[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 23.5.2007

KOM(2007) 268 lõplik

2007/0095 (CNS)

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS

põllumajandussaaduste ja toodete teavitamis- ja müügiedendusmeetmete kohta siseturul ja kolmandates riikides

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

Vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 2702/1999 põllumajandussaaduste ja -toodetega seotud teavitamis- ja müügiedendusmeetmete kohta kolmandates riikides ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 2826/2000 põllumajandustoodete ja -saaduste teavitamis- ja müügiedendusmeetmete kohta siseturul võib ühendus siseturul ja kolmandate riikide turgudel ellu viia piiratud arvu põllumajandussaaduste ja -toodete müügiedendusmeetmeid.

Nii ühendusesiseste kui ka -väliste turgude olukorda ning rahvusvahelist kaubandust silmas pidades oli vaja kahe eespool nimetatud määruse abil arendada üldist järjekindlat teavitamis- ja müügiedenduspoliitikat, mis tugineb aga kahele eri teljele: siseturule ja kolmandate riikide turgudele.

Nimetatud poliitika täiendas ja tugevdas oluliselt liikmesriikide 2000. aastatel käivitatud kavasid, tõstes nende toodete mainet tarbijate silmis ühenduses ja kolmandates riikides, eelkõige seoses toiduainete kvaliteedi, toiteväärtuse ja ohutuse ning tootmismeetoditega. Selline uusi turge avav tegevus võimaldas ka lisada riiklikke ja eraalgatusi.

Viimastel aastatel omandatud kogemustest lähtudes ja lihtsustamise eesmärgil tuleks põllumajandussaaduste ja -toodete müügiedenduseks siseturul ja kolmandate riikide turgudel vastu võtta ühtne õiguslik raamistik, säilitades seejuures meetmete eripära olenevalt rakenduskohast. Selleks tehakse ettepanek nimetatud kaks määrust, (EÜ) nr 2702/1999 ja (EÜ) nr 2826/2000, sõnastada uuesti üheainsa määrusena.

Selline areng järgib tegelikult üht varasemat lihtsustust, mille tulemusel sündisid kaks eespool viidatud määrust. Nimelt olid kuni 1990. aastate lõpuni müügiedendusmeetmeid käsitlevad sätted esitatud valdkondlikes õigusaktides, mis erinesid üksteisest rakenduseeskirjade poolest ja mida oli sageli muudetud. Seetõttu oli neid raske kohaldada. Siis näis asjakohane neid ühtlustada ja lihtsustada, võttes vastu eespool nimetatud määrused ja tunnistades kehtetuks varem müügiedenduse alal kehtinud valdkondlikud sätted ja määrused.

Müügiedenduspoliitikas osalejatel lihtsustaks täna välja pakutav üks ja ühtne õiguslik raamistik süsteemi siseneda ja selles osaleda. Sel viisil saaks ühtlasi märkimisväärselt vähendada ja lihtsustada selle poliitika rakendamisega seonduvaid haldusmenetlusi.

2007/0095 (CNS)

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS

põllumajandussaaduste ja toodete teavitamis- ja müügiedendusmeetmete kohta siseturul ja kolmandates riikides

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikleid 36 ja 37,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,[1]

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[2]

ning arvestades järgmist:

(1) Vastavalt nõukogu 19. detsembri 2000. aasta määrusele (EÜ) nr 2826/2000 põllumajandustoodete ja -saaduste teavitamis- ja müügiedendusmeetmete kohta siseturul[3] ja nõukogu 14. detsembri 1999. aasta määrusele (EÜ) nr 2702/1999 põllumajandussaaduste ja -toodetega seotud teavitamis- ja müügiedendusmeetmete kohta kolmandates riikides[4] võib ühendus teatava arvu põllumajandustoodete ja -saaduste puhul siseturul ja kolmandate riikide turgudel läbi viia teavitus- ja müügiedendusmeetmeid. Seni saavutatud tulemused on vägagi julgustavad.

