Subsidiaarsus ja proportsionaalsus on olulised ka tagantjärgi tehtaval hindamisel, mille käigus vaadeldakse, kas ELi meetmete tõhusus, tulemuslikkus, järjepidevus, asjakohasus ja ELi lisaväärtus vastavad ootustele. Sellisel hindamisel uuritakse, kas ELi meetmed on endiselt vajalikud või saaks eesmärke paremini saavutada muude vahenditega. Komisjon on seadnud sihiks teha enne võimalike seadusandlike muudatuste kaalumist kõigepealt hindamine ja analüüsida varasemaid tulemusi. EL kogub tõendeid ja selgitab välja, millistest varasematest kogemustest võiks otsuste tegemisel abi olla. Nii muudab ta hindamise koos subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse hindamisega poliitikakujundamise lahutamatuks ja alaliseks osaks.

Näiteks leidis mõjuhindamiskomitee seoses ettepanekuga võtta vastu otsus deklareerimata töö ennetamise ja tõkestamise alase ELi koostöö edendamise kohta, et mõjuhinnangus tuleks esitada täiendavaid tõendeid, mis toetaksid põhjendust selle kohta, miks nõudlusest ajendatud koostöö liikmesriikide vahel ei võimalda asjaomaseid probleeme lahendada. Samuti soovitati, et algatuse õiguslik alus tuleks selgemalt esitada. Lisaks küsiti täiendavaid andmeid eelistatud valikuvõimaluse proportsionaalsuse kohta, et näidata, miks kõiki 28 liikmesriiki hõlmavad tihedamad koostöövormid oleksid vajalikud, arvestades, et tööandjad ja liikmesriigid eelistavad muid valikuvõimalusi. Lõpparuannet muudeti vastavalt komitee soovitustele. Näiteks esitati selgemalt õiguslik alus ja selgitati paremini proportsionaalsuse aspekte (lk 43).

2014. aastal korraldati 25 mõju hindamist. Pärast mõjuhindamiskomitee kui sõltumatu kvaliteedikontrolliasutuse kontrolli leiti, et kaheksa mõjuhinnangut vajab parandamist seoses subsidiaarsuse või proportsionaalsuse või mõlema põhimõttega. See osakaal (32 %) on sarnane varasemate aastate näitajatega.

Komisjon on aastate jooksul võtnud kasutusele menetlused, mille abil hinnata kooskõlas aruka reguleerimise põhimõtetega subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte järgimist otsustustsükli eri etappides. President Juncker on rõhutanud, et subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte austamine on komisjoni uue koosseis töö keskmeks.

Aruandes vaadeldakse, kuidas ELi institutsioonid ja asutused on neid kahte põhimõtet rakendanud ning kuidas tavad on võrreldes eelmiste aastatega muutunud. Samuti analüüsitakse selles üksikasjalikumalt mitut komisjoni ettepanekut, mille kohta esitati 2014. aastal põhjendatud arvamusi. Arvestades subsidiaarsuse kontrolli mehhanismide ning liikmesriikide parlamentide ja komisjoni vahelise poliitilise dialoogi vahelisi tihedaid seoseid, tuleks käesolevat aruannet vaadelda kui materjali, mis täiendab komisjoni 2014. aasta aruannet suhete kohta liikmesriikide parlamentidega.

Nõukogu kohustused seoses liikmesriikide parlamentide õigusega subsidiaarsust kontrollida on sätestatud protokollides nr 1 ja 2. Nõukogu kohustused seisnevad peamiselt selles, et ta edastab liikmesriikide parlamentidele seadusandlike aktide eelnõusid, mis ei pärine komisjonilt.

Kuigi liikmesriikide parlamendid olid 2014. aastal põhjendatud arvamusi esitades vähem aktiivsed, soovisid mitmed esinduskogud subsidiaarsuse kontrolli mehhanismi tugevdamist. Ajavahemikus 2014. aasta jaanuarist maini esitasid Taani Folketing, Madalmaade Tweede Kamer ja Ühendkuningriigi House of Lords aruandeid, mis sisaldasid üksikasjalikke ettepanekuid riikide parlamentide rolli suurendamiseks otsustusprotsessis. Kõnealused aruanded sisaldasid muu hulgas ideid subsidiaarsuse kontrolli laiendamise kohta. Neis soovitati, et põhjendatud arvamustes ei tuleks käsitleda üksnes subsidiaarsuse põhimõtte järgmist, vaid ka proportsionaalsuse põhimõtte järgimist või ettepaneku õiguslikku alust. Lisaks toetati aruannetes põhjendatud arvamuste esitamise tähtaja pikendamist ning tehti ettepanek, et kollase kaardi menetluse algatamise korral peaks komisjon olema kohustatud oma ettepaneku tagasi võtma või seda muutma. Liikmesriikide parlamendid jätkavad kõnealustel teemadel arutelusid erinevates foorumites.

