[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 12.3.2010

KOM(2010)81 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Toiduainete rahastamisvahend: vahearuanne võetud meetmete kohta

SEK(2010)245

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Toiduainete rahastamisvahend: vahearuanne võetud meetmete kohta

SISSEJUHATUS

Toiduainete hindade drastiline tõus 2007. ja 2008. aastal nõudis rahvusvahelise üldsuse kiiret ja otsustavat tegutsemist, et reageerida lühiajalises ja keskpikas perspektiivis mõjudele, mida kriis tõi kaasa vaestele elanikele arengumaades. EL reageeris olukorrale kiiresti, paigutades ümber ja võttes kasutusele vahendeid olemasolevate arengu- ja humanitaarabi instrumentide raames. Kuid probleemide ulatus tõi endaga kaasa vajaduse täiendavate meetmete ja lisavahendite järele. Selle tulemusel võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu komisjoni ettepanekul 2008. aasta detsembris vastu määruse, millega luuakse rahastamisvahend kiireks reageerimiseks toiduainete hinnatõusule arengumaades[1].

Kõnealuses määruses on sätestatud 1 miljardi euro suuruse toiduainete rahastamisvahendi rakendamine. Tegemist on käesolevale kriisile reageerimiseks võetud peamise ELi meetmega, mille eesmärk on ületada lõhe kriisidele reageerimise ja pikaajalise arengutegevuse vahel. Sellest vaatenurgast lähtudes on tegemist meetmega, mis täiendab meetmeid, mis põhinevad humanitaarabi vahenditel ja pikaajalisematel arenguabi vahenditel (näiteks nagu riigipõhised arengumeetmed ja toiduga kindlustamise temaatiline programm). Meetme ajaline kestus on piiratud: määrus kaotab kehtivuse 31. detsembril 2010 ja sellekohaste meetmete võtmine lõpetatakse 2011. aasta lõpuks. Selline väga piiratud ajaraamistik on muutnud meetmete ajastamise, kavandamise ja rakendamise eriti keeruliseks nii Euroopa Komisjonile kui ka koostööpartneritele.

Toiduainete rahastamisvahendi peaeesmärgid on a) soodustada põllumajanduse tootlikkuse suurendamist sihtriikides ja -piirkondades; b) toetada meetmeid kiireks ja otseseks reageerimiseks, et leevendada toiduainete hindade tugevast kõikumisest kohalikele elanikele tulenevaid negatiivseid mõjusid kooskõlas üldise toiduga kindlustatuse eesmärkidega, sealhulgas toitumisvajadusi käsitlevate ÜRO standarditega, ja c) tugevdada tootmisvõimsust ja põllumajandussektori juhtimist, et suurendada meetmete jätkusuutlikkust. Võttes arvesse kõnealuseid eesmärke, on toiduainete rahastamisvahendist toetuse saamiseks abikõlblikud kolme liiki meetmed:

a) meetmed põllumajandusliku tooraine ja teenuste kättesaadavuse parandamiseks;

b) turvavõrgumeetmed ja

c) muud riigi vajadustel põhinevad väiksema ulatusega meetmed, mille eesmärk on suurendada tootmist.

Euroopa Komisjoni aruandluskohustus on sätestatud määruse artiklis 11, milles on muu hulgas sätestatud, et komisjon esitab 2009. aasta detsembris Euroopa Parlamendile ja nõukogule esialgse vahearuande võetud meetmete kohta. Seega esitatakse praegu kõnealune vahearuanne. Aruandes võetakse arvesse teavet kuni 2009. aasta lõpuni. Lisaks võetud meetmete üldise konteksti kirjeldamisele esitatakse aruandes kvalitatiivne ja kvantitatiivne teave eri sammude kohta, mida seni on tehtud toiduainete rahastamisvahendi rakendamiseks (kavandamine, projektide sõnastamine, lepingute sõlmimine ja rakendamine), ning nendele lisanduvate haldus- ja kaasnevate meetmete kohta (personal, uuringud). Teatisele on lisatud dokument, milles on üksikasjalikumalt kirjas võetud meetmed[2].

Käesoleva aruande esitamine on viibinud paari nädala võrra seoses vajadusega sõlmida enne aasta lõppu suur hulk toiduainete rahastamisvahendi lepinguid ja ajaga, mis kulus kogu vajaliku 2009. aastat hõlmava (finants)teabe kogumisele. Kooskõlas määrusega esitab Euroopa Komisjon lõpparuande enne 2012. aasta lõppu.

