ET Euroopa Liidu Teataja C 335/1

Komisjoni teatis – Euroopa vahistamismääruse tegemise ja täitmise käsiraamat

(2017/C 335/01)

SISUKORD

Lühendite loetelu 5

EESSÕNA 9

SISSEJUHATUS 10

1. Ülevaade Euroopa vahistamismäärusest (EVM) 10

1.1. Taustteave EVMi kohta 10

1.2. EVMi määratlus ja põhijooned 10

1.3. EVMi vorm 11

I OSA. EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE TEGEMINE 12

2. Euroopa vahistamismääruse tegemisel kohaldatavad nõuded 12

2.1. EVMi rakendusala 12

2.1.1. Kriminaalmenetluse raames kohtu alla andmine 12

2.1.2. Vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täideviimine 12

2.1.3. Täitmisele pööratava kohtuotsuse nõue 13

2.2. 32 süütegu, mille korral tuleb isik üle anda topeltkaristatavust kontrollimata 13

2.3. Kõrvalsüüteod 14

2.4. Proportsionaalsus 14

2.5. Muud liidu meetmed, mida saab rakendada kriminaalasjades tehtavas õigusalases koostöös 15

2.5.1. Euroopa uurimismäärus (EUM) 16

2.5.2. Kinnipeetavate üleandmine 16

2.5.3. Euroopa järelevalvekorraldus (EJK) 17

2.5.4. Vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevate otsuste ja alternatiivsete mõjutusvahendite üleviimine 17

2.5.5. Rahalised karistused 18

2.5.6. Kriminaalmenetluse üleandmine 18

2.6. Erikohustuse reegel ja võimalik vastutusele võtmine muude süütegude eest 18

3. Euroopa vahistamismääruse tegemise kord 19

3.1. Muud pooleliolevad kriminaalmenetlused ja EVMid, mis on seotud sama isikuga 19

3.1.1. EVMi tegevas liikmesriigis 19

3.1.2. Teises liikmesriigis 20

3.2. EVMi vormi täitmine 20

3.2.1. Teave, mis tuleb alati esitada 20

3.2.2. EVMi välja andva asutuse esitatav kasulik lisateave 20

3.3. EVMi edastamine 21

3.3.1. Kui tagaotsitava asukoht on teadmata 21

3.3.2. Kui tagaotsitava asukoht on teada 22

3.3.3. EVMi edastamine liikmesriikidele, kus ei kasutata Schengeni infosüsteemi (SIS) 22

3.4. EVMi tõlkimine 22

3.5. Koostöö ja teabevahetus EVMi täitva liikmesriigi pädevate asutustega pärast seda, kui tagaotsitav on kinni peetud 22

II OSA. EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE TÄITMINE 23

4. Euroopa vahistamismääruse täitmise kord 23

4.1. Tähtajad EVMi täitmise otsuse tegemisel 23

4.2. Tagaotsitava üleandmise tähtaeg (pärast EVMi täitmise otsuse tegemist) 23

4.3. EVMi tõlkimine 24

4.4. Liikmesriikide pädevate õigusasutuste vaheline teabevahetus enne üleandmisotsuse tegemist 24

4.4.1. Millal teavet vahetada? 24

4.4.2. Kuidas teavet vahetada? 25

4.5. EVMi täitva asutuse kohustus teavitada EVMi välja andnud asutust pärast üleandmise kohta otsuse tegemist 26

4.5.1. Teave üleandmise otsuse kohta 26

4.5.2. Teave vahi all pidamise kestuse kohta 26

4.6. Tagaotsitava EMi täitvas liikmesriigis vahi all pidamine 27

5. Üleandmisotsus 28

5.1. EVMi täitmise üldine kohustus 28

5.2. 32 süütegu, mille korral tuleb isik üle anda topeltkaristatavust kontrollimata 28

5.3. Kõrvalsüüteod 28

5.4. Täitmata jätmise (täitmisest keeldumise) alused 29

5.4.1. Täitmata jätmise kohustuslikud alused 29

5.4.2. Täitmata jätmise vabatahtlikud alused 30

5.5. Kohtumõistmine tagaselja 31

5.6. EVMi täitva õigusasutuse kohustus võtta arvesse põhiõigusi 33

5.7. Proportsionaalsus – EVMi täitva liikmesriigi roll 34

5.8. Tagatised, mida EVMi teinud liikmesriik võib anda 34

5.8.1. Eluaegse vabadusekaotuse või eluaegse vabadust piirava julgeolekumeetme otsuse läbivaatamine 35

5.8.2. Kodanike ja elanike tagasisaatmine 35

5.9. Edasilükkamine või ajutine üleandmine 35

5.9.1. Tõsised humanitaarsed põhjused 35

5.9.2. Käimasolev kriminaalmenetlus või vabadusekaotusliku karistuse täideviimine 36

5.9.3. Edasilükkamise asemel ajutine üleandmine 36

5.9.4. EVMi täitmise edasilükkamine, kuna on tehtud kindlaks tagaotsitava ebainimliku või alandava kohtlemise tegelik oht 36

5.10. Mitu EVMi sama isiku kohta 36

5.10.1. Otsustamine, milline EVM täita 36

5.10.2. Paralleelsed menetlused 37

6. EVMi täitvas liikmesriigis vahi all peetud aja mahaarvestamine 37

7. Edaspidine üleandmine 38

7.1. Teisele liikmesriigile 38

7.2. Kolmandale riigile 39

8. Kohustused seoses kolmandate riikidega 39

8.1. Samaaegsed EVMid ja väljaandmistaotlused 39

8.1.1. Kolmandate riikide taotlused 39

8.1.2. Rahvusvahelise Kriminaalkohtu taotlused 40

8.2. Eelnev väljaandmine kolmandast riigist ja erikohustuse reegel 40

9. Läbivedu 40

9.1. Läbivedu teise liikmesriigi kaudu 40

9.2. Läbiveoliikmesriigi kodanikud ja elanikud 41

9.3. Kolmandast riigist liikmesriiki väljaandmine 41

10. Täitmata jäetud EVM 41

10.1. Selle tagamine, et isikut samas liikmesriigis uuesti ei vahistata 41

10.2. EVMi teinud liikmesriigi teavitamine 41

10.3. EVMi välja andnud õigusasutuse otsus EVMi võimaliku tühistamise kohta 41

10.4. Pikaajaliste EVMide läbivaatamine SISis 41

11. Tagaotsitava menetlusõigused 42

11.1. Õigus suulisele ja kirjalikule tõlkele 42

11.2. Õigus teabele 42

11.3. Õigus kaitsjale 43

11.4. Õigus lasta kolmandat isikut vabaduse võtmisest teavitada 43

11.5. Õigus suhelda kolmandate isikutega 43

11.6. Õigus suhelda konsulaarasutustega 43

11.7. Laste eriõigused 44

11.8. Õigus tasuta õigusabile 44

I LISA. Euroopa vahistamismääruse raamotsus, mitteametlik konsolideeritud versioon 45

II LISA. EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE VORM, mis sisaldub Euroopa vahistamismääruse raamotsuse lisas 60

III LISA. EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE VORMI TÄITMISE JUHISED 65

IV LISA. EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSTE VASTUVÕTMISEL LIIKMESRIIKIDES AKTSEPTEERITAVAD KEELED 74

V LISA. LOETELU EUROOPA KOHTU OTSUSTEST, MIS KÄSITLEVAD EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE RAAMOTSUST 76

VI LISA. EUROOPA KOHTU OTSUSED, MIS KÄSITLEVAD NE BIS IN IDEM PÕHIMÕTET 77

VII LISA. EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE KOHTA TEHTUD OTSUSE STANDARDVORM 80

VIII LISA. LIIKMESRIIGID, MILLE ÕIGUSSÜSTEEM VÕIB LUBADA ÜLEANDMIST SÜÜTEGUDE EEST, MILLE EEST ON ETTE NÄHTUD EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE RAAMOTSUSE ARTIKLI 2 LÕIKES 1 SÄTESTATUST ALAMPIIRIST VÄIKSEM KARISTUSMÄÄR, KUI SELLISED SÜÜTEOD ON SEOTUD VAHISTAMISMÄÄRUSES MÄRGITUD PÕHISÜÜTEOGA (-SÜÜTEGUDEGA) 82

IX LISA. EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE ALUSEL VAHISTATUD ISIKU ÕIGUSTE DEKLARATSIOONI SOOVITUSLIK NÄIDIS 83

Lühendite loetelu

EJK Euroopa järelevalvekorraldus EJN Euroopa õigusalase koostöö võrgustik ELTL Euroopa Liidu toimimise leping EUM Euroopa uurimismäärus EVM Euroopa vahistamismäärus EVMi raamotsus Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsus 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta Schengeni konventsioon Schengeni lepingu rakendamise konventsioon SIRENE Lisateabe päring riiki sisenemisel (ingl k Supplementary Information Request at the National Entries) SIS Schengeni infosüsteem

Märkus Käsiraamat ei ole õiguslikult siduv ega ammendav. See ei piira kehtiva liidu õiguse kohaldamist ega edasiarendamist. See ei piira ka liidu õiguse autoriteetseid tõlgendusi, mille võib anda Euroopa Liidu Kohus.

EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE TEGEMINE

Peamised sammud

(ÕA = õigusasutus)

EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE TÄITMINE

Peamised sammud

(ÕA = õigusasutus)

EESSÕNA

See käsiraamat on muudetud versioon Euroopa käsiraamatust Euroopa vahistamismääruse tegemise kohta, mille nõukogu andis välja 2008. aastal (1) ja mida muutis 2010. aastal (2). Komisjon asus käsiraamatut muutma ja ajakohastama, kui oli möödunud Lissaboni lepingu kohane viieaastane üleminekuperiood, mis oli seotud nn endise kolmanda samba õigusaktidega, (3) sealhulgas nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsusega 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (4) („EVMi raamotsus“).

Selles käsiraamatus on arvesse võetud viimase 13 aasta jooksul liidus Euroopa vahistamismääruse kasutamisel saadud kogemusi. Muutmise eesmärk on käsiraamatut ajakohastada ning muuta see ülevaatlikumaks ja kasutajasõbralikumaks. Käsiraamatu uusima versiooni koostamiseks konsulteeris komisjon mitmesuguste sidusrühmade ja ekspertidega, sealhulgas Eurojustiga, Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku sekretariaadiga ning liikmesriikide valitsuste ekspertide ja õigusasutustega.

Käsiraamat on kättesaadav internetis aadressil https://e-justice.europa.eu Euroopa Liidu kõigis ametlikes keeltes.

SISSEJUHATUS

1. ÜLEVAADE EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSEST (EVM)

1.1. Taustteave EVMi kohta

Nõukogu võttis EVMi raamotsuse vastu 13. juunil 2002 ja liikmesriigid pidid selle järgimiseks võtma meetmed 31. detsembriks 2003. Alates 1. jaanuarist 2004 asendas uus üleandmiskord mõne üksiku erandiga väljaandmise korra. Liikmesriikide vahelise üleandmise osas on asendatud järgmiste konventsioonide vastavad sätted:

a) 13. detsembri 1957. aasta väljaandmise Euroopa konventsioon (ETS 024), selle 15. oktoobri 1975. aasta lisaprotokoll (ETS 086) ja 17. märtsi 1978. aasta teine lisaprotokoll (ETS 098) ning 27. jaanuari 1977. aasta terrorismi tõkestamise Euroopa konventsiooni (ETS 090) väljaandmist puudutavad sätted;

b) Euroopa ühenduste 12 liikmesriigi vaheline 26. mai 1989. aasta kokkulepe väljaandmistaotluste edastamisviiside lihtsustamise ja ajakohastamise kohta;

c) 10. märtsi 1995. aasta konventsioon Euroopa Liidu liikmesriikide vahelise väljaandmise lihtsustatud korra kohta (5);

d) 27. septembri 1996. aasta Euroopa Liidu liikmesriikide vahelise väljaandmise konventsioon (6);

e) 14. juuni 1985. aasta Schengeni lepingut (kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta ühispiiridel) rakendava 19. juuni 1990. aasta konventsiooni III jaotise 4. peatükk (7).

1.2. EVMi määratlus ja põhijooned

EVM on liidus täitmisele pööratav kohtuotsus, mille on välja andnud üks liikmesriik ja mis täidetakse teises liikmesriigis kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte alusel.

Euroopa Liidu Kohus on kohtuasjades C-452/16 PPU Poltorak (8) ja C-477/16 PPU Kovalkovas (9) osutanud, et EVMi raamotsuse artikli 1 lõikest 1 tuleneb, et Euroopa vahistamismäärus on „kohtuotsus“, mis eeldab, et selle oleks teinud „õigusasutus“ raamotsuse artikli 6 lõike 1 tähenduses. Euroopa Liidu Kohus sedastas, et EVMi raamotsuse artikli 1 lõikes 6 sisalduv väljend „õigusasutus“ ei viita mitte ainult liikmesriigi kohtunikele või kohtutele, vaid võimaldab laiemas tähenduses hõlmata need ametiasutused, mis peavad asjaomases õigussüsteemis osalema õigusemõistmises. Samas leidis Euroopa Kohus, et nimetatud sättes esitatud terminit „õigusasutus“ ei saa tõlgendada nii, et see hõlmaks liikmesriigi politseiteenistust või täitevvõimuorganit nagu ministeerium, ning et selliste riigiasutuste poolt antud akte ei saa pidada „kohtuotsusteks“.

EVM on asendanud traditsioonilise väljaandmissüsteemi lihtsama ja kiirema tagaotsitavate üleandmise mehhanismiga kriminaalmenetluse raames süüdistuse esitamise või vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täideviimise eesmärgil. Vahistamismääruse võib välja anda

a) selliste tegude eest kriminaalkorras kohtu alla andmiseks, mille eest on siseriikliku õigusega ette nähtud vabadusekaotus või vabadust piirav julgeolekumeede, mille maksimaalne pikkus on vähemalt 12 kuud (kohtueelse ja kohtuliku uurimise jooksul kuni süüdimõistva kohtuotsuse jõustumiseni), või

b) vähemalt 4 kuu pikkuse vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täideviimiseks.

Piisab ühe kriteeriumi täitmisest.

Selleks, et muuta taotluste läbivaatamine lihtsamaks, toimub taotluste esitamine nüüd ühetaoliselt, EVMi vormi täitmise teel. Sellele vaatamata on alati vaja, et enne EVMi väljaandmist oleks eraldi tehtud siseriiklik täitmisele pööratav kohtuotsus või siseriiklik vahistamismäärus või muu sarnane kohtuotsus (vt punkt 2.1.3).

Keskasutused, millel varem oli väljaandmisprotsessis oluline roll, on nüüd EVMi menetlustes otsustusprotsessist välja jäetud. EVMi raamotsuse artikli 7 kohaselt võivad liikmesriigid siiski määrata keskasutused õigusasutusi abistama ja toetama, eelkõige EVMide vastuvõtmisel ja edastamisel.

