KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinnad 2011” järelhindamine (Tallinn ja Turu)

1. Sissejuhatus

Käesolev aruanne esitatakse vastavalt 2006. aasta 24. oktoobri otsuse 1622/2006/EÜ[1] (millega kehtestatakse kultuurisündmusega „Euroopa kultuuripealinn” seotud ühenduse meede aastateks 2007 kuni 2019) artiklile 12, milles nõutakse järgmist: „Igal aastal tagab komisjon kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinn” eelneva aasta tulemuste välise ja sõltumatu hindamise vastavalt käesolevas otsuses sätestatud meetme eesmärkidele ja kriteeriumidele. Komisjon esitab hindamise aruande Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele kultuurisündmusele „Euroopa kultuuripealinn” järgneva aasta lõpuks.”

Aruandes esitatakse komisjoni seisukoht 2011. aasta kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinnad” välishindamise aruande peamiste järelduste ja soovituste kohta, millega saab tutvuda järgmisel veebiaadressil:

http://ec.europa.eu/culture/our-programmes-and-actions/capitals/evaluation-commissioned-by-the-eu_en.htm

Välishindamisel hinnati esmalt kahte Euroopa kultuuripealinna Tallinna ja Turut individuaalselt. Seejärel võrreldi tähelepanekuid ning jõuti järeldusteni mõlema linna ja Euroopa kultuuripealinna meetme kohta.

2. Meetme taust

2.1. Kultuurisündmusega „Euroopa kultuuripealinn” seotud ELi meede

Algne „Euroopa kultuuripealinna” programm käivitati aastal 1985 valitsustevahelisel tasandil[2]. Sellele kogemusele tuginedes kehtestati otsusega 1419/1999/EÜ kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinn” ühenduse meede aastateks 2005–2019[3]. Liikmesriigid seati kronoloogilisse järjekorda vastavalt sellele, millisel aastal iga liikmesriik saab õiguse seda kultuurisündmust korraldada. Riigid, kes olid saanud õiguse kõnealust kultuurisündmust teataval aastal korraldada, pidid esitama oma ettepanekud kandidaatlinnade kohta ning asjakohase taotluse koos oma plaanitava kultuuriprogrammiga Euroopa hindamiskomisjonile, kes esitas komisjonile oma soovituse neile linnadele kultuuripealinna nimetuse andmise kohta. Euroopa kultuuripealinna nimetas ametlikult Euroopa Liidu Nõukogu.

1. jaanuaril 2007 asendati otsus 1419/1999/EÜ otsusega 1622/2006/EÜ, milles täpsustati meetme eesmärke ning kehtestati kaheastmeline siseriiklik konkurss ja kontrolliprotsess, mida rakendatakse 2013. aasta kultuuripealinna nimetamisest alates. Uues otsuses sätestati, et pärast tiitli määramist viiakse läbi kontrollikohtumised, mille lõppedes esitab hindamiskomisjon soovituse eraldada neile kultuuripealinnadele Melina Mercouri nimeline preemia, tingimusel et nimetatud linnad täidavad otsuses 1622/2006/EÜ sätestatud kriteeriume ja on ellu viinud valikukomisjoni ja kontrollikomisjoni soovitused. ELi rahaline toetus eraldatakse ELi kultuuriprogrammist. Aastatel 2007–2013 eraldatakse ELi kultuuriprogrammist igal aastal igale Euroopa kultuuripealinnale kuni 1,5 miljonit eurot. Alates 2010. aasta kultuuripealinna nimetamisest on kõik selle tiitli saanud linnad pidanud läbima kontrollietapi, nagu on sätestatud otsuses 1622/2006/EÜ.

2.2. Euroopa kultuuripealinnad 2011

Vastavalt 2006. aastal vastu võetud otsusele said 2011. aastaks Euroopa kultuuripealinna kultuurisündmuse korraldamise õiguse Eesti ja Soome, kusjuures valiku ja nimetamise osas kehtisid nimetatud otsuse artikliga 14 kehtestatud üleminekusätted.

Lisaks on 2006. aasta otsuses konkreetselt öeldud, et 2010., 2011. ja 2012. aasta tiitli puhul kehtib kultuuriprogrammi kriteeriumide osas 1999. aasta otsus, kui linn ise ei otsusta lähtuda oma programmis 2006. aasta otsuse kriteeriumidest. Samas nähti ette, et 2011. ja 2012. aasta Euroopa kultuuripealinna kaasrahastamine ja kontrollimine toimub uute, 2006. aasta otsuses sätestatud menetluste kohaselt.

