kohaldatakse kõikides olukordades, mitte ainult konflikti- ja konfliktijärgses olukorras, ning raamistik on piisava ulatusega, et võimaldada seda kohandada iga eriolukorra vajadustele.

kasutatakse juhisena kõikide julgeolekusektori reformiga seotud ELi välistegevuse vahendite, programmide ja projektide, sealhulgas selliste ÜJKP vahendite, mille jaoks on olemas julgeolekusektori reformi meetmete eri- ja/või osaline mandaat, kindlaksmääramisel, kavandamisel ja/või rakendamisel/elluviimisel. Käesolevas ühisteatises tunnustatakse julgeoleku ja õiguse omavahelist seotust, keskendudes ELi toetusele kolmandate riikide julgeolekusektoritele. Selles sätestatud põhimõtteid on võimalik kohaldada ka õigussektori osalejate suhtes, kui nende rollil ja ülesannetel on ilmne mõju julgeolekusektorile;

Käesolevas ühisteatises esitletakse kõnealuse raamistiku elemente, nagu need on sätestatud 2015. aasta mais vastu võetud nõukogu järeldustes , samuti julgeoleku ja arengu toetamise suutlikkuse suurendamise ELi tegevuse suuniste elemente. See peegeldab terviklikku lähenemisviisi väliskonfliktidele ja -kriisidele, ühendades ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika (edaspidi „ÜJKP“) ning kõik muud asjakohased ühise välis- ja julgeolekupoliitika (edaspidi „ÜVJP“) vahendid, välistegevuse vahendid ning vabaduse, turvalisuse ja õiguse valdkonna osalejad. Nii ühendatakse kaks varem eraldi seisnud ELi poliitilist käsitlust, et toetada julgeolekusektori reformi, ja ajakohastatakse neid . Nii tõhustatakse üldist välis- ja julgeolekupoliitika strateegiat ja Euroopa julgeoleku tegevuskava. Samuti võetakse arvesse asjakohaseid OECD arenguabi komitee otsuseid ning vajaduse korral OECD arenguabi komitee juhiseid rahu ja julgeoleku valdkonnas.

ELi diplomaatiline ja finantssekkumine, sõjaline ja tsiviilsekkumine ning nii lähiaja kui ka pikaajaline sekkumine tuleks kindlamalt kaasata ühtsesse ELi-ülesesse julgeolekusektori reformi toetamise raamistikku, milles arvestatakse poliitikavaldkondade, julgeoleku, õiguse, humanitaarabi, arengu, konfliktide ja ebakindluse seoseid. Eelkõige ebakindlates, arengu- ja üleminekuriikides vajab julgeolekusektori reform rahvusvaheliste partnerite poliitilist, rahalist ja tehnilist toetust. ELil on tänu oma üleilmsele haardele, ulatuslikele välispoliitilistele meetmetele, vahenditele ning tunnustatud kohalolule ja kogemustele hea lähtepositsioon, et toetada partnerriike koostöös rahvusvaheliste osaliste, sealhulgas ÜROga, nimetatud toetuse kaudu.

ELi senist osalust julgeolekusektori reformis hinnati käesolevale ühisteatisele lisatud komisjoni talituste ühises töödokumendis, milles võetakse kokku viimase 15 aasta hindamiste tulemused, kogemusi käsitlevad aruanded, uuringud ja sidusrühmadega toimunud konsultatsioonide järeldused. Hinnangus tehakse järeldus, et ELi suutlikkuse ja vahendite sidusust, täiendavust ja koordineerimist on võimalik parandada. Samuti rõhutatakse, et põhjalik julgeolekusektori reform on kompleksne ja nõuab pikaajalist pühendumust, unustamata samas lähiajal ellu viidavaid algatusi, mis võivad osutuda vajalikuks vahetute julgeolekuohtude kõrvaldamiseks.

