ET Euroopa Liidu Teataja C 267/1

TÄISKOGU 85. ISTUNGJÄRK 9. JA 10. JUUNIL 2010

Regioonide Komitee resolutsioon teemal „Paremad vahendid ELi 2020. aasta strateegia rakendamiseks: liikmesriikide ja ELi majandus- ja tööhõivepoliitika koondsuunised”

(2010/C 267/01)

REGIOONIDE KOMITEE

1. toetab ettepanekut vähendada majanduse ja tööhõive üldsuuniste koguarvu ning koondada nad ühte sidusasse dokumenti, mis on kooskõlas Euroopa 2020. aasta strateegiaga;

2. tunnistab, et kuigi suunised on suunatud liikmesriikidele, peaks Euroopa 2020. aasta strateegiat kohaldama partnerluses kohalike ja piirkondlike omavalitsustega, kes arvestades nende pädevust ja võimu suunistega kaetud valdkondades ning kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega on vajalikud riiklike reformikavade koostamisel ja kohaldamisel ning üldisel strateegiast teavitamisel;

3. palub Euroopa Komisjonil ja Euroopa Ülemkogul austada ja toetada alt-üles lähenemisviisi kohalike ja piirkondlike omavalitsuste jaoks olulistes poliitikavaldkondades ning Euroopa 2020. aasta strateegia juhtimisel ja selles osas vastutuse võtmisel, kohaldades selleks peamiste algatuste ja riiklike reformikavade mitmetasandilist ja paindlikku kujundamist. Sellega seoses tervitab, et Euroopa Parlament rõhutas hiljuti kohalike ja piirkondlike omavalitsuste strateegiasse kaasamise olulisust;

4. rõhutab, et Euroopa 2020. aasta strateegiat tuleb kohaldada täies kooskõlas Lissaboni lepingus tunnistatud territoriaalse ühtekuuluvuse eesmärgiga;

5. kutsub üles selgitama Euroopa 2020. aasta strateegias pakutud meetmete eelarvemõju, tagamaks, et järgmine finantsraamistik peegeldaks täielikult Euroopa 2020. aasta strateegias sätestatud prioriteete. Selgitus peaks hõlmama ka ELi uute rahastamisvahendite ja ELi uue vahendite süsteemi mõjuhinnangut.

LIIKMESRIIKIDE JA ELI MAJANDUSPOLIITIKA ÜLDSUUNISED

REGIOONIDE KOMITEE

6. toetab asjakohast majanduslikku ja maksualast kooskõlastamist nii ELi tasandil kui ka liikmesriikide vahel nende probleemide vähendamiseks, mille ees seisab riikide rahandus praeguse finants-, majandus- ja sotsiaalkriisi kontekstis;

7. tervitab ELi algatust karmistada liikmesriikide eelarvedistsipliini järelevalvet ning põhjalikult muuta finantsturgude reguleerimist;

8. toetab Euroopa Parlamendi 10. märtsi 2010. aasta resolutsioonis komisjonile ja nõukogule esitatud üleskutset hinnata, mil määral finantstehingute maksustamise eri võimalused võivad anda tulu ELi eelarvesse;

9. toetab Mario Monti poolt komisjoni presidendile Barrosole koostatud 9. mai 2010. aasta aruandes „Uus siseturustrateegia” esitatud soovitusi ELi suurema maksualase kooskõlastamise kohta, et kõrvaldada siseturult maksutõkked ja võidelda tööhõivet kahjustava mõju vastu, mis kaasneb ELis esineva maksukonkurentsiga;

10. rõhutab, et pikaajalise rahalise stabiilsuse saab saavutada ainult veenva konsolideerimise ja stabiilsuspakti sätete karmistamise teel. Rahalisele stabiilsusele saab kaasa aidata, kui kõikide ELi liikmesriikide ja piirkondade jaoks tugevdatakse pikaajalise majanduskasvu väljavaateid tänu jätkusuutlikku majanduskasvu edendavale struktuuripoliitikale (Euroopa 2020. aasta strateegia) ja ühtekuuluvuspoliitikale, millele mõlemale tuleks anda piisavalt vahendeid;

11. pooldab seisukohta, et riikide rahanduse puhul rõhutataks rohkem kvaliteeti ja jätkusuutlikkust ja et rahandus peaks keskenduma riigi investeeringutele keskkonnahoidlikkuse seisukohast ja sotsiaalselt uuenduslikes sektorites;

12. seisab tugevalt vastu Euroopa Komisjoni 12. mai 2010. aasta teatises majandusjuhtimise edendamise kohta esitatud ettepanekule peatada ühtekuuluvusfondist abi andmine ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluses olevatele liikmesriikidele. Kõnealusel ettepanekul on kolm diskrimineerivat aspekti: i) see tõstab ühtekuuluvuspoliitika esile kui ainukese ELi poliitika, kus kohaldatakse karistusi; ii) abi peatamine puudutaks ebaõiglaselt piirkondi ja linnu ja iii) see oleks ebaõiglane, arvestades ühtekuuluvusfondi vahendite ebavõrdset jaotust liikmesriikides;

