EUROOPA KOMISJON Brüssel,28.11.2016 COM(2016) 856 final 2016/0365(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku kohta ning millega muudetakse määruseid (EL) nr 1095/2010, (EL) nr 648/2012 ja (EL) 2015/2365 (EMPs kohaldatav tekst) {SWD(2016) 368 final}

{SWD(2016) 369 final}



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST 1.1.Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Keskne vastaspool on vahendaja finantsturgude osaliste vahel, kes tegutseb konkreetse lepingute kogumi puhul iga ostja jaoks müüjana ja iga müüja jaoks ostjana. Kesksed vastaspooled sooritavad finantstehinguid erinevate varaklassidega, nagu omakapitaliinstrumendid, tuletisinstrumendid ja repolepingud. Enamasti teenindavad nad oma kliirivaid liikmeid (kelleks on reeglina pangad), kellel on kesksete vastaspooltega otsene lepinguline suhe, ja kliirivate liikmete kliente (nt pensionifonde). Tehingute koondamine ja sellest tulenevad kesksete vastaspoolte positsioonid võimaldavad nende positsioonide tasaarvestamist ning vähendavad seega märkimisväärselt kesksete vastaspoolte, samuti nende kliirivate liikmete ja kliirivate liikmete klientide koguriskipositsioone. Positsioonide omandamise ja tasaarvestamise eest võtab keskne vastaspool kliirivatelt liikmetelt ja nende klientidelt tagatist (nn marginaali kujul ja tagatisfondide osamaksetena), et katta oma kohustusi juhul, kui üks liikmetest jätab täitmata oma kohustused keskse vastaspoole suhtes. Sel viisil juhivad nad finantsturgudele iseloomulikke riske, nagu vastaspoole risk, likviidsusrisk ja tururisk, ning aitavad seega kaasa finantsturgude üldise stabiilsuse ja vastupanuvõime parandamisele. Selle käigus saavad kesksetest vastaspooltest finantssüsteemi sõlmpunktid, mis ühendavad omavahel erinevaid finantsettevõtjaid ja koondavad märkimisväärse osa nende erinevate riskidega seotud positsioonidest. Seega on keskse vastaspoole tõhus riskijuhtimine ja kindlatel alustel seisev järelevalve olulise tähtsusega selleks, et tagada selliste riskipositsioonide küllaldane kaetus. Kesksete vastaspoolte mastaap ja olulisus nii liidus kui ka väljaspool seda kasvab tulevikus kindlasti seoses G20 raames võetud kohustusega kliirida börsiväliselt kaubeldavad standardsed tuletisinstrumendid kesksete vastaspoolte kaudu. Nimetatud kohustus on liidu õigusesse üle võetud määrusega börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta (edaspidi „EMIR“). Kõnealuses määruses on samuti sätestatud ammendavad usaldatavusnõuded kesksetele vastaspooltele, samuti nõuded seoses kesksete vastaspoolte tegevuse ja nende üle tehtava järelevalvega. Tulenevalt ELi kesksete vastaspoolte kesksest rollist majanduses ja nende võetavatest lisariskidest kehtivad neile seega ranged standardid, ent puuduvad ELi ühtlustatud normid vähetõenäoliste olukordade puhuks, kui nimetatud standarditest ei piisa ja kui kesksed vastaspooled seisavad silmitsi tõsiste raskustega, mida EMIRis ei ole käsitletud, või täieliku maksejõuetusega. Põhimõtteliselt tuleks maksejõuetuse ohus äriühingute suhtes kohaldada maksejõuetusmenetlust. Ent viimane kriis näitas kujukalt, et kui maksejõuetuks muutub oluline finantsasutus, mis on teiste finantsturu osalistega tihedalt seotud, võib see põhjustada suuri probleeme kogu ülejäänud finantssüsteemile ja mõjutada negatiivselt kasvuväljavaateid majanduses laiemalt, kuna selliste asutuste maksejõuetus võib järsult piirata kriitiliste funktsioonide täitmist, mis neil majanduses on, vallandades paanika turul ja põhjustades finantsraskuste ülekandumise, kuna vastaspooltel ja investoritel puudub pikale venivates kohtuvaidlustes kindlus oma varade ja kohustuste suhtes. Sageli on valitsused olnud sunnitud andma maksejõuetuse ohus finantsasutustele avalikest vahenditest päästeabi, et hoida ära ohtu finantsstabiilsusele, mille on põhjustanud näiteks turul kindlustunde puudumine, ja võttes arvesse avalikku huvi. Finantsseisundi taastamine ja kriisilahendus on meetmed, mille eesmärk on finantsstabiilsuse alalhoidmine, kriitiliste funktsioonide katkematu täitmise tagamine ja maksumaksjate kaitse juhul, kui finantsraskustes krediidiasutusel või investeerimisühingul on tõsiseid probleeme või kui see muutub maksejõuetuks ja kui nimetatud eesmärkide saavutamine pole võimalik maksejõuetusmenetluse kaudu. Seega on meetmed kavandatud esmatähtsate kriitiliste funktsioonide kaitsmiseks seejuures maksumaksjatele kahju põhjustamata, et säilitada finantssüsteemi suutlikkus rahastada majanduskasvu ja vältida finantssektori kokkuvarisemise sotsiaal-majanduslikke tagajärgi. Finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse meetmed on kõige asjakohasemad siis, kui finantsasutus on „süsteemne“, ehk siis, kui tulenevalt näiteks selle suurusest, turutähtsusest või seotusest muude asutustega, seaksid selle raskused või mittereguleeritud maksejõuetus ohtu finantssüsteemi tavapärase toimimise, millel omakorda oleks negatiivne mõju reaalmajandusele. Ehkki kesksete vastaspoolte tegevus on hästi reguleeritud, neil on EMIRi kohaselt tõhusad vahendid finantsprobleemidega toimetulekuks ja minevikus pole neid palju raskustesse sattunud ega maksejõuetuks muutunud, on nii valitsused, ametiasutused kui ka muud turuosalised igati möönnud, et kesksete vastaspoolte järjest kasvav tähtsus järjest suurema hulga uut tüüpi riskide käsitlemisel on problemaatiline. Seega loetakse kõiki ELi keskseid vastaspooli süsteemseteks, võttes arvesse nende keskset ja üha suurenevat osa finantsturgudel. Finantsseisundi taastamise meetmed on meetmed, mille finantsasutus ise võtab oma pikaajalise elujõulisuse taastamiseks. Kesksete vastaspoolte üks põhilisi eesmärke on luua soodsad tingimused finantsseisundi taastamise meetmete õnnestumiseks, kuna nende maksejõuetust loetakse finantssüsteemi jaoks laiemalt potentsiaalselt äärmiselt kahjulikuks. Samas peaksid avalikes huvides tegutsevatel ametiasutustel olema volitused keskse vastaspoole kriisilahenduse läbiviimiseks, kui need meetmed ei ole edukad või võivad kahjustada finantsstabiilsust. Kriisilahendus kujutab enesest erakorralisi meetmeid, mille ametiasutused saavad võtta, et kesksed vastaspooled kiiresti restruktureerida ja tagada nendepoolsete majanduse seisukohast kriitiliste funktsioonide täitmise jätkumine, leevendades seeläbi kahju finantssüsteemile ja laiemalt majandusele, ning algatades keskse vastaspoole järelejäänud osa suhtes maksejõuetusmenetluse, et tagada turu tõhusus. Selle käigus jäetakse kulud ja kahjud nii suures osas kui võimalik keskse vastaspoole omanike ja võlausaldajate (ja mitte maksumaksja) kanda, kooskõlas sellega, kuidas neid oleks koheldud juhul, kui keskne vastaspool oleks muutunud maksejõuetuks, ning järgides täielikult põhiõiguste hartat, Euroopa Liidu Kohtu asjaomast kohtupraktikat ja Euroopa inimõiguste konventsiooni. Kriisilahenduse eesmärk ei ole ebatõhusate asutuste maksejõuetuse vältimine. Pigem taotletakse sellega asutuste kriitiliste funktsioonide säilitamist, võimaldades samal ajal selle ülejäänud osad nõuetekohaselt likvideerida. Samas taktis ei ole edenenud muude finantsasutuste kui pangad ja kesksed vastaspooled võimalikku finantsseisundi taastamisse ja kriisilahendusse sekkumise vajaduse uurimine. Peamiselt on selle põhjuseks finantskriisi ajal saadud kogemused, kuna neist ei ilmne samavõrd pakilist vajadust niisuguste meetmete järele. Ent kui võtta arvesse majandusliku ja finantsriski arengut asjaomastes valdkondades, võivad selliseid meetmeid tulevikus siiski vajalikud olla. Lisaks sellele on konkreetne ja ulatuslik rahvusvaheline töö seoses kindlustusandjatega G20 tasandil samuti suhteliselt varases, soovituste etapis ja vähesed jurisdiktsioonid on tegelikkuses alustanud selles valdkonnas õigusreformi. ELis on praeguse seisuga kolm liikmesriiki, kes on juba vastu võtnud õigusaktid kindlustusandjate finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta või kellel see käimas on. Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve on alustanud põhjalikku, võrdlevat ja laiapõhjalist riiklike finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse tavade ning sellealaste arengute läbivaatamist ja plaanib esitada selle kohta aruande 2017. aasta esimeses pooles. Nimetatud aruande põhjal kaalub komisjon asjakohaseid edasisi samme, tehes seejuures tihedat koostööd Euroopa Parlamendi, nõukogu ja kõigi asjaomaste sidusrühmadega. 1.2.Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega ELis on juba vastu võetud põhjalik pankade ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistik. Kavandatav raamistik kesksete vastaspoolte jaoks ei dubleeri ei nimetatud korda ega ka EMIRi nõudeid, vaid täiendab neid. Sellega kehtestatakse sätted korrakohase finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse hõlbustamiseks, mida võib võrrelda pankadele ja investeerimisühingutele kehtiva raamistiku sätetega, ent need on kohandatud kesksete vastaspoolte ärimudelite eripäradele ja kesksete vastaspoolte võetavatele riskidele, sealhulgas määrates kindlaks, mil viisil jagatakse kahjusid siis, kui EMIRiga nõutavad eelrahastatud vahendid on ammendatud. Laiemas plaanis on G20 juhid kiitnud rahvusvahelisel tasandil heaks finantsstabiilsuse nõukogu poolt välja töötatud lähenemisviisi, et käsitleda põhjalike ja asjakohaste finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse vahenditega riske, mis võiksid igasuguse rahvusvahelise süsteemse tähtsusega finantsasutuse (pank, finantsturutaristu, kindlustusandja jne) maksejõuetuse korral finantssüsteemi mõjutada. Lisaks sellele on makse- ja arveldussüsteemide komitee ja Rahvusvaheline Väärtpaberijärelevalve Organisatsioon (IOSCO) välja töötanud suunised finantsturutaristute, sealhulgas kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise kavade kohta, samal ajal kui finantsstabiilsuse nõukogu on välja andnud täiendavad suunised seoses oma tõhusa kriisilahenduskorra põhimõtete kohaldamisega finantsturutaristutele, nagu kesksed vastaspooled ja samuti kindlustusandjad. 2016. aasta keskel vaagisid nimetatud organisatsioonid täiendavalt nende suuniste peamisi elemente, sealhulgas selliseid küsimusi nagu millal peaksid kriisilahendusasutused algatama kriisilahendusmenetluse keskse vastaspoole suhtes, mille elujõulisus ja finantsstabiilsus on kaalul, ning milliseid volitusi ja vahendeid peaks kriisilahendusasutus sellisel juhul kasutama, et tagada nii hästi kui võimalik kriitiliste funktsioonide täitmise jätkumine, viia miinimumini finantsraskuste ülekandumine ning jaotada kulud ja kahjud võimalikult tõhusal viisil. Lõpuks võttis Euroopa Parlament 2013. aasta detsembris vastu algatusraporti, milles kutsuti komisjoni üles esitama ettepanek asjakohasteks ELi meetmeteks, millega oleks tagatud peamiste finantsasutuste, ennekõike kesksete vastaspoolte võimaliku maksejõuetuse mõju leevendamine. 1.3.Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega Ettepanekust luua kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse Euroopa raamistik teatati komisjoni 2015. aasta tööprogrammis ja 2015. aasta aprillis avaldati algatuse tegevuskava. Selleks et võtta arvesse eelmises jaos nimetatud rahvusvaheliste suuniste juures tehtud täiustusi, kanti algatus üle 2016. aasta tööprogrammi. Algatus on osa komisjoni püüdlustest tagada see, et tegeletakse finantssüsteemi sujuvat toimimist ja maksumaksjaid ähvardavate ohtudega ning see, et finantsturgudel on võimalik täita jätkuvalt oma rolli jätkusuutliku ja pikaajalise majanduskasvu toetamises, eesmärgiga tugevdada veelgi siseturgu tarbijate ja ettevõtjate huvides. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS 2.1.Õiguslik alus

Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 114, mis võimaldab võtta riiklike normide lähendamise meetmeid, mille eesmärk on siseturu rajamine ja selle toimimine. Ettepanekuga ühtlustatakse siseriiklikke õigusakte kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta määral, mida on vaja tagamaks, et kesksetele vastaspooltele kohaldatakse nende võimalike probleemide või maksejõuetuse korral ühesuguseid vahendeid ja menetlusi. Praegu saavad tegevusluba omavad kesksed vastaspooled tegutseda ja teenuseid osutada kogu liidus, aga regulatiivne keskkond EMIRi nõuetega hõlmamata võimalike kriisiolukordade lahendamiseks on killustatud. Mõned liikmesriigid on kehtestanud kesksetele vastaspooltele kohustuse valmistada probleemide puhuks ette hädaolukorrakavad või rakendavad kesksetele vastaspooltele ennekõike pankadele mõeldud üldisemat kriisilahenduskorda. Mitte ükski liikmesriik pole veel välja töötanud ammendavat riiklikku korda kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamiseks ja kriisilahenduseks, mis vastaks täielikult G20 poolt heaks kiidetud finantsstabiilsuse nõukogu põhimõtetele, sealhulgas seoses vajadusega piiriüleselt ülekanduva mõju tõhusaks koordineerimiseks ja kontrolliks. Ilma ELi tasandi raamistikuta on vähetõenäoline, et liikmesriigid töötaksid välja üksikasjalikud ja omavahel ühilduvad reeglistikud. Erinevaid lähenemisviise, mida kesksed vastaspooled ja ametiasutused kasutaksid kesksete vastaspoolte probleemide või maksejõuetuse leevendamiseks või lahendamiseks, ei kavandataks piisava sidususega ja nende rakendamine oleks ebajärjekindel. See võiks viia kriitiliste funktsioonide täitmise katkemiseni piiriüleste kliirivate liikmete ja klientide jaoks ning üldisema finantsiline ebastabiilsuseni. Seega on vaja ELi tasandi meetmeid, et anda liikmesriikide ametiasutustele asjakohane varustus vahendite ja volituste näol, mida rakendatakse otstarbekal, sidusal ja ühesugusel viisil kogu liidus. Samuti on ELi tasandi meetmed õigustatud selliste kesksete vastaspoolte puhul, kellel on vähem otseseid piiriüleseid sidemeid, kuid kelle puhul ühtlustamine leevendaks probleeme seoses võrdsete võimaluste ja konkurentsiga, mis võiksid tekkida keskse vastaspoole maksejõuetuse teoreetilisest ja praktilisest käsitlemisest riiklikul tasandil. Näiteks kui liikmesriikide süsteemid erineksid riigi võimaliku sekkumise määra osas, looks see ebavõrdsed võimalused ja soodustaks neid keskseid vastaspooli, kes asuvad liikmesriikides, kus toetus on tõenäolisem. Erinevate liikmesriikide kogemused seoses pankade maksejõuetusega näitavad kujukalt, kuidas süsteemselt oluliste finantsasutuste probleemid võivad ühtse turu killustada üksikute riikide majandustsoonideks. Turu arusaamad ja eelarvamused, mis soosivad eeldatavalt suhteliselt tugevama riigi toetusega jurisdiktsioonides asuvaid ettevõtjaid, võivad põhjustada konkurentsi moonutamist ja mõjutada täiesti suvaliselt ettevõtjate kulusid sõltuvalt nende geograafilisest asukohast ja sellest, kuidas tajutakse liikmesriigi soovi või vajadust võtta ennetavaid kaitsemeetmeid varade, likviidsuse või kapitali suhtes piiriüleste riskide minimeerimiseks. Ühtse turu killustumise sedalaadi risk pole kesksete vastaspoolte kontekstis küll põletav, ent lahknevad arusaamad ja ebakindlus seoses liikmesriigi suutlikkusega maksejõuetuks muutunud keskne vastaspool oma kontrolli alla võtta ja selle kriis tulemuslikult lahendada võivad kahjustada turuosaliste usaldust ühtse turu toimimise vastu ja niisiis selle terviklikkust. Ebakindlust seoses sellega, kuidas tulla toime peamiste turutaristute maksejõuetusega ühiseid ELi norme omamata, tuuakse kui üht põhjust, miks Euroopa kapitaliturgude integratsioon venib. Kesksetele vastaspooltele kohaldatavate nõuete ühtlustamine annaks majandustegevuses osalejatele võrdsemad võimalused ja hoogustaks siseturu integratsiooni. Ühtlustatud raamistik, mis tagaks kõigile asjaomastele liikmesriikide asutustele samad minimaalsed vahendid, et tagada kesksete vastaspoolte nõuetekohane finantsseisundi taastamine ja kriisilahendus, ning hõlbustaks asutustevahelist koostööd, et leevendada piiriülest edasikanduvat mõju nende raskuste või maksejõuetuse korral, kindlustaks samuti kogu siseturu finantsstabiilsust ning hoiaks ära olukordi, kus liikmesriigid on sunnitud nende jurisdiktsioonis asuvate ettevõtjate suhtes tegutsema eraldi ja koordineerimatult. Seepärast on asjakohane õiguslik alus ELi toimimise lepingu artikkel 114. 2.2.Subsidiaarsus Valdkondades, mis ei kuulu liidu ainupädevusse, võtab liit kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikli 5 lõikes 3 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega meetmeid ainult niisuguses ulatuses ja siis, kui liikmesriigid ei suuda riigi, piirkonna või kohalikul tasandil piisavalt saavutada kavandatava meetme eesmärke, kuid kavandatud meetme ulatuse või toime tõttu saab neid paremini saavutada liidu tasandil. ELi finantsturud on avatud ja integreeritud. Kesksetel vastaspooltel on võimalik nende teenindatavate turgude ja tootegruppide piires tegutseda piiriüleselt. Oma tegevuse käigus on nad ühenduslüliks paljude finantsettevõtjate, vastaspoolte ja klientide vahel erinevates riikides kogu ühtse turu piires. Tulenevalt finantssektori arenenud ja mitmetasandilisest piiriülesest integreeritusest on vajalik finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse ELi raamistik, mis peegeldaks äritegevuse integreerituse taset. Praegu olemasolevad vahendid kriisiohus kesksete vastaspooltega tegelemiseks piirduvad kesksete vastaspoolte sisekorraga, või kui need on välja töötatud, toimivad riigi tasandil. See tähendab, et kesksed vastaspooled ja ametiasutused kasutavad finantsraskustesse sattunud või maksejõuetuse äärel olevate kesksete vastaspoolte probleemide leevendamiseks või lahendamiseks potentsiaalselt erinevaid lähenemisviise, mis võivad lõpptulemusena viia majanduse jaoks kriitiliste funktsioonide täitmise katkemise ja siseturu killustatuseni ning üldise finantsilise ebastabiilsuseni. Kui keskse vastaspoole tegevus on piiriülene (nagu see on enamikul juhtudest), mõjutab tema maksejõuetus suure tõenäosusega ka finantsturgude stabiilsust neis liikmesriikides, kus ta tegutseb. Ainult ELi tasandi meetmetega on võimalik tagada, et kesksetele vastaspooltele ja nende kliirivatele liikmetele (kes ei pruugi asuda keskse vastaspoolega samas liikmesriigis) kohaldatakse asjakohast ja tulemuslikku sekkumist, et kriisiolukorda koordineeritult ja sidusalt leevendada või juhtida. Niisiis on nende eesmärkide saavutamiseks liidu tasandil ja liikmesriikide tasandil asjakohane, et liit töötaks välja vajaliku õigusraamistiku. 2.3.Proportsionaalsus Kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega ei peaks liidu meetme sisu ega vorm minema aluslepingute eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. Põhimõtteliselt peaks maksejõuetuks muutunud keskse vastaspoole suhtes kohaldama maksejõuetusmenetlust, nagu muude asutustegi puhul. Ent kesksed vastaspooled on kesksed finantstaristud, mis on tihedalt seotud lugematu hulga finantsettevõtjatega ja koondavad nende nimel riske. Kui sellised ettevõtjad jäetakse ilma keskse vastaspoole osutatavatest kriitilistest teenustest, võivad sellel olla tõsised tagajärjed finantsstabiilsusele ja majandusele laiemalt. Selle leevendamiseks on õigustatud nõuda asjakohaste hädaolukorrakavade olemasolu korrakohaseks finantsseisundi taastamiseks ja kriisilahenduseks ning anda ametiasutustele kriisilahendusõigused, et tegevus oleks võimalik vajadusel kiiresti ümber korraldada. Kuna keskse vastaspoole maksejõuetuse süsteemset tähtsust ei saa täie kindlusega eelnevalt kindlaks määrata, tuleks kavandatud raamistikku kohaldada põhimõtteliselt kõigi kesksete vastaspoolte suhtes hoolimata nende suurusest ja keerukusest. Enamik ELis asuvaid keskseid vastaspooli osutavad teenuseid kliirivatele liikmetele ja klientidele kogu liidus, mõnikord ka väljaspool seda, ning nende raskustel või maksejõuetusel võib seega olla ülemaailmne vastukaja. Finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kavad tuleks seega välja töötada iga üksiku keskse vastaspoole eriomase riskiprofiili alusel. Ametiasutuste kõik erakorralised meetmed finantsstabiilsuse säilitamiseks ja maksumaksjate kaitseks peavad alati olema täielikult põhjendatud ja proportsionaalsed, piirduma eesmärgi saavutamiseks vajalikuga ning olema õigustega kaasneda võivate omandiõiguse piirangute seisukohast kooskõlas põhiõiguste hartaga, nagu on tõlgendanud Euroopa Kohus. Lõpuks tuleb need võtta selliselt, et asjaomastele sidusrühmadele ei lange osaks halvemat kohtlemist kui juhul, kui kesksele vastaspoolele ei oleks kohaldatud kriisilahendust, vaid keskse vastaspoole tegevuseeskirjade kohaseid edasisi võimalikke meetmeid kahjude jaotamiseks või kui keskne vastaspool oleks muutunud maksejõuetuks. 2.4.Vahendi valik ELi toimimise lepingu artikkel 114 võimaldab vastu võtta õigusakte, milleks võivad olla nii määrused kui ka direktiivid. Siin on otsustatud vastu võtta määrus, seda järgmistel põhjustel. Esiteks suudaks määrus kõige paremini täiendada ja edasi arendada EMIRiga loodud lähenemisviisi, millega esitatakse nõuded kesksetele vastaspooltele usaldatavusnõuete kohase reguleerimise valdkonnas. Uued nõuded kesksetele vastaspooltele, mis käsitlevad üksikasjaliku finantsseisundi taastamise korra koostamist, arendavad edasi EMIRi eesmärke ja sätteid kesksete vastaspoolte vastupanuvõime tagamiseks. Nende kehtestamine muus vormis õigusaktiga, nimelt direktiiviga, ei oleks järjekindel ja sel juhul peaksid liikmesriigid võtma vastu õigusnormid spetsiifilise osa kohta valdkonnast, mida ülejäänud osas reguleerib vahetult kohaldatav liidu õigus. Sätted, millega ametiasutused saavad sihtotstarbelised õigused ja vahendid, et viia vajadusel läbi tõhus ja nõuetekohane kriisilahendus finantsstabiilsuse säilitamiseks juhul, kui EMIRi nõuded ja finantsseisundi taastamise kord oma ülesannet ei täida, ei käsitle enam kesksete vastaspoolte vastupanuvõime suurendamist tegevuse jätkuvuse korral, vaid hõlmavad nende kriitiliste funktsioonide käigushoidmist viisil, et nende funktsioonide täitmine (samas õigussubjektis või muus vormis) vastab jätkuvalt EMIRi nõuetele ja eesmärkidele. Niisiis tuleks selle eesmärgi saavutamist reguleerivad sätted vormistada samas vormis õigusaktiga nagu EMIR. Teiseks annaks määrus ametiasutuste jaoks kõige paremini edasi ühise lähenemisviisi ja ühtsed eeskirjad ning aitaks vältida lahknevusi siseriiklike õigusnormide vahel, samuti võimalikku õiguskindlusetust, mis võib kaasneda ennekõike piiriüleste juhtumitega, nagu eespool kirjeldatud. Samuti hõlbustaks see rahvusvahelist koostööd, kui see on asjakohane, ja lihtsustaks ärisuhteid liiduga ja liidus, kuna ELi süsteem oleks ühtne. Kui võtta lisaks sellele arvesse asjaolu, et ELi keskse vastaspoole maksejõuetus võib potentsiaalselt mõjutada kõikide liikmesriikide finantssüsteemi, aitaks selline ühtne raamistik hajutada kahjulikku ebakindlust seoses taktikaga, mida võiksid maksejõuetusega tegelemisel kasutada kesksete vastaspoolte pädevad asutused erinevates liikmesriikides, ja taastaks stressiolukorras turgude usalduse. Kolmandaks, kuna üldise arusaama kohaselt on kesksete vastaspoolte maksejõuetus nende ärimudelist tulenevalt palju vähem tõenäoline kui pankade puhul. Vastupidiselt erineva suuruse ja riskiprofiiliga pankadele, kelle maksejõuetusel võivad olla erinevad stsenaariumid ja erinev ulatus ning mis vajavad seega laiemat valikut kriisilahenduse vahendeid (ja erandeid), on keskse vastaspoole maksejõuetusel suurema tõenäosusega eelnevalt teada olevad põhjused (kliirivate liikmete poolsed makseviivitused või tõsine puudus süsteemi toimimises) ning seda on võimalik juhtida täpsemalt määratletud vahenditega. Piiratumast kohaldatavusest ja vajadusest võtta arvesse sama laia valikut erinevaid võimalusi tuleneb seega, et eesmärke on võimalik paremini täita määrusega, ehkki vaja on mõningast paindlikkust, et võimaldada asutustel juhtumi asjaoludele reageerida. Lõpuks on ELis keskseid vastaspooli pankadega võrreldes tunduvalt vähem ning kesksete vastaspoolte organisatsioonilised struktuurid ja viis, kuidas nad piiriüleseid teenuseid osutavad, erinevad piiriüleste pangagruppide omadest. Gruppide puhul on tütarettevõtjad ja filiaalid, kes klientidele teenuseid osutavad, varasid või rahalisi vahendeid omandavad jne, sageli asutatud erinevates jurisdiktsioonides, mis õigustab suuremat tundlikkust kohalike õigusaktide suhtes kriisilahendusotsuste rakendamisel. Kesksete vastaspoolte puhul on teenuste osutamine vähem hajutatud ja toimub tsentraalselt, ühest jurisdiktsioonist teistesse tütarettevõtjate või filiaalide vahenduseta. See räägib määruse vastuvõtmise kasuks, et tagada otsuste ühetaoline kohaldamine kõigis jurisdiktsioonides. 3.HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED 3.1.Konsulteerimine sidusrühmadega 5. oktoobrist kuni 28. detsembrini 2012 toimus avalik konsultatsioon seoses mittepankadest finantsasutuste finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse võimaliku raamistiku kohta. See sisaldas küsimusi finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse korra vajalikkuse kohta seoses ennekõike kesksete vastaspoolte, väärtpaberite keskdepositooriumide ja kindlustusandjatega. Laekus 67 vastust.

