P8_TA(2017)0364

Naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamine ELi era- ja avalikus sektoris

Euroopa Parlamendi 3. oktoobri 2017. aasta resolutsioon naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamise kohta ELi era- ja avalikus sektoris (2017/2008(INI))

(2018/C 346/02)

Euroopa Parlament,

— võttes arvesse Euroopa Liidu lepingu artiklit 2 ja artikli 3 lõiget 3,

— võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikleid 8, 10, artikli 153 lõikeid 1 ja 2 ning artiklit 157,

— võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 23 ja 33,

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (1),

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. juuli 2010. aasta direktiivi 2010/41/EL füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamise kohta, millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 86/613/EMÜ (2),

— võttes arvesse nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta (3) (rasedus- ja sünnituspuhkuse direktiiv),

— võttes arvesse komisjoni 2. juuli 2008. aasta ettepanekut võtta vastu nõukogu direktiiv, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõtet sõltumata isikute usutunnistusest või veendumustest, puudest, vanusest või seksuaalsest sättumusest (COM(2008)0426),

— võttes arvesse oma 2. aprilli 2009. aasta seisukohta ettepaneku kohta võtta vastu nõukogu direktiiv, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõtet sõltumata isikute usutunnistusest või veendumustest, puudest, vanusest või seksuaalsest sättumusest (4),

— võttes arvesse komisjoni 3. oktoobri 2008. aasta ettepanekut võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse rasedus- ja sünnituspuhkuse direktiivi (COM(2008)0637),

— võttes arvesse oma 20. oktoobril 2010. aastal vastu võetud esimese lugemise seisukohta eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise ning töötajate töö- ja pereelu ühitamist soodustavate meetmete kehtestamise kohta (5),

— võttes arvesse nõukogu 17. detsembri 2013. aasta direktiivi 2013/62/EL, millega muudetakse direktiivi 2010/18/EL (millega rakendatakse Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühenduse, Euroopa Käsitööga Tegelevate Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtete Keskliidu, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt vanemapuhkuse kohta sõlmitud muudetud raamkokkulepet) seoses Mayotte’i staatuse muutmisega Euroopa Liidu suhtes (6),

— võttes arvesse komisjoni 14. novembri 2012. aasta ettepanekut võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, milles käsitletakse soolise tasakaalu parandamist börsil noteeritud äriühingute tegevjuhtkonda mittekuuluvate juhtorgani liikmete seas ja sellega seotud meetmeid (naissoost juhatuse liikmete direktiiv) (COM(2012)0614),

— võttes arvesse oma 20. novembril 2013. aastal vastu võetud esimese lugemise seisukohta eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, milles käsitletakse soolise tasakaalu parandamist börsil noteeritud äriühingute tegevjuhtkonda mittekuuluvate juhtorgani liikmete seas ja sellega seotud meetmeid (7),

— võttes arvesse oma 12. märtsi 2013. aasta resolutsiooni sooliste stereotüüpide kaotamise kohta ELis (8),

— võttes arvesse oma 12. septembri 2013. aasta resolutsiooni meestele ja naistele võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõtte rakendamise kohta (9),

— võttes arvesse oma 20. mai 2015. aasta resolutsiooni rasedus- ja sünnituspuhkuse kohta (10),

— võttes arvesse oma 28. aprilli 2016. aasta resolutsiooni naissoost koduabiliste ja hooldajate kohta ELis (11),

— võttes arvesse oma 12. mai 2016. aasta resolutsiooni nõukogu 8. märtsi 2010. aasta direktiivi 2010/18/EL (millega rakendatakse Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühenduse, Euroopa Käsitööga Tegelevate Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtete Keskliidu, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt vanemapuhkuse kohta sõlmitud muudetud raamkokkulepet ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/34/EÜ) rakendamise kohta (12),

— võttes arvesse oma 26. mai 2016. aasta resolutsiooni vaesuse sooliste aspektide kohta (13),

— võttes arvesse oma 13. septembri 2016. aasta resolutsiooni töö- ja eraelu tasakaalu soodustavate tingimuste loomise kohta tööturul (14),

— võttes arvesse oma 15. septembri 2016. aasta resolutsiooni nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ (millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel) (võrdse tööalase kohtlemise direktiiv) kohaldamise kohta (15),

— võttes arvesse oma 8. oktoobri 2015. aasta resolutsiooni Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ (meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes) kohaldamise kohta (16),

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi 14. veebruari 2017. aasta soovitust nõukogule ELi prioriteetide kohta ÜRO naiste staatuse komisjoni 61. istungjärguks (17),

— võttes arvesse oma 14. märtsi 2017. aasta resolutsiooni naiste ja meeste võrdõiguslikkuse kohta Euroopa Liidus 2014.–2015. aastal (18),

— võttes arvesse oma 4. aprilli 2017. aasta resolutsiooni naiste ja nende rolli kohta maapiirkondades (19),

— võttes arvesse nõukogu 19. juuni 2015. aasta järeldusi „Naiste ja meeste võrdsed sissetulekuvõimalused: soolise pensionilõhe kaotamine“,

— võttes arvesse nõukogu 7. märtsi 2011. aasta järeldustega vastu võetud Euroopa soolise võrdõiguslikkuse pakti perioodiks 2011–2020 (20),

— võttes arvesse komisjoni 7. märtsi 2014. aasta soovitust meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte tugevdamise kohta läbipaistvuse suurendamise kaudu (2014/124/EL) (21),

— võttes arvesse komisjoni 2015. aasta detsembri algatust „Roadmap: A new start to address the challenges of work-life balance faced by working families“ („Tegevuskava: uus algus töötavate perekondade töö- ja eraelu tasakaalu saavutamiseks“) ning selleteemalisi avalikke ja sidusrühmadega peetud konsultatsioone,

— võttes arvesse ÜRO äritegevuse ja inimõiguste juhtpõhimõtteid, maailma esimest äritegevust ja inimõigusi käsitlevate suuniste kogumit, mille kõik ÜRO liikmesriigid ja ÜRO Inimõiguste Nõukogu 16. juunil 2011. aastal üksmeelselt heaks kiitsid; võttes arvesse komisjoni 25. oktoobri 2011. aasta teatist ettevõtete sotsiaalse vastutuse kohta (COM(2011)0681), milles ELi liikmesriike õhutatakse ÜRO juhtpõhimõtteid oma riigi kontekstiga kohandama,

— võttes arvesse komisjoni 26. aprilli 2017. aasta teatist „Euroopa sotsiaalõiguste samba loomine“ (COM(2017)0250),

— võttes arvesse komisjoni 26. aprilli 2017. aasta teatist „Algatus lapsevanemate ja hooldajate töö- ja eraelu tasakaalustamiseks“ (COM(2017)0252),

— Võttes arvesse Euroopa Investeerimispanga grupi strateegiat soolise võrdõiguslikkuse ja naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamiseks,

— võttes arvesse komisjoni talituste 3. detsembri 2015. aasta töödokumenti „The Strategic engagement for gender equality 2016–2019“ („Strateegiline kohustus soolise võrdõiguslikkuse edendamiseks aastatel 2016–2019“) (SWD(2015)0278), eelkõige selle peatükki 3.1. „Naiste tööturul osalemise suurendamine ning naiste ja meeste võrdne majanduslik iseseisvus“,

