Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ülemaailmse turvalise, korrakohase ja seadusliku rände kokkuleppe rakendamine liidu väärtuste alusel“

(omaalgatuslik arvamus)

(2020/C 14/02)

Raportöör: José Antonio MORENO DÍAZ

Täiskogu istungjärgu otsus 24.1.2019 Õiguslik alus Artikli 32 punkt 2 Vastutav sektsioon tööhõive, sotsiaalküsimuste ja kodakondsuse sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 8.7.2019 Vastuvõtmine täiskogus 25.9.2019 Täiskogu istungjärk nr 546 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 138/3/8

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee leiab, et Euroopa Liit ei ole teinud edusamme ühise rändepoliitika loomisel. See nõrgestab liikmesriikidevahelist solidaarsust ning avaldab mõju rahvusvahelisest õigusest tulenevate kohustuste nõuetekohasele täitmisele.

1.2. Ühinenud Rahvaste Organisatsioon on seisukohal, et rändevoogude haldamine peab toimuma mitmepoolsel tasandil: ÜRO ülemaailmne turvalise, korrakohase ja seadusliku rände kokkulepe ( 1 ) on leping, mis hõlmab rändeküsimustes dialoogi pidamise ja selle üleilmse juhtimise prioriteetseid tegevussuundi.

1.3. Kokkuleppe sisu on täielikus kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikliga 2, milles sätestatakse põhiväärtustena järgmist: „Liit rajaneb sellistel väärtustel nagu inimväärikuse austamine, vabadus, demokraatia, võrdsus, õigusriik ja inimõiguste, kaasa arvatud vähemuste hulka kuuluvate isikute õiguste austamine.“

1.4. Komitee märgib, et kokkulepe asetab rände ja varjupaiga küsimuse rahvusvahelisele ja mitmepoolsele tasandile, eesmärgiga edendada rändevoogude päritolu-, siht- ja transiidiriikide suuremat koostööd ja dialoogi, et edendada korrakohast, turvalist ja seaduslikku rännet.

1.5. Komitee tuletab meelde, et üleilmne kokkulepe on pehme õiguse vahend, mis ei tekita ELi liikmesriikidele uusi kohustusi ning mille sisu arendab täiel määral Euroopa Liidu põhimõtteid ja väärtusi.

1.6. Komitee avaldab kahetsust, et kõik liikmesriigid ei ole kokkulepet heaks kiitnud, ning on seisukohal, et see oleks olnud suurepärane võimalus teha edusamme ELi ühise hääle kujundamisel rände valdkonnas üleilmsel tasandil. Seepärast peab komitee vajalikuks, et kõik ELi liikmesriigid ratifitseeriksid kõnealuse kokkuleppe, ning soovitab Euroopa Liidul kokkuleppe eesmärke selgitada ja arendada asjakohaste mehhanismide abil. Komitee arvates oleks kasulik uurida võimalusi osaleda konsultatsioonides ja valitsustevahelistes läbirääkimistes, mis viivad rahvusvahelise rändefoorumi loomiseni, ning foorumist ka osa võtta. Sellest saab ÜRO organ, mille ülesanne on jälgida üleilmsest kokkuleppest kinnipidamist.

1.7. Komitee tunnustab ELi kodanike, sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna organisatsioonide jõupingutusi, sest nad on oma pühendumise ja tegevusega näidanud, et järgivad tõhusalt ELi väärtusi ja seeläbi täidavad ka kokkuleppe eesmärke.

1.8. Komitee väljendab taas muret selle pärast, et paremäärmuslikud poliitilised jõud püüavad muuta rände probleemiks, mis tekitab pingeid ja võimendab vihakõnet, luues killustatuma ja vastandlikuma ELi, mis ei suuda pakkuda asjakohaseid ettepanekuid.

2. Taust

2.1. 2018. aasta detsembris võeti Marokos Marrakechis vastu ülemaailmne turvalise, korrakohase ja seadusliku rände kokkulepe (edaspidi „üleilmne kokkulepe“).