Endiselt on erinevusi põhjendatud arvamuste vormis ning erinev oli ka argumentatsioon, millele liikmesriikide parlamendid toetusid oma järeldustes subsidiaarsuse põhimõtte väidetava rikkumise kohta. Nagu varasematel aastatel, esitasid liikmesriikide parlamendid põhjendatud arvamusi 2014. aastal kinnitatud eri ettepanekute kohta. 2014. aastal esitati 21 põhjendatud arvamust 15 komisjoni ettepaneku kohta. Kõige rohkem põhjendatud arvamusi tekitada võivate ettepanekute kohta esitati ainult kolm põhjendatud arvamust. Need ettepanekud olid ettepanek võtta vastu direktiiv tollieeskirjade rikkumisi ja asjaomaseid karistusi käsitleva liidu õigusraamistiku kohta ning ettepanek muuta jäätmepoliitikat ja vastavaid õigusakte. Kaks põhjendatud arvamust esitati seoses ettepanekutega võtta vastu määrus mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise kohta, võtta vastu määrus uuendtoidu kohta ning võtta vastu direktiiv ühe osanikuga osaühingute kohta. Üksikasjalikum teave on esitatud käesoleva aruande lisas.

Komisjon avaldas 2. juulil 2014. aastal ettepaneku, mis on üks osa ringmajandust edendavast paketist, mille eesmärk on suurendada Euroopa konkurentsivõimet ja vähendada vajadust kulukate nappide ressursside järele. Ettepanekus soovitakse võtta aastaks 2030 ringlusse 70 % olmejäätmetest ja 80 % pakendijäätmetest ning keelustada ringlussevõtuks sobivate jäätmete prügilasse ladestamine alates 2025. aastast. Ettepanekuga püstitatakse ambitsioonikad eesmärgid ning lisatakse olulised sätted eesmärkide saavutamiseks ja jälgimiseks vajalikesse õigusaktidesse.

Liikmesriikide parlamendid väitsid oma põhjendatud arvamustes, et komisjoni ettepaneku vastavus subsidiaarsuse põhimõttele on kaheldav, ning väljendasid kahtlust selles suhtes, kas kavandatud meetmeid on ikka parem reguleerida ELi ja mitte liikmesriikide tasandil. Rootsi Riksdag ei olnud veendunud vajaduses kehtestada direktiivis ühtne sõnastus karistuste ja nende tasemete kohta. Ta väitis lisaks, et ettepaneku teatavaid elemente, mis tavaliselt sisalduvad Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklil 83 põhinevates õigusaktides (kuritegude ja karistuste määratlemise miinimumeeskirjad), oleks parem reguleerida liikmesriigi tasandil ning komisjon ei ole tõendanud, et ühtsete karistusmäärade kehtestamine on tugevama tollikoostöö saavutamiseks vajalik. Taani Folketing leidis, et ettepanek ei piirdu lihtsalt ELi tollialaste õigusaktide rikkumist käsitlevate eeskirjade ja vastavate karistuste vajaliku ühtlustamisega, vaid läheb sellest kaugemale. Leedu Seimas väitis, et ettepaneku eesmärk (st liidu tollialaste õigusaktide tulemuslik täitmine ning nõuetekohane ja ühetaoline jõustamine) jääks saavutamata, sest kavandatud direktiivis ei määrata kindlaks, kas liikmesriigid peaksid kõnealuste tollieeskirjade rikkumiste suhtes kohaldama haldus- või kriminaalõiguslikke karistusi. Oma vastustes nendele põhjendatud arvamustele rõhutas komisjon, et ühtlustatud tollialaseid õigusakte ei ole võimalik tulemuslikult jõustada tollieeskirjade rikkumisi ja karistusi käsitlevate eeskirjade suure erinevuse tõttu eri liikmesriikides. Komisjoni arvates saab selle erinevuse kõrvaldada, kui koostada ühine tollieeskirjade rikkumiste nimekiri ja ühtlustada vastavad karistused. Liikmesriigid eraldi ei saaks selliseid meetmeid rakendada ja seetõttu on ELi tasandi meede kõnealuses valdkonnas sobivam. Lisaks väitis komisjon, et tollieeskirjade rikkumiste ja karistuste ühtlustamine tõhustaks tolliasutuste koostööd, ning rõhutas, et ühise tollieeskirjade rikkumiste nimekirja kehtestamine ja vastavate karistuste ühtlustamine võimaldaks luua paremini võrreldavaid tollieeskirjadega seotud karistussüsteeme. Kaasseadusandjad tegelevad veel ettepaneku läbivaatamisega.

