Viis aastat pärast määruse (EL) nr 994/2010 vastuvõtmist on gaasivarustuskindlus Ukraina ja Venemaa vahel valitsevatest pingetest tulenevalt endiselt väga oluline teema. Nii riikide kui ka ELi tasandil tegutsetakse selleks, et parandada gaasivarustuskindlust nii 2015/2016. aasta talvel kui ka edaspidi.

Määruse eelnõu eesmärk on tagada, et kõik liikmesriigid võtaksid kasutusele asjakohased vahendid, et olla valmis tarnehäirest või erandlikult suurest nõudlusest tulenevaks gaasipuuduseks ja selle mõjuga toime tulla. Gaasivarustuskindluse puhul on vastutustasandeid kolm. Põhivastutust gaasivarustuse eest kannavad turumehhanismidest sõltuvad maagaasiettevõtjad. Kui teatavas liikmesriigis tekib turutõrge, vastutavad kõnealuse liikmesriigi ja piirkonna muude liikmesriikide pädevad asutused vajalike meetmete võtmise eest, et tagada gaasitarned kaitstud tarbijatele. Lisaks tegeleb Euroopa Komisjon omaette tasandil üldise koordineerimisega ja tagab võetud meetmete omavahelise kooskõla.

Kõnealune aruanne näitas, et tänu määrusele on tehtud olulisi edusamme Euroopa gaasivarustuskindluse tagamiseks nii seoses kriisiks valmistumisega kui ka selle leevendamisega. Liikmesriigid on nüüd tarnekriisiga toimetulekuks paremini valmistunud, sest nad on kohustatud korraldama täieliku riskihindamise ja koostama selle tulemustest lähtudes ennetusmeetmete kava ja hädaolukorra lahendamise kava. Samuti on liikmesriigid suurendanud oma kaitstust, sest nad peavad täitma kogu ELi hõlmava varustuskindlusnormi ja taristunormi nõuded.

Vastavalt määruse 994/2010 artiklis 14 sätestatud järelevalvekohustusele koostas komisjon 2014. aastal aruande, milles hindas määruse rakendamist ning võimalikke viise, kuidas varustuskindlust veelgi suurendada. Aruandes antakse üksikasjalik hinnang mitmetele määruses osutatud vahenditele, vaadeldakse seda, kuidas liikmesriigid on neid rakendanud ja kuidas iga vahend on aidanud suurendada ELi varustuskindlust ja valmisolekut.

Kõnealuses valdkonnas on kehtiv õigusakt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta määrus (EL) nr 994/2010, milles käsitletakse gaasivarustuse kindluse tagamise meetmeid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 2004/67/EÜ. Kavandatava õigusakti eesmärk on täiustada ja tugevdada olemasolevas määruses sätestatud meetmeid ja menetlusi. Seepärast otsustati, et asjakohane õigusakt on määrus.

Tihedam piirkondlik koostöö ning teatavate normide kehtestamine ELi tasandil on vajalik, et kõrvaldada praegu kehtiva süsteemi (riiklik riskihindamine ja riiklikud kavad) puudused; nii saab probleeme lahendada piirkonna tasandil, ilma et süsteem oleks tarbetult normeeriv. Määruse eelnõuga kavandatav lähenemisviis on seega proportsionaalne (vt ka mõjuhinnangu lk 34–46 ja lk 50).

Seni ei ole piisavalt ära kasutatud võimalust piirkondliku koostöö kaudu meetmeid tõhustada ja nende kulukust vähendada ning selline olukord on kahjulik ELi tarbijatele. Kuigi kriisitaluvusanalüüs on näidanud, et gaasivarustuskindluse seisukohast on äärmiselt oluline turgude toimimine, selgub selle tulemustest samuti, et liikmesriikide võetavad hästi koordineeritud meetmed võivad märkimisväärselt kaasa aidata varustuskindluse tagamisele, seda eriti hädaolukorras. See hõlmab paremat koordineerimist nii hädaolukorras võetavate riiklike leevendusmeetmete kui ka riiklike ennetusmeetmete puhul, näiteks seoses ettepanekutega hoiustamist või veeldatud maagaasi käsitleva riikliku poliitika parema kooskõlastamise kohta, mis võivad teatavates piirkondades olla strateegiliselt tähtsad. Koostööd tuleks laiendada ka konkreetsetele meetmetele, mille eesmärk on edendada liikmesriikide vahelist solidaarsust varustuskindluse küsimustes.

ELi gaasituru üha suurem ühendatus ja nn koridoripõhise lähenemisviisi kaudu võrkudevaheliste ühenduste puhul gaasi tagasivoo võimaldamine eeldab meetmete koordineerimist. Kõnealuse koordineerimiseta avaldavad riikide varustuskindluse meetmed tõenäoliselt negatiivset mõju muudele liikmesriikidele või ELi varustuskindlusele. ELis ei kaitse riigipiirid tõsiste gaasitarnehäirete ohu eest ning sellised häired võivad olulisel määral mõjutada otseselt või kaudselt mitmeid liikmesriike. Sellised olukorrad nagu 2012. aasta külmalaine ja 2014. aastal teostatud kriisitaluvusanalüüs näitasid, et kooskõlastatud tegevus ja solidaarsus on elulise tähtsusega. Vajadus ELi meetmete järele on selge, kuna riigipõhised lähenemisviisid sunnivad võtma ebaoptimaalseid meetmeid ja süvendavad kriisi mõju. Ühes riigis võetud meede võib põhjustada gaasinappust naaberriikides. Näiteks mõjutasid 2012. aasta veebruaris Bulgaarias elektrienergiaekspordile kehtestatud piirangud negatiivselt Kreeka elektri- ja gaasisektorit.

ELi meede põhineb ELi toimimise lepingu artiklil 194, milles tõdetakse, et energiaturu nõuetekohase toimimise ning Euroopa Liidu gaasivarustuskindluse tagamiseks on vajalik teatav koordineerimine, läbipaistvus ja koostöö seoses ELi liikmesriikide varustuskindlust käsitleva poliitikaga.

4. poliitikavalik hõlmab teatavaid meetmeid, mis on tulemuslikumad kui 1. ja 2. poliitikavalik. Osa kõnealuse valiku meetmeid ei ole siiski tulemuslikumad kui 3. poliitikavaliku raames ette nähtud meetmed. Lisaks on need kulukamad ja mõne meetme mõju võib olla kahjulik. Seepärast ei otsustatud ka 4. poliitikavaliku kasuks.

