[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 20.10.2010

KOM(2010) 580 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

üldeelarvest kaetud tagatiste kohta31. detsembri 2009. aasta seisuga

SEK(2010) 1218

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

üldeelarvest kaetud tagatiste kohta31. detsembri 2009. aasta seisuga

SISUKORD

1. Sissejuhatus 4

2. ELi eelarvest kaetud tehingute liigid 4

3. Sündmused pärast viimast, 30. juuni 2009. aasta aruannet 5

3.1. Euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide maksebilansi tasakaalustamise toetamine 5

3.2. Makromajanduslik finantsabi 6

3.3. Euratom 6

3.4. ELi eelarvetagatis EIP välisrahastamisele 6

3.5. Euroopa finantsstabiilsusmehhanism 6

4. Andmed eelarvest kaetavate riskide kohta 7

4.1. Riski mõiste 7

4.2. Liikmesriikidega seotud risk 8

4.3. Kolmandate riikidega seotud risk 9

4.4. Eelarvest kaetav kogurisk 10

4.5. Riski kujunemine 10

5. Maksekohustuste täitmata jätmine, eelarvetagatiste kasutamine ja võlgnevused 12

5.1. Väljamaksed sularahavarudest 12

5.2. Väljamaksed eelarvest 12

5.3. Välistegevuse tagatisfondi kasutamine 12

6. Välistegevuse tagatisfond 12

6.1. Maksete tagasinõudmine 12

6.2. Varad 12

6.3. Sihtsumma 13

7. Riskide hindamine: suurima krediidiriskiga kolmandate riikide majanduslik ja rahanduslik olukord 13

7.1. Eesmärgid 13

7.2. Riski hindamise metoodika 13

1. Sissejuhatus

Käesoleva aruande eesmärk on kontrollida Euroopa Liidu eelarvele avalduvaid krediidiriske, mis on tekkinud otse Euroopa Liidu või kaudselt Euroopa Investeerimispanga välislaenude andmise mandaadi alusel antud tagatistest ja laenutehingutest.

Käesolev aruanne on esitatud vastavalt finantsmääruse artiklile 130, mille kohaselt esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule kaks korda aastas aruande eelarveliste tagatiste ja nendega seotud riskide kohta [1]. Aruannet täiendab komisjoni talituste töödokument, mis sisaldab üksikasjalikke tabeleid ja selgitavaid märkusi (edaspidi „talituste töödokument”).

2. ELi eelarvest kaetud tehingute liigid

Euroopa Liidu eelarvest (edaspidi „eelarve”) kaetavad riskid tulenevad mitmesugustest laenu- ja tagatistehingutest, mida saab jaotada kahte rühma:

- Euroopa Liidu antud laenud, mis teenivad makromajanduslikke eesmärke, st makromajandusliku finantsabi laenud[2] kolmandatele riikidele koostöös Bretton Woodsi institutsioonidega ning maksebilansi tasakaalustamiseks antavad laenud, mida antakse euroalasse mittekuuluvatele ELi liikmesriikidele, kes kogevad maksebilansi raskusi[3]; ning

- mikromajanduslikel eesmärkidel antavad laenud, s.t Euratomi laenud ja eelkõige Euroopa Investeerimispanga (edaspidi „EIP”) poolt ELi tagatistega kaetud[4] tegevuste rahastamine ELi mittekuuluvates riikides (edaspidi „EIP välisrahastamine”)[5].

EIP välisrahastamine, Euratomi laenud ja makromajandusliku finantsabi laenud on alates 1994. aastast kaetud välistegevuse tagatisfondist (edaspidi „fond”)[6] ning maksebilansi tasakaalustamiseks antavad laenud on kaetud otse eelarvest. Fond katab nende kohustuste täitmatajätmise, mis kaasnevad ELi mittekuuluvatele riikidele või projektidele ELi mittekuuluvates riikides antud laenude ja laenutagatistega. Fond loodi selleks, et:

- pakkuda likviidsuspuhvrit, et vältida eelarve kasutamist iga kord, kui seoses tagatud laenuga jäetakse maksekohustused täitmata või viivitatakse sellega; ning

- luua eelarvedistsipliini tagamise vahend, kehtestades finantsraamistiku ELi poliitika arendamiseks ELi mittekuuluvatele riikidele antavate komisjoni ja EIP laenude tagatise kohta[7].