Konfliktid, ebakindlus ja ebastabiilsus on laialt levinud, sealhulgas ELi vahetus naabruses asuvates riikides . Need põhjustavad inimkannatusi, sundrännet ja tagasihoidlikke tulemusi arengualases töös, nagu on kindlaks tehtud ELi arengupoliitika kohaldamisel, üldise julgeoleku ja arengualase tegevuse käigus ning ÜRO resolutsioonis Säästva arengu tegevuskava aastani 2030 „Muudame oma maailma“, sealhulgas 16. eesmärgis ja tegevuskava julgeolekueesmärkides.

Julgeolekusektori reform tähendab riigi julgeolekusektori muutmise protsessi, mille käigus järk-järgult tagatakse inimeste ja riigi tulemuslikum ja vastutustundlikum julgeolek viisil, millega tagatakse inimõiguste austamine, demokraatia ning õigusriigi ja hea valitsemistava põhimõtte järgimine. Julgeolekusektori reform on pikaajaline ja poliitiline protsess, kuna see on riigi võimusuhete alustala. Selle eestvedajaks peab olema riik ning selleks, et saavutada võimalikult ulatuslik üksmeel, on vaja poliitilist pühendumust, juhiomadusi, institutsioonidevahelist koostööd ja paljude sidusrühmade osalemist.

Selleks et julgeolekualased õigusaktid, asutused ja menetlused toimiksid ja oleksid tõhusad, tuleb need välja töötada siseriikliku protsessi raames, kooskõlas kogu ühiskonda kaasava lähenemisviisiga . Oluline on peamiste poliitiliste, julgeoleku- ja õigusvaldkonna sidusrühmade osalus ning kodanikuühiskonna toetus.

Julgeolekusektori tõhususe seisukohalt on oluline, et elanikkonna ja julgeolekusektori osalejate vahel valitseks usaldus. Seda kahjustavad altkäemaksu andmine ja võtmine, väljapressimine, vahendite omastamine, semu- ja onupojapoliitika. Julgeolekusektorile eraldatud rahalisi vahendeid tuleks hallata samade hea valitsemistava põhimõtete kohaselt, mida kohaldatakse mujal avalikus sektoris. Nagu muude riigihangete suhtes, nii tuleb ka sõjalise- ja politseivarustuse ning asjaomaste teenuste hangete suhtes kohaldada nõuetekohaseid menetlusi, piiranguid ja kontrolli. Üleriigilisi korruptsioonivastaseid strateegiaid tuleks kohaldada ka julgeolekusektori osalejate suhtes.

Julgeolekuasutustes peaks toimima tõhus sisevastutuse süsteem, nagu sisejärelevalve ja -audit. Samuti peaksid riigikontroll ja muud järelevalve või samalaadsed asutused teostama julgeolekuasutuste välist finants- ja tegevusjärelevalvet. Sisevastutust aitavad parandada ka kontrollid, käitumisjuhendi kasutamine, sõltumatud kaebuseid arutavad asutused ja kodanikuühiskonna kontroll. Selleks et vältida karistamatust, on oluline kaitsta põhimõtet, mille kohaselt on kõik seaduse ees võrdsed, vältida meelevaldsust ning tagada menetluslik ja õiguslik läbipaistvus, kui julgeolekusektori osaleja tuuakse kohtu ette. Eraldiseisva sõjaväekohtusüsteemi volitused peaksid olema selged ja piiratud, tsiviilisikute üle tuleks alati mõista kohut tsiviilkohtus.

Vaja on läbipaistvust ja avatust ning õiguslikke tagatisi, et hoida ära meelevaldne otsuste tegemine. Julgeolekusektoris peaksid värbamine ja edutamine ning kõrgematele ametikohtadele nimetamine põhinema selgelt määratletud, avalikult kättesaadavatel kriteeriumidel. Tuleks järgida ametlikku käsuliini. Julgeolekusektori dokumentide (sealhulgas hankedokumentide) klassifitseerimine ja laialijagamine ning neile juurdepääs peaks toimuma ametlikult kokkulepitud ja prognoositavate menetluste kohaselt. Teave peaks olema avalikkusele kättesaadav, et suurendada läbipaistvust ja vastastikust mõistmist. Avatuse ja läbipaistvuse piirangud võivad olla õigustatud selgelt kindlaks määratud avaliku poliitika tõttu (nt andmekaitse), kuid neid peaks olema võimalikult vähe.