TOIDUAINETE RAHASTAMISVAHEND JA OLUKORD MAAILMAS

Toiduga kindlustatusele on viimastel aastatel pööratud rahvusvahelise arengukava raames palju tähelepanu ja seda põhiliselt 2007. ja 2008. aastal aset leidnud toiduainete hinnatõusude tõttu, mis on kaasa toonud paljude inimeste veelgi suurema vaesumise. Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni hinnangu kohaselt oli 2009. aastal kogu maailmas üle 1 miljardi alatoitluse all kannatava inimese võrreldes 915 miljoni inimesega 2008. aastal. Tegemist on suurima arvuga alates 1970. aastast, mis on esimene aasta, mille kohta on olemas võrreldav statistika, ja see näitab, et esimese aastatuhande arengueesmärgi (vähendada 2015. aastaks maailmas alatoitluse all kannatavate inimeste hulka poole võrra) saavutamise trend on pöördunud. Probleem hõlmab tõesti kogu maailma: suurem osa alatoitluse all kannatavatest inimestest elab Aasias ja Vaikse ookeani piirkonnas (642 miljonit), neile järgnevad Sahara-tagune Aafrika (265 miljonit), Ladina-Ameerika ja Kariibi mere piirkond (53 miljonit), Lähis-Ida ja Põhja-Aafrika (42 miljonit) ning arengumaad (15 miljonit).

Pärast 2008. aasta tipphindu toimunud toiduainete hindade suhteline alanemine ei ole aidanud märkimisväärselt leevendada paljudes arengumaades valitsevaid probleeme. Paljudel riiklikel turgudel on hinnad jätkuvalt kõrged ja toiduainetega kõige vähem kindlustatud inimeste arv suureneb jätkuvalt. Ülemaailmne majanduskriis on veelgi süvendanud kliimamuutuse mõju ja sellega seotud probleeme ning koos maailma elanikkonna kasvuga ohustavad need veelgi toiduga kindlustatust paljudes arengumaades.

Loogiliselt järeldub, et toiduga kindlustatus on olnud jätkuvalt rahvusvaheliselt oluline teema nii 2008. kui ka 2009. aastal. ÜRO tasandil moodustas peasekretär lisaks kiirele ja tõhusale üksikute asutuste mobiliseerimisele ka ÜRO ülemaailmse toiduga kindlustatuse kriisi käsitleva kõrgetasemelise töökonna. ÜRO ülemaailmse toiduga kindlustatuse kriisi käsitlev kõrgetasemeline töökond koostas tervikliku tegevusraamistiku, milles sätestatakse töökonna liikmete ühine seisukoht selliste kavandatud meetmete suhtes, mille eesmärk on kergendada haavatavas olukorras olevate tarbijate ja toiduainete tootjate esmast olukorda ning suurendada vastupanuvõimet sarnastele hinnašokkidele tulevikus. Kõnealune terviklik tegevusraamistik inspireeris looma ELi toiduainete rahastamisvahendit kui keskpika perspektiiviga instrumenti, mis täiendaks muid abivorme.

Lisaks sellele arutati Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni kõrgetasemelisel konverentsil maailma toiduga kindlustamise kohta 2008. aasta juunis probleeme, mida kliimamuutus, bioenergia ja toiduainete hinnatõus maailma toiduga kindlustamise seisukohast endaga kaasa toovad. Konverentsi lõppdeklaratsioonis kutsuti rahvusvahelist üldsust üles suurendama abi arengumaadele, eelkõige vähimarenenud riikidele ja nendele, keda kõrged toiduainete hinnad kõige rohkem mõjutavad. Seda üleskutset korrati ka G8 tippkohtumisel Jaapanis (2008. aasta juulis), Madridis toimunud konverentsil (2009. aasta jaanuaris), G8 ja G20 kohtumistel L’Aquilas (2009. aasta juulis) ning Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni ülemaailmse toiduga kindlustatuse teemalisel tippkohtumisel (2009. aasta novembris). Eriti oluline on L’Aquila toiduga kindlustatuse algatus, mis sisaldab 20 miljardi USA dollari suurust kohustust tegeleda toiduga kindlustatuse probleemiga, võttes aluseks riigipõhised strateegiliselt kooskõlastatud protsessid. Rahvusvahelise üldsuse kohustust võidelda maailma toiduga kindlustamatuse vastu kinnitati veel kord G20 tippkohtumisel Pittsburghis 2009. aasta septembris.

