Surveseadmete direktiiv 2014/68/EL, mis on oluline nt CO2 kasutavate seadmete puhul, viitab väljaõppele, mida nõuavad teavitatud asutused, kolmandast isikust organisatsioonid ja kasutajainspektsioonid. Plahvatusohtliku keskkonna direktiiv 2014/34/EL ning töötajate ohutuse ja tervisekaitse direktiiv 1999/92/EÜ on peamised Euroopa õigusaktid, mis käsitlevad plahvatusohtliku keskkonna ohutusnõudeid ja plahvatusohtlikust keskkonnast potentsiaalselt ohustatud töötajate ohutuse ja tervisekaitse parandamist. Need nõuded on olulised tuleohtlike alternatiivsete külmaainete, näiteks süsivesinike ja osaliselt fluoritud olefiinide (HFOd) kasutamise korral. Koolituse erinõuded on kehtestatud töötajatele, kes vastutavad vastavuskontrollide eest. Direktiiviga 1999/92/EÜ pannakse tööandjatele samuti kohustus pakkuda asjakohast tööalast koolitust seoses plahvatusohtlikust keskkonnast tulenevate riskidega, ilma et konkreetselt viidataks alternatiivsetele külmaainetele, kuid selles on hõlmatud olulised aspektid, nagu töötajate teavitamine plahvatusohust, võetud kaitsemeetmetest, sellest, kuidas oht tekib, õigest seadmetega töötamise viisist, kohustuslikult kantavatest isikukaitsevahenditest ja kasutusjuhendite kättesaadavusest. Koolituse pakkumise kohustus laieneb ka välistöövõtjatele.

Töötervishoiu ja tööohutuse raamistiku direktiiviga 89/391/EMÜ julgustatakse ELi tasandil võtma meetmeid eesmärgiga parandada töötajate ohutust ja tervist. Selles sätestatakse töötajate, sealhulgas samades ruumides töötavate ajutiste töötajate ja töövõtjate koolitamise üldnõuded. Töötajaid tuleb koolitada töölevõtmisel (enne tööle asumist), üleviimise ja töökoha vahetuse korral, kui töövahendid võetakse kasutusele esimest korda või neid muudetakse ja kui kasutusele võetakse uus tehnoloogia. Kuigi need on üldnõuded, on need ilmselgelt olulised ka alternatiivsete külmaainetega seotud aspektide puhul, kui nende ainete käitlemine ja kasutamine võib töötajaid ohustada. Eriti oluline on selles kontekstis uue tehnoloogia kasutuselevõtt. Konkreetseid tööalaseid riske ja ohutust puudutavaid küsimusi käsitletakse ka muudes eridirektiivides, näiteks surveseadmete ja plahvatusohtliku keskkonna direktiivis.

Alates 1. jaanuarist 2015 peab sertifitseeritud tehnikutel olema lisaks fluoritud kasvuhoonegaaside alastele tehnilistele teadmistele ja praktilisele koolitusele ka „teave, mis käsitleb asjakohast tehnoloogiat fluoritud kasvuhoonegaaside kasutamise asendamiseks või vähendamiseks ja nende ohutuks käsitsemiseks.“ Eesmärk on anda tehnikutele, kes saavad fluoritud kasvuhoonegaaside kasutamise koolitust, üldist taustteavet alternatiivsete külmaainete (st CO2, ammoniaak, süsivesinikud ja osaliselt fluoritud olefiinid (HFOd)) ning neid kasutavate seadmete omaduste kohta. Määrus ei sisalda alternatiivseid külmaaineid (mis ei kuulu fluoritud kasvuhoonegaaside hulka) käsitlevate koolituste täpsemaid nõudeid, sest need alternatiivsed külmaained ei kuulu määruse kohaldamisalasse.

Määruses (EL) nr 517/2014 ja sellega seotud komisjoni rakendusmäärustes on sätestatud väga konkreetsed ELi tasandi nõuded fluoritud kasvuhoonegaaside põhiseid külmaaineid käitlevate tehnikute koolitamiseks ja sertifitseerimiseks. Paljud neist põhinevad juba kehtivatel meetmetel, mis nähti ette eelmises määruses (EÜ) nr 842/2006 ja selle 2008. aasta rakendusmäärustes. Nende nõuete põhieesmärk on tagada seadmetest lähtuva kasvuhoonegaaside heite minimeerimine.

Sellega seoses täidab käesolev aruanne määruse (EL) nr 517/2014 artikli 21 lõikes 6 komisjonile sätestatud nõude: „Komisjon avaldab hiljemalt 1. jaanuaril 2017 aruande, milles analüüsitakse liidu õigusakte, mis käsitlevad füüsiliste isikute koolitamist alternatiivsete külmaainete ohutuks käsitlemiseks, et asendada või vähendada fluoritud kasvuhoonegaaside kasutamist, ning esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule vajaduse korral seadusandliku ettepaneku, et muuta vastavaid liidu õigusakte.“ Selles aruandes esitatakse asjaomaste liidu õigusaktide analüüs. Samuti hinnatakse selles praegu kõigis liikmesriikides pakutavaid koolitusi, seadmeid teenindavate töötajate osalemist nendel koolitustel ja muid toimuvaid koolitusalgatusi, mida saab kasutada alusena alternatiivsete külmaainete alaste koolituste laiemal edendamisel.

Samas on paljudel alternatiivsetel külmaainetel omadusi, mida seadmeid teenindavad töötajad ja lõppkasutajad ei pruugi nii hästi tunda, näiteks tuleohtlikkus või kõrge rõhk. Et võimaldada alternatiivseid külmaaineid kasutavate seadmete turvaline paigaldamine ja käitamine, tuleb teha kättesaadavaks asjakohane koolitus, millel peab arvukalt osalema seadmeid teenindavad töötajad kogu ELis vastavalt sellele, kuidas fluorosüsivesinike koguste järkjärguline vähendamine edeneb. Vastasel korral võib üleminek alternatiivsetele külmaainetele sattuda ohtu ja tuua kaasa vajalikest suuremaid kulusid.

Kui fluorosüsivesinike tarnimine väheneb, peavad praegu fluorosüsivesinikke kasutavate seadmete ja toodete tootjad üle minema kliimasõbralikele alternatiivsetele külmaainetele. Kuna tehnoloogia areng on teinud viimastel aastatel suure hüppe, on üleminek sobilikele energiatõhusatele väikese globaalse soojendamise potentsiaaliga alternatiivsetele külmaainetele muutunud paljude seadme- ja tooteliikide puhul teostatavaks.

Fluorosüsivesinike koguste järkjärguline vähendamine sai alguse 2015. aastal ja selle tulemusel kahaneb nende lubatud tarnimine ajavahemikuga 2009–2012 võrreldes 2030. aastaks 79 %. Ainuüksi 2030. aastal välditakse järkjärgulise vähendamise tulemusel heitkoguseid, mis vastavad 70 miljonile CO2-ekvivalenttonnile. See on kahekolmandikuline vähenemine võrreldes olukorraga, kui meetmeid ei võetaks. Seega aitab see märkimisväärselt kaasa liidu kliimaeesmärkide saavutamisele.

Peale selle on hulk tooteohutuse direktiive, mis sisaldavad teatavat liiki toodete turule laskmise nõudeid ja mille eesmärk on aidata edendada ühtset turgu. Need direktiivid on suunatud üldiselt tootjatele ja seetõttu kehtestatakse neis tootjatele nõudeid, mis on seotud pigem tootega ja toote kohta teabe andmisega kui alternatiivseid külmaaineid käitlevate töötajate koolitamisega. Tooteohutust käsitlevates õigusaktides, sealhulgas direktiivides 2014/35/EL ja 2014/30/EL ning direktiivis 2006/42/EÜ ei ole sätestatud konkreetseid koolitusnõudeid seoses alternatiivsete külmaainete kasutamise ja ohutu käitlemisega, küll aga on neis sätestatud vastavushindamise läbiviimise eest vastutavate töötajate koolitusnõuded ja koolitusalane koostöö liikmesriikides tooteohutuse eest vastutavate pädevate asutuste vahel.

Kõik need õigusaktid on direktiivid ja jätavad seega liikmesriikidele rakendamisel mõningase kaalutlusruumi. Seetõttu erineb alternatiivsete külmaainete suhtes võetud lähenemisviis selgelt sellest, mida on kirjeldatud vahetult kohaldatavas fluoritud kasvuhoonegaase käsitlevas määruses. Näiteks ei leidu asjaomastes direktiivides ühtegi konkreetset alternatiivseid külmaaineid mõjutavat ELi tasandi miinimumnõuet ega kohustuslikku ELi sertifitseerimiskava. Tööandjatelt oodatakse, et nad peavad töötajatele antud koolituste üle arvestust, kuid ELi tasandil ei ole kindlaks määratud külmaainetega tegelevate sertifitseerimisasutuste rolli. ELi normatiivsete miinimumstandardite ja ELi sertifitseerimisnõude puudumise tõttu võivad mõned ettevõtjad arvata, et puuduvad ka kohustuslikud koolitusnõuded. Nii see kindlasti ei ole.

Samuti on oluline märkida, et normatiivsed koolitus- ja pädevusnõuded on esitatud kahes EN standardis, mida kohaldatakse külmaainete, sealhulgas nii fluoritud kasvuhoonegaaside kui ka nende alternatiivide suhtes. Standardis EN 13313 käsitletakse külmutussüsteemide ja soojuspumpadega kokkupuutuvate töötajate pädevust. Selles määratletakse külmutussüsteemidega seotud tegevused ja nendega seotud pädevusprofiilid ning kehtestatakse nende tegevuste eest vastutavate isikute pädevuse hindamise kord ja raamistik, sealhulgas sertifitseerimiskava. Selle hulka kuuluvad näiteks alternatiivsete külmaainetega seotud aspektid, nagu tuleohtlikkus, mürgisus ja rõhk, pädevuse taseme kindlaksmääramine tööprotsessi eri osades, nt projekteerimisel, paigaldamisel, käitamisel, üldisel hooldamisel, kasutuselt kõrvaldamisel jne. Teine peamine külmaainete standard on EN 378, mis sisaldab (standardis EN 378-4) koolituselemente, mis on olulised tuleohtlike alternatiivsete külmaainete puhul.

Kokkuvõttes järeldub ELi õigusaktide analüüsist, et mitmes ELi direktiivis juba sisalduvad nõuded alternatiivsete külmaainetega töötavate töötajate sobiva koolituse kohta. Samuti on kehtestatud kohustuslik nõue tagamaks, et alternatiivseid külmaaineid käitlevad töötajad saaksid piisava koolituse, mis kaitseb neid ohutusriskide, eeskätt tuleohtlike alternatiivsete külmaainete ja kõrgsurveseadmete kasutamisega seotud riskide eest. Nendes õigusaktides pannakse tööandjatele kohustus tagada riskide asjakohane hindamine ja asjakohase koolituse andmine töötajatele riskide vähendamise protsessi osana. Need nõuded kehtivad nii seadmetootjate huvides töötavate tootedisainerite suhtes kui ka nende tehnikute suhtes, kes vastutavad seadmete paigalduse, hoolduse ja kasutuselt kõrvaldamise eest. Kehtivate direktiivide kohaselt on see juba ebaseaduslik, kui tööandja lubab töötajal töötada näiteks tuleohtlikku külmaainet kasutavate süsteemidega, kui ta ei ole saanud piisavat koolitust. Alternatiivsete külmaainete kohta kehtestatud kohustuslikud koolitusnõuded ei ole nii normatiivsed kui fluoritud kasvuhoonegaaside koolitusnõuded, kuid kui tabelis 1 loetletud direktiivide nõuded liidetakse standardi EN 13313 nõuetega, moodustavad need koolitusnõuetele hea õigusraamistiku5.

Seetõttu arutati nõuandefoorumi 10. septembri 2015. aasta koosolekul eespool kirjeldatud kehtivat õigusraamistikku seoses alternatiivsete külmaainete alase koolitusega ja tehti esialgne järeldus, et ehkki praegune õigusraamistik ei ole ELi tasandil normatiivne, moodustab see piisava õigusliku aluse alternatiivsete külmaainete alase koolituse pakkumiseks, et tagada nende ainete ohutu kasutamine. Nõuandefoorumi liikmed jagasid üldiselt seda seisukohta5. Mõned sidusrühmad aga märkisid, et ühtlustatud üksikasjalikud eeskirjad ELi tasandil võiksid lihtsustada tööandjate jaoks koolitusotsuste tegemist ja sertifitseerimisprotsess aitaks jälgida koolitusel osalemist. Teised hoiatasid, et täiendavad õigusnõuded alternatiivsete külmaainete kohta võivad veelgi takistada nende kasutuselevõttu ja kasutamist.

3.Koolituse kättesaadavus liikmesriikides

Fluoritud kasvuhoonegaase kasutavaid seadmeid käsitsevad teenindavad töötajad on tõenäoliselt samad töötajad, kes teenindavad ka alternatiivseid külmaaineid kasutavaid seadmeid. Kõik liikmesriigid on vastavalt eelmise fluoritud gaaside määruse (määrus (EÜ) nr 842/2006) nõuetele teatanud sertifitseerimis- ja koolituskavadest fluoritud kasvuhoonegaase sisaldavate seadmete kasutamiseks asjaomastes sektorites. Liikmesriikide ametiasutuste seas läbiviidud küsitluse alusel tehti kindlaks, et praegu töötab paikseid jahutus-, kliima- ja soojuspumbasüsteeme kasutava 40 000 sertifitseeritud ettevõtja juures kokku 160 000 koolitatud ja sertifitseeritud fluoritud gaaside tehnikut. 100 000 elaniku kohta on keskmiselt 40 fluoritud gaaside alal koolitatud tehnikut ja kümme sertifitseeritud ettevõtjat. Turgu valitsevad arvukad väga väikesed ettevõtjad.