2006. aasta otsusega käivitati muu hulgas Euroopa kultuuripealinnade jaoks uus ELi rahastamismehhanism „Melina Mercouri preemia” kujul, mis antakse tiitli saanud linnadele üle enne kultuuriaasta algust kontrollikomisjoni esitatud aruannete alusel. Preemia omistati esmakordselt 2010. aasta kultuuripealinnadele ning seejärel 2011. aasta kultuuripealinnadele.

Valikumenetlus toimus aastal 2007. Soomes korraldati siseriiklik konkurss, milles osalesid lisaks Turule Jyväskylä, Lahti, Mänttä, Oulu, Rovaniemi ja Tampere. Eestis toimus siseriiklik konkurss kahe voorus, millest esimeses, 2005. aasta voorus esitasid oma pakkumised Haapsalu, Pärnu, Rakvere, Tallinn ja Tartu. Teise vooru pääsesid Tallinn ja Tartu ning selle vooru lõplikuks võitjaks osutus Tallinn. Soome ja Eesti valitsused esitasid vastavalt Turu ja Tallinna kandidatuuri Euroopa valikukomisjonile. Komisjon esitas seejärel aruande, soovitades kinnitada Turu (Soome) ja Tallinn (Eesti) 2011. aasta kultuuripealinnadeks ning ühtlasi esitades soovitused aitamaks neil väljapakutud eesmärgid saavutada. 2007. aastal andis Euroopa Liidu Nõukogu soovitatud linnadele komisjoni soovituse alusel ametlikult kultuuripealinna tiitli.

3. Välishindamine

3.1. Hindamistingimused

Komisjon usaldas 2011. aasta Euroopa kultuuripealinnade välishindamise[4] läbiviimise äriühingule ECORYS UK Ltd. Hindamise eesmärgiks oli hinnata kõnealuste Euroopa kultuuripealinnade programmide asjakohasust, tõhusust, mõjusust ning tõenäolist kestlikkust ja tulevast pärandit lähtuvalt meetme eesmärgist ning Euroopa kultuuripealinnade endi poolt nende taotlustes ja programmi elluviimise käigus seatud eesmärkidest. Hindamisel vaadeldi ka Euroopa kultuuripealinnade meetme kui terviku asjakohasust, tõhusust, mõjusust ja kestlikkust.

3.2. Metoodika

Enne kummagi linna kohta kokkuvõtete tegemist hinnati mõlemat linna eraldi. Hindamisel tugineti teiseste andmete analüüsile ning esmaste andmete kogumisele ja analüüsile. Esimene hindamine hõlmas algsetes Euroopa kultuuripealinnaks saamise taotlustes esitatud andmete, Euroopa kultuuripealinnade poolt läbi viidud uuringute ja koostatud aruannete, ürituste programmide, reklaammaterjalide ja veebisaitide ning Euroopa kultuuripealinnade esitatud statistiliste ja kvantitatiivsete andmete analüüsi. Esmaste andmete kogumine kätkes peamiselt kvaliteediküsitluste läbiviimist, usutlusi kummagi linna kultuuripealinna projekti juhtkonnaga ja peamiste sidusrühmadega kahe külaskäigu ajal ning telefoni teel. Lisaks paluti Euroopa kultuuripealinnade projektirühmadel anda oma panus internetiküsitluses osalemise teel. Võrdleva läbivaatuse ja metahindamise käigus vaadeldi Euroopa kultuuripealinnade Tallinna ja Turu aruannetest kooruvaid järeldusi, võrreldi ja kõrvutati lähenemisviise ning kontrolliti uuringute kvaliteeti. Järeldustes ja soovitustes Euroopa kultuuripealinnade meetme kui terviku rakendamise kohta võeti arvesse mõlema 2011. aasta Euroopa kultuuripealinnaga seotud asjaolusid.

