Alla 10meetrise kogupikkusega laevade püügiseiret tuleb teha proovivõtukavade, paberpäevikute või müügiteatiste abil. Laevade osakaal, mille suhtes iga seiremeetodit kohaldatakse, oli aruandeperioodil üsna stabiilne ja kõikus aastate lõikes mõne protsendipunkti võrra. Kõige sagedamini kasutati seiremeetodina proovivõtukavasid. Lisaks nendele kontrollivormidele võtsid mõned liikmesriigid kasutusele e-päevikud ning kuigi selliste laevade teatatud arv on küll üsna väike, suurenes see umbes 100-lt 2015. aastal 450-le 2019. aastal.

Seire tõhustamiseks nõutakse vähemalt 10meetrise kogupikkusega ELi kalalaevadelt püügipäeviku pidamist. Vähemalt 12meetrise kogupikkusega laevade puhul peab see olema elektroonilisel kujul (e-päevik), kuigi erandina võidakse lubada teatavatel 12–15 meetri pikkustel laevadel kasutada paberkujul päevikut . Andmed näitavad, et paberpäeviku kasutamine on üldiselt vähenemas, ehkki endiselt laialt levinud. E-päevikuga üle 12 meetri pikkuste laevade arv kasvas 4 800-lt 2014. aastal peaaegu 8 700-le 2019. aastal. Kasv on tingitud e-päevikute suuremast kasutuselevõtust 12–15 meetri pikkustel laevadel, kus e-päevikute kasutamine suurenes 30 %-lt 40 %-le. Lisaks kasvas ka 10–12 meetri pikkuste e-päevikut kasutavate laevade osakaal ligikaudu 2 %-lt 2014. aastal 11 %-le 2019. aastal.

Mootorivõimsuse kontroll on üks ELi kalanduskontrolli süsteemi keskseid elemente. Kalalaevade mootorivõimsus ja kogumahutavus on kaks püügivõimsuse näitajat, mida reguleeritakse laevastiku koosseisu arvamise / koosseisust väljaarvamise kavaga . Nendele kahele näitajale on ÜKP raames kehtestatud ka ülempiirid. Seetõttu sõltub laevastiku püügivõimsuse haldamine, sealhulgas ELi kalalaevastikuregistrisse kandmise / registrist väljaarvamise kava, nende kahe parameetri täpsest ja usaldusväärsest registreerimisest. Liikmesriikide mootorivõimsuse aruannete täpsus on äärmiselt oluline tagamaks, et nende laevastike püügivõimsuse piiranguid ei ületata ja et ELi laevastiku püügivõimsus on jätkuvalt kooskõlas püügikoormusega, millega välditakse kalavarude ülepüüki. 2019. aastal avaldas komisjon uuringu mootorivõimsuse kontrollimise kohta 15 liikmesriigis . Uuring näitas, et kõigi uuringuga hõlmatud liikmesriikide, piirkondade ja laevatüüpide puhul esineb palju nõuetele mittevastavust. Tulemused panevad küsima, kas liikmesriigid järgivad üldiselt püügivõimsuse ülempiire ning laevastiku koosseisu arvamise / koosseisust väljaarvamise kava. Uuring kinnitas ka seda, et praegused mootorivõimsuse kontrolli käsitlevad sätted ei täida täielikult oma eesmärki. Lisaks on mootorivõimsuse füüsiline kontrollimine kulukas ja tülikas nii ametiasutuste kui ka ettevõtjate jaoks. Sageli on selline füüsiline kontrollimine ka kasutu, sest mootorivõimsust saab kontrollimise ajal või pärast seda märkamatult muuta. Seetõttu tundub mõttekas vähemalt teatavate laevastikuosade puhul üle minna pideva mootoriseire süsteemile. Sellisele süsteemile ülemineku ettepaneku tegi komisjon juba oma ettepanekus kalanduse kontrollisüsteemi läbivaatamise kohta.

Tõhusa kontrolli tagamiseks peavad liikmesriigid kasutama laevaseiresüsteemi (VMS-süsteemi) ning kalalaevad, mille kogupikkus on vähemalt 12 meetrit, peavad olema varustatud seadmega, mis võimaldab pädevatel asutustel neid automaatselt leida ja identifitseerida. Mõned laevad võivad siiski olla sellest nõudest vabastatud, kui: i) nende kogupikkus jääb 12 ja 15 meetri vahele ning nad tegutsevad üksnes lipuliikmesriigi territoriaalmeredel või ii) nad ei viibi merel kunagi rohkem kui 24 tundi alates väljumisajast kuni sadamasse jõudmiseni. Liikmesriikide esitatud andmete analüüs näitab, et kuigi seda erandit kohaldatakse endiselt laialdaselt, suurenes laevaseiresüsteemiga hõlmatud laevade osakaal 12–15 meetri pikkuste laevade seas ligikaudu 35 %-lt 2015. aastal 40 %-le 2019. aastal.

