Tuginedes talveprognoosile, on komisjon seisukohal, et näib asjakohane minna 2020.–2022. aasta üldiselt toetavalt eelarvepoliitikalt üle 2023. aastal üldiselt neutraalsele eelarvepoliitikale, olles samal ajal valmis reageerima muutuvale majandusolukorrale.

Euroala asjakohase eelarvepoliitika aluseks peaks olema õige tasakaal kestlikkus- ja stabiliseerimiskaalutluste vahel. Esmatähtis on saavutada selline tasakaal riigi tasandil ja võtta arvesse euroala / ELi mõõdet. Kuigi majanduse põhinäitajad on jätkuvalt tugevad ja majandus saab tuge ELi vahenditest, eelkõige taaste- ja vastupidavusrahastust, kaob 2023. aastal kokkuvõttes üks olulistest soodustavatest tingimustest, kuna pandeemia ajal majanduse toetamiseks võetud meetmed kaotatakse järk-järgult. Eelarvepoliitika normaliseerimise ajastuse ja tempo kavandamisel tuleks arvesse võtta ka koostoimet raha- ja finantssektori poliitikaga ning taaste- ja vastupidavusrahastust saadavat eelarveimpulssi().

Eelarvepoliitika koordineerimine on jätkuvalt esmatähtis. Liikmesriikide koordineeritud eelarvemeetmed COVID-19 tingitud tõsise majanduslanguse leevendamiseks koos üldise vabastusklausli aktiveerimise ja ELi tasandi meetmetega on olnud pandeemia majandusliku mõju leevendamisel väga edukad. Tuleb jätkata eelarvepoliitika tihedat koordineerimist, et tagada sujuv üleminek uuele kestlikule majanduskasvule ning riigi rahanduse kestlikkus.

Talveprognoosis ei ole arvesse võetud sissetungi Ukrainasse ega sellest tulenevaid geopoliitilisi pingeid. See mõjutab negatiivselt kasvuväljavaateid ja kallutab riske veelgi rohkem negatiivsele poolele. Näiteks võib inflatsioon osutuda pakkumispoole kitsaskohtadest tingitud kulusurve tõttu kiiremaks kui prognoositud. Kõrgemad energiahinnad, mis kanduvad tootjahindadelt suuremal määral üle tarbijahindadele, võivad pärssida kogunõudlust. Üleilmsed tarneprobleemid püsivad tõenäoliselt kuni 2022. aasta lõpuni. Lisaks võib prognoositust suurem järelmõju, mis tuleneb sellest, et palgatõus võib osutuda tootlikkuse kasvust kiiremaks, hoida inflatsiooni kiirena pikema aja jooksul. Positiivse poole pealt võivad taaste- ja vastupidavusrahastust ning mitmeaastase finantsraamistiku fondidest, sealhulgas ELi ühtekuuluvuspoliitika fondidest rahastatavad investeeringud tugevamini hoogustada majandustegevust.

Komisjoni 2022. aasta talveprognoosi kohaselt peaks Euroopa majanduse jõuline kasv 2022. ja 2023. aastal jätkuma, kuigi aeglasemas tempos. Pärast mõningast aeglustumist peaks majanduskasv 2022. aasta teises kvartalis taas kiirenema ja jääma prognoosiperioodil jõuliseks. Majanduskasvu toetavad põhinäitajad on jätkuvalt tugevad. Pikaajalist ja tugevat kasvufaasi peaksid toetama paranev olukord tööturul, kodumajapidamiste säästud, endiselt soodsad rahastamistingimused ning taaste- ja vastupidavusrahastu vahendite kasutuselevõtt. Talveprognoosi kohaselt peaks ELi SKP reaalkasv jõudma 2022. aastal 4,0 %ni, mis on 1,3 protsendipunkti võrra väiksem kui 2021. aastal, kuid ületab siiski tublisti pikaajalist keskmist. Talveprognoosi() kohaselt peaks tavaolukorra taastumine jätkuma 2023. aastal, mil majanduskasv peaks aeglustuma 2,8 %ni.

