EUROOPA KOMISJON Brüssel,22.2.2017 SWD(2017) 72 final KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT 2017. aasta aruanne Eesti kohta Lisatud dokumendile: KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA KESKPANGALE JA EURORÜHMALE Euroopa poolaasta 2017: struktuurireformide elluviimisel ning makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamisel ja korrigeerimisel tehtud edusammude hindamine ning määruse (EL) nr 1176/2011 kohase põhjaliku analüüsi tulemus



{COM(2017) 90 final}

{SWD(2017) 67 final - SWD(2017) 93 final}





SISUKORD Kokkuvõte1 1.Majanduse olukord ja väljavaated5 2.Edusammud riigipõhiste soovituste järgimisel12 3.Reformiprioriteedid16 3.1.Riigi rahandus ja maksustamine16 3.2.Finantssektor18 3.3.Tööturu-, haridus- ja sotsiaalpoliitika21 3.4.Investeeringud28 3.5.Poliitika sektorite kaupa35 3.6.Avalik haldus40 A.Ülevaatetabel43 B.Makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tulemustabel47 C.Standardtabelid48 Viited54 Tabelite loetelu 1.1.Peamised majandus-, finants- ja sotsiaalnäitajad – Eesti10 2.1.2016. aasta riigipõhiste soovituste hindamise kokkuvõte13

3.2.1.Rahandusliku usaldusväärsuse näitajad – kõik Eestis tegutsevad pangad18 B.1.Makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tulemustabel – Eesti47 C.1.Finantsturu näitajad48 C.2.Tööturu ja sotsiaalsed näitajad49 C.3.Tööturu ja sotsiaalsed näitajad (jätk)50 C.4.Tooteturu tulemus- ja poliitikanäitajad51 C.5.Keskkonnahoidlik majanduskasv52 Jooniste loetelu 1.1.SKP reaalkasv ja selle komponendid5 1.2.Kvartali THHI-inflatsioon (aastapõhine muutus protsentides)6 1.3.Tööjõu ühikukulu muutuse jaotus Eestis (ja euroalas)7 1.4.Välispositsiooni jaotus (jooksevkonto ja kapitalikonto)7 1.5.Ekspordi turuosa jaotus – Eesti8 1.6.Rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon (% SKPst)8 1.7.Netolaenuandmine/-võtmine sektorite lõikes (% SKPst)9 3.1.1.Omandimaksudest saadav tulu protsendina SKPst (2014)16 3.1.2.Maksukiilud ühe palgasaajaga perede puhul, erinevad sissetuleku tasemed (2015)17 3.2.1.Ettevõtete laenude hind19 3.2.2.Finantssektoriväliste ettevõtete rahastamine (2015)19

3.2.3.Laenuandmine finantssektorivälistele ettevõtetele ja eluaseme omandamiseks20 3.2.4.Eluasemehinnaindeksi ja eluasemelaenude muutus – Eesti20 3.3.1.Tööturu pingestumine21 3.3.2.Korrigeerimata sooline palgalõhe22 3.3.3.Tööturutulemused kvalifikatsiooni ja soo lõikes24 3.3.4.Suhtelise vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse määr ning selle komponendid (AROP, SMD, LWI)25 3.4.1.Ekspordi turuosa kasv kaupade ja teenuste väärtuse alusel28 3.4.2.Eesti kaupade eksport Venemaale ja mineraalkütuse eksport (aastapõhine muutus protsentides) – euro ja rubla vahetuskurss28 3.4.3.Ekspordi dünaamika ja konkurentsivõime (kaubad) kümne peamise sihtriigi suhtes (2014–2015) – Eesti29 3.4.4.Reaalne tegelik vahetuskurss (REER), nominaalne tegelik vahetuskurss (NEER) ja suhteline tarbijahindade harmoneeritud indeks (THHI) – Eesti29 3.4.5.Nominaalpalga kasv Eestis võrreldes palga võrdlusnäitajatega30 3.4.6.Ettevõtete kasum ja investeeringud Eestis – majandustegevus ja töötlev tööstus kokku31 3.4.7.Eesti tootmistegurite kogutootlikkus aastatel 2007–2015 – indeks (2010 = 100)32 3.4.8.Kogutootlikkus lisandväärtuse alusel – kogu Eesti majandus ja töötlev tööstus32 3.5.1.Euroopa Patendiametile esitatud patenditaotlused (prioriteediaastate lõikes,

miljoni tööjõu hulka kuuluva elaniku kohta)35 3.5.2.Intellektuaalomandi välismaal kasutamise eest makstud tasu, % SKPst36 Tekstikastide loetelu 2.1.ELi eelarve panus Eesti struktuurireformidesse14 3.4.1.Eesti investeerimisprobleemid ja reformid32

3.6.1.Valitud tähtsamad teemad: töövõimereform ja hea koht rahvusvahelises oskuste uuringus42 Kokkuvõte Käesolevas aruandes hinnatakse Eesti majandust Euroopa Komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsi taustal, mis avaldati 16. novembril 2016. Komisjon kutsub analüüsis ELi liikmesriike üles suurendama jõupingutusi majanduspoliitika kolmes prioriteetses valdkonnas – investeeringute suurendamine, struktuurireformide elluviimine ja vastutustundliku eelarvepoliitika tagamine. Seda tehes peaksid liikmesriigid keskenduma sotsiaalse õigluse edendamisele, et tagada kaasavam majanduskasv. Eesti SKP reaalkasv vähenes 2016. aastal 1,1 %ni, kuid peaks alates 2017. aastast olema taas üle 2 %. Eesti majandust pärssisid 2016. aastal nõrk välisnõudlus ja nii avaliku sektori kui ka erasektori investeeringute nappus, samas kui püsivalt tugev palgakasv aitas hoida eratarbimist ja elamuehitust suhteliselt kõrgel tasemel. Eesti majanduskasv oli 2016. aastal 1,1 %, kuid peaks järgmistel aastatel prognooside kohaselt kiirenema tasemele üle 2 %, kuna välisnõudlus ja ettevõtete investeeringud peaksid järk-järgult taastuma. Samal ajal peaks kodumajapidamiste tarbimine aeglustuma jätkusuutlikumale tasemele, mis on tingitud aeglasemast palgakasvust tänu avaliku sektori palgakasvu piiramise poliitikale ja erinevatele tööjõupakkumise suurendamise reformidele. Eelarvepositsioon on jätkuvalt tugev, mida iseloomustab eelarveülejääk ja väike riigivõlg. Prognooside kohaselt peaks Eesti eelarvepositsioon 2018. aastal siiski mõningal määral nõrgenema, kuna ametisse astunud uus valitsus kavatseb rakendada ekspansiivsemat eelarvepoliitikat. Eestis on üks ELi kõige paremini toimiv tööturg, kuid probleemiks on tööealise elanikkonna vähenemine. Eesti tööturg on paindlik, tööturul osalemise ja tööhõive määr on kõrge ning töötuse määr on madal. Samal ajal peaks tööealine elanikkond elanikkonna vananemise ja püsiva väikese sündimuse tõttu järgmisel kümnendil vähenema. See soodustab tööturu jätkuvat pingestumist, tekitades püsiva palgakasvusurve. See seab ohtu ettevõtete kasumlikkuse, konkurentsivõime ja üldise pikaajalise majanduskasvu. Käimasolevad tööturureformid peaksid siiski tööjõupakkumist suurendama ja ülemäärase palgakasvu ära hoidma. Tänu töövõimereformi jõustumisele tuuakse töövõimetuspensionärid tagasi tööturule. Suurenev tööjõupakkumine peaks palgakasvu aeglustama. Tööjõupakkumist aitavad edendada ka muud käimasolevad reformid, millega suurendatakse tööstiimuleid, vähendatakse soolist palgalõhet ja parandatakse lastehoiu kättesaadavust. Ka käimasolev kohalike omavalitsuste reform peaks muutma tööturu elavdamise poliitika tulemuslikumaks, kuna sellega tõhustatakse kohalikke sotsiaalteenuseid. Tööjõu ja oskuste nappus peaks tänu võetavatele meetmetele vähenema. Eelkõige on hiljuti vähendatud majandusliku sisserände piiranguid. Eestil läheb hariduse ja koolituse valdkonnas üldiselt hästi. Eestis omandab kolmanda taseme hariduse suur hulk inimesi ning riigi tulemused rahvusvahelistel oskuste uuringutel on head. Ka osalemine elukestvas õppes on üle ELi keskmise. Haridussüsteemist varakult lahkunud noorte osakaal on siiski jätkuvalt üle strateegia „Euroopa 2020“ sihttaseme. Eesti majandus on Põhjamaadest naaberriikidega ja euroalaga hästi integreeritud, kuid välismaiste otseinvesteeringute maht jääb allapoole pikaaegset keskmist. Eesti ja tema naaberriikide tihedaid sidemeid iseloomustab sektorisiseste kaubavoogude suur osakaal. Viimastel aastatel on välismaiste otseinvesteeringute kasv töötleva tööstuse sektoris ning kutse-, teadus- ja tehnikaalases tegevuses jäänud allapoole Eesti pikaajalist keskmist. Pärast vähenemist 2015. aastal Eesti eksport 2016. aastal taastus ja peaks edaspidi veelgi paranema. Turuosa vähenemine 2015. aastal oli peamiselt tingitud naaberriigi Venemaa valuuta järsust nõrgenemisest ja naftahindade langusest maailmaturul, mille tagajärjel vähenes Eesti põlevkivisektori konkurentsivõime. Kumbi neist teguritest ei tohiks prognooside kohaselt uuesti esile kerkida. 2016. aastal kaupade eksport tugevasti taastus ja Eesti kaubandusbilansi ülejääk suurenes. Sellest hoolimata domineerivad Eesti majanduses traditsioonilised sektorid, kus teadus- ja arendustegevuse osakaal on väike. Töötlevas tööstuses näib Eesti ekspordistruktuur jätkuvalt nihkuvat pigem väikese väärtusega kaupade suunas. Samuti on põhivara töötaja kohta jätkuvalt suhteliselt vähe. 2015. aastal jäid investeeringud intellektuaalomandiga seotud toodetesse oluliselt allapoole ELi keskmist ja töötleva tööstuse sektoris näisid need juba olevat mõjutatud ettevõtete kasumi järkjärgulisest vähenemisest. Ettevõtete kulutused teadus- ja arendustegevusele on siiski hiljuti jätkanud suurenemist, mis annab alust loota, et innovatsioonitulemused paranevad. Üldiselt on strateegilised investeeringud teadus- ja arendustegevusse Eesti jaoks jätkuvalt väga olulised. Eluasemeturuga seotud riske võib pidada piiratuks. Eluasemelaenude mahu kasv oli 2016. aastal tugev, kuid eluasemehinnad stabiliseerusid, kuna pakkumine jõudis nõudlusele järele. Karmistatud on finantsvaldkonda reguleerivaid õigusakte, mille eesmärk on vähendada finantssüsteemi kui terviku riski, ja piiratud eluasemelaenude intressimaksete maksustatavast tulust mahaarvamise võimalusi. Oht, et kinnisvarasektori negatiivne mõju kandub üle majandus- ja finantssektori stabiilsusele, näib väike. Rahandusliku usaldusväärsuse näitajad osutavad, et pangandussektor on stabiilne. Üldiselt on Eesti teinud mõningaid edusamme 2016. aasta riigipõhiste soovituste järgimisel. Tööturu ja sotsiaalpoliitika valdkonnas tehti mõningaid edusamme kvaliteetsete sotsiaalteenuste pakkumisel kohalikul tasandil, muu hulgas kohalike omavalitsuste reformi vastuvõtmise ja rakendamise kaudu. Vähest edu on saavutatud soolise palgalõhe vähendamise meetmete vastuvõtmisel ja rakendamisel. Mõningaid edusamme on tehtud teadus- ja arendustegevusse ning innovatsiooni tehtavate erainvesteeringute edendamisel, tugevdades muu hulgas teadusasutuste ja ettevõtete koostööd. Eesti on juba saavutanud mitmed strateegia „Euroopa 2020“ riiklikud eesmärgid, kuid mõni valdkond teeb jätkuvalt muret. Eesti on ületanud oma tööhõiveeesmärgi, kuigi sellele aitas kaasa tööealise elanikkonna vähenemine. Teadus- ja arendustegevuse valdkonnas on Eesti oma riiklikust eesmärgist kaugenemas. Energiavaldkonnas peaks Eesti suure varuga täitma kasvuhoonegaaside heite ja taastuvenergia riiklikud eesmärgid. Eesti on oma energiatõhususe eesmärgid täitnud, kuid asjaomaste tasemete hoidmine aastani 2020 saab olema raske. Haridusvaldkonnas on Eesti juba saavutanud kolmanda taseme hariduse eesmärgi, kuigi probleemiks on märkimisväärne sooline ebavõrdsus naiste kasuks. Haridussüsteemist varakult lahkunud noorte osakaalu vähendamise eesmärgi täitmine on jätkuvalt probleem ning Eesti kaugeneb veelgi suhtelise vaesuse määra alandamise riiklikust eesmärgist (15 %). Käesoleva riigiaruande peamised järeldused ja nendega seotud poliitikaväljakutsed on järgmised. Tööealise elanikkonna vähenemisega võib aastateks kaasneda pingeline olukord tööturul. Püsivate demograafiliste probleemide tõttu on oluline jätkata selliste poliitikameetmete kohaldamist, mille eesmärk on kaasata tööturule väikese sissetulekuga inimesed, puudega inimesed ja väikeste lastega emad. Aktiivsuse määra suurendamiseks on kehtestatud suuremad tööstiimulid. Töövõimereformi eesmärk on suurendada tööjõupakkumist, tuues märkimisväärse hulga mitteaktiivseid inimesi tagasi tööturule. Reformi rakendamine algas 2016. aastal ja esialgsed märgid näivad positiivsed, kuna üldine tööjõupakkumine on suurenenud. Tööjõud peaks järgmistel aastatel suurenema tööhõivest siiski kiiremini. Lisaks on hiljuti vähendatud majandusliku sisserände mitmeid piiranguid. Samal ajal parandatakse lastehoiuteenuste kättesaadavust. Probleemiks on siiski jätkuvalt sooline palgalõhe. Kuigi selle probleemi lahendamiseks on juba võetud meetmeid, on soolise võrdõiguslikkuse seaduse ja vanemapuhkuse süsteemi õiguslikud muudatused veel menetlemisel. Kutseharidussüsteemist varakult lahkumisega seotud olukord on paranenud. Ebavõrdsus, suhteline vaesus ja sotsiaalne tõrjutus jätkasid järg-järgult suurenemist ja tervisenäitajad on endiselt oluline probleem. Ebavõrdsus on viimastel aastatel suurenenud ja on nüüd oluliselt üle ELi keskmise. Hüvitiste (eelkõige pensionid, sotsiaaltoetused ja töötushüvitised) kasv jääb maha turupõhise sissetuleku kasvust. Eesti proportsionaalse tulumaksusüsteemi võime jõukust ümber jagada on piiratud, kuid hiljutised meetmed muudavad maksusüsteemi progressiivsemaks, suurendades maksuvaba tulu, mis sõltub sissetuleku suurusest. Samal ajal on oodatava eluea, eeldatavate tervena elatavate eluaastate ja ennetatava suremuse näitajad ELi keskmisest halvemad, pidades silmas, et Eestil on probleeme hooldusteenuste lõimimise ning õendusteenuste ja eriarstiabi kättesaadavusega. Tööjõukulud töötaja kohta 2016. aastal jätkuvalt suurenesid, mis ohustab konkurentsivõimet. Tööjõukulude suurenemine töötaja kohta oli peamiselt tingitud tugevast palgakasvust, kuid sellele aitas kaasa ka negatiivne tootlikkuse kasv. Kuna Eesti väike ja avatud majandus on peamiselt nn hinnavõtja ja sõltub välishindadest, kajastub tugev palgakasv kõigepealt kasumlikkuse vähenemises. Lühiajalises perspektiivis võib see pärssida investeeringuid, eelkõige Eesti töötleva tööstuse sektorisse. Jätkuv tugev palgakasv, mis ületab tootlikkuse kasvu, võib keskpikas perioodis vähendada konkurentsivõimet. Ettevõtete jätkuvalt ebapiisavad investeeringud tehnoloogia arendamisse ja teadussaavutuste ebapiisav turustamine on peamised probleemid, mis pärsivad tootlikkuse kasvu, eksportkaupade lisandväärtuse suurenemist ja potentsiaalse majanduskasvu edendamist. Ettevõtete ja teadusasutuste vahelise lepingulise teadustegevuse maht 2015. aastal suurenes, kuid kahe sektori vaheline koostöö on jätkuvalt siiski piiratud. Sellega kaasnes ikka veel väike patenditaotluste arv. Ettevõtluse vaimus toimuvat avastamisprotsessi ei ole veel taaskäivitatud. Teadlasekarjääri vähene atraktiivsus ja suhteliselt madal teaduse tipptase on omavahel seotud probleemid. Eesti on veelgi parandanud ettevõtluskeskkonda, kuid mõnes valdkonnas on jätkuvalt probleeme. Eestis on käimas mitu projekti, mille eesmärk on vähendada regulatiivset koormust, bürokraatiat ja eri avalike asutuste ülesannete kattuvust. Kuid ettevõtluskeskkonda nõrgendab asjaolu, et ikka veel on riiklike normidega reguleerimata äriühingute registrijärgse asukoha viimine Eestisse ja Eestist välja. Pikk maksejõuetusmenetlus ja ebapiisavalt kaitstud vähemusaktsionäride õigused äriühingute üldjuhtimisel on jätkuvalt institutsionaalsed investeerimistõkked.