Kokkuvõttes selgus konsulteerimise tulemusena, et eelistada tuleks kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse ELi raamistiku väljatöötamist. G20 nõuet kliirida standardiseeritud börsiväliseid tuletisinstrumente keskselt tunnustati kui kaalukat argumenti meetmete võtmise kasuks. Üldiselt nõustusid vastajad, et sarnaselt pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiviga peaks kesksete vastaspoolte raamistik tagama nende kriitiliste funktsioonide täitmise jätkumise, minimeerima maksevõimetusest saadavat kahju maksumaksjale ning suurendama kesksete vastaspoolte kliirivate liikmete ja klientide õiguskindlust. Pea kõik sidusrühmad nõustusid sellega, et finantsstabiilsuse säilitamise eesmärgil peaks esmatähtis olema kesksete vastaspoolte peamiste funktsioonide täitmise jätkumine. Paljud leidsid, et ehkki kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse korra usaldusväärsuse ja kindluse tagamine on kriitilise tähtsusega, ei tohiks sellega panna liikmetele või turuosalistele liiga suurt koormust seoses selliste potentsiaalselt väga suurte kohustuste katmisega, mis tulenevad mõne suure kliiriva liikme poolsest makseviivitusest, ja veel vähem seoses sellistega, mis tulenevad vigadest keskse vastaspoole sisemises riskijuhtimises. Üldiselt märkisid sidusrühmade esindajad ära, et selleks on vaja kohandada pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi vahendid kesksete vastaspoolte ärimudelitele. 3.2.Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Lisaks sidusrühmadega konsulteerimisele osales komisjon aruteludes ja mõttevahetustes seoses makse- ja arveldussüsteemide komitee ja IOSCO aruandega, mis annab suuniseid finantsturutaristute finantsseisundi taastamise kohta. Samuti osales komisjon finantsstabiilsuse nõukogu tehtavas töös seoses mittepangast finantsasutuste kriisilahendusega, sealhulgas viimased arutelud suuniste lihvimise üle, et aidata asutustel kavandada tõhusaid kriisilahendusstrateegiaid. Nii makse- ja arveldussüsteemide komitee ja IOSCO kui ka finantsstabiilsuse nõukogu, kes töötasid välja suuniseid pakkuvaid aruandeid vastavalt finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta, palusid omalt poolt huvitatud pooltel esitada märkusi oma suunisdokumentide eelnõude kohta ning avaldasid saadud vastused. Üldiselt kinnitavad need rahvusvahelisel tasandil läbi viidud konsulteerimised seoses finantsturutaristutega komisjoni poolt korraldatud konsulteerimisel esitatud seisukohti ja annavad kasulikku lisateavet mõnede väljapakutud poliitikavalikute ja kriisilahenduse vahendite kohta. Samuti korraldasid komisjoni talitused neli kohtumist liikmesriikide ekspertidega, et arutada finantsstabiilsuse nõukogu ning makse- ja arveldussüsteemide komitee ja IOSCO rahvusvahelist tööd, kõige poleemilisemaid poliitikavalikud ning ettepaneku kohaldamisala ja laadi. Liikmesriikide eksperdid nõustusid üldjoontes komisjoni poolt välja pakutud poliitikasuunaga, mis lähtus rahvusvahelistest suunistest ning tugines vajadusel EMIRile ja pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivile. 3.3.Mõjuhinnang Komisjon koostas mõjuhinnangu asjaomaste poliitikavalikute kohta. Poliitikavalikuid hinnati, juhindudes peamistest eesmärkidest, milleks olid finantsstabiilsuse ja kesksete vastaspoolte usaldatavuse säilitamine, ühiskonna kui terviku ja eriti maksumaksjate kahjude minimeerimine ning kesksete vastaspoolte pakutavate teenuste ühtse turu tugevdamine, säilitades samas võrdsed tingimused. Mõjuhindamiskomitee kiitis mõjuhinnangu heaks 6. mail 2015. Mõjuhindamiskomitee tegi mitu soovitust paranduste tegemiseks. Nende soovituste alusel täpsustati mõjuhinnangut veelgi. Ennekõike lisati täiendavaid põhjendusi vajadusele võtta ELi tasandil meetmeid ning täpsustati ja hinnati erinevaid valikuid. Hinnatavaid valikuvõimalusi ja tehtud järeldusi vaeti samuti kõige uuemate suuniste valguses, mis tulenevad käigusolevast rahvusvahelisest tööst, mida komisjon on tähelepanelikult jälginud. Seadusandlik ettepanek on täielikult kooskõlas viimaste finantsstabiilsuse nõukogu ja G20 poliitiliste arutelude ja poliitikasuundadega. Seoses ELi tasandil võetavate meetmete vajadusega jõuti mõjuhinnangus järeldusele, et need on vajalikud, kuna kesksete vastaspoolte tegevus on piiriülene ning seob omavahel suurt hulka finantsettevõtjaid, vastaspooli ja kliente ühtsel turul. Praegu liikmesriikide ametiasutuste käsutuses olevad vahendid ei ole piisavad, et tegeleda kesksete vastaspooltega, kellel on märkimisväärsed raskused, mis võivad seada ohtu nende elujõulisuse. Eri liikmesriikides kasutatavad erinevad lähenemisviisid kesksete vastaspoolte võimalike suurte probleemide leevendamiseks või lahendamiseks võivad lõpptulemusena viia majanduse jaoks kriitiliste funktsioonide täitmise katkemise ja üldise finantsilise ebastabiilsuseni. ELi tasandi meetmeid on vaja selleks, et anda liikmesriikide asutustele kogu liidus rakendatavad vahendid ja õigused nende jurisdiktsioonis asuvate kesksete vastaspoolte maksejõuetuse käsitlemiseks ning tagada tõhus suhtlus kõigi asjaomaste asutuste vahel sõltumata sellest, kas nad asuvad samas või erinevates liikmesriikides. Asjakohane finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kavandamine peaks aitama tagada, et kulusid ei kanna mitte maksumaksja, vaid keskse vastaspoolega seotud turuosalised (võlausaldajad, kliirivad liikmed, nende kliendid) proportsionaalselt ja mittediskrimineerivalt. Seoses küsimusega, kuidas tagada kesksete vastaspoolte õigeaegne ja jõuline kriisilahendus, vaeti mõjuhinnangus võimalikke kriisilahendust käivitavaid tegureid ja seda, millised kriisilahenduse vahendid ja -õigused asutustele anda tuleks. Mõjuhinnangus leiti, et ettekirjutuslikud kriisilahenduse käivitid, nagu konkreetsete nõuete rikkumine, suurendaksid kriisilahenduse raamistiku läbipaistvust, kuna kõigile sidusrühmadele on juba ette selge, millisel juhul riik võib sekkuda. Ettekirjutuslikud käivitid ei ole siiski sobilikud, kuna keerukas on kindlaks teha liht- või liitnäitajaid, mille alusel võiks selgelt prognoosida tulevasi finantsstabiilsust kahjustavaid sündmusi. Samuti annaksid ettekirjutuslikud käivitid üksustele soovimatud võimalused neist vastavate meetmetega mööda hiilida, mis seaks kahtluse alla käiviti asjakohasuse. Lisaks selle võivad kesksed vastaspooled maksejõuetuks jääda viisil, mis ei vasta konkreetsetele ettekirjutuslikele tingimustele, ja seega ei saaks kriisilahendust kasutada nende nõuetekohaseks restruktureerimiseks või likvideerimiseks. Paindlikumate käivititega, mis jätavad otsuse kriisilahenduse algatamise kohta ametiasutuste teha, selliseid probleeme ei teki ja asutustele antakse volitused astuda kiireid ja otsustavaid samme maksejõuetuse ohus oleva või tõenäoliselt maksejõuetusse sattuva süsteemselt olulise keskse vastaspoole kriisilahenduseks enne, kui maksejõuetus on lõplik. Mõjuhinnangu lõppjäreldus oli, et eelistatuim võimalus on paindlikumad käivitid. Samas rõhutati selles, kui oluline on tagada, et ametiasutused kasutaksid kriisilahenduse vahendeid ainult juhul, kui keskne vastaspool on maksejõuetuse äärel ning selle elujõulisuse taastamine ja üldise finantsstabiilsuse tagamine pole muude meetmetega võimalik, ning ennekõike seda, et keskse vastaspoole suhtes kriisilahenduse ja mitte harilike likvideerimis- või maksejõuetusmenetluse kasutamine teenib avalikku huvi. Mõjuhinnangu järelduseks seoses kriisilahenduse vahendite ja volitustega oli see, et kriisilahendusasutustel peaks olema ühtlustatud, ent mitte ammendav ja ettekirjutuslik komplekt kriisilahenduse vahendeid, mis annab ametiasutustele piisava kaalutlusõiguse võtta arvesse võimaliku kriisi asjaolusid. Võimalikud viisid, kuidas üksuse kriisi erinevate stsenaariumide kohaselt lahendada saaks, sätestataks mittesiduvates kriisilahenduse kavades. Teine võimalus, millega oleks ametiasutuste käsutusse antud täielikud ja ammendavad kriisilahendusvahendid ning nähtud ette nende kasutamise järjekord lükati tagasi, kuna kui piirata asutuste võimalust reageerida paindlikult muutuva kriisiolukorra konkreetsetele asjaoludele, võib see ohtu seada kriisilahenduse tõhususe. Ebatõenäoliseks peeti võimalust töötada välja ideaalselt kokkusobivad kriisilahenduse vahendid ja nende kasutamishierarhia kõigi võimalike kriisistsenaariumide puhuks. Sel juhul tekiks oht, et kavandatud kriisilahenduse meetmed ei pruugi sobida tekkivate konkreetsete probleemide lahendamiseks. Seoses konkreetsete vahenditega leiti mõjuhinnangus, et rahvusvaheliste suuniste kohaselt sätestatud vahendite ulatuslik kättesaadavaks tegemine nii finantsseisundi taastamisel kui ka kriisilahendusel minimeeriks kulu maksumaksjale ja võimaldaks kõige paremini saavutada eelneva turudistsipliini. Samuti võimaldaksid need jaotada kahjud kõigi keskese vastaspoole sidusrühmade vahel viisil, mis annaks turuosalistele eelneva kindlustunde ja on nii õiglane kui võimalik. Erinevad valikuvõimalused võivad turuosalisi erinevalt mõjutada, ent kriisilahenduse peamine eesmärk on, et neile ei langeks osaks halvemat kohtlemist kui juhul, kui kesksele vastaspoolele ei oleks kohaldatud kriisilahendust, vaid keskse vastaspoole tegevuseeskirjade kohaseid edasisi võimalikke meetmeid kahjude jaotamiseks või kui keskne vastaspool oleks muutunud maksejõuetuks. Leiti, et mõned teised vahendid, nagu nõue kesksetele vastaspooltele ja kliirivatele liikmetele koguda täiendavaid eelrahastatud vahendeid kahjumi katmiseks ja ressursside taastamiseks, ei paranda tõhusalt turudistsipliini või et need on nende kasutamise väikest tõenäosust arvestades ebaproportsionaalselt kulukad. Kokkuvõttes leiti, et eelistatud võimalused mõjuvad positiivselt finantsstabiilsuse ja üldise finantssüsteemi usaldusväärsuse säilitamisele, põhjustamata seejuures asjatuid või ülemäära suuri kulusid, millel võiks olla ränk mõju majanduskasvule üldiselt. 3.4.Põhiõigused Nagu pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv, nii on ka kesksete vastaspoolte raamistik täielikult põhiõiguste hartaga kooskõlas. Ehkki kriisilahenduse meede võib tuua kaasa muutusi kesksete vastaspoolte omanike ja kliirivate osaliste varades ja õigustes, on kooskõlas harta artikliga 52 lubatud teatud õiguste ja vabaduste piirangud. Harta nõuete kohaselt on sellised piirangud õiguste ja vabaduste kasutamisele sätestatud määruses, need arvestavad nimetatud õiguste ja vabaduste olemust ning neid kasutatakse ainult juhul, kui need on liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvate eesmärkide saavutamiseks tõesti vajalikud. Euroopa Kohus on leidnud, et finantsstabiilsuse kaitsmine on üldist huvi pakkuv, ja seega on õigustatud aluslepingu kohaste põhiõiguste ja vabaduste piirangud tingimusel, et need on proportsionaalsed ja sobilikud nende rakendamise eesmärkide saavutamiseks. Mõjutatud sidusrühmad võivad samuti vaidlustada neid mõjutavate kriisilahendusotsuste konkreetseid osi ja neil on õigus hüvitisele, kui neile langeb osaks halvem kohtlemine kui juhul, kui kesksele vastaspoolele ei oleks kohaldatud kriisilahendust, vaid keskse vastaspoole tegevuseeskirjade kohaseid edasisi võimalikke meetmeid kahjude jaotamiseks või kui keskne vastaspool oleks muutunud maksejõuetuks. 3.5.MÕJU EELARVELE Eespool kirjeldatud poliitikavalikud ei mõjuta liidu eelarvet. Käesoleva ettepaneku kohaselt peab ESMA i) töötama välja viis tehnilist standardit ja kaks suunist ning ii) osalema koos Euroopa Pangandusjärelevalvega kriisilahenduse kolleegiumides, tegema otsuseid eriarvamuste korral ja pakkuma siduvat vahendamist. Tehnilised standardid tuleb esitada 12 kuud pärast määruse jõustumist. ESMA kavandatavate ülesannete jaoks ei ole vaja luua täiendavaid ametikohti ja neid saab täita olemasolevaid vahendeid kasutades, enamikel juhtudest tuginedes Euroopa Pangandusjärelevalve poolt pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi rakendamise raames juba tehtud tööle. Samuti valmistaks ESMA ülesandeid ette äsja asutatud ESMA kriisilahenduskomitee, kuhu kutsutaks vaatlejatena asjakohased Euroopa Pangandusjärelevalve pädevad asutused, kasutades maksimaalselt ära olemasolevaid ressursse.