Kuusteist liikmesriiki märkis, et neil on töötajate ja ettevõtjate keskregister, mille kaudu pääseb ligi fluoritud kasvuhoonegaaside alal sertifitseeritud tehnikute ja ettevõtjate loetelule. Keskregistrid on abiks lõppkasutajatele, kes soovivad kindlad olla, et nad kasutavad nõuetekohaselt sertifitseeritud tehnikuid. Ilma keskregistrita liikmesriikides tuleb seda kontrollida asjaomase sertifitseerimisasutuse kaudu.

Praegune olukord alternatiivsete külmaainete alase koolituse kättesaadavuse vallas on kokku võetud tabelis 2. Küllaltki suures hulgas (71 %) liikmesriikides on kättesaadav ammoniaagialane (sest see külmaaine on olnud kasutusel juba pikka aega) koolitus, kuid muude alternatiivsete külmaainete alase koolituse kättesaadavus on palju väiksem. Erinevate alternatiivsete külmaainete alase koolituse läbinud tehnikute arv moodustab fluoritud kasvuhoonegaaside alase koolituse läbinud tehnikute koguarvust ELis väga väikese osa (0–2,3 %). Erinevalt aga fluoritud kasvuhoonegaasidest, mille puhul on olemas kohustuslik sertifitseerimiskava, mis annab liikmesriikide valitsusametnikele võimaluse saada sertifitseeritud tehnikute arvu kohta täpseid andmeid, alternatiivsete külmaainete puhul see nii ei ole. Seetõttu on tõenäoline, et alternatiivsete külmaainete alase koolituse läbinud tehnikute tegelik arv on suurem kui küsitluses kajastatu. Sellegipoolest tundub alternatiivsete külmaainete alasel koolitusel osalemise aktiivsus olevat endiselt väike.

Tabel 2. Fluoritud kasvuhoonegaaside suhtes alternatiivsete kliimasõbralike külmaainete alase koolituse analüüs

Ammoniaak CO2 Süsivesinikud: väikesed hermeetilised süsteemid Süsivesinikud: suuremad süsteemid (mitmeosalised süsteemid, jahutid) HFOd Koolitus on riigis kättesaadav (liikmesriigid, %) 71 % 52 % 48 % 35 % 20 % Nende fluoritud gaaside alal sertifitseeritud töötajate osakaal, kes on läbinud alternatiivsete külmaainete alase koolituse 2,3 % 2,2 % 0,7 % 0,05 % 0 %

Koolitus hõlmab teoreetilisi teadmisi, aga ka praktilist väljaõpet asjaomastel seadmetel. Praktiline pool on kulukam, sest nõuab piisava varustusega koolituskeskuste rajamist. Mõned niisugused koolituskeskused on liikmesriikides juba olemas: 14 liikmesriigis pakuvad umbes 90 keskust teoreetilist koolitust ja ligikaudu 50 praktilist väljaõpet. Geograafilisest jaotusest nähtub, et selliste asutuste kättesaadavus on mõnes liikmesriigis palju parem kui teistes. Et valdkonnas tegutsevad valdavalt mikroettevõtjad, on tööstusharu ülesehitus võimalik takistus kliimasõbralike alternatiivide alase koolituse sisseseadmisel. Väga väikestel ettevõtjatel on suhteliselt raske rahastada koolitust, mis on nõutav suure hulga kättesaadavaks muutuvate alternatiivide kasutamiseks.

Teatud arv liikmesriike on teada andnud algatustest suurendada kliimasõbralike alternatiivsete külmaainetega seotud koolitustes osalemise määra. Mõned liikmesriigid lisavad edaspidi nende alternatiivsete külmaainete aspektid oma koolitustel antava kvalifikatsiooni hulka (Ühendkuningriik, Hispaania), teised plaanivad rajada täiendavaid spetsiaalseid koolitusasutusi (Saksamaa, Madalmaad) ja mõned rahastavad projekte, mille keskmes on koolitusalane oskusteave, alternatiivsete külmaainete edendamine ja ettevõtjate teadlikkus koolitusvajadusest (Bulgaaria, Eesti). Peale selle kavatsevad mõned riiklikud koolitusorganisatsioonid alternatiivsete külmaainete alast koolitust tõhustada (Soome).

4.Erasektori ja muud algatused

Hoolimata alternatiivsete külmaainete normatiivsete nõuete puudumisest ELi tasandil on tööstusharus tehtud konkreetseid algatusi kliimasõbralike alternatiivsete külmaainete alaste koolituste vallas osalt tänu õigusaktidest tulenevatele ohutusnõuetele ja muudele eespool punktis 2 kirjeldatud nõuetele. Sellega seoses pakuvad alternatiivseid külmaaineid sisaldavate toodete tootjad enamikul juhtudel ise lõppkasutajatele koolitust ja kvalifitseeritud töötajaid, kes teevad toodete hooldustoiminguid. Näiteks on see nii supermarketites kasutatavate suurte tsentraalsete CO2-jahutussüsteemide puhul.