Liikmesriikides, kus on kasutusel Schengeni infosüsteem (SIS) (käsiraamatu väljaandmise ajal kõikides liikmesriikides peale Iirimaa ja Küprose), on EVMi protsessis tähtis roll SIRENE siseriiklikel büroodel, kui SISi on sisestatud vastav hoiatusteade. Õigusnormid ja menetlused, mis puudutavad liikmesriikide koostööd seoses EVMi alusel vahi alla võtmiseks sisestatud hoiatusteadetega, on sätestatud nõukogu 12. juuni 2007. aasta otsuse 2007/533/JSK, mis käsitleb teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) loomist, toimimist ja kasutamist 2007/533/JSK (10) („SIS II otsus“) artiklites 24–31 ja SIRENE käsiraamatu (11) punktis 3.

EVMi raamotsus järgib ühise õigusruumi integreerimise põhimõtet. See on esimene liikmesriikide vahel kriminaalasjades kasutatav õiguslik vahend, mis rajaneb kohtuotsuste vastastikusel tunnustamisel põhineval koostööl. EVMi teinud riigi otsust tuleb tunnustada ilma täiendavate formaalsusteta ja ainult õigusemõistmisega seotud kriteeriumide põhjal.

Kodanike üleandmine on põhimõte ja üldreegel, millel on vaid üksikud erandid. Need erandid puudutavad vabadusekaotuslike karistuste täitmisele pööramist isiku päritoluriigis ja kehtivad ka elanike suhtes. Praktika on näidanud, et umbes viiendik kõikidest üleandmistest liidus puudutavad oma riigi kodanikke.

Täitmisest keeldumise aluseid on vähe ja need on ammendavalt loetletud EVMi raamotsuse artiklites 3, 4 ja 4a. Topeltkaristatavust kui mittetäitmise ja mitteüleandmise alust ei kontrollita 32 EVMi raamotsuse Artikli 2 lõikes 2 nimetatud süüteokategooria puhul, nagu need on EVMi teinud liikmesriigi õigusaktides määratletud ja kui need on selles liikmesriigis karistatavad vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetmega, mille maksimaalne pikkus on vähemalt 3 aastat.

Kui EVMi teinud liikmesriigi pädev asutus ei loe kõnealuseid süütegusid EVMi raamotsuse artikli 2 lõike 2 alla kuuluvateks, võib topeltkaristatavust siiski arvesse võtta. Euroopa Kohus otsustas Grundza kohtuasjas C-289/15, (12) et topeltkaristatavuse hindamisel peab täidesaatva liikmesriigi pädev asutus kontrollima, kas süüteo aluseks olevad faktilised asjaolud annaksid juhul, kui need oleksid aset leidnud täidesaatva liikmesriigi territooriumil, aluse kohaldada kriminaalkaristust selle liikmesriigi territooriumil (vt punkt 5.2).

Alates 28. märtsist 2011 on EVMi raamotsus muudetud nõukogu raamotsusega 2009/299/JSK, (13) millega jäeti välja artikli 5 lõige 1 ja lisati uus artikkel 4a otsuste kohta, mis tehakse kohtumenetluses asjaomase isiku kohalolekuta (kohtumõistmine tagaselja).

1.3. EVMi vorm

EVM on EVMi raamotsuse lisas sätestatud vormis tehtav kohtuotsus. Vorm on kättesaadav kõikides ELi ametlikes keeltes. Kasutada võib ainult seda vormi ja seda ei tohi muuta. Nõukogu kavatsus oli luua toimiv vahend, mida EVMi väljaandvatel õigusasutustel oleks lihtne täita ja täitvatel õigusasutustel lihtne tunnustada.

Vormi kasutamisega välditakse mahukaid ja kulukaid tõlkeid ning lihtsustatakse teabe kättesaadavust. Kuna kõnealune vorm on põhimõtteliselt ainuke alus tagaotsitava vahistamiseks ja hilisemaks üleandmiseks, tuleks see täita eriti hoolikalt, et vältida tarbetuid taotlusi lisateabe saamiseks.

Vormi saab täita otse internetis, kasutades Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku veebisaidil olevat e-vahendit Compendium, või Wordi dokumendi vormis, mille saab alla laadida Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku veebisaidi jaotisest „Judicial Library“ (https://www.ejn-crimjust.europa.eu).

E-vahendi kasutamine on sama lihtne nagu Wordi dokumendi täitmine ning lisaks on e-vahendil mitu nüüdisaegset, kasulikku ja kasutajasõbralikku funktsiooni, nagu:

a) võimalus importida pädev EVMi täitev asutus otse Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku vahendist „Judicial Atlas“;

b) hankida vorm vahistamismäärust täitvas liikmesriigis vastuvõetava(te)s keel(t)es; ning

c) võimalus salvestada vorm ja saata see e-postiga.

I OSA. EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE TEGEMINE

2. EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE TEGEMISEL KOHALDATAVAD NÕUDED

2.1. EVMi rakendusala

Õigusasutus võib EVMi välja anda kahel eesmärgil (EVMi raamotsuse artikli 1 lõige 1):

a) kriminaalmenetluse raames kohtu alla andmiseks; või

b) vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täideviimiseks.

Punkt a on seotud kriminaalmenetlustega, mille raames tagaotsitava saab vastutusele võtta. Punkt b on seotud kuritegude eest kohtu määratud vabadusekaotuslike karistuste või vabadust piiravate julgeolekumeetmega, mis on täitmisele pööratavad. EVMi ei saa välja anda kõikide süütegude puhul, vaid ainult piisavalt raskete süütegude puhul, nagu selgitatakse üksikasjalikumalt allpool.

Mõne liikmesriigi õigussüsteemis võib vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täideviimiseks anda EVMi välja ka siis, kui vabadusekaotuse otsus ei ole lõplik ja seda saab edasi kaevata. Teistes liikmesriikides võib seda liiki EVMi välja anda vaid siis, kui vabadusekaotus või vabadust piirav julgeolekumeede on lõplik. On soovitatav, et EVMi täitev õigusasutus tunnustaks EVMi teinud õigusasutuse klassifikatsiooni, isegi kui see selles aspektis ei vasta täitva õigusasutuse riigi õigussüsteemile.

Sellega seoses tuleb märkida, et EVMi tegeval õigusasutusel on soovitatav kaaluda, kas EVMi tegemine on antud konkreetsel juhul proportsionaalne (vt punkt 2.4) ja kas piisava tulemuse saavutamiseks ei oleks võimalik kasutada leebemat ELi meedet (vt punkt 2.5).

2.1.1. Kriminaalmenetluse raames kohtu alla andmine

EVMi võib anda välja isiku kriminaalmenetluse raames kohtu alla andmiseks seoses süütegudega, mille eest siseriikliku õigusega on ette nähtud vabadusekaotus või vabadust piirav julgeolekumeede, mille maksimaalne pikkus on vähemalt 12 kuud (EVMi raamotsuse artikli 2 lõige 1).

Silmas on peetud maksimaalset võimalikku karistust, mis on süüteo eest ette nähtud EVMi teinud liikmesriigi õiguses. EVMi täitva liikmesriigi õiguses ette nähtud maksimaalne karistus ei ole selles kontekstis oluline.

Euroopa Kohtu 25. septembri 2015. aasta määrus kohtuasjas C-463/15 PPU, Openbaar Ministerie v A (14).

„Nõukogu raamotsuse 2002/584 artikli 2 lõiget 4 ja artikli 4 punkti 1 tuleb tõlgendada selliselt, et nendega on vastuolus, kui vahistamismäärust täitvas liikmesriigis kehtestatakse Euroopa vahistamismääruse alusel üleandmisele mitte ainult selline tingimus, et asjaolu, mille kohta vahistamismäärus välja on antud, loetakse selle liikmesriigi õiguses süüteoks, vaid ka tingimus, et see oleks sama õiguse alusel karistatav vabadusekaotusega, mille maksimaalne pikkus on vähemalt 12 kuud.“

Kriminaalkorras süüdistuse esitamine hõlmab ka kriminaalmenetluse kohtueelse uurimise etappi. Samas ei ole EVMi eesmärk anda isikuid üle pelgalt selleks, et neid saaks kahtlustatavatena üle kuulata. Sel eesmärgil võiks kaaluda pigem teiste meetmete, näiteks Euroopa uurimismääruse (EUM) kasutamist. Teisi õigusalase koostöö meetmeid on ülevaatlikult tutvustatud punktis 2.5.

2.1.2. Vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täideviimine

EVMi võib anda välja vähemalt nelja kuu pikkuse vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täideviimiseks (EVMi raamotsuse artikli 2 lõige 1). Olukordades, kus isikul on jäänud kanda vaid väike osa karistusest, soovitatakse pädevatel õigusasutustel siiski kaaluda, kas EVMi tegemine on proportsionaalne meede (vt punktid 2.4 ja 2.5).

Neljakuulise miinimumperioodi kindlaksmääramisel ei võeta arvesse ennetähtaegset või tingimisi vabastamist, kriminaalhooldust või muid sarnaseid meetmeid käsitlevaid siseriiklikke õigusnorme, mida võidakse kohaldada pärast isiku üleandmist EVMi teinud liikmesriigile ja mille tulemusena võib tegelik vangistusaeg lüheneda.

Tegeliku ja võimaliku karistuse pikkuse vahel ei ole seost. See tähendab, et kui isikule on juba määratud kombineeritud vabadusekaotuslik karistus mitme süüteo eest ja vabadusekaotuse pikkus on vähemalt neli kuud, võib EVMi välja anda olenemata maksimaalsest võimalikust karistusest iga üksiku süüteo eest.

Kui on teada, et isik elab teises liikmesriigis, soovitatakse EVMi tegeva liikmesriigi pädevatel asutustel kaaluda EVMi tegemise asemel võimalust viia täideviidava karistuse kandmine üle isiku elukohaliikmesriiki, võttes arvesse isiku sotsiaalseid sidemeid ja parema rehabilitatsiooni võimalusi selles liikmesriigis ning muid nõudeid, mis tulenevad nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsusest 2008/909/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kriminaalasjades tehtud otsuste suhtes, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, nende Euroopa Liidus täideviimise eesmärgil (15) (vt punkt 2.5.2).

2.1.3. Täitmisele pööratava kohtuotsuse nõue

Enne EVMi tegemist peab õigusasutus alati veenduma täitmisele pööratava siseriikliku kohtuotsuse olemasolus. Otsuse laad sõltub EVMi eesmärgist. Kui EVM antakse välja isikule süüdistuse esitamiseks, peab liikmesriigi pädev õigusasutus enne EVMi tegemist olema teinud siseriikliku vahistamismääruse või muu täitmisele pööratava kohtuotsuse, millel on samad tagajärjed (EVMi raamotsuse artikli 8 lõike 1 punkt c). Euroopa Kohus kinnitas kohtuasjas C-241/15 Bob-Dogi, (16) et selline siseriiklik vahistamismäärus või muu kohtuotsus on EVMist eraldiseisev. Kui EVM antakse välja vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täideviimiseks, peab olema tehtud vastav täitmisele pööratav siseriiklik kohtuotsus.

Selles kohtuasjas märkis Euroopa Liidu Kohus, et EVMi süsteem peab pakkuma tagaotsitava menetluslike ja põhiõiguste kahetasandilist kaitset – kohtulikule kaitsele, mis on ette nähtud esimesel tasandil, kui tehakse selline siseriiklik kohtuotsus nagu siseriiklik vahistamismäärus, lisandub kaitse, mis tuleb tagada teisel tasandil, kui antakse välja EVM. Niisugune kahetasandiline kohtulik kaitse puudub põhimõtteliselt olukorras, kus enne EVMi väljaandmist ei ole siseriiklik õigusasutus teinud kohtuotsust, millel EVM põhineb.

Euroopa Kohtu 1. juuni 2016. aasta otsus kohtuasjas C-241/15, Bob-Dogi

„Raamotsuse 2002/584 […] artikli 8 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et kui selle sätte tähenduses „vahistamismäärusel“ põhinevas Euroopa vahistamismääruses ei mainita siseriiklikku vahistamismäärust, peab vahistamismäärust täitev õigusasutus jätma selle käiguta, kui see õigusasutus jõuab raamotsuse 2002/584 (muudetud) artikli 15 lõike 2 kohaselt esitatud teabe ja muu tema käsutuses oleva teabe põhjal järeldusele, et Euroopa vahistamismäärus ei ole kehtiv, sest see on välja antud ilma Euroopa vahistamismäärusest eraldi vormistatud siseriiklikku vahistamismäärust tegelikult välja andmata.“

Mõistet „kohtuotsus“ (mis on EVMist eraldiseisev) selgitas Euroopa Kohus täiendavalt otsuses kohtuasjas C-453/16 PPU Özçeliki, (17) jõudes järeldusele, et see mõiste hõlmab politsei poolt eelnevalt tehtud ja EVMi aluseks oleva siseriikliku vahistamismääruse kinnitamist prokuratuuri poolt.

Euroopa Kohtu 10. novembri 2016. aasta otsus kohtuasjas C-453/16PP, Özçelik

„Nõukogu […] raamotsuse 2002/584/JSK artikli 8 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et politsei poolt kriminaalmenetluse algatamiseks eelnevalt tehtud siseriikliku vahistamismääruse kinnitamist prokuratuuri poolt, nagu on põhikohtuasjas käsitlusel, tuleb pidada „kohtuotsuseks“ selle sätte tähenduses.“

Siseriikliku kohtuotsuse või vahistamismääruse olemasolu tuleb EVMi väljaandmisel märkida EVMi vormil (EVMi raamotsuse artikli 8 lõike 1 punkt c; vt käesoleva käsiraamatu punkt 3.2). Otsust või määrust EVMile lisama ei pea.

2.2. 32 süütegu, mille korral tuleb isik üle anda topeltkaristatavust kontrollimata

Enne EVMi väljaandmist peaks pädev õigusasutus tegema kindlaks, kas mõni süütegudest kuulub mõnda neist 32 süüteokategooriast, mille puhul topeltkaristatavust ei kontrollita. Need süüteod on loetletud EVMi raamotsuse artikli 2 lõikes 2 ja ka EVMi vormil, kus selle loeteluga hõlmatud süüteod tuleks märgistada.

Otsustava tähtsusega on EVMi teinud liikmesriigi õigus. Euroopa Kohus kinnitas seda 3. mai 2007. aasta kohtuotsuses kohtuasjas (C-303/05 Advocaten voor de Wereldi, (18) leides, et EVMi raamotsuse artikli 2 lõige 2 ei ole vastuolus seaduslikkuse põhimõttega ega kuritegude ja karistuste proportsionaalsuse põhimõttega ega riku võrdsuse ja mittediskrimineerimise põhimõtteid.

Täitev asutus võib topeltkaristatavust kontrollida ainult süütegude puhul, mis ei kuulu 32 süüteo loetellu (vt punkt 5.2).

2.3. Kõrvalsüüteod

1957. aasta väljaandmise Euroopa konventsioon sisaldab sätet kõrvalsüütegude kohta:

„Artikkel 2. Kuriteod, mis toovad kaasa väljaandmise 1. Väljaandmine toimub selliste kuritegude puhul, mis nii taotleva kui taotluse saanud liikmesriigi seaduste järgi on karistatavad vabadusekaotusega või kinnipidamiskorralduse alusel vähemalt üheaastase kinnipidamise või veel raskema karistusega. Kui taotleva poole territooriumil on langetatud süüdimõistev otsus ja on määratud vanglakaristus, peab karistuse kestus olema vähemalt neli kuud. 2. Kui väljaandmise taotlus hõlmab mitmeid erinevaid kuritegusid, millest igaüks on karistatav taotleva ja taotluse saanud poole seaduste järgi vabadusekaotusega või kinnipidamiskorralduse alusel, kuid millest mõned ei vasta tingimustele, mis puudutavad määratava karistuse suurust, on taotluse saanud poolel õigus rahuldada väljaandmistaotlus ka viimati nimetatud kuritegude osas.“

EVMi raamotsuses sellist sätet ei ole. Otsus ei reguleeri isikute üleandmist süütegude puhul, mis on karistatavad artikli 2 lõikes 1 sätestatud alampiirist madalama karistusmääraga ja mis on seotud põhisüüteoga, mille eest määratav karistus vastab sellele alampiirile. Praktikas on mõned liikmesriigid otsustanud lubada üleandmist selliste ka süütegude korral, teised aga mitte.

VIII lisas on esitatud loetelu liikmesriikidest, mille õigussüsteem lubab isikuid üle anda kõrvalsüütegude eest.

EVMi välja andev õigusasutus võib märkida kõrvalsüüteod EVMi vormil, et saada EVMi täitva liikmesriigi nõusolek nende süütegude eest vastutusele võtmiseks. Alati kehtib siiski nõue, et EVM antakse välja seoses vähemalt ühe süüteoga, mille eest määratav karistus vastab EVMi raamotsuse artikli 2 lõikes 1 sätestatud alampiirile.

Kui vahistamismäärust täitev liikmesriik ei anna kõrvalsüütegude korral isikuid üle, võib erikohustuse reegel (EVMi raamotsuse artikkel 27) välistada vastutusele võtmise EVMi teinud liikmesriigis (vt käsiraamatu punkt 2.6).

2.4. Proportsionaalsus

EVM peaks alati olema oma eesmärgi suhtes proportsionaalne. Isegi kui juhtumi asjaolud kuuluvad EVMi raamotsuse artikli 2 lõike 1 kohaldamisalasse, on EVMi välja andval pädeval asutusel soovitatav kaaluda, kas EVMi tegemine on antud juhul õigustatud.

Arvestades EVMi täitmise tõsiseid tagajärgi tagaotsitava vabadusele ja vaba liikumise piiranguid, peaks õigusasutus enne EVMi tegemise otsust kaaluma selle õigustatust mitme teguri hindamise abil.

Eelkõige võiks arvesse võtta järgmisi tegureid:

a) süüteo raskusaste, näiteks sellega põhjustatud kahju või oht;

b) tõenäoline karistus, mis määrataks juhul, kui isik väidetavas süüteos süüdi mõistetakse, näiteks kas karistuseks määrataks vabadusekaotus;

c) isiku vahi all pidamise tõenäosus EVMi teinud liikmesriigis pärast tema üleandmist; ning

d) süüteo ohvri huvid.

Lisaks peaks pädev asutus kaaluma, kas EVMi tegemise asemel saaks kasutada teisi õigusalase koostöö meetmeid. Teised liidu õigusaktid, mis käsitlevad õigusalast koostööd kriminaalasjades, näevad ette ka muid meetmeid, mis on paljudes olukordades tulemuslikud, kuid samas leebemad (vt punkt 2.5).

Üldisemas plaanis võib tõdeda, et proportsionaalsuse kontrollimine enne EVMi tegemist võib tugevdada vastastikust usaldust liikmesriikide pädevate asutuste vahel. Seega aitab proportsionaalsuse kontrollimine olulisel määral kaasa EVMi süsteemi tõhusale toimimisele kogu ELis.

2.5. Muud liidu meetmed, mida saab rakendada kriminaalasjades tehtavas õigusalases koostöös

Pädevatel asutustel soovitatakse enne EVMi väljaandmise otsustamist piisavalt kaaluda teisi võimalikke meetmeid.

Kriminaalasjades tehtavas õigusalases koostöös saab vastastikuse tunnustamise põhimõtte alusel kasutada mitut liidu õiguslikku meedet, mis EVMi täiendavad. Need meetmed võivad mõnes olukorras olla EVMist asjakohasemad. Sellised meetmed on eelkõige:

a) Euroopa uurimismäärus;

b) kinnipeetavate üleandmine;

c) vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevate otsuste ja alternatiivsete mõjutusvahendite üleviimine;

d) Euroopa järelevalvekorraldus; ning

e) ahaliste karistuste täitmiselepööramine.

Nende meetmete rakendusala selgitatakse ülevaatlikult punktides 2.5.1 – 2.5.5. Lisaks võivad pädevad asutused võtta arvesse võimalusi, mida pakuvad teised rahvusvahelised õigusaktid, näiteks 15. mai 1972. aasta kriminaalmenetluse ülevõtmise Euroopa konventsioon (ETS 073), mida selgitatakse lühidalt punktis 2.5.6.

Rohkem teavet kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd käsitlevate liidu õigusaktide praktilise kohaldamise kohta võib leida Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku veebisaidilt aadressil www.ejn-crimjust.europa.eu.

Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku veebisaidi jaotis „Judicial Library“ sisaldab iga õigusakti kohta põhjalikku ja praktilist teavet, sealhulgas Euroopa Liidu Teatajas avaldatud tekste, muutmisakte, teavet rakendamise seisu kohta, Wordi vormingus vorme, teateid, avaldusi, aruandeid, käsiraamatuid ja muud praktilist teavet. Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku veebisaidi avalehel on eraldi sissepääsupunktid (otseteed), mis võimaldavad hõlpsasti leida õigusalast koostööd käsitlevaid liidu õigusakte ja teavet nende rakendamise seisu kohta liikmesriikides.

Kriminaalmenetluse kohtueelse uurimise etapis võiks kaaluda eelkõige järgmisi meetmeid:

a) Euroopa uurimismääruse (EUM) väljaandmine, et teises liikmesriigis viibivat kahtlustatavat videolingi abil üle kuulata;

b) Euroopa uurimismääruse (EUM) väljaandmine, et teises liikmesriigis viibiva kahtlustatava kuulaksid üle selle liikmesriigi pädevad asutused;

c) Euroopa järelevalvekorralduse (EJK) väljaandmine, et kahtlustatava elukohaliikmesriigis rakendataks kohtueelse uurimise etapis kahtlustatava suhtes vabadusekaotuseta järelevalvemeedet;

d) SISis hoiatusteate sisestamine, et teha kindlaks kahtlustatava elu- või asukoht (SIS II otsuse artikkel 34). Sellised hoiatusteated erinevad vahistamise eesmärgil sisestatud hoiatusteadetest, mida on lähemalt kirjeldatud punktis 3.3.1. Niipea kui elukoht või alaline asukoht on teate sisestanud õigusasutusele teatavaks tehtud, peab viimane võtma vajalikud järelmeetmed (näiteks kaasama kahtlustatava ametliku kohtukutsega kriminaalmenetlusse) ja teate SISist SIRENE käsiraamatu punkti 6.5 kohaselt kustutama;

e) EVMi täitvas liikmesriigis asuva kahtlustatava kaasamine ametliku kohtukutsega kriminaalmenetlusse, mis viiakse läbi EVMi teinud liikmesriigis; ning

f) kutse osaleda kriminaalmenetluses vabatahtlikult.

Kui kriminaalmenetluses on kohtuotsus tehtud, võiks kaaluda eelkõige järgmisi meetmeid:

a) vabadusekaotusliku karistuse rakendamise üleviimine süüdimõistetud isiku elukohaliikmesriiki, kus see täide viiakse;

b) alternatiivse mõjutusvahendi (nt üldkasuliku töö) või kriminaalhoolduse rakendamise üleviimine süüdimõistetud isiku elukohaliikmesriiki, kus see täide viiakse.

2.5.1. Euroopa uurimismäärus (EUM)

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. aprilli 2014. aasta direktiiv 2014/41/EL, mis käsitleb Euroopa uurimismäärust kriminaalasjades (19)

EUMi võib kasutada selleks, et saada teisest liikmesriigist tõendeid. EUM hõlmab kõiki uurimistoiminguid peale ühiste uurimisrühmade moodustamise. Eesmärk on võimaldada liikmesriikidel paluda teisel liikmesriigil teha uurimistoiminguid vastastikuse tunnustamise põhimõtte alusel. Kui EUM käsitleb uurimistoimingut, mida EUMi täitvas liikmesriigis ei ole või ei saa teha, saab selle EUMi siiski täita mõne alternatiivse uurimistoimingu abil.

EUM asendab 2000. aasta konventsiooni Euroopa Liidu liikmesriikide vahelise vastastikuse õigusabi kohta kriminaalasjades (20) ja varasemad killustatud õigusnormid selles valdkonnas. Olemasolevad meetmed koondati ühte uude õigusakti, et muuta õigusalane koostöö uurimiste läbiviimisel kiiremaks ja tõhusamaks. EUMi saab kasutada kriminaalmenetluses, ent õigusasutuse kinnituse alusel ka haldusasutuse algatatud menetluses, millel on kriminaalne mõõde. Liikmesriigid peavad EUMi tunnustamise või täitmise otsustama30 päeva jooksul ja uurimistoimingu tegema 90 päeva jooksul sellest otsusest.

Mõnes olukorras võib EUMi anda välja kahtlustatava ülekuulamiseks videolingi kaudu, et teha kindlaks, kas kahtlustatava kohtu alla andmiseks oleks vaja anda välja EVM.

Näide 1. Pierre on hiljuti kolinud liikmesriigist A liikmesriiki B. On tõendeid, mis viitavad sellele, et ta oli kaasosaline liikmesriigis A toime pandud tõsises süüteos. Et otsustada, kas Pierre tuleb vastutusele võtta, peavad liikmesriigi A korrakaitsjad ta esmalt üle kuulama. Liikmesriigi A õigusasutus võib anda välja EUMi Pierre'i ülekuulamiseks liikmesriigis B videolingi kaudu.

Näide 2. Näites 1 esitatud asjaoludel võib liikmesriigi A õigusasutus teise variandina anda välja EUMi, taotledes, et liikmesriigi B pädevad asutused kuulaksid Pierre'i üle ja koostaksid ülekuulamise kohta kirjaliku protokolli.

2.5.2. Kinnipeetavate üleandmine

Nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsus 2008/909/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kriminaalasjades tehtud otsuste suhtes, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, nende Euroopa Liidus täideviimise eesmärgil

Raamotsusega 2008/909/JSK on ette nähtud süsteem süüdimõistetud kinnipeetava üleandmiseks ELi liikmesriigile, mille kodanik ta on, hariliku viibimiskoha liikmesriigile või muule ELi liikmesriigile, millega tal on tihedad sidemed. Raamotsust 2008/909/JSK kohaldatakse ka juhul, kui süüdimõistetud isik juba on selles liikmesriigis. Süüdimõistetud isiku nõusolek ei ole enam kõikidel juhtudel üleandmise eeltingimus. See raamotsus on ELi liikmesriikide jaoks asendanud 21. märtsi 1983. aasta kohtulikult karistatud isikute üleandmise Euroopa konventsiooni (ETS 112) ja selle 18. detsembri 1997. aasta lisaprotokolli (ETS 167).

Selle asemel, et anda välja EVM isiku üleandmiseks, et ta kannaks karistust liikmesriigis, kus ta süüdi mõisteti, võib teatavatel juhtudel kasutada raamotsust 2008/909 selleks, et viia karistus täide kohas, kus süüdimõistetud isik elab ja kus tal võivad olla paremad rehabilitatsioonivõimalused.

Raamotsus 2008/909/JSK sisaldab artiklis 25 erisätet, mis käsitleb vabadusekaotuslike karistuste täitmiselepööramist EVMi täitvas liikmesriigis EVMi raamotsuse artikli 4 lõikes 6 ja artikli 5 lõikes 3 osutatud juhtudel (vt käsiraamatu punktid 5.4.2 ja 5.8.2). Juhtudel, kui kohaldatakse EVMi raamotsuse artikli 4 lõiget 6 või artikli 5 lõiget 3, tuleb kohaldada ka raamotsust 2008/909/JSK, et viia karistus üle liikmesriiki, kus see täide viiakse.

Näide 1

Jerzy on liikmesriigi B kodanik ja selles liikmesriigis on ka tema tavapärane elukoht. Külastades liikmesriiki A, paneb ta seal toime süüteo. Ta mõistetakse liikmesriigis A kaheks aastaks vangi.

Liikmesriigi A asutused võivad ilma Jerzy nõusolekuta viia karistuse kandmise üle liikmesriiki B, kui see parandab tema rehabilitatsioonivõimalusi ja kui teised raamotsuse 2008/909 tingimused on täidetud.

Näide 2

Gustav on liikmesriigi B kodanik, kuid ta elab liikmesriigis A, kus tal on alaline töökoht ja kus elab ka tema pere. Liikmesriigis B mõistetakse ta süüdi maksusüüteos ja talle määratakse vabadusekaotuslik karistus. Karistuse täideviimiseks EVMi tegemise asemel võivad liikmesriigi B asutused viia vabadusekaotusliku karistuse kandmise üle liikmesriiki A.

2.5.3. Euroopa järelevalvekorraldus (EJK)

Nõukogu 23. oktoobri 2009. aasta raamotsus 2009/829/JSK Euroopa Liidu liikmesriikides vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta järelevalvemeetmete rakendamise otsuste kui kohtueelse kinnipidamisega seotud alternatiivse võimaluse suhtes (21)

Raamotsusega 2009/829/JSK võeti kasutusele võimalus viia vabadusekaotuseta järelevalvemeede üle liikmesriigist, kus mitteresidenti kahtlustatakse süüteo sooritamises, liikmesriiki, kus ta elab. See võimaldab kohaldada kahtlustatava suhtes järelevalvemeedet talle tavapärases keskkonnas kuni kohtuprotsessini, mis toimub teises liikmesriigis. Euroopa järelevalvekorraldust võib kasutada kõikide kohtueelsete vabadusekaotuseta järelevalvemeetmete puhul, milleks on näiteks reisikeeld ja kohustus ilmuda korrapäraselt selleks määratud asutusse.

Järelevalvemeetme üleviimise korralduse (EJK) tegemise üle otsustab liikmesriik, kus isik on kavas vastutusele võtta. Asjakohased järelevalvemeetmete liigid on loetletud raamotsuses 2009/829/JSK; mõningatest meetmetest on liikmesriigid teatanud ka hilisemates deklaratsioonides (loetletud Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku veebisaidil). Järelevalvemeetme üleviimine eeldab selle isiku nõusolekut, kelle suhtes meedet kohaldatakse.

Näide: Sonia elab ja töötab liikmesriigis B. Ta viibib ajutiselt liikmesriigis A, kus uuritakse tema poolt toime pandud pettust. Liikmesriigi A õigusasutus teab, kus Sonia liikmesriigis B elab, ega pea suureks ohtu, et Sonia hoiab kohtumenetlusest kõrvale. Selle asemel, et hoida Soniat liikmesriigis A eelvangistuses, võib liikmesriigi A õigusasutus anda välja korralduse, mis kohustab teda ilmuma korrapäraselt liikmesriigi B politseiasutusse. Selleks, et võimaldada Sonial minna tagasi liikmesriiki B ja seal viibida kuni kohtuprotsessini, mis toimub liikmesriigis A, võib liikmesriigi A pädev asutus Sonia nõusolekul anda välja EJK, et liikmesriigi B politseiasutusse ilmumise kohustust liikmesriigis B tunnustataks ja see seal täitmisele pöörataks.