(2) Omandatud kogemusi, ühendusesiseste ja -väliste turgude kasvuväljavaateid ning rahvusvahelise kaubanduse uut olukorda silmas pidades on vaja üldist järjekindlat teavitamis- ja müügiedenduspoliitikat põllumajandussaaduste ja -toodete ning nende tootmismeetodite ning põllumajanduslike toiduainete suhtes siseturul ja kolmandate riikide turgudel, soosimata siiski toodete tarbimist konkreetselt nende päritolu pärast. Selguse huvides tuleks seega määrused (EÜ) nr 2702/1999 ja (EÜ) nr 2826/2000 kehtetuks tunnistada ning asendada need ühe määrusega, säilitades samas meetmete eripära olenevalt rakenduskohast.

(3) Selline poliitika täiendab ja tugevdab oluliselt liikmesriikide meetmeid, tõstes nende toodete mainet ühenduse ja kolmandate riikide tarbijate silmis, eelkõige seoses toiduainete kvaliteedi, toiteväärtuse ja ohutuse ning tootmismeetoditega. Sellisel kolmandates riikides uusi turge avaval tegevusel on tõenäoliselt ka riiklikke ja eraalgatusi mitmekordistav mõju.

(4) Tuleks määratleda asjaomaste toodete ja valdkondade ning ühenduse programmide teemade ja turgude valikukriteeriumid.

(5) Põllumajandustoodete ja -saaduste teavitamis- ja müügiedendusmeetmega peab olema võimalik hõlmata nii tooteid, mis vastavad eksporditoetuse saamise tingimustele, kui ka tooteid, mis ei vasta.

(6) Meetmete rakendamine tuleb tagada teavitamis- ja müügiedendusprogrammide raames. Siseturul elluviidavate meetmete järjepidevuse ja tõhususe tagamiseks tuleks kõnealuste programmide olulised osad iga asjaomase toote või valdkonna puhul määrata üldjoontes kindlaks suuniste abil.

(7) Täidetavate ülesannete tehnilist laadi silmas pidades tuleks sätestada, et komisjon võib pöörduda teabevahetusekspertidest või tehnilistest assistentidest koosneva komitee poole.

(8) Tuleb kindlaks määrata meetmete rahastamise kriteeriumid. Selleks et suurendada ettepaneku teinud organisatsioonide ja liikmesriikide vastutust, on üldjuhul asjakohane, et ühendus katab ainult osa meetmete maksumusest. Erandjuhtudel võib siiski osutuda asjakohaseks mitte nõuda rahastamist asjaomaselt liikmesriigilt. Päritolu, mahepõllunduslikku tootmist ja märgistamist ning põllumajandusalaste õigusaktidega eelkõige äärepoolseimate piirkondade jaoks ettenähtud graafilisi sümboleid käsitlevatest ühenduse süsteemidest teavitamise korral võib ühenduse ja liikmesriikide ühine rahastamine olla õigustatud seoses vajadusega asjakohase teabe järele nende suhteliselt uute meetmete kohta.

(9) Valitud meetmete maksimaalse tasuvuse ja tõhususe tagamiseks tuleks meetmete rakendamine usaldada asjakohase menetluse teel asutustele, kellel on vajalik struktuur ja teadmised.

(10) Pidades silmas omandatud kogemusi ja rahvusvahelise oliivinõukogu saavutatud tulemusi müügiedendustegevuses, tuleks siiski sätestada, et ühendus saaks jätkata nimetatud nõukogu vastutusalasse kuuluvate meetmete delegeerimist nimetatud nõukogule. Ka teiste toodete puhul peaks olema võimalik taotleda samalaadsete rahvusvaheliste organisatsioonide abi.

(11) Programmide nõuetekohase elluviimise ja meetmete mõju kontrollimiseks tuleks sätestada, et liikmesriigid teostavad tõhusat järelevalvet ning sõltumatu organisatsioon hindab tulemusi.

(12) Käesoleva määrusega ettenähtud meetmete rahastamisega seonduvaid kulusid tuleks käsitleda vastavalt nõukogu 21. juuni 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1290/2005 (ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta)[5] artikli 3 lõike 1 punktile d või artikli 3 lõike 2 punktile b.

