Eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetlus on võimalus kõigile sidusrühmadele meenutada toimunud arengut ja tuvastada nii häid tavasid kui ka puudusi, et finantsjuhtimist veelgi parandada ning saavutada ELi eelarve valdkonnas paremaid tulemusi.

Euroopa Kontrollikoja president Klaus-Heiner Lehne märkis, et Euroopa Parlamendi vastu võetud otsused eelarve täitmisele heakskiidu andmise kohta ei tähenda kunagi täielikku tegevusvabadust, vaid on osa pikemast koostööprotsessist.

Nõukogu eesistujariiki esindav George Ciamba märkis: „Euroopa Parlamendil ja nõukogul paistab olevat üldiselt sama lähenemisviis. Avaldame heameelt paranduste üle, mis on kõigile nähtavad, ning ootame liikmesriikide asutustelt, komisjonilt ja kontrollikojalt püsivalt head tööd, mida veelgi täiustatakse. Peame saatma Euroopa kodanikele ja maksumaksjatele selge signaali, et ELi vahendeid kasutatakse vastutustundlikult ja täites aruandekohustust.“

-Euroopa Parlament, nõukogu, Euroopa Kontrollikoda ja komisjon on hakanud programmide ja poliitika tulemuslikkusele suuremat tähelepanu pöörama. Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni hinnangu kohaselt on ELi eelarve tulemusraamistik organisatsiooni liikmete seas kõige arenenum. Komisjon on täiustanud oma iga-aastastes integreeritud finants- ja vastutusaruannetes aruandlust tulemuste kohta. Selline suurem keskendumine tulemustele kajastus eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetluses, mille raames arutati varasemast rohkem ELi eelarve tulemusi.

Komisjonil on usaldusväärne nõuetele vastavuse süsteem. Ta esitab iga oma talituse veamäärad iga-aastastes tegevusaruannetes ja kõigi poliitikavaldkondade veamäärad oma iga-aastases haldus- ja tulemusaruandes. Kõnealused veamäärad arvutatakse järjepideva metoodika alusel, võttes arvesse, et õigusraamistikud, juhtimiskeskkond ja muud üksikasjad on poliitikavaldkonniti erinevad. Sisse on seatud ELi eelarve mitmeaastased sisekontrollisüsteemid, et ennetada ja avastada vigu enne maksete tegemist ja teha korrektsioone, kui vead leitakse pärast maksete tegemist. Komisjon annab sidusrühmadele täieliku ülevaate, esitades kaks näitajat: vearisk maksete tegemise ajal (enne korrektsioone) ja vearisk lõpetamise ajal (pärast korrektsioone). Komisjoni eesmärk ELi fondide haldajana on tagada, et pärast programmi lõpetamist ja kõigi kontrollide tegemist jääb allesjäänud veamäär alla 2 %.

Integreeritud finants- ja vastutusaruanded on ELi rahanduse aruandlusprotsessi oluline element. Neisse koondatakse põhjalik teave ELi eelarve täitmise, tulemuslikkuse, tulemuste, usaldusväärse finantsjuhtimise ja kaitse kohta. Vastavalt 2018. aasta finantsmäärusele hõlmab see lõplikku konsolideeritud raamatupidamise aastaaruannet, iga-aastast haldus- ja tulemusaruannet, siseauditeid käsitlevat aastaaruannet, vahendite tulevase sisse- ja väljavoolu pikaajalist prognoosi, mis hõlmab järgnevat viit aastat, liidu rahanduse hindamisaruannet, mis põhineb saavutatud tulemustel, ning eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetluse järelmeetmete aruannet.

Järgmise mitmeaastase finantsraamistiku ettepanek on ühtlustatum, programmide arvu on vähendatud ja killustatud rahastamisallikad koondatakse uutesse integreeritud programmidesse. On tehtud ettepanek tugevdada seost Euroopa poolaasta ja ühtekuuluvuse rahastamise vahel ning ühises põllumajanduspoliitikas liigub rõhuasetus nõuete täitmiselt ja eeskirjadelt tulemustele ja tulemuslikkusele, näiteks võttes kasutusele liikmesriikide strateegilised kavad.

Komisjon on teinud järgmise mitmeaastase finantsraamistiku puhul ettepaneku tugevdada kõigi programmide tulemuskesksust, kehtestades selgemad eesmärgid ja keskendudes väiksemale arvule kvaliteetsematele tulemusnäitajatele. See lihtsustab tulemuste jälgimist ja mõõtmist ning asjakohaste meetmete võtmist.