Julgeolekusektori osalejad peavad austama ja kaitsma kogu elanikkonna ja enda liikmete inimõigusi, vältides diskrimineerimist. Julgeolekusektoris tuleb teostada tõhusat demokraatlikku kontrolli ja järelevalvet . Sektoris peaks kehtima selge ja üheselt mõistetav õigusraamistik, mille on vastu võtnud riigi seadusandja, ja see peaks sisaldama tulemuslikku tsiviiljuhtimist. Sektori eelarve peaks olema riigieelarve lahutamatu osa ning seadusandja peaks seda arutama ja selle heaks kiitma, samuti peab ta saama teostada tõhusat järelevalet. Kodanikuühiskonnaga konsulteerimine ja selle kaasamine peaks olema julgeoleku- ja õiguspoliitika ja nende valdkondade meetmete väljatöötamisel ja nende üle järelevalve teostamisel tavapärane.

Riigi julgeolekusektori esmane eesmärk peab olema inimeste julgeoleku tagamine nii, et inimesed ise seda tajuksid ja kogeksid. See hõlmab inimeste põhivabaduste kaitset ja erinevate rühmade, sealhulgas kõige haavatavamate rühmade julgeolekuvajaduste nõuetekohast hindamist kaasaval viisil. Tegeleda tuleks naiste, alaealiste, vanemaealiste inimeste ja vähemuste julgeolekuvajadustega.

Riigi isevastutus ei piirdu ainult sellega, et valitsus nõustub rahvusvaheliste osalejate sekkumisega. Reformid saavad olla tulemuslikud ja jätkusuutlikud ainult siis, kui need lähtuvad riigi enda asutustest (sealhulgas eelarvelise kulukohustuse kaudu), mis kuuluvad riigi julgeoleku- ja õigussektori osalejatele, ning ühiskond tervikuna peab neid legitiimseks. See tähendab, et protsessi peaksid juhtima riigi osalejad ja võtma vastutuse sekkumise tulemuste eest, samas kui välispartnerid annavad nõu ja toetavad. Samuti tähendab see, et kõik sidusrühmad (nii riiklikud kui ka valitsusvälised), sealhulgas marginaliseeritud rühmad, peaksid olema kaasatud jõupingutustesse järk-järgult suurendada konsensust sekkumisele julgeolekusektoris, võttes vajaduse korral aluseks riiklikud ja heaks kiidetud strateegiad. See on tõeline proovikivi, sest osalejatel on erinevad huvid ja osa neist on reformide vastu.

Lisaks julgeolekusektori reformi toetamisele kaasaaitamisele on sellised hindamised ka lähtekohaks ELi osalemise mõju jälgimisel. Neid ajakohastatakse korrapäraselt, et kajastada muudatusi ja tagada nende kasulikkus toetuse andmise jaoks.

ELi peaks oma poliitilise dialoogi ja tegevuse aluseks võtma riigi julgeolekusektori eelneva analüüsi, vaadeldes samuti sektori paiknemist laiemas kontekstis. Liidu delegatsioonidele on antud juhised koostada julgeolekusektori kohta analüüse ja aruandeid , kasutades olemasolevaid aruandlusmehhanisme. Kui kohapeal on ÜJKP missioon, koostatakse analüüsid ja aruanded vastavalt terviklikule lähenemisviisile ühiselt. Liikmesriikide saatkondi, eelkõige neid, kus on julgeoleku- ja/või kaitseatašeed, kutsutakse üles panustama teabe ja eksperdioskustega.

