[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 20.9.2007

KOM(2007) 542 lõplik

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE, EUROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

TEINE ARUANNE TSIVIILLENNUNDUSJULGESTUSE MÄÄRUSE (EÜ) nr 2320/2002 RAKENDAMISE KOHTA

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE, EUROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

TEINE ARUANNE TSIVIILLENNUNDUSJULGESTUSE MÄÄRUSE (EÜ) nr 2320/2002 RAKENDAMISE KOHTA

1. SISSEJUHATUS

Terrorismioht õhutranspordis on jätkuvalt reaalne. Ühendkuningriigis 2006. aasta augustis toimunud vägivallakatsed, mil käsipagasisse pandud vedelate lõhkeainete abil taheti õhkida mitu õhusõidukit, näitavad selgelt – kui sellekohast näidet vaja on –, et Euroopa Liidu jaoks oleks väga ohtlik lennundusjulgestuse valdkonnas tehtavaid pingutusi vähendada. Määruses (EÜ) nr 2320/2002[1] sätestatud julgeolekumeetmete tõhus kohaldamine on endiselt meie peamine eesmärk.

2005. aasta septembris võttis komisjon vastu esimese aruande[2] määruse (EÜ) nr 2320/2002 rakendamise kohta, mis hõlmas ajavahemikku veebruarist 2004 kuni juunini 2005. Komisjoni korraldatud umbes viiekümne uue inspekteerimise järeldustel põhinevas teises aruandes käsitletakse ajavahemikku juulist 2005 kuni detsembrini 2006. Neli aastat pärast Euroopa õigusaktide jõustumist võimaldab see aruanne anda põhjaliku ülevaate julgeolekuolukorrast Euroopa Liidus.

Aruanne kinnitab asjaolu, et ühenduse õigusaktide rakendamine on võimaldanud Euroopa Liidu lennujaamade keskmist julgeolekutaset oluliselt suurendada. Lennureisijad tunnevad kõrgest julgeolekutasemest heameelt. ELi süsteem on osutunud võimeliseks järgima ja arendama edasi ühiseid eeskirju, mille abil lihtsustatakse reisimist, vähendades suurt erinevust eri liikmesriikide julgeolekueeskirjade vahel.

2. 2005/2006. AASTAL KOMISJONI INSPEKTEERIMISTEST SAADUD KOGEMUSED

Alates veebruarist 2004 (inspekteerimiste algus) on komisjon teostanud 89 inspekteerimist, millest 47 langevad kokku ajavahemikus juulist 2005 kuni detsembrini 2006 ELis ja Šveitsis[3] teostatud uute inspekteerimistega (vt 1. lisa). Praeguseks ajaks on kõiki liikmesriike kontrollitud kaks kuni viis korda kas riigi pädeva tsiviillennundusjulgestuse asutuse või lennujaama tasandil.[4]

2.1. Riiklike asutuste inspekteerimised

Esimese aruande koostamise ajal ei olnud kümne uue liikmesriigi riiklikes asutustes veel inspekteerimisi toimunud, kuid praeguseks on võimalik koostada põhjalik tabel selle kohta, kuidas liikmesriigid oma kvaliteedikontrollialaseid kohustusi täidavad.[5] 2005. aastal tehtud esimesed järeldused on leidnud kinnitust: kui määruses sätestatud kohustuste ülevõtmine on valdavalt rahuldav, siis riikliku kvaliteedikontrolli tõhusus on ebapiisav.

2.1.1. Ühenduse õigusalaste kohustuste ülevõtmine riiklikesse õigusaktidesse

Riiklike tsiviillennundusjulgestuse asutuste inspekteerimiste eesmärk on kontrollida ühenduse õigusalaste kohustuste ülevõtmist riiklikesse õigusaktidesse ja teha kindlaks, kas riiklik tsiviillennundusjulgestuse programm,[6] riiklik kvaliteedikontrolli programm,[7] lennujaamade ja lennuettevõtjate julgeoleku programmid[8] ning riiklik väljaõppeprogramm[9] on ühenduse õigusaktidega vastavuses. Sellest järeldub järgnev.

- Selleks et võtta arvesse määruse (EÜ) nr 622/2003 muutmisest tulenevaid uusi ühenduse nõudmisi, vajavad riiklikud tsiviillennundusjulgestuse programmid, mille teatavaid sätteid on tulnud mõnikord kohandada, reeglipärast ajakohstastamist.

