EUROOPA KOMISJON Brüssel,12.11.2020 COM(2020) 705 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE ELi kaubanduslepingute rakendamise kohta















1. jaanuar 2019 – 31. detsember 2019 {SWD(2020) 263 final}



Sisukord 1. SISSEJUHATUS 2. ÜLEVAADE PÕHIJÄRELDUSTEST: KAUBAVOOD 3. ÜLEVAADE PÕHIJÄRELDUSTEST PIIRKONNITI 3.1. AASIA 3.1.1. Lõuna-Korea 3.1.2. Jaapan 3.1.3. Singapur (ettevalmistused lepingu jõustumiseks) 3.2. PÕHJA- JA LÕUNA-AMEERIKA 3.2.1. Kanada 3.2.2 Latin American partner countries 3.3. ELi NAABERRIIGID 3.3.1. Vahemere piirkonna ja Lähis-Ida partnerid 3.3.2. Gruusia, Moldova ja Ukraina 3.3.3. Lääne-Balkan 3.3.4 Switzerland 3.3.5. Norra 3.3.6. Türgi

3.4. AAFRIKA, KARIIBI MERE JA VAIKSE OOKEANI PIIRKONNA RIIGID 4. KAUBANDUS JA KESTLIK ARENG 5. PÕLLUMAJANDUSLIKE TOIDUAINETEGA KAUPLEMINE ELi KAUBANDUSLEPINGUTE ALUSEL 6. TEENUSED, RIIGIHANKED, INTELLEKTUAALOMANDI ÕIGUSED 6. 1. Teenused ja välismaised otseinvesteeringud 6.2. Riigihanked 6.3. Intellektuaalomandi õigused 7. VÄIKESED JA KESKMISE SUURUSEGA ETTEVÕTJAD 8. ÕIGUSLIK TÄITMISE TAGAMINE 8.1. Kaubanduse ja kestliku arengu alase vaidluse lahendamine Lõuna-Koreaga 8.2. Vaidluse lahendamine Ukrainaga 8.3. Vaidluse lahendamine Lõuna-Aafrika tolliliiduga 9. KOKKUVÕTE ARUANDES KÄSITLETUD KAUBANDUSLEPINGUD (Leping/kohaldamiskuupäev) AASIA ELi-Jaapani majanduspartnerlusleping 1. veebruar 2019 ELi ja Lõuna-Korea vabakaubandusleping 1. juuli 2011 PÕHJA- JA LÕUNA-AMEERIKA ELi ja Kanada laiaulatuslik majandus- ja kaubandusleping 21. september 2017 ELi ning Colombia, Peruu ja Ecuadori kaubandusleping 1. märts 2013: Peruu; 1. august 2013: Colombia; 1. jaanuar 2017: Ecuador ELi ja Kesk-Ameerika riikide assotsieerimisleping 1. august 2013: kaubandussammast kohaldatakse Hondurase, Nicaragua ja Panama puhul; 1. oktoober 2013: Costa Rica ja El Salvador; 1. detsember 2013: Guatemala ELi ja Tšiili assotsieerimisleping 1. veebruar 2003 ELi ja Mehhiko üldine leping Kaupade puhul alates 1. juulist 2000; teenuste puhul alates 1. märtsist 2001 ELi NAABERRIIGID Vahemere piirkonna ja Lähis-Ida riigid – vabakaubanduspiirkonnad EL ja Alžeeria 1. september 2005 EL ja Egiptus 21. detsember 2003 EL ja Liibanon 1. märts 2003 EL ja Jordaania 1. mai 2002 EL ja Maroko 18. märts 2000 EL ja Tuneesia 1. märts 1998 EL ja Palestiina 1. juuli 1997 EL ja Iisrael 1. jaanuar 1996 Idapoolsed riigid – põhjalikud ja laiaulatuslikud vabakaubanduspiirkonnad EL ja Ukraina 1. jaanuar 2016, jõustus 1. septembril 2017 EL ja Gruusia 1. september 2014, jõustus 1. juulil 2016 EL ja Moldova 1. september 2014, jõustus 1. juulil 2016



ARUANDES KÄSITLETUD KAUBANDUSLEPINGUD

(Leping/kohaldamiskuupäev) Lääne-Balkan – stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingud EL ja Kosovo* 1. aprill 2016 EL ja Serbia Kaubandust käsitlev vaheleping: Serbia puhul 1. veebruar 2009; ELi puhul 8. detsember 2009 EL ning Bosnia ja Hertsegoviina Kaubandust käsitlev vaheleping: 1. juuli 2008 EL ja Montenegro Kaubandust käsitlev vaheleping: 1. jaanuar 2008 EL ja Albaania Kaubandust käsitlev vaheleping: 1. detsember 2006 EL ja Põhja-Makedoonia Kaubandust käsitlev vaheleping: 1. juuni 2001 Šveits, Norra, Türgi ELi ja Šveitsi vabakaubandusleping 1972 ELi ja Norra vabakaubandusleping 1. juuli 1973 ELi ja Türgi tolliliit Assotsieerimisleping allkirjastati 1963. aastal, tolliliidu lõppetapp viidi lõpule 1. jaanuaril 1996 AAFRIKA, KARIIBI MERE JA VAIKSE OOKEANI PIIRKOND – majanduspartnerluslepingud EL ja Ghana (vaheleping) 15. detsember 2016 EL ja Lõuna-Aafrika Arenguühendus (SADC) 10. oktoober 2016: Botswana, Eswatini, Lesotho, Namiibia ja Lõuna-Aafrika; 4. veebruar 2018: Mosambiik EL ja Côte d’Ivoire (vaheleping) 3. september 2016 EL ja Kesk-Aafrika (Kamerun) 4. august 2014: Kamerun EL ning Ida- ja Lõuna-Aafrika riigid (vaheleping) 14. mai 2012: Madagaskar, Mauritius, Seišellid ja Zimbabwe EL ja Vaikse ookeani piirkonna riigid (vaheleping) 20. detsember 2009: Paapua Uus-Guinea; 28. juuli 2014: Fidži EL ja CARIFORUM 29. detsember 2008: Antigua ja Barbuda, Belize, Bahama, Barbados, Dominica, Dominikaani Vabariik, Grenada, Guajaana, Jamaica, Saint Kitts ja Nevis, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Suriname ning Trinidad ja Tobago



1. SISSEJUHATUS Euroopa kaubanduspoliitikas toimus 2019. aastal suur edasiminek. EL tegi edusamme oma kahepoolse kaubanduse tegevuskava elluviimisel, ratifitseerides kaubanduslepingud Singapuri ja Vietnamiga, mis jõustusid vastavalt 2019. aasta novembris ja 2020. aasta augustis. 2019. aastal kohaldas EL 44 kaubanduslepingut 76 partneriga; kaubandus nende partneritega ulatus 1 345 miljardi euroni, mis moodustas 33 % ELi väliskaubandusest (34 % koguekspordist ja 33 % koguimpordist). Samas, vaadeldes 2020. aastat, on oodata, et koroonaviiruse pandeemia avaldab ELi ja tema kaubanduspartnerite, sealhulgas sooduskaubanduspartnerite vahelisele kaubandusele tõsist pärssivat mõju. Euroopa Komisjoni hinnangul võib ELi eksport kolmandatesse riikidesse väheneda 9–15 % ja import 11–14 % (kaubad ja teenused kokku). ELi ulatuslik kaubanduslepingute võrgustik võib aidata selle kahjuliku mõju vastu võidelda ja seda leevendada, suurendada vastupanuvõimet ja mitmekesistada tarneahelaid. Euroopa Komisjon tugevdab oma jõupingutusi, et veelgi parandada nende lepingute rakendamist ja täitmise tagamist, kandes hoolt selle eest, et neist saavad kasu kõik ettevõtjad, iseäranis väiksemad. Neid jõupingutusi suunab esimene kaubandusvaldkonna juhtiv järelevalveametnik, kelle volinike kolleegium nimetas ametisse 24. juulil, tihedas koostöös kõikide asjaomaste sidusrühmade ning liikmesriikide ja ELi institutsioonidega. Käesolevas aruandes esitatakse ajakohastatud teavet 65 kaubanduspartneriga sõlmitud 36 olulise ELi kaubanduslepingu kohta. Need lepingud hõlmavad 91 % ELi kaubandusest sooduskaubanduspartneritega ja moodustavad 30,4 % kogu ELi väliskaubandusest. Aruandes vaadeldakse ELi lepingute rakendamist Aasias, Põhja- ja Lõuna-Ameerikas, ELi naaberriikides (ida- ja lõunanaabruse riigid ning Lääne-Balkan) ning Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikides. Lisaks jagudele, mis käsitlevad kaubandust ja kestlikku arengut, kauplemist põllumajanduslike toiduainetega ning väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid, sisaldab tänavune aruanne eraldi jagu teenuste, investeerimise, riigihangete ja intellektuaalomandi õiguste kohta. Aruandele lisatud komisjoni talituste töödokument koosneb 36 riigipõhisest teabelehest. Selles vaadeldakse lepingute rakendamise tõhusust, esitatakse statistikat ning antakse ülevaade Euroopa Komisjoni 15 punktist koosneva kaubanduse ja kestliku arengu tegevuskava elluviimisest. Kaubavahetuse statistika Kaubavahetust ja teenustekaubandust ning välismaiseid otseinvesteeringuid käsitleva üldise statistika iga partnerriigi kohta leiab komisjoni talituste töödokumendist. Kauba- ja investeerimisvoogude arengut käsitlev statistika põhineb Eurostati 2020. aasta märtsi andmetel ELi 27 liikmesriigi kohta, kui ei ole märgitud teisiti. Kaubavahetuse puhul on kõige uuemad aastaandmed 2019. aasta kohta, kui ei ole märgitud teisiti. Euroopa Komisjoni kaubanduse peadirektoraat avaldab käesoleva aruande vastuvõtmise päeval oma veebisaidil iga ELi kaubanduspartneri ja liikmesriigi kohta statistika, mis käsitleb soodustuste kasutamist EList eksportimisel ja ELi importimisel, koos selgitustega allikate ja metoodika kohta. NB! Näitajad, mis kajastavad soodustuste kasutamist ELi importimisel ja EList eksportimisel, põhinevad erinevatel andmekogumikel, mis on pärit eri allikatest. ELi impordi puhul tuginevad soodustuste kasutamise määrad Eurostati näitajatele ja need on ühtlustatud. ELi ekspordi puhul on nende määrade aluseks andmed, mille on esitanud ELi kaubanduspartnerite tolliasutused, kes rakendavad eri meetodeid ja tavasid, mistõttu andmed ei ole ühtlustatud ega võrreldavad. Teenustekaubanduse statistika Teenustekaubanduse andmete peamised allikad on maksebilansi statistika ja Eurostati hargmaiste ettevõtjate tegevuse andmebaas. Neist esimene hõlmab teenuste osutamise 1. viisi (piiriülene), 2. viisi (tarbimine välismaal) ja 4. viisi (osutamine füüsiliste isikute poolt teises riigis), teine aga 3. viisi (kaubanduslik kohalolek). Teenustekaubanduse puhul on kõige uuemad kättesaadavad aastaandmed 2018. aasta kohta, kui ei ole märgitud teisiti.

NB! Maksebilansi statistikas on kaubavoogude jaotus sektorite lõikes piiratud ja teenustekaubanduse vooge ei ole kajastatud teenuste osutamise viiside lõikes. Hargmaiste ettevõtjate tegevuse andmebaasis on jaotus üksikasjalik, kuid selleks, et teada saada teenustekaubanduse (või kaubavahetuse) 3. viisi tegelik väärtus, tuleb näitajaid reekspordi osas korrigeerida (nt andmebaasis on esitatud ELi hargmaiste ettevõtjate käive USAs; selleks et teada saada kohaliku müügi (3. viisil toimunud ekspordi) väärtus, tuleb andmetest välja jätta USAs asuvate ELi ettevõtjate eksport). Välismaiste otseinvesteeringute statistika Välismaiseid otseinvesteeringuid käsitlevate andmete peamised allikad on Eurostat ja UNCTAD. Kõige uuemad kättesaadavad aastaandmed on 2018. aasta kohta, kui ei ole märgitud teisiti. 2. ÜLEVAADE PÕHIJÄRELDUSTEST: KAUBAVOOD Selles jaos vaadeldakse, kuidas arenes 2019. aastal ELi ja 65 peamise sooduskaubanduspartneri vaheline kaubandus, mis moodustas 29 % ELi koguimpordist ja 32 % ELi koguekspordist ning mille tulemusel oli ELi kaubandusbilansi ülejääk 113 miljardit eurot ehk 12 % suurem kui aasta varem. ELi suurimaks sooduskaubanduspartneriks jäi Šveits, kelle arvele langes 21 % kaubandusest, järgnesid Türgi (11 %), Jaapan (10 %) ja Norra (8,5 %). Kokku moodustas nende partneritega kauplemine pool ELi sooduskaubandusest. ELi kaubavahetus kõnealuse 65 partneriga kasvas 2019. aastal 3,4 %. See suurenes rohkem kui ELi kaubavahetus ülejäänud maailmaga (+2,5 %) ja rohkem kui ELi kaubavahetus partneritega, kelle suhtes sooduskorda ei kohaldata (ülejäänud maailm, v.a 65 sooduskaubanduspartnerit, +2,1 %). Sooduskorra alusel toimuv kauba eksport ja import kasvasid jõulisemalt (vastavalt +4,1 % ja +2,6 %) kui kauba eksport ja import väljaspool sooduskorda (vastavalt 3,5 % ja 1,4 %). Suundumused kaupade eksportimisel 2019. aastal moodustasid 92 % ELi ekspordist sooduskaubanduspartneriks olevatesse riikidesse tööstustooted. ELi peamised ekspordiartiklid olid jätkuvalt masinad, kemikaalid ja transpordiseadmed, mille eksport kasvas vastavalt 1,5 %, 6,3 % ja 5,7 %. Kõige olulisemaks kategooriaks jäid masinad ja seadmed, mille eksport moodustas ligikaudu 25 % sooduslepingute alusel toimunud ekspordist. Väärtuse poolest olid endiselt kõige tähtsamad masinad ja mehhaanilised seadmed ning mootorsõidukid, moodustades ligikaudu 30 % mittepõllumajandustoodete koguekspordist 65 sooduskaubanduspartneriks olevasse riiki. Elektrimasinad ja -seadmed ning ravimid moodustasid kumbki ligikaudu 9 %. Kõige rohkem suurenes aasta jooksul õhusõidukite (+50 %), naha (+43 %) ning pärlite ja vääriskivide (+35 %) eksport. ELi põllumajanduslike toiduainete eksport kasvas 2019. aastal 8,7 %. Väärtuse poolest olid esikohal joogid, mis moodustasid 15 % sooduskorra alusel toimunud põllumajanduslike toiduainete ekspordist (+8,6 %). Nii teravilja, piimatoodete kui ka liha osakaal oli umbes 8 % ning nende toodete eksport kasvas vastavalt 39 %, 13,2 % ja 0,7 %. Käesolevas aruandes ei ole võimalik hinnata soodustuste kasutamist EList eksportimisel, kuna andmed hilinesid ja hõlmatud lepingute arv on väga suur. Euroopa Komisjon kasutab järelhindamisi või rakendamisuuringuid, et vaadelda soodustuste kasutamist, ja suurendab oma jõupingutusi selles valdkonnas. Euroopa Komisjon kogub partnerriikidelt andmeid soodustuste kasutamise kohta. Ta avaldab need oma veebisaidil, et suurendada läbipaistvust ning julgustada ettevõtjate ühendusi ja liikmesriike korraldama oma uuringuid. Euroopa Komisjon jätkab tööd kaubanduspartneritega, et saada usaldusväärseid andmeid sooduskorra alusel toimuva ekspordi kohta, ning peab ka edaspidi dialoogi liikmesriikide, ettevõtjate ühenduste ja sektoritega, et paremini mõista, miks tariifisoodustusi ei kasutata täiel määral.