— võttes arvesse komisjoni 2017. aasta aruannet naiste ja meeste võrdõiguslikkuse kohta Euroopa Liidus, eriti selle 1. peatükki, milles käsitletakse naiste tööturul osalemise suurendamist ja võrdset majanduslikku iseseisvust, ning 2. peatükki soolise palga-, sissetuleku- ja pensionilõhe vähendamise kohta,

— võttes arvesse Euroopa Elu- ja Töötingimuste Parandamise Fondi (Eurofound) aruandeid „The gender employment gap: challenges and solutions“ („Meeste ja naiste tööhõiveerinevused: probleemid ja lahendused“) (2016), „Work-life balance: creating solutions for everyone“ (Töö ja eraelu tasakaal. Kõigile sobivate lahenduste leidmine“ (2016), „Social partners and gender equality in Europe“ („Sotsiaalpartnerid ja sooline võrdõiguslikkus Euroopas“) (2014), „Developments in working life in Europe: EurWORK annual review“ („Muutused Euroopa tööelus. EurWORKi aastaülevaade“) (2014 ja 2015) ning kuuendat Euroopa töötingimuste uuringut (2016),

— võttes arvesse Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) 1951. aasta võrdse tasustamise konventsiooni, ILO 1994. aasta osalise tööaja konventsiooni, ILO 1996. aasta kodutöö konventsiooni, ILO 2000. aasta emaduse kaitse konventsiooni ja ILO 2011. aasta koduabiliste konventsiooni,

— võttes arvesse ÜRO naiste staatuse komisjoni 24. märtsil 2017 toimunud 61. istungjärgul kokkulepitud järeldusi „Women’s economic empowerment in the changing world of work“ („Naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamine muutuvas töömaailmas“),

— võttes arvesse ÜRO peasekretäri naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamise kõrgetasemelise paneeli 2016. aasta septembri aruannet „Leave no one behind: A call to action for gender equality and economic women’s empowerment“ („Ärgem jätkem kedagi maha – üleskutse tegevuseks soolise võrdõiguslikkuse ja naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamise nimel“),

— võttes arvesse Pekingi tegevusprogrammi ja ÜRO konventsiooni naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta,

— võttes arvesse kodukorra artiklit 52,

— võttes arvesse naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni raportit ning tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni arvamust (A8-0271/2017),

A. arvestades, et EL on võtnud kohustuse edendada soolist võrdõiguslikkust ja võtta soolist aspekti kõigis oma meetmetes igati arvesse;

B. arvestades, et naiste võrdne osalemine tööturul ja majandusotsuste tegemisel on nii naiste mõjuvõimu suurendamise eeldus kui ka selle tulemus;

C. arvestades, et üle kogu ELi on naised tööturul ja juhtivatel ametikohtadel endiselt suuresti alaesindatud, kusjuures naiste üldine tööhõive määr on jätkuvalt peaaegu 12 % väiksem kui samaealistel meestel;

D. arvestades, et naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamist takistavad peamiselt ebasoodsad sotsiaalsed normid, diskrimineerivad seadused või puuduv õiguskaitse, tasustamata majapidamistööde ja hoolduskohustuste ebavõrdne jaotumine meeste ja naiste vahel ning juurdepääsu puudumine finants-, digitaal- ja kinnisvarale; arvestades, et neid takistusi suurendab veelgi läbipõimunud diskrimineerimine (22), näiteks rassilise ja etnilise päritolu, usutunnistuse, puude, tervise, soolise identiteedi, seksuaalse sättumuse ja/või sotsiaal-majandusliku olukorra alusel;

E. arvestades, et naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamist takistavad struktuursed tõkked tulenevad mitmekordsetest ja läbipõimunud ebavõrdsuse vormidest, stereotüüpidest ja diskrimineerimisest era- ja avalikus sfääris;

F. arvestades, et naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamine on üheaegselt nii õige kui ka arukas, kõigepealt sellepärast, et see on soolise võrdõiguslikkuse oluline mõõde ja seega põhiliste inimõiguste küsimus, ja teiseks seetõttu, et naiste suurem osalemine tööturul toetab kestlikku majandusarengut ühiskonna kõigil tasanditel; arvestades, et ettevõtjad, kes naisi väärtustavad ja võimaldavad neil täiel määral tööturul ning otsuste tegemisel osaleda, on jõukamad ning aitavad tootlikkust ja majanduskasvu suurendada; arvestades, et Euroopa Soolise Võrdõiguslikkuse Instituudi (EIGE) tõendid näitavad, et soolise võrdõiguslikkuse vähendamine aitaks luua ELis 2050. aastaks kuni 10,5 miljonit uut töökohta, et ELi tööhõive määr ulatuks sel juhul peaaegu 80 %ni ja ELi SKP elaniku kohta võiks suureneda 6,1–9,6 % ning suurendada liikmesriikide majanduskasvu 2050. aastaks 15–45 %;

G. arvestades, et strateegias „Euroopa 2020“ seatud eesmärgi kohaselt peaks meeste ja naiste tööhõive kasvama 2020. aastaks 75 %ni ning eelkõige soovitakse kaotada sooline tööhõivelõhe; arvestades, et naiste tööturul osalemise hõlbustamiseks on vaja kooskõlastatud jõupingutusi;

H. arvestades, et 2015. aasta lõpus avaldas komisjon ELi soolise võrdõiguslikkuse tegevuskava 2016–2020, kus naiste majanduslike õiguste ja mõjuvõimu suurendamine on üks neljast peamisest tegevusvaldkonnast;

I. arvestades, et „vähendada soolist palga-, sissetuleku- ja pensionilõhet ning võidelda sel viisil naiste seas esineva vaesusega“ on üks komisjoni poolt dokumendis „Strateegiline soolise võrdõiguslikkuse tagamise kava 2016–2019“ määratletud põhieesmärkidest;

J. arvestades, et kõik 17 säästva arengu eesmärki hõlmavad naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamist;

K. arvestades, et tõhusa töö- ja eraelu tasakaalu saavutamine aitab läheneda mudelile, kus elatise teenija ja hooldaja roll jaguneb naiste ja meeste vahel võrdselt, samuti avaldab see soodsat mõju terviseaspektidele ning edendab kaasavat majanduskeskkonda, majanduskasvu, konkurentsivõimet, üldist tööturul osalemist, soolist võrdõiguslikkust, vaesusriski vähenemist ja põlvkondade solidaarsust ning aitab lahendada ka vananeva ühiskonnaga seotud probleeme;

L. arvestades, et Eurostati andmetel töötab ELis osalise tööajaga 31,5 % töötavatest naistest ja 8,2 % töötavatest meestest, ning arvestades, et naistest töötab täistööajaga vaid veidi üle 50 %, meestest aga 71,2 %, niisiis on täiskohaga inimeste tööhõive määra sooline erinevus 25,5 %; arvestades, et peaaegu 20 % majanduslikult mitteaktiivsetest naistest on tööturult kõrvale jäänud hoolduskohustuste tõttu, majanduslikult mitteaktiivsetest meestest on samadel põhjustel tööturult kõrvale jäänud vaid 2 %; arvestades, et hoolduskohustuste ning töö- ja eraelu ühitamise raskuste tõttu töötavad naised meestest palju tõenäolisemalt osalise tööajaga või on majanduslikult mitteaktiivsed, mis vähendab nende palku ja pensioniga seotud sissetulekut;

