ET Euroopa Liidu Teataja C 412/11

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase taotluse avaldamine

2014/C 412/05

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada taotluse suhtes vastuväiteid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (2)

„KRČKI PRŠUT”

EÜ nr: HR-PGI-0005-01204-3.3.2014

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus

„Krčki pršut”

2. Liikmesriik või kolmas riik

Horvaatia

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.2. Lihatooted (kuumtöödeldud, soolatud, suitsutatud jne)

3.2. Punktis 1 esitatud nimetusele vastava toote kirjeldus

Nimetusega „Krčki pršut” tähistatakse pika säilivusajaga vinnutatud lihatoodet, mis on valmistatud sea tagaosa vaagnaluudeta reietükist, mida on meresoolaga kuivsoolatud ja maitsetaimedega maitsestatud, õhu käes ilma suitsutamata kuivatatud ning millel seejärel on lastud vähemalt aasta aega kuivada ja laagerduda.

Toode „Krčki pršut” peab turule laskmisel vastama järgmistele organoleptilistele nõuetele:

a) valiums: pirnikujuline, korralikult ümardatud äärtega, ilma koodita; reietüki avatud keskmisel osal puuduvad rippuvad tükid, praod või muud puudused, mis võiksid toote välimust rikkuda. Reieluupeast allpool asuv osaliselt nähtav lihaskude on kuni 12 cm pikk. Laagerdumise käigus tekkivad praod võib täita seguga, mis on tehtud searasvast, nisu- või riisijahust, meresoolast ja jahvatatud piprast;

b) maitse ja lõhn: magus või mõõdukalt soolane maitse, laagerdunud vinnutatud sealihale iseloomulik mahe lõhn;

c) lõikepind: ühtlase roosa kuni punase värvusega liha, mis on valgetest pekitükikestest laiguline;

d) konsistents: pehme konsistents, hõlpsasti viilutatav ning ilma kõva, paindumatu, tumeda kamarata;

e) mass: rohkem kui 6,5 kg;

f) keemilised näitajad:

— veesisaldus: 40–60 %;

— naatriumkloriid: 4–8 %;

— vee aktiivsus (aw) alla 0,93.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Toodet „Krčki pršut” võib toota üksnes värskest reietükist, mis on saadud standardlihatõugude, ristandite või aretusliini sigadelt, või eespool nimetatute ükskõik millise kombinatsiooni ristanditelt.

Reietüki välimus: reietükk peab sea poolrümba küljest olema lõigatud viimase nimme- (v. lumbales) ja esimese ristluulüli (v. sacrales) vahelt. Singis ei tohi olla vaagnaluid, st puuduvad niudeluu (os ilium), istmikuluu (os ischii), süleluu (os pubis), ristluu (os sacrum) ja sabalülid (v. caudales). Reietükk peab olema eraldatud puusaluust puusaliigese (articulatio coxae) kohalt, kus reieluupea (caput femoris) liigestub puusanapasse liituva vaagnaluuga. Singi külge peab jääma üksnes istmikuluu köbru (tuber ischii) kõhreline osa. Reietüki lihaskoed peavad olema poolringikujuliselt kenasti ümardatud nii, et viimistletud singi proksimaalne serv on reieluupeast umbes 10–15 cm kaugusel. Sea pöid koos proksimaalsete pöiapäradega eemaldatakse reietükist pöialiigese (articulatio tarsi) kohalt. Sääreluu ja pindluu külge võib jääda üksnes kandluuköber (tuber calcanei), mille kohalt sink seotakse ja riputatakse üles kuivamiseks. Singi mediaalsed ja lateraalsed küljed on kaetud kamara ja nahaaluse rasvkoega. Avatud mediaalsel küljel ei tohi olla lihaskoe rippuvaid osi ning nahaaluse rasvkoega kamara kaugmine osa peab olema ümardatud.