(13) Käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused,[6]

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1 Eesmärk ja kohaldamisala

1. Põllumajandussaaduste ja -toodete ja nende tootmismeetodite ning põllumajanduslike toiduainete kohta siseturul või kolmandate riikide turgudel korraldatavad ja artiklis 2 esitatud teavitus- ja müügiedendusmeetmeid võib rahastada täielikult või osaliselt ühenduse eelarvest käesolevas määruses sätestatud tingimustel.

Need meetmed viiakse ellu teavitus- ja müügiedendusprogrammi raames.

2. Lõikes 1 osutatud meetmed ei tohi põhineda kaubamärkidel ega õhutada toodete tarbimist nende päritolu pärast. Meetmetega hõlmatud toote päritolu võib siiski märkida, kui tegemist on ühenduse õigusnormide alusel antud märgistusega.

Artikkel 2Teavitus- ja müügiedendusmeetmed

1. Artikli 1 lõikes 1 osutatud meetmed on järgmised:

a) suhtekorralduse, müügiedenduse ja reklaami meetmed, mis rõhutavad eelkõige ühenduse toodete olulisi omadusi ja eeliseid, eriti toidu kvaliteeti, ohutust, erilisi tootmismeetodeid, toiteväärtust ja tervislikkust, märgistust, loomade heaolu ja keskkonnasäästlikkust;

b) teabekampaaniad, eelkõige ühenduse kaitstud päritolunimetuste (KPN), kaitstud geograafiliste tähiste (KGT), garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste (GTE) ja mahepõllundusliku tootmise korra ning ühenduse põllumajandustoodete ja -saaduste ning toiduainete kvaliteedistandardite ja märgistuse ning kohaldatavate ühenduse õigusaktidega ettenähtud graafiliste sümbolite suhtes kehtiva korra kohta;

c) teavitamismeetmed ühenduse kindlaksmääratud piirkondades valmistatud kvaliteetveinide (mpv-kvaliteetveinid), geograafilise tähisega veinide ja geograafilise tähise või reserveeritud traditsioonilise tähisega piiritusjookide süsteemi kohta;

d) uuringud müügiedendus- ja teavitamismeetmete tulemuste hindamiseks.

2. Siseturul võivad artikli 1 lõikes 1 osutatud meetmed hõlmata ka siseriikliku või Euroopa tähtsusega üritustel, messidel ja näitustel osalemist, eelkõige ühenduse toodete maine tõstmiseks mõeldud väljapanekute korraldamist.

3. Kolmandates riikides võivad artikli 1 lõikes 1 osutatud meetmed hõlmata ka:

a) teavitamismeetmeid ühenduse lauaveinide süsteemi kohta;

b) osalemist rahvusvahelise tähtsusega üritustel, messidel ja näitustel, eelkõige ühenduse toodete maine tõstmiseks mõeldud väljapanekute korraldamist;

c) uuringuid uute turgude kohta, mis on vajalikud turuväljundite laiendamiseks;

d) kõrgetasemelisi kaubandusalaseid visiite.

Artikkel 3Asjaomased valdkonnad ja tooted

1. Siseturul võetavate artikli 1 lõikes 1 osutatud meetmetega hõlmatavad valdkonnad või tooted määratakse kindlaks järgmiste kriteeriumide alusel:

a) võimalus pöörata temaatiliste või konkreetsetele tarbijatele suunatud kampaaniatega tähelepanu kõnealuste toodete kvaliteedile, tüüpilistele omadustele, erilistele tootmismeetoditele, toiteväärtusele ja tervislikkusele, ohutusele, loomade heaolule ja keskkonnasäästlikkusele;

b) tarbijaid teavitava märgistussüsteemi ning toodete jälgitavuse ja kontrollsüsteemide rakendamine;

c) vajadus lahendada konkreetse valdkonna spetsiifilisi või lühiajalisi probleeme;

d) võimalus anda teavet ühenduse kaitstud päritolunimetuse/kaitstud geograafilise tähise, garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste ja mahepõllundussaaduste süsteemide tähenduse kohta;

e) võimalus anda teavet ühenduse mpv-kvaliteetveinide, geograafilise tähisega veinide ja geograafilise tähise või reserveeritud traditsioonilise tähisega piiritusjookide süsteemi tähenduse kohta.