Maksusüsteem soodustab üldiselt majanduskasvu, kuid maksukategooriaid, mida peetakse majanduskasvu kõige vähem pärssivaks, kasutatakse ikka veel üksnes piiratud määral. Maksukogumine on jätkuvalt üldiselt tõhus ja hiljutised meetmed maksukuulekuse suurendamiseks on olnud tulemuslikud. Eesti kasutab siiski ebapiisavalt teatavaid majanduskasvu soodustavaid maksukategooriaid, nagu omandi- ja transpordimaksud. CO2-heite ja ressursimahukuse tase on jätkuvalt kõrge. See on peamiselt tingitud sellest, et Eesti toodab elektri- ja soojusenergiat põlevkivist. Transpordisektori kasvuhoonegaaside heide ja energiatarbimine on alates 2005. aastast suurenenud, samas kui transpordimaksud on peaaegu olematud, mis ei soodusta maanteetranspordi energiatõhusust. Käimas on arutelud heitepõhise sõidukite registreerimismaksu võimaliku kehtestamise üle. Eestis on käimas kohalike omavalitsuste reform eesmärgiga parandada kohaliku tasandi avalikke teenuseid ja valitsemist ning suurendada tõhusust. Koostamisel on kohalike omavalitsuste ja keskvalitsuse ülesannete jaotust ning kohalike omavalitsuste rahastamise põhimõtteid käitlevad õigusnormid. Stiimuleid kohalikele omavalitsustele kohaliku arengu ja ettevõtluse edendamiseks ei ole veel vastu võetud. 1. Majanduse olukord ja väljavaated SKP kasv Eesti majanduskasv aeglustus 1,4 %-lt 2015. aastal ligikaudu 1,1 %-le 2016. aastal (vt joonis 1.1). Peamiseks kasvumootoriks jäi eratarbimine, mida toetas kiire ja püsiv palgakasv. Sellel oli SKP kasvule siiski üksnes piiratud positiivne mõju, arvestades et impordi (eriti autoimport) osakaal eratarbimises oli suur. Kuigi eksport tänu Eesti peamiste kaubanduspartnerite suuremale nõudlusele taastus, valmistas investeeringute kasv kolmandat aastat järjest pettumuse. See kajastas peamiselt ELi vahendite väga järkjärgulist kasutuselevõttu ja ettevõtete jätkuvalt ebapiisavaid investeeringuid seadmetesse ja ehitusse. Avaliku sektori tarbimine kasvas pisut, tänu millele jäi riigi rahanduse seisund tugevaks. Prognoosi kohaselt peaks Eesti SKP reaalkasv olema 2017. aastal 2,2 % ja 2018. aastal 2,6 %, kuna piirkondlik nõudlus peaks suurenema. Välisnõudlus, eelkõige Soomes ja teistes Balti riikides, peaks prognoosi kohaselt suurenema. Samal ajal peaks Eesti põlevkivisektor ja sellega seotud eksport saama kasu naftahindade tõusust. Teenustesektoris peaks tugev kõrgtehnoloogiline eksport suurel määral kompenseerima transporditeenuste mahu vähenemist, mis on tingitud naaberriigi Venemaaga seotud transiitkaubanduse vähenemisest. Üldiselt peaks kaupade ja teenuste ekspordi ja impordi saldo jääma prognoosiperioodil positiivseks. Kuna impordimahukad investeeringud peaksid jätkuma, peaks netoekspordi panus majanduskasvu jääma sel ja järgmisel aastal siiski negatiivseks. Üldiselt peaksid investeerinud 2017. ja 2018. aastal suurenema, kuna ELi uus programmitöö periood saab sisse täishoo ja tööstussektori kindlustunne kasvab. Paranev piirkondlik nõudlus peaks tööstussektori kindlustunnet suurendama. Selle tulemusel peaksid Eesti ettevõtted investeeringuid sel ja järgmisel aastal suurendama. Samal ajal peaksid avaliku sektori investeeringud järsult kasvama, kuna ELi uue programmitöö perioodi raames on suuremat osa projekte rakendama hakatud. Eratarbimise kasv peaks 2017. ja 2018. aastal pisut aeglustuma, kuna tarbijahindade suurenemine pärsib reaalsissetulekute kasvu. Sellest hoolimata peaks prognoosiperioodil jääma peamiseks kasvumootoriks sisenõudlus, mida toetab jätkuv tugev palgakasv. Joonis 1.1.SKP reaalkasv ja selle komponendid Allikas: Euroopa Komisjon Potentsiaalne majanduskasv Üldiselt näib, et Eesti potentsiaalne kasvumäär on siiski vähenemas. Kuigi ELi arenenumatele majandustele järelejõudmise protsess peaks jätkuma, peaks tööealise elanikkonna pidev vähenemine pärssima kasvupotentsiaali. Inflatsioon Inflatsioon peaks pärast pikka väikese inflatsiooni perioodi järgmistel aastatel suurenema (vt joonis 1.2). Ülemaailmsete energiahindade prognoositava tõusu, tugeva palgakasvu ja aktsiiside märkimisväärse suurendamise tulemusel peaks inflatsioon kiirenema 2017. ja 2018. aastal peaaegu 3 %ni. Tööturg Tööturg on jätkuvalt tugev, kuid tööhõive ja töötuse näitajad on viimastel kuudel püsinud muutumatuna, mis kajastab tagasihoidlikku SKP kasvu. Tööjõus osalemise määr on jõudnud kõigi aegade haripunkti 70 %, mis on seni aidanud kompenseerida tööealise elanikkonna vähenemist. Tänu töövõimereformile (vt täpsemalt punkt 3.3) peaks tööhõive aastatel 2017–2018 jätkuvalt pisut suurenema. Samal ajal peaks töötus märkimisväärselt suurenema: ligikaudu 6½ %-lt 2016. aastal tasemele üle 8 % 2018. aastal. See on tingitud sellest, et paljud töövõimetuspensionärid vajavad pärast pikka tööturult eemalolekut enne tööturule naasmist koolitust. Joonis 1.2.Kvartali THHI-inflatsioon (aastapõhine muutus protsentides) Allikas: Euroopa Komisjon Sotsiaalprobleemid

Sissetulekute ebavõrdsus on suurenenud ja on üks ELi suuremaid, samas kui hiljutised vaesusnäitajad osutavad erinevatele suundumustele. 20 % jõukamate leibkondade sissetulekute suhe 20 % vaesemate leibkondade sissetulekutesse suurenes 5,4-lt 2012. aastal 6,2-le 2015. aastal ning on nüüd ELis suuruselt seitsmendal kohal. Põhitegur näib olevat suur palgaerinevus, mis on tingitud kõrgema kvalifikatsiooniga töötajate tugevast palgakasvust. Absoluutarvudes on 10 % vaesemate leibkondade sissetuleku kasv jäänud maha mediaansissetuleku kasvust ( ). Seda soodustab asjaolu, et hüvitiste (eelkõige pensionid ja töötushüvitised) kasv jääb maha turupõhise sissetuleku kasvust. Selle tagajärjel on suurenenud ka suhtelise vaesuse määr 15,8 %-lt 2010. aastal 21,6 %-le 2015. aastal, mis on 4,3 protsendipunkti üle ELi keskmise ( ) (vt punkt 3.3). Ebavõrdsust suurendab veelgi proportsionaalne tulumaksusüsteem, millel on piiratud ümberjagamismõju. Pidades silmas, et kõrgema kvalifikatsiooniga töötajate kiire palgakasv on turupõhiste sissetulekute ebavõrdsust suurendanud, on maksu- ja toetussüsteemid selle leevendamisel osutunud suhteliselt ebatõhusaks ( ). Netojõukuse (koguvara ja kõigi kohustuste vahe) seisukohast oli Eesti kodumajapidamistel 2014. aastal üldiselt varasid rohkem kui võlgu. Üldiselt on netojõukuse ebavõrdsus ( ) Eestis üks ELi kõige suuremaid (EKP, 2016). Joonis 1.3.Tööjõu ühikukulu muutuse jaotus Eestis (ja euroalas) Allikas: majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraadi andmebaas AMECO Konkurentsivõime Tööjõu ühikukulu on viimastel aastatel jätkuvalt tugevasti suurenenud, mis on tingitud tugevast palgakasvust ja vähenevast tootlikkusest (vt joonis 1.3). Palgakasv on tingitud piiratud tööjõupakkumisest seoses tööealise elanikkonna vähenemisega. Tööjõu nominaalse ühikukulu kasv peaks aastatel 2017–2018 aeglustuma tänu tootlikkuse suurenemisele, kuna väliskaubandus elavneb. Lisaks peaksid hakkama vilja kandma tööjõupakkumise suurendamise meetmed ning rändesaldo on muutunud positiivseks. Samas on kiire palgakasv ja aeglane tootlikkuse kasv probleemid, mille mõju konkurentsivõimele tuleb veel mõnda aega põhjalikult jälgida (vt põhjalik käsitlus punktis 3.4). Joonis 1.4.Välispositsiooni jaotus (jooksevkonto ja kapitalikonto) Allikas: Euroopa Komisjon: Eurostat Jooksevkonto Eesti jooksevkonto peaks olema jätkuvalt ülejäägis, kuigi see väheneb. Ülejääk 2,1 % SKPst 2015. aastal (vt joonis 1.4) vähenes 0,6 %-le 2016. aastal ja peaks veelgi vähenema: 0,3 %-le 2017. aastal ja 0,0 %-le 2018. aastal. Ülejääk tuleneb peamiselt kaubandusbilansist, eelkõige teenuste ekspordist. Koos impordi prognoositava elavnemisega, mis on seotud investeeringute kasvu taastumisega, peaks kaubandusbilansi ülejääk järgmistel aastatel mõnevõrra vähenema. Joonis 1.5.Ekspordi turuosa jaotus – Eesti Allikas: Euroopa Komisjon Eesti ekspordi turuosa on vähenenud (vt joonis 1.5). Eesti ekspordi turuosa suurenes kohe pärast finantskriisi lõppu, millega kaasnes tootlikkuse kasv ja palkade vähenemine, kuid 2015. aastal vähenes turuosa nii väärtuse (–7,9 %) kui ka mahu (–3,3 %) seisukohast. Eesti eksporti naaberriiki Venemaale mõjutas tugevasti rubla nõrgenemine, samas kui Eesti põlevkivisektor kannatas madalate naftahindade tõttu. Samuti vähenes teenuste eksport, kuna transiitkaubandus Venemaaga vähenes veelgi. 2016. aastal ekspordi kasv jätkus, kuna negatiivsete välisvapustuste mõju vaibus. Pikas perspektiivis võib ekspordiväljavaateid kahjustada palga ja tootlikkuse suundumuste jätkuv erinevus, mis mõjutab Eesti konkurentsivõimet. Konkurentsivõimet käsitletakse põhjalikumalt punktis 3.4. Joonis 1.6.Rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon (% SKPst) Allikas: Euroopa Komisjon Üldine välispositsioon Eesti negatiivne rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon jätkab paranemist (vt joonis 1.6). Rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon oli 2015. aastal –40,9 % SKPst, mis jätkuvalt ületab makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tulemustabeli kohast künnist (–35 % SKPst), kuid on vähenemas (vt joonis 1.7). See peaks paranema ka järgmistel aastatel, pidades eelkõige silmas prognoositud jooksevkonto ülejääki ja sellega seotud positiivset netolaenuandmist muu maailma suhtes. Suurem osa rahvusvahelisest netoinvesteerimispositsioonist kajastab välismaiseid otseinvesteeringuid (stabiilne komponent) ja Eestil on turukõlblike võlakohustuste seisukohast vähe netovarasid. See aitab oluliselt vähendada negatiivse rahvusvahelise netoinvesteerimispositsiooniga seotud turu- ja volatiilsusriske. Viimastel aastatel on välismaiste otseinvesteeringute sissevool Eestisse vähenenud: 2015. aastal moodustas see üksnes neljandiku 2014. aasta sissevoolust, kuid taastus 2016. aastal osaliselt. Seda küsimust käsitletakse põhjalikumalt punktis 3.4. Finantssektor Pangandussektor on tugev ja seda toetab tugevdatud usaldatavusraamistik. Kasumlikkus on jätkuvalt tugev ja viivislaenude osakaal piiratud. Laenuandmine ettevõtlussektorile suurenes tänu investeeringute elavnemisele 2016. aastal märkimisväärselt. Eluasemeturg Elusasemehindade kasv 2016. aastal aeglustus, kuna pakkumine on nõudlusele järele jõudnud. Pärast majandus- ja finantskriisi puhkemist vähenesid eluasemehinnad poole võrra, kuid pärast seda on eluasemeturg Eestis tugevasti taastunud. Ajavahemikul 2010–2014 tõusid eluasemehinnad taas keskmiselt 10 % aastas. Pärast pakkumise järsku suurenemist eluasemehindade kasv 2015. ja 2016. aastal siiski aeglustus. Joonis 1.7.Netolaenuandmine/-võtmine sektorite lõikes (% SKPst) Allikas: Euroopa Komisjon