- Kvaliteedikontrolli riiklike programmide sisu vastab õiguslikust küljest vaadatuna suures osas ühenduse nõudmistele.

- Riiklike kontrollide ühismeetodite alaseid nõudeid (etteteatatud või etteteatamata, kontrollide mitmekesisus, tulemuste klassifitseerimine) rakendatakse suhteliselt hästi enamikus liikmesriikides.

- Lennujaamade julgeoleku programme on rakendatud rahuldavalt, suure osa komisjoni inspektorite kontrollitud programmide puhul on tegemist läbivaatamisega pärast Euroopa õigusaktide jõustumist.

- Lennuettevõtjate julgeoleku programme on liikmesriigid järginud ebaühtlaselt, eelistades neid ettevõtjaid, kelle litsents on välja antud asjaomases riigis.

- Riiklike turvaalaste koolituskavade väljatöötamine ja teostamine on üldiselt rahuldav.

2.1.2. Riikliku kvaliteedikontrolli tõhusus

Riiklike kvaliteedikontrolliprogrammide tõhus rakendamine toob seevastu välja mitmeid inspekteerimiste käigus sageli tõsiseks peetavaid puudusi; riikliku kvaliteedikontrolli tõhusus on kümnekonnas liikmesriigis praegu struktuuriliselt ebapiisav.

- Mitmes liikmesriigis ei ole auditid piisavalt korrapärased ega täielikud, et kujutada endast väljakutset kohapealsele julgeolekule, et julgustada ettevõtjaid menetlusi täielikult kohaldama ja et anda objektiivset ja täielikku pilti olukorrast riigi tasandil. Teatavad riiklikud asutused ei kasuta ära neile antud pädevust auditimeetodite mitmekesistamiseks (julgeolekuauditid, inspektsioonid, testid, järelkontrollid).

- Üldjuhul on riiklike inspektorite arv mitmes liikmesriigis ebapiisav ega võimalda teostada kvaliteedikontrolle nõutava sagedusega;[10] liiga palju inspektoreid peab suurema osa oma tööajast tegelema muude, eelkõige õigusalaste ülesannetega. See avaldab otsest negatiivset mõju auditite nõuetele vastavusele, arvule ja valdkonnale ning selle tõttu võivad audiitorite kogemused olla piiratud.

- Puuduste kõrvaldamise protsessi tõhusus – see tähendab täheldatud puuduste kõrvaldamise kiirus – on erinev. Enamikus liikmesriikides ei kasuta pädev asutus talle antud täidesaatvat võimu piisava otsustavusega. Teatavates liikmesriikides kohaldatakse karistusi vaid erakorraliselt ja seda isegi juhul, kui puuduste kõrvaldamist eiratakse. Sellele kitsaskohale lisandub kohalike järelinspekteerimiste vähesus.

Seda asjaolu täheldati ka lennujaamades toimunud komisjoni inspekteerimiste käigus, kus selgitati välja nõuetele vastavuse taset.

2.2. Lennujaamade inspekteerimised

2.2.1. Esinduslik valim

Alates veebruarist 2004 on komisjon korraldanud kõikides liikmesriikides ja Šveitsis 65 lennujaamade inspekteerimist. Kõnealused inspekteerimised teostati 49 erinevas lennujaamas ning see vastab keskmiselt 10 %le Euroopa ligikaudu 500st ärilise liiklusega lennujaamast. Lennujaamades toimunud inspekteerimistest 16 puhul oli vaja teha järelinspekteerimine, et veenduda eelnevalt kindlakstehtud puuduste likvideerimises. Ajavahemikus juulist 2005 kuni detsembrini 2006 teostati 36 uut lennujaamade inspekteerimist (üldjuhul inspekteeriti liikmesriigi lennujaamade süsteemi võtmetähtsusega lennujaamu), millest 13 olid järelinspekteerimised. Kokkuvõttes on selline valim loomulikult piiratud, kuid haakub hästi määrusega (EÜ) nr 2320/2002 kindlaks määratud liikmesriikides teostatava ühenduse kvaliteedikontrolliga.

