Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Majanduslikud, tehnoloogilised ja ühiskondlikud muutused tänapäevastes eakatele osutatavates tervishoiuteenustes“

(omaalgatuslik arvamus)

(2019/C 240/03)

Raportöör: Marian KRZAKLEWSKI

Kaasraportöör: Jean-Pierre HABER

Täiskogu otsus 12.7.2018 Õiguslik alus kodukorra artikli 32 lõige 2 – omaalgatuslik arvamus Vastutav tööorgan tööstuse muutuste nõuandekomisjon (CCMI) Vastuvõtmine CCMIs 26.3.2019 Vastuvõtmine täiskogus 15.5.2019 Täiskogu istungjärk nr 543 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 150/3/6

1. Järeldused ja soovitused (1)

1.1. Sotsiaal-demograafilise vananemise probleem Euroopas ning eetilised, poliitilised, majanduslikud ja sotsiaalsed meetmed, mida tuleb võtta, kujutavad endast märkimisväärset väljakutset ning pakuvad liidus võimalusi tööhõive, koolituse, majandusarengu ja innovatsiooni valdkonnas.

1.2. Komitee väljendab kahetsust, et Euroopa majandus-, sotsiaal- ja tervishoiupoliitikas ei ole prognoositud eakate inimeste kasvavaid vajadusi. Komitee soovib esile tõsta eakate sotsiaalset ja majanduslikku rolli ning tänu neile avanevaid tohutuid töövõimalusi nii hõbedase majanduse kaudu kui ka eakatele osutatavate ravi- ja hooldusteenuste valdkonnas.

1.3. Vananemise sotsiaal-demograafilise tegelikkuse õige esitamine eeldab selle nähtuse head statistilist mõõtmist: tervishoiuökonoomika seisukohast oleks mõistlik mõõta elanikkonna vananemist dünaamiliselt ja täpselt, eelkõige võttes kasutusele sellised muutujad nagu sugu, tervena elatud aastad, keskkonnaepidemioloogia jne. Seetõttu tuleks rahvastikuteadlaste, sotsioloogide ja arstide kogule anda ülesanne töötada välja elanikkonna vananemise dünaamilised näitajad.

1.4. Selgitada tuleks isikutele hooldusasutuses ja kodus osutatavate ravi- ja hooldusteenuste tähendust, sest need mõisted hõlmavad erinevaid toiminguid, mida võivad pakkuda väga erineva staatusega teenuseosutajad. Arvestades eakate ravi- ja hooldusteenustega seotud tegevuste laia valikut, ei peeta neid teenuseid ELis ühtseks majandussektoriks. Seetõttu tuleks kaaluda selliste teenuste üldise õigusliku määratluse kasutuselevõtmist ELis.

1.5. Komitee soovitab tunnistada väärikalt vananemise õigust põhilise inimõigusena. Lisaks on ta seisukohal, et kvaliteetsele ravile ja teenustele võrdse juurdepääsu tagamiseks tuleks teha kõik, mis võimalik.

1.6. Komitee soovib, et ELi digitaalne strateegia arvestaks jätkuvalt paberi kasutamisega, et eakatel oleks lihtsam aru saada neile osutatavatest hooldusteenustest.

1.7. Komitee soovitab kujundada eluasemepoliitikat ja vananemispoliitikat uuenduslike eluasemekavade kaudu (näiteks moodulkorterid, rühmaelamud, mitme põlvkonna ühine ja toetav eluase), mis peaks saama püsiva tähelepanu ja Euroopa struktuurifondide konkreetse abiprogrammi toetuse osaliseks.

1.8. Iga liikmesriiki tuleks julgustada looma vananemise riiklikud ja piirkondlikud vaatluskeskused, mis teevad koostööd esmaste majandus- ja sotsiaalteenistustega, et — arendada õiguslikke mehhanisme, eesmärgiga kaitsta eakate sotsiaalset ja rahalist olukorda; — arendada eakate sisemist (eluase) ja välist (tegevused, reisimine, vaba aeg) liikuvust; — tagada koduhooldusteenuste, vanadekodude ja eakate eluaseme muude alternatiivsete vormide vastastikune täiendavus; — koordineerida hooldajate, abistajate ja eakate ravi- ja hooldusteenuste osutajate tegevust ravi pakkumisel koordineeriva gerontoloogi ja meditsiiniõe juhtimisel.