Lisaks sellele esitati samal rahvusvahelisel foorumil ettepanekuid luua ülemaailmne partnerlus seoses põllumajanduse, toiduga kindlustatuse ja toitumisega. Kõnealune algatus on muu hulgas kaasa toonud 2009. aasta oktoobris käivitatud maailma toiduga kindlustamise komitee reformi. Reformi eesmärk on muuta maailma toiduga kindlustamise komitee keskseks sidusrühmade platvormiks, mis arendaks edasi ülemaailmset partnerlust ning täiendaks kõrgetasemelise ekspertide rühma ja ÜRO ülemaailmse toiduga kindlustatuse kriisi käsitleva kõrgetasemelise töökonna tööd.

Arvestades tihedamat tegevust rahvusvahelisel tasemel, on abi tõhusust käsitlev Pariisi deklaratsioon ja Accra tegevuskava veelgi olulisemad. Samal ajal näitab tõsiasi, et paljud kõige olulisemad algatused on välja kasvanud rahvusvahelistest aruteludest, positiivset suunda rahvusvahelise üldsuse soovis arutada ja kavandada koos ühist ja kooskõlastatud tegevust. Pariisi tegevuskava järgimise kohustus peegeldub toiduainete rahastamisvahendi määruses ja on olnud suunav põhimõte selle rakendamisel. See väljendub järgmises:

- enamik toiduainete rahastamisvahendi projektidest ja programmidest, mida rahvusvahelised organisatsioonid rakendavad, põhinevad ÜRO asutuste ja Maailmapanga ühistel hinnangutel ja ettepanekutel, mida kooskõlastab ÜRO ülemaailmse toiduga kindlustatuse kriisi käsitlev kõrgetasemeline töökond;

- 2009. aastal korraldati mitmeid kooskõlastuskohtumisi Euroopa Komisjoni ja ÜRO ülemaailmse toiduga kindlustatuse kriisi käsitleva kõrgetasemelise töökonna vahel;

- kui ajaraamistik ja koostöökord seda on lubanud, on rakendusviisiks valitud eelarvetoetus;

- enamikus sihtriikides, kus kutsuti üles esitama konkursikutseid, korraldati riigisiseseid seminare, et parandada kooskõlastamist ja anda suuniseid projektide koostamiseks.

KAVANDAMINE

Toiduainete rahastamisvahendi määruses on sätestatud, et komisjon esitab nõukogule ja parlamendile üldise kava, mis sisaldab nimekirja sihtriikidest, kes rahastust toetust saavad, ja millega tagatakse tasakaal abikõlblike üksuste vahel. Kõnealune üldine kava esitati 2009. aasta märtsis ja see sisaldas ülevaadet esialgsetest eraldistest abisaavatele riikidele kolme liiki abikõlblike üksuste ja rakendusviiside kaupa: rahvusvahelised organisatsioonid toetuslepingute kaudu; valitsusvälised organisatsioonid, erasektor ja liikmesriikide ametid konkursikutsete kaudu ja riikide valitsused eelarvetoetuse kaudu. Enamik üldises kavas esitatud esialgsetest eraldistest (920 miljonit eurot) eraldati riikide tasandil, kuid 60 miljonit eurot eraldati piirkondliku tasandi meetmeteks Aafrikas. Ülejäänud 20 miljonit eurot jäeti haldustoetuseks, et rakendada toiduainete rahastamisvahendit (ajutine personal, uuringud, auditid, järelevalve ja hindamine).

Kohaldades määruse lisas sätestatud soovituslikke kriteeriume,[3] valiti välja 50 sihtriiki. Iga sihtriigi jaoks määrati kindlaks esialgne eraldis vastavalt kõnealustele kriteeriumidele ja rahvaarvule, võttes vajaduse korral arvesse eriasjaolusid. Ülevaade esialgsetest eraldistest, mis esitati üldises kavas ning mille nõukogu ja Euroopa Parlament heaks kiitsid, on ära toodud lisatud dokumendi I jaos.