2. Kolmandates riikides võetavate artikli 1 lõikes 1 osutatud meetmete tingimustele vastavad eelkõige järgmised tooted:

a) otsetarbimiseks või töötlemiseks mõeldud tooted, mille jaoks on kolmandates riikides olemas ekspordivõimalused või potentsiaalne uus turuväljund, eriti tooted, mille puhul ei ole eksporditoetuse maksmine vajalik;

b) kõrge lisandväärtusega tüüpilised või kvaliteettooted.

Artikkel 4Meetmete tingimustele vastavate teemade, toodete ja riikide loetelu

Komisjon koostab artikli 16 lõikes 2 osutatud korras artiklis 3 osutatud teemade ja toodete ning asjaomaste kolmandate riikide loetelud. Need loetelud vaadatakse läbi iga kahe aasta tagant. Vajaduse korral võib neid loetelusid samas korras vahepeal siiski muuta.

Kolmandate riikide valimise puhul võetakse arvesse riikide turge, kus on tegelik või potentsiaalne nõudlus.

Artikkel 5Suunised

1. Müügiedenduseks siseturul koostab komisjon artikli 16 lõikes 2 osutatud korras iga valitud valdkonna või toodete kohta suunised, milles määratakse kindlaks teavitamis- ja müügiedendusprogrammide ettepanekutes järgitav strateegia.

Nendes suunistes märgitakse üldjoontes eelkõige:

a) eesmärgid ja sihid;

b) valitud meetmete teema või teemad;

c) võetavate meetmete liik;

d) programmide kestus;

e) programmide elluviimiseks saadaoleva ühenduse toetussumma soovituslik jagunemine turgude ning kavandatud meetmete liikide kaupa.

2. Müügiedenduseks kolmandates riikides võib komisjon artikli 16 lõikes 2 osutatud korras vastu võtta suunised, milles määratakse kindlaks artikli 3 lõikes 2 osutatud teatavate või kõigi toodete alastes teavitus- ja müügiedendusprogrammide ettepanekutes järgitav strateegia.

Artikkel 6Teavitamis- ja müügiedendusmeetmete elluviimisega tegelevad organisatsioonid

1. Kui käesoleva artikli lõikest 2 ei tulene teisiti, koostavad artikli 2 lõike 1 punktides a, b ja c, lõikes 2 ja lõike 3 punktides a, b ja c osutatud meetmete elluviimiseks vastavalt artikli 5 lõikes 1 osutatud suunistele ühte või mitut asjaomast valdkonda ühe või mitme liikmesriigi või ühenduse tasandil esindavad üks või mitu kutseorganisatsiooni või kutsealadevahelist organisatsiooni ettepanekud maksimaalselt kolmeaastase kestusega teavitamis- ja müügiedendusprogrammide kohta.

2. Kui müügiedendusmeetmed kolmandates riikides on mõeldud oliiviõli ja lauaoliivide sektori jaoks, võib ühendus need ellu viia rahvusvahelise oliiviõlinõukogu kaudu.

Teiste sektorite puhul võib ühendus taotleda samalaadseid tagatisi pakkuvate rahvusvaheliste organisatsioonide abi.

Artikkel 7Teavitamis- ja müügiedendusprogrammide koostamine ja edastamine

1. Liikmesriigid koostavad spetsifikaadid, milles määratakse kindlaks teavitamis- ja müügiedendusprogrammide hindamise nõuded ja kriteeriumid.