Komisjon avaldas 13. detsembril 2013. aastal ettepaneku, milles sätestatakse käitumisviisid, mida tuleks pidada liidu tollialaste eeskirjade rikkumiseks, ja nähakse ette raamistik karistuste määramiseks sellise käitumise korral. Ettepaneku eesmärk on ühtlustada ühtsete eeskirjade rikkumise tagajärgi, kuna need on tolliliidu sees erinevad ja sõltuvad 28 liikmesriigi erinevatest õigusnormide kogumitest ja haldus- või õigustavadest. Seega tahetakse ühtlustada seda, kuidas ELi tollialaste õigusaktide rikkumisi eri liikmesriikides käsitletakse.

2014. aasta juulis korraldas Regioonide Komitee subsidiaarsuse teemal seminari ELi ning riiklike ja piirkondlike ametiasutuste sidusrühmadele. Seminari eesmärk oli teha kokkuvõte 2013. aastal toimunud kuuendast subsidiaarsuse konverentsist ning uurida uusi lähenemisviise ja lahendusi subsidiaarsuse tulemuslikuks kontrollimiseks. Lisaks korraldas Regioonide Komitee koos Tübingeni ülikooliga (Saksamaa) konverentsi, milles käsitleti piirkondlike parlamentide rolli ELi asjades ja mille eesmärk oli suurendada teadlikkust piirkondlike parlamentide rollist ja nende töös esinevatest raskustest seoses subsidiaarsuse kontrolli mehhanismiga. Detsembris toimunud kohtumistel võrgustiku REGPEX partneritega ja Regioonide Komitee muude internetiplatvormide esindajatega järeldati, et vaja on suurendada piirkondlike parlamentide teadlikkust subsidiaarsuse küsimustes ning toetada neid teabevahetust soodustavate töövahenditega. Samuti viidatakse 2014. aasta aruandele subsidiaarsuse kohta, mille Regioonide Komitee avaldab 2015. aasta juunis.

Regioonide Komiteele pakkus erilist huvi ettepanek võtta vastu direktiiv, millega muudetakse direktiive 2008/98/EÜ jäätmete kohta, 94/62/EÜ pakendite ja pakendijäätmete kohta, 1999/31/EÜ prügilate kohta, 2000/53/EÜ kasutuselt kõrvaldatud sõidukite kohta, 2006/66/EÜ, mis käsitleb patareisid ja akusid ning patarei- ja akujäätmeid, ning 2012/19/EL elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete kohta, sest enamikus liikmesriikides vastutavad jäätmeid käsitlevate ELi õigusaktide rakendamise eest kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused. Subsidiaarsuse eksperdirühma ja subsidiaarsuse järelevalve võrgustiku konsultatsioonid toimusid liikmesriikide parlamentidele subsidiaarsuse kontrollimiseks lubatud kaheksa nädala pikkuse perioodi jooksul. Nendest nähtus, et enamik vastajaid ei näinud mingeid subsidiaarsusega seotud probleeme, mis võiksid tuleneda ELi uutest jäätme-eesmärkidest. Mitmed vastajad väljendasid siiski muret proportsionaalsuse pärast, kahtlesid uute jäätme-eesmärkide teostatavuses ning juhtisid tähelepanu erinevatele lähenemisviisidele, mida ELis seoses seniste jäätme-eesmärkidega kasutatakse. Regioonide Komitee korraldas territoriaalse mõju hindamise seminari, mis näitas, et teatavatel piirkondadel on raskusi direktiivis välja pakutud eesmärkide saavutamisega. Konsulteerimise ja territoriaalse mõju hindamise põhitulemused kajastuvad Regioonide Komitee arvamuses. Muret selle pärast, kas komisjoni algatused on kooskõlas subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttega, väljendati lisaks veel mitmes Regioonide Komitee 2014. aastal vastu võetud arvamuses, milles käsitleti näiteks ettepanekut võtta vastu määrus Euroopa Prokuratuuri asutamise kohta, ettepanekut võtta vastu otsus deklareerimata töö ennetamise ja tõkestamise alast koostööd edendava Euroopa platvormi loomise kohta ning ettepanekut võtta vastu määrus, millega muudetakse määrust EL nr 1308/2013 ja määrust (EL) nr 1306/2013 haridusasutustes puu- ja köögivilja, banaanide ning piima jaotamise toetuskava osas.