Pärast tagatisfondi määruse muutmist[8] 2004. aastal ei anta fondist enam tagatisi, kui kolmandad riigid saavad liikmesriikideks ning risk kaetakse mitte enam fondist, vaid otse eelarvest. Fondi rahastatakse eelarvest ning ta peab pidevalt vastama teatavale protsendile tagasimaksmata laenude ja laenutagatiste põhisummast, mida fondist kaetakse. Kõnealune protsent ehk sihtmäär on praegu 9 %. Kui fondis ei ole piisavalt vahendeid, eraldatakse vahendid eelarvest.

2007. aastal kehtestati nõukogu määruse muudatusega[9] uus sissemaksete mehhanism. See toimib iga-aastaste eelarvest tehtavate ülekannete kaudu ning sisaldab leevendusmehhanismi, et piirata nõuete esitamise mõju fondile (vt ka punkt 5.3).

EIP välismandaadi vahehindamise[10] raames toimus 2009. aasta teisel poolaastal välishindamine, et hinnata fondi toimimist ja tema parameetreid, sealhulgas sihtmäära. Hindamisaruandes[11] kinnitati, et uus sissemaksete mehhanism täitis oma eesmärke ning fondi peamiste parameetrite (eelkõige sihtmäär) praegune tase on asjakohane.

3. Sündmused pärast viimast, 30. juuni 2009. aasta aruannet

3.1. Euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide maksebilansi tasakaalustamise toetamine

2009. aasta teises pooles anti aktiivselt välja maksebilansi tasakaalustamiseks antavaid laene. Juulis tehti kolm täiendavat tehingut kogusummas 4,2 miljardit eurot. Kolmas 1,5 miljardi euro suurune väljamakse tehti Ungarile 6. juulil 2009. Sellele lisaks olid esimene 1,5 miljardi euro suurune väljamakse Rumeeniale ja teine 1,2 miljardi euro suurune väljamakse Lätile tehtud 27. juulil 2009. Kõik need laenud rahastati kompensatsiooni põhimõttel ELi võrdlusvõlakirjade emiteerimise teel.

2009. aastal tehti väljamakseid maksebilansi tasakaalustamise programmi raames 7,2 miljardi euro ulatuses, mis võimaldas ELil taastada usalduse finantsolukorra vastu kolmes finantskriisis kannata saanud euroalavälises liikmesriigis (Ungari, Läti, Rumeenia). Ligikaudu 63 % heakskiidetud laenutehingutest[12] on juba sooritatud. Ülejäänu peaks välja makstama 2010.[13] ja 2011. aastal.

3.2. Makromajanduslik finantsabi

Teisel poolaastal, 30. novembril 2009, tegi nõukogu otsused Armeeniale[14], Bosniale ja Hertsegoviinale[15] ning Serbiale[16] antava makromajandusliku finantsabi kohta, mis antakse laenuna, ning mis on Armeenia puhul kombineeritud finantsabiga. Osa laene ja toetusi makstakse tõenäoliselt välja 2010. aasta teisel poolel.

3.3. Euratom

Kolmas 10 335 miljoni euro suurune väljamakse Euratomi laenu raames Ukrainale[17] tehti 15. oktoobril 2009. Laen rahastati kompensatsiooni põhimõttel finantsturult suunatud pakkumisega laenu kaudu.

3.4. ELi eelarvetagatis EIP välisrahastamisele

Välismandaadi 2007–2013 raames oli tegevus 2009. aasta teisel poolel aktiivne nii finantstehingute sõlmimise mahu kui ka väljamakstud laenude summa poolest. 30. juunist 2009 kuni 31. detsembrini 2009 sõlmiti finantstehinguid 3 317 miljoni euro (+39 %) ulatuses. Laenude väljamaksmise kiirenemist võis samuti täheldada, samal perioodil maksti välja 1 855 miljonit eurot. 2009. aasta lõpuks on laene praeguse mandaadi raames välja makstud 3 044 miljonit eurot.

3.5. Euroopa finantsstabiilsusmehhanism

Kreeka kriisi ajel tegid nõukogu ja liikmesriigid 2010. aasta mais otsuse meetmepaketi kohta, et säilitada Euroopas finantsstabiilsus, sealhulgas võtta vastu Euroopa finantsstabiilsusmehhanism[18].

