Mis puudutab välissektorit, siis Jordaania jooksevkonto puudujääk vähenes 2018. aastal 2,9 miljardi USA dollarini ehk 7 %-ni SKPst (toetusi arvestamata 10,3 %-ni) võrreldes 10,5 %-ga SKPst 2017. aasta samal perioodil. See oli tingitud kaupade ekspordi mõõdukast suurenemisest (3,4 % võrra väärtuse poolest), samal ajal kui kaupade import vähenes (1,3 % võrra väärtuse poolest). 2019. aasta esimeses kvartalis paranesid kaupade ekspordi näitajad veelgi, suurenedes väärtuse poolest 9,3 %, samal ajal kui kaupade import vähenes väärtuse poolest 3,2 %. Samal perioodil suurenes turismist saadav tulu aasta varasemaga võrreldes 6,1 %, rahasaadetiste suurenemine jäi aga kesiseks.

Välismaiste otseinvesteeringute maht langes 2018. aastal järsult 959 miljoni USA dollarini (2,2 % SKPst), mida on USA dollarites 52 % vähem kui 2017. aastal. See oli kõige väiksem välismaiste otseste netoinvesteeringute juurdevool alates 2003. aastast. Selline langustrend on kooskõlas välismaiste otseinvesteeringute pikaajalise vähenemisega (osakaaluna SKPst) alates Süüria konflikti algusest: keskmiselt 12,7 %-lt aastatel 2005–2010 keskmiselt 4,5 %-le aastatel 2011–2018. Välismaiste otseinvesteeringute vähenemist mõjutas piirkondlik konflikt, mis sulges kaubateed kaheksaks aastaks, Pärsia lahe piirkonna riikide kui peamiste Jordaaniasse investeerijate majandustegevuse aeglustumine, ent ka Jordaania struktuursed nõrkused, nagu jäik tööturg, piirangud välisinvestoritele ja suured ettevõtluskulud.

Välismaiste otseinvesteeringute vähenemine avaldas täiendavat survet kapitali- ja rahastamiskontole ja seda tegi ka avaliku sektori laenude vähenemine ligikaudu 1 miljardilt USA dollarilt 2017. aastal vähem kui 500 miljonile USA dollarile 2018. aastal. Selline surve vähendas 2018. aastal märkimisväärselt (ligikaudu 900 miljoni USA dollari ulatuses) kommertspankade netovälisvarasid. Osaliselt oli see tingitud naaberriikide rangemast rahapoliitikast ja Jordaania poliitilisest ebastabiilsusest 2018. aasta keskel (mil peaminister Mulki astus tagasi avalikkuse rahulolematuse tõttu eeskätt maksureformi kavadega). Samas toetasid kapitali- ja rahastamiskontot 2018. aastal väike, 41 miljoni USA dollari suurune eraportfelliinvesteeringute netosissevool (võrreldes suure netoväljavooluga 2017. aastal) ja muude investeeringute tuntav suurenemine ligikaudu 600 miljoni USA dollari võrra.

Praegust reservide taset – 2019. aprilli lõpu seisuga 13,2 miljardit USA dollarit (ehk 7,1 impordikuud) – tuleks tõsta, et muuta riik eespool nimetatud tegurite suhtes vastupanuvõimelisemaks. See on eriti tähtis välispositsiooni haavatavuse, piirkondlike konfliktide ja geopoliitiliste pingete kõrgendatud riski, seotud vahetuskursi ja nafta hinnašokkide mõju seisukohast.

Hoolimata ekspordi ja turismi soodsast arengust on makromajanduslikke nõrkusi veel mitu. Riik tegutseb jätkuvalt keerukas majanduskeskkonnas, mida mõjutavad pikaleveninud piirkondlik konflikt, Süüria pagulaste vastuvõtmine, kriitilise tähtsusega eksporditurgude aeglane taastumine või häired ja välismaiste otseinvesteeringute järsk langus. Tulemuseks on endiselt väga nõrk majanduskasv, mis ei suuda vähendada suurt tööpuudust. Nagu aastal 2018 võib ka tulevase eelarve kohandamise tempo olla oodatust aeglasem, kui majanduskasv veelgi nõrgeneb ja Jordaania ei suuda koguda maksutulusid maksudest kõrvalehoidumise tõkestamise ja maksuhalduse suutlikkuse suurendamise kaudu. Sama võib juhtuda siis, kui Jordaanial ei õnnestu tulemuslikult restruktureerida kahjumit tootvaid riigiettevõtteid (elektri- ja veesektoris), mis suurendavad valitsemissektori eelarvepuudujääki. Lisaks eespool nimetatud riskidele on eurovõlakirjade laenukasutuse kulutused suuremad kui lähiaastatel saabuva lunastustähtajaga ja suures osas USA garantiiga Jordaania eurovõlakirjade maksumus, mis muudab võlakirjade refinantseerimise kulukaks. Eespool nimetatud põhjustel on praeguse prognoosi kohane valitsemissektori võla vähenemine 2024. aastaks 83,7 % tasemele küsitav ning sõltub sellest, kas ametiasutused suudavad edukalt läbi viia eelarve kohandamist ja majanduskasvu toetavaid reforme ning kas nad on võimelised ligi meelitama piisavalt abiandjaid ja turupõhist rahastamist. Reservid jäävad IMFi adekvaatsuse standarditest allapoole ning võivad 2020.–2021. aastal, mil riik peaks tegema ligikaudu 3,1 miljardi USA dollari eest makseid (intressid ja põhisumma), mis on seotud riigivõla ja eurovõlakirjade välisvõlaga, taas surve alla sattuda. Sellest tulenevalt tundub Jordaania rahvusvaheliste reservide täiendamine vajalik ja ELi täiendav makromajanduslik finantsabi võib seda toetada nii otseselt (väljamaksete kaudu) kui ka kaudselt (olles erakapitali sissevoolu katalüsaatoriks ja sisendades usaldust kohaliku vääringu vastu).

Kokkuvõttes on Jordaania majandus endiselt nõrk, vajab märkimisväärset täiendavat välisrahastamist ning on mitmeti haavatav. Selles kontekstis on äärmiselt tähtis jätkuv toetus IMFilt ja Jordaania rahvusvahelistelt partneritelt, sealhulgas ELilt.