ET Euroopa Liidu Teataja C 247/11

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase muutmistaotluse avaldamine

2011/C 247/06

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

MUUTMISTAOTLUS

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

MUUTMISTAOTLUS VASTAVALT ARTIKLILE 9

„LANGRES”

EÜ nr: FR-PDO-0217-0121-07.07.2009

KGT ( ) KPN ( X )

1. Spetsifikaadi osa, mida muutmine hõlmab:

—  Toote nimetus — Toote kirjeldus —  Geograafiline piirkond —  Päritolutõend — Tootmismeetod — Seos piirkonnaga — Märgistus —  Riiklikud nõuded —  Muu (täpsustada)

2. Muudatus(t)e liik:

—  Koonddokumendi või kokkuvõtte muutmine — Registreeritud KPNi või KGT muutmine, mille kohta ei ole avaldatud koonddokumenti ega kokkuvõtet —  Spetsifikaadi muutmine, mis ei tingi avaldatud koonddokumendi muutmist (määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 9 lõige 3) —  Spetsifikaadi ajutine muutmine, mis tuleneb riiklike ametiasutuste nõutud kohustuslikest sanitaar- või fütosanitaarmeetmetest (määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 9 lõige 4)

3. Muudatus(ed):

Taotletavate muudatuste üldine eesmärk on hõlmata kõik vajalikud üksikasjad, et karmistada piimatootmise ja toote valmistamise tingimusi.

Kõnealused muudatused võimaldavad tugevdada toote seost piirkonnaga, säilitada paremini toote omadusi.

3.1. Spetsifikaadi punkt 2:

TOOTE KIRJELDUS:

Toote kirjelduses on juustu „Langres” kirjeldamiseks täpsustatud teatavaid tehnilisi andmeid.

Kooriku välimus ja juustu kuju: esiteks soovitakse täpsustada kirjeldust ja teiseks viia kasutatav sõnavara vastavusse toote kontrollimisel ja eelkõige organoleptiliste analüüside käigus tegelikult kasutatava sõnavaraga. Tehtavad muudatused ei muuda kuidagi toote omadusi.

Viide vormide, mitte enam juustu läbimõõdule: sellega lisatakse selgitus, mis aitab kontrollida juustu läbimõõdu järgimist. Et juustu läbimõõt varieerub veidi sõltuvalt valmimisajast ja -tingimustest, leiti, et kindlam on kirjeldada vorme.

Juustu kõrguse näitaja kaotamine ja maksimaalse massi lisamine: leiti, et juustu omadusi kirjeldatakse rahuldavamalt, kui määratakse kindlaks esiteks minimaalne ja maksimaalne mass ning teiseks minimaalne ja maksimaalne läbimõõt.

Keskmise suuruse lisamine: väikese ja suure suuruse vahepealne keskmine suurus võimaldab tarbijal paremini eristada erinevaid suurusi ning muudab seega päritolunimetuse „Langres” tüüpilisemaks. Väikese suuruse läbimõõdu vähendamine võimaldab ka seda suurust keskmisest paremini eristada.

3.2. Spetsifikaadi punkt 5:

TOOTMISMEETODI KIRJELDUS:

Piima tootmine

Piimakari

Tänu selliste tõugude kasutamisele, mis on paremini kohanenud vähemintensiivse tootmissüsteemiga, on „Langres” paremini piirkonnaga seotud.

Osaga, mis käsitleb lüpsilehmade ostu ja mullikate söötmist, püütakse tagada, et juustu „Langres” valmistamiseks mõeldud piim saadakse loomadelt, kelle sobivus piirkonda on kindel, sest ajavahemikul enne nende tootmises kasutamist vastab nende pidamine ja söötmine spetsifikaadile.

Piimakarja söötmine

Suures osas (80 % ulatuses) kaitstud päritolunimetusega juustu „Langres” tootmispiirkonnast endast pärinev sööt on üks peamiseid kriteeriume, mis tugevdab seost piirkonnaga. Looduskeskkonna omadused ja loomakasvatajate oskusteave eelkõige rohumaade haldamise alal väljenduvad lüpsilehmade söötmises.

Osaga, mis käsitleb piimakarja söötmist, püütakse juustu „Langres” tootmispiirkonnas alles hoida rohutraditsiooni ning seda esiteks rohu minimaalse osakaalu tagamisega loomasöödas ning teiseks rohumaadelt pärineva rohu konkreetsete omaduste kaitsmisega seeläbi, et säilitatakse mitmekesine looduslik taimestik ja välditakse mittelooduslike ainete lisamist.