Kõnealune mehhanism põhineb aluslepingu artikli 122 lõikel 2[19]. Selle käivitamine sõltub rangetest tingimustest seoses ELi ja IMFi ühise toetusega, kusjuures tingimused on sarnased IMFi omadele (Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames tehtud tehingute operatsioonirisk on kaetud ELi eelarvest).

Muud meetmed võtavad osalevad liikmesriigid ise ning need ei kujuta endast riski ELi eelarvele:

– Kreekale antav finantsabi, mis koosneb euroala liikmesriikide kahepoolsetest laenudest kogusummas 80 miljardit eurot. 30 miljardit eurot annab IMF ELi ja IMFi ühise abi raames kogumahus 110 miljardit eurot.

– loodi Euroopa finantsstabiilsuse tagamise vahend mahuga 440 miljardit eurot. Seda tagavad osalevad liikmesriigid proportsionaalselt.

4. Andmed eelarvest kaetavate riskide kohta

4.1. Riski mõiste

Eelarveriskid tulenevad tagatud tehingute laenujäägist ja intressidest.

Maksekohustuste täitmata jätmisest tulenevad tehingud kaetakse fondist, kui need on seotud kolmandate riikidega (55 % tagatud laenujäägi kogusummast 2009. aasta 31. detsember seisuga), ja otse eelarvest, kui on kaasatud liikmesriigid (maksebilansi tasakaalustamiseks antud laenud ja laenud liikmesriikides teostatavate projektide jaoks moodustavad ülejäänud 45 % laenujäägi kogusummast, mis on tagatud eelarvest). Suur osa liikmesriikidega seotud tagatud laenudest on hiljutiste laienemiste[20] tagajärg ning samuti on põhjuseks see, et käivitati ühenduse keskmise tähtajaga rahalise abi andmise vahend euroalavälistele liikmesriikidele.

Käesolevas aruandes kasutatakse eelarveriskide (otsesed või fondi kaudu võetavad kaudsed riskid) hindamiseks kahte meetodit:

- asjaomaste tehingutega seotud laenujäägi ja kogunenud intresside arvutamine konkreetsel kuupäeval. See meetod võimaldab kindlaks määrata ELi eelarvest kaetava riski kogusumma konkreetsel kuupäeval kõigi tulevaste maksekohustuste puhul sõltumata sellest, millal tulevikus on maksete tähtaeg ning kas need kaetakse fondist või mitte (vt allpool tabel 1).

- Aastase eelarveriskina määratletud eelarvemetoodika puhul arvutatakse maksimaalne aasta jooksul tasuda tulev summa, mille EL peaks eelarveaastal välja maksma, kui kõik tagatud laenudega seotud maksekohustused jäetaks täitmata[21]. Aastane risk eelarvele on esitatud talituste töödokumendi tabelis A2.

Tabel 1: Tagatisega kaetud laenujäägi kogusumma miljonites eurodes 31. detsembri 2009. aasta seisuga |

Laenujääk | Kogunenud intress | Kokku | % |

Liikmesriigid* |

Makromajanduslik finantsabi | 90 | 0 | 90 | <1 % |

Euratom | 427 | 3 | 430 | 2 % |

Maksebilansi tasakaalustamine | 9 200 | 104 | 9 304 | 31 % |

EIP | 3 533 | 36 | 3 570 | 12 % |

Liikmesriigid kokku | 13 250 | 143 | 13 393 | 45 % |

Kolmandad riigid** |

MFA | 495 | 2 | 497 | 2 % |

Euratom | 54 | 0 | 54 | <1 % |

EIP | 15 691 | 119 | 15 810 | 53 % |

Kolmandad riigid kokku | 16 239 | 122 | 16 361 | 55 % |

Kokku | 29 489 | 265 | 29 754 | 100 % |

* Risk kaetakse otse eelarvest. See hõlmab ka makromajanduslikku finantsabi, Euratomi ja EIP laene, mis anti enne ELiga ühinemist. ** Risk kaetakse fondist. |

Talituste töödokumendi tabelites A1, A2, A3 ja A4 on esitatud üksikasjalikum teave kõnealuse laenujäägi summade, eelkõige ülemmäära, väljamakstud summade ja tagatismäärade kohta.

