[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 10.3.2011

KOM(2011) 105 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

vastavalt otsuse 2006/500/EÜ (energiaühenduse leping) artiklile 7

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

vastavalt otsuse 2006/500/EÜ (energiaühenduse leping) artiklile 7

Käesolev aruanne on koostatud vastavalt nõukogu 29. mai 2006. aasta otsusele 2006/500/EÜ energiaühenduse lepingu sõlmimise kohta Euroopa Ühenduse poolt, milles on sätestatud, et „kolme aasta möödumisel kõnealuse otsuse jõustumisest esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande kõnealuse otsuse rakendamisel saadud kogemustest, lisades vajaduse korral ettepaneku täiendavate meetmete kohta”. Käesolevas aruandes on esitatud ülevaade energiaühenduse saavutustest ja peamistest tulevikuülesannetest.

1. Sissejuhatus – eraldi tegutsemisest riikide koostööni

Energiaühendus põhineb lepingul, millele on alla kirjutanud Euroopa Liit[1] ning järgmised üheksa lepinguosalist: Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, Moldova, Montenegro, Serbia, Ukraina ja ÜRO missioon Kosovos (UNMIK)[2]. Neljateistkümnel Euroopa Liidu liikmesriigil (Austria, Bulgaaria, Itaalia, Kreeka, Küpros, Madalmaad, Prantsusmaa, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia, Tšehhi Vabariik, Ungari ja Ühendkuningriik) on kõnealuse organisatsiooniga eriline suhe, st nad on protsessis osalevad riigid. Gruusia, Norra ja Türgi on praegu vaatlejariigid.

Energiaühenduse eesmärk on tagada investeeringud, majandusareng, energiavarustuse kindlus ja sotsiaalne stabiilsus. Enamgi veel – energiaühenduse eesmärk on ka solidaarsuse, vastastikkuse usalduse ja rahu tagamine. Energiaühenduse olemasolu vaid kümme aastat pärast Balkani piirkonnas toimunud konflikti lõppu on saavutus omaette, kuna tegemist on esimese institutsioonide tasandi projektiga Kagu-Euroopas asuvate ELi-väliste riikide vahel.

Energiaühenduse eesmärgid on seatud riikide, piirkondade ja Euroopa tasandil. Lühikeses perspektiivis loodetakse riikides luua avatud ja läbipaistvad energia siseturud, mis põhinevad stabiilsel reguleerival ja tururaamistikul, millega suudetakse kaasata investeeringuid elektritootmisesse ja võrkudesse (energiavarustuse kindlus on oluline majandusarengu ja sotsiaalse stabiilsuse saavutamiseks). Keskpikas perspektiivis tuleks kogu piirkonnas luua energia ühisturg, mis võimaldab piiriülest energiakaubandust, kindlustab energiavarustuse ning arvestab sotsiaal- ja kliimaküsimustega. Pikas perspektiivis tuleks piirkondlik turg täielikult kaasata Euroopa Liidu energia siseturgu.

Nende eesmärkide saavutamiseks on energiaühenduse lepingus sätestatud asjakohased meetmed, mida lepinguosalised peavad võtma kas ühepoolselt, koos mõningate ELi liikmesriikidega või koos Euroopa Liiduga tervikuna. Energiaühendusega liitudes kohustusid lepinguosalised rakendama ELi asjakohaseid energeetika-, keskkonna- ja konkurentsieeskirju. Lisaks on lepinguga ette nähtud vahendid piirkonna energiaturgude piiriülest toimimist hõlbustava ajutise õigusraamistiku vastuvõtmiseks ja ühtse energiaturu loomiseks.

Energiaühendusel on oma institutsioonid. Põhiliselt haldab kõnealuse ühenduse tegevust Viinis paiknev sekretariaat, kes tagab tihedas koostöös komisjoni talitustega vajaliku koordineerimise ja toetab teiste institutsioonide (alaline kõrgetasemeline töörühm, ministrite nõukogu, energiaühenduse regulatiivkomitee ja foorumid) tööd[3]. Samuti kontrollib sekretariaat, kas lepinguosalised täidavad nõuetekohaselt lepinguga võetud kohustusi ning esitab ministrite nõukogule iga-aastased arenguaruanded. See tähendab, et sekretariaat täidab energiaühenduse lepingu täitmise järelevalvaja ülesannet. Euroopa Komisjon toimib kõnealuse lepingu kohaselt üldkoordinaatorina.

Energiaühenduse 2011. aasta eelarve on 3 380 000 eurot ja seda rahastab 98 % ulatuses ehk 3 312 400 euroga Euroopa Liit. Alates 2009. aastast rahastab Euroopa Liit kõnealust eelarvet ühinemiseelse abi ajutise rahastamisvahendi piirkondliku programmi kaudu. Eelarvest kaetakse 1) sekretariaadi toimimine, 2 ) igal aastal ligikaudu 60 institutsioonide koosoleku ja ürituse korraldamine ning lepinguosaliste ja vaatlejate osalemine neil üritustel ning 3) teadusuuringud. Laienenud energiaühenduse kaheaastane (2012–2013) eelarve koostatakse ja võetakse vastu tõenäoliselt 2011. aastal.

