EUROOPA KOMISJON Brüssel,21.4.2021 COM(2021) 199 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE NING EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE direktiivide 2013/34/EL, 2014/95/EL ja 2013/50/EL läbivaatamisklauslite kohta {SWD(2021) 81 final}



Eessõna Käesolevas aruandes uuritakse ettevõtjate finantsteabe ja muu kui finantsteabe kohustuslikku üldsusele avalikustamist käsitlevates ELi eri õigusaktides sisalduvaid läbivaatamisklausleid. Eelkõige uuritakse selles järgmisi läbivaatamisklausleid: ·direktiiv 2013/34/EL (raamatupidamisdirektiiv): oartikli 36 lõige 9 – mikroettevõtjate finantsaruandluse kord; oartikli 3 lõige 13 – inflatsiooni mõju VKEde suuruse kriteeriumidele; oartikkel 48 – aruanded mäe- või raietööstuse poolt valitsemissektori üksustele tehtud maksete kohta; ·direktiiv 2014/95/EL (muud kui finantsaruandlust käsitlev direktiiv, millega muudetakse raamatupidamisdirektiivi): oartikkel 3 – muu kui finantsaruandlus teatavate avaliku huvi üksuste poolt; · direktiiv 2013/50/EL (millega muudetakse läbipaistvusdirektiivi): oartikkel 5 – avalikustamisnõuded emitentidele, kelle väärtpaberid on noteeritud ELi reguleeritud turgudel. Kui see oli asjakohane, võeti arvesse komisjoni läbiviidud toimivuskontrolli (hindamise) järeldusi õigusaktide kohta, millega on reguleeritud ettevõtjate finantsteavet ja muud kui finantsteavet käsitlevad perioodilised avalikud aruanded. Käesolevale aruandele on lisatud nimetatud toimivuskontrolli tulemusel koostatud komisjoni talituste töödokument. Mikroettevõtjate aruandluskord Läbivaatamisklausel: direktiiv 2013/34/EL (raamatupidamisdirektiiv) – artikli 36 lõige 9 2012. aastal kehtestatud mikroettevõtjate aruandluse erikord võimaldab aruandluse olulist lihtsustamist ELi mikroettevõtjate määratluse põhjal ning pakub liikmesriikidele mitut võimalust. Korda rakendavad liikmesriigid tuginesid üldiselt raamatupidamisdirektiivi järgnevale läbivaatamisele 2013. aastal, et rakendada lihtsustusi alates 2016. eelarveaastast. Mikroettevõtjate arv 2016. aastal oli EL 27s 13,5 miljonit piiratud vastutusega äriühingut, mis kuulusid raamatupidamisdirektiivi kohaldamisalasse. Neist 11,1 miljonit (82 %) olid direktiivis esitatud suuruskriteeriumide põhjal mikroettevõtjad. Joonisel 1 on näidatud mikroettevõtjate arv liikmesriikide kaupa.

Joonis 1. Mikroettevõtjate arv ELis 2016. aastal (tuhandetes) Allikas: Euroopa Poliitikauuringute Keskus Orbis Europe’i andmete põhjal, 2016 Märkus. Kaardil on näidatud mikroettevõtjate arv igas liikmesriigis vastavalt raamatupidamisdirektiivis esitatud suuruskriteeriumidele. Värvikoodiga on näidatud riiklike suuruskriteeriumide erinevus ELi õigusest protsendimäärana raamatupidamisdirektiivis esitatud suuruskriteeriumidest. Helehall tähendab, et mõju puudub. Kuus liikmesriiki (Küpros, Hispaania, Horvaatia, Luksemburg, Malta ja Rootsi) ei tunnusta ettevõtete aruandluses eraldi mikroettevõtjaid. Nendest 21 liikmesriigist, kes mikroettevõtjaid nende suhtes ülimalt lihtsustatud korra kohaldamise seisukohast tunnustavad, järgivad 20 liikmesriiki rangelt direktiivis esitatud suuruskriteeriume. Kaks liikmesriiki (Eesti ja Itaalia) kasutavad direktiiviga ettenähtust väiksemaid suuruskriteeriume. Selle tulemusel tunnustatakse ELis mikroettevõtjana 8,6 miljonit äriühingut, mis on 78 % direktiiviga tunnustatud mikroettevõtjate koguarvust. Lihtsustamine ja halduskulude vähendamine Mikroettevõtjate aruandluskorda on eri määral lihtsustatud, sõltuvalt iga liikmesriigi õigusest. Halvimal juhul (mikroettevõtjate kategooria puudub, vähene lihtsustamine) peab mikroettevõtja järgima väikeettevõtjate suhtes kohaldatavat aruandluskorda. ELi õigusega on liikmesriikidel lubatud väikeettevõtjate suhtes kohaldatavat korda lihtsustada, kohandades seda mitmel viisil äriühingute vajadustega. Sellisel juhul võivad mikroettevõtjad valida ühe või mitu järgmistest võimalustest: ·koostada ülimalt kokkuvõtlik bilanss ja kasumiaruanne; ·vähendada lisades esitatavat teavet praktiliselt nullini; ·mitte esitada haldusaruannet; ·mitte lasta teha auditit; ·kasutada avaldamisel erikorda (ühe akna süsteem, mis hõlmab ainult bilanssi); ·mitte arvutada ja kajastada viitvõlgu aasta lõpu seisuga. 22 liikmesriiki, kes mikroettevõtjaid tunnustavad, on neid võimalusi eri määral kasutanud. Euroopa Poliitikauuringute Keskuse hinnangul on 13 liikmesriiki rakendanud suhteliselt lihtsat korda (62 % tingimustele vastavaid äriühinguid) ja üheksa liikmesriiki pakub üksnes piiratud lihtsustamist (38 %). Mikroettevõtjate suhtes kohaldatava korra kõige levinumad tunnused on vähem lisasid ning bilansi ja kasumiaruande lihtsustatud skeem. Viis liikmesriiki pakuvad ühe akna lahendusi (nt maksudeklaratsiooni esitamine ainult ühel korral). Vaid kaks liikmesriiki on vabastanud mikroettevõtjad viitvõlgade kajastamisest aasta lõpu seisuga. Tundub, et enamik mikroettevõtjaid ei ole ülimalt lihtsustatud korra olemasolust teadlikud, või kui nad ongi sellest teadlikud, siis harjumusest ei kasuta seda. Võib olla, et raamatupidajad ei ole täitnud oma rolli teadlikkuse suurendamisel ja/või lihtsustuste elluviimisel ning selle tulemusel ei ole mikroettevõtjad lihtsustamisest täielikku kasu saanud, näiteks ei ole oluliselt vähenenud ettevõtteväliste raamatupidajate tasud. Selle põhjal hinnatakse, et 8,6 miljoni mõjutatud mikroettevõtja puhul moodustab jooksev kulude kokkuhoid pärast esialgseid ühekordseid 20 miljoni euro suurusi kulusid praegu 79 miljonit eurot aastas. Kui kõik liikmesriigid aruandluse täielikult lihtsustaksid ja kõik ettevõtjad oleksid sellest täielikult teadlikud, võiks 11,1 miljoni mikroettevõtja kulude kokkuhoid pärast esialgseid ühekordseid 255 miljoni euro suurusi kulusid hinnanguliselt moodustada 1 020 miljonit eurot aastas.