1.9. EL peaks kaaluma vananemise vaatluskeskuste tegevust koordineeriva platvormi loomist, et muu hulgas pakkuda täiendusõpet ja levitada häid tavasid, luues avaliku andmebaasi parimate toodete, seadmete, vahendite ja disainilahenduste kohta, mis muudavad eakate igapäevaelu turvaliseks nii hooldusasutuses kui ka kodus. Komitee soovib, et EL toetaks aktiivsemalt teadus- ja arendustegevuse programme, milles käsitletakse eakatele omaseid sotsiaalseid ja inimfaktoreid ning epigeneetikat, tehes kindlaks vananemise peamised molekulaarsed ja bioloogilised mehhanismid. Komitee soovitab ELis luua tehnoloogiaplatvormi, mis võimaldaks suunata teadus- ja arendustegevust paremini eakate tervist kaitsvate ja terviseprobleeme ennetavate uuenduste poole.

1.10. Komitee kutsub kõiki meditsiini- ja sotsiaalvaldkonna sidusrühmi üles paremini ära kasutama digitaaltehnoloogia uuendusi: telemeditsiin, andurid, digitaalne terviselugu ja tervisekaart, koduautomaatika ja üldisemalt tehisintellekti rakendamine eakate elukeskkonnas. Komitee soovitab innovatsiooni ergutada, kaotades turgude killustatuse ja korporatiivsed lähenemisviisid, mis kujutavad endast tõelisi tehnilisi tõkkeid. Ta juhib tähelepanu asjaolule, et puuduvad eakatele mõeldud vahendite ja seadmete Euroopa standardid ja sertifitseerimine.

1.11. Komitee kutsub üles kasutama ühiselt uusi digitaalseid tehnoloogilisi vahendeid, et ergutada eakate vajadusi katvat tõelist turgu ja säilitada investeerimine Euroopas. Komitee leiab, et digitaaltehnoloogiast saadavaid eeliseid tuleks kasutada eakate heaolu parandamiseks ning sotsiaaltöötajate ja parameedikute rahalise tasu suurendamiseks.

1.12. Tugevalt tuleks toetada kutseõpet selles sektoris. Näiteks toitumise, kodus kukkumise, eakate ja hooldajate vastu suunatud vägivalla, digitaaltehnika kodus kasutamise ja elulõpu hooldusega seotud küsimused tuleks integreerida eriprogrammidesse. Struktuurifonde, aga eelkõige Euroopa Sotsiaalfondi, tuleks kasutada ravi- ja hooldussektori töötajate erialase õppe rahastamiseks.

1.12.1. Võttes arvesse käsitlusviiside mitmekesisust ELis, soovitab komitee määratleda ühise aluse, mis hõlmaks parimaid olemasolevaid koolitusi, lähtudes 7. septembri 2005. aasta direktiivis 2005/36/EÜ ja direktiivis 2013/55/EL kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta esitatud määratlustest.

1.13. Selleks et valmistada ette ja suurendada eakatega tegelevate töötajate ja eakatele mõeldud teenuste liikuvust, tuleks Euroopas kehtestada gerontoloogiaõdede, hooldajate ja hooldusabiliste väljaõppe ühine alus mitte ainult tehnilisel, vaid ka sotsiaalsel ja inimlikul tasandil.

1.13.1. Samal ajal vajab tugevdamist ka eakate eest hoolitsevate töötajate sotsiaalne ja majanduslik seisund. Ühtse ja tõhusa vananemispoliitika kujundamisel on oluline ka omastehooldaja mõiste tunnustamine.