COVID-19 pandeemia kolmandal aastal on ELi majandus jõudnud peaaegu tagasi pandeemiaeelsete tasemele. ELi majandus taastus 2021. aastal jõudsalt ja töötus jõudis rekordiliselt madalale tasemele, kuid aasta lõpus kasvutempo aeglustus. Omikronvariandi esilekerkimise tõttu kehtestati taas liikumispiirangud, suurenes surve tervishoiusüsteemidele ning haigusest, karantiinist ja hoolduskohustustest tingitud tööjõunappus. Pikaajalised tarnehäired koos suure nõudlusega kergitasid toorme- ja energiahindu. Need negatiivsed suundumused pidurdasid ELi majanduse kasvutempot, kusjuures SKP reaalkasv aeglustus 2021. aasta viimases kvartalis.

Eelarvepoliitika peab olema valmis reageerima kiiresti muutuvatele oludele. Poliitiline keskkond on muutumas. Kooskõlas rahvatervise olukorra järkjärgulise normaliseerumisega kaotatakse 2022. aastal vähehaaval pandeemiaga seotud ajutised erakorralised meetmed(). Lühiajalised inflatsiooniväljavaated osutavad rahapoliitika järkjärgulisele normaliseerumisele. Kuid sissetung Ukrainasse avaldab eeldatavasti negatiivset mõju väljavaadetele, mis on muutunud ebakindlamaks, ning domineerivaks on saanud langusriskid. Stabiilsuse ja kasvu pakti nn üldise vabastusklausli() kohaldamist jätkatakse 2022. aastal. See võimaldab kohandada eelarvepoliitikat vastavalt muutuvale olukorrale, et tulla toime kriisist tulenevate pakiliste probleemidega. Komisjoni 2022. aasta talveprognoosi alusel on üldine vabastusklausel kavas deaktiveerida alates 2023. aastast(). Suure ebakindluse tõttu hinnatakse seda uuesti komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi alusel. Lisaks taaskäivitati 2021. aasta oktoobris arutelu majanduse juhtimise raamistiku üle, et saavutada aegsasti laiapõhjaline konsensus edasiseks tegevuseks 2023. aastal().

Erakordse ebakindluse ja riskide tõttu on COVID-19 kriisist väljumiseks vaja majandus- ja eelarvepoliitikat jõuliselt koordineerida. Jõuline ja koordineeritud eelarvepoliitiline reageerimine pandeemiale, enneolematu toetus ELi uutest vahenditest ja toetav rahapoliitika on aidanud ELi majandusel kriisiga toime tulla ja toetavad taastumist. 2021. aasta kolmandas kvartalis jõudis ELi majandus tagasi kriisieelsel tasemele. Komisjoni 2022. aasta talveprognoosi kohaselt ületab toodang 2022. aasta lõpuks pandeemiaeelse taseme kõigis liikmesriikides. Eelarvepoliitika tihedat koordineerimist tuleks jätkata ka edaspidi, et tagada riigi rahanduse kestlikkus ning toetada koos laiema majanduspoliitikaga majanduse taastumist ja suunata Euroopa majandus kiirema ja kestlikuma kasvu teele, hoolimata halvenenud olukorrast maailmas.

Venemaa sissetung Ukrainasse kahjustas Euroopa ja maailma julgeolekut ja stabiilsust. Hiljutised sündmused on Euroopa jaoks pöördepunkt, mis seab meie rahukorralduse põhimõtted kahtluse alla. EL on Ukrainaga poliitiliselt ja majanduslikult solidaarne. Vastuseks Venemaa provotseerimata ja põhjendamatule sõjategevusele on EL heaks kiitnud ulatuslike ja sihipäraste sanktsioonide paketi, millel on maksimaalne mõju Venemaa majandusele ja poliitilisele eliidile. Samal ajal seisab EL silmitsi mõningate vahetute probleemidega, eelkõige seoses pagulasvoogude, julgeoleku ja Venemaa võimalike vastumeetmetega. Kriis võib negatiivselt mõjutada majanduskasvu, sealhulgas finantsturgude pingete, täiendava energiahinnasurve, tarneahela püsivate kitsaskohtade ja usalduse vähenemise kaudu.