Seejärel täpsustati veelgi 60 miljoni euro suurust eraldist, mis oli mõeldud piirkondliku tasandi meetmeteks Aafrikas, ja jagati see ligikaudu 20 miljoni euro suurusteks eraldisteks kolme liiki meetmete vahel. Esiteks vaktsiini tarnimise ning vaktsiini tootmise ja jaotamise parandamise programm selleks, et vähendada Aafrika eri piirkondades nelja sihthaiguse mõju (Newcastle'i haigus, kitsede nakkav pleuropneumooniam, kitsede katk ja veiste nakkav pleuropneumoonia). Programmi rakendatakse Aafrika Loomsete Ressursside Büroo kaudu. Teiseks Ida- ja Lõuna-Aafrikas rakendatav programm, mis hõlmab Ida- ja Lõuna-Aafrika ühisturgu ja mis keskendub kolmele osale: i) seemneid käsitlevate õigusaktide ja standardite ühtlustamine eesmärgiga parandada seemnete kvaliteeti ja kättesaadavust; ii) väiketootjatele põllumajandusliku tooraine tarnimise parandamine ning põllumajandustoodete turustajate võrgustike tugevdamine ja iii) väiketootjatele finantsteenuste osutamise, sealhulgas ilmaindeksi kindlustuse alase suutlikkuse suurendamine. Kolmandaks on Lääne-Aafrika Riikide Majandusühenduse piirkonnas rakendatav programm, millega toetatakse piirkondliku põllumajandusprogrammi ECOWAP selliseid strateegilisi valdkondi nagu riisi-, maisi- ja hirsitootmine ning standardite ühtlustamine. Programm sisaldab ka meetmeid Lääne-Aafrika Riikide Majandusühenduse rakendamissuutlikkuse tugevdamiseks.

Üldises kavas on ette nähtud, et muudatusi, mis mõjutavad riikide eraldisi, abikõlblikke üksusi või rakendusviisi ning mille kogusumma ei ületa 5 %, võib muutunud asjaolusid arvesse võttes teha juhul, kui need muudatused ei muuda märkimisväärselt üldise kava laadi. 2009. aasta jooksul tõid mitmed tegurid endaga kaasa muudatused üldises kavas:

- erinevused esialgsete ja lõplike plaanide ning rahvusvaheliste organisatsioonide esitatud eelarvete vahel;

- Euroopa Komisjoni läbiräägitud kokkuhoid, mis saavutati, ühendades lepingutega rahvusvaheliste organisatsioonide eri tegevusi ja vähendades seega üldkulusid;

- poliitilised arengud, mis mõjutasid koostööd ja/või ettenähtud rakendusviisi; konkreetsemalt tuli mitmes riigis läbi vaadata ettenähtud eelarvetoetuse kasutamine;

- konkursikutsete kaudu väljavalitud projektide kogukulud erinesid tavaliselt esialgsest summast paari saja tuhande euro võrra ja

- paaris riigis ei esitatud vastuseks konkursikutsetele piisavalt häid projekte, et jõuda esialgse summani.

Vaatamata sellele on muudatused üldises kavas olnud väikesed. Detsembri lõpuks oli tehtud 2,7 % muudatusi seoses riikide eraldistega ning 3,0 % seoses abikõlblikke üksuste või rakendusviisiga. Selline tulemus kujutab endast eeldatavat üldist muudatust 4,97 %[4]. 1. lisas on esitatud võrdlus üldises kavas esitatu ja 2009. aasta detsembri seisu vahel.

SÕNASTAMINE JA LEPINGUTE SÕLMIMINE

Toiduainete rahastamisvahendi erilaad nõudis väljapakutud meetmete kiiret käsitlemist. Komisjonis loodi eritöörühm, et kiirendada projektide sõnastamist, lepingute sõlmimist ja järelevalvet. Lisaks sellele oli Euroopa Komisjon juba toiduainete rahastamisvahendi ettevalmistamise etapis kutsunud ÜRO asutusi ja Maailmapanka üles ÜRO kõrgetasemelise töökonna kaudu esitama meetmeid, mille ulatust oleks lihtne laiendada. Nende ettepanekute alusel töötati välja esimesed üksikasjalikud meetmed, mis esitati kahe komplektina eelarvepädevatele institutsioonidele arutamiseks ja heakskiitmiseks.