Liha kvaliteet: värskel reietükil ei tohi olla trauma nähtavaid jälgi. Liha peab olema punakasroosa värvuse ja tihke tekstuuriga ning ilma pealispinna vesisuseta (RFN). Tootmiskohta tarnimise ajal peab reietüki pH (mõõdetuna poolkõõluslihase (m. semimembranosus) kohalt) olema 5,5–6,0.

Pekikiht: värske, viimistletud reietüki välispekikihi paksus (mõõdetuna vertikaalselt reieluupea kohalt) peaks olema ligikaudu 25 mm. Igal juhul ei tohi pekikihi (koos nahaga) paksus olla alla 15 mm.

Peale jahutamise ei tohi sinki muul viisil konservida. Ajavahemik seatapu ja sinkide soolamise vahel peab olema 24–120 tundi.

Toote „Krčki pršut” tootmiseks kasutatava viimistletud reietüki miinimummass on 12 kg.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul)

—

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Singi „Krčki pršut” kõik tootmisetapid peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas, millele on osutatud punktis 4. Tootmisprotsess hõlmab järgmisi etappe: soolamine, pressimine, kuivatamine ja laagerdamine.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta

Toodet „Krčki pršut” võib turule lasta tervikuna (terve sink) või pakendis, mis võib sisaldada tervet, kondita sinki või singi „Krčki pršut” suuremaid või väiksemaid tükke või viile. Sink „Krčki pršut” sellisel kujul peab olema vaakumpakendis või modifitseeritud atmosfääriga pakendis.

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta

Kõikidele sinkidele, mille puhul ettenähtud kontrollidega tehti kindlaks, et neil on kõik spetsifikaadis kirjeldatud füüsikalis-keemilised ja organoleptilised omadused, põletatakse pärast laagerdumist kollektiivkaubamärk „Krčki pršut”.

Kui toode (kas terve sink või ükskõik millisel viisil pakendatud tükid) on lastud turule, peab toote tähistus sisaldama kollektiivkaubamärki ja pealiskirja „Krčki pršut”. Kollektiivkaubamärk on esitatud allpool.

Pealiskiri „Krčki pršut” peab olema selgelt loetav ja kustutamatu, see peab olema ka piisavalt suur ning oma laadi ja värvuse poolest silmatorkavam kui muud pealiskirjad nagu kollektiivkaubamärk, tootepartii number ning tootja logo, pildid ja andmed.

4. Geograafilise piirkonna lühike määratlus

Singi „Krčki pršut” tootmine on rangelt piiratud Krki saare territooriumiga. Krki saar hõlmab kuut kohalikku omavalitsusüksust: Krki linn, omavalitsusüksused Baška, Malinska-Dubašnica, Omišalj, Punat ja Vrbnik. Lisaks Krki saare piirkondadele on omavalitsusüksuste halduspiiridega hõlmatud ka lähedal asuvad väikesed saared (Košljun, Prvić, Plavnik, …), millel toote „Krčki pršut” tootmine ei ole aga lubatud.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

5.1. Geograafilise piirkonna eripära

Krki saarel valitseb soojade suvedega mõõdukalt soe niiske kliima ning tänu soojale merele on aasta keskmine temperatuur üle 4 °C kõrgem kui sellise geograafilise laiuskraadi puhul tavaline. Kuivatatud liha tootmisele kõige olulisemalt mõjuv kliimategur on tuul. Saarel keskmiselt kõige tugevam ja tavapärasem tuuleliik on ida-kirdest ja kirdest puhuv bora. See on kuiv külm tuul, mis kõige sagedamini ja tugevamini puhub talvel; suvel puhub see nõrgemalt ja harvem. Kuigi valitsevate tuulte tugevus ja suund ei ole saare kõigis osades ja kõigil aastaaegadel ühesugune, puhuvad talveperioodil peaaegu igal pool valdavalt põhjakaare kuivad külmad tuuled keskmiselt ligikaudu 44–70 % ajast.

