EUROOPA KOMISJON Brüssel,2.3.2017 COM(2017) 200 final KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE TÕHUSAMA TAGASISAATMISPOLIITIKA KOHTA EUROOPA LIIDUS -

UUENDATUD TEGEVUSKAVA





9. septembril 2015 võttis komisjon vastu ELi tagasisaatmisalase tegevuskava, mis hõlmab 36 konkreetset meedet Euroopa Liidu tagasisaatmissüsteemi tõhususe parandamiseks. Suurem osa neist meetmetest on praegu käimas või juba rakendatud, nagu nähtub käesoleva teatise lisast. Hoolimata sellest on üldine mõju tagasisaatmise tulemuslikkusele kogu Euroopa Liidus olnud piiratud, mis osutab, et nähtavate tulemuste saavutamiseks ebaseaduslike rändajate tagasisaatmisel on vaja otsustavamaid meetmeid. Alates tegevuskava vastuvõtmisest on probleemid, mida Euroopa Liidu tagasisaatmispoliitika abil lahendatakse, veelgi suurenenud ning ELi tervikliku rändepoliitika see aspekt on muutunud esmatähtsaks. 2015. aastal tehti 533 395 ebaseaduslikule rändajale ettekirjutus Euroopa Liidust lahkumiseks; 2014. aastal oli vastav näitaja 470 080. Ainuüksi 2015./2016. aastal esitati ligikaudu 2,6 miljonit varjupaigataotlust. Arvestades, et 2016. aasta kolmes esimeses kvartalis rahuldati esimeses astmes varjupaigataotlustest 57 %, võib juhtuda, et pärast varjupaigataotluste menetlemist tuleb liikmesriikidel tagasi saata üle 1 miljoni inimese. Samas ei ole tagasisaatmise määr Euroopa Liidu tasandil paranenud. Ehkki tagasisaatmise kogumäär suurenes 41,8 %-lt 2014. aastal 42,5 %ni 2015. aastal, vähenes tegelik kolmandatesse riikidesse tagasisaatmise määr 36,6 %-lt 36,4 %ni. Kui jätta kõrvale tagasisaatmine Lääne-Balkani riikidesse, langeb Euroopa Liidu tagasisaatmise määr veelgi kuni 27 %ni. Tagasisaatmispoliitika põhiprobleemid on alati olnud nii Euroopa Liidu ja liikmesriikide sisesed kui ka välised. Komisjon on koos Euroopa välisteenistuse ja liikmesriikidega käsitlenud väliseid aspekte konkreetsete koostööraamistike kaudu kolmandate riikidega. Selleks algatati 2016. aasta juunis partnerlusraamistik koostöö tegemiseks konkreetsete päritolu- ja transiidiriikidega ning täna võetakse vastu kõnealust raamistikku käsitlev kolmas eduaruanne. Tulemuslik tagasisaatmispoliitika saab alguse Euroopa Liidus. Liikmesriigid kutsusid Euroopa Ülemkogu 20.–21. oktoobri 2016. aasta järeldustes üles tugevdama tagasisaatmist käsitlevat riiklikku halduskorda. Lisaks rõhutati 3. veebruari 2017. aasta riigi- ja valitsusjuhtide Malta deklaratsioonis vajadust alustada Euroopa Liidu tagasisaatmispoliitika kriitilist läbivaatamist objektiivse analüüsiga selle kohta, kuidas liidu ja riiklikul tasandil kättesaadavaid õiguslikke, operatiivseid, rahalisi ja praktilisi vahendeid kohaldatakse. Seetõttu on vaja tagasisaatmisdirektiivi kohaldamine pragmaatiliselt üle vaadata ja probleemsed aspektid lahendada, sealhulgas õhutades liikmesriike tegema vajalikke parandusi oma riiklikes tagasisaatmissüsteemides, et seeläbi tagada parem koordineerimine ja valdkondadeülene lähenemisviis. Lisaks tuleb maksimeerida Euroopa Liidu rahastamis- või operatiivvahendite ärakasutamist, luua ühine platvorm teabevahetuseks ning koostöö ja koordineerimise parandamiseks liikmesriikide ja ELi pädevate asutuste vahel. Samuti on Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ametile antud uued, oluliselt suuremad volitused, et pakkuda liikmesriikidele rohkem tuge tagasisaatmistegevuse elluviimisel, seda nii ühiselt kui ka riiklikul tasandil. Uute volituste toimivuse tagamist on jälgitud täna vastu võetud Euroopa piiri- ja rannikuvalve teises aruandes. Käesolevas teatises käsitletav uuendatud tagasisaatmisalane tegevuskava hõlmab täiendavaid suunatud meetmeid, mida rakendatakse samaaegselt olemasoleva tegevuskava raames algatatud käimasolevate meetmetega ning see on suunatud liikmesriikidele, Euroopa Liidu institutsioonidele ja ametitele, et tagasisaatmise määra oluliselt suurendada. Selles esitatakse ka uued sammud, et viia lõpule 