Suundumused kaupade importimisel 65 sooduskaubanduspartneriks olevast riigist imporditud kaubast 91 % on tööstustooted, mille import kasvas 2019. aastal 2 %. Kolm tähtsaimat kategooriat olid masinad ja seadmed (+3 %), kemikaalid (+16 %) ja mineraalsed tooted (–7 %). Põllumajanduslike toiduainete import suurenes 8,3 %. Kõige enam imporditi söödavaid puuvilju ja pähkleid (+3,9 %), kakaotooteid (+6,5 %), kohvi ja teed (–0,2 %) ning teravilja (+22,9 %). Tööstuskaubad ja põllumajanduslikud toiduained Kauplemine tööstustoodetega suurenes 65 partneri puhul 3 % ja kauplemine põllumajanduslike toiduainetega 8,5 %. ELi kaubandusbilansi ülejääk oli tööstustoodete puhul 106,6 miljardit eurot, mis tähendab 2018. aastaga võrreldes 11,8 miljardi euro suurust kasvu. Põllumajanduslike toiduainetega kauplemisel oli ELi kaubandusbilansi ülejääk 6,4 miljardit eurot, mis tähendab 2018. aastaga võrreldes 651 miljoni euro suurust kasvu. Suundumused teenustekaubanduses Teenustekaubanduse valdkonnas on viimased näitajad olemas 2018. aasta kohta. Käesoleva aruandega hõlmatud 65 partneri puhul kasvas teenustekaubandus 2018. aastal 1,7 % ehk aeglasemalt kui ELi kogu teenustekaubandus (+2,3 %), tekitades kaubandusbilansi ülejäägi suuruses 80 miljardit eurot, mis tähendab 2017. aastaga võrreldes 11,5 % suurust kasvu. Paljud lepingud, mis on sõlmitud enne 2007. aasta teatist „Globaalne Euroopa“ – näiteks ELi kaubandusleping Šveitsiga, oma tähtsuselt teise kaubanduspartneriga teenuste puhul –, ei sisalda rangeid põhimõtteid teenuste kohta. Käesoleva aruandega hõlmatud ja teenuste valdkonnas kohustusi võtnud sooduskaubanduspartnerite puhul suurenes teenustekaubandus 2018. aastal 3,3 % ehk jõulisemalt kui ELi kogu teenustekaubandus. Märgatavalt rohkem kasvas teenustekaubandus sooduskaubanduspartnerite puhul, kellega kaubandusleping oli sõlmitud hiljem (+7,6 %), kui varasemate partnerite puhul (+0,8 %). 3. ÜLEVAADE PÕHIJÄRELDUSTEST PIIRKONNITI 3.1. AASIA 2019. aastal kohaldas EL sooduskaubanduslepingut kolme Aasia riigiga: Lõuna-Korea, Jaapan ja Singapur. Need lepingud aitavad ELi ettevõtjatel püsida konkurentsivõimelised, võttes arvesse hiljuti kolmandate riikide vahel sõlmitud kaubanduslepinguid, nagu laiaulatuslik ja progressiivne Vaikse ookeani ülese partnerluse leping,mille pooled on nii Jaapan kui ka Singapur. Need kolm lepingut aitavad ka tugevdada rahvusvahelisi standardeid, mis on neis lepingutes sätestatud mittetariifsete kohustuste tugisammas. Eelkõige on kogu piirkonna jaoks olulised kõige hiljutisemad lepingud Kagu-Aasia Maade Assotsiatsiooni (ASEAN) liikme Singapuriga ja Jaapaniga, millele tuginedes saavad ELi ettevõtjad laiendada tegevust naaberriikidesse. ELi ja Lõuna-Korea vabakaubanduslepingut on kohaldatud kaheksa aastat. 2019. aasta märtsis avaldatud järelhindamise põhjal on see toonud kasu nii ELi majandusele (+4,4 miljardit eurot) kui ka Lõuna-Korea majandusele (+4,9 miljardit eurot), hoolimata keerulisest finantskriisi järgsest perioodist, mil nõudlus ja rahvusvaheline kaubandus kahanes. 3.1.1. Lõuna-Korea 2019. aastal jäi majanduskasv Lõuna-Koreas tagasihoidlikuks, kuna üleilmne majanduskasvu aeglustumine ja kaubanduspinged pärssisid eksporti ning suur ebakindlus avaldas mõju investeeringutele. Lõuna-Koreasse suunatud ELi tööstustoodete ekspordi vähenemist 1,3 % võrra saab teatud määral selgitada väikese sisenõudlusega, mis oli põhjustatud muu hulgas langusest pooljuhtide tsüklis ning USA ja Hiina kaubandusvaidlusest. Teenustekaubandus laienes jätkuvalt, suurenedes 2018. aastal 2017. aastaga võrreldes 3,6 % ehk jõulisemalt kui ELi kaubandus ülejäänud maailma puhul. ELi ja Lõuna-Korea vabakaubandusleping on soodustanud ka kahe partneri vaheliste välismaiste otseinvesteeringute kasvu. Viimastest kättesaadavatest andmetest on näha, et ELi välismaised otseinvesteeringud Lõuna-Koreas kasvasid 2018. aastal 4 %, jõudes 46 miljardi euroni, ning Lõuna-Korea välismaised otseinvesteeringud ELis suurenesid 1 % ja jõudsid 25 miljardi euroni. 2019. aastal rakendamisel tehtud edusammud

– Lõuna-Korea lubas eksportida veiseliha Taanist ja Madalmaadest. – ELi ja Lõuna-Korea geograafiliste tähiste töörühm lihtsustas liikumist lepinguga kaitstud geograafiliste tähiste loetelu laiendamise suunas. Lahendamata küsimused – Kümme liikmesriiki ootavad ikka veel luba eksportida Lõuna-Koreasse veiseliha. Lõuna-Korea ei tunnista loomataudide puhul rakendatavat piirkondadeks jaotamise põhimõtet, mis on oluline prognoositavate ja stabiilsete kaubandustingimuste loomiseks lihatoodete ja linnukasvatussaaduste jaoks. – Lõuna-Korea peab alles looma tõhusa tasustamissüsteemi avaliku esitamise õiguste jaoks. – EL algatas Lõuna-Korea suhtes juhtumi lepingu kaubanduse ja kestliku arengu peatüki alusel, kuna Lõuna-Korea ei olnud täitnud oma kohustust ratifitseerida Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) põhikonventsioone ja kaitsta töötajate õigusi. Juulis nõudis EL eksperdikomisjoni loomist, komisjon loodi detsembris. 3.1.2. Jaapan 2019. aasta oli esimene täielik kalendriaasta, mil kohaldati ELi-Jaapani majanduspartnerluslepingut . Jaapan on ELi suuruselt seitsmes kaubanduspartner, kelle arvele langeb 3 % ELi väliskaubandusest. 2019. aastal suurenes pooltevaheline kaubavahetus 5,8 %. ELi tavapärane eksport Jaapanisse – ravimid, transpordiseadmed ja masinad – kasvas pidevalt. Kasv oli suurem tootekategooriates, mille puhul tehakse tariifikärpeid, nagu tekstiilitooted, rõivad ja jalatsid, mille eksport suurenes keskmiselt umbes 10 %. Jaapan oli käesolevas aruandes käsitletud sooduskaubanduspartnerite hulgas ELi põllumajanduslike toiduainete ekspordi suuruselt teine sihtkoht; kõnealune eksport kasvas 2019. aastal 16 %. Seega on hakatud ära kasutama lepingu pakutavaid tohutuid võimalusi suurendada ELi eksporti paljude toodete puhul, nagu sealiha, loomaliha, juust, töödeldud põllumajandustooted ja vein. Üks märkimisväärne saavutus on see, et Jaapan on samm-sammult heaks kiitnud ja tunnustanud ELi veinivalmistustavasid. Saksa puuvilja- ja marjaveinitootja edu tõusva päikese maal Saksa puuvilja- ja marjaveini tootja Katlenburger Winery, 1925. aastal rajatud 90 töötajaga ettevõte, rõõmustab ELi-Jaapani kaubanduslepingu üle. Lepinguga on kaotatud Katlenburgeri toodete suhtes kohaldatud tariif 33 eurosenti liitri kohta ja see on aidanud ettevõtjal konkureerida üha hinnatundlikumal turul. „Ekspordist sõltuvad eelkõige väikeettevõtjad, kuna läbilöömine siseturul, kus võimutsevad suurte reklaamieelarvetega suurettevõtjad, muutub üha keerulisemaks.“ Klaus Demuth, Katlenburger Kellerei GmbH & co. KG tegevjuht

2019. aastal kohaldati tariifisoodustust enam kui pooltele (53 %) ELi kaupadele, mis vastasid ELi-Jaapani majanduspartnerluslepingu alusel soodustuse saamise tingimustele. Tariifisoodustusi kohaldati lõviosa (keskmiselt 86 %) ELi põllumajandustoodete ekspordi suhtes, kusjuures eriti kõrge oli määr liha (99 %) ja veini (93 %) puhul. Tööstuskaupade puhul olid määrad keeruliste tarneahelate ja suhteliselt madalamate soodustusmarginaalide tõttu nii Jaapani kui ka ELi puhul märksa madalamad, jäädes keskmiselt 35 % juurde. Näiteks kemikaalide ja tekstiilitoodete eksportimisel oleks ELil olnud võimalik säästa veel vastavalt 115 ja 92 miljonit eurot. Soodustuste kasutamine aastate jooksul tavaliselt suureneb, kuna ettevõtjad vajavad sageli veidi aega, et uute kaubandustingimustega kohaneda, vaadates näiteks läbi tarneahelad ja ettevõttesisesed raamatupidamisarvestuse mehhanismid. Teadlikkuse suurendamiseks on Euroopa Komisjon tõhustanud koostööd liikmesriikide ja ettevõtjatega ning astunud koos Jaapaniga ühiseid samme, mille hulka kuulub eelkõige ELi ja Jaapani tööstuskoostöö keskuse teavitustegevus. 2019. aastal rakendamisel tehtud edusammud – Jaapan nõustus kohaldama tariifisoodustuste taotlemisel ja saamisel lihtsustatud tolliprotseduure, lahendades raskused, mida ettevõtjad olid alguses kogenud. – Jaapan parandas kvootide haldamise korda, mida kohaldatakse teatavate põllumajanduslike toorainete ja töödeldud põllumajandustoodete importimisel, et muuta kvootide kasutamine lihtsamaks. – Jaapan astus konkreetseid samme, et valmistuda kaubanduse ja kestliku arengu sätete rakendamiseks, sealhulgas lõi sisenõuanderühma. Jaapanil tuleb siiski veel ratifitseerida ILO põhikonventsioonid diskrimineerimiskeelu ja sunniviisilise töö kohta. 3.1.3. Singapur (ettevalmistused lepingu jõustumiseks) ELi ja Singapuri vabakaubandusleping jõustus 21. novembril 2019. Lepingust oodatakse kasu ELi ekspordile ja investoritele, sealhulgas Singapuris asutatud enam kui 10 000 ELi ettevõtjale. Singapur on ELi suurim kaubanduspartner Kagu-Aasias, kelle arvele langeb kolmandik ELi kaubavahetusest selle piirkonnaga ja kus on tehtud üle kahe kolmandiku ELi välismaistest otseinvesteeringutest selles piirkonnas. 2019. aastal hoogustas Euroopa Komisjon lepingu jõustumiseks tehtavaid ettevalmistusi, suheldes mõlema poole sidusrühmadega ja edendades Singapuri ametiasutuste üle rakendamiseelses etapis tehtud järelevalvet. Varajaste saavutuste hulka kuulus 138 ELi geograafilise tähise registreerimine ja kaitsmine Singapuris Singapuri õiguse alusel. 3.2. PÕHJA- JA LÕUNA-AMEERIKA 3.2.1. Kanada ELi ja Kanada laiaulatuslikku majandus- ja kaubanduslepingut (CETA) – välja arvatud mõnda üksikut sätet, mis on seotud investeerimiskohtu süsteemiga – on ajutiselt kohaldatud alates 21. septembrist 2017. 2019. aastal tehti oluline samm edasi seoses investeerimiskohtu süsteemi tulevase rakendamisega: oktoobris võttis Euroopa Komisjon vastu neli ettepanekut, mis aitavad tagada kohtunike eetika ja usaldusväärsuse standardid ning süsteemi tõhusa apellatsioonifunktsiooni. See on esimene rahvusvaheliste investeerimislepingute raames toimima hakkav apellatsioonifunktsioon.