1. ja 2. poliitikavaliku kasuks ei otsustatud seetõttu, et nende tulemuslikkus- ja tõhusus näitajad ei ole head. Nende poliitikavalikute puhul ei korrigeeritud piisavalt kehtiva süsteemi puudujääke, mis on kindlaks tehtud järelhindamise (2014. aastal koostatud aruanne) ja 2014. aasta suvel korraldatud kriisitaluvusanalüüsi tulemusena.

Tulemuse osas keskendus enamik avaliku sektori asutusi liikmesriikidevahelise koostöö puudustele, samas kui eraõiguslikud äriühingud ja ühendused rõhutasid, et varustuskindluse küsimuste lahendamisel tuleks prioriteedina käsitleda turumeetmeid. Komisjon võttis kõnealuseid seisukohti arvesse ning tegi ettepaneku tihendada piirkondlikku koostööd ja seada varustuskindluse küsimuste lahendamisel selgeks prioriteediks turupõhised meetmed. Eri sidusrühmade arvamusi on kajastatud ka mõjuhinnangu 6. ja 7. jaos, kus hinnatakse poliitikavalikuid ja nende mõjusid.

Konsulteerimise käigus järgiti kehtiva määruse kahetasandilist ülesehitust, mis põhineb ennetamisel ja leevendamisel. Ennetamist käsitlevate küsimuste eesmärk oli välja selgitada, kas on vaja muuta kehtivaid õigusnorme. Samuti andsid need siiski võimaluse uute ideede katsetamiseks, eelkõige seoses varustuskindlusnormi täitmiseks võetavate meetmete kohaldamisega. Leevendamist käsitlevate küsimuste abil sooviti kindlaks teha, kas liikmesriigid on valmis hädaolukorda ohjama ning kaaluma seda tehes tõhusaid ja koordineeritud lahendusi, mitte rakendama üksnes riigipõhist lähenemisviisi ja kasutama ebaproduktiivseid meetmeid, mis mõjutavad negatiivselt naaberriike.

15. jaanuarist kuni 8. aprillini 2015 toimunud avaliku sidusrühmadega konsulteerimise tulemusena saadi 106 vastust. See tähendab, et konsulteerimistulemusi võib pidada väga ulatuslikuks. Kuigi enamik vastanutest esindasid erasektorit, tarbijaorganisatsioone ja reguleerivaid või tööstusharu ühendusi, osales konsulteerimises ka üsna palju avaliku sektori asutusi.

Samas näitas aruanne, et esineb endiselt suuri murekohti seoses liikmesriikidevahelise koostööga (liikmesriikide meetmed, millest enamik võetakse riigi tasandil, ei sobi hästi gaasivarustuskindluse probleemide lahendamiseks) ning varustuskindlusnormi kaitstud tarbijate (peamiselt kodukasutajate) suhtes kohaldamise ja taristunormi kohaldamisega. Lisaks ei ole piisavalt läbipaistvad maagaasiettevõtjate ja väljaspool ELi asuvate tarnijate vahelised gaasitarnelepingud. Need puudused takistavad tõhusat reageerimist kriisiolukorras.

Käesoleva määruse kohaselt koostatavad kavad peaksid olema kooskõlas energialiidu strateegilise planeerimise ja aruandluse vahenditega. Siiski ei ole käesoleva määruse kohaselt koostatavad hädaolukorra lahendamise kavad ja ennetusmeetmete kavad poliitikadokumendid, milles sätestatakse strateegilisi poliitikavalikuid. Kõnealused kavad on tehnilist laadi ja nende eesmärk on hoida ära hädaolukorra teke või kasv ning leevendada sellise olukorra tagajärgi.

Halduskoormus suureneb isegi juhul, kui riiklikud kavad asendatakse piirkondlike kavadega ja seega välditakse ülesannete dubleerimist. Samuti võib väita, et piirkonna tasandil on kavade puhul kokkuleppele jõudmine aeganõudvam ning selleks on vaja täiendavat korda. Sel põhjusel ja täiendava koormuse piiramiseks võiks piirkondlikke riskihindamisi ja piirkondlikke tegevuskavasid ajakohastada iga nelja aasta järel, mitte iga kahe aasta järel, nagu on ette nähtud praegu kehtiva määrusega.

Kavade õigeaegseks rakendamiseks tuleb selgelt kindlaks määrata kohustused ja ajakava. Seda saab teha mitut moodi. Mõnel juhul teeb seda näiteks sekretariaat, samas kui mõni liikmesriik on minevikus otsustanud konkreetse kavaga seotud ülesannete jaotamisel rotatsiooni kasuks. Komisjon on vajaduse korral valmis pakkuma suuniseid ja protsessi hõlbustama, nagu seda on tehtud sihtrühmade jaoks kriisitaluvusanalüüside ajal ja Läänemere energiaturu ühendamise tegevuskava sihtrühma jaoks seoses Balti riikide ja Soome vahelise piirkondliku koostööga.

Ettepaneku tulemusena suureneb mõnevõrra halduskoormus. Üks peamistest halduskoormuse allikatest oleks vajadus koostada piirkondlikke riskihindamisi, piirkondlikke ennetusmeetmete kavasid ja hädaolukorra lahendamise kavasid. Kuna aga 3. poliitikavaliku puhul lähtutakse praegu kehtivast kohustusest korraldada kavade puhul piirkondlik konsultatsioon ja nähakse ette selgema raamistiku sätestamine tulemuspõhise piirkondliku koostöö ja koordineerimise jaoks, ei suurene halduskoormus oluliselt. Selline lahendus on nii tehniliselt kui ka õiguslikult võimalik, nagu on näidanud Ühendkuningriigi ja Iirimaa ühised ennetusmeetmete kavad ning Balti riikide ja Soome ühiselt koostatud aruanne 2014. aasta tehtud kriisitaluvusanalüüsi kohta.