Järeldus Alates 2013. aastast on raamatupidamisdirektiiviga suurel määral kaitstud mikroettevõtjaid liigse koormuse eest. See tuleneb asjaolust, et neilt ei saa nõuda põhjalikumat aruandlust kui väikeettevõtjatelt. Praegu tunnustatakse ELis mikroettevõtjana 78 % mikroettevõtjaid. See tähendab seda, et nende suhtes kohaldatakse veelgi rohkem lihtsustatud aruandluskorda. Selline olukord on võimalik tänu sellele, et enamik liikmesriike kasutab direktiiviga pakutavaid lihtsustamisvõimalusi. Lihtsustamise ulatus võib liikmesriigiti märkimisväärselt erineda. See selgitab osaliselt, miks on saavutatud vaid murdosa kulude kokkuhoiu täielikust potentsiaalist. Ülejäänu puhul tundub, et ettevõtjad ise ei ole muudatustest teadlikud või on neile vastu. See nõrgendab lihtsustamise mõju. Komisjon soovitab tungivalt nendel liikmesriikidel, kes ei ole seda veel teinud, tunnustada mikroettevõtjatena kõiki ELi mikroettevõtjaid, et lihtsustada võimalikult suurel määral nende suhtes kohaldatavat aruandluskorda ja suurenda teadlikkust sellise lihtsustamise võimalustest. VKEde suuruse kriteeriumide kohandamine inflatsiooniga Läbivaatamisklausel: direktiiv 2013/34/EL (raamatupidamisdirektiiv) – artikli 3 lõige 13 Raamatupidamisdirektiivis esitatud suuruskriteeriume on alates direktiivi algsest vastuvõtmisest 1978. aastal regulaarselt läbi vaadatud. Läbivaatamised on kajastanud inflatsiooni läbi aastate ja läinud mõnikord sellest kaugemale. Alljärgneval joonisel on esitatud ülevaade olukorra muutumisest. Joonis 2. Raamatupidamisdirektiivis esitatud VKEde rahalise suuruse kriteeriumide muutumine

Allikas: Euroopa Komisjon. Võrdlusalus: väikeettevõtja suuruse kriteerium (käive / kogubilanss) – lähtepunkt 1,00 1994. aastal 2013. aastal kehtestati raamatupidamisdirektiivis komisjonile kohustus suuruskriteeriumid inflatsiooni mõju arvessevõtmiseks vähemalt iga viie aasta järel läbi vaadata ja neid vajaduse korral delegeeritud õigusaktidega muuta, määratledes ettevõtjate kategooriad (mikro-, väike-, keskmise suurusega ja suurettevõtjad). Seda tehes on ELi õigusaktide eesmärk säilitada hetkeseis, st vältida olukorda, kus inflatsiooni tõttu kohaldatakse eelkõige mikro- ja väikeettevõtjate suhtes tahtmatult rangemat raamatupidamiskorda, mis kehtib suuremate ettevõtjate puhul. Geograafiline piirkond Direktiivis on ettevõtja suuruse kriteeriumid väljendatud eurodes. Euroalal (Austria, Belgia, Eesti, Hispaania, Iirimaa, Itaalia, Kreeka, Küpros, Leedu, Luksemburg, Läti, Madalmaad, Malta, Portugal, Prantsusmaa, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia ja Soome) tegutseb 74 % ELi ettevõtjatest (). Euroalasse mittekuuluvad liikmesriigid (Bulgaaria, Horvaatia, Poola, Rootsi, Rumeenia, Taani, Tšehhi ja Ungari) peaksid direktiivi eurodes väljendatud kriteeriumide siseriiklikku õigusse ülevõtmisel kohandama riiklikke ettevõtte suuruse kriteeriume vastavalt oma vääringu vahetuskursile. Lisaks peaksid oma riiklike ettevõtte suuruse kriteeriumide kohandamist kaaluma ka Euroopa Majanduspiirkonda (EMP) kuuluvad riigid: Norra, Island ja Liechtenstein. Inflatsioon Seitsme aastaga, 1. jaanuarist 2013 kuni 31. detsembrini 2019 jõudis kumulatiivne inflatsioon euroalal 6,4 %ni ja EL 27s 7,5 %ni ( ). Suuruskriteeriumide kohandamine Inflatsiooni arvessevõtmiseks 6,4 % võrra kohandatud suuruskriteeriumid oleksid järgmised (enne ümardamist). Joonis 3. Raamatupidamisdirektiivi kohane VKEde künnis praegu ja kohandatuna 6,4 % inflatsiooniga Bilanss Käive Mikroettevõtjad Praegu 350 000 eurot 700 000 eurot Kohandatud 372 400 eurot 744 800 eurot Väikeettevõtjad (alumine piir) Praegu 4 000 000 eurot 8 000 000 eurot Kohandatud 4 256 000 eurot 8 512 000 eurot Väikeettevõtjad (ülemine piir) Praegu 6 000 000 eurot 12 000 000 eurot Kohandatud 6 384 000 eurot 12 768 000 eurot Keskmise suurusega ettevõtjad / suurettevõtjad Praegu 20 000 000 eurot 40 000 000 eurot Kohandatud 21 280 000 eurot 42 560 000 eurot Allikas: Euroopa Komisjon Praeguses etapis tundub ümardamine olevat vajalik, et tagada toimivad, lihtsad ja mõtestatud ettevõtjate suuruse kriteeriumid. Ümardamisel tuleks säilitada kordaja 2, mille seadusandja on käibe ja kogubilansi vahel kehtestanud. Mõtestatud tulemuste saamiseks tuleks ümardamist iga suuruskriteeriumi puhul kohandada, et olulise ümardamisega tõeselt inflatsiooni kajastada.