3.3. Hindaja tähelepanekud

3.3.1. Meetme asjakohasus

Hindaja arvates täitis meetme rakendamine Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 167 eesmärki. Otsustes 1419/EÜ/1999 ja 1622/EÜ/2006 sätestatud valikukriteeriumidega on tiitlikandjate kultuuriprogrammide asjakohasus artikli 167 eesmärgi seisukohast küll tagatud, ent samas jätavad need kriteeriumid igale konkreetsele Euroopa kultuuripealinnale vabaduse tõlgendada aluslepingu eesmärke endale ainuomasel viisil. Hindamisel oldi seisukohal, et Euroopa kultuuripealinna meede on ELi eesmärkide seisukohast jätkuvalt asjakohane ning täiendab teisi ELi algatusi kultuuri-, noorsoo-, kodaniku-, haridus- ja koolitus- ning regionaalarengu poliitika valdkonnas.

Esmakordselt osutati kultuuri ja turismi arendamisele ning suure osa rahvastiku kaasamise vajadusele sõnaselgelt 1999. aasta otsuse preambulis. Samu eesmärke väljendati juba jõulisemalt 2006. aasta otsuses, kuhu lisati sõnaselged kriteeriumid kodanike osaluse edendamise ja pikaajalise arengu kohta. Paljud Euroopa kultuuripealinnad on läinud veelgi kaugemale, sõnastades oma selged sotsiaalsed, majanduslikud ja turismialased eesmärgid. Nende eesmärkide tähtsuse suurenemisega on kaasnenud ka arutelu selle üle, kuidas saavutada sobivat tasakaalu: kas kultuuri tuleks toetada pigem selle sisemiste väärtuste pärast või kui vahendit, millega tagada materiaalselt mõõdetav investeeringute tasuvus.

3.3.2. 2011. aasta Euroopa kultuuripealinnade programmide asjakohasus

Hindamisel vaadeldi linnade motivatsiooni nende püüetes saada Euroopa kultuuripealinnaks ning nende eesmärkide asjakohasust seoses meetme ja artikli 167 eesmärkidega. Samuti uuriti seda, kuidas töötati välja 2011. aasta Euroopa kultuuripealinnaks saamise motivatsioonist lähtuvalt konkreetsed eesmärgid ja kuidas neid eesmärke programmi väljatöötamise etapis muudeti. Mõlemad Euroopa kultuuripealinnad olid võtnud arvesse meetme eesmärke ning kohandanud neid vastavalt oma kavadele ja prioriteetidele. Mõlemad kultuuripealinnad olid kavandanud mitmekesise kultuuriprogrammi ja sellega seotud tegevusi (nt teavitamine, vabatahtlik tegevus jne), mis olid asjakohased selliste ELi tasandi eesmärkide seisukohast nagu kultuuritegevuse arendamine, Euroopa kultuurimõõtme arendamine ja Euroopa mõõtme arendamine kultuuri kaudu ning sotsiaal- ja majandusarengu toetamine kultuuri kaudu.

3.3.3. Juhtimise tõhusus

Hindamisel vaadeldi Euroopa kultuuripealinnade juhtimise tõhusust, sealhulgas nende korraldusmudelite, kultuuritegevuste ja -ürituste valimise ja elluviimise, teavituse ja reklaami ning rahaliste vahendite hankimise tõhusust.

Sarnaselt 2007.–2010. aasta Euroopa kultuuripealinnade hindamisega tõsteti ka 2011. aasta kultuuripealinnade hindamisel esile, et kultuuriprogrammi elluviimiseks on väga tähtis luua vajalik organisatsiooniline struktuur ja moodustada sobivate oskustega meeskond, kuid see võib osutuda keeruliseks. Selleks on vaja suuremat hulka oskusi, kui oli meeskonnal, kes koostas algse taotluse,. ja seega ka erinevat struktuuri. Samuti on vaja saavutada tasakaal kunstiliste ja poliitiliste huvide vahel ning tagada, et olemasolevad sidusrühmad oleksid valmis tervitama koostööpartnerina mis tahes uut täideviimismehhanismi. Tavaliselt on soovitatav luua uus ja sõltumatu struktuur, mis on kohandatud vastavalt linna poliitilisele ja kultuurilisele taustale.

2011. aasta Euroopa kultuuripealinnade puhul väljenduvad need aspektid erineval viisil. Turus kritiseeriti konkreetselt Euroopa kultuuripealinna projekti elluviimiseks loodud sihtasutust alguses läbipaistmatuse pärast projektide valimisel ja vähese suhtlemise pärast sidusrühmade, ajakirjanduse ja üldsusega. Enne kultuuriaasta algust see muutus ning üheks põhiliseks Turu 2011 eduteguriks osutusid stabiilsed juhtimisstruktuurid ja halduskorraldus, mida toetasid peamised poliitikakujundajad. Ka Tallinn 2011 jaoks loodi uus sihtasutus, kuid selle juhtidel tuli seista silmitsi raskustega – eelkõige eelarvekärbete tõttu, millest tulenevalt tuli kultuuriprogrammi mahtu vähendada.