3. poliitikavalik aitab ühtsel energiaturul tõenäoliselt paremini toimida. Kavandatud meetmed vähendavad oluliselt ohtu, et tekib olukord, kus varustuskindluse tagamiseks võetavad riiklikud meetmed moonutavad konkurentsi või diskrimineerivad mittekodanikke. Esiteks peaks liikmesriikides vastu võetavate uute mitteturupõhiste meetmete mõju kohustuslik hindamine takistama kahjulike meetmete jõustumist ja kavadesse lisamist. Samuti kontrollivad kehtivaid meetmeid konkreetse piirkonna muud liikmesriigid. See peaks aitama vältida olukorda, kus ühes liikmesriigis võetud meetmete negatiivne mõju kandub üle naaberriikidele. Teiseks peaksid vastastikune hindamine ja komisjonipoolne järelevalve aitama teha kindlaks ja kõrvaldada varustuskindluse tagamise meetmetest tulenevaid probleeme.

Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad jäävad nn kaitstud tarbijateks, kui liikmesriik nii otsustab, ja seega ei kahjusta poliitikavalik nende huve. Kõnealuse poliitikavaliku puhul seisneb peamine erinevus selles, et eespool nimetatud ettevõtjad ei ole tingimata hõlmatud solidaarsuspõhimõttega. Tuleb siiski meeles pidada, et selle põhimõtte eesmärk on tagada gaasivarustus kodumajapidamistele ja esmaste sotsiaalteenuste osutajatele hädaolukordades. Kõnealune mehhanism on ette nähtud kasutamiseks viimase võimalusena äärmise gaasinappuse korral. Kuigi läbivaadatud määruse eesmärk on vältida selliseid olukordi, peame siiski olema valmis nendega toime tulema.

Kulukuse seisukohast suurema mõjuga poliitikavahendite hulka kuulub valemi N–1 alusel tehtavate arvutuste täiustamine ja tagasivoo kohustuste täitmine. Normi N–1 puhul ei ole aga tõenäoline, et valemi täiustamise tagajärjel leitaks, et varem nõuetele vastanud liikmesriik ei vasta enam nõuetele, mis tooks kaasa kohustuslikke investeeringuid. Endiselt jääb alles võimalus võtta normi N–1 täitmiseks nõudlusega seotud meetmeid. Täpne norm N–1 võib tuua kaasa suuremaid investeeringuid, kuid see peaks põhinema asjaomase liikmesriigi hinnangul ja paremal ülevaatel tegelikust võimsusega seotud olukorrast. Seega näib olevat tegu kulutõhusa meetmega, võttes arvesse kasu, mis tuleneb sektori täpsemast hindamisest miinimuminvesteeringu ajal (nt gaasi hoiustamise tegeliku panuse suuruse väljaselgitamine tänu väljastamiskiiruse realistlikumale hindamisele sõltuvalt hoiustatud gaasi kogusest). a hüdraulikaarvutustega ei tohiks kaasneda lisakulusid, sest ülekandesüsteemi halduritel on vahendid selliste hindamiste korraldamiseks. Kogu ELi hõlmava matkimise võib korraldada Euroopa maagaasi ülekandesüsteemi haldurite võrgustik määrusega (EÜ) No 715/2009 ette nähtud iga-aastase suvise ja talvise tarnimise prognoosi raames. See võib aidata välja selgitada kulutõhusaid meetmeid, et minimeerida mis tahes negatiivseid tagajärgi.

Poliitikavaliku üldine mõju kuludele ja hindadele on väga väike. On kavandatud mõningaid ettepanekuid, kuidas vältida tarbetuid kulusid ja kasutada ära varustuskindluse suurendamise meetmete omavahelist koostoimet. See peaks vähendama varustuskindluse raamistikuga seotud kogukulusid kõigi tarbijate jaoks. Sellised meetmed nagu piirkonna riskide hindamine, piirkondlike kavade koostamine või lepinguid käsitlevad sätteid ei suurenda kulusid märkimisväärselt. Meetmetel võib olla mõju halduskoormusele.

Lõplik ettepanek põhineb 3. poliitikavalikul, mis on kõige tõhusam pakett. See on nii tulemuslikkuse kui ka tõhususe seisukohast parim valik. Valiku tegemisel kaaluti järgmisi mõju avaldumise võimalusi.

Näiteks tugineb loodepiirkond (Ühendkuningriik ja Iirimaa) kahe riigi vahel toimivale koostööle. Enamiku piirkondade (lõunapoolne gaasikoridor, Ida-Euroopa keskosa, Kagu-Euroopa, Läänemere energiaturud I ja II) kavandatav koosseis põhineb Venemaa gaasitarnete katkemise korral rakendataval tarnekorraldusel. Lääne-Euroopa põhja-lõunasuunalise piirkonna (Belgia, Prantsusmaa, Luksemburg, Hispaania, Madalmaad ja Portugal) koosseis kajastab asjaolu, et selle ELi osa gaasiturg on väljakujunenud ja hästi arenenud. Selline piirkondade moodustamine võib olla parim viis hädaolukorra vältimiseks või vajaduse korral selle mõju leevendamiseks.

– Piirkondliku koostöö alusena on käesoleva määruse I lisas esildatud piirkondade ülesehitus, mis põhineb artikli 3 lõikes 7 sätestatud kriteeriumitel (st vastavalt mõjuhinnangu 2. poliitikavaliku all esitatud kaardil pakutule). Komisjon on seisukohal, et kõnealune ettepanek on parim viis gaasivarustuskindluse tagamiseks hädaolukorras. Ettepanek tugineb võimaluste piires liikmesriikide ja komisjoni loodud olemasolevatele piirkondlikele koostööstruktuuridele, eelkõige piirkondlikele rühmadele, mis on ette nähtud määrusega (EL) nr 347/2013 üleeuroopalise energiataristu suuniste kohta (TEN-E määrus). Kuna aga käesoleva määruse ja TEN-E määruse eesmärgid on erinevad, on muudetud piirkondlike rühmade suurust ja koosseisu. Käesoleva määruse kohaldamisel tuleks piirkondlikke rühmi kindlaks määrates kasutada järgmisi artikli 3 lõikes 7 määratletud kriteeriume: tarnekorraldus, olemasolevad ja kavandatavad võrkudevahelised ühendused ja liikmesriikidevaheline ülekandevõimsus, turu areng ja küpsus, olemasolevad piirkondlikud koostööstruktuurid ning piirkonda kuuluvate liikmesriikide arv, mida tuleks hallatavuse huvides piirata.