Selle läbiviimiseks töötas komisjoni nimel kümmekond täisajaga töötavat inspektorit ning teatavate kindlate ülesannete täitmiseks olid komisjoni käsutuses ka riiklikud audiitorid.[11]

2.2.2. Üldülevaade täheldatud puudustest

Alates juulist 2005 teostatud 23 uue esialgse inspekteerimise tulemused annavad suures plaanis kinnitust komisjoni esimeses aruandes juba kindlakstehtule. Üldiselt on julgeoleku tase Euroopa Liidus kõrge. See põhineb asjaolul, et Euroopa õigusaktid on mitmes valdkonnas palju nõudlikumad ja üksikasjalikumad kui Rahvusvahelise Tsiviillennundusorganisatsiooni (ICAO) raames väljatöötatud rahvusvahelised õigusaktid[12]. Samas ei ole julgeoleku tase ühtlane, kuna lennujaamade vahel esineb olulisi erinevusi ja seega ei ole Euroopa ohtude eest täielikult kaitstud. Ühiseid põhinõudeid, nagu näiteks vajadust vaadata 100 % ulatuses läbi reisijad ja nende käsipagas ning registreeritud pagas, rakendatakse üldiselt hästi.

2006. aastal teostatud inspekteerimiste alusel võib kinnitada paranemistendentsi jätkumist; üldiselt on täheldatud mittevastavused vähenenud 2004. aastaga võrreldes 21 % ning nende tõsiduse aste 17 %.[13] Meetmeid ei kohaldata siiski alati Euroopa õigusaktidele vastavalt ja siin on täheldatud pidevalt puudusi, mis tõmbavad alla julgeolekumeetmete üldise kvaliteedi. Seega ei ole vaja mitte teha rohkem vaid paremini.

- Peamiste meetmete puhul, mis hõlmavad juurdepääsu kontrolli, õhusõidukite kaitset, reisijate läbivaatust ja registreeritud pagasi kaitset, võib täheldada veel kergema või keskmise raskusastmega puudusi.

- Mittevastavus Euroopa õigusaktidele on sagedamini suurem reisijate läbivaatuse, õhusõidukite läbiotsimise, käsipagasi ja registreeritud pagasi läbivaatuse puhul. Näiteks võib ette tulla, et ühes ja samas lennujaamas ei kohaldata täpselt sama kontrolli personali ja reisijate puhul – personalile kohaldatav meetod on palju leebem ega võimalda alati avastada keelatud esemeid.

- Inspekteerimiste käigus teostatud testid kinnitasid vajadust turvaseadmete tehniliste nõuete ühtlustamiseks; tänu kahe määruse heakskiitmisele (vt lõike 3 esimene lõik) on sellega juba algust tehtud.

- Kuna teatavad ettevõtjad on leidnud, et määruse sätted on liiga ebatäpsed, on määrust ka selles osas täiendatud (vt lõike 3 teine lõik).

Osutatud puudustel on mitmeid põhjusi: suure hulga mittevastavuste aluseks on selgelt inimfaktor, näiteks keelatud esemete mitteavastamine lennukikabiini võetava käsipagasi röntgenläbivaatusel. Seega on vaja teha pidevaid jõupingutusi, et omada ülevaadet terrorismiohust, teostada terrorismiga toimetuleku väljaõpet ja ohtu teadvustada. Mitmeid puudusi võib selgitada ka vajadusega teostada erinevaid julgeolekukontrolle vähima ajaga ja õhusõidukite vaheldumise kiirusega, mis on ka tegevuse mahuga seotud nõuded. Puudused tulenevad otseselt ka ebapiisavusest, st riiklike kvaliteedikontrollide puudumisest alates Euroopa õigusaktide jõustumisest, samas kui tõhusaks kvaliteedikontrolliks on vaja just kohapealset järelevalvet.

2.2.3. Puuduste tõsidus ja määruse (EÜ) nr 1486/2003 artikli 15 kohaldamine

Avastatud puuduste tõsidust ei tohiks alahinnata: kümnest algsest inspekteerimisest üheksal avastati tõsiseid puudusi, mis avaldasid mõju kogu julgeolekuahelale. Võttes arvesse määrusest (EÜ) nr 2320/2002 tulenevat ühtset julgeolekukontrolli, võib väita, et puudused avaldavad sageli otsest negatiivset mõju teiste ühenduse lennujaamade julgeolekule.