CETA ajutise kohaldamise teisel aastal tegi Euroopa Komisjon täiendavaid edusamme lepingu tõhusal rakendamisel, tuginedes 2018. aastal loodud 20 komiteele ja algatatud dialoogile. Euroopa Komisjon juhtis tähelepanu mõnele kaubandustõkkele, mis olid enamasti seotud põllumajandustoodete ekspordiga. Samal ajal tõhustas ja rikastas Euroopa Komisjon jätkuvalt oma tegevuskava, mis käsitles koostööd Kanadaga ühist huvi pakkuvates küsimustes (nagu VKEd, sooline võrdõiguslikkus ja kliimamuutused) kahepoolsel ja mitmepoolsel tasandil. 2019. aastal rakendamisel tehtud edusammud – Juustu tariifikvoot: jätkus koostöö Kanadaga, et vaadata läbi CETA tariifikvoot eesmärgiga parandada selle toimimist. Väärtuse poolest on Kanada nüüd juustu puhul ELi suuruselt neljas eksporditurg. – Diskrimineerivad tavad veinide ja kangete alkohoolsete jookide sektoris: neid arutati veinide ja kangete alkohoolsete jookide komitees. Tehti mõningaid edusamme, sest Briti Columbia kaotas eeskirjad, mis lubasid müüa toidupoodides vaid Briti Columbia veini. Teistes provintsides on tõkked paraku alles. – Teenustasud: ELi taotlusel Ontarios ja Quebecis tehtud auditite tulemusel peaksid vähenema teenustasud, mida kohaldatakse neis provintsides ELi veinide ja kangete alkohoolsete jookide suhtes. Need tasud on seotud imporditud toodete ja omamaiste toodete käitlemisel provintsides esinevate hinnaerinevustega. ELi ja Kanada koostöö ühist huvi pakkuvates valdkondades – Kliimamuutused: pärast jaanuaris toimunud konverentsi, kus arutati, kuidas kõige paremini kasutada CETAt Pariisi kokkuleppest tulenevate ELi ja Kanada kohustuste täitmiseks, korraldati novembris ELi ja Kanada keskkonnahoidliku tehnoloogia ettevõtjatele seminar, mis tõi kokku päikeseenergia, jäätmete, energiatõhususe ning süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise valdkonnas tegutsevad VKEd. – Regulatiivne koostöö: EL ja Kanada hakkasid vahetama teavet tarbekaupade ohutuse alaste hoiatuste kohta ning Kanada vaatas läbi elusloomade vedu reguleeriva raamistiku, mis jõustus 2020. aasta veebruaris. Kanada nõustus lõpetama Kanadasse imporditavate ELi päikesekaitsevahendite topeltkontrolli. Prantsuse pipar lisab vürtsi Kanada roogadele Maritxu ja Eric Amestoy on kasvatanud oma väikeses Baskimaal asuvas põllumajandusettevõttes tšillipipart kümme aastat ja on eksportinud oma toodet „piment d’Espelette“ Kanadasse alates 2016. aastast. Nad on mitmekesistanud oma toodangut köögivilja ja munadega. Ettevõttes ei kasutata kemikaale. Tänu CETA-le on alanenud tariifid, lihtsustunud haldusmenetlused ja tugevnenud geograafilise tähise „piment d’Espelette“ kaitse. Selle tulemusel on kasvanud nõudlus ja Amestoy toodangu maht on varasema 30 kg asemel 200 kg. Suundumused kahepoolses kaubanduses 2019. aastal Kahepoolne kaubavahetus ja teenustekaubandus, mida hõlbustas CETA, jätkasid kasvamist ja nende maht jõudis 92 miljardi euroni, mis tähendas 24,5 % suurust kasvu võrreldes CETA-eelse kaubandusega, mille maht oli aastatel 2015–2017 keskmiselt 73,9 miljardit eurot. Tööstuskaupade seas kasvas 2018. aastaga võrreldes kõige enam ELi masinate ja ravimite eksport, mis suurenesid vastavalt 15 % ja 18 %.

ELi kaupade Kanadasse eksportimisel soodustuste kasutamise määr tõusis ELi 27 liikmesriigis 2018. aasta 38 %lt 48 %le. Üldist soodustuste kasutamise määra mõjutab jätkuvalt tagasihoidlik soodustuste kasutamine ELi autode ja autoosade ekspordi puhul (26 %), mis moodustab 39 % soodustuse kohaldamise tingimustele vastavast ELi 27 liikmesriigi ekspordist Kanadasse. Euroopa Komisjon suhtles ettevaatavalt valdkondlike tööstusühenduste, huvitatud ettevõtjate ja ekspertidega, et paremini mõista selle põhjuseid. Tööstuse, eelkõige autotööstuse esindajad selgitasid, et leping oli endiselt võrdlemisi uus ning ettevõtjad vajasid rohkem aega, et seada tarnijatelt vajalike andmete saamiseks sisse protsessid ja IT-süsteemid. Autotööstuse esindajad kinnitasid ka seda, et neil oli kavas taotleda tariifisoodustusi tagantjärele, kuna CETA võimaldas seda kolme aasta jooksul teha. Üldiselt rõhutati vajadust veelgi tõhustada ELi ettevõtjate teavitamist CETAga kaasnevast kasust ja sellest, kuidas sellest osa saada. Et hõlbustada soodustuste kasutamist, jätkas Euroopa Komisjon 2019. aastal spetsiaalsete suuniste andmist, avaldades 2019. aasta septembris juhendi CETAs sätestatud päritolureeglite kohta ning teabelehe tekstiilitoodete ja rõivaste kohta, mis on kättesaadavad mitmes ELi keeles. 3.2.2. Ladina-Ameerika partnerriigid ELil on neli kaubanduslepingut 11 Ladina-Ameerika riigiga: Mehhiko, Tšiili, Andide piirkonna partnerriigid Colombia, Ecuador ja Peruu ning kuus Kesk-Ameerika partnerit (Costa Rica, El Salvador, Honduras, Nicaragua ja Panama). Kui sõlmitud saab ka Mercosuri leping, on ELil sooduskaubandussuhted kõigi Ladina-Ameerika riikidega peale Boliivia ja Venezuela, mida on rohkem kui ühelgi teisel piirkonnal ja sama palju kui EFTA-l. Näiteks leping Mehhikoga on pärit 2000. aastate algusest ja seda ajakohastati, et suurendada kaubandust, edendada VKEde osalemist ja hõlmata uued valdkonnad, nagu teenused (digiteenused, merendusteenused, finantsteenused jne), energia ja investeerimine, millega suurenevad ELi ettevõtjate võimalused ja tuuakse kasu tarbijatele, samal ajal kui kaubanduse ja kestliku arengu peatükis sätestati töötajate ja keskkonnaga seotud kohustused, sealhulgas kohustused, mis tulenevad Pariisi kokkuleppest ja ILO põhikonventsioonidest. Praegu toimub Tšiili lepingu sarnane ajakohastamine. Asjaolu, et EL on kaotanud enamiku toodete puhul oma tariifid, aitab Ladina-Ameerika partneritel mitmekesistada oma eksporti ning paremini lõimuda väärtusahelatesse ja maailmamajandusse. ELi ettevõtjatele loovad lepingud uusi võimalusi tekkivatel suure kasvupotentsiaaliga turgudel ning annavad juurdepääsu kriitilise tähtsusega toorainetele ning tööstuse ja põllumajanduse sisenditele. ELil on Ladina-Ameerikas jätkuvalt tugev roll. EL on suurim arengukoostöö tegija ja välismaiste otseinvesteeringute allikas Ladina-Ameerikas ning suuruselt kolmas kaubanduspartner USA ja Hiina järel. Kui USA on säilitanud oma pikaajalise positsiooni Ladina-Ameerika suurima kaubanduspartnerina, siis Hiina möödus EList kui suuruselt teisest kaubanduspartnerist viimastel aastatel. Mustrid on erinevad: Mehhiko ja Kesk-Ameerika on kõige tihedamalt seotud USA majandusega, mineraalirikkad Andide piirkonna riigid tugevdavad kaubandust Hiinaga ning Mercosuri riikide jaoks on kõige olulisemad partnerid Hiina ja EL. Suundumused kahepoolses kaubanduses 2019. aastal ELi kaubanduslepingud on aja jooksul aidanud tugevdada piirkonnas ELi positsiooni investori ja kaubanduspartnerina. Samuti on lepingud aidanud võidelda tariifisoodustuste vähenemisega, mis on olnud tingitud kaubanduslepingutest, mille Ladina-Ameerika partnerid on sõlminud selliste riikidega nagu USA või Hiina. ELi ja ELi praeguste Ladina-Ameerika kaubanduspartnerite ning Mercosuri vahelise kaubanduse maht oli 192 miljardit eurot, ELi kaubandusbilansi ülejääk 22 miljardit eurot. ELi kaupade eksport 11 Ladina-Ameerika riiki, millega ELil on kaubandusleping, suurenes 12 %, kasvades 2015. aasta veidi alla 59 miljardilt eurolt 66 miljardile eurole. ELi turuosa nende riikide impordis on püsinud 12 % juures, samas kui USA turuosa on veidi vähenenud 42,5 %lt 40,3 %le ja Hiina oma on jäänud samuti püsivalt 19 % juurde. Kaubanduslepingutega võivad avaneda uued turud ELi põllumajanduslikele toiduainetele. Viimasel kümnendil ELi põllumajandustoodete eksport Ladina-Ameerika riikidesse, kellega ELil on kaubandusleping, enam kui kahekordistus. See on suuresti tingitud sellest, et kaubanduslepingute alusel kaotati tariifid või kärbiti tariife, mille tase oli põllumajandustoodete puhul sageli võrdlemisi kõrge. Banaanid on endiselt peamine kaup, mida ekspordivad ELi Kesk-Ameerika ja Andide piirkonna partnerid, ning selle ekspordi suhtes kohaldati kuni 2019. aasta detsembri lõpuni stabiilsusmehhanismi. Kui lepingus kindlaks määratud aastane impordi käivituskogus riigi kohta on saavutatud, uurib Euroopa Komisjon selle mehhanismi kohaselt asjaomase impordi mõju olukorrale liidu banaaniturul ning teeb otsuse soodustollimaksu kohaldamine ajutiselt peatada või otsustab, et selline peatamine ei ole asjakohane. 2019. aastal moodustas stabiilsusmehhanismiga hõlmatud värskete banaanide koguimport Ladina- ja Kesk-Ameerika riikidest 72,9 % kumuleeritud käivituslävest. Asjaomastest partnerriikidest ületasid oma käivituskogust vaid Peruu, Nicaragua ja Guatemala. Euroopa Komisjon jõudis järeldusele, et ajutine peatamine ei ole asjakohane, kuna neist riikidest imporditud banaanide osakaal banaanide koguimpordis oli vastavate lävede ületamise hetkel väga väike. 2019. aastal peeti Andide piirkonna ja Kesk-Ameerika partnerite taotlusel vastavate lepingute alusel arutelusid, et uurida põhjalikumalt tariifide liberaliseerimist banaanide puhul. Pärast kõikide asjakohaste tegurite, sealhulgas ELi turu stabiilsuse arvessevõtmist leiti, et Kesk-Ameerika riikidest ning Colombiast, Ecuadorist ja Peruust pärit värskete banaanide tariif peaks jääma praegusele tasemele 75 eurot/tonn. 2019. aastal rakendamisel tehtud edusammud Näiteid kaubanduse ja kestliku arengu alaste edusammude kohta

– Tänu uuele ELi rahastatud toetusprogrammile kohtusid ELi ning Colombia, Ecuadori ja Peruu kodanikuühiskonna esindajad Bogotás, Colombias, ning ELi ja kuue Kesk-Ameerika riigi esindajad Antiguas, Guatemalas. – Käivitati ELi rahastatav programm, milles keskendutakse vastutustundlikule äritegevusele Ladina-Ameerikas ning mida viiakse ellu partnerluses Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD), ILO ja ÜRO inimõiguste ülemvolinikuga. Edasiminek turulepääsu küsimustes 2019. aastal – Ecuador kaotas imporditud alkohoolsete jookide suhtes kohaldatud täiendavad tollimaksud (maksumärgid), seega saavad ELi alkohoolsed joogid konkureerida samadel alustel kohalike jookidega. – Mehhiko leevendas piiranguid, mis olid kehtestatud pirnide importimisele Belgiast ja kiivide importimisele Itaaliast, ning lubas importida Madalmaadest sealiha. – EL algatas WTO vaidluse seoses Colombia dumpinguvastaste meetmetega, mida kohaldati Belgiast, Madalmaadest ja Saksamaalt pärit külmutatud kartulite suhtes. ELi kaubanduslepingud, nagu ka laiemad ELi ja Ladina-Ameerika riikide vahel sõlmitud assotsieerimislepingud, aitavad luua partnerlussidemeid ELi ja Ladina-Ameerika vahel, olgu tegemist mitmepoolsuse või kestlikkusega seotud eesmärkidega. Ladina-Ameerika riikidel on olnud ja on jätkuvalt oluline roll WTOs: selles piirkonnas asub enam kui kolmandik riikidest, kes toetavad ELi ettepanekut WTO mitmepoolse vahekokkulepe kohta. EL arutas Andide piirkonna ja Kesk-Ameerika riikidega ka Pariisi kokkuleppe alusel riiklikult kindlaksmääratud panuseid, ehkki kaubanduslepingud on pärit varasemast ajast. 3.3. ELi NAABERRIIGID 3.3.1. Vahemere piirkonna ja Lähis-Ida partnerid Vabakaubanduspiirkonnad, mis loodi Vahemere lõunapiirkonna ja Lähis-Ida riikidega sõlmitud laiemate assotsieerimislepingute alusel (edaspidi „kaubanduslepingud“), jõustusid 2000. aasta alguses. EL ning kaheksa Vahemere lõunapiirkonna ja Lähis-Ida riiki – Alžeeria, Egiptus, Jordaania, Liibanon, Iisrael, Palestiina, Maroko ja Tuneesia – on alati olnud väga lähedased partnerid, keda on ühendanud ajaloolised ja kultuurilised sidemed ning geograafiline lähedus. EL on tähtsaim kaubanduspartner kõikidele riikidele peale Jordaania ja Palestiina ning piirkonnale tervikuna. EL pakub Euroopa naabruspoliitika alusel nendele riikidele privilegeeritud suhet, mis rajaneb mõlema poole pühendumisel ühistele väärtustele, milleks on demokraatia ja inimõigused, õigusriik, hea valitsemistava, turumajanduse põhimõtted ja kestlik areng. Enamiku tööstuskaupadega kaubeldakse ELi ja kõnealuste partnerite vahel nüüd tollimaksuvabalt. Egiptus viis tööstuskaupadele kehtestatud tariifide täieliku kaotamise lõpule 1. jaanuaril 2019, kaotades tollimaksud, mida oli kohaldatud ELi autoekspordi suhtes. Euroopa Komisjon algatas jaanuaris kuue kaubanduslepingu järelhindamise. Vahearuanne avaldati 2020. aasta aprillis. Esialgsetest tulemustest on näha, et tollimaksude kaotamine on toonud Vahemere lõunapiirkonna ja Lähis-Ida riikidele majanduslikku kasu. Lõpparuannet on oodata 2020. aasta detsembris. Kuna olemasolevates kaubanduslepingutes keskendutakse kaubavahetusele, on piirkonnas toimumas või algatamisel mitmed kahepoolsed läbirääkimised, eelkõige Tuneesia ja Marokoga, et süvendada kohustusi ning laiendada kohaldamisala teistele valdkondadele, nagu põllumajandus, teenused, investeerimine, kaubanduseeskirjad, õigusnormide lähendamine ning kaubandus ja kestlik areng. Suundumused kahepoolses kaubanduses 2019. aastal Ehkki piirkonna arvele langeb vaid 4 % ELi väliskaubandusest, on see turg väga oluline ELi ekspordi jaoks, pakkudes võimalusi eeskätt mõnes traditsioonilises sektoris (nt tekstiil, keraamika) tegutsevatele VKEdele. Piirkond on ka jätkuvalt tähtis impordiallikas, eriti energia- ja põllumajanduslike toiduainete sektoris. 2019. aastal ulatus ELi ja kõnealuse piirkonna vaheline kaubandus tööstuskaupade puhul umbes 150 miljardi euroni ja põllumajandustoodete puhul 15 miljardi euroni. Eelmise aastaga võrreldes kaubandus veidi vähenes, kahanedes 0,17 % ehk 248 miljonit eurot. 2018.–2019. aastal vähenes ELi eksport piirkonda 0,38 %, kahanedes 100 miljardilt eurolt 99 miljardile eurole, peamiselt mõne riigi kehtestatud kaubandust piiravate meetmete tõttu. Maroko, Iisrael ja Alžeeria jäid ELi suurimateks kaubanduspartneriteks selles piirkonnas. 2019. aastal oli ELi peamine eksporditurg Maroko, kellele järgnesid Iisrael ja Egiptus.

