15. kutsub Iraani võime tingimusteta vabastama kõik süümevangid, eelkõige ajakirjanikud Emaddedin
Baghi, Ako Kurdnasab, Ejlal Ghavami, Mohammad Sadegh Kaboudvand, Said Matinpour, Adnan Hassanpour,Abdolvahed Botimar, Kaveh Javanmard ja Mohammad Hassan Fallahieh, ametiühingutegelased MansourOsanlou, Ebrahim Madadi ja Mahmoud Salehi, üliõpilased Ehsan Mansouri, Majid Tavakoli ja AhmadGhassaban; mõistab hukka inimõiguste kaitsja Dr. Sohrab Razzaghi arreteerimise ja vangistamise24. oktoobril 2007 ning nõuab tema kohest ja tingimusteta vabastamist;
16. nõuab tungivalt, et ÜRO Peaassamblee hääletaks selgelt ja otsustavalt resolutsiooni poolt, mis mõis-
tab hukka igasuguse põhiinimõiguste rikkumise Iraanis, ning võtaks kiireloomulisi meetmeid hiljutise huk-kamiste laine peatamiseks Iraanis;
17. palub nõukogul ja komisjonil jälgida hoolikalt arenguid Iraanis ning tõstatada konkreetsed inim-
õiguste rikkumise juhtumid; kutsub nõukogu ja komisjoni Iraani olukorra jälgimise kohta aru andma;
18. teeb ettepaneku uuesti alustada ELi-Iraani inimõigustealast dialoogi, mis alates 2004. aasta juunist on
katkenud;
19. kinnitab veel kord oma toetust kõigile nendele Iraani organisatsioonidele ja üksikisikutele, kes püüa-
vad saavutada dialoogi võitluses demokraatlike õiguste eest;
20. kutsub komisjoni üles tegema kõik endast oleneva, et toetada Euroopa ja Iraani vahelist kodaniku-
ühiskonna-, akadeemilist, sotsiaal-majanduslikku ja kultuurivahetust avatud dialoogi huvides, eelkõige uuedemokraatia ja inimõiguste rahastamisvahendi kaudu;
21. kutsub liikmesriike üles hoiduma Iraani varjupaigataotlejate väljasaatmisest, sealhulgas seksuaalse sät-
tumuse alusel tagakiusatute väljasaatmisest, ning kutsub Kreekat üles Mohammad Hassan Talebi, MohammadHossein Jaafari ja Vahid Shokoohi Niat Iraani mitte tagasi saatma;
22. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, ühise välis- ja
julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, ÜRO peasekretärile, ÜROinimõiguste nõukogule, Iraani ülemkohtu esimehele ning Iraani Islamivabariigi valitsusele ja parlamendile.
P6_TA(2007)0489
Pakistan
Euroopa Parlamendi 25. oktoobri 2007. aasta resolutsioon Pakistani kohta
Euroopa Parlament,
— võttes arvesse oma varasemaid resolutsioone Pakistani kohta, eriti 12. juuli 2007. aasta resolutsiooni (1);
— võttes arvesse Euroopa Ühenduse ja Pakistani Islamivabariigi vahelist 24. novembri 2001. aasta partner-
luse ja arengu koostöölepingut;
— võttes arvesse oma 24. mai 2007. aasta resolutsiooni Kashmiri kohta (2);
— võttes arvesse kodukorra artikli 115 lõiget 5,
(1) Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2007)0351.
(2) Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2007)0214.C 263 E/666 ET 16.10.2008 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 25. oktoober 2007
A. arvestades, et Pakistani Rahvapartei (PPP) esimees Benazir Bhutto naases Pakistani 18. oktoobril 2007;
arvestades, et Bhutto tagasipöördumisega Karachi'sse kaasnes õudusttekitav pommirünnak, mille tule-musena hukkus enam kui 130 ja sai haavata enam kui 500 inimest; arvestades, et rünnak pingestasveelgi juba niigi teravat valimiseelset õhkkonda Pakistanis;
B. arvestades, et Pakistani Moslemi liiga presidendi Nawaz Sharif'i tagasipöördumine Pakistani ebaõnnestus
samuti, kuna ta oli sunnitud kohe pärast saabumist maalt lahkuma;
C. arvestades, et selged märgid näitavad Pakistani militariseerumist ja salateenistuste suurenenud rolli mär-
kimisväärse mõju avaldamisel Pakistani poliitikale, valitsusele ja majandusele;
D. arvestades, et praeguse parlamendi ametiaeg lõpeb 15. novembril 2007. aastal ja 2008. aasta jaanuari
keskpaigaks on Pakistanis välja kuulutatud üldvalimised;
E. arvestades, et demokraatia taastamine muudab vajalikuks võimu andmise tagasi tsiviilvalitsusele;
F. arvestades, et 17. oktoobril 2007. aastal jätkas Pakistani ülemkohus arutamist, kas president Musharrafi
valimine vastab põhiseadusele, ja otsuse väljakuulutamist on oodata varstil;