Seega asjaolu, et loomasöödas tagatakse rohu märkimisväärne osakaal (6 kuud aastas peetakse loomi karjamaal, kusjuures lüpsilehma kohta peab olema vähemalt 20 aari rohumaad ning talvises toidus 30 % heina), kujutab endast tegurit, mis loob tugeva seose piirkonnaga. Sellele aitab kaasa ka mineraalväetiste piiramine, sest see võimaldab järgida rohumaade bioloogilist mitmekesisust seeläbi, et välditakse lämmastiku ülejääke, mis muudavad pinnase happeliseks, mis omakorda toob kaasa loomadele mittemeeldiva ja isegi soovitud taimestikuga konkureeriva taimestiku.

Sööda ladustamise võimsus, milleks on 130 % talveperioodi vajadustest, kujutab endast vana tava, mis on piirkonnas väga levinud ja sellele iseloomulik. See võimaldab talunikul saavutada eesmärgid oma sööda osas, kindlustades end halbade ilmade vastu, millega kaasneb kehv saak. Põllumajandusettevõtjatele, mis ei vasta sellele kriteeriumile, on ette nähtud kohanemisperiood.

Lubatud kore- ja jõusööt on näidatud vastavates lubatud koguse loeteludes. Täpsustatud on ka selle sööda omadusi ning selle ladustamise, valmistamise ja jaotamise viise. Kõik see, mis nüüd kindlaks määratakse, vastab juustu „Langres” tootmispiirkonnas kasutatavatele traditsioonilistele tavadele. Need võimaldavad eelkõige välistada niisugust tüüpi sööda ja säilitamismeetodid, mis muudaksid juustu „Langres” valmistamiseks sobiva piima eripära.

Sööda loetelu koostati, võttes ka arvesse tootmispiirkonna oma sööda kohustust, mis peab aitama kontrollida jaotatava sööda päritolu ja veenduda, et see on kohalik.

Jõusööda piiramine võimaldab muu hulgaside pidurdada tootmise intensiivistumist ja tugevdada seost piirkonnaga.

Juustu valmistamine

Juustu valmistamiseks kasutatavad abi- ja lisandained on kindlaks määratud üldeeskirjadega. On saanud teatavaks, et mõned uued tehnoloogilised võtted, mis hõlmavad muu hulgas ka abi- ja lisandainete kasutamist, nagu mikrofiltreerimine, piima osaline kontsentreerimine või valmimisensüümid, võivad mõjutada kaitstud päritolunimetusega juustu omadusi. Eelkõige on kaitstud päritolunimetusega toote põhiomaduste säilitamise nõudega vastuolus teatavate ensüümide kasutamine.

Seetõttu osutus vajalikuks täpsustada kaitstud päritolunimetusega toote spetsifikaadi punktis 5 praegusi meetodeid, mis hõlmavad piima töötlemist, kasutatavaid lisandaineid ja juustu valmistamist, et vältida olukorda, kus tulevikus väljatöötatavad meetodid, mida spetsifikaat ei hõlma, hakkavad mõjutama kaitstud päritolunimetusega juustu omadusi.

Teisalt lisati 1996. aastal spetsifikaati tehnilisi kriteeriume: hapestumis- ja nõrutamisetapi kestus ja temperatuur, ümberpööramata jätmine nõrutamisetapis, toimingute sagedus valmimise ajal.

Tehnilised kriteeriumid, mis on kindlaks määratud spetsifikaadi uues redaktsioonis toimingute osas alates kalgendi moodustumisest kuni juustu valmimiseni, reguleerivad valmistamisprotsessi ja tagavad ühtsuse, mis on juustu „Langres” organoleptiliste iseärasuste puhul vajalik. Nende valmistamistingimustega järgitakse ka tavasid, mis on juustu „Langres” läbi ajaloo tuntuks teinud.

Piima laagerdumine enne laabi lisamist ja mesofiilsete bakterite kasutamine: see võimaldab tagada, et kalgend on piimjas – tootmismeetodi peamine tunnusjoon valmistoote organoleptiliste omaduste seisukohast.

Kalgendamise kestus: väga tähtis näitaja, sest võimaldab tagada kalgendi omadused, mis annavad juustule „Langres” selle eripära.

Kalgendi lõikamine: see teeb võimalikuks eelnõrutamise vannis, mis hõlbustab seejärel nõrutamist. Seevastu keeluga viia eelnõrutamine läbi väljaspool vanni püütakse tagada, et kalgend jääb terveks.

Tühistatakse keeld kalgendit vormi panemise ajal pesta ja segada – toimingud, mis on iseloomulikud tootmismeetoditele, mille puhul kasutatakse laapi, sest see keeld on muutunud tarbetuks seetõttu, et juustu pH vormist väljavõtmisel on kuni 4,6. See ülempiir, mis tagab, et juust on piimjas, ei võimalda nimelt pesemist ja segamist kasutada.

Temperatuuri kindlaksmääramine nii, et see peab olema vähemalt 19 °C: see soodustab iseeneslikku nõrgumist ja võimaldab säilitada ensüümide toimet, mis hõlbustab juustu hapestumist.

Ümberpööramiste arvu piiramine kahega nõrutamise ajal: see tagab süvendi loomuliku moodustumise juustu peale, mis kujutab endast selle päritolunimetuse ühte peamist omadust.

Juustu valmimine

Tehtud muudatused võimaldavad paremini reguleerida valmimisetappi laiemas tähenduses (mille hulka kuuluvad etapid alates taaskuivatamisest kuni valmimiseni kitsamas tähenduses), mis on juustu valmistamise üks põhietappe, sest võimaldab sellel saavutada kõik oma head omadused.

Temperatuuri ja õhuniiskuse tingimuste kindlaksmääramine (temperatuur taaskuivatamisetapis, temperatuur ja õhuniiskus valmimisetapis kitsamas tähenduses).

Niisutamiskohustus võimaldab kontrollida nende konkreetsete valmimisfermentide arenemist, mis annavad juustule „Langres” selle erilised organoleptilised omadused.

Minimaalse valmimisaja kindlaksmääramine nii, et see peab olema kaheksateist päeva, mis vastab äsja kindlaksmääratud keskmisele suurusele.

3.3. Spetsifikaadi punkt 6:

TEGURID, MIS NÄITAVAD SEOST GEOGRAAFILISE PIIRKONNAGA:

Spetsifikaadi see osa kirjutati ümber vastavalt koonddokumendis esitatud kavale (geograafilise piirkonna eripära/toote eripära/põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja toote kvaliteedi või omaduste vahel) ning seda täiendati, võttes arvesse tootmismeetodis tehtud muudatusi: piima tootmise ja juustu valmistamise tingimused, mis tagavad juustule „Langres” selle omadused ja tuntuse.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„LANGRES”

EÜ nr: FR-PDO-0217-0121-07.07.2009

KGT ( ) KPN ( X )

1. Nimetus:

„Langres”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Prantsusmaa

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 1.3. Juust

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

Tegemist on pehme juustuga, millel on pestud koorik. Sile või kergelt krobeline ja pealt viskoosne koorik on pärast valmimist kuldkollane kuni punakaspruun.

Juustu valget värvi sisu muutub valmides kreemjaks. Kujult on juust silindriline või kergelt ülalpool ahenev, ülemises pealispinnas on süvend (sügavus üle 5 millimeetri); juustu tehakse kolmes mõõdus:

— suur suurus, mida valmistatakse vormis läbimõõduga 16–20 sentimeetrit ja mille mass on 800–1 300 grammi;

— keskmine suurus, mida valmistatakse vormis läbimõõduga 9–10 sentimeetrit ja mille mass on 280–350 grammi;

— väike suurus, mida valmistatakse vormis läbimõõduga 7–8 sentimeetrit ja mille mass on 150–250 grammi.

Rasvasisaldus on pärast täielikku kuivamist vähemalt 50 %.

Kuivainesisaldus on üle 42 %.

Juustu valmistatakse eranditult eelnevalt laagerdunud lehmapiimast, millele on lisatud laapi ja mille kalgendamisaeg kahest ja poolest tunnist kuni viie ja poole tunnini tagab selle, et kalgend on piimjas.

Valmistamise käigus tuleb juustu nõrutamise ajal ümber pöörata ainult 2 korda ning sõltuvalt suurusest 15–21 päeva kestva valmimise ajal niisutada.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

„Langres” on juust, mida valmistatakse eranditult punktis 4 määratletud geograafilisest tootmispiirkonnast pärit kontsentreerimata ja taastamata lehmapiimast, millele on lisatud laapi. Tooraine säilitamine miinuskraadidel hoidmisega on keelatud.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

Piimakarjale antava päritolunimetusega hõlmatud piirkonnast saadud sööda keskmine aastane osakaal on vähemalt 80 % karja kogusööda kuivainest.

Piimakari aetakse karjamaale minimaalselt 6 kuu jooksul aastas ning sel ajavahemikul tuleb iga lehma kohta minimaalselt 20 aari rohumaad.

Talvises söödas on rohu osakaal vähemalt 30 % koresöödast, sellest vähemalt pool heina ja rohukuiviseid.