Ümardamisel soovitatakse kohaldada järgmisi reegleid: i) mikroettevõtjate suuruskriteeriumi puhul järgmise 25 000 euroni, ii) väikeettevõtjate puhul järgmise 100 000 euroni, iii) keskmise suurusega ettevõtjate / suurettevõtjate puhul järgmise 500 000 euroni. Alljärgnevas tabelis on näidatud, millised oleksid ümardatud suuruskriteeriumid inflatsiooniga kohandamise tulemusel 2019. aasta detsembri seisuga, esitades absoluutväärtused ja praeguste suuruskriteeriumide protsentuaalse suurenemise. Joonis 4. Raamatupidamisdirektiivi kohane VKEde künnis praegu ning kohandatuna 6,4 % inflatsiooniga ja ümardatuna Bilanss Käive Mikroettevõtjad Praegu 350 000 eurot 700 000 eurot Kohandatud ja ümardatud 375 000 eurot 750 000 eurot Tulenev % 7,1% 7,1% Väikeettevõtjad (alumine piir) Praegu 4 000 000 eurot 8 000 000 eurot Kohandatud ja ümardatud 4 300 000 eurot 8 600 000 eurot Tulenev % 7,5% 7,5% Väikeettevõtjad (ülemine piir) Praegu 6 000 000 eurot 12 000 000 eurot Kohandatud ja ümardatud 6 400 000 eurot 12 800 000 eurot Tulenev % 6,7% 6,7% Keskmise suurusega ettevõtjad / suurettevõtjad Praegu 20 000 000 eurot 40 000 000 eurot Kohandatud ja ümardatud 21 500 000 eurot 43 000 000 eurot Tulenev % 7,5% 7,5% Allikas: Euroopa Komisjon Nagu eespool näidatud, suurenevad suuruskriteeriumid ümardamise tulemusel 6,7–7,5 %. See on mõistlikult lähedal ettenähtud inflatsioonimäärale ja järjepidev kõikide suuruskriteeriumide puhul. Seepärast kasutatakse eespool esitatud suuruskriteeriume usaldusväärse alusena mõju analüüsimisel. Euroalale avalduva mõju analüüs Mõju analüüsimisel keskendutakse liikmesriikide kohustustele ja sellele, millist mõju need avaldavad euroala ettevõtjatele (esitatud suuruse ja kulude seisukohast). Analüüs viidi läbi liikmesriikide kaupa, kohaldades 6,4 % inflatsiooni igas liikmesriigis praegu kehtivate riiklike kriteeriumide ja ümardamisreeglite suhtes. Arvestati, et hoolimata neile antavast otsustusvabadusest kohandavad oma suuruskriteeriume kõik liikmesriigid, seega on mõju ulatus võimalikult suur. Mõtestatud andmete puudumise tõttu ei olnud võimalik hinnata mõju Küprosele. ·Mikroettevõtjad Mikroettevõtjate suhtes kohaldatav kord on liikmesriikidele pakutav võimalus. Hinnangute kohaselt ei avalda suuruskriteeriumide kohandamine mõju nendele euroala liikmesriikidele, kus mikroettevõtjate kategooria või nende suhtes kohaldatav kord puudub (Hispaania, Küpros, Luksemburg ja Malta). Ülejäänud euroalasse kuuluvate liikmesriikide puhul ei käsitata mikroettevõtjate suuruskriteeriumide inflatsiooniga kohandamise tulemusel 77 000 ettevõtjat (võimalikult suure mõju korral) enam väikeettevõtjatena, vaid mikroettevõtjatena. Ülevaade potentsiaalsest kulude kokkuhoiust on esitatud allpool. ·Väikeettevõtjad Inflatsiooniga kohandamine vähendaks väikeettevõtjate arvu euroalal ligikaudu 61 000 võrra, peamiselt seetõttu, et 77 000 väikeettevõtjast saaks mikroettevõtja; osaliselt kompenseeriks seda asjaolu, et ligikaudu 16 000 keskmise suurusega ettevõtjast saaks väikeettevõtja. Kui 77 000 väikeettevõtja staatus muutuks mikroettevõtjaks, oleks nende kulude kokkuhoid kokku ligikaudu 7 miljonit eurot. Ülevaade keskmise suurusega ettevõtjate potentsiaalsest kulude kokkuhoiust on esitatud allpool. ·Keskmise suurusega ettevõtjad ja suurettevõtjad Nagu eespool kirjeldatud, väheneks keskmise suurusega ettevõtjate ja suurettevõtjate arv ligikaudu 16 000 võrra, kuna keskmise suurusega ettevõtjatest / suurettevõtjatest saaksid väikeettevõtjad, mille tulemusel väheneksid nende iga-aastased nõuete täitmisega seotud kulud ligikaudu 63 miljonit eurot. Selle kategooria puhul muutuks ligikaudu 4 000 suurettevõtjat keskmise suurusega ettevõtjaks. Hinnangute kohaselt oleks mõju nende aruandluskorrale üksnes väheoluline: võib-olla peaksid nad esitama vähem lisasid ja nad võidakse vabastada nõudest koostada konsolideeritud aastaaruandeid ning tõenäoliselt ei muutuks midagi riikidepõhise aruandlusega hõlmatud mäetööstuse ettevõtjate jaoks, samuti ei muutuks avaliku huvi üksuste suhtes kohaldatav aruandluskord, sealhulgas muu kui finantsaruandlus. Seepärast ei hinnatud kulude kokkuhoidu, mida peeti ebaoluliseks. Alljärgneval joonisel on esitatud ülevaade mõjust euroala ettevõtjate arvule ja kuludele. Joonis 5. Euroala iga suuruskategooria ettevõtjate arvu muutus ja kulude kokkuhoid kohandatud suuruskriteeriumide puhul Suuruskategooria Muutus ettevõtjate arvus – euroala

(võimalikult suur) Kulude kokkuhoid



(võimalikult suur) Mikroettevõtjad +77 390 – Väikeettevõtjad –61 613 7 miljonit eurot Keskmise suurusega ettevõtjad / suurettevõtjad –15 777 63 miljonit eurot Allikas: Euroopa Komisjon

Järelmõju euroalavälistele liikmesriikidele ja EMP riikidele Eurodes väljendatud suuruskriteeriumide suurenemisega kaasneksid väljapoole euroala jäävatele liikmesriikidele erinevad kohustused suuruskriteeriume kohandada (või mitte kohandada). Lisaks inflatsiooniga kohandamisele tuleks vastavaid riigi vääringus väljendatud riiklikke suuruskriteeriume kohandada ka vastavate euro vahetuskursside põhjal, mis kehtivad kriteeriume muutva ELi õigusakti jõustumise kuupäeval. Neid tulevasi määrasid ei saa täielikult prognoosida ja igal juhul jäetakse direktiiviga 5 % ulatuses otsustusvabadus, et oleks võimalik määrata kindlaks ümardatud suuruskriteeriumid riikide vääringus. See liikmesriikide eelisõigus muudab võimaliku mõju veelgi ettearvamatumaks, eelkõige kuna otsustusvabadus ja inflatsioonimäär võivad teineteist täiendada või teineteise neutraliseerida. Olukorra põgus analüüs 31. juuli 2017. aasta seisuga – jättes kõrvale 5 % ulatuses otsustusõiguse – näitab, et üldiselt oleksid inflatsiooniga kohandamise tulemused euroalasse mittekuuluvate riikide lõikes erinevad. Üldiselt ei oleks kohandused täpselt vastavuses asjaomaste inflatsioonimääradega, sest ainult üksikud liikmesriigid saaksid teha kohandusi vastavalt oma inflatsioonile. Üksikutel liikmesriikidel võiks tekkida kohustus suurendada suuruskriteeriume mitme protsendipunkti võrra rohkem kui nende enda inflatsiooni kumulatiivne mõju. Skaala teises otsas võiks mõnel liikmesriigil olla võimalik teatavaid suuruskriteeriume (eriti väikeettevõtja suuruse kriteeriume) mitte muuta. Järeldus Arvestades euroala tagasihoidlikku inflatsiooni viimastel aastatel, võivad suuruskriteeriumide praeguses olukorras kohandamise tagajärjed olla euroala ettevõtjate jaoks piiratud ja väljapoole euroala jäävate liikmesriikide ettevõtjate jaoks ebakindlad. Nende kaalutluste tõttu