Asjaomane liikmesriik või asjaomased liikmesriigid kontrollivad programmiettepanekute sobilikkust ja nende vastavust käesoleva määruse sätetele, artikli 5 alusel vastuvõetud suunistele ja nende vastavatele spetsifikaatidele. Nad kontrollivad samuti, kas kõnealuste programmide puhul tehtavad kulutused vastavad nendest saadavale tulule.

Pärast programmi või programmide läbivaatamist koostab liikmesriik/koostavad liikmesriigid ettenähtud vahendite raames programmide loetelu ja kohustub/kohustuvad osalema nende rahastamises.

2. Liikmesriik saadab/liikmesriigid saadavad komisjonile lõike 1 kolmandas lõigus osutatud programmide loetelu ja koopiad.

Kui komisjon leiab, et esitatud programm või selle teatavad meetmed ei ole ühenduse sätetega kooskõlas või siseturul võetavate meetmete puhul ei vasta artiklis 5 osutatud suunistele või tehtavad kulutused ei vasta programmidest saadavale tulule, teavitab ta artikli 16 lõikes 2 osutatud korras kindlaksmääratud tähtaja jooksul asjaomast liikmesriiki või asjaomaseid liikmesriike programmi osalisest või täielikust mittekõlblikkusest. Pärast tähtaja möödumist loetakse programm sellise teate puudumisel tingimustele vastavaks.

Liikmesriik arvestab/liikmesriigid arvestavad komisjoni võimalikke märkusi ja saadavad artikli 6 lõikes 1 osutatud ettepaneku teinud organisatsiooni(de)ga kooskõlastatult läbivaadatud programmid artikli 16 lõikes 2 osutatud korras komisjonile kindlaksmääratud tähtajaks.

Artikkel 8Teavitamis- ja müügiedendusprogrammide valik

1. Komisjon valib artikli 16 lõikes 2 osutatud korras programmid ja kiidab heaks neile vastavad eelarved. Eelisjärjekorras käsitletakse mitme liikmesriigi esitatud programme või mitmes liikmesriigis või kolmandates riikides meetmete võtmiseks koostatud programme.

2. Komisjon võib artikli 16 lõikes 2 osutatud korras kehtestada käesoleva artikli lõike 1 alusel valitavate programmide tegelike kulude alam- või ülemmäärad. Neid määrasid võib kohandada olenevalt asjaomaste programmide olemusest. Kohaldatavad kriteeriumid võib kindlaks määrata artikli 16 lõikes 2 osutatud korras.

Artikkel 9Siseturu teavitamismeetmete programmide puudumise korral järgitav kord

1. Kui artikli 2 lõike 1 punktis b osutatud ühe või mitme teavitamismeetme kohta ei esitata artikli 6 lõike 1 kohaselt siseturul elluviidavaid programme, koostab huvitatud liikmesriik/koostavad huvitatud liikmesriigid artikli 5 lõikes 1 osutatud suuniste põhjal programmi ja vastava spetsifikaadi ning valib/valivad avaliku pakkumismenetluse teel rakendusorgani programmi jaoks, mille rahastamises nad kohustuvad osalema.

2. Liikmesriik saadab või liikmesriigid saadavad lõike 1 kohaselt valitud programmi komisjonile koos põhjendatud seisukohaga, mis käsitleb:

a) programmi asjakohasust;

b) programmi ja esitatud organisatsiooni vastavust käesolevale määrusele ja vajaduse korral kohaldatavatele suunistele;

c) hinnangut programmi tulude-kulude suhte kohta.

3. Komisjon vaatab programmid läbi vastavalt artikli 7 lõikele 2 ja artikli 8 lõikele 1.

4. Komisjon võib artikli 16 lõikes 2 osutatud korras kehtestada käesoleva artikli lõike 2 kohaselt esitatud programmide tegelike kulude alam- või ülemmäärad. Neid määrasid võib kohandada olenevalt asjaomaste programmide olemusest. Kohaldatavad kriteeriumid võib kindlaks määrata artikli 16 lõikes 2 osutatud korras.