2015. aasta tegevuskava rakendamine ja tagatakse nähtavad tulemused ebaseadusliku rände ärahoidmise ja ebaseaduslike rändajate tagasisaatmise valdkonnas. Selleks võtab komisjon vastu ka soovituse tagasisaatmise tõhususe suurendamise kohta tagasisaatmisdirektiivi rakendamisel. I – ELi tagasisaatmissüsteem – riiklike haldussüsteemide ja tagasisaatmismenetluste tõhustamine I.1 Tagasisaatmisdirektiiv Ebaseaduslike rändajate tagasisaatmist reguleeriv peamine õigusakt on direktiiv 2008/115/EÜ (edaspidi „tagasisaatmisdirektiiv“). Kõnealuses direktiivis on sätestatud ühised nõuded ja kord ebaseaduslike rändajate tõhusaks tagasisaatmiseks, austades samal ajal nende põhiõigusi ning tagasi- või väljasaatmise lubamatuse põhimõtet. Samas jäetakse direktiiviga liikmesriikidele vajalik valikuvabadus selle suhtes, kuidas seda eesmärki saavutada. Schengeni hindamismehhanismi ja Euroopa rändevõrgustiku kaudu kogutud teave on andnud põhjaliku ülevaate peamistest probleemidest, millega liikmesriigid tagasisaatmisi korraldades kokku puutuvad. See osutab liikmesriikide vajadusele kasutada täiel määral ära tagasisaatmisdirektiivis sätestatud paindlikkust, et suurendada suutlikkust saata tagasi järjest rohkem Euroopa Liidus viibivaid ebaseaduslikke rändajaid. Lisaks peaksid liikmesriigid komisjoni toetusel tegema kindlaks head tavad kolmandate riikide kodanike ebaseadusliku riigis viibimise takistamiseks nende territooriumil ja neid vahetama. Neid meetmeid tuleb rakendada täielikult kooskõlas esmase õiguse, sealhulgas ELi põhiõiguste hartaga, ja ELi rändealase acquis'ga. Selleks on tagasisaatmisdirektiivis juba sätestatud kindel normide kogum, sealhulgas võimalus kasutada tagasisaatmisotsuse vaidlustamiseks tõhusat õiguskaitsevahendit, õigus perekonna ühtsusele ning lapse parimad huvid ja haavatavate isikute erivajadused. Komisjon jälgib riiklike süsteemide konkreetsete puuduste kõrvaldamiseks ka edaspidi tagasisaatmisdirektiivi kohaldamist ja järgimist. Komisjon võtab täna vastu soovituse tagasisaatmise tõhususe suurendamise kohta tagasisaatmisdirektiivi rakendamisel, et anda suunised selle kohta, kuidas saaks direktiivi sätteid tõhusama tagasisaatmise huvides kasutada. Liikmesriigid peaksid võtma kooskõlas kõnealuse soovitusega koheseid meetmeid. Lisaks tuleb täiendavalt ajakohastada tagasisaatmise käsiraamatut, milles antakse suunised tagasisaatmisdirektiivi sätete tõlgendamiseks ja praktiliseks kohaldamiseks, sealhulgas eesmärgiga tagada ühtsus kõnealuse soovitusega.

Kõnealuse soovituse rakendamisel saadud kogemuste põhjal ja sõltuvalt vajadusest võtta tagasisaatmise määra oluliseks suurendamiseks täiendavaid meetmeid, on komisjon valmis algatama tagasisaatmisdirektiivi läbivaatamise. Edasised sammud - Liikmesriigid peaksid võtma kooskõlas komisjoni soovitusega koheseid meetmeid. - Komisjon ajakohastab 2017. aasta keskpaigaks tagasisaatmise käsiraamatu, võttes sealjuures arvesse ka soovitust. - Komisjon jätkab koos liikmesriikidega tagasisaatmisdirektiivi kohaldamise ja järgimise jälgimist, eelkõige Schengeni tagasisaatmisalase hindamise kaudu. - Liikmesriigid peaksid 2017. aastal tegema komisjoni toetusel kindlaks head tavad kolmandate riikide kodanike ebaseadusliku riigis viibimise takistamiseks. I.2 – Varjupaigamenetluse kuritarvitamise käsitlemine Varjupaigataotlejad, kelle kohta on tehtud tagasilükkav otsus, moodustavad olulise osa Euroopa Liidus viibivatest ebaseaduslikest rändajatest. Kui paljud Euroopa Liitu saabujad põgenevad sõja, vägivalla ja tagakiusamise eest, siis osad kasutavad varjupaigataotlust vahendina Euroopas viibimise pikendamiseks ja tagasisaatmise vältimiseks. Sageli esitatakse selgelt põhjendamatuid varjupaigataotlusi tagasisaatmismenetluste hilistes etappides, kaasa arvatud mõni päev või tund enne lahkumist, ja seda vaid tagasisaatmise edasilükkamise või takistamise eesmärgil. See koormab oluliselt liikmesriikide varjupaigasüsteeme.