Tagamaks et püügitegevus toimub ühise kalanduspoliitika eeskirjade kohaselt, on selliseks tegevuseks vaja kalalaevatunnistust ja – kui kohaldatakse eritingimusi – kalapüügiluba. Liikmesriikide teatatud kehtivate kalalaevatunnistuste koguarv vähenes aastatel 2015–2019 veidi – peaaegu 96 000-lt 2015. aastal ligikaudu 91 000-le 2019. aastal. Sellel ajavahemikul teatasid liikmesriigid rohkem kui 1 500 kalalaevatunnistuse ajutisest peatamisest ja rohkem kui 1 100 kalalaevatunnistuse alalisest tühistamisest. Kalapüügilubade arv suurenes 30 500-lt 2015. aastal rohkem kui 38 500-le 2019. aastal, 154 luba peatati ajutiselt ja 187 luba tühistati lõplikult.

Liikmesriigid vastutavad kalanduskontrolli süsteemi nõuetekohase rakendamise eest. Aastatel 2015–2019 jätkasid liikmesriigid kontrollimääruse rakendamise parandamist. Edusamme tehti valdkondades, kus eelmisel aruandeperioodil oli tuvastatud puudusi, eelkõige: i) karistus- ja punktisüsteemid, ii) väikelaevade seire, iii) väikelaevade püügiandmete teatamine ja iv) andmevahetus. Kuigi need edusammud on rõõmustavad, on kalandusandmete digiteerimine endiselt puudulik ning selles valdkonnas on vaja rohkem pingutada. Kuigi liikmesriikide karistussüsteeme parandati (sealhulgas punktisüsteemide loomisega), tuleb teha rohkem ka selleks, et tagada nende meetmete tõhus ja võrdne kohaldamine ja jõustamine. Üksikasjalikum teave nende punktide kohta on esitatud allpool.

2017. aastal võttis komisjon vastu esimese aruande kontrollimääruse rakendamise ja hindamise kohta, mis hõlmas esimest viit aastat (2010–2014) alates määruse jõustumisest . Hindamine näitas, et kontrollimäärus on oluline ühise kalanduspoliitika eesmärkide saavutamiseks ning kaitse- ja majandamismeetmete jõustamiseks. Kontrollimääruse põhimõtete ja sätetega lahendatakse probleeme, mis tõid varem kaasa ulatusliku ülepüügi ning kalanduspoliitika eeskirjade eiramise. Esimeses aruandes esitatud analüüs näitas ka seda, et liikmesriigid olid rakendanud kontrollimääruse peamised sätted, kuid eeskirjade keerukuse ja kohanemiseks kuluva aja tõttu lükkus osa sätete rakendamine mõnel juhul edasi. Aruandes jõuti ka järeldusele, et kuigi kontrollimäärus aitas parandada nii kalanduse kontrollisüsteemi kui ka ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimist, ei olnud see täielikult eesmärgipärane (vt punkt 3.1). Tuvastatud puuduste kõrvaldamiseks võttis komisjon 2018. aastal vastu ettepaneku ELi kalanduse kontrollisüsteemi läbivaatamiseks . Ettepaneku üle peetakse praegu läbirääkimisi nõukogu ja Euroopa Parlamendiga.

Nõukogu määrusega (EÜ) nr 1224/2009 (edaspidi „kontrollimäärus“) on ette nähtud ELi kalanduse kontrollisüsteem, et tagada ühise kalanduspoliitika (ÜKP) eeskirjade järgimine. Kontrollimäärusega ning samuti ebaseaduslikku, teatamata ja reguleerimata kalapüüki käsitleva määrusega ja määrusega, milles käsitletakse välispüügilaevastike jätkusuutlikku majandamist, nähakse ette kontrolli, seire ja rakendamise eeskirjad ja meetmed, mis põhinevad üleilmsel ja terviklikul lähenemisel.