Artikkel 10Komisjoni algatusel elluviidavad teavitamis- ja müügiedendusmeetmed

Pärast seda, kui artikli 16 lõikes 1 osutatud ja ühisel koosolekul kogunenud komiteesid või vajaduse korral nõukogu määruse (EMÜ) nr 2092/91[7] artikli 14 lõikega 1 asutatud komiteed, nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006[8] artikli 15 lõikega 1 asutatud geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste alalist komiteed või nõukogu määruse (EÜ) nr 509/2006[9] artikli 18 lõike 1 alusel asutatud alalist garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste komiteed on teavitatud, võib komisjon teha otsuse ühe või mitme järgmise meetme kohta:

a) siseturul ja kolmandate riikide turgudel võetavate meetmete puhul:

i) käesoleva määruse artikli 2 lõike 1 punktis d osutatud meetmed;

ii) käesoleva määruse artikli 2 lõike 1 punktides b ja c ning lõikes 2 osutatud meetmed juhul, kui need meetmed on ühenduse huvides või kui käesoleva määruse artiklite 6 ja 9 alusel ei ole asjakohaseid ettepanekuid esitatud;

b) kolmandates riikides elluviidavate meetmete puhul:

i) käesoleva määruse artikli 2 lõike 3 punktis d osutatud meetmed;

ii) käesoleva määruse artikli 2 lõike 1 punktis a ning lõike 3 punktides a, b ja c osutatud meetmed juhul, kui need meetmed on ühenduse huvides või kui käesoleva määruse artiklite 6 ja 9 alusel ei ole asjakohaseid ettepanekuid esitatud.

Artikkel 11Programme ja meetmeid rakendavad asutused

1. Komisjon valib avatud või piiratud pakkumismenetluse teel:

a) artikli 7 lõikega 2 ettenähtud programmiettepanekute, sealhulgas esitatud rakendusorganite hindamiseks vajalikud tehnilised assistendid;

b) asutuse või asutused, kes vastutab/vastutavad artiklis 10 osutatud meetmete rakendamise eest.

2. Ettepaneku teinud organisatsioon korraldab asjakohasel viisil konkursi ning valib asutused, kes rakendavad artikli 7 lõike 1 alusel valitud programme.

Ettepaneku teinud organisatsioon võib artikli 16 lõikes 2 osutatud korras kindlaksmääratud teatavatel tingimustel siiski rakendada programmi teatavaid osi ise.

3. Arvestades kõnealuste programmide ühenduse mõõdet, peavad teavitamis- ja müügiedendusmeetmete rakendamise eest vastutavatel asutustel olema asjaomaste toodete ja turgude kohta erialateadmised ning meetmete võimalikult tõhusama rakendamise tagamiseks vajalikud vahendid.

Artikkel 12Programmide järelevalve

1. Komisjoni, asjaomaste liikmesriikide ja ettepaneku teinud organisatsioonide esindajatest koosnev järelevalverühm tagab artiklites 8 ja 9 osutatud programmide järelevalve.

2. Asjaomased liikmesriigid vastutavad artiklites 8 ja 9 osutatud programmide nõuetekohase rakendamise ning nendega seoses tehtavate maksete eest. Liikmesriigid tagavad, et kõik kõnealuste programmide raames koostatud teavitamis- ja müügiedendusmaterjalid on ühenduse õigusaktidega kooskõlas.

Artikkel 13Rahastamine

1. Ilma et see piiraks käesoleva artikli lõike 4 kohaldamist, rahastab ühendus artiklis 10 osutatud meetmeid täies ulatuses. Ühendus rahastab täies ulatuses ka artikli 11 lõike 1 punkti a kohaselt valitud tehniliste assistentidega seonduvaid kulusid.

2. Ühenduse rahaline osalus artiklites 8 ja 9 osutatud valitud programmides ei ületa 50% programmide tegelikust maksumusest. Toetus kahe- või kolmeaastastele teavitamis- ja müügiedendusprogrammidele ei tohi ühelgi rakendusaastal nimetatud ülemmäära ületada.