1.14. Komitee kutsub üles korraldama finantsküsimuste ümarlaua, mis tooks kokku tervishoiu- ja sotsiaalsektori peamised osalejad, turgude institutsioonilised reguleerijad (st riik ja kohalikud ametiasutused), kindlustusandjad ja pensionifondid, et tagada teenuste ja investeeringute säilimine eakatele, muuta töökohad tasuvaks ja soovitada õiglast teenuste hinda. Keskse ümarlaua eel peaks toimuma rida detsentraliseeritud ettevalmistavaid kohtumisi, mis korraldataks koostöös riiklike majandus- ja sotsiaalkomiteede ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega.

1.15. Komitee soovitab kehtestada Euroopa teabevahetuspoliitika, mille eesmärk on suurendada põlvkondadevahelist solidaarsust eakate hüvanguks nii majanduslikus kui ka sotsiaalses plaanis.

2. Kooskõlastatud ja heakskiidetud eakate poliitika

2.1. Vananemise sotsiaal-demograafilise tegelikkuse õige esitamine eeldab head statistilist mõõdupuud, mida täiendab valdkonna sotsiaal- ja tervishoiualane käsitlus. Selleks soovitame — kaasata sotsioloogid ja demograafid, et töötada välja vananemise sotsiaal-demograafiliste mõõtmete üksikasjalik ja perspektiivne analüüs (leibkondade suurus ja koosseis, sidemed laste ja teiste sugulastega, leibkondade jagunemise ja ümberkujunemise mõju); — kehtestada Euroopas hindamisvahendid liikmesriikide poliitika jälgimiseks ja võrdlemiseks ning heade tavade levitamiseks.

2.2. Ennetustöö võib vähendada komplitseeritud vananemise mõju, kui hinnatakse probleemi ulatust, selgitatakse välja väärika vananemise komponendid (liikumine, teistega lävimine, meelerahu, toitumine) ning suunatakse inim- ja finantsressursid selle olulise küsimuse lahendamiseks ilma maksumaksjaid koormamata ja võttes arvesse rahastamissüsteemide paljusust.

2.3. Kõnealuse valdkonna soovitused peaksid leidma kinnitust teadusuuringutest, mis peaksid keskenduma epigeneetikale ja tegema kindlaks vananemise peamised molekulaarsed ja bioloogilised mehhanismid, mida on võimalik parandada mikrotoitumise ning inimese ja keskkonna vahelise seose abil. Rakkude taandarenemist ärahoidvate kvaliteetsete bioaktiivsete ühendite tootmist peaks paremini kontrollima ja sertifitseerima, et tagada võimalikult suur tõhusus.

2.4. Eakatele osutatavad teenused kuuluvad kahe üksteist täiendava lähenemisviisi alla: institutsiooniline hooldus (hooldekodus) ja kodune hooldus. Tõhusa vastastikuse täiendavuse saab tagada ainult siis, kui analüüsitakse mõlema lähenemisviisi ülesannete sisu ja eesmärke, määratletakse täpselt hooldatavad isikud ning koordineeritakse paremini osalejaid ja nende vahendeid.

2.5. Teave tuleks koondada ja struktureerida, et saaks kvantitatiivselt ja kvalitatiivselt hinnata praegusi vajadusi hooldekodu kohtade järele, teades, et kirjanduse andmetel eelistab enamik 85-aastaseid ja vanemaid koduhooldust (isegi kui sõltutakse olulisel määral teistest).

2.6. Digitaalne terviselugu ja tervisekaart tuleks kasutusele võtta kõigis liikmesriikides. See võimaldaks paremini mõista eakate tervise olukorda ja hõlbustada eakatele mõeldud konkreetse hooldussüsteemi juurutamist.

2.7. Oleks vaja soodustada eri meditsiinitöötajate ja parameedikute tööalast sidusust ja seega partnerlust, tähtsustades ja tugevdades koordineeriva arst-gerontoloogi ja vanemõe rolli. Samuti tuleks luua sidemed institutsionaalsete hooldusteenuste, ambulatoorsete ravi- ja hooldusteenuste, perearsti ja omastehooldajate vahel. See aitaks paremini mõista nõudlust eakatele mõeldud seadmete ja eluaseme järele.

