SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

Nõukogu volitas 2004. aasta novembris komisjoni pidama läbirääkimisi eraldi partnerluse ja koostöö raamlepingute sõlmimiseks Tai Kuningriigi, Singapuri Vabariigi, Indoneesia Vabariigi, Filipiini Vabariigi, Malaisia ja Brunei Darussalami Riigiga. Läbirääkimisi Malaisiaga alustati 2011. aasta veebruaris pärast seda, kui komisjoni president Barroso ja Malaisia peaminister Najib Razak olid 2010. aasta oktoobris läbirääkimiste alustamises kokku leppinud. Läbirääkimised jõudsid lõpule 12. detsembril 2015 toimunud 11. läbirääkimistevooruga. Lepinguosalised parafeerisid partnerluse ja koostöö raamlepingu 6. aprillil 2016 Putrajayas.

Läbirääkimisprotsessis osalesid Euroopa välisteenistus ja komisjoni talitused. Liikmesriikidega on kogu läbirääkimiste protsessi vältel konsulteeritud nõukogu asjaomaste töörühmade kohtumistel. Euroopa Parlamenti on läbirääkimiste vältel korrapäraselt teavitatud.

Kõrge esindaja ja komisjon on arvamusel, et nõukogu läbirääkimisjuhistes seatud eesmärgid on saavutatud ning et lepingu eelnõu võib nüüd esitada allakirjutamiseks ja sõlmimiseks. 5. augustil 2016 esitasid kõrge esindaja ja komisjon nõukogule ühisettepanekud nõukogu otsuse kohta kirjutada alla ja sõlmida Euroopa Liidu ja Malaisia vaheline partnerluse ja koostöö raamleping ainult ELi pädevuses oleva lepinguna. Liikmesriigid kiitsid lepingu sisu heaks, kuid asusid Aasia ja Vaikse ookeani piirkonna töörühmas (COASI) üksmeelselt seisukohale, et leping tuleks alla kirjutada ja sõlmida segalepinguna. Selle seisukoha kinnitas 17. märtsil 2017 ametlikult COREPER, kes palus komisjonil ja kõrgel esindajal ettepanek läbi vaadata, viia sellesse sisse lepingu ajutise kohaldamise sätted ja muuta see segalepinguks. Pärast seda on Malaisia läbirääkijatega arutatud partnerluse ja koostöö raamlepingu muutmist segalepinguks ning lepingusse ajutist kohaldamist käsitlevate sätete ja lepinguosaliste määratluse lisamist. Neis küsimustes jõuti ka põhimõtteliselt kokkuleppele.

Käesolev ühisettepanek kujutab endast õiguslikku vahendit, millega lubatakse partnerluse ja koostöö raamlepingule kui segalepingule alla kirjutada ja lepingut ajutiselt kohaldada.

2.ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

2.1Kokkuleppe eesmärk ja sisu

Partnerluse ja koostöö raamleping on esimene ELi ja Malaisia vaheline kahepoolne leping, mis asendab praeguse 1980. aasta Euroopa Majandusühenduse ja Kagu-Aasia Maade Assotsiatsiooni liikmesriikide vahel sõlmitud koostöölepinguga loodud õigusraamistiku.

Partnerluse ja koostöö raamleping sisaldab õiguslikult siduvaid kohustusi, mis on ELi välispoliitikas kesksel kohal, sealhulgas sätteid inimõiguste, massihävitusrelvade leviku tõkestamise, terrorismivastase võitluse, Rahvusvahelise Kriminaalkohtu, rände ja maksustamise kohta.

Partnerluse ja koostöö raamleping laiendab oluliselt vastastikust suhtlemist majanduse ja kaubanduse ning õiguse ja siseasjade valdkonnas. Leping tugevdab koostööd sellistes poliitikavaldkondades nagu inimõigused, massihävitusrelvade leviku tõkestamine, terrorismivastane võitlus, korruptsiooni ja organiseeritud kuritegevuse vastane võitlus, kaubandus, ränne, keskkond, energeetika, kliimamuutused, transport, teadus ja tehnoloogia, tööhõive ja sotsiaalküsimused, haridus, põllumajandus, kultuur jms. Leping sisaldab ka sätteid ELi finantshuvide kaitse kohta. Partnerluse ja koostöö raamlepingus on ka ulatuslik kaubanduskoostöö osa, mis sillutab teed vabakaubanduslepingu sõlmimiseks peetavate läbirääkimiste lõpuleviimiseks.

Poliitiliselt märgib partnerluse ja koostöö raamleping Malaisiaga olulist sammu ELi rolli tugevnemise suunas Kagu-Aasias, toetudes ühistele väärtustele nagu demokraatia ja inimõigused. Leping sillutab teed poliitilise, piirkondliku ja ülemaailmse koostöö laiendamisele kahe sarnaselt meelestatud partneri vahel. Partnerluse ja koostöö raamlepingu rakendamisest on praktilist kasu mõlemale poolele ning see on ELi laiemate poliitiliste ja majandushuvide edendamise aluseks.

Lepinguga luuakse ühiskomitee, mis jälgib lepinguosaliste kahepoolsete suhete arengut. Leping sisaldab täitmatajätmise klauslit, millega nähakse ette võimalus peatada lepingu kohaldamine, kui rikutud on selle olulisi osi.

2.2Kavandatava otsuse õiguslik alus

Otsus, millega antakse luba lepingule alla kirjutada ja lepingut ajutiselt kohaldada, võetakse vastu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõike 5 kohaselt. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõike 8 teises lõigus on sätestatud, et juhul, kui leping hõlmab valdkonda, mille puhul liidu õigusakti vastuvõtmisel on nõutav ühehäälsus, peab nõukogu otsus olema ühehäälne.

Meetme osas, millel on mitu üksteisega lahutamatult seotud eesmärki või reguleeritavat valdkonda, millest ükski ei ole teiste suhtes kõrvalise tähtsusega, on Euroopa Kohus otsustanud, et kui kohaldada saab erinevaid aluslepingu sätteid, peavad selle meetme õiguslikuks aluseks erandina olema vastavad erinevad õiguslikud alused, välja arvatud juhul kui kummagi õigusliku aluse jaoks ettenähtud menetlused on ühitamatud (kohtuasi C-490/10, komisjon vs. nõukogu, ECLI: EU:C:2012:525, punkt 46).

Lepingu eesmärgid on seotud ühise välis- ja julgeolekupoliitika, ühise kaubanduspoliitika ja arengukoostööga ning see sisaldab kõnealuseid valdkondi käsitlevaid osi. Lepingu kõnealused aspektid on omavahel lahutamatult seotud ja ükski neist ei ole teistega võrreldes kõrvalise tähtsusega.

Ühine välis- ja julgeolekupoliitika on valdkond, mille puhul on liidu õigusakti vastuvõtmisel nõutav ühehäälsus.