Riigi rahandus Prognooside kohaselt oli 2016. aasta eelarve ülejäägis, kuna maksutulu laekus hoolimata aeglustunud majanduskasvust hästi. SKP kasvu komponendid on valitsemissektori tulude seisukohast olnud väga soodsad, pidades silmas, et kiire palgakasv on suurendanud tööjõu- ja tarbimismaksudest saadavat tulu. Ka avaliku sektori investeerimiskulud olid 2016. aastal kavandatust väiksemad, mis oli tingitud ELi rahastatavate projektide rakendamise edasilükkumisest. Hoolimata prognoositavast heast tulude laekumisest peaks valitsemissektori eelarve jääma 2017. aastal kulusurve tõttu puudujääki ligikaudu 0,5 % SKPst. Kulusurve on tingitud mitmest tegurist: kohalike omavalitsuste valimised 2017. aastal (millega tavaliselt kaasnevad täiendavad riigisiseselt rahastatavad investeeringud), teatavad sotsiaalkulumeetmed ja ELi nõukogu eesistumisega 2017. aasta teisel poolel kaasnevad kulud. Komisjoni talveprognoosi kohaselt peaks eelarvepositsioon 2018. aastal pisut paranema ja olema puudujäägis 0,2 % SKPst, kuna riigi poolt pensionifondidesse tehtavate siirete ajutine suurenemine lõppeb ja see vähendab kulukohustusi. See prognoos ei hõlma siiski uue valitsuse teatavaks tehtud investeerimiskava, kuna konkreetsete investeerimisprojektide ja nende ajakava kohta ei olnud veel piisavalt teavet. Investeerimiskava maksumus on tõenäoliselt ligikaudu 0,5 % SKPst 2018. aastal ja see suurendaks eelarvepuudujääki. Sellega seoses on valitsus teatanud, et langetab vastavalt keskpika perioodi eelarve-eesmärke. Tabel 1.1.Peamised majandus-, finants- ja sotsiaalnäitajad – Eesti Allikas: Euroopa Komisjon, Euroopa Keskpank 2. Edusammud riigipõhiste soovituste järgimisel Eestile 2016. aastal esitatud soovituste rakendamisel tehtud edusamme tuleb käsitleda osana protsessist, mis sai alguse Euroopa poolaasta kehtestamisega 2011. aastal. Eesti on teinud mõningaid edusamme tööjõupakkumise stabiliseerimisel. Alates 2012. aastast on riik suurendanud tööstiimuleid, mille tulemusel on tööjõus osalemine märkimisväärselt suurenenud. Kohalike omavalitsuste reformi raames, mille kohta esitati riigipõhised soovitused juba 2012. aastal, on kehtestatud sotsiaalteenuste miinimumnõuded. Need peaksid tagama kvaliteetsemad teenused kohalikul tasandil ja aktiivse tööturupoliitika tõhusama rakendamise. Samal ajal jätkub omavalitsuste ühinemine, mis peaks aitama saavutada mastaabisäästu ja tõhususe kasvu. Edusammud on tagasihoidlikumad soolise palgalõhe vähendamisel, mille kohta esitati riigipõhised soovitused 2015. aastal. Mõningaid edusamme on tehtud lastehoiukohtade ja -asutuste kättesaadavuse suurendamisel. Haridus- ja koolitussüsteemide sobivuse osas (sellele probleemile juhiti tähelepanu juba 2011. aastal) on tehtud mõningaid edusamme kutsehariduse ja -koolituse valdkonnas. Tööealise elanikkonna vähenemine on alles alanud ja sellega võib aastateks kaasneda pingeline olukord tööturul. Eesti on teinud mõningaid edusamme teadus- ja arendustegevuse investeeringute valdkonnas. Eesti on võtnud vastu oma teadus- ja arendustegevus- ning innovatsioonistrateegia ja ettevõtluse kasvustrateegia, mis üheskoos moodustavad ettevõtete ja teadusasutuste vahelise koostöö ning aruka spetsialiseerumise raamistiku, ja hakanud neid rakendama. Sellest hoolimata on Eesti teadusuuringute ja innovatsiooni ökosüsteem habras ja seisab silmitsi püsivate probleemidega: teadus- ja arendustegevusse tehtavate erainvesteeringute nappus, ettevõtete ja teadusasutuste ebapiisav koostöö, ettevõtluse vaimus toimuva avastamisprotsessi puudumine, avaliku sektori teadus- ja arendustegevuskulutuste ebatõhusus ning oskuste nappus. Eesti on teinud mõningaid edusamme energiatõhususe valdkonnas. Aastatel 2012–2014 tehti märkimisväärseid edusamme oluliste seadusandlike algatuste elluviimisel, mille eesmärk on vähendada energiamahukust, peamiselt era- ja üldkasutatavate hoonete puhul. Samas jäid edusammud tagasihoidlikuks transpordi energiamahukuse vähendamisel, pidades silmas, et Eestis ostetud uued sõidukid on ELis jätkuvalt kõige vähem keskkonnasõbralikud. Hoolimata edusammudest jääb Eesti tõenäoliselt jätkuvalt ELi kõige rohkem CO2-heidet tekitavaks majanduseks, kelle energiakasutus on üks kõige CO2-mahukamatest. Üldiselt on Eesti teinud mõningaid edusamme 2016. aasta riigipõhiste soovituste järgimisel. Riigipõhise soovituse nr 1 puhul on tehtud mõningaid edusamme kohalike omavalitsuste reformi vastuvõtmisel ja rakendamisel ning kvaliteetsete sotsiaalteenuste osutamise ja kättesaadavuse tagamisel kohalikul tasandil. Konkreetsed näited edusammudest: i) haldusreformi seaduse vastuvõtmine 2016. aasta juulis; ii) kohalike omavalitsuste vabatahtliku ühinemise etapi edukas lõpuleviimine 2016. aasta detsembris; iii) sotsiaalhoolekande seaduse jätkuv rakendamine. Vähest edu on saavutatud soolise palgalõhe vähendamisel. Riigipõhise soovituse nr 2 puhul on tehtud mõningaid edusamme teadus- ja arendustegevusse tehtavate erainvesteeringute edendamisel ning ettevõtete ja teadusasutuste vahelise koostöö tugevdamisel. Eelkõige on loodud stiimuleid riiklikele teadusasutustele ettevõtetega teadustööalaste lepingute sõlmimiseks. Tabel 2.1.2016. aasta riigipõhiste soovituste hindamise kokkuvõte Allikas: Euroopa Komisjon ) 3. Reformiprioriteedid 3.1. Riigi rahandus ja maksustamine

3.1.1.Eelarveraamistik Eesti rahanduse olukord on hea – riigivõlg on väga väike ja valitsemissektori eelarvepositsioon on ülejäägis. Eelarveraamistikku on tugevdatud riigieelarve seadusega, mis jõustus 23. märtsil 2014 ja millega asutati eelarvenõukogu ja muudeti pikaajaline konservatiivse eelarve koostamise kohustus seaduse osaks. Eesti eelarveraamistik põhineb struktuurselt tasakaalus eelarve reeglil, kuid samas ei kasutata siduvaid mitmeaastaseid kulude kasvu eesmärke ega kulureegleid, mis võib piirata eelarveraamistiku vastutsüklilisust. Eesti keskpika perioodi eelarveplaneerimise nurgakiviks on struktuurilisest seisukohast tasakaalus eelarve nõue. Seevastu kasutatakse vähe kulureegleid ja siduvaid kulude kasvu eesmärke. Tsüklilise eelarvepositsiooni täpne kindlaksmääramine väga avatud väikses majanduses nagu Eesti on siiski keeruline, mis tekitab ebakindlust ja piirab eelarveraamistiku vastutsüklilisust. Sõltumatu eelarvenõukogu on täielikult toimiv, kuid praktilised kogemused on toonud praeguses tegevuskorras esile teatavad protseduurilised puudused. Eelarvenõukogu volituste hulka kuulub Eesti eelarvepoliitika aluseks olevate majandusprognooside hindamine ja riiklike eelarve-eeskirjade täitmise jälgimine. Eelarvenõukogu tõi 2016. aasta septembri arvamuses esile protseduurilise probleemi prognooside hindamisel: praegune tegevuskord ei taga, et eelarvenõukogu arvamus jõuaks valitsuseni enne järgmise aasta eelarveprojekti heakskiitmist. Riigieelarve koostamise tavapärase ajakava edasilükkumise tõttu oli see nii 2017. aasta eelarveprojekti puhul. 3.1.2.Maksustamisraamistik Prognooside kohaselt on Eesti maksutulu 2016. aastal 34,0 % SKPst (2015. aastal 33,7 % SKPst), mis on oluliselt alla EL 28 keskmist (40 %). Maksusüsteem on suhteliselt majanduskasvu soodustav, kusjuures kaudsete maksude tase on üle EL 28 keskmise ja tööjõumaksude tase alla keskmise. Äriühingu tulumaksu süsteem soodustab investeeringuid, kuna äriühingud võivad maksukohustused kuni kasumi väljamaksmiseni edasi lükata. Uus valitsus kavatseb lisaks tulumaksu tavamäärale 20 % kehtestada vähendatud maksumäära 14 % äriühingutele, kes kasumit korrapäraselt välja maksavad. Joonis 3.1.1.Omandimaksudest saadav tulu protsendina SKPst (2014) Allikas: Euroopa Komisjon (2016a) Eesti maksusüsteem on konkurentsivõime indeksis (Tax Foundation, 2016) tavaliselt kõrgel kohal ja maksuhaldustõhususe näitajad on head. 2014. aastal kulus keskmise suurusega äriühingul maksukohustuste täitmiseks 81 tundi, mis on EL 28 paremuselt teine näitaja (Maailmapank, 2016). Maksuasutuste halduskulud olid 2013. aastal 0,4 % kogutud maksudest, mis on taas EL 28 paremuselt teine näitaja. Viimastel aastatel on Eesti võtnud maksukuulekuse suurendamiseks mitmeid meetmeid, nt on loodud töötamise register ja kehtestatud täiendavad käibemaksu aruandluskohustused. Neid kirjeldati põhjalikumalt 2016. aasta riigiaruandes. Käibemaksu alalaekumine moodustas 2014. aastal käibemaksukohustuste kogusummast 10 %, mis on üle kolmandiku väiksem eelmise aasta vastavast näitajast ja alla EL 27 keskmise (14 %) (Euroopa Komisjon, 2016b). Eesti jätkab tööjõult muudele allikatele maksukoormuse nihutamise poliitikat ja valitsus võtab meetmeid madala sissetulekuga töötajate maksukiilu vähendamiseks, et parandada tööstiimuleid. 2015. aastal alandati tulumaksumäära 1 protsendipunkti võrra 20 %-le, töötuskindlustusmaksete määra vähendati 3 %-lt 2,4 %-le ja maksuvaba tulu suurendati. Samas tunnistati kehtetuks eelmise valitsuse poolt ette nähtud sotsiaalmaksu kärpimine 1 protsendipunkti võrra aastaks 2018 ja sotsiaalmaksumääraks jääb 33 %. Proportsionaalse tulumaksusüsteemi ja suhteliselt väikse maksuvaba tulu tõttu on madala sissetulekuga inimeste maksukiil Eestis üle ELi keskmise, samas kui suure sissetulekuga inimeste maksukiil on alla ELi keskmise (vt joonis 3.3.3). Madala sissetulekuga inimeste maksukiilu edasiseks vähendamiseks kavatseb valitsus suurendada maksuvaba tulu 170 eurolt kuus 2016. aastal 500 eurole kuus 2018. aastal. Üle keskmise sissetulekuga inimeste puhul kohaldatav maksuvaba tulu väheneb järk-järgult ja jõuab nulli juhul, kui isiku palk on üle 2 100 euro kuus. See muudab Eesti tulumaksusüsteemi progressiivsemaks. Ühe palgasaajaga lastetute perede puhul, kelle sissetulek on 50 % keskmisest, peaks see vähendama maksukiilu ligikaudu 30 %-le (2015. aastal oli see 37 %). Valitsus kavatseb kaotada 2016. aastal madala sissetulekuga inimeste jaoks kehtestatud maksutagastuskorra, kuna maksuvaba tulu suurendamine muudab selle üleliigseks. Joonis 3.1.2.Maksukiilud ühe palgasaajaga perede puhul, erinevad sissetuleku tasemed (2015) Allikas: Euroopa Komisjon OECD maksusoodustuste mudelite põhjal Eesti ei kasuta piisavalt majanduskasvu kõige vähem pärssivaid maksukategooriaid, nagu korduv omandimaks ja transpordimaksud. Omandimaksudest saadav kogutulu oli 2014. aastal 0,4 % SKPst. See oli ELis eelviimasel kohal ja EL 28 keskmisest (2,5 %) märkimisväärselt madalam. Keskkonnamaksud olid 2014. aastal üle EL 28 keskmise. Suurem osa keskkonnamaksudest saadi energiamaksudest. Transpordimaksud olid seevastu EL 28 madalamate hulgas, moodustades kogu maksutulust 0,17 %. Eesti ei kohalda sõidukite maksustamist, välja arvatud raskeveokimaks. Siiski on olemas konkreetsed plaanid raskeveokite ajapõhise teemaksu kehtestamiseks ja käimas on arutelud CO2-heite põhise sõidukite registreerimismaksu võimaliku kehtestamise üle (vt punkt 3). 3.2. Finantssektor 3.2.1.Pangandussektor Laenumahu kasv on Eestis tugev, mistõttu võib tulevikus tekkida rahastamispuudujääk. Erasektori keskmine laenumahu kasv jõudis 2016. aasta novembris 10,1 %ni. Lisaks kodumajapidamistele ja finantssektorivälistele ettevõtetele laenuandmise märkimisväärsele suurenemisele oli laenumahu suurenemine tingitud finantsvahendajatele (eelkõige autoliisinguettevõtted) laenuandmise kasvust. Autoliisingute kasvule aitasid kaasa kodumajapidamiste sissetulekute suurenemine, uute autode nõudlus seoses suhteliselt vana autopargiga ja madalad intressimäärad (Eesti Pank, 2016). Samal ajal suurenesid erasektori hoiused aastapõhiselt 9,3 %. Finantssektoril ei ole tekkinud rahastamisraskusi, kuid praeguse suundumuse jätkumisel võivad kohalikud hoiused osutuda laenumahu jätkuva kasvu katmiseks ebapiisavaks. Seni on puudujääki aidanud katta välismaistelt emapankadelt saadud laenud. Rahandusliku usaldusväärsuse näitajad osutavad, et pangandussektor on stabiilne. Pangad on hästi kapitaliseeritud, pidades silmas, et keskmine esimese taseme omavahendite suhtarv oli 2016. aasta keskel 34,3 %, mis on ELi kõrgeim näitaja (vt tabel 3.2.1). Pankade varade kvaliteet on jätkuvalt hea. Keskmine viivislaenude suhtarv vähenes 2,6 %-lt 2014. aastal 1,8 %-le 2016. aastal. Laenukahjumi eraldised katsid tagasimaksmata viivislaenudest 58 %, mis on üle euroala keskmise (49 %). Mitteresidentide hoiused, mis moodustavad ligikaudu 11 % pangandussüsteemi hoiuste kogumahust, vähenesid pisut, vähendades seega pangandussektori avatust volatiilsusriskile. Pangandussektor on 2011. aastast saadik olnud väga kasumlik. 2015. aastal olid nii omakapitali investeeringute tulusus (6,8 %) kui ka varade tootlus (1,1 %) tugevalt üle euroala keskmise (vastavalt 4,4 % ja 0,3 %). Spetsiifilised välisriskid tulenevad Põhjamaade finantsgruppide domineerivast positsioonist Eestis. Võimalik stressiolukord Rootsi pangandussüsteemis, mida võib põhjustada näiteks eluasemehindade korrektsioon, võib avaldada Eestile kaudselt kahjulikku mõju (Eesti Pank, 2016) ( ). Tabel 3.2.1.Rahandusliku usaldusväärsuse näitajad – kõik Eestis tegutsevad pangad Allikas: EKP konsolideeritud pangandusandmed