Kui vaadata kaubandust sektorite lõikes, siis 90 % ELi kaubavahetusest kõnealuse piirkonnaga moodustasid tööstuskaubad (energiasektor ja tööstustooted), mille eksport vähenes 0,5 % ja import püsis muutumatu. Samas kauplemine põllumajanduslike toiduainetega kasvas 6,2 % – ELi eksport suurenes 6,4 % ehk 623 miljoni euro võrra ja import 6 %. See osutab kasutamata võimalustele veelgi liberaliseerida põllumajandustoodetega kauplemist, eriti Tuneesia ja Alžeeria puhul. Alžeeria ja Iisrael olid tähtsaimad ELi põllumajanduslike toiduainete sihtkohad selles piirkonnas. ELi peamised ekspordiartiklid olid nisu ja muu teravili, imikutoit ja elusloomad. Vastavalt Maailmapanga 2020. aasta äritegevuse lihtsuse indeksile paranes 2019. aastal ettevõtluskliima enamikus Vahemere lõunapiirkonna riikides, eelkõige Jordaanias, mis oli kümne kõige suuremaid edusamme teinud riigi seas. 2018. aastal oli EL paljudes neist riikidest jätkuvalt suurim investor, tehes enam kui pool välismaistest otseinvesteeringutest Marokos ja 85 % Tuneesias. Egiptuses oli EL Ühendkuningriigi (39 %) järel suuruselt teine välisinvestor, tehes 21 % välismaistest otseinvesteeringutest kogusummas üle 15 miljardi dollari (ligikaudu 12,7 miljardit eurot), ning piirkonnas tegutsenud 6 339 ELi ettevõtet pakkusid üle 192 000 töökoha. Marokos loodi autosektoris aastatel 2014–2018 üle 85 000 otsese töökoha, millega sektori töökohtade koguarv suurenes 2018. aastaks 163 000 töökohani. Mõni riik, eeskätt Iisrael, oli oluline ELis tehtavate välismaiste otseinvesteeringute allikas. 2019. aastal rakendamisel tehtud edusammud – Egiptus kaotas poliitilisel ja tehnilisel tasandil peetud tõhustatud dialoogi tulemusel nõude teha ELis Egiptusesse eksporditavate elusloomade veterinaarkontroll. Samuti nõustus Egiptus ELi standarditega enamiku seemnekartulit käsitlevate nõuete puhul ja lihtsustas imiku piimasegude importi. – Tuneesia kaotas pärast ELi sekkumisi WTOs ja kahepoolset suhtlust mitmesuguste toodete mitteautomaatsed impordilitsentsid, mis mõjutasid väga suurt osa kahepoolsest kaubandusest ELiga; need meetmed olid kokkusobimatud nii kahepoolse lepingu kui ka WTO eeskirjadega. Näiteid peamiste lahendamata küsimuste kohta – Alžeeria säilitas keelu importida sõidukeid (alates 2015. aastast) ja ravimeid, mille puhul on olemas kohapeal toodetud analoog. Tollimaksuga samaväärset toimet omavaid tasusid kohaldatakse jätkuvalt enam kui 900 toote suhtes ning veel 129 tariifireal kogub riik suuremaid tollimakse kui on lubatud vabakaubanduslepingu alusel. – Egiptus säilitas registreerimiskava ja veoeelsed kontrollid (mida kohaldati alates 2016. aastast) ja laiendas neid 25 tööstustoodete kategooriale. Spetsiaalse registreerimiskomitee loomine Egiptuse kaubandus- ja tööstusministeeriumis 2019. aasta aprillis oli siiski samm edasi, kuna see võimaldas kiirendada mõne ELi eksportija registreerimist. Viimase viieteistkümne aasta sagedased kontaktid nii tehnilisel kui ka ministrite tasandil on aidanud luua tihedama partnerluse ELi ning ELi Vahemere piirkonna ja Lähis-Ida partnerite vahel mitmepoolsel tasandil. EL aitab näiteks Alžeerial ja Liibanonil esitada WTOga ühinemise taotlust ning toetab Palestiina taotlust saada WTO üldnõukogus ja selle allorganites vaatleja staatus. 3.3.2. Gruusia, Moldova ja Ukraina Põhjalik ja laiaulatuslik vabakaubanduspiirkond, mida on kohaldatud ELi ning Gruusia ja Moldova vahel alates 2016. aastast ning ELi ja Ukraina vahel alates 2017. aastast, on osa laiemast idapartnerluse raamistikust, ühisest poliitikaalgatusest, mis käivitati 2009. aastal, et süvendada ja tugevdada suhteid ELi ja selle liikmesriikide ning kuue idanaabri vahel. Põhjalikud ja laiaulatuslikud vabakaubanduspiirkonnad ei ole olulised üksnes vastastikuse turulepääsu jaoks, vaid ka selleks, et ellu viia väärtuste tegevuskava, edendada demokraatiat ning läbipaistvaid ja sõltumatuid institutsioonilisi struktuure ning aidata partnerriikidel muuta oma majandust ja osaleda rohkem rahvusvahelises kaubanduses. Põhjalike ja laiaulatuslike vabakaubanduspiirkondade puhul keskendutakse kahele põhiküsimusele: kaubanduse liberaliseerimine ja õigusaktide ühtlustamine. Kaubanduse liberaliseerimine (põhjalike ja laiaulatuslike vabakaubanduspiirkondade „vabakaubanduse“ komponent) tähendab tariifide kaotamist ja mittetariifsete tõkete vähendamist kaubavahetuses, teenustekaubanduses ja investeerimisel, suurendades seeläbi mõlema poole kaupade ja teenuste turulepääsu. Kõikide vabakaubanduspiirkondade partnerid vahetavad korrapäraselt teavet ja jälgivad kaubanduse arengut. Kõigi kolme riigi jaoks, kellega on loodud põhjalik ja laiaulatuslik vabakaubanduspiirkond, on EL suurim kaubanduspartner. Kaubandus nende riikidega on kokkuvõttes aasta-aastalt veidi suurenenud, ulatudes 2019. aastal 50,6 miljardi euroni. ELi ja Ukraina kahepoolne kaubandus on kasvanud pidevalt mõlemal suunal ja ulatus 2019. aastal 43,3 miljardi euroni. Ukraina on ka suuruselt neljas põllumajandustoodete ELi eksportija. 2019. aastal vähenes ELi ja Gruusia vaheline kaubandus 2018. aastaga võrreldes 3 %, kahanedes 2,6 miljardile eurole, ning ELi ja Moldova vaheline kaubandus kasvas eelmise aastaga võrreldes 3,9 %, veidi enam kui 4,7 miljardile eurole. Õigusaktide ühtlustamine on põhjalike ja laiaulatuslike vabakaubanduspiirkondade „põhjalik ja laiaulatuslik“ komponent. ELi partnerriigid on kohustunud viima oma õigusaktid vastavusse ELi õigusaktidega (liidu õigustikuga) mitmes kaubandusega seotud poliitikavaldkonnas, nagu sanitaar- ja fütosanitaarküsimused, tehnilised kirjeldused ja standardid (tehniliste kaubandustõkete vähendamine), riigihanked, teenused ja tolliprotseduurid. Asjakohased ELi õigusaktid on loetletud assotsieerimislepingute / põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduspiirkonna lepingute lisades, mida ajakohastatakse korrapäraselt. Euroopa Komisjon hoiab sellel protsessil silma peal, võttes arvesse liidu õigustiku edasiarendamist assotsieerimislepingute / põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduspiirkonna lepingutega hõlmatud valdkondades. Näiteid 2019. aastal õigusaktide ühtlustamisel tehtud edusammude kohta

– Ukraina võttis vastu sanitaar- ja fütosanitaarstrateegia, mis hõlmab enam kui 240 ELi õigusakti, mida Ukraina praegu rakendab, ja sisaldab esmakordselt loomade heaolu käsitlevaid standardeid. EL pakub Ukrainale sellega seoses nii inimressursside alast kui ka rahalist toetust. Gruusia ja Moldova on samuti võtnud kohustuseks viia oma siseriiklikud õigusaktid kooskõlla ELi õigusaktidega. – EL ja Moldova leppisid kokku mõne kontsessiooni laiendamises: Moldova oli nõus suurendama põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduspiirkonna lepingus sätestatud läbivaatamismehhanismi alusel algseid tariifikvoote. Sellega luuakse täiendavad ekspordivõimalused kohalikele põllumajandusettevõtjatele ja tootjatele. – Gruusia tegi suuri edusamme tööreformide elluviimisel: 2019. aastal võeti vastu siseriiklike tööalaste õigusaktide (tööseadustiku ning töötervishoiu ja tööohutuse seaduse) muudatused, millega need õigusaktid lähendati ILO põhikonventsioonidele ja ELi standarditele, sealhulgas tööjärelevalve valdkonnas. 3.3.3. Lääne-Balkan EL on sõlminud stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingu kõigi kuue Lääne-Balkani partneriga: Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Põhja-Makedoonia, Montenegro, Serbia ja Kosovoga. Kõigil Lääne-Balkani partneritel on selge Euroopa perspektiiv, mida kinnitati viimati 6. mail 2020 Lääne-Balkani tippkohtumisel. See kajastub stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingute sisus ja ulatuses – lepingute mõne elemendiga on mindud muudest sooduskaubanduslepingutest kaugemale, nähes ette õigusaktide vastavusseviimise liidu õigustikuga. Samuti on nende lepingutega ette nähtud kõikide koguseliste piirangute kaotamine. Samas ei sisalda kõnealused lepingud teatavaid muid elemente, mille leiab ELi hilisematest sooduskaubanduslepingutest, nagu sätted kaubanduse ja kestliku arengu kohta. Stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingud on hõlbustanud viimasel kümnendil ELi ja kõnealuse piirkonna vahelist kaubandust, mis on suurenenud peaaegu 130 %, ulatudes 2019. aastal 55 miljardi euroni, mis tähendab 2018. aastaga võrreldes 3,8 % suurust kasvu. Kõige enam kaubeldakse masinate, mitteväärismetallide, mineraalsete toodete ja kemikaalidega. 2019. aastal kasvas ELi eksport Lääne-Balkani piirkonda 4,4 %, mille tulemuseks oli ELi 8,9 miljardi euro suurune kaubandusbilansi ülejääk. Import Lääne-Balkani piirkonnast kasvas 3 %. Kuigi kuus Lääne-Balkani riiki moodustavad kokku vaid 1,4 % ELi kogukaubandusest, on stabiliseerimis- ja assotsieerimislepingute tõhus rakendamine väga oluline, et lõimida need naaberriigid veelgi paremini ELi turuga, parandada ettevõtlus- ja investeerimiskliimat ning edendada ELi standardeid. EL on kõikide Lääne-Balkani riikide jaoks juhtiv kaubanduspartner, kelle arvele langeb peaaegu 70 % piirkonna kogukaubandusest. 3.3.4. Šveits Kahepoolne kaubavahetus Šveitsiga ulatus 2019. aastal 257 miljardi euroni, mis tegi Šveitsist kokkuvõttes ELi suuruselt neljanda kaubanduspartneri ja ELi peamise kaubanduspartneri sooduskaubanduslepingute alusel. Kahepoolsed kaubavood suurenesid 2018. aastaga võrreldes 9 % ja EL säilitas kaubandusbilansi ülejäägi suurusjärgus 36 miljardit eurot. Teenustekaubandusega, mille mahuks hinnati 2018. aastal rohkem kui 170 miljardit eurot, oli Šveits teenuste puhul ELi tähtsuselt kolmas kaubanduspartner. ELi kaubandusbilansi ülejääk oli 39,5 miljardit eurot. Võttes arvesse ELi ja Šveitsi väga suurt lõimitust, on Šveits väga oluline partner ka investeeringute valdkonnas. Šveitsi välismaised otseinvesteeringud ELis ulatusid 2018. aastal 750 miljardi euroni, mis tähendab 2014. aastaga võrreldes 58 % suurust kasvu, ning ELi välismaised otseinvesteeringud Šveitsis ületasid triljonit eurot, olles kasvanud 2014. aastaga võrreldes 40 %. Šveitsis tehakse ligikaudu 12 % kõikidest ELi 27 liikmesriigi välismaistest otseinvesteeringutest. Teenustekaubandusega, mille mahuks hinnati 2018. aastal rohkem kui 170 miljardit eurot, oli Šveits teenuste puhul ELi tähtsuselt kolmas kaubanduspartner. ELi kaubandusbilansi ülejääk oli 39,5 miljardit eurot. Võttes arvesse ELi ja Šveitsi väga suurt lõimitust, on Šveits väga oluline partner ka investeeringute valdkonnas. Šveitsi välismaised otseinvesteeringud ELis ulatusid 2018. aastal 750 miljardi euroni, mis tähendab 2014. aastaga võrreldes 58 % suurust kasvu, ning ELi välismaised otseinvesteeringud Šveitsis ületasid triljonit eurot, olles kasvanud 2014. aastaga võrreldes 40 %. Šveitsis tehakse ligikaudu 12 % kõikidest ELi 27 liikmesriigi välismaistest otseinvesteeringutest. ELi vabakaubandusleping Šveitsiga on ELi olemasolevatest lepingutest vanim. Kui võrrelda ELi tänapäevaste kaubanduslepingutega, millest mõni on sõlmitud kaugema partneriga, kelle majanduslik tähtsus on väiksem, on lepingu kohaldamisala piiratud ja põhimõtted pinnapealsemad ning see ei sisalda tõhusat vaidluste lahendamise mehhanismi. Hoolimata õitsvast kaubandusest ei suutnud Šveits teha 2019. aastal edusamme läbiräägitud institutsioonilise raamistiku lepingu vastuvõtmisel. See leping sillutaks tee ELi ja Šveitsi kaubandussuhete edasisele ajakohastamisele, kuna sellega tagataks sõltumatu vaidluste lahendamine, õiguskindlus ja võrdsed tingimused, mis tooks ELi ja Šveitsi ettevõtjatele kasu siseturul. Kõnealune leping tähendaks ka turulepääsu uutes valdkondades (nt elekter), samuti kehtestataks sellega riigiabi eeskirjad ning poolte kohustus ajakohastada 1972. aasta vabakaubanduslepingut ja muid kaubandusega seotud lepinguid.