Siinkohal on kõnekas nigeerlaste näide – 2016. aastal sisenes Euroopa Liitu ebaseaduslikult rohkem kui 37 000 nigeerlast, mis tegi neist kõige arvukama Vahemere keskosa rändeteed pidi saabuva rahvuse, ja 2016. aastal registreeriti rohkem kui 47 000 Nigeeria kodaniku esitatud varjupaigataotlust. 2016. aasta kolmes esimeses kvartalis rahuldati Nigeeria kodanike esitatud varjupaigataotlustest 8 %, mis osutab sellele, et 2016. aastal esitatud taotlustest lükatakse suure tõenäosusega rohkem kui 40 000 taotlust tagasi. Selliste olukordade vältimiseks peaksid liikmesriigid koheselt kasutama kõiki olemasolevate varjupaigaalaste õigusaktide pakutavaid võimalusi, et tegeleda varjupaigasüsteemi kuritarvitamise probleemiga ebaseaduslike rändajate poolt, kes ei vaja ilmselgelt rahvusvahelist kaitset. Eelkõige peaksid liikmesriigid kasutama sätteid, mis käsitlevad kiirendatud varjupaigamenetlusi, korduvate varjupaigataotluste menetlemist ja edasikaebuse korral automaatse viibimisõiguse puudumist, eelkõige nende rändajate suhtes, kes tulevad riikidest, mida peetakse turvaliseks või kust pärit isikute taotluste rahuldamise määr on madal. On väga oluline, et varjupaiga- ja tagasisaatmismenetlused toimiksid koos laitmatult. Kiire ja tõhus otsustusprotsess on nii heausksete varjupaigataotlejate kui ka liikmesriikide huvides. Seetõttu on oluline luua nende kahe menetluse vahel ametlik seos ning parem teabevahetus varjupaiga- ja tagasisaatmisasutuste vahel. Pikemas perspektiivis pakub ka komisjoni poolt 2016. aastal esitatud ettepanek Euroopa ühise varjupaigasüsteemi reformimise kohta uusi võimalusi tagada ühtlustatud ja tõhus seos varjupaiga- ja tagasisaatmismenetluste vahel. Eelkõige varjupaigamenetluse määruse ettepanekus on nähtud ette kiiremate menetluste kehtestamine ilmselgelt põhjendamatute varjupaigataotluste ja ilma reaalse eduvõimaluseta korduvate taotluste lahendamiseks, samuti turvalistest kolmandatest riikidest ja turvalistest päritoluriikidest pärit rändajate jaoks, vähendades tagasisaatmisoperatsioonide alusetu ärajätmise või edasilükkamise ohtu. Edasised sammud - Liikmesriigid peaksid ühtlustama varjupaigamenetlust kooskõlas kehtivate Euroopa Liidu õigusaktidega, et vähendada varjupaigasüsteemi kuritarvitamist tagasisaatmise vältimise eesmärgil. - Liikmesriigid peaksid kasutama selgelt põhjendamatute varjupaigataotluste, sealhulgas korduvate taotluste menetlemisel kiirendatud varjupaigamenetlust ja taotluse läbivaatamata jätmist kooskõlas Euroopa Liidu õigusaktidega. Sellistel alustel esitatud edasikaebuste korral ei peaks liikmesriigid andma automaatset viibimisõigust. - Liikmesriigid peaksid võtma vajalikud haldusmeetmed varjupaiga- ja tagasisaatmismenetluste paremaks sidumiseks ning koostöö parandamiseks vastutavate ametisasutuste vahel. I.3 – Parem teabejagamine tagasisaatmise täideviimiseks Tõhusa tagasisaatmise eelduseks on ebaseaduslike rändajate kinnipidamine, tuvastamine ja jälgimine. Selleks on vaja süstemaatilist teabevahetust liikmesriikides (tagasisaatmisasutused ja muud valitsusasutused, kaasa arvatud tervishoiu-, haridus- ja sotsiaalteenistused), kuid ka liikmesriikide vahel ja ELi ametiasutustega. Teabe õigeaegne kättesaadavus võib aidata liikmesriikidel oma tagasisaatmistegevust paremini suunata ja kavandada. Puuduvat vajalikku teavet on siiski endiselt palju. Riiki sisenemise ja riigist lahkumise süsteemi puudumise tõttu ei ole kättesaadav usaldusväärne statistika viibimisaja ületajate kohta ning tagasisaatmisotsuste tulemusliku täitmise kohta on kättesaadav vaid piiratud teave. Seetõttu peaksid liikmesriigid ebaseadusliku rände olukorrast selge ja täpse ülevaate saamiseks koguma tagasisaatmise haldamise integreeritud rakendust (IRMA) kasutades riigi tasandil reaalajas ulatuslikku teavet. Liikmesriikidel on ka kohustus sisestada SISi kõik kehtetuks tunnistatud dokumendid, näiteks elamisload, et neid saaks konfiskeerida. Komisjon palub liikmesriikidel tagada selle kohustuse süstemaatiline täitmine. Liikmesriikide toetamiseks teeb komisjon juba tööd, et luua süstemaatilise teabevahetuse kaudu kogu Euroopa Liidus soodne keskkond tagasisaatmiste täideviimiseks. 2016. aasta jooksul on komisjon teinud mitu ettepanekut olemasolevate infosüsteemide (Schengeni infosüsteem, Eurodac) edasiarendamiseks või uute süsteemide loomiseks (riiki sisenemise ja riigist lahkumise süsteem, ELi reisiinfo ja -lubade süsteem), millega aidatakse kaasa teatavate teabelünkade kõrvaldamisele.

Viisainfosüsteemi (VIS) hindamise käigus on liikmesriigid teatanud selle süsteemi suurenenud kasutamisest ebaseaduslike rändajate tuvastamiseks. Kolmandad riigid ei tunnusta siiski ainult viisainfosüsteemi andmeid kodakondsuse tõendusena, või nõutakse täiendavat uurimist. Asjaolu, et kõnealuses süsteemis ei hoita passikoopiaid, muudab koopia saamise Schengeni viisa väljastanud saatkonnalt aeganõudvaks või isegi võimatuks. Seetõttu algatab komisjon teostatavusuuringu viisataotleja reisidokumentide, sealhulgas passi koopia säilitamise kohta viisainfosüsteemis. Lisaks on komisjon algatanud uuringu ELi elamislubade andmekogu tehnilise teostatavuse kohta. Eesmärk on muu hulgas hõlbustada selliste olukordade lahendamist, kus ainult ühe liikmesriigi territooriumil viibimise õigust omav rändaja siirdub ebaseaduslikult teise liikmesriiki. Samal ajal on komisjon kõnealuste vahendite tõhusa kasutamise tagamiseks loonud kõrgetasemelise infosüsteemide ja koostalitlusvõime eksperdirühma. Immigratsiooniasutused peaksid sellest tööst kasu saama sel viisil, et neil peaks olema võimalik leida üheainsa otsinguga kõigis ELi süsteemides kättesaadav teave ebaseaduslike rändajate kohta. Liikmesriigid tunnevad järjest rohkem muret selle pärast, kuidas kriminaalkaristusi käsitlevat teavet saaks seoses otsustega seadusliku riigisviibimise lõpetamise kohta paremini ära kasutada, kuna see hõlbustaks karistusregistrisse kantud kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute tagasisaatmist. Juunis esitab komisjon läbi vaadatud seadusandliku ettepaneku süüdi mõistetud kolmandate riikide kodanike isikuandmete keskse andmebaasi loomiseks, et teha kindlaks süüdimõistva kohtuotsuse teinud liikmesriik(-riigid) ja suurendada seeläbi olemasoleva Euroopa karistusregistrite infosüsteemi (ECRIS) tõhusust. Liikmesriigid peaksid tagasisaatmisotsuseid langetades juba arvesse võtma süüdimõistmist raske kuriteo toimepanemise eest Euroopa Liidus, kui nad hindavad ebaseaduslike rändajate konkreetset olukorda näiteks seoses vabatahtliku tagasipöördumise tähtaja, kinnipidamise vajaduse ja sisenemiskeelu pikkusega. Edasised sammud - Komisjon algatab mõju hindamise uuringu viisataotleja reisidokumentide koopia viisainfosüsteemis säilitamise teostatavuse ja mõju kohta, et hõlbustada ebaseaduslike rändajate tuvastamist. - Komisjon teeb 2017. aasta septembriks uuringu ELi elamislubade andmekogu tehnilise teostatavuse kohta. - Liikmesriigid sisestavad koheselt Schengeni infosüsteemi teabe kõigi äravõetud, aegunud ja kehtetuks tunnistatud elamislubade kohta. - Liikmesriigid peaksid tagasisaatmisotsuseid langetades arvesse võtma varasemaid süüdimõistmisi raske kuriteo toimepanemise eest Euroopa Liidus. I.4 – Tagasisaatmise edendamine ja taasintegreerimise toetamine Tagasisaatmisdirektiivist nähtub selgelt, et ELi tasandil eelistatakse vabatahtlikku tagasipöördumist sunniviisilisele tagasisaatmisele, kui see ei kahjusta tagasisaatmismenetluse eesmärki. Tagasipöördumist soodustavaid stiimuleid pakutakse tavaliselt toetatud vabatahtliku tagasipöördumise ja taasintegreerimise pakettide raames. Vabatahtlikku tagasipöördumist käsitleva teabe ebaseaduslike rändajate hulgas levitamise protsessi täiendav parandamine on oluline selleks, et tagada ebaseaduslikele rändajatele juurdepääs täpsele teabele isegi juhul, kui nad usaldavad pigem oma kogukonna mitteametlikke teabeallikaid, aga ka juhul, kui ebaseaduslik rändaja ei soovi tagasi pöörduda ja/või ei usalda rändeasutusi.

Päritoluriigid on järjest enam olukorras, kus nende kodanikest eri liikmesriikidest saabuvatele ebaseaduslikele rändajatele on antud eri sisuga taasintegreerimispakette (raha või mitterahaline toetus). See võib viia olukorrani, kus päritoluriigid eelistavad ainult neid tagasipöördujaid, kes tulevad parema taasintegreerimispaketiga liikmesriigist, või isegi Euroopa Liidu toetatud vabatahtliku tagasipöördumise pakettide valimiseni ebaseaduslike rändajate poolt. Seetõttu on tagasipöördumise määra suurendamiseks oluline, et taasintegreerimispaketid ja tagasipöördumise stiimuleid käsitlevad tavad üldiselt oleks kõigis liikmesriikides ühtsed. Selleks toetab komisjon liikmesriike Euroopa rändevõrgustiku tagasisaatmisekspertide rühma kaudu. Ebaseaduslikud rändajad nõustuvad vabatahtliku tagasipöördumise pakettidega suurema tõenäosusega, kui nad teavad, et ainsaks alternatiiviks on sunniviisiline tagasisaatmine, kuna ebaseaduslik riigis viibimine ei ole enam võimalik. Toetatud vabatahtliku tagasipöördumise ja taasintegreerimisprogrammide tulemuslikkus ning nendega kaasnevad taasintegreerimismeetmed eeldavad ühiseid nõudeid. Kõik liikmesriigid peaksid kohaldama mittesiduvaid suuniseid vabatahtliku tagasipöördumise ja taasintegreerimisprogrammide kasutamise kohta, mille nõukogu kiitis heaks 9. juunil 2016 eesmärgiga parandada koostööd ja koordineerimist liikmesriikide vahel. Liikmesriikide tasandi suutlikkus ja eksperditeadmised tagasipöördumisega seotud projektide ja programmide väljaarendamiseks ja juhtimiseks vajab tugevdamist. Seetõttu õhutatakse Euroopa Liidu kui terviku huvides meetmeid, mille raames liikmesriigid teevad koostööd. Selliste projektidega viiakse ellu tagasipöördumisega seotud meetmeid, sealhulgas tagasisaatmismeetmed igat liiki tagasisaatmiseelse abi jaoks, suutlikkuse suurendamine ja taasintegreerimine, et suurendada tagasipöördumise tõhusust. Projektid seotakse tagasisaatmise haldamise integreeritud lähenemisviisi raames juba olemasolevate algatustega ning neid hallatakse tagasisaatmise haldamise integreeritud rakenduse platvormi kaudu. Edasised sammud - Liikmesriigid peaksid komisjoni toetusel tagama järjepideva lähenemisviisi taasintegreerimisalasele abile ning üldised tavad tagasipöördumise stimuleerimiseks. - Liikmesriigid peaksid osalema aktiivselt igat liiki tagasisaatmiseelse abi ühisprogrammides. I.5 – Koostöö Parem tagasisaatmisalane koostöö Liikmesriigid peavad parandama ja tugevdama oma tagasisaatmissuutlikkust, et tagada integreeritum ja koordineeritum lähenemisviis ja tagasisaatmise haldamine, nagu soovituses soovitatud. See peaks kaasa tooma parema teabevahetuse, valdkondadeülese lähenemisviisi ja kõigi tagasisaatmisega seotud küsimuste ühtlustamise. Liikmesriigid võivad kasutada Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifondi riiklikke programme kõnealuse suurendatud suutlikkuse toetamiseks, et tagada parem kavandamine, koordineerimine ja järelmeetmed vastavate õiguskaitse- ja sisserändeasutuste vahel, koordineeritud tegevus õigus- ja kinnipidamisasutuste, eestkostesüsteemide, meditsiini- ja sotsiaalteenistustega, et tagada kiire ja täpne tegutsemine juhul, kui on vajalik valdkondadeülene sekkumine. Komisjon tagab tagasisaatmise haldamise integreeritud lähenemisviisi raames omalt poolt Euroopa Liidu tasandil parema koordineerimise ja järelmeetmed liikmesriikide vastavate asutustega, kes kasutavad platvormina Euroopa rändevõrgustiku tagasisaatmisekspertide rühma ning Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ameti otseste kontaktpunktide koosolekuid.

2015. aasta tagasisaatmisalases tegevuskavas määrati kindlaks elamislubade kehtetuks tunnistamist käsitlevate liikmesriikide kontaktpunktide võrgustiku loomine, mis tehti ülesandeks komisjonile ja mida pole veel tehtud. Liikmesriikidel on juba praegu võimalus sisestada SISi teave kõigi äravõetud, aegunud ja kehtetuks tunnistatud elamislubade kohta, mis võimaldab ametnikel kohapeal kontrollida elamisloa omaniku staatust. Edasised sammud - Komisjon ja liikmesriigid peaksid koordineerimist tagasisaatmise haldamise integreeritud lähenemisviisi raames veelgi parandama. - Komisjon loob 2017. aastal elamislubade kehtetuks tunnistamist käsitlevate liikmesriikide kontaktpunktide võrgustiku. Tagasisaatmise haldamise integreeritud rakendus (IRMA) Tagasisaatmise haldamise integreeritud rakendus on piiratud juurdepääsuga teabevahetuse süsteem liikmesriikide ekspertide jaoks, mis juba hõlbustab tagasisaatmis- ja tagasivõtmismeetmete kavandamist, korraldamist ja rakendamist liikmesriikides eesmärgiga tagasisaatmise määra veelgi suurendada. Samuti pakub see teavet parimate tavade kohta ja suuniseid konkreetsete kolmandate riikide, õigusaktide, tagasisaatmisprogrammide, tagasisaatmisoperatsioonide teabe ja statistika kohta. Süsteem on kasutusele võetud kõigis liikmesriikides, samuti Norras ja Šveitsis. Süsteemi kaudu pakutav teave võimaldab Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ametil olla ühiseid tagasisaatmisoperatsioone kavandades ettevaatavam ning tagasisaatmisoperatsioone paremini planeerida. Juba on kavas ka tagasisaatmise haldamise integreeritud rakenduse edasiarendamine, et parandada teabe kogumist tagasisaatmisoperatsioonide ja tagasivõtmise kohta. Komisjon arendab tagasisaatmise haldamise integreeritud rakenduse raames välja sihtotstarbelised IT-vahendid, et teha see teave liikmesriikidele ning Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ametile ühe kanali kaudu kättesaadavaks. See lihtsustab andmete kogumist Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti (EASO) ja Eurostati jaoks ning piirab seeläbi korduvate andmetaotlustega kaasnevat halduskoormust. Andmeid hakatakse koguma kord kuus. Komisjon ja liikmesriigid saavad neile andmetele piiratud juurdepääsu. Seda protsessi hõlbustatakse pärast läbivaadatud Schengeni infosüsteemi jõustumist veelgi. Teave tagasisaatmisotsuste väljastamise ja nende täitmise kohta tehakse tagasisaatmise haldamise integreeritud rakenduses reaalajas kättesaadavaks. Lisaks tuleb liikmesriikide jaoks välja arendada eraldiseisev IT-süsteem tagasisaatmisjuhtumite käsitlemiseks riiklikul tasandil, kui sellist süsteemi veel olemas ei ole. See võimaldab tagasisaatmise tõhusamat standarditud haldamist, samuti saada tagasipöördujatest ülevaate vastavalt riiklikele otsustusprotsessidele. Kolmandate riikidega tehtava koostöö hõlbustamiseks on vaja andmeid konkreetsete tagasipöördujate kohta, nagu isikuandmeid ja toetavaid dokumentaalseid tõendeid. Sellised andmed tuleb kolmandate riikide valitsustele turvaliselt edastada, et kinnitada tagasipöörduja kodakondsust ja saada vajalik reisidokument. Selle tulemuslikuks saavutamiseks on vaja lisada tagasisaatmise haldamise integreeritud rakenduse platvormile selline tagasivõtmise juhtumihaldussüsteemi ühtne IT-liides, millele kolmandad riigid juurde ei pääse; samuti ei pääse liikmesriigid ligi kolmandate riikide süsteemile. Neid arendusi rahastab komisjon Euroopa rändevõrgustiku 2017.–2018. aasta mitmeaastase tööprogrammi raames.

Edasised sammud - Liikmesriigid peaksid igakuiselt esitama nõutava tagasisaatmisalase teabe tagasisaatmise haldamise integreeritud rakenduse kaudu. - Komisjon loob eraldiseisva IT-süsteemi tagasisaatmisjuhtumite käsitlemiseks riiklikul tasandil ja sellele vastava ühtse liidese tagasisaatmise haldamise integreeritud rakenduse jaoks. - Komisjon arendab tagasisaatmise haldamise integreeritud rakenduse platvormi jaoks välja tagasivõtmise juhtumihaldussüsteemi ühtse IT-liidese. - Komisjon toetab liikmesriikide tagasisaatmise koordineerimise suutlikkuse edasiarendamist tagasisaatmise haldamise integreeritud rakenduse IT-struktuuri raames. Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet on lahutamatu osa Euroopa Liidu püüdlustest luua operatiivne raamistik Euroopa Liidu tagasisaatmissüsteemi tõhustamiseks. Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ametit käsitleva uue määrusega on ebaseaduslike rändajate tagasisaatmine muudetud ameti prioriteetvaldkonnaks, tänu millele on amet saanud märkimisväärselt suurendada toetust liikmesriikidele ja arendada uusi tagasisaatmise valdkonna meetmeid. Ameti edusamme uute volituste kasutamisel ja käesolevas teatises käsitletavas uuendatud tegevuskavas kindlaks määratud meetmete rakendamisel jälgitakse komisjoni aruannetes Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ameti toimivuse tagamise kohta. Ameti suuremad volitused võimaldavad tal osutada mitmekülgset tagasisaatmisalast abi. See hõlmab nii vabatahtlikku lahkumist kui ka sunniviisilist tagasisaatmist, mis annab ametile volituse korraldada tagasisaatmisoperatsioone kas ühest või mitmest liikmesriigist, samuti teha koostööd kolmandate riikidega, et suurendada nende suutlikkust teha liikmesriikidega tagasisaatmisoperatsioonide ajal koostööd. Amet peab kasutama oma volitusi täies ulatuses, töötades juba käesoleval aastal välja uusi mooduseid liikmesriikide toetamiseks. Ameti roll Euroopa tasandi tagasisaatmistegevuses algab nn tagasisaatmisele eelnevate meetmetega, mille arendamist tuleb jätkata, eelkõige toetades ebaseaduslike rändajate tuvastamist ja neile reisidokumentide väljastamist tagasipöördumiseks kolmandatesse riikidesse. Edaspidigi tuleks korraldada tuvastusmissioone peamistest kolmandatest riikidest, mille käigus osalevad ametiasutused väljastavad reisidokumente missiooni ajal või vahetult pärast seda. Amet peaks ka kindlaks tegema ja edasi arendama muid vahendeid, mis võimaldaksid kolmandatel riikidel ebaseaduslikke rändajaid kiiresti tuvastada ja neile uued dokumendid väljastada. Praegu ei ole piisavalt teavet peamiste operatiivriskide ja -probleemide kohta, millega liikmesriigid tagasisaatmisel kokku puutuvad, ega selle kohta, kuidas amet saaks riiklikke asutusi nende probleemide lahendamisel toetada. Kui Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet lõpetab liikmesriikide suutlikkuse ja vajaduste kaardistamise, peaks ta töötama välja konkreetsed, kohandatud sekkumiskavad. See annab selge ülevaate, missuguseid eksperditeadmisi mingi liikmesriik vajab, kuidas amet saab aidata ja katseprojekte algatada. Samuti tuleks laialdasemalt kasutada vastuvõtva riigi tagasisaatmisoperatsioone, mille raames kolmanda riigi ametiasutused viivad oma kodanikud kooskõlas Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ametit käsitleva määruse sätetega Euroopa Liidust tagasi. Sellistel operatsioonidel on potentsiaal Euroopa tagasisaatmissuutlikkust kulutõhusalt veelgi suurendada ja seetõttu peaks amet panustama rohkem kolmandate riikide sellistes operatsioonides osalemise suutlikkuse toetamisse, sealhulgas sihtotstarbelise koolituse kaudu. Koordineeritud ühiste