Seetõttu nõuab komisjon määruse[14] kohaselt asjaomastelt liikmesriikidelt viivitamatuid parandusi, kui puuduse tõsidus seda võimaldab. Kui viivitamatuid parandusi ei tehta, peavad kõik teised liikmesriigid võtma oma lennujaamades täiendavad ja sageli ka kulukamad meetmed. Alates 2004. aastast on komisjon kohaldanud määruse (EÜ) nr 1486/2003 artiklit 15 seitsmeteistkümnel korral, millest ainult neli korda on jäänud teise aruande ajavahemikku. See areng annab kinnitust liikmesriikide üha suurenevast soovist likvideerida oma kõige tõsisemad puudused võimalikult kiiresti pärast nende avastamist. See on ühtlasi kõige suurem saavutus.

2.2.4. Järelinspekteerimised ja puuduste likvideerimine

Nagu oli juba mainitud 2005. aasta aruandes, tuleb tunda rahulolu selle üle, et liikmesriigid suhtuvad tunnustavalt komisjoni inspekteerimiste aruannetesse. Selleks et mõõta inspekteerimiste käigus avastatud puuduste likvideerimise protsessi tõhusust – mis oleks ka inspekteerimiste viimane osa – viis komisjon 18 aruande ajavahemikku kuuluva kuu jooksul 13 erinevas liikmesriigis läbi 13 järelinspekteerimist. Nende inspekteerimiste alusel võib järeldada, et

- puuduste likvideerimise tase on selgelt ebapiisav: sageli tuleb ette, et liikmesriik teatab, et komisjoni poolt nõutavad parandused on tehtud ja riiklikud järelevalveauditid on toimunud, kuid tegelikult on rahuldavalt likvideeritud vaid osa tõsiseid puudusi;

- kõige raskemini likvideeritavad on sageli reisijate läbivaatuse ja õhusõidukite läbiotsimisega seotud puudused;

- nende puuduste likvideerimise keskmine aeg on üsna pikk, olles veidi pikem kui aasta; samas on ka siin olulisi erinevusi, mis sõltuvad sageli riikliku pädeva asutuse aktiivsusest ja asjaomastest näitajatest.

Kui puuduste likvideerimise protsess on ebarahuldav (vastavuse tase on liiga madal, likvideerimise aeg on liiga pikk) ja kõik võimalikud vahendid on kasutatud, tuleb komisjonil algatada asjaomase liikmesriigi suhtes rikkumismenetlus. Komisjon on pidanud sellisel viisil sekkuma kahel korral 2005. ja 2006. aastal, sundides riiklikku pädevat asutust rakendama omale riikliku kvaliteedikontrolli programmi kohaselt antud täidesaatvat võimu.[15]

3. 2006. AASTAL TOIMUNUD ÕIGUSALANE ARENG

Määruse (EÜ) nr 2320/2002[16] artikli 4 lõikes 2 on sätestatud, et komisjon võtab vajalikud abinõud kõnealuse määruse lisas sätestatud ühiste põhistandardite rakendamiseks ja tehniliseks kohandamiseks kooskõlas komiteemenetlusega, mis on ette nähtud nõukogu otsuse 1999/468/EMÜ[17] artikliga 5 (regulatiivkomitee menetlus). Komisjoni abistab liikmesriikide esindajatest koosnev komitee, mis on loodud määruse (EÜ) nr 2320/2002 artikli 9 alusel. Vajaduse korral võimaldatakse kõnealuse menetlusega kiiret meetmete võtmist.

Asjaomane komitee kohtus 12 korral ajavahemikul 2005. aasta juulist kuni 2006. aasta detsembrini ning abistas komisjoni lennundusjulgestuse alaste õigusaktide väljatöötamisel. Oma töö käigus avaldas komitee 2006. aastal pooldava arvamuse kuue komisjoni vastuvõetava rakendusmääruse kohta. Vastuvõtmisprotsessi osana teavitati sellest Euroopa Parlamenti nõukogu otsuse 1999/468/EÜ[18] artikli 7 nõuete kohaselt.

3.1 Kõigi põhiliste julgestusseadmete tüüpide standardid

Kaks määrust olid osa komisjoni jätkuvast tööst, mille eesmärk oli lisada komisjoni määrusesse (EÜ) nr 622/2003 kõigi ELi lennujaamades kasutatavate põhiliste julgestusseadmete tüüpide toimivusnõuded. Selliste nõuetega tagatakse alusstandard asjaomaste seadmete kasutamiseks kogu ELis ning soodustatakse inspekteerimiste käigus teostatud katsete tulemuste parandamist.

- Komisjoni määrus (EÜ) nr 1448/2006,[19] mis võeti vastu 29. septembril 2006 ja mis jõustus 20. oktoobril 2006 ning milles on sätestatud ühenduse lennujaamades kasutatavate lõhkeaine avastamissüsteemide (EDS) toimivusnõuded.