Kuna paberipõhist aruandlust peetakse ebatõhusaks ja see tekitab suurt halduskoormust, püütakse komisjoni ettepanekuga ELi kalanduse kontrollisüsteemi läbivaatamise kohta jõuda kõigis laevastiku osades aruandluse täieliku digiteerimiseni, mis on kooskõlas ELi digitaalse strateegiaga . Selles valdkonnas ELi tasandil kavandatud meetmed on kooskõlas kättesaadavate tehnoloogiatega. Samuti on kavandatud meetmete eesmärk vältida võrdsete võimaluste moonutamist, mis võib tekkida, kui liikmesriigid võtavad need uued tehnoloogiad ühepoolselt kasutusele. Sellega seoses korraldas komisjon 2018. aasta detsembris seminari digitaalsete vahendite kohta, mida saab kasutada väikesemahulise kalapüügi puhul . Seminaril käsitleti i) digitaalseid laevaseire vahendeid ja ii) digitaalseid püügiaruandluse vahendeid ning iii) ühel sessioonil keskenduti Euroopa Merendus- ja Kalandusfondile (EMKF) kui rahastusmehhanismile. Seminar andis võimaluse jagada i) teadmisi, ii) parimaid tavasid ja iii) teavet suundumuste ja arengu kohta seoses digitaalsete lahendustega väikesemahulise kalapüügi seireks ja kontrollimiseks. Üldiselt suhtusid seminaril osalejad tehnoloogilisse innovatsiooni pooldavalt, ehkki nad väljendasid kõhklusi kulude suhtes ja kahtlesid, kas ELi laevastiku laialdasema digitaalsete vahenditega varustamisega kaasneks mastaabisäästu. Selles küsimuses tehakse komisjoni ettepanekus Euroopa Merendus-, Kalandus- ja Vesiviljelusfondi (EMKVF) (2021–2027) kohta , ettepanek toetada kohustuslike laevaseire- ja elektrooniliste aruandlussüsteemide seadmete ostu ja paigaldamist väikesemahulise rannapüügi laevadele 100 % abimääraga.

Endiselt teeb muret jälgitavus, kuigi selles valdkonnas on tehtud edusamme ja liikmesriigid on otsinud erinevaid lahendusi kalandustoodete jälgitavuse tagamiseks. Teabeahelas on lünki, mis tulenevad sellest, et endiselt kasutatakse nii paberil kui ka elektroonilist teabeedastust ja puuduvad ühtlustatud andmestandardid. Neid lünki ei ole veel kõrvaldatud. Kontrollimääruse kohaste kehtivate jälgitavuseeskirjade rakendamine on osutunud paljude liikmesriikide jaoks probleemiks. Selle põhjused on järgmised: i) puudulik kooskõlastamine tarneahelas kontrolli eest vastutavate eri asutuste vahel, ii) jälgitavuse sätete kohaldatavuse erinev tõlgendamine ja iii) segadus üldiste toidualaste õigusnormide jälgitavussätete kohaldamisel . Need järeldused kinnitavad kontrollimääruse eelmise hindamise tulemusi, mille kohaselt olid puudused selle rakendamisel tingitud selguse puudumisest praeguses õigusraamistikus. Need järeldused kinnitavad veelgi kalanduskontrolli süsteemi läbivaatamist käsitleva komisjoni ettepaneku asjakohasust. Nende probleemide lahendamiseks korraldas komisjon 2019. aasta oktoobris kalandus- ja vesiviljelustoodete jälgitavust käsitleva seminari . Seminaril i) käsitleti jälgitavuse nõuete kavandatud muudatusi kontrollimääruse käimasoleva läbivaatamise käigus ja ii) esitleti erinevaid süsteeme ja tehnoloogiaid, mida liikmesriigid ja tööstusharu kalandustoodete jälgitavuse valdkonnas praegu rakendavad. Seminaril tõstatatud peamised aruteluteemad hõlmasid süsteemide koostalitlusvõime tähtsust ja seda, kuidas tagada tõhus rakendamine kõigi asjaosaliste, st ametiasutuste, ettevõtjate ja lõpptarbijate huvides.