M. arvestades, et tasustamata hooldajad hooldavad enamasti lapsi, eakaid või puudega pereliikmeid;

N. arvestades, et naised teevad vähemalt kaks ja pool korda rohkem tasustamata majapidamis- ja hooldustöid kui mehed;

O. arvestades, et emadust ei tohiks pidada naiste kutsealase arengu ja seega nende emantsipatsiooni takistuseks;

P. arvestades, et naistel ja meestel on lapsevanemana võrdsed õigused ja kohustused (välja arvatud sünnitusjärgne puhkus), pidades meeles, et laste kasvatamist tuleks jagada ning seetõttu ei tohiks seda jätta üksnes emade ülesandeks;

Q. arvestades, et 2015. aastal oli ühe alla kuueaastase lapsega naiste tööhõive määr ligi 9 % madalam kui väikeste lasteta naistel ja arvestades, et mõnes liikmesriigis ületas see erinevus 30 %;

R. arvestades, et emade diskrimineerimine tööturule pääsemisel ja seal püsimisel on lubamatu;

S. arvestades, et soolise palgalõhe kaotamise eesmärgil tuleks luua avalikult ligipääsetav palkade kaardistamise raamistik, mis hõlmab ka andmete kogumist, avaldades nii era- kui ka avalikule sektorile survet, et nad hindaksid oma palgastruktuure ja korrigeeriksid kõik leitud soolised erinevused, ning et see võib luua teadlikkuskultuuri, kus sooline palgalõhe majandussektoris või ettevõttes muutub sotsiaalselt vastuvõetamatuks;

T. arvestades, et on ilmnenud, et lisaks talendipagasi paremale kasutamisele tööhõives on kvoodid aidanud parandada eraettevõtete tulemuslikkust ja ergutada laiemat majanduskasvu;

U. arvestades, et töötajate sooliselt võrdõiguslik ja mitmekesine esindatus äriühingute juhatuses on oluline demokraatlik põhimõte, millel on positiivne majanduslik mõju, kusjuures muu hulgas suurendab see kaasavust strateegiliste otsuste tegemisel ja vähendab soolist palgalõhet;

V. arvestades, et OECD uuringud on näidanud, et äriühingud, mille juhatuses on rohkem naisi, on kasumlikumad kui ainult meestest koosneva juhtkonnaga ettevõtted;

W. arvestades, et tavaliselt on palgad naiste ülekaaluga sektorites või naiste täidetavate rollide puhul üldiselt madalamad kui võrreldavates meeste ülekaaluga sektorites või meeste täidetavate rollide puhul, mis moodustab soolise palga- ja pensionilõhe (praegu vastavalt 16 % ja 40 %) ühe komponendi;

X. arvestades, et ILO on välja töötanud raamistiku, kus töökohti hinnatakse nelja teguri põhjal: kvalifikatsioon, panus, vastutus ja töötingimused, ning neid kaalutakse vastavalt nende tähtsusele asjaomase ettevõtte või organisatsiooni jaoks;

Y. arvestades, et sotsiaalpartnerid võivad naiste majanduslikku mõjuvõimu tugevdada, kasutades kollektiivläbirääkimisi, edendades naiste ja meeste võrdset tasustamist, investeerides töö- ja eraelu tasakaalustamisse, ergutades naiste karjääri ettevõtetes ning pakkudes teavet ja haridust töötajate õiguste valdkonnas;

Z. arvestades, et tõendid näitavad, et seal, kus peetakse tugevaid kollektiivläbirääkimisi, on palkade ebavõrdsus väiksem (23);

AA. arvestades, et Eurostati andmetel on 24,4 % naistest ELis vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus, kusjuures üksikemade, üle 55-aastaste naiste ja puuetega naiste puhul on töötuse ja tööturult kõrvalejäämise oht eriti suur;

AB. arvestades, et Euroopa Nõukogu naistevastase vägivalla ja perevägivalla ennetamise ja tõkestamise konventsiooni (Istanbuli konventsiooni) rakendamine on naiste mõjuvõimu suurendamise ja soolise võrdõiguslikkuse eeltingimus; arvestades, et sooline vägivald on lubamatu diskrimineerimisvorm ja põhiõiguste rikkumine, mis ei mõjuta mitte ainult naiste tervist ja heaolu, vaid ka nende pääsu tööturule ja rahalist sõltumatust; arvestades, et naistevastane vägivald on üks peamisi soolise võrdõiguslikkuse takistusi ning et haridus võib aidata soolist vägivalda vähendada; arvestades, et haridusega kaasnev sotsiaalse ja majandusliku mõjuvõimu suurenemine võib aidata naistel vägivallasituatsioonidest välja pääseda; arvestades, et vägivald ja ahistamine töökohal, sh seksism ja seksuaalne ahistamine, avaldab kõigile sellega seotud töötajatele, nende kolleegidele ja perekondadele, samuti nende organisatsioonidele ja tervele ühiskonnale tõsist kahjulikku mõju, ning võib olla üks põhjus, mis naised tööturult lahkuvad;

AC. arvestades, et majanduslik vägivald on naiste igapäevaelus esinev soolise vägivalla vorm, mis takistab naisi täitmast oma õigust vabadusele, taastoodab soolist ebavõrdsust ning eirab naiste laiemat rolli ühiskonnas;

AD. arvestades, et paljud uurimused on selgelt näidanud, et avaliku sektori eelarvekärped on avaldanud naistele, nende majandusliku mõjuvõimu suurendamisele ja soolise võrdõiguslikkuse tagamisele ulatuslikku negatiivset mõju;

AE. arvestades, et haridus, kvalifikatsioon ja oskused on väga olulised naiste mõjuvõimu suurendamisel sotsiaalsel, kultuurilisel ja majanduslikul tasandil ning et haridusvõimalusi loetakse põhielemendiks võitluses ebavõrdsuse vastu, nagu alaesindatus otsuste tegemisel ja juhtivatel ametikohtadel ning teaduse ja tehnika valdkonnas, seega soodustab haridus naiste ja tütarlaste majandusliku mõjuvõimu suurendamist;

AF. arvestades, et digiteerimine soodustab uute töövõimaluste loomist ja toob kaasa konstruktiivse nihke paindlikuma töökorralduse suunas, eelkõige naiste tööturule sisenemisel või sinna naasmisel, samuti parema tasakaalu saavutamisel nii naiste kui ka meeste hoolduskohustuste ja ametialase tegevuse vahel;

I. Üldised kaalutlused

1. on seisukohal, et naiste majanduslik osalemine ja nende majandusliku mõjuvõimu suurendamine on naiste põhiõiguste tugevdamise võti, mis võimaldab naistel saavutada majandusliku iseseisvuse, avaldada ühiskonnas mõju ja kontrollida oma elu, ühtlasi aitab see lõhkuda nn klaaslage, mis takistab naiste meestega võrdset kohtlemist tööelus; soovitab seetõttu suurendada naiste majanduslikku mõjuvõimu poliitiliste ja rahaliste vahendite abil;