ei ole kohandamine käesoleva aruande kuupäeva seisuga tungivalt vajalik. Sellest hoolimata jätab komisjon endale õiguse teha mis tahes ajal delegeeritud õigusaktidega ettepanek suuruskriteeriumide inflatsiooniga kohandamise kohta, nagu on raamatupidamisdirektiiviga lubatud. Aruanded mäe- või raietööstuses tegutsevate ettevõtjate poolt valitsemissektori üksustele tehtud maksete kohta (riikidepõhine aruandlus) Läbivaatamisklausel: direktiiv 2013/34/EL (raamatupidamisdirektiiv) – artikkel 48 2013. aastal kehtestatud raamatupidamisdirektiivi 10. peatükis nõutakse mäe- või raietööstuses tegutsevatelt ELi suurtelt ettevõtjatelt alates 2016. eelarveaastast igal aastal aruannete esitamist valitsemissektori üksustele tehtud maksete kohta. Maksed tuleb avalikustada projektide ja valitsemissektori üksuste lõikes. Valitsemissektori üksus võib olla kohalik, piirkondlik või riiklik ja peaks määratluse kohaselt hõlmama kõiki riigile kuuluvaid ettevõtjaid. Valitsemissektori üksustele tehtud maksete läbipaistvuse suurendamine Aastatel 2014–2017 rakendasid seda poliitikat oma õiguses kõik liikmesriigid. Enamik neist tagas, et raie- või mäetööstuses tegutsevad ettevõtjad alustasid riikidepõhiste aruannete esitamist 2016. eelarveaastal, nagu on nõutud ELi õigusega, või varem (Ühendkuningriik, Prantsusmaa). Kolmes liikmesriigis hakati aruandeid esitama alles 2017. eelarveaastal, ent mõjutatud ettevõtjate väikese arvu tõttu oli selle mõju piiratud. Kindlaks ei tehtud ühtegi olulist nõuete täitmata jätmise juhtumit, kuid komisjonil on praegu pooleli üksikute nõuete täitmisega seotud küsimuste uurimine teatavates liikmesriikides. VVA konsultantide uuringus nõuete täitmise kohta leiti, et mäetööstuses esitatakse ulatuslikult aruandeid ja puuduvad tõendid laialdase nõuete täitmata jätmise kohta. Sellest hoolimata ei saanud töövõtja teatavatel juhtudel mitme ettevõtja riikidepõhiseid aruandeid, mis tema arvamuse kohaselt tulenes hiljuti alanud rakendamisetapist, ebaühtlasest juurdepääsust ettevõtjate veebisaitidele või äriregistritele või viivitustest aruannete esitamisel. Seoses looduslikult tekkinud metsade raiega leidis VVA, et ELis esitab aruandeid ainult kaks ettevõtjat, mis on oodatud sajast ettevõtjast palju vähem. See tuleneb peamiselt sektori eripäradest (suurus, ettevõtja tegevus) ja direktiivis esitatud looduslikult tekkinud metsade piiratud määratlusest tingitud probleemidest. Kuna raieettevõtjad valitsemissektori üksustele tehtud maksete kohta ulatuslikult aruandeid ei esita, on peamised olemasolevad vahendid raiesektori läbipaistvuse suurendamiseks muu hulgas ELi puidumäärus ning ELi metsaõigusnormide täitmise järelevalve, metsahalduse ja puidukaubanduse tegevuskava (FLEGTi tegevuskava), kuigi ei puidumääruse ega FLEGTi tegevuskavaga nõuta ettevõtjatelt nende hoolsuskohustuse täitmise tõhususe kohta aruannete esitamist ega kohaldavaid õigusakte rikkuvatest tarnijatest teatamist. VVA uuritud aruannete valimis oli enamik ettevõtjaid nõutava teabe esitanud. Kindlaks tehti mitu valdkonda, mida annab parandada. Need valdkonnad, mis on seotud pigem aruandlusstandardi puuduste või paindlikkuse kui nõuete täitmisega, on loetletud allpool. ·Valitsemissektori üksuse nime/nimetuse esitamine – aruannetes ei ole alati selgelt esitatud makse saanud valitsemissektori üksuse nime/nimetust. Paljud ettevõtjad märgivad vaid riigi nime ja/või asjaolu, et tegemist on riikliku, kohaliku/piirkondliku valitsemissektori üksuse või omavalitsusüksusega. Selle tulemusel ei saa õigeid valitsemissektori üksusi hõlpsalt kindlaks teha ja vastutama panna. ·Projekti määratlus – ettevõtjad võivad erinevalt tõlgendada projekti määratlemisel kasutatava sõnastuse „sisuliselt seotud kokkulepped“ õigusmõju. Selle tagajärjel on iga projekti kohta aruannete esitamine ettevõtjate lõikes erinev ning on keeruline saada terviklikku ja järjepidevat ülevaadet mitut ettevõtjat hõlmavatest projektidest. ·Ühisettevõtjad – ühisettevõtjad on mäetööstuses tavapärased. Investeeringute ja tegevuse jagamiseks teevad ettevõtjad sageli koostööd teiste ettevõtjate, sealhulgas riigile kuuluvate ettevõtjatega. Tavaliselt vastutab üks ettevõtja kõikide ettevõtjate nimel tegevuse kohta arvestuse pidamise eest. Kuna ELi õiguses ei ole esitatud selgeid juhiseid, on maksetest teatamiseks mitu võimalust: i) proportsionaalselt ettevõtja osaga ühisettevõtjas, ii) vastutav ettevõtja teatab 100 % ühisettevõtja maksetest (sel juhul võivad ülejäänud ettevõtjad kaaluda võimalust aruandeid mitte esitada, kuigi neil on õiguslik kohustus seda teha) või iii) muud võimalused. Sellest tulenevalt ei ole aruandluse tulemused täielikult võrreldavad või puuduvad üldse. ·Digitaalne kasutatavus – masinloetavuse puudumise korral on kasutajatel keeruline esitatud andmeid ulatuslikult ja korduvalt kasutada. On selgeid märke sellest, et eelkõige kodanikuühiskond kasutab riikidepõhist aruandlust teadlikkuse suurendamiseks, ülevaadete või infograafikute koostamiseks või valitsemissektori üksustelt ja ettevõtjatelt selgituste nõudmiseks, pannes nad seeläbi vastutama. Kuna tegemist on hiljuti vastu võetud poliitikaga, on avalikkuse teadlikkus aruannetest enamikus riikides piiratud. On veel liiga vara, et näha suuri muutusi seoses valitsemissektori üksuste vastutuse (eelkõige vähem demokraatlike või vähem avatud valitsemissektori üksuste puhul) või ressursside haldamisega ressursirikastes riikides. Üks direktiivi tahtmatu tagajärg on asjaolu, et kodanikuühiskond kasutab riikidepõhist aruandlust ulatuslikult selleks, et esitada ettevõtjatele küsimusi ja panna nad vastutama. Igal juhul on vähemalt kodanikuühiskond seisukohal, et aruandlusnõuded suurendavad tõhusalt ettevõtjate poolt valitsemissektori üksustele loodusvarade kasutamise eest tehtud maksete läbipaistvust. VVA uuringu kohaselt ei ole läbivaatamisklauslis soovitatud lisateabe, nimelt töötajate keskmise arvu, alltöövõtjate kasutamise ja riigi määratavate rahaliste karistuste esitamine leidnud avalikkuse seas suurt toetust. Põhimõtteliselt toetaks kodanikuühiskond täiendavat läbipaistvust, kuid need punktid ei ole tema põhiprioriteedid. Kulude ja tulude suhte põhjal on ettevõtjad mis tahes aruandlusnõuete lisamisele üldiselt vastu. Ka riikide ametiasutused ei ole enamjaolt veendunud, et need täiendavad punktid võimaldaksid aruandlusnõuete eesmärke paremini täita. Komisjon lisas töötajate arvu oma 2016. aasta ettepanekusse suurte rahvusvaheliste ettevõtjate avaliku riikidepõhise aruandluse kohta.