Kvootide haldamine on ÜKP raames kalavarude majandamise üks peamisi tugisambaid. Kalandustoodete täpne kaalumine, registreerimine ja jälgitavus on väga oluline i) kontrolli eesmärgil, ii) kvootide kasutamise seireks ja iii) kalapüügi pikaajalise jätkusuutlikkuse tagamiseks. Komisjoni auditid ja kontrollid, mis viidi läbi valitud liikmesriikides, on toonud esile märkimisväärsed puudused saagi kaalumisel, registreerimisel ja jälgitavusel. Need puudused on i) vähendanud liikmesriikide võrdseid võimalusi eeskirjade kohaldamisel, ii) soodustanud ülepüüki ja iii) toonud kaasa saagi alakajastamise. Kõik kolm probleemi ohustavad ühise kalanduspoliitika eesmärke. Komisjon on võtnud meetmeid tuvastatud puuduste kõrvaldamiseks (vt punkt 3.3) ning hindab jätkuvalt kaalumist, püügi registreerimist ja jälgitavust käsitlevate eeskirjade kohaldamist liikmesriikides.

2.3.Kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammid

Liikmesriigid on rakendanud riiklikul ja piirkondlikul tasandil kontrolli ja inspekteerimise eriprogramme, mille komisjon on viie ELi merepiirkonna jaoks vastu võtnud. EFCA on ühiskasutuskavade kaudu taganud inspekteerimise koordineerimise piirkondlikul tasandil. Ühiskasutuskavade raames tehtud inspekteerimiste koguarv peaaegu kahekordistus aastatel 2015–2019, kusjuures 2019. aastal tehti üle 32 000 inspekteerimise. Ka oletatavate rikkumiste osakaal nii merel kui ka maismaal toimunud inspekteerimise puhul kahekordistus samal ajavahemikul, kusjuures aastate ja merepiirkondade lõikes varieerus keskmine näitaja 2 %-st enam kui 24 %-ni . Enamik ühiskasutuskava mere- ja maismaapõhiste inspekteerimiste käigus tuvastatud oletatavatest rikkumistest olid seotud püügi kohta valeandmete esitamise ja tehnilisi meetmeid käsitlevate eeskirjade eiramisega . 2019. aastal moodustasid valeandmete esitamisega seotud oletatavad rikkumised üle 40 % kõigist avastatud oletatavatest rikkumistest Mustal merel ja Põhjamerel. Valeandmete esitamisega seotud rikkumised moodustasid peaaegu 60 % oletatavatest rikkumistest Läänemerel ning ulatusid Kirde-Atlandi läänepiirkonna vete ühiskasutuskavades 75 %-ni. Vahemere ühiskasutuskavas moodustasid tehniliste meetmete eeskirjade eiramisega seotud oletatavad rikkumised 30 % kõigist rikkumistest, samal ajal kui valeandmete esitamine moodustas 25 % ning ülejäänud 45 % avastatud oletatavatest rikkumistest olid seotud majandamiseeskirjade eiramise või jälgitavusega.

Viimastel aastatel on kalanduskontrolliga seotud luureandmete kogumiseks kasutatud uusi tehnoloogiaid, näiteks Maa seire tehnoloogiaid. 2019. aastal kasutas EFCA laevade tuvastamiseks, sihtmärkide kindlakstegemiseks ja muudeks konkreetseteks seireülesanneteks satelliitsidel põhinevat kaugseiret.

2.4.Lossimiskohustuse täitmise kontrollimine

2019. aasta jaanuaris täielikult jõustunud lossimiskohustus on reformitud ühise kalanduspoliitika üks põhielemente. Alates selle järkjärgulise kasutuselevõtu algusest 2015. aasta jaanuaris on liikmesriigid teinud vähe edusamme selle kohaldamise kontrollimisel ja jõustamisel. Komisjon on teinud mitu auditit, et hinnata meetmeid, mida liikmesriigid on võtnud selleks, et i) tagada lossimiskohustuse kontroll ja jõustamine ning ii) tagada kogu saagi täpne dokumenteerimine. Nende auditite tulemustest (samuti muudest aruannetest, näiteks: i) EFCA poolt koostöös piirkondliku kontrolli eksperdirühmadega koostatud vastavushindamise aruanded, ii) liikmesriikide aruanded ja iii) keskkonnaalaste valitsusväliste organisatsioonide aruanded) nähtub, et lossimiskohustust ei järgita piisavalt. Tulemused näitavad ka seda, et mitmes merepiirkonnas toimub ulatuslik, ebaseaduslik ja dokumenteerimata saagi vette tagasi laskmine. Lossimiskohustuse kohaldamise edukus sõltub muu hulgas sellest, kas liikmesriigid võtavad asjakohaseid meetmeid, et tagada merel toimuva püügitegevuse kontroll ja eeskirjade jõustamine. Sellised meetmed edendaksid nõuetelevastavust ja ergutaksid kalapüügitööstust soovimatut püüki algusest peale vältima, mis on ühise kalanduspoliitika eesmärk. Elektrooniline kaugseire, mis hõlmab videovalvet ja andureid, on osutunud liikmesriikide jaoks kõige kulutõhusamaks vahendiks merel toimuva püügitegevuse kontrolli ja eeskirjade jõustamise tagamisel. Seetõttu luuakse komisjoni ettepanekus ELi kalanduse kontrollisüsteemi läbivaatamiseks õiguslik alus kaugseire kui merel lossimiskohustuse kontrollimise kõige tõhusama ja kulutõhusama vahendi kohustuslikuks riskipõhiseks kasutamiseks. 2019. aastal töötas EFCA koostöös liikmesriikidega välja elektroonilise kaugseiresüsteemi tehnilised suunised ja miinimumnõuded .