2.2. Üleilmne kokkulepe on mittesiduv kokkulepe, mille eesmärk on tuvastada rände kui nähtuse juhtimise põhiprobleemid nii päritolu- kui ka transiidi- ja sihtriikide jaoks ning püüda luua üleilmse konstruktiivse ja realistliku arutelu võimalusi seoses rände mitmepoolse juhtimisega.

2.3. Üleilmne kokkulepe põhineb kahel varasemal algatusel: ühelt poolt kestliku arengu tegevuskaval aastani 2030, mille liikmesriigid on heaks kiitnud ja millel on ühine strateegiline lähenemisviis ( 2 ) . Teiselt poolt põhineb see pagulasi ja rändajaid käsitleval New Yorgi deklaratsioonil, mis hõlmab maailma riigijuhtide poliitilist tahet päästa elusid, kaitsta inimõigusi ja jagada maailma tasandil vastutust rände juhtimise eest ning mille on heaks kiitnud kõik liikmesriigid.

2.4. Kokkuleppe võtsid Marrakechis 10. detsembril 2018 vastu 164 riiki ning ÜRO Peaassamblee kiitis selle heaks sama aasta 19. detsembril. Selle poolt hääletas 152, erapooletuks jäi 12 ja vastu hääletas 5 riiki (Tšehhi Vabariik, Ungari, Iisrael, Poola ja Ameerika Ühendriigid).

2.5. ÜRO töö kokkuleppe edasiarendamisel jätkub maailma rändevõrgustiku loomisega ja rahvusvahelise rändefoorumi korraldamisega iga nelja aasta tagant, esimest korda 2022. aastal.

3. ELi õigusraamistik ja komitee töö rände valdkonnas

3.1. Euroopa Liidu lepingu artiklis 2 sätestatakse: „Liit rajaneb sellistel väärtustel nagu inimväärikuse austamine, vabadus, demokraatia, võrdsus, õigusriik ja inimõiguste, kaasa arvatud vähemuste hulka kuuluvate isikute õiguste austamine. Need on liikmesriikide ühised väärtused ühiskonnas, kus valitsevad pluralism, mittediskrimineerimine, sallivus, õiglus, solidaarsus ning naiste ja meeste võrdõiguslikkus.“

3.2. Euroopa Komisjon esitas 2018. aasta märtsis nõukogule otsuse ettepaneku kokkuleppe heakskiitmiseks, ( 3 ) mõistes, et see on kooskõlas Euroopa Liidu edusammudega rände ja varjupaiga valdkonnas.

3.3. Otsuse ettepanekus tuletab komisjon meelde, et kokkuleppega luuakse turvalise, korrakohase ja seadusliku rände jaoks vajalike ühiste eesmärkide loetelu ning et sellega ei looda ega kavatseta luua riigisisese või rahvusvahelise õiguse kohaseid õiguslikke kohustusi.

3.4. Komitee on alati väljendanud nn jõulisi ideid seoses rände kui kogu ajaloo ja inimarengu jooksul toimuva normaalse nähtusega ning samuti seoses vajadusega juhtida kas majanduslikel põhjustel või rahvusvahelise kaitse eesmärgil ELi suunduvaid rändevoogusid seaduslikult, tõhusalt, korrakohaselt ja turvaliselt.

3.5. Avatud, konstruktiivse ja valdkonnaülese arutelu edendamiseks on komitee alates 2015. aastast korraldanud Euroopa rändefoorumit, kus nii kodanikuühiskonna organisatsioonid kui ka ELi institutsioonid ja ELi liikmesriikide eri tasandi poliitikud on rändeküsimusi arutanud ( 4 )

3.6. Samuti on komitee olnud eelkõige viimastel aastatel esirinnas rändeküsimusi puudutavate arvamuste koostamisel ( 5 )

3.7. Euroopa Komisjon on omalt poolt püüdnud alates 2015. aastast Euroopa rände tegevuskava raames parandada nii majandusrände kui ka rahvusvahelise kaitse õigusraamistikku, millele nõukogu on tõsiselt vastu seisnud – takistades uute vahendite väljatöötamist – ja millele on eriti osa liikmesriike tõkkeid seadnud.

3.8. Igal juhul on alates 2015. aastast saavutatu masendav ja vajab konstruktiivset arutelu, sest edusamme on tehtud vaid ebaseadusliku sisserände takistamise, smugeldamisvõrgustike jälitamise ja piiride läbipääsmatuks muutmise valdkonnas.