Energiaühendus loodi kümneks aastaks. Selle tegevus lõpeb juulis 2016 ja tegevust saab pikendada kõnealuse ühenduse ministrite nõukogu ühehäälse otsusega.

Kuigi energiaühenduse leping on jõus alates juulist 2006, hakkas energiaühendus täies ulatuses tegutsema alles 2007. aastal, kui moodustati sekretariaat. Algselt loodi kõnealune ühendus Euroopa Liidu ühinemiseelse vahendina, kuid selle liikmeks võivad nüüd saada ka Euroopa naabruspoliitika riigid (esimese uustulnukana liitus Moldova 1. mail 2010 ja Ukraina liitus 1. veebruaril 2011) ning muud riigid (Armeenia on taotlenud vaatlejariigi staatust). Energiaühenduse lepingu allakirjutamisest saadik on saanud üha selgemaks, et ELi energiaturu välismõõdet on oluline tugevdada, alustades komisjoni teise strateegilise energiaülevaatega 2008. aastal. Komisjon kirjeldas hiljutises teatises „Energia 2020: säästva, konkurentsivõimelise ja kindla energia strateegia” energiaühenduse kontseptsiooni olulisust tihedate rahvusvaheliste partnerlussuhete edendamisel ELi naabritega.

2. Kordaminek

Pärast nelja tegevusaastat on energiaühendusest saanud väljakujunenud organisatsioon, mis tagab tugeva institutsioonilise raamistiku koostöö, vastastikuse toetamise ja kogemuste vahetamise jaoks. Seega on energiaühendus piirkondliku energiakoostöö eeskuju.

Energiaühenduse lepingule alla kirjutades otsustasid lepinguosalised osaleda kõrgete eesmärkidega projektis, mis nõudis suuri jõupingutusi mitte üksnes õigusloome vallas, haldussuutlikkuse ja vahendite tagamisel, aga ka seoses poliitiliste ja sotsiaalsete arusaamadega. Lepinguosaliste pühendumust kinnitatakse veelkord kõigil energiaühenduse institutsioonide koosolekutel ning lisaks näitab seda eri töögruppide ja rakkerühmade igapäevane tehniline töö.

Energiaühenduse lepingus määrati kindlaks mitu ELi sätet, mida lepinguosalised kohustusid rakendama teatava ajavahemiku jooksul ning mis olid peamiselt seotud teise paketti kuuluvate elektrienergia ja gaasi siseturu ühiseeskirjadega, teatavate keskkonnakaitset käsitlevate direktiividega ning põhiliste riigiabi- ja konkurentsieeskirjadega. Peale selle kohustusid lepinguosalised koostama taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamist käsitlevate direktiivide rakendamise kavad.

Energiaühenduse õigustikku laiendati 2007. aastal ELi direktiividele, milles käsitletakse elektri- ja gaasivarustuse kindlust.

Alates 2010. aastast hõlmab kõnealune õigustik ka peamisi energiatõhusust käsitlevaid ELi õigusakte, eelkõige ehitiste energiatõhususe direktiivi, energiamärgistuse direktiivi ning energia lõpptarbimise tõhususe ja energiateenuste direktiivi. Üldiselt rakendavad lepinguosalised need õigusaktid 2011. aasta lõpuks.

Ministrite nõukogu soovituste põhjal nõustusid lepinguosalised lisaks hakkama esimese etapina vabatahtlikkuse alusel rakendama taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamist käsitleva direktiivi 2009/28/EÜ teatavaid osi ning elektrienergia ja gaasi siseturu kolmandat paketti.

Energiaühenduse tegevust on järjest rohkem laiendatud muudele valdkondadele. Sotsiaalset mõõdet käsitlevast vastastikuse mõistmise memorandumist lähtudes on kõik lepinguosalised (v.a uued liikmed Moldova ja Ukraina) koostanud sotsiaalsete meetmete kavad ning on hakanud võtma meetmeid lepingu rakendamise sotsiaalsete tagajärgede käsitlemiseks. Selles valdkonnas on saavutatud mõningat edu. Teisalt paistab aga, et edu saavutatakse üsna aeglaselt ja ebaühtlaselt, mille põhjus on memorandumi mittesiduv laad ja/või vähene tahe lahendada sotsiaalküsimusi. Eeldatavasti kirjutavad Moldova ja Ukraina memorandumile viivitamata alla.

Naftaga seoses käivad ettevalmistused naftavarusid käsitleva 2009. aasta direktiivi peatseks vastuvõtmiseks.

Samuti tehakse jõupingutusi, et aidata lepinguosalistel ühtlustada nende energiastatistikat Eurostati meetodite ja aruandlusnõuetega, tuginedes 2010.–2012. aasta üksikasjalikule tegevuskavale.

Energiaühenduse tegevuse laiendamine muudele valdkondadele näitab mitte üksnes lepinguosaliste tahet viia oma tegevus vastavusse ELi standarditega, vaid ka kõnealuse ühenduse dünaamilisust ja selle otsustamismehhanismide paindlikkust.