Krki saare soodsaid looduslikke lihakuivatamistingimusi on saareelanikud osanud alati ära kasutada ning põlvkondade jooksul on nad singivalmistamise protsessi üha kohandanud ja täiustanud. Arvukad säilinud kirjalikud pärimused annavad tunnistust sajandite pikkustest seakasvatuse ja lihakuivatamise tavadest Krki saarel.

Saare elu kirjeldades on autor Cubich 1874. aastal kirjutanud ka sealiha soolamise traditsioonist. Ta märkis, et saarlased „söövad värsket, soolatud või suitsutatud sealiha” ning „… lisavad makaronidele pršut’i tükikesi sisaldavat suppi” (Giambattista Cubich, „Notizie naturali e storiche sull’Isola di Veglia” [„Teateid Krki saare looduse ja ajaloo kohta”], Trieste, 1874, lk 101 ja 143).

Ülevaates Vrbniki (Krki saarel) elanike 1901. aasta elu ja tavade kohta on autor Žic kirjeldanud viisi, kuidas sigu tapeti ja pršut’i soolati (I. Žic, „Vrbnik (na otoku Krku), Narodni život i običaji, Hrana i posuđe” [„Vrbnik (Krki saarel), elu ja tavad, toit ja road”], kogumikus „Zbornik za narodni život i običaje Južnih Slavena”, Zagreb, 1901, VI köide, 1. osa, lk 3–6).

Kogumikus „Krčki zbornik” (16. köide, 1986, Krk, lk 426) on kirjas, et Krki saarel soolatakse sealiha eelkõige peekoni ja pršut’i tarbeks.

Košljuni frantsiskaanikloostri retseptiraamatus leidub vana retsept sealihasinkide töötlemise kohta.

Krki saare pehme kliima on aidanud oluliselt arendada turismi, mis on otseselt kaasa aidanud toote „Krčki pršut” tootmise laiendamisele, selle toote väärtustamisele ja kuulsuse levikule. Turismi edenedes jäi seakasvatustalusid vähemaks ja „Krčki pršuti” tootmiseks vajalikku toorainet hakati mandrilt kokku ostma.

5.2. Toote eripära

Toote „Krčki pršut” eripära põhineb selle pikaajalisel tuntusel ja traditsioonilisi retsepte kasutavate tootjate meisterlikul tööoskusel ja oskusteabel.

Juba keskajast alates on Krki saarel sigu kasvatatud ja sealiha säilitamise eesmärgil soolatud. Soolamise ja laagerdamise meetodeid anti põlvest põlve edasi, nii et isegi veel 20. sajandi keskel kasvatas iga jõukam pere oma sigu ja soolas sealiha. Kuigi „Krčki pršuti” tootmise algusaeg jääb kaugesse minevikku, on selle toote populaarsus kasvanud just alates 20. sajandi keskpaigast tänu turismi arenemisele. Nimelt oli toode „Krčki pršut” üks väheseid kohalikke tooteid, mis vastas turismituru nõuetele nii kvaliteedi kui ka koguse poolest. Turistid hindasid toote „Krčki pršut” kvaliteeti ja eriomadusi ning selle seost kohaliku piirkonnaga („Inozemni novinari o otoku Krku” [„Välismaiste ajakirjanike ülestähendused Krki saare kohta”], kogumik „Krčki zbornik” 15, 1986, Krk, lk 199; „Jela otoka Krka” [„Krki saare road”], 1989, lk 22 ja 87); nõudmine selle toote järele kasvab aasta-aastalt. Alates 1990. aastate keskpaigast hakati toote kohta üha sagedamini kasutama nimetust „Krčki pršut”, mitte „kodune pršut” (sellest annavad tunnistust Žužići lihaturu arved ning restorani Konoba Porat, hotelli Pinia ning restoranide Bimal ja Rivica menüüd).