Rahvusvahelised arengusuunad ja muude rahvusvaheliste süsteemide mõju Kanadas, Šveitsis, Ühendkuningriigis ja Euroopa Majanduspiirkonnas kehtivad õigusaktid, millega tagatakse nende mäetööstuste riikidepõhine aruandlus . Kanada võttis riikidepõhist aruandlust käsitleva õigusakti vastu 1. juunil 2015. EL käsitab Kanada standardit enda standardiga samaväärsena . Samamoodi on Kanada loodusvarade ministril volitus lubada aruandeid esitavatel üksustel kasutada aseainena muudes jurisdiktsioonides (mille nõudeid peetakse vastuvõetavaks aseaineks) nii ELis kui ka Euroopa Majanduspiirkonnas koostatud aruandeid, et täita Kanada nõudeid. Sel viisil väldivad EL ja Kanada mitmekordset aruandlust ja seega ebavajalikku koormust ettevõtjatele. EL ja Ühendkuningriik on ainukesed jurisdiktsioonid, kus nõutakse avalikku riikidepõhist aruandlust raietööstuse kohta. Samal ajal on käivitatud mäetööstuse läbipaistvuse algatus – tegemist on erasektori algatusega, mille eesmärk on tagada mäetööstuse vastutus. Mäetööstuse läbipaistvuse algatus on Norra õiguse alusel registreeritud rahvusvaheline mittetulundusühing. See toob kokku valitsusliikmed, nafta-, gaasi- ja mäetööstusettevõtjad, institutsioonidest investorid ja kodanikuühiskonna, et parandada loodusvaradest saadud tulude avalikkust ja vastutustundlikku haldamist. Praegu rakendavad algatust 52 riiki. Mäetööstuse läbipaistvuse algatuse aruanded, mida avaldatakse osalevate riikide valitsuste volitusel, sisaldavad makseid, mille valitsemissektori üksused on saanud nende jurisdiktsioonis tegutsevatelt mäetööstuse ettevõtjatelt. Kõnealuse algatuse raames koostatud aruanded on avalikud ja masinloetavad. Sarnaselt ELi poliitikale on neis esitatud maksed asjaomases riigis läbiviidavate projektide kaupa. Mäetööstuse läbipaistvuse algatus ja ELi riikidepõhine aruandlus täiendavad teineteist. ELi riikidepõhise aruandluse puhul on algusest saadik nõutud mäetööstuse läbipaistvuse algatuse kohaste makseliikide avalikustamist. Samamoodi on ELi nõuded teataval määral mõjutanud mäetööstuse läbipaistvuse algatuse nõudeid, näiteks seoses teabe esitamisega projektide kaupa. Mis tahes riigi puhul esitatakse mäetööstuse läbipaistvuse algatuse raames asjaomase riigi kohta tõenäoliselt põhjalikumat teavet kui ELi riikidepõhise aruandluse raames. See tuleneb asjaolust, et mäetööstuse läbipaistvuse algatuse aruanded hõlmavad lisaks ELi või Kanada tööstusharu kontrollitud tegevusele ka muude välisriikide ja omamaiste ettevõtjate, sealhulgas riigile kuuluvate ettevõtjate tegevust. Mäetööstuse läbipaistvuse algatuse aruanded on aga geograafiliselt piiratud, sest igas aruandes käsitletakse vaid ühte riiki. Samuti avaldatakse mäetööstuse läbipaistvuse algatuse aruanded tavaliselt rohkem kui aasta pärast ELi riikidepõhist aruannet asjaomase aasta kohta. Mäetööstuse läbipaistvuse algatuse liikmete arv on alates raamatupidamisdirektiivi vastuvõtmisest kasvanud. Nende kahe vahel ei ole selget ega otsest seost, kuid see ei muuda raamatupidamisdirektiivi põhjenduses 45 nimetatud eesmärki, mille kohaselt riikidepõhine aruandlus peaks aitama ressursirikaste riikide valitsustel rakendada mäetööstuse algatuse põhimõtteid ja kriteeriume. On mitu tegurit, mis vähemalt hetkeseisuga välistavad olukorra, kus mäetööstuse läbipaistvuse algatuse nõuded oleksid ELi nõuete suhtes ülimuslikud, ja vastupidi. Kodanikuühiskond ja tööstusharu kutsuvad komisjoni üles rahvusvahelistel foorumitel jätkuvalt kinnitama ELi pühendumust edendada mäetööstuse läbipaistvust, et julgustada rahvusvahelisi partnereid kehtestama sarnaseid aruandlusnõudeid üle maailma. Mõju konkurentsivõimele ja energiavarustuskindlusele EL sõltub nii oma toornafta- kui ka gaasitarnete puhul suurel määral üksikutest riikidest. ELi ettevõtjate strateegilistes ressursirikastes partnerriikides toimuva tegevuse mis tahes piiramine aruandlusnõuete tõttu mõjutaks energiajulgeolekut. VVA ei leidnud tõendeid selle kohta, et ELi-välistest riikidest pärit konkurentidel oleks oluline konkurentsieelis tulenevalt asjaolust, et neilt ei nõuta valitsemissektori üksustele tehtud maksetest teatamist. Samuti ei avastanud ta mingeid juhtumeid, kus ELi-välised riigid oleksid aruandlusnõuete tõttu piiranud ELi ettevõtjate tegevust. Sellest hoolimata tunnevad ettevõtjad muret võrdsete võimaluste puudumise üle, sest Ameerika Ühendriikide, Hiina ja teiste riikide konkurentide suhtes ei kehti samu läbipaistvusega seotud kohustusi. Tööstusharu on mures sellisest võrdsete võimaluste puudumisest tulenevate pikaajaliste konkurentsiriskide pärast. Seda väidet tundub kinnitavat akadeemiline uuring, milles järeldati, et riikidepõhiseid aruandeid avalikustavad ettevõtjad suurendavad üldiselt oma makseid asukohariigi valitsemissektori üksustele ning vähendavad ja suunavad ümber investeeringuid, võrreldes nendes riikides tegutsevate konkurentidega, kes seda teavet ei avalda. Sellest hoolimata ei ole seni ilmnenud muud käegakatsutavat mõju ELi energiavarustusele. Riikidepõhise aruandluse poliitika on kehtinud vaid paar aastat. See on palju lühem aeg kui mäe- ja naftatööstuse ning muude tööstusharude tavapäraselt palju pikemad tootmistsüklid alates varude uurimisest ja investeeringute tegemisest kuni sulgemiseni. Sel põhjusel tuleks olukorda riskide seisukohast hoolikalt jälgida. Aruandlusnõuete laiendamine teistele tööstussektoritele Kodanikuühiskonna jaoks aitaks riikidepõhise aruandluse laiendamine teistele tööstussektoritele (nt telekommunikatsioon, ehitus) maandada ühiskondlikke ja investorite riske, samuti ennetada ja hoida ära ebaseaduslikku tegevust, korruptsiooni ja eelarve väärkasutamist. Üldiselt tunnistavad aga eksperdid ja vabaühendused, et kõikide jaoks sobiv ühetaoline lahendus, st mäetööstuse suhtes kehtivate riikidepõhise aruandluse standardite üks ühele ülekandmine muudele tööstusharudele, näiteks lihtsalt direktiivi kohaldamisala laiendamise teel, ei toimiks. Mis tahes täiendava sektori puhul oleks vaja kohandatud nõudeid. Veel üks probleem on see, et sellise meetme tõhusus oleneks suurel määral ka ettevõtja suurusest ja sektori rahvusvahelisusest. See tähendab seda, et teatavate sektorite jaoks asjakohase kohaldamisala määratlemine ELi õiguses ei oleks praktiline, sest see sõltuks sellest, millises ulatuses ELi tööstusharu välisriikides asjaomases sektoris kohapeal tegutseb ning kas see ise on piisavalt suur ja maksab valitsemissektori üksustele olulisi summasid. Peale selle, kuna riikidepõhise aruandluse peamine eesmärk on suurendada selle kohaliku elanikkonna mõjuvõimu, kelle taastumatuid loodusvarasid kasutatakse, ei pruugi selline aruandlus