2.5.Inspekteerimine ja eeskirjade täitmise tagamine

Nende inimeste arv, kellel liikmesriigid on lubanud kalandust inspekteerida, suurenes 12 750-lt 2015. aastal peaaegu 14 400-le 2019. aastal ning inspektorite arv ulatub 4 000st 5 000 täistööajale taandatud töötajani liikmesriigi kohta. Võrreldes täistööajaga ja osalise tööajaga kalandusinspektorite suhtarvu, kontrollib umbes üks inspektor kolmest kalandust oma põhitööna. Kalanduskontrolliga tegelevate töötajate arvu tegelikku suurenemist on raske hinnata, sest inspektorite volitused on liikmesriigiti erinevad . Mõned liikmesriigid rõhutasid siiski, et neil on inspektsioonides liiga vähe töötajaid, mis võib seada ohtu nende kontrollisüsteemide tõhususe.

Aastatel 2015–2019 teatasid liikmesriigid kokku umbes 450 000 inspekteerimisest. Nelja peamise inspekteerimiskoha võrdluses tehti 48 % inspekteerimistest sadamas/lossimiskohas, 26 % turul, 22 % merel ja 4 % transpordi ajal.

Liikmesriigid teatasid, et 2015. aastal kasutati kalanduse inspekteerimiseks 1 147 patrull-laeva ja 2019. aastaks suurenes nende arv 1 256ni, kusjuures aruandeperioodil 2015–2019 oli patrullipäevade koguarv merel peaaegu 100 000, aga aastatel 2010–2014 oli patrullipäevi merel 56 000. Lisaks teatasid liikmesriigid, et kalanduskontrolli ja -seirega tegelevate seirelennukite arv on suurenenud 72-lt 2015. aastal 76-le 2019. aastal, kusjuures aastatel 2015–2019 oli seiretundide koguarv peaaegu 30 000. Samuti on suurenenud uute tehnoloogiate kasutamine kalapüügi seires. Kui 2015. aastal teatas kaks liikmesriiki droonide kasutamisest ja kokku kasutati 8 drooni, siis 2019. aastal kasutas droone seitse liikmesriiki, kus töötas kokku 39 seadet.

Aastatel 2015–2019 tuvastasid liikmesriigid kokku üle 65 000 oletatava rikkumise, mille arv aastas kõikus 12 000 ja 14 000 vahel. Tõsiste rikkumiste arv üldjoontes suurenes: 3 000-lt 2015. aastal 3 500-le 2019. aastal. Keskmiselt tuvastati rikkumisi ligikaudu ühel kümnest inspekteerimisest.

Kõige sagedasemad oletatavad rikkumised on jälgitavusega seotud rikkumised (28 %), millele järgnevad püügipäeviku ja lossimisdeklaratsiooniga seotud rikkumised (22 %) ning mitmeaastastes kavades sisalduvate kontrollieeskirjade rikkumised (20 %). Kõige harvemini esineb oletatavaid rikkumisi seoses järgmiste valdkondadega, kus liikmesriigid ei teatanud ühestki või peaaegu mitte ühestki eeskirjade rikkumisest: i) hinnakorralduse ja sekkumiskorra seire, ii) turu ühine korraldus või iii) kaalumine pärast transporti.