3.3.4. Euroopa kultuuripealinnade korraldusmehhanismide tõhusus

Hindamisel vaadeldi Euroopa Komisjoni poolsete valiku-, kontrolli- ja rahastamisprotsesside tõhusust ning tõdeti, et praegune kontrollimise korraldus on võrreldes eelmiste aastatega tunduvalt paranenud. Samas ei taga see, et kõik linnad täidavad kõik oma kohustused, mis nad endale taotluse esitamisel ning esimeses ja teises kontrollietapis võtsid, ning seega ka seoses Melina Mercouri preemia määramisega, mis määratakse kontrollikomisjonide aruannete põhjal.

Samuti märgiti hindamisel, et mõlemas liikmesriigis üleriigilisel tasandil korraldatud avalikud konkursid tekitasid linnadepoolse märkimisväärse huvi Euroopa kultuuripealinna vastu. Liikmesriikidel oli seejuures õigus määrata oma kriteeriumid.

Tuginedes 2011. aasta Euroopa kultuuripealinnade vaatluse tulemustele, märgivad hindajad, et Euroopa kultuuripealinna juhtimine ja haldamine on nii üleriigilisel kui kohalikul tasandil sageli väga keeruline ning seejuures on väga märkimisväärne osa poliitilistel mõjuritel. Arvestades Euroopa kultuuripealinna projekti olemust ja mahukust, on see mõningal määral oodatav. Kokkuvõttes on enamikus tiitlit kandvates linnades tähtis luua sõltumatu asutus, mis tegeleb projekti elluviimisega, ning tagada, et poliitilised mõjurid ei avaldaks liigset mõju kunstilisele sõltumatusele ja tegevuste sujuvale elluviimisele. Oodatavate tulemuste saavutamiseks vajalik rahastus on linnade lõikes oluliselt erinev. Kuigi linnad võtavad oma taotlustes rahastuse osas kaasnevaid kohustusi, vähendati Tallinnas rahastust algse taotlusega võrreldes märkimisväärselt ning väiksemal määral toimus see nii ka Turus.

Hindajad on seisukohal, et Euroopa kultuuripealinna meede on Euroopa tasandil jätkuvalt väga kulutõhus, kui võrrelda seda teiste ELi poliitikameetmete ja -mehhanismidega. Samas oli Melina Mercouri preemia osakaal kummagi linna Euroopa kultuuripealinna programmi kogueelarves suurel määral erinev ning seega oli erinev ka selle tähtsus. Kui Turus oli preemia pelgalt sümboolse tähtsusega, siis Tallinnas moodustas see üle 10 % kogueelarvest. Mitte kummaski linnas ei tehtud preemiast saadud kasu kultuuriringkondadele ja vaatajaskonnale eriti nähtavaks.

3.3.5. Kultuuritegevuse arendamise mõjusus

Hindajad on seisukohal, et kultuuriprogrammi elluviimisel olid mõlemad 2011. aasta Euroopa kultuuripealinnad edukad: see oli laiahaardelisem, uuenduslikum ja rahvusvahelisem (nt teemade, kunstnike/esitajate ja publiku mõttes) kui tavaline kultuurielu. Programmide raames käsitleti uusi teemasid, tõsteti esile kummagi linna kultuurielu rikkust, mitmekesisust ja ainulaadsust ning kasutati uusi või ebatavalisi tegevuskohti.

Tallinna taotluses pakuti välja kultuuriprogramm, mis oleks linna olemasoleva kultuurieluga võrreldes tõeliselt uus ja sellele lisanduv, milles pandi rõhku osaluse laiendamisele, tegutsevate asutuste ja sõltumatute tegijate kaasamisele ning avaliku ruumi ja tööstushoonete kasutamisele tegevuskohtadena. Kuigi tegelik kultuuriprogramm oli algselt väljapakutuga võrreldes tunduvalt väiksema mahuga (seoses eelarve kärpimisega), võib ikkagi öelda, et Euroopa kultuuripealinna projekt viidi ellu algsete eesmärkide seisukohast vägagi tõhusalt. Programmi maht hõlmas 251 projekti ja üle 7000 erineva üksikürituse. See tõi kokku kaks miljonit inimest, mis on umbes kaks korda rohkem, kui algselt eeldati. 73 % projektide läbiviijatest oli arvamusel, et Euroopa kultuuripealinn oli külastajate ja publiku ligimeelitamisel edukas. Võrreldes linnas varem tehtuga oli Tallinn 2011 käsitletud kunstiliste teemade, kasutatud tegevuskohtade ja elluviimise meetodi osas igati piireületav.

