Nõukogu järeldused, 11. mai 2012 haridus- ja koolitussüsteemi lõpetanute tööalase konkurentsivõime kohta

2012/C 169/04

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

VÕTTES ARVESSE:

nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate 18. novembri 2010. aasta järeldusi Euroopa tõhustatud koostöö prioriteetide kohta kutsehariduse ja -koolituse valdkonnas ajavahemikul 2011–2020, (2) milles rõhutatakse, et riigid peaksid edendama partnerlusi hariduse ja koolituse pakkujate, sotsiaalpartnerite ja muude asjaomaste sidusrühmade vahel, et tagada parem teabe edastamine tööturu vajaduste kohta ning paremini omavahel ühildada kõnealuseid vajadusi ning teadmiste, oskuste ja pädevuste arendamist;

nõukogu 17. juuni 2011. aasta järeldusi „Noorte tööhõive edendamine Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärkide saavutamiseks”, (4) milles rõhutatakse, et Euroopa Sotsiaalfondil on oluline roll noorte tööhõive võimaluste ja oskuste parandamisel ning poliitikate rakendamisel siseriiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil, et suurendada noorte juurdepääsu tööturule ja nende tööalast konkurentsivõimet;

nõukogu 28. novembri 2011. aasta järeldusi kõrghariduse ajakohastamise kohta, (5) milles kutsutakse üles tegema jõupingutusi, et tugevdada kõrgharidusasutuste, tööandjate ja tööturuasutuste vahelisi sidemeid, et pöörata õppekavades suuremat tähelepanu tööturu vajadustele, parandada oskuste vastavust töökohtade nõudmistele ning arendada aktiivset tööturupoliitikat, mille eesmärk on edendada kõrgkooli lõpetanute tööhõivet;

2012. aasta majanduskasvu analüüsi, (6) milles kutsutakse liikmesriike üle toetama eelkõige noorte tööhõivet, sealhulgas edendades kvaliteetseid võimalusi kutsepraktikaks ja praktikalepingute kasutamiseks ning kohandades haridus- ja koolitussüsteeme selliselt, et need kajastaksid tööturu tingimusi ja nõutavaid oskusi;

Euroopa Ülemkogu liikmete 30. jaanuari 2012. aasta avaldust, (7) milles kutsutakse üles tegema jõupingutusi, et stimuleerida tööhõivet, eelkõige noorte hulgas, sealhulgas edendades noorte esimest töökogemust ning osalemist tööturul, eesmärgiga tagada, et noored saaksid mõne kuu jooksul pärast kooli lõpetamist hea kvaliteediga tööpakkumise, täiendushariduse või praktikakoha;

TULETADES MEELDE, ET:

noortele eurooplastele võimaluste loomine, et nad saaksid omandada teadmisi, oskusi ja pädevusi, mida on vaja, et tagada sujuv sisenemine ELi tööturule ning arendada edasi karjäärivõimalusi, on tähtsam kui kunagi varem, kuna noorte tööotsijate arvu järsk suurenemine jätkub;

praegune majanduskriis toob esile, kui oluline on üleminek haridussüsteemist tööturule. Äärmiselt tähtis on tagada, et noored lahkuksid haridus- ja koolitussüsteemist, olles saanud parima võimaliku toe oma esimese töökoha saamiseks. Noored, kes seisavad silmitsi töötusega või kelle sisenemine tööturule kulgeb aeglaselt, võivad kogeda pikaajalist negatiivset mõju oma tulevasele edule tööturul, sissetulekutele või perekonna loomisele. See võib omakorda ohustada riiklikke ja erainvesteeringud nende haridusse ja koolitusse, millest kaotab ühiskond tervikuna. See kehtib eelkõige seoses demograafiliste probleemidega, mis seavad Euroopa noortele, kelle arv üha väheneb, täiendava surve siseneda tööturule kiiresti ja tõhusalt;

VÕTTES ARVESSE, ET:

praeguseks on juba olemas piisavalt andmeid, mis võimaldavad jälgida hariduse omandanud ja koolituse läbinud koolilõpetajate tööalast konkurentsivõimet, ilma et tekitataks täiendavat halduskoormust ja kulusid liikmesriikidele või Eurostatile (10) ;