2.8. Lisaks kutselistele töötajatele tuleb tunnustada ja väärtustada hooldajate kaasamist. Huvi võiks pakkuda Jaapani süsteem Fureai Kippu (2).

2.8.1. EL võiks olla põlvkondadevahelise ajapanga katseprojekti algataja kümmekonnas Euroopa piirkonnas ja/või linnas, võttes eeskuju Fureai Kippu süsteemist. Seejärel võiks teha neile liikmesriikidele, kes sellest ideest kinni haaravad, ettepaneku süsteem üldiselt kasutusele võtta, kui see osutub tõhusaks.

3. Mõistlik ja tõhus eluasemepoliitika

3.1. Eakate eluase on keeruline ja tundlik teemavaldkond. Seda tuleb kavandada, eelistades süstemaatiliselt inimese enda valikut ning dialoogi perekonna ja lähedastega. Eakate eluaset käsitlevas kaalutletud poliitikas tuleb arvesse võtta järgmisi aspekte: — eluase vananeb koos selle elanikega. Kohandamata eluasemest tulenevad kulud võivad muutuda vaesumise, desotsialiseerumise ja tervise halvenemise teguriks; — valik ei ole enam ainult kodu ja hooldusasutuse vahel. On olemas ka alternatiivsed vormid. Tuleks hinnata nende sotsiaalset ja majanduslikku potentsiaali ning määrata loodavad struktuurid kindlaks isikuprofiili ja patoloogia järgi (päevakeskused, ööbimiskeskused, iseseisvat elu toetavad kohaliku kogukonna keskused jne); — eristada tuleb nn kognitiivseid häireid ja suutmatust iseseisvalt toime tulla; — eakate ühtekoondamine ei anna ühtegi kognitiivset eelist ning eakate vaimse ja füüsilise tervise omavaheline seos on nüüdseks teaduslikult tõestatud; — eakate ühtekoondamine ja täishooldusele võtmine suurendab oluliselt loobumise ja allaandmise ohtu. See toob vältimatult kaasa ravi ja ravimite kasutamise suurenemise.

3.2. Ülalpeetavate eakate hooldusasutusi käsitlev kinnisvarapoliitika peaks olema põhjendatud, vastasel juhul ilmneb ebatõhusus ja kulud, mida eakatel endil on raske kanda, kuid samas on tähtis võtta arvesse geograafilist asukohta. Inimese valiku austamine seoses hooldusasutusse paigutamisega peab jääma vaieldamatuks nõudeks.

3.2.1. Hädavajalik on dünaamiline ja paindlik kinnisvara- ja linnaplaneerimispoliitika, et soodustada ühendeluasemeid, põlvkondadevahelisust ja sotsiaalset avatust.

3.3. Koduautomaatika tehnoloogia arendamine on eluasemepoliitika rakendamist vajav põhielement. Erilist tähelepanu tuleb pöörata sellele, et kohapeal oleks seda tehnoloogiat tundev pädev ja kvalifitseeritud inimene.

3.4. Projekt „Eakasõbralikud linnad“(mida toetab WHO), on seadnud põhieesmärgiks edendada aktiivsena vananemist, parandades võimalikult palju eakate tervist, osalust ja turvalisust. Eakasõbralikus linnas antakse ülevaade eluasemete olukorrast, hinnatakse eakatele mõeldud struktuure ja teenuseid ning koostatakse prioriteetide kohapealse elluviimise ja mõju saavutamise kava. EL võiks initsiatiivi üles näidata ja käivitada mitu eakasõbralike linnade katseprojekti, mis on mõeldud väga erinevatele linnadele, alates (väga) suurte linnade linnaosadest kuni peaaegu maapiirkondadeni.