4.MUU TEAVE 4.1.Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord Pärast jõustumist oleks proportsionaalsete finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kavade ettevalmistamine ja väljatöötamine ning kesksete vastaspoolte ja ametiasutuste poolt nende kavade põhjal rakendatud meetmed konkreetne keskpika perioodi näitaja järelkontrolliks. Keskse vastaspoole raskuste korral tuleks lisaks jälgida näitajaid selle kohta, kas, millal ja kuidas kesksed vastaspooled oma finantsseisundi taastamise kavad käivitavad ning kas, millal ja kuidas järelevalveasutused võtavad meetmeid raamistikuga antud varajase sekkumise õigustega kooskõlas. Lõpuks, keskse vastaspoole maksejõuetuse korral ja kui kriisilahenduse tingimused on täidetud, tuleks jälgida seda, millal kriisilahendusasutused sekkuvad, milliseid vahendeid nad kasutavad ja kuidas jaotatakse kahjud erasektori sidusrühmade vahel. Kolme aasta möödudes võiks läbi viia konkreetsete sätete toimimise kontrolli, samuti üldisema läbivaatamise. Selles kontekstis oleks võimalik järelevalve- ja hindamisraamistiku lihvimine, tuginedes sellealastele konkreetsetele kogemustele. 4.2.Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus 4.2.1.Kohaldamisala ja eesmärgid Võttes arvesse kesksete vastaspoolte funktsiooni ja keskset rolli finantsturgudel, kuuluvad kohaldamisalasse kõik ELis asuvad kesksed vastaspooled. Määrusega antud asjakohaseid õigusi ja vahendeid saaks seega kasutada seoses kõigi kesksete vastaspooltega sõltumata nende suurusest, omavahelisest seotusest või muudest omadustest. Sellest hoolimata oleks tagatud proportsionaalsus, kuna finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kava oleks ette nähtud konkreetse vastaspoole jaoks ja võtaks arvesse selle süsteemset olulisust. Ametiasutuste poolne varajase sekkumise ja kriisilahendusõiguste kasutamine peaks igal juhul samuti olema proportsionaalne ja õigustatud. Eesmärgiks on esiteks püüda nõuetekohasel viisil taastada keskse vastaspoole finantsseisund erinevate finantsprobleemide stsenaariumide korral kesksete vastaspoolte ja nende kliirivate liikmete vahel kokku lepitud tõhusate ja ulatuslike finantsseisundi taastamise kavade rakendamisega. Teiseks, kui sellest ei piisa ja kui tingimused kriisilahenduseks on täidetud, peaksid ametiasutused astuma kiireid samme finantsstabiilsuse säilitamiseks, kesksete vastaspoolte kriitiliste funktsioonide täitmise jätkumise tagamiseks ja võimalikult ulatuslikuks maksumaksjate kaitseks. Kriisilahenduse korral peaksid ametiasutuste võetavad meetmed põhinema eeldusel, et keskse vastaspoole omanikud, võlausaldajad ja vastaspooled kannavad kahju kooskõlas maksejõuetusega seotud nõuete hierarhiaga ning et juhid vahetatakse välja ja võetakse mis tahes väärtegude eest vastutusele siseriikliku õiguse alusel. Kesksete vastaspoolt juriidilisest ja ettevõtte struktuurist tulenevalt ei pea nende tulemuslik finantsseisundi taastamine ja kriisilahendus ilmtingimata hõlmama suuremaid konsolideerimisgruppe, millesse keskne vastaspool võib kuuluda. Ent kui see on vajalik ülaltoodud eesmärkide saavutamiseks, võidakse kesksete vastaspoolte emaettevõtjate suhtes kohaldada spetsiifilisi volitusi. Nende hulka kuulub näiteks ametiasutuste võimalus otsustada juhtumipõhiselt, et finantsseisundi taastamise kava peaks hõlmama emaettevõtjat. 4.2.2.Kriisilahendusasutuste ja kriisilahenduse kolleegiumide loomine Kesksete vastaspoolte kriisilahendusasutused luuakse ja neile antakse ühtlustatud õigused võtta kõik alltoodud ettevalmistavad ja kriisilahenduse meetmed. Kriisilahendusasutuseks võib olla keskpank, pädev ministeerium, keskse vastaspoole pädev asutus (st järelevalveasutus) või muu avalik-õiguslik haldusasutus. Kui õigused antakse olemasolevale asutusele, tuleks tagada kriisilahenduse ülesannete täitmise sõltumatu toimimine. Kui nimetatud õigused on mitmel asutusel, tuleks ülesanded selgelt jaotada. Määratud asutustele tuleb anda seadusjärgsed ülesanded tagada kesksete vastaspoolte nõuetekohane kriisilahendus juhul, kui täietud on kriisilahenduse tingimused, ja viisil, mis kaitseb finantsstabiilsust ja maksumaksjaid. Pole välistatud, et neil asutustel võivad olla sarnased kohustused muude finantsasutuste suhtes. Kui liikmesriigi õigus seda nõuab, võivad keskse vastaspoole kriisilahenduse alustamise otsuse kinnitada kohtud, tingimusel, et see toimub kiirmenetluse korras. Võttes arvesse EMIRi eeskuju seoses kolleegiumidele ja nende ülesannetele antava rolliga, samuti kriisilahenduse meetmete võimalikku mõju kliirivatele liikmetele ja muudele sidusrühmadele, peavad kesksete vastaspoolte kriisilahendusasutused looma kriisilahenduse kolleegiumi iga keskse vastaspoole jaoks ja seda juhtima. Need on suures osas sarnased EMIRi kohaste kolleegiumidega. Seega peaksid kolleegiumi liikmeteks lisaks keskse vastaspoole kriisilahendusasutusele olema kliirivate liikmete pädevad asutused, kesksed vastaspooled, väärtpaberite keskdepositooriumid ja kauplemiskohad, kes kuuluvad EMIRi kolleegiumisse, samuti asjaomased keskpangad ja ESMA. Lisaks peaksid liikmete hulka kuuluma nende kliirivate liikmete kriisilahendusasutused, kelle pädevad asutused on liikmed (kui need on erinevad asutused), kõigi emaettevõtjate, kellele finantsseisundi taastamise kava kohaldataks, asjaomased pädevad asutused, samuti kõik pädevad ministeeriumid, kellele on antud konkreetne roll kesksete vastaspoolte kriisilahenduses, ja Euroopa Pangandusjärelevalve. Olemasolevad EMIRi kohased kolleegiumid ja uued kriisilahenduse kolleegiumid peaksid neile käesoleva määrusega antud ülesandeid koos täitma, nagu alljärgnevalt kirjeldatud. 4.2.3.Ettevalmistav töö – finantsseisundi taastamise kavad Kesksetelt vastaspooltelt nõutakse finantsseisundi taastamise kavade koostamist, et tulla toime mis tahes finantsprobleemidega, mis ületaksid nende makseviivituse haldamise vahendid ja muud EMIRi kohased nõuded. See peaks hõlmama stsenaariume, mille puhul kliirivad liikmed on makseviivituses (st makseviivituse juhud), ja samuti muude riskide ja kahjude materialiseerumise juhtusid (st muud kui makseviivituse juhud). Kavade rakendamise täpseid asjaolusid ei sätestataks seadusega, vaid kesksed vastaspooled peaksid välja töötama sobilikud näitajad, mis teavitaksid kliirivaid osalisi ja ametiasutusi sellest, kui need võidakse kasutusele võtta. Kavades ei tohiks arvestada mitte mingisuguse erakorralise avaliku sektori finantsabiga, vaid tuleks esitada ülevaade sellest, kuidas oleks võimalik saada standardtingimustel juurdepääs keskpankade vahenditele. Kooskõlas makse- ja arveldussüsteemide komitee ja IOSCO suunistega peaksid kavad olema neist võimalikult mõjutatute jaoks kõikehõlmavad, tõhusad, läbipaistvad ja mõõdetavad, sätestama asjakohased stiimulid ja vähendama negatiivset mõju kõigi sidusrühmade ja üldise finantssüsteemi jaoks. Nende põhimõtete alusel saavad kesksed vastaspooled otsustada, millised on sobilikud valikuvõimalused ja finantsseisundi taastamise vahendid. Nende hulka kuuluvad vahendid, millega keskse vastaspoole portfell uuesti sobitatakse lepingute tühistamise läbi nii, et need lõpetatakse ning kahjum ja kasum konkretiseeritakse, sõlmitakse vabatahtlikke leppeid, nagu oksjonid ülejäänud kliirivate liikmete osalusel, mille käigus nad võtavad vabatahtlikult positsioone, või korraldatakse täiendavate vahendite olemasolu, nõudes kliirivatelt liikmetelt, et nad eraldaksid täiendavaid vahendeid, mille suhtes kohaldatakse ülempiiri (edaspidi „sissenõutavad rahalised maksed“), ja alandatakse kliirivatele osalistele võlgnetavate maksete väärtust tulenevalt tuletisinstrumentide lepingutega teenitud rahalisest kasust (edaspidi „variatsioonitagatise väärtuse vähendamine“). Määrus ei sätesta seda, milliseid konkreetseid valikuvõimalusi finantsseisundi taastamise kavad sisaldama peavad, ega ka seda, mida nad sisaldada ei tohi. Ent sellega nõutakse, et kavad peaksid olema kesksete vastaspoolte ja nende kliirivate liikmete vahel sõlmitud lepingud nende tõhususe suurendamiseks mis tahes juhul, nii et nendega pannakse kliirivatele liikmetele siduv kohustus tegutseda kooskõlas eelnevalt kokkulepitud tegevuseeskirjadega nende rakendamise korral sõltumata nende asukoha jurisdiktsioonist. Kliirivad liikmed peavad oma kliente täpselt teavitama sellest, kuidas nad kavatsevad üle kanda kahju või kulud, mis tekivad, kui keskne vastaspool rakendab finantsseisundi taastamise vahendeid. Finantsseisundi taastamise kavad peab üle vaatama keskse vastaspoole pädev asutus. Arvestades kava võimalikku mõju kliirivatele liikmetele ja muudele sidusrühmadele tuleks protsessi kaasata EMIRi alusel loodud kolleegium. Näiteks tuleks kava nõuetelevastavuse hindamisel teha ühisotsus kolleegiumiga. Kui ühisotsusele ei jõuta, oleks võimalik siduv vahendusmenetlus Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA) juhtimisel vastavalt talle antud volitustele (määruse (EL) nr 1095/2010 artikli 19 lõige 3). 4.2.4.Ettevalmistav töö – kriisilahenduse kavad ja kriisilahenduskõlblikkuse hindamine Kriisilahendusasutused peavad valmistama ette kriisilahenduse kavad, mille kohaselt kesksete vastaspoolte maksejõuetuse korral nad restruktureeritakse ja nende kriitilised funktsioonid säilitatakse. Sarnaselt finantsseisundi taastamise kavaga peaksid need sisaldama nii makseviivituse kui ka muid kui makseviivituse juhtude stsenaariume ning ei tohiks eeldada muud erakorralist avaliku sektori finantstoetust peale standardtingimustel antava juurdepääsu keskpankade vahenditele. Kavades tuleks määratleda kriisilahendusõigused ja -vahendid, mida ametiasutused kasutaksid juhul, kui keskne vastaspool vastab kriisilahenduse tingimustele, seda proportsionaalselt ja võttes täielikult arvesse keskse vastaspoole ärimudelit, turuosa ja süsteemset olulisust nii selle asukoha jurisdiktsioonis kui ka muudes liikmesriikides ja kolmandates riikides. Kava ei ole siduv, ent ametiasutus peab kõiki kõrvalekaldumisi sellest kriisilahenduse käigus põhjendama. Samuti peaksid kriisilahendusasutused osana kriisilahenduse kavandamisest hindama keskse vastaspoole üldist kriisilahenduskõlblikkust ning võtma meetmed seda pärssivate tegurite suhtes. Sellest tulenevalt peaksid neil olema volitused nõuda keskselt vastaspoolelt juhtumipõhiselt näiteks, et ta muudaks konkreetseid äritavasid või oma tegevus-või õiguslikke struktuure, vaataks uuesti läbi kõik grupisisesed lepped, mis võiksid kriisilahendust takistada, või suurendaks oma eelrahastatud ressursse kahjumi katmiseks. Sarnaselt finantsseisundi taastamise kavadega tuleks johtuvalt võimalikust mõjust kliirivatele liikmetele ja sidusrühmadele kaasata kriisilahenduse kavade koostamisse ja kriisilahenduskõlblikkuse meetmetes kokkuleppimisse kolleegiumid. Näiteks tuleks nõuda, et kriisilahenduse kolleegium jõuaks mõlemal juhul ühisotsusele; vastasel juhul võidaks kasutada ESMA siduvat vahendamist. 4.2.5.Varajane sekkumine