2. põhimõte: tagada võla jätkusuutlikkus järkjärgulise ja kvaliteetse eelarvekohanduse ja majanduskasvu kaudu

Valitsemissektori võla suhe on kõrge ja pandeemia tõttu veelgi kerkinud. COVID-19 pandeemiale reageerimiseks vajalikud eelarvemeetmed ja SKP vähenemine on toonud kaasa valitsemissektori võla suhte märkimisväärse tõusu, eelkõige mõnes suure võlakoormusega liikmesriigis, kuid võla teenindamise kulud ei ole suurenenud. ELi valitsemissektori koguvõla suhe saavutas 2021. aastal haripunkti 92 % SKPst ja peaks 2023. aastal üksnes pisut vähenema (89 %-le SKPst). Samal ajal on erinevused liikmesriikide vahel endiselt suured. Valitsemissektori võla suhe SKPsse peaks jääma 2023. aastal üle 100 % SKPst kuues liikmesriigis, jäädes samal ajal alla 60 % SKPst ligikaudu pooltes liikmesriikides.

Kui poliitikat ei muudeta, peaks ELi valitsemissektori võla suhe järgmise kümne aasta jooksul üldjoontes stabiliseeruma, kuid mitmes suure võlakoormusega liikmesriigis jääma jätkuvalt tõusuteele. Võladünaamikat kujundavad mitmed tegurid. Ühest küljest süvendavad valitsemissektori suurema võlaga seotud riske muud probleemid, sealhulgas elanikkonna vananemisega kaasnevad prognoositavad kulud ja COVID-19 kriisi ajal võetud tingimuslikud kohustused (garantiid). Teisest küljest oli võladünaamika 2021. aastal üldiselt prognoositust parem. Võla kasvu aitavad leevendada väikesed rahastamiskulud ja soodsad kasvuväljavaated, osaliselt tänu eeldatavale positiivsele mõjule, mis investeeringutel ja reformidel on potentsiaalsele majanduskasvule keskpikas perspektiivis. Selle mõju ulatus sõltub majanduskasvu ja intressimäära erinevuse arengust, mis on endiselt ebakindel.

Võladünaamika piiramiseks tuleb teha mitmel aastal eelarvekohandusi koos investeeringute ja reformidega, et säilitada kasvupotentsiaal. Oluline on tagada riigi rahanduse kestlikkus, vähendades järk-järgult valitsemissektori suurt võlga. Mõnel liikmesriigil võib kriisist väljudes olla kulude suhe SKPsse kõrgem ja tulude suhe SKPsse madalam. Kui keskpikas perspektiivis ei suudeta vähendada võlga suure võlakoormusega riikides, mõjutaks see majanduskasvu väljavaateid ja süvendaks riikidevahelisi erinevusi. Kui riigi rahandus jääb haavatavaks ebasoodsatest arengutest finantsturgudel, võib see kahjustada majanduse üldist vastupidavust. Võladünaamika tundlikkus rahastamistingimuste arengu suhtes on oluline kohandamise vajaliku ulatuse ja kiiruse kindlaksmääramise seisukohast. Edukad võla vähendamise strateegiad peaksid keskenduma eelarve konsolideerimisele, riigi rahanduse kvaliteedile ja struktuurile ning majanduskasvu edendamisele. Liiga järsk konsolideerimine kahjustaks käimasolevat majanduse taastumist ja sellel oleks negatiivne mõju potentsiaalsele majanduskasvule, turuhoiakutele ja rahastamiskuludele, mis lõppkokkuvõttes pärsiks võla jätkusuutlikkust.