2. rõhutab, et naiste õiguste ja nende majandusliku mõjuvõimu suurendamine tähendab, et on vaja muuta soolistes võimusuhetes sügavalt juurdunud ebavõrdsust, mis põhjustab diskrimineerimist ja vägivalda naiste ja tütarlaste, aga ka LGBTI-inimeste vastu, ja rõhutab, et soolised võimustruktuurid on koostoimes teiste diskrimineerimise ja ebavõrdsuse vormidega, näiteks rassi, puude, vanuse ja soolise identiteediga;

3. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles tagama kõigi inimeste võrdõiguslikkust ja mittediskrimineerimist töökohal;

4. kutsub liikmesriike üles täielikult rakendama nii võrdse tööalase kohtlemise direktiivi kui ka direktiivi 2010/41/EL füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamise kohta; palub komisjonil tagada nende direktiivide parem kohaldamine;

5. juhib tähelepanu sellele, et naiste madal tööhõive määr ja tõrjutus tööhõives takistab nende majandusliku mõjuvõimu suurendamist; juhib tähelepanu sellele, et naiste madalamast tööhõivest tulenev iga-aastane majanduslik kulu, võttes arvesse saamata jäänud töötasu, tasumata jäänud sotsiaalmakse ja täiendavaid avaliku sektori kulusid, moodustas Eurofoundi andmetel 2013. aastal 2,8 % ELi SKPst ehk 370 miljardit eurot, kusjuures ühe naise tööturult kõrvalejäämise maksumuseks hindab Euroopa Soolise Võrdõiguslikkuse Instituut 1,2–2 miljonit eurot, sõltuvalt naise haridustasemest;

6. arvestades, et naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamine ja võrdsed võimalused tööturul on eelkõige otsustavalt tähtsad naiste endi jaoks, kuid väga vajalikud ka ELi majanduskasvu seisukohast, kuna neil on positiivne mõju SKP-le, kaasavusele ja ettevõtjate konkurentsivõimele ning see aitab lahendada ELi vananeva elanikkonnaga seotud probleeme; juhib tähelepanu asjaolule, et 2009. aasta uuringu kohaselt võiks täielik sooline tasakaal tööturul teoreetiliselt suurendada ELi SKPd ligi 27 % võrra;

II. Meetmed ja vahendid naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamiseks

Töö- ja eraelu parem tasakaal

7. märgib, et vastuseks parlamendi nõudmisele parandada töö- ja eraelu tasakaalu on komisjon esitanud muid kui seadusandlikku ettepanekuid ja ühe seadusandliku ettepaneku, et luua mitu puhkuseliiki, mis vastavad 21. sajandi vajadustele; rõhutab, et komisjoni ettepanekud on heaks esimeseks sammuks Euroopa kodanike ootuste täitmisel, kuna need võimaldavad meestel ja naistel töö-, pere- ja ühiskondlikke kohustusi võrdsemalt jagada, eriti ülalpeetavate ja laste hooldamisel; kutsub kõiki institutsioone üles selle paketi käsitlemist võimalikult peatselt lõpule viima;

8. kutsub liikmesriike üles suurendama kaitset diskrimineerimise ja seadusevastase vallandamise eest seoses töö ja eraelu ühitamisega ning tagama juurdepääsu õiguskaitsele ja kohtumenetlusele; kutsub komisjoni üles tõhustama ELi diskrimineerimisvastaste õigusaktide järelevalvet, ülevõtmist ja rakendamist, algatama vajaduse korral rikkumismenetlusi ning edendama eeskirjade järgimist, kasutades muude meetmete seas teavituskampaaniaid, et suurendada teadlikkust õigusest võrdsele kohtlemisele;

9. rõhutab, et töötasu ja sotsiaalmaksete maksmist tuleks jätkata ka puhkuse ajal;

10. kutsub liikmesriike üles tagama puuetega laste vanematele lisapuhkust, pöörates erilist tähelepanu üksikemadele ja lähtudes parimate tavade hindamisest;

11. nõuab tungivalt, et liikmesriigid investeeriksid informaalse õppe põhistesse mängulistesse pikapäevastruktuuridesse, mis võiksid eelkõige olla keskused, kus oleks tagatud lapsehoid pärast kooli- ja lasteaiapäeva lõppu, mis aitaks lahendada koolide ja ettevõtete töögraafikute erinevuse probleemi;

12. rõhutab, et Barcelona eesmärkide saavutamine ja ülalpeetavate ning vananevate ühiskonnaliikmete hoolduse eesmärkide kehtestamine, sealhulgas juurdepääsetav, taskukohane ja kvaliteetne lapsehoid ja muu hooldus, asutused ja teenused, samuti puuetega inimeste iseseisva elu poliitika, on hädavajalikud, et liikmesriigid suudaksid saavutada strateegia „Euroopa 2020“ eesmärgid; tuletab meelde, et investeerimine sotsiaalsesse taristusse, näiteks lapsehoidu, ei avalda mitte üksnes arvestatavat mõju tööhõivele, vaid tähendab ühtlasi avalikule sektorile märkimisväärset täiendavat sissetulekut seoses tööjõumaksudega, samuti säästu töötuskindlustusmaksetelt; rõhutab sellega seoses, et lastehoiuasutused peavad olema kõigis maapiirkondades kättesaadavad, ning julgustab liikmesriike edendama investeerimist kogu elu kestel kättesaadavatesse ja taskukohastesse kvaliteetsetesse hooldusteenustesse, sealhulgas lapsehoiuteenused ning ülalpeetavate ja eakate hooldusteenused; on seisukohal, et piisavad lapsehoiuvõimalused peaksid olema kättesaadavad ja taskukohased, et vanemad saaksid elukestva õppe võimalusi kasutada;

13. rõhutab kvaliteetsete avaliku sektori teenuste otsustavat tähtsust, eriti naiste jaoks; rõhutab, kui oluline on naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamiseks universaalne juurdepääs kvaliteetsetele ja taskukohastele, otstarbekalt paiknevatele ja nõudlusel põhinevatele avalikele teenustele;

14. juhib tähelepanu praegusele ebakõlale liikmesriikide saavutuste ja Barcelona eesmärkide raames seatud sihtide vahel, ning kutsub komisjoni üles liikmesriikide meetmeid hoolikalt jälgima, tagamaks, et nad täidavad oma kohustusi;

15. on veendunud, et meeste kaasamine hooldamiskohustuse täitmisse on üks soorollistereotüüpide muutmise eeltingimusi; leiab ühtlasi, et mõlemad sugupooled ja kogu ühiskond saavad kasu tasustamata töö õiglasemast jagamisest ning hooldamisega seotud puhkuse võrdsemast kasutamisest; on veendunud, et võrdse elatiseteenija – võrdse hooldaja mudel on kõige tõhusam viis kõikides eluvaldkondades soolise võrdõiguslikkuse saavutamiseks;