Pädevatele asutustele antakse erivolitused sekkuda kesksete vastaspoolte tegevusse, kui nende elujõulisus on ohustatud, ent enne nende maksejõuetuks muutumist või seda, kui nende tegutsemine võiks negatiivselt mõjutada üldist finantsstabiilsust. Need volitused täiendavad EMIRiga antud õigusi ja on sellistel asjaoludel üks konkreetne järelevalvealane valikuvõimalus. Ennekõike võivad pädevad asutused nõuda kesksetelt vastaspooltelt, et nad võtaksid oma finantsseisundi taastamise kavas konkreetsed meetmed või jätaksid need meetmed võtmata. 4.2.6.Kriisilahendusmenetluse käivitid Keskse vastaspoole suhtes tuleks algatada kriisilahendusmenetlus, kui seda peetakse maksejõuetuse ohus olevaks või tõenäoliselt maksejõuetusse sattuvaks, kui ükski muu erasektoripoolne meede ei saa maksejõuetust ära hoida ning kui selle maksejõuetus seaks ohtu avaliku huvi ja finantsstabiilsuse. Lisaks sellele võidakse kooskõlas finantsstabiilsuse nõukogu suunistega tõhusa kriisilahenduskorra põhimõtete kohta alustada keskse vastaspoole suhtes kriisilahendusmenetlust isegi ilma, et kõik need tingimused oleksid täidetud, kui täiendavate finantsseisundi taastamise meetmete võtmine keskse vastaspoole poolt võimaldaks ära hoida selle maksejõuetust, ent kahjustaks seejuures finantsstabiilsust. Välja arvatud väga erilistel asjaoludel tuleks keskset vastaspoolt pidada maksejõuetuse ohus olevaks või tõenäoliselt maksejõuetusse sattuvaks ka siis, kui ta vajab erakorralist avaliku sektori finantstoetust. Kriisilahendusasutus hindaks, kas kõik tingimused on täidetud. Ent esimese tingimuse (kas keskne vastaspool on maksejõuetuse ohus või satub tõenäoliselt maksejõuetusse) hindamise eest peaks siiski peamiselt vastutama pädev asutus. Üldiselt leitakse, et pädevatel asutustel on suurema tõenäosusega üksikasjalik ülevaade keskse vastaspoole majanduslikust usaldatavusest kuni selle maksejõuetuks muutumiseni. Aga tingimusel, et kriisilahendusasutustel on olemas kogu vajaminev teave, võivad kõnealust hindamist läbi viia ka nemad. 4.2.7.Kriisilahenduse vahendid ja õigused Kuna kriisilahenduse meetmed on eelnevalt kriisilahenduse kavas sätestatud, tuleks need rakendada viisil, mis ei tekita töötõrkeid suuremas konsolideerimisgrupis, millesse keskne vastaspool kuuluda võib. Ent kriisilahendusasutusel peaks olema võimalik kasutada kõiki täitmata lepingulisi kohustusi toetada keskset vastaspoolt rahaliselt, nagu emaettevõtja antavad tagatised, sarnaselt sellega, kuidas need nõutaks sisse tavalise maksejõuetusmenetluse käigus. Kriisilahendus tuleks korraldada erinevate vahenditega, mida kasutatakse eraldi või omavahel kombineerituna: i) keskse vastaspoole kõigi või kriitiliste funktsioonide müük elujõulisele konkurendile, ii) riiklikult kontrollitava sildasutusena toimiva keskse vastaspoole loomine ja iii) kahjude ja positsioonide jaotamine kliirivate liikmete vahel. Määruses ei ole sätestatud, milliseid vahendeid ja õigusi erinevate stsenaariumide korral kasutada, vaid jätab nende valiku ametiasutustele sõltuvalt olukorrast, ent võimaluse korral kooskõlas kriisilahenduse kolleegiumi kinnitatud kriisilahenduse kavaga. Erinevad võimalused kahjude ja positsioonide jaotamiseks annaksid kriisilahendusasutusele vahendid keskse vastaspoole portfelli uuesti sobitamiseks, täiendavate kahjude vältimiseks ja lisavahendite omandamiseks, et keskne vastaspool rekapitaliseerida. Sõltuvalt finantsseisundi taastamise kava raames keskse vastaspoole valitud ja EMIRi kohase kolleegiumi poolt heakskiidetud variantidest võivad omavahel kattuda kahju ja positsioonide jaotamise vahendid, mis on keskse vastaspoole käsutuses osana tema finantsseisundi taastamise kavast ja kriisilahendusasutuse käsutuses kriisilahendusmenetluses. Näiteks võidakse kriisilahendus läbi viia makseviivituses liikme positsioonide täiendava enampakkumisena teiste kliirivate liikmete hulgas, osalise või täieliku lepingute tühistamisena, väljaminevate variatsioonitagatise maksete väärtuse täiendava vähendamisena, kõigi finantsseisundi taastamise kavas sätestatud kasutamata sissenõutavate rahaliste maksete või selliste sissenõutavate rahaliste maksete, mis on keskse vastaspoole seesmiste (tegevus)eeskirjadega spetsiaalselt ette nähtud kriisilahendusasutusele, sissenõudmisega ning keskse vastaspoole emiteeritud kapitali- ja võlainstrumentide või muude tagatiseta kohustuste allahindamise ja kõigi võlainstrumentide või muude tagamata kohustuste aktsiateks konverteerimisega. Lõpuks ei välistata määruses kriisilahendusasutuste võimalust kasutada muid võimalusi kooskõlas kriisilahenduse põhimõtetega, sealhulgas pidades täielikult kinni nõuete hierarhiast, et vältida keskse vastaspoole päästmist avalike vahenditega, moraaliriski jne, sõltumata kaitsemeetmest, mille kohaselt ei tohi võlausaldajatele langeda osaks halvemat kohtlemist kui maksejõuetuse korral. Sel moel saavad nad appi võtta täiendavad erasektori ressursid, mis pärinevad kas keskse vastaspoole seest (st kasutada mõjutamata tootegruppide tagatisfonde) või välistelt osalistelt (st kutsudes kliirivaid liikmeid üles võtma vabatahtlikult enda kanda täiendavaid positsioone). Kui need valikud puuduvad või on finantsstabiilsuse kaitseks tõendatavalt ebapiisavad, võidakse viimase võimalusena kaaluda riigi osalust omakapitali toetuse või ajutisse riigi omandusse võtmise kujul. Ent valitsuse sellised sammud peavad olema kooskõlas riigiabi suhtes kohaldatavate eeskirjadega, mille hulka kuulub keskse vastaspoole tegevuse restruktureerimine, ja võimaldama aja möödudes eraldatud vahendite tagasisaamist keskselt vastaspoolelt. Ehkki tegu pole kriisilahenduse vahendiga, võiks ajutine keskpanga antav likviidsustoetus kriisilahendust hõlbustada. Selline toetus sõltuks kriisilahenduse kavades esitatud stsenaariumidest, mille kohaselt võidakse kaaluda kriisilahendusmenetluses kesksele vastaspoolele keskpanga likviidsusele juurdepääsu andmist, ja sellekohane lõplik otsus oleks keskpankade teha. 4.2.8.Lisasätted kriisilahenduse kohta Et tagada kriisilahendusotsuste tegemine kooskõlas peamiste omandiõiguse kohta käivate põhimõtetega, samuti asjaomase väärtpaberi- ja äriühinguõiguse ning riikliku põhiseadusliku korra järgimine, hõlmab määrus vajalikke sätteid ja meetmeid, mis on kriisilahendusasutustele kohustuslikud enne kriisilahendusotsuste tegemist ja pärast seda. Nende hulgas on näiteks keskse vastaspoole bilansi täpse hindamise tagamine, kaitsemeetmed asjaomastele sidusrühmadele hüvitise maksmiseks juhul, kui neile langeb osaks halvem kohtlemine kui siis, kui kesksele vastaspoolele ei oleks kohaldatud kriisilahendust, vaid keskse vastaspoole tegevuseeskirjade kohaseid edasisi võimalikke meetmeid kahju jaotamiseks või maksejõuetuse korral, ning menetlussammud kriisilahendusotsustest teatamiseks kesksetele vastaspooltele ja muudele ametiasutustele. Kriisilahenduse hõlbustamise ja finantsstabiilsuse säilitamise eesmärgil hõlmab raamistik ka ajutist moratooriumi kesksete vastaspoolte teatud kohustuste täitmisele ja piiranguid vastaspoolte harilikele õigustele keskse vastaspoolega tehtud tehingute lõpetamiseks ja arveldamiseks, mis tulenevad ainult kriisilahendusõiguste kasutamisest keskse vastaspoole suhtes. Sellele lisanduvad asjakohased meetmed teistele finantsturutaristutele võlgnetavate maksete ning tagatis- ja tasaarvestuskokkulepete (netting) kaitseks sarnaselt pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivis sätestatutega. 4.2.9.Kolmandad riigid Keskse vastaspoole raskustel või maksejõuetusel võib olla rahvusvaheline edasikanduv mõju, eriti juhul, kui kliirivad liikmed ja keskne vastaspool ei asu samas jurisdiktsioonis. Finantsstabiilsuse nõukogu põhimõtetes on sätestatud, et erinevate jurisdiktsioonide ametiasutused peaksid kriisilahendusjuhtumite korral koostööd tegema, et tunnustada ja jõustada üksteise kriisilahenduse meetmeid nende territooriumil asuvate asjaomaste osaliste, varade või kohustuste suhtes. ELi ametiasutuste poolt kolmandates riikides asuvate kliirivate liikmete suhtes võetud meetmete paremaks täitmiseks peavad kesksed vastaspooled veenduma, et nende finantsseisundi taastamise kava meetmed oleksid erinevates jurisdiktsioonides siduvad. Seega tuleb kas tagada, et finantsseisundi taastamise viisid kujutavad endast keskse vastaspoole asukohariigi õiguse järgi lepingulisi kohustusi, või siis tõestada pädevatele ja kriisilahendusasutustele muul viisil, et kavade sätted on jõustatavad, näiteks kolmanda riigi õiguse alusel. See aitaks kriisilahendusasutustel kriisilahenduse käigus kavades olevaid täitmata kohustusi jõustada. Lisaks sellele peaksid ametiasutused tegema koostööd kolmanda riigi asutusega, et tunnustada ja jõustada oma otsused seoses mis tahes asjaomaste varade või lepingutega, mida reguleerib nimetatud riigi õigus. Kriisilahendusasutused peaksid kehtestama koostöökorra kolmandate riikide ametiasutustega ja sätestatama sellise koostöö üksikasjad. Ühe keskse vastaspoole kliirivad liikmed võivad asuda mitmes liikmesriigis või kolmandas riigis või tema varasid või lepinguid võib reguleerida mitme liikmesriigi või kolmanda riigi õigus. Seega peaks ESMA andma suunised seoses asjaomaste kolmandate riikidega tehtava koostöö korra vastava osa kohta, et näha ette tingimuste ühesugune kohaldamine sellistel puhkudel. Selleks, et hõlbustada kolmandate riikide kriisilahendusasutuste poolt ELis asuvate asjaomaste kliirivate liikmete, lepingute või muude varade või kohustuste suhtes võetud meetmete täitmist, peaksid asjaomased riiklikud asutused vastutama nende tunnustamise ja täitmise tagamise või erandlikel asjaoludel sellest keeldumise eest. Meetmeid tuleks tunnustada tingimusel, et neil ei ole negatiivset mõju liikmesriigi finantsstabiilsusele, et keskse vastaspoole võlausaldajatele saab osaks ühesugune kohtlemine nende asukohast sõltumata ja et meetmetel ei ole olulist mõju liikmesriigi eelarvele. 4.2.10.Äriühinguõiguse direktiivide, pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi, EMIRi ning ESMA määruse muudatused ja ESMA kriisilahenduskomitee loomine Liidu äriühinguõiguse direktiivid sisaldavad eeskirju aktsionäride ja võlausaldajate kaitseks. Mõned neist võivad takistada kriisilahendusasutustel kiiret meetmete võtmist. Kõnealuseid eeskirju on seoses pankadega juba muudetud direktiiviga 2014/59/EL. Vastavalt komisjoni ettepanekule, millega muudetakse direktiivi 2014/59/EL (COM(2016) 852), tehakse ettepanek laiendada neid muudatusi siseriiklikus õiguses kesksetele vastaspooltele.

Vastavalt komisjoni ettepanekule, millega muudetakse direktiivi 2014/59/EL (COM(2016) 852), jäetakse panganduslitsentsi omavad kesksed vastaspooled, kellele kohaldatakse pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi, käesoleva määruse kohaldamise ajaks selle direktiivi kohaldamisalast välja ja neile hakkavad kehtima ainuüksi käesolevas määruses sätestatud kord ja nõuded. Selleks, et ametivõimudel oleks võimalik määrata sanktsioone määruse eelnõu nõuete täitmata jätmise korral, on komisjoni ettepanekus, millega muudetakse direktiivi 2014/59/EL (COM(2016) 852), lisaks sätestatud, et selle VIII jaotise kohaldamisala laiendataks ka kesksetele vastaspooltele. Kohaldamisala laiendamisega tagatakse, et karistuste määramise volitused seoses finantsasutuste finantsseisundi taastamise ja kriisilahendusega on järjepidevad. EMIRit muudetakse, et võimaldada keskse vastaspoole kriisilahenduse kontekstis ajutiselt kliirimiskohustuse peatamist, kui see on vajalik finantsstabiilsuse ja turu usalduse säilitamiseks, ennekõike selleks, et vältida negatiivset ülekanduvat mõju ning vastaspoolte ja investorite kõrgeid ja ebakindlaid riskipositsioone keskse vastaspoole suhtes. Samuti saab olulisema rolli keskse vastaspoole riskikomitee, et õhutada keskset vastaspoolt oma riske konservatiivselt juhtima. Tagamaks, et kriisilahenduse eest vastutavad asutused saaksid käesoleva määruse raames ESMA töösse panustada, peaks neil olema võimalus osaleda koos pädeva asutusega ESMA järelevalvenõukogu kohtumistel, omamata seal hääleõigust. Käesoleva määruse kohaste otsuste ettevalmistamiseks ja seejuures Euroopa Pangandusjärelevalve liikmete täieliku panuse tagamiseks peab ESMA looma vastava komitee, kus kutsutakse vaatlejatena osalema konkreetsed määruse 1093/2010 kohased pädevad asutused. 2016/0365 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku kohta ning millega muudetakse määruseid (EL) nr 1095/2010, (EL) nr 648/2012 ja (EL) 2015/2365 (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1)Finantsturud on kaasaegse majanduse toimimiseks otsustava tähtsusega. Mida integreeritumad nad on, seda tõhusam on majandusressursside jaotus, mis soodustab majanduse arengut. Ent finantsteenuste ühtse turu paremaks toimimiseks on oluline näha ette protseduurid, millega tagatakse, et kui finantsasutusel või finantsturutaristul, mis kõnealusel turul tegutseb, on finantsraskusi või kui ta on maksejõuetuse äärel, ei destabiliseeri see olukord kogu finantsturgu ega mõju negatiivselt üldisele majanduskasvule. (2)Kesksed vastaspooled on määrava tähtsusega finantsturgude osised, kes tegutsevad turuosaliste vahendajana ning täidavad iga müüja jaoks ostja ja iga ostja jaoks müüja rolli ning kellel on keskne osa finantstehingute töötlemises ja neile tehingutega kaasnevate erinevate riskipositsioonide juhtimises. Kesksed vastaspooled tsentraliseerivad vastaspoolte tehingute ja positsioonide haldamise, täidavad tehingutest tulenevaid kohustusi ning koguvad oma liikmetelt asjakohaseid tagatisi marginaali kujul ja tagatisfondide osamaksetena. (3)Liidu finantsturgude integratsioon tähendab, et kesksetest vastaspooltest, kes tegelesid algselt siseriiklike vajaduste ja turgudega, on saanud liidu laiemate finantsurgude olulise tähtsusega sõlmpunktid. Praegu liidus tegevusluba omavad kesksed vastaspooled kliirivad mitmeid tooteliike noteeritud ja börsivälistest finants-ja kaubatuletisinstrumentidest hetketurul kaubeldavate omakapitaliinstrumentide, võlakirjade ja muude toodeteni, nagu repolepingud. Nad osutavad teenuseid piiriüleselt mitmesugustele finants-ja muudele asutustele kogu liidus. Liidus on küll keskseid vastaspooli, kes keskenduvad siseturule, ent vähemalt oma päritoluriigi turul on kõik kesksed vastaspooled süsteemselt olulised.