Tuginedes talveprognoosile, on komisjon seisukohal, et alates 2023. aastast on soovitatav alustada järkjärgulist eelarve kohandamist, et vähendada suurt valitsemissektori võlga, samal ajal kui liiga järsul konsolideerimisel võib olla negatiivne mõju majanduskasvule ja seega ka võla jätkusuutlikkusele.

3. põhimõte: soodustada investeeringuid ja edendada kestlikku majanduskasvu

Euroopa majanduse suunamine kiiremale kestlikumale kasvule ja kaksiküleminekuga seotud probleemide lahendamine peaks olema kõigi liikmesriikide tegevuskavas kesksel kohal. () Euroopa Komisjoni ja teiste organisatsioonide hinnangud osutavad, et ELi kliima- ja digieesmärkide saavutamiseks tuleb teha suuri investeeringuid. Rohelise kokkuleppe eesmärkide saavutamiseks on aastatel 2021–2030 vaja täiendavaid avaliku ja erasektori investeeringuid summas 520 miljardit eurot aastas. ELis digipöörde eluviimiseks vajalikke investeeringuid on järgmisel kümnendil hinnanguliselt puudu 125 miljardit eurot aastas. Enamiku neist investeeringutest peab tegema erasektor. Avalik sektor peab siiski täitma oma osa täiendava rahastuse pakkumise kaudu, et toetada poliitikameetmeid, vähendada uuenduslike projektide riske, suunata ja kaasata erainvesteeringuid ning ületada turutõrked. Teatises Euroopa tulevikukindla kasvumudeli kohta rõhutatakse, kui oluline on kõigi asjaomaste osalejate, sealhulgas ELi, liikmesriikide ja erasektori koordineeritud tegevus kõigi olemasolevate poliitiliste hoobade aktiveerimisel(). Esmatähtis on tagada liikmesriikide investeerimis- ja reformipoliitika ning riiklike ja ELi eesmärkide sidusus.

Taaste- ja vastupidavusrahastu ning mitmeaastasest finantsraamistiku vahenditega toetatakse avaliku sektori investeeringuid ja reforme lähiaastatel. Taaste- ja vastupidavusrahastust, mis on taasterahastu „NextGenerationEU“ keskne osa, antakse 2026. aastani 338 miljardit eurot tagastamatut toetust ja kuni 386 miljardit eurot laene (mõlemad summad on jooksevhindades). Taaste- ja vastupidavusrahastu rahastus aitab suurendada vastupidavust, teha edusamme keskkonna- ja digieesmärkide saavutamisel ning edendada ühtekuuluvust, tootlikkust ja konkurentsivõimet. Seni on heaks kiidetud 22 ELi liikmesriigi taaste- ja vastupidavuskavad ning neist 21 liikmesriigile, kes seda taotlesid, on tehtud eelmakseid. Taaste- ja vastupidavusrahastu toetused on kavas välja maksta varem, nii et 2023. aasta lõpuks oleks välja makstud ligikaudu kaks kolmandikku toetustest(). Taaste- ja vastupidavusrahastu toetusega rahastatavad kulud võimaldavad rahastada kvaliteetseid investeerimisprojekte ja katta tootlikkust suurendavate reformide kulusid, ilma et sellega kaasneks suurem eelarvepuudujääk ja võlg. Taaste- ja vastupidavuskavade kiire rakendamine edendab seega majanduse püsivat ja kestlikku taastumist ja suuremat potentsiaalset majanduskasvu ning toetab eelarvepositsiooni järkjärgulist paranemist, sealhulgas liikmesriikides, kus valitsemissektori võla suhe on väga kõrge. ELi ühtekuuluvuspoliitika uue põlvkonna fondide heakskiitmise järel on võimalik veelgi suurendada investeeringuid, edendades kaksiküleminekut ja vastupidavust kogu liidu territooriumil.