4. Komitee seisukoht üleilmse kokkuleppe sisu osas

4.1. Kokkuleppe preambulis sätestatakse järgmist: „Pagulastel ja rändajatel on õigus samadele üldistele inimõigustele ja põhivabadustele, mida tuleb igal ajal austada, kaitsta ja järgida.“

4.2. Kokkuleppes tunnistatakse: „[Õ]igusriigi põhimõtte austamine, nõuetekohane menetlus ja õiguskaitse kättesaadavus on aluseks kõikide rände haldamise aspektide puhul. See tähendab, et nii riik, avaliku ja erasektori institutsioonid ja üksused kui ka isikud ise vastutavad seaduste ees, mis on avalikult välja kuulutatud, mis kehtivad kõigi suhtes võrdselt ja on kohtute poolt sõltumatult kohaldatud ning mis on rahvusvahelise õigusega kooskõlas.“

4.3. Üleilmne kokkulepe sisaldab 23 eesmärki korrakohaseks, turvaliseks ja seaduslikuks rändeks ning selles märgitakse mitmel korral, et kõiki neid eesmärke tuleb arendada vastavalt riikide pädevusele ja tahtele.

4.4. Eesmärk nr 1: „Täpsete ja eristatud andmete kogumine ja kasutamine tõenduspõhise poliitika kujundamiseks.“ Komitee märgib, et Eurostati eesmärk ongi koguda andmeid, et hõlbustada Euroopa olukorra mõistmist ja liikmesriikide võrdlust, selleks et parandada avaliku sektori meetmete kvaliteeti ( 6 )

4.5. Eesmärk nr 2: „Nende rände tõuketegurite ja algpõhjuste minimeerimine, mis sunnivad inimesi oma päritoluriigist lahkuma.“ See seondub eesmärkidega, mida on seatud alates 2004. aasta Haagi programmist kuni 2015. aasta ELi Aafrika sihtfondini, kus Euroopa Liit on rõhutanud vajadust sõnastada terviklik sisserändepoliitika, mis hõlmab kõiki selle etappe ja tegeleb muu hulgas rände algpõhjustega ( 7 )

4.6. Eesmärk nr 3: „Täpse ja õigeaegse teabe pakkumine kõikides rändeetappides.“ Komitee tuletab meelde Euroopa Komisjoni tööd, millega arendatakse katseprojektide kaudu seaduslikke rändeteid ( 8 ) ning teavitatakse ja suurendatakse teadlikkust ebaseaduslike marsruutide ohtudest, ( 9 ) eriti kõige kaitsetumate rändajate jaoks.

4.7. Eesmärk nr 4: „Tagada, et kõik rändajad omaksid asjakohaseid dokumente, mis tõendaksid nende isikut ja õiguslikku seisundit.“ Komitee märgib, et ELi toimimise lepingu artikli 79 lõike 2 punktis a nähakse ette meetmete vastuvõtmine, et kehtestada normid, mille kohaselt liikmesriigid väljastavad pikaajalisi viisasid ja elamislube, ning et Schengeni alale juurdepääsu saamine eeldab nõutud dokumentide olemasolu.

4.8. Eesmärk nr 5: „Seadusliku rände võimaluste kättesaadavuse ja paindlikkuse suurendamine.“ Sellega seoses julgustab komitee komisjoni jätkama intensiivsemalt seaduslike rändeteede arendamist, millest mõnele viidati viimasel arutelul Euroopa Liidu olukorra kohta ( 10 )

4.9. Eesmärk nr 6: „Õiglase ja eetilise töölevärbamise hõlbustamine ning inimväärset tööd võimaldavate tingimuste tagamine.“ Kooskõlas Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni peamiste konventsioonide ja kestliku arengu eesmärkidega on komitee korduvalt rõhutanud, kui oluline on inimväärne töö ja välismaalastest töötajate juurdepääs sellele ( 11 )