olla sobilik sarnaste eesmärkide täitmiseks sektorites, mille lahutamatuks osaks ei ole keskkonna- ja lähedusega seotud tegurid. Auditeerimine Auditeerimine ei ole kohustuslik aruandlusnõue. Teatavad suured hargmaised ettevõtjad kasutavad täiendava kindluse tagamiseks siiski vabatahtlikult sõltumatute audiitorite teenuseid, et suurendada kasutajatele suunatud aruannete usaldusväärsust. Kui auditeerimine oleks kohustuslik, sooviksid sidusrühmad töövõtu liigi, kindluse taseme, ajakava, aruannete sisu ja avaldamise täiendavat täpsustamist. Eeldades, et auditi töövõtt on tavapärane, jäävad iga-aastased kulud ettevõtja kohta VVA hinnangul vahemikku 450 000–1 500 000 eurot. Piiratud kindlusega lihtsama läbivaatamist hõlmava töövõtu puhul väheneksid need kulud ja jääksid vahemikku 250–450 000 eurot. Muud liiki töövõttude – mis võivad, kuid ei pruugi hõlmata kindlust andvaid teenuseid – kulusid ei hinnatud. Riikidepõhiste aruannete auditeerimine ei ole kodanikuühiskonna kui kasutaja jaoks prioriteetne, kuigi tõdetakse, et riikidepõhiste aruannete auditeerimine suurendaks kindlustunnet ja ühtlustaks standardite kohaldamist. Igal juhul ei pruugi olla põhjendatud ootused, et auditeerimine võiks aidata kõrvaldada nõrgad küljed standardites, näiteks need, mida on kirjeldatud käesolevas aruandes. Ettevõtjad ja reguleerivad asutused auditeerimist tasuvuse seisukohast üldiselt ei toeta (või vähemalt seavad selle kahtluse alla). Hargmaiste ettevõtjate suhtes üldiselt kohaldatav avalik riikidepõhine aruandlus 2016. aastal tegi komisjon ettepaneku õigusakti kohta, millega nõutakse suurettevõtjatelt iga liikmesriigi ja ELi-välise riigi kohta, kus nad tegutsevad, igal aastal riikidepõhise aruande esitamist, mis sisaldab teavet teenitud kasumi ja kasumilt tasutud maksude kohta . Mineraalide hankimine (hoolsuskohustus) EL on võtnud vastu õigusakti tarneahelaga seotud hoolsuskohustuse kohta mineraalide hankimise valdkonnas (määrus (EL) 2017/821 ). Järeldus

Riikidepõhine aruandlus on hiljuti kehtestatud aruandekohustus. Aruanded on olnud kättesaadavad vaid mõne eelarveaasta kohta. Tõhususe teatavate aspektide ja ELi energiavarustusele avalduva võimaliku pikaajalise mõju põhjalikumaks hindamiseks on vaja pikemat vaatlusperioodi. Läbivaatamisel juhitakse tähelepanu mitmele nõrgale küljele aruandlusstandardites. Need piiravad aruannete kättesaadavust ja kasutamist, kuid ei ole parandamatud puudused. Eelkõige ei tundu olevat optimaalne see, kuidas raietööstus on selle valdkonna õigusaktidesse inkorporeeritud. Üldiselt muudab see poliitika kõnealuse sektori kahtlemata läbipaistvamaks, kuid tööstusharu jaoks on jätkuvalt suur murekoht ülemaailmne kooskõlastamine. Seepärast soovivad nii kodanikuühiskond kui ka tööstusharu, et reguleerivad asutused teeksid suuremaid jõupingutusi üleilmselt võrdsete võimaluste tagamiseks. Muu kui finantsteave, mida peavad esitama teatavad avaliku huvi üksused Läbivaatamisklausel: direktiiv 2014/95/EL (muud kui finantsaruandlust käsitlev direktiiv) – artikkel 3 Tulemuslikkus Käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendis on eri vaatenurkadest uuritud muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi tulemuslikkust, sealhulgas selle nõuete kohaselt avalikustatud teabe asjakohasust, usaldusväärsust ja võrreldavust. Asjakohasuse puhul on märkimisväärne hulk tõendeid selle kohta, et paljud ettevõtjad ei avalikusta kõikidel kestlikkusega seotud teemadel olulist mittefinantsteavet. Samal ajal avalikustavad ettevõtjad märkimisväärsel hulgal ebaolulist teavet, mistõttu on kasutajatel keerulisem otsitavat teavet leida. Need järeldused kehtivad teabe kohta, mis käsitleb ettevõtja mõju kestlikkusega seotud teemadele ning nende teemade mõju ettevõtja arengule, tulemustele ja seisundile. Avalikus konsultatsioonis, mille komisjoni talitused muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi läbivaatamise ettevalmistamiseks 2020. aastal korraldasid, märkis vaid 6 % kasutajaid, et neil ei ole esinenud probleeme seoses sellega, et ettevõtjad ei avalikusta kogu asjakohast teavet. Taksonoomiamäärusega parandatakse ettevõtjate aruandlust nende tegevuse mõju kohta ELi keskkonnaeesmärkidele. Siinkohal on olulised ka algatused looduskapitali arvestamise ja keskkonnajalajälje mõõtmise metoodikate valdkonnas. Kestlikkust käsitleva teabe puhul on termini „muu kui finantsteave“ kasutamine keeruline. See on tingitud asjaolust, et füüsilisi ja ülemineku või mainega seotud riske käsitlev teave võib tegelikult olla rahaliselt oluline, isegi kui see ei vasta finantsaruannete suhtes kohaldatava raamatupidamistavaga ette nähtud kajastamis- või avalikustamisnõuetele. Seoses võrreldavusega väitsid 2018. aastal ELi ettevõtjate aruandlusraamistiku toimivuskontrolli osana läbi viidud avalikule konsultatsioonile vastajad, et neil on ettevõtjate avalikustatud muud kui finantsteavet keeruline võrrelda. See on järjepidev enamiku aruannete ja analüüside järeldustega ning mitmesuguste sidusrühmade seisukohtadega. Vastusena 2020. aasta avalikule konsultatsioonile märkis 84 % kasutajaid, et muu kui finantsteabe piiratud võrreldavus on oluline probleem. Kestlikkust käsitleva teabe puhul puudub järjepidevus nii sisu kui ka esitamisviisi osas. Kehtivate standardite ja aruandlusraamistikega ei ole suudetud seda olukorda piisavalt lahendada. Samuti on muu kui finantsteabe kasutajad, sealhulgas investorid ja kodanikuühiskonna organisatsioonid maininud, et muud kui finantsteavet esitatakse eri kohtades, mis võib piirata teabe kättesaadavust ja oluliselt mõjutada selle võrreldavust. Nagu on märgitud komisjoni talituste töödokumendis, võib ka digiüleminek aidata parandada muu kui finantsteabe kättesaadavust ja kasutatavust. Suur osa (82 %) kõikidest 2020. aasta avalikule konsultatsioonile vastajatest usub, et ettevõtjatelt ühiste aruandlusstandardite kasutamise nõudmine lahendaks praeguse muu kui finantsaruandlusega seotud põhiprobleemid. Vastusena 2020. aasta avalikule konsultatsioonile märkis 73 % kasutajaid, et ettevõtjate aruannetes esitatud muu kui finantsteabe piiratud usaldusväärsus on oluline probleem. Paljude kasutajate väitel tuleneb see peamiselt sellest, et muud kui finantsteavet kajastava aruande sisu puhul ei nõuta kinnituse esitamist. Mõned sidusrühmad väidavad, et teabe kinnitamiseks peaks olemas olema aruandlusstandard või -raamistik, millega audiitorühingud saaksid ettevõtjate esitatud teavet võrrelda. Peale selle tundub direktiivi tulemuslikkust kahjustavat ettevõtja muud kui finantsteavet kajastava aruande eraldi aruandena avaldamise võimalus, mida kasutab 20 