7. Määruse kohaldamine energiaühenduse osalisriikide ja ELi liikmesriikide vahelise koostöö suhtes. Läbivaadatud määrus hõlmab ELi liikmesriikide konkreetseid piiriüleseid kohustusi lepinguosaliste suhtes ja pärast määruse jõustumist tuleks energiaühenduses vastu võtta ühisakt, millega võetakse käesolev määrus vastu ja integreeritakse see energiaühendusse ning kehtestatakse energiaühenduse osalisriikidele vastastikused kohustused suhetes liikmesriikidega. Kõnealuseid kohustusi kohaldatakse üksnes juhul, kui komisjon teeb otsuse, mis kinnitab vastastikuste kohustuste kohaldatavust iga osalisriigi ja liikmesriikide vahel. Kohustused on seotud riskihindamise, riskide vältimise ja hädaolukorra lahendamise meetmetega.

6. Kaitstud tarbija mõiste määratlus säilitatakse (st kaitstud tarbijatena võib käsitada väikesi ja keskmise suurusega ettevõtjaid, kui liikmesriik nii otsustab). Samas peavad liikmesriigid kehtestama kavade raames meetmed, mille abil lahendatakse tehnilisi probleeme ja välditakse olukorda, kus kaitstud tarbijatele mõeldud gaasi tarbivad need, kellel selleks õigust ei ole. Liikmesriigid võivad otsustada, milline on kõnealuste meetmete laad.

– Solidaarsuspõhimõtte kohaldamine liikmesriikide vahel kokku lepitud tehnilise ja halduskorra alusel on kohustuslik. Ühe riigi tarbijaid, kes ei ole kodutarbijad, esmaste sotsiaalteenuste osutajad ega kaugküttesüsteem, ei või gaasiga varustada isegi hädaolukorras, kui mõnes muus liikmesriigis, millega esimesena nimetatud riigi ülekandevõrk on ühendatud, ei varustata hädaolukorra tõttu gaasiga kodutarbijaid, esmaste sotsiaalteenuste osutajaid ega kaugküttesüsteemi.

– Komisjon teostab hoolsamat järelevalvet liikmesriikides kehtivate meetmete üle, mille eesmärk on tagada tarnekohustuse täitmine (see toimub kavade kohta tehtavate komisjoni otsuste kaudu), et vältida ebapiisavat või liigset kaitsmist, mis võib mõjuda negatiivselt haavatavamatele liikmesriikidele.

Asjaolu, et komisjonil on nüüdsest parem juurdepääs teabele ärilepingute kohta ei mõjuta kuidagi gaasituru pidevat jälgimist komisjonis. Komisjon sekkub, kui selgub, et turgu on kuritarvitatud.

Kuna pädevate asutuste või komisjoni esitatav taotlus võib hõlmata lepingut tervikuna, võivad pädevad asutused saada teavet ka hindade kohta. Komisjon saab seejärel kasutada lepingutest saadud teavet, et hinnata varustuskindluse olukorda kogu ELis ning eelkõige ennetusmeetmete kavasid ja hädaolukorra lahendamise kavasid. Kui maagaasiettevõtja ei täida teavitamiskohustust, võib komisjon algatada rikkumismenetluse selle liikmesriigi vastu, kelle pädevatel asutustel on õigus leping saada või taotleda selle esitamist.

Seda silmas pidades peab komisjonil ja pädevatel asutustel olema õigus nõuda, et neid lepingutest teavitataks, isegi kui neid ei ole muudetud või need ei vasta olulisuskriteeriumile. Seepärast võivad komisjon või pädevad asutused nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel, nagu eespool kirjeldatud, nõuda lepingutest teatamist, kui kõnealused lepingud on vajalikud selleks, et anda liikmesriiki, piirkonda või ELi tervikuna hõlmav põhjalik hinnang mõjule, mida lepinguline raamistik avaldab varustuskindlusele, eelkõige seoses riskihindamiste, ennetusmeetmete kavade ja hädaolukorra lahendamise kavadega.

iv) Automaatse teavitamise kohustus hakkab kehtima olukorras, kus sõlmitakse leping või muudetakse lepingut, mis vastab sätestatud olulisuskriteeriumile. Ent isegi lepingud, mis ei vasta kõnealusele kriteeriumile, võivad olla gaasivarustuskindluse hindamise seisukohast asjakohased. Kuigi turg on arenenud nii, et väga pikaajalised lepingud on nüüd haruldased, on sellised lepingud ikkagi olemas. Kui pikaajaline leping sõlmitakse vahetult enne käesoleva määruse jõustumist, ei kohaldata selle lepingu suhtes automaatset riikliku pädeva asutuse ja komisjoni teavitamise kohustust. Kui selline leping sisaldab lisaks tingimust, mille kohaselt on gaasi hind seotud börsihinnaga, siis ei ole lubatud lepingut teatavate aastate jooksul muuta. Seega ei kohaldata selle aja jooksul ka automaatset muudatustest teavitamise kohustust.

iii) Maagaasiettevõtjaid kohustatakse liikmesriigi pädevat asutust ja komisjoni automaatselt teavitama gaasivarustuskindluse seisukohast olulistest lepingutest niipea, kui need on sõlmitud või neid on muudetud. Varustuskindluse seisukohast olulised lepingud on pikaajalised lepingud (st pikema kehtivusajaga kui üks aasta), mis igaüks üksikult või koos sama tarnija või tema tütarettevõtetega sõlmitud teiste lepingutega annavad aluse sellise gaasikoguse tarnimiseks, mis moodustab üle 40 % asjaomase liikmesriigi aastasest maagaasitarbimisest.

(4)Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta määrus (EL) nr 994/2010, milles käsitletakse gaasivarustuse kindluse tagamise meetmeid, on juba avaldanud märkimisväärset positiivset mõju liidu gaasivarustuskindlusele nii valmisoleku kui ka negatiivse mõju leevendamise seisukohast. Liikmesriigid on praegu tarnekriisiks varasemast paremini ette valmistatud, sest nad on kohustatud kavandama ennetusmeetmeid ja hädaolukorra lahendamise meetmeid hõlmavaid kavasid; samuti ollakse varasemast paremini kriisi eest kaitstud, sest liikmesriigid peavad täitma mitmeid taristu võimsuse ja gaasivarustusega seotud kohustusi. Määruse (EL) nr 994/2010 rakendamisaruandes, mis esitati oktoobris 2014, on siiski esile toodud valdkondi, kus kõnealuse määruse täiustamisega saaks veelgi suurendada liidu varustuskindlust.