4.10. Eesmärk nr 7: „Rändevaldkonna haavatavustega tegelemine ja nende vähendamine.“ Komitee kordab taas Euroopa Liidu lepingu artiklis 2 sätestatud juhtpõhimõtteid ning ühise sisserände- ja varjupaigapoliitika eesmärki vähendada rändajate, alaealiste ja rahvusvahelise kaitse taotlejate haavatavust ( 12 )

4.11. Eesmärk nr 8: „Elude päästmine ja kooskõlastatud rahvusvaheliste jõupingutuste tegemine eesmärgiga leida kadunuks jäänud rändajad.“ Komitee avaldab kahetsust osa liikmesriikide hoiakute pärast seoses merehädaliste päästmisega ning tuletab meelde liikmesriikide poolt rahvusvahelise mereõigusega võetud kohustust seoses merepääste ja merehädaliste abistamisega ning ELi poolt selleks võetud meetmeid. Samuti soovib komitee juhtida tähelepanu inimesi aitavate ja inimelusid päästvate üksikisikute ja organisatsioonide tööle, mida nad mõnikord teevad isegi hoolimata ähvardustest ja nende tegevuse kriminaliseerimisest teatud liikmesriikide valitsuste poolt ( 13 )

4.12. Eesmärk nr 9: „Riikidevahelise koostöö tugevdamine rändajate smugeldamisele reageerimisel.“ Komitee tuletab meelde, et see on üks nn abidirektiivi ( 14 ) (kuigi ta avaldab kahetsust, et humanitaarabi jaoks selles ette nähtud erandit ei ole piisavalt üle võetud) ja rändajate smugeldamise vastase ELi tegevuskava eesmärk.

4.13. Eesmärk nr 10: „Inimkaubanduse ennetamine, takistamine ja kõrvaldamine rahvusvahelise rände kontekstis.“ Komitee märgib, et tegemist on prioriteediga, ( 15 ) millest võtab osa ka Europol ja mille raames on välja töötatud operatsioonid (mida võiks täiustada), nagu EUNAVFOR MED Sophia.

4.14. Eesmärk nr 11: „Lõimitud, turvaline ja koordineeritud piirihaldus.“ Komitee märgib, et see on üks Euroopa Liidu peamisi eesmärke, nagu on sätestatud ELi toimimise lepingu artiklis 67.

4.15. Eesmärk nr 12: „Rändemenetluste kindluse ja prognoositavuse tugevdamine asjakohaseks seireks, hindamiseks ning teavitamiseks.“ Komitee tuletab meelde, et see on üks Frontexi ülesanne, kuid juhib tähelepanu sellele, et prognoosimine ei ole alati tähendanud paremat poliitilise reageerimise suutlikkust.

4.16. Eesmärk nr 13: „Rändega seotud kinnipidamise kasutamine üksnes viimase abinõuna ja püüe leida alternatiivseid võimalusi.“ Komitee märgib, et tagasisaatmisdirektiivis ( 16 ) on juba sätestatud, et kinnipidamine peab olema seotud tagasisaatmisprotsessiga, piirduma teatavate tingimustega ja selle puhul tuleb võtta arvesse selliseid tagatisi nagu kohtulik läbivaatamine, ning kinnipidamisperiood on maksimaalselt kuus kuud ( 17 )

4.17. Eesmärk nr 14: „Konsulaarkaitse, abi ja koostöö edendamine kogu rändetsükli jooksul.“ Komitee peab vajalikuks uurida võimalusi, mida loob Euroopa Parlamendi seadusandlik algatus humanitaarviisade ( 18 ) kohta, mis võimaldaks rahvusvahelist kaitset taotlevatel inimestel taotleda viisat ELi saatkondades või konsulaatides välismaal.

4.18. Eesmärk nr 15: „Rändajatele põhiteenustele juurdepääsu tagamine.“ Komitee tuletab meelde, et alates 1999. aastat teeb Euroopa Liit tööd selle nimel, et tagada liikmesriikide territooriumil seaduslikult elavatele kolmandate riikide kodanikele õiglane kohtlemine. Komitee tuletab ka meelde, et Maailma Terviseorganisatsiooni Euroopa regiooni aruandest ( 19 ) nähtub, et rahvatervist ei ole, kui puuduvad tervishoiuteenused pagulastele ja rändajatele.