Eesti ettevõtete laenude hind on hoolimata euroala langevatest intressimääradest jätkuvalt suhteliselt kõrge (vt joonis 3.2.1). Kuigi ettevõtetele antavate laenude keskmine intressimäär euroalal kuni 2016. aasta lõpuni langes, jäid nii intressimäärad kui ka marginaalid Eestis samaks. Joonis 3.2.1.Ettevõtete laenude hind Allikas: Euroopa Keskpank Suhteliselt kõrge laenude hind võib olla seotud Eesti pangandussektori suure kontsentreeritusega. Olukorras, kus neli domineerivat panka jagavad suhteliselt väikest turgu, on konkurents küllaltki väike. Eesti kapitaliturul on märkimisväärne arengupotentsiaal. Ettevõtete rahastamisallikana võivad pangalaene täiendada omakapital, võlaväärtpaberid ja riskikapital. Praegu on pankadel jätkuvalt juhtiv roll. Laenude kogumaht on 34 % SKPst (vt joonis 3.2.2). Ettevõtete poolt börsidelt kaasatud vahendite maht on 9,5 % SKPst. Aktsiaturg on kapitalisatsiooni seisukohast õhuke, kuid börs on täielikult integreeritud Nordic OMX-Nasdaqi grupiga, mis tagab paremad arenguväljavaated. Ettevõtete võlakirjade emiteerimise osakaal on võrreldes teiste Balti riikide turgudega suhteliselt suur. Ettevõtete lunastamata võlakirjade maht on 6,9 % SKPst, mis on pisut alla ELi keskmise. Eesti ettevõtete äritegevuse aastane brutokasum on ELi keskmisest suurem, mis osutab, et ettevõtetel on võimalik rahastada investeeringuid jaotamata kasumist. Kasum on siiski vähenemas, mis pärsib investeeringuid riskantsemasse ja immateriaalsesse varasse (vt punkt 3.4). Joonis 3.2.2.Finantssektoriväliste ettevõtete rahastamine (2015) Allikas: Euroopa Keskpank, majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraadi andmebaas AMECO 3.2.2.Juurdepääs rahastamisele Juurdepääs rahastamisele on Eestis jätkuvalt hea, kuid välisrahastamist otsivate VKEde osakaal on alla ELi keskmise ( ). Vastavalt Euroopa Komisjoni väikeettevõtlusalgatuse „Small Business Act“ teabelehele on Eesti rahastamise juurdepääsu seisukohast ELis üks tublimaid, kelle tulemused on alates 2008. aastast pidevalt paranenud. Väiksemate ja vast loodud ettevõtete jaoks on jätkuvalt probleemiks tagatisnõuded ja garantiid. Eesti valitsus üritab seda probleemi leevendada KredExi kaudu antavate täiendavate laenugarantiidega. 2015. aasta lõpus suurendas KredEx maksimumsummat, mis võib garanteerida, 5 miljoni euroni. Eesti on hoolimata halvenevatest tulemustest riskikapitali investeeringute osakaalu poolest ELis juhtkohal (0,136 % SKPst) ( ). 2016. aastal käivitasid Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium, KredEx ja Euroopa Investeerimisfond idufirmade toetamiseks uue fondifondi EstFund. EstFund investeerib 60 miljonit eurot, mis saadakse Euroopa Regionaalarengu Fondist ja Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fondist, ja kavatseb kaasata veel 40 miljonit eurot erainvestoritelt. EstFund täiendab Balti Innovatsioonifondi, pakkudes väiksemaid omakapitali investeeringuid, peamiselt varajases kasvuetapis innovatiivsetele suure kasvupotentsiaaliga ettevõtetele. Joonis 3.2.3.Laenuandmine finantssektorivälistele ettevõtetele ja eluaseme omandamiseks Allikas: Euroopa Keskpank 3.2.3.Eluasemeturg Eluasemeturuga seotud riskid püsivad, kuid neid võib pidada piiratuks. Eluasemelaenude andmise maht on suurenenud (vt joonis 3.2.3), kuid selle osakaal SKPs on jäänud tagasihoidlikuks (vt joonis 3.2.4). Samal ajal on eluasemehindade kasv 2016. aastal aeglustunud, kuna pakkumine on nõudlusele järele jõudnud. Hüpoteeklaenude andmise kontrollimiseks kasutatakse Eesti keskpanga vastu võetud makrotasandi usaldatavusmeetmeid. Meetmeid karmistati 2015. aastal, ( ) kuid alates sellest on keskpank hoidnud neid stabiilsena. Uue valitsuse programm hõlmab kodumajapidamiste hüpoteeklaenustiimulite vähendamist, eelkõige vähendatakse oluliselt eluasemelaenude intressimaksete maksustavast tulust mahaarvamise võimalust. Maksustatavast tulust mahaarvamise aastast ülempiiri vähendatakse 1 200 eurolt 300 eurole. Joonis 3.2.4.Eluasemehinnaindeksi ja eluasemelaenude muutus – Eesti Allikas: Eurostat, EKP, Euroopa Komisjon 3.3. Tööturu-, haridus- ja sotsiaalpoliitika 3.3.1.Tööturu probleemid Eestis on üks ELi kõige paremini toimiv tööturg. Tööjõus osalemise ja tööhõive määr on üle ELi keskmise ja tõuseb. Samal ajal on töötuse määr (sealhulgas pikaajalise ja noorte töötuse määr) ning mittetöötavate ja mitteõppivate noorte määr alla ELi keskmise ja need jätkavad vähenemist. Kõrge kvalifikatsiooniga töötajate puhul oli töötuse määr 2016. aasta kolmandas kvartalis 5,3 %. Eakate inimeste tööjõus osalemise hiljutine suurenemine on aidanud suurendada tööjõupakkumist. Kuna töövõimereformi eesmärk on meelitada töövõimetuspensionärid tagasi tööturule (vt allpool), peaks tööjõud peaks järgmistel aastatel suurenema tööhõivest kiiremini. Selle tagajärjel peaks töötus suurenema ligikaudu 6,8 %-lt 2016. aastal tasemele üle 8,0 % 2018. aastal. Joonis 3.3.1.Tööturu pingestumine Allikas: Eurostat

Peamised probleemid on seotud tööealise elanikkonna vähenemisega, mis on peamiselt tingitud negatiivsest loomulikust iibest (vt joonis 3.3.1). Negatiivne rändesaldo oli viimasel kümnendil samuti üks seda mõjutanud tegur, kuid praegu on see pöördunud, mis on tõenäoliselt tingitud palgakasvust, töövõimaluste vähenemisest Soomes ja nende suurenemisest kodumaal. 2016. aastal märkis 13,6 % tööandjatest tööstussektoris, et tööjõu nappus pärsib nende äritegevust ( ). Tööjõupakkumise vähenemise tõttu on tekkinud tugev palgasurve (vt täiendav analüüs punktis 3.4). Töövõimereform 2016. aasta jaanuaris jõustunud töövõimereform peaks tooma märkimisväärse hulga töövõimetuspensionäre tagasi tööturule. Reformi raames pakutakse piiratud töövõimega isikutele sihipäraseid aktiveerimistoetusteenuseid (Euroopa Komisjon, 2016e). Töövõime hindamise metoodika on muutunud, hüvitiste süsteemi on korrigeeritud ja teatava töövõimega isikute õigus saada hüvitist sõltub rohkem sellest, kas nad otsivad tegelikult tööd. Piiratud töövõimega isikud kasutavad laialdaselt aktiivseid tööturumeetmeid. Jaanuarist detsembrini 2016 suurenes piiratud töövõimega isikute osakaal töötute hulgas 12,8 %-lt 18,7 %-le. Alates 1. jaanuarist 2017 hinnatakse kõigi varasema töövõimetuspensioni korra alusel hüvitisi saanud isikute töövõime uue töövõimetoetuse seaduse alusel ümber. Sooline palgalõhe ja noorte emade tööhõive Kuigi naiste tööhõive määr Eestis on üks ELi kõrgemaid, on ka sooline palgalõhe Eestis ELi suurim. Töötasu struktuuri uuringu andmete kohaselt suurenes korrigeerimata sooline palgalõhe aastatel 2010–2014 pisut, st 27,7 %-lt 28,1 %-le (vt joonis 3.3.2). Meeste ja naiste vaheline suur palgalõhe on suurel määral tingitud sektoripõhisest ja kutsealasest segregatsioonist, kuid suurt osa palgaerinevusest ei suudeta jälgitavate teguritega põhjendada (Euroopa Komisjon, 2016e, lk 42-43). Valitsus on võtmas selle probleemi lahendamiseks meetmeid ja täiendavad meetmed on praegu arutlusel. Joonis 3.3.2:Korrigeerimata sooline palgalõhe Allikas: Eurostat 2016. aasta juunis võeti vastu heaolu arengukava 2016–2023, mis hõlmab ka soolist võrdõiguslikkust, ja seda rakendatakse praegu. Üks kava neljast valdkonnast on sooline võrdõiguslikkus ja selle eesmärk on tagada meestele ja naistele võrdsed õigused, kohustused ja võimalused kõigis ühiskonnaelu valdkondades. Kavandatud meetmete eesmärk on: i) parandada soolist tasakaalu õpetajate hulgas; ii) käsitleda soostereotüüpe koolis karjäärinõustamise ja ettevõtlusuuringute raames ning iii) suurendada teadlikkust ettevõtjate hulgas ja meediakanalite kaudu. Koostamise lõppjärgus on suunised läbipaistvate ja objektiivsete kriteeriumide kasutamiseks töö hindamisel ja võrdlemisel ning käimas on ka soolise võrdõiguslikkuse seire uuring. Lisaks on arutlusel soolise võrdõiguslikkuse seaduse muudatused. Kõnealuste muudatustega kehtestatakse tööinspektsioonile kohustus jälgida tähelepanelikumalt soolist võrdõiguslikkust erasektoris, sealhulgas koguda soopõhiselt liigitatud palgaandmeid. Samuti korraldaks tööinspektsioon koolitusi selle kohta, kuidas lahendada soolise palgalõhe probleemi, ja levitaks avalikkusele palgalõhega seotud teavet. Muudatusettepanekud kavatsetakse esitada valitsusele 2017. aasta kevadel ja need jõustuksid kõige varem 2018. aastaks. Praegu on arutlusel vanemapuhkuse süsteemi muudatused. Alates 2016. aastast reguleeritakse vanemapuhkuse süsteemi peretoetuste seadusega, millesse on koondatud kõik varasemad peretoetusi käsitlevad õigusaktid. Eesti vanemapuhkuse süsteem on võrreldes teiste riikidega väga soodne. Selle kohaselt on lapsevanematel õigus saada kuni 18 kuud täieliku palgasumma ulatuses vanematoetust ja naasta vanale töökohale kuni nende lapse kolmeaastaseks saamiseni. Selline pikaajaline vanemapuhkus, mille kasutavad peaaegu alati täielikult ära naised, soodustab soolist palgalõhet ( ). Sotsiaalministeerium on tellinud süsteemi analüüsi, kus osalevad sotsiaalpartnerid ja asjaomased sidusrühmad. Valitsus arutas ja analüüsis veebruaris ettepanekuid, mille kohaselt muudetakse osa tasustatavast vanemapuhkusest paindlikuks ja teine osa jagatakse vanemate vahel mitteülekantaval alusel, ja jätkab seda arutelu märtsis. Need ettepanekud toetaksid naiste osalemist tööturul ja lapsekasvatusega seotud kohustuste jagamist vanemate vahel. Eesti ametiasutused on kaalumas meetmeid, et parandada lastehoiu ja pikaajalise hoolduse kättesaadavust, mis võib suurendada naiste tööjõupakkumist ja vähendada soolist palgalõhet. Tööjõu-uuringu andmete kohaselt on ligikaudu 3,8 % elanikkonnast vanuses 20–64 mitteaktiivne sel põhjusel, et neil tuleb hooldada lapsi või teovõimetuid täiskasvanuid. Eesti on selle näitaja poolest ELis kuuendal kohal Ühendkuningriigi, Slovakkia, Tšehhi Vabariigi, Iirimaa ja Ungari järel. Kuna sellised kohustused langevad tavaliselt naiste õlgadele, võivad need soodustada soolist ebavõrdsust tööturul. Pikaajalise hoolduse kättesaadavus on Eestis jätkuvalt puudulik, mis on peamiselt tingitud töötajate (eelkõige õed) puudusest maapiirkondades. Samal ajal on hoolekandeasutustes pakutav pikaajaline hooldus liiga kulukas ega hõlma tellitavaid teenuseid. Heaolu arengukavas 2016–2023 on ette nähtud mitu meedet kõnealuse hoolduskoormuse vähendamiseks. Pikaajalise hoolduskoormuse analüüsi töökond peaks 2017. aasta lõpuks koostama poliitikasuunised ja esitama lahendused. Jätkuvalt on märke 0–3aastaste laste hooldusvõimaluste puudusest. Lastehoiuteenuste pakkumine on siiski paranemas, pidades silmas, et Tallinnas on 400 vaba lastehoiukohta, sealhulgas 1,5–3aastaste jaoks ( ). Kasutatakse Euroopa Regionaalarengu Fondi vahendeid, et luua suuremates linnades ja asulates kuni 2 300 uut lastehoiukohta, ja Euroopa Sotsiaalfondi vahendeid, et aastatel 2015–2020 rahastada tugiisikuteenuseid, erinevaid hooldusteenuseid ning puudega laste ja täiskasvanute transpordi teenuseid. Pensionireform ja tööjõupakkumine Viimastel aastatel on eakate inimeste tööhõive määr märkimisväärselt tõusnud, mis kajastab ka seadusjärgse pensioniea alguse järk-järgulist edasilükkumist. Eelmine valitsus nõustus siduma seadusjärgse pensioniea oodatava elueaga alates 2027. aastast ( ) ja tühistama riigikaitsetöötajate, prokuröride, politseinike ja piirivalvurite eripensionid ning rasket või ohtlikku tööd tegevate inimeste pensionisüsteemi. 55–64aastaste töötajate tööhõive määr suurenes 53,8 %-lt 2010. aastal 64,5 %-le 2015. aastal ning on üks ELi kõrgemaid. Eakamate naiste tööhõive määr on võrreldes ELi keskmisega eriti kõrge. Pensionieas töötavate inimeste kõrge tööhõive määr võib olla tingitud ka rahalistest põhjustest. Kavas on suurendada pensionide piisavust (vt punkt 3.3.3). 3.3.2.Haridus ja oskused Põhioskuste näitajad on ühed ELi ja maailma parimad. OECD rahvusvahelise õpilaste hindamise programmi (PISA) 2015. aasta tulemuste kohaselt on matemaatikas ja loodusteadustes halbu tulemusi saavate õpilaste osakaal Eestis ELi riikide arvestuses kõige väiksem (vastavalt 11 % ja 9 %), samas kui lugemises ollakse selles osas teisel kohal (11 %). Selliste õpilaste osakaal on siiski alates 2012. aastast kõigis kolmes valdkonnas pisut suurenenud. Sooline lõhe ja sotsiaalmajandusliku staatuse mõju tulemustele on üks ELi väiksemaid, mis osutab sellele, et haridussüsteem tagab võrdsed võimalused. Eesti õpilaste keskmised tulemused on ühed maailma parimad ning lugemises ja loodusteaduses häid tulemusi saavutavate õpilaste osakaal (vastavalt 11 % ja 13,5 %) on suurenenud. See näitab, et Eesti põhiharidussüsteem on kvaliteetne. Kuid vahe eestikeelsete ja venekeelsete koolide vahel on jätkuvalt märkimisväärne. Proovikiviks on jätkuvalt haridussüsteemist varakult lahkumise piiramine , arvestades, et nõudlus kõrge kvalifikatsiooniga töötajate järele suureneb. Haridussüsteemist varakult lahkunud õpilaste osakaal oli 2015. aastal 11,2 %, mis on ligikaudu ELi keskmine, kuid üle Eesti 2020. aasta sihttaseme (9,5 %). Linnade ja maapiirkondade vastavad näitajad on küllaltki erinevad ning meeste puhul on varakult lahkumise määr naiste omast märksa kõrgem (vastavalt 13,2 % ja 9 % 2015. aastal). Koolist väljalangemine on eelkõige probleem kutsekeskhariduse omandamise esimesel aastal (22,4 % 2016. aastal), kuid olukord on paranemas. Seda soodustavad ebapiisav nõustamine ja alternatiivsed tööturuvõimalused. Ametiasutused rahastavad 16 projekti kogusummas 2,6 miljonit eurot (0,01 % SKPst), et suurendada haridussüsteemist varakult lahkunud õpilaste koolipinki naasmist. Joonis 3.3.3.Tööturutulemused kvalifikatsiooni ja soo lõikes Allikas: Eurostat, tööjõu-uuring 2015 Hoolimata hiljutisest paranemisest on kutseharidus ja -koolitus jätkuvalt suhteliselt ebaatraktiivne. Eesti ametiasutused on seadnud eesmärgiks, et kutsekeskhariduse ja üldkeskhariduse omandamist jätkavate põhikooli lõpetajate suhe oleks 35 %-65 %. Tegelikult on vastav suhe jätkuvalt ligikaudu 27 %-73 %. Mõningast edu on saavutatud meetmete rakendamisel, mille eesmärk on suurendada õpipoisiõppes osalevate kutseõppeõpilaste osakaalu ( ). Õpipoisiõppest väljalangevate õpilaste osakaal on vähenenud 31,4 %-lt 2010/2011. aastal 21,4 %-le 2015/2016. aastal (viimase kuue aasta madalaim näitaja). Atraktiivsuse puudumine võib olla osaliselt tingitud asjaolust, et kutsekeskhariduses omandatavaid oskusi tööturul eriti ei hinnata. Kuigi tööhõive määr Eestis on tugevasti korrelatsioonis kvalifikatsiooniga, ei ole sellist korrelatsiooni täheldada palkade puhul: madala ja keskmise kvalifikatsiooniga töötajad saavad ligikaudu sama suurt palka, samas kui kõrge kvalifikatsiooniga töötajad teenivad 70 % rohkem (vt joonis 3.3.3) ( ). Oskuste nappuse leevendamiseks võtab valitsus meetmeid kõrghariduse rahastamismudeli tugevdamiseks. Kolmanda taseme hariduse omandamise (30–34aastased) tase ületab ELi keskmist (vastavalt 45,3 % ja 38,7 % 2015. aastal), kuid sooline lõhe on jätkuvalt märkimisväärselt naiste kasuks (56,7 % naistest ja 34,5 % meestest). Kuid probleemiks on bakalaureuseõppest väljalangemise kõrge määr. Valitsus vaatas läbi kolmanda taseme hariduse rahastamismudeli, et muuta rahastamine stabiilsemaks ja parandada tulemuspõhiseid näitajaid. Selleks et viia haridussüsteem paremini kooskõlla tööturuvajadustega, on väljatöötamisel tööturuvajaduste ja oskuste seire ja prognoosimise riiklik süsteem (OSKA). Üldiselt on kolmanda taseme hariduse ja kutsekeskhariduse hiljuti omandanud isikute töölesobivuse määr (vastavalt 86,1 % ja 83,5 % 2015. aastal) üle ELi keskmise (vastavalt 81,9 % ja 73 %). Sellest hoolimata tuvastati OSKA raames puudused teatavates valdkondades ja vajadus ajakohastada oskusi vastavalt muutuvale nõudlusele tööturul. See on esimene kord, kus Eesti majandussektoreid sama metoodika kohaselt süstemaatiliselt analüüsitakse. Eesmärk on ärgitada arutelu selle üle, kuidas sektorid ja nendes vajatavad oskused võivad järgmise 10 aasta jooksul muutuda.