16. kutsub liikmesriike üles rakendama konkreetset ja aktiivset tööhõive- ja koolituspoliitikat, et toetada nende naiste tööle naasmist, kes on oma karjääris pausi teinud, et sõltuvaid pereliikmeid hooldada;

17. rõhutab, et parem töö- ja eraelu tasakaal ning naiste ja meeste suurem võrdsus on naiste mõjuvõimu suurendamiseks ülioluline; rõhutab, et parem töö- ja eraelu tasakaal tagaks tasustatava ja tasustamata töö õiglasema jaotamise perekonnas, suurendaks naiste osalemist tööturul ning seega vähendaks soolist palga- ja pensionilõhet;

18. rõhutab, kui tähtsad on head ja kindlad töötingimused, mis võimaldavad naistel ja meestel töö- ja eraelu ühitada, ning kutsub komisjoni ja liikmesriike üles toetama töötajate õiguste tugevdamist, kollektiivläbirääkimisi ja soolise võrdõiguslikkuse suurendamist;

19. soovitab tungivalt edendada puhkuseõiguse individualiseerimist, vanemapuhkuse õiguse ülekantamatust ühelt vanemalt teisele ja hooldusega seotud ülesannete võrdset jaotamist lapsevanemate vahel, eesmärgiga saavutada töö- ja eraelu sooliselt tasakaalustatud ühitamine;

20. kutsub komisjoni üles rahastama uuringuid ja analüüsi, mis käsitlevad perekonna eest hoolitsemisel tehtud tasustamata töö mahtu ja väärtust ning keskmist tasustatud ja tasustamata töötundide arvu, eelkõige seoses laste, eakate ja puuetega inimeste hooldamisega;

21. nõuab, et nii naiste kui ka meeste jaoks töötataks välja paindlike, töötajale orienteeritud tööhõivemudelite raamistik, mida täiendaks piisav sotsiaalne kaitse, et hõlbustada isiklike ja tööülesannete tasakaalu säilitamist; usub samas, et enne tööturu paindlikkuse suurendamist tuleb tagada töötajate õigused ja õigus kindlale tööle, et paindlikkus ei suurendaks ebakindlaid ja soovimatuid töö ja tööhõive vorme ega kahjustaks tööhõivestandardeid, mis praegu mõjutavad naisi rohkem kui mehi, kusjuures ebakindlateks töösuheteks tuleb lugeda suhted, mis ei vasta rahvusvahelistele, riiklikele või ELi standarditele ja õigusaktidele ja/või ei paku piisavaid vahendeid inimväärseks eluks või piisavaks sotsiaalkaitseks, nagu katkendlik tööhõive, ajutiste töölepingute ülekaal, nulltunnilepingud või sunnitud osalise tööajaga töö; rõhutab ühtlasi vajadust luua tingimused, et tagada õigus vabatahtlikult osalise tööajaga töölt täisajaga tööle tagasi pöörduda;

Võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmine ja palgauuringud

22. tuletab meelde, et naistele ja meestele võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise põhimõte sisaldub ja on määratletud ELi toimimise lepingu artiklis 157 ning liikmesriigid peavad seda tõhusalt kohaldama; rõhutab sellega seoses, et komisjoni soovitust meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtet läbipaistvuse abil tugevdada tuleks kasutada liikmesriikide olukorra hoolikaks jälgimiseks ja koostada eduaruandeid, kasutades ka sotsiaalpartnerite abi, ning ergutab liikmesriike ja komisjoni kehtestama ja rakendama asjakohast poliitikat kooskõlas käesoleva soovituse eesmärgiga kõrvaldada püsiv sooline palgalõhe;

23. palub liikmesriikidel ja ettevõtetel täita palkade võrdsuse nõuet ja kehtestada kohustuslikud palkade läbipaistvuse meetmed, et luua ettevõtetele meetodid soolise palgalõhe kaotamiseks, sealhulgas palkade auditeerimise ja kollektiivläbirääkimistesse võrdse tasustamise meetmete lisamise teel; rõhutab, kui tähtis on, et riiklike, piirkondlike ja kohalike ning õiguskaitseasutuste töötajad ja tööinspektorid saaksid piisava väljaõppe tööhõives diskrimineerimist keelavate õigusaktide ja kohtupraktika valdkonnas;

24. rõhutab vajadust tunnustada ja ümber hinnata töid, mida teevad enamasti naised, näiteks tervise-, sotsiaal- ja haridussektoris, võrreldes töödega, mida teevad enamasti mehed;

25. on veendunud, et võrdse või võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmise saavutamine eeldab selget raamistikku, mis hõlmab konkreetseid töö hindamise vahendeid koos võrreldavate näitajatega, et hinnata tööde või sektorite väärtust;

26. tuletab meelde, et Euroopa Liidu Kohtu praktika kohaselt tuleks töö väärtust hinnata ja võrrelda objektiivsete kriteeriumide põhjal, nagu hariduse, töökogemuse ja koolitusega seotud nõuded, oskused, panus ja vastutus, tehtud töö ja tööülesannete iseloom;

27. toonitab, kui oluline on sooneutraalsuse põhimõte töökohtade hindamise ja klassifitseerimise süsteemides nii avalikus kui ka erasektoris; tunneb heameelt liikmesriikide jõupingutuste üle poliitika edendamisel, mis takistab töölevõtmisel diskrimineerimist, ning julgustab neid edendama sooliselt neutraalsete elulookirjelduste kasutamist, et ettevõtted ja avaliku sektori asutused ei teeks töölevõtmisel sooliselt kallutatud otsuseid; palub komisjonil uurida võimalust töötada välja anonüümne Europassi CV; teeb ettepaneku, et liikmesriigid töötaksid välja sotsiaalsete ja sooliste stereotüüpide vastased programmid, et eelkõige nooremates elanikkonnarühmades vältida töökohtade kutsealast lahterdamist, mis sageli piirab naiste juurdepääsu kõige paremini tasustatud positsioonidele ja töökohtadele;

Sooline tasakaal avalikus ja erasektoris

28. on seisukohal, et kvootide kehtestamine avalikus sektoris võib olla vajalik juhtudel, mil avaliku sektori asutused ei täida õiglase esindatuse tagamise kohustust ning mil kvoodid võiksid seega parandada otsustusorganite demokraatlikku legitiimsust;

29. märgib, et sookvoodid ja sooliselt koosseisult võrdsed nimekirjad poliitiliste otsuste tegemisel on osutunud kõige tõhusamaks vahendiks võitluses diskrimineerimise ja soolise tasakaalustamatuse vastu võimu tasandil ning demokraatliku esindatuse täiustamisel poliitilisi otsuseid tegevates organites;

30. palub komisjonil täiustada terviklike, võrreldavate, usaldusväärsete ja korrapäraselt ajakohastatavate andmete kogumist, analüüsimist ja levitamist, mis käsitlevad naiste osalemist otsuste tegemisel;

31. palub ELi institutsioonidel ergutada naiste osalemist Euroopa tasandi valimisprotsessis, võttes Euroopa Parlamendi valimisseaduse järgmisel läbivaatamisel kasutusele sooliselt tasakaalus nimekirjad;