TUNNISTAB, ET:

tööalase konkurentsivõime suurendamine puudutab kõigi ametiasutuste, sealhulgas hariduse ja koolituse ning tööhõive eest vastutavate ametiasutuste poliitikat. Euroopa tasandil on see oluline strateegias „Euroopa 2020” ja „ET 2020” raamistikus;

osaliselt hõlmavad hariduse ja koolituse toetust noorte tööalasele konkurentsivõimele asjaomased strateegia „Euroopa 2020” peamised eesmärgid ning olemasolevad „ET 2020” sihttasemed, näiteks need, mis käsitlevad kolmanda tasandi hariduse omandamist, varakult õpingud või koolituse katkestanud isikuid, täiskasvanute osalemist elukestvas õppes ning isikuid, kellel on puudulik lugemisoskus, puudulikud matemaatikateadmised või puudulikud teadmised loodusteadustes;

KUTSUB LIIKMESRIIKE ÜLES:

võttes arvesse iga liikmesriigi erinevat olukorda,

olemasolevate allikate ja vahendite alusel jälgima tööga hõivatud haridus- ja koolitussüsteemi lõpetanute osakaalu ning koolilõpetanute hariduse ja koolitusega seotud tööalast konkurentsivõimet, et tõhustada tõendusbaasi poliitika arendamiseks ühelt poolt hariduse ja koolituse ning teiselt poolt töö kokkupuutepunktis, nii nagu on kirjeldatud lisas;

KUTSUB KOMISJONI ÜLES:

analüüsima, eelkõige iga-aastase hariduse ja koolituse valdkonna ülevaate ning Euroopa hariduse ja koolituse alase koostöö strateegilise raamistiku (ET 2020) rakendamist käsitleva ühisaruande kaudu seda, mil määral on Euroopa sihttase saavutatud.

NING KUTSUB LIIKMESRIIKE JA KOMISJONI ÜLES:

tuvastama haridus- ja koolitussüsteemist tööhõivesse sujuva ülemineku heade tavade näiteid liikmesriikidest, luues koolilõpetanute haridus- ja koolitussüsteemist tööturule ülemineku eksperdirühma, et anda panus strateegilise raamistiku ET 2020 prioriteetide saavutamisse. Rühm peaks koosnema liikmesriikide määratud riiklikest ekspertidest ja komisjoni määratud asjaomaseid sotsiaalpartnereid esindavatest ekspertidest ning peaks nõuetekohaselt subsidiaarsust arvesse võttes:

(1) ELT C 119, 28.5.2009, lk 2.

(2) ELT C 324, 1.12.2010, lk 5.

(3) ELT C 70, 4.3.2011, lk 1.

(4) 11838/11.

(5) ELT C 372, 20.12.2011, lk 36.

(6) 17229/11 + ADD 1, 2 ja 3.

(7) SN 5/12.

(8) Käesolevas tekstis tähistab mõiste „koolilõpetanu” isikut, kes on lõpetanud hariduse ja koolituse ning kellel on vähemalt teise taseme haridus (ülemine aste) või teise taseme järgne, kolmanda taseme eelne haridus (ISCED 3 kuni ISCED 4, välja arvatud ISCED 3 C lühike), või kolmanda taseme haridus (ISCED 5 ja 6).

(9) Nagu on märgitud 2009. aasta strateegilises raamistikus üleeuroopaliseks koostööks hariduse ja koolituse alal, on tegemist Euroopa keskmise soorituse võrdlustasemega, mida ei tuleks käsitada konkreetse eesmärgina, milleni liikmesriigid peaksid jõudma, vaid pigem kollektiivse sihttasemena, mille saavutamisele palutakse liikmesriikidel kaasa aidata (ELT C 119, 28.5.2009, lk 7).

(10) Sihttaseme määramine – hariduse ja koolituse panus tööalasesse konkurentsivõimesse: metoodiline märkus (Towards a Benchmark on the Contribution of Education and Training to Employability: Methodological note, EUR 24616 EN 2011).