Turu 2011 Euroopa kultuuripealinna aasta tugevdas linna staatust kultuurilinnana ja suurendas Turu elanike osalust kultuuritegevuses. Kultuuriprogrammi raames viidi ellu 165 projekti, mis valiti peamiselt 2008. aastal korraldatud avalikele pakkumiskonkurssidele laekunud ettepanekute hulgast, ning toimus 8000 üritust. Kaasatud oli üle 20 000 kunstniku, kaasaaitaja ja produtsendi ning külastusi oli kokku üle 2 miljoni. Projektide käigus loodi uusi kontakte ja võrgustikke ning paranes kultuurivaldkonna tegevussuutlikkus. Ühe peamise kasuna Turu kultuurisektori jaoks nähti suuremat koostööd peamiste sidusrühmade vahel. Turu 2011 kultuuriprogramm oli hästi tasakaalustatud: see kätkes nii suurüritusi kui ka rohujuuretasandi algatusi ning sektoritevahelist koostööd hõlmavaid projekte.

3.3.6. Tõhusus Euroopa kultuurimõõtme edendamisel ja Euroopa mõõtme edendamisel kultuuri kaudu

1999. aasta otsuses ei ole „Euroopa mõõdet” sõnaselgelt määratletud, ehkki nimetatud otsuses nähakse selles põhiliselt kultuurialast koostööd, sealhulgas eurooplaste ühiste kunstisuundade ja -stiilide, mida asjaomane linn on soodustanud või oluliselt toetanud, esiletõstmist ning liikmesriikide teiste linnade kultuuriinimesi kaasa haaravate, püsivale kultuurikoostööle viivate ettevõtmiste soodustamist ja nende inimeste ELi-sisese liikumise edendamist. 2006. aasta otsuses sätestatud „Euroopa mõõtme” kriteerium võimaldab linnadele selle tõlgendamisel paindlikkust. Näiteid selle kohta on esitatud kandidaatlinnade juhendis, mis on olnud Internetis kättesaadav alates aastast 2007.

Hindajad on seisukohal, et Tallinna Euroopa kultuuripealinna taotlusesse kätketud Euroopa mõõde oli peamiselt seotud linna Euroopa kultuurikaardile tagasi paigutamisega, arvestades Eesti (tol ajal) hiljutist ühinemist ELiga. Teemade poolest avaldus Euroopa mõõde pigem mitmesugustes rahvusvahelistes festivalides või üksikprojektides, mis igaüks sellist mõõdet mingis vormis kajastama pidi, kui programmis kui tervikus.

Turu puhul märgivad hindajad, et Euroopa mõõde kajastus eelkõige tugevas keskendatuses Balti mere piirkonnale. Lisaks suurendas tiitliaasta vältel umbes 50 % projekte koostööd rahvusvaheliste partneritega oma tegevusvaldkonnas. Oluliseks elemendiks oli ka Turu nähtavuse suurendamine väljaspool Soomet.

Nii Tallinn kui Turu esitlesid väga tugevalt kohalikke lugusid, samas võis neis lugudes näha ühiseid teemasid, mis on oma põhiolemuselt euroopalikud. Näiteks tõsteti mõlema linna kultuuriprogrammis esile nende ühist ajalugu, mis on seotud Venemaa rolli ja Balti merega, ning samuti kaasaegseid, ühiskonna paljukultuurilisusega seotud jooni. Seega näitab 2011. aasta kogemus, et Euroopa kultuuripealinna tiitel pakub võimalusi edastada selliseid kohalikke lugusid Euroopa publikule mõistetaval viisil. Mõlema Euroopa kultuuripealinna kultuuriprogrammi Euroopa mõõde oli enamasti seotud jõupingutustega rahvusteülese kultuurikoostöö toetamiseks ja linnade kultuurisektorite rahvusvahelistamiseks. Ehkki Euroopa teemad olid olemas mõlema Euroopa kultuuripealinna programmis, kajastusid need pigem konkreetsetes projektides, kui läbisid kogu kultuuriprogrammi kui tervikut.