Kõik liikmesriigid peaksid kaitsma investeeringuid üldiselt ja põhjendatud juhul laiendama riiklikult rahastatavaid investeeringuid, eelkõige vastupidava rohe- ja digipöörde jaoks. Rõhku tuleks panna investeeringute kõrgele kvaliteedile kooskõlas taaste- ja vastupidavusrahastust rahastatavate investeeringutega. Eelarvepoliitika tuleks ümber suunata kaksikülemineku toetusele, et saavutada püsiv ja kestlik majanduskasv. Vajaduse korral, näiteks vastuseks taaste- ja vastupidavusrahastu panuse vähenemisele, peaksid liikmesriigid suurendama riiklikult rahastatavaid investeeringuid, eelkõige kaksikülemineku jaoks. Eelarve kohandamine suure võlakoormusega liikmesriikides ei tohiks pärssida investeeringuid, vaid seda tuleks teha pigem riiklikult rahastatavate jooksvate kulude kasvu piiramise kaudu.

Komisjoni arvates tuleks keskpika perioodi eelarvekavades edendada ja kaitsta riiklikult rahastatavaid kvaliteetseid avaliku sektori investeeringuid, kuna vastupidava majanduse edendamine ja kaksikülemineku probleemide lahendamine on ühised peamised poliitikaeesmärgid 2023. aastaks ja pärast seda.

4. põhimõte: edendada eelarvestrateegiat, mis on kooskõlas keskpika perioodi lähenemisviisiga eelarve kohandamisele, võttes arvesse taaste- ja vastupidavusrahastut

Eelarve kohandamine suure võlakoormusega liikmesriikides peaks toimuma järk-järgult, mitte tooma kaasa liiga piiravat eelarvepoliitikat, ning seda peaksid toetama investeeringud ja reformid, mis suurendavad kasvupotentsiaali, aidates usaldusväärselt vähendada võlataset. Järkjärguline ja pidev eelarve kohandamine peaks käima käsikäes riigi rahanduse struktuuri parandamisega, et saavutada võla vähenemine keskpikas perspektiivis. Keskpika perioodi kavad peavad olema kooskõlas liikmesriikide võla jätkusuutlikkuse analüüsiga(). Kavades tuleks konkreetselt esitada kavandatud investeeringud ja reformid ning arvesse tuleks võtta ELi vahendite (sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastu toetused) väljamaksmise eeldatavat ajakava. 2023. aasta järgse perioodi puhul peaksid keskpika perioodi kavad keskenduma eelarve konsolideerimisele, et saavutada järk-järgult, püsivalt ja majanduskasvu soodustaval viisil usaldusväärne eelarvepositsioon keskpikas perspektiivis. Kavades tuleks üksikasjalikult kindlaks määrata aluseks olevad meetmed ning nendega kaasnevad reformid ja investeeringud.

Eelarvepoliitika kohandamisel tuleks arvesse võtta taaste- ja vastupidavusrahastu toetuse mõju majandustegevusele. Taaste- ja vastupidavusrahastu toetused annavad jätkuvalt märkimisväärset eelarvetoetust kogunõudluse kasvuks kuni saavutatakse iga liikmesriigi kava makseprofiili haripunkt, pärast mida toetust vähendatakse. Seda tuleks arvesse võtta keskpika perioodi eelarvekavades.

Konsolideerimisega ei tohiks põhjendamatult viivitada. Kui eelarve kohandamine on vajalik, suurendab selle edasilükkamine hilisematele aastatele rakendamisega seotud riske ja sageli raskendab liikmesriikide stabiilsus- ja lähenemisprogrammides sätestatud keskpika perioodi eelarve-eesmärkide saavutamist. Lisaks on eelarvestrateegia rakendamise edasilükkamine seotud ka sellega, et valitsused kasutavad prognoositust suuremast majanduskasvust tulenevaid tulusid ja juhuslikke eelarvetulusid jooksvate kulude suurendamiseks või maksukärbeteks, selle asemel et kiirendada võla vähendamist. Sageli tähendab see, et puhvreid ei taastata ajal, mil majandustingimused seda võimaldavad.