(3)Käesoleva määruse eesmärk on tagada, et võetakse kõik vajalikud meetmed katkematu gaasivarustuse tagamiseks kogu liidus, eelkõige kaitstud tarbijatele rasketes ilmaoludes või gaasitarnete katkestuse korral. Need eesmärgid tuleks saavutada kõige kulutõhusamate meetmetega ja nii, et energiaturgudel ei moonutataks konkurentsi.

8. Ühisostumehhanismidega seoses on määruses selgelt sätestatud, et liikmesriigid ja maagaasiettevõtjad võivad vabalt ära kasutada võimalikku kasu, mida annab maagaasi kollektiivne ostmine tarneprobleemide lahendamise eesmärgil. Kõnealused mehhanismid peaksid olema kooskõlas WTO ja ELi konkurentsieeskirjadega, eelkõige komisjoni suunistega horisontaalkoostöö kokkulepete kohta.

(24)Kõikide maagaasiettevõtjate ja pädevate asutuste ülesanded ja kohustused tuleks seega täpselt kindlaks määrata, et tagada gaasi siseturu järjepidev nõuetekohane toimimine, eelkõige tarnehäirete korral ja kriisiolukordades. Kõnealuste ülesannete ja kohustuste määramisel tuleks tagada, et peetaks kinni kolmetasemelisest lähenemisviisist, mille puhul kõigepealt kaasatakse asjaomased maagaasiettevõtjad ja tööstussektor, seejärel liikmesriigid riigi ja piirkonna tasandil ning lõpuks liit. Käesolev määrus peaks tagama, et maagaasiettevõtjad ja tarbijad saaksid tarnehäiretega toimetulekuks toetuda turumehhanismidele võimalikult kaua. Siiski tuleks määrusega samuti ette näha mehhanismid, millele saab tugineda siis, kui turud üksi ei suuda gaasitarnehäirega enam vajalikul määral toime tulla.

(23)Parima valmisoleku tagamiseks ning tarnehäire ärahoidmiseks või selle mõju leevendamiseks, kui see siiski tekib, peavad piirkonna pädevad asutused pärast sidusrühmadega konsulteerimist koostama ennetusmeetmete kava ja hädaolukorra lahendamise kava. Piirkondlike kavade puhul tuleks võtta arvesse iga liikmesriigi eripära. Samuti tuleks kavades selgelt kindlaks määrata maagaasiettevõtjate ja pädevate asutuste ülesanded ja kohustused. Kavandatavate siseriiklike meetmete puhul tuleks täielikult arvesse ennetusmeetmete kavas ja hädaolukorra lahendamise kavas sätestatud piirkondlikke meetmeid. Siseriiklike meetmete kavandamisel tuleks tegeleda siseriiklike riskidega viisil, mis võimaldab täielikult ära kasutada piirkondliku koostöö tulemusena tekkivaid võimalusi. Kavad peaksid olema tehnilist ja kasutuslikku laadi ning nende eesmärk peaks olema hädaolukorra tekke või süvenemise takistamine ning selle mõju leevendamine. Kavades tuleks võtta arvesse elektrisüsteemide turvalisust ning need peaksid olema kooskõlas energialiidu strateegilise planeerimise ja aruandluse vahenditega.

(21)Põhjaliku piirkondliku riskihindamise käigus peaksid pädevad asutused hindama loodus-, tehnika-, äri-, finants-, sotsiaal-, poliitika- ja tururiske ning kõiki muid asjasse puutuvaid riske, sealhulgas, kui see on asjakohane, suurima tarnija tarnekatkestuse riski. Kõikide riskidega seoses tuleks kehtestada tõhusad, proportsionaalsed ja mittediskrimineerivad meetmed, mis töötatakse välja ennetusmeetmete kava ja hädaolukorra lahendamise kava raames. Kõnealuse riskihindamise tulemusi tuleks arvesse võtta ka kõikide otsuse nr 1313/2013/EL artikliga 6 ette nähtud riskihindamiste käigus.

(20)Selleks et piirkondlik koostöö oleks teostatav, peaksid liikmesriigid looma igas piirkonnas koostöömehhanismi. Selline mehhanism või sellised mehhanismid tuleks luua piisavalt aegsasti, et võimaldada riskihindamise korraldamist ja mõtestatud kavade koostamist piirkonna tasandil. Liikmesriigid võivad vabalt kokku leppida asjaomase piirkonna jaoks kõige sobivamas koostöömehhanismis. Komisjon peaks kogu protsessi raames toimima vahendajana ja jagama selliseid piirkondliku koostöö korraldamise parimaid tavasid nagu dokumentide koostamist või eriotstarbeliste organite loomist koordineeriva rolli rotatsioon piirkonna riikide vahel. Kui puudub koostöömehhanismi käsitlev kokkulepe, võib komisjon pakkuda välja konkreetse piirkonna jaoks sobiva koostöömehhanismi.

(17)Piirkondlik lähenemisviis riskihindamisele ning ennetavate ja leevendavate meetmete kindlaksmääramisele ja võtmisele võimaldab jõupingutusi koordineerida, mis annab märkimisväärset kasu seoses meetmete tõhususega ja vahendite optimeerimisega. Nii on see eelkõige meetmete puhul, mille eesmärk on tagada kaitstud tarbijate varustamine gaasiga väga keerulistes tingimustes, ning hädaolukorra mõju leevendamise meetmete puhul. Korreleeruvate riskide hindamine piirkonna tasandil, mis on nii ulatuslikum kui ka täpsem, tagab liikmesriikide parema valmisoleku tulla toime mis tahes kriisidega. Lisaks tagab kooskõlastatud ja eelnevalt kokku lepitud lähenemisviis varustuskindlusele hädaolukorras ühtse reageerimise ja vähendab ohtu, et üksnes riigipõhistel kaalutlustel võetavatest meetmetest tulenevad negatiivsed mõjud avalduvad naaberliikmesriikides.

(16)Määrusega kehtestatakse varustuskindlusnormid, mis on piisavalt ühtlustatud ja hõlmavad vähemalt selliseid olukordi, mis sarnanevad 2009. aasta jaanuari olukorraga, kui Venemaa gaasitarned katkesid. Nende normide puhul võetakse arvesse liikmesriikidevahelisi erinevusi, avalike teenuste osutamise kohustusi ja tarbijakaitsemeetmeid, millele on osutatud direktiivi 2009/73/EÜ artiklis 3. Varustuskindlusnormid peaksid olema stabiilsed, et tagada vajalik õiguskindlus, selgelt määratletud ega tohiks põhjendamatult ja ebaproportsionaalselt koormata maagaasiettevõtjaid. Normid peaksid tagama ka kõikidele liidu maagaasiettevõtjatele võrdse juurdepääsu riiklikele tarbijatele.

(15)Nõukogu direktiivis 2008/114/EÜ on sätestatud menetlus, mille eesmärk on muuta liidus veelgi turvalisemaks Euroopa kindlaksmääratud elutähtsad taristud, sealhulgas teatavad gaasitaristud. Direktiiv 2008/114/EÜ ja käesolev määrus aitavad luua tervikliku lähenemisviisi liidu energiajulgeolekule.

(14)Määrusega (EL) nr 994/2010 nõutakse, et ülekandesüsteemi haldurid tagaksid kõigis piiriüleste võrkudevaheliste ühenduste puhul alalise kahesuunaliste voogude läbilaske võimsuse, välja arvatud juhul, kui nad on sellest kohustusest vabastatud. Määruse eesmärk on tagada, et alalisest kahesuunaliste voogude läbilaske võimsusest saadavat võimalikku kasu võetakse alati arvesse uue võrkudevahelise ühenduse projekteerimisel. Kahesuunaliste voogude läbilaske võimsus võimaldab aga tarnida gaasi nii naaberliikmesriiki kui ka muudesse sama gaasitarnekoridori liikmesriikidesse. Alalise kahesuunaliste voogude läbilaske võimsuse loomise kasutegurit varustuskindluse seisukohast tuleb seega vaadelda laiemalt, lähtudes solidaarsuse ja tõhusama koostöö põhimõtetest. Seega tuleks kahesuunaliste voogude läbilaske võimsuse rakendamist kaaludes teha kulude-tulude analüüs, milles võetakse arvesse kogu transpordikoridori. Pädevaid asutusi tuleks seepärast kohustada uuesti läbi vaatama määruse (EL) nr 994/2010 kohaselt tehtud erandeid, lähtudes piirkonna riskide hindamise tulemustest.

(13)Taristunormiga tuleks kohustada liikmesriike säilitama taristut miinimumtasemel, et tagada teatavate varuvahendite olemasolu süsteemis suurima eraldi vaadeldava taristu töö katkemise korral. Kuna näitajale N–1 tuginev analüüs on puhtalt võimsuspõhine lähenemisviis, tuleb valemi N–1 alusel saadud arvutustulemusi täiendada üksikasjaliku analüüsiga, mis hõlmab ka gaasivoogusid.

(7)Sujuvalt toimiv gaasi siseturg on parim vahend liidu energiavarustuskindluse tagamiseks ja üksikute liikmesriikide haavatavuse vähendamiseks tarnehäirete mõju suhtes. Kui liikmesriigi varustuskindlus on ohus, kaasneb sellega risk, et asjaomases liikmesriigis ühepoolselt kehtestatud meetmed võivad ohtu seada gaasi siseturu nõuetekohase toimimise ning häirida gaasi tarnimist muude liikmesriikide tarbijatele. Et gaasi siseturg toimiks ka tarneraskuste korral, on vaja tarnekriisi lahendamisel tagada solidaarsus ja koordineerimine nii konkreetsete tarnehäirete suhtes võetavate ennetavate meetmete kui ka vastumeetmete kohaldamisel.

(6)Komisjoni 2015. aasta veebruari teatises „Vastupidava energialiidu ja tulevikku suunatud kliimamuutuste poliitika raamstrateegia” on esile toodud asjaolu, et energialiit tugineb solidaarsusele ja usaldusele, mis on energiajulgeoleku jaoks vajalikud. Käesolev määrus peaks olema suunatud liikmesriikidevahelise solidaarsuse ja usalduse suurendamisele ja sellega tuleks kehtestada nende eesmärkide saavutamiseks vajalikud meetmed, et luua tingimused energialiidu rakendamiseks.

(26)Kui liikmesriigid kavatsevad võtta mitteturupõhiseid meetmeid, peaks selliste meetmetega kaasnema nende majandusliku mõju kirjeldus. See tagab meetmete läbipaistvuse (eelkõige seoses nende mõjuga gaasihinnale) ja tarbijate juurdepääsu vajalikule teabele selliste meetmetega seotud kulude kohta.

(27)Märtsis 2015 kutsus Euroopa Ülemkogu üles tegema ettepanekuid vabatahtlike nõudluse koondamise mehhanismide kohta, mida hinnatakse täielikus kooskõlas Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) ja liidu konkurentsieeskirjadega. See võimaldaks liikmesriikidel ja maagaasiettevõtjatel kaaluda maagaasi kollektiivset ostmist kooskõlas eespool nimetatud eeskirjadega kui üht tarneprobleemide lahendamise võimalust.

(28)Nõudlusega seotud meetmed, näiteks muudele kütuseliikidele üleminek või suurte tööstustarbijate gaasitarnete vähendamine majanduslikult tõhusal viisil, võivad oluliselt aidata kaasa energiajulgeoleku tagamisele, kui tarnehäire korral rakendatakse neid kiirelt ja tänu nendele väheneb märkimisväärselt nõudlus. Tuleks teha rohkem selleks, et energiat tõhusamalt kasutada, eelkõige juhul, kui on vaja võtta nõudlusega seotud meetmeid. Kavandatavate nõudluse ja pakkumisega seotud meetmete keskkonnamõju tuleb arvesse võtta ja võimaluse korral tuleb eelistada meetmeid, mille keskkonnamõju on kõige väiksem. Samas tuleb silmas pidada ka varustuskindluse ja konkurentsivõime aspekte.

(29)Ennetusmeetmete kava ja hädaolukorra lahendamise kava koostamisel ja rakendamisel peaks pädevad asutused alati arvestama gaasisüsteemi ohutu käitamisega piirkonna ja riigi tasandil. Pädevad asutused peavad käsitlema ja sätestama kõnealustes kavades tehnilisi piiranguid, mis mõjutavad võrgu käitamist, sealhulgas tehnilisi ja ohutusalaseid põhjuseid, millega võib kaasneda voogude vähenemine hädaolukorras.