Oskuste nappuse leevendamiseks lõdvendas Riigikogu 2016. aasta detsembris kehtivaid majandusliku sisserände piiranguid. Teatavate töötajate kategooriate puhul on palganõuet vähendatud keskmise palga tasemele. Eesti IT-sektori seisukohast oluline samm astuti juba 2016. aasta mais, mil IKT-sektori spetsialistid arvati sisserände piirarvu alt välja. Joonis 3.3.4.Suhtelise vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse määr ning selle komponendid (AROP, SMD, LWI) Allikas: Eurostat, sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika 3.3.3.Sotsiaalpoliitika (vaesus, sotsiaalkindlustussüsteemi sotsiaalsed aspektid) Suhtelise vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse määr (AROPE) oli Eestis 2015. aastal 24,2 %, mis on madalam kui 2014. aastal (26 %), kuid ELi keskmisest ikka veel pisut kõrgem (vt joonis 3.3.4). Suure materiaalse puuduse määr langes 6,2 %-lt 4,5 %-le, mis on oluliselt alla ELi keskmise. Suhtelise vaesuse määr on eriti kõrge hüvitistest elavate inimeste puhul (54,8 % töötute puhul, mis oli 2015. aastal üks ELi kõrgemaid, ja 39,8 % üle 65aastaste pensionäride puhul, mis oli 2015. aastal samuti üks ELi kõrgemaid). Kuid ka palgavaesuse määr (10,3 % vanuserühmas 18–64) on üle ELi keskmise. Sotsiaalsiirete mõju vaesuse vähendamisel kahanes aastatel 2010–2015 järsult rohkem kui 36 %-lt 2010. aastal 22 %-le 2015 aastal, mis on üks ELi madalamaid näitajaid. Töötushüvitiste tase on Eestis suhteliselt madal. (Langenbucher, 2015). Hüvitused koosnevad kahest osast: sissetulekuga seotud töötuskindlustushüvitis ja majanduslikust olukorrast sõltuv töötushüvitis, mida rahastatakse riigieelarvest. Mõlemad hüvitised on suhteliselt väikesed. Töötuskindlustushüvitise ja töötushüvitise miinimumtase on vastavalt 50 % ja 35 % miinimumpalgast. Töötushüvitise päevamäär on 2017. aastal 4,86 eurot (2016. aastal 4,41 eurot) ja 31 päeva määr 150,66 eurot, mis on alla vaesuspiiri. Miinimumsissetuleku kava alusel makstavad hüvitised on väiksed, kuid on hiljuti suurenenud. Toimetulekutoetusega täiendatakse leibkonna sissetulekut (pärast eluasemekulude tasumist), et saavutada teatav künnis, mis peaks tagama peredele või üksikutele inimestele teatava minimaalse toimetulekutaseme. Kõnealust künnist suurendati 2016. aastal 90 eurolt 130 eurole leibkonna esimese liikme ja iga lapse kohta ning see on jäänud 2017. aastal samaks. Ka lastega seotud toetusi on hiljuti suurendatud. Eesti olukord on ebatavaline selle poolest, et lastetute leibkondade vaesuse ja suure materiaalse puuduse määr on kõrgem kui lastega leibkondade puhul. See võib olla tingitud sellest, et kuigi kulutused üldistele sotsiaalsetele turvavõrgustikele on Eestis väga väikesed, on peretoetustega seotud kulutused rohkem kooskõlas teiste ELi riikide vastavate kulutustega. Eakate pensionäride (65+) suhtelise vaesuse määr on alates 2010. aastast suurenenud ja oli 2015. aastal 39,8 %, mis on üks ELi kõrgemaid. Kõnealuse elanikkonnarühma suure materiaalse puuduse määr oli 2015. aastal 5,7 % (2014. aastal 6,7 %), mis on pisut üle ELi keskmise (5,1 %). Vanaduspensionide mediaanasendusmäär 70 % on üks ELi madalamaid. Viimaste kümnendite kiire palgakasvu taustal ei ole varasemad palgatasemed enam praeguse elustandardiga kooskõlas, isegi pensionide korrapärase indekseerimise korral. Valitsus andis 19. jaanuaril suunised pensionisüsteemi piisavuse suurendamist käsitleva õigusaktide paketi koostamise kohta. Sellega on ette nähtud esimese samba pensionide solidaarsemaks muutmine, seades alates 2037. aastast pensionide suuruse sõltuvaks üksnes sissemakseperioodist (ja mitte varasemast palgatasemest) ja muutes pensioniindeksit (nt sidudes selle alates 2023. aastast 100 % sotsiaalkindlustuseelarve kasvuga ja pensionäride arvuga). Lisaks makstakse üksi elavatele pensionäridele alates 2017. aastast 115 eurot täiendavat iga-aastast toetust. Alustatud on sotsiaalhoolekande seaduse rakendamist, millega on ette nähtud sotsiaalteenuste uued miinimumnõuded. Praegu arutatakse kohaliku tasandi teenuste tsentraalse seire (nt sotsiaalkindlustusameti poolt) võimalust. Seda võidakse rakendada 2018. aastast. Heaolu arengukava 2016–2023 tegevuskavas aastateks 2016–2020 on ette nähtud meetmed sotsiaalteenuste tulemuslikkuse suurendamiseks. Sotsiaalteenuste kättesaadavust on juba suurendatud ESFi kaudu rahastatavate projektidega, millega seati osalemise eeltingimuseks omavalitsuste ühine teenuste osutamine. 3.3.4.Tervishoiusüsteem Oodatava eluea, eeldatavate tervena elatavate eluaastate, ennetatava suremuse ning südame-veresoonkonnahaiguste ja vähktõve põhjustatud suremuse näitajad on Eestis ELi keskmisest halvemad ( ). Sellega seotud terviseprobleemid mõjutavad negatiivselt inimeste töövõimet ja tootlikkust ning majanduskasvu. Kõnealuste terviseprobleemide peamine põhjus on elustiilitegurid. Sellega seoses pannakse Eesti riiklikus tervisekavas 2009–2020 suurt rõhku tervise edendamisele ja haiguste ennetamisele. Eestis on probleeme hooldusteenuste lõimimisel, kusjuures probleemiks on ka õdede puudus (Maailmapank, 2015 – OECD/EL, 2016). Esineb probleeme hooldusteenuste koordineerimisel, mille tagajärjeks on mõnikord põhjendamatu haiglaravi ja ambulatoorne eriarstiabi ning haiglaravile järgneva patsiendihoolduse kvaliteedi halvenemine. Need on olulised aspektid, pidades silmas vananevat elanikkonda, kelle puhul mittenakkushaiguste osakaal on suurem. Ametiasutused on hakanud võtma meetmeid esmatasandi arstiabi suutlikkuse ja koodineeriva rolli suurendamiseks. 2016. aasta riiklikus reformikavas on ette nähtud patsiendikesksete integreeritud tervishoiu- ja sotsiaalteenuste arendamine. Käivitatud on katseprojekt integreeritud sotsiaal-, esmatasandi arstiabi ja maakonnahaiglateenuste arendamiseks. Eesti Haigekassa on haiglavõrgu arengukava osana avaldanud näitajad, millega mõõdetakse ravi lõimumist. Ka uues e-tervise strateegias käsitletakse tervishoiu- ja sotsiaalteenuste lõimimist. Samas on Eestis probleemiks õdede puudus, mis võib ravi lõimimise ja krooniliste haiguste ravi kavade elluviimise ohtu seada ( ). Pika ravijärjekorra tõttu rahuldamata vajadus arstliku läbivaatuse järele on Eestis jätkuvalt üks ELi suuremaid. Selliste inimeste osakaal Eesti elanikkonnas, kelle puhul on rahuldamata vajadus arstliku läbivaatuse järele, on 10,1 %, kusjuures ELi keskmine on 1,1 %. Probleeme on eriarstiabi kättesaadavusega, nt erikirurgia, oftalmoloogia, taastusravi ja pediaatria valdkonnas. Pika ravijärjekorra peamised põhjused on ebapiisav rahastamine, mis mõjutab süsteemi suutlikkust, patsientidepoolne suur nõudlus ja see, et teatavate eriarstide vastuvõtule pääsemiseks ei ole vaja perearsti suunamist. Ametiasutuste meetmed olukorra parandamiseks hõlmavad järgmist: perearsti, piirkondlike haiglate ja maakonnahaiglate koostöö tõhustamine, et tagada eriarstiabi kättesaadavus (Euroopa Regionaalarengu Fondi investeeringute toel); tervishoiutöötajate koolitamine ja rahaline toetamine; e-tervise teenuste edendamine (rohkem e-konsultatsioone, e-saatekirju; keskse e-registreerimissüsteemi loomine kõigi riiklike haiglate jaoks 2017. aastal). Tervishoiusüsteem on pikas perspektiivis fiskaalselt jätkusuutlik, kuid probleemiks on selle rahastamise piisavus. 2015. aasta vananemise aruande alus- ja kõrgema riskiga stsenaariumi kohaselt peaksid tervishoiukulud keskpikas kuni pikas perspektiivis suurenema 2060. aastaks vastavalt 0,6 kuni 1,3 SKP protsendipunkti võrra. Suurenemine on tagasihoidlikum kui teistes ELi riikides ja see näitab, et puhtalt fiskaalsest seisukohast on praegune süsteem jätkusuutlik. Vananeva elanikkonna ja krooniliste haigustega inimeste arvu suurenemise tõttu vajadus ravi järele siiski suureneb. Näiteks diabeedi vanusepõhiselt standarditud levik Eesti meeste hulgas suurenes ajavahemikul 1980–2014 ligikaudu 6 %-lt 8 %-le (Maailma Terviseorganisatsiooni riigipõhised diabeedinäitajad 2016). Eesti Haigekassal on juba viimastel aastatel olnud teatav eelarvepuudujääk, mis seni on kaetud tema reservidest. Kuna haigekassat rahastatakse praegu sotsiaalmaksetest, võivad elanikkonna vananemisest tingitud rahalisi sissemakseid mittetegevate inimeste osakaalu prognoositud suurenemise tõttu haigekassa reservid ammenduda. Need tegurid osutavad, et tervishoiusüsteemi rahastamisallikad võivad elanikkonnale piisava arstiabi tagamiseks olla liiga piiratud. Valitsus on alustanud arutelusid tervishoiu rahastamisbaasi laiendamise võimaluste üle. 3.4. Investeeringud 3.4.1.KONKURENTSIVÕIME JA INVESTEERINGUD Joonis 3.4.1.Ekspordi turuosa kasv kaupade ja teenuste väärtuse alusel Allikas: Euroopa Komisjon Turuosa muutumine Eesti eksport taastus 2016. aastal pärast vähenemist 2015. aastal ja tulevikus on oodata veelgi paremaid tulemusi. 2015. aastal vähenes eksport (joonis 3.4.1) kahe ebasoodsa teguri tõttu: i) Eesti põlevkivil põhinev energiatootmine kannatas, kuna kogu maailmas langes energia hind ligikaudu 40 %; ii) vene rubla väärtuse järsk langus 2014. aasta lõpus ja 2015. aasta alguses kiirendas naaberriiki Venemaale suundunud ekspordi vähenemist, mis oli alanud kaubandussanktsioonide ja vastusanktsioonide kehtestamise tõttu (joonis 3.4.2). 2015. aastal vähenes kaupade eksport Venemaale veelgi rohkem kui kahel eelneval aastal – 35 %. Lisaks vähenes peaaegu 22 % teenuste eksport, kuna transiitkaubandus Venemaaga vähenes veelgi. Kuid mõlema teguri osatähtsus langeb ja muudele turgudele laienemine on juba üles kaalunud Venemaa-suunalise kaubanduse nõrkuse. Kokkuvõttes kasvas riigi eksport 2016. aastal hinnanguliselt ligikaudu 3,3 % ja keskpikas perspektiivis prognoositakse kasvu jätkumist.