(4)Kuna kesksed vastaspooled käitlevad ja koondavad kliirivate liikmete ja nende klientide nimel märkimisväärset osa liidu finantssüsteemile mõjuvast finantsriskist, on kesksete vastaspoolte tõhus reguleerimine ja nõuetekohane järelevalve olulise tähtsusega. 2012. aasta augustist kehtiva Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 648/2012 kohaselt peavad kesksed vastaspooled järgima rangeid usaldatavus-, korralduslikke ja äritegevuse nõudeid. Pädevatele asutustele on tehtud ülesandeks nende tegevust kogu selle ulatuses jälgida. Asutused teevad koostööd kolleegiumide raames, mis koondavad asjaomaseid asutusi, kes täidavad neile antud konkreetseid ülesandeid. Kooskõlas G20 juhtide finantskriisijärgsete lubadustega on määruses (EL) nr 648/2012 nõutud, et kesksed vastaspooled kliiriksid keskselt ka standardiseeritud börsivälised tuletisinstrumendid. Börsiväliste tuletisinstrumentide keskselt kliirimise kohustuse jõustudes suureneb tõenäoliselt kesksete vastaspoolt tegevuse maht ja ulatus, mis omakorda võib kesksete vastaspoolte riskijuhtimisstrateegia täiendavalt proovile panna. (5)Määrus (EL) nr 648/2012 on aidanud suurendada kesksete vastaspoolte ja finantsurgude üldisemalt vastupidavust kesksete vastaspoolte hallatavatele ja koondatavatele riskidele. Ent mitte ükski reeglite ja töökordade süsteem ei suuda ära hoida olukordi, kus olemasolevad vahendid on keskse vastaspoole riskide juhtimiseks ebapiisavad, näiteks ühe või mitme kliiriva liikme poolse makseviivituse korral. Tõsiste probleemidega silmitsi seisva või maksejõuetuse äärel oleva finantsasutuse suhtes tuleks põhimõtteliselt jätkuvalt kohaldada tavalist maksejõuetusmenetlust. Ent nagu finantskriis on näidanud, võib ennekõike pikaajalise majandusliku ebastabiilsuse ja ebakindluse perioodil sedalaadi menetlus tingida majanduse jaoks kriitiliste funktsioonide täitmise katkemise, mis seab ohtu finantsstabiilsuse. Tavapärane äriühingute maksejõuetusmenetlus ei pruugi alati tagada piisavalt kiiret sekkumist või tähtsustada finantsstabiilsuse säilitamise nimel küllaldaselt finantsasutuste kriitiliste funktsioonide jätkamist. Selliste tavalise maksejõuetusmenetluse negatiivsete tagajärgede vältimiseks tuleb luua eraldi kriisilahendusraamistik kesksete vastaspoolte jaoks. (6)Kriisi tulemusena selgus samuti, et puuduvad sobilikud vahendid maksejõuetuse ohus finantsasutuste kriitiliste funktsioonide säilitamiseks. See tuletas taas meelde, et puudub raamistik, mis võimaldaks koostööd ja koordineerimist erinevate asutuste vahel, eriti kui need asuvad erinevates liikmesriikide või jurisdiktsioonides, kui on vaja võtta kiireid ja otsustavaid meetmeid. Nende vahendite ning koostöö- ja koordineerimisraamistiku puudumise tõttu olid liikmesriigid sunnitud päästma finantsasutusi maksumaksja raha eest, et ülekanduvat mõju vältida ja paanikat vaigistada. Ehkki kriisi kestel ei antud kesksetele vastaspooltele otse erakorralist avaliku sektori finantstoetust, said nad kaudselt kasu pankadele kohaldatud päästemeetmetest ja neid kaitsti tagajärgede eest, mis oleksid nende jaoks olnud sellel, kui pangad oleksid jätnud oma kohustused täitmata. Seega on vaja kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistikke, et mitte jääda nende mittereguleeritud maksejõuetuse korral lootma maksumaksja rahale. (7)Finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse usaldusväärse raamistiku eesmärk on tagada võimalikult suurel määral, et kesksed vastaspooled kehtestavad meetmed finantsprobleemidest ülesaamiseks, maksejõuetuse ohus oleva või tõenäoliselt maksejõuetusse sattuva keskse vastaspoole kriitiliste funktsioonide säilitamiseks ja ülejäänud tegevuse likvideerimiseks tavalises maksejõuetusmenetluses, ning säilitada finantsstabiilsus, minimeerides samas keskse vastaspoole maksejõuetuse kulusid maksumaksja jaoks. Finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistik aitab kesksetel vastaspooltel ja ametiasutustel olla paremini valmis finantspingete leevendamiseks ja annab ametiasutustele parema ülevaate sellest, kui hästi kesksed vastaspooled on valmis erinevate stressistsenaariumide jaoks. Samuti annab see ametiasutustele õigused teha ettevalmistusi keskse vastaspoole võimalikuks kriisilahenduseks ja tegeleda tema halveneva seisundiga koordineeritult, mis omakorda aitab kaasa finantsturgude sujuvale toimimisele. (8)Praegusel seisuga puuduvad liidus ühtsed sätted kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta. Mõned liikmesriigid on juba vastu võtnud õigusaktide muudatused, millega kohustatakse keskseid vastaspooli koostama finantsseisundi taastamise kavad ja millega on kehtestatud mehhanismid maksejõuetuse ohus kesksete vastaspoolte kriisilahenduseks. Lisaks on kesksete vastaspoolte maksejõuetuse puhul kohaldatavate õigus- ja haldusnormide vahel praegu liikmesriigiti olulised sisulised ja menetluslikud erinevused. Kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse ühesuguste tingimuste, õiguste ja menetluste puudumine tõkestab tõenäoliselt siseturu sujuvat toimimist ning takistab liikmesriikide ametiasutuste vahelist koostööd keskse vastaspoole maksejõuetusega tegelemisel ja sobilike kahjude jaotamise mehhanismide kohaldamisel tema liikmetele nii liidu kui ka maailma mastaabis. See kehtib eriti juhul, kui liikmesriikide ametiasutustel ei ole eri lähenemisviiside tõttu kesksete vastaspoolte üle ühesugust kontrolli või ühesugust suutlikkust nende kriisilahenduseks. Sellised erinevused finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse korras võivad keskseid vastaspooli ja nende liikmeid liikmesriigiti erinevalt mõjutada, mis võib moonutada konkurentsi siseturul. Keskse vastaspoole probleemide või maksejõuetuse käsitlemise ühiseeskirjade ja ühtsete vahendite puudumine võib mõjutada turuosaliste kliirimisotsuseid ja keskse vastaspoole asukohavalikut, mis ei võimalda kesksel vastaspoolel kasutada ühtsel turul täies ulatuses oma põhivabadusi. See omakorda võib heidutada turuosalisi kasutamast piiriüleselt siseturu keskseid vastaspooli ja takistada Euroopa kapitaliturgude integratsiooni jätkumist. Seega on vaja kõigis liikmesriikides ühiseid finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse eeskirju, et tagada, et kesksed vastaspooled ei ole oma siseturul kehtivate õiguste kasutamisel piiratud liikmesriikide finantssuutlikkuse ja ametiasutuste maksejõuetuse haldamise suutlikkusega. (9)Pankadele ja muudele finantsasutustele kohaldatava õigusraamistiku läbivaatamine, mis kriisi ajal toimus, ja eelkõige pankade kapitali- ja likviidsuspuhvrite suurendamine, paremad vahendid makrotasandi usaldatavusmeetmeteks ja ammendavad pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse eeskirjad on vähendanud tulevaste kriiside tõenäosust ning suurendanud kõigi finantsasutuste ja finantsturutaristute, sealhulgas kesksete vastaspoolte vastupidavust majanduspingetele, olgu nende põhjuseks siis kas süsteemsed häired või üksikutes asutuses toimuvad konkreetsed sündmused. Alates 1. jaanuarist 2015 on kõigis liikmesriikides kehtinud pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kord vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2014/59/EL. (10)Pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse juures kasutatud lähenemisviisist juhindudes peaksid liikmesriikide ametiasutused olema valmis tegelema olukordadega, mis hõlmavad kesksete vastaspoolte maksejõuetust, ja omama selleks kohaseid finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse vahendeid. Kuid pankade ja kesksete vastaspoolte erinevatest funktsioonidest ja ärimudelitest tulenevalt on neile omased riskid erinevad. Seega on vaja spetsiaalseid vahendeid ja õigusi kesksete vastaspoolte maksejõuetusega tegelemiseks nii juhul, kui selle põhjuseks on kesksete vastaspoolte kliirivate liikmete maksejõuetus, kui ka siis, kui selle tingivad muud sündmused kui makseviivituse juhud. (11)Määrus on vajalik selleks, et täiendada ja arendada edasi lähenemisviisi, mis kehtestati määrusega (EL) nr 648/2012, millega nähakse ette kesksetele vastaspooltele kohaldatavad ühtsed usaldatavusnõuded. Finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse nõuete kehtestamine direktiiviga võib tekitada ebaühtlust, kuna potentsiaalselt võidakse vastu võtta erinevad siseriiklikud õigusaktid valdkonnas, mida reguleerib muus osas otsekohaldatav liidu õigus ja millele on järjest iseloomulikum kesksete vastaspoolte osutatavate teenuste piiriülesus. Seega on asjakohane võtta vastu ühtsed ja otsekohaldatavad eekirjad ka kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta. (12)Selleks et tagada kooskõla kehtivate liidu finantsteenuste valdkonna õigusaktidega ning võimalikult suur finantsstabiilsus kogu liidus, tuleks finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse korda kohaldada kõigi kesksete vastaspoolte suhtes, mille suhtes kehtivad määruses (EL) nr 648/2012 sätestatud usaldatavusnõuded, sõltumata sellest, kas neil on panganduslitsents. Konsolideerimisgruppi kuuluva keskse vastaspoole maksejõuetus võib kiiresti mõjutada kogu konsolideerimisgrupi maksevõimet ja põhjustada täiendavat finantsilist ebastabiilsust. Ehkki korda ei pea täies ulatuses kohaldama konsolideerimisgrupile, millesse keskne vastaspool kuulub, peaksid teatud sätted kehtima ka emaettevõtjatele, kuna nende kohaldamine sel tasandil soodustaks tõhusamat finantsseisundi taastamist ja kriisilahendust. Seepärast peaksid ametiasutustel olema sihtotstarbelised vahendid meetmete võtmiseks emaettevõtjate suhtes, et tagada tõhus kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamine ja kriisilahendus ning vähendada võimalust negatiivse mõju ülekandumiseks teistele konsolideerimisgrupi ettevõtjatele. (13)Selleks et tagada kriisilahenduse meetmete tõhusus ja tulemuslikkus ning kooskõlas kriisilahenduse eesmärkidega peaksid liikmesriigid määrama kriisilahendusega seonduvaid funktsioone ja ülesandeid täitma avalik-õiguslikud haldusasutused või asutused, millele on antud avaliku halduse õigused. Liikmesriigid peaksid samuti tagama, et kõnealustele kriisilahendusasutustele oleksid eraldatud asjakohased vahendid. Kui liikmesriik määrab kriisilahendusasutuseks kesksete vastaspoolte usaldatavusnõuete täitmise järelevalve eest vastutava asutuse, tuleks paika panna struktuur järelevalve- ja kriisilahenduse funktsioonide üksteisest eraldamiseks, et vältida huvide konflikti ja regulatiivse tolerantsuse ohtu. (14)Arvestades keskse vastaspoole maksejõuetuse ja sellel järgnevate sammude võimalikke tagajärgi asjaomase liikmesriigi finantssüsteemile ja majandusele ning võimalikku vajadust kasutada hädakorral kriisilahenduseks avaliku sektori vahendeid, peaks finantsseisundi taastamisse ja kriisilahendusse olema juba varases staadiumis tihedalt kaasatud liikmesriikide rahandusministeeriumid või muud asjaomased ministeeriumid. (15)Kuna kesksed vastaspooled osutavad sageli teenuseid kogu liidus, peavad pädevad asutused ja kriisilahendusasutused tegema tulemuslikuks finantsseisundi taastamiseks ja kriisilahenduseks koostööd järelevalve- ja kriisilahenduse kolleegiumides, seda eelkõige finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse ettevalmistavates etappides. Selle hulka kuulub keskse vastaspoole väljatöötatud finantsseisundi taastamise kavade hindamine, kriisilahenduse kavade koostamine ja ajakohastamine ning kriisilahenduskõlblikkust pärssivate takistustega tegelemine. (16)Kesksete vastaspoolte kriisilahendusel tuleks jälgida seda, et tasakaalus oleksid ühelt poolt vajadus menetluse järele, mis võtaks arvesse olukorra kiireloomulisust ning võimaldaks tõhusaid, õiglasi ja õigeaegseid lahendusi, ning teiselt poolt vajadus kaitsta finantsstabiilsust kõigis liikmesriikides, kus keskne vastaspool teenuseid osutab. Ametiasutused, kelle pädevusse kuuluvaid valdkondi keskse vastaspoole maksejõuetus mõjutaks, peaksid kõnealuste eesmärkide saavutamiseks esitama oma seisukohad kriisilahenduse kolleegiumides. Samamoodi tuleks selleks, et tagada korrapärane arvamuste vahetamine ja koordineerimine kolmandate riikide asjaomaste asutustega, kutsuda need asutused vajadusel osalema vaatlejatena kriisilahenduse kolleegiumides. Ametiasutused peaksid alati arvesse võtma nendepoolsete otsuste mõju finantsstabiilsusele liikmesriikides, kus keskse vastaspoole tegevus on kohalike finantsturgude jaoks kriitilise tähtsusega või oluline, sealhulgas liikmesriikides, kus asuvad kliirivad liikmed ning keskse vastaspoolega seotud kauplemiskohad ja finantsturutaristud. (17)Selleks et valmistada ette ESMA otsused seoses talle antud ülesannetega ning tagada Euroopa Pangandusjärelevalve ja selle liikmete igakülgne kaasamine nende otsuste ettevalmistamisse, peaks ESMA moodustama asutusesisese kriisilahenduskomitee ning kutsuma seal vaatlejatena osalema asjaomased Euroopa Pangandusjärelevalve määruse kohased pädevad asutused. (18)Keskse vastaspoole võimaliku maksejõuetusega tõhusalt ja proportsionaalselt tegelemiseks peaksid ametiasutused oma finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusi kasutades võtma arvesse mitmesuguseid asjaolusid, nagu keskse vastaspoole äritegevuse laad, õiguslik vorm, riskiprofiil, suurus, õiguslik staatus, seotus finantssüsteemiga ning aktsionäride struktuur. Samuti peaksid ametiasutused arvesse võtma seda, kas keskse vastaspoole maksejõuetusel ja selle järgneval likvideerimisel tavalise maksejõuetusmenetluse korras on tõenäoliselt märkimisväärne negatiivne mõju finantsturgudele, muudele finantsasutustele või majandusele laiemalt. (19)Selleks et maksejõuetuse ohus kesksete vastaspooltega tõhusalt tegeleda, peaks ametiasutustel olema õigus kehtestada nende suhtes ettevalmistavad meetmed. Kehtestada tuleks miinimumstandardid finantsseisundi taastamise kava kohustusliku sisu ja teabe kohta, tagamaks, et igal liidu kesksel vastaspoolel oleks olemas piisavalt üksikasjalik finantsseisundi taastamise kava puhuks, kui tal peaksid tekkima finantsprobleemid. Kavad peaksid põhinema realistlikel eeldustel, mida kasutatakse mitmesuguste ränkade ja keerukate stsenaariumide puhul, sealhulgas makseviivituse juhust või muust kui makseviivituse juhust tuleneva olukorra halvenemise korral. Finantsseisundi taastamise kava peaks kuuluma keskse vastaspoole tegevuseeskirjadesse, milles on kliirivate liikmetega kokku lepitud. Lisaks peaksid need tegevuseeskirjad sisaldama sätteid kavas visandatud finantsseisundi taastamise meetmete täitmise tagamiseks mis tahes stsenaariumi korral. Finantsseisundi taastamise kavades ei tohiks eeldada, et kättesaadav on erakorraline avaliku sektori finantstoetus, või tekitada maksumaksjatele kahjuriski. (20)Kesksed vastaspooled peaksid koostama finantsseisundi taastamise kavad ja neid korrapäraselt ajakohastama. Finantsseisundi taastamise kava koostamise nõuet tuleks kohaldada proportsionaalselt, sõltuvalt keskse vastaspoole süsteemsest tähtsusest ja seotusest finantssüsteemiga. Finantsseisundi taastamine selles kontekstis peaks algama siis, kui keskse vastaspoole finantsseisund oluliselt halveneb või kui on olemas määrusest (EL) 648/2012 tulenevate usaldatavusnõuete rikkumise oht. See peaks olema ära toodud seoses finantsseisundi taastamise kavas sisalduvate kvalitatiivsete või kvantitatiivsete näitajate raamistikuga. (21)Keskne vastaspool peaks esitama oma finantsseisundi taastamise kava pädevatele asutustele ja määruse (EL) nr 648/2012 kohaselt loodud järelevalvekolleegiumile täieliku hinnangu saamiseks, mis tuleb anda kolleegiumi ühisotsusega. Hinnata tuleks seda, kas kava on laiaulatuslik ning kas selle abil on võimalik keskse vastaspoole elujõulisuse õigeaegne taastamine ka tõsistes stressiolukordades. (22)Finantsseisundi taastamise kavades tuleks ammendavalt esitada meetmed, mille keskne vastaspool võtaks seoses kõigi sobitamata täitmata kohustustega, katmata kahjumiga, likviidsuse puudujäägiga või kapitali ebapiisavusega, samuti meetmed kõigi ammendatud eelrahastatud rahaliste vahendite taastamiseks ja likviidsuskord, et taastada keskse vastaspoole elujõulisus ja selle jätkuv suutlikkus täita tegevusloa saamiseks vajalikke nõudeid. (23)Kesksed vastaspooled peaksid veenduma, et kavad on mittediskrimineerivad ning et nende mõju ja nendega loodud stiimulid on tasakaalus. Kavad ei tohiks kliirivaid liikmeid või kliente ebaproportsionaalselt kahjustada. Ennekõike peaksid kesksed vastaspooled kooskõlas määrusega (EL) nr 648/2012 veenduma, et nende kliirivatel liikmetel on keskses vastaspooles piiratud riskipositsioonid. Kesksed vastaspooled peaksid tagama, et finantsseisundi taastamise kavaga seoses konsulteeritakse kõikide asjaomaste sidusrühmadega. Sel eesmärgil tuleb nad kaasata riskikomiteesse ja finantsseisundi taastamise kava väljatöötamisse.