2.5.4. Vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevate otsuste ja alternatiivsete mõjutusvahendite üleviimine

Nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsus 2008/947/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kohtuotsuste ja vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevate otsuste suhtes, et teostada tingimuslike meetmete ja alternatiivsete mõjutusvahendite järelevalvet (22)

Raamotsusega 2008/947/JSK nähakse ette vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamine vabadusekaotusliku karistuse alternatiivide ja ennetähtaegset vabastamist hõlbustavate meetmete suhtes. Need on seotud kohtumenetluse järgse etapiga.

Raamotsuse kohaselt võib vangistuse tingimisi kohaldamata jätmist käsitlevat otsust või muud alternatiivset mõjutusvahendit rakendada liikmesriigis, mis ei ole isiku süüdi mõistnud liikmesriik, kui isik on sellega nõus.

Näide: Anna on liikmesriigi A kodanik, kuid ta viibib puhkusel liikmesriigis B. Ta mõistetakse liikmesriigis B süüdi süüteos ja vabadusekaotuse asemel määratakse talle kohustus teha üldkasulikku tööd. Ta võib liikmesriiki A tagasi pöörduda, kusjuures liikmesriigi A asutused peavad tunnustama üldkasuliku töö korraldust ja teostama järelevalvet Anna poolt selle kohustuse täitmise üle.

2.5.5. Rahalised karistused

Nõukogu 24. veebruari 2005. aasta raamotsus 2005/214/JSK rahaliste karistuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta (23)

Raamotsuse 2005/214/JSK alusel kohaldatakse vastastikuse tunnustamise põhimõtet kohtu- või haldusasutuste määratud rahaliste karistuste suhtes. Eesmärk on hõlbustada niisuguste karistuste sundtäitmist liikmesriigis, mis ei ole see liikmesriik, kus karistus määrati. See võimaldab kohtu- või haldusasutusel edastada rahalise karistuse otsuse otse teise liikmesriigi asutusele ning lasta karistust tunnustada ja see täide viia ilma täiendavate formaalsusteta.

Raamotsuse 2005/214/JSK reguleerimisala hõlmab kõiki kuritegusid (artikli 1 punkti a alapunktid i ja ii) ja „süütegusid“ tingimusel, et asjaomasel isikul on olnud võimalus juhtumi arutamisele „kriminaalasjades pädevas kohtus“ (Euroopa Kohus on selgitanud seda mõistet eelkõige oma otsuses kohtuasjas C-60/12 Baláž, punktid 39 ja 40) (24).

Menetlust kohaldatakse piiriüleses olukorras, kus rahalise karistuse kohta tehakse otsus ühes liikmesriigis, kuid seda tuleb eeldatavalt täita teises liikmesriigis, kus toimepanija elab või kus on tema vara või sissetulek.

Mõne liikmesriigi õigussüsteemi kohaselt võib tasumata rahalise karistuse muuta vabadusekaotuslikuks karistuseks. Sellisel juhul võib vabadusekaotusliku karistuse täideviimiseks anda välja EVMi. Soovitatav on võimaluse korral käsitleda raamotsust 2005/214/JSK ühe võimalusena nõuda makse sisse enne rahalise karistuse muutmist vabadusekaotuslikuks karistuseks ning seeläbi vältida EVMi väljaandmise vajadust.

2.5.6. Kriminaalmenetluse üleandmine

Asjakohastel juhtudel tuleks kaaluda kriminaalmenetluse üleandmist liikmesriigile, kus kahtlustatav elab. Üleandmise õiguslik alus on 1972. aasta kriminaalmenetluse ülevõtmise Euroopa konventsioon. Liikmesriikide puhul, kes ei ole seda konventsiooni ratifitseerinud, võib üleandmise aluseks olla vastuvõtva liikmesriigi tavapärane pädevus kriminaaluurimise algatamiseks. Sel juhul on taotluse aluseks tavaliselt 20. aprilli 1959. aasta kriminaalasjades vastastikuse abistamise Euroopa konventsiooni (ETS 030) artikkel 21.

2.6. Erikohustuse reegel ja võimalik vastutusele võtmine muude süütegude eest

Üldjuhul ei tohi üleantavat isikut kohtu alla anda, määrata talle karistust või muul viisil võtta temalt vabadust süüteo eest, mis on toime pandud enne üleandmist ja mis on muu süütegu kui see, mille eest ta üle anti. See on EVMi raamotsuse artiklis 27 sätestatud erikohustuse reegel.

Erikohustuse reeglil on mitu erandit. EVMi raamotsus annab liikmesriigile võimaluse teatada, et suhetes teiste liikmesriikidega, kes on esitanud samasuguse teatise, loobub ta erikohustuse reeglist, välja arvatud juhul, kui vahistamismäärust täitev õigusasutus ei osuta konkreetse juhtumi puhul oma üleandmisotsuses teisiti (vt EVMi raamotsuse artikli 27 lõige 1). Komisjoni käsutuses oleva teabe kohaselt on sellise teate edastanud ainult Eesti, Austria ja Rumeenia.

Lisaks on EVMi raamotsuse artikli 27 lõikes 3 loetletud muud olukorrad, kus erikohustuse reeglit ei kohaldata:

„a) isikul on olnud võimalus lahkuda selle liikmesriigi territooriumilt, kellele ta üle anti, ja ta ei ole seda teinud 45 päeva jooksul pärast tema lõplikku vabastamist või ta on sellele territooriumile pärast lahkumist tagasi pöördunud;

b) süüteo eest ei saa karistada vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetmega;

c) kriminaalmenetlus ei anna alust isikuvabadust piirava meetme kohaldamiseks;

d) isiku suhtes kohaldatakse muud kui vabadusekaotust hõlmavat karistust või meedet, sh rahatrahvi või seda asendavat meedet, isegi kui karistuse või meetmega võib kaasneda isikuvabaduse piiramine;

e) isik on nõustunud üleandmisega ning samaaegselt loobunud erikohustuse reegli kasutamisest vastavalt artiklile 13;

f) isik on üleandmise järgselt sõnaselgelt loobunud erikohustuse reegli kasutamisest seoses konkreetsete süütegudega, mis on toime pandud enne üleandmist. Loobumisotsus esitatakse vahistamismääruse teinud liikmesriigi pädevatele õigusasutustele ning see dokumenteeritakse vastavalt selle liikmesriigi siseriiklikule õigusele. Loobumisotsus koostatakse nii, et on selge, et isik on teinud selle vabatahtlikult ning on täielikult teadlik tagajärgedest. Selleks peab isikul olema õigus õigusalasele nõustamisele.“

Muudel juhtudel on vaja taotleda algselt EVMi täitnud liikmesriigi nõusolekut teiste süütegude eest süüdistuse esitamiseks või karistuse täitmisele pööramiseks (EVMi raamotsuse artikli 27 lõike 3 punkt g). Nõusolek tuleb anda, kui nõusoleku taotlemise aluseks oleva süüteo puhul on kohaldatav üleandmine vastavalt EVMi raamotsuse sätetele, välja arvatud juhul, kui on kohaldatav mõni EVMi täitmata jätmise kohustuslik või vabatahtlik alus.

Vajaduse korral võib EVMi täitev õigusasutus kohaldada oma nõusoleku suhtes mõnda EVMi raamotsuse artiklis 5 sätestatud tingimust, mis on seotud eluaegse vabadusekaotusega ning kodanike ja elanike tagasisaatmisega (vt käsiraamatu punkt 5.8). Sellisel juhul peab EVMi teinud liikmesriik andma asjakohased tagatised (EVMi raamotsuse artikli 27 lõige 4).

Erikohustuse reeglist loobumine EVMi täitva õigusasutuse nõusolekul

Nõusoleku taotlus tuleb esitada sama korra kohaselt ja see peab sisaldama sama teavet nagu tavaline EVM. Seega edastab pädev õigusasutus nõusoleku taotluse otse EVMi täitvale õigusasutusele, mis isiku üle andis. Taotluses sisalduv teave, mis on sätestatud EVMi raamotsuse artikli 8 lõikes 1, tuleb tõlkida samade reeglite kohaselt nagu EVM. EVMi täitev õigusasutus peab otsuse tegema hiljemalt 30 päeva jooksul pärast taotluse saamist (artikli 27 lõige 4).

Kohtuasjas C-388/08 PPU Leymann ja Pustovarov (25) uuris Euroopa Kohus, kuidas teha kindlaks, kas käsitletava süüteo puhul on EVMi raamotsuse artikli 27 lõike 2 tähenduses tegemist „muu süüteoga“ kui see, millega seoses isik üle anti, mille puhul on vajalik algatada raamotsuse artikli 27 lõike 3 punkti g ja lõike 4 kohane nõusolekumenetlus. Kohus leidis, et:

„tuleb kontrollida, kas süüteo koosseisu tunnused on vastavalt vahistamismääruse teinud liikmesriigi esitatud süüteo õiguslikule kirjeldusele need, mille alusel isik üle anti ning kas on olemas piisav seos vahistamismääruses ja hilisemas menetlusdokumendis esitatud andmete vahel. Süüteo toimepanemise aja ja kohaga seotud asjaolude muutmine on lubatav, kui see tuleneb vahistamismääruse teinud liikmesriigis läbiviidud menetluses kogutud tõenditest, mis puudutavad vahistamismääruses kirjeldatud tegusid, juhul kui need ei muuda süüteo olemust ning neist ei tulene raamotsuse artiklites 3 ja 4 loetletud täitmata jätmise kohustuslikke aluseid.“

3. EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE TEGEMISE KORD

3.1. Muud pooleliolevad kriminaalmenetlused ja EVMid, mis on seotud sama isikuga

3.1.1. EVMi tegevas liikmesriigis

Enne EVMi tegemist on pädeval õigusasutusel soovitatav kontrollida, kas tagaotsitavaga seoses on EVMi tegevas liikmesriigis algatatud teisi kriminaalmenetlusi või antud välja teisi EVMe.

Kui EVMi tegevas liikmesriigis on tagaotsitavaga seoses pooleli teisi kriminaalmenetlusi või määratud teisi täideviidavaid vabadusekaotuslikke karistusi, on soovitatav enne EVMi väljaandmist vahetada teavet ja võimaluse korral kooskõlastada tegevust teiste liikmesriigiasutustega. Oluline on tagada, et EVM hõlmaks kõiki süütegusid, mille eest tagaotsitav isik on kavas kohtu alla anda või mille eest talle on EVMi tegevas liikmesriigis määratud karistus. See on soovitatav eelkõige erikohustuse reegli tõttu, mis võib välistada kohtu alla andmise ja karistamise muude süütegude eest peale nende, millega seoses EVMi täitev liikmesriik isiku üle andis (vt punkt 2.6). Kuigi tagaotsitava isiku või täitva liikmesriigi nõusolekut selliste süütegude eest kohtu alla andmiseks või karistuse täideviimiseks võib taotleda pärast üleandmist (vt EVMi raamotsuse artikli 27 lõike 3 punktid f ja g), on praktika näidanud, et nõusoleku saamine võib olla aeganõudev või tülikas.

Võimaluse korral peaks EVM hõlmama kõiki süütegusid, kuna see muudab menetluse EVMi täitvas liikmesriigis kiiremaks ja tõhusamaks. Kui sama isiku kohta on EVM juba varem välja antud, võiks selle EVMi võimaluse korral asendada uue EVMiga, mis hõlmab nii varasemas EVMis märgitud süütegusid kui ka uusi süütegusid. Kui sama isiku kohta on varem vahistamise eesmärgil sisestatud hoiatusteade, tuleks seda täiendada uue EVMiga. Ühe vahistamise eesmärgil välja antud hoiatusteatega seoses on võimalik sisestada mitu EVMi (vt SIRENE käsiraamatu punkt 3.1).

3.1.2. Teises liikmesriigis

Kui on arvata, et tagaotsitavaga seoses on teises liikmesriigis või teistes liikmesriikides pooleli teisi kriminaalmenetlusi või määratud teisi täideviidavaid vabadusekaotuslikke karistusi, siis võib olla kasulik võtta enne EVMi väljaandmist ühendust teise liikmesriigi (liikmesriikide) asutustega. Sellisel juhul võiksid eri liikmesriikide asutused uurida võimalust leppida kokku, milline liikmesriik annab välja (esimese) EVMi, ja võimalust viia kriminaalmenetlus üle ühte liikmesriiki või vähemalt väiksemal arvul liikmesriikidesse.

Pädev asutus peaks SISist kontrollima, kas mõni teine liikmesriik on sisestanud hoiatusteate sama isiku vahistamiseks. Võib juhtuda, et ühe ja sama isiku vahistamiseks on hoiatusteate sisestanud mitu liikmesriiki. Vahistamise korral teavitab EVMi täitva liikmesriigi SIRENE büroo samaaegselt kõiki asjaomaseid liikmesriike (vt SIRENE käsiraamatu punkt 3.2).

Pädev asutus võib võtta ühendust ka Eurojustiga ja/või Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku kontaktpunktidega või siis vahetult teise liikmesriigi pädeva asutusega (26).

Tuleks tähele panna, et kui EVMi täitev liikmesriik on tagaotsitava kohta saanud mitu EVMi, peab ta igal juhul otsustama, millisele liikmesriigile tagaotsitav tuleks esimesena üle anda (vt punkt 5.10). Seetõttu võib olla tõhusam püüda enne mitme EVMi tegemist saavutada EVMi välja andvate asutuste vahel kokkulepe selle kohta, millisele liikmesriigile tagaotsitav kõigepealt üle antakse. Kuigi EVMi välja andvate asutuste vahelised kokkulepped samaaegsete EVMide kohta ei ole täitvale asutusele siduvad, peaks ta neid siiski arvesse võtma.

Seepärast on soovitatav kajastada niisugused kokkulepped EVMi vormi jaotises „f“ (Muud asjaga seotud olulised asjaolud), et EVMi täitev asutus neist kohe teada saaks.

3.2. EVMi vormi täitmine

Üksikasjalikud juhised EVMi vormi täitmise kohta on esitatud III lisas.

3.2.1. Teave, mis tuleb alati esitada

EVMi täitvale õigusasutusele tuleks alati esitada minimaalne teave, mis on õigusasutusele vajalik üleandmisotsuse tegemiseks (vt EVMi raamotsuse artikli 15 lõige 2). Eelkõige peab EVMi täitval õigusasutusel olema võimalik isik tuvastada ja hinnata, kas on kohaldatav mõni täitmata jätmise alus. Seetõttu peaks EVMi välja andev õigusasutus pöörama erilist tähelepanu süüteo (süütegude) kirjeldusele EVMi vormil.

Täpne esitatav teave sõltub konkreetse juhtumi asjaoludest. Siiski on hea meeles pidada, et EVMi täitev asutus ei pruugi olla kuigivõrd või üldse kursis vahistamismääruse aluseks oleva juhtumiga ega EVMi teinud liikmesriigi õigussüsteemiga. Seetõttu on oluline, et EVMi välja andev asutus tagaks EVMis esitatava teabe selguse, õigsuse ja täielikkuse. Kui EVMi vorm on korrektselt täidetud, ei ole lisadokumente esitada vaja.