4.19. Eesmärk nr 16: „Rändajate ja ühiskonna võimestamine, et saavutada täielik kaasamine ning sotsiaalne ühtekuuluvus.“ Komitee rõhutab rändajate sotsiaalse kaasatuse olulisust Euroopa ühiskondades, mis on olnud Euroopa Liidu prioriteet alates Tampere tippkohtumisest ja mille alusel on välja töötatud mitu olulist algatust, sealhulgas 2016. aasta tegevuskava kolmandate riikide kodanike integreerimiseks ( 20 )

4.20. Eesmärk nr 17: „Igas vormis diskrimineerimise kaotamine ja tõenduspõhise avaliku arutelu edendamine, et kujundada rände tajumist.“ Komitee on korduvalt rõhutanud diskrimineerimise vastu võitlemise olulisust kõikides valdkondades ning ksenofoobia- ja rassismivastaste meetmete edendamise olulisust. Selles valdkonnas on suur tähtsus Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti tööl. Seoses sellega rõhutab komitee ( 21 ) vajadust arendada uut rännet käsitlevat narratiivi, mis aitaks Euroopa ühiskonnal seda asjakohaselt tajuda, kasutades pedagoogilisi ja didaktilisi sõnavõtte, mis kaotavad rändega seotud valed ja vihkamist õhutavad sõnavõtud ning hõlbustavad vastavalt uue narratiivi loomist.

4.21. Eesmärk nr 18: „Oskuste arendamisse investeerimine ning oskuste, kvalifikatsioonide ja pädevuste vastastikuse tunnustamise hõlbustamine.“ Juba rändajate integreerimise ühiste aluspõhimõtete vastuvõtmisel 2004. aastal rõhutati tööhõive ja hariduse tähtsust välismaalaste integratsiooni soodustamisel Euroopa Liidus. Selles mõttes on väga oluline kogemuste, diplomite ja oskuste tunnustamine ning komitee peab hädavajalikuks teha edusamme välismaalaste kaasamisel Euroopa Liidu tunnustamis- ja kinnitusmenetlustesse kooskõlas Euroopa Põgenike ja Pagulaste Nõukogu (ECRE) 2007. aasta aruandes esitatud ettepanekutega ( 22 )

4.22. Eesmärk nr 19: „Tingimuste loomine, et rändajad ja diasporaad saaksid täielikult kaasa aidata kestlikule arengule kõikides riikides.“ Viimastel aastatel on Euroopa Komisjon üha enam tunnistanud diasporaade rolli Euroopa ja nende päritoluriikide tegeliku olukorra vahendajana. Nii on neid käsitletud viimases Varjupaiga- ja Rändefondi üleskutses eelkõige kui usaldusväärsed vestluspartnerid, kes räägivad rändeteedest päritoluriigis. Komitee usub, et diasporaade potentsiaali saab veelgi edasi uurida, kasutades ära nende loodud ühiseid võimalusi ( 23 )

4.23. Eesmärk nr 20: „Kiirema, ohutuma ja odavama rahasaadetiste edastamise edendamine ning rändajate rahalise kaasamise soosimine.“ Nii ELis elavate välismaalaste finantsintegratsiooni kui ka naaberriikide finantssüsteemide tugevdamise valdkonnas ( 24 ) töötab EL rahalise kaasamise nimel. Komitee peab hädavajalikuks jätkata selles piirkonnas elavate välismaalaste võrdse kohtlemise tagamist ning lihtsustada rahasaadetiste rolli, et tagada nende positiivne mõju nii siht- kui ka päritoluriigis, nagu on märkinud ka Euroopa Investeerimispank ( 25 )

4.24. Eesmärk nr 21: „Koostöö tegemine ohutu ja väärika tagasisaatmise ja -võtu hõlbustamisel, samuti kestlikul taasintegreerimisel.“ Tagasisaatmis- ja tagasivõtupoliitika on ühise sisserändepoliitika kujundamisel väga oluline. Komitee soovib meelde tuletada vajadust tagada alati see, et need vahendid töötatakse välja – nii nagu on sätestatud Euroopa õigusaktides –, järgides võimalikult suures ulatuses individuaalseid ja menetluslikke tagatisi. Komitee kordab omakorda vajadust soodustada turvalist ja väärikat taasintegreerimist, nagu on sätestatud ELi ja Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni ühises algatuses rändajate kaitse ja taasintegreerimise kohta ( 26 )