32. kordab oma üleskutset, et nõukogu võtaks kiiresti vastu direktiivi soolise tasakaalu parandamise kohta börsil noteeritud äriühingute tegevjuhtkonda mittekuuluvate juhtorgani liikmete seas, mis on esimene tähtis samm võrdse esindatuse saavutamisel avalikus ja erasektoris, ning märgib, et uuringute kohaselt on ettevõtted, mille juhtkonnas on rohkem naisi, osutunud edukamaks; märgib ühtlasi, et edusammud on kõige nähtavamad (2010. aasta 11,9 %-lt 2015. aastaks 22,7 %-ni) liikmesriikides, kus on vastu võetud juhatuse liikmete kvoote reguleerivad siduvad õigusaktid ( 24 ) ; kutsub komisjoni üles jätkama liikmesriikidele surve avaldamist kokkuleppele jõudmiseks;

Soolise võrdõiguslikkuse kavad

33. tunnistab, et komisjon toetab soolise võrdõiguslikkuse kavade vastuvõtmist teadusuuringuid tegevates ja rahastavates organisatsioonides;

34. märgib, et soolise võrdõiguslikkuse kavad võivad ettevõtte või sektori tasandil sisaldada mitmeid personalimeetmeid, mis käsitlevad värbamist, palka, edutamist, koolitust ning töö- ja eraelu tasakaalu; märgib, et need kavad sisaldavad sageli konkreetseid meetmeid, nagu sooneutraalne keel, seksuaalse ahistamise ennetamine, alaesindatud soo esindajate määramine juhtivatele kohtadele, osaline tööaeg ja isade osalemine lapsehoius, ning et liikmesriikides on kasutusel erinevaid lähenemisviise seoses nende meetmete kohustusliku kehtestamisega;

35. tunnistab, et soolise võrdõiguslikkuse kavade vastuvõtmine ja sooküsimuste auditid erasektoris võivad aidata luua ettevõtetest positiivset töö- ja eraelu tasakaalustamisega arvestamise kuvandit, suurendada töötajate motivatsiooni ja vähendada tööjõu voolavust; kutsub komisjoni seetõttu üles ergutama üle 50 töötajaga ettevõtteid pidama sotsiaalpartneritega läbirääkimisi soolise võrdõiguslikkuse kavade üle, et suurendada soolist võrdõiguslikkust ning võidelda diskrimineerimise vastu töökohal; nõuab, et need kavad sisaldaksid soolise võrdõiguslikkuse strateegiat, et käsitleda töökohal toimuvat seksuaalset ahistamist, seda ennetada ja see kõrvaldada;

Kollektiivlepingud ja sotsiaalpartnerid

36. väljendab veendumust, et sotsiaalpartnerid ja kollektiivlepingute sõlmimine võivad edendada soolist võrdõiguslikkust, suurendada ühtsuse kaudu naiste mõjuvõimu ja võidelda soolise palgalõhe vastu; rõhutab, et kollektiivläbirääkimiste meeskondades soolise võrdõiguslikkuse tagamine on naiste ja meeste tasakaalustatud esindatuse saavutamiseks ülioluline, ning leiab seetõttu, et ametiühingud peaksid tugevdama naiste positsiooni sotsiaalpartnerluse struktuuris, eelkõige juhtivate otsustajarollide puhul, ning pidama ettevõtete ja sektorite tasandil läbirääkimisi soolise võrdõiguslikkuse kavade üle;

37. ergutab komisjoni tihedale koostööle sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonnaga, et tugevdada nende rolli sooliste eelarvamuste tuvastamisel palgaastmestiku kujundamise põhimõtetes ja niisuguste töö hindamise meetodite kujundamisel, mida ei mõjuta soolised eelarvamused;

III. Soovitused naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamiseks

38. on seisukohal, et majandusmudelid ja -praktika, maksupoliitika ja kuluprioriteedid, eriti kriiside ajal, peaksid hõlmama soolist aspekti, arvestama naiste kui majanduses osalejatega ja püüdma kaotada soolist ebavõrdsust, mis tooks kasu kodanikele, ettevõtetele ja kogu ühiskonnale, ning kordab sellega seoses, et majanduskriisid on eelkõige raskendanud just naiste olukorda;

39. nõuab reforme, mis suurendaksid soolist võrdõiguslikkust nii pereelus kui ka tööturul;

40. märgib, et naiste karjääris ei toimu üldiselt tähelepanuväärset arengut; kutsub liikmesriike üles naisi julgustama ja toetama, et nad teeksid edukat karjääri, sealhulgas positiivsete meetmete abil, nagu koostöövõrgustikud ja juhendamisprogrammid, ning luues neile igas eas asjakohased tingimused ja meestega võrdsed võimalused väljaõppes, edutamisel, ümberõppes ja -koolituses, samuti meestega võrdväärsed pensioniõigused ja töötushüvitised;

41. ergutab liikmesriike Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ( 25 ) (riigihankedirektiiv) sätetele tuginedes edendama sotsiaalklauslite kasutamist avalikes hangetes naiste ja meeste võrdõiguslikkuse suurendamiseks, kui on olemas asjakohased siseriiklikud õigusaktid, millele sotsiaalklauslite kehtestamisel tugineda;

42. rõhutab vajadust võidelda igasuguse soopõhise vägivalla vastu, kaasa arvatud koduvägivald, nagu vägistamine, naiste suguelundite moonutamine, seksuaalne kuritarvitamine, ärakasutamine või ahistamine ja sunnitud varajane abielu või lapse abielu, samuti majanduslik vägivald; juhib tähelepanu murettekitavalt sagedastele seksuaalse ahistamise juhtudele töökohal ( 26 ) ja rõhutab, et selleks, et naiste mõjuvõimu suurendamine oleks edukas, peab töökoht olema vaba kõigist diskrimineerimise ja vägivalla vormidest; nõuab, et EL ja liikmesriigid reservatsioonideta ratifitseeriksid Istanbuli konventsiooni, korraldaksid teadlikkuse suurendamise ja teavituskampaaniad naistevastase vägivalla teemal ning ergutaksid heade tavade vahetamist; märgib, et naiste majanduslik sõltumatus on väga oluline tegur, mis annab neile võimaluse koduvägivalla eest põgeneda; kutsub seetõttu liikmesriike üles korraldama sotsiaalkaitse süsteeme, et naisi sellises olukorras toetada;

43. kordab, et naiste isikliku, sotsiaalse ja majandusliku mõjuvõimu suurendamine ja sõltumatus on tihedalt seotud õigusega otsustada oma keha ja seksuaalsuse üle; tuletab meelde, et üldine juurdepääs mitmesugustele seksuaal- ja reproduktiivtervisega seotud teenustele ning vastavate õiguste austamine on tähtis tegur kõigi inimeste võrdõiguslikkuse saavutamiseks;

44. tervitab naiste olukorra komisjoni 61. istungi järeldusi „Naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamise kohta muutuvas maailmas“, kus esmakordselt otseselt ja selgelt seostati naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamine ning nende seksuaal- ja reproduktiivtervis ja reproduktiivõigused; peab siiski kahetsusväärseks, et põhjalik seksuaalharidus jäeti dokumendist täielikult välja;