3.3.5. Norra ELi ja Norra vaheline kaubandus toimub nii Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) raames kui ka 1973. aasta kahepoolse vabakaubanduslepingu alusel. Ehkki kahepoolne kaubandusleping on endiselt jõus, on see praktikas asendatud paljuski EMP lepinguga, mis võimaldab kaupade, teenuste, kapitali ja inimeste vaba liikumist. ELi ja Norra vaheline kahepoolne kaubavahetus ulatus 2019. aastal 106 miljardi euroni ehk kahanes 2018. aastaga võrreldes 5 %, mille põhjuseks oli peamiselt asjaolu, et mineraalõli import Norrast vähenes 16,5 %. Norra kogueksport ELi 27 liikmesriiki vähenes 11 %, samal ajal kui ELi 27 liikmesriigi eksport Norra suurenes 3 %. ELi suunatud Norra ekspordi kahanemise ja Ühendkuningriigi EList lahkumise tõttu sai Norrast senise ELi suuruselt kuuenda kaubanduspartneri asemel suuruselt kaheksas kaubanduspartner. ELi ja Norra vaheline kauplemine põllumajandustoodetega ulatus peaaegu 5 miljardi euroni, kusjuures ELil, kelle eksporditud põllumajandustoodete väärtus oli Norrast imporditud põllumajandustoodete väärtusest enam kui kaheksa korda suurem, oli selge kaubandusbilansi ülejääk. Nii import kui ka eksport on 2009. aastast saati pidevalt kasvanud. Endiselt on lahendamata töödeldud põllumajandustoodetega kauplemise korra läbivaatamise küsimus. See tõstatati 2019. aastal ühiskomitees eesmärgiga kaotada kõrged tollitariifid, mis takistavad ELil eksportida Norra teatavaid töödeldud põllumajandustooteid. EL nõudis jätkuvalt ka seda, et jätkataks läbirääkimisi geograafiliste tähiste kaitse teemal. Norra on ELi suuruselt kaheksas kaubanduspartner teenuste puhul. 2018. aastal oli ELi ja Norra vahelise teenustekaubanduse maht 40 miljardit eurot, millest 14 miljardit eurot moodustas Norra eksport ja 26 miljardit eurot ELi eksport, mille tulemuseks oli ELi kaubandusbilansi ülejääk, mis on püsinud viimasel viiel aastal stabiilne. 3.3.6. Türgi Türgi on ELi vanim ja suuruselt teine sooduskaubanduspartner ning kokkuvõttes ELi suuruselt kuues kaubanduspartner. Türgi majandus taastus 2018. aasta suvel alguse saanud valuutakriisist oodatust kiiremini, kuid lõviosa 2019. aastast oli riigi majandus languses ja kasv oli tagasihoidlik 0,9 %. Türgi liiri odavnemise tõttu kahanes märkimisväärselt Türgi üleilmne kaubandusbilansi puudujääk. ELiga toimunud kaubavahetuse puhul kahanes Türgi puudujääk 1,5 miljardile eurole pärast ELi pikaajalist kaubandusbilansi ülejääki – ELi eksport Türki vähenes 1,3 % ehk 68,3 miljardile eurole, samal ajal kui import Türgist suurenes 4,4 % ehk 69,8 miljardile eurole. ELi ja Türgi vahelised kaubandussuhted on reguleeritud 1995. aastal tööstuskaupade ja teatavate töödeldud põllumajandustoodete jaoks loodud tolliliiduga ning kahe kahepoolse sooduskaubanduslepinguga, mis hõlmavad vastavalt põllumajandustooteid ning söe- ja terasetooteid. 82 % ELi kaubandusest Türgiga moodustavad tööstuskaubad. Suuresti tänu nimetatud kaubanduslepingutele ja eelkõige tolliliidule on kahepoolne kaubandus 90ndate aastate keskpaigast saati enam kui neljakordistunud. Kahepoolse kaubanduse ulatuse suurendamiseks ja tolliliidu ajakohastamiseks võttis Euroopa Komisjon 21. detsembril 2016 vastu soovituse võtta vastu nõukogu otsus, millega lubatakse alustada Türgiga läbirääkimisi. Üldasjade nõukogu 26. juuni 2018. aasta ja 18. juuni 2019. aasta järelduste tulemusel on arutelud praegu siiski peatatud. 2019. aastal säilitas Türgi kaubandustõkked, millega rikuti tolliliidu kokkulepet, eelkõige jätkates ja laiendades pikka aega kestnud kõrvalekaldumist ühisest tollitariifistikust, kehtestades täiendavad tollimaksud toodetele, mis olid pärit väljastpoolt ELi või mujalt kui Türgi sooduskaubanduspartneriks olevatest riikidest. Nende tollimaksude tõttu nõudis Türgi teavet ja dokumente, nagu päritolutõendid, mis on vastuolus tolliliiduga sisse seatud vaba ringluse põhimõttega. Samuti jättis Türgi 2019. aastal taas avamata oma veiseliha tariifikvoodi. Euroopa Komisjon tõstatas need küsimused iga-aastastel ühiskomitee koosolekutel ja sagedase kahepoolse teabevahetuse raames. Samuti jätkas komisjon selle nõudmist, et assotsieerimislepingu lisaprotokolli rakendataks mittediskrimineerivalt kõikide liikmesriikide, sealhulgas Küprose Vabariigi suhtes. 2. aprillil 2019 algatas EL WTOs menetluse seoses Türgi meetmetega, millega sunnitakse peale ravimite kohapealset tootmist. 3.4. AAFRIKA, KARIIBI MERE JA VAIKSE OOKEANI PIIRKONNA RIIGID Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riigid (edaspidi „AKV riigid“) on olnud üle kümne aasta maailma kõige kiiremini kasvava majandusega riikide seas. Eelkõige on viimasel kümnendil kahekordistunud ELi ja Sahara-taguse Aafrika vaheline kaubandus ning Euroopa ettevõtjate investeeringud Aafrikas ulatuvad 200 miljardi euroni, kusjuures kasvupotentsiaal on tohutu. EL on jätkuvalt suurim kaubandus- ja investeerimispartner enamikule AKV riikidele, eriti nende jaoks, kes rakendavad ELiga sõlmitud majanduspartnerluslepingut. 2019. aastal rakendasid majanduspartnerluslepingut ELiga 31 AKV riiki: 14 Sahara-taguse Aafrika riiki, 14 Kariibi mere riiki ja 3 Vaikse ookeani piirkonna riiki. Majanduspartnerluslepingud on arengule keskenduvad kaubanduslepingud, mille alusel EL võimaldab tollimaksu- ja kvoodivaba juurdepääsu oma turule, samal ajal kui partnerriigid liberaliseerivad 10–20 aasta jooksul vähemalt 80 % oma impordist. Majanduspartnerluslepingud sisaldavad ka spetsiaalseid kaitsemeetmeid, millega tagatakse toiduga kindlustatuse, tärkavate tööstusharude või keskkonnaalaste ja sotsiaalsete eesmärkide kaitse. Tähtis on see, et EL annab märkimisväärset arenguabi, et suurendada kaubanduspoliitika valdkonnas suutlikkust ja muuta kohalik toodang konkurentsivõimelisemaks. Majanduspartnerluslepingute rakendamine on täies hoos, hoolimata sellistest probleemidest nagu avaliku sektori asutuste piiratud suutlikkus, vilets ettevõtluskliima ning ettevõtjate piiratud teadlikkus ja suutlikkus neid lepinguid kasutada. Kuigi üldise hinnangu andmiseks on veel vara, on ekspordi kasvu ja mitmekesistumise osas täheldada positiivset suundumust. EL ning viis Ida- ja Lõuna-Aafrika riiki, kellega on sõlmitud majanduspartnerlusleping, alustasid 2019. aastal läbirääkimisi, et lisada eeskirjad teenustekaubanduse, investeerimise, riigihangete, intellektuaalomandi õiguste ning – mis väga oluline – kaubanduse ja kestliku arengu kohta.

Näiteid 2019. aastal rakendamisel tehtud edusammude kohta – EL ja Lõuna-Aafrika Arenguühendus (SADC) pidasid oma ühisnõukogu esimese ministrite tasandi koosoleku ning määrasid kindlaks menetluseeskirjad lepingu täielikuks toimimiseks. – Ghana ja Côte d’Ivoire võtsid vastu siseriiklikud õigusaktid, et täielikult täita oma kohustusi, ja arutasid ELiga esmakordselt kestlikkusega seotud aspekte kakao väärtusahelas. –EL ja Kamerun tegid tihedat koostööd, et hinnata kolm aastat kohaldatud tariifikärbete mõju ja kavandada kaasnevad meetmed. – EL ja CARIFORUMi riigid korraldasid 2019. aasta septembris Frankfurdis ärifoorumi ning süvendasid dialoogi kestliku arengu ja Euroopa rohelise kokkuleppe teemal. Suundumused kahepoolses kaubanduses 2019. aastal ELi import 31 riigist, kellega on sõlmitud majanduspartnerlusleping, suurenes 2019. aastal 4,6 %. Näiteks Eswatini, Fidži, Kameruni, Lõuna-Aafrika ja Dominikaani Vabariigi ELi suunatud ekspordi kasvumäär oli kahekohaline. CARIFORUMi põllumajanduslike toiduainete eksport ELi kasvas 2019. aastal 11 % tänu suurele riisi, õlle, sigarite, troopiliste puuviljade ja rummi ekspordile. Ehkki see import sõltub endiselt ressurssidest, on mõne riigi puhul täheldada üha suuremat mitmekesistumist. Mitmekesine on näiteks import Lõuna-Aafrikast, kust tuuakse peamiselt sõidukeid, masinaid ja puuvilja ning mineraalseid tooteid. Mauritius ja Dominikaani Vabariik hakkasid mõlemad hiljuti eksportima meditsiini- ja laboriseadmeid. Oma eksporti mitmekesistavad ka CARIFORUMi riigid. ELi eksport majanduspartnerluslepinguga hõlmatud riikidesse suurenes 5 % tänu suuremale ekspordile Lõuna-Aafrikasse ning vähemal määral ka Mauritiusele ja Fidžile. ELi eksportijad kasutava üha enam majanduspartnerluslepingute alusel antavaid soodustusi, eriti neid, mida pakub Lõuna-Aafrika, suurima majandusega riik majanduspartnerluslepinguga hõlmatud riikide seas. EL teeb tööd kaubandusvaidluste lahendamise nimel. Juunis algatas EL ametliku vaidluste vältimise ja lahendamise menetluse Lõuna-Aafrika tolliliidu suhtes, et käsitleda 2018. aastal ELi linnukasvatussaaduste suhtes kehtestatud kaitsemeetmeid. Menetlus viis 2019. aasta septembris ametlike konsultatsioonideni, mille käigus pooled kahjuks ei suutnud oma erimeelsusi lahendada. Valge spargel Namiibiast Namiibias Omusati piirkonnas tegutsev Hispaania spargli töötlemise tehas ekspordib kohalikele ja rahvusvahelistele turgudele, eelkõige Hispaaniasse ja teistesse ELi riikidesse, valget sparglit. Tehases töötab 600 inimest, peamiselt kohalikest kogukondadest pärit naised. Ettevõtte jaoks on olnud väga olulised SADC majanduspartnerluslepingu alusel tehtud tariifikärped. Tipptasemel tehnoloogia, millega viiakse miinimumini vee tarbimine, aitab tagada kestlikkuse. „Tänu SADC majanduspartnerluslepingule saame importida kapitalikaupu ja sisendeid Namiibiasse tollimaksuvabalt ning meile on kindlustatud pikaajaline juurdepääs ELi turule. Selle projekti mõju kohalikule kogukonnale on märkimisväärne.“ Carlos Lertxundi Aretxaga, spargli töötlemise projekti juht, kes esindab ettevõtjat Otjimbele Agriculture PTY 4. KAUBANDUS JA KESTLIK ARENG Eesmärgid ja raskused Kaubanduse ja kestliku arengu peatüki eesmärk on maksimeerida suurenenud kaubanduse ja investeerimise mõju edusammude saavutamisele sellistes olulistes küsimustes nagu inimväärse töö ja keskkonnakaitse edendamine või võitlus kliimamuutuste vastu. Kaubanduse ja kestliku arengu peatüki sätetega parandatakse ILO standardite ja mitmepoolsete keskkonnalepingute järgimist. Kaubanduse ja kestliku arengu peatüki rakendamisel tuleb ette spetsiifilisi raskusi. Näiteks esineb endiselt lünki ILO põhikonventsioonide üldisel ratifitseerimisel ja tõhusal rakendamisel, sealhulgas ELi kaubanduspartnerite seas. Kaubanduse ja kestliku arenguga seotud kohustuste täitmiseks tuleb sageli tegeleda pikaajaliste ja sügavalt juurdunud riigisiseste probleemidega ning erinevate poliitikaprioriteetidega. Selleks on vaja pikaajalist rakendamise perspektiivi, mida toetavad jõustamistegevus ning kodanikuühiskonna ja ettevõtjate aktiivne osalemine. Seepärast pööratakse rakendamisel tähelepanu ka koostööplatvormide ja ühisalgatuste loomisele küsimustes, mis ulatuvad õiglasest tasustamisest ning ohutus ja tervislikus keskkonnas töötamisest kliimasäästliku tehnoloogia edendamiseni.





Euroopa Komisjoni 15 punktist koosneva tegevuskava kasutuselevõtt 2018. aasta veebruaris avaldatud 15 punktist koosneva tegevuskava kasutuselevõtt hõlbustab süstemaatilisema ja struktureerituma lähenemisviisi rakendamist kaubanduse ja kestliku arenguga seotud kohustuste täitmisel. Tuginedes läbirääkimiste etapis ja varasema rakendamise raames saadud kogemustele, on Euroopa Komisjon kehtestanud rea sihipäraseid meetmeid, mis on kooskõlas iga kaubanduspartneri puhul kindlaks määratud prioriteetidega. Enne rakendamist võetud Euroopa Komisjoni, Euroopa Parlamendi ja ILO koordineeritud ja vastastikku toetavad meetmed on toiminud hästi, näiteks Vietnamis. Kaubanduse ja tööga seotud kohustuste täitmisel tehtud edusammud Vietnami näitel – Vietnam ratifitseeris 2019. aasta juunis ILO konventsiooni nr 98 kollektiivläbirääkimiste kohta ning võttis 2019. aasta novembris vastu läbivaadatud tööseadustiku, algatades sellega tööõiguse ulatusliku reformi. – Vietnam kinnitas konkreetse ajakava, et ratifitseerida ülejäänud kaks ILO põhikonventsiooni sunniviisilise töö ja ühinemisvabaduse kohta (vastavalt 2020. ja 2023. aastaks). – Vietnam teatas meetmetest, mis olid võetud lapstööjõu kasutamise lõpetamiseks. Viimase riikliku uuringu esialgsed tulemused on paljutõotavad, osutades sellele, et pärast eelmist, 2012. aasta uuringut on lapstööjõu kasutamine vähenenud enam kui 40 %. 15 punktist koosnev tegevuskava edendab ka tihedamat partnerlust Euroopa Komisjoni ning liikmesriikide, Euroopa Parlamendi ja rahvusvaheliste organite (nt ILO) vahel, mis on osutunud väga oluliseks edusammude tähelepaneliku jälgimise puhul. Näiteid komisjoni ja liikmesriikide vastastikku täiendavate meetmete kohta – Madalmaad võtsid vastu seaduse lapstööjõu kasutamise hoolsuskohustuse kohta, mida kohaldatakse kõikide riigis asutatud ettevõtjate suhtes. Seaduse kohaldamiseks praktikas töötatakse välja üksikasjalikumad rakendusaktid. Samal ajal hinnati Madalmaades sektoripõhiseid vabatahtlikke kokkuleppeid, mis käsitlesid hoolsuskohustuse alaseid algatusi. – Rootsi riiklik kommertskolleegium avaldas käsiraamatu, et aidata Ecuadori kaubanduse ja kestliku arengu meetmete rakendamise varajastes etappides. Näiteid tehnilise abi valdkonnas tehtava Euroopa Komisjoni ja ILO koostöö kohta – Euroopa Komisjon ja ILO toetasid tööreformide elluviimist Vietnamis ning aitasid tugevdada tööjärelevalvet Colombia maapiirkondades. – Euroopa Komisjon toetas ILO meetmete elluviimist El Salvadoris ja Guatemalas, et parandada rahvusvaheliste tööstandardite järgimist. Üks teine 15 punktist koosneva tegevuskava sammas on kodanikuühiskonna organisatsioonide mõjuvõimu suurendamine ELis ja ELi kaubanduspartneriks olevates riikides. 2019. aastal jätkas Euroopa Komisjon lepingute rakendamise jälgimiseks loodud sisenõuanderühmade abistamist. Eesmärk on luua tingimused selleks, et nende osalemine rakendamisprotsessis oleks tõhusam. Euroopa Komisjon jätkas kõnealuste rühmade liikmetele partnerlusinstrumendist vahendite eraldamist, et nad saaksid osaleda kohtumistel samu ülesandeid täitvate isikute ja muude kodanikuühiskonna esindajatega, sealhulgas sotsiaalpartneritega. Projektist, mida hakati ellu viima 2018. aastal, toetati ka suutlikkuse suurendamise õpikodade korraldamist, et suurendada sisenõuanderühmade liikmete eksperditeadmisi ning eriti selleks, et määrata kindlaks nende endi rakendamisprioriteedid ja neid prioriteete arendada.