- Komisjoni määrus (EÜ) nr 1862/2006,[20] mis võeti vastu 15. detsembril 2006 ja mis jõustus 5. jaanuaril 2007 ning milles on sätestatud ühenduse lennujaamades kasutatavate metallidetektor-väravate (WTMDs) toimivusnõuded.

3.2 Komisjoni inspekteerimiste käigus ilmnenud lüngad kehtivates õigusaktides

Kahe määruse vastuvõtmine tulenes osaliselt komisjoni inspekteerimiste tulemustest, mille raames toodi esile kehtivate õigusaktide puudused või nõrgad küljed. Sellega seoses on komisjoni inspektorite tagasiside ja inspekteerimistulemuste komisjonipoolse analüüsiga rõhutatud mitmel juhul vajadust üksikasjalikemate nõuete järele.

- Komisjoni määrus (EÜ) nr 240/2006,[21] mis võeti vastu 10. veebruaril 2006 ja mis jõustus 3. märtsil 2006 ning milles on lähemalt täpsustatud lennujaamade turvaaladesse sisenevate sõidukite suhtes kohaldatavaid turvamenetlusi.

- Komisjoni määrus (EÜ) nr 831/2006,[22] mis võeti vastu 2. juunil 2006 ja mis jõustus 1. jaanuaril 2007 ning milles on sätestatud lasti julgestust käsitlevad harmoneeritumad eeskirjad.

3.3 Tehnika areng lennundusjulgestuse valdkonnas

Ühenduse õigusnõuded ei tohiks piirata lennundusjulgestuse valdkonna tehnika arengut. Asjaomase tööstusharu palvel ning komisjoni ja liikmesriikide täieliku toetuse abiga leiti probleemile õiguslik lahendus. Komisjoni määrusega (EÜ) nr 65/2006[23] võimaldatakse liikmesriikidel teha kindlaksmääratud tingimustel õigusaktides sätestatud tehnilistest standarditest erandeid, et katsetada uut tehnoloogiat. Selliseid katsetusi lubatakse maksimaalselt 30 kuuks, pärast mida tuleks teha otsus, kas kaasata asjaomane uus tehnoloogia heakskiidetud julgestusmeetodina ühenduse õigusesse.

3.4 Vedellõhkeainetega kaasnevad ohud

Komisjoni määruse (EÜ) nr 1546/2006,[24] mis võeti vastu 4. oktoobril 2006 ja mis jõustus 6. novembril 2006, vastuvõtmine tulenes 10. augustil 2006 Ühendkuningriigis toimunud sündmustest. Kõnealusel kuupäeval avastasid Ühendkuningriigi luureteenistused terroristide plaani, mis hõlmas mitme õhusõiduki õhkulaskmist lennu ajal, kasutades selleks majapidamiskemikaalidest tehtud vedellõhkeaineid.

Seejärel pidasid komisjoni talitused nõu Euroopa juhtivate lennundusjulgestuse valdkonna tehnika- ja teadusekspertidega teemal, kuidas kõige paremini kõnealuse ohuga tegeleda. Dialoog toimus liikmesriikide ning lennujaamu, lennuettevõtjaid ning lennujaamades tegutsevaid müüjaid esindavate sidusrühmade liitudega, et minimeerida negatiivset mõju, mida asjaomase valdkonna uutel eeskirjadel võiks ühenduse lennutranspordile olla. Eelkõige tunti muret selliste katsetatud seadmete/tehnoloogiate puudumise üle turul, millega oleks võimalik kiiresti ja täpselt analüüsida kinnise pudeli sisu võimalike vedellõhkeainete tuvastamiseks. Kõnealust määrust, millega kehtestatakse maksimaalseks reisija käsipagasis kantavaks lubatud vedelikukoguseks üksikmahutis 100 ml ning millega nõutakse, et kõnealused mahutid mahuksid ühte läbipaistvasse korduvsuletavasse kuni 1-liitrise mahutavusega plastkotti, tuleks iga kuue kuu järel läbi vaadata seoses tehnika arengu ning mõjuga lennujaamade tegevusele ning reisijatele.

Tunnustatud tootjaid hõlmava lastiandmebaasi loomiseks, otsimiskoerte kasutamiseks ja nn usaldusväärse reisija põhimõtte tutvustamiseks on komisjon algatanud uuringud, et alustada ettevalmistava tehnilise tööga.