(30)Liidu teatavates piirkondades tarnitakse väikese kütteväärtusega gaasi. Sellise gaasi omaduste tõttu ei saa seda kasutada seadmetes, mis on välja töötatud suure kütteväärtusega gaasi jaoks. Suure kütteväärtusega gaasi on aga võimalik kasutada seadmetes, mis on välja töötatud väikese kütteväärtusega gaasi jaoks, tingimusel et see on muudetud väikese kütteväärtusega gaasiks näiteks tänu lämmastiku lisamisele. Väikese kütteväärtusega gaasi eriomadustega tuleks arvestada riigi ja piirkonna tasandil ning neid tuleks võtta arvesse riskihindamisel ning ennetusmeetmete kavades ja hädaolukorra lahendamise kavades.

(31)On vaja tagada hädaolukorras võetavate meetmete prognoositavus, et anda kõigile turuosalistele piisav võimalus sellistes olukordades reageerida ja nendeks valmistuda. Seega peaksid pädevad asutused üldjuhul järgima oma hädaolukorra lahendamise kava. Nõuetekohaselt põhjendatud erandjuhtudel tuleks neil lubada võtta meetmeid, millega kaldutakse kõrvale kõnealustest kavadest. Samuti on oluline muuta läbipaistvamaks ja prognoositavamaks hädaolukorra väljakuulutamise viis. Sellega seoses võivad olulist rolli mängida süsteemi tasakaalupositsiooni (ülekandevõrgu üldist seisundit) käsitlevad andmed, mille jaoks on sätestatud raamistik komisjoni määruses (EL) nr 312/2014. See teave peaks olema reaalajas kättesaadav pädevatele asutustele ja riiklikele reguleerivatele asutustele, kui need ei ole pädevad asutused.

(32)Ennetusmeetmete kavasid ja hädaolukorra lahendamise kavasid tuleks korrapäraselt ajakohastada ja need tuleks avaldada. Kavasid tuleks vastastikku hinnata. Vastastikune hindamine võimaldab varakult kindlaks teha ebakõlad ja meetmed, mis võiksid ohustada muude liikmesriikide varustuskindlust; seega aitaks kõnealune protsess tagada eri piirkondades koostatud kavade omavahelise kooskõla. Samuti võimaldab vastastikune hindamine liikmesriikidel parimaid tavasid jagada.

(33)Hädaolukorra lahendamise kavade ajakohasuse ja tõhususe tagamiseks peaksid liikmesriigid kavade ajakohastamise vahel korraldama katseid, mille käigus matkitaks reaalajas suure ja keskmise mõjuga stsenaariume ja neile reageerimist. Pädevad asutused peaksid esitama katsetulemused gaasikoordineerimisrühmale.

(34)Riskihindamise ja kavade koostamise, nende vastastikuse hindamise ja komisjonipoolse hindamise hõlbustamiseks on vaja kasutada kohustuslikke põhjalikke vorme, mis hõlmavad kõiki riskihinnangus käsitletavaid riske ning kõiki ennetusmeetmete kavade ja hädaolukorra lahendamise kavade osi.

(35)Liikmesriikide ja komisjoni vahelise suhtluse hõlbustamiseks tuleb riskihindamisest, ennetusmeetmete kavadest, hädaolukorra lahendamise kavadest ja kõikidest muudest käesolevas määruses käsitletud dokumentidest ja teabevahetusjuhtudest teatada standardse elektroonilise teavitussüsteemi abil.

(36)Nagu näitas 2014. aasta oktoobris toimunud kriisitaluvusanalüüs, on kogu liidus varustuskindluse tagamiseks ja üldkulude võimalikult madalal tasemel hoidmiseks vaja solidaarsust. Kui mõnes liikmesriigis on välja kuulutatud hädaolukord, tuleb solidaarsuse tugevdamiseks kohaldada kaheetapilist lähenemisviisi. Esiteks peaksid kõik liikmesriigid, kus on kehtestatud suurem varustuskindlusnorm, vähendama seda vaiketasemele, et muuta gaasiturg likviidsemaks. Teiseks, kui esimese sammuga ei õnnestu vajalikku gaasivarustust tagada, peaksid naaberliikmesriigid võtma täiendavaid meetmeid, isegi kui tegu ei ole hädaolukorraga, et tagada kodumajapidamiste, esmaste sotsiaalteenuste osutajate ja kaugküttejaamade varustamine gaasiga selles liikmesriigis, kus on probleemid tekkinud. Liikmesriigid peaksid selliste solidaarsusmeetmetega seotud üksikasjad oma hädaolukorra lahendamise kavas esile tooma ja neid kirjeldama; samas tuleks maagaasiettevõtjatele tagada õiglane ja võrdne hüvitis.

(37)Vajaduse korral tuleks Euroopa ühtekuuluvuse raames kasutada liidu ja liikmesriikide pakutavat kodanikukaitseabi. Sellise abi osutamist hõlbustab ja aitab koordineerida Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega nr 1313/2013/EL kehtestatud liidu kodanikukaitse mehhanism, mille eesmärk on tugevdada koostööd liidu ja liikmesriikide vahel ning aidata kaasa tegevuse koordineerimisele kodanikukaitse valdkonnas, et parandada süsteemide tõhusust looduslike ja inimtekkeliste katastroofide ärahoidmisel, nendeks valmistumisel ja neile reageerimisel.

(38)Konkreetse liikmesriigi, piirkonna või Euroopa Liidu varustuskindluse olukorra hindamiseks on hädavajalik asjakohase teabe kättesaadavus. Eelkõige peab liikmesriikidel ja komisjonil olema regulaarne juurdepääs maagaasiettevõtjatelt gaasivarustuse põhinäitajate kohta saadavale teabele, mis on varustuskindluse poliitika kujundamisel äärmiselt oluline sisend. Nõuetekohaselt põhjendatud asjaolude korral tuleks sõltumata hädaolukorra väljakuulutamisest teha võimalikuks juurdepääs lisateabele, mida on vaja üldise gaasivarustuse olukorra hindamiseks. Kõnealune lisateave oleks tavaliselt gaasi tarnimist käsitlev teave, mis ei ole seotud hindadega, nt teave väikseima ja suurima gaasimahu, sihtkohtade või ohutusvarude kohta. Sellist teavet võidaks nõuda näiteks juhul, kui liikmesriigi ostjale või ostjatele gaasi tarnimise kord muutub viisil, mis ei oleks ootuspärane turgude tavapärase toimimise korral ja mis võiks mõjutada liidu või selle osade gaasivarustust.

