 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG Soovitatakse säilitada kehtiv ÜPP kahesambaline struktuur, milles I samba üldiselt kohaldatavaid iga-aastasi kohustuslikke meetmeid täiendavad vabatahtlikud meetmed, mis on paremini kohandatud riiklike ja piirkondlike eripäradega II samba mitmeaastase programmipõhise lähenemise alusel. Siiski tuleks otsetoetuste uue kontseptsiooni puhul paremini kasutada ära sünergiat II sambaga, mille meetmed viiakse omakorda ühisesse strateegilisse raamistikku, et neid paremini kooskõlastada muude ELi ühiselt hallatavate vahenditega. Seoses sellega jäetakse alles ka nelja peamise õigusakti praegune struktuur, ehkki finantsmääruse reguleerimisala on suurendatud, et koondada üldsätted horisontaalsesse määrusesse. Ettepanekud on kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega. ÜPP on tõepoolest ühine poliitika: see kuulub ELi ja liikmesriikide jagatud pädevusse, mida hallatakse ELi tasandil säästva ja mitmekesise põllumajanduse säilitamiseks ELis ning oluliste piiriüleste probleemidega tegelemiseks, näiteks kliimamuutused ja liikmesriikide vahelise solidaarsuse suurendamine. Võttes arvesse tulevikuprobleeme seoses toiduga kindlustatusega ning keskkonna ja territoriaalse tasakaaluga, jääb ÜPP strateegilise tähtsusega poliitikaks, et tagada kõige tulemuslikum lahendus poliitilistele probleemidele ning eelarvevahendite kõige tõhusam kasutamine. Lisaks soovitatakse jätta alles kahe samba vahendite praegune struktuur, mille puhul on liikmesriikidel suurem vabadus suunata meetmeid kohalike eripärade arvestamiseks ning samuti II samba kaasrahastamiseks. II sammas hõlmab ka uut Euroopa innovatsioonipartnerlust ja riskijuhtimise meetmete kogumit. Samal ajal viiakse poliitika paremini vastavusse Euroopa 2020. aasta strateegiaga (sealhulgas ühine raamistik muude ELi vahenditega) ning võetakse kasutusele mitmed parandamise ja lihtsustamise elemendid. Mõjuhinnangu raames teostatud analüüs näitab selgelt, millised kulud tekivad seoses negatiivsete keskkonda mõjutavate, sotsiaalsete ja majanduslike tagajärgedega, kui midagi ei võeta ette. Maaelu arengu määrus põhineb käesoleval perioodil kasutusele võetud positiivse mõjuga strateegilisel kontseptsioonil, mille jaoks liikmesriigid on SWOT-analüüsi alusel välja töötanud strateegiad ja programmid, et parimal võimalikul viisil kohandada sekkumist riiklike ja piirkondlike eripäradega. Uue rakendusmehhanismi eesmärk on muu hulgas strateegilise lähenemisviisi tõhustamine, kehtestades selgelt määratletud maaelu arengu ühised prioriteedid ELi tasandil (seotud ühiste sihtnäitajatega) ning tehes vajalikke kohandusi seni saadud kogemuste põhjal. Määrusega on hõlmatud ka põllumajanduse tootlikkuse ja säästvusega tegelev Euroopa innovatsioonipartnerlus, mille eesmärk on ressursitõhususe soodustamine, ühendavate struktuuride loomine teadustöö ja praktika vahel ning üldiselt innovatsiooni ergutamine. Partnerlust rakendavad uuenduslike projektide eest vastutatavad töörühmad ning seda toetab võrgustik. Komisjoni poolt 6. oktoobril 2011 esitatud ettepanekus, millega kehtestatakse kõigi ühise straeegilise raamistiku kohaselt tegutsevate fondide ühiseeskirjad, peaks ÜPP teine sammas kooskõlastatud ja teineteist täiendaval viisil tegema koostööd esimese sambaga, aga ka muude ELi fondidega (eelkõige Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF), Euroopa Sotsiaalfondi (ESF), Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondiga(EMKF). Fondid on ELi tasandil ühendatud ühisesse strateegilisse raamistikku (ÜSR), mis võetakse riiklikul tasandil üle ühiseid eesmärke ja eeskirju täitvatesse partnerluslepingutesse. Ühisese strateegilise raamistiku kohaselt toimivate fondide jaoks ühiste eekirjade kehtestamisega muudetakse projektidega tegelemine nii toetusesaajate kui ka riiklike ametiasutuste jaoks lihtsamaks ning hõlbustatakse ka integreeritud projektide rakendamist. Sellega seoses täidab maaelu arengu poliitika pikaajalisi strateegilisi eesmärke seoses põllumajanduse konkurentsivõime, loodusvarade säästva majandamise, kliimameetmete ning maapiirkondade taasakaalustatud territoriaalse arenguga. Kooskõlas Euroopa 2020. aasta strageegiaga on need maaelu arengu toetuse 2014–2020 ulatuslikumad eesmärgid üksikasjalikumalt esitatud järgmises kogu ELi jaoks kehtivas kuues prioriteedis: - teadmussiirde ja innovatsiooni tugevdamine põllumajanduses, metsanduses ja maapiirkondades; - kõigi põllumajandusvormide konkurentsivõime ning põllumajandusettevõtete elujõulisuse edendamine; - toiduahela korraldamise edendamine ja riskijuhtimine põllumajanduses; - põllumajandusest ja metsandusest sõltuvate ökosüsteemide taastamine, kaitse ja edendamine; - loodusvarade tõhusama kasutamise edendamise ja üleminekuks vähem CO2-heiteid tootvale ja kliimamuutuste suhtes vastupidavale majandusele põllumajandus-, toidu- ja metsandussektoris; - sotsiaalse kaasatuse, vaesuse vähendamise ja majanduskasvu edendamine maapiirkondades. Kõnealused prioriteedid peaksid moodustama programmitöö aluse, hõlmates sealhulgas ka iga prioriteedi sihtnäitajate määratlust. Määrusega on hõlmatud programmide ettevalmistamise, heakskiitmise ja kontrollimise eeskirjad, milles üldjoontes järgitakse kehtivaid eeskirju ning võimaldatakse allprogramme (nt noored põllumajandustootjad, väikepõllumajandustootjad, mägialad, lühikesed tarneahelad), mille suhtes kohaldatakse suuremat toetuse osatähtsust. Üksikmeetmete loetelu on ühtlustatud ning kõnealuste meetmete läbivaatamise jooksul on tehtud mitmeid kohandusi, et lahendada praeguse perioodi jooksul ilmnenud küsimusi, mis on seotud kohaldamisala, rakendamise ja kasutuselevõtuga. Kuna enamik meetmetest kuulub potenstiaalselt rohkem kui ühe eesmärgi või prioriteedi alla, ei ole enam asjakohane neid telgede kaupa rühmitada; prioriteetide alusel koostatud programmitöö peaks tagama tasakaalustatud programmid. Välja on töötatud erimeede mahepõllumajanduse jaoks ning kehtestatud looduslikust eripärast tingitud piirangutega alade uus piiritlus. Tõhustatakse keskkonnaalase ühismeetme toetamise võimalust. Praegust koostöömeedet tõhustatakse ja laiendatakse, et toetada erinevaid koostöövorme (majanduslik, keskkonnaalane ja sotsiaalne) suure hulga võimalike toetusesaajate vahel. Sellega hõlmatakse otseselt katseprojekte ning piirkonna- ja riigiülest koostööd. LEADER ja võrgustik on endiselt olulised nii maaelu arengu kui ka innovatsiooni leviku jaoks. LEADERi toetus on järjepidev ning seda kooskõlastatakse toetusega muudest ELi osalusel hallavatest fondidest. Kohalike ja uuenduslike koostööprojektide auhinnaga toetatakse innovatsiooni edendavaid riikidevahelisi algtusi. Riskijuhtimise vahendite komplekt, mis hõlmab ühisfondide toetust ning uut sissetuleku stabiliseerimise vahendit, pakub uusi võimalusi, et toime tulla põllumajandusturgude volatiilsusega, mis arvatavasti kestab veel mõnda aega. Praeguse telgede süsteemi tühistamisega võimaldatakse liikmesriikidel programmitöö läbi vaadata. On tehtud ettepanek toetuda praegusel programmitöö perioodil kehtestatud ühisele järelevalve- ja hindamisraamistikule, mida tuleks lihtsustada ja täiustada saadud kogemuste põhjal. Järelevalve ja hindamise eesmärgil ühendatakse näitajate ühine loetelu poliitika prioriteetidega. 4. MÕJU EELARVELE Mitmeaastase finantsraamistiku ettepanekuga on ette nähtud, et märkimisväärne osa ELi eelarvest peaks jätkuvalt olema suunatud põllumajandusele, mis on ühine strateegilise tähtsusega poliitika. Seega soovitatakse, et ÜPP peaks pöörama rõhku oma põhitegevusele, mille kohaselt eraldatakse aastatel 2014–2020 (praeguste hindade juures) 317,2 miljardit eurot I sambale ja 101,2 miljardit eurot II sambale. I ja II samba rahastamisvahenditele antakse täiendavaid rahalisi vahendeid 17,1 miljardi euro ulatuses, millest 5,1 miljardit eurot on ette nähtud teadusuuringutele ja innovatsioonile, 2,5 miljardit eurot toiduohutusele ja 2,8 miljardit enim puudust kannatavatele inimestele toiduabi andmiseks mitmeaastase finantsraamistiku muudest rubriikidest, samuti 3,9 miljardit eurot uuele kriisireservile põllumajandussektoris ning 2,8 miljardit eurot Euroopa Globaliseerumisega Kohanemise Fondile väljaspool mitmeaastast finantsraamistikku, moodustades seega aastatel 2014–2020 eelarve kogumahuks 435,6 miljardit eurot. Seoses toetuse jagamisega liikmesriikides tehakse ettepanek, et kõik liikmesriigid, kelle otsetoetused jäävad allapoole kui on 90 % ELi keskmisest, katavad ühe kolmandiku sellest vahest. Selle põhjal arvutatakse otsetoetusi käsitlevas määruses riiklikud ülemmäärad. Maaelu arengu toetuse jaotamine põhineb objektiivsetel kriteeriumidel seoses poliitikaeesmärkidega, võttes arvesse praegust jaotamist. Nagu praegugi tuleks vähem arenenud piirkondade puhul jätkuvalt kasutada kõrgemaid kaasrahastamise määrasid, mida kohaldatakse ka teatavate meetmete suhtes, nagu teadmussiire, tootjarühmad, koostöö ja Leader. Kasutusele on võetud teatav sammastevaheline paindlikkus (kuni 5 % otsetoetustest): vahendite paigutamine I sambast II sambasse võimaldab liikmesriikidel tugevdada oma maaelu arengu poliitikat ning II sambast I sambasse paigutamine on suunatud liikmesriikidele, kus otsetoetuste tase on alla 90 % ELi keskmisest. ÜPP reformiettepanekute mõjuhinnangu üksikasjad on esitatud ettepanekutele lisatud finantsselgituses. 2011/0282 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikleid 42 ja 43, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut[7], olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[8], võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[9], olles konsulteerinud Euroopa andmekaitseinspektoriga[10], toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: 1. Komisjoni teatises Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele: „ÜPP eesmärgid 2020. aastaks: toidu, loodusvarade ja territooriumiga seotud tulevikuprobleemide lahendamine”[11] (edaspidi „ÜPP eesmärgid 2020. aastaks”) on sätestatud ühise põllumajanduspoliitika (edaspidi „ÜPP”) võimalikud ülesanded, eesmärgid ja suundumused. Kõnealuse teatise üle toimuva arutelu kontekstis tuleks ÜPPd reformida jõustumisega alates 1. jaanuarist 2014. Reformiga tuleks hõlmata kõik ÜPP peamised vahendid, sealhulgas nõukogu 20. septembri 2005. aasta määrus (EÜ) nr 1698/2005 Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta[12]. Arvestades reformi reguleerimisala, on asjakohane tunnistada määrus (EÜ) nr 1698/2005 kehtetuks ning asendada see uue ÜTK tekstiga. 2. Maaelu arengu poliitika peaks tõhustama ja täiendama ühise põllumajanduspoliitika otsemakseid ja turumeetmeid ning seega aitama kaasa selle poliitika suhtes Euroopa Liidu toimimise lepingus (edaspidi „ELi leping”) sätestatud eesmärkide saavutamisele. Maaelu arengu poliitika peaks integreerima peamisi poliitikaprioriteete, mis on kindlaks määratud komisjoni 3. märtsi 2010. aasta teatises „Euroopa 2020. aastal – aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia”[13] („Euroopa 2020. aasta strateegia”), ning see peaks ühilduma ELi toimimise lepingus sätestatud majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse poliitika üldiste eesmärkidega. 3. Kuna käesoleva määruse eesmärki, s.o maaelu arengut, ei ole võimalik saavutada liikmesriikide tasandil, arvestades seoseid maaelu arengu ja muude ühise põllumajanduspoliitika vahendite vahel, erinevate maapiirkondade vaheliste erinevuste ulatust ning liikmesriikide rahaliste vahendite piire laienenud liidus, on seda seetõttu parem saavutada liidu tasandil liidu finantseerimise mitmeaastase garantii ja prioriteetidele keskendumise kaudu, mille puhul võib liit võtta meetmeid kooskõlas ELi lepingu artikli 5 lõikes 3 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. ELi lepingu artikli 5 lõikes 4 sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus kaugemale, kui on vaja nimetatud eesmärgi saavutamiseks. 4. Komisjonile tuleks aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et täiendada või muuta käesoleva määruse teatavaid mitteolemuslikke osi. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise ja koostamise ajal tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule. 5. Maapiirkondade säästva arengu tagamiseks on vaja keskenduda konkreetsetele põhieesmärkidele, mis on seotud teadmussiirde ja innovatsiooniga põllumajanduses, metsanduses ja maapiirkondades, iga liiki põllumajanduse konkurentsivõime ja põllumajandusettevõtete elujõulisusega, toiduahela korraldamise ja riskijuhtimisega põllumajanduses, põllumajandusest ja metsandusest sõltuvate ökosüsteemide taastamise, säilitamise ja edendamisega, ressursitõhususega, põllumajanduses, toiduainetööstuses ja metsandussektoris üleminekuga vähese CO2-heitega majandusele ning maapiirkondades sotsiaalse kaasamise edendamise, majanduskasvu ja vaesuse vähendamisega. Selliselt toimides tuleb võtta arvesse erinevaid olukordi, mis on tingitud maapiirkondade võimalike toetusesaajate eri tunnustest ja kategooriatest, ning innovatsiooni ja keskkonna ning kliimamuutuste leevendamise ja nende muutustega kohanemise läbivaid eesmärke. Kliimamuutuste leevendamise meetmega peaks olema hõlmatud sellistest põhitegevustest nagu loomakasvatusest ja väetiste kasutamisest tingitud heitkoguste piiramine kui ka süsiniku talletamisvõime säilitamine ning süsiniku sidumine maakasutuses, maakasutuse muutumisel ja metsandussektoris. Põllumajanduses ja metsanduses ning maapiirkondades tuleks teadmussiirde ja innovatsiooniga seotud liidu prioriteete kohaldada horisontaalselt seoses liidu muude maaelu arengut käsitlevate prioriteetidega. 6. Liidu maaelu arengu eesmärke tuleks ellu viia säästva arengu raames ning seejuures peaks liit edendama keskkonnakaitse ja keskkonna kvaliteedi parandamise eesmärke, nagu on sätestatud aluslepingu artiklites 11 ja 19, võttes arvesse põhimõtet, et saastaja maksab. Liikmesriigid peaksid andma teavet kliimamuutuse eesmärgi raames antavate toetuste kohta, lähtudes ambitsioonikast eesmärgist pühendada selleks otstarbeks vähemalt 20 % liidu eelarvest ning kasutades komisjoni poolt rakendusaktiga vastu võetud metoodikat. 7. Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (edaspidi „EAFRD”) meetmed ja neid toetavad toimingud peavad olema järjepidevad ja ühitatavad toetusega ÜPP muudest rahastamisvahenditest. Liidu vahendite optimaalse jaotamise tagamiseks ja tõhusaks kasutamiseks tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks erandid eeskirjast, mille alusel käesoleva määruse kohast toetust ei tuleks anda toimingutele, mida toetatakse ühise turukorralduse kohaselt. 8. Maaelu arengu programmide viivitamatu käivitamise ja tõhusa rakendamise tagamiseks peaks EAFRD toetus põhinema laitmatute haldusraamistiku tingimuste olemasolul. Liikmesriigid peaksid seepärast hindama vastavust teatavatele eeltingimustele. Iga liikmesriik peaks ette valmistama kas riikliku maaelu arengu programmi kogu oma territooriumi kohta või piirkondlike programmide kogumi. Igas programmis peaks tuleks kindlaks määrata strateegia liidu maaelu arengu prioriteetidega seotud eesmärkide saavutamiseks ning meetmete valimiseks. Programmitöö peaks vastama liidu maaelu arengu prioriteetidele, olema kohandatud riiklikele vajadustele ja täiendama liidu muid poliitikasuundi, eelkõige põllumajandusturgude poliitikat, ühtekuuluvuspoliitikat ja ühist kalanduspoliitikat. Piirkondlike programmide kogumi valinud liikmesriigid peaksid olema võimelised valmistama ette ka ilma eraldi eelarveeraldiseta riikliku raamistiku, et hõlbustada piirkondade vahelist kooskõlastamist siseriiklike ülesannete lahendamisel. 9. Liikmesriigid peaksid olema võimelised lülitama oma maaelu arengu programmidesse temaatilised allprogrammid, et lahendada nende jaoks oluliste piirkondade erivajadusi. Temaatilised allprogrammid peaksid muu hulgas hõlmama noori põllumajandusettevõtjaid, väikeseid põllumajandusettevõtteid, mägipiirkondi ja lühikese tarneahelate loomist. Temaatilisi allprogramme tuleks kasutada ka selleks, et luua võimalus selliste põllumajandussektorite ümberkorraldamiseks, mis oluliselt mõjutavad maapiirkondade arengut. Selliste temaatiliste allprogrammide tõhusaks toimimiseks peaks liikmesriikidel olema lubatud kehtestada nende poolt hõlmatavatele toimingutele kõrgemad toetusmäärad. 10. Maaelu arengu programmides tuleks määratleda asjaomase piirkonna vajadused ning kirjeldada nende vajaduste rahuldamise sidusat strateegiat, võttes arvesse liidu maaelu arengu prioriteete. Kõnealune strateegia peaks põhinema eesmärkide kehtestamisel. Tuleks kindlaks teha seosed väljaselgitatud vajaduste, seatud eesmärkide ja nende saavutamiseks valitud meetmete vahel. Maaelu arengu programmid peaksid sisaldama ka vajalikku teavet, et hinnata nende vastavust käesoleva määruse nõuetele. 11. Maaelu arengu programmide eesmärgid tuleks seada kõigi liikmesriikide sihtnäitajate ühist kogumit arvesse võttes. Selle ülesande hõlbustamiseks tuleks kõnealuste näitajatega hõlmatud piirkonnad kindlaks määrata vastavalt liidu maaelu arengu prioriteetidele. Võttes arvesse põllumajanduses ja metsanduses teadmussiirdega seotud liidu maaelu arengu prioriteedi horisontaalset kohaldamist, käsitatakse kõnealuse prioriteedi kohaseid sekkumisi vajalike vahenditena liidu ülejäänud prioriteetide kindlaksmääratud sihtnäitajate suhtes. 12. Tuleb kehtestada teatavad eeskirjad, milles käsitletakse programmitööd ja maaelu arengu programmide läbivaatamist. Läbivaatamiseks tuleks ette näha lihtsam menetlus, mis ei mõjuta programmide strateegiat või liidu vastavat rahastamisosalust. 13. Programmi muutmise puhul järgitava korra õiguskindluse ja selguse tagamiseks tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte, et kehtestada kriteeriumid, mille kohaselt peetakse programmi kvantifitseeritud eesmärkide muudatusi sellisteks olulisteks muudatusteks, et see tingib vajaduse muuta programmi rakendusaktidega, mis võetakse vastu käesoleva määruse artikli 91 kohaselt. 14. Põllumajanduse ja metsanduse areng ja spetsialiseerumise ning eelkõige maapiirkondade mikro-, väike- ja keskmise suurusega ettevõtjate (edaspidi „VKEd”) ees seisvate katsumustega toimetulek nõuab sobival tasemel tehnilist ja majanduslikku koolitust ning suurendatud võimsust, et teadmisi ja teavet saada ja vahetada, sealhulgas parimaid põllumajanduslikke ja metsanduslikke tootmisviise levitada. Teadmiste siirde ja teabevahetusega seotud meetmeid ei tuleks võtta üksnes traditsiooniliste koolituskursuste vormis, vaid neid tuleks kohandada vastavalt maapiirkondade ettevõtjate vajadustele. Seepärast tuleks toetada selliseid meetmeid nagu õpitoad, nõustamine, tutvustamistegevused, aga ka põllumajandusettevõtete lühiajalised vahetus- või külastuskavad. Omandatud teadmised ja teave peaks eelkõige tõhustama põllumajandustootjate ja metsa valdajate, toiduainetesektoris töötavate isikute ja maapiirkondade VKEde konkurentsivõimet ja ressursitõhusust ning parandama nende keskkonnategevuse tulemuslikkust, panustades samal ajal maapiirkondade majanduse jätkusuutlikkusse. Teadmussiirde ja teabevahetusega seotud meetmete tulemuste tõhususe tagamiseks tuleks nõuda, et teadmussiirde teenuse osutajate käsutuses on kõik vajalikud vahendid. 15. Selle tagamiseks, et teadmussiirde teenust osutavad asutused saaksid pakkuda oma laadilt maaelu arengu poliitika eesmärkidele vastavaid kvaliteetseid teenuseid, et tagada rahaliste vahendite parem eesmärgistamine ning et põllumajandusettevõtete vahetus- või külastuskavad oleksid selgelt piiritletud liidu muude programmide kohaste sarnaste meetmete suhtes, tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte seoses teadmussiirde teenust osutavate asutuste kvalifikatsiooni miinimumnõuete, abikõlblike kulude ning põllumajandusettevõtete vahetus- või külastuskavade kestuse ja sisuga. 16. Põllumajandusettevõtete nõustamisteenustega aidatakse põllumajandustootjaid, metsa valdajaid ja maapiirkondade VKEsid säästava majandamise ja nende ettevõtete või äriühingute üldise tulemuslikkuse tõhustamisel. Seepärast tuleks soodustada selliste teenuste loomist ja nende kasutamist põllumajandustootjate, metsa valdajate ja maapiirkondade VKEde poolt. Pakutava nõustamise kvaliteedi ja tõhususe parandamiseks tuleks sätestada nõustajate kvalifikatsiooni miinimumnõuded ja regulaarne koolitus. Euroopa Parlamendi ja nõukogu [kuupäev] määruses (EL) nr HR/2012[14] sätestatud põllumajandusettevõtete nõustamisteenustega tuleks aidata põllumajandustootjatel hinnata nende põllumajanduslike majapidamiste tulemuslikkust ja kindlaks määrata vajalikud parandused seoses kohustuslike majandamisnõuete, heade põllumajandus- ja keskkonnatingimuste ning kliimasäästlike ja keskkonnahoidlike põllumajandustavadega, nagu on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu [kuupäev] määruses (EL) nr DP/2012[15], kliimamuutuste leevendamise ja kohandamise nõuete või meetmetega, vee kaitse, loomahaigustest teatamise ja innovatsiooniga, mis vastab vähemalt määruse (EL) nr HR/2012 I lisas sätestatule. Vajaduse korral peaks nõustamine hõlmama ka tööohutusnõuded. Nõustamine võib hõlmata ka ettevõtte või äriühingu majandus-, põllumajandus- ja keskkonnategevuse tulemuslikkusega seotud küsimusi. Põllumajandusettevõtte juhtimis- ja asendusteenustega aidatakse põllumajandusettevõtjaid tõhustada ja lihtsustada nende ettevõtte juhtimist. 17. Selle tagamiseks, et nõustamisteenust osutavad asutused saaksid pakkuda oma laadilt maaelu arengu poliitika eesmärkidele vastavaid kvaliteetseid nõustamisteenuseid, tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte seoses nõustamisteenust osutavate asutuste kvalifikatsiooni miinimumnõuete täpsustamisega. 18. Põllumajandussaadusi ja toiduaineid käsitlevate liidu või siseriiklike toidukvaliteedikavadega antakse tarbijatele tagatis, et toote kvaliteet ja omadused või kasutatud tootmisprotsess on kvaliteetne põllumajandustootjate sellistes kavades osalemise tõttu, et saavutada asjaomaste toodete lisandväärtus ja suurendada nende turustamisvõimalusi. Seepärast tuleks põllumajandustootjaid innustada sellistes kavades osalema. Võttes arvesse, et kuna selliste kavadega liitumisel ja nendes osalemise esimestel aastatel ei saa põllumajandustootjad sellisest osalemisest tingitud lisakulud ja –kohustused turumehhanismi poolt täielikult hüvitatud, peaks toetus piirduma uute osalejatega ning hõlmama kuni viie aasta pikkust perioodi. Puuvilla kui põllumajandustoote eriomadusi arvestades peaksid hõlmatud olema ka puuvilla kvaliteedikavad. EAFRD eelarveliste vahendite tõhusa ja tulemusliku kasutamise tagamiseks tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte seoses liidu kvaliteedikavadega, mis võivad olla hõlmatud selle meetmega. 19. Põllumajanduslike majapidamiste ja maapiirkonna ettevõtete majandus- ja keskkonnategevuse tulemuslikkuse ning põllumajandussaaduste turustamise tõhustamiseks ja põllumajanduse arenguks vajaliku infrastruktuuri tagamiseks ning keskkonnaeesmärkide saavutamiseks vajalike mittetasuvate investeeringute toetamiseks tuleks ette näha toetus sellistesse eesmärkidesse panustavatesse materiaalsete investeeringute jaoks. 2007–2013 programmitöö perioodil olid sekkumise eri valdkonnad hõlmatud erinevate meetmetega. Lihtsustamise huvides, aga ka selleks, et võimaldada toetusesaajatel kavandada ja teostada suurendatud lisandväärtusega integreeritud projekte, peaks üksikmeede hõlmama materiaalsete investeeringute kõiki liike. Liikmesriigid peaksid määratelma lävendi selliste põllumajanduslike majapidamiste jaoks, mis on toetuskõlblikud sellisteks investeeringuteks, millega toetatakse põllumajandusliku majapidamise elujõulisust, tuginedes seejuures tugevate ja nõrkade külgede, võimaluste ja ohtude („SWOT”) analüüsile, et toetust paremini suunata. 20. Põllumajandussektori tootmispotentsiaal on loodusõnnetuste tõttu rohkem ohustatud kui muude sektorite puhul. Selliste loodusõnnetustega arvestades tuleks põllumajandusettevõtte elujõulisuse ja konkurentsivõime toetamiseks ette näha toetus põllumajandustootjatele kahjustatud põllumajanduspotentsiaali taastamiseks. Liikmesriigid peaksid tagama, et liidu (eelkõige riskijuhtimise meede) ning riiklike ja eraõiguslike hüvituskavade ühendamise tulemusel ei toimuks kahjustuste liigset hüvitamist. EAFRD eelarveliste vahendite tõhusa ja tulemusliku kasutamise tagamiseks tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte seoses selle meetme kohaste toetuskõlblike kulude kindlaksmääramisega. 21. Maapiirkondade arengu ja konkurentsivõime tagamiseks on vaja luua ja kujundada uut tüüpi majandustegevus uute põllumajandusettevõtete ja äriettevõtete loomise ning mittepõllumajanduslikesse tegevustesse tehtavate investeeringute kaudu. Põllumajandusettevõtete ja ettevõtete arengu meetme abil peaks hõlbustuma noorte põllumajandustootjate tegevuse alustamine ja nende ettevõtete struktuuriline kohandamine pärast tegevuse alustamist, põllumajandustootjate tegevusvaldkonna mitmekesistamine mittepõllumajandusliku tegevusega ning muude kui põllumajanduslike VKEde asutamine ja areng maapiirkondades. Innustada tuleks ka selliste väikeste põllumajandusettevõtete arengut, mis on eeldatavalt majanduslikult elujõulised. Selle meetme kohaste uute majandustegevuste elujõulisuse tagamiseks tuleks toetuse saamise tingimuseks seada äriplaani esitamine. Ettevõtte asutamise toetus peaks hõlmama üksnes ettevõtte tegevuse algusperioodi ning mitte muutuma tegevusabiks. Kui liikmesriigid valivad võimaluse anda toetust osamaksetena, tuleks seda lubada maksimaalselt viie aasta jooksul. Lisaks põllumajandussektori restruktureerimise edendamisele tuleks anda iga-aastast toetust põllumajandustootjatele, kes osalevad määruse (EL) nr DP/2012 V jaotisega kehtestatud väikepõllumajandustootjate kavas ning kohustuvad oma ettevõtte ning vastavad toetusõigused jäädavalt üle andma teisele põllumajandustootjale, kes ei osale kõnealuses kavas. 22. VKEd on liidu maapiirkonna majanduse alustala. Põllumajandusettevõtete ja mittepõllumajanduslike ettevõtete arengu eesmärk peaks olema tööhõive soodustamine ja kvaliteettöökohtade loomine maapiirkondades, juba olemasolevat töökohtade säilitamine, tööhõive hooajaliste kõikumiste vähendamine, mittepõllumajanduslike sektorite arendamine väljaspool põllumajandust ja toiduainetetööstust, soodustades samal ajal ettevõtete integratsiooni ja kohalikke sektoritevahelisi seoseid. Tuleks soodustada projekte, millega üheaegselt integreeritakse põllumajandust, jätkusuutliku ja vastutustundliku turismi põhimõtte alusel toimuvat maaturismi, loodus- ja kultuuripärandit ning investeeringuid taastuvenergiasse. 23. EAFRD eelarveliste vahendite tõhusa ja tulemusliku kasutamise ning toetusesaajate õiguste kaitse ja nende vahel diskrimineerimise vältimise tagamiseks tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte, et sätestada tingimused, mille kohaselt juriidilisi isikuid võib käsitada noorte põllumajandustootjatena, kehtestada üleminekuperiood kutseoskuste omandamiseks, äriplaani sisu miinimumtingimused ja liikmesriikide kasutatavad kriteeriumid väikeste põllumajandusettevõtete määratlemiseks ning vastavalt noorte põllumajandustootjate toetuse või väikeste põllumajandusettevõtete toetuse kohased tegevuse toetuskõlblikkuse kindlaksmääramise ülemised ja alumised lävendid. 24. Maapiirkondades kohaliku infrastruktuuri ja kohalike põhiteenuste arendamine, sealhulgas vaba aja veetmine ja kultuur, külade uuendamine ning külade ja maapiirkonna maastike kultuuri- ja looduspärandi taastamise ja täiustamisega seotud tegevused on olulise tähtsusega sammud maapiirkondade kasvupotentsiaali realiseerimisel ja jätkusuutlikkuse soodustamisel. Seepärast tuleks anda toetust vastavasisulise eesmärgiga toimingutele, sealhulgas info- ja sidetehnoloogiale juurdepääsule ning kiire ja ülikiire lairibaühenduse arendamisele. Kooskõlas nende eesmärkidega tuleks maapiirkondades soodustada selliste teenuste ja infrastruktuuri arendamist, mis edendavad sotsiaalset kaasatust ning muudavad suundumusi, mis näitavad sotsiaalset ja majanduslikku tagasiminekut ja maapiirkondade rahvaarvu vähenemist. Sellise toetuse maksimaalse tõhususe saavutamiseks tuleks hõlmatud tehingud rakendada kooskõlas maapiirkonna ühe või mitme omavalitsusüksuse poolt väljatöötatud omavalitsuste arengukavade (selliste kavade olemasolu korral) ja nende põhiteenustega. Liidu kliimaeesmärkidega kooskõla tagamiseks tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks toetuse saamise tingimustele vastavad taastuvenergia infrastruktuuri liigid. 25. Metsandus on maaelu arengu lahutamatu osa ning säästvaks ja kliimateadlikuks maakasutuseks antav toetus peaks hõlmama metsapiirkonna arendamist ja metsade säästvat majandamist. 2007–2013 programmitöö perioodil olid metsanduse investeerimise ja juhtimisega seotud toetuse eri liigid hõlmatud erinevate meetmetega. Lihtsustamise huvides, aga ka selleks, et võimaldada toetusesaajatel kavandada ja teostada suurendatud lisandväärtusega integreeritud projekte, peaks ühtne meede hõlmama kõiki metsanduse investeerimise ja juhtimisega seotud toetuse liike. Kõnealuse meetmega peaks olema hõlmatud metsavarude laiendamine ja parandamine maa metsastamise ja agrometsandussüsteemide loomise kaudu, mis ühendavad endas ekstensiivse põllumajanduse ja metsandussüsteemid, metsatulekahjudest või muudest loodusõnnetustest tingitud kahjustuste taastamine ja vastavad ennetusmeetmed, investeeringud uutesse metsandustehnoloogiatesse ning metsandussaaduste töötlemisse ja turustamisse, mille eesmärk on metsa valdajate majandusliku ja keskkonnaalase tulemuslikkuse parandamine, ning tulusad investeeringud metsa ökosüsteemide kliimamuutusele vastupanuvõime tõhustamiseks ja keskkonnaväärtuse suurendamiseks. See toetus peaks vältima konkurentsi moonutamist ning olema turu suhtes erapooletu. Sellest tulenevalt tuleks seada piirangud toetusesaajate suuruse ja õigusliku seisundi suhtes. Liikmesriikide poolt on keskmise ja suure tuleohuga piirkondadeks liigitatud aladel tuleks võtta tulekahju ohtu ennetavad meetmed. Kõik ennetavad meetmed peaksid moodustama ühe osa metsakaitsekavast. Loodusõnnetuse toimumine metsapotentsiaali taastamise meetme kohaldamise ajal peab olema riikliku teadusasutuse poolt ametlikult kinnitatud. Metsandusmeetmed tuleks vastu võtta liidu ja liikmesriikide poolt rahvusvahelisel tasandil antud kohustuste valguses ja need peaksid põhinema liikmesriikide riiklikel või piirkondlikel metsanduskavadel või samalaadsetel vahenditel, milles tuleks arvesse võtta ministrite konverentsidel Euroopa metsade kaitse kohta seatud kohustusi. Metsandusmeetmed peaksid kaasa aitama liidu metsandusstrateegia rakendamisele[16]. Selleks et tagada põllumajandusmaa metsastamise vastavus keskkonnapoliitika eesmärkidele, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu õigusakte seoses teatavate minimaalsete keskkonnanõuete määratlemisega. 26. EAFRD eelarveliste vahendite tõhusa ja tulemusliku kasutamise tagamiseks tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte, et sätestada tingimused, mille kohaselt liikmesriigid teevad kindlaks selliste loodusõnnestuse toimumise või taimekahjurite või -haiguste olemasolu ning määravad kindlaks ennetavad meetmed, mis vastavad EAFRD toetuse saamise tingimustele. 27. Tootjarühmad aitavad põllumajandustootjaid solidaarselt, et tulla toime nende ees seisvate katsumustega, mis on tingitud kasvanud konkurentsist ning järgnevate turgude ühendamisest nii nende toodete turustamise kui ka kohalike turgude suhtes. Seepärast tuleks soodustada tootjarühmade loomist. Piiratud rahaliste vahendite paremaks kasutamiseks peaks toetuse andmine piirduma üksnes VKEdeks kvalifitseeruvate tootjarühmadega. Selleks et tootjarühm saaks elujõuliseks üksuseks, peaks tootjarühma liikmesriigipoolse tunnustamise tingimuseks seadma äriplaani esitamise. Selleks et vältida toetuse andmist tegevusabina ning säilitada selle motiveeriv roll, peaks maksimaalne toetuse maksmise aeg piirduma viie aastaga. 28. Põllumajanduse keskkonna- ja kliimatoetused peaksid olema jätkuvalt olulised maapiirkondade säästva arengu toetamisel ja ühiskonna suurenevale keskkonnateenuste nõudlusele vastamisel. Põllumajanduslik keskkonnatoetus peaks innustama põllumajandustootjaid ja muid maa valdajaid teenindama ühiskonda tervikuna, võttes kasutusele põllumajandusliku tootmise tavasid, mis aitavad kaasa kliimamuutuste leevendamisele ja nendega kohanemisele ning on ühitatavad keskkonna, maastiku ja selle tunnusjoonte, loodusvarade, mulla ja geneetilise mitmekesisuse kaitse ja parandamisega, või jätkates nende tavade kohaldamist. Sellega seoses tuleks erilist tähelepanu pöörata põllumajanduse geneetiliste ressursside säilitamisele ja kõrge loodusliku väärtusega põllumajandustootmise vajadustele. Toetused peaksid hõlmama lisakulusid ja võetud kohustuste tõttu saamata jäänud tulu ning peaksid katma üksnes selliseid kohustusi, mis on rangemad vastavatest kohustuslikest standarditest ja nõuetest vastavalt „saastaja maksab” põhimõttele. Paljudel juhtudel mitmekordistub keskkonna- ja kliimaalane kasu põllumajandustootjate rühma ühiselt võetud kohustuste koostoime tulemusel. Ühismeetmetega kaasnevad siiski tehingukulud, mis tuleks vastavalt hüvitada. Selle tagamiseks, et põllumajandustootjad ja muud maa valdajad saaksid nõuetekohaselt rakendada võetud kohustusi, peaksid liikmesriigid püüdma neile anda vajalikke oskusi ja teadmisi. Liikmesriigid peaksid säilitama 2007–2013 programmitöö perioodil saavutatud tulemuste taseme ning kasutama vähemalt 25 % EAFRD kogupanusest iga maaelu arengu programmi kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohanemise ning maaharimise toimingute jaoks, kohaldades meetmeid, mis on seotud põllumajanduse keskkonna ja kliimaga ning mahepõllumajandusega, samuti ka looduslikust või muust eripärast tingitud piirangutega alade toetusteks. 29. Selle tagamiseks, et põllumajanduse keskkonna- ja kliimakohustused oleks kindlaks määratud vastavalt liidu üldistele keskkonnaeesmärkidele, tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte, et sätestada tingimused, mida kohaldatakse selliste kohustuste iga-aastase pikendamise suhtes pärast esialgset perioodi, mis käsitlevad loomakasvatuse ekstensiivistamist või muul viisil majandamist, väetiste kasutamise, taimekaitse- ja muude vahendite vähendamist, kadumisohus kohalike tõugude aretamist või taimede geneetiliste ressursside säilitamist ning põllumajanduses geneetiliste ressursside säilitamisega seotud toetuskõlblikke toiminguid. 30. Mahepõllumajandusele ülemineku või selle säilitamise toetustega innustatakse põllumajandustootjaid vastavates kavades osalema, et sel viisil täita ühiskonna suurenenud nõudlust keskkonnateadlike põllumajandustavade ja loomade heaolu kõrgete nõuete järele. Selleks et suurendada meetmest tulenevat kasu bioloogilise mitmekesisuse jaoks, tuleks soodustada põllumajandustootjate kollektiivlepinguid või koostööd tootjate vahel, et hõlmata ulatuslikumaid piirnevaid alasid. Selleks et vältida suure hulga põllumajandustootjate tagasipöördumist tavapäraste põllumajandusliku tootmise juurde, tuleks toetada nii ülemineku kui ka säilitamise meetmeid. Toetused peaksid hõlmama lisakulusid ja võetud kohustuste tõttu saamata jäänud tulu ning need peaksid katma üksnes selliseid kohustusi, mis on rangemad vastavatest kohustuslikest standarditest ja nõuetest. 31. Tuleks jätkata toetuse andmist põllumajandustootjatele ja metsa valdajatele, et aidata toime tulla asjaomaste piirkondade ebasoodsate asjaoludega, mis tulenevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/147/EMÜ (loodusliku linnustiku kaitse kohta)[17] ja nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ (looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta)[18] rakendamisest, et aidata kaasa Natura 2000 alade tõhusale majandamisele; samas tuleks toetus teha kättesaadavaks põllumajandustootjatele eesmärgiga aidata toime tulla vesikonna piirkondade ebasoodsate tingimustega, mis tulenevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivi 2000/60/EÜ (millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik)[19] rakendamisest. Toetus peaks olema seotud maaelu arengu programmis kirjeldatud erinõuetega, mis on rangemad vastavatest kohustuslikest standarditest ja nõuetest. Liikmesriigid peaksid oma maaelu arengu programmide koostamisel võtma arvesse Natura 2000 alade erivajadusi. 32. Toetused mägialade ning looduslikust või muust eripärast tingitud piirangutega alade põllumajandustootjatele peaksid põllumajandusmaa jätkuva kasutuse kaudu säilitama maapiirkonda ning alal hoidma ja edendama säästva põllumajandusliku tootmise süsteeme. Sellise toetuse tõhususe tagamiseks tuleks põllumajandustootjatele maksetega hüvitada saamata jäänud tulu ja lisakulud, mis on tingitud asjaomase piirkonna ebasoodsatest asjaoludest. 33. Selleks et tagada liidu rahaliste vahendite tõhus kasutamine ning põllumajandustootjate võrdne kohtlemine kogu liidus, tuleks mägialad, looduslikust või muust eripärast tingitud piirangutega alad kindlaks määrata vastavalt objektiivsetele kriteeriumidele. Looduslikust eripärast tingitud piirangutega alade puhul peaksid need olema biofüüsikalised kriteeriumid, mis põhinevad usaldusväärsetel teaduslikel andmetel. Tuleks vastu võtta üleminekukord, et lihtsustada toetuste järkjärgulist kaotamist piirkondades, mida kõnealuste kriteeriumide kohaldamise tulemusel ei käsitata enam looduslikust eripärast tingitud piirangutega aladena. 34. Põllumajandustootjaid tuleks jätkuvalt innustada võtma vastu loomade heaolu kõrgeid norme, andes toetust sellistele põllumajandustootjatele, kes rakendavad vastavatest kohustuslikest nõuetest rangemaid loomapidamisnõudeid. Selle tagamiseks, et loomade heaoluga seotud kohustused vastaksid liidu kõnealuse valdkonna üldpoliitikale, tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte seoses selliste piirkondade kindlaksmääramisega, kus selliste kohustustega kaasnevad tootmismeetodite kõrgemad nõuded. 35. Tuleks jätkata toetuse andmist metsa valdajatele, kes pakuvad keskkonda säästvaid ja kliimateadlikke metsakaitseteenuseid, võttes kohustusi seoses eesmärgiga suurendada bioloogilist mitmekesisust, kaitsta suure väärtusega ökosüsteeme ja tugevdada metsade kaitseväärtust pinnase erosiooni, veevarude hoolduse ja veekvaliteedi ning loodusõnnetuste suhtes. Selles kontekstis tuleks erilist tähelepanu pöörata metsade geneetiliste ressursside säilitamisele ja edendamisele. Toetust tuleks anda metsandusega seotud keskkonnakohustustele, mis on rangemad vastavatest siseriiklike õigusaktidega kehtestatud kohustuslikest standarditest. EAFRD eelarveliste vahendite tõhusa ja tulemusliku kasutamise tagamiseks tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte seoses selle meetme kohaste toetuskõlblike toiminguliikidega. 36. 2007–2013 programmitöö perioodil toetati maaelu arengu poliitika kohaselt üksnes ühte koostööliiki: põllumajandus- ja toidu- ning metsandussektoris uute toodete, töötlemisviiside ja tehnoloogiate arendamise alast koostööd. Seda liiki koostöö toetamine on endiselt vajalik, kuid seda tuleks kohandada, et paremini vastata teadmistepõhise majanduse nõuetele. Selles kontekstis tuleks luua võimalus rahastada käesoleva meetme kohaselt üksikettevõtjate projekte, tingimusel et saadud tulemusi levitatakse, täites seega uute tehnoloogiate, töötlemisviiside ja toodete leviku eesmärki. Lisaks sellele on ilmnenud, et suurema hulga toetusesaajate (väikeettevõtjatest suurtootjateni) mitmesugust liiki koostöö toetamisega aidatakse saavutada maaelu arengu poliitika eesmärke, aidates maapiirkondade ettevõtjaid ületada killustumisest tulenevaid negatiivseid ilminguid majanduse, keskkonna või muus valdkonnas. Seepärast tuleks meedet laiendada. Toetus väikeettevõtjatele ühise tööprotsessi korraldamiseks ning vahendite ja varude jagamiseks peaks hoolimata nende väikesest tootmismahust aitama neil olla majanduslikud elujõuline. Toetus tarneahelas tegutsejate vaheliseks horisontaalseks ja vertikaalseks koostööks ning kohalikeks edendustegevusteks peaks kiirendama lühikese tarneahela, kohalike turgude ja kohaliku toiduahela majanduslikult ratsionaalset arengut. Toetus keskkonnaprojektide ja -tavade kollektiivseks lähenemisviisiks peaks aitama saavutada ulatuslikumat ja järjekindlamat keskkonna- ja kliimaalast kasu kui muidu omaette tegutsevate üksikettevõtjate puhul (näiteks suuremate terviklike alade suhtes kohaldatavad tavad). Selliste eri piirkondade jaoks tuleks anda eri liiki toetust. Eelkõige on klastrid ja võrgud asjakohased kogemuste vahetamiseks ning uute ja spetsialiseeritud eksperdiarvamuse, teenuste ja toodete jaoks. Katseprojektid on olulised vahendid eri kontekstis tehnoloogia, meetodite ja töövõtete tööstusliku kasutamise kontrollimiseks ning vajaduse korral nende kohandamiseks. Euroopa innovatsioonipartnerluse (edaspidi „EIP”) töörühmad on põllumajanduse tootlikkuse ja säästvuse jaoks olulise tähtsusega. Lisaks LEADERi kohaliku arengu raamistikule moodustavad teise olulise tähtsusega vahendi kohalikud arengustrateegiad maa- ja linnapiirkondade avaliku ja erasektori osalejate vahel. Erinevalt LEADERi lähenemisviisist võiksid sellised partnerlused ja strateegiad olla piiratud ühe sektori ja/või suhteliselt eripäraste arengu eesmärkidega, sealhulgas need, mida on nimetatud eespool. Ka tootmisharudevahelised organisatsioonid peaksid vastama selle meetme kohase toetuse saamise tingimustele. Kollektiivsete keskkonna- ja kliimameetmete puhul võiks toetuse andmine nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel piirduda seitsme aastaga. 37. Kliimamuutuse ja suurema hinnakõikumise tõttu seisavad põllumajandustootjad tänapäeval silmitsi ulatuslike majanduslike ja keskkonnaalaste ohtudega. Selles kontekstis on tõhus riskijuhtimine muutunud põllumajandustootjate jaoks üha olulisemaks. Riskijuhtimise meede tuleks kehtestada selleks, et aidata põllumajandustoojaid kõige levinumate riskidega toime tulla. Seepärast peaks see meede aitama põllumajandustootjatel tasuda saagi, loomade ja taimede kindlustusmakseid ning luua ühisfonde ning selliste fondide poolt põllumajandustootjatele makstavat hüvitist looma- või taimehaiguse puhangust või keskkonnajuhtumist tingitud kahjukannatamise eest. Selle meetmega peaks olema hõlmatud ka sissetuleku stabiliseerimise vahend ühisfondina, et toetada põllumajandustootjaid, kelle sissetulek on järsult vähenenud. Selle tagamiseks, et põllumajandustootjaid koheldakse võrdselt kogu liidus, konkurentsi ei moonutata ning järgitakse liidu rahvusvahelisi kohustusi, tuleks selle meetme kohase toetuse andmiseks sätestada eritingimused. EAFRD eelarveliste vahendite tõhusa ja tulemusliku kasutamise tagamiseks tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte seoses ühisfondidele antavate kommertslaenude minimaalse ja maksimaalse kestusega. 38. LEADERi lähenemisviis kohalikule arengule on mitmete aastate jooksul tõestanud oma kasulikkust maaelu arengu edendamisel, võttes täiel määral arvesse maapiirkondade arengu sisemisi mitmeid sektoreid hõlmavate vajadusi „alt ülespoole“ suunatud lähenemisega. Seepärast tuleks LEADERit tulevikus jätkata ning selle kohaldamine peaks olema kohustuslik kõigi maaelu arengu programmide jaoks. 39. Selle tagamiseks, et kohaliku arengu strateegiaid kohaldatakse territoriaalsel tasandil, mis võimaldab neil tõhusalt panustada liidu maaelu arengu ja innovatsiooni-alastesse prioriteetidesse, tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte, milles käsitletakse elanikkonnaga seotud kriteeriume igas sellise strateegiaga hõlmatud piirkonnas ning toetatavate ettevalmistus- ja elavdamiskulude üksikasjalikku kirjeldust. 40. EAFRD toetus LEADERi kohalikuks arenguks peaks hõlmama kõiki kohaliku arengu strateegia ja kohalike tegevusrühmade töö ettevalmistamise ja rakendamise aspekte ning selliste territooriumide ja rühmade vahelise koostöö aspekte, kes teostavad „alt ülespoole“ suunatud lähenemist ja kohalikel vajadustel põhinevat arengut. „LEADERi stardikomplekti” tuleks rahastada ka selleks, et võimaldada sellistel maapiirkondade partneritel, kes seni ei ole LEADERit kohaldanud, katsetada ja ette valmistada kohaliku arengustrateegia kavandamist ja teostamist. EAFRD eelarveliste vahendite tõhusa ja tulemusliku kasutamise tagamiseks tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte, et üksikasjalikult kindlaks määrata kohalike tegevusrühmade toetuskõlblikud elavdamiskulud. 41. Käesoleva määruse kohaste paljude maaelu arengu meetmete investeeringud on ühised ning võivad olla seotud väga erinevat laadi toimingutega. Selliste toimingute rakendamisel suurema selguse tagamiseks tuleks kõigi investeeringute jaoks sätestada teatavad ühiseeskirjad. Nendes ühiseeskirjades määratakse kindlaks selliste kulutuste liigid, mida võib käsitada investeerimiskuludena ning tagada, et toetust antakse üksnes selliste investeeringute puhul, millega luuakse uusi väärtusi põllumajanduses. Selleks et võtta arvesse selliste teatavat liiki investeeringute eripära nagu kasutatud varustuse ostmine ja lihtsad asendusinvesteeringud, tagades samal ajal EAFRD rahaliste vahendite tõhusa kasutamise, tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte, et kehtestada tingimused, mille kohaselt teatavat liiki investeeringuid võib käsitada toetuskõlblike kulutustena. Investeerimisprojektide teostamise hõlbustamiseks peaks liikmesriikidel olema võimalik teha ettemakseid. EAFRD toetuse tõhususe, õigluse ning püsiva mõju tagamiseks tuleks sätestada eeskirjad tagamaks, et toimingutega seotud investeeringud on kestvad ning et EAFRD toetust ei kasutata konkurentsi moonutamiseks. 42. Teatavad käesoleva määruse kohased pindalaga seotud meetmed hõlmavad toetusesaaja võetud kohustusi, mis kestavad vähemalt viis aastat. Selle ajavahemiku jooksul võib nii ettevõtte kui ka toetusesaaja olukord muutuda. Seepärast tuleks sätestada eeskirjad, et määrata kindlaks sellistel juhtudel järgitav kord. Pindalaga seotud meetmete tõhusa rakendamise tagamiseks ja liidu rahaliste huvide kaitsmiseks tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte, et kehtestada tingimused, mida kohaldatakse ettevõtte osalise ülevõtmise korral, määrates kindlaks olukorrad, mille puhul ei nõuta toetuse tagasimaksmist. 43. Teatavate käesoleva määruse kohaste meetmega on ette nähtud toetuse andmise tingimus, et toetusesaajad võtavad kohustusi, mis on rangemad kui kohustuslikes standardites ja nõuetes määratletud vastavad alusnäitajad. Võttes arvesse õigusaktide selliseid võimalikke muudatusi kohustuse perioodi jooksul, mille tõttu muutub alusnäitaja, tuleks sätestada asjaomaste lepingute läbivaatamine, et tagada selle tingimuse jätkuv täitmine. 44. Selleks et tagada maaelu arendamise meetmete rahaliste vahendite kasutamine parimal võimalikul viisil ja seada maaelu arengu programmide kohased eesmärgid vastavalt liidu maaelu arengu eesmärkidele ning et tagada taotlejate võrdne kohtlemine, peaksid liikmesriigid kehtestama projektide valiku kriteeriumid. Erandid kõnealusest reeglist tuleks teha üksnes selliste meetmete jaoks, mille puhul toetus hõlmab põllumajanduse keskkonna või loomade heaoluga seotud makseid. Valikukriteeriumide kohaldamisel tuleks väikeste toetuste puhul võtta arvesse proportsionaalsuse põhimõtet. 45. EAFRD peaks tehnilise abi raames toetama maaelu arengu programmide rakendamisega seotud tegevusi, sealhulgas hõlmama tähiste ja lühendite kaitse kulud, mis on seotud Liidu kvaliteedikavadega, milles osalemiseks võib anda toetust käesoleva määruse kohaselt, ning liikmesriikide kulud seoses looduslikust eripärast tingitud piirangutega alade piiritlemisega. EAFRD eelarveliste vahendite tõhusa ja tulemusliku kasutamise tagamiseks tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu õigusakte seoses kontrollitegevustega, mida võib rahastada tehnilise abi kohaselt. 46. Euroopa maaelu arengu võrgustiku raames organiseeritud, programmi rakendamise igasse etappi kaasatud siseriiklike võrgustike, organisatsioonide ja haldusasutuste omavaheline võrgustik on tõestanud oma olulisust maaelu arengu programmide kvaliteedi parandamisel, suurendades sidusrühmade osalust maaelu arenguprogrammide juhtimises ning teavitades laiemat üldsust maaelu arenguprogrammi kasust. Seepärast tuleks seda rahastada tehnilise abi osana liidu tasandil. 47. Selleks et panustada põllumajanduse tootlikkuse ja säästvusega tegeleva EIP eesmärkide saavutamisse, tuleks moodustada EIP võrgustik, mis hõlmab põllumajanduse innovatsioonitegevuste rakendamisse kaasatud töörühmi, nõustamisteenuste osutajaid ja teadustöötajaid. Võrgustikku tuleks rahastada tehnilise abi osana liidu tasandil. 48. 2007–2013 programmitöö perioodi jooksul toimis Euroopa maaelu arengu võrgustiku raames hindamise eksperdivõrgustik. Selleks et võtta arvesse hindamise erivajadusi, tuleks 2014–2020 programmitöö perioodiks moodustada Euroopa maaelu arengu hindamisvõrgustik, et selle valdkonna kogemuste vahetamise hõlbustamiseks ühendada kõik hindamisega tegelevad osalised. Võrgustikku tuleks rahastada tehnilise abi osana. 49. Liikmesriigid peaksid iga maaelu arengu programmi tehnilise abi jaoks ettenähtud kogusummast ühe osa reserveerima maaelu arengu võrgustiku loomiseks ja toimimiseks, et ühendada maaelu arengusse kaasatud organisatsioonid ja haldusasutused ning partnerid, et suurendada nende kaasatust programmis ja parandada maaelu arengu programmide kvaliteeti. Riiklikud maaeluvõrgustikud peaksid valmistama ette ja rakendama tegevuskava. 50. EARFD tegevus peaks kajastama liidu tunnustust selle eest, et kohalike arengumeetodite ja rahvusvahelise ulatuse kontseptsioon teineteist tugevdavad, eriti siis, kui rakendatakse uuenduslikku mõtteviisi. EAFRD võiks seda teha piiratud hulgale eeskujuks olevatele projektidele auhindade jagamisega. Kõnealused auhinnad peaksid täiendama maaelu arengu poliitika raames kasutada olevaid muid rahastamisallikaid, tunnustades iga vastavat juhtivat projekti hoolimata sellest, kas kõnealust projekti rahastatakse ka maaelu arengu programmi kohaselt. 51. Maaelu arengu programmides peaksid olema ette nähtud uuenduslikud meetmed, millega põllumajanduse tootlikkuse ja säästvusega tegeleva EIP toetusel soodustatakse ressursitõhusat, tootlikku ja vähese CO2-heitega põllumajandussektorit. EIP peaks soodustama uuenduslike lahenduste praktikasse kiiremat ja ulatuslikumat ülevõtmist. EIP peaks looma lisandväärtust, tugevdades innovatsiooniga seotud vahendite rakendamist ja tõhusust ning soodustades sünergiaid nende vahel. EIP peaks täitma puudujäägid teadustöö ja praktilise põllumajanduse parema ühendamise vahel. 52. Põllumajanduse tootlikkuse ja säästvuse jaoks rakendatava Euroopa innovatsioonipartnerluse raames peaksid töörühmad rakendama uuenduslikke projekte, ühendades põllumajandustootjaid, teadustöötajaid, nõustajaid, ettevõtjaid ja teisi põllumajandussektoris innovatsiooniga seotud osalisi. Selle tagamiseks, et selliste projektide tulemustest saaks kasu kogu sektor, tuleks neid levitada. 53. Tuleks sätestada käesoleva määruse alusel ajavahemikul 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2020 maaelu arenguks antav liidu toetus, selle iga-aastane jaotus ja miinimumsumma, mis koondatakse vähemarenenud piirkondadesse vastavalt aastateks 2014–2020 ettenähtud mitmeaastasele finantsraamistikule ning eelarvealast koostööd ja usaldusväärset finantsjuhtimist käsitlevale institutsioonidevahelisele kokkuleppele[20] sama ajavahemiku kohta. Kättesaadavad assigneeringud peaksid olema programmitöös ühtse määra alusel indeksiga seotud. 54. EAFRD rahaliste vahendite haldamise hõlbustamiseks tuleks kehtestada maaelu arengu programmitööga seotud EAFRD ühekordse toetuse määr kulutuste suhtes liikmesriikides. Selleks et võtta arvesse teatavat liiki toimingute erilist tähtsust või laadi, tuleks nende suhtes kehtestada toetuse erimäärad. Arengu, kauguse ja isoleerituse tasemest tingitud eripiirangute leevendamiseks tuleks kehtestada asjakohane EAFRD toetuse määr aluslepingus osutatud vähem arenenud ja äärepoolseimate piirkondade ning väiksemate Egeuse mere saarte suhtes. 55. Liikmesriikides vabanenud rahalised vahendid, mis tulenevad suurte üksikute põllumajandusettevõtete saadud otsetoetuste suhtes ülempiiri kohaldamisest ühise põllumajanduspoliitika esimese samba kohaselt, tuleks reserveerida selleks, et rahastada igas liikmesriigis põllumajandusettevõtteid (sealhulgas suurettevõtted) toetavaid innovatsiooniprojekte, et suurendada nende konkurentsivõimet ÜPP eesmärkide raames. Kõnealuseid projekte peaksid algatama põllumajandustootjad olenemata ettevõtte suurusest, EIP töörühmad või kohalikud tegevusrühmad ning põllumajandussektoris tegutsevad partnerite rühmad. 56. Liikmesriigid peaksid astuma kõik vajalikud sammud ja rakendama piisavad sätted, et tagada nende maaelu arengu alaste meetmete kontrollitavus. Selleks peaks korraldusasutus ja makseasutus teostama eelhindamise ja meetmete hindamise kogu programmi rakendamise jooksul. Meetmeid, mis sellele tingimusele ei vasta, tuleks kohandada. 57. Komisjon ja liikmesriigid peaksid võtma kõik vajalikud meetmed maaelu arengu programmi usaldusväärse juhtimise tagamiseks. Sellega seoses peaks komisjon tegema asjakohased kontrollid ning liikmesriigid peaksid võtma meetmed oma juhtimissüsteemi usaldusväärse toimimise tagamiseks. 58. Üks korraldusasutus peaks vastutama iga maaelu arengu programmi juhtimise ja rakendamise eest. Kõnealuse asutuse ülesanded tuleks täpsustada käesolevas määruses. Korraldusasutus peaks olema võimeline delegeerima osa oma ülesannetest, jäädes ise vastutama tõhusa ja täpse juhtimise eest. Kui maaelu arengu programm hõlmab temaatilisi allprogramme, peaks korraldusasutus olema võimeline määrama veel ühe asutuse, et täies mahus juhtida ja rakendada kõnealust allprogrammi seoses rahaliste eraldistega, mis on programmis selleks määratud, tagades selliste allprogrammide usaldusväärse finantsjuhtimise. 59. Iga maaelu arengu programmi täitmist ning seatud sihtide suhtes saavutatud edu tuleks regulaarselt kontrollida. EAFRD kohaste meetmete tõhususe ja mõju tõendamine ja parandamine oleneb ka asjakohasest hindamisest programmi ettevalmistamisel ja rakendamisel ning lõpetamisel. Seepärast peaksid komisjon ja liikmesriigid ühiselt looma järelevalve- ja hindamissüsteemi, et teha kindlaks maaelu arengu poliitika rakendamise edusamme ning hinnata selle tõhusust ja mõju. 60. Selle tagamiseks, et liidu tasandil kõnealust teavet koondada, tuleks ette näha, et süsteemist ühe osa moodustaks ühiste näitajate kogum. Maaelu arengu programmide rakendamist käsitlev põhiteave peaks olema elektrooniliselt salvestatud ja säilitatav, et andmete koondamist hõlbustada. Toetusesaajatelt tuleks seepärast nõuda järelevalveks ja hindamiseks vajaliku miinimumteabe esitamist. 61. Programmi järelevalvealast vastutust peaksid jagama selleks loodud korraldusasutus ja järelevalvekomitee. Järelevalvekomitee ülesanne peaks olema valvata programmi tõhususe ja rakendamise üle. Selleks peaks täpsustama komitee vastutust. 62. Programmi järelevalve hõlmab ka komisjonile saadetava programmi rakendamist käsitleva aastaaruande koostamist. 63. Iga maaelu arengu programmi hinnatakse, et tõsta selle kvaliteeti ning kinnitada tulemusi. 64. Aluslepingu artikleid 107, 108 ja 109 tuleks kohaldada käesoleva meetme kohaste maaelu arengu meetmete toetuse suhtes. Põllumajandussektori omapära arvesse võttes tuleks sellest olenemata kehtestada, et maaelu arengu meetmete suhtes, mis on seotud aluslepingu artikli 42 kohaldamisalasse kuuluvate toimingutega, mida on teostatud käesoleva määruse kohaselt ja sellega kooskõlas, ning liikmesriikide tehtud maksete suhtes, mis on tehtud liidu toetuse saanud ja aluslepingu artikli 42 kohaldamisalasse kuuluvate maaelu arengu toimingute täiendavaks riiklikuks rahastamiseks, tuleks aluslepingu artiklid 107, 108 ja 109 kohaldamata jätta. 65. Võttes arvesse liidu toetuse tingimustele vastavate maaelu arengu meetmete kooskõla tagamist ning menetluste lihtsustamist, tuleks liikmesriikide maksed, mis on tehtud liidu toetuse saanud ja aluslepingu artikli 42 kohaldamisalasse kuuluvate maaelu arengu toimingute täiendavaks riiklikuks rahastamiseks, kinnitada teatamiskorra alusel osana programmitööst vastavalt käesoleva määruse sätetele. Piisava järelevalve tagamiseks maksete hindamisel peaks komisjon analoogia põhimõttel kohaldama kriteeriume, mis on kehtestatud aluslepingu artikli 107 kohaldamiseks. Selle tagamiseks, et ei rakendataks täiendavat riiklikku rahastamist, mis on komisjoni poolt kinnitamata, ei tohiks asjaomane liikmesriik maaelu arengu jaoks kavandatud täiendavat rahastamist jõustada enne selle heakskiitmist. Liikmesriikide maksetest, mis on tehtud liidu toetuse saanud ja aluslepingu artikli 42 reguleerimisalasse kuuluvate maaelu arengu toimingute täiendavaks riiklikuks rahastamiseks, tuleb teatada komisjonile vastavalt aluslepingu artikli 108 lõikele 3, välja arvatud juhul, kui need kuuluvad sellise määruse reguleerimisalasse, mis on vastu võetud vastavalt nõukogu määrusele 994/98 [21]ning mida ei tohi jõustada enne, kui kõnealuse menetluse järgi on komisjon andnud lõpliku kinnituse. 66. Tõhusa ja turvalise teabevahetuse jaoks tuleks kehtestada elektrooniline teabesüsteem. 67. Tuleb kohaldada Euroopa Liidu õigusakte, mis käsitlevad üksikisikute kaitset isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumist, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta,[22] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta[23]. 68. Käesoleva määruse ühtsete kohaldamistingimuste tagamiseks tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused seoses maaelu arengu programmide esitamisega, programmide ja nende muudatuste heakskiitmisega, programmide heakskiitmise menetluste ja ajakavadega, programmide muudatuste heakskiitmise menetluste ja ajakavadega, sealhulgas nende jõustumise ja esitamise sagedusega, maaelu arengu meetmete rakendamise eritingimustega, käesoleva määruse kohaselt loodavate võrgustike struktuuri ja toimimisega, järelevalve- ja hindamissüsteemi vastuvõtmisega ja teabesüsteemi toimimise eeskirjadega. Kõnealuseid rakendamisvolitusi tuleks teostada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusele (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[24]. 69. Käesoleva määrusega sätestatud uus toetuskava asendab määruses (EÜ) nr 1698/2005 sätestatud toetuskava. Seetõttu tuleks määrus (EÜ) nr 1698/2005 alates 1. jaanuarist 2014 kehtetuks tunnistada. 70. Selleks et hõlbustada määruses (EÜ) nr 1698/2005 sätestatud süsteemilt sujuvat üleminekut käesoleva määrusega kehtestatud süsteemile, tuleks anda komisjonile õigus võtta aluslepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte seoses üleminekusätete kehtestamisega, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: SISUKORD EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta 10 I JAOTIS Eesmärgid ja strateegia 28 I peatükk Reguleerimisala ja mõisted 28 II peatükk Ülesanded, eesmärgid, prioriteedid ja kooskõla 31 II JAOTIS Programmitöö 34 I peatükk Programmitöö sisu 34 II peatükk Maaelu arengu programmide ettevalmistamine, heakskiitmine ja muutmine 38 III JAOTIS Maaelu arengu toetus 40 I peatükk Meetmed 40 1. jagu 40 Üksikmeetmed 40 2. jagu 65 Leader 65 II peatükk Mitut meedet hõlmavad üldsätted 67 III peatükk Tehniline abi ja võrgustumine 70 IV peatükk Uuendusliku ja kohaliku koostöö auhind maapiirkondades 74 IV JAOTIS Põllumajanduse tootlikkuse ja säästvusega tegelev EIP 76 V JAOTIS Finantssätted 78 VI JAOTIS Juhtimine, kontroll ja avalikustamine 83 VII JAOTIS Järelevalve ja hindamine 86 I peatükk Üldsätted 86 1. jagu Järelevalve- ja hindamissüsteemi kehtestamine ja eesmärgid 86 2. jagu Tehnilised sätted 86 II peatükk Järelevalve 87 III peatükk Hindamine 89 VIII JAOTIS Konkurentsieeskirjad 91 IX JAOTIS Komisjoni volitused, üld-, ülemineku- ja lõppsätted 92 I peatükk Komisjoni volitused 92 II peatükk 93 Üldsätted 93 III peatükk 93 Ülemineku- ja lõppsätted 93 I LISA Summad ja toetusmäärad 95 II LISA Looduslikust eripärast tingitud piirangutega alade piiritlemise biofüüsikalised kriteeriumid 100 III LISA Artiklis 8 osutatud temaatiliste allprogrammide jaoks eriti oluliste meetmete ja toimingute soovituslik loetelu 102 IV LISA Maaelu arengu eeltingimused 104 V LISA Liidu ühe või mitme maaelu arengu prioriteedi jaoks olulise tähtsusega meetmete soovituslik loetelu 113 I JAOTIS Eesmärgid ja strateegia I peatükk Reguleerimisala ja mõisted Artikkel 1 Reguleerimisala 71. Käesoleva määrusega: 72. kehtestatakse üldeeskirjad, millega reguleeritakse maaelu arendamiseks antavat liidu toetust, mida rahastatakse Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (edaspidi „EAFRD”), mis on asutatud määrusega (EL) nr HR/2012; 73. määratakse kindlaks eesmärgid, mille saavutamisele peab maaelu arengu poliitika kaasa aitama, ja eesmärkidele vastavad liidu maaelu arengu prioriteedid; 74. kirjeldatakse maaelu arengu poliitika strateegilist sisu; 75. määratakse kindlaks maaelu arengu poliitika meetmed; 76. sätestatakse programmitöö, võrkude loomise, juhtimise, järelevalve ja hindamise eeskirjad, võttes arvesse vastutuse jaotust liikmesriikide ja komisjoni vahel; 77. sätestatakse eeskirjad, millega tagatakse EAFRD tegevuse kooskõlastamine muude liidu rahastamisvahenditega. 78. Käesolev määrus täiendab määruse (EL) nr [ÜSR/2012] teise osa sätteid. Artikkel 2 Mõisted 79. Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: 80. „programmitöö” – mitmeetapiline korraldamise, otsuste tegemise ja rahaliste vahendite jaotamise protsess, mis on kavandatud selleks, et mitme aasta jooksul rakendada liidu ja liikmesriikide ühistegevust liidu maaelu prioriteetide saavutamise nimel; 81. „piirkond” – territoriaalne üksus, mis vastab statistiliste territoriaaljaotuste nomenklatuuri 1. või 2. tasandile (NUTS 1. ja 2. tasand) määruse (EÜ) nr 1059/2003 (millega kehtestatakse ühine statistiliste territoriaalüksuste liigitus (NUTS))[25] tähenduses; 82. „meede” – selliste toimingute kogum, millega aidatakse kaasa liidu ühe või mitme maaelu arengu prioriteedi saavutamisele; 83. „toiming” – asjaomase maaelu arengu programmi jaoks sätestatud kriteeriumide alusel valitav ja ühe või enama toetusesaaja poolt rakendatav projekt, projektide kogum, leping või kord või muu meede, mis võimaldab liidu ühe või mitme maaelu arengu prioriteedi saavutamist; 84. „toetusesaaja” – füüsiline või juriidiline isik või muu avalik-õiguslik või eraõiguslik asutus, kes vastutab toimingute tegemise või toetuse saamise eest; 85. „järelevalve- ja hindamissüsteem” – komisjoni ja liikmesriikide poolt välja töötatud üldine lähenemisviis, millega määratakse kindlaks piiratud hulk ühiseid näitajaid, mis on seotud lähteolukorraga ning programmide rahastamise, tootluse, tulemuste ja mõjuga; 86. „kohaliku arengu strateegia” – kohalike eesmärkide saavutamiseks ja vajaduste rahuldamiseks kavandatud ühtne toimingute kogum, millega aidatakse kaasa liidu maaelu arengu prioriteetide saavutamisele ja mida rakendatakse partnerluses asjakohasel tasandil; 87. „toetusmäär” – toimingule eraldatud avaliku sektori rahastamisosaluse määr kokku; 88. „riiklikud kulutused” – toimingute finantseerimiseks eraldatav avaliku sektori rahastamisosalus, mis pärineb riigi või piirkondlike või kohalike asutuste või liidu eelarvest, ning mis tahes muud samalaadsed kulutused. Avaliku sektori rahastamisosaluseks loetakse mis tahes niisugust osalust toimingute rahastamises, mis saadakse direktiivi 2004/18/EÜ[26] tähenduses avalik-õigusliku organi eelarvest või ühest või mitmest piirkondlikust või kohalikust ametiasutusest või avalik-õiguslikust organist koosneva ühenduse eelarvest; 89. „vähem arenenud piirkonnad” – piirkonnad, mille sisemajanduse koguprodukt (SKP) elaniku kohta moodustab alla 75 % EL 27 keskmisest SKP-st; 90. „mikroettevõtjad ning väike- ja keskmise suurusega ettevõtjad (edaspidi „VKEd”)” – mikroettevõtjad ning väike- ja keskmise suurusega ettevõtjad, nagu on määratletud komisjoni soovituses 2003/361/EÜ[27]; 91. „tehingukulu” – kohustusega seotud kulu, mis aga ei tulene otseselt kohustuse rakendamisest; 92. „kasutatav põllumajandusmaa” – kasutatav põllumajandusmaa komisjoni 30. novembri 2009. aasta määruse 1200/2009[28] tähenduses; 93. „majanduslik kahju” – mis tahes lisakulu, mis on põllumajandustootjale tekkinud seoses tema poolt võetud erandlike meetmetega, mille eesmärk on vähendada pakkumist asjaomasel turul või märkimisväärset toodangu kadu; 94. „ebasoodsad ilmastikutingimused” – loodusõnnetusega võrreldavad ilmastikutingimused nagu külm, torm, rahe, jää, tugev vihm või ränk põud; 95. „loomahaigused” – Maailma Loomatervise Organisatsiooni koostatud loomahaiguste nimekirjas või nõukogu otsuse 90/424/EMÜ[29] lisas esitatud loomahaiguste nimekirjas nimetatud haigused; 96. „keskkonnajuhtum” – konkreetne reostus, saastumine või keskkonnakvaliteedi halvenemine, mis on seotud konkreetse sündmusega ja on piiratud geograafilise ulatusega. See ei hõlma üldisi keskkonnaohte, mis ei ole seotud konkreetse sündmusega, näiteks kliimamuutust või õhusaastet. 97. „loodusõnnetus” – biootilist või abiootilist laadi looduslik sündmus, millega kaasnevad olulised häired põllumajanduslikes tootmissüsteemides ja metsandusstruktuurides, põhjustades olulist kahju põllumajandus- ja metsandussektorile; 98. „katastroof” – inimtegevusest põhjustatud ootamatu biootilist või abiootilist laadi sündmus, millega kaasnevad olulised häired põllumajanduslikes tootmissüsteemides ja metsandusstruktuurides, põhjustades olulist kahju põllumajandus- ja metsandussektorile; 99. „lühike tarneahel” – tarneahel, mis hõlmab piiratud arvu ettevõtjaid, kes kohustuvad tegema koostööd, arendama kohalikku majandust ning tihedaid geograafilisi ja sotsiaalseid suhteid tootjate ja tarbijate vahel; 100. „noor põllumajandustootja” – avalduse esitamise ajal kuni 40 aasta vanune, vastavate ametialaste oskuste ja pädevustega põllumajandustootja, kes asub esimest korda tegutsema põllumajandusliku majapidamise juhina; 101. „lõpetatud toiming” – füüsiliselt lõpuleviidud või täielikult rakendatud toiming, millega seoses on toetusesaaja teinud kõik nõutud maksed ning mille avaliku sektori rahastamisosalus on toetusesaajale välja makstud; 102. „temaatilised eesmärgid” – Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr [ÜSR/2012][30] artiklis 9 määratletud temaatilised eesmärgid. 103. „ühine strateegiline raamistik” (edaspidi „ÜSR”)” – määruse nr [ÜSR/2012] artiklis 10 osutatud ühine strateegiline raamistik. 104. Seoses lõike 1 punktis u sätestatud noore põllumajandustootja määratlusega antakse komisjonile õigus võtta artiklis 90 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte, milles käsitletakse tingimusi, mille kohaselt võib juriidilist isikut käsitada noore põllumajandustootjana, sealhulgas kutseoskuste omandamisega seotud üleminekuperioodi kehtestamine. II peatükk Ülesanded, eesmärgid, prioriteedid ja kooskõla Artikkel 3 Ülesanne EAFRD toetab Euroopa 2020. aasta strateegiat, edendades kogu liidus maaelu arengut viisil, mis täiendab muid ühise põllumajanduspoliitika (edaspidi „ÜPP”) vahendeid, ühtekuuluvuspoliitikat ja ühist kalanduspoliitikat. Sellega aidatakse kaasa territoriaalselt ja keskkonnaalaselt tasakaalustatuma, kliimasäästlikuma ja kliimamuutustele vastupanuvõimelisema ning uuenduslikuma liidu põllumajandussektori kujunemisele. Artikkel 4 Eesmärgid ÜPP üldraamistikus aitab maaelu arengu toetamine saavutada järgmisi eesmärke: 105. põllumajanduse konkurentsivõime; 106. loodusvarade jätkusuutlik majandamine ja kliimameetmed; 107. maapiirkondade tasakaalustatud territoriaalne areng. Artikkel 5 Liidu prioriteedid maaelu arengu valdkonnas Euroopa 2020. aasta aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegiat toetavaid maaelu arengu eesmärke püütakse saavutada liidu maaelu arengu kuue järgmise prioriteediga, mis ühises strateegilises raamistikus muudetakse asjaomasteks temaatilisteks eesmärkideks: 108. teadmussiirde ja innovatsiooni parandamine põllumajandus- ja metsandussektoris ning maapiirkondades, keskendudes järgmistele valdkondadele: 109. innovatsiooni toetamine ja teadmistebaasi parandamine maapiirkondades; 110. põllumajanduse ja metsanduse ning teadusuuringute ja innovatsiooni vaheliste sidemete tugevdamine; 111. elukestva õppe ja kutsehariduse parandamine põllumajandussektoris ja metsandussektoris; 112. kõigi põllumajandusvormide konkurentsivõime ning põllumajandusettevõtete elujõulisuse edendamine, keskendudes järgmistele valdkondadele: 113. oluliste struktuuriliste probleemidega põllumajandusettevõtete ümberkorraldamise hõlbustamine; eelkõige peetakse silmas selliseid ettevõtteid, kelle turul osalemise tase on madal, kes on suunatud konkreetsete sektorite turule ning kes vajaksid põllumajandusliku tegevuse mitmekesistamist; 114. põlvkondadevahetuse lihtsustamine põllumajandussektoris. 115. toiduahela korraldamise ja riskijuhtimise edendamine põllumajanduses, keskendudes järgmistele valdkondadele: 116. toormetootjate parem integreerimine toiduahelasse toidukvaliteedi kavade, kohalike turgude edendamise ja lühikeste tarneahelate ning tootjarühmade ja tootmisharudevaheliste organisatsioonide kaudu; 117. põllumajandusettevõtte riskijuhtimise toetamine: 118. põllumajandusest ja metsandusest sõltuvate ökosüsteemide ennistamine, säilitamine ja parandamine, keskendudes järgmistele valdkondadele: 119. Euroopa maastike elurikkuse ja seisundi ennistamine ja säilitamine, sealhulgas Natura 2000 aladel ja kõrge loodusliku väärtusega aladel; 120. veemajanduse parandamine; 121. mullaharimise parandamine. 122. loodusvarade tõhusama kasutamise edendamine ja üleminek vähem CO2-heiteid tootvale ja kliimamuutuste suhtes vastupidavale majandusele põllumajanduses ning toiduainete- ja metsandussektoris, keskendudes järgmistele valdkondadele: 123. põllumajandusettevõtete veekasutuse tõhustamine; 124. põllumajandusettevõtete ja toiduainetetööstuse energiakasutuse tõhustamine; 125. taastuvate energiaallikate, kõrvalsaaduste, jäätmete, jääkide ja muude toiduks mittekasutatavate toorainete pakkumise ja kasutamise hõlbustamine biomajanduse edendamise eesmärgil; 126. põllumajandustegevusest tingitud N2O ja metaani heitkoguste vähendamine; 127. põllumajanduses ja metsanduses CO2 sidumise edendamine; 128. sotsiaalse kaasamise, vaesuse vähendamise ja maapiirkondade majandusliku arengu edendamine, keskendudes järgmistele valdkondadele: 129. tegevusvaldkondade mitmekesistamise, uute väikeettevõtete ja töökohtade loomise hõlbustamine; 130. maapiirkondade kohaliku arengu soodustamine; 131. info- ja kommunikatsioonitehnoloogia saadavuse, kasutamise ja kvaliteedi parandamine maapiirkondades. Kõigi prioriteetidega edendatakse innovatsiooni, keskkonna- ja kliimamuutuste leevendamist ning nende muutustega kohanemist käsitlevaid valdkondadevahelisi eesmärke. Artikkel 6 Kooskõla 132. Peab olema tagatud kooskõla EAFRD toetuse ja Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi rahastatud meetmete vahel. 133. Käesoleva määruse kohast toetust ei anta sellistele toimingutele, mida toetatakse ühise turukorralduse alusel. Komisjonile antakse õigus võtta artiklis 90 kehtestatud korras vastu delegeeritud õigusakte, et sätestada erandid kõnealusest reeglist. II JAOTIS Programmitöö I peatükk Programmitöö sisu Artikkel 7 Maaelu arengu programmid 134. EAFRD toimib liikmesriikides maaelu arengu programmide kaudu. Nendes programmides rakendatakse strateegiat, mille eesmärk on III jaotises kindlaksmääratud meetmete kogumi abil täita liidu maaelu arengu prioriteetsed ülesanded, mille saavutamiseks taotletakse EAFRD toetust. 135. Liikmesriik võib esitada kas ühtse programmi kogu oma territooriumi kohta või piirkondlike programmide kogumi. 136. Liikmesriigid, kes osalevad piirkondlikes programmides, võivad kinnitamiseks esitada ka riikliku raamistiku, mis sisaldab piirkondlike programmidega ühiseid elemente, millele ei ole ette nähtud eraldi eelarveraldisi. Artikkel 8 Temaatilised allprogrammid 137. Liikmesriigid võivad oma maaelu arengu programmidesse lisada temaatilised allprogrammid, mis toetavad liidu maaelu arengu prioriteete, et rahuldada väljaselgitatud konkreetseid vajadusi, eelkõige seoses: 138. noorte põllumajandustootjatega; 139. artikli 20 lõike 2 kolmandas lõigus osutatud väikeste põllumajandusettevõtetega; 140. artikli 33 lõikes 2 osutatud mägialadega; 141. lühikese tarneahelaga. Iga temaatilise allprogrammi jaoks eriti oluliste meetmete ja toiminguliikide soovituslik loetelu on esitatud III lisas. 142. Temaatilised allprogrammid võivad käsitleda ka erivajadusi, mis on seotud konkreetse maapiirkonna arengule olulist mõju avaldavate põllumajandussektorite ümberkorraldamisega. 143. Väikeseid põllumajandusettevõtteid ja lühikesi tarneahelaid käsitlevate temaatiliste allprogrammide raames toetatavate meetmete I lisas sätestatud toetusmäärasid võib suurendada 10 protsendipunkti võrra. Noorte põllumajandustootjate ja mägialade puhul võib toetuse maksimummäära suurendada vastavalt I lisale. Ühendatud toetuse maksimummäär ei või siiski ületada 90 % Artikkel 9 Maaelu arengu programmide sisu 144. Lisaks määruse (EL) nr [ÜSR/2012] artiklis 24 osutatud aspektidele peab iga maaelu arengu programm hõlmama järgmisi teemasid: 145. määruse (EL) nr [ÜSR/2012] artiklis 48 osutatud eelhindamine; 146. olukorra analüüs, võttes arvesse tugevaid ja nõrku külgi, võimalusi ja ohtusid (edaspidi „SWOT-analüüs”) ning selliste küsimuste väljaselgitamine, millele tuleb lahendus leida geograafilises piirkonnas, mis on hõlmatud kõnealuse programmiga ja vajaduse korral artiklis 8 osutatud temaatiliste allprogrammidega. Analüüsis keskendutakse liidu maaelu arengu prioriteetidele. Keskkonnaprobleemide, kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohanemise ning innovatsiooniga seotud erivajaduste hindamisel võetakse arvesse kõiki liidu maaelu arengu prioriteete, et leida kõnealuses kolmes valdkonnas asjakohane lahendus iga prioriteedi tasandil; 147. strateegia kirjeldus, mis hõlmab eesmärkide seadmist programmi lisatud liidu maaelu arengu prioriteetide igas sihtvaldkonnas, võttes aluseks artiklis 76 osutatud ühised näitajad, mis on vaja kindlaks määrata ühe osana artiklis 74 osutatud järelevalve- ja hindamissüsteemist, ning programmi selgel sekkumisloogikal põhinev meetmete valik, mis hõlmab eesmärkide saavutamiseks valitud meetmete oodatava panuse hindamist. Maaelu arengu programm peab näitama, et: i) see hõlmab programmis sisalduvate liidu maaelu arengu prioriteetide seisukohast olulisi meetmete kombinatsioone, mis jätkavad loogiliselt punktis a osutatud eelhindamist ja punktis b osutatud analüüsi; ii) rahalisi vahendeid eraldatakse programmi meetmete jaoks ühtlaselt ning need on piisavad, et saavutada seatud eesmärke; iii) selles võetakse arvesse piirkondliku või allpiirkondliku tasandi spetsiifiliste tingimustega seotud erivajadusi, millele otsitakse konkreetseid lahendusi asjakohasel viisil valitud meetmekombinatsioonide või temaatiliste allprogrammide abil; iv) programmi on integreeritud asjakohane lähenemisviis innovatsioonile, keskkonnale, sealhulgas Natura 2000 erivajadustele, ning kliimamuutuste leevendamisele ja nendega kohanemisele; v) on kavandatud asjakohane viis, kuidas programmi rakendamist lihtsustada; vi) on võetud meetmed, millega tagatakse piisava nõustamispädevuse kättesaadavus regulatiivsete nõuete alal, samuti kõikide põllumajanduse ja metsanduse jätkusuutliku majandamise ning kliimameetmega seotud aspektide alal; (vii) on kavandatud algatused, mille kaudu tõsta teadlikkust, ergutada uuenduslikku tegevust ning luua põllumajanduse tootlikkuse ja säästvusega tegeleva EIP töörühmi; viii) on kindlaks määratud asjakohane lähenemisviis, milles sätestatakse projektide ja kohaliku arengu valikukriteeriumide kehtestamise põhimõtted, mille puhul võetakse arvesse asjaomaseid eesmärke. Sellega seoses võivad liikmesriigid ette näha, et põllumajandustootjate rühmade poolt kollektiivselt võetavad meetmed on eelistatud või suurema toetusmääraga; 148. eeltingimuste hindamine ning vajaduse korral määruse nr [ÜSR/2012] artikli 17 lõikes 4 osutatud meetmete ja määruse nr [ÜSR/2012] artikli 19 kohaldamiseks kehtestatud näitajate hindamine; 149. iga valitud meetme kirjeldus; 150. seoses kohaliku arenguga konkreetne kirjeldus, mis käsitleb koordinatsioonimehhanisme kohalike arengustrateegiate, artiklis 36 osutatud koostöömeetme, artiklis 21 osutatud maapiirkondade põhiteenuseid ja külauuendust käsitleva meetme ning artiklis 20 osutatud maapiirkondades põllumajandusettevõtete ja ettevõtluse arendamist käsitleva meetme raames maapiirkondades mittepõllumajandusliku tegevuse toetamise vahel; 151. innovatsiooni suhtes kohaldatava lähenemisviisi kirjeldus, võttes arvesse tootlikkuse ja loodusvarade säästva majandamise parandamist ning seda, kuivõrd kõnealune lähenemisviis aitab saavutada artiklis 61 osutatud põllumajanduse tootlikkuse ja säästvusega tegeleva EIP eesmärke; 152. järelevalve- ja hindamisnõuetega seotud vajaduste ning määruse nr [ÜSR/2012] artiklis 49 osutatud hindamiskava analüüs. Liikmesriigid tagavad väljaselgitatud vajaduste rahuldamiseks piisavad ressursid ja astuvad samme suutlikkuse suurendamiseks; 153. rahastamiskava, milles sisaldub: i) tabel, milles vastavalt artikli 64 lõikele 4 näidatakse igaks aastaks kavandatud EAFRD rahastamisosaluse kogusummat. Vajaduse korral näidatakse selles tabelis EAFRD rahastamisosaluse kogusumma all eraldi selliseid eraldisi, mis on ette nähtud vähem arenenud piirkondade jaoks ning määruse (EL) nr DP/xxxx artikli 7 lõike 2 kohaldamisest tulenevalt EAFRD-le ülekantud rahalisi vahendeid. EAFRD kavandatud aastane rahastamisosalus peab olema vastavuses mitmeaastase finantsraamistikuga; ii) tabel, milles on iga meetme kohta sätestatud toimingu liik ning sellega seotud konkreetne EAFRD toetusmäär ja tehniline abi, kavakohane liidu rahastamisosaluse kogusumma ning kohaldatav EAFRD toetusmäär. Vajaduse korral näidatakse selles tabelis eraldi EAFRD rahastamisosaluse määr vähem arenenud piirkondade ning muude piirkondade jaoks. 154. indikaatorkava, mis sisaldab programmiga hõlmatud iga liidu maaelu arengu prioriteedi kohta sihtnäitajaid ning valitud meetmeid koos kavandatud väljundite ja kuludega, mis on liigendatud avaliku ja erasektori kaupa; 155. vajaduse korral tabel, mis näitab riigi lisafinantseeringut meetme kohta vastavalt artiklile 89; 156. artikli 89 kohaseks hindamiseks vajalikud aspektid ja vajaduse korral artikli 88 lõike 1 alla kuuluvate selliste abikavade loetelu, mida kasutatakse programmide rakendamiseks; 157. teave selle kohta, kuidas programm täiendab meetmeid, mida rahastatakse muudest ühise põllumajanduspoliitika või ühtekuuluvuspoliitika vahenditest või Euroopa Merendus- ja Kalandusfondist (EMFF); 158. programmi rakenduskord, sealhulgas: i) kõik liikmesriikide poolt määratud asutused, millele on osutatud artikli 72 lõikes 2, ning teabeks juhtimis- ja kontrollisüsteemide kokkuvõtlik kirjeldus; ii) järelevalve- ja hindamisprotseduuride ning järelevalvekomitee koosseisu kirjeldus; (iii) sätted, millega tagatakse programmi avaldamine, sealhulgas artiklis 55 osutatud riikliku maaeluvõrgustiku kaudu; 159. määruse nr [ÜSR/2012] artiklis 5 nimetatud partnerite määramine ja partneritega peetud konsultatsioonide tulemused; 160. vajaduse korral artikli 55 lõikes 3 osutatud riikliku maaeluvõrgustiku tegevuskava põhiaspektid ja struktuur ning sätted selle juhtimiseks, mis moodustavad iga-aastaste tegevuskavade aluse. 161. Kui maaelu arengu programmi on lisatud temaatilised allprogrammid, siis peab iga allprogramm sisaldama järgmist: 162. konkreetse olukorra SWOT-analüüs ning selliste vajaduste kindlaksmääramine, mis tuleb rahuldada selle allprogrammi kaudu; 163. konkreetsed eesmärgid allprogrammi tasandil ja meetmete valik allprogrammi sekkumisloogika täpse kindlaksmääramise alusel, sealhulgas eesmärkide saavutamiseks valitud meetmete oodatava mõju hindamine; 164. eraldi eriindikaatorkava koos kavandatud väljundite ja kuludega, mis on liigendatud avaliku ja erasektori kaupa. 165. Komisjon kehtestab rakendusaktidega eeskirjad, millega reguleeritakse lõigetes 1 ja 2 kirjeldatud elementide esitamist maaelu arengu programmis. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artiklis 91 osutatud kontrollimenetlusega. II peatükk Maaelu arengu programmide ettevalmistamine, heakskiitmine ja muutmine Artikkel 10 Eeltingimused Lisaks määruse nr [ÜSR/2012] V lisas kehtestatud eeltingimustele kohaldatakse EAFRD suhtes määruse (EL) nr [ÜSR/2012] IV lisas kehtestatud üldisi eeltingimusi. Artikkel 11 Maaelu arengu programmide heakskiitmine 166. Liikmesriigid esitavad komisjonile iga maaelu arengu programmi kohta artiklis 9 osutatud teavet sisaldava ettepaneku. 167. Komisjon kiidab iga maaelu arengu programmi heaks rakendusaktiga, mis võetakse vastu kooskõlas artiklis 91 osutatud kontrollimenetlusega. Artikkel 12 Maaelu arengu programmide muutmine 168. Liikmesriikide poolt esitatud programmi muutmise taotlused vaadatakse läbi vastavalt järgmistele menetlustele: (a) komisjon otsustab rakendusaktidega selliste programmi muutmistaotluste üle, millega tahetakse: i) muuta programmi strateegiat, tehes olulisi muudatusi kvantifitseeritud eesmärkides; ii) muuta EAFRD rahastamisosaluse määra ühe või mitme meetme puhul; iii) muuta liidu rahastamisosaluse kogusummat või selle aastast jaotust programmi tasandil; iv) kanda vahendeid üle selliste meetmete vahel, mille suhtes kohaldatakse erinevaid EAFRD rahastamisosaluse määrasid. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artiklis 91 osutatud kontrollimenetlusega. (b) Komisjon otsustab rakendusaktidega programmi muutmistaotluste üle kõigil muudel juhtudel. Sellised juhud hõlmavad eelkõige järgmist: i) meetmete või toiminguliikide kehtestamine või tühistamine; ii) meetmete kirjelduse muutmine, sealhulgas toetuskõlblikkuse tingimuste muutmine. 169. Komisjonile antakse õigus võtta artiklis 90 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte, milles käsitletakse kriteeriume, mille alusel määratakse kindlaks lõike 1 punkti a alapunktis i osutatud kvantifitseeritud eesmärkide oluline muutmine. Artikkel 13 Menetluseeskirjad ja ajakavad Komisjon võtab rakendusaktidega vastu eeskirjad järgmiste toimingute menetlemise ja ajakava kohta: 170. maaelu arengu programmide heakskiitmine; 171. maaelu arengu programmide muutmisettepanekute esitamine ja heakskiitmine, sealhulgas ettepanekute jõustumine ning esitamise sagedus programmitöö jooksul. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artiklis 91 osutatud kontrollimenetlusega. III JAOTIS Maaelu arengu toetus I peatükk Meetmed Artikkel 14 Meetmed Iga maaelu arengu meede kavandatakse nii, et see toetaks konkreetselt ühe või mitme liidu maaelu arengu prioriteedi saavutamist. Liidu prioriteetide jaoks olulise tähtsusega meetmete soovituslik loetelu on esitatud V lisas. 1. JAGU ÜKSIKMEETMED Artikkel 15 Teadmussiire ja teabemeetmed 172. Kõnealuse meetme kohane toetus hõlmab kutseõpet ja oskuste omandamise meetmeid, tutvustustegevust ja teabemeetmeid. Kutseõppe ja oskuste omandamise meetmed võivad hõlmata koolituskursusi, õpikodasid ning juhendamist. Toetus võib ka hõlmata lühiajalisi vastastikuseid vahetusi põllumajandusettevõtte juhtkonna liikmete tasandil ja põllumajandusettevõtete külastamist. 173. Kõnealuse meetme kohasest toetusest saavad kasu põllumajanduses, toiduainetööstuses ja metsandussektoris töötavad isikud, maa valdajad ja muud ettevõtjad, kes tegutsevad maapiirkondades VKEdena. Toetusesaaja on koolituse või muu teadmussiirde ja teabeteenuse osutaja. 174. Kõnealuse meetme kohane toetus ei hõlma sellist teoreetilist või praktilist õpet, mis moodustab kesk- või kõrghariduse tavaprogrammide või -süsteemide osa. Teadmussiiret ja teabeteenust osutavatel asutustel peab olema kõnealuse ülesande täitmiseks asjakohane suutlikkus personali kvalifikatsiooni ja korrapärase koolituse näol. 175. Kõnealuse meetme kohased toetuskõlblikud kulud hõlmavad teadmussiirde ja teabeteenuste korraldamise ja osutamise kulusid. Tutvustusprojektide puhul võib toetus hõlmata ka vastavaid investeerimiskulusid. Toetuskõlblikud on ka osalejate sõidu- ja elamiskulud, päevarahad ning ka põllumajandustootjate asendamisega seotud kulud. 176. Komisjonile antakse õigus võtta artiklis 90 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte, milles käsitletakse toetuskõlblike kulude täpsustamist, teadmussiirde tee