4. Tulevikuküsimused

Aastal 2007 tuleb mitmetele tegevusvaldkondadele erilist rõhku panna.

- Liikmesriikide pädevate asutuste kvaliteedikontrollialased tegevused.

Liikmesriikide kvaliteedikontrolli käsitleti siiani kui nõrka lüli tsiviillennundusjulgestuse ülesehituses. Selle tugevdamine peaks tugevdama tsiviillennundusjulgeolekut tervikuna. Eriti oluline on liikmesriikidel kohaldada kvaliteedikontrolli meetmeid ühenduse nõuete tasemel ja levitada sellekohast teavet kõikides oma lennujaamades. Siia kuulub ka töötajate töölevõtmise kombineerimine vajalike inspektorikohtade täitmisega ja kohase täidesaatva võimu rakendamisega. Õhutada tuleks ka liikmesriikidevahelist auditialast koostööd ELis tegutsevate ettevõtjate korrapärase hinnanguandmise sisseviimiseks. Komisjon jälgib omalt poolt inspekteerimiste toimumist ja vajaduse korral algatab rikkumiste menetlemise.

- Olemasoleva õigusraamistiku parandamisega seotud meetmed.

Ühenduse ja riigisiseste kvaliteedikontrollide täiendavuse parandamiseks tuleb läbi vaadata määrused (EÜ) nr 1486/2003 ja 1217/2003. Nõudmised riigisiseste auditite meetodite osas tuleb tuua välja üksikasjalikumalt.

Teiseks, võttes arvesse inimfaktori olulisust julgeolekukontrolli kvaliteedi puhul, on komisjonis arutlusel ettepanek julgeolekutöötajate väljaõppenõuete parandamisest.

Komisjon soovib, et määrust (EÜ) nr 622/2003 täiustatakse korrapäraselt ka tulevikus, et vaadata läbi turvanõuded, kui tehnika areng või ühenduse tasandil tehtavad täiendavad täpsustused seda nõuavad.

Üldisemalt plaanib komisjon uuesti hinnata regulatiivnõuete ulatuse jätkuvat vajalikkust lennundusjulgestuse valdkonnas, võttes aluseks praktilised kogemused ning ajakohastatud riskianalüüsid. Viimaste aastate jooksul toimunud järjestikused intsidendid on tekitanud vajaduse erakorraliste meetmete järele, mille abil vastata vahetutele ohtudele, avaldades tugevat survet olemasolevatele julgestuskontrolli alastele ressurssidele ning toimivusnõuetele lennujaamades. On siiski selge, et mõne praeguse nõude läbivaatamise ning sellele järgneva tühistamise või ümbersõnastamisega tekib vajadus komisjoni ettepaneku vastuvõtmise järele, mis käsitleb uut, lihtsustatumat ning paindlikumat raammäärust, mis on praegu õigusloomeprotsessis.

Kui leitakse viis ELi sisese ühekordse julgestuse ( one-stop security ) põhimõtte laiendamiseks sarnasel seisukohal olevatele kolmandatele riikidele, kellel on samaväärne kõrge julgestustase, hõlbustaks see tegevust märgatavalt. Komisjon töötab aktiivselt kõnealuse põhimõttega ning ootab esimesi tulemusi varsti pärast uue raammääruse vastuvõtmist.

1. lisa. Komisjoni inspekteerimised liikmesriikide kaupa 31/12/2006

Liikmesriik | Inspektorite arv 2004 – 6/2005 (sh järelinspekteerimised) | Inspektorite arv 7/2005 – 12/2006 (sh järelinspekteerimised) | Inspektorite arv kokku 2004/2006 (sh järelinspekteerimised) |

