SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

Nõukogu volitas 2004. aasta novembris komisjoni pidama läbirääkimisi individuaalsete partnerluse ja koostöö raamlepingute sõlmimiseks Tai Kuningriigi, Indoneesia Vabariigi, Singapuri Vabariigi, Filipiini Vabariigi, Malaisia ja Brunei Darussalami Riigiga. Läbirääkimisi Malaisiaga alustati 2011. aasta veebruaris pärast seda, kui komisjoni president Barroso ja Malaisia peaminister Najib Razak olid 2010. aasta oktoobris läbirääkimiste alustamises kokku leppinud. Läbirääkimised jõudsid lõpule 12. detsembril 2015 toimunud 11. läbirääkimistevooruga. Lepinguosalised parafeerisid partnerlus- ja koostöölepingu 6. aprillil 2016 Putrajayas.

Läbirääkimisprotsessis osalesid Euroopa välisteenistus ja komisjoni talitused. Liikmesriikidega on kogu läbirääkimiste protsessi vältel konsulteeritud nõukogu asjaomaste töörühmade kohtumistel. Euroopa Parlamenti on läbirääkimiste vältel korrapäraselt teavitatud.

Komisjon on arvamusel, et nõukogu läbirääkimisjuhistes seatud eesmärgid on saavutatud ning et lepingu eelnõu võib nüüd esitada allakirjutamiseks ja sõlmimiseks. 5. augustil 2016 esitasid kõrge esindaja ja komisjon nõukogule ühisettepanekud nõukogu otsuse kohta kirjutada alla ja sõlmida Euroopa Liidu ja Malaisia vaheline partnerlus- ja koostööleping ainult ELi pädevuses oleva lepinguna. Liikmesriigid kiitsid lepingu sisu heaks, kuid asusid Aasia ja Vaikse ookeani piirkonna töörühmas (COASI) üksmeelselt seisukohale, et leping tuleks alla kirjutada ja sõlmida segalepinguna. Selle seisukoha kinnitas 17. märtsil 2017 ametlikult COREPER, kes palus komisjonil ja kõrgel esindajal ettepanek läbi vaadata, viia sellesse sisse lepingu ajutise kohaldamise sätted ja muuta see segalepinguks. Pärast seda arutati Malaisia läbirääkijatega partnerlus- ja koostöölepingu muutmist segalepinguks ning lepingusse ajutist kohaldamist käsitlevate sätete ja lepinguosaliste määratluse lisamist. Neis küsimustes jõuti ka põhimõtteliselt kokkuleppele. Kõrge esindaja ja komisjon esitasid 4. juulil 2018 nõukogule uue ühisettepaneku võtta vastu nõukogu otsus raamlepingu (segalepinguna) allakirjutamise ja selle ajutise kohaldamise kohta. Malaisia nõustus sellega, et lepingu näol on tegemist segalepinguga, kuid eelistas, et ajutist kohaldamist ei toimuks. Liikmesriigid nõustusid COREPERi 3. aprilli 2019. aasta koosolekul ametlikult, et partnerlus- ja koostöölepingu ajutist kohaldamist ei toimu, ning seejärel saavutati põhimõtteline kokkulepe Malaisia läbirääkijatega, kasutades 2016. aastal parafeeritud lepingut, millele lisati segalepingut silmas pidades uus lepinguosaliste määratlus. Oluline on märkida, et komisjoni uuele ettepanekule eelnes pealäbirääkijate vaheline kirjavahetus, milles täpsustati, et Malaisia valitsus kirjutab lepingule alla kogu Malaisia nimel, st hõlmatakse nii föderaal- kui ka osariigitasand. Allakirjutamisega väljendaks Malaisia valitsus tahet võtta siduvaid kohustusi kogu Malaisia, sealhulgas Sabahi ja Sarawaki osariigi nimel. Pärast lepingu jõustumist, nagu on sätestatud lepingu artiklis 58, oleks leping siduv kogu Malaisia suhtes. Käesolev ettepanek kujutab endast õiguslikku vahendit, millega antakse luba kirjutada alla partnerlus- ja koostöölepingule kui segalepingule, milles ei ole ette nähtud ajutist kohaldamist.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

2.1.Kokkuleppe eesmärk ja sisu

Partnerlus- ja koostööleping on esimene ELi ja Malaisia vaheline kahepoolne leping, mis asendab praeguse 1980. aasta Euroopa Majandusühenduse ja Kagu-Aasia Maade Assotsiatsiooni liikmesriikide vahel sõlmitud koostöölepinguga loodud õigusraamistiku.