Komisjon peab Euroopa Kontrollikojaga pidevat dialoogi veamäärade hindamise ja esitamise meetodi võimalike paranduste ning ELi eelarvest rahastatavate programmide tulemuste esitamise üle.

Mis puudutab nii Euroopa Parlamendi kui ka nõukogu ettepanekut tingimuslike kohustuste kohta, siis sisaldab ELi raamatupidamise aastaaruanne üksikasjalikku teavet olemasolevate kohustuste kohta, sealhulgas ELi eelarve riskide kohta, mis tulenevad eelarvetagatistest ja finantsabi programmide tagatistest. 2018. aasta finantsmääruse kohaselt esitab komisjon alates 2021. aastast eelarveprojektile lisatud spetsiaalses töödokumendis nende kohustuste jätkusuutlikkuse hinnangu.

Selleks et vastata Euroopa Parlamendi ja nõukogu aruandlusettepanekutele, mis puudutavad pagulas- ja rändekriisi ning rahastamisvahenditega seotud rahastamist, esitas komisjon 2019. aasta veebruaris Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande rände- ja pagulaskriisi (2015–2017) jaoks kogutud vahendite rakendamise kohta ning teeb seda edaspidi korrapäraselt.

Seoses ettepanekuga anda teavet 2007.–2013. aasta mitmeaastase finantsraamistiku rahastamisvahendite sulgemise kohta annab komisjon kehtivate õigusaktide kohaselt aru 2007.–2013. aasta rakenduskavade lõpetamisel tehtud edusammudest. Komisjon esitab alates 2018. aruandeaastast programmitöö perioodi lõpetamise lõpptulemuste aruande asjaomaste peadirektoraatide iga-aastaste tegevusaruannete raames. See programmitöö perioodi lõpetamist käsitlev aruanne sisaldab rakenduskavade kaupa rahastamiskõlblikku summat lõpetamiskuupäeva seisuga, sealhulgas võimaluse korral rahastamisvahendite kohta. Samuti sisaldab see rakenduskavade kaupa teavet sissenõutavate summade kohta, kui neid on.

3.Euroopa Liidu vahendite kasutamine

Euroopa Kontrollikoda keskendus oma 2017. aasta aruandes täitmata kulukohustustele, millest sai hiljem eelarve täitmisele heakskiidu andmise arutelus tähtis teema. Täitmata kulukohustused on võetud, kuid veel maksmata kulukohustuste summa. See tuleneb mehaaniliselt asjaolust, et kulukohustused on mitmeaastases eelarves jaotatud suhteliselt ühtlaselt, samal ajal kui maksed koonduvad eelarveperioodi lõppu, sest enamik kulukohustusi on seotud investeeringutega, mille tegemiseks kulub aega. Kuna projektide elluviimiseks kulub mitu aastat, on tavaline, et esialgsete kulukohustuste ja tegelike maksete vahel tekib viivitus. Viivituse kestus sõltub peamiselt rahastatud projektide pikkusest ja iga programmi suhtes kohaldatavatest eeskirjadest.

Euroopa Parlament juhtis tähelepanu asjaolule, et täitmata kulukohustused suurenesid märkimisväärselt muu hulgas seetõttu, et 2014.–2020. aasta mitmeaastase finantsraamistiku vastuvõtmine hilines, uute nõuete rakendamisel esines raskusi ja ühtekuuluvuspoliitikas muudeti kohustustest vabastamise eeskirju (aasta N+2 muudeti aastaks N+3). Need koos eelrahastamise määrade tõstmisega aitasid kaasa ELi vahendite aeglasemale rakendamisele praeguse mitmeaastase finantsraamistiku alguses. Komisjon leiab, et järgmise mitmeaastase finantsraamistiku õigeaegne vastuvõtmine 2019. aasta sügisel on nende varasemate probleemide kordumise vältimiseks ülimalt oluline.

Nõukogu oli mures ohu pärast, et hoolimata eelarve paindlikkuse suurenemisest praeguse mitmeaastase finantsraamistiku viimaste aastate vajaduste rahuldamiseks ei ole olemasolevad maksete assigneeringud kõikide maksenõuete arveldamiseks piisavad. Nõukogu kutsus komisjoni üles jätkuvalt parandama nii maksete prognoose kui ka järelevalvemehhanisme, et hallata seda ohtu, prognoosida korrakohaseid väljamakseid ja tagada liikmesriikide osaluse prognoositavus.