Eelarvest kaetud laenujääk ning intressid suurenesid võrreldes 30. juuni 2009. aasta seisuga 6 077 miljoni euro võrra 29 754 miljoni euroni. See on peamiselt tingitud maksebilansi tasakaalustamise vahendi raames välja makstud 4,2 miljardist eurost ning samuti EIP väljamaksete tegemise kiirenemisest (1,8 miljardit eurot 2009. aasta teisel poolel).

4.2. Liikmesriikidega seotud risk

Praegused liikmesriikidega seotud riskid tulenevad enne ühinemist antud laenudest ning maksebilansi tasakaalustamise vahendi käivitamisest.

2010. aasta alguses oli eelarvest kaetav liikmesriikidega seotud risk 890,1 miljonit eurot (kajastab 2010. aastal tasumisele kuuluvaid summasid ning eeldatakse, et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras). Tabelist 2 nähtub, et Rumeenia ja Ungari on laenujäägi summade poolest liikmesriikide hulgas vastavalt esimesel ja teisel kohal.

Tabel 2: Liikmesriigid vastavalt 2010. aasta teisel poolel eelarvest kaetud maksimaalsele riskile (miljonites eurodes) |

Järjestus | Riik | Maksimaalne risk (miljonites eurodes, ümardatult) | Osakaal maksimaalses koguriskis |

1 | Rumeenia | 279,6 | 31,4 % |

2 | Ungari | 196,3 | 22,1 % |

3 | Bulgaaria | 88,0 | 9,9 % |

4 | Tšehhi Vabariik | 82,0 | 9,2 % |

5 | Poola | 80,5 | 9,0 % |

6 | Slovaki Vabariik | 65,6 | 7,4 % |

7 | Läti | 60,2 | 6,8 % |

8 | Sloveenia | 20,8 | 2,3 % |

9 | Küpros | 9,7 | 1,1 % |

10 | Leedu | 5,7 | 0,6 % |

11 | Eesti | 1,0 | 0,1 % |

12 | Malta | 0,7 | 0,1 % |

Kokku | 890,1 | 100,0 % |

Liikmesriikidega seotud risk hõlmab enne ühinemist antud EIP, makromajandusliku finantsabi ja Euratomi laene ning maksebilansi tasakaalustamise süsteemi raames antud laene.

4.3. Kolmandate riikidega seotud risk

2010. aasta alguses oli fondist kaetud kolmandate riikidega seotud aastane risk 1 234 miljonit eurot (kajastab 2010. aastal tasumisele kuuluvaid summasid ning eeldatakse, et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras). Allpool on loetletud laenujäägi kogusumma arvestuses kümme esimest riiki. Nende riikide osakaal fondist kaetavas riskis on 64 %. Kõnealuste riikide majanduslikku olukorda on analüüsitud ja kommenteeritud talituste töödokumendis.

Tabel 3: 10 olulisimat kolmandat riiki vastavalt 2010. aasta alguse seisuga fondist kaetud maksimaalsele riskile (miljonites eurodes) |

Järjestus | Riik | Maksimaalne risk (miljonites eurodes, ümardatult) | Osakaal maksimaalses koguriskis |

1 | Türgi | 343,9 | 21,8 % |

2 | Egiptus | 202,8 | 12,9 % |

3 | Maroko | 152,2 | 9,7 % |

4 | Tuneesia | 149,1 | 9,5 % |

5 | Lõuna-Aafrika Vabariik | 89,3 | 5,7 % |

6 | Liibanon | 70,6 | 4,5 % |

7 | Brasiilia | 63,1 | 4,0 % |

8 | Serbia | 61,5 | 3,9 % |

9 | Süüria | 56,9 | 3,6 % |

10 | Jordaania | 44,2 | 2,8 % |

10 riiki kokku | 1 233,6 | 78,3 % |

Fond katab 44 riigi tagatud laene, mille tagasimaksmise tähtaeg ulatub kuni 2039. aastani. Andmed riikide kaupa on esitatud talituste töödokumendi tabelis A2.

4.4. Eelarvest kaetav kogurisk

Kokku kaetakse eelarvest 2010. aastal 2 465 miljonit eurot, mille moodustavad kõnealuses ajavahemikus tasumisele kuuluvad summad, kusjuures liikmesriikidelt laekumata summad moodustavad sellest 36 % (vt töödokumendi tabel A2).