(24)Selleks et tagada keskse vastaspoole suutlikkus rakendada finantsseisundi taastamise vahendeid vajadusel kolmandate riikide õigusega reguleeritavatele lepingutele või varadele või kolmandates riikides asuvatele üksustele, peaksid keskse vastaspoole tegevuseeskirjad sisaldama sellekohaseid lepingusätteid. (25)Kui keskne vastaspool ei esita asjakohast finantsseisundi taastamise kava, peaks pädevatel asutustel olema õigus nõuda keskselt vastaspoolelt vajalike meetmete võtmist kava oluliste puuduste kõrvaldamiseks, et tugevdada keskse vastaspoole äritegevust ning tagada, et keskne vastaspool suudaks maksejõuetuse korral oma kapitali taastada või portfelli sobitada. See õigus peaks võimaldama pädeval asutusel ennetusmeetmete võtmist ulatuses, mis on vajalik puuduste kõrvaldamiseks ja seega finantsstabiilsuse eesmärkide saavutamiseks. (26)Kriisilahenduse kavandamine on tulemusliku kriisilahenduse oluline osa. Kavad peaks koostama keskse vastaspoole kriisilahendusasutus ja need peaks ühiselt heaks kiitma kriisilahenduse kolleegiumisse kuuluvad asjaomased asutused. Ametiasutustel peaks olema kogu vajalik teave, et teha kindlaks kriitilised funktsioonid ja tagada nende täitmise jätkumine. Kriisilahenduse kava sisu peaks olema proportsionaalne keskse vastaspoole süsteemse olulisusega ja põhinema muu hulgas tema poolt antud teabel. (27)Kriisilahendusasutusel peaks kriisilahenduskõlblikkuse hindamise põhjal olema õigus nõuda keskse vastaspoole struktuuri või ülesehituse muutmist kas otse tema enda poolt või kaudselt pädeva asutuse kaudu, et võtta vajalikke ja proportsionaalseid meetmeid, mille abil kõrvaldada olulised kriisilahenduse vahendite kasutamist pärssivad takistused või neid vähendada ning tagada asjaomaste üksuste kriisilahenduskõlblikkus. (28)Kriisilahenduse kavad ja hinnangud kriisilahenduskõlblikkuse kohta on valdkond, kus igapäevastest järelevalvekaalutlustest olulisem on vajadus kiirendada restruktureerimismeetmeid ja tagada nende võtmine, et kindlustada keskse vastaspoole kriitiliste funktsioonide jätkumine ja säilitada finantsstabiilsus. Kui kriisilahenduse kolleegiumi liikmete vahel esineb erimeelsusi seoses otsustega keskse vastaspoole kriisilahenduse kava, keskse vastaspoole kriisilahenduskõlblikkuse ja seda pärssivate asjaolude kõrvaldamise kohta, peaks ESMA täitma vahendaja rolli kooskõlas määruse (EL) nr 1095/2010 artikliga 19. Ent sellise ESMA poolse siduva vahendamise peaks talle kaalumiseks ette valmistama ESMA asutusesisene komitee, võttes arvesse asjaolu, et ESMA liikmetel on pädevus tagada finantsstabiilsus ja teha järelevalvet kliirivate liikmete üle mitmes liikmesriigis. ESMA sisekomiteesse tuleks vaatlejatena kutsuda teatud Euroopa Pangandusjärelevalve määruse kohased pädevad asutused, kuna direktiivi 2014/59/EL alusel täidavad sellised asutused sarnaseid ülesandeid. Siduv vahendamine ei tohiks takistada mittesiduvat vahendamist muudel juhtudel vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklile 31. (29)Kui see on vajalik nõuetekohase finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse eesmärgi saavutamiseks, peaksid pädevad ja kriisilahendusasutused kindlaks määrama konkreetsed meetmed emaettevõtja suhtes. Sõltuvalt konsolideerimisgrupi struktuurist, millesse keskne vastaspool kuulub, võib olla vajalik, et keskse vastaspoole finantsseisundi taastamise kavas oleksid sätestatud tingimused, mille täitmise korral käivitub mehhanism emaettevõtjalt või muult grupisiseselt üksuselt saadava võimaliku rahalise toetuse, tagatiste või muus vormis tegevustoetuse andmiseks samasse gruppi kuuluvale kesksele vastaspoolele. Selliste kokkulepete läbipaistvus maandaks grupi selle üksuse likviidsust ja maksevõimelisust ohustavaid riske, kes annab toetust finantsprobleemidega kesksele vastaspoolele. Kõiki selliste kokkulepete muudatusi tuleks finantsseisundi taastamise kava läbivaatamisel käsitada olulise muudatusena. (30)Finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kavades sisalduva teabe tundlikkust arvestades tuleks nende kavade suhtes kohaldada asjakohaseid konfidentsiaalsussätteid. (31)Pädevad asutused peaksid edastama finantsseisundi taastamise kavad ja nende muudatused asjaomastele kriisilahendusasutustele ning viimased peaksid edastama kriisilahenduse kavad ja nende muudatused pädevatele asutustele, nii et kõiki asjaomaseid asutusi hoitakse olukorraga pidevalt ja täielikult kursis. (32)Finantsstabiilsuse säilitamiseks on vajalik, et pädevad asutused oleksid suutelised peatama keskse vastaspoole finants- ja majandusliku olukorra halvenemise enne, kui keskne vastaspool jõuab punkti, millest alates ametiasutustel ei ole muud võimalust kui algatada selle suhtes kriisilahendusemenetlus või suunata keskne vastaspool uuele kursile, kui selle tegevusel võib olla negatiivne mõju üldisele finantsstabiilsusele. Seega tuleks pädevatele asutustele anda varajase sekkumise õigused, et vältida või minimeerida negatiivset mõju finantsstabiilsusele, mis võiks tuleneda sellest, et keskne vastaspool võtab teatavaid meetmeid. Pädevatele asutustele tuleks anda varajase sekkumise õigused lisaks neil olevatele õigustele, mis on ette nähtud liikmesriikide siseriikliku õigusega või määrusega (EL) nr 648/2012 muudel asjaoludel kui need, mida loetakse varajase sekkumise juhtudeks. (33)Finantsseisundi taastamise ja varajase sekkumise etappides peaksid aktsionärid säilitama kõik oma õigused. Nende sellised õigused ei tohiks enam täies ulatuses säilida juhul, kui keskse vastaspoole suhtes on algatatud kriisilahendusmenetlus. (34)Kriisilahenduse raamistikuga tuleks ette näha kriisilahendusmenetluse algatamine õigeaegselt, see tähendab enne, kui keskne vastaspool muutub maksejõuetuks. Keskset vastaspoolt tuleks pidada maksejõuetuse ohus olevaks või tõenäoliselt maksejõuetusse sattuvaks, kui ta rikub või lähiajal tõenäoliselt rikub tegevusloa kehtivuse jätkumisega seotud nõudeid, kui kriisilahendusmenetlus ei ole selle elujõulisust taastanud, kui keskse vastaspoole vara on kohustustest väiksem või jääb lähiajal tõenäoliselt kohustustest väiksemaks, kui keskne vastaspool ei suuda või lähiajal tõenäoliselt ei suuda õigeaegselt oma võlgu tasuda või kui keskne vastaspool vajab erakorralist avaliku sektori finantstoetust. Ent asjaolu, et keskne vastaspool ei vasta kõigile tegevusloa nõuetele, ei tohiks iseenesest õigustada kriisilahendusmenetluse algatamist. (35)Keskpanga erakorralise likviidsusabi andmine (kui selline võimalus on olemas) ei peaks olema tingimus, mis näitab, et keskne vastaspool ei suuda tol hetkel või lähiajal õigeaegselt oma kohustusi tasuda. Selleks et säilitada finantsstabiilsus, eelkõige süsteemse likviidsuspuudujäägi korral, ei tohiks riigigarantiid keskpankade pakutavatele likviidsusvahenditele või liikmesriigi majanduses tõsiste häirete likvideerimiseks äsja välja antud kohustustele käivitada kriisilahenduse õigusraamistiku kohaldamist, seda eeldusel, et täidetud on mitu tingimust. (36)Juhul kui keskne vastaspool täidab kriisilahenduse tingimusi, peaks keskse vastaspoole kriisilahendusasutuse käsutuses olema ühtlustatud vahendid ja õigused kriisilahenduseks. Nende kasutamine peaks toimuma ühesugustel tingimustel ja eesmärkidel ning ühesuguste üldpõhimõtete kohaselt. Kui kriisilahendusasutused kasutavad lisavahendeid ja -õigusi, peaks see olema kooskõlas kriisilahenduse põhimõtete ja eesmärkidega. Eelkõige ei peaks selliste vahendite või õiguste kasutamine mõjutama piiriüleste konsolideerimisgruppide tulemuslikku kriisilahendust. (37)Kriisilahenduse peamine eesmärk peaks olema kriitiliste funktsioonide katkematu täitmise tagamine, et vältida negatiivset mõju finantsstabiilsusele ja kaitsta avaliku sektori vahendeid, minimeerides maksejõuetute kesksete vastaspoolte tuginemist erakorralisele avaliku sektori finantstoetusele. (38)maksejõuetuse ohus keskse vastaspoole kriitiliste funktsioonide täitmist tuleks jätkata (korraldades selle juhtkonna vahetuse läbi ümber, kui see on asjakohane) kriisilahenduse vahendite kasutamise abil, võttes võimalikult suures ulatuses kasutusele erasektori vahendid. Seda oleks võimalik saavutada kas maksejõulisele kolmandale isikule müümise või sellega ühinemise läbi või pärast keskse vastaspoole lepingute ja kohustuste restruktureerimist või allahindamist kahju ja positsioonide jaotamise teel või pärast aktsiate allahindamist või võlgade allahindamist ja omakapitaliks konverteerimist, et saavutada rekapitaliseerimine. Selle eesmärgiga kooskõlas peaks kriisilahendusasutus enne nende meetmete võtmist kaaluma kõigi keskse vastaspoole olemasolevate täitmata lepinguliste kohustuste jõustamist viisil, nagu need oleks sisse nõutud tavalises maksejõuetusmenetluses. (39)Turu usalduse hoidmiseks ja finantsraskuste ülekandumise minimeerimiseks on vaja tegutseda kiiresti ja otsustavalt. Kui kriisilahenduse tingimused on täidetud, ei tohiks keskse vastaspoole kriisilahendusasutus avalikkuse huvides asjakohaste ja koordineeritud kriisilahenduse meetmete võtmisega viivitada. Keskne vastaspool võib maksejõuetuks muutuda asjaoludel, mis nõuavad asjaomase kriisilahendusasutuse viivitamatut tegutsemist. Niisiis peaks sellisel asutusel olema lubatud võtta kriisilahenduse meetmeid ka juhul, kui keskne vastaspool on võtnud meetmeid oma finantsseisundi taastamiseks või olemata kohustatud eelnevalt kasutama varajase sekkumise õigusi. (40)Kriisilahenduse meetmete võtmisel peaks keskse vastaspoole kriisilahendusasutus võtma arvesse ja järgima meetmeid, mis on ette nähtud kriisilahenduse kolleegiumis välja töötatud kriisilahenduse kavades, välja arvatud juhul, kui kriisilahendusasutus leiab juhtumi asjaolusid arvestades, et kriisilahenduse eesmärke on võimalik saavutada tulemuslikumalt meetmetega, mida ei ole kriisilahenduse kavades ette nähtud. Kriisilahendusasutus peaks kriisilahenduse kolleegiumi kohe teavitama kriisilahenduse meetmetest, mida ta võtta kavatseb, eelkõige juhul, kui need kavast kõrvale kalduvad. (41)Sekkumine omandiõigusesse peaks olema proportsionaalne ohuga finantsstabiilsusele. Seepärast tuleks kriisilahenduse vahendeid rakendada ainult nende kesksete vastaspoolte suhtes, mis täidavad kriisilahenduse tingimusi, eriti juhul, kui see on vajalik finantsstabiilsuse eesmärgi saavutamiseks avalikes huvides. Kuna kriisilahenduse vahendid ja õigused võivad riivata aktsionäride, kliirivate osaliste ja võlausaldajate õigusi, tuleks kriisilahenduse meetmeid rakendada üksnes juhul, kui see on vajalik avalikes huvides, ning nende õiguste mis