Euroopa Komisjon jätkas ka tingimuste loomist selleks, et ettevõtjatel oleks aktiivsem roll selle tagamisel, et kaubandus ja kestlikkus käivad käsikäes, edendades vastutustundlikke äritavasid. Uue tehnilise abi projekti käivitamine 2019. aasta jaanuaris Ladina-Ameerika jaoks võimaldas Euroopa Komisjonil edendada konkreetseid meetmeid ning tagada nendele valitsuste ja sidusrühmade toetus, tuginedes ILO, OECD ja ÜRO inimõiguste ülemvoliniku büroo tunnustatud eksperditeadmistele ja pikaajalistele kogemustele. 2019. aastal jätkas Euroopa Komisjon oma jõulise kohustuste täitmise tagamise poliitika elluviimist, et tegeleda probleemidega kaubanduse ja kestliku arengu alaste kohustuste täitmisel. Hea näide on konsultatsioonid valitsusega ja vahekohtu menetlus kahepoolse juhtumi puhul, mille Euroopa Komisjon algatas Lõuna-Korea suhtes. Pärast ELi ja Lõuna-Korea kaubanduslepingu jõustumist 2012. aastal on EL järjepidevalt tõstatanud probleemi, et Korea ei rakenda lepingu tööalaseid sätteid. Kuna need sekkumised ei olnud edukad, taotles Euroopa Komisjon 2018. aasta detsembris konsultatsioone valitsusega, mis toimusid 2019. aasta jaanuaris, ja sama aasta juunis nõudis EL eksperdikomisjoni moodustamist. Peruu puhul edendas Euroopa Komisjon 2019. aastal seoses kaubanduse ja kestliku arengu alaste kohustuste täitmisega kahepoolset kaasatust tehnilisel ja poliitilisel tasandil. Oktoobris toimunud kaubanduse ja kestliku arengu allkomitee koosolekul andis Peruu aru edusammudest, mis olid tehtud eri valdkondades ELi peamiste murede lahendamiseks. 5. PÕLLUMAJANDUSLIKE TOIDUAINETEGA KAUPLEMINE ELi KAUBANDUSLEPINGUTE ALUSEL Sooduskaubanduspartneritega toimuv põllumajanduslike toiduainetega kauplemine on kasvamas 2019. aastal suurenes ELi ja sooduskaubanduspartnerite vaheline põllumajanduslike toiduainetega kauplemine nii absoluutarvudes (kauba väärtus) kui ka suhtarvudes võrrelduna ELi üldise kauplemisega põllumajanduslike toiduainetega. Kaubavahetus sooduskaubanduspartneritega moodustas ligikaudu 35 % ELi põllumajanduslike toiduainetega kauplemisest kolmandate riikidega – 30 % ELi põllumajanduslike toiduainete ekspordist ja 40 % impordist. See osakaal on viimase kümne aasta jooksul suurenenud. 2019. aastal olid ELi kolm peamist põllumajanduslike toiduainete eksporditurgu sooduskaubanduspartnerite seas Šveits, Jaapan ja Norra, kuhu suunati kokku ligikaudu 11 % asjaomasest ekspordist. Kanada oli 4. kohal. Umbes 19 % ELi ekspordist moodustasid toiduvalmistised, nagu šokolaad, imiku piimasegud ja pastatooted, ning 12 % vein, vermut, siider ja äädikas. Bohemia humalad preemium-klassi õlle jaoks BOHEMIA HOP on väike Tšehhi ettevõte, mis kuulub Tšehhi humalakasvatajatele. Kümnele inimesele tööd andev ettevõte ekspordib traditsioonilise sordi „Bohemia“ humalaid mitmesse riiki väljapoole ELi. ELi-Jaapani majanduspartnerluslepingu alusel saab ettevõte nüüd eksportida oma tooteid Jaapanisse tollimaksuvabalt. „Jaapani pruulikojad on traditsioonilised Tšehhi humalate kasutajad ja kaubanduses meeldivad meile lihtsad lahendused.“ Zdenek Rosa, ettevõtte Bohemia Hop juhataja ELi kolm peamist põllumajanduslike toiduainete eksporditurgu sooduskaubanduspartnerite seas olid 2019. aastal Ukraina (muu teravili kui nisu ja riis ning muu taimeõli kui palmi- ja oliiviõli), Šveits (röstitud kohv ja tee ning toiduvalmistised) ja Türgi (troopilised puuviljad, pähklid ja vürtsid ning tooted köögi- ja puuviljadest). Koos moodustasid need riigid kuni 13 % ELi põllumajanduslike toiduainete impordist. Põllumajanduslike toiduainetega kauplemise suundumused ja areng 2019. aastal suurenes ELi põllumajanduslike toiduainete eksport sooduskaubanduslepingute alusel 8,7 % (+4,4 miljardit eurot), samas kui põllumajanduslike toiduainete eksport ülejäänud maailma kasvas 7,6 %. ELi põllumajanduslike toiduainete import sooduskaubanduslepingute alusel kasvas sarnase tempoga kui eksport (8,3 %), samas kui põllumajanduslike toiduainete import ülejäänud maailmast suurenes vaid 2,3 %. Kaubandusbilansi ülejäägiks sooduskaubanduslepingute alusel toimunud põllumajanduslike toiduainetega kauplemise puhul jäi 6,4 miljardit eurot. Import sooduskaubanduspartneriks olevatest riikidest on ELi põllumajanduslike toiduainete sektori jaoks jätkuvalt strateegilise tähtsusega, kuna sellega tagatakse selliste toodete vajalikud varud, mida ELis klimaatilistel põhjustel ei kasvatata (troopilised puuviljad, kakao, kohv ja muud joogid), ja sisendid toodetele, kui EL on vähem konkurentsivõimeline või ei tooda ELi nõudluse rahuldamiseks piisavalt (õliseemned, loomsed või taimsed rasvad/õlid).

Vabakaubandus soodustab kauplemist looduslike toodetega Hamburgis asuv ettevõte Worlée NaturProdukte GmbH on osa Worlée kontsernist, keskmise suurusega pereettevõttest, mis pakub tööd umbes 200 inimesele. ELi ja Tšiili vahel sõlmitud kaubanduslepingu tulemusel vähenesid Tšiilist imporditavate kibuvitsamarjade suhtes kohaldatavad tollimaksud nullini, millega Worlée säästab aastas umbes 24 000 eurot. „Vabakaubandus võimaldab meil edastada oma klientidele kvaliteetset toorainet konkurentsivõimeliste hindadega. Mida odavamalt me saame toodet importida, seda konkurentsivõimelisemad me turul oleme.“ Reinhold von Eben-Worlée, Worlée kontserni tegevjuht ELi kaubanduslepingutes on arvesse võetud ELi põllumajandussektori tundlikkust. Tundlikud tooted, nagu veiseliha, kodulinnuliha ja suhkur, on kas sooduskaubandusest välja jäetud või on antud nende toodete piiratud kogustele hoolikalt kaalutletud tariifikvootide kaudu soodustingimustel juurdepääs. ELi kaubanduslepingutega luuakse ka uusi ekspordivõimalusi mõne ELi eksporditava tundliku toote jaoks. Märkimisväärne näide on veiseliha. ELi veiseliha ja elusveiste eksport sooduskaubanduspartneriks olevatesse riikidesse on kasvanud viimase viie aasta jooksul 30 % (406 miljonilt eurolt 529 miljonile eurole), hoolimata väikesest kahanemisest 2019. aastal. Geograafilised tähised ELi kaubanduslepingutes pööratakse erilist tähelepanu geograafiliste tähiste kaitsele. 2019. aastal said ELi ja Kanada kaubanduslepingu (CETA) alusel loodud geograafiliste tähiste registreerimise otsese taotlemise menetluse kaudu Kanadas kaitse viis uut ELi toiduainete geograafilist tähist (Piave, Pancetta piacentina, Salame piacentino, Coppa piacentina ja Vinagre de Jerez). Pärast ELi-Jaapani majanduspartnerluslepingu jõustumist 1. veebruaril 2019 on Jaapanis saanud kaitse 211 geograafilist tähist. Geograafiliste tähiste kaitsmine ELi kaubanduslepingutes on muutumas üha tähtsamaks, kuna kaitstud geograafiliste tähiste osakaal ELi ekspordis aina suureneb. 2019. aastal tehtud Euroopa Komisjoni uuringust on näha, et aastatel 2010–2017 suurenes geograafilise tähisega toodete ja garanteeritud traditsiooniliste toodete (GTT) osakaal kolmandatesse riikidesse suunatud ELi ekspordis 56 % – 2017. aastal eksportisid ELi 28 liikmesriiki selliseid tooteid 17 miljardi euro eest ja eksporditud tooted moodustasid 23 % ELi kogu asjaomaste toodete müügist. Liiduvälises kaubavahetuses olid jätkuvalt kõige olulisemad tooted veinid (50 % geograafilise tähisega toodete ja garanteeritud traditsiooniliste toodetega kauplemisest), järgnesid kanged alkohoolsed joogid (39 %) ning muud põllumajandustooted ja toiduained (10 %). Kaks suurimat geograafilise tähisega põllumajandustoodete kategooriat, mille tooteid eksporditi kolmandatesse riikidesse, olid juustud ja lihatooted. ELi põllumajanduslike toiduainete edendamine Kaubanduslepingute raames viiakse partnerriikides ellu programme, et edendada põllumajanduslikke toiduaineid. Lisaks kõrgetasemelisele visiidile Jaapanisse (2019. aasta mais), mida juhtis tollane ELi põllumajanduse ja maaelu arengu volinik Phil Hogan, osales EL oma boksiga, kus tutvustati ELi toodete autentsust, ohutust ja kvaliteeti, Aasia suurimal ettevõtjatele korraldataval põllumajanduslike toiduainete messil (Foodex Japan). Samal ajal korraldati seminar, kus käsitleti ELi-Jaapani majanduspartnerluslepinguga Euroopa ja Jaapani põllumajanduslike toiduainete tootjatele avanenud võimalusi, ning ELi ja Jaapani tööstuskoostöö keskus lõi majanduspartnerluslepingu kasutajatoe, et vastata küsimustele, mis laekuvad VKEdelt, kellest paljud tegutsevad põllumajanduslike toiduainete sektoris. Edendamistegevus toimus teiste riikide seas ka Mehhikos ja Singapuris. Sanitaar- ja fütosanitaarmeetmete jälgimine Kaubanduslepingud toetavad partnerite teabevahetust ja koostööd, eelkõige sanitaar- ja fütosanitaarmeetmete valdkonna ekspertide korrapäraste kontaktide kaudu. See võib aidata kaotada võimalikud ja olemasolevad kaubandustõkked. 2019. aastal ELi põllumajanduslike toiduainete turulepääsu osas tehtud edusammud – Kanada avas oma turu tomatitele veel ühest ELi liikmesriigist ja istikutele. – Tšiili avas oma turu piimatoodetele ja veiselihale veel neljale liikmesriigile – Lõuna-Korea avas oma veiselihaturu veel kahele liikmesriigile. – Lõuna-Aafrika kaotas lindude gripi puhangust tuleneva riigiülese keelu kuuest liimesriigist kahe puhul, jättes ülejäänud nelja puhul keelu kehtima.

Loomade heaolu EL on alates 2002. aastast järjekindlalt leidnud, et loomade heaolu peaks kuuluma ELi kahepoolsetes lepingutes taotletavate eesmärkide hulka, töötades välja asjakohaseid koostöömehhanisme, mille kaudu saab jagada ja edendada partnerriikides Euroopa parimaid tavasid. Näiteid loomade heaolu valdkonnas tehtud kahepoolse koostöö kohta – ELi ja Kanada koostöö ning dialoog Kanada ja ELi ekspertide vahel aitas Kanadal läbi vaadata oma õigusaktid; alates 2020. aastast sisaldavad need rangemaid loomade veo nõudeid. – ELi ja Tšiili kaubandusleping on andnud tõuke loomade heaolu käsitlevate Tšiili õigusaktide väljatöötamisele. Koostöö standardite osas, mis käsitlevad loomade heaolu tapmisel, on aja jooksul viinud Tšiili meetmeteni, mis põhinevad enamasti Maailma Loomatervishoiu Organisatsiooni (OIE) standarditel. Need vahetused on aidanud ka edasi arendada standardeid, mis käsitlevad loomade heaolu veo ajal. – ELi ja Ukraina leping sisaldab loomade heaolu käsitlevaid sätteid, millega püütakse saavutada ühine arusaam loomade heaolu alastest standarditest, võttes arvesse OIEs toimuvat arengut. 6. TEENUSED, RIIGIHANKED, INTELLEKTUAALOMANDI ÕIGUSED 6. 1. Teenused ja välismaised otseinvesteeringud Teenused moodustavad ligikaudu 75 %, tööstus 25 % ja põllumajandus 2 % ELi SKPst. EL on maailma suurim teenuste eksportija. Teenustekaubandus moodustab 25 % ELi SKPst – ELi teenuste eksport ületab 900 miljardit eurot aastas. Teenustekaubandus toetab otseselt või kaudselt 21 miljonit ELi töökohta. 60 % mujal maailmas tehtavatest ELi välismaistest otseinvesteeringutest on teenused ja teenused on ka peaaegu 90 % ELis tehtavatest välismaistest otseinvesteeringutest. Teenuseid ja investeerimist käsitlevad sätted ELi kaubanduslepingutes ELi kaubanduslepingutega, mis sisaldavad sätteid teenuste ja digitaalkaubanduse kohta, tagatakse, et ELi teenuseosutajatel lubatakse osutada teenuseid partnerriikide turgudel ning et neid ei diskrimineerita võrreldes samas sektoris tegutsevate kohalike või välismaiste ettevõtjatega. Investeeringute liberaliseerimise sätetes järgitakse nii teenuste puhul (asutamine) kui ka teenustega mitteseotud valdkondades (tootmine, kaevandamine, põllumajandus jne) turulepääsu, välisomanduse ja kaubandusliku kohaloleku liikidega seotud piirangute kaotamisel sama põhimõtet. Neis käsitletakse ka diskrimineerivaid kontrolli-, litsentsimis- ja heakskiitmise menetlusi, välisriigist pärit töötajatega seotud kitsendusi, majandusvajaduste teste ja diskrimineerivat kohtlemist, millega eelistatakse kohalikke ettevõtjaid välisriikide ettevõtjatele. Kõik ELi hiljutisemad kaubanduslepingud sisaldavad teenuseid käsitlevaid sätteid, mis aitavad luua ja toetada õigusraamistikku, et hõlbustada teenuste osutamist, kaitstes samas tarbijaid. Kohustuste loetelus loetlevad pooled oma territooriumil teineteisele tagatavad turulepääsu ja võrdse kohtlemise tingimused. Konkreetsetel kohustustel on sama toime kui siduvatel tariifidel: nad on teiste riikide ettevõtjatele tagatiseks, et turule sisenemise ja turul tegutsemise tingimused ei muutu nende kahjuks. ELi ja Kanada laiaulatuslik majandus- ja kaubandusleping (CETA) sisaldab mõnda kõige kaugeleulatuvamatest teenustekaubandust käsitlevatest sätetest, milles EL on seni kokku leppinud, ning esmakordselt negatiivset loendit kohustuste jaoks. ELi teenusteeksport Kanadasse suurenes 16 926 miljonilt eurolt 2017. aastal 19 000 miljonile eurole 2018. aastal, kasvades aastaga 12,3 %. Kogu teenustekaubandus kasvas 15,2 %.