Koresöödana on lubatud kasutada järgmisi söödaliike:

— looduslike, ajutiste või kunstlike rohumaade rohi, mis kasvab, mida antakse värskena või silona, heinapallidena, heinana või kuivistena säilitatuna;

— mais tervete taimedena, mida antakse värskena või silona säilitatuna või siis kuivistena;

— söödapeedid;

— teravili, mida antakse värskena või silona säilitatuna;

— teraviljaõled.

Kui antakse värsket sööta, tuleb puhtalt koristatud sööt viia värskena tallu ning seda ei tohi enne lüpsilehmadele andmist soojendada. Maksimaalne tarbimisaeg pärast niitmist ei tohi ületada kahte lüpsi.

Söödapeedid tuleb enne loomadele andmist korralikult puhastada. Need tuleb loomadele anda tervete, puhaste ja vigastamatutena. Kui peedid tükeldatakse, tuleb seda teha samal päeval.

Söödapallid valmistatakse eelnevalt kuivatatud söödast ning nendes on minimaalselt 60 % kuivainet.

Silo on lubatud tingimusel, et seda ladustatakse kindlasti betoonplaadil; nõutav on ka betoonist mahalaadimisplatvorm, välja arvatud juhul, kui on olemas alternatiivne puhas laadimissüsteem.

Silostatav rohi kuivatatakse kõigepealt ja selles on minimaalselt 30 % kuivainet.

Heina ladustatakse kindlasti kuivalt küünis.

Alates 2013. aasta 1. jaanuarist ladustatakse õlgi kindlasti kuivalt küünis.

Jõusööta ja muud kuiva sööta ladustatakse puhtas kohas, kus see ei saa niiskust. Kuivsööt on sööt, milles on üle 85 % kuivainet.

Jõusööta võib anda aastas keskmiselt kuni 7 kg lüpsilehma kohta päevas.

Liitsööt, mis koosneb jõusöödast, täissöödast või täiendsöödast, moodustatakse järgmisest:

— teraviljad või teravilja kõrvalsaadused;

— valgurikkad kultuurid ja õliseemned;

— taimede pressimisjäägid;

— melass;

— lutsernikuivised;

— piimasaadused (vadak);

— mineraalsööt, millele võib olla lisatud vitamiine.

Jõusööt võib pärineda talust (kokkusegamine talus seal toodetud koostisosadest) või olla sisseostetud.

Teravilju purustatakse koos ainult mehaaniliselt.

Vedelsööt on lubatud tingimusel, et selle koostis on selgelt välja toodud ja selle puhul järgitakse lubatud sööda loetelu.

Piimakarja söödaks mõeldud teraviljade töötlemisel on keelatud kasutada soodat.

Keelatud on lisada kaitstud metioniini ja ammoniaaki.

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Piima tuleb toota ning juustu valmistada geograafilises piirkonnas.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

—

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta:

Päritolunimetusega „Langres” juustu märgisel peab olema päritolunimetus koos märkega „Päritolunimetus” ning see kõik tähtedega, mis moodustavad vähemalt kaks kolmandikku kõige suurematest tähtedest märgisel.

ELi logo „AOP” (KPN) on kohustuslik.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

Geograafiline piirkond paikneb Bassigny ja Langresi platoo karjamaade ümbruses.

Piima tuleb toota ja juustu valmistada järgmisel territooriumil:

— Côte d’Ori departemangus; — Chaugey, Cussey-lès-Forgesi, Foncegrive’i ja Vernois-lès-Vesvresi kommuunides;

— Haute-Marne’i departemangus; — Chaumont’ ja Langresi ringkondades;

— Vosgesi departemangus; — Neufchâteau kantonis.

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Geograafiline piirkond paikneb Bassigny ja Langresi platoo karjamaade ümbruses.

Kogu see piirkond asub juuraajastu substraadil, mis pakub suurema või väiksema savisisaldusega savi- ja lubjarikkaid muldi. Keskmine kõrgus on 400–500 meetrit.

Sellest, et vormis valmistatavaid, nõrutatavaid ja kuivatatavaid ning seejärel tõenäoliselt valmida lastavaid juuste toodeti Langresis juba keskajal, annab tunnistust mitu ürikut (senjööriõigusi käsitlev tehing, Langresi linna raamatupidamiskontode väljavõte).

Viite juustust nimega „Langres” võib leida 19. sajandil ilmunud A. F. Pauriau raamatust („La laiterie, art de traiter le beurre, de fabriquer les beurres et les principaux fromages français et étrangers”, 1874).