3.3.7. Tõhusus sotsiaalse, majandusliku ja linnaarengu edendamisel ning turismi mõjutamisel

Nii Tallinna kui ka Turu eesmärgiks oli arendada kunsti ja kultuuri kui üht vahendit, millega on võimalik aidata kaasa endiste tööstuspiirkondade majanduslikule ja sotsiaalsele taaselustamisele.

Tallinna puhul märgivad hindajad, et Euroopa kultuuripealinna projekt andis linna majanduslikku ja linnaarengusse olulise panuse, kuigi ei suudetud ellu viia algset visiooni kogu selle terviklikkuses. Tallinna taotlus hõlmas ambitsioonikaid eesmärke, mis hõlmasid linna loomemajanduse arendamise toetamist, linna kultuuritaristu edendamist ning linna muutmist atraktiivsemaks sihtpunktiks turistide jaoks. Nendele eesmärkidele jäädi kindlaks, kuid need tõlgendati teisiti, sidudes need linna avamisega merele. Kui algses taotluses rõhutati laiahaardelisi majandusliku ja sotsiaalse arengu eesmärke, siis läbivaadatud lähenemisviisis keskenduti rohkem linna prioriteetidele ning joonduti paremini nende järgi.

Tallinna loomemajanduse arendamise osas näitavad tõendid, et kultuuriloojatel on nüüd paremad võimalused tegutseda rahvusvaheliselt ja mastaapsemalt. Kultuuriloojatel on paremad rahvusvahelised sidemed ning koostöö eri sektorite ja kunstiliste distsipliinide vahel on tihedam. Hindajad märgivad, et sellise võimekuse suurendamine on seda märkimisväärsem, kui arvestada, et Eestis ei ole pikaajalist mitmekesise, sõltumatu ja multidistsiplinaarse kultuurisektori traditsiooni ning kultuuri- ja loometööstuses ei ole kuigi palju pikkade traditsioonidega era- ja ärisektori ettevõtjaid.

Sotsiaalarengu toetamise osas kultuuri kaudu olid Tallinn 2011 eesmärgid seotud pigem kultuuris osalemise laiendamisega kui sotsiaalarengu kui sellisega. Euroopa kultuuripealinn haaras publikuna, loojatena, esinejatena ja vabatahtlikena kaasa laiemat hulka inimesi ning rakendas töösse mahuka vabatahtlike programmi.

Turu puhul oli Euroopa kultuuripealinna tiitlil märkimisväärne majanduslik mõju. Turu majanduskooli hinnangul suurendas Euroopa kultuuripealinn tööhõivet 3300 inimtööaasta võrra ning majanduse kogutoodang suurenes 260 miljoni euro võrra. Oluline osa selles kasvus oli turismil. Turu puhul oli loometööstuse arendamine üks peaeesmärkidest ning hindajad on seisukohal, et Euroopa kultuuripealinn aitas tõsta selle teema poliitilisse päevakorda.

Turu 2011 oli esimene Euroopa kultuuripealinn, mille kultuuriprogrammis rõhutati seoseid kultuuri, kultuurile juurdepääsu ja heaolu vahel. Samuti pöörati tähelepanu vajadusele tagada, et kultuuritegevus ei leiaks aset üksnes kesklinnas, vaid kõigis linna kogukondades. Ligikaudu 1500 üritust ja tegevust olid suunatud lasteaedadele, koolidele, haiglatele, vanadekodudele ja vanglatele. Paljud avalikus ruumis eksponeeritud kunstitaiesed olid mõeldud juhuslikele möödakäijatele. Võrreldes varasemate aastatega, suurenes 2011. aastal kultuuriüritustel ja -tegevuses osalemine. Turu kultuurisektor sai esimest korda kasu koordineeritud vabatahtliku töö programmist, milles keskenduti väga mitmesugustele tegevustele üle kogu linna.