Energiaühenduse õigusraamistiku arengut käsitles kõnealuse ühenduse sekretariaat 2010. aasta rakendusaruandes. Selles keskendutakse energiaühenduse asutamislepinguga kehtestatud õigustiku rakendamisele ning kirjeldatakse iga lepinguosalise saavutusi ja hinnatakse üldolukorda. Sekretariaadi aruandes[4] kinnitatakse, et lepinguosalised on teinud seadusandluse vallas palju tööd ja kohandanud oma energiaalaseid õigusraamistikke suhteliselt lühikese aja jooksul (sealjuures alustas mõni osaline tööd nullist). Aruandes hoiatatakse ka selle eest, et suureneb eeskirjade formaalse vastuvõtmise ja tegeliku rakendamise vaheline lõhe, ning kirjeldatakse takistusi, mis pärsivad energiaturgude tulemuslikku avamist ja aeglustavad investeeringuid.

Kogu piirkonnas suureneb huvi energiaühenduse vastu. Energiaühenduse esimene laienemine jõudis lõpule 2010. aastal, kui liitus Moldova. Ukraina liitumisega suurenes potentsiaalne piirkondlik turg peaaegu kolm korda (ligikaudu 26 miljonilt elanikult umbes 73 miljoni elanikuni). Septembris 2009 algasid läbirääkimised Türgiga; Gruusia kavatseb liikmestaatust taotleda ja Armeenia on taotlenud vaatlejariigi staatust. Algselt eelkõige ELi ühinemiseelse vahendina käivitatud projekti raskuskese on seega hakanud nihkuma itta.

3. Põhiülesanded

Kuigi komisjon tõdeb, et energiaühenduses on seni tehtud märkimisväärseid jõupingutusi, eriti institutsioonide osas, saaks tema hinnangul veelgi täiustada kahte olulist valdkonda.

a) Teooria ja praktika . Vaatamata pingelisele seadusandlikule tööle ei ole veel saavutatud esimese tasandi eesmärki, st kõik lepinguosalised ei ole loonud avatud, läbipaistvaid ja konkurentsivõimelisi energia siseturge. Piirkondliku turu loomisel on saavutatud vähe edu elektrivaldkonna koordineeritud enampakkumiste ameti asutamisel 8. piirkonnas (Kagu-Euroopa), vaatamata sellele, et kõnealusesse projekti on kaasatud olulised finants- ja inimressursid. See on näide süsteemsetest probleemidest. Piirkondlikke algatusi on sageli pidurdanud vastukäivad põhimõttelised seisukohad, mis tulenevad minevikus väljakujunenud poliitilistest, etnilistest ja religioossetest vastuoludest. Eriti kahjulik on mitme lepinguosalise pidev vastuseis Kosovo[5] täielikule osalemisele piirkondlikes mehhanismides. Sellises olukorras tundub, et lõplik siht – ELi energia siseturuga integreerumine – on praegu vaid pikaajaline eesmärk.

Kõige tähtsam ülesanne on kõrvaldada praegune lõhe teooria (poliitilised kohustused) ja praktika (energiaühenduse õigustiku täielik rakendamine ja vastuvõetud eeskirjade täitmise tagamine) vahel ning põhiküsimus on, kuidas ajendada piirkonna lepinguosalisi eeskirju kohaldama ja nende täitmist tagama.

Nõuete täitmata jätmist saab vältida realistlike eesmärkide ja tähtaegadega ning asjakohaste lisasätetega, milles võetakse piisavalt arvesse lepinguosaliste profiili ja vajadusi, nagu on selgesõnaliselt väljendatud lepingu artiklis 24.

Energiaühenduse õigustiku formaalne ülevõtt ei saa olla eesmärk omaette, vaid peab olema vahend eeskirjade eesmärkide saavutamiseks. Tuleb luua tõeline energiaturg, alustades praeguse reguleeritud hindade ja üldiste subsiidiumide süsteemi reformist. Riigisiseseid energiaturge ei saa korralikult avada, rääkimata piirkondliku turu integreerimisest, kuni kasutatakse vananenud turumudeleid, mis takistavad konkurentsi ja investeeringuid ning põhinevad avaliku sektori tarnijatel, kes on seotud selliste turgu valitsevate energiatootjatega, kelle kohaldatavad reguleeritud hinnad ei vasta Euroopa Liidu Kohtu praktikas[6] nõutule, st need peavad olema selgelt määratletud, muutuvad, läbipaistvad, mittediskrimineerivad (sh tarnijate vahel), kontrollitavad ja ei tohi kahjustada konkurentsi. Ei piisa selliste siseriiklike õigusnormide vastuvõtmisest, mille korral ELi eeskirjad on lihtsalt siseriiklikku õigusesse üle võetud, kui nendega ei kaasne vajalikke teiseseid eeskirju, haldussuutlikkust ega täitemehhanisme. On vaja tugevaid energiasektorit reguleerivaid asutusi, kellel on oma kohustuste täitmiseks vajalikud volitused, vahendid ja sõltumatus ning kes suudavad tagada võrdse kohtlemise, tõhusa konkurentsi ja energiaturu efektiivse toimimise.

Lepingujärgne vaidluste lahendamise kord on andnud tulemusi siis, kui asjaomased lepinguosalised on olnud nõus läbirääkimisi pidama ja rahumeelset lahendust otsima. Kogemused on aga näidanud, et vaidluse lõpplahendus võib lisaks energiaühenduse õigustiku rangele tõlgendamisele olla seotud ka rahvusvahelise avaliku õiguse valdkonna keerukate küsimustega. Praegu on veel liiga vara teha järeldusi lepingus sätestatud rikkumismenetluse tõhususe kohta, sest menetlusi on seni algatatud vähe (vaid kuus menetlust, mida on peamiselt ajendanud kaebused) ja mitme lepinguosalise samasuguste rikkumiste üheaegne käsitlemine ei ole olnud süsteemne. Komisjoni hinnangul peavad kõik pooled nõuete täitmise tagamiseks rohkem jõupingutusi tegema.

b) Kuidas edendada investeeringuid? Energiaühendus seisab silmitsi teadaolevate investeerimisraskustega,[7] mis tulenevad näiteks vajadusest uuendada elektrienergia põhi- ja jaotusvõrke ning võrguühendusi, kohaldada ELi nõudeid ja meetmeid seoses energiatõhususega või rakendada suuri põletusseadmeid käsitlevat direktiivi, kütuste väävlisisaldust käsitlevat direktiivi ning Euroopa Liidu heitenorme, mis nõuab olemasolevate elektrijaamade uuendamist või mitme elektrijaama kasutusest kõrvaldamist ja võimalikku asendamist detsembriks 2017.

Energiaühendus on kindlaks määranud mitu piirkonna jaoks strateegilise tähtsusega prioriteetset projekti, mille kiitis heaks ministrite nõukogu 2010. aastal. Eelistatakse piiriülest elektrikaubandust hõlbustavaid projekte – nimelt takistab praegune vähene võrkude vastastikuse ühendamise võimsus piirkondlike turgude arendamist. Kogu piirkonda hõlmavate energiasüsteemide ja piirkondliku energiakaubanduse edendamine on kasulik mitte üksnes piirkonnale vaid ka ELi varustuskindluse tagamiseks. Seni on mõndagi tehtud, et arendada gaasiringi ideed, mis töötati välja Kagu-Euroopa gaasiga varustamist käsitlevas uuringus (mida toetas Maailmapank ja Kreditanstalt für Wiederaufbau [KfW] ning mis avaldati pealkirja „ The future of the natural gas market in Southeast Europe ” all)[8] ja institutsioonide tasandil on tehtud olulisi jõupingutusi kindlaksmääratud prioriteetsete projektide toetamiseks ja edendamiseks.

Peale selle on energiaühendus aidanud lepinguosalistel saada olulisi avaliku sektori rahalisi toetusi nii kahepoolsetelt rahastajatelt (nt KfW või USAid) kui ka rahvusvahelistelt finantseerimisasutustelt (nt Euroopa Investeerimispank, Maailmapank või Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank).

Hoolimata sellest, et rahvusvahelised finantseerimisasutused on piirkonda rahaliselt olulisel määral toetanud, on erasektori investeeringuid suhteliselt vähe. Seda põhjusel, et õigusraamistikku ei ole korralikult rakendatud (eeskirju ei ole rakendatud ja/või nõuetekohaselt kohaldatud) ja riikide siseturud on väikesed (just need asjaolud ajendasid energiaühenduse loomist 2005. aastal).

Suurim probleem on aga endiselt riikide valitsuste suutmatus korraldada ümber lõpptarbijatele kehtivad reguleeritud hinnad ning nendega seotud kaudsed ja otsesed subsiidiumid kõigil energiaturgudel. Need üldiselt kasutatavad subsiidiumid hoiavad eelkõige elektri hulgihinna allpool infrastruktuuri asendamiseks vajaminevat taset ning takistavad energiasäästu ja energiatõhususega seotud investeeringuid. Tulemuseks on see, et kasutatakse vananevat, ebatõhusat ja keskkonnavaenulikku infrastruktuuri, mis ei suuda kindlustada energiaühenduses osalejatele piisavat energiajulgeolekut. See olukord peletab eemale mis tahes avaliku ja erasektori või rahvusvaheliste finantseerimisasutuste investeeringud.

Komisjon leiab, et energiaühenduse edasiste meetmete raames tuleb esmajärjekorras parandada investeerimistingimusi ning ta püüab seda ülesannet täita koostöös sekretariaadi ja rahastajatega.

4. Energiaühenduse tulevik

Eespool tehtud järelduste põhjal leiab komisjon, et kõnealuse rahvusvahelise organisatsiooni tuleviku kujundamisel tuleb arvesse võtta kolme põhieesmärki: energiaühendus peab pöörama tähelepanu eeskirjade täitmise tagamisele, võtma vastu siseturu kolmanda paketi ja taastuvenergia direktiivi ning arendama välja kooskõlastatud investeerimisstrateegia. Tuleks kaaluda õigustiku täiendavate osade lisamist, eelkõige energiasektori CO2-heite vähendamise edendamiseks.