liikmesriiki. Mittefinantsteabe avalikustamine eraldi aruandes, mitte tegevusaruandes, võib viia oletuseni, et avalikustatav teave ei ole äriühingu finantstulemuste mõistmiseks oluline, kuid see ei ole alati nii. Peale selle esineb paljudes liikmesriikides mitmete tegurite tulemusel lünki nõuete täitmise tagamises ja järelevalves. Need hõlmavad ebakindlust seoses asjaomase valdkonna järelevalveasutuste õiguslike volitustega. Järelevalveasutused ise juhivad tähelepanu asjaolule, et teatavate avalikustamisnõuete paindlikkus kahjustab direktiivi täidetavust. Muud kui finantsaruandlust käsitlevat direktiivi ei peeta täielikult tulemuslikuks ka koostajate seisukohast, kellest paljud kannavad muu kui finantsaruandlusega seoses ebavajalikke kulusid. Muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi paindlikkus ja detailsuse puudumine tähendavad seda, et paljudel koostajatel on keeruline otsustada, millist teavet esitada. Samuti avaldab neile survet see, et lisaks muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kohaselt esitatavale teabele peavad nad esitama aruandeid kooskõlas mitmesuguste kattuvate eraõiguslike aruandlusraamistike ja -algatustega ning vastama sidusrühmade teabepäringutele. Kohaldamisala Paljud ettevõtjad, kellelt kasutajad muud kui finantsteavet vajavad, ei ole kohustatud sellist teavet esitama. 2020. aasta avaliku konsultatsiooni käigus leiti, et enamik vastajaid pooldab direktiivi kohaldamisala laiendamist kõikidele suurettevõtjatele (70 % vastajaid) ja kõikidele äriühingutele, kelle väärtpaberid on noteeritud ELi reguleeritud turgudel (62 % vastajaid). Kohaldamisala börsil noteerimata suurettevõtjatele laiendamist kaaluti muu hulgas sel põhjusel, et ettevõtja mõju ühiskonnale ja keskkonnale ei olene sellest, kas see on börsil noteeritud või mitte. Kohaldamisala laiendamist kõikidele börsil noteeritud äriühingutele võib pidada oluliseks investorite kaitse seisukohast, võttes arvesse kestlikkusega seotud riskide kasvavat tähtsust. Samuti võib see olla vajalik selle tagamiseks, et finantsturu osalised saaksid kõikidelt investeerimisobjektiks olevatelt ettevõtjatelt vajaliku teabe, mis võimaldab neil täita finantsteenuste sektoris kestlikkusega seotud teabe avalikustamist käsitleva määruse alusel nende endi suhtes seoses kestlikkuse kohta teabe avalikustamisega kehtivaid nõudeid, ning et nad ei otsustaks jätta väiksemaid börsil noteeritud äriühinguid investeerimisportfellidest välja põhjusel, et sellised ettevõtjad ei esita vajalikku teavet. Asjakohasus Kuigi muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi algsed eesmärgid on jätkuvalt väga asjakohased, ei täida direktiiv enam oma otstarvet. See tuleneb muu poliitika ja seadusandluse arengust, investorite kasvavast nõudlusest teabe järele ning hiljutistest muudatustest rahvusvaheliselt tunnustatud aruandlusraamistikes ja -suunistes.

Rahvusvahelisel tasandil andsid ÜRO kestliku arengu eesmärke käsitlev 2015. aasta kokkulepe ja Pariisi 2016. aasta kliimakokkulepe suurema poliitilise tõuke jätkusuutlikule majandusele üleminekuks ning suurendasid ettevõtjate ja investorite teadlikkust kestlikkusega seotud teemade strateegilisest tähtsusest. ELi tasandil on 2018. aasta jätkusuutliku rahastamise tegevuskava ja 2019. aasta Euroopa rohelise kokkuleppega oluliselt suurendatud Euroopa poliitilist ambitsiooni liikuda võimalikult kiiresti kestliku majandus- ja finantssüsteemi suunas. Osana jätkusuutliku rahastamise tegevuskavast võttis EL vastu taksonoomiamääruse ja finantsteenuste sektoris kestlikkusega seotud teabe avalikustamist käsitleva määruse. Mõlemal õigusaktil on oluline mõju muule kui finantsteabele, mida ettevõtjad peavad avalikustama. Finantsteenuste sektoris kestlikkusega seotud teabe avalikustamist käsitleva määrusega kehtestatakse finantsturu osalistele kestlikkust käsitleva teabe avalikustamise nõuded ja seega mõjutab määrus otseselt teavet, mida nad investeerimisobjektiks olevatelt ettevõtjatelt vajavad. Taksonoomiamäärusega kehtestatakse muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi kohaldamisalasse jäävatele ettevõtjatele uued kohustused avalikustada, kas nende tegevus on kooskõlas taksonoomia kohaselt keskkonnasäästlikuks liigitatava tegevusega. Rahvusvahelistes muu kui finantsaruandluse raamistikes ja suunistes on toimunud teatavaid olulisi muutusi. Alates 2014. aastast on käivitatud laialdaselt erinevaid algatusi, mis üksteisega osaliselt kattuvad ega ole omavahel alati järjepidevad. 2016. aastal avaldas globaalne aruandlusalgatus oma esimesed standardid, mis tuginesid tema varasematele suunistele. 2018. aastal avaldas säästvate aruandlusstandardite nõukogu (SASB) 77 tööstusharu standardit, mis käsitlevad kestlikkusega seotud rahaliselt olulise teabe avalikustamist. 2017. aastal avaldas G20 finantsstabiilsuse nõukogu moodustatud kliimaga seotud finantsteabe avaldamise töörühm oma soovitused. Soovitused tekitasid turul suurt huvi. Muud arengusuunad alates 2014. aastast hõlmavad viie rahvusvahelise kestlikkust käsitleva teabe esitamise algatuse kavatsuste deklaratsiooni tihedama koostöö kohta, Maailma Majandusfoorumi algatust töötada välja ühised aruandlusnäitajad ning rahvusvaheliste finantsaruandlusstandardite sihtasutuse 2020. aastal käivitatud avalikku konsultatsiooni sihtasutuse töö võimaliku laiendamise kohta muule kui finantsaruandlusele. Pakutavate suuniste ja meetodite tase Nagu direktiivis on nõutud, avaldas komisjon 2017. aasta keskel mittesiduvad suunised, et aidata ettevõtjatel direktiivi rakendada. Neis on esitatud ettevõtjatele üldised mittekohustavad suunised, sealhulgas näited avalikustamise kohta igas aruandlusvaldkonnas. Ei ole palju tõendeid selle kohta, et komisjoni poolt direktiivi kohaselt 2017. aastal avaldatud muud kui finantsaruandlust käsitlevatel mittesiduvatel suunistel oleks olnud oluline mõju. Kuna suunised on vabatahtlikud, on ettevõtjatel vabadus otsustada, kas neid kohaldada või mitte. Kokkuvõttes tähendab see seda, et suunistega üksi ei suudeta tagada teabe võrreldavust ettevõtjate vahel ega sellise teabe avalikustamist, mida kasutajad peavad asjakohaseks. Koostajate jaoks võivad mittesiduvad suunised olukorra isegi keerulisemaks muuta. See võib toimuda juhul, kui koostajad leiavad, et need täiendavad mitmesuguseid muud kui finantsteavet käsitlevaid eraõiguslikke standardeid ja raamistikke ega kõrvalda survet iga standardit ja raamistikku eraldi arvesse võtta ning vastata sidusrühmade täiendavatele teabepäringutele. 