[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 4.3.2009

KOM(2009) 100 lõplik

2009/0031 (CNS)

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS,

millega muudetakse otsust 2006/326/EÜ, et näha ette Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide Euroopa Liidu liikmesriikides kätteandmist käsitleva lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kord

SELETUSKIRI

1. ETTEPANEKU TAUST |

110 | 1. 1. Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli kohaselt ei osale Taani EÜ asutamislepingu IV jaotises ja seega ei ole tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonnas vastuvõetud ühenduse aktid Taani suhtes siduvad ega kohaldatavad. Siiski on teatavate ühenduse aktide kohaldamist laiendatud Taanile Euroopa Ühenduse ja Taani vahel EÜ asutamislepingu artikli 300 alusel sõlmitud rahvusvaheliste lepingutega. Asjaomased rahvusvahelised lepingud, mis on sõlmitud nõukogu otsustega 2006/325/EÜ[1] ja 2006/326/EÜ,[2] on järgmised: Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitlev leping[3] ning Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vaheline tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide kätteandmist käsitlev leping[4]. Nendes paralleelsetes lepingutes (artikli 5 lõikes 2) on ette nähtud Euroopa Ühenduse nõusoleku andmine juhtudel, mil Taani kavatseb sõlmida rahvusvahelise lepingu, mis võib mõjutada või muuta nõukogu määruse (EÜ) nr 44/2001 (kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades, edaspidi „Brüsseli I määrus”)[5] või Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1393/2007 (kohtu- ja kohtuväliste dokumentide liikmesriikides kättetoimetamise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (dokumentide kättetoimetamine), millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1348/2000, edaspidi „dokumentide kättetoimetamise määrus”)[6] reguleerimisala. Ei nõukogu otsustega kõnealuste paralleelsete lepingute kohta ega paralleelsete lepingute endiga ei ole sätestatud, kuidas tuleks ühendusel sellise lepingu kohta otsus teha. Ettepaneku eesmärk on kehtestada mõlema paralleelse lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kord, muutes nende lepingute sõlmimist käsitlevaid nõukogu otsuseid. |

120 | 1.2. Üldine taust Paralleelsetes lepingutes (artikli 5 lõikes 1) on sätestatud, et rahvusvahelised lepingud, millega ühendus on (paralleelsetele lepingutele lisatud) asjaomaste määruste alusel ühinenud, ei ole Taani suhtes siduvad ega kohaldatavad. Taani peab hoiduma selliste rahvusvaheliste lepingutega ühinemisest, mis võivad mõjutada või muuta asjaomaste määruste reguleerimisala, välja arvatud juhul, kui see toimub ühenduse nõusolekul ning asjaomaste paralleelsete lepingute ja kõnealuse rahvusvahelise lepingu omavahelise suhestamise kohta on võetud tarvitusele piisavad abinõud. Taani ja Euroopa Ühenduse vahelisi suhteid seoses asjaomaste paralleelsete lepingutega reguleeritakse rahvusvahelise õigusega. Kohaldatakse EÜ asutamislepingu artiklit 300 ja seepärast ei või komisjon ühineda Euroopa Ühenduse nimel rahvusvaheliste kohustustega ilma, et talle oleks spetsiaalselt selline õigus delegeeritud. Nõukogu otsustega paralleelsete lepingute sõlmimise kohta ega lepingute endiga ei ole delegeeritud komisjonile pädevust anda nõusolek Euroopa Ühenduse nimel. Seepärast peab Euroopa Ühendus kehtestama sisekorra, mida Euroopa Ühendus (välja arvatud Taani) järgib otsuste tegemisel seoses nõusoleku andmisega Taanile selliste rahvusvaheliste lepingutega ühinemiseks, mis mõjutavad paralleelsetele lepingutele lisatud asjaomaseid määruseid. Praktilistel kaalutlustel esitab komisjon samal ajal kaks ettepanekut mõlema paralleelse lepingu rakendamiseks. Kuigi on vähem tõenäoline, et Taani teeb ettepanekuid selliste dokumentide välismaal kättetoimetamist käsitlevate rahvusvaheliste lepingutega ühinemiseks, mis võivad mõjutada paralleelset lepingut dokumentide kättetoimetamise kohta, on vajalik kehtestada ka selle paralleelse lepingu rakendamise kord. |