4.5. Riski kujunemine

- Maksebilansi tasakaalustamise vahend

2009. aasta teisel poolel hakkas maailmamajandus pärast märkimisväärset langusperioodi stabiliseeruma. Finantstingimused on finantsturgudel jätkuvalt paranenud. Ülemaailmse kriisi ulatus mõjutas siiski jätkuvalt kõiki liikmesriike, eriti neid, mis ei ole veel eurot kasutusele võtnud. ELi keskmise tähtaja rahalise abi vahendi käivitamine 2008. aasta detsembris aitas mõnel sellisel riigil taastada investorite usalduse. 2008. aasta detsembris[22] ja 2009. aasta mais[23] otsustati veelkord suurendada maksebilansi tasakaalustamise vahendi ülemmäära 50 miljardi euroni, et EL oleks jätkuvalt võimeline kiiresti reageerima võimalikele täiendavatele maksebilansi tasakaalustamise abi taotlustele.

- Euroopa finantsstabiilsusmehhanism

- Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames antav finantsabi võib olla laenu või ELi eelarvest tagatud krediidiliini vormis. ECOFINi nõukogu järeldustega kehtestati mehhanismi ülemmääraks 60 miljardit eurot,[24] kuid seadusjärgne piirväärtus on kindlaks määratud nõukogu määruse artikli 2 lõikega 2, mille kohaselt on laenujääk piiratud omavahendite ülemmäära piiresse jääva varuga[25]. Mehhanismi ei ole veel käivitatud.

- Makromajandusliku finantsabi laenud

Kolmandatele riikidele antakse makromajandusliku finantsabi laene nõukogu üksikotsuste alusel[26] ning alates Lissaboni lepingu jõustumisest nõukogu ja Euroopa Parlamendi üksikotsuste alusel.

- Euratomi laenud

Liikmesriikidele või teatavatele abikõlblikele kolmandatele riikidele (Venemaa Föderatsioon, Armeenia, Ukraina) antavate Euratomi laenude ülempiir on 4 miljardit eurot, millest umbes 85 % on juba ära kasutatud. Seega on alles umbes 600 miljonit eurot.

Ukrainas asuva tuumareaktori K2R4 projekti käsitleva laenulepingu kohane kolmas (ja viimane) osamakse (10,3 miljonit USA dollarit) tehti 12. oktoobril 2009.

- EIP laenud

EIP eelmine üldmandaat, mis hõlmas ajavahemikku 2000–2007, lõppes 31. juulil 2007. Nimetatud kuupäeva seisuga oli sõlmitud lepinguid kokku 98 % ulatuses kõnealuse mandaadi piirmäärast (20 060 miljonit eurot – vt talituste töödokumendi tabel A5). 31. detsembri 2009. aasta seisuga jäi kõnealuse mandaadi alusel veel välja maksta 3 988 miljonit eurot, kuid seda võib ELi tagatise alusel veel välja maksta 10 aasta jooksul pärast mandaadi lõppemist; sest nimetatud perioodi lõpus aegub ELi tagatis mis tahes väljamaksmata summade puhul.

Komisjoni on teinud ettepaneku muuta EIP välismandaadi õiguslikku alust seoses finantsperspektiivi 2007–2013[27] ülejäänud osaga. Sellekohase otsuse peavad Parlament ja nõukogu võtma vastu enne 31. oktoobrit 2011. ELi tagatise suhtes kohaldatakse piirangut 65 % EIP finantseerimistegevuse raames väljamakstud laenude ja antud tagatiste koondsummast, millest on maha arvatud kõik tagasimakstud summad ja millele on liidetud kõik seotud summad, maksimaalse ülempiiriga 27 800 miljonit eurot[28]. Kõnealuse mandaadi alusel oli 31. detsembriks 2009 sõlmitud lepinguid kogusummas 11 928 miljonit eurot, millest 8 884 miljonit eurot oli selle kuupäeva seisuga välja maksmata (vt talituste töödokumendi tabel A6).

5. Maksekohustuste täitmata jätmine, eelarvetagatiste kasutamine ja võlgnevused

5.1. Väljamaksed sularahavarudest

Komisjon kasutab sularahavarusid eesmärgiga vältida viivitusi ja neist tulenevaid kulutusi laenutehingute teenindamisel, kui võlgnik hilineb ELile makse tegemisega[29].