Julgeolekusektori juhtimine kajastab üldist valitsemisalast olukorda asjaomases riigis ja seda tuleks arendada laiemate valitsemisega seotud algatustega seoses. EL peaks julgustama partnerriikide valitsusi ja kodanikuühiskonda kaasama julgeolekusektori teemasid üleriigilistesse mitmeaastastesse arengustrateegiatesse ning siduma meid võimalikult suures ulatuses käimasolevate või kavandatud meetmetega teistes sektorites. Samuti peaksid riigi rahanduse haldamist ja läbipaistvust / eelarve üle teostatavat järelevalvet käsitlevad valdkonnapoliitika dialoogid sisaldama julgeolekusektori küsimusi.

Julgeolekusektori reformi toetamise mõju julgeolekusektorile ja muudele valdkondadele tuleb ette näha. Kriminaalõigussüsteem ja piirihaldus on head näited erinevate julgeoleku- ja õigussektori osalejate tihedast seotusest, mis tingib holistilise lähenemise vajaduse. See ei tähenda aga, et ELi toetus peab hõlmama tervet partnerriigi julgeolekusektorit. Toetus võib osutuda kõige tulemuslikumaks siis, kui see on suunatud teatavatele valdkondadele, mis on kõige paremini ligipääsetavad ning kus võib eeldada positiivseid muudatusi ja/või võimalikult suurt mõju.

Kindlakstehtud julgeolekuprobleemide lahendamiseks võib EL kaaluda probleemi lahendamisele suunatud lähenemisviisi vastuvõtmist, töötades välja programmid, mis koosnevad erinevatest sekkumisviisidest. Võib juhtuda, et need kõik ei kaasa julgeoleku- ja õigussektori osalejaid otse, kui kaasata püütakse mitu sidusrühma erinevatest sektoritest. Näiteks võivad linnade julgeolekuprogrammid sisaldada toetust kohalikele julgeolekuteenustele, linnaplaneerimist ja noorte kutseõpet.

Kui see on teostatav, tulemuslik ja kulutõhus, tuleks soodustada eelarvetoetuse meetmeid, mis põhinevad siseriiklikul poliitikal või strateegial ning selgetel ja saavutatavatel julgeolekunäitajatel. Nii on võimalik tugevdada riigi isevastutust ja valitsemist täielikus kooskõlas asjaomaste eelarvetoetuse suunistega .

Süstemaatiline poliitiline ja strateegiline dialoog

Julgeolekusektori reformiga seotud sekkumisega peaks kaasnema süstemaatiline ulatuslik sektorialane dialoog ja reformi tuleks toetada kõrgetasemelise poliitilise osalemisega. Tuleb tagada kooskõla inimõigustealase poliitilise ja valdkonnapoliitika dialoogiga, õigusriigi põhimõttega, demokraatia ja hea valitsemistava põhimõtetega ning vastavus rahvusvahelistele kohustustele, muu hulgas rahvusvahelise humanitaarõiguse valdkonnas. Edusamme jälgitakse ja hinnatakse kogu sekkumise jooksul. Poliitiline ja valdkonnapoliitika dialoog võivad edendada riigi isevastutust.

Meetme kirjeldus Kui on tegemist ulatusliku osalemisega, võivad EL ja partnerriik arutada läbi korrapärase läbivaatamise seisukohalt olulised näitajad ja asjaomased mehhanismid ning nendes kokku leppida, et mõõta julgeolekusektori juhtimises ja tulemuste saavutamisel tehtud edusamme. Selleks võib koostada mittesiduva dokumendi, mis sisaldab poliitilisi kohustusi . Konkreetsed kokkulepped sõlmitakse igal üksikjuhul eraldi.