Madalmaade IT-ettevõtja paneb Kanada kaardile Madalmaade ettevõtja Spotzi pakub interaktiivset kaardistamisplatvormi, mis annab ülevaate maailma demograafilisest koosseisust ja inimeste käitumisest, nagu reisimis- ja ostuharjumused. Algselt Madalmaades tegutsenud ettevõtja on arendanud oma tegevust Kanadas, et kasutada sealseid andekaid inimesi ja teadmisi suurandmete valdkonnas. Tänu CETAle on ettevõtjatel lihtsam saata oma töötajaid ajutiselt tööle teisele poole Atlandit. Eriti suur abi on olnud lihtsamast töötajate viisade töötlemise korrast, mis on hõlbustanud Madalmaade ja Kanada meeskondade koostööd. „Ma ümbritsen end heade inimestega, kes panevad mind end hästi tundma ja annavad mulle positiivset energiat.“ Remco Dolman, Spotzi tegevjuht Erinevalt kaubanduslepingute sätetest kaubavahetuse kohta muudavad teenuseid ja digitaalkaubandust käsitlevad sätted enamasti siduvaks olemasoleva avatuse taseme. Lepinguosalised tavaliselt ei pea muutma ega kohandama õigusnorme või eeskirju ega võtma lepingu rakendamiseks muid meetmeid, kuid nad peavad vältima ELi ettevõtjate teenuste osutamise ja investeerimise võimaluste mis tahes halvenemist oma territooriumil. Ainus erand on seni CETA, kus Kanada on läinud kahes valdkonnas turu avatuse olemasoleva taseme säilitamise kohustusest kaugemale. Uued turud ELi teenuseosutajatele: ELi ja Kanada kaubandusleping – ELi laevandusettevõtjad saavad nüüd osutada Halifaxi ja Montreali vahelisel liinil teatavaid mereveoteenuseid (fiiderteenused), mida varem said osutada vaid Kanada ettevõtjad. – ELi teenuseosutajatel on võimalik pakkuda konkurentsi kaubanduslike süvendamisteenuste osutamisel ja tühjade konteinerite ümberpaigutamisel. Neid kohustusi on sellest ajast saati täidetud, kuna Kanada on vastavalt ajakohastanud oma rannikulaevanduse alaseid seaduseid. – Tänu muudatusele Kanada investeerimisseaduses on läbivaatamiskünnis, mida kohaldatakse juhul, kui väljastpoolt Kanadat pärit ettevõtja omandab osaluse Kanada ettevõttes, tõusnud 658 miljonilt eurolt 987 miljonile eurole. Seda künnist kohaldatakse nüüd kõikide ELi investorite, v.a riigile kuuluvate ettevõtete suhtes. Alatest CETAst on ELi kaubanduslepingute sätteid, mis käsitlevad teenuste reguleerimist, oluliselt tugevdatud. Näiteks ELi-Jaapani leping sisaldab ulatuslikke teenuste ja investeerimisega seotud kohustusi. Ranged põhimõtted teenustekaubanduses: ELi-Jaapani majanduspartnerlusleping – Jaapan nõustus esmakordselt kohaldama siseriiklike õigusnormide põhimõtteid, mis käsitlevad litsentsimis- ja kvalifikatsiooninõudeid ning menetlusi ja tehnilisi standardeid, lisaks teenustesektorile ka investeeringute suhtes, mis tehakse muudes sektorites, nagu põllumajandus, tootmine, kaevandamine jne. – Jaapan avas täiendavad turustuskanalid ELi eraõiguslikele kindlustusandjatele, kes saavad nüüd pakkuda oma kindlustustooteid ka Jaapani postkontorite võrgustiku kaudu. – Posti- ja kulleriteenuste puhul lepiti kokku eeskirjades, et kaotada universaalteenuste pakkujate konkurentsivastased tavad, nagu ristsubsideerimine. ELi kaubanduslepingutes sisalduvate teenuseid käsitlevate sätete tõhususe jälgimine

Kuna teenuste ja investeeringute suhtes tariife ei kohaldata, ei ole ELi kaubanduslepingutes sätestatud kohustuste täitmist teenuste ja investeeringute puhul nii lihtne hinnata kui kaupade puhul. Teenustekaubanduse ja investeerimisvoogudega seotud suundumuste jälgimise kõrval tugineb Euroopa Komisjon ELi kaubanduslepingute tõhususe hindamisel eelkõige kaebustele, mille on esitanud konkreetsed ettevõtjad või ettevõtjate ühendused, kes teatavad probleemidest ligipääsul partnerriikide turgudele. ELi ettevõtjad võivad teatada neist probleemidest ELi või oma riigi ametiasutustele. Seejärel võib Euroopa Komisjon teavitada kaubanduspartnereid neist probleemidest näiteks lepingute alusel loodud teenuste ja investeeringute komiteedes. Näiteid 2019. aastal teenustekaubanduse valdkonnas tõstatatud probleemide kohta – ELi-Jaapani majanduspartnerluslepingu puhul väljendas Euroopa Komisjon Jaapani ametiasutustele muret seoses posti- ja kulleriteenuste Jaapani turule pääsu tingimustega. – ELi ja Lõuna-Korea kaubanduslepingu puhul väljendas Euroopa Komisjon Korea ametiasutustele muret meetmete pärast, mida rakendati mereveosektoris ning kasutatud autode müügi ja remondi suhtes. – ELi ning Colombia, Peruu ja Ecuadori kaubanduslepingu puhul väljendas Euroopa Komisjon muret meetmete pärast, mida Ecuador rakendas individuaalelukindlustuse, rühmaelukindlustuse, isikukindlustuse, tervisekindlustuse ja liikluskindlustuse edasikindlustamise suhtes, millega diskrimineeriti välisriikide kindlustusandjaid. ELi kaubanduslepingud, kui neid rakendatakse tõhusalt, üldjuhul tugevdavad ELi ja vastava partneri vahelist majandussuhet, suurendades vastastikust investeerimist nii teenustesektoris kui ka muudes sektorites. See kehtib ka selliste kaubanduslepingute puhul, mis ei sisalda eraldi sätteid teenuste ja investeerimise kohta. Näiteks ELi majanduspartnerluslepingud Aafrika riikidega hõlmavad praegu vaid kaubavahetust, kuid nad aitavad muuta Aafrika riikide majanduse ELi investeeringutele atraktiivsemaks, pidades eriti silmas kohalikke ümberkorraldusi ja tööstusliku võimekuse suurenemist. Samamoodi on pärast ELi ja Maroko assotsieerimislepingu jõustumist 2000. aastal pidevalt suurenenud kohalike väärtusahelatega seotud ELi investeeringud Marokos, eelkõige autosektoris. ELi kaubanduslepingud edendavad investeerimist Marokosse – ELi välismaised otseinvesteeringud Marokos kasvasid esimesel viiel ELi ja Maroko assotsieerimislepingu rakendamise aastal 17 %. Hiljutise analüüsi põhjal tundub, et ELi ja Maroko assotsieerimisleping on suurendanud investorite silmis Maroko majanduse usaldusväärsust, muu hulgas tänu sellele, et lepinguga on kinnistatud teenuste liberaliseerimine ning kehtestatud rangemad poliitikapõhimõtted valdkondades, mis ulatuvad makromajanduslikust stabiilsusest tööturgude ja toodete reguleerimiseni. – ELi investeeringud Marokos olid eriti silmatorkavad autosektoris, millest on saanud riigi suurim ekspordisektor (27 % Maroko koguekspordist 2019. aastal), kus loodi 2014.–2018. aastal 116 000 töökohta ja mille kohalike tootjate kaasamise määr on 60 %. 6.2. Riigihanked ELi riigihanketurul on näha tugevaid märke avatusest kõigi kolme hankeviisi puhul. Allpool esitatud diagrammil on esitatud 2017. aastal väljastpoolt ELi pärit ettevõtjatega otseselt või kaudselt sõlmitud piiriüleste riigihankelepingute väärtus. Kõigi kolme viisi puhul kokku ulatus summa 50 miljardi euroni. Joonis 14. ELi riigihanketuru avatus välismaistele pakkujatele hankeviiside lõikes (miljardites eurodes)

Riigihanked moodustavad keskmiselt 10–25 % SKPst. Eurostati ja OECD kõige uuemate ELi rahvamajanduse arvepidamise andmete kohaselt moodustavad riigihangetega seonduvad kulutused 13,7 % SKPst ehk on absoluutarvudes ligikaudu 2 015,3 miljardit eurot (v.a kommunaalteenuste ja kaitselepingud). Riigihankeid käsitlevad sätted ELi kaubanduslepingutes ELi kaubanduslepingute peatükkides riigihangete kohta antakse ELi ettevõtjatele ligipääs riigihankelepingutele, mida kasutatakse kaupade ja teenuste ostmiseks, sh riiklike ehitustööde jaoks. See, mil määral on riigi riigihanketurg avatud ELi pakkujatele, kaupadele ja teenustele, sõltub turulepääsust või lepingu hõlmavusest. Kohaldatavate eeskirjadega määratakse kindlaks turulepääsu tingimused, et tagada menetluste läbipaistvus, diskrimineerimise vältimine ja poolte võrdne kohtlemine, võimaldades kohalikel tarnijatel ja teise poole tarnijatel esitada pakkumusi samadel tingimustel ning tagades riigihangetega seotud kaebuste tõhusa läbivaatamise. Allpool on esitatud mõned näited. ELi ja Lõuna-Korea vabakaubanduslepinguga on laiendatud mõlema poole turulepääsu võimaldamise kohustusi valdkondadesse, kus vastastikune turulepääs ei ole WTO riigihankelepingu alusel tagatud, nimelt riiklike ehitustööde kontsessioonilepingud ELis ning „ehita – käita – anna üle“ lepingud Lõuna-Koreas, mis hõlmavad teede ehitamist ja käitamist. CETA hõlmab mitmesuguseid piirkondlikke riigihankeid, eelkõige omavalitsuste korraldatavaid riigihankeid. ELi-Jaapani majanduspartnerluslepingu alusel võimaldab Jaapan ELi tarnijatele mittediskrimineeriva juurdepääsu riigihanketurule 48 linnas, kus on ligikaudu 300 000 elanikku, kes moodustavad ligikaudu 15 % Jaapani elanikkonnast. Riigi tasandil nõustus Jaapan avama hanked ELi pakkujatele 87 haigla ja akadeemilise asutuse ning 29 elektrienergia jaotamise üksuse puhul. EL sai suurema juurdepääsu ka Jaapani raudteeseadmete ja -taristu turule. Riigihankeid käsitlevate sätete rakendamine – töö kaubanduskomiteedes Euroopa Komisjon jätkas sooduskaubanduslepingutes sätestatud hangetega seotud kohustuste täitmise jälgimist, tehes oma kaubanduspartneritega tihedat koostööd ELi kaubanduslepingute alusel loodud ühistes hanke- ja kaubanduskomiteedes ning pidades eraldi dialooge. Näiteid riigihangetega seotud kohustuste täitmise jälgimisest 2019. aastal – Colombia puhul väljendas EL taas muret, et ELi ettevõtjatele ei saa piirkondlikul tasandil osaks võrdne kohtlemine. Mõlemad pooled olid nõus jätkama tehnilisi arutelusid, et leida mõlemale vastuvõetav lahendus. – Peruu puhul väljendas EL muret mõne hanke tehnilise kirjelduse pärast ning rõhutas vajadust tagada standardite samaväärsus, nagu on ette nähtud lepinguga. Peruu oli nõus suurendama teadlikkust vajadusest koostada mittediskrimineerivad tehnilised kirjeldused ja kohaldama hankemenetlustes rahvusvahelisi standardeid. – Ukraina puhul toetas EL ettevaatavalt asjakohastele ELi eeskirjadele vastava uue riigihangete seaduse väljatöötamist. Seadus võeti vastu 19. septembril 2019 ning sellega on esmakordselt ette nähtud vahendid strateegilisemate riigihangete jaoks, võttes arvesse kestlikkusega seotud aspekte, nagu olelusringi kulud ning keskkonna- ja innovatsioonialased ja sotsiaalsed kaalutlused. Peale selle tegi Euroopa Komisjon suuri jõupingutusi, et edendada pakkujatele ühtse elektroonilise platvormi loomise kaudu riigihankemenetluste läbipaistvust. Näiteks CETA riigihankekomitee teisel koosolekul andis Kanada aru senistest edusammudest ühtse juurdepääsupunkti loomisel, millega tagatakse ettevõtjatele juurdepääs kõikidele CETAga hõlmatud riigihankemenetlustele. Euroopa Komisjon astus lisasamme, et parandada ELi kaubanduselepingutega hõlmatud riigihangetega seotud teavitustegevust. 2019. aastal avaldas Euroopa Komisjon uue juhendi riigihangete kohta Kanadas. ELi ja Jaapani tööstuskoostöö keskus, mida rahastavad Euroopa Komisjon ja Jaapani majandusministeerium, lõi majanduspartnerluslepingu kasutajatoe, et toetada ja aidata ELi VKEsid teabe otsimisel. Keskus korraldas veebiseminare ning avaldas teabelehe ja suunise riigihangete kohta. Euroopa Komisjon on samuti andnud ELi avaliku sektori hankijatele suuniseid kolmandatest riikidest laekunud pakkumuste käsitlemise kohta, toonitades vajadust järgida kohustusi, mille EL on võtnud eri kaubanduslepingutes. Toitmaks riigihangete valdkonnas peetavaid ELi kaubandusläbirääkimisi, tutvustas Euroopa Komisjon oma rahvusvaheliste riigihangete algatust (IPPI), maailma esimest ulatuslikku andmebaasi, mis sisaldab üksikasjalikke hankeandmeid ja teavet rahvusvahelisi hankeid takistavate tõkete kohta. See andmebaas on omalaadsete seas kõige täielikum, sisaldades teavet peaaegu 40 miljoni riigihankelepingu kohta. Seni hõlmab andmebaas vaid üht sooduskaubanduspartnerit, Kanadat.