45. rõhutab asjaolu, et naised moodustavad 52 % Euroopa koguelanikkonnast, kuid ainult ühe kolmandiku füüsilisest isikust ettevõtjatest või alustavatest ettevõtjatest; rõhutab samuti, et naistel on meestest raskem rahalistele vahenditele, koolitusele ja koostöövõrgustikele ligi pääseda ning töö- ja eraelu tasakaalus hoida; ergutab liikmesriike edendama meetmeid ja tegevust, millega toetatakse ja nõustatakse naisi, kes otsustavad hakata ettevõtjaks, rõhutades samas, et rahaline sõltumatus on võrdsuse saavutamise võti; kutsub liikmesriike üles lihtsustama juurdepääsu laenudele, vähendama bürokraatiat ja kõrvaldama muid takistusi naiste juhitavate idufirmade teelt; kutsub komisjoni üles tugevdama koostööd liikmesriikidega, et kindlaks teha ja kõrvaldada naiste ettevõtlust segavad takistused ning julgustada rohkem naisi oma ettevõtet looma, sealhulgas parandades juurdepääsu rahastamisele, turu-uuringutele, koolitusele ja ärivõrgustikele, nagu naisettevõtjatele mõeldud platvorm WEgate ja muud Euroopa võrgustikud;

46. toonitab, et naiste ja tüdrukute digitaal- ja arvutioskuste parandamine ja nende tõhusam kaasamine IKT sektorisse võib suurendada nende majanduslikku mõjuvõimu ja sõltumatust, mis omakorda aitab vähendada soolist palgalõhet; kutsub liikmesriike ja komisjoni üles tõhusamatele jõupingutustele, et kaotada digitaalne lõhe meeste ja naiste vahel, nagu on märgitud Euroopa 2020. aasta digitaalses tegevuskavas, suurendades naiste juurdepääsu infoühiskonnale ja keskendudes eelkõige naiste nähtavuse parandamisele digitaalvaldkonnas;

47. arvestades, et kuigi naisi on ELi kõrgkoolilõpetanute seas ligi 60 %, jäävad nad visalt püsivate takistuste tõttu alaesindatuks loodusteadustes, matemaatikas, ITs, inseneriteadustes ja nendega seotud ametialadel; kutsub liikmesriike ja komisjoni üles teabe- ja teadlikkuskampaaniate abil edendama naiste osalust traditsiooniliselt mehelikuks peetud sektorites, nt loodusteadus ja uus tehnoloogia, võttes lähiaastate digitaalarengu tegevuskavas arvesse soolist võrdõiguslikkust ja edendades ka meeste osalust traditsiooniliselt naiselikuks peetud sektorites, eelkõige hoolduse ja hariduse valdkonnas; rõhutab, et oluline on laiendada sotsiaalkaitset majandussektorites, kus enamik töötajatest on naised, teiste hulgas näiteks hooldustöötajad, koristajad ja koduabilised, toitlustustöötajad ning tervishoiu abispetsialistid; toonitab, kui oluline on kutseharidus ja -koolitus karjäärivalikute mitmekesistamisel ning naistele ja meestele mittetraditsiooniliste karjäärivõimaluste tutvustamisel, et ületada horisontaalset ja vertikaalset tõrjutust ning suurendada naiste arvu poliitika- ja ettevõtlusvaldkonna otsustusorganites;

48. palub liikmesriikidel võtta seadusandlikke ja mitteseadusandlikke meetmeid, et tagada töötajate majanduslikud ja sotsiaalsed õigused nn feminiseerunud sektorites; toonitab, kui oluline on ennetada naiste ülekaalu kujunemist ebakindlas tööhõives, ja tuletab meelde, et on vaja võidelda ebakindla tööhõive vastu sellistes sektorites nagu majapidamistöö või hooldus; tunnistab, et majapidamistööd ja majapidamisteenuste osutamine, mida suures osas teevad naised, tehakse sageli deklareerimata tööna; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles edendama ja arendama ametlikku majapidamisteenuste sektorit, seda ka deklareerimata töö vastase Euroopa platvormi kaudu, ja tunnistama, et majapidamisteenused, pere juures töötamine ja koduhooldus on väärtuslik majandussektor, millel on töökohtade loomise potentsiaal ja mida tuleb liikmesriikides paremini reguleerida, et luua kodutöötajate jaoks turvalised töökohad, anda perekondadele võimalus võtta tööandja roll ning pakkuda töötavatele peredele võimalusi töö- ja eraelu tasakaalustamiseks;

49. rõhutab hariduse tähtsust võitluses soostereotüüpide vastu; kutsub seetõttu komisjoni üles edendama algatusi haridustöötajatele mõeldud võrdõiguslikkusteemaliste koolitusprogrammide koostamiseks, et ennetada stereotüüpide edasikandumist õppekavade ja pedagoogiliste materjalide kaudu;

50. rõhutab soolise võrdõiguslikkuse arvessevõtmise tähtsust peamise vahendina sootundliku poliitika ja õigusaktide kujundamisel, sealhulgas tööhõive ja sotsiaalküsimuste valdkonnas ning seega ka naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamisel; palub komisjonil kasutusele võtta süstemaatiline soolise mõju hindamine; kordab üleskutset, et komisjon suurendaks dokumendi „Strateegiline kohustus soolise võrdõiguslikkuse edendamiseks aastatel 2016–2019“ tähtsust, võttes selle vastu teatisena; kutsub komisjoni üles järgmises mitmeaastases finantsraamistikus kasutusele võtma sooteadlikku eelarvestamist ja järjest rangemalt jälgima ELi eelarvekujundusprotsesse ja kulusid, sealhulgas võttes meetmeid, et parandada läbipaistvust ja aruandlust selle kohta, kuidas rahalisi vahendeid kulutatakse; lisaks kutsub Euroopa Investeerimispanka üles võtma soolist võrdõiguslikkust ja naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamise vajadust arvesse kogu oma tegevuses nii ELis kui ka väljaspool seda;

51. kutsub liikmesriike üles võtma oma riiklikus kvalifikatsiooni- ja tööturupoliitikas igakülgselt arvesse soolist mõõdet ning integreerima sellised meetmed riiklikesse tegevuskavadesse ja käsitlema neid Euroopa poolaasta osana kooskõlas tööhõivesuunistega;

52. rõhutab, kui oluline on pakkuda maapiirkondade elavatele naistele elukestvat õpet, sealhulgas näiteks ettevõtete vaheliste koolituskursuste abil; rõhutab selliste füüsilisest isikust ettevõtjate suurt osakaalu maapiirkondades, kellel puudub asjakohane sotsiaalkaitse, samuti nähtamatu töö suurt osakaalu, mis puudutab eelkõige naisi; palub seetõttu liikmesriikidel ja seadusandlike volitustega piirkondadel tagada sotsiaalkindlustus nii maapiirkondades töötavatele meestele kui ka naistele; samuti palub liikmesriikidel võimaldada võrdset juurdepääsu maaomandile, tagada omandi ja pärandiga seotud õigused ning hõlbustada naiste juurdepääsu krediidile;