G. arvestades, et Euroopa Liit annab Pakistanile vaesuse leevendamiseks ning tervishoiu ja riikliku hariduse
jaoks olulisel määral rahalisi vahendeid,
1. mõistab rängalt hukka opositsiooniliidri ja tsiviilisikute vastu suunatud enesetapu-pommirünnaku;
nõuab, et Pakistani valitsus võtaks viivitamatult meetmed, et viia läbi selle rünnaku põhjalik ja sõltumatuuurimine ning anda kohtu alla kõik toimepanijad;
2. saadab oma sügavaimad kaastundeavaldused Pakistani rahvale ja eelkõige kõigi selle põlastusväärse teo
tagajärjel hukkunute ja vigastatute peredele;
3. kinnitab veelkord oma solidaarsust Pakistani rahvaga, kes jagab demokraatliku riigikorra ja läbipaistva,
usaldusväärse valitsemise eesmärke ning kes tegutseb julgelt ja sihikindlalt, astudes vastu terrorismist jakuritegevusest lähtuvale vägivallale;
4. nõuab tungivalt, et Pakistan peaks kinni kõigist eelnimetatud koostöölepingus toodud põhimõtetest,
eelkõige demokraatia ja inimõiguste klauslist;
5. mõistab rängalt hukka endise peaministri Nawaz Sharif'i sunnitud lahkumise Saudi Araabiasse
10. septembril 2007 vaatamata Pakistani ülemkohtu otsusele, mis lubab tal Pakistani tagasi pöörduda;
6. palub Pakistani valitsust lubada demokraatlike valimiste eeltingimusena poliitilistel liidritel tagasi tulla,
et võidelda ekstremistlike jõudude vastu riigis ja anda panus legitiimse valitsuse moodustamisse vabade jaõiglaste valimiste kaudu, asendades praeguse sõjalise diktatuuri;
7. kordab oma nõudmist, et moodustatav ajutine valitsus peab olema neutraalne ja tunneb taas muret
selle pärast, et ajutise valitsuse koosseisu määrab president Musharraf üksi;
8. mõistab hukka mõned Pakistani kõrgema kohtu viimase aja menetlused, mis annavad põhjust tunda
tõsist muret õigusriigi põhimõtete puudulikkuse pärast; kutsub Pakistani valitsust üles hoiduma poliitilisestsekkumisest ja austama kohtuvõimu sõltumatust;16.10.2008 ET C 263 E/667 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 25. oktoober 2007
9. mõistab hukka president Musharrafi käitumise, kes ei loobunud sõjaväe ülemjuhataja kohast enne kui
ta kandideeris ja valiti presidendiks, kuigi ta oli eelnevalt ELi ees sellise kohustuse võtnud; kordab omanõudmist, et ta peaks seda enne ametisse astumist tegema; märgib, et Musharrafi selline teguviis on avalda-nud negatiivset mõju presidendi institutsiooni usaldusväärsusele Pakistanis;
10. mõistab hukka president Musharrafi kritiseerinud opositsiooni liikmete omavolilise vahistamise ja
nõuab tungivalt, et valitsus tunnustaks ja hakkaks järgima ülemkohtu direktiivi teha lõpp poliitiliste oponen-tide kadumisele;
11. nõuab tungivalt, et Pakistan pöörduks tagasi demokraatliku valitsemise juurde,
korraldades 2008. aasta jaanuaris vabad, õiglased ja läbipaistvad valimised ning hoiatab erakorralise olukorravõi muude meetmete kehtestamise eest sõna-, ühinemis-, kogunemis- või liikumisvabaduse mahasurumiseeesmärgil; nõuab tungivalt, et Pakistani valitsus võimaldaks kõigile pooltele võrdse juurdepääsu massiteabe-vahenditele;
12. nõuab tungivalt, et Pakistan kasutaks viivitamatult abinõusid sõjaväe mõju piiramiseks ühiskonnas
tervikuna; kutsub Pakistani valitsust üles austama üleminekut tsiviilvalitsussüsteemile ja tugevdama demo-
kraatlikke institutsioone, kuna see on ainus viis tulla toime Pakistani ühiskonna ees seisvate väljakutsetega;
nõuab tungivalt, et valitsus piiraks taas sõjaväe ja muude relvastatud rühmituste rolli ja mõju ning annaksvõimu tagasi demokraatlikele institutsioonidele;
13. tunneb muret, et on teateid usuvähemuste, nagu kristlased, budistid, hindud, sikhid ja ahmadijad,
jätkuvast rõhumisest ning jumalateotuse seaduste kasutamisest nende vastu;
14. nõuab, et Pakistani valitsus kasutaks viivitamatult abinõusid sellise religioonist lähtuva represseerimise
peatamiseks ja kindlustaks kõigi vähemuste puutumatuse ja julgeoleku, tagades neile tegeliku ja mõjusa
juriidilise ja poliitilise kaitse; nõuab, et Pakistan reformiks jumalateotuse seadusi, mida nii laialdaselt kuritar-