LISA

Euroopa keskmise soorituse võrdlustase

(„Euroopa sihttase”)

tööga hõivatud haridus- või koolitussüsteemi lõpetanute osakaalu kohta

Liikmesriigid leppisid 2009. aastal kokku, et Euroopa keskmise soorituse võrdlustasemed („Euroopa sihttasemed”) kui vahendid edusammude jälgimiseks ja probleemide tuvastamiseks peaksid toetama eesmärke, mida on kirjeldatud nõukogu poolt 12. mail 2009 vastu võetud järeldustes, mis käsitlevad strateegilist raamistikku üleeuroopaliseks koostööks hariduse ja koolituse alal (1). Kokkuleppele jõuti sel ajal viies Euroopa sihttasemes ning komisjonile tehti ülesandeks esitada ettepanekuid täiendavate sihttasemete, sealhulgas tööalase konkurentsivõime valdkonna sihttaseme kohta.

Olles läbi vaadanud komisjoni talituste 24. mai 2011. aasta töödokumendi (2), on liikmesriigid nüüdseks kokku leppinud järgmises tööga hõivatud haridus- ja koolitussüsteemi lõpetanute osakaalu sihttasemes. Nimetatud sihttase täiendab 2009. aasta mais juba vastu võetud sihttasemeid ning 2011. aasta novembris nõukogus vastu võetud õppimisega seotud liikuvuse sihttaset (3). Sihttase peaks põhinema üksnes olemasolevatel võrreldavatel andmetel. Sihttaseme juures tuleks arvestada liikmesriikide erinevat olukorda ning erinevaid võimalusi tulemuste parandamiseks haridus- ja koolituspoliitika abil. Sihttaset ei tuleks käsitada konkreetse eesmärgina, milleni liikmesriigid peaksid jõudma 2020. aastaks. Pigem kutsutakse liikmesriike üles oma riigi prioriteetidest lähtudes ja muutuvaid majanduslikke olusid arvesse võttes kaaluma, kuidas ja mil määral saavad nad riiklike meetmete abil kaasa aidata allpool kirjeldatud valdkonna Euroopa sihttaseme kollektiivsele saavutamisele.

Tööga hõivatud haridus- või koolitussüsteemi lõpetanute osakaalu sihttase

Tööalane konkurentsivõime – st tegurite kombinatsioon, mis võimaldab isikul tööd saada või selles suunas edusamme teha, püsida hõivatuna ning teha teenistusaja jooksul edusamme – on keeruline mõiste, mis hõlmab lisaks iga isiku omadustele, oskustele, suhtumisele ja motivatsioonile ka teisi, väliseid tegureid, mis jäävad väljapoole haridus- ja koolituspoliitika reguleerimisala, näiteks tööturgu reguleerivad õigusaktid, demograafiline olukord, majanduse struktuur ja üldine majanduslik olukord.

Seda arvesse võttes ning eesmärgiga rõhutada rolli, mida haridus- ja koolituspoliitika etendab tööhõivealase edukuse suurendamisel ning jätkuhariduses ja -koolituses mitteosalevate koolilõpetanute (4) tööalase konkurentsivõime parandamisel, lepivad liikmesriigid kokku järgmises sihttasemes:

.

Eesmärgiks seatud tase osutab ELi keskmisele ning see ei ole riiklik eesmärk, mille iga liikmesriik peab eraldi saavutama.

Sihttase peaks võimaldama andmete jaotust konkreetsete rahvastiku allrühmade kaupa. See peaks sisaldama eelkõige andmete jaotust vastavalt rahvusvahelise ühtse hariduse liigituse (8) astmetele, ning hariduse ja koolituse suunale, mis võimaldaks teha näiteks vahet keskharidusega koolilõpetajatel, kes tulevad üldhariduskoolist või kutseharidus- ja koolitusasutusest, ning kõrgharidusega koolilõpetanute tulemuste vahel erinevate hariduste ja koolituste lõikes.

Samuti tuleks analüüsida, millisel määral ühtivad haridus- ja koolitusvaldkonnad ja -tasemed töökohtade liigiga, millel koolilõpetanud oma esimestel tööaastatel töötavad; selline analüüs võiks põhineda ISCEDi kohaselt määratletud omandatud haridusel.

Liikmesriigid ja komisjon analüüsivad ja hindavad eespool nimetatud sihttaset osana 2014. aastal esitatavast strateegilist raamistikku ET 2020 käsitlevast ühisaruandest, et otsustada, kas näitajad on vaja läbi vaadata.

(1) ELT C 119, 28.5.2009, lk 7.

(2) 10697/11.

(3) ELT C 372, 20.12.2011, lk 31.