4.25. Eesmärk nr 22: „Mehhanismide loomine, et tagada sotsiaalkaitseõiguste ja väljateenitud toetuste ülekantavus.“ Tegemist on valdkonnaga, millega on ühendusesisesest vaatenurgast intensiivselt tööd tehtud. Komitee peab hädavajalikuks jätkata edenemist neis õiguste ülekantavuse valdkondades, mis tagavad turvalisema liikuvuse, ning uurida selliseid algatusi nagu Ibero-Ameerika mitmepoolne sotsiaalkindlustusleping, ( 27 ) milles osalevad sellised ELi liikmesriigid nagu Hispaania ja Portugal.

4.26. Eesmärk nr 23: „Rahvusvahelise koostöö ja üleilmsete partnerluste tugevdamine turvalise, korrakohase ning seadusliku rände heaks.“ See on alates Euroopa sisserände- ja varjupaigapoliitika loomisest olnud üks selle oluline sammas.

Brüssel, 25. september 2019 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Luca JAHIER

(1) ÜRO resolutsioon nr 73/195.

(2) COM(2016) 739 final.

(3) COM(2018) 167 final.

(4) 2015. aastal käsitleti Euroopa rändefoorumil Vahemerelt saabuvate segarändevoogude juhtimist, 2016. aastal töörännet ja integratsiooni, 2017. aastal rändajate juurdepääsu ELi õigustele ja teenustele ning 2018. aastal rändajate integreerimist ELi tööturule. 2019. aasta aprillis käsitleti küsimust, kuidas tagada seaduslikud ja turvalised rändeteed ELi.

(5) ELT C 62, 15.2.2019, lk 184; ELT C 125, 21.4.2017, lk 40; ELT C 75, 10.3.2017, lk 97; ELT C 34, 2.2.2017, lk 144; ELT C 75, 10.3.2017, lk 75; ELT C 264, 20.7.2016, lk 19; ELT C 71, 24.2.2016, lk 46.

(6) Eurostat, „Rännet ja rändajatest elanikkonda käsitlev statistika“.

(7) ELT C 53, 3.3.2005, lk 1.

(8) COM(2017) 558 final.

(9) COM(2017) 558 final.

(10) Euroopa Komisjon, „Euroopa Liidu olukord 2018. Rohkem võimalusi turvaliselt ja seaduslikult Euroopasse pääsemiseks“.

(11) Näiteks Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus „2015. aasta järgsed eesmärgid Euroopa–Vahemere piirkonnas“ (ELT C 383, 17.11.2015,lk 44).

(12) COM(2015) 240 final.

(13) Vt http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2016/536490/IPOL_STU(2016)536490_EN.pdf ja http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2018/608838/IPOL_STU(2018)608838_EN.pdf.

(14) Nõukogu direktiiv 2002/90/EÜ, 28.11.2002.

(15) „The EU’s global engagement to counter human smuggling and trafficking networks“, märts 2019.

(16) ELT L 348, 24.12.2008, lk 98.

(17) ELT C 159, 10.5.2019, lk 53.

(18) 2018/2271 (INL) „Humanitarian visas“.

(19) Maailma Terviseorganisatsioon, „Report on the health of refugees and migrants in the WHO European Region“.

(20) COM(2016) 377 final.

(21) ELT C 110, 22.3.2019, lk 1.

(22) Vt https://www.ecre.org/wp-content/uploads/2016/07/ECRE-Submission-in-response-to-the-European-Commission-s-Green-Paper-on-the-Future-of-the-CEAS_September-2007.pdf, COM(2007) 301 final. Teemale on juba osutatud dokumendis COM(2016) 377 final.

(23) ELi väljaanded, „How West African migrants engage with migration information en-route to Europe“.

(24) EU initiative on financial inclusion.

(25) Study on improving the efficiency of workers' remittances in Mediterranean countries.

(26) EU – IOM joint initiative for migrant protection and reintegration.

(27) OISS – Convenio Multilateral Iberoamericano de Seguridad Social.