5.2. Väljamaksed eelarvest

Eelarve artikli 01 04 01 „Euroopa Ühenduse tagatised laenutehingutele” (märge „pro memoria”) alusel assigneeringuid ei taotletud, kuna 2009. aasta teisel poolel ei esinenud maksekohustuste täitmatajätmist.

5.3. Välistegevuse tagatisfondi kasutamine

Kui kolmandatele riikidele ELi antud või tagatud laenu saaja hilineb makse tegemisega, kasutatakse fondi, et tasuda maksetähtpäeva ületanud makse kolme kuu jooksul alates makse tähtpäevast[30].

2009. aasta teisel poolel tagatisfondi ei kasutatud.

6. Välistegevuse tagatisfond

6.1. Maksete tagasinõudmine

31. detsembri 2009. aasta seisuga ei olnud fondil sissenõutavaid võlgnevusi.

6.2. Varad

31. detsembril 2009 oli fondi netovara[31] 1 333 590 221 eurot.

6.3. Sihtsumma

Fondi vahendid peavad jõudma vajalikule tasemele (sihtsumma), milleks on määratud 9 % kõigist tehingutest tulenevate kapitalikohustuste kogusummast, millele lisanduvad kogunenud intressid. Fondi vahendite (1 333 590 221 eurot) ja kapitalikohustuste[32] (16 360 727 665 eurot) suhe fondi määruse tähenduses vähenes veidi, 8,39 %-lt 30. juuni 2009. aasta seisuga 8,15 %-le 31. detsembriks 2009.

2009. aasta lõpu seisuga oli fondi vahendite väärtus sihtsummast väiksem. Tagatisfondi rahastamiseeskirjade kohaselt lisati 2011. aasta esialgsesse eelarveprojekti 138 880 000 miljonit eurot. Kõnealune summa kantakse eelarvest fondile üle 2011. aasta jaanuaris.

7. RISKIDE HINDAMINE: SUURIMA KREDIIDIRISKIGA KOLMANDATE RIIKIDE MAJANDUSLIK JA RAHANDUSLIK OLUKORD

7.1. Eesmärgid

Käesoleva aruande eelmistes osades on esitatud andmed eelarvest kaetud riski kvantitatiivse poole kohta seoses kolmandate riikidega. Samas tuleks riski hinnata ka sisulisest küljest, arvestades tehingu liiki ja laenusaajate (vt eespool punkt 4.3) olukorda.

7.2. Riski hindamise metoodika

Talituste töödokumendis esitatud riskihinnang majandusliku ja finantsolukorra kohta põhineb saadud teabel, reitingutel ja muudel asjaoludel, mis on teada tagatud laenu saanud riikide kohta. See hinnang ei hõlma hinnanguid eeldatavate kahjude ning ebatõenäoliste tagasimaksete kohta.

Riigi riskiindikaatorid, mis on lisatud komisjoni talituste töödokumendi tabelitesse, näitavad lepinguliste kohustuste täitmatajätmise riski kujunemist. Kõnealune analüüs on esitatud talituste töödokumendi 2. punktis nende riikide kohta, kelle puhul on krediidi- ja eelarverisk 2009. aastal kõige suurem, ning riikide kohta, kes saavad otseselt abi eelarvest (makromajanduslik finantsabi ja Euratomi laenud).

[1] KOM(2010) 188 ja SEK(2010) 479 moodustavad eelmise aruande eelarvest kaetavate tagatiste kohta 30. juuni 2009. aasta seisuga.

[2] Makromajanduslikku finantsabi võidakse anda ka kolmandatele riikidele suunatud toetuste kujul. Makromajandusliku finantsabi kohta lisateabe saamiseks vt komisjoni aruanne KOM(2009)514 ja SEK(2009)1279.

[3] Kõiki euroala liikmesriike hõlmav sarnane mehhanism loodi 11. mail 2010, Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (ei ole veel käivitatud). Nõukogu 11. mai 2010. aasta määrus (EL) nr 407/2010, millega luuakse Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (ELT L 118, 12.5.2010. lk 1).

[4] Viimati anti tagatis ajavahemikuks 1. veebruar 2007 kuni 31. oktoober 2011 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta otsusega nr 633/2009/EÜ (ELT L 190, 22.7.2009, lk 1) (edaspidi „välismandaadi otsus”), millega asendati nõukogu 19. detsembri 2006. aasta otsus 2006/1016/EÜ.