tahes mõjutamine peaks olema hartaga kooskõlas. Eelkõige, kui ühe ja sama klassi võlausaldajaid koheldakse kriisilahenduse raames erinevalt, peaks niisugune eristamine olema põhjendatud avaliku huviga ja proportsionaalne riskiga, mille vastu võideldakse, ning ei tohiks olla otse ega kaudselt diskrimineeriv kodakondsuse alusel. (42)Mõjutatud aktsionärid, kliirivad osalised ja võlausaldajad ei peaks kandma suuremat kahju kui siis, kui kriisilahendusasutus ei oleks võtnud seoses keskse vastaspoolega kriisilahenduse meetmeid ja selle asemel oleks nende suhtes kohaldatud võimalikke täitmata kohustusi vastavalt keskse vastaspoole finantsseisundi taastamise kavale või muudele tema tegevuseeskirjades sätestatud kokkulepetele või kui keskne vastaspool oleks likvideeritud tavalises maksejõuetusmenetluses. Kriisilahendusmenetluses oleva keskse vastaspoole vara osalise ülekandmise korral erasektorist pärit omandajale või sildasutusena toimivale kesksele vastaspoolele tuleks järelejäänud osa sellest kesksest vastaspoolest likvideerida tavalise maksejõuetusmenetluse käigus. (43)Selleks et kaitsta aktsionäride, vastaspoolte ja võlausaldajate õigust, tuleks kehtestada selged kohustused seoses keskse vastaspoole vara ja kohustuste hindamisega ning sellise kohtlemise hindamisega, mille osaliseks aktsionärid ja võlausaldajad oleksid saanud juhul, kui kriisilahendusasutus ei oleks kriisilahenduse meetmeid võtnud. Sellist hindamist peaks olema võimalik alustada juba finantsseisundi taastamise etapis. Enne mis tahes kriisilahenduse meetmete võtmist tuleks keskse vastaspoole vara ja kohustuste väärtust õiglaselt ja realistlikult hinnata. Sellist väärtuse hindamist peaks olema võimalik vaidlustada ainult koos kriisilahenduse otsusega. Lisaks sellele tuleks mõnedel juhtudel pärast kriisilahenduse vahendite kasutamist hinnata aktsionäridele ja võlausaldajatele tegelikult osaks saanud kohtlemist ja seda, kuidas neid oleks koheldud siis, kui kriisilahendusasutus ei oleks võtnud seoses keskse vastaspoolega kriisilahenduse meetmeid ja selle asemel oleks nende suhtes oleks kohaldatud võimalikke täitmata kohustusi vastavalt keskse vastaspoole finantsseisundi taastamise kavale või muudele tema tegevuseeskirjades sätestatud kokkulepetele, või tavalise maksejõuetusmenetluse korral. Kui aktsionäride ja võlausaldajate nõuded on tasutud või rahuldatud väiksemal määral kui siis, kui kriisilahendusasutus ei oleks võtnud seoses keskse vastaspoolega kriisilahenduse meetmeid ja selle asemel oleks nende suhtes kohaldatud võimalikke täitmata kohustusi vastavalt keskse vastaspoole finantsseisundi taastamise kavale või muudele tema tegevuseeskirjades sätestatud kokkulepetele, või tavalise maksejõuetusmenetluse korral, peaks neil teatud juhtudel olema õigus vahe kompenseerimisele. Vastupidiselt väärtuse hindamisele, mis toimub enne kriisilahenduse meetmete võtmist, peaks olema võimalik kõnealuse võrdluse vaidlustamine kriisilahenduse otsusest eraldi. Liikmesriikidel peaks olema õigus otsustada menetluse üle, mida kasutatakse aktsionäridele ja võlausaldajatele erisugusest kohtlemisest tingitud kindlakstehtud vahe hüvitamiseks.

(44)Tõhusa kriisilahenduse tagamiseks tuleks hindamisprotsessi käigus võimalikult täpselt kindaks teha kogu kahju, mis jäetakse keskse vastaspoole kanda selleks, et avatud positsioonid portfellis uuesti vastavusse viia ja maksekohustused täita. maksejõuetuse ohus keskse vastaspoole vara ja kohustuste hindamine peaks põhinema õiglastel, mõistlikel ja realistlikel eeldustel kriisilahenduse vahendite kasutamise hetkel. Keskse vastaspoole finantsseisundi hindamine ei tohiks siiski kuidagi mõjutada kohustuste väärtust. Küsimuse pakilisust arvestades peaks kriisilahendusasutustel olema võimalik teostada maksejõuetuse ohus keskse vastaspoole vara või kohustuste kiirhindamine. See hindamine peaks olema esialgne ning kehtima hetkeni, kui on toimunud sõltumatu väärtuse hindamine. (45)Kriisilahendusmenetluse algatamisel tuleks täita kõik keskse vastaspoole tegevuseeskirjades sätestatud täitmata lepingulised kohustused, sealhulgas rakendamata finantsseisundi taastamise meetmed, välja arvatud juhul, kui muu kriisilahenduse õiguse või vahendi kasutamine on kohasem selleks, et vältida negatiivset mõju finantsstabiilsusele või tagada õigeaegselt keskse vastaspoole kriitiliste funktsioonide täitmine. Seejärel tuleks kahjud katta täies mahus omavahendite koosseisu arvatud instrumentidest ning jagada aktsionäride vahel vastavalt nende kahjumikatmisvõimele kas omandiõiguse instrumentide tühistamise või ülekandmisega või siis tõsise lahjenduse teel. Kui nimetatud instrumentidest ei piisa, peaks kriisilahendusasutustel olema õigus hinnata vajalikus ulatuses alla allutatud tagamata võlainstrumente ja kõrgema nõudeõiguse järguga tagamata kohustusi, seadmata ohtu üldist finantsstabiilsust ja kooskõlas nende nõudeõiguse järguga kohaldatava siseriikliku maksejõuetusõiguse alusel. (46)Juhul kui keskse vastaspoole võetud finantsseisundi taastamise meetmed ei ole suutnud kahju vähendada, taastada tema tasakaalustatud seisundit (portfell, kus avatud positsioonid on sobitatud, või täielikult taastatud eelrahastatud vahendid) või kui kriisilahendusasutus on kindlaks teinud, et nende meetmete võtmine keskse vastaspoole poolt kahjustaks finantsstabiilsust, peaks asutuse kahju ja positsioonide jaotamise õiguste kasutamise eesmärk olema katmata kahjude jaotamine, mis tagaks keskse vastaspoole olukorra tasakaalustamise ja nõutavate eelrahastatud vahendite taastamise kas keskse vastaspoole tegevuseeskirjades sätestatud vahendite jätkuva rakendamise või muude meetmete võtmise läbi. (47)Samuti peaksid kriisilahendusasutused tagama, et keskse vastaspoole kriisilahenduse kulud on minimaalsed ja et samasse klassi kuuluvaid võlausaldajaid koheldakse võrdselt. Kui ühe ja sama klassi võlausaldajaid koheldakse kriisilahenduse meetmete kontekstis erinevalt, peaks niisugune erinev kohtlemine olema põhjendatud avaliku huviga ning ei tohiks olla otse ega kaudselt diskrimineeriv kodakondsuse või mõne muu asjaolu alusel. (48)Kriisilahenduse vahendeid tuleks rakendada nii ulatuslikult kui võimalik enne seda, kui keskne vastaspool saab mis tahes kapitalisüsti avalikust sektorist või samaväärset erakorralist avaliku sektori finantstoetust. Avaliku sektori finantstoetuse kasutamine maksejõuetute asutuste kriisilahenduse toetuseks peab olema kooskõlas asjakohaste riigiabi sätetega. (49)Tõhusa kriisilahenduskorra raames peaks see määr, mille ulatuses maksejõuetuse ohus keskse vastaspoole kriisilahenduse kulud jäävad maksumaksjate kanda, olema võimalikult väike. Sellega tuleks tagada, et kesksete vastaspoolte kriisilahendus ei ohustaks finantsstabiilsust. Kahju ja positsioonide jaotamise vahenditega see eesmärk saavutatakse, tagades, et maksejõuetu keskse vastaspoole võlausaldajate hulgas olevad aktsionärid ja vastaspooled kannavad asjakohaseid kahjusid ning asjakohase osa kuludest, mis tulenevad keskse vastaspoole maksejõuetusest. Kahju ja positsioonide jaotamise vahendid innustavad seega kesksete vastaspoolte aktsionäre ja võlausaldajaid keskse vastaspoole olukorda tavaoludes paremini jälgima, kooskõlas finantsstabiilsuse nõukogu soovitustega. (50)Selleks et tagada, et kriisilahendusasutustel oleks vajalik paindlikkus kahjude ja positsioonide vastaspooltele jaotamiseks väga mitmesugustes olukordades, on asjakohane, et kõnealustel asutustel oleks võimalus rakendada kahju ja positsioonide jaotamise vahendeid nii juhul, kui eesmärk on maksejõuetuse ohus oleva keskse vastaspoole majandustegevuse jätkumine, kui ka juhul, kui kriitilised teenused kantakse üle sildasutusena toimivale kesksele vastaspoolele või kolmandale isikule ja keskse vastaspoole järelejääv osa lõpetab tegevuse ja likvideeritakse. (51)Kui kahju ja positsioonide jaotamise vahendeid rakendatakse eesmärgiga taastada maksejõuetuse ohus oleva keskse vastaspoole elujõulisus ja võimaldada tal oma igapäevast tegevust jätkata, peaks kriislahendusega koos toimuma juhtkonna väljavahetamine, välja arvatud juhul, kui juhtkonna säilitamine on asjakohane ja vajalik kriisilahenduse eesmärkide saavutamiseks, ning seejärel keskse vastaspoole ja selle tegevusvaldkondade restruktureerimine viisil, mis tegeleks keskse vastaspoole maksejõuetuse põhjustega. Restruktureerimine tuleks saavutada ettevõtte reorganiseerimise kava rakendamisega. See kava peaks olemas kooskõlas restruktureerimiskavaga, mille esitamist võidakse keskselt vastaspoolelt riigiabi raamistiku kohaselt nõuda. (52)Kahju ja positsioonide jaotamise vahendeid tuleks kasutada keskse vastaspoole portfelli uuesti sobitamiseks, täiendava kahju tõkestamiseks ja täiendavate vahendite omandamiseks, et aidata keskset vastaspoolt rekapitaliseerida ja tema eelrahastatud ressursse taastada. Vahendite tõhususe ja eesmärgipärasuse tagamiseks peaks olema võimalik nende kasutamine võimalikult paljude erinevate maksejõuetuse ohus oleva keskse vastaspoole lepingute suhtes, millest tulenevad tagamata kohustused või sobitamata portfell. Need peaksid ette nägema võimaluse makseviivituses oleva liikme positsioonide enampakkumiseks ülejäänud kliirivate liikmete osalusel, positsioonide sundjaotamiseks niivõrd, kuivõrd finantsseisundi taastamise kavasse kuuluvaid vabatahtlikke kokkuleppeid ei ole enne kriisilahenduse algatamist täielikult kasutatud, makseviivituses olevate kliirivate liikmete, tootegruppide ja keskse vastaspoole lepingute osaliseks või täielikuks tühistamiseks, väljaminevate variatsioonitagatise maksete väärtuse täiendavaks vähendamiseks, kõigi finantsseisundi taastamise kavas sätestatud kasutamata sissenõutavate rahaliste maksete sissenõudmiseks, spetsiaalselt kriisilahendusasutusele ette nähtud täiendavate sissenõutavate rahaliste maksete sissenõudmiseks, keskse vastaspoole emiteeritud kapitali- ja võlainstrumentide või muude tagatiseta kohustuste allahindamiseks ning kõigi võlainstrumentide aktsiateks konverteerimiseks. (53)Kriisilahendusasutustel peaks olema võimalik tervel real juhtudel mõningad lepinguid kahju ja positsioonide jaotamisest täielikult või osaliselt välja jätta. Kõnealuste erandite kohaldamisel võib nende erandite arvessevõtmiseks suurendada muudele lepingutele määratud kahju või riskipositsioonide taset, tingimusel et järgitakse võlausaldajate halvemasse olukorda panemise vältimise põhimõtet. (54)Kui kriisilahenduse vahendite rakendamise raames on keskse vastaspoole kriitilised funktsioonid või elujõulised ärivaldkonnad üle antud usaldusväär