1) Tähelepanu rakendamisele

Erinevalt muudest piirkondlikest algatustest põhineb energiaühendus rahvusvahelisel lepingul, millega on loodud õiguslikult jõustatavate eeskirjade raamistik:

- energiaühendusega liitudes võtsid lepinguosalised endale juriidilise kohustuse asjakohased ELi eeskirjad mitte üksnes formaalselt vastu võtta, vaid neid ka tegelikult kohaldada ja nende täitmine tagada;

- energiaühenduse institutsioonid tagavad, et sekretariaat jälgib pidevalt ja sõltumatult asjakohaseid turge; samuti aitab sekretariaat lepinguosalistel eeskirju rakendada ning kontrollib riikidesse tehtavate visiitide ja muude meetmete kaudu riikide ülevõtmiseeskirjade formaalset järgimist (juba enne nende vastuvõtmist) ja nende kasutamist tegelikkuses;

- energiaühenduse lepingus on sätestatud vaidluste lahendamise kord, mille kohaselt saab kaebuse alusel või sekretariaadi omal algatusel kindlaks teha asjakohaste eeskirjade rikkumisi ja neid menetleda; seda korda ei ole küll seni veel süstemaatiliselt kasutatud.

Vähene edu energiaturgude reformimisel ja avamisel viitab sellele, et energiaühenduse õigustikku ei ole piisavalt jõustatud. Jõustamise parandamiseks peaksid lepinguosalised võtma meetmeid selleks, et luua tugevad ja sõltumatud energiasektorit reguleerivad asutused ja konkurentsiasutused, kellel on täielikud volitused ja kõik vajalikud vahendid nõuete täitmise jälgimiseks ning rikkumiste korral tõhusate karistuste rakendamiseks. Ka riikide kohtud ja investeerimisküsimustega tegelevad tribunalid on väga olulised vastuvõetud eeskirjade täitmise tagamiseks ning rikkumiste korral nõuetekohaste õiguskaitsevahendite tagamiseks. Lisaks peab sekretariaat igati täitma energiaühenduse lepingu täitmise järelevalvaja ülesannet, kasutades ära oma sõltumatust ja kogemusi.

Komisjon on kohustunud edendama energiaühenduse eeskirjade rakendamist ja aktiivset jõustamist, võttes järgmisi meetmeid.

a) ELi kandidaatriigi või potentsiaalse kandidaatriigi staatuses olevate lepinguosaliste jaoks on energiaühenduse asjakohaste õigusnormide siseriikliku rakendamise ja jõustamise tase Euroopa Liiduga ühinemise üle peetavatel läbirääkimistel otsustava tähtsusega. Komisjon annab oma arenguaruannetes puudulikule jõustamisele negatiivse hinnangu, mille tagajärjel võidakse ühinemisläbirääkimistel naasta energia peatüki juurde. Teisalt aga peaksid kandidaatriigid ootama ühinemisläbirääkimiste ladusamat kulgemist, kui nad on energiaühenduse õigustiku rakendanud.

b) Komisjon uurib läbipaistvaid eeskirju ja menetlusi järgides ja proportsionaalsuse põhimõtet arvesse võttes ning kooskõlas soovitustega, mille Euroopa Parlament esitas Euroopa uue energiastrateegia (2011–2020) väljatöötamist käsitlevas resolutsioonis (avaldatud 25. novembril 2010), kuidas saaks kahepoolse rahalise toetuse paremini siduda energiaühenduse lepingust tulenevate kohustustega, eriti juhtudel, kui lepinguosaline on kohustused pidevalt täitmata jätnud. Komisjoni hinnangul tuleks õigustiku järgimist lepinguosalise poolt hinnata mitte üksnes selle põhjal, kuidas viimane on õigustiku oma siseriiklikusse õigusesse üle võtnud, vaid ka selle põhjal, kui tõhusalt ta neid on rakendanud ja nende jõustamise taganud. See omakorda peaks soodustama täiendava rahalise toetuse andmist.

Rahastajate koordinaatorina kaalub komisjon ka võimalust paluda muudel rahvusvahelistel finantseerimisasutustel ja kahepoolsetel rahastajatel järgida sama poliitikat ning muuta rahalise toetuse saamine sõltuvaks eeskirjade rakendamisest ja jõustamisest.

c) Peale selle muudetakse tõhusad jõustamismehhanismid ka eeltingimuseks, mille lepinguosalised peavad täitma, et saada kasu taastuvenergia direktiivi koostöösätetest, eelkõige sätetest, milles käsitletakse liikmesriikidevahelisi ülekandeid.

d) Komisjon toetab rakendamist hõlbustavaid ja nõuete täitmatajätmist vältida aitavaid meetmeid, tihendades halduskoostööd ja partnerlussuhteid. Samuti soodustab ta ELi kuuluvate lepinguosaliste suuremat osalemist energiaühenduse tehnilistel koosolekutel, et lepinguosalised saaksid ära kasutada nende liikmesriikide kogemusi ja parimaid tavasid.

e) Komisjon edendab ka lepinguosaliste võrdse kohtlemise tagava vaidluste lahendamise korra süstemaatilist kasutamist ja toetab asjakohaste menetluste algatamist sekretariaadi omal algatusel. Komisjon leiab, et eeskirjade tõsise või korduva rikkumise korral peaks Euroopa Liit kasutama lepingu artiklist 90 tulenevat õigust ja kaaluma juhtumi esitamist otse ministrite nõukogule.

f) Komisjoni hinnangul peaks energiaühendusega liitumine olema võimalik üksnes riikidele, kes näitavad valmisolekut ja suutlikkust võtta asjakohased energiaühenduse õigusnormid üle oma õigusesse mõistliku aja jooksul enne liitumist ning sellise usaldusväärsusega, mida ülejäänud lepinguosalised eeldavad.

2) Siseturu kolmanda paketi, taastuvenergia direktiivi ja energiatõhususe direktiivi rakendamine, et kiirendada piirkonna integreerimist Euroopa ühtsesse energiaturgu

Komisjoni hinnangul on energia siseturu kolmanda paketi tulevaseks vastuvõtmiseks ja rakendamiseks ning lepinguosaliste osalemiseks Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostööametis (ACER) või Euroopa põhivõrguettevõtjate võrgustikes tingimata vajalik kokkulepitud eeskirjade tõhus rakendamine.

Komisjon edendab energiaühenduse õigustiku laiendamist energia siseturu kolmandasse paketti kuuluvatele direktiividele ja eeskirjadele. Kolmanda paketi vastuvõtmine ja rakendamine võimaldab lepinguosalistel nende energiaturge kiiremini ja põhjalikumalt reformida, mis soodustab täielikku integreerimist ELi turgudega ning võimaldab lepinguosaliste ettevõtjatel ja tarbijatel tõrgeteta toimivate turgude hüvesid kasutada.

Selleks et õigusaktide rakendamisega kaasneks ka turgude tegelik reformimine, kavatseb komisjon koostöös energiaühenduse sekretariaadiga anda lepinguosalistele konkreetset nõu seoses rakendusprogrammidega, esmatähtsate ülesannete seadmisega ja võib-olla õigustiku järkjärgulise vastuvõtmisega. Loomulikult moodustab selline nõuandmine lahutamatu osa nõuannetest, mida antakse seoses turureformiga, millega pannakse alus investeeringute soodustamiseks.

Komisjon edendab ka taastuvenergia direktiivi vastuvõtmist energiaühenduse poolt. Lepinguosalised ei ole seni ära kasutanud oma taastuvenergia potentsiaali, mille kasutamine aitaks neil kliimamuutuste vastu võidelda, Euroopa energiajulgeolekut suurendada ning neis riikides keskkonna- ja terviseküsimusi lahendada.

Energiakasutuse tõhustamiseks peavad lepinguosalised kindlasti kohaldama asjakohaseid ELi õigusakte, et nad saaksid niipea kui võimalik aidata saavutada energiasäästu ja -tõhususe eesmärke ning vähendada energiasektori CO2-heidet. Sellega kaasnevad olulised hüved – vähenevad lepinguosaliste elanike energiakulud ja tekivad uute töökohtade loomise võimalused. Ühes Maailmapanga hiljutises aruandes on analüüsitud märkimisväärseid energiasäästu võimalusi, mida pakuks piirkonnas energiakasutuse tõhustamine[9].

Kõnealused eeskirjad on juba praegu Euroopa Liidu ning energiaühenduse lepinguosaliste kahepoolsete läbirääkimiste (seoses Euroopa Liiduga ühinemisega või Euroopa naabruspoliitika raames) peamine lähtekoht.

Seepärast edendab komisjon asjakohaste direktiivide ja eeskirjade võimalikult varajast vastuvõtmist energiaühenduse poolt, võttes arvesse energiaühenduse institutsioonilist raamistikku ja lepinguosaliste eriolukorda.

3) Kooskõlastatud investeerimisstrateegia

Energiaühenduses tuleb luua soodsad investeerimistingimused, tuginedes kooskõlastatud investeerimisstrateegiale. Lepinguosaliste geograafiline ulatus võimaldab juurdepääsu suuremale Euroopa energiaturule ja neil on potentsiaal muuta oma objektiivsed eelised (nt rikkalik hüdroelektrienergia taastuvressurss) ekspordivõimalusteks. Samas ei saa eitada, et esineb probleeme, nt piiriülest kauplemist raskendavad kitsaskohad, ebakindlad planeerimissüsteemid ja väga piiratud ambitsioonid.

Uute investeeringute peamine eeltingimus on hindade ja/või subsiidiumide reformimine. Praegused kulude tagasiteenimiseks vajalikust sageli madalamad hinnad ja tariifid moonutavad turgu ning takistavad nõudluse juhtimise ja energiatõhususe edendamisega seotud poliitikameetmeid. See koos väikeste elektriarvete ja ebatõhusa maksude kogumisega ohustab mõningate elektritootjate majanduslikku elujõulisust, mida praegu tagatakse kulukate riigipoolsete subsiidiumidega. Seetõttu tuleb teha erilisi jõupingutusi hindade ja tariifide reformimiseks, pöörates vajalikku tähelepanu tundlikele tarbijatele, halduskoormuse kõrvaldamisele ning turu läbipaistvust ja turuosaliste võrdset kohtlemist tagava sõltumatu reguleeriva asutuse loomisele. Komisjon mõistab, et reforme ei saa eeldada, ilma et pakutaks alternatiivseid lahendusi investeerimiseks, hindade ümberkorraldamiseks ja tundlike tarbijate sihipäraseks kaitseks. Komisjon võtab selles valdkonnas juhtimise enda kanda ja annab konkreetset nõu struktuurireformi tegemiseks.

Suurt tähtsust omistatakse reformi sotsiaalsele mõjule. Lepinguosalised peavad looma energiavaldkonnas tõhusad sotsiaalkaitsesüsteemid ja eesmärgistatud subsiidiumikavad. Tõhusust saab kõige rohkem parandada maksubaasi parandades, st vähendades selliste inimeste arvu, kes ei pea maksma neile tarnitud energia eest. Samuti tuleks kaaluda üldiste subsiidiumide lõpetamist ning vaestele ja kaitsetumatele tarbijatele suunatud subsiidiumide kasutamist. Lepinguosalised peavad endale selgeks tegema reformide tegemata jätmise maksumuse seoses suurema energiamahukusega, sotsiaalkaitse ja majanduskasvu puudumisega, halvenenud keskkonnaseisundiga ja tervisemõjuga[10].

Teise eeltingimusena peavad lepinguosalised mõtlema piiriüleselt ja mõistma, millist mastaabisäästu võimaldavad piirkondlikud investeerimiskavad. See nõuab poliitilist tahet naaberriikidele toetuda ning selleks peab Euroopa Liit igal võimalusel energiaühenduse tegevusele otseselt ja kõrgel tasemel tähelepanu pöörama.

Kolmandaks suurendab komisjon keskkonna- ja kliimakriteeriumide tähtsust lepinguosaliste energiaaruteludes. Vanade, ebatõhusate ja keskkonda saastavate elektrijaamade väljavahetamiseks tuleb uude elektritootmisvõimsusesse investeerida veelgi kiiremas korras, kui võtta arvesse ELi keskkonnaalaseid õigusakte. Komisjoni eritähelepanu nõuab ka lepinguosaliste suutlikkus rakendada keskkonnamõju hindamist käsitlevat direktiivi 85/337/EMÜ (muudetud versioon) ja loodusliku linnustiku kaitset käsitleva direktiivi 79/409/EMÜ artikli 4 lõiget 2.

Säilitada tuleks energiaühenduse lisandväärtus ning hoida ära tegevuse kattumine muude piirkondlike algatuste (Euroopa naabruspoliitika ja idapartnerlus, piirkondlik koostöönõukogu, ELi Doonau piirkonna strateegia ning Bakuu algatus) raames tehtava energiaalase tööga. Kõiki kõnealuseid algatusi tuleb tingimata omavahel koodineerida, et vältida meetmete kattumist ja topeltrahastamist.

Energiaühenduse üldkoordinaatorina ja kasutades ära erisuhteid rahastajatega kavatseb komisjon asuda juhirolli investeerimistingimuste loomisel.

Euroopa Liidu 2020. aasta energiastrateegia kohaselt tuleks Euroopa Liidu varustuskindluse suurendamist toetavatele infrastruktuuriprojektidele (nt piiridel asuvate uute võrguühenduste kaudu) pöörata samasugust tähelepanu ja nendega seoses tuleks võtta samasuguseid poliitikameetmeid nagu ELi-siseste projektide puhul. Komisjoni 17. novembril 2010 vastuvõetud teatises „Energiainfrastruktuuri prioriteedid aastaks 2020 ja pärast seda – Euroopa integreeritud energiavõrgu väljaarendamise kava” määratleti elektriühendusi Kesk- ja Ida-Euroopas ning Kagu-Euroopas, aga ka samas piirkonnas asuvat Põhja- ja Lõuna-Euroopa gaasitranspordikoridori kahe kõige olulisema koridorina. Nende koridoride kujundamisel on lähtutud energiaühenduse integreerimise vajadusest. Kõnealuseid koridore võib lugeda Euroopa tasandi projektideks, eeldusel et lepinguosalised jõuavad kokkuleppele ühiste investeerimisprojektide osas.

Lisaks tuleb esmajärjekorras lõpule viia piirkondlikud projektid, nt luua elektrivaldkonna koordineeritud enampakkumiste amet, rajada gaasiring koos sellega ühendatud torujuhtmetega ning (võib-olla) asutada naftavarude säilitamise piirkondlik kesküksus. Neist saavad energiaühenduse suurprojektid.

Komisjon tagab, et energiaühenduse energiaprojektide jaoks saadaolevaid ELi rahalisi vahendeid kasutatakse võimalikult optimaalselt ja rahastamist suurendatakse, kui seda õigustab projektide piirkondlik laad.