Esimesse komplekti kuulunud projektide teabelehti esitleti 15. jaanuaril 2009 toimunud kvaliteedi tugirühma kohtumisel ja seejärel 17. veebruaril 2009 toimunud arengukoostöö rahastamisvahendi komitee kohtumisel. 313,9 miljoni euro suurune esimene rahastamisotsus võeti vastu 30. märtsil 2009. Teist meetmete komplekti esitleti kvaliteedi tugirühmale 19. ja 20. veebruaril 2009 ning arengukoostöö rahastamisvahendi komiteele 23. märtsil 2009. 393,8 miljoni euro suurune rahastamisotsus võeti vastu 29. aprillil 2009. Teine komplekt sisaldas ka konkursikutseid väärtuses 200 miljonit eurot.

Kolmas komplekt meetmeid väärtuses 121,95 miljonit eurot esitati nõukogule ja parlamendile oktoobri alguses. Euroopa Komisjon võttis rahastamisotsuse vastu 9. detsembril 2009. Samal ajal võeti vastu eraldiseisev otsus Tadžikistanile mõeldud 7,75 miljoni euro suuruse abiprogrammi kohta.

Kiire heakskiitmisprotsess saavutati tänu Euroopa Parlamendi paindlikkusele, kuna parlament nõustus lühendama ajavahemikku, mille jooksul ta kontrollib kavandatud meetmeid.

Üldiselt võeti toiduainete rahastamisvahendist rahastatavate projektide ja programmide sõnastamisel arvesse määruse eri laadi, mis nõudis kiiret rakendamist, lühikest ajavahemikku, kooskõlastamist ja keskendumist ühele või mitmele rahastamisvahendi määruses ettenähtud kolmest abikõlblikust tegevusest. Sõnastamine erineb vastavalt valitud rakendusviisile:

- rahvusvaheliste organisatsioonidega teostatavad projektid põhinesid kõnealuste organisatsioonide ettepanekutel ja nende suhtes kohaldati eri kontrolle ja läbivaatamisi (nii delegatsiooni kui ka peakorteri tasandil);

- konkursikutsete alusel esitatud projektid põhinesid valitsusväliste organisatsioonide, erasektori ja liikmesriikide arenguorganisatsioonide ettepanekutel ning nende puhul oli kasu Brüsselis ja asjaomastes riikides korraldatud teabeüritustest. Taotlusi esitati kahes etapis: esiteks esitati lühikokkuvõtted, mis olid aluseks kutsele esitada projektide täielikud versioonid, mille hulgast valiti välja lõplik hulk projekte;

- eelarvetoetuse programmide puhul oli vaja pidada dialoogi abisaava riigi valitsuse ja muude arengupartneritega (sealhulgas Rahvusvaheline Valuutafond ja Maailmapank) ning need hõlmasid paaril juhul selleks ettenähtud projektide koostamise koolitusi;

- toetusmeetmed piirkondlikul tasemel Aafrikas hõlmasid spetsiaalseid projektide koostamise koolitusi programmide puhul Lääne- ja Ida- või Lõuna-Aafrikas ning Aafrika loomade vaktsineerimise programm tugines projektide koostamise seminarile.

Esialgselt eraldati konkursikutseteks 200 miljonit eurot. Kuid juba taotluste hindamine kokkuvõtete etapis näitas, et vastuseks konkursikutsetele esitatakse rohkem kvaliteetseid taotlusi kui oleks võimalik rahastada esialgse eelarveeraldise piires. Selle tulemusena tehti täiendavad eraldised koguväärtuses 13,5 miljonit eurot, et oleks võimalik rahastada täiendavaid taotlusi.

Konkursikutsete tulemusena esitati 800 kokkuvõtet. Seejärel valiti välja 275 projekti, mille puhul paluti esitada taotlused 22. septembriks 2009. Nendest 131 valiti abi andmiseks välja 2009. aasta oktoobris lõpuleviidud hindamisprotsessi tulemusena. Peamised kriteeriumid taotluste hindamisel on olnud meetmete asjakohasus, arvestades toiduainete rahastamisvahendi eesmärke, ning riikide vajadused, aga arvesse on võetud ka meetmete võimalikku tõhusust, jätkusuutlikkust ja teostatavust ettenähtud ajaraami piires (keskmiselt 22 kuud).

Lepingute sõlmimine 131 väljavalitud projekti puhul toimus 2009. aasta lõpus koos esialgse makse tegemisega. Rakendamise üleandmine asjaomastele ELi delegatsioonidele toimub varsti, 2010. aasta alguses. Valitud projektide täielik nimekiri on esitatud lisatud dokumendi III jaos.