Joonis 3.4.2.Eesti kaupade eksport Venemaale ja mineraalkütuse eksport (aastapõhine muutus protsentides) – euro ja rubla vahetuskurss Allikas: Eesti statistikaamet

Eesti üldine konkurentsivõime võrreldes Lääne-Euroopa kaubanduspartneritega säilis (joonis 3.4.3). 2015. aastal suurenes Eesti konkurentsivõime võrreldes Soome, Läti, Leedu, Madalmaade ja Taaniga, kuid vähenes Rootsi ja Norra suhtes, kelle valuuta nõrgenes, kuigi vähem kui Venemaal. Hoolimata mõningatest Eesti konkurentsivõimet tabanud tagasilöökidest ei ole palkade kiire kasv seni eriti mõjutanud Eesti ekspordi väärtust. Tööjõukulude muutumise mõju ekspordi kasvule 2006.–2014. aastal oli väike. Eesti on väike ja avatud riik ning tema majandus pigem kohaneb rahvusvahelise hinnatasemega ning tööjõukulude kasvu ei kanta kergesti üle välismaistele klientidele. Seetõttu püsisid 2015. aastal Eesti kaubandustingimused stabiilsed ja reaalse tegeliku vahetuskursi erinevused (tööjõu ühikukulude ja tarbijahindade harmoneeritud indeksi alusel) olid suured, vt joonis 3.4.4. Eesti ettevõtjad üldiselt absorbeerivad kiire palgakasvu kas kasumi vähendamise teel (eelkõige töötlevas tööstuses) või asendades kuluka tööjõu kapitaliga. Selles suhtes on Eesti tööturu paindlikkus ja liikuvus eeliseks, kuid Eesti ettevõtete investeeringute ja kasumi muutumist tuleb jälgida. Joonis 3.4.3.Ekspordi dünaamika ja konkurentsivõime (kaubad) kümne peamise sihtriigi suhtes (2014–2015) – Eesti Allikas: COMTRADE'i andmed (vastavalt kaupade klassifikatsiooni harmoneeritud süsteemile HS 1992), Euroopa Komisjoni arvutused Tööjõukulude muutumine Viimastel aastatel on Eestis palgad kiiresti kasvanud. 2015. aastal tõusis keskmine palk aastavõrdluses 6 %. Palgakasv oli peamiselt tingitud töötajate reaalpalga suurenemisest ja tootlikkuse kasv ei ole sellele veel järgi jõudnud. Selle tulemusel kasvas tegelik tööjõu ühikukulu 2015. aastal 6 %, mis on kõrgeim näitaja ELi liikmesriikides. Eesti praegune kiire nominaalpalga kasv ei ole põhjendatud majanduse põhinäitajatega. Alates 2013. aastast on Eesti nominaalpalga kasv pidevalt ületanud kahte võrdlusnäitajat ( ) (joonis 3.4.5): see on kiirem kui tootlikkuse kasv ja kiirem, kui reaalse tegeliku vahetuskursi samal tasemel hoidmiseks vajalik. Joonis 3.4.4.Reaalne tegelik vahetuskurss, nominaalne tegelik vahetuskurss ja suhteline tarbijahindade harmoneeritud indeks – Eesti Allikas: majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraadi andmebaas AMECO Palkade kasv näib olevat tingitud tööturu ahenemisest, mis eelkõige kajastab Eesti tööealise elanikkonna kiiret kahanemist. Siiski rakendatakse Eestis praegu mitmeid ulatuslikke reforme tööjõu kogupakkumise stabiliseerimiseks (vt punkt 3.3). See peaks võimaldama saada liigne palgakasv tulevikus kontrolli alla. Oma rolli mängib ka sissetulekute ühtlustumine Soome ja Rootsiga, kus palgatase on kõrgem. Ka miinimumpalk on viimastel aastatel suurenenud kiiremini kui üldine palgakasv. Riigi suurte sissetulekuerinevuste tõttu võib miinimumpalga kasv avaldada suurt mõju palgakuludele kõige vaesemates piirkondades. Miinimumpalk on Eestis endiselt suhteliselt madal ja selle kohaldamisala piiratud. 2016. aastal oli miinimumpalk üks madalamaid ELis – ligikaudu 38 % keskmisest palgast. Miinimumpalk määratakse kindlaks sotsiaalpartneritevahelise iga-aastase kahepoolse kokkuleppega ja see kehtestatakse valitsuse määrusega. Joonis 3.4.5.Nominaalpalga kasv Eestis võrreldes palga võrdlusnäitajatega Allikas: Arpaia ja Kiss (2015), ajakohastatud väljaanne Tööjõu ühikukulude suurenemine on osaliselt tingitud ka viimasel ajal aset leidnud tootlikkuse erakorralisest langusest. Naftahinna ja rubla väärtuse vähenemise koosmõju piiras Eesti eksporti ja vähendas tööjõu tootlikkust töötunni kohta 1,5 %. Kõige enam mõjutatud sektorid ei olnud siiski tööjõumahukad. Lisaks muudeti rangemaks tööandjate kohustust oma tööjõud registreerida. Seetõttu suurenes üldine tööhõive 2015. aastal +1,8 % , mis omakorda vähendas tootlikkuse näitajat. 2016. aastal kasvas tööjõu ühikukulu hinnanguliselt ligikaudu 5,9 %, vaid pisut aeglasemalt kui aasta varem. 2017.–2018. aastaks prognoositakse kasvu ligikaudu 3,0 %, kuna tööjõu kohustusliku registreerimise mõju peaks hääbuma. Kuna aga kaupade ja teenuste naaberriikidesse Leedusse, Lätti ja Soome eksportimise väljavaated paranevad, siis parandab eeldatavasti ka tootlikkus. Olukord investeeringute valdkonnas Eesti investeerimismäär on suhteliselt kõrge, kuid on hakanud vähenema. Eesti kui järelejõudva majandusega riigi tootlike investeeringute määr (v.a elamud) on kõrge: majandus- ja finantskriisile eelnenud ajal oli see ligikaudu 25 % ja kriisist taastumise ajal on see 22 %, kogu euroalal aga 15 %. Viimasel ajal on investeerimismäär aga jäänud püsima 20 % juurde ning välismaiste otseinvesteeringute netosumma on vähenenud peaaegu nullini (vt ka tekstikast 3.4.1). Viimase aja tootlikkuse kasvu aeglustumine tuleneb osaliselt sellest, et Eestis on vähenenud finantssektoriväliste ettevõtete, eelkõige aga kommunaalteenuste sektori (vee-, elektri- jms) ettevõtete investeeringud. 2015. aasta madalam investeerimisaktiivsus kajastas muu hulgas ka põlevkivi ja elektri sektori suurte investeerimisprojektide lõpuleviimist 2013. ja 2014. aastal. Lisaks on investeerimist mõjutanud ELi vahenditest saadavate maksete vähenemine pärast eelmise, 2007.–2013. aasta finantsraamistiku lõppemist. Seevastu 2017. aastal on oodata avaliku sektori investeeringute suurenemist, kuna siis käivitub suurem osa uuel, 2014.–2020. aasta programmitöö perioodil ELi vahenditest rahastatavaid projekte.

Eestis on rakendatud pisut alla 75 % tootmisvõimsusest, mis tundub olevat liiga madal, et ergutada uusi investeeringuid, kuid see näitaja on eri sektorites erinev ning varjab asjaolu, et suurema tootlikkusega majandusvaldkondades tuleks rohkem investeerida. Kogu ELiga võrreldes tundub, et olemasolevaid investeeringuid saaks paremini kasutada. Igatahes on Eestis kapitali ühe töötaja kohta tunduvalt vähem kui ELis keskmiselt. See kehtib töötleva tööstuse masinate, seadmete ja IKT-seadmete kohta, kuid kõige silmatorkavam on see intellektuaalomandi investeeringute puhul, mille tase moodustab ligikaudu poole ELi keskmisest. Vahendite vähetõhus jaotus tõenäoliselt mõjutab tootmistegurite kogutootlikkust. Tulevikku vaadates tundub, et üks Eesti töötlevasse tööstusesse investeerimist ohustavaid riske võib olla ettevõtete kasumi vähenemine. Kuigi üldiselt on kasumid endiselt üle ELi keskmise, on need alates 2013. aastast pidevalt vähenenud. Töötlevas tööstuses oli vähenemine 2012.–2013. aastal keskmiselt peaaegu 5,5 % võrreldes eelmise aasta sama perioodiga ja 2015. aastal kiirenes vähenemine 16 %ni. Nõrkus, mis viimasel ajal on ilmnenud kapitalimahukates sektorites, ( ) ei ole tabanud aga tööjõumahukaid tootmisharusid. Joonis 3.4.6.Ettevõtete kasum ja investeeringud Eestis – majandustegevus ja töötlev tööstus kokku Allikas: Eesti statistikaamet 2015. –2016. aastal piiras kasumlikkus investeeringuid kapitalimahukate sektorite (kommunaalteenused, kaevandamine ja põllumajandus) materiaalsesse varasse, kuid survet hakkasid tundma ka pooled töötleva tööstuse allsektorid (vt joonis 3.4.6). 2016. aastal töötleva tööstuse kasumlikkuse vähenes veelgi, langedes alla materiaalsesse varasse investeerimise taset. Seevastu enamik suletud sektoreid, välja arvatud transport ning info- ja kommunikatsioonisektor, kuid kaasa arvatud ehitussektor, nautisid märkimisväärset ja üha suuremat kasumit. See võimaldas neil hakata stabiilselt investeerima materiaalsesse varasse ja laiendada juba niigi mahukat ennetavat finantspuhvrit, mis on pärast 2008.–2010. aasta finantskriisi tekkinud uus nähtus. Sellist puhvrit luuakse tõenäoliselt ebakindla väliskeskkonna tõttu. Eestis on välismaiste otseinvesteeringute kasv viimastel aastatel vähenenud poole võrra, mis võib piirata siseseid kasvu rahastamise allikaid ja tehnosiiret. Välismaiste otseinvesteeringute kasv langes ligikaudu 6 %-lt SKPst 2012. aastal 0,6 %-le 2015. aastal, kuid hakkas 2016. aastal taastuma, ulatudes 2,6 %ni SKPst. See peegeldab peamiselt hästi kapitaliseeritud pangandussektori konkreetset laenuandmise tava ja välismaiste emaettevõtjate poolt kasumi väljaviimist. Kuid välismaiste otseinvesteeringute kasv töötlevas tööstuses jäi alla Eesti pikaajalise keskmise. See areng on tingitud ärikeskkonna ebakindlusest, sealhulgas naaberriikide Soome ja Venemaa majanduse kehvast olukorrast. Oma osa mängis ka Eesti turu väiksus ja väljavaated teenida rohkem kasumit välismaal. Pärast 2008.–2010. aasta kriisi lõppu on Eestis nominaalne tööjõu ühikukulu kasvanud suhteliselt kiiremini kui teistes Balti riikides ning riigi välismaistest otseinvesteeringutest tulenevad nõuded on suurenenud peaaegu sama kiirest kui tema kohustused. Ettevõtete äritegevuse brutokasumi kasvu aeglustumine võib pidurdada investeeringuid immateriaalsesse varasse. Pangad on sageli tõrksad rahastama teadus- ja arendustegevust ning innovatsiooni, sest neid peetakse üldiselt riskantseks. Selle tulemusena rahastatakse neid peamiselt jaotamata kasumi arvelt ja äritegevuse brutokasumi vähenemine võib seda ohustada. Pärast mitu aastat kestnud järkjärgulist vähenemist muutus Eesti äritegevuse brutokasumi kasv 2015. aastal nii kogu töötlevas tööstuses kui ka enamikus allsektorites negatiivseks. Sarnane oli olukord ka teistes Balti riikides, kuid euroalal tervikuna toimus suhteliselt kiire taastumine. Kõigest hoolimata on Eesti töötlevas tööstuses ja umbes pooles selle allsektorites investeerimine immateriaalsesse varasse siiani pidevalt suurenenud. Kuigi kasv on kokkuvõttes aeglustunud, ulatus see 2015. aastal ikkagi 10 %ni. Tehnoloogiline areng Alates kriisi puhkemisest 2007. aastal on Eesti tootmistegurite kogutootlikkus oluliselt vähenenud (–13 %). Vähenemine on üks ELi suurimaid, jäädes alla vaid Kreekale (–18 %). Pärast kriisi toimunud tootmistegurite kogutootlikkuse kasv oli üsna lühiajaline (vt joonis 3.4.7). Lisaks on märke sellest, et Eesti tööstuskaupade ekspordi struktuuris suureneb madalama kvaliteediga kaupade osatähtsus (Euroopa Komisjon, 2016e). Ka töötleva tööstuse tootlikkus (lisandväärtuse alusel) on juba aastaid olnud languses. 2016. aastal langes see esimest korda madalamale Eesti keskmisest kogutootlikkusest (vt joonis 3.4.8). Joonis 3.4.7.Eesti tootmistegurite kogutootlikkus aastatel 2007–2015 – indeks (2010 = 100) Allikas: majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraadi andmebaas AMECO 3.4.2.ETTEVÕTLUSKESKKOND Eesti on võtnud meetmeid, et veelgi parandada ettevõtluskeskkonda, viies ulatusliku riigihalduse reformi raames ellu mitmeid projekte. „Nullbürokraatia“ eesmärk on vähendada regulatiivset koormust, bürokraatiat ja eri avalike asutuste ülesannete kattuvust. Maailmapanga 2017. aasta äritegevuse aruandes „Doing Business“ on Eesti 190 riigi majanduse seas 12. kohal. Tema nõrgim näitaja on väikeinvestorite kaitsmine (53. koht) ja maksujõuetusmenetlus (42. koht). 2016. aastal käivitati projekt maksejõuetuse raamistiku täiustamiseks peaeesmärgiga muuta menetlus kiiremaks ja tõhusamaks ning parandada nõuete täitmise määra. Ettevõtluskeskkonda nõrgendab ka see, et seni on riiklike normidega reguleerimata äriühingute registrijärgse asukoha viimine Eestisse ja Eestist välja. Joonis 3.4.8.Kogutootlikkus lisandväärtuse alusel – kogu Eesti majandus ja töötlev tööstus Allikas: Eesti statistikaamet 3.4.3.TARISTUINVESTEERINGUD Eesti transporditaristut ei rahastata piisavalt, et see oleks jätkusuutlik. Investeeringud transporditaristusse sõltuvad peamiselt ELi vahendeist ja on valdavalt suunatud üksikutele suurtele projektidele, nagu Rail Baltic. Eelarvetuludest ei ole midagi ette nähtud transporditaristu parandamiseks, mistõttu ei ole reaalselt tagatud investeeringute tegemine teisesesse taristusse ja olemasoleva infrastruktuuri hooldamiseks. Rail Balticu raudteeprojekti kooskõlastatud rakendamine edeneb ja selle lõpptähtajaks on määratud 2026. aasta See projekt on strateegilise tähtsusega kõigi kolme Balti riigi jaoks ja see on kõrge prioriteediga projekt ka Euroopa ühendamise rahastu raames. Asjaomased valitsused on juba saavutanud kokkulepped Rail Balticu käitamiseks loodud ühisettevõtte hangete teostamise ja selle juhatuse liikmete ametisse nimetamise korra ning töötajate küsimustes. Teatatud on kavast ratifitseerida Balti riikide valitsuste vaheline leping, mis aitab kaasa liikmesriikide võetud pikaajaliste kohustuste täitmisele ja võimaldab projekti sujuvamalt rakendada. (Jätkub järgmisel leheküljel) Tekstikast (jätk)