5. Edasised sammud

Komisjoni hinnangul viitavad senised edusammud ja dünaamiliselt tehtud töö (mille puhul on täpselt järgitud energiavaldkonna arengut Euroopa Liidu tasandil) sellele, et energiaühenduse tegevus peaks jätkuma ka pärast 2016. aastat.

Energiaühenduses osalemine on lepinguosalistele näidanud, et piirkondlik tegevus on kasulikum kui tavapärased kahepoolsed suhted Euroopa Liiduga. On saanud selgeks, et lepinguosalised saavad sõltumata tulevikus Euroopa Liiduga ühinemise võimalusest juba praegu kasutada ELi energia siseturu hüvesid.

Energiaühendus on ELi ja selle naaberriikide energiakoostöö tõhus raamistik, mida võiks laiendada ka muudele riikidele ja geograafilistele aladele.

Piirkondlik koostöö on esmatähtis ning energiaühenduse täielik integreerimine üle-euroopalisse energiaturgu sõltub kõigi lepinguosaliste poliitilisest tahtest ja suutlikkusest aidata luua energiaühenduses piirkondlik turg ja anda panus selle õnnestumisse.

Käesolevas aruandes esitatust lähtuvalt kavatseb komisjon aidata saavutada energiaühenduse eesmärke järgmiselt. Komisjon:

- edendab energiaühenduse institutsioonide ja asutuste töömeetodite muutmist, korraldades sealhulgas ministrite erakorralisi kohtumisi energiaühenduse eesmärkide saavutamisega seotud konkreetsete prioriteetide käsitlemiseks;

- kannustab proaktiivselt eeskirjade rakendamist ja tõhusat jõustamist;

- edendab energia siseturu kolmanda paketi, taastuvenergia direktiivi ja energiatõhususe direktiivi rakendamist, et kiirendada energiaühenduse täielikku integreerimist Euroopa ühtse energiaturuga, ning kaalub õigustiku täiendavate osade lisamist, eelkõige energiasektori CO2-heite vähendamise edendamiseks;

- edendab piirkonnas vajalikke investeeringuid, võttes selleks vastu sidusa investeerimisstrateegia, milles võetakse eelkõige arvesse energiasektori infrastruktuurivajadusi, vajadust vähendada energia tootmisest tulenevat CO2-heidet, energiasäästu mõju ja taastuvate energiaallikate arendamise võimalusi; ning

- edendab sotsiaalset mõõdet käsitleva vastastikuse mõistmise memorandumi rakendamist.

[1] Algselt kirjutas lepingule alla Euroopa Ühendus, millest on nüüdseks saanud Euroopa Liit.

[2] See on loetelu praegustest lepinguosalistest, st pärast Euroopa Liidu laienemist 2007. aastal ja kõnealuse organisatsiooni hiljutist arengut.

[3] Neli foorumit (milles käsitletakse elektri, gaasi ja naftaga seotud küsimusi ning sotsiaalseid aspekte) koosnevad kõigi huvirühmade esindajatest, kaasa arvatud ettevõtjad, reguleerivad asutused ning tööstusharu ja tarbijate esindajad.

[4] Aruande täistekst on veebiaadressil http://www.energy-community.org/pls/portal/docs/722178.PDF .

[5] Vastavalt ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonile 1244/99.

[6] Vt Euroopa Kohtu (suurkoda) 20. aprilli 2010. aasta otsus kohtuasjas C-265/08 Federutility ja teised v. Autorit[pic] per l'energia elettrica e il gas (Euroopa Kohtu lahendid 2010, lk 00000).Esinevairutility ja teised v. Autoritą per l'energia elettrica e il gas (Euroopa Kohtu lahendid 2010, lk 00000).Esinevaid lünki on analüüsitud Maailmapanga juunis 2010 avaldatud aruandes „ South East Europe Wholesale market opening ”, mis on veebisaidil http://www.energy-community.org/pls/portal/docs/594181.PDF .

[7] Vt nt Maailmapanga aruanne „Lights out? :The outlook for energy in Eastern Europe and the former Soviet Union” veebiaadressil http://siteresources.worldbank.org/ECAEXT/Resources/258598-1268240913359/Full_report.pdf.

[8] Aruanne on veebiaadressil http://go.worldbank.org/ZM7XE8RM10.

[9] „Status of Energy Efficiency in the Western Balkans. A Stocktaking report”, veebiaadressil http://www.energy-community.org/pls/portal/docs/664179.PDF.

[10] Strateegias tuleks pidada väga oluliseks keskkonnakriteeriumide täitmist. Praegu piirkonnas kasutatavate kütuste puhul, eelkõige ligniit elektrijaamades ja tahked kütused (ligniit, küttepuud, kivisüsi) kodumajapidamistes, alahinnatakse keskkonda ja sellega seotud sotsiaalkulusid, nagu märgiti ÜRO Arenguprogrammi dokumendis juba 2004. aastal (vt http://www.undp.org/energy/docs/Stuck_in_the_Past.pdf).