3. Ettepaneku teinud organisatsioonid osalevad oma esitatud programmide rahastamises vähemalt 20% ulatuses nende programmide tegelikust maksumusest, ülejäänud rahastamise eest kannab hoolt asjaomane liikmesriik või kannavad hoolt asjaomased liikmesriigid, võttes arvesse lõikes 2 osutatud ühenduse toetust.

Liikmesriikide ja ettepaneku teinud organisatsioonide vastavad osad määratakse kindlaks siis, kui programm esitatakse komisjonile vastavalt artikli 7 lõikele 2.

Liikmesriigid või ettepaneku teinud organisatsioonid võivad katta oma rahalise toetuse osa muudest lõivudest või kohustuslikest sissemaksetest.

4. Artikli 6 lõike 2 kohaldamisel teeb ühendus pärast programmi heakskiitmist asjaomasele rahvusvahelisele organisatsioonile asjakohase sissemakse.

5. Asjaomased liikmesriigid katavad artiklis 9 osutatud programmide kulud ulatuses, mida ühendus ei rahasta.

Liikmesriigid võivad katta oma rahalise toetuse osa muudest lõivudest.

6. Asutamislepingu artikli 36 alusel ühenduse toetust saavate programmide puhul, mille komisjon on vastavalt käesoleva määruse artikli 8 lõikele 1 heaks kiitnud, ei kohaldata liikmesriikidelt saadud rahaliste toetuste ega liikmesriikide või ettepaneku teinud organisatsioonide lõivudest või kohustuslikest sissemaksetest kaetud rahaliste toetuste suhtes asutamislepingu artikleid 87, 88 ja 89.

Artikkel 14Ühenduse kulud

Ühenduse rahalist toetust käesoleva määruse artikli 1 lõikes 1 osutatud meetmetele antakse igal üksikjuhul eraldi vastavalt määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 3 lõike 1 punktile d või artikli 3 lõike 2 punktile b.

Artikkel 15Rakenduseeskirjad

Käesoleva määruse rakenduseeskirjad võetakse vastu artikli 16 lõikes 2 sätestatud korras.

Artikkel 16Komitee

1. Komisjoni abistavad nõukogu määruse (EÜ) nr 865/2004[10] artikli 18 lõike 1 kohaselt asutatud oliiviõli ja lauaoliivide korralduskomitee ning põllumajandusturgude ühist korraldust käsitlevate teiste määruste vastavate artiklite kohaselt asutatud korralduskomiteed (edaspidi „komiteed”). Komiteed tegutsevad ühiselt.

2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 4 ja 7.

Otsuse 1999/468/EÜ artikli 4 lõikes 3 sätestatud tähtaeg on üks kuu.

3. Komiteed võtavad vastu oma töökorra.

Artikkel 17Konsulteerimine

Enne artiklis 4 sätestatud loetelude koostamist, artiklis 5 sätestatud suuniste kindlaksmääramist, artiklites 6 ja 9 osutatud programmide heakskiitmist, meetmete kohta otsuse vastuvõtmist vastavalt artiklile 10 või artiklis 15 osutatud rakenduseeskirjade vastuvõtmist võib komisjon konsulteerida:

a) komisjoni otsusega 2004/391/EÜ[11] asutatud põllumajandustoodete edendamise nõuanderühmaga;

b) komiteede liikmetest või müügiedendus- ja reklaamispetsialistidest koosnevate ajutiste tehniliste töörühmadega.

Artikkel 18Aruanne

Komisjon esitab enne 31. detsembrit 2012 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse kohaldamise kohta koos vajalike ettepanekutega.

Artikkel 19Kehtetuks tunnistamine

Määrused (EÜ) nr 2702/1999 ja (EÜ) nr 2826/2000 tunnistatakse kehtetuks.

Viiteid kehtetuks tunnistatud määrustele tõlgendatakse viidetena käesolevale määrusele ja loetakse vastavalt käesoleva lisa vastavustabelile.