Subsidiaarsuse eksperdirühma ja subsidiaarsuse järelevalve võrgustiku konsultatsioonid seoses ettepanekuga võtta vastu määrus mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise kohta toimusid liikmesriikide parlamentidele subsidiaarsuse kontrollimiseks lubatud kaheksa nädala pikkuse perioodi jooksul. Enamik vastajaid oli vastu sellele, et liikmesriikidelt võetakse võimalus teha mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjadest erandeid, ning nad väljendasid muret subsidiaarsuse pärast. Proportsionaalsuse küsimuses olid nad seisukohal, et ettepanekus minnakse liiga kaugele, sest soovitud tulemuste saavutamiseks on muid, vähem piiravaid võimalusi. Sellekohased kahtlused kajastusid ka Regioonide Komitee arvamuses.

Subsidiaarsuse alast tööprogrammi rakendades analüüsis Regioonide Komitee ELi puhta õhu poliitika paketti. Pärast subsidiaarsuse eksperdirühmaga konsulteerimist järeldas Regioonide Komitee oma arvamuses, et ettepanek on kooskõlas subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttega, ning nentis, et õhusaaste on piiriülene fenomen, millega tuleb tegeleda Euroopa tasandil.

Liikmesriikide parlamendid esitasid oma põhjendatud arvamustes mitmesuguseid argumente, miks ettepanek ei vasta subsidiaarsuse põhimõttele. Austria Bundesrat väitis, et puudub ELi tasandil reguleerimist vajav piiriülene aspekt ning komisjon ei ole korralikult selgitanud, miks senised eesmärgid ei ole piisavad või miks need ei ole kõigis liikmesriikides saavutatud. Tšehhi Senát väitis, et ettepanekus on jäänud tõendamata eeldus, mille kohaselt kavandatud eesmärgid on liikmesriikide ja kohalike omavalitsuste jaoks mõistliku kuluga realistlikult saavutatavad, ja seega ei ole komisjon tõendanud kavandatud meetme tegeliku lisaväärtuse tekkimist ELi tasandil. Horvaatia Hrvatski Sabor väitis, et jäätmekäitluse valdkonnas uute eesmärkide kehtestamine peaks kuuluma liikmesriikide pädevusse ja sõltuma kohalikest majanduslikest tingimustest.

Komisjon võttis 16. detsembril 2014. aastal vastu oma 2015. aasta tööprogrammi, mille kohaselt kavatsetakse tagasi võtta või muuta 80 praegu Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsust ootavast 450 ettepanekust. Komisjon märkis, et kavatseb kõnealuse direktiivi ettepaneku tagasi võtta, kuid teatas ühtlasi, et asendab selle 2015. aasta lõpuks uue, veelgi ulatuslikuma ettepanekuga ringmajanduse edendamiseks. Samuti kinnitas komisjon oma soovi edendada ELis üleminekut ressursitõhusale ringmajandusele, mis avaldaks suurt kasulikku mõju tööhõivele, majanduskasvule, konkurentsivõimele ja innovatsioonile. Pärast Euroopa Parlamendi ja nõukoguga konsulteerimist kinnitas komisjon ettepaneku tagasivõtmist 25. veebruaril 2015. aastal.

Ettepanek: Määrus mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr XXX/XXX [ametlike kontrollide määrus] muutmise ning nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 kehtetuks tunnistamise kohta

Komisjon avaldas 25. märtsil 2014. aastal ettepaneku, mille eesmärk on tagada avalikkuse ootuste täitmine seoses keskkonnakaitse ja kvaliteediga. Ettepanekul on kolm põhieesmärki: säilitada tarbijate usaldus, säilitada tootjate usaldus ning muuta üleminek mahepõllumajanduslikule tootmisele põllumajandustootjate jaoks lihtsamaks. Konkreetsemalt tegi komisjon ettepaneku i) muuta rangemaks ja ühtlustada nii ELis kui ka importtoodete suhtes kehtivaid eeskirju, kõrvaldades paljud praegu tootmise ja kontrollide suhtes kehtivad erandid, ii) võtta kasutusele riskipõhine kontrollisüsteem, iii) lihtsustada väikepõllumajandustootjate jaoks mahepõllumajandusliku tootmise alustamist, andes neile võimaluse liituda rühmana sertifitseerimise süsteemiga, iv) reguleerida paremini rahvusvahelist kauplemist mahepõllumajanduslike toodetega ja lisada uusi eksporti käsitlevaid sätteid ning v) lihtsustada õigusakte, et vähendada põllumajandustootjate halduskulusid ja suurendada läbipaistvust.