4. Spetsialistide tasu suurendamine ja lisakoolitus

4.1. Vananevas ühiskonnas tuleb rõhku panna sümptomite ja nende eri variantide käsitlemisele. Süsteemide ja menetluste väljatöötamiseks on vaja rohkem spetsialiste. Seega suureneb ka rehabilitatsiooni ja telemeditsiini valdkonnas töötavate inimeste arv. Sotsiaaldialoogist tulenevad kollektiivlepingud on soovitatavad, et vältida sektori töötajate suurt tööjõu voolavust, ja neis tuleks nõuda spetsialistide ühiskondliku seisundi ja tasu parandamist.

4.2. Statistiliselt on kõigi uuritud stsenaariumite kohaselt võimalik kõige rohkem töökohti luua koduabilise kutsealal. Tööhõive tugevast dünaamikast peaksid kasu saama üldiselt kõigi haavatavate isikute hoolduse ja abistamisega tegelevad spetsialistid, sest neid mõjutab majanduslik olukord suhteliselt vähem. Kõige rohkem töökohti luuakse juurde hooldaja, hooldusabilise ja meditsiiniõe kutsealal.

4.3. Kogu uuritud kirjanduses jõutakse ühesugusele järeldusele: eakate hooldus ja neile osutatavad teenused kujutavad endast potentsiaalselt hiiglaslikku tööhõivesektorit, sest kogu Euroopas on tugev sotsiaal-demograafilise vananemise suundumus. Keskne probleem on nende madalapalgaliste töökohtade jätkusuutlikkus, pidades silmas nende lisaväärtust, personali pühendumust ja raskeid töötingimusi.

4.4. Toetada tuleb ka hooldajate koolitamist, sest nende kohalolu ja tegevus, mis täiendab spetsialistide tööd, on eakate heaoluga lahutamatult seotud. EL võiks algatada ennetava poliitika omastehooldajate toetamiseks, soovitades liikmesriikidel kohandada oma sotsiaalõigusnorme. See tähendaks hooldajatele eristaatuse andmist.

4.5. Üksikisikutele osutatavate teenuste kutsekoolituste sihtrühm on üldjuhul madala (või olematu) kvalifikatsiooniga, sest ta ei ole harjunud traditsiooniliste õppimisviisidega. Sellegipoolest on sellel sihtrühmal empiirilised teadmised. Seepärast on vaja määratleda selliste uute oskuste omandamise raamistik, mille aluseks on ebatüüpilised teadmised (oskused ja elukogemused). Komitee pooldab käsitlusviisi, mille kohaselt kasutatakse asjakohaste pädevusprofiilide määratlemisel lisaks kognitiivsele õppimisele ka juba omandatud teadmistele tuginevat õpetust.

4.6. Koolituse kättesaadavust ja korraldust tuleks sihtrühma jaoks lihtsustada, muutes ülemineku vajalikele tehnilistele teadmistele paindlikumaks tänu alljärgnevale: — IKT-vahendid (ja muud vahendid), mis võimaldavad juurdepääsu teooriale ja teabele; — spetsiaalsete vahetusvõimaluste kehtestamine; — alalise mentori määramine; — veebipõhiste kogukondade kaasamine teadmiste ja tavade vahetamiseks.

4.7. Programmis „Erasmus+“tuleks eespool nimetatule erilist tähelepanu pöörata. Lisaks peaksid Euroopa eelarvepädevad institutsioonid avama ja toetama arutelu eelarverea „Katsetamine“abil.

5. Asjakohane rahastamispoliitika

5.1. Eakate ravi- ja hooldusteenuste üldise kättesaadavuse põhimõtte puhul võib võtta eeskuju eakate Euroopa platvormist: olla kättesaadav hinnaga, mis ei kahjusta elukvaliteeti, väärikust ega valikuvabadust.

5.2. Vananev inimene jääb ühiskonna struktuuri otseseks ja kaudseks osalejaks. Kui ta kaotab iseseisvuse, võtab ta ühiskonnas passiivse rolli, luues otseseid ja kaudseid töökohti, mida on vaja tema tugivõrgustiku korraldamiseks. Sel hetkel võib ühiskond omakorda aktiivseks muutuda ning rakendada kõik olemasolevad oskused ja vahendid, et tagada oma eakate igakülgne hooldus.