(39)Märtsis 2015 jõudis Euroopa Ülemkogu järeldusele, et gaasitarnelepingud, mis on sõlmitud kolmandate riikide tarnijatega, tuleks muuta läbipaistvamaks ja viia rohkem kooskõlla liidu energiajulgeoleku alaste sätetega. Sellega seoses peaks tõhus ja sihipärane mehhanism, mis võimaldaks liikmesriikidele juurdepääsu olulistele gaasitarnelepingutele, tagama selliste riskide põhjaliku hindamise, mis võivad põhjustada tarnehäireid või takistada vajalike leevendusmeetmete võtmist kriisi tekke korral. Kõnealuse mehhanismi raames tuleks automaatselt teatada liikmesriikidele teatavatest olulistest gaasitarnelepingutest kohe pärast nende sõlmimist. Siiski peab automaatse lepingust teatamise kohustus olema proportsionaalne. Kui kõnealust kohustust kohaldatakse selliste tarnija ja ostja vaheliste lepingute suhtes, millega on hõlmatud 40 % liikmesriigi turust, on leitud õige tasakaal haldustõhususe alal ning kehtestatud selged kohustused turuosalistele. See ei tähenda, et muud gaasitarnelepingud ei oleks varustuskindluse seisukohast olulised. Seega peaks liikmesriikidel olema õigus nõuda muude selliste lepingute esitamist, mis võivad negatiivselt mõjutada liikmesriigi, piirkonna või kogu liidu varustuskindlust. Arvestades komisjoni rolli ennetusmeetmete kavade ja hädaolukorra lahendamise kavade sidususe ja tulemuslikkuse hindamisel varustuskindlusega seotud riskide juhtimiseks riigi, piirkonna ja ELi tasandil, peaks tal olema gaasitarnelepingutele samasugune juurdepääs nagu liikmesriikidel. Komisjon võib kutsuda liikmesriike üles kavasid muutma, et võtta arvesse lepingutest saadud teavet. Tagada tuleks tundliku äriteabe konfidentsiaalsus. Komisjoni parem juurdepääs ärilepingutes sisalduvale teabele ei tohiks mõjutada komisjoni tegevust seoses gaasituru järelevalvega ning ta peaks sekkuma, kui tehakse kindlaks liidu õiguse rikkumine. Käesoleva määruse sätted ei tohiks piirata komisjoni õigust algatada rikkumismenetlus vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artiklile 258 ega õigust tagada konkurentsieeskirjade, sealhulgas riigiabieeskirjade täitmine.

(40)Gaasikoordineerimisrühm peaks andma komisjonile nõu liidu hädaolukorras, et aidata koordineerida varustuskindluse meetmeid. Samuti peaks gaasikoordineerimisrühm jälgima, kas käesoleva määruse kohaselt võetavad meetmed on piisavad ja asjakohased, ning kas eri piirkondade koostatud ja vastastikku hinnatud ennetusmeetmete kavad ja hädaolukorra lahendamise kavad on sidusad.

(41)Liidu üks eesmärk on energiaühenduse tugevdamine, mis tagaks liidu energiaalaste õigusaktide tõhusa rakendamise, energiaturu reformimise ning energiasektori investeeringute soodustamise tänu liidu ja energiaühenduse energiaturgude suuremale integreeritusele. See hõlmab ka ühist kriisiohjamist ennetusmeetmete kavade ja hädaolukorra lahendamise kavade väljapakkumise kaudu energiaühenduse osalisriike hõlmaval piirkondlikul tasandil. Lisaks viidatakse 2014. aasta teatises Euroopa gaasisüsteemi vastupidavuse kohta lähiperspektiivis vajadusele kohaldada energia siseturu eeskirju liidu liikmesriikide ja energiaühenduse osalisriikide vaheliste energiavoogude suhtes. Selleks et tagada Euroopa Liidu liikmesriikide ja energiaühenduse osalisriikide vahel tulemuslik piiriülene kriiside ohjamine, tuleks pärast ühisakti vastuvõtmist sätestada asjakohane kord, mille alusel saaks toimuda konkreetne koostöö energiaühenduse iga osalisriigiga eraldi, kui on nõuetekohaselt kehtestatud selleks vajalikud vastastikused sätted.

(42)Kuna gaasitarned kolmandatest riikidest on liidu gaasivarustuskindluse jaoks keskse tähtsusega, peaks komisjon kooskõlastama kolmandate riikidega seotud meetmeid ning koostöös tarne- ja transiidiriikidega välja töötama korra, kuidas lahendada kriisiolukordi ja tagada pidev gaasivoog liitu. Komisjonil peaks olema õigus määrata koostööametisse töörühm, kes kriisiolukorras jälgib liitu suunduvaid gaasivooge, pidades nõu asjaga seotud kolmandate riikidega, ning tegutseb vahendaja ja toetajana, kui kriisi põhjustavad raskused kolmandates riikides.

(43)Usaldusväärse teabe korral niisuguse olukorra kohta väljaspool liitu, mis ohustab ühe või mitme liikmesriigi energiavarustuskindlust ja võib käivitada liidu ja kolmanda riigi vahelise varajase hoiatamise mehhanismi, peaks komisjon teavitama sellest viivitamata gaasikoordineerimisrühma ja liit peaks võtma asjakohaseid meetmeid, et püüda olukorda lahendada.

(44)Liikmesriigid ei suuda üksinda tegutsedes saavutada rahuldavalt käesoleva määruse eesmärki, täpsemalt tagada liidu gaasivarustuskindlust. Tegevuse ulatuse ja toime tõttu on seda eesmärki parem saavutada ELi tasandil. Seepärast võib EL võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.

(45)Selleks et võimaldada liidul kiiresti reageerida gaasivarustuskindlusega seotud olukorra muutumisele, tuleks komisjonile delegeerida õigus võtta vastu ELi toimimise lepingu artikli 290 kohaseid õigusakte seoses piirkondade ning riskihindamis- ja kavavormide muutmisega. Eriti oluline on, et komisjon korraldaks ettevalmistuste käigus asjakohaseid konsulteerimisi, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama, et asjakohased dokumendid edastatakse samaaegselt Euroopa Parlamendile ja nõukogule õigel ajal ja asjakohasel viisil.