(4) Käesolevas tekstis tähistab mõiste „koolilõpetanu” isikut, kes on lõpetanud hariduse ja koolituse ning kellel on vähemalt teise taseme haridus või teise taseme järgne, kolmanda taseme eelne haridus (ülemine aste) (ISCED 3 kuni ISCED 4, välja arvatud ISCED 3C lühike), või kolmanda taseme haridus (ISCED 5 ja 6).

(5) 1997. aasta rahvusvahelise ühtse hariduse liigituse (ISCED) kohaselt liigitatakse haridustegevus seitsme laia astme vahel, kus astmed ISCED 0–2 ja 3C lühike hõlmavad teise taseme hariduse alumist astet. 2020. aasta eesmärgi asjakohaste tasemete puhul võetakse arvesse üksnes kaks koolilõpetanute taset, nimelt koolilõpetanud, kellel on teise taseme haridus (ülemine aste) (ISCED 3) või teise taseme järgne, kolmanda taseme eelne haridus (ISCED 4), ning need, kellel on kolmanda taseme haridus (ISCED 5–6). Üldkeskhariduse (ISCED 3A) omandanuid tuleks innustada osalema jätkuhariduses ja -koolituses. Lõpetanute rühm, kelle haridustase jääb alla keskhariduse (ISCED 0–2 ja ISCED C 3 lühike) jäeti hindamisest välja valimi väiksuse tõttu (20–34-aastaste vanuserühmas on ainult üksikud hiljutised koolilõpetajad, kelle haridustase jääb alla keskhariduse), ning kuna liikmesriigid otsustasid juba 2003. aastal vähendada kõigi 18–24-aastaste varakult õpingud või koolituse katkestanud isikute määra alla 10 % (seda eesmärki kinnitati ka strateegias „Euroopa 2020”).

(6) Valimi alumine piir – 20 aastat – valiti selliselt, et see oleks kooskõlas uue vanuserühmaga, mis võeti kasutusele strateegia „Euroopa 2020” tööhõive määra käsitleva peamise eesmärgiga (st 20–64). Arvestades, et enamik õpilasi Euroopas omandab keskhariduse (ISCED 3, välja arvatud ISCED 3 C lühike) ning teise taseme järgse, kolmanda taseme eelse hariduse (ISCED 4) 18–20 aasta vanuses, peaks kõnealune alandatud vanusepiir võimaldama analüüsida nimetatud rühma tööalast konkurentsivõimet 1, 2 ja 3 aastat pärast nende õpingute lõpetamist. Valimi ülemine piir – 34 aastat – valiti aga kooskõlas kehtiva kolmanda taseme hariduse sihttasemega, mida mõõdetakse 30–34-aastaste vanuserühmas. Seega peaks selline ülemine piir tagama, et hiljuti kolmanda taseme hariduse omandanud isikud (ISCED 5–6) on sihttasemes optimaalselt esindatud.

(7) Mõõdetuna 1, 2 või 3 aastat enne vaatlusaastat kooli lõpetanud 20–34-aastase töötava rahvastiku osakaaluna, kes parasjagu ei osale jätkuhariduses või -koolituses. Välja on jäetud isikud, kes osalevad parajasti mis tahes õppes või koolitusel, et tagada, et kõnealuse vanuserühma tööalast konkurentsivõimet ei muuda asjaolu, et isik tegeleb parajasti oma oskuste ajakohastamise või täiendamisega. Arvestades, et puuduvad piisavad kestevandmed, et mõõta täpselt koolilõpetanute tööhõivesse üleminekut, kasutatakse hariduse omandamisele järgneva kolme aasta lõpu näitajate keskmist. Selline lähenemisviis aitab tasandada ka võimalikku mõju, mis tuleneb lühiajalistest töötuse perioodidest, mis on tööhõive esimestel aastatel tavalised.

(8) Vastavalt eespool kirjeldatule liigitatakse 1997. aasta rahvusvahelise ühtse hariduse liigituse (ISCED) kohaselt haridustegevus seitsmesse laia astmesse (astmed 0–6). 2011. aasta ISCEDi liigitust rakendatakse 2014. aastast kõigis ELi haridusandmete allikates 9-astmelisena. See tähendab, et kolmanda taseme hariduse puhul eristatakse täiendavalt bakalaureuse, magistri- ja doktoriõppe tasemeid ning et teise taseme hariduse alumise ja ülemise astme vahelised piirid määratletakse selgemalt.