31. detsembri 2009. aasta seisuga on rahvusvaheliste organisatsioonidega sõlmitud lepinguid kokku ligikaudu 510 miljoni euro väärtuses (vt tabel allpool). Toiduainete rahastamisvahendi lepingute koguväärtus 2009. aasta lõpus oli tublisti üle 700 miljoni euro[5]. Selleks kuupäevaks oli tehtud makseid 456 miljoni euro väärtuses ja enamik makseid oli tehtud seoses rahvusvaheliste organisatsioonide projektidega (325,2 miljonit eurot) ja konkursikutsete alusel esitatud projektidega (115 miljonit eurot).

Rahvusvaheliste organisatsioonidega 31. detsembriks 2009 sõlmitud lepingute väärtus

Organisatsioon | Lepingu väärtus eurodes | Protsent |

Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon | 215 352 085 | 42,2 |

Maailmapank | 100 950 00 | 19,8 |

Maailma toiduabi programm | 83 864 476 | 16,4 |

Põllumajanduse Arendamise Rahvusvaheline Fond | 31 682 272 | 6,2 |

Palestiina pagulasi Lähis-Idas toetava ÜRO abiorganisatsioon | 39 700 000 | 7,8 |

ÜRO arenguprogramm | 13 193 139 | 2,6 |

ÜRO Lastefond | 11 229 000 | 2,2 |

Muud | 14 000 000 | 2,8 |

Kokku | 509 970 972 | 100,0 |

Toiduainete rahastamisvahendist toetuse saamiseks abikõlblike meetmete puhul kolme valdkonna vahel on toetuse esialgne jaotumine[6] järgmine:

Abikõlblikud meetmed | Osakaal rahvusvaheliste organisatsioonide projektide väärtuses |

1 | Meetmed põllumajandusliku tooraine ja teenuste kättesaadavuse parandamiseks | 40,4 % |

2 | Turvavõrgumeetmed | 36,4 % |

3 | Muud väiksema ulatusega meetmed, mille eesmärk on suurendada tootmist (sealhulgas mikrokrediit, infrastruktuur, ladustamine, kutseõpe) | 23,2 % |

Kokku | 100 % |

RAKENDAMINE

Enamik rahvusvaheliste organisatsioonide rakendatavatest ning esimese ja teise komplekti meetmete raames heakskiidetud projektidest on veel varases rakendamise järgus. Moodustatakse projektide meeskondi ja vajaduse korral juhtkomiteesid, koostatakse hankekavasid, valitakse välja abisaajad ja suunatakse tegevust nendele vastavalt. Teave rahvusvaheliste organisatsioonide rakendatavate projektide rakendamise seisu kohta on esitatud lisatud dokumendi IV jaos. (Konkursikutsete alusel esitatud ja kolmanda komplekti meetmete raames väljavalitud) muud projektid ja programmid on heaks kiidetud alles hiljuti ning seega ei ole jõutud veel tõhusa rakendamiseni.

Mõnede projektide puhul, mida rakendatakse koostöös rahvusvaheliste organisatsioonidega alates 2009. aasta kevadest, on hakatud jõudma konkreetsete tulemusteni. Jagatud on seemneid, väetisi ja põllumajanduslikke tööriistu, turvavõrgumehhanismid toimivad, hinnatud on haavatavust, korraldatud riiklikke suutlikkuse arendamise koolitusi ja tõhustatud kooskõlastusmehhanisme.

Mitmeid projekte rakendatakse konfliktidest räsitud riikides, kus julgeolek on väga tõsine probleem, mis võib mõjutada mitmete projektide edenemist (Somaalia, Sri Lanka ja Pakistan). Probleeme on ka riikides, mida on tabanud looduskatastroofid (Filipiinid, Bangladesh, Somaalia poolsaar, Guatemala ja Haiti).

Projekte integreeritakse võimalikult suurel määral riikide olemasolevatesse rahastajate kooskõlastusmehhanismidesse või kooskõlastatakse neid selliste mehhanismidega. Projektide ettevalmistamisel on nendest mehhanismidest kasu olnud, sest seeläbi on saavutatud sünergia muude partneritega. Toiduainete rahastamisvahendi meetmed on märkimisväärselt kaasa aidanud ka kooskõlastuse parandamisele ÜRO asutuste ja muude riiklike sidusrühmade vahel.