Komisjon jälgib pidevalt maksevajaduste muutumist, et parandada eelarve prognoositavust ja juhtida seonduvaid eelarveriske. Alates 2015. aastast esitab komisjon ELi pikaajaliste maksevajaduste iga-aastase prognoosi, mis antakse alates 2018. aastast välja ELi eelarve vahendite tulevase sisse- ja väljavoolu pikaajalise prognoosi iga-aastase aruandena. Selles aruandes esitatakse prognoos, mis hõlmab nii ELi poolt juba võetud täitmata kulukohustuste katmiseks vajalikke makseid kui ka makseid nende uute kulukohustuste täitmiseks, mis viieaastase ajavahemiku jooksul alles kokku lepitakse, nagu nõutakse 2018. aasta finantsmääruses.

Maksete prognoosi usaldusväärsuse ja stabiilsuse peamine tegur on ühtekuuluvuspoliitika elluviimine, mis võtab praegu ligikaudu ühe kolmandiku ELi eelarvest ja on mahukaim diferentseeritud assigneeringute kaudu rakendatav kulupoliitika. Kuna seda rakendatakse jagatud eelarve täitmise korra alusel, oleneb maksete tegemise ja prognoosimise kiirus suuresti liikmesriikide kavadest.

Komisjon on seadnud oma ettepanekus mitmeaastase finantsraamistiku 2021–2027 kohta eesmärgi tagada maksete ülemmäärade piisavus ning aastaeelarvete stabiilsem ja prognoositavam täitmine. Eelkõige on aastateks 2021–2027 kavandatud maksete ülemmäärad tasemel, mis on piisav eelmiste aastate täitmata kulukohustuste katmiseks ja täitmata kulukohustuste kasvu piiramiseks, aga ka järgmise põlvkonna kuluprogrammidele sujuva ülemineku võimaldamiseks. Maksete stabiilsema ja prognoositavama arengu soodustamiseks on komisjon teinud ettepaneku kohandada ühtekuuluvuspoliitika konkreetset rakenduskorda (nt naasta kulukohustustest vabastamise N+2 aasta reegli juurde, vähendada eelrahastamise määra, et vältida sissenõutavate summade kogunemist ja edendada kiiremat rakendamist).

Samuti tegi komisjon ettepaneku säilitada maksete koguvaru ja ettenägematute kulude varu mehhanismid, mida võib kasutada selle perioodi mitmeaastase finantsraamistiku üldise maksete ülemmäära piires, et tulla toime maksevajaduste võimaliku ülisuure kõikumisega. Need vahendid on tõendanud oma kasulikkust maksete haldamisel kogu finantsraamistiku kestel juba ajavahemikul 2014–2020.

Lisaks sellele jätkab komisjon tihedat koostööd liikmesriikidega, et tagada ELi vahendite õigeaegne rakendamine mitmeaastase finantsraamistiku 2014–2020 raames ning anda liikmesriikidele märkimisväärset toetust, sealhulgas tehnilist abi ja nõustamisteenuseid, et parandada nende ELi vahendite rakendamise suutlikkust. Parema rakendamise rakkerühmas (loodi Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide paremaks rakendamiseks eelmisel perioodil) saadud kogemusi on praegusel perioodil raskustes olevate programmide puhul arvesse võetud. Olukorra parandamiseks peetakse asjaomaste liikmesriikidega tihedat dialoogi.

4.Konkreetsed küsimused

4.1 Tulud

Euroopa Parlament märgib, et eelarve peadirektoraat tegi juba teist aastat järjest reservatsiooni Ühendkuningriigi kogutud traditsiooniliste omavahendite väärtuse kohta, sest Ühendkuningriik ei teinud liidu eelarve jaoks kättesaadavaks tekstiiltoodete ja jalatsite impordilt maksmata jäetud tollimakse. Parlament avaldab heameelt rikkumismenetluse üle, mille komisjon algatas 2018. aasta märtsis tollipettuse juhtumi järelmeetmena.

Pärast mitut õiguslikku sammu ja Ühendkuningriigilt 2018. aasta veebruaris saadud vastuse analüüsi andis komisjon juhtumi 2019. aasta märtsis Euroopa Liidu Kohtusse.

Alates 2017. aasta oktoobrist hakkasid Ühendkuningriigi ametiasutused mõningaid komisjoni nõutud parandusmeetmeid järk-järgult rakendama, kuid keelduvad endiselt tegemast ELi eelarve jaoks kättesaadavaks ELi eelarvele võlgnetavaid traditsiooniliste omavahendite summasid.