Artikkel 20Jõustumine

Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, …

Nõukogu nimel

eesistuja

LISA

Artiklis 19 osutatud VASTAVUSTABELID

1. Määrus (EÜ) nr 2702/1999

Määrus (EÜ) nr 2702/1999 | Käesolev määrus |

Artikkel 1 | Artikkel 1 |

Artikkel 2 | Artikkel 2 |

Artikkel 3 | Artikli 3 lõige 2 |

Artikkel 4 | Artikli 3 lõike 2 viimane lõik |

Artikli 5 lõige 1 | Artikkel 4 |

Artikli 5 lõige 2 | Artikli 5 lõige 2 |

Artikkel 6 | Artikli 5 lõige 3 |

Artikli 7 lõike 1 esimene lõik | Artikkel 6 |

Artikli 7 lõike 1 teine lõik ja lõige 2 | Artikli 7 lõige 1 |

Artikli 7 lõige 3 | Artikli 7 lõige 2 |

Artikli 7 lõiked 4, 5 ja 6 | Artikkel 8 |

--- | Artikkel 9 |

Artikkel 7a | Artikkel 10 |

Artikli 8 lõiked 1 ja 2 | Artikkel 11 |

Artikli 8 lõiked 3 ja 4 | Artikkel 12 |

Artikli 9 lõiked 1–4 | Artikli 13 lõiked 1–4 |

--- | Artikli 13 lõige 5 |

Artikli 9 lõige 5 | Artikli 13 lõige 6 |

Artikkel 10 | Artikkel 14 |

Artikkel 11 | Artikkel 15 |

Artikkel 12 | Artikkel 16 |

Artikkel 12a | Artikkel 17 |

Artikkel 13 | Artikkel 18 |

Artikkel 14 | Artikkel 19 |

Artikkel 15 | Artikkel 20 |

2. Määrus (EÜ) nr 2826/2000

Määrus (EÜ) nr 2826/2000 | Käesolev määrus |

Artikkel 1 | Artikkel 1 |

Artikkel 2 | Artikkel 2 |

Artikkel 3 | Artikli 3 lõige 1 |

Artikkel 4 | Artikkel 4 |

Artikkel 5 | Artikli 5 lõige 1 |

Artikli 6 lõike 1 esimene lõik | Artikkel 6 |

Artikli 6 lõike 1 teine lõik ja lõige 2 | Artikli 7 lõige 1 |

Artikli 6 lõige 3 | Artikli 7 lõige 2 |

Artikli 6 lõiked 4–6 | Artikkel 8 |

Artikkel 7 | Artikkel 9 |

Artikkel 7a | Artikkel 10 |

Artikkel 8 | Artikli 11 lõige 1 |

Artikkel 9 | Artikkel 13 |

Artikli 10 lõige 1 | Artikli 11 lõige 2 |

Artikli 10 lõiked 2 ja 3 | Artikkel 12 |

Artikkel 11 | Artikkel 14 |

Artikkel 12 | Artikkel 15 |

Artikkel 13 | Artikkel 16 |

Artikkel 13a | Artikkel 17 |

Artikkel 14 | Artikkel 18 |

Artikkel 15 | Artikkel 19 |

Artikkel 16 | --- |

Artikkel 17 | Artikkel 20 |

[pic][pic][pic]

[1] ELT C … , …, lk ….

[2] ELT C … , …, lk ….

[3] EÜT L 328, 23.12.2000, lk 2. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 2060/2004 (ELT L 357, 2.12.2004, lk 3).

[4] EÜT L 327, 21.12.1999, lk 7. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 2060/2004.

[5] ELT L 209, 11.8.2005, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 320/2006 (ELT L 58, 28.2.2006, lk 42).

[6] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23. Otsust on muudetud otsusega 2006/512/EÜ (ELT L 200, 22.7.2006, lk 11).

[7] EÜT L 198, 22.7.1991, lk 1.

[8] ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.

[9] ELT L 93, 31.3.2006, lk 1.

[10] ELT L 161, 30.4.2004, lk 97. Parandatud versioon ELT L 206, 9.6.2004, lk 37.

[11] ELT L 120, 24.4.2004, lk 50.