Partnerlus- ja koostööleping sisaldab õiguslikult siduvaid kohustusi, mis on ELi välispoliitikas kesksel kohal, sealhulgas sätteid inimõiguste, massihävitusrelvade leviku tõkestamise, terrorismivastase võitluse, Rahvusvahelise Kriminaalkohtu, rände ja maksustamise kohta.

Partnerlus- ja koostööleping laiendab oluliselt vastastikuse suhtlemise ulatust majanduse ja kaubanduse, ning õiguse ja siseasjade valdkonnas. Leping tugevdab koostööd mitmes poliitikavaldkonnas, sh järgmistes valdkondades: inimõigused, massihävitusrelvade leviku tõkestamine, terrorismivastane võitlus, korruptsiooni ja organiseeritud kuritegevuse vastane võitlus, kaubandus, ränne, keskkond, energeetika, kliimamuutused, transport, teadus ja tehnoloogia, tööhõive ja sotsiaalküsimused, haridus, põllumajandus, kultuur jne. Leping sisaldab ka sätteid ELi finantshuvide kaitse kohta. Partnerlus- ja koostööleping sisaldab ka tähtsat kaubanduskoostöö osa, mis sillutab teed käimasolevate vabakaubanduslepingut käsitlevate läbirääkimiste lõpetamisele.

Poliitiliselt märgib partnerlus- ja koostööleping Malaisiaga olulist sammu ELi rolli tugevnemise suunas Kagu-Aasias, toetudes ühistele väärtustele nagu demokraatia ja inimõigused. See leping sillutab teed poliitilise, piirkondliku ja ülemaailmse koostöö laiendamisele kahe sarnaselt meelestatud partneri vahel. Partnerlus- ja koostöölepingu rakendamisest on praktilist kasu mõlemale poolele ning see on ELi laiemate poliitiliste ja majandushuvide edendamise aluseks.

Lepinguga luuakse ühiskomitee, mis jälgib lepinguosaliste kahepoolsete suhete arengut. Leping sisaldab täitmatajätmise klauslit, millega nähakse ette võimalus peatada lepingu kohaldamine juhul, kui rikutud on selle olulisi osi.

2.2.Kavandatava otsuse õiguslik alus

Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõike 5 kohaselt võetakse vastu otsus, millega antakse luba lepingule alla kirjutada.

ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 5 kohase otsuse materiaalõiguslik alus oleneb eelkõige lepingu eesmärgist ja sisust. Kohtupraktikas on sedastatud, et kui ELi meetme kontrollimise käigus selgub, et sellega taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üks neist on määratletav peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonnana, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab meetmel olema üksainus õiguslik alus, st peamisest või ülekaalukast eesmärgist või valdkonnast tulenev õiguslik alus. Erandkorras, kui on tuvastatud, et meetmega taotletakse korraga mitut lahutamatult seotud eesmärki või reguleeritakse mitut valdkonda, ilma et üks oleks teise suhtes teisejärguline, mistõttu on kohaldatavad aluslepingu erinevad sätted, peab niisugune meede põhinema vastavatel erinevatel õiguslikel alustel (vt selle kohta 10. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus komisjon vs. parlament ja nõukogu, C-178/03, EU:C:2006:4, punktid 42 ja 43; 11. juuni 2014. aasta kohtuotsus komisjon vs. nõukogu, C-377/12, EU:C:2014:1903, punkt 34, 14. juuni 2016. aasta kohtuotsus parlament vs. nõukogu, C-263/14, EU:C:2016:435, punkt 44 ja 4. septembri 2018. aasta kohtuotsus komisjon vs. nõukogu (Kasahstan), C-244/17, ECLI:EU:C:2018:662, punkt 40).