2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE |

230 | Taani ametiasutuste ja komisjoni esindajate vahel peeti 2008. aastal olukorra arutamiseks koosolek. Täiendavaid nõupidamisi ei peetud, sest Euroopa Ühenduse järgitava sisekorra küsimus mõjutab ainult Euroopa Ühendust, välja arvatud Taanit, arvestades et Taani ei osale EÜ asutamislepingu IV jaotises ja Taanit võib asjaomases kontekstis pidada kolmandaks riigiks. Komisjon hindas rakendamiskorra loomiseks erinevaid võimalusi, kuigi ta ei teinud ametlikku mõjuhinnangut. Üks võimalus oleks sisaldanud mõlema paralleelse lepingu muutmist, et näha ette konkreetne rakenduskord. See kord oleks olnud palju töömahukam (vajadus komisjoni läbirääkimisvolituste järele, läbirääkimised ise ja lepingute sõlmimise kord) ja kuna olukord vajab kiiresti lahendamist, seda võimalust ei valitud. Komisjoni valitud võimalusega kavandatakse lihtne ja suhteliselt kiire lahendus, see tähendab, et muudetakse nõukogu otsuseid paralleelsete lepingute sõlmimise kohta, lisades konkreetsed sätted korra kohta, mida Euroopa Ühendus järgib seoses nõusoleku andmisega Taanile asjaomaste rahvusvaheliste lepingutega ühinemiseks. |

3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG 3.1. Kavandatud meetmete kokkuvõte Komisjon teeb teepaneku muuta nõukogu otsust 2006/325/EÜ ja nõukogu otsust 2006/3267EÜ, et lisada neisse otsustesse sätted paralleelsete lepingute artikli 5 lõike 2 rakendamise kohta. Sama kord nähakse ette mõlema paralleelse lepingu rakendamise kohta. Eristatakse kahte olukorda ja kummagi olukorra kohta kehtestatakse Euroopa Ühenduse nõusoleku andmiseks eraldi kord. Ühine nimetaja mõlema olukorra puhul on see, et nõukogu volitab komisjoni andma Euroopa Ühenduse nimel nõusolekut. Esimene olukord hõlmab juhte, kus liikmesriigid on juba saanud volituse sõlmida asjaomane rahvusvaheline leping. Sellise olukorra näide on 2001. aasta punkrikütuse reostuskahjude tsiviilvastutuse rahvusvaheline konventsioon (edaspidi „punkrikütuse konventsioon”), mille puhul on ühendus juba volitanud liikmesriike ühenduse huvides seda alla kirjutama, ratifitseerima või sellega ühinema (vt nõukogu otsus 2002/762/EÜ millega volitatakse liikmesriike ühenduse huvides 2001. aasta punkrikütuse reostuskahjude tsiviilvastutuse rahvusvahelist konventsiooni (punkrikütuse konventsiooni) allkirjastama, ratifitseerima või sellega ühinema[7]). Veel üks näide on 12. veebruari 2004. aasta protokoll, millega muudetakse 29. juuli 1960. aasta Pariisi konventsiooni tsiviilvastutuse kohta tuumaenergia valdkonnas (vt nõukogu otsus 2003/882/EÜ, millega lubatakse liikmesriikidel, kes on tuumaenergia valdkonnas tsiviilvastutust käsitleva 29. juuli 1960. aasta Pariisi konventsiooni osalised, alla kirjutada Euroopa Ühenduse nimel seda konventsiooni muutvale protokollile[8] ja nõukogu otsus 2004/294/EÜ, millega volitatakse liikmesriike, kes on 29. juuli 1960. aasta Pariisi konventsiooni kolmanda osapoole vastutuse kohta tuumaenergia alal osalisriikideks, ratifitseerima Euroopa Ühenduse huvides seda konventsiooni parandav protokoll või sellega ühinema[9]). Esimene olukord hõlmab ka juhte, kus ühendus on ise saanud Brüsseli I määrust või dokumentide kätteandmise määrust mõjutavate rahvusvaheliste lepingute osaliseks. Kirjeldatud olukordades kehtestatakse lihtne kord, arvestades asjaolu, et ühendus on juba uurinud võimalust, et asjaomased rahvusvahelised lepingud võivad mõjutada kõnealuseid ühenduse akte ja on vajaduse korral näinud ette kaitsemeetmed selle tagamiseks, et kõnealuseid ühenduse akte asjakohastel juhtudel kohaldataks. Sellistes olukordades volitatakse komisjoni andma Taanile nõusolek Euroopa Ühenduse nimel. Teine olukord hõlmab juhte, mis ei kuulu esimese olukorra alla. Selliste juhtude korral on vaja arutada liikmesriikidega võimalust, et rahvusvaheline leping, mida Taani kavatseb sõlmida, võib mõjutada asjaomaseid määruseid. Seepärast kaasatakse liikmesriigid otsuse tegemise protsessi komiteemenetluse kaudu. Sellistes olukordades volitatakse komisjoni andma Taanile nõusolek Euroopa Ühenduse nimel komiteemenetluse kaudu. 3.2. Õiguslik alus Mõlema ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 61 punkt c ning artikli 300 lõike 2 esimene lõik ja lõike 3 esimene lõik. |