5.3. Üldiselt toetavad ametivõimud eakate ravi- ja hooldusteenuste osutamist märkimisväärselt kavade abil, et tagada toimetulek tavaleibkondade nõudlusega. Kuid nende teenuste kaubastamine ja rahasse ümberarvestamine muudab ametivõimude rolli ja nende teenuste haldamist. Ülalpeetavatele teenuste osutajana kipuvad riik ja kohalikud kogukonnad üldiselt muutuma turu reguleerijateks, kehtestades menetlused turu tõhususe ja abisaajate usalduse tagamiseks. See toimub peamiselt valdkonnas osalejate kontrollimise, teenuste kvaliteedi ja teabe levitamise kaudu. Komitee soovitab komisjonil nõuda liikmesriikidelt, et nad kehtestaksid eakate ravi- ja hooldusteenuste valdkonnas läbipaistvad turud ja kvaliteetse tegevuse.

5.4. Eakatele osutatavate ravi- ja hooldusteenuste nõudluse tegeliku jätkusuutlikkuse tagamiseks tuleks liikmesriike julgustada edendama nn iseseisvuskindlustuse loomist, mis oleks eelistatavalt integreeritud sotsiaalkindlustussüsteemi. See kindlustus peaks olema kaasav, et rahastada tegelikku iseseisvust võimaldavaid teenuseid ja vahendeid. Iseseisvuskindlustus peaks katma nii koduse ravi ja hoolduse kui ka ajutise või alalise viibimise hooldusasutuses.

5.5. Riikide sotsiaalkindlustussüsteemi ei saa kõnealuse kindlustuse integreerimise korral rahastada ainult maksudest. Tuleks kaaluda rahastamist, kaasates sellesse muud avaliku ja erasektori allikad, sealhulgas pensionifondid. Oleks hea, kui komisjon algataks nüüd ulatusliku sotsiaal-majandusliku perspektiivuuringu eakate ravi- ja hooldusteenuste valdkonna töökohtade jätkusuutlikkuse kohta ELis. Selles uuringus võiks kaaluda erinevaid avaliku ja erasektori rahastuse vorme, teha ettepanekuid avaliku ja erasektori partnerlusel põhinevate investeerimismehhanismide kohta ning esitada soovitusi nii riigiülesel kui ka liikmesriikide tasandil. Sellise uuringu ülesehitus tuleks visandada finantsküsimuste ümarlaua raames, kus saavad kokku eakate abistamise eest vastutavad peamised osalejad.

Brüssel, 15. mai 2019 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Luca JAHIER

(1) Käesolev arvamus täiendab komitee 13. detsembri 2012. aasta arvamust „Üksikisikutele osutatavate sotsiaal-, tervishoiu- ja haridusteenuste edasise arengu suundumused ja tagajärjed Euroopa Liidus“(ELT C 44, 15.2.2013, lk 16), ning 14. veebruari 2018. aasta arvamust „Tööstuse muutused tervishoiusektoris“(ELT C 227, 28.6.2018, lk 11). Samuti on arvesse võetud komisjoni 2. juuli 2008. aasta soovitust digitaalsete terviseloosüsteemide piiriülese koostalitlusvõime kohta ja 6. veebruari 2019. aasta soovitust digitaalsete terviseloosüsteemide Euroopa andmevahetusvormi kehtestamiseks.

(2) Jaapan on OECD riik, kus rahvastiku vananemine toimub kõige kiiremini. Nad on loonud süsteemi Fureai Kippu, mis on kohaliku tasandi vastastikuse abi võrgustik (mis hõlmab „ajapanga“), et suurendada elanike teadlikkust vabatahtlikust tegevusest. Subsidiaarsuse põhimõtte kohaselt hõlmab see kogu eakatele või puudega isikutele mõeldud abi, mis ei ole ravikindlustusega kaetud.