[5] Euroopa Investeerimispanga mandaate käsitlevad arvnäitajad on esitatud talituste töödokumendi tabelis A1 ja viited õiguslikele alustele on loetletud talituste töödokumendi tabelis A4.

[6] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 480/2009, 25. mai 2009, välistegevuse tagatisfondi asutamise kohta (kodifitseeritud versioon) (ELT L 145, 10.6.2009, lk 10).

[7] Kuigi välisriskid on lõpuks kaetud ELi eelarvepõhise tagatisega, toimib tagatisfond vahendina, millega kaitsta ELi eelarvet riski vastu, et makset ei tehta õigeaegselt. Üksikasjalik aruanne fondi toimimise kohta vt KOM(2006)695 ning sellele lisatud komisjoni talituste töödokument (SEK(2006)1460).

[8] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 2273/2004 (ELT L 396, 31.12.2004, lk 28).

[9] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 89/2007, 30. jaanuar 2007 (ELT L 22, 31.1.2007, lk 1).

[10] Komisjoni aruanne Euroopa Parlamendile ja nõukogule Euroopa investeerimispanga välislaenude andmise volituse vahekokkuvõtte kohta (KOM(2010) 173) ning lisatud talituste töödokument (SEC(2010) 442).

[11] http://ec.europa.eu/economy_finance/evaluation/completed/index_en.htm#external

[12] Vt komisjoni talituste töödokumendi tabel A3a.

[13] Aasta esimeses pooles maksti välja kokku 1,5 miljardit eurot, millest 500 miljonit eurot anti Lätile ja 1 miljard eurot Rumeeniale.

[14] Nõukogu otsus 2009/890/EÜ, 30.11.2009 (ELT L 320, 5.12.2009, lk 3–5)

[15] Nõukogu otsus 2009/891/EÜ, 30.11.2009 (ELT L 320, 5.12.2009, lk 6–8)

[16] Nõukogu otsus 2009/892/EÜ, 30.11.2009 (ELT L 320, 5.12.2009, lk 9–11)

[17] Nõukogu otsus 94/179/Euratom, 21.3.1994 (EÜT L 320, 29.3.1994, lk 41–43)

[18] Nõukogu määrus (EL) nr 407/2010, 11. mai 2010 , millega luuakse Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (ELT L 118, 12.5.2010, lk 1).

[19] Aluslepingu artikli 122 lõikega 2 on ette nähtud finantsabi juhul, kui mõni liikmesriik on raskustes, mida põhjustavad temast olenematud erandlikud juhtumid.

[20] Vastavalt tagatisfondi määruse artikli 1 kolmandale lõigule kantakse laenude risk fondilt üle eelarvele, kui riik saab liikmesriigiks.

[21] Arvutamisel eeldatakse, et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras, st et arvesse võetakse üksnes tasumisele kuuluvad maksed (vt ka talituste töödokumendi punkt 1).

[22] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1360/2008, 2. detsember 2008, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 332/2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem (ELT L 352, 31.12.2008, lk 11).

[23] Nõukogu määrus (EÜ) nr 431/2009, 18. mai 2009, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 332/2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem (ELT L 128, 27.5.2009, lk 1–2).

[24] Euroopa Ülemkogu kohtumist käsitlev pressiteade, 9.–10. mai 2010, (http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/114324.pdf).

[25] Nõukogu määrus (EL) nr 407/2010, 11. mai 2010 , millega luuakse Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (ELT L 118, 12.5.2010, lk 1).

[26] Pärast Lissaboni lepingu jõustumist on kaasotsustamismenetlus seadusandlik tavamenetlus.

[27] KOM(2010) 174, 21. aprill 2010.

[28] Jaguneb 25 800 miljoni euro suuruseks kindlaksmääratud maksimaalseks baasmääraks ja 2 000 miljoni euro suuruseks vabatahtlikuks mandaadiks. Vabatahtliku mandaadi kasutuselevõtu võivad otsustada vahekokkuvõtte raames Euroopa Parlament ja nõukogu.

[29] Vt nõukogu 22. mai 2000. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 (millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 94/728/EÜ, Euratom) artikkel 12 (EÜT L 130, 31.5.2000, lk 1–12).

[30] Üksikasjade kohta vt talituste töödokumendi punkt 1.4.3.

[31] Fondi vara kokku miinus kogunenud maksekohustused (EIPi tasud ja auditeerimistasud).

[32] Sh kogunenud intressid.