Euroopa Komisjon kasutab korrapäraselt tulemustele orienteeritud seiresüsteemi, et anda sõltumatut ja objektiivset tagasisidet koostööprojektide tulemuslikkuse kohta. Toiduainete rahastamisvahendi raames on algatatud rahvusvaheline pakkumismenetlus ligikaudu 120 projekti tulemustele orienteeritud seire ja kvaliteedi hindamiseks. Lisaks sellele kavatsetakse olemasoleva tulemustele orienteeritud seiresüsteemi ja temaatiliste programmide lepingu alusel jälgida 12 projekti. 2009. aasta novembris jälgisid töörühmad juba rahvusvahelisi organisatsioonide projekte Libeerias ja okupeeritud Palestiina aladel.

KAASNEVAD MEETMED

Maksimaalselt 2 % toiduainete rahastamisvahendist (st maksimaalselt 20 miljonit eurot) võib kasutada kaasnevate meetmete (lepingute haldamiseks mõeldud personal, järelevalve, auditeerimine ja hindamine; konsultatsioonid ja uuringud rakendamise hõlbustamiseks) rahastamiseks. Selle alusel värvati osa personalist toiduainete rahastamisvahendi töörühma Brüsselis.

Selleks et suurendada nende ELi delegatsioonide suutlikkust, kelle toiduainete rahastamisvahenditega tegelevas üksuses ei ole piisavalt töötajaid või kellel selline üksus puudub, rahastatakse rahastamisvahendist 21 ELi delegatsiooni abipersonali ametikohti. Täiendava personali ülesanne on jälgida toiduainete rahastamisvahendi projekte (konkursikutsete raames esitatud projektide lepingute haldamine, järelevalve jne). Kuude sellisesse delegatsiooni on tööle võetud või võetakse tööle kohalikke töötajaid. Muudel juhtudel võetakse tööle lepingulisi töötajaid, kellest enamus on juba delegatsioonidesse tööle asunud.

Lisaks sellele on toiduainete rahastamisvahendi halduskuludeks ettenähtud vahenditest rahastatud mitmeid toetavaid konsultatsioone. Selliseid konsultatsioone on kolme liiki. Esiteks on palgatud sõltumatuid kogemustega eksperte, kes hindavad projektide kokkuvõtteid ja konkursikutsete raames esitatud täielikke taotlusi, sest see tagab objektiivsuse valitud projektide kvaliteedi hindamisel. Teiseks on mõnedele delegatsioonidele, kus ei olnud piisavalt töötajaid või kes tegelesid mitme projektiga (Libeeria, Nepal, Tadžikistan), antud toetust (halduskuludeks ettenähtud vahenditest rahastavad väliseksperdid), tegelemaks toiduainete rahastamisvahendi projektidega ja/või selleks, et katta ajavahemik kuni lepingulise töötaja tööleasumiseni. Kolmandaks on rahastatud ka eelarvetoetuse saamiseks esitatavate projektide koostamise koolituste korraldamist Togos ja Boliivias, samuti ka Aafrika piirkondlike projektide koostamise koolituste korraldamist.

Lisaks sellele on tellitud ja tellitakse mitmeid uuringuid toiduainete rahastamisvahendi rakendamise hõlbustamiseks. Sellised uuringud on näiteks järgmised: ÜRO süsteemis institutsioonide reageerimine ülemaailmsele toiduainete hindade kriisile ja ELi toiduainete rahastamisvahend; uuring tooraine tarnimise toetuste kohta; abisaajate hindamine; turvavõrgumeetmete uuring ja uuring põllumajandusvaldkonna tarnijate reageerimise kohta toiduainete hinnatõusule.

KOKKUVÕTE

Toiduainete rahastamisvahendi määruse vastuvõtmine näitab ELi võimet reageerida kiiresti ja põhjalikult 2007. ja 2008. aastal toiduainete hindade kõikumisest põhjustatud toiduga kindlustatuse probleemidele arengumaades. Seni on 1 miljardi suurune toiduainete rahastamisvahend kõige olulisem täiendav ülemaailmne panus põllumajanduse arengu stimuleerimiseks ja nälja vastu võitlemiseks alates sellest ajast, kui G8 liidrid andsid 2008. aasta juulis Tokyos lubaduse võtta selles küsimuses toetusmeetmeid. Toiduainete rahastamisvahend on seega suurendanud ELi usaldusväärsust rahvusvahelisel tasandil ja ELi mõju aruteludes toiduga kindlustatuse ülemaailmse juhtimise kujundamise osas. Lisaks sellele on viis, kuidas rahastamisvahendit rakendatakse – kaasates terve rida ÜRO asutusi, kuid ka muid osalejaid, ning arendades edasi riiklikke vajadusi ja kavasid - , andnud positiivse panuse abi tõhususe tagamisse.