Komisjoni arvates tuleks stabiilsus- ja lähenemisprogrammides näidata, kuidas liikmesriikide keskpika perioodi eelarvekavad tagavad järkjärgulise konsolideerimise, investeeringute ja reformide kaudu valitsemissektori võla järkjärgulise vähendamise usaldusväärsele tasemele ning kestliku majanduskasvu.

5. põhimõte: mitmekesistada eelarvestrateegiat ja võtta arvesse euroala mõõdet

Alates 2023. aastast on suure võlakoormusega liikmesriikides vaja võlasuhte stabiliseerimiseks ja hilisemaks vähendamiseks alustada eelarve järkjärgulist kohandamist. Kui majandustingimused seda võimaldavad, on jätkuvalt oluline taastada eelarvepuhvrid ja jätkata valitsemissektori võla ja SKP suhte vähendamist, et suurendada vastupanuvõimet tulevastele šokkidele, säilitada soodsad rahastamistingimused ja tagada euroala sujuv toimimine, pidades silmas võimalikku ülekanduvat mõju. Komisjoni 2022. aasta talveprognoosi kohaselt on asjakohane hakata suure võlakoormusega liikmesriikides eelarvepositsiooni järk-järgult parandama alates 2023. aastast. Selle saavutamiseks peaksid riiklikult rahastatavad jooksvad kulud (millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed) kasvama aeglasemalt kui keskpika perioodi potentsiaalne SKP (mõõdetuna kulude kasvu eesmärgi alusel). Suure võlakoormusega liikmesriigid peaksid jätkama kaksiküleminekuks vajalike investeeringute edendamist ja rakendama riiklikult rahastatavate jooksvate kulude puhul eelarvekohandust. Seda strateegiat peaks toetama taaste- ja vastupidavuskavade õigeaegne rakendamine. Mis tahes juhuslikke tulusid, sealhulgas prognoositud kiiremast majanduskasvust tulenevaid ootamatuid tulusid tuleks kasutada võla vähendamiseks.

Vähese/keskmise võlakoormusega liikmesriigid peaksid seadma esikohale investeeringud kaksiküleminekusse. Vähese/keskmise võlakoormusega liikmesriikidele on üldiselt iseloomulik usaldusväärne eelarveseisund.() Esmatähtis on suurendada avaliku sektori investeeringuid kaksiküleminekuks, vajaduse korral (näiteks vastusena taaste- ja vastupidavusrahastu panuse vähenemisele) suurendades riiklikult rahastatavaid investeeringuid kiiremini, kui kasvab keskpika perioodi potentsiaalne SKP. Jooksvate kulude areng peaks olema kooskõlas üldise neutraalse eelarvepoliitika säilitamisega, mistõttu 2023. aastal eelarvet ei kohandata, välja arvatud juhul, kui märgid ülemäärasest nõudlusest osutavad sellele, et majanduskasvu kontrollimiseks tuleks kohaldada paindlikku eelarvepoliitikat, või vastupidi, kui halvenenud majandusväljavaadete tõttu tuleks teha lisakulutusi. See aitab säilitada kogu euroala jaoks sobiva eelarvepoliitika, kuna madala/keskmise võlakoormusega liikmesriikides eelarve enneaegse konsolideerimise ülekanduv mõju võib põhjendamatult vähendada kogunõudlust euroalal ja raskendada eelarve kohandamist suure võlakoormusega liikmesriikides.

Komisjoni arvates peaksid eelarvesoovitused olema jätkuvalt liikmesriigiti erinevad ja võtma arvesse võimalikku ülekanduvat mõju riikide vahel. Vajaduse korral tuleks riiklik eelarvekohandus teha viisil, mis parandab kulude struktuuri, kaitstes investeeringuid üldiselt.

Mõju ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlusele