[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 6.11.2008

KOM(2008) 711 lõplik

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS,

millega kehtestatakse Euroopa Ühenduse nimel võetav seisukoht seoses ettepanekutega vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelise konventsiooni ja selle rakenduslisa muutmiseks

(komisjoni esitatud)

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS,

millega kehtestatakse Euroopa Ühenduse nimel võetav seisukoht seoses ettepanekutega vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelise konventsiooni ja selle rakenduslisa muutmiseks

SELETUSKIRI

1. Vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 174 lõikele 1 on ühenduse keskkonnapoliitika üks eesmärk meetmete edendamine rahvusvahelisel tasandil, et tegeleda piirkondlike ja ülemaailmsete keskkonnaprobleemidega. See eesmärk hõlmab liikide, sealhulgas vaalaliste ülemaailmset kaitset. Euroopa Ühendus pooldab vaalade ja teiste vaalaliste kaitset ja on kehtestanud keskkonnakaitsealased õigusaktid, mis tagavad nende tõhusa kaitse.

2. Elupaikade direktiivi[1] IV lisas on loetletud kõik vaalaliste liigid. See tähendab, et kõik vaalaliigid on rangelt kaitstud tahtliku häirimise, püüdmise või tapmise eest ühenduse vetes. Sama direktiiviga on keelatud ka loodusest püütud isendite pidamine, vedamine ja müük või vahetus. Kõnealuse direktiiviga on keelatud jätkata tööstuslikku vaalapüüki täielikult või osaliselt ühenduse vetes asuvatest varudest. Vaalade rändava iseloomu tõttu on ilmne, et elupaikade direktiivi eesmärke saab täielikult saavutada vaid siis, kui on kehtestatud võrreldav rahvusvaheline reguleeriv raamistik.

3. Nõukogu määrusega 338/97/EÜ looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel,[2] millega EÜs rakendati ohustatud looduslike looma- ja taimeliikidega rahvusvahelise kauplemise konventsioon (CITES), on keelatud vaalaliste toomine ühendusse peamiselt kaubanduslikul otstarbel[3]. Seda kõrget kaitsetaset tugevdavad veelgi EÜ merekeskkonna strateegia[4] ja merestrateegia raamdirektiiv,[5] millega saab eeldatavasti parandada vaalade kaitset Euroopa Ühenduses EL-i merede hea keskkonnaseisundi üldise edendamise abil.

4. Seepärast on vaalasid käsitleva ühenduse keskkonnapoliitika lõppeesmärk saavutada nende võimalikult kõrge kaitse tase. Eespool nimetatud keskkonnakaitsealaste õigusaktidega tagatakse kõrgetasemeline kaitse eeskirjade põhjaliku ühtlustamise kaudu.

5. EÜ vaalakaitsepoliitika ei saa ühenduse vetes tõhus olla, kui seda ei toeta üleilmne kooskõlastatud tegevus. Euroopa Liidu integreeritud merenduspoliitika raames töötab komisjon selle nimel, et koordineerida Euroopa huvisid rahvusvahelistes küsimustes.

6. Rahvusvaheline vaalapüügikomisjon (International Whaling Commission, IWC) on rahvusvaheline pädev organisatsioon kogu maailma vaalavarude säilitamise ja juhtimise alal ning see moodustati 1946. aastal allakirjutatud vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelise konventsiooniga (edaspidi „konventsioon”). Konventsiooni eesmärk on tagada vaalavarude tõhus kaitse ja juhtimine ning muuta sellega võimalikuks vaalapüügitööstuse korrapärane areng (konventsiooni preambul). IWC liikmed saavad olla ainult konventsiooniga ühinenud riigid. Konventsiooni muutmiseks nii, et EÜ võiks konventsiooniga ühineda, peaksid asjaomase protokolli ratifitseerima kõik IWC liikmed. Komisjon võttis 1992. aastal vastu ettepaneku[6] pidada läbirääkimisi ühenduse ühinemise üle kõnealuse konventsiooniga, kuid nõukogu ei ole selle ettepaneku suhtes meetmeid võtnud. Euroopa Ühendusel on IWC-s siiski vaatleja staatus.

7. Tööstuslik vaalapüük peatati 1986. aastal moratooriumiga, mille suhtes leppis kokku enamik IWC liikmesriike. Tööstusliku vaalapüügi kõnealuse peatamise tähtsaimaks põhjuseks oli ebaselge olukord vaalavarude teaduslikus hindamises. Sellest ajast peale on IWC kohtumistel regulaarselt arutatud põhiküsimus see, kas vaalavarud on piisavalt taastunud tööstusliku vaalapüügi keelu kontrollitud lõpetamiseks.

8. IWC kahetine ülesanne korraldada vaalapüüki ja vaalasid kaitsta on aastate jooksul tekitanud väga terava vastasseisu vaalapüüki pooldavate ja selle vastu olevate riikide vahel. Juhtivad vaalapüüki pooldavad riigid (näiteks Jaapan, Island ja Norra) on pidevalt moratooriumi vaidlustanud ja jätkavad vaalapüüki väidetavalt teaduslikel eesmärkidel või teiste erandite raames.

9. Tööstusliku vaalapüügi üldine keeld IWC otsusega on kooskõlas eespool nimetatud õigusaktides sätestatud EÜ poliitikaga. On oluline, et IWC tagab vaalade tõhusa kaitse kogu maailmas. Seepärast peavad IWC-ga liitunud 21 EL-i liikmesriiki[7] väljendama igal IWC kohtumisel oma seisukohta selliste ühenduse pädevusse kuuluvate küsimuste suhtes.

10. Vastavalt EÜ asutamislepingu artiklis 10 sätestatud lojaalse koostöö põhimõttele ja vastavalt ühenduse välisesindatuse ühtsuse põhimõttele on oluline, et liikmesriigid valmistavad ennast IWC kohtumisteks ette ja saavutavad nõukogu arutelu raames ühise seisukoha. Ühenduse vaatlejastaatuse piiratuse tõttu peaksid sellist seisukohta väljendama IWC-s ühiselt ühenduse huvides tegutsevad liikmesriigid. Samuti on oluline, et need liikmesriigid, kes ei ole veel IWC konventsiooniosalised, kiirendaksid ühinemismenetlust. EL liikmesriigid suudaksid vaid koostöö ja ühenduse seisukoha väljatöötamise abil tagada, et välja arendatakse ja rakendatakse asjakohane ja tõhus vaalade kaitse rahvusvaheline reguleeriv raamistik.

11. Sel eesmärgil esitab komisjon nõukogule otsuse, mille õiguslik alus on asutamislepingu artikkel 175 (keskkonnapoliitika) ning artikli 300 lõike 2 teine lõik, et kehtestada seisukoht, mida tuleb ühenduse nimel võtta lepinguga loodud organil, kui see organ võtab vastu õiguslike tagajärgedega otsuseid. Kuna keskkonnakaitse on peamine eesmärk, mida Euroopa Ühendus peaks IWC-s praeguses etapis saavutama, ei pakuta käesoleva otsuse kehtivaks õiguslikuks aluseks asutamislepingu artiklit 37. See ei piira Euroopa Ühenduse ainupädevust mereressursside kaitsel vastavalt asutamislepingu artikli 4 lõike 1 punktile e koostoimes artikliga 32 ja I lisa sätetele ning seega kõikide vee-elusressursside kaitsel nõukogu määruses (EÜ) nr 2371/2002[8].sätestatud ühise kalanduspoliitika raames. Sellega ei looda pretsedenti nimetatud määruse reguleerimisalasse kuuluvate vee-elusressursside kaitset ja majandamist käsitlevate tulevaste läbirääkimiste suhtes.

12. IWC otsustel konventsiooni rakenduslisa muutmise kohta on õiguslikud tagajärjed, kuna neid kohaldatakse ettenähtud tähtaja jooksul, ilma et neid peaks ratifitseerima[9]. Jaapan on pärast moratooriumi jõustumist igal IWC kohtumisel teinud ettepanekuid konventsiooni rakenduslisa muutmise kohta, mille kohaselt lubataks vaalapüüki teatavatel tingimustel ja tegelikult lõpetataks vaalapüügi keeld teatavate varude suhtes. Kuna muudatusettepanekuid võib esitada kuni 60 päeva enne järgmist IWC kohtumist, ei saa ühendus algatada ja lõpule viia sisemenetlust oma seisukoha vastuvõtmiseks pärast seda, kui teised IWC liikmed on oma muudatusettepanekud esitanud. Kuna ühenduse kavandatav eesmärk on toetada laiaulatusliku rahvusvahelise raamistiku väljatöötamist, mis hõlmaks kõiki vaalapüügiga seotud tegevusi ning võidelda üldiselt tööstusliku vaalapüügi moratooriumi lõpetamiseks tehtavate algatuste vastu, võib nõukogu juba nüüd kehtestada ühenduse seisukoha tulevaste IWC kohtumiste tarbeks.

13. Lisaks peaks ühendus toetama rakenduslisa selliseid muudatusi, mille eesmärk on vaalakaitsealade rajamine ja vastu olema sellistele töökorra muudatusettepanekutele, millega suurendataks salajase hääletamise osatähtsust, kuna see oleks vastuolus Aarhusi konventsiooniga, millega ühendus ja selle liikmesriigid on ühinenud, eriti selle artikli 3 lõikega 7.

14. Käesolev nõukogu otsuse ettepanek põhineb nõukogu otsusel, mille võttis vastu keskkonnanõukogu komisjoni ettepaneku[10] alusel 5. juunil 2008. aastal. Nõukogu otsuse vastuvõtmine võimaldas ühendusel 2008. aasta juunis Tšiilis Santiagos toimunud IWC 60. aastakohtumisel kooskõlastada oma seisukohta mitmetes küsimustes.

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS,

millega kehtestatakse Euroopa Ühenduse nimel võetav seisukoht seoses ettepanekutega vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelise konventsiooni ja selle rakenduslisa muutmiseks

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 175 lõiget 1 koostoimes artikli 300 lõike 2 teise lõiguga,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,[11]

ning arvestades järgmist:

(1) EÜ asutamislepingu artikli 174 lõikes 1 on sätestatud, et ühenduse keskkonnapoliitika üks eesmärk on meetmete edendamine rahvusvahelisel tasandil, et tegelda piirkondlike ja ülemaailmsete keskkonnaprobleemidega.

(2) Ühenduse siseselt on 21. mai 1992. aasta direktiivis 92/43/EMÜ (looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta – „elupaikade direktiiv”)[12] loetletud kõik vaalalised kui ühenduse tähtsusega liigid ning nõutud, et liikmesriigid säilitaksid või taastaksid neid liike soodsas kaitsestaatuses oma territooriumi nendes osades, mille suhtes kohaldatakse asutamislepingut. Selle IV lisas on loetletud kõik vaalaliste liigid. See tähendab, et kõik vaalaliigid on rangelt kaitstud tahtliku häirimise, püüdmise või tapmise eest ühenduse vetes. Sama direktiiviga on keelatud ka loodusest püütud isendite pidamine, vedamine ja müük või vahetus.

(3) Nõukogu määrusega 338/97/EÜ looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel,[13] millega EÜs rakendati ohustatud looduslike looma- ja taimeliikidega rahvusvahelise kauplemise konventsioon (CITES), on keelatud vaalaliste toomine ühendusse peamiselt kaubanduslikul otstarbel[14].

(4) Vaalad on rändliigid. Sellest tulenevalt on vaalu käsitleva EÜ poliitika ja õigusaktide mõju ühenduse vetes palju suurem, kui neid toetatakse kooskõlastatud tegevusega kogu maailmas.

(5) Rahvusvaheline vaalapüügikomisjon (IWC) on rahvusvaheline pädev organisatsioon kogu maailma vaalavarude säilitamise ja juhtimise alal ning see moodustati 1946. aastal allakirjutatud vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelise konventsiooniga (edaspidi „konventsioon”). IWC liikmed saavad olla ainult riigid. 21 Euroopa Liidu liikmesriiki[15] on IWC-ga liitunud. Euroopa Ühendusel on IWC-s vaatleja staatus ja teda esindab komisjon.

(6) Tööstuslik vaalapüük peatati 1986. aastal moratooriumiga, mille suhtes leppis kokku enamik IWC liikmesriike. Juhtivad vaalapüüki pooldavad riigid on pidevalt moratooriumi vaidlustanud ja jätkavad vaalapüüki väidetavalt teaduslikul eesmärgil või teiste erandite raames.

(7) 2008. aasta juunis Tšiilis Santiagos toimunud IWC 60. aastakohtumisel käivitati oluline protsess IWC edasise tegevuse kindlaksmääramiseks. Arvestades eesmärki tagada tõhus rahvusvaheline reguleeriv raamistik, peaksid liikmesriigid püüdma kõikides aruteludes konstruktiivselt osaleda.

(8) IWC töö aluseks on konventsiooni rakenduslisa, millega reguleeritakse vaalapüüki kogu maailmas. Rakenduslisa on esitatud konventsiooniteksti lisana ja seda käsitletakse konventsiooni lahutamatu osana. See on konventsiooniosalistele siduv ja selles on sätestatud vaalaressursside kaitse ja kasutamisega seotud üksikasjalik vaalapüügieeskiri. Selle sätted ja muudatused on konventsiooniosalistele siduvad, välja arvatud juhul, kui konventsiooniosaline esitab kooskõlas konventsiooni V artikli lõikega 3 muudatuse suhtes vormikohase vastuväite.

(9) IWC-s vastu võetud rakenduslisa muutmise otsuste ettepanekutel võivad olla õiguslikud tagajärjed ja need võivad mõjutada nii ühenduse poliitika eesmärkide saavutamist seoses vaalalistega kui ka kehtivaid õigusakte. Mõnede IWC kohtumistel regulaarselt otsustamiseks esitatavate ettepanekute eesmärk on vaalapüügi lubamine kvootide kehtestamise ja majandamismeetmete kohaldamise kaudu või vaalakaitsealade rajamine ning nende ettepanekute suhtes on vaja kehtestada ühenduse seisukoht.

(10) Kuna keskkonnakaitse on peamine eesmärk, mida Euroopa Ühendus peaks IWC-s praeguses etapis saavutama, ei pakuta käesoleva otsuse õiguslikuks aluseks asutamislepingu artiklit 37. See ei piira Euroopa Ühenduse ainupädevust mereressursside kaitsel vastavalt asutamislepingu artikli 4 lõike 1 punktile e koostoimes artikliga 32 ja I lisa sätetele ning seega kõikide vee-elusressursside kaitsel nõukogu määruses (EÜ) nr 2371/2002[16].sätestatud ühise kalanduspoliitika raames. Sellega ei looda pretsedenti nimetatud määruse reguleerimisalasse kuuluvate vee-elusressursside kaitset ja majandamist käsitlevate tulevaste läbirääkimiste suhtes.

(11) Liikmesriikidel on vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 10 lojaalse koostöö kohustus ja nad ei või võtta väljapoole ühenduse õigusakte jäävaid kohustusi, mis võivad mõjutada ühenduse eeskirju või muuta nende reguleerimisala.

(12) Kuna ühendus on IWC-s vaatlejana, siis peaks ühenduse seisukoha tema pädevusse kuuluvates küsimustes vastu võtma nõukogu ja seda peaksid väljendama liikmesriigid, kes tegutsevad ühiselt ühenduse huvides.

(13) Ühendus ja liikmesriigid peaksid tulevastel IWC kohtumistel tegema tihedat koostööd selle tagamiseks, et konventsiooni ja selle rakenduslisa muudatused oleksid kooskõlas ühenduse poliitika eesmärkide ja vaalade suhtes kohaldatavate õigusaktidega,

ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

Artikkel 1

Ühenduse seisukoht rahvusvahelise vaalapüügikomisjoni (IWC) kohtumistel vastab käesoleva otsuse lisale ja seda väljendavad liikmesriigid, tegutsedes ühiselt ühenduse huvides.

Artikkel 2

Kui on tõenäoline, et artiklis 1 viidatud seisukohta mõjutab enne IWC kohtumisi või kohtumiste ajal esitatud uus teaduslik või tehnikaalane teave või kui kohapeal tehakse ettepanekuid küsimustes, mille suhtes ühendus ei ole veel seisukohta võtnud, tuleb omavahel kooskõlastades võtta asjaomase ettepaneku suhtes vastu seisukoht, vajadusel kohapeal, enne selle ettepaneku hääletamisele panemist.

Koostatud

Nõukogu nimel

eesistuja […]

LISA

15. Euroopa Ühenduse peamine eesmärk IWC-s on tagada tõhus rahvusvaheline reguleeriv raamistik vaalade kaitseks ja majandamiseks, mille abil tagataks vaalade kaitsmise osas märkimisväärne paranemine pikas perspektiivis ja toodaks kogu vaalapüük IWC kontrolli alla.

16. Ühenduse huvides ühiselt tegutsevad liikmesriigid võtavad IWC otsuste ettepanekute suhtes järgmise seisukoha:

17. toetatakse rakenduslisas sisalduva kaubandusliku vaalapüügi moratooriumi säilitamist;

18. ollakse vastu mis tahes ettepanekutele, mis käsitlevad uusi vaalapüügiliike, mida konventsiooniga praegu ette ei ole nähtud ja mis võiksid kahjustada kaubandusliku vaalapüügi moratooriumi säilitamist, välja arvatud juhul, kui selliste ettepanekutega tagataks vaalade kaitsmise osas märkimisväärne paranemine pikas perspektiivis ja toodaks kogu IWC liikmete vaalapüük IWC kontrolli alla;

19. toetatakse ettepanekuid rajada IWC eeskirjade kohaselt vaalakaitsealad;

20. toetatakse ettepanekuid põlisrahvastele elatist andva vaalapüügi majandamise kohta, tingimusel et ei ohustata asjaomaste varude kaitset, võttes asjakohaselt arvesse ettevaatuspõhimõtet ja teaduskomitee nõuandeid, ning tingimusel et vaalapüük on nõuetekohaselt reguleeritud ja saak jääb dokumenteeritud ja tunnustatud vajaduste piiresse.

21. toetatakse ettepanekuid, mille eesmärk on lõpetada „teaduslik vaalapüük” väljaspool IWC kontrolli;

22. ollakse vastu sellistele IWC töökorra muudatusettepanekutele, millega suurendataks salajase hääletamise osatähtsust.

[1] Direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta, EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7.

[2] EÜT L 61, 3.3.1997, lk 1.

[3] Lisaks lubab nõukogu määrus (EMÜ) nr 348/81 (vaalatoodete impordi ühise eeskirja kohta) importida loetelus nimetatud tooteid ainult juhul, kui neid ei kasutata kaubanduslikul otstarbel.

[4] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile: Merekeskkonna kaitse ja säilitamise temaatiline strateegia KOM(2005) 504 (lõplik).

[5] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta direktiiv 2008/56/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse merekeskkonnapoliitika-alane tegevusraamistik.

[6] Nõukogu otsuse eelnõu, millega komisjonile antakse volitused pidada ühenduse nimel läbirääkimisi protokolli üle, millega muudetakse vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelist konventsiooni, Washington, 2. detsember 1946, KOM(92) 316.

[7] Austria, Belgia, Hispaania, Iirimaa, Itaalia, Kreeka, Küpros, Luksemburg, Madalmaad, Portugal, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Slovaki Vabariik, Sloveenia, Soome, Taani, Tšehhi Vabariik, Ungari, Ühendkuningriik.

[8] Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta (EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59–80).

[9] Vt konventsiooni artikkel 5. Vastavalt lõikele 3 muutuvad rakenduslisa muudatused konventsiooniosalistele 90 päeva jooksul kohustuslikuks, kui nad ei esita vastuväidet.

[10] KOM(2007) 821 (lõplik).

[11] ELT C […], […], lk […].

[12] EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7.

[13] EÜT L 61, 3.3.1997, lk 1.

[14] Lisaks lubab nõukogu määrus (EMÜ) nr 348/81 (vaalatoodete impordi ühise eeskirja kohta) importida loetelus nimetatud tooteid ainult juhul, kui neid ei kasutata kaubanduslikul otstarbel.

[15] Austria, Belgia, Hispaania, Iirimaa, Itaalia, Kreeka, Küpros, Luksemburg, Madalmaad, Portugal, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Slovaki Vabariik, Sloveenia, Soome, Taani, Tšehhi Vabariik, Ungari, Ühendkuningriik.

[16] Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta (EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59–80).