Pärast toiduainete rahastamisvahendi määruse jõustumist 1. jaanuaril 2009, on Euroopa Komisjon seda rakendanud kiiresti ja tõhusalt. Vahendite kasutamise kava esitati üldise plaani vormis veebruaris. Nõukogu ja parlament kiitsid plaani heaks aprillis. Kuigi seejärel tehti paar suhteliselt väikest muudatust, on plaan jäänud jätkuvalt asjakohaseks suunavaks dokumendiks rahastamisvahendi rakendamiseks. Komisjonis selleks loodud töörühm aitas 2009. aasta esimese nelja kuu jooksul koostada rahastamisotsuseid väärtuses 707,7 miljonit eurot. Koos hiljem aasta jooksul vastuvõetud rahastamisotsustega oli rahastamisotsuste koguväärtus 837,2 miljonit eurot (võrreldes eesmärgiks seatud 820 miljoni euroga), samal ajal kui avansiliste maksete puhul jõuti 456 miljoni euroni. Kokkuvõttes oli aasta lõpuks sõlmitud rahvusvaheliste organisatsioonide, riikide valitsuste ja valitsusväliste organisatsioonidega ligikaudu 150 lepingut ning ettevalmistused 145,3 miljoni euro väärtuses rahastamisotsuste tegemiseks 2010. aasta alguses olid hästi edenenud. Seega on toiduainete rahastamisvahendi rakendamine liikumas õiges suunas ning rakendamisel järgitakse algset kava ja algseid eelarvesätteid.

Rakendamine esimestes sihtriikides algas 2009. aasta keskel, kuid viimastes riikides antakse abi alles 2010. aasta alguses. Seetõttu on veel liiga vara hinnata abi tõhusust. Samal ajal on tehtud ettevalmistusi, et luua põhjalik järelevalve ja hindamise raamistik, mille abil on võimalik õppida tehtud vigadest ja hinnata paari järgmise aasta jooksul abi mõju.

Seni võetud meetmed näitavad, et toiduainete rahastamisvahendi rakendamine edeneb hästi. Vaatamata sellele on mitmeid probleeme, mis võivad mõjutada rakendamise edasist tõhusust. Nende probleemide hulka kuuluvad poliitilised ja/või julgeolekualased raksused mitmes sihtriigis, projektide ja programmide väga lühike rakendamisaeg, mis tähendab, et kõik rakendamises osalevad partnerid peavad kinni pidama meetmete lõpptähtaegadest, mis on ette nähtud 2011. aasta teiseks pooleks.

Kooskõlas määrusega esitab Euroopa Komisjon lõpparuande enne 2012. aasta lõppu.

[1] EÜ/2008/1337, ELT L 354/62, 31.12.2008.

[2] Komisjoni talituste töödokument, SEK(2010) xx, xx.xx.2010.

[3] Vaesuse tasemed ja elanike tegelikud vajadused; [4])*<=>\]^_ÔàV c

”•Ñ[5]&&,,[6]00U7óçÔÆ¶­ç¤ç“ç“ç“çŠçzçgçgçzçTçzçgç$hˆTHh/›0J B*[pic]mHnHphu[pic]toiduainete hindade muutused ja võimalik sotsiaalne ja majanduslik mõju (sõltuvus toiduainete impordist, sotsiaalne haavatavus ja poliitiline stabiilsus ning toiduainete hindade muutusest tulenevad makromajanduslikud mõjud); riigi suutlikkus reageerida ja rakendada asjakohaseid vastumeetmeid (põllumajanduslik tootmisvõimsus, vastupanuvõime välistele vapustustele).

[7] Muudatuste protsenti riikide eraldiste ja rakendusviiside/üksuste puhul ei liideta, sest üheaegselt toimunud muutusi ei tohi kaks korda lugeda.

[8] Lepingud, millele on alla kirjutanud vähemalt Euroopa Komisjon.

[9] Andmed põhinevad teabel rahvusvaheliste organisatsioonide projektide kohta.