Kogemused on näidanud, et EVMi teinud ja täitva asutuse vahelised taotlused lisateabe saamiseks on EVMide täitmisel esinevate viivituste üks peamisi põhjuseid. Seetõttu ületatakse tihti EVMi raamotsuses sätestatud tähtaegu (vt punkt 4.1 tähtaegade kohta).

3.2.2. EVMi välja andva asutuse esitatav kasulik lisateave

SISis sisestatavale hoiatusteatele tuleb lisada tagaotsitava fotod ja sõrmejäljed, kui need on olemas. Lisaks sellele tuleks alati märkida vastutava asutuse ja isiku kontaktandmed ja mobiiltelefoni number, et neid saaks teavitada kohe (olenemata kellaajast), kui tagaotsitav on leitud.

Kui on tõenäoline, et EVMi täitev liikmesriik nõuab EVMi teinud liikmesriigilt EVMi raamotsuse artikli 5 alusel tagatisi, on soovitav esitada EVMis vastav teave. Näiteks võiks EVMi välja andev asutus märkida juba oma nõusoleku tagaotsitava tagasisaatmiseks EVMi täitvasse liikmesriiki määratud tingimustel (vt käsiraamatu punkt 5.8).

3.3. EVMi edastamine

EVMi edastamise kord sõltub sellest, kas tagaotsitava asukoht on EVMi välja andvale asutusele teada või mitte (EVMi raamotsuse artikkel 9). Enamikul juhtudel on isiku asukoht teadmata või ebakindel ning EVM tuleks SISi kaudu edastada kõigile liikmesriikidele. Isegi siis, kui isiku asukoht on teada, võib EVMi välja andev õigusasutus otsustada sisestada SISi hoiatusteate (EVMi raamotsuse artikli 9 lõige 2).

3.3.1. Kui tagaotsitava asukoht on teadmata

Kui tagaotsitava asukoht on teadmata, tuleks EVM edastada kõigile liikmesriikidele. Selleks tuleb SISis luua vahistamist või üleandmist käsitlev hoiatusteade vastavalt nõukogu SIS II otsuse artiklile 26. Oluline on rõhutada, et enne SISi hoiatusteate sisestamist peab õigusasutus tegema EVMi.

EVMi teinud asutus peaks EVMi originaali koopia ja kogu asjakohase teabe isiku kohta saatma siseriiklikule SIRENE büroole, vajaduse korral pädeva politseiasutuse kaudu.

EVMi teinud liikmesriigi SIRENE büroo kontrollib teabe terviklikkust (näiteks, kas fotod ja sõrmejäljed on olemas ning neid saab lisada), lisab hoiatusteatele EVMi originaali koopia ja tõlke, kui see on olemas, ning kinnitab hoiatusteate sisestamise SISi. Lisaks edastab SIRENE büroo EVMi sisu kõigile teistele SIRENE büroodele lisateabe vahetamise kaudu (vorm A). Vorm A antakse välja inglise keeles. Oluline on vormil A (lahtris 311) märkida, kas isiku otsimine piirdub teatavate liikmesriikide territooriumiga (geograafiline otsing).

Vormi A saamisel kontrollivad kõik teised SIRENE bürood, kas vormil A ja EVMis esitatud teave on täielik. SIS II otsuse artikli 25 kohaselt võivad SIRENE bürood õigusasutuse juhendamisel kontrollida, kas on ilmne, et EVMi täitmisest tuleb keelduda, ja kui see nii on, siis lisada hoiatusteatele vahistamist takistava lipu. Kontrollimise ajal peaks hoiatusteade lõppkasutajatele näha jääma. Kui liikmesriik ei täida EVMi ja otsustab seetõttu lisada hoiatusteatele lipu, jääb teade lõppkasutajatele nähtavaks. Toiminguks ei ole mitte tagaotsitava vahistamine, vaid tema asukoha kindlakstegemine (SIRENE käsiraamatu punkt 3.6).

Adressaatideks olevad SIRENE bürood kontrollivad ka siseriiklikest andmebaasidest, näiteks politsei- ja vanglasüsteemidest, kas tagaotsitav on neile juba teada või koguni mõne muu süüteo tõttu juba vahi all. Kui selle kontrolli tulemusena tehakse isiku asukoht kindlaks, edastab SIRENE büroo vormil A esitatud teabe pädevale asutusele, kes täidab EVMi.

Vahistamist käsitlev hoiatusteade on nähtav kõikide liikmesriikide pädevatele asutustele (tavaliselt politsei- ja õigusasutustele). Kui isik leitakse ja vahistatakse SISi sisestatud hoiatusteate alusel teises liikmesriigis, teavitatakse sellest teate sisestanud õigusasutust siseriikliku SIRENE büroo kaudu.

SISi sisestatud vahistamist käsitlev hoiatusteade, mis sisaldab EVMi originaali koopiat, kujutab endast EVMi ja sellel on sama mõju nagu EVMil (SIS II otsuse artikli 31 lõige 1). Pärast teise põlvkonna SISi kasutuselevõtmist ei ole paberkandjal EVMi originaali edastamine enam vajalik, kuna EVMi originaali koopia lisatakse otse hoiatusteate juurde. Kuna EVMi originaal antakse välja selle teinud liikmesriigi ametlikus keeles, vorm A aga inglise keeles, võib EVMi välja andval asutusel siiski osutuda vajalikuks saata pärast tagaotsitava vahistamist täitvale liikmesriigile EVMi tõlge. Samuti on võimalik hoiatusteatele kohe lisada koopia EVMi tõlkest ELi ühte või mitmesse ametlikku keelde.

Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku veebisaidil (http://www.ejn-crimjust.europa.eu) on esitatud loetelu liikmesriikides aktsepteeritud keeltest (vt punkt 3.4).

EVMi teinud õigusasutus peaks tagama, et SISi sisestatud hoiatusteadet hoitakse üksnes nii kaua, kui on vaja nende eesmärkide saavutamiseks, milleks see sisestati (SIS II otsuse artikli 44 lõige 1). See tähendab, et hoiatusteade tuleb kustutada, kui EVM tühistatakse (vt punkt 10.4) või kui üleandmine on toimunud (SIRENE käsiraamatu punkt 3.11).

3.3.2. Kui tagaotsitava asukoht on teada

Kui tagaotsitava asukoht on teada, võib EVMi välja andev õigusasutus saata EVMi otse seda täitva liikmesriigi pädevale asutusele täitmiseks (EVMi raamotsuse artikli 9 lõige 1).

Kui EVMi välja andev õigusasutus ei tea, milline on pädev EVMi täitev õigusasutus, peab ta tegema järelepärimised, et saada teavet EVMi täitva liikmesriigi käest, sealhulgas ka Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku kontaktpunktide kaudu (EVMi raamotsuse artikli 10 lõige 1). Ka Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku veebisaidil (http://www.ejn-crimjust.europa.eu) olev vahend „Judicial Atlas“ sisaldab kõikide liikmesriikide pädevate asutuste teavet ja kontaktandmeid.

Vähendamaks tagaotsitava põgenemise ohtu, võib EVMi teinud asutus saata EVMi oma siseriiklikule SIRENE büroole, kes edastab selle SISi kaudu teistele liikmesriikidele (vt punkt 3.3.1). SISi sisestatud hoiatusteade teavitab liikmesriikide politseiasutusi, et isik on tagaotsitav. Kõikidele SIRENE büroodele tuleks siiski selgelt teatada, et isiku asukoht on teada, et vältida tarbetut tööd kontrollimisel, kas isik on teada või viibib nende territooriumil.

3.3.3. EVMi edastamine liikmesriikidele, kus ei kasutata Schengeni infosüsteemi (SIS)

ELi liikmesriikidest ei kasuta SISi praegu Iirimaa ja Horvaatia. Kui EVM on vaja edastada mõnda neist liikmesriikidest, võib selle saata kas otse või Interpoli vastava siseriikliku büroo kaudu. Interpoli kaudu edastamise võimalus on ette nähtud EVMi raamotsuse artikli 10 lõikes 3.

Tuleks siiski tähele panna, et mõnes liikmesriigis ei anna Interpoli teade alust vahistamiseks. Sellisel juhul on oluline hoiatusteates selgelt osutada EVMi olemasolule, sest EVMiga kaasneb alati kohustus tagaotsitav kinni pidada.

3.4. EVMi tõlkimine

EVMi vorm tuleb täita EVMi täitva liikmesriigi ametlikus keeles või ühes selle liikmesriigi ametlikest keeltest või tõlkida sellesse keelde. Teise võimalusena võib EVMi tõlkida mõnda Euroopa Liidu institutsioonide ametlikku keelde, kui EVMi täitev liikmesriik on deklaratsioonis teatanud, et ta aktsepteerib ka tõlget sellesse keelde (EVMi raamotsuse artikli 8 lõige 2).

Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku veebisaidil (http://www.ejn-crimjust.europa.eu, vahend Fiches belges) on esitatud loetelu liikmesriikides aktsepteeritud keeltest.

Kui EVM edastatakse SISi kaudu, võib selle teinud liikmesriik vastavalt SIS II otsuse artikli 27 lõikele 2 lisada hoiatusteatele koopia EVMi tõlkest ühte või mitmesse liidu institutsioonide ametlikku keelde. Need tõlked ja A-vormid peaksid moodustama piisava aluse käsiraamatu punkti 3.3.1 kohaste kontrollide läbiviimiseks. Tuleks tähele panna, et see ei mõjuta kohustust tõlkida EVM seda täitva liikmesriigi aktsepteeritud keelde.

Kui tagaotsitava vahistamise eeldatav koht on teada, võib olla parem tõlkida EVM eelnevalt selle liikmesriigi keelde. Nii on hõlpsam EVMi täitmise lühikestest tähtaegadest kinni pidada.

Kui EVM edastatakse otse seda täitvale õigusasutusele või keskasutusele, tuleb EVMile lisada tõlge. Kuna EVMi tuleb menetleda ja täita viivitamatult (EVMi raamotsuse artikli 17 lõige 1), peaks selle teinud liikmesriik saatma tõlke võimalikult kiiresti, kuid igal juhul tõlgitud EVMi saamiseks EVMi täitva liikmesriigi poolt seatud tähtajaks (vt käsiraamatu punkt 4.3).

Tõlkimisel tuleb kasutada standardset EVMi vormi, mis on kättesaadav liidu kõigis 24 ametlikus keeles. Vormi kõik keeleversioonid on kättesaadavad Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku veebisaidil nii Wordi kui ka PDF-vormingus (jaotistes „Judicial Library“ ja „Compendium“).

3.5. Koostöö ja teabevahetus EVMi täitva liikmesriigi pädevate asutustega pärast seda, kui tagaotsitav on kinni peetud

Kui tagaotsitav on teises liikmesriigis kinni peetud, peaksid EVMi teinud liikmesriigi pädevad asutused kiiresti reageerima EVMi täitva liikmesriigi ametiasutuste teabepäringutele või muudele taotlustele. EVMi teinud liikmesriigi pädevatel asutustel on soovitatav tutvuda käsiraamatu II osaga, mis sisaldab suuniseid heaks koostööks ja teabevahetuseks EVMi täitva liikmesriigi pädevate asutustega. Kui teabevahetuses tekib probleeme, võib abiks olla Euroopa õigusalase koostöö võrgustik või Eurojust. Ka SIRENE bürood hõlbustavad sageli teabevahetust, kui isik on kinni peetud pärast vahistamist käsitleva hoiatusteate sisestamist SISi.

Kui EVMi teinud õigusasutus otsustab EVMi tühistada, peaks ta sellest viivitamata teatama EVMi täitvale asutusele, eriti juhul, kui tagaotsitavalt on võetud vabadus. Samuti peab ta tagama SISi sisestatud hoiatusteate kustutamise.

EVMi teinud õigusasutus võib alati edastada täitvale õigusasutusele mis tahes vajalikku lisateavet (EVMi raamotsuse artikli 15 lõige 3).

II OSA. EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE TÄITMINE

4. EUROOPA VAHISTAMISMÄÄRUSE TÄITMISE KORD

4.1. Tähtajad EVMi täitmise otsuse tegemisel

EVMi täitmiseks on kehtestatud ranged tähtajad. Need sõltuvad sellest, kas tagaotsitav on oma üleandmisega nõus või mitte. Tuleb rõhutada, et olenemata tähtaegadest tuleb EVMi menetleda ja täita viivitamatult (EVMi raamotsuse artikli 17 lõige 1).

Kui tagaotsitav nõustub üleandmisega, tuleks lõplik otsus EVMi täitmise kohta teha 10 päeva jooksul pärast nõusoleku andmist (EVMi raamotsuse artikli 17 lõige 2).

Kui tagaotsitav ei nõustu üleandmisega, tuleks lõplik otsus EVMi täitmise kohta teha 60 päeva jooksul pärast tagaotsitava vahistamist (EVMi raamotsuse artikli 17 lõige 3).

EVMi raamotsuse kohaselt ei saa nõusolekut põhimõtteliselt tühistada. Iga liikmesriik võib siiski sätestada, et nõusoleku ja erikohustuse reegli kohaldamise õigusest loobumise, kui see on asjakohane (vt punkt 2.6), võib tühistada vastavalt tema siseriikliku õiguse alusel kohaldatavatele õigusnormidele. Kui tagaotsitav tühistab oma nõusoleku, siis esialgne 10-päevane tähtaeg enam ei kehti ja selle asemel kohaldatakse 60-päevast tähtaega, mis algab vahistamise päevast (EVMi raamotsuse artikli 13 lõige 4). Selle tähtaja arvestamisel ei võeta arvesse nõusolekust teatamise ja nõusoleku tühistamise vahelist aega.

Kui konkreetsel juhul ei ole EVMi võimalik kohaldatavate tähtaegade jooksul täita, võib tähtaega erandkorras veel 30 päeva võrra pikendada. Sel juhul peab EVMi täitev õigusasutus EVMi välja andnud õigusasutust sellest viivitamata teavitama ja esitama viivituse põhjused (EVMi raamotsuse artikli 17 lõige 4).

Euroopa Kohus sedastas kohtuasjas C-168/13 PPU Jeremy F (27)., et peatava toimega kaebus, mille liikmesriigi siseriikliku õiguse kohaselt võib esitada üleandmisotsuse peale, tuleb igal juhul esitada EVMi raamotsuses lõpliku otsuse tegemiseks ette nähtud tähtaegu järgides.

Kohtuasjas C-237/15 PPU Lanigan (28) otsustas Euroopa Kohus, et EVMi täitmise otsuse tegemiseks ette nähtud tähtaegade möödumine ei vabasta pädevat kohut kohustusest teha otsus EVMi täitmise kohta ega välista iseenesest tagaotsitava jätkuvat vahi all hoidmist. Kui vahi all hoidmise kestus on ülemäära pikk, tuleb siiski teha otsus tagaotsitava vabastamise kohta, võttes vajalikke meetmeid tagaotsitava põgenemise vältimiseks.

Kohustus teavitada viivitustest Eurojusti

Kui liikmesriik ei suuda tähtaegu järgida, peab pädev asutus teatama sellest Eurojustile ja esitama viivituse põhjused (EVMi raamotsuse artikli 17 lõige 7). Arvestades tähtaegade järgimise keskset tähtsust EVMi süsteemi toimimisel, jälgib Eurojust tähtaegade ületamise juhtumeid, millest talle on teatatud. Nii saab Eurojust aidata teha kindlaks viivitusi põhjustavad probleemid. Eurojust võib paljudes olukordades olla pädevatele asutustele tähtaegade järgimisel abiks, näiteks hõlbustades teabevahetust teiste pädevate asutustega.