Lõuna-Euroopa innovaatilised lahendused jõuavad Peruusse Portugali ehitusseadmete tootja BERD – One Bridge One Solution rajab Peruusse 125 moodulsilda, aidates riigil taastada teed ja taristu pärast loodusõnnetust El Niño Costero. BERD sai selle võimaluse, võites Peruu transpordi- ja kommunikatsiooniministeeriumi välja kuulutatud 15 miljoni euro suuruse riigihanke. Itaalia ettevõtja Enel, kes käitab sidusüksuse Green Power Peru kaudu kümmet energiatootmisettevõtet (vee-, tuule- ja päikeseenergia), viis 2019. aastal koos 8 000 Peruu toetusesaajaga ellu 37 kestlikkuse projekti. Enel Peru võitis lepingu kahe suurima taastuvenergia projekti puhul – Rubi päikeseenergiapargi ja Wayra esimese tuulepargi rajamiseks. Mõlemale ettevõtjale on kasuks tulnud 2013. aastast saati kehtinud ELi ja Peruu kaubandusleping. Sellega on loodud riigihangete ja investeerimise jaoks kindlam ja läbipaistvam õigusraamistik ning sellega tagatakse, et Euroopa tarnijaid ja nende tooteid ei diskrimineerita võrreldes kohalike pakkujatega. Lepinguga edendatakse ka kestlikku energiapoliitikat järgivaid kauplemissüsteeme. 6.3. Intellektuaalomandi õigused ELi eksporditavatest kaupadest ja teenustest 93 % on kaitstud vähemalt ühe intellektuaalomandi õigusega. 2019. aasta septembris avaldatud Euroopa Patendiameti ja Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti uuringus jõuti järeldusele, et 2016. aastal moodustasid kaupade ja teenuste sektori intellektuaalomandiõiguste mahukad harud 86 % ELi impordist ja 93 % ELi ekspordist. Intellektuaalomandi õigused ELi kaubanduslepingutes ELi kaubanduslepingute eesmärk on tagada, et ELi õiguste omajate intellektuaalomandi õigused on kaubanduspartneriks olevates riikides tõhusalt kaitstud ja et õiguste omajad saavad oma õigusi jõustada. Tariifide kaotamise asemel kohustatakse lepingutega pooli järgima intellektuaalomandi õigusi käsitlevas peatükis sätestatud eeskirju ja põhimõtteid. Need hõlmavad autoriõigusi, kaubamärke, disainilahendusi, patente, taimesorte, avaldamata teavet (ärisaladused), täitmise tagamist tsiviilõiguses ja piiril ning muud. Kaubanduslepingutes sisalduvate intellektuaalomandi õigusi käsitlevate sätetega kohustatakse tavaliselt pooli järgima asjakohaseid rahvusvahelisi lepinguid ja konventsioone, nagu WTO intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide leping ja Maailma Intellektuaalse Omandi Organisatsiooni (WIPO) lepingud, või minema neis sätestatud põhimõtetest kaugemale. ELi kaubanduslepingutes sisalduvate intellektuaalomandi õigustega seotud kohustuste täitmine Et hinnata ELi kaubanduslepingute tõhusust intellektuaalomandi õiguste kaitsmisel, jälgib Euroopa Komisjon selles valdkonnas kohaldatavaid kaubanduspartnerite õigusakte, pöörates erilist tähelepanu nende järgimise tegelikule tagamisele. Komisjon võtab korrapäraselt ühendust ELi ja välisriikide ettevõtjate ühendustega, kontrollib kõiki kaebusi ja – kui ta peab kaebusi põhjendatuks – arutab neid oma kaubanduspartneritega vastavates ELi kaubanduslepingute alusel loodud institutsioonilistes organites, nagu intellektuaalomandi õiguste allkomitee, või intellektuaalomandi õiguste alase dialoogi raames. Näiteid 2019. aastal Euroopa Komisjoni poolt tõstatatud probleemide kohta – ELi ja Lõuna-Korea vabakaubanduslepingu puhul väljendas EL muret selle pärast, et esitajatele ja plaatide tootjatele ei maksta nende muusika avaliku esitamise eest tasu. – ELi ning Colombia, Peruu ja Ecuadori assotsieerimislepingu puhul väljendas EL muret seoses Ecuadori lokaliseerimisnõuetega, mis olid kehtestatud patenditud toodete tootmiseks. ELi taotlusel kaotas Ecuador need nõuded. – ELi ja Ukraina vabakaubanduspiirkonna puhul väljendas EL muret mitme seaduseelnõu pärast (millest lõpuks loobuti), millega oleks ette nähtud piirav patentsus ning jäetud kaitseta teatavad ained ja ravimite uued kasutusviisid. 7. VÄIKESED JA KESKMISE SUURUSEGA ETTEVÕTJAD

Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad (VKEd) on ELi majanduse tugisammas. Nad moodustavad 99 % kõikidest ELi ettevõtjatest ja 87 % eksportivatest ELi ettevõtjatest. Eksportivad VKEd toetavad ELis enam kui 13 miljonit töökohta, sarnase panuse annavad kaubad ja teenused. Allpool esitatud diagrammil on antud ülevaade kaupu eksportivate ELi 27 liikmesriigi ettevõtjate suurusest, arvust ja ekspordi väärtusest: 2017. aastal (viimased kättesaadavad andmed) müüs kaupa väljapoole ELi üle 700 000 ELi 27 liikmesriigi ettevõtja, neist 615 000 VKEd, kelle arvele langes väärtuse poolest 28–30 % ELi ekspordist. Joonis 15. Kaupu eksportivate ELi 27 liikmesriigi ettevõtjate suurus, arv ja ekspordi väärtus 2017. aastal Allikas: Euroopa Komisjoni kaubanduse peadirektoraadi peaökonomisti arvutused Eurostati TEC andmebaasi põhjal Kättesaadav teave, mis käsitleb VKEde eksporti kaubanduspartneriks, sealhulgas sooduskaubanduspartneriks olevatesse riikidesse, on lünklik, kuna vaid umbes pool ELi liikmesriikidest esitab ekspordi kohta teavet eri suurusega ettevõtjate ja kaubanduspartnerite kaupa. Eurostati TEC andmebaas (kaubavahetuse statistika ettevõtte näitajate järgi) on ulatuslikum kui STEC andmebaas (teenustekaubanduse statistika ettevõtte näitajate järgi), muu hulgas seepärast, et kõik liikmesriigid ei esita viimati nimetatud andmebaasi jaoks andmeid. Eurostati katseprojektiga, milles keskendutakse VKEde osalemisele teenustekaubanduses (STEC), püütakse anda rohkem teavet ettevõtete tunnuste kohta. Viimased empiirilised tõendid osutavad siiski sellele, et väljapoole ELi eksportivate VKEde arv aastatel 2014–2017 pidevalt suurenes, keskmiselt 6 % aastas, samal ajal kui eksportivate ELi ettevõtjate koguarv vähenes 8 %. ELi kaubanduslepingud on eksportivatele VKEdele üliolulised, kuna need muudavad äritegevuse välismaal lihtsamaks, kaotades kaubandustõkked ja ebatõhususe, millel on väiksematele ettevõtjatele ebaproportsionaalne mõju. 2019. aasta edusammud kaubanduslepingutes sisalduvate VKEsid käsitlevate sätete rakendamisel – Kanada ja Jaapan lõid kooskõlas kaubanduslepingus võetud kohustustega spetsiaalsed veebisaidid, kus esitatakse VKEdele teavet. – Euroopa Komisjoni turulepääsu andmebaasi laiendati, et lisada sellesse VKEde jaoks oluline teave Kanada ja Jaapaniga sõlmitud ELi kaubanduslepingute kohta. – ELi programmi „Roheline värav Jaapanisse“ raames anti abi Euroopa VKEdele, kes soovisid eksportida Jaapanisse, aidates neil leida õiged partnerid. – Ühist huvi pakkuvates valdkondades alustasid tööd Kanada ja Jaapaniga sõlmitud ELi kaubanduslepingute jaoks loodud VKEde kontaktpunktid. Tegevus, millega hõlbustati VKEde juurdepääsu ELi kaubanduslepingutele 2019. aastal jätkas komisjon oma turulepääsu päevade üritustega, mida korraldati koos ELi liikmesriikidega, et suurendada kohalike ettevõtjate teadlikkust sooduslepingutega avanenud võimalustest ja sellest, kuidas turulepääsupartnerlus aitab neil ületada takistusi. Kohtumised toimusid Taanis, Hispaania, Madalmaades, Leedus, Portugalis, Prantsusmaal ja Lätis. Komisjon tugevdas koostööd Euroopa ettevõtlusvõrgustikuga ja ELi liikmesriikides tegutsevate Euroopa kaubandust edendavate organisatsioonidega, et uurida, kuidas ärikonsultandid ja selle võrgustiku moodustavad konsortsiumid saaksid levitada ettevõtjatele teavet. 2019. aastal hakati võrgustikus määrama kaubanduslepingute jaoks konkreetseid võrgustiku kontaktisikuid, kes saavad komisjonilt eriväljaõppe. Olulisi edusamme tehti ka uue impordi- ja ekspordiportaali arendamisel, mis käivitati 13. oktoobril 2020.

Uus portaal Access2Markets – on ühtne kontaktpunkt VKEdele, kes otsivad praktilist teavet kaupade eksportimise ja importimise kohta (tariifid, impordi- ja ekspordinõuded konkreetse toote puhul, ELi kaubanduslepingutest tulenevad hüved, maksud, kaubandusstatistika jne); – pakub teavet ELi kaubanduslepingute kohta ning sammsammulisi juhiseid importimise ja eksportimise kohta; – sisaldab päritolureeglite enesehindamisvahendit ja sammsammulist kontrollnimekirja, mis aitab ettevõtjatel mõista, kas toode vastab sooduspäritolureeglite kohase kohtlemise kriteeriumidele. 8. ÕIGUSLIK TÄITMISE TAGAMINE EL on kasutanud alates 2018. aasta lõpust Lõuna-Korea, Ukraina ja Lõuna-Aafrika tolliliidu puhul kaubanduslepingute alusel loodud kahepoolseid vaidluste lahendamise mehhanisme. 2020. aasta juuni seisuga on vaidlused alles pooleli (vt üksikasju allpool). Kui tundub, et meetmega rikutakse nii WTO lepingut kui ka ELi ja partnerriigi vahelist lepingut, on ELil õigus valida lähtuvalt konkreetsest juhtumist kohtualluvus. Järeleproovitud süsteem vaidluste lahendamiseks on jätkuvalt WTO, kes tagab asjakohaste kohustuste sidusa tõlgendamise. 2019. aastal pöördus EL WTO vaidluste lahendamise süsteemi poole kahel juhul. EL taotles 2. aprillil 2019 WTO konsultatsioone Türgiga ning pärast 9. ja 10. mail toimunud konsultatsioone, mille käigus vaidlust ei lahendatud, taotles EL 2. augustil WTO vaekogu moodustamist. EL algatas 15. novembril 2019 WTO vaidluste lahendamise menetluse ja taotles konsultatsioone Colombiaga seoses ebaseaduslike dumpinguvastaste tollimaksudega, mille Colombia oli kehtestanud Belgiast, Saksamaalt ja Madalmaadest pärit külmutatud friikartulite impordile. Konsultatsioonide käigus vaidlust lahendada ei õnnestunud. WTO vaidluste lahendamise organ moodustas 29. juunil 2020 ELi taotluselvaidluse lahendamiseks vaekogu. ELi õiguste jõustamine kaubanduslepingute alusel on üks Euroopa Komisjoni kaubanduspoliitika keskseid põhimõtteid. Euroopa Komisjon jälgib tähelepanelikult ELi kaubanduslepingute rakendamist ning vajaduse korral kaalub õiguslikku täitmise tagamist, eriti majanduse või süsteemi seisukohast oluliste juhtumite puhul. ELi sooduskaubanduslepingutega on ette nähtud kohustuste täitmise jõuline tagamine, et kanda hoolt vaidluste tõhusa ja õigeaegse lahendamise eest, sealhulgas küsimustes, mis jäävad väljapoole WTO lepingut (nt vaidlus Lõuna-Koreaga töötajate õiguste üle). COVID-19 pandeemia kontekstis on oluline meeles pidada, et avatud ja eeskirjapõhine kaubandus toetab majanduse taastumist. Seepärast jätkab Euroopa Komisjon vajalike meetmete võtmist selleks, et tagada oma kaubanduslepingute nõuetekohane täitmine. 8.1. Kaubanduse ja kestliku arengu alase vaidluse lahendamine Lõuna-Koreaga Lõuna-Korea võttis endale ELi ja Lõuna-Korea vahelise kaubanduslepingu kaubanduse ja kestliku arengu peatüki alusel kohustuse „austada [---] ja realiseerida oma õigusnormides ning tavades“ ILO põhiõigusi, eelkõige õigust ühinemisvabadusele ja kollektiivläbirääkimistele. Samuti kohustus Lõuna-Korea tegema „jätkuvaid ja järjepidevaid jõupingutusi“, et ratifitseerida veel ratifitseerimata ILO konventsioonid . Edusammude puudumise tõttu otsustas EL taotleda 17. detsembril 2018 kaubanduse ja kestliku arengu peatüki alusel konsultatsioone Lõuna-Koreaga . Kuna Lõuna-Korea ei teinud asjakohaste ILO konventsioonide ratifitseerimiseks piisavaid jõupingutusi, taotles EL 4. juulil 2019 eksperdikomisjoni moodustamist, mis sai ametlikult teoks 30. detsembril 2019. Menetlus on veel pooleli. 8.2. Vaidluse lahendamine Ukrainaga EL otsustas 2019. aasta jaanuaris taotleda ELi ja Ukraina assotsieerimislepingu kahepoolse vaidluste lahendamise korra kohaselt konsultatsioone Ukrainaga seoses Ukrainas puidu ekspordile kehtestatud piiranguga. Piirang hõlmas alguses kümne puuliigi puitu ja saematerjali, alates 2015. aastast on seda laiendatud kogu töötlemata puidule (sh 2017. aastal männipuidule).