Liikmesriikide parlamendid esitasid selle ettepaneku kohta kaks põhjendatud arvamust, mis esindasid kolme häält. Viis esinduskogu väljendas arvamust poliitilise dialoogi raames. Liikmesriikide parlamendid väitsid oma põhjendatud arvamustes, et ettepanek ei jäta piirkondadele või riikidele piisavalt vabadust võtta oma õigusaktides arvesse piirkondlikke või riiklikke eripärasid. Austria Bundesrat väitis, et ettepanek ei võimalda hinnata, kas komisjoni pakutud meetmed on soovitud eesmärgi saavutamiseks piisavalt tõhusad ning kas selliseid meetmeid on vaja rakendada ELi tasandil. Ettepanekut kritiseeriti, kuna selle mõju ning liikmesriikidele tekkiva rahalise ja halduskoormuse väärtus ei ole kvantifitseeritud.

Oma vastustes juhtis komisjon tähelepanu asjaolule, et praegu kehtivatest eeskirjadest erandite lubamise ulatus on põhjustanud ebaausat konkurentsi nii ELi mahepõllumajandustootjate seas kui ka seoses imporditud mahepõllumajanduslike toodetega. Tekkiv kahjulik mõju avaldub muu hulgas tarbijate usalduse kaotamises, õigusaktide keerukuses, kauplemisega seotud probleemides (raskused nõuete täitmise tagamisel) ja suures halduskoormuses. Komisjon rõhutas samuti, et ettepanek annab võimaluse kohandada vajaduse korral tootmisprotsessi. Komisjon rõhutas seoses delegeeritud õigusaktidega, et määruse täieliku jõustumise huvides peeti vajalikuks kasutada volitust võtta vastu õigusakte kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290. Ettepanekus sätestatud volituste delegeerimise puhul nähakse ette selged ja täpsed kriteeriumid, millega antakse komisjonile piiratud otsustusõigus. Viimaks rõhutas komisjon, et kõnealuste õigusaktide ettevalmistamisse kaasatakse ka liikmesriigid.

Pärast Euroopa Parlamendis ja nõukogus toimunud pikki läbirääkimisi teatas komisjon 2014. aastal oma tööprogrammis kavatsusest kavandatud määrus tagasi võtta ning asendada see uue algatusega juhul, kui kuue kuu jooksul kokkuleppele ei jõuta.

4.Järeldused

Põhjendatud arvamuste arv vähenes 2014. aastal oluliselt võrreldes varasemate aastatega. Ühtlasi moodustasid 2014. aastal esitatud põhjendatud arvamused protsentuaalselt oluliselt väiksema osa poliitilise dialoogi raames esitatud arvamuste üldarvust. Ühtegi kollase kaardi menetlust ei algatatud. Tuleb siiski arvestada, et põhjendatud arvamuste arvu vähenemine oli seotud komisjoni seadusandlike ettepanekute arvu üldise vähenemisega komisjoni ametiaja lõpus, mitte liikmesriikide parlamentide kahaneva huviga subsidiaarsuse küsimuste vastu. Seda järeldust kinnitab liikmesriikide parlamentide seas jätkuv arutelu subsidiaarsuse kontrolli mehhanismi üle.

Sarnaselt varasemate aastatega osalesid kõik seadusandlikku protsessi kaasatud institutsioonid 2014. aastal aktiivselt subsidiaarsuse kontrolli tagamises. Komisjon kontrollis oma ettepanekute vastavust subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttele mitmesuguste hinnangutega (tegevuskavad, mõjuhinnangud) enne seadusandlike aktide vastuvõtmist, tutvus seejärel liikmesriikide parlamentidelt saadud põhjendatud arvamustega, milles väljendati subsidiaarsusega seotud muret, ja vastas neile põhjalikult.

Euroopa Parlament tegeles subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse küsimustega jätkuvalt oma töös seadusandlike ettepanekutega, võttes arvesse liikmesriikide parlamentidelt saadud põhjendatud arvamusi. Samuti algatas parlament uue, üldisema lähenemisviisi ELi lisaväärtuse hindamisele, koostades aruande Euroopa mõõtme puudumise maksumuse kohta, ning esitas mitmeid hinnanguid komisjoni mõjuhinnangute kohta. Regioonide Komitee jätkas samuti oma tööd subsidiaarsusega seotud küsimustes, võttes eelkõige vastu teise subsidiaarsuse tööprogrammi ja korraldades mitmeid seminare ja konverentse, mis olid pühendatud subsidiaarsuse põhimõttele ning subsidiaarsuse kontrolli mehhanismi rakendamisega seotud probleemidele.