Belgia | 2 | 1 | 3 |

Tšehhi Vabariik | 1 | 1 | 2 |

Taani | 2 | 2 | 4 |

Saksamaa | 3 | 3 | 6 |

Eesti | - | 2 | 2 |

Kreeka | 3 | 3 | 6 |

Hispaania | 3 | 1 | 4 |

Prantsusmaa | 3 | 3 | 6 |

Iirimaa | 2 | 2 | 4 |

Itaalia | 2 | 3 | 5 |

Küpros | 1 | 2 | 3 |

Läti | 1 | 2 | 3 |

Leedu | 1 | 2 | 3 |

Luksemburg | 2 | - | 2 |

Ungari | 1 | 1 | 2 |

Malta | 1 | 1 | 2 |

Madalmaad | 2 | 1 | 3 |

Austria | 3 | 2 | 5 |

Poola | 1 | 3 | 4 |

Portugal | 2 | 1 | 3 |

Sloveenia | 1 | 2 | 3 |

Slovakkia | - | 2 | 2 |

Soome | 1 | 3 | 4 |

Rootsi | 2 | 1 | 3 |

Ühendkuningriik | 2 | 2 | 4 |

Šveits | - | 1 | 1 |

KOKKU | 42* | 47* | 89 |

* Andmete hulka ei ole arvestatud kaht järjestikku toimunud tehnilist hindamist Bulgaarias ja Rumeenias seoses nende riikide ettevalmistustega ELiga ühinemiseks 1. jaanuaril 2007.

[1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 2320/2002, millega kehtestatakse tsiviillennundusjulgestuse valdkonna ühiseeskirjad. EÜT L 355, 30.12.2002, lk 1.

[2] KOM(2005) 428, 22.9.2005. Esimene aruanne tsiviillennundusjulgestuse määruse (EÜ) nr 2320/2002 rakendamise kohta.

[3] EL-Šveitsi kahepoolse kokkuleppe kohaselt on komisjoni teostama inspekteerimisi Šveitsis. Norras ja Islandil on komisjoni inspekteerimistega samalaadseid inspekteerimisi (kokku 11) teostanud EFTA järelevalveamet.

[4] ELiga 1. jaanuaril 2007 ühinenud Bulgaarias ja Rumeenias korraldati inspekteerimisi esimest korda aastal 2007.

[5] Luksemburgi pädeva riigisisese asutuse inspekteerimist ei ole toimunud, kuna puudub riiklik kvaliteedikontroll; rikkumismenetlust on juba alustatud.

[6] Määruse (EÜ) nr 2320/2002 artikli 5 lõige 1.

[7] Määruse (EÜ) nr 2320/2002 artikli 5 lõikes 3 ja artikli 7 lõikes 1 ning komisjoni 4. juuli 2003. aasta määruses (EÜ) nr 1217/2003 on nähtud ette riiklike tsiviillennundusjulgestuse kvaliteedikontrolli programmide ühised täpsed nõuded, ELT L 169, 8.7.2003, lk 44.

[8] Määruse 2320/2002 artikli 5 lõige 4.

[9] Määruse 2320/2002 artikli 5 lõige 5.

[10] Praegu piirdub lennundusjulgestuse riiklike inspektorite arv laias mõistes (osalise ja täistööajaga) ligikaudu 350 inspektoriga, kes on riiklike pädevate asutuste teenistustes (EL 25).

[11] Määruse (EÜ) nr 1217/2003 artikli 5 kohaselt on praegu väljaõpetatud 70 riiklikku audiitorit, kes saavad osaleda komisjoni inspekteerimiste ajal kindlate ülesannete täitmisel. Ajavahemikul juulist 2005 kuni detsembrini 2006 oli tagatud 58 riikliku kontrolli osalemine inspekteerimistel, ajavahemikul veebruarist 2004 kuni juunini 2005 oli neid 32.

[12] Montréali konventsiooni 17. lisa.

[13] Statistikas võetakse arvesse julgeolekuvaldkondi vastavalt määruse (EÜ) nr 2320/2002 lisas loetletud lõigetele.

[14] Komisjoni 22. augusti 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1486/2003 (millega nähakse ette tsiviillennundusjulgestuse valdkonnas korraldatavate komisjoni inspekteerimiste kord) artiklis 15 on sätestatud, et kui inspekteerimise käigus ilmneb tõsine puudus, millel leitakse olevat oluline mõju ühenduse tsiviillennundusjulgestuse üldisele tasemele, teavitab komisjon sellest viivitamata pädevaid asutusi. ELT L 213, 23.8.2003, lk 3.

[15] Luksemburgi ja Soome vastu algatatud menetlused.

[16] EÜT L 355, 30.12.2002, lk 1.

[17] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

[18] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

[19] ELT L 271, 30.9.2006, lk 31.

[20] ELT L 358, 16.12.2006, lk 36.

[21] ELT L 40, 11.2.2006, lk 3.

[22] ELT L 150, 3.6.2006, lk 4.

[23] ELT L 11, 17.1.2006, lk 4.

[24] ELT L 286, 17.10.2006, lk 6.