2009/0031 (CNS)

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS,

millega muudetakse otsust 2006/326/EÜ, et näha ette Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide Euroopa Liidu liikmesriikides kätteandmist käsitleva lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kord

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 61 punkti c koostoimes artikli 300 lõike 2 esimese lõiguga ja lõike 3 esimese lõiguga,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[10]

ning arvestades järgmist:

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1393/2007 (kohtu- ja kohtuväliste dokumentide liikmesriikides kättetoimetamise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (dokumentide kättetoimetamine), millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1348/2000[11]) rakendamist laiendati Taanile Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide kätteandmist käsitleva lepinguga, mis sõlmiti nõukogu otsusega 2006/326/EÜ[12].

(2) Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise lepingu artikli 5 lõikes 2 on sätestatud, et Taani hoidub selliste rahvusvaheliste lepingutega ühinemisest, mis võivad mõjutada või muuta määruse (EÜ) nr 1393/2007 reguleerimisala, välja arvatud juhul, kui see toimub ühenduse nõusolekul ning asjaomaste lepingu ja kõnealuse rahvusvahelise lepingu omavahelise suhestamise kohta on võetud tarvitusele piisavad abinõud.

(3) Ei Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise lepingu ega otsusega 2006/326/EÜ ei ole sätestatud, kuidas peaks Euroopa Ühendus tegema otsuse nõusoleku andmise kohta Taani poolt sõlmitava kõnealuse rahvusvahelise lepingu kohta.

(4) Tuleks kehtestada Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise lepingu artikli 5 lõike 2 rakendamise kord. Selle korraga tuleks tagada, et Euroopa Ühenduse otsuseid nõusoleku andmise kohta tehtaks kiiresti.

(5) Neid olukordi, kus Euroopa Ühendus on juba saanud rahvusvahelise lepingu osaliseks või olukordi, kus ta on volitanud liikmesriike seda Euroopa Ühenduse huvides tegema, tuleks eristada kõikidest muudest olukordadest.

(6) Nõukogu otsust 2006/326/EÜ tuleks sellise korra ette nägemiseks vastavalt muuta.

(7) Käesoleva otsuse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta kooskõlas nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusega 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused[13].

(8) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta käsitleva protokolli artikli 3 kohaselt osalevad Ühendkuningriik ja Iirimaa käesoleva otsuse vastuvõtmises ja kohaldamises.

(9) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel ning see ei ole talle siduv ega tema suhtes kohaldatav,

ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

Ainus artikkel

Otsust 2006/326/EÜ muudetakse järgmiselt:

Lisatakse artiklid 1a ja 1b järgmises sõnastuses:

„ Artikkel 1a

Lepingu artikli 5 lõike 2 kohaldamiseks võtab komisjon vastu otsuse Euroopa Ühenduse nõusoleku kohta, kui:

1. Euroopa Ühendus on ise saanud asjaomase rahvusvahelise lepingu osaliseks või

2. Euroopa Ühendus on volitanud liikmesriike seda Euroopa Ühenduse huvides.

Kõikidel muudel juhtudel võtab komisjon otsuse Euroopa Ühenduse nõusoleku kohta vastu kooskõlas artikli 1b lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega.”

Artikkel 1b

1. Komisjoni abistab komitee.

2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 3 ja 7.”

Brüssel, […]

Nõukogu nimel

eesistuja

[1] ELT L 120, 5.5.2006, lk 22.

[2] ELT L 120, 5.5.2006, lk 23.

[3] ELT L 299, 16.11.2005, lk 62.

[4] ELT L 300, 17.11.2005, lk 55.

[5] EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1.

[6] ELT L 324, 10.12.2007, lk 78.

[7] EÜT L 256, 25.9.2002, lk 7.

[8] ELT L 338, 23.12.2003, lk 30.

[9] ELT L 97, 1.4.2004, lk 53.

[10] ELT C […], […], lk […].

[11] ELT L 324, 10.12.2007, lk 79.

[12] ELT L 120, 5.5.2006, lk 23.

[13] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.