53. juhib tähelepanu sellele, et vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse risk on naiste seas suurem kui meeste seas, ja rõhutab seetõttu, et vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastased meetmed aitavad eriti suurendada naiste majanduslikku mõjuvõimu; rõhutab, et soolise pensionilõhe ennetamine ja kaotamine ning naiste vaesuse vähendamine vanaduspõlves sõltub esmajoones naistele tingimuste loomisest, et nad saaksid pensionisüsteemi võrdselt sissemakseid teha, kaasates neid rohkem tööturule ja kaitstes võrdseid võimalusi palga osas, karjääri edendamisel ning täisajaga töötamisel; palub komisjonil ja liikmesriikidel tagada, et struktuuri- ja investeerimisfondid ning Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fond aitaksid naiste vaesust vähendada, et saavutada strateegia „Euroopa 2020“ üldine vaesuse vähendamise eesmärk; kutsub liikmesriike üles tagama, et ESFi eraldatud 20 %-list rahastust sotsiaalse kaasatuse meetmetele kasutataks ka nende kohalike väikeprojektide toetuse suurendamiseks, mille eesmärk on vaesust ja sotsiaalset tõrjutust kogevate naiste mõjuvõimu suurendamine;

54. märgib, et vaesust mõõdetakse jätkuvalt kogu leibkonna sissetuleku kohta, eeldades, et kõik leibkonna liikmed teenivad sama palju ja jagavad ressursse võrdselt; nõuab individuaalseid õigusi ja üksikisikute sissetulekutel põhinevaid arvutusi, et nähtavale tuua naiste vaesuse tegelik ulatus;

55. märgib, et avaliku sektori kokkuhoiumeetmed ja kärped on kõige rohkem mõjutanud naisi (vähem kättesaadav ja kallim lastehoid, eakatele ja puuetega inimestele mõeldud teenuste vähendamine, haiglate erastamine ja sulgemine), eelkõige sellistes valdkondades nagu haridus, tervishoid ja sotsiaaltöö, kus naised moodustavad 70 % tööjõust;

56. rõhutab, kui oluline on tähelepanu pöörata eelkõige teatavate haavatavate rühmade konkreetsetele vajadustele ja mitmetahulistele probleemidele, millega nad tööturule sisenemisel kokku puutuvad; palub liikmesriikidel tagada neile isikutele varajane ja lihtsustatud juurdepääs kvaliteetsele koolitusele, sh praktikakohtadele, et tagada nende täielik integratsioon liikmesriikide ühiskonda ja tööturule, võttes arvesse mitteformaalseid ja formaalseid oskusi ja pädevust, andeid ja oskusteavet; kutsub liikmesriike üles võtma meetmeid, et vältida läbipõimunud diskrimineerimist, mis mõjutab eelkõige haavatavas olukorras naisi; rõhutab, kui tähtis on nõuetekohaselt rakendada direktiivi 2000/78/EÜ võrdse kohtlemise kohta töö saamisel ja kutsealale pääsemisel ning 29. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/43/EÜ võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta sõltumata isikute rassilisest või etnilisest päritolust ( 27 )

57. palub liikmesriikidel ja komisjonil jõustada ja parandada kehtivate seaduste ja töökohapoliitika praktilist kohaldamist ning vajaduse korral neid seadusi ja poliitikat parandada, et kaitsta naisi otsese ja kaudse diskrimineerimise eest, eelkõige naiste tööle valimisel ja palkamisel, töökoha säilitamisel, kutseõppes ja edutamisel nii avalikus kui ka erasektoris, ning pakkuda naistele palga ja karjääri edenemise osas võrdseid võimalusi;

58. peab äärmiselt kahetsusväärseks, et nõukogu ei ole ikka veel vastu võtnud 2008. aastal esitatud ettepanekut võtta vastu direktiiv inimeste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta sõltumata nende usutunnistusest või veendumustest, puudest, vanusest või seksuaalsest sättumusest; väljendab heameelt selle üle, et komisjon on seadnud selle direktiivi esmatähtsale kohale; kordab oma üleskutset, et nõukogu selle ettepaneku võimalikult kiiresti vastu võtaks;

59. kutsub komisjoni üles parandama konkreetsete sooliste näitajate ja sooliselt eristatud andmete kogumist, et hinnata liikmesriikide ja ELi poliitika mõju soolise võrdõiguslikkuse suurendamisel;

60. märgib, et naised teevad ebaproportsionaalselt sageli ja tihti vastu tahtmist ebakindlat tööd; nõuab tungivalt, et liikmesriigid rakendaksid Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) soovitusi, mille eesmärk on vähendada ebakindla töö osakaalu, nt vähendaksid olukordi, milles tohib ebakindlaid lepinguid kasutada, ning piirates aega, mille jooksul töötajatel võib olla selline leping;

61. palub Euroopa Soolise Võrdõiguslikkuse Instituudil jätkata oma tööd soopõhiste andmete kogumisel ja tulemustabelite koostamisel kõigis asjaomastes poliitikavaldkondades;

o

o o

62. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile.

(1) ELT L 204, 26.7.2006, lk 23.

(2) ELT L 180, 15.7.2010, lk 1.

(3) EÜT L 348, 28.11.1992, lk 1.

(4) ELT C 137 E, 27.5.2010, lk 68.

(5) ELT C 70 E, 8.3.2012, lk 163.

(6) ELT L 353, 28.12.2013, lk 7.

(7) ELT C 436, 24.11.2016, lk 225.

(8) ELT C 36, 29.1.2016, lk 18.

(9) ELT C 93, 9.3.2016, lk 110.

(10) ELT C 353, 27.9.2016, lk 39.

(11) Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2016)0203.

(12) Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2016)0226.

(13) Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2016)0235.

(14) Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2016)0338.

(15) Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2016)0360.

(16) Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2015)0351.

(17) Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0029.

(18) Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0073.

(19) Vastuvõetud tekstid, P8_TA(2017)0099.

(20) Tööhõive, sotsiaalpoliitika, tervise- ja tarbijakaitseküsimuste nõukogu 3073. istung, Brüssel, 7. märts 2011.

(21) ELT L 69, 8.3.2014, lk 112.

(22) Naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamisega tegeleva ÜRO kõrgetasemelise ekspertrühma aruanne „Leave no one behind: A call to action for gender equality and economic women’s empowerment“ ((„Ärgem jätkem kedagi maha – üleskutse tegevuseks soolise võrdõiguslikkuse ja naiste majandusliku mõjuvõimu suurendamise nimel“) (september 2016).

(23) Vt Euroopa Ametiühingute Keskliit, „Collective bargaining: our powerful tool to close the gender gap“ (2015).

(24) Vt: Euroopa Komisjoni teabeleht „Gender balance on corporate boards – Europe is cracking the glass ceiling“, oktoober 2015; Euroopa Komisjon, DG JUST, „Women in economic decision-making in the EU: Progress report: A Europe 2020 initiative“, 2012; Aagoth Storvik ja Mari Teigen, „Women on Board: The Norwegian Experience“, juuni 2010.

(25) ELT L 94, 28.3.2014, lk 65.

(26) Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti (FRA) uurimus naistevastase vägivalla kohta.

(27) EÜT L 180, 19.7.2000, lk 22.