4.2. Tagaotsitava üleandmise tähtaeg (pärast EVMi täitmise otsuse tegemist)

Tagaotsitava üleandmise tähtaeg hakkab kulgema kohe pärast seda, kui on tehtud lõplik otsus EVMi täitmise kohta. Asjaomased asutused peaksid leppima kokku isiku võimalikult kiires üleandmises (EVMi raamotsuse artikli 23 lõige 1). Igal juhul peab üleandmine toimuma hiljemalt 10 päeva jooksul pärast täitmise kohta lõpliku otsuse tegemist (EVMi raamotsuse artikli 23 lõige 2). Sel põhjusel on vajalik leppida viivitamata kokku üleandmise praktilises korraldamises.

Kui tagaotsitava üleandmist 10 päeva jooksul takistavad asjaolud, mis ei sõltu kummastki liikmesriigist, peavad EVMi täitev ja EVMi välja andnud õigusasutus viivitamata teineteisega ühendust võtma ja leppima kokku uue üleandmispäeva. Sellisel juhul peab üleandmine toimuma 10 päeva jooksul alates uuest kokkulepitud kuupäevast (EVMi raamotsuse artikli 23 lõige 3).

Kohtuasjas C-640/15 Vilkas (29) sedastas Euroopa Liidu Kohus, et EVMi täitev õigusasutus ja EVMi välja andnud õigusasutus võivad leppida kokku uue üleandmispäeva, isegi kui kaks eelmist üleandmise katset ebaõnnestusid tagaotsitava osutatud vastupanu tõttu, kui need ametiasutused ei saanud seda vastupanu ette näha ning selle tagajärgi üleandmisele ei saanud vaatamata kogu nimetatud ametiasutuste rakendatud hoolsusele ära hoida, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus. Kui artiklis 23 sätestatud tähtajad on möödas, on need ametiasutused endiselt kohustatud kokku leppima uue üleandmispäeva.

Üleandmise edasilükkamist tõsistel humanitaarsetel põhjustel, näiteks tagaotsitava raske haiguse tõttu, käsitletakse punktis 5.9.1.

4.3. EVMi tõlkimine

EVMi täitev asutus võib kehtestada tähtaja, mille jooksul tuleb talle esitada EVMi tõlge vastava liikmesriigi ametlikku keelde või muusse keelde, mille ta on teada andnud. Täitvatel asutustel soovitatakse tungivalt seada selleks tähtajaks 6–10 kalendripäeva.

Kogemused on näidanud, et kuuest päevast lühem tähtaeg on (piisava kvaliteediga) tõlke esitamiseks sageli liiga lühike. Kui tähtaeg on pikem kui 10 päeva, võidakse seda pidada menetluse ülemääraseks pikendamiseks, eriti juhul, kui tagaotsitavat hoitakse vahi all.

4.4. Liikmesriikide pädevate õigusasutuste vaheline teabevahetus enne üleandmisotsuse tegemist

4.4.1. Millal teavet vahetada?

Üleandmisotsuse tegemiseks vajalik lisateave

Lisateabe taotlused peaksid olema erandlikud. Selline teabevahetus peaks toimuma SIRENE büroode kaudu, kasutades selleks ette nähtud vorme (vorm M). EVMi süsteem toimib üldisel eeldusel, et EVMi täitev asutus saab üleandmisotsuse tegemisel lähtuda EVMis sisalduvast teabest. Selle eelduse aluseks on vastastikuse tunnustamise põhimõte ja vajadus teha üleandmisotsus kiiresti. Mõnes olukorras on lisateabe taotlus EVMi täitmiseks siiski vajalik.

Kui EVMi teinud liikmesriigi esitatud teave ei ole EVMi täitvale õigusasutusele üleandmisotsuse tegemiseks piisav, peab EVMi täitev asutus vajaliku lisateabe saamiseks võtma ühendust EVMi teinud asutusega. Oluline on tähele panna, et EVMi raamotsuses on see sätestatud täitva asutuse kohustusena (artikli 15 lõige 2).

EVMi teinud ja EVMi täitva asutuse vaheline teabevahetus, mis leiab aset enne üleandmisotsuse tegemist, peaks eelkõige käsitlema üleandmisotsuse tegemiseks vajalikku lisateavet (vt punkt 5.6). Seega peaksid lisateabe taotlused puudutama eelkõige EVMi vormi nõutavat sisu, mis on vajalik selleks, et hinnata EVMi täitmise võimalust ja täitmisest keeldumise aluste kohaldatavust.

Vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaselt ei või EVMi täitev õigusasutus seada kahtluse alla EVMi teinud liikmesriigi õigusasutuste otsuste põhjendatust.

Teabevahetus peaks alati olema võimalikult kiire ja igal juhul tuleb arvesse võtta EVMi raamotsuse artiklis 17 sätestatud EVMi tähtaegu.

Lisateabe taotlemine võib olla vajalik tavaliselt juhul, kui

a) mõni EVMi vormi vajalik osa ei ole täidetud,

b) EVMi sisu on ebaselge,

c) EVMis sisaldub ilmne viga või

d) ei ole kindel, kas EVMi alusel vahistati õige inimene.

Enne täitmisest keeldumise aluse kohaldamist

On olukordi, kus EVMi täitev õigusasutus võiks enne täitmata jätmise aluse kohaldamise otsustamist võtta ühendust EVMi välja andnud õigusasutusega. See võib olla kasulik näiteks selleks, et teha kindlaks, kas on teisi õigusalase koostöö meetmeid, mida saaks kasutada juhul, kui EVMi ei saa täita.

Muud teabevahetuse põhjused

Täiendav teabevahetus võib osutuda vajalikuks näiteks järgmistel juhtudel:

a) et saada EVMi teinud liikmesriigilt tagatised, mis on seotud eluaegse vabadusekaotusega või kodanike ja elanike vabadusekaotusliku karistuse kandmiseks tagasisaatmisega EVMi täitvasse liikmesriiki (vt punkt 5.8); ning

b) kui sama isiku kohta on antud välja mitu EVMi (vt punkt 5.10).

4.4.2. Kuidas teavet vahetada?

EVMi süsteemi toimimise aluseks on pädevate asutuste otsesuhtluse põhimõte. Otsesuhtlus EVMi teinud ja EVMi täitva asutuse vahel on kasulik, kuna see on kiire ja usaldusväärne.

Kui liikmesriik on EVMi raamotsuse artiklis 7 kohaselt määranud ametliku kirjavahetuse haldamiseks keskasutuse, peab teabevahetus siiski toimuma keskasutuse kaudu. Keskasutuse määranud liikmesriikide kohta leiab teabe Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku veebisaidil (https://www.ejn-crimjust.europa.eu).

„Judicial Atlas“ (kontaktandmed)

Liikmesriikide pädevate asutuste kontaktandmeid on võimalik leida Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku veebisaidi vahendi „Atlas“ abil (https://www.ejn-crimjust.europa.eu). „Atlas“ töötati välja selleks, et oleks võimalik teha kindlaks täitmisele kuuluva otsuse vastuvõtmiseks pädev kohalik asutus ning võtta ühendust asjakohase isikuga, kellega arutada EVMi ja teiste vastastikusel tunnustamisel põhinevate vahenditega seotud praktilisi küsimusi.

Teabevahetuse meetodid

EVMi raamotsus ei sisalda konkreetseid norme, mis käsitleksid EVMi saamisele järgneva teabevahetuse vormi või korda. Teabevahetus võib toimuda mis tahes kättesaadava ja piisavalt turvalise vahendi abil (nt telefon või e-post). Kõige tõhusam on suhelda otse, minimaalsete formaalsustega ja leppides kokku ühise keele kasutamises, kui võimalik.

Kirjalike teadete keelekasutus võiks olla võimalikult lihtne. Termineid ja mõisteid, millel eri liikmesriikide õigussüsteemis võivad olla erinevad tähendused, tuleks vältida või selgitada. See aitab ära hoida arusaamatusi ja probleeme tõlgetega.

Hea teabevahetus tagab, et menetlus on kiire, kulgeb arusaamatusteta ega ületa EVMi raamotsuse artiklis 17 sätestatud lühikesi tähtaegu (tähtaegade kohta vt käsiraamatu punkte 4.1 ja 4.2).

Kiireloomulisus

EVMi välja andnud asutus peab lisateabe taotlustele viivitamata vastama. EVMi täitev asutus võib seada selle teabe saamiseks (mõistliku) tähtaja, võttes arvesse vajadust järgida EVMi raamotsuse artiklis 17 sätestatud tähtaegu (EVMi raamotsuse artikli 15 lõige 2).

Samuti peaksid pädevad asutused arvestama lisateabe taotlustest tulenevaid viivitusi ja püüdma viia need viivitused miinimumini.

Teabevahetuses võivad abiks olla Eurojust või Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku kontaktpunktid

Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku kontaktpunktid ja Eurojusti liikmesriikide liikmed võivad hõlbustada teabevahetust teiste liikmesriikide ametiasutustega. Nii Euroopa õigusalase koostöö võrgustik kui ka Eurojust võivad tagada kiire ja mitteametliku teabevahetuse kõikide liikmesriikide õigussüsteemide esindajate vahel.

Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku või Eurojusti kasutamine nende konkreetset rolli silmas pidades on eriti soovitatav kiireloomulistel juhtudel ja/või siis, kui õige asutusega kontakti saamine on keeruline.

Näiteks Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku veebisait (jaotised „Judicial Atlas“ ja „Fiches belges“) ja kontaktpunktid võivad olla abiks pädevate täitvate asutuste kindlakstegemisel ning pakkuda teavet EVMi täitvas liikmesriigis kohaldatavate konkreetsete nõuete kohta, samas kui Eurojusti liikmesriigi liikme poole tuleks pöörduda korduvate viivituste, täitmisest keeldumise ja EVMide kattuvuse korral. Peale selle võib EVMi raamotsuse artikli 10 lõike 2 alusel kasutada EVMi edastamiseks Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku turvalist sideühendust. Hea tava kohaselt tuleks EVMi vormil märkida, kas EVMi koostamisel on osalenud Euroopa õigusalase koostöö võrgustiku kontaktpunktid või Eurojusti liikmesriikide liikmed (30).

SIRENE büroode roll

Kui SISi on sisestatud vahistamist käsitlev hoiatusteade, vastutab SIRENE büroo teabevahetuse eest ajavahemikul isiku tabamisest kuni vähemalt ametliku üleandmismenetluse alguseni. Õigusasutused peaksid hoidma SIRENE bürood kursis sündmustega, mis toimuvad isiku tabamise ja EVMi täitmise kohta lõpliku otsuse tegemise vahelisel ajal.

4.5. EVMi täitva asutuse kohustus teavitada EVMi välja andnud asutust pärast üleandmise kohta otsuse tegemist

Olles otsustanud, kas tagaotsitav tuleks üle anda või mitte, on EVMi täitev õigusasutus kohustatud teavitama EVMi teinud liikmesriigi asutust oma otsusest ja isiku vahi all pidamise kestusest.

4.5.1. Teave üleandmise otsuse kohta

EVMi täitev õigusasutus peab EVMi välja andnud asutusele teatama oma otsusest üleandmise kohta. Sõltumata sellest, kas tagaotsitav antakse üle või mitte, tuleb sellest teatada kohe pärast otsuse tegemist, et võimaldada EVMi teinud liikmesriigi ametiasutustel võtta asjakohaseid meetmeid. EVMi teinud liikmesriigi viivitamatu teavitamise kohustus tuleneb EVMi raamotsuse artiklist 22.

Selleks on soovitatav kasutada käsiraamatu VII lisas esitatud standardvormi. Samuti on soovitatav, et EVMi täitev õigusasutus teataks oma otsusest otse EVMi välja andnud asutusele, sest see hõlbustab kiiret ja selget teabevahetust (vt punkt 4.4.2).

EVMi täitmisest keeldumise korral tuleb esitada põhjused (EVMi raamotsuse artikli 17 lõige 6).

Oluline on, et EVMi täitev õigusasutus osutaks selgelt, millise süüteoga seoses isik üle antakse. See on vajalik EVMi raamotsuse artiklist 27 tuleneva erikohustuse reegli tõttu (vt käsiraamatu punkt 2.6). Erikohustuse reegel võib välistada enne üleandmist toime pandud süütegude eest EVMi teinud liikmesriigis kohtu alla andmise peale selle süüteo või nende süütegude, millega seoses tagaotsitav üle anti.

Kui EVM on sisestatud SISi, peaks EVMi täitev õigusasutus teavitama oma otsusest oma liikmesriigi SIRENE bürood.

4.5.2. Teave vahi all pidamise kestuse kohta

EVMi teinud õigusasutusele tuleb esitada kogu teave tagaotsitava EVMi alusel vahi all pidamise kestuse kohta. EVMi raamotsuse kohaselt tuleb see teave edastada üleandmise ajal (EVMi raamotsuse artikli 26 lõige 2). Teabe võib edastada EVMi täitnud õigusasutus või määratud keskasutus.

EVMi teinud liikmesriigi ametiasutustel on oluline teada vahi all pidamise täpset kestust. See aeg tuleb maha arvata lõpliku vabadusekaotusliku karistuse või vabadust piirava julgeolekumeetme tulemusena kantava karistuse kestusest (EVMi raamotsuse artikli 26 lõige 1).

VII lisas esitatud standardvormil on koht vahi all pidamise kestuse märkimiseks.

Euroopa Kohus sedastas 28. juuli 2016. aasta kohtuotsuses kohtuasjas C-294/16 PPU JZ (31):

„47. […] tuleb mõistet „vahi all pidamine“ raamotsuse 2002/584 artikli 26 lõike 1 tähenduses tõlgendada nii, et sellega peetakse lisaks vangistusele silmas kõiki tõkendeid või kõiki asjaomasele isikule määratud tõkendeid kogumis, mis nende laadi, kestuse, mõju ja kohaldamisviiside tõttu võtavad asjaomaselt isikult vabaduse viisil, mis sarnaneb vangistusele. […] 53. Raamotsuse 2002/584 artikli 26 lõike 1 kohaldamisel on Euroopa vahistamismääruse teinud liikmesriigi õiguskaitseasutus kohustatud hindama, kas vahistamismäärust täitvas liikmesriigis asjaomase isiku suhtes kohaldatud tõkendeid saab samastada sellise vabadusekaotusega, nagu käsitletakse käesoleva kohtuotsuse punktis 47, ja kas seega kujutavad need tõkendid endast vahi all pidamist kõnealuse artikli 26 lõike 1 tähenduses. Kui selle hindamise käigus jõuab see õiguskaitseasutus järeldusele, et see on nii, siis nõuab kõnealuse raamotsuse 2002/584 artikli 26 lõige 1, et ajavahemikust, mil see isik peab kandma Euroopa vahistamismääruse teinud liikmesriigis vabadusekaotust, tuleb arvata tervikuna maha ajavahemik, mil selliseid meetmeid kohaldati. […] 55. Sellegipoolest olgu märgitud, et kuna kõnealuse artikli 26 lõige 1 piirdub Euroopa vahistamismääruses nimetatud isiku põhiõiguste minimaalse kaitsetaseme tagamisega, ei saa seda tõlgendada – nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 72 märkis – nii, et sellega oleks vastuolus see, et Euroopa vahistamismääruse teinud liikmesriigi õiguskaitseasutus võiks ainuüksi siseriikliku õiguse alusel arvata vahistamismääruse teinud liikmesriigis isiku kantava karistuse kogupikkusest maha kogu või osa ajavahemikust, mil selle isiku suhtes kohaldati vahistamismäärust täitvas liikmesriigis tõkendeid, mis ei kujutanud endast mitte vabadusekaotust, vaid vabaduse piiramist. 56. Lõpuks olgu meenutatud, et käesoleva kohtuotsuse punktis 53 käsitletud hindamise käigus võib Euroopa vahistamismääruse teinud liikmesriigi õiguskaitseasutus raamotsuse 2002/584 artikli 26 lõike 2 alusel taotleda vahistamismääruse teinud liikmesriigilt mis tahes teavet, mida ta peab vajalikuks.“

4.6. Tagaotsitava EMi täitvas liikmesriigis vahi all pidamine

Kui tagaotsitav on EVMi alusel vahistatud, peab EVMi täitev õigusasutus otsustama, kas isikut tuleb vahi all pidada või võib ta kuni EVMi täitmise kohta otsuse tegemiseni vabaks lasta. Vahi all pidamine ei ole seega kohustuslik ja isiku võib kooskõlas EVMi täitva liikmesriigi siseriikliku õigusega igal ajal tingimuslikult vabastada (EVMi raamotsuse artikkel 12).