Toote „Krčki pršut” tootmise pikaajalise traditsiooni vältel on tootmisprotsessis kujunenud mõned eripärased jooned, mis erinevad naaberpiirkondades (nt Istrias ja Dalmaatsias) toodetava pršut’i tootmismeetodist.

Sink „Krčki pršut” on täielikult kaetud naha ja selle aluse rasvkoega, aga nähtavaid lihaskudesid (v.a praod) ei kaeta rasvaga. Soolamisetapi käigus kasutatakse lisaks soolale ka muid maitseaineid (pipar, rosmariin ja loorber) ning kuivatamisetapis ei ole lubatud pršut’i suitsutamine. Tänu ainulaadsele tootmisprotsessile kujunevad pärast pikka, vähemalt 12 kuu pikkust laagerdusperioodi (alates lõpptoote soolamise algusest) singi lihaskoe ja peki iseloomulikud omadused.

Tänu lõpptoote pehme konsistentsiga lihaskoele on sinki lihtne korralikult viilutada. Viilud on roosakaspunase värvusega, pekitükikeste tõttu laigulised ning neil puudub kõva, paindumatu, tume välisäär.

Nõuetekohaselt toodetud pršut on maheda maitsega, mis on iseloomulik pika aja jooksul laagerdunud kuivatatud sealihale, mis saab täielikult avalduda, kuna seda ei varja suitsu lõhn.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

Krki saare ilmastikutingimused ning eelkõige sagedased talvised külmad ja kuivad tuuled on liha kuivatamiseks ja seega pršut’i tootmiseks ideaalsed. Singi valmistamise esimene etapp (soolamine) algab traditsiooniliselt külmal aastaajal (novembrist märtsini). Sel ajal on õhk tavapäraselt nii külm ja kuiv, et liha ei rikne, seda saab korralikult kuivatada ilma suitsutamata ja edasi saab sinki järk-järgult aeglaselt laagerdada. Mere lähedus ja soola kättesaadavus on samuti kuivatatud lihatoodete valmistamise eeltingimused. Krki saare elanikud on ammustest aegadest neid soodsaid looduslikke tingimusi osanud ära kasutada. Sealiha kuivatamise oskused on üks osa pärandkultuurist, mida on põlvest põlve edasi antud. Saareelanikud on singitootmise oskusteavet aegade jooksul senikaua täiustanud ja muutnud, kuni Krki saarel töötati välja selline tootmisprotsess, mis – võib-olla saare ja mandri vahelise puuduliku teabevahetuse ja ühenduse tõttu – oli mitmes etapis erinev teisel pool merd, Horvaatia mandriosa piirkondades kasutatavast tootmismeetodist.

Kuigi toode „Krčki pršut” on hea maine saavutanud aeglaselt pika aja jooksul, on selle toote populaarsuse järsk kasv viimase viiekümne aasta jooksul toimunud tänu turismi arengule Krki saarel. Toode „Krčki pršut” oli üks vähestest kohalikest toodetest, mida hakati kohe algusest peale turistidele pakkuma ja mis vastas nende nõudmistele nii kvaliteedi kui ka koguste osas.

Asjaolu, et sinki pakutakse saare igas restoranis ja ka turistide arvu suurenemine Krki saarel on aidanud kaasa toote „Krčki pršut” maine tõstmisele ja nõudluse kasvule ning seega kaubandusliku tootmise arengule.

Aja jooksul on toode „Krčki pršut” kujunenud kohaliku gastronoomia tõmbenumbriks. Kohaliku eriroana tuntud sinki leiab tänapäeval Krki saare iga restorani menüüst.

Viide spetsifikaadi avaldamisele

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 (3) artikli 5 lõige 7)

http://www.mps.hr/UserDocsImages/HRANA/Krčki%20pršut/Izmjenjena%20Specifikacija%20proizvoda.pdf

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

(2) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.

(3) Vt joonealune märkus 2.