2019. aastal algatas komisjon liikmesriikide karistussüsteemide uuringu . Eesmärk oli esitada põhjalik analüüs ja hinnang riiklike karistussüsteemide toimimise kohta, eelkõige liikmesriikides 2015.–2019. aastal rikkumiste eest kohaldatud karistuste kohta. Uuringu tulemused näitavad, et liikmesriikides vajalik õigusraamistik on enamasti täielik ja paljud liikmesriigid on viimase viie aasta jooksul oma õigusraamistikku parandanud. 2019. aasta lõpus olid kõik liikmesriigid peale ühe kehtestanud kalalaevatunnistuse omanikele ja kaptenitele punktisüsteemi. Mõnes liikmesriigis on punktisüsteemi rakendamine siiski viibinud või ei ole süsteem veel käivitunud. Lisaks on riikide vahel märkimisväärsed erinevused karistuste määramise menetluse kestuses ja määratud karistuste tasemes. Need tulemused näitavad, et kuigi olukord aastatel 2015–2019 võrreldes ajavahemikuga 2010–2014 paranes, tuleks võrdsete tingimuste tagamiseks rohkem ära teha. Samuti näitavad need, et tuleks teha rohkem selleks, et tagada igas liikmesriigis kohaldatavate karistuste tõhusus, hoiatavus ja proportsionaalsus. Komisjoni 2018. aastal esitatud kalanduskontrolli süsteemi läbivaatamise ettepaneku üks põhieesmärk on kõrvaldada praegused regulatiivsed takistused, mis takistavad ettevõtjate võrdset kohtlemist ja ausat konkurentsi kogu ELis.

2.6.Andmed ja teave

Liikmesriigid esitavad komisjonile korrapäraselt püügi- ja püügikoormuse andmeid. See võimaldab jälgida lubatud kogupüüki ja kvoodi kasutamist. Andmete kvaliteedi tagamine on oluline osa liikmesriikide ja komisjoni tööst kvoodiseire parandamisel; andmete kvaliteet tagatakse andmete asjakohase kontrollimise ja ristkontrolliga. Mis puudutab kohustust luua automaatne ristkontrolli- ja andmete kontrolli süsteem, siis 22 liikmesriiki 23st on sellise süsteemi loonud, kuid ainult 12 neist on oma süsteemid juba automatiseeritud. Veel kuuel liikmesriigil on kavas automatiseerimine 2021. aastaks kasutusele võtta. Neljas liikmesriigis esineb automatiseerimisel veel viivitusi. Mõned liikmesriigid teatasid automatiseeritud ristkontrollide rakendamisest, mis oli üks olulistest saavutustest aastatel 2015–2019.

Selleks et parandada andmevahetuse tulemuslikkust ja tõhusust, kehtestas komisjon 2016. aastal liikmesriikidele siduva ajakava kalandusandmete haldamise standardi FLUX (kalanduskeel ülemaailmseks andmevahetuseks) kasutuselevõtuks. FLUXi standard võimaldab piirkondlikel kalandusorganisatsioonidel ja kogu maailma riikidel esimest korda kasutada ühtset universaalset koodi püügiandmete kogumise ja levitamise automatiseerimiseks. Standard on ühtlustatud ka maksude ja toidu jälgitavuse valdkonnas kasutatavate standarditega. Viimase viie aasta jooksul on FLUXi rakendamine edenenud liikmesriigiti ja valdkonniti ebaühtlaselt. Andmevahetussüsteem FLUX Transportation Layer (FLUXi transpordikiht, FLUX TL) toimib nüüd komisjonis ja asjaomasest 23st liikmesriigist 22s. Kogu kalandusandmete vahetamine toimub merendus- ja kalandusasjade peadirektoraadi hallatava keskse andmevahetusplatvormi kaudu ning seda platvormi saab kasutada valideeritud andmete ja sisu saatmiseks komisjonile standardvormingus. Enamikus liikmesriikides nendes vormingutes andmevahetus kas toimib või edenevad ettevalmistused selleks jõudsalt järgmiste andmekategooriate puhul: püügitegevus, müügiteatised, laevade positsioneerimine, laevastiku andmed ja koondandmed püügi kohta.

3.Komisjoni roll kontrollimääruse rakendamisel

Komisjon täitis olulist rolli, aidates liikmesriikidel kontrollimäärust rakendada ja kontrollides, kas määrust järgitakse. Eelkõige tegi komisjon järgmist: i) võimaldas kalandusandmete vahetamist, arendades vajalikku IT-taristut, ii) viis läbi arvukaid auditeid ja kontrolle ning võttis nende suhtes järelmeetmeid, iii) aitas liikmesriikidel õigusakte tõlgendada ja iv) korraldas paljude kalanduskontrolli eksperdirühmade tegevust. Kõik need tegevused koos EFCA-poolse operatiivtasandil koordineerimisega on oluliselt aidanud parandada kontrollimääruse rakendamist aruandeperioodil.