3.5. Poliitika sektorite kaupa 3.5.1.Teadus- ja arendustegevus ning innovatsioon Vaatamata teadus- ja arendustegevuse rakendamisel saavutatud edusammudele ja ettevõtte kasvu strateegiatele on Eesti teaduse ja innovatsiooni ökosüsteem endiselt habras. Eestil on olemas tulemuslikkuse suurendamise strateegia ja selle rakenduskava aastateks 2016–2019. Peamised probleemid pole siiski kuhugi kadunud: teadus- ja arendustegevusse tehtavate erainvesteeringute nappus, ettevõtjate ja teadusasutuste ebapiisav koostöö, avaliku sektori teadus- ja arendustegevuskulutuste ebatõhusus, oskuste nappus, teaduse ja innovatsiooni investeeringute ebapiisav prioriseerimine ja ettevõtluse vaimus toimuva avastamisprotsessi puudumine. Lisaks sellele nõuab kiire palgatõus mittekulupõhise konkurentsivõime edasist parandamist. Et nende probleemidega toime tulla, investeeritakse aastatel 2015–2020 teadus- ja arendustegevusse, innovatsiooni ja ettevõtluse arendamisse rohkem kui 600 miljonit eurot. Investeeringud teadus- ja arendustegevusse Ettevõtlussektori investeeringud teadus- ja arendustegevusse on endiselt väikesed eelkõige kõrgtehnoloogiaettevõtete ja teadmismahukate ettevõtete väikese osakaalu tõttu ( ). 2015. aastal suurenes teadus- ja arendustegevusinvesteeringute intensiivsus õige pisut, ulatudes 1,50 %ni SKPst (2014. aastal 1,45 %) ja ettevõtlussektori teadus- ja arendustegevuskulutused suurenesid 0,69 %ni (2014. aastal 0,63 %). Eesti majanduses domineerivad endiselt traditsioonilistesse sektoritesse kuuluvad VKEd, kus teadus- ja arendustegevuse vajadus on väike. Investeeringuid tehakse enamasti üksikutes suurettevõtetes. Paljude ettevõtete jaoks on peamine ärimudel allhangete tegemine; välisinvesteeringuid Eesti teadus- ja arendustegevusse on endiselt vähe (2015. aastal 0,06 % SKPst). Investeerimine immateriaalsesse varasse on Eestis väike. See moodustab 9,5 % investeeringute kogumahust, kuid ELi keskmine on 19,6 %. Vastavalt 2016. aasta Innobarometer-uuringule ( ) on Eesti ettevõtete puhul vähem tõenäoline, et nad investeerivad teadus- ja arendustegevusse. Samas aga suureneb tarkvara arendamisse investeerivate ettevõtete osatähtsus. Üksnes pooled ettevõtted teatasid, et nad on alates 2013. aastast tegelenud mingit laadi innovatsiooniga, kuid seda on 6 protsendipunkti rohkem võrreldes eelmise uuringuga. Teadus- ja arendustegevuse toetuseks algatas valitsus 2016. aastal mitu meedet: i) Eesti ettevõtluse kasvustrateegia suure potentsiaaliga ettevõtete jaoks; ii) toetus avalikele hangetele innovatsiooni valdkonnas; iii) meetmed rahastamisvahendite kasutamise suurendamiseks. Lisaks töötab majandusministeerium välja tööstuspoliitika rohelist raamatut. Raamatus esitatakse teadus- ja arendustegevuse-alaseid ettepanekud, mille eesmärk on suurendada Eesti investeeringuid teadus- ja arendustegevusse ning parandada Eesti kohta väärtusahelas. Joonis 3.5.1.Euroopa Patendiametile esitatud patenditaotlused (prioriteediaastate lõikes,

miljoni tööjõu hulka kuuluva elaniku kohta) Allikas: Eurostat Ettevõtete ja teadusasutuste vaheline koostöö 2015. aastal avaliku sektori teadus- ja arendustegevusasutuste ning eraettevõtete koostöö küll suurenes, kuid selle maht on endiselt väike. Avaliku sektori teadus- ja arendustegevusasutuste ning eraettevõtete vaheliste teaduslepingute maht suurenes 24 %, kuid eraettevõtete rahastatavate ja avaliku sektori teadusasutuste teostatud teadus- ja arendustegevuse osakaal (protsendina kõigist teadus- ja arenduskuludest) oli 2015. aastal 2,4 %, mis on tunduvalt vähem kui ELi 28 liikmesriigis keskmiselt. Eestist esitatud patenditaotluse arv oli väike ja jätkas langustrendi (joonis 3.5.1). Ka välismaal Eesti ettevõtete makstud autori- ja litsentsitasud jäid kaugele maha Põhjamaade omadest ja üha vähenesid (vt joonis 3.5.2). Avaliku ja erasektori koostöös avaldatavate teaduspublikatsioonide hulk miljoni elaniku kohta on üks väiksemaid ELis ( ). Eesti valitsus on võtnud meetmeid ettevõtete ja teadusasutuste koostöö parandamiseks. Need hõlmavad toetust riiklikele teadusasutustele rakendusuuringute tegemiseks ning ettevõtetega koostöös toodete väljatöötamiseks aruka spetsialiseerumise strateegias „NUTIKAS“ nimetatud valdkondades. Lisaks on valitsus alates 2017. aastast muutnud teadusasutuste baasrahastamise valemit, et stimuleerida avaliku ja erasektori lepingutel põhinevat teadustegevust. Eesti Teadusnõukogu juurde moodustatud spetsiaalne ad hoc-eksperdirühm on soovitanud suurendada Eesti baasrahastamise osatähtsust 2015. aasta 20 %-lt 50 %ni. 2016. aastal ulatus baasrahastamise osatähtsus 27 %ni ja see suureneb järk-järgult. 2016. aasta aprillis alustas tegevust platvorm „ADAPTER“, mis on ühtne kontaktpunkt ettevõtetele, kes soovivad teostada teadusuuringuid koos Eesti ülikoolidega. Lisaks luuakse võimalused koostöös ettevõtetega toimuvaks doktoriõppeks ning toetatakse ettevõtete osalemist tehnoloogiaarenduskeskustes ja klastrites. Kõrgharidus ja teadus Peamised kitsaskohad on endiselt elanikkonna vananemine ja teadlaskarjääri vähene atraktiivsus Eestis. Eestis on suhteliselt vähe doktorikraadi kaitsjaid ( ). Kõrgkooli loodusteaduste ja tehnilistel erialadel lõpetajate arv (tuhande 25–34aastase inimese kohta) on samuti väike. Eesti on viimastel aastatel käivitanud algatusi kõrgelt kvalifitseeritud töötajate vähesuse probleemi lahendamiseks ning teadlaste avaliku ja erasektori vahelise liikuvuse parandamiseks. Valitsuse koalitsioonileping hõlmab doktorantidele ettenähtud stipendiumide arvu suurendamist ning eesmärk on kahekordistada igakuise stipendiumi suurust. Eesmärk, et 2020. aastal lõpetaks doktoriõppe 300 inimest aastas, on väga ambitsioonikas. Joonis 3.5.2.Intellektuaalomandi välismaal kasutamise eest makstud tasu, % SKPst Allikas: Eurostat Rahvusvahelistumine ja teaduslik tase Suhteliselt väike avaliku sektori teadus- ja arendustegevuse tõhusus tuleneb osaliselt teadusvaldkondades mastaabisäästu ja kriitilise massi puudumisest. Eesti teadustoodangu kvaliteet on alates 2000. aastast küll mõnevõrra paranenud, kuid endiselt on probleemiks madal teaduslik tase, pidades silmas, et palju tsiteeritud publikatsioone ( ) on alla ELi keskmise (kuigi avaliku sektori teadus- ja arendustegevusinvesteeringute intensiivsus ületab ELi keskmist). Eesti teadussüsteem on muutunud rahvusvahelisemaks. Kuigi Eesti töötlev tööstus on Põhjamaade majandusega tihedalt integreeritud, ei ole koostöö teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni valdkonnas küllaldane. Aruka spetsialiseerumise raamistik Eesti tegeleb aruka spetsialiseerumise rakendamise parandamisega. 2016. aasta juunis anti ettevõtluse vaimus toimuva avastamisprotsessi teostamise ülesanne Eesti Arengufondilt üle majandusministeeriumile. Seejärel töötati Eestis välja tegevuskava ettevõtluse vaimus toimuva avastamisprotsessi pidevuse tagamiseks. 2017. aastal on kavas tõhustada kasvuvaldkondade seiret, ajakohastada 2014. aastal koostatud kasvuvaldkondade aruandeid ja tugevdada sidemeid teiste piirkondadega. Eestis on samuti kavas korraldada väärtusahela uuring. Nende plaanide teostamine aitab tõenäoliselt prioriseerida arendus- ja teadus- ning innovatsiooniinvesteeringuid valdkondades, millel on kasvupotentsiaali. Vastavalt 2016. aasta programmile „RITA“ on valdkonnaministeeriumides loodud teadus- ja arendustegevusele spetsialiseerunud ametnike kohad, et toetada aruka spetsialiseerumise valdkondades teadus- ja arendustegevuse prioriteetsete eesmärkide saavutamist kooskõlas ettevõtjate vajadustega. Samuti peaks see vähendama teadus- ja arendustegevuse haldamise killustatust, kuigi edu sõltub teadus- ja arendustegevuseks ettenähtud rahaliste vahendite kättesaadavusest valdkonnaministeeriumides. Teadus- ja arendustegevuse rahastamine pärast 2020. aastat