13. kordab kindlalt, et tuleb tugevdada ühtekuuluvuspoliitika ülesannet ainsa ELi poliitikana, mis pakub terviklikku kohapõhist lähenemisviisi arengule, võimaldab kombineerida Euroopa prioriteete kohalike ja piirkondlike eripäradega ja püüab vähendada erinevusi piirkondade vahel ja piirkondade sees;

14. leiab, et majanduskasvu ei peaks hindama ainult SKP näitajatega, vaid ka majanduskasvu võrdse jaotamise ja mõõdetavate eesmärkidega seoses loodusvarade ammendumisega;

15. tervitab piirkondlike teadus- ja innovatsioonistrateegiate arengut, mis edendab riigiasutuste, ülikoolide ja erasektori koostööd ja loob sellega piirkondades ja linnades töökohti ja jätkusuutlikku majanduskasvu;

16. tuletab meelde, et kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused vastutavad kliimamuutustega võitlemise ja keskkonna kaitsmise eest. Nad võivad saada suurt kasu vajalikust üleminekust vähese CO2-heitega majandusele, kui luuakse asjakohane Euroopa raamistik, mis võimaldab ennetada tehnoloogilisi muutusi, kohandada hariduse ja kutseõppe profiile ning innustada keskkonnahoidlikke riigihankeid. Sellega seoses toetab komitee linnapeade pakti algatust ja selle laiendamist kohalikule tasandile;

17. peab ettevõtlikkuse toetamisel esmatähtsaks leidlike ideede muutmist uuenduslikeks toodeteks, teenusteks ja protsessideks, mis loovad majanduskasvu, kvaliteetseid töökohti ning territoriaalset, majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust, ning innustab kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi parandama VKEde tegutsemise tingimusi kooskõlas Euroopa väikeettevõtlusalgatusega „Small Business Act”, kasutades ära eelkõige e-valitsuse teenuste kogu potentsiaali. Sellega seoses toob komitee välja olulise võimaluse edendada majandust aruka majanduskasvu kaudu, toetades naisettevõtjaid. Komitee kutsub üles looma naiste majandustegevuse arengu Euroopa raamistikku kui vahendit, mille abil vähendada erinevusi liikmesriikides, võidelda laste vaesuse vastu, soodustada töö ja pereelu tasakaalu, suurendada majanduskasvu potentsiaali ja parandada piirkondlikku arengut, mis toetub üha kasvavale VKEde baasile;

LIIKMESRIIKIDE TÖÖHÕIVEPOLIITIKA SUUNISED

18. kordab, et kuna sotsiaalpartnerid, k.a kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused on ELi liikmesriikides olulised tööandjad ja neil on hariduse, koolituse ja tööturgu toetavate meetmete pakkumisel tihtipeale oluline roll, siis on nad turvalise paindlikkuse meetmete elluviimisel esmatähtsad. Seetõttu peaks piirkondi ja omavalitsusi kaasama juba poliitika kujundamisel, et anda panus dünaamiliste tööturgude kujundamisse ja aidata kodanikel tööd saada;

19. märgib, et riiklike haridussüsteemide, transpordi infrastruktuuride, lapsehooldusteenuste ja haridusasutuste pikaajaline terviklik kavandamine ja rahastamine on jätkusuutlike piirkondlike tööturgude arengus esmatähtis;

20. meenutab, et kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused on kesksed osalised hariduse kvaliteeti ja asjakohasust ning osalusmäära puudutavate strateegiliste eesmärkide saavutamise protsessis ning haridustee poolelijätmise ennetamises;

21. meenutab, et ajal, mil töötus on kasvamas, on noortel raske tööturule siseneda ja neil on vaja paremat arusaamist neile pakutatavatest erinevatest võimalustest, et tagada sujuv üleminek haridusteelt tööturule või töökohti loovaks ettevõtjaks. Seetõttu loodab komitee, et Euroopa noortepakt kaasatakse suunistesse ning et ettevõtlikkust hakatakse koolides aktiivsemalt propageerima;

22. kutsub üles võtma sihipäraseid meetmeid nende vanemate töötajate toetamiseks, kes on jäänud töötuks majanduskriisi tagajärjel, et varustada neid uute, paremate oskustega tulevaste töövõimaluste jaoks;

23. rõhutab, et selleks, et alla riiklikku vaesuspiiri elavate eurooplaste arv väheneks kavandatud 25 % võrra, tuleb tagada kohalike ja piirkondlike omavalitsuste piisav rahastamine, kuna nemad vastutavad aktiivse kaasamispoliitika kujundamise, rahastamise, elluviimise ja inimväärse töö tagamise suuniste edendamise eest. 2010. aasta, mis on vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise aasta, on sobiv hetk rõhutada neid asjaolusid, mis võivad praeguse finants- ja majanduskriisi tõttu veelgi tõsisemaks muutuda;

24. rõhutab, et juurdepääsu üldhuviteenustele, eelkõige sotsiaalteenustele, tööturule integreerumist, struktuuriliste muutustega kohanemist ning sotsiaalse, majandusliku ja kultuurilise kaasamise poliitikat viivad peamiselt ellu kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused. Seepärast peavad tööhõivesuunised pakkuma asjakohase raamistiku ja kohased rahastamisvahendid kohalike ja piirkondlike omavalitsuste toetamiseks nende ülesannete täitmisel.