Kui isikut ei hoita vahi all, peab EVMi täitva liikmesriigi pädev asutus võtma vajalikud meetmed isiku põgenemise vältimiseks (EVMi raamotsuse artikkel 12). Sellisteks meetmeteks võivad olla näiteks reisikeeld, kohustus korrapäraselt ilmuda määratud asutusse ja elektrooniline valve.

Vahi all pidamise otsus tehakse kooskõlas siseriikliku õigusega ja vastavalt Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklile 6, mis sätestab, et igaühel on õigus vabadusele ja turvalisusele.

16. juuli 2015. aasta kohtuotsuses kohtuasjas C-237/15 PPU Lanigan, otsustas Euroopa Liidu Kohus:

„Nõukogu […] raamotsuse 2002/584 […] artikli 15 lõiget 1 ja artiklit 17 tuleb tõlgendada nii, et vahistamismäärust täitev õigusasutus on endiselt kohustatud tegema otsuse Euroopa vahistamismääruse täitmise kohta ka pärast nimetatud artiklis 17 ette nähtud tähtaegade möödumist. Nimetatud raamotsuse artiklit 12 koostoimes selle raamotsuse artikliga 17 tuleb Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 6 arvestades tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui kirjeldatud olukorras peetakse tagaotsitavat isikut kooskõlas vahistamismäärust täitva liikmesriigi õigusega jätkuvalt vahi all, kuigi asjaomase isiku vahi all pidamise kogukestus ületab nimetatud tähtaegu, tingimusel et isikut ei peeta vahi all põhikohtuasja menetluse olemust arvestades ülemäära kaua, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus. Kui vahistamismäärust täitev õigusasutus otsustab selle isiku vahi alt vabastada, peab ta nimetatud isiku vabastamisel võtma kõik meetmed, mida ta peab vajalikuks isiku põgenemise vältimiseks ja selle tagamiseks, et materiaalsed tingimused tema üleandmiseks oleksid jätkuvalt täidetud kuni lõpliku otsuse tegemiseni Euroopa vahistamismääruse kohta.“

5. ÜLEANDMISOTSUS

5.1. EVMi täitmise üldine kohustus

Täitvatel õigusasutustel on üldine kohustus täita iga EVM vastastikuse tunnustamise põhimõtte alusel ja vastavalt EVMi raamotsuse sätetele (artikkel 1). Neid sätteid tutvustatakse käsiraamatu punktides 5–8. Üleandmisotsus tuleb ellu viia punktis 4 nimetatud tähtaja jooksul.

Lisaks peavad pädevad asutused tagama, et järgitakse tagaotsitava minimaalseid menetlusõigusi, mida on kirjeldatud punktis 11.

5.2. 32 süütegu, mille korral tuleb isik üle anda topeltkaristatavust kontrollimata

EVMi täitev asutus peaks kontrollima, kas EVMi välja andnud asutus on märkinud mõne süüteo ühena neist 32 süüteost, mis on loetletud EVMi raamotsuse artikli 2 lõikes 2. Täitev asutus võib topeltkaristatavust kontrollida ainult süütegude puhul, mis ei kuulu nende 32 süüteo hulka.

Siinkohal tuleb rõhutada, et kohaldatav on üksnes EVMi teinud liikmesriigi õiguse kohane süüteo kvalifikatsioon ja maksimumkaristus. Täitev asutus peab tunnustama EVMi teinud asutuse poolt EVMis märgitut.

11. jaanuari 2017. aasta kohtuotsuses kohtuasjas C-289/15 Grundza () tõlgendas Euroopa Kohus raamotsuse 2008/909 artikli 7 lõiget 3 ja artikli 9 lõike 1 punkti d (nimelt seda, kuidas tuleb hinnata topeltkaristatavuse tingimust). Euroopa Kohus sedastas:

„38. […] kahepoolse karistatavuse hindamisel peab täidesaatva liikmesriigi pädev asutus kontrollima, kas kuriteo aluseks olevad faktilised asjaolud, mis on kajastatud väljaandjariigi pädeva asutuse kohtuotsuses, annaksid juhul, kui need oleksid aset leidnud täidesaatva riigi territooriumil, aluse kohaldada kriminaalkaristust selle riigi territooriumil. […] 49. […] peab täidesaatva riigi pädev asutus kahepoolse karistatavuse hindamisel kontrollima mitte seda, kas rikutud on väljaandjariigis kaitstud huvi, vaid kas juhul, kui selline kuritegu oleks toime pandud tema liikmesriigi territooriumil, oleks asutus asunud seisukohale, et rikutud on selle liikmesriigi siseriiklikus õiguses kaitstud sarnast huvi.“

Kui EVMi täitev asutus leiab, et eeltooduga seoses on tehtud ilmne viga, on tuleks tal selgituse saamiseks võtta ühendust EVMi välja andnud asutusega (vt teabevahetuse kohta punkti 4.4).

5.3. Kõrvalsüüteod

Kõrvalsüütegude puhul mõeldakse üleandmist ühe või enama süüteo eest, mille eest on ette nähtud EVMi raamotsuse artikli 2 lõikes 1 sätestatust alampiirist väiksem karistusmäär. Need süüteod võib EVMis märkida kõrvalsüütegudena. EVMi välja andev õigusasutus võib sellised süüteod EVMi vormil märkida, isegi kui need ei kuulu EVMi rakendusalasse (vt punkt 2.3).

EVM tuleb siiski välja anda vähemalt ühe süüteoga seoses, mille eest määratav karistus vastab EVMi raamotsuse artikli 2 lõikes 1 sätestatud alampiirile.

EVMi raamotsuses ei ole sõnaselgelt sätestatud, kuidas tuleks lahendada kõrvalsüüteoga seoses üleandmise küsimus. Mõned liikmesriigid on otsustanud seda lubada, teised aga mitte. Kui EVMi täitev liikmesriik ei anna kõrvalsüütegude korral isikuid üle, võib erikohustuse reegel välistada selliste süütegude eest vastutusele võtmise EVMi teinud riigis (vt erikohustuste reegli kohta punkt 2.6).

Kui EVMis on märgitud kõrvalsüüteod, peaks EVMi täitev õigusasutus üleandmisotsuses selgelt osutama, kas üleandmine hõlmab ka kõrvalsüütegusid. Kõrvalsüütegudega seoses üleandmine annab EVMi teinud liikmesriigile pädevuse võtta isik selliste süütegude eest vastutusele või rakendada nende eest vabadusekaotuslikku karistust.

VIII lisas on esitatud loetelu liikmesriikidest, kelle õigussüsteem võimaldab isikuid kõrvalsüütegude korral üle anda.

5.4. Täitmata jätmise (täitmisest keeldumise) alused

EVMide täitmise üldist kohustust (mis on sätestatud EVMi raamotsuse artikli 1 lõikes 2) piiravad EVMi täitmata jätmise, st täitmisest keeldumise kohustuslikud ja vabatahtlikud alused (EVMi raamotsuse artiklid 3, 4 ja 4a). Oluline on tähele panna, et EVMi raamotsuse kohaselt on need ainsad alused, millele EVMi täitev asutus võib täitmisest keeldumiseks tugineda. Täitmata jätmise vabatahtlike aluste puhul võib täitev õigusasutus tugineda ainult nendele alustele, mis on võetud üle tema liikmesriigi siseriiklikku õigusesse. Euroopa Kohus on selgitanud, et see aluste loetelu on ammendav (eelkõige kohtuasjas C-123/08 Wolzenburg (6. Oktoobri 2009. aasta kohtuotsus, punkt 57) ja liidetud kohtuasjades C-404/15 ja C-659/15 PPU Aranyosi ja Căldăraru (5. aprilli 2016. aasta kohtuotsus, punkt 80)) (32).

Enne üleandmisest keeldumise otsustamist võib täitev õigusasutus võtta ühendust EVMi välja andnud asutusega. See võib olla soovitav, kui mõni täitmata jätmise alus on lahtine. Samuti võib EVMi täitev asutus enne keeldumise otsuse tegemist teatada võimalustest võtta teisi meetmeid, nagu kinnipeetavate üleandmine (vt punkt 4.4 teabevahetuse kohta ja punkt 2.5 ELi õigusalase koostöö teiste meetmete kohta).

Kui üleandmisest keeldumise otsus on tehtud, ei või tagaotsitavat EVMi alusel enam vahi all hoida.

5.4.1. Täitmata jätmise kohustuslikud alused

Kui mõni täitmata jätmise kohustuslik alus on kohaldatav, peab täitev asutus EVMi täitmisest keelduma (EVMi raamotsuse artikkel 3). Seega, kui EVMi täitev õigusasutus on teinud kindlaks, et mõni selline keeldumise alus on kohaldatav, peab ta täitmisest keelduma. Need alused on sätestatud EVMi raamotsuse artiklis 3.

Amnestia (artikli 3 lõige 1)

Vahistamismääruse aluseks oleva süüteo puhul on vahistamismäärust täitvas liikmesriigis antud amnestia. Lisaks on nõutav, et see liikmesriik oli pädev uurima süütegu oma siseriikliku kriminaalõiguse alusel.

Ne bis in idem (artikli 3 lõige 2)

Vahistamismäärust täitev õigusasutus teab, et tagaotsitava suhtes on samade tegude eest teises liikmesriigis langetatud lõplik kohtuotsus. Lisaks on nõutav, et kui kohtuotsusega määrati karistus, on see karistus kantud või on see sel ajal kandmisel või ei saa seda enam karistuse määranud liikmesriigi õiguse alusel täita.

Euroopa Kohus on teinud mitu kohtuotsust, mis puudutavad ne bis in idem põhimõtte tõlgendamist seoses Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni (Schengeni konventsioon) artikliga 54. Need kohtuotsused on EVMi raamotsuse suhtes kohaldatavad kohtuasjas C-261/09 Mantello (33) tehtud kohtuotsuse alusel ning neis selgitatakse mõisteid nagu „lõplik otsus“, „sama tegu“ ja „karistus kantud“. Kohtuasjas C-129/14 PPU Spasic (34) sedastas Euroopa Kohus, et Schengeni konventsiooni artikkel 54 on kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 50, kus see põhimõte on sätestatud.

VI lisas on esitatud kokkuvõtted Euroopa Kohtu otsustest, mis käsitlevad ne bis in idem põhimõtet.

Schengeni konventsiooni artikkel 54

„Isikut, kelle suhtes üks konventsiooniosaline on langetanud lõpliku kohtuotsuse, ei või teine konventsiooniosaline sama teo eest vastutusele võtta, tingimusel et kui isikule on karistus määratud, on ta selle ära kandnud või kannab seda või seda ei saa otsuse langetanud konventsiooniosalise õiguse alusel enam täitmisele pöörata.“

Harta artikkel 50

„Mitmekordse kohtumõistmise ja karistamise keeld Kedagi ei tohi uuesti kohtu alla anda ega karistada kuriteo eest, milles ta on liidu territooriumil seaduse järgi juba lõplikult õigeks või süüdi mõistetud.“

Vanus alla kriminaalvastutuse kohaldamise ea alampiiri (artikli 3 lõige 3)

Tagaotsitava vanuse tõttu ei saa teda vahistamismääruse aluseks olevate tegude eest EVMi täitva liikmesriigi õiguse alusel kriminaalvastutusele võtta.

Kriminaalvastutuse kohaldamise ea alampiirid on liikmesriikides erinevad. Erinev on ka selle ea arvestamise hetk: see võib olla näiteks kahtlustatava süüteo toimepanemise hetk või siis süüdistuse esitamise hetk.

Täitmata jätmise alus on kohaldatav siis, kui EVMi täitvas liikmesriigis võiks tagaotsitava suhtes tema vanuse tõttu algatada vaid tsiviil- või halduskohtumenetluse, kuid mitte kriminaalmenetluse.

5.4.2. Täitmata jätmise vabatahtlikud alused

Kui on kohaldatav mõni täitmata jätmise vabatahtlik alus, mis on siseriiklikku õigusesse üle võetud, võib täitev asutus keelduda EVMi täitmisest sõltuvalt juhtumi asjaoludest. Need alused on sätestatud EVMi raamotsuse artiklis 4.

Topeltkaristatavuse puudumine (artikli 4 lõige 1)

EVMi aluseks olev tegu ei ole EVMi täitva liikmesriigi õiguse alusel süütegu.

See alus puudutab üksnes süütegusid, mis ei ole loetletud EVMi raamotsuse artikli 2 lõikes 2, mille puhul topeltkaristatavust ei kontrollita. Samas võib see täitmata jätmise vabatahtlik alus olla kohaldatav ka siis, kui tegu vastab mõnele EVMi raamotsuse artikli 2 lõikes 2 loetletud süütegudest, kuid see on EVMi teinud liikmesriigi õiguse kohaselt karistatav vabadusekaotusega või vabadust piirava julgeolekumeetmega, mille maksimaalne kestus on vähem kui kolm aastat, ja see tegu ei ole EVMi täitva liikmesriigi õiguse alusel süütegu. Euroopa Kohus selgitas kohtuasjas C-289/15 Grundza (11. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus), kuidas topeltkaristatavuse tingimust tuleb hinnata (vt punkt 5.2).

Seoses maksude, tollimaksude, tolli- ja rahavahetustehingutega ei tohi keelduda EVMi täitmisest põhjusel, et EVMi täitva liikmesriigi õiguses ei ole kehtestatud samasuguseid tolli- või muid makse või selles puuduvad samasugused makse, tollimakse, tolli- ja rahavahetustehinguid käsitlevad norme nagu EVMi teinud liikmesriigi õigusaktides.

EVMi täitvas liikmesriigis on käimas menetlus (artikli 4 lõige 2)

Isik, kelle kohta EVM on välja antud, on antud EVMi täitvas liikmesriigis kohtu alla sama teo eest, millel EVM põhineb.