Ajavahemikul 2007–2013 moodustasid struktuurifondide vahendid 50–60 % avaliku sektori teadus- ja arendustegevuse kulutustest ja nende osatähtsus on suur ka 2014.–2020. aasta programmitöö perioodil. Seetõttu tekib küsimuse teadus- ja arendusinvesteeringute kestlikkusest keskpikas ja pikemas perspektiivis. Valitsus moodustas 2016. aasta juunis teaduse rahastamise ja haldamise töökonna, mis peaks esitama 2017. aastal oma ettepanekud Eesti teadus- ja kõrgharidussüsteemi pikaajalise rahastamise ja juhtimise kohta. 3.5.2.DIGITAALMAJANDUS JA -ÜHISKOND Digitaalse tehnoloogia kiire kasutuselevõtt avalikus sektoris jätkub. Eesti oli 2016. aastal digitaalmajanduse ja -ühiskonna näitaja poolest ELis seitsmendal kohal. Ta on parim riik digitaalsete avalike teenuste poolest, tõustes 2015. aasta neljandalt kohalt 2016. aastal esimeseks. Riik on kõrgel kohal ka digitaaloskuste ja interneti kasutamise poolest. Muu hulgas on interneti teel piiriüleselt ostusid sooritanud 22 % elanikke. Seevastu ettevõtetes digitehnoloogia kasutuselevõtt jääb tublisti alla ELi keskmise – 22. koht. Ainult 12 % VKEdest müüvad oma tooteid internetis ja 6 % kasutab internetti piiriüleseks müügiks. Peamised põhjused, mis takistavad Eesti ettevõtjatel müüki internetis, on Eurostati andmete kohaselt ( ) järgmised: i) kaupade ja teenuste laad (ei sobi veebimüügiks); ii) logistikaprobleemid. 3.5.3.KONKURENTS TOOTE- JA TEENUSETURGUDEL OECD kaubaturu reguleerimise indeksi järgi on Eesti saavutused head. Eesti paikneb ELis seitsmendal kohal ja tema näitaja on paranenud 1,37-lt 2008. aastal 1,29-le 2013. aastal. Riigi elektri- ja gaasiturgude liberaliseerimise ja uue energiataristu (Estlink 2) rajamise tulemusel on konkurents Eesti energiaturul viimastel aastatel oluliselt paranenud. Elektrivõrgu edasine sidumine Läti omaga parandab varustuskindlust ning suurendab energiaturgude tõhusust ja konkurentsivõimet kogu Balti piirkonnas. Soome ja Eesti vahelise maagaasijuhtme (Baltic Connector) rajamine on oluline gaasitarnete mitmekesistamiseks ja varustuskindluse parandamiseks ning gaasisektoris Eesti eraldatuse lõpetamiseks. Euroopa ühendamise rahastuga sõlmitud Baltic Connectori torujuhtme projekti rahastamise lepinguga tagati üksmeel Soome ja Eesti vahelise gaasijuhtme rajamise küsimuses. Eestis on reguleeritud kutsealade piirangute tase ( ) üldiselt madal. Analüüsitud seitsme kutseala lõikes on see ELi keskmisest madalam, ( ) välja arvatud patendivoliniku kutse, mille puhul on regulatsiooni tase ELi keskmisest kõrgem ( ). Eesti on reguleeritud kutsealade vastastikuse hindamise tulemusel esitanud riikliku tegevuskava, mille kohaselt puudub vajadus suurte reformide järele, kuid mööndakse reguleerimise vähendamise võimalikkust. Eesti on esimene ELi liikmesriik, mis on ühinenud koostöömajanduse maksustamisplatvormidega. Eesti Maksu- ja Tolliamet on koostanud strateegia koostöö tegemiseks transpordisektori koostöömajanduse platvormidega, nagu Uber ja Taxify, eesmärgiga lihtsustada maksudeklaratsiooni esitamist ja vältida maksudest kõrvalehoidumist. Kokkulepe võimaldab autode ühiskasutust pakkuvatel juhtidel ühineda süsteemiga, kus andmed saadetakse maksuametile ja kantakse maksudeklaratsiooni automaatselt. 3.5.4.ENERGIA, RESSURSSID JA KLIIMAMUUTUSED Eesti liigub kasvuhoonegaaside heite ja taastuvenergia 2020. aasta eesmärkide täitmise suunas. Mis puudutab kasvuhoonegaaside heite vähendamise eesmärki, siis riiklike prognooside kohaselt ületab Eesti olemasolevate meetmete rakendamisel 2020. aasta eesmärgi ligikaudu 13 protsendipunkti võrra ( ). Taastuvenergia valdkonnas on Eesti juba 2020. aasta eesmärgi (25 %) ületanud. Eesti primaar- ja lõppenergia tarbimine on juba väiksem kui riiklik eesmärk, kuid selle taseme hoidmine kuni 2020. aastani on keeruline. Kuna Eestis toodetakse elektrit ja kütteenergiat põlevkivist, siis tõenäoliselt jääb Eesti ELi kõige suurema CO2-heitega ja üheks kõige CO2-mahukama energiakasutusega majanduseks. Kuna rahvusvahelised naftahinnad tõusevad, muutub riigi põlevkivisektor jälle konkurentsivõimeliseks. Seega peaks Eesti primaarenergia tarbimine jälle suurenema. Samal ajal saab elamutes, energiajaotuses, teenindussektoris ja transpordis palju energiat kokku hoida. Eesti on teinud teatavaid edusamme seoses mitme energiatõhusust edendava seadusandliku algatusega ( ). Valitsus on koostanud kolm pikaajalise kliima- ja energiapoliitika dokumenti, mida praegu arutatakse Riigikogus ( ). Transpordisektori kasvuhoonegaaside heide ja energiatarbimine on alates 2005. aastast suurenenud. Transpordi osakaal kogu heites on kasvanud 11,8 %ni ( ). Eestis ostetavad uued sõidukid on endiselt kõige keskkonnavaenulikumad ELis. 2015. aastal oli nende keskmine CO2-heide 137 grammi kilomeetri kohta, kui ELi 28 liikmesriigi keskmine oli 119 grammi. Kehtestatud on uute sõiduautode energiatõhususe märgistamise kava ja kõik uued autod tuleb märgistada vastavalt nende kütusekulule ja CO2-heitele. Kuid energiatõhususe parandamist ja heitkoguste vähendamist võimaldavad transpordimaksud (v.a. kütusemaksud) on endiselt ELi madalamate seas. Nüüd on valitsuses arutusel kava kehtestada alates 2017. aastast auto registreerimismaks ja üle 12tonnistele veokitele teedemaks. Alla 12tonnistele veokitele teedemaksu kehtestamist kavas ei ole. Eestis on hakatud rohkem edendama ühistranspordi kasutamist. Uute linnadevaheliste ja linnalähirongide käikuandmise ning abitaristu (näiteks ooteruumide) ajakohastamise tulemusel on märkimisväärselt (57 %) suurenenud reisirongide kasutamine. Tallinna linnas ühistranspordi kasutamise tasu kaotamine on suurendanud ühistranspordi kasutamist 13 %. Eesti edendab ka kogu riiki ja eri transpordiliike hõlmava transpordipiletite süsteemi sisseseadmist ja kiirete makselahenduste kasutuselevõttu ning muudab ühistranspordiseadust, et seadustada koostöömajandus reisijateveo valdkonnas. Jäätmekäitlus Ringlussevõtt on suurenenud. 2015. aastal tekkis Eestis olmejäätmeid alla ELi keskmise. Eestis on oluliselt tõusnud olmejäätmete ringlussevõtu määr: 2013. aastal oli see 18 % ja 2014. aastal 31 %. 2015. aastal aga kasvutendents katkes ja ringlussevõtu määr langes 28 %-le. Hiljutises uurimuses analüüsiti jäätmete sortimist ELi liikmesriikide pealinnades; Tallinn tuli ELi pealinnade seas teisele kohale. Jäätmepõletustehase ja mitme mehhaanilis-bioloogiliste töötlemisrajatise ehitamine on märkimisväärselt vähendanud prügilatesse ladestatavate olmejäätmete kogust: 2013. aastal oli see näitaja 14 % jäätmete koguhulgast, 2015. aastal aga 8 %. Selle tulemusel on hüppeliselt kasvanud olmejäätmete põletamine – 18 %-lt 2012. aastal 59 %-le 2015. aastal – ja on nüüd peamine olmejäätmete käitlemise viis. Samas takistab see ringlussevõttu ja ohustab Eesti eesmärki saavutada 2020. aastaks 50 % ringlussevõtu määr. 3.6. Avalik haldus 3.6.1.KOHALIKU OMAVALITSUSE REFORM Eestis toimub kohalike omavalitsuste reform eesmärgiga parandada kohaliku tasandi avalikke teenuseid ja valitsemist ning suurendada tõhusust. Senise kohalike omavalitsuste struktuuri tõttu oli avalike teenuste kvaliteet ja nende kättesaadavus ebaühtlane. See on seletatav paljude omavalitsuste väiksusega, mille tõttu nende rahalised vahendid ja suutlikkus meelitada ligi pädevat tööjõudu kohalikul tasandil on piiratud. 2016. aasta juulis võeti Eesti kohalike omavalitsuste reformi raames vastu haldusreformi seadus. Seadusega soovitakse lihtsustada selliste elujõuliste kohalike omavalitsuste loomist, mis suudavad ise rahastada oma tegevust, kavandada arengut ja kasvu ning pakkuda kvaliteetseid teenuseid. See õigusakt reguleerib omavalitsusüksuste ühinemist, mille vabatahtlik etapp kestis kuni 2016. aasta lõpuni; 1. jaanuaril 2017 algas sundühendamise etapp ( ). Sundühendamise etapil esitab valitsus ettepanekud ühendada omavahel kohalikud omavalitsused, mis on väiksemad kui seaduses sätestatud miinimumsuurus. Vabatahtliku ühinemise etapis anti sama palju ühinemistoetust kui enne reformi algust. Sundühendamise etapil ei maksta ühinemistoetust. Haldusreformi seadus sisaldab mitut toetusmeedet, mille eesmärk on muuta rakendamine sirgjoonelisemaks. Seaduse kohaselt makstakse koondatud omavalitsusjuhtidele hüvitist. Ette on nähtud ka toetused ühinemisvariantide analüüsi ja konsultatsioonide läbiviimiseks. Kohalikel omavalitsustel on õigus valitsuses otsustatud ühendamised kohtus vaidlustada. Ühinemised peaksid jõustuma kohalike valimiste päevaks – 15. oktoobriks 2017. Jaanuaris võeti vastu ettepanek kaotada maavalitsused. Uue ettepaneku kohaselt hakkavad ühiseid ülesandeid – ühistranspordi korraldamine ning piirkondliku arengu ja ettevõtluse edendamine – täitma uued kohalikud omavalitsused, näiteks kohalike omavalitsuste ühisasutused. Uus valitsus jätkab eelmise valitsuse algatatud kohaliku omavalitsuse reformi. Valmistatakse ette riigi valitsuse ja omavalitsuste kohustusi ja ülesannete jaotust käsitlevaid õigusakte. Kohalike omavalitsuste rahastamisskeemi läbivaatamise kohta ei ole veel ettepanekut esitatud. Uue valitsuse koalitsioonilepingu kohaselt on kavas suurendada kohalike omavalitsuste tulubaasi ja finantsautonoomiat, kuid selle üksikasjad ei ole veel teada.

Kohalikel omavalitsustel on praegu väga piiratud volitused ja stiimulid oma tulude suurendamiseks ( ). Üksikisiku tulumaksu määra ja tulumaksust kohalikule omavalitsusele eraldatava osa kehtestab riigi valitsus. Kohalik omavalitsus saab kehtestada oma territooriumil kehtiva maamaksu määra ülemmääraga 2,5 % maa maksustamisväärtusest. Maa maksustamisväärtust ei ole läbi vaadatud alates 2001. aastast. Lisaks maksutulule toimib ka tasandusfond, millega tagatakse poolautomaatne tulude ümberjaotamine vähem jõukatele omavalitsustele. Praegune kohalike omavalitsuste rahastamise segasüsteem ei loo tugevaid stiimuleid ettevõtete ligimeelitamiseks ja ettevõtluse arendamiseks. Kohalike omavalitsuste suutlikkust osutada teenuseid võib piirata ka vähene autonoomia maksubaasi kindlaksmääramisel. Sellegipoolest on kohalike omavalitsuste eelarvetulemused kokkuvõttes head, kuna nende eelarvepuudujäägi ja võla suurus on piiratud seadusega. 3.6.2.TÖÖTAJATE ARV AVALIKUS SEKTORIS Lisaks kohalike omavalitsuste reformile on oluline ka algatus vähendada avaliku sektori töötajate arvu samas taktis tööealise elanikkonna vähenemisega. Eelmine valitsus seadis eesmärgiks piirata valitsemissektori töötajate arvu 12 % kogu tööjõust, s.t umbes praeguse tasemega. Kuna elanikkond ja tööjõud väheneb, tuleb valitsemissektori töötajate arvu veelgi vähendada. Poliitika eesmärk on leevendada üha suurenevat tööjõupuudust erasektoris (ettevõtlussektoris) ja ohjeldada pikaajalist avaliku sektori kulutuste kasvu survet. Uus valitsus ei ole veel teinud ühtegi muudatust senise poliitikaga võrreldes. Lisaks kohaliku omavalitsuse reformile on kavas võtta mitu meedet avaliku sektori töökohtade arvu vähendamiseks. Kavas on korrastada haigla- ja koolivõrku, tsentraliseerida riiklikke tugiteenuseid ja muude avalike ülesannete täitmist ning laiendada avalike nutiteenuste (e-teenuste) valikut. Lisaks on valitsus käivitanud nullbürokraatia töörühma, et vähendada avalikus halduses ja mujal kehtivaid bürokraatlikke nõudeid. 3.6.3.HANKED Eesti avaliku sektori hangete läbiviimisel on hind endiselt peakriteerium. Eestis on avalike hangete teostamise määr ELi keskmisest tunduvalt suurem. Käimasoleva reformi tulemusel edenes Eestis 2016. aastal oluliselt majanduslikult soodsaima pakkumuse kriteeriumist lähtumine avalikes hangetes. Sellest hoolimata oli ligikaudu 65 % riigihankemenetlustes ainus pakkumuste hindamise kriteerium hind, mis vähendas kvaliteedil ja innovatsioonil põhinevat konkurentsi ( ). Lisaks sellele on Eesti üks väheseid riike, millel puudub riiklik keskkonnasäästlike riigihangete kava. Vastu on võetud eesmärk, et 2018. aastaks peab keskkonnasäästlike riigihangete osakaal olema 15 %. Avalikus sektoris on tulemas veelgi innovaatilisi lahendusi. Valitsus rakendas 2016. aastal innovaatiliste lahenduste hankimise katseprojekti. Projekti eesmärk oli innustada riigiasutusi edendama innovatsiooni, pakkudes neile rahalisi stiimuleid innovaatiliste lahenduste hankimiseks ja suuniseid hangete teostamiseks. Samal ajal toimus ka teadlikkuse tõstmise kampaania. Projekt oli edukas ja nüüd valmistatakse ette uut. Lisaks töötatakse välja uut e-riigihangete moodulit, mille kaudu hakatakse pakkuma teavet rakendatava innovatsiooni kohta. Ühishangete alal on Eesti ELi keskmisel tasemel. Umbes 9 % hankeid on sellised, kus avaliku sektori asutus teostab hanget ka teise asutuse nimel. Nõudluse tasemel ühisostudega saadakse parem hind (kokkuhoid 15 % – 50 %), kuid veelgi olulisem on see, et tänu mastaabisäästule saavutatakse ka parem kvaliteet erialateadmiste, inimressursi ja oskusteabe valdkonnas. Lisaks on riigihalduse reformi raames astutud mõned sammud keskse hankija kitsa pädevusvaldkonna laiendamiseks. See parandab riigihangete professionaalsemaks muutumist kogu riigis. Endiselt vajab parandamist eelkõige tervishoiu valdkonna riigihangete professionaalsus ja eeskirjadekohasus. A lisa Ülevaatetabel 2016. aasta riigipõhised soovitused Kohustused Kokkuvõtlik analüüs ( ) Esimene riigipõhine soovitus Tagada kvaliteetsete avalike teenuste, eelkõige sotsiaalteenuste osutamine ja kättesaadavus kohalikul tasandil, võttes muu hulgas vastu ja viies ellu kavandatud kohaliku omavalitsuse reformi. Võtta vastu ja rakendada meetmed soolise palgalõhe vähendamiseks, sealhulgas heaolu arengukavas ettenähtud meetmed. Eesti on esimese riigipõhise soovituse täitmisel teinud mõningaid edusamme. Kvaliteetsete sotsiaalteenuste pakkumise ja kättesaadavuse tagamisel kohalikul tasandil on tehtud mõningaid edusamme. Sotsiaalhoolekande seadust ja heaolu 2016.–2023. aasta arengukava rakendusplaani aastateks 2016.–2020 rakendatakse. Kohaliku omavalitsuse reformi õigusaktide vastuvõtmisel ja rakendamisel on tehtud mõningaid edusamme. 2016. aasta juulis võeti vastu haldusreformi seadus. Omavalitsuste vabatahtlik ühinemine enne 2016. aasta lõppu oli edukas ja omavalitsusüksuste arv vähenes esialgu 213-lt 100-le. Soolise palgalõhe vähendamisel on tehtud väheseid edusamme. 2016. aasta juunis võeti vastu heaolu 2016.–2023. aasta arengukava ja selle rakendusplaan aastateks 2016.–2020. Kaval on neli põhivaldkonda, millest ühe eesmärk on tagada meestele ja naistele võrdsed õigused, kohustused ja võimalused kõigis ühiskonnaelu valdkondades. Kuna konkreetsete meetmete heakskiitmine venis, on nende rakendamine hilinenud. Soolise võrdõiguslikkuse seaduse muudatustega on kavas anda Tööinspektsioonile õigus jälgida soolisest võrdõiguslikkusest kinnipidamist erasektoris. Muudatused on kava vastu võtta märtsis. Olulised on ka muudatused vanemapuhkuste süsteemis, et suurendada selle paindlikkust ja jagada ülesanded naiste ja meeste vahel võrdsemalt. 26. jaanuaril arutas valitsus vanemapuhkuste süsteemi ning esitas poliitilised suunised selle ulatuse ja ajakava kohta. Teine riigipõhine soovitus Edendada erainvesteeringuid teadus- ja arendustegevusse ning innovatsiooni, tugevdades muu hulgas teadusasutuste ja ettevõtete koostööd. Eesti on teise riigipõhise soovituse täitmisel teinud mõningaid edusamme. Erasektori investeeringud teadus- ja arendustegevusse on langenud madalaimale tasemele (0,69 % SKPst). Ettevõtete ja teadusasutuste vaheline koostöö on vähene. Siiski on Eesti teise riigipõhise soovituse täitmisel teinud mõningaid edusamme. 2016. aasta lõpu seisuga oli Eesti välja valinud 277 miljoni euro ulatuses ERFi ühtekuuluvuspoliitika fondide rakenduskava (2014–2020) teadust, tehnoloogiaarendust ja innovatsiooni puudutava prioriteetse suuna meetmeid. See moodustab 43 % ERFi asjaomase suuna 642 miljoni eurosest eelarvest. Eesti viimistles 2016. aastal ka ülejäänud nimetatud suuna meetmete jaoks vajalikud õigusaktid. Valitsus käivitas 2016. aastal ettevõtluse arendamise programmi suure kasvupotentsiaaliga ettevõtete jaoks ning hakkas pakkuma konkreetset toetust avalikele hangetele innovatsiooni valdkonnas ja edendama rahastamisvahendite ulatuslikumat kasutamist. Väljatöötamisel on tööstuspoliitika roheline raamat. Kavas on hakata toetama riiklike teadusasutuste rakendusuuringuid ning ettevõtetega koostöös toodete väljatöötamist aruka spetsialiseerumise strateegias nimetatud valdkondades. Muudetud on riiklike teadusasutuste baasrahastamist, et stimuleerida avaliku ja erasektori lepingutel põhinevat teadustegevust. Valitsuse koalitsioonilepingu kohaselt suurendatakse teaduse rahastamisel järk-järgult institutsioonilise rahastamise ja projektipõhise rahastamise osakaalu suhteni 50/50. Vastavalt 2016. aasta programmile „RITA“ on valdkonnaministeeriumides loodud teadus- ja arendustegevusele spetsialiseerunud ametnike kohad, et toetada aruka spetsialiseerumise valdkondades teadus- ja arendustegevuse prioriteetsete eesmärkide saavutamist kooskõlas ettevõtjate vajadustega. Lisaks luuakse võimalused koostöös ettevõtetega toimuvaks doktoriõppeks ning toetatakse ettevõtete osale