Nii Tallinn kui Turu toetasid tugevalt kodanike aktiivset osavõttu ning seadsid üheks sihtrühmaks inimesed, kes tavaliselt kultuuritegevuses nii palju ei osale. Tallinnas pöörati märkimisväärset tähelepanu vene kogukonna kaasamisele. Turus kutsuti rootsi keelt kõnelevat kogukonda üles osalema materjalide rootsi keelde tõlkimise kaudu. Samas tõuseb mõlema Euroopa kultuuripealinna kogemustest esile, et on vaja väga erinevaid (tavaliselt intensiivsemaid) lähenemisviise, et suurendada kodanike osalemist loojatena ja esinejatena, ning mitte üksnes laiendada nende kaasamist publikuna.

3.3.8. Jätkusuutlikkus

Euroopa kultuuripealinn on kavandatud olema jätkusuutlik ning moodustama linna pikaajalise kultuurilise ja sotsiaalse arengu lahutamatu osa[5]. Mõlema kultuuripealinna puhul täheldatakse uut kultuuritegevust, mis jätkub ka pärast tiitliaastat, ning uute renoveeritud kultuurirajatiste kasutuselevõttu. Kultuuri jätkusuutlikkuse osas võib tõdeda, et tänu Euroopa kultuuripealinna tiitlile on neil linnadel nüüd rohkem kogemusi ja teadmisi ning nende kultuurisektorite sisene suhtlusvõrgustik ja koostöö on tugevamad.

Tallinn koostas oma tiitliaasta lõpus spetsiaalse kava erinevate kultuuritegevuste kestlikkuse tagamiseks. Euroopa kultuuripealinn kätkes arvukalt uusi või laiendatud üritusi, millest paljud jätkuvad ka 2012. aastal ja pärast seda; 82 % küsimustikule vastanud kultuuritegijaist märkis, et mõned või kõik nende tegevused jätkuvad, ning 8 % vastanuist märkis, et neil on plaanis tulla 2012. aastal välja uute tegevustega (ehkki nende Euroopa kultuuripealinna raames ellu viidud projektid ei jätku).

Turus alustati jätkusuutlikkuse strateegia alast tööd 2011. aasta keskel. Euroopa kultuuripealinna olulise mõjuna mainiti suuremat koostööd kultuuriloojate ja teiste sidusrühmade vahel. Mõne projekti raames alguse saanud tegevusi plaanitakse 2012. aastal ellu viia suuremas mahus kui 2011. aastal. Turu 2011 sihtasutus rahastab mõningaid tegevusi jätkuvalt kuni 2013. aastani ning pakub mõnele võrgustikule ja ühendusele tuge, aidates sellega kaasa jätkusuutlikkuse strateegia elluviimisele.

Nagu on täheldatud ka eelnevates hinnangutes, kutsutakse Euroopa kultuuripealinna raames ellu uusi tegevusi, laiendatakse koostööd ja võetakse kasutusele uusi kultuurirajatisi, mis on jätkusuutlikud ka pärast tiitliaastat. See kehtib mõlema 2011. aastal tiitlit kandnud linna kohta. Spetsiaalse asutuse loomine (või edaspidine säilitamine) on üks viis, kuidas on võimalik tagada positiivne pärand. 2011. aasta Euroopa kultuuripealinnad näitasid, et mõlemas linnas on olemas potentsiaal kultuuri juhtimise parandamiseks ning kultuurisektor on võimeline andma suurema panuse linna arendamisse laiemalt. Seda, kuidas seda potentsiaali suudetakse ära kasutada, saab aga näha alles tulevikus ning see sõltub põhiliste sidusrühmade tehtavatest valikutest.

4. Välishindamise peamised soovitused ja komisjoni märkused

Komisjon nõustub hindajate üldsoovitustega, mis on koostatud lähtuvalt Euroopa 2011. aasta kultuuripealinnade vaatlusest, kuid mis on ühtlasi seotud Euroopa kultuuripealinna meetme kui terviku rakendamisega. Hindajad kinnitavad, et Euroopa kultuuripealinna tiitel on jätkuvalt hinnatud, see ärgitab ellu viima laiahaardelisi kultuuriprogramme ning selle mõju on märkimisväärne. ELi tiitlil ja rahalisel toetusel on oluline võimendav mõju, mis muudab Euroopa kultuuripealinna väga kulutõhusaks ja tulemuslikuks algatuseks. Komisjon ühineb hindajate üldhinnanguga ning nõustub eespool esitatud soovitustega.