ELi toetuse koordineerimine

Kooskõlas väliskonfliktide ja -kriiside suhtes kohaldatava tervikliku lähenemisviisiga peaksid kõik ELi diplomaatilised, arengu- ja ÜJKP toetusmeetmed olema sidusad, koordineeritud, täiendavad, nõuetekohaselt järjestatud ning õigus-, poliitiliste ja institutsiooniliste raamistikega kooskõlas. Eesmärk on tõhusamalt toetada ELi julgeolekusektori reformi. Julgeolekusektorisse ulatuslike ELi sekkumiste kavandamisel peaksid EL ja liikmesriigid soovitavalt koos rahvusvaheliste partneritega julgeolekusektori reformi meetmed kaardistama. See võimaldab jagada teavet, et luua teema suhtes ühine seisukoht ning koguda kogemusi ja soovitusi, mida kasutada poliitilises ja valdkonnapoliitika dialoogis, käimasolevate programmide muutmisel ning edasiste sekkumiste kavandamises ja programmitöö protsessides.

Selline kaardistamine võiks olla ka aluseks ELi osalejate ühtsetele eesmärkidele ja „koordineerimismaatriksi“ väljatöötamisele (koordineerijaks on kohapeal ELi delegatsioon), mis võimaldaks neil poliitilise dialoogi, koostöömeetmete/-vahendite ning võimalike ÜJKP missioonide/operatsioonide vahel kindlaks määrata sobivad ühendused ja järjestatuse. Koordineerimismaatriks oleks pidevalt ajakohastatav dokument, toetudes vajaduse korral kehtivatele kriisiga tegelemise poliitilistele raamistikele ja/või riikide programmraamistikele ja -strateegiatele, sealhulgas ühise kavandamise käigus.

ELi vahendid on seotud erinevate kavandamis- ja otsustusprotsesside ning regulatiivsete piirangutega, mis tulenevad nende erinevatest õiguslikest alustest. Riigitasandi ELi koordineerimismaatriksid ei muuda neid eeskirju, vaid pigem peegeldavad kõigi ELi osalejate ühtset arusaamist prioriteetidest, eesmärkidest ja nende võimalikest rollidest.

Selliste „koordineerimismaatriksite“ abil määratakse kindlaks ohud, leevendavad meetmed ning vastavalt võimalustele ka väljumisstrateegia, mis on kooskõlas partnerriigi pikaajalise siseriikliku tegevuskava ning finantssuutlikkusega. See on aluseks järelevalve- ja hindamissüsteemile, mis võimaldab mõõta tehtud edusamme ning ELi toetuse mõju. Juhul kui töötatakse välja ainult üks toetusstrateegia, arutatakse selliseid küsimusi ning lepitakse neis kokku otse samal tasandil.

Meetme kirjeldus Terviklik ELi „koordineerimismaatriks“ töötatakse välja vähemalt kahes riigis kahe aasta jooksul pärast käesoleva ühisteatise vastuvõtmist kooskõlas ühist kavandamist käsitlevate kehtivate rahastamismaatriksitega

Koordineerimine teiste rahvusvaheliste partneritega

EL peaks tegevust liikmesriikidega koordineerides otsima sünergiat teiste rahvusvaheliste partneritega ning proovima saavutada nendega konsensust vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 210. Selleks soovitakse teha tihedat koostööd ÜROga, piirkondlike ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonidega (eelkõige julgeolekusektoris tegutsevad organisatsioonid), julgeolekuga seotud küsimustega tegelevate kahepoolsete partnerite ning võimaluse korral spetsialiseerunud rahvusvaheliste valitsusväliste organisatsioonidega. Julgeolekusektor peaks olema rahvusvaheliste partnerite/rahastajate puhul riigisisese koordineerimise lahutamatu osa. Võimaluse korral peaksid rahvusvahelised partnerid kaaluma oma meetmete koondamist julgeolekusektori arendamise siseriikliku, ühtse toetusstrateegia raamesse.

Meetme kirjeldus „Koordineerimismaatriksile“ toetudes edendab EL kooskõlas liikmesriikide ja teiste rahvusvaheliste partneritega terviklikke rahvusvahelisi meetmeid ühtse julgeolekusektori toetusstrateegia ümber, mis töötatakse välja üheskoos partnerriigiga.

Paindlikkuse tagamine ja pikaajaliste süsteemsete muutuste ning esmaste julgeolekuvajaduste tasakaalustamine