Tol ajal toodeti juustu ainult taludes ning selles piirkonnas valmistatud juustuga kaubeldi peamiselt Langresi linna kaudu, kus neliteist maja ostsid valget juustu ja lasid sel valmida. Näib, et erinevatel aegadel eksisteeris erineva suurusega juuste ning suurus sõltus eelkõige turustamiseesmärkidest. Sellegipoolest võib laias laastus eristada väikesi juuste, mis olid mõeldud söömiseks üsna noorena, ja suuremaid juuste, mis sobisid paremini pikemaajaliseks säilitamiseks ja müümiseks kaugematesse kohtadesse.

Vähehaaval seadsid ümbruskonnas end sisse hulgikaupmehed. Nad varusid kaupa otse linnadest ja kauplesid sellega aina suuremas mahus. Juustu saadeti Pariisi, Châlonsi, Bar-le-Duci, Nancysse, Corrèze’i ja Allier’ departemangudesse ja mõnikord Genfi. Sel ajal tõusis Langresi juustu maine haripunkti.

Seejärel tõi 1914.–1918. aastani kestnud sõda Langresi talutootmise languse, mis kestis kuni 40. aastate lõpuni. See asendus samal ajal järk-järgult piimatootmisega juustutootmisettevõtetele, mis olid regioonis alates 20. sajandi algusest tekkinud, kuid hakanud siis tootma neid juustusorte, mis olid eelkõige kuumutatud pressitud juustumassiga.

Alles 1950. aastatel hakkasid mõned käsitöölised taas valmistama juustu „Langres” ning elustasid selle juustu tootmise. 1981. aastal loodi Langres’i juustu valmistajate kutseühendus (syndicat interprofessionnel du fromage de Langres), mis seadis endale 1986. aastast alates eesmärgiks saada kaitstud päritolunimetus, millega kroonitakse Langresi juustu hea maine.

5.2. Toote eripära:

„Langres” on pehme pestud koorikuga juust, mille värv pärast valmimist varieerub helekollasest pruunini. Selle peamiseks eripäraks on süvend pealisküljel, mida kutsutakse „purskkaevuks” või „kausiks”.

Juustu on kolmes erinevas suuruses, mille massid on järgmised: väikesel 150–250 grammi, keskmisel 280–350 grammi ja suurel 800–1 300 grammi.

Juustu valmistamist iseloomustab eelkõige kaks peamist etappi: piima aeglane laagerdumine, mis annab piimja kalgendi, ja niisutamine, pestes juustu valmimise ajal soolase veega.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel:

Geograafiline piirkond määratakse kindlaks traditsioonilise ala põhjal, kus Langresi juustu on valmistatud ja kasvatatud piirkonnas juba ammu levinud tõugudesse (eelkõige Simmental) kuuluvaid veiseid. Piimatootmisettevõtjad peavad tootma piima, mis pärineb suures osas seda tõugu lehmadelt. Piirkond paikneb äärealadel, mille looduskeskkonna peamised tegurid on piisavalt sarnased juustu päritolukoha omadele.

Sealne pinnas võimaldas rajada mitme põllukultuuri kasvatamisel ja loomakasvatusel põhineva tootmistüübi, eelkõige loomakasvatuse Bassignys, kus rohukasv on parem. Tootmispiirkonna rohumaadelt pärit rohu oluline osakaal lüpsilehmade söödas võimaldab tagada piimatoodangu, mis kannab endas looduskeskkonna omadusi.

Piimakarja pidamise tavad põhinevad geograafilise piirkonna looduskeskkonna piirangutel. Nii näiteks on suurte söödavarude olemasolu ettevõttes piirkonnas laialdaselt levinud iidne tava. Nii on tagatud rohusööt, mille karjatamine suudab tagada ainult osaliselt, sest suvel valitsevad Langresi platool põuad ja mujal, Bassignys, on üsna hüdromorfsed maad.

Niisugused erilised valmistamistingimused nagu piima pikk laagerdamine ja toimingud juustu valmimise ajal kujutavad endast kohalikku oskusteavet, mida kasutatakse ajaloolisel viisil.

Ka ümberpööramiste arvu piiramine nõrutamise ajal on tava, mida kasutati juba vähemalt 19. sajandil. Tänu sellele moodustub juustu peale süvend. Selle põhiomaduse tagavad valmistamismeetodid, mis on praegu Langresi tootjatele kohustuslikud.

Tänapäeval kasutatavad valmistamismeetodid, mis on välja kasvanud ajaloolistest tavadest, annavad juustule „Langres” selle erilised omadused, mis moodustavad selle identiteedi: pehme sisu, pestud koorik, tugev ja tüüpiline lõhn, üksteisest väga erinevad suurused.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

(määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCLangres-avec-modification.doc

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.