vitatakse; nõuab tungivalt, et Pakistan tagaks nõuetekohase kaitse juristidele ja inimõiguste kaitsjatele, kessatuvad ohtu jumalateotuse seaduste rikkumises süüdistatavate kaitsmise tõttu; nõuab tungivalt, et Pakistanivalitsus võimaldaks nõuetekohast kaitset vähekaitstud religioossetele ja teistele vähemuskogukondadele, keson sunniviisilise usuvahetuse ja ekstremistide vägivalla ohus;
15. kutsub Pakistani võime üles tühistama Hudoodi määrusi, mis on põhjustanud sadade naiste
vangistamise;
16. tervitab asjaolu, et EL jälgib Pakistani parlamendivalimisi ning Euroopa Parlament osaleb vaatlusmis-
sioonis; tunneb muret selle pärast, et Pakistani naistel ei ole võimalik sellest demokraatlikust protsessist täielmääral osa võtta, kuna kandidaadiks olemise eeltingimus on akadeemiline haridus, mis välistab 70 %Pakistani naiste valimistel kandideerimise; nõuab selle piirangu kaotamist;
17. tunnustab Pakistani jõupingutusi terroristlike rühmituste leviku vastu võitlemisel; avaldab kahetsust,
et kokkulepe edasiste konfliktide vältimiseks Põhja-Waziristanis ei osutunud edukaks; kutsub valitsust ülesvõitlema vastupanuliikumisega seotud uue vägivalla vastu, kasutades proportsionaalseid abinõusid, ja kehtes-tama õigusriigi põhimõtteid ning laiendama kodaniku- ja poliitilisi õigusi antud valdkonda;
18. nõuab, pidades eriliselt silmas vastupanuliikumist Balochistanis, et sõjavägi hoiduks islamiparteide
toetamisest võideldes sekulaarse Balochi ja mõõduka Pashtuni jõududega; lisaks nõuab kõigi poliitvangidevabastamist, sealhulgas ka nende, keda luureasutused ebaseaduslikult kinni peavad;
19. rõhutab riikliku hariduse üldise kättesaadavuse ja medresede tõhusa järelevalve olulisust, et hoida ära
ekstremistide kontrolli alla sattumine; kutsub Pakistani valitsust üles viima lõpule varasemaid ettevõtmisiseoses välisõpilaste käimisega medresedes;C 263 E/668 ET 16.10.2008 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 25. oktoober 2007
20. palub kõigil liikmesriikidel pidada täielikult kinni Euroopa Liidu relvaekspordi toimimisjuhendist;
21. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile ja Pakistani
valitsusele.
P6_TA(2007)0490
Sudaan
Euroopa Parlamendi 25. oktoobri 2007. aasta resolutsioon Sudaani kohta
Euroopa Parlament,
— võttes arvesse oma varasemaid resolutsioone olukorra kohta Darfuris, eriti 27. septembri 2007. aasta
resolutsiooni (1);
— võttes arvesse 28. juunil 2007 Wiesbadenis vastu võetud AKV-ELi parlamentaarse ühisassamblee reso-
lutsiooni olukorra kohta Darfuris;
— võttes arvesse Tripoli konsensust Darfuri poliitilise protsessi kohta, mis saavutati 28. –29. aprillil 2007
Tripolis;
— võttes arvesse Aafrika Liidu 2004. aasta aprilli otsust luua Aafrika Liidu missioon Sudaanis (AMIS);
— võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1706, milles tehakse ettepanek saata Darfuri
22 000 sõdurist koosnevad rahuvalvejõud;
— võttes rahvusvaheliste rahuvalve missioonide puhul arvesse Rahvusvahelise Kriminaalkohtu statuuti;
— võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu 25. septembri 2007. aasta resolutsiooni 1778, milles nähakse
ette mitmemõõtmeline rahvusvaheline kohalviibimine Ida-T šaadis ning Kesk-Aafrika Vabariigi kirdeosas,
kus osalevad ÜRO missioon (MINURCAT), ÜRO poolt välja koolitatud T šaadi politseijõud ning Euroopa
Liidu sõjaliste operatsioonide üksus (EUFOR);
— võttes arvesse kodukorra artikli 115 lõiget 5,
A. arvestades, et Aafrika Liidu teatel ründasid 30. septembril 2007 tundmatud sõjaväeüksused
Lõuna-Darfuris Haskanitas asuvat Aafrika Liidu baasi, tappes kümme Aafrika Liidu rahuvalvajat ja tsi-viilpolitseinikku, haavates raskelt vähemalt kaheksat Aafrika Liidu Sudaani missiooni töötajat ning selletõttu jäi kadunuks umbes 40 inimest;
B. arvestades, et see oli seni suurim inimelude kaotus väheste ressurssidega Aafrika Liidu relvajõudude
jaoks;
(1) Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2007)0419.16.10.2008 ET C 263 E/669 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 25. oktoober 2007