Need soovitused on suures osas kooskõlas komisjoni hiljutise ettepanekuga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus, millega kehtestatakse Euroopa kultuuripealinnade Euroopa Liidu meede aastateks 2020 kuni 2033[6]. Selle uue ettepanekuga seotud töös lähtuti väga mitmesugustest sisenditest. Nende seas olid 2010. aasta märtsis Euroopa kultuuripealinnade 25. aastapäeva puhul korraldatud konverentsi lõppjäreldused, varasemate kultuuripealinnade sõltumatud hindamised, praeguste valiku- ja kontrollimenetluste sõltumatu hindamine, Interneti teel läbi viidud konsulteerimise tulemused, avalik arutelukoosolek ning hariduse ja kultuuri peadirektoraadi enda kogemused selle algatuse koordineerimisel alates aastast 1999.

Ettepaneku eesmärgiks on liikuda praeguse, üldiselt hästi toimiva skeemi põhjalt edasi, õppides saadud kogemustest ja tehes mõningaid parandusi, et nii tiitli omamisest kui ka konkursis osalemisest saadav kasu oleks võimalikult suur nii pakkumisi esitavate linnade kui ka nende kodanike jaoks. Praeguse skeemi põhijooned ja üldstruktuur on uues ettepanekus säilitatud, ent pakutakse välja ka hulk täiustusi. Eelkõige soovitatakse ettepanekus jätkata tiitli omistamist liikmesriikide rotatsiooni alusel. Lisaks kajastuvad ettepanekus järgmised varasematel hindamistel esitatud soovitused:

– üldise eesmärgi sätestamine, mis on seotud kultuuri panusega linnade pikaajalisse arendamisse;

– sõnaselgemate ja kõikehõlmavate valikukriteeriumide sätestamine, sealhulgas juhtimise ja rahastamise osas;

– Melina Mercouri preemia väljastamise seadmine suuremasse sõltuvusse sellest, kuivõrd linn on teinud oma kohustuste täitmisel edusamme ja kuivõrd ta kasutab oma teavitusmaterjalides ELi logo, ning preemia väljamaksmise edasilükkamine päris tiitliaastasse;

– linnadele kohustuse seadmine viia läbi uuringuid, et oma eesmärkide saavutamise astet paremini mõõta.

Väärib mainimist, et komisjoni ettepanekus võetakse ühtlasi arvesse ka 2010. aasta hindamise soovitusi näha ette võimalus avada meede kandidaat- ja võimalikele kandidaatriikidele ja kehtestada pakkumisi esitavate linnade suhtes nõue, et linna kultuurilise arendamise strateegia peab olema taotluse esitamise ajal vastu võetud, ning säilitada meetme keskendatus linnadele.

Viimasena, kuid mitte vähem olulisena tuleb märkida, et vastavalt ühele 2011. aasta hindamise soovitusele korraldas komisjon 15. oktoobril 2012 heade tavade vahetuse varasemate, praeguste ja tulevaste Euroopa kultuuripealinnade vahel, mis oli konkreetsemalt suunatud tulevikus pakkumisi esitavatele linnadele. Komisjon jätkab ka tulevikus tööd selle nimel, et sellist positiivset kogemustevahetust edendada.

[1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 2006. aasta otsus nr 1622/2006/EÜ, millega kehtestatakse kultuurisündmusega „Euroopa kultuuripealinn” seotud ühenduse meede aastateks 2007 kuni 2019 (ELT L 304, 3. november 2006, lk 1).

[2] Nimetus „Euroopa kultuuripealinn” oli mõeldud aitmaks liita Euroopa kodanikke omavahel tihedamalt kokku. Vt kultuuriministrite 13. juuni 1985. aasta resolutsiooni kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinn” iga-aastase korraldamise kohta.

[3] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta otsus nr 1419/1999/EÜ kultuurisündmusega Euroopa kultuuripealinn seotud ühenduse meetmete kohta aastateks 2005 kuni 2019 (EÜT L 166, 1.7.1999, lk 1). Otsust on muudetud otsusega nr 649/2005/EÜ (ELT L 117, 4.5.2005, lk 20).

[4] 2011. aasta Euroopa kultuuripealinnade järelhindamine, lõpparuanne Euroopa Komisjonile: http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/evalreports/culture/2012/ecocreport_en.pdf. Koostatud vastavalt teenuste raamlepingule nr EAC/50/2009 hindamise, hindamisega seotud teenuste ja mõju hindamise toetamise kohta.

[5] Otsus 1622/2006/EÜ.

[6] COM(2012) 407 (final).