2019. aasta juunis avaldas komisjon oma 2017. aasta suuniste lisa, keskendudes kliimat käsitleva teabe esitamisele ja kliimaga seotud finantsteabe avaldamise töörühma soovituste integreerimisele. Kuna lisas keskendutakse ühele konkreetsele teemale (kliima), on sellel eelduste kohaselt suurem mõju ettevõtjate avaldatava teabe võrreldavusele. Järeldus Euroopa rohelises kokkuleppes teatas komisjon oma kavatsusest muud kui finantsaruandlust käsitlev direktiiv läbi vaadata. Oma 2020. aasta läbivaadatud tööprogrammi kohaselt võtab komisjon ettepaneku muud kui finantsaruandlust käsitleva direktiivi läbivaatamise kohta vastu 2021. aastal. Peamised arutatavad küsimused on muu hulgas esitatud teabe piiratud võrreldavus ja usaldusväärsus ning asjaolu, et paljud ettevõtjad ei esita teavet, mida kasutajad peavad asjakohaseks, ja paljud ettevõtjad, kellelt kasutajad muud kui finantsteavet vajavad, jätavad sellise teabe esitamata. Oluline on nende küsimuste lahendamisel kehtestada ettevõtjatele nõue esitada teavet kooskõlas ühiste muu kui finantsaruandluse standarditega. Avalikustamisnõuded emitentidele, kelle väärtpaberid on noteeritud ELi reguleeritud turgudel Läbivaatamisklausel: direktiiv 2013/50/EL (läbipaistvusdirektiiv) – artikkel 5 Direktiivi mõju väikestele ja keskmise suurusega emitentidele Direktiiviga 2013/50/EL, millega muudetakse direktiivi 2004/109/EÜ (edaspidi „läbipaistvusdirektiiv“), kaotati kohustus avaldada kvartalipõhist finantsteavet. Selle eesmärk oli vähendada börsil noteeritud äriühingute halduskoormust, ergutada pikemaajalisi investeeringuid ning parandada väikeste ja keskmise suurusega emitentide juurdepääsu kapitalile. Direktiiviga lubatakse liikmesriikidel ja reguleeritud turgudel nõuda kvartalipõhist aruandlust sel määral, mil see on proportsionaalne investeerimisotsuseid mõjutavate teguritega ega tekita asjaomase liikmesriigi emitentide jaoks ebaproportsionaalset finantskoormust. Samuti pikendatakse sellega poolaasta vahearuannete esitamise tähtaega kolme kuuni pärast aruandeperioodi lõppu, et pakkuda täiendavat paindlikkust ning suurendada väikeste ja keskmise suurusega emitentide nähtavust. Mõned aastad pärast läbipaistvusnormide kehtestamist on turud seisukohal, et need on väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate seisukohast üldiselt proportsionaalsed ja täpsed. Leitakse, et kvartalipõhise aruandluse kohustuse kaotamine leevendab börsil noteeritud äriühingute halduskoormust, avaldamata kahjulikku mõju investorite kaitsele. On aga tõendeid selle kohta, et paljud emitendid avalikustavad jätkuvalt kvartaliaruandeid kas vabatahtlikult või kuna seda nõuab asjaomane liikmesriik või reguleeritud turg. See on piiranud kvartalipõhise aruandluse kohustuse kaotamise ulatust ja nõrgendanud selle mõju. Digiüleminek Läbipaistvusdirektiiviga nõutakse igalt liikmesriigilt salvestamissüsteemi (ametlikult kindlaks määratud salvestamissüsteem) loomist, et tagada avalikkuse juurdepääs börsil noteeritud äriühingute avalikustatud teabele. Läbipaistvusdirektiiviga valmistatakse Euroopa elektroonilise juurdepääsupunkti näol ette keskne juurdepääs korraldatud teabele. Euroopa elektrooniline juurdepääsupunkt veel ei toimi, kuid määrus (EL) 2016/1437 on samm selles suunas, et muuta teabele juurdepääs selle juurdepääsupunkti kaudu sujuvamaks. Sellest hoolimata on juurdepääs teabele endiselt killustatud. Oma uues kapitaliturgude liidu tegevuskavas teeb Euroopa Komisjon ettepaneku viia kapitaliturgude liidu kujundamine lõpule, luues kogu ELi hõlmava platvormi – Euroopa ühtse juurdepääsupunkti. Samamoodi on digirahanduse strateegia eesmärk luua Euroopa andmestrateegiale tuginedes Euroopa finantsandmete ruum, et edendada andmepõhist innovatsiooni, sealhulgas lihtsustada andmetele juurdepääsu ja nende kasutamist. Läbipaistvusdirektiivi 2013. aasta muudatuste põhjal võttis komisjon 2019. aastal vastu delegeeritud määruse, millega luuakse börsil noteeritud äriühingutele majandusaasta aruannete esitamiseks Euroopa ühtne elektrooniline aruandlusvorming (ESEF) (edaspidi „Euroopa ühtset elektroonilist aruandlusvormingut käsitlev määrus“). Euroopa ühtset elektroonilist aruandlusvormingut käsitlevat määrust kohaldatakse ettevõtjate suhtes alates 2020. eelarveaastast (st esimesed majandusaasta aruanded, mille puhul kasutatakse Euroopa ühtset elektroonilist aruandlusvormingut, avaldatakse 2021. aastal). Eesmärk on lihtsustada aruandlust ning hõlbustada teabe kasutajatel majandusaasta aruannete digitaalset analüüsimist ja võrdlemist. Euroopa ühtse elektroonilise aruandlusvormingu puhul on kombineeritud XHTML-vorming (eXtensible HyperText Mark-up Language) sisemise andmestruktuuriga, tuginedes standardile iXBRL (inline eXtensible Business Reporting Language). Euroopa ühtset elektroonilist aruandlusvormingut käsitleva määrusega nähakse ette Euroopa ühtse elektroonilise aruandlusvormingu järkjärguline arendamine. Lisade plokipõhine märgistamine muutub kohustuslikuks alates 2022. eelarveaastast. Peale selle tuleb veel käsitleda täpsustusi taksonoomias, mida kohaldatakse juriidiliste üksuste aruannete suhtes, milles on kasutatud riiklikke üldtunnustatud raamatupidamispõhimõtteid või ELi-väliste riikide üldtunnustatud raamatupidamispõhimõtteid. Kuigi Euroopa ühtset elektroonilist aruandlusvormingut käsitlevat määrust veel ei kohaldata, on sellega seoses tõstatunud mitu murekohta aruandeid esitavate ettevõtjate ning liikmesriikide reguleerivate ja järelevalveasutuste jaoks, eelkõige seoses Euroopa ühtse elektroonilise aruandlusvormingu kohaste finantsaruannete auditeerimisega. Selleks et anda turule suuniseid ja tagada liikmesriikide auditeerimistavade ühtlustamine, avaldas Euroopa audiitorite järelevalveasutuste komitee (CEAOB) 2019. aasta novembris mittesiduvad suunised Euroopa ühtse elektroonilise aruandlusvormingu auditeerimise kohta praktikas. Lisaks avaldas komisjon 2020. aasta novembris tõlgendava teatise. Läbipaistvusdirektiivi kohase karistuste määramise korra kohaldamine Liikmesriikide karistuste määramise kordade täiendava ühtlustamise ja tugevdamise tagamiseks nõutakse läbipaistvusdirektiivi 2013. aasta muudatustega, et igal riiklikul pädeval asutusel oleks minimaalne õigus määrata teatavate oluliste sätete rikkumise korral karistusi. Eelkõige nähakse nendega ette, et liikmesriigid kehtestavad minimaalsed haldusmeetmed ja -karistused (nt rahaliste karistuste määramine ning liikmesriigi pädevate asutuste määratud meetmete ja karistuste avaldamine), mis peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad ning mida tuleb kohaldada nii füüsiliste kui ka juriidiliste isikute suhtes. Igal juhul on liikmesriikidel lubatud näha ette lisakaristusi või -meetmeid ning suuremaid rahalisi halduskaristusi.