EVMi täitvas liikmesriigis on sama süüteo eest vastutusele võtmine välistatud (artikli 4 lõige 3)

EVMi täitva liikmesriigi õigusasutused on otsustanud EVMi aluseks oleva süüteo eest vastutusele mitte võtta või menetluse lõpetada või tagaotsitava suhtes on liikmesriigis seoses samade tegudega langetatud lõplik kohtuotsus, mis ei võimalda menetlust jätkata.

Vt ka punkti 5.4.1 ne bis in idem põhimõtte kohta.

Vastutusele võtta või karistada ei saa aegumise tõttu (artikli 4 lõige 4)

EVMi täitva liikmesriigi õiguse alusel ei või tagaotsitavat kriminaalkorras kohtu alla anda või karistada aegumise tõttu ning teod kuuluvad selle liikmesriigi jurisdiktsiooni alla tema kriminaalõiguse alusel.

Vt ka punkti 5.4.1 ne bis in idem põhimõtte kohta.

Kolmandas liikmesriigis on tehtud lõplik kohtuotsus (artikli 4 lõige 5)

EVMi täitev õigusasutus teab, et tagaotsitava suhtes on samade tegude eest kolmandas liikmesriigis tehtud lõplik kohtuotsus ning kui sellega on määratud karistus, on see kantud või täitmisel või ei saa seda enam karistuse määranud liikmesriigi õiguse alusel täita.

EVMi täitev liikmesriik kohustub karistuse täide viima (artikli 4 lõige 6)

Kui EVM on välja antud vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmiseks ja tagaotsitav viibib EVMi täitvas liikmesriigis või on selle kodanik või omab seal elukohta, võib EVMi täitev asutus kaaluda, kas isiku üleandmise asemel EVMi teinud liikmesriigile võiks karistuse täide viia täitva asutuse liikmesriigis.

Ka raamotsuse 2008/909/JSK artikkel 25 sisaldab erisätet, mis käsitleb vabadusekaotuslike karistuste täitmiselepööramist EVMi täitvas liikmesriigis EVMi raamotsuse artikli 4 lõikes 6 osutatud juhul (vt käsiraamatu punkt 2.5.2). Raamotsusega 2008/909/JSK asendati 1983. aasta konventsioon ja selle lisaprotokoll. Seega tuleb kohaldada raamotsust 2008/909/JSK, et anda karistus üle liikmesriiki, kus see täide viiakse.

Raamotsuse 2008/909 kohaselt ei ole süüdimõistetud isiku nõusolek enam kõikidel juhtudel üleandmise eeltingimus.

Kohtuasjas C-66/08 Kozłowski (35) märkis Euroopa Kohus, et EVMi raamotsuse artikli 4 lõikes 6 kasutatud terminitele „viibib“ ja „elab“ tuleb anda ühtne definitsioon, sest tegemist on liidu õiguse autonoomsete mõistetega. Nendega peetakse silmas olukordi, mille puhul tagaotsitav on asunud tegelikult elama EVMi täitvasse liikmesriiki või siis on tal mõnda aega püsivalt selles liikmesriigis viibimise tulemusena tekkinud selle liikmesriigiga side, mis vastab selles liikmesriigis elamisest tulenevale seotuse astmele. „Viibimise“ kindlaksmääramisel tuleb anda üldhinnang mitmele objektiivsele tegurile, mille hulka kuuluvad isiku viibimise kestus, laad ja tingimused ning isiku perekondlikud ja majanduslikud sidemed EVMi täitva liikmesriigiga.

Kohtuasjas C-123/08 Wolzenburg otsustas Euroopa Kohus EVMi raamotsuse artikli 4 lõike 6 ja liidu kodanike võrdse kohtlemise põhimõtte kohta, et Eeroopa Ühenduse asutamislepingu (nüüd ELi toimimise lepingu artikkel 18) artikliga 12 ei ole vastuolus EVMi täitva liikmesriigi õigusnorm, mille kohaselt selle liikmesriigi pädev õigusasutus keeldub vabadusekaotusliku karistuse täitmiseks välja antud EVMi täitmisest sisserändajast ELi kodaniku puhul tingimusel, et isik on selles liikmesriigis seaduslikult ja pidevalt viis järjestikust aastat elanud. Samas ei või liikmesriik EVMi raamotsuse artikli 4 lõikes 6 sätestatud EVMi täitmata jätmise vabatahtliku alusel kohaldamiseks esitada täiendavaid haldusnõudeid, nagu alalise elamisloa omamise nõue.

Kohtuasjas C-42/11 Lopes da Silva Jorge (36) leidis Euroopa Kohus, et EVMi raamotsuse artikli 4 punkti 6 ning Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 18 tuleb tõlgendada nii, et kuigi liikmesriik võib EVMi raamotsuse artikli 4 punkti 6 ülevõtmisel otsustada piirata olukordi, mil siseriiklik vahistamismäärust täitev õigusasutus võib selle sätte kohaldamisalasse kuuluva isiku üleandmisest keelduda, ei tohi ta välistada selle normi kohaldamisalast absoluutsel ja automaatsel viisil muude liikmesriikide kodanikke, kes viibivad või elavad selle liikmesriigi territooriumil, olenemata seotusest, mis neil selle liikmesriigiga on. Siseriiklikud kohtud peavad asjaomast siseriiklikku õigust tõlgendama EVMi raamotsuse sõnastust järgides, et tagada raamotsuse täieulatuslik rakendamine.

Eksterritoriaalsus (süüteod on toime pandud väljaspool EVMi teinud liikmesriiki) (artikli 4 lõige 7)

EVM on seotud süütegudega, mis:

a) loetakse EVMi täitva liikmesriigi õiguse alusel täielikult või osaliselt toime panduks täitva liikmesriigi territooriumil või kohas, mida sellena käsitletakse; või

b) on toime pandud väljaspool EVMi teinud liikmesriigi territooriumi ning EVMi täitva liikmesriigi õigus ei võimalda kohtu alla anda samade süütegude eest, kui need on toime pandud väljaspool tema territooriumi.

5.5. Kohtumõistmine tagaselja

EVMi raamotsust muudeti raamotsusega 2009/299/JSK, millega jäeti välja artikli 5 lõige 1 ja lisati uus artikkel 4a tagaseljaotsuste kohta. Uued normid puudutavad olukordi, kus täitev õigusasutus on saanud EVMi seoses vabadusekaotusliku karistusega, mille kohta tehti otsus EVMi teinud liikmesriigis toimunud menetluses, kus isik ei viibinud kohal.

EVMi raamotsuse artikkel 4a sisaldab täitmata jätmise vabatahtlikku alust, mille kohaselt võib keelduda täitmast EVMi, mis on tehtud vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmiseks, kui isik ei ilmunud kohtulikule arutelule, mille tulemusel otsus tehti (tagaseljaotsus).

Sellel reeglil on siiski mitu erandit. Järgmiste kindlaksmääratud asjaolude korral (artikkel 4a) ei või EVMi saanud õigusasutus keelduda tagaseljaotsuse alusel välja antud EVMi täitmisest. EVMis on märgitud, et kooskõlas EVMi teinud liikmesriigi siseriiklikes õigusaktides määratletud täiendavate menetlusnõuetega

a) ja õigeaegselt i) esitati asjakohasele isikule kohtukutse isiklikult ning seega teavitati teda sellest, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutelu, mille tulemusel asjaomane otsus tehti, või sai asjaomane isik tegelikult muul viisil ametliku teabe selle kohta, millal ja kus toimub kava kohaselt kohtulik arutelu, mille tulemusel otsus tehti, sellisel viisil, et ühemõtteliselt tehti kindlaks, et asjaomane isik oli kavandatud kohtulikust arutelust teadlik, ning ii) teavitati asjaomast isikut sellest, et otsuse võib teha ka siis, kui isik ei ilmu kohtulikule arutelule, või

b) on asjaomane isik, olles kavandatud kohtulikust arutelust teadlik, andnud volituse enda kohtulikul arutelul kaitsmiseks asjaomase isiku või liikmesriigi poolt määratud õigusnõustajale, kes teda kohtulikul arutelul ka kaitses, või

c) pärast seda, kui asjaomasele isikule otsus kätte toimetati ning teda teavitati selgesõnaliselt õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või otsus edasi kaevata ning tema õigusest osaleda sellel kohtulikul arutelul, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist ja mille tulemuseks võib olla algse otsuse tühistamine: i) teatas asjaomane isik selgesõnaliselt, et ta ei vaidlusta seda otsust, või ii) ei taotlenud asjaomane isik asja uuesti läbivaatamist ega kaevanud otsust edasi kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul või

d) ei toimetatud asjaomasele isikule otsust isiklikult kätte, kuid i) see toimetatakse talle isiklikult kätte viivitamatult pärast üleandmist ning teda teavitatakse selgesõnaliselt tema õigusest taotleda asja uuesti läbivaatamist või otsus edasi kaevata ning tema õigusest osaleda sellel kohtulikul arutelul, mis võimaldab asja, sealhulgas uue tõendusmaterjali sisulist uuesti läbivaatamist ja mille tulemuseks võib olla algse otsuse tühistamine, ning ii) teda teavitatakse ajavahemikust, mille jooksul peab ta taotlema asja uuesti läbivaatamist või kaebama otsuse edasi, nagu on esitatud asjaomases EVMis.

Kohtuasjas C-399/11 Melloni (37) käsitleti küsimust, kas EVMi raamotsuse artikli 4a lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui EVMi täitev õigusasutus kohaldab samas sättes täpsustatud asjaoludel karistuse täitmisele pööramiseks välja antud EVMi täitmise suhtes tingimust, et tagaselja tehtud süüdimõistvat otsust peab saama EVMi teinud liikmesriigis testida.

Euroopa Kohus sedastas, et EVMi raamotsuse artikli 4a lõikes 1 nähakse ette sellise EVMi täitmata jätmise vabatahtlik alus, mis on antud välja tagaselja mõistetud karistuse täitmiseks. Sellele alusele tuginemise vabadust piiravad siiski neli erandit, mis on sätestatud artikli 4a lõike 1 punktides a–d. Euroopa Kohus otsustas, et neis neljas olukorras ei või EVMi täitev õigusasutus kohaldada tagaselja süüdi mõistetud isiku üleandmise suhtes tingimust, et olemas peab olema süüdimõistva otsuse testimise võimalus süüdimõistetu juuresolekul.

Kohtuasjas C-108/16 PPU Dworzecki (24. mai 2016. aasta kohtuotsus) (38) leidis Euroopa Kohus:

„Raamotsuse 2002/584 […] artikli 4a lõike 1 punkti a alapunkti i tuleb tõlgendada nii, et selles sättes toodud tingimustele ei vasta iseenesest selline kohtukutse, nagu on arutlusel põhikohtuasjas, mida ei toimetatud isiklikult kätte asjaomasele isikule, vaid temaga koos elavale täisealisele isikule, kes lubas kohtukutse sellele isikule edasi anda, ilma et Euroopa vahistamismäärus võimaldaks ühemõtteliselt kindlaks teha, kas ja millal see täisealine isik kohtukutse asjaomasele isikule tegelikult üle andis.“

5.6. EVMi täitva õigusasutuse kohustus võtta arvesse põhiõigusi

EVMi raamotsus ei sisalda sätet, mis käsitleb EVMi täitmata jätmist põhjusel, et EVMi teinud liikmesriigis rikutakse tagaotsitava põhiõigusi.

Samas on EVMi raamotsuse artikli 1 lõikes 3 ning põhjendustes 12 ja 13 selgitatud, et EVMiga seoses tuleb järgida põhiõigusi ja õiguse üldpõhimõtteid.

Liidetud kohtuasjades C-404/15 ja C-659/15 PPU Aranyosi ja Căldăraru (5. aprilli 2016. aasta kohtuotsus) sedastas Euroopa Kohus:

„Juhul kui on objektiivseid, usaldusväärseid, täpseid ja nõuetekohaselt ajakohastatud andmeid, millest ilmneb, et vahistamismääruse teinud liikmesriigis esineb kinnipidamistingimustes süstemaatilisi või üldisi puudusi, või need puudutavad teatavaid isikute rühmi või kinnipidamisasutusi, siis peab vahistamismäärust täitev õiguskaitseasutus konkreetselt ja täpselt kontrollima, kas on piisavalt alust arvata, et isikul, kelle suhtes on kriminaalmenetluse läbiviimise või vabaduskaotusliku karistuse täitmisele pööramise eesmärgil tehtud Euroopa vahistamismäärus, on tema kinnipidamistingimuste tõttu selles liikmesriigis tegelik oht langeda nimetatud liikmesriigile üleandmise korral ebainimliku või alandava kohtlemise ohvriks harta artikli 4 tähenduses. Selleks peab ta taotlema lisateavet vahistamismääruse teinud õiguskaitseasutuselt, kes peab – vajaduse korral pärast vahistamismääruse teinud liikmesriigi keskasutuse või keskasutuste poole pöördumist raamotsuse artikli 7 tähenduses – saatma selle teabe taotluses määratud tähtajal. Vahistamismäärust täitev õiguskaitseasutus peab puudutatud isiku üleandmise kohta otsuse tegemise edasi lükkama kuni ajani, mil saabub lisateave, mis võimaldab tal kõnealuse ohu olemasolu kahtluse kõrvaldada. Kui sellise ohu olemasolu ei ole mõistliku aja jooksul võimalik kõrvaldada, peab see õiguskaitseasutus otsustama, kas üleandmise menetlus lõpetada.“

Kui EVMi täitva liikmesriigi õigusasutusel on tõendeid, mis viitavad tegelikule ohule, et EVMi teinud liikmesriigi üldiste kinnipidamistingimuste tõttu koheldakse kinnipeetavaid selles liikmesriigis ebainimlikult või alandavalt, peab õigusasutus järgima Euroopa Kohtu poolt Aranyosi ja Căldăraru kohtuasjas tehtud otsuses (punktid 89–104) kirjeldatud korda.

Menetlustoimingud, mida liikmesriikide täitvad asutused peavad tegema, kui neil on tõendeid, mis viitavad tegelikule ohule, et kinnipeetavatele saab EVMi teinud liikmesriigis osaks ebainimlik või alandav kohtlemine

Sellisel juhul tuleks teha alljärgnevad toimingud.

1. Kontrollimine, kas eksisteerib tegelik oht, et üldiste kinnipidamistingimuste tõttu saab tagaotsitavale osaks ebainimlik ja alandav kohtlemine: — tuginedes objektiivsetele, usaldusväärsetele, täpsetele ja nõuetekohaselt ajakohastatud andmetele, mida võib muu hulgas saada rahvusvaheliste kohtute, nagu Euroopa Inimõiguste Kohus, otsustest, EVMi teinud liikmesriigi kohtute otsustest ning Euroopa Nõukogu või Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni süsteemis tehtud otsustest, aruannetest ja muudest dokumentidest.

2. Kui sellise ohu olemasolu on üldiste kinnipidamistingimuste põhjal kindlaks tehtud, tuleb hinnata, kas on piisavalt alust arvata, et konkreetse juhtumi asjaoludel on tagaotsitava ebainimliku ja alandava kohtlemise oht olemas: — kohustus EVMi raamotsuse artikli 15 lõike 2 alusel taotleda, et EVMi välja andnud asutus e