tagasisaatmisoperatsioonide üksikasjad tuleks korraldada kooskõlas 12. mai 2016. aasta suunistega Frontexi koordineeritud ja õhuteed pidi toimuvate ühiste tagasisaatmisoperatsioonide kohta. Lisaks on ametil tungiv vajadus töötada välja mehhanismid liikmesriikide abistamiseks tagasisaatmiste täideviimisel ärilende kasutades, et rahastada nii vabatahtlikku tagasipöördumist kui ka sunniviisilist tagasisaatmist, mille liikmesriigid on nende kanalite kaudu korraldanud. Samuti peaks amet pidama läbirääkimisi raamlepingute sõlmimiseks lennuettevõtjatega, kelle teenuseid saaksid riiklikud tagasisaatmisasutused vajaduse korral kasutada, kehtestades ärilendude kasutamise üldtingimused (nt kui mitu tagasipöördujat ja kui mitu saatemeeskonna liiget võib pardal viibida) ning tagades, et peamistesse tagasisaatmissihtkohtadesse suunduvate lendude pardal oleks võimalik kiiresti kättesaadavaks teha teatav arv kohti. Selleks et tulla toime kõnealuste meetmetega kaasneva täiendava töökoormusega ja et täita uute volitustega seotud ootused, peaks amet võtma viivitamata meetmeid olemasolevate ametikohtade täitmise tagamiseks ja tagasisaatmistegevusele eraldatud eelarvevahendite täielikuks ärakasutamiseks. Edasised sammud 2017. aastal peaks Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet tegema järgmist: - suurendama juuniks tagasipöördumise toetamise üksuse personali; - looma juuniks ärilendude mehhanismi; - tõhustama juuniks tagastamiseelset abi, korraldades tuvastusmissioone; - lõpetama juuniks liikmesriikide suutlikkuse ja tagasisaatmisega seotud vajaduste kaardistamise; - parandama oktoobriks vastuvõtva riigi tagasisaatmisoperatsioonides osalevate kolmandate riikide ametiasutuste koolitamist; - kasutama aasta lõpuks täies ulatuses ära eraldatud rahalised vahendid. I.6 – Tagasisaatmiseks ja tagasivõtmiseks ette nähtud Euroopa Liidu vahendid Komisjon annab kooskõlas tagasisaatmisdirektiiviga liikmesriikidele märkimisväärset rahalist abi tulemusliku tagasisaatmise korraldamiseks, samuti praktilise koostöö toetamiseks ning tagasisaatmise ja tagasivõtmise valdkonna parimate tavade jagamiseks. ELi peamine rahastamisvahend liikmesriikide toetamiseks selles valdkonnas on Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifond.

Ajavahemikuks 2014–2020 on liikmesriikidele Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifondi riiklike programmide kaudu eraldatud tagasipöördumise ja taasintegreerimisega seotud tegevuseks ligikaudu 806 miljonit eurot. See hõlmab toetust liikmesriikide riiklikele tagasisaatmismeetmetele ning konkreetsetele tagasisaatmise ja taasintegreerimise Euroopa ühisalgatustele (eelkõige Euroopa taasintegreerimisvahendi võrgustikule, kolmandatele riikidele suunatud tagasisaatmisalasele Euroopa integreeritud lähenemisviisile (EURINT) ning Euroopa tagasisaatmise kontaktametnike võrgustikule). Lisaks sellele on alates 2014. aastast antud 6,2 miljoni euro ulatuses hädaabi pakiliste tagasisaatmisega seotud vajaduste rahuldamiseks, näiteks toetatud vabatahtlikuks tagasipöördumiseks. Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifondi liidu meetmete raames on toetatud ka muid tagasisaatmise ja tagasivõtmisega seotud meetmeid, sealhulgas tagasivõtmissuutlikkuse suurendamise rahastamisvahendit, millele eraldati Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifondist 2015.–2016. aastal 12 miljonit eurot. Edasised sammud 2017. aastal teeb komisjon kättesaadavaks järgmised täiendavad vahendid: - 200 miljonit eurot liikmesriikidele Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifondi riiklike programmide kaudu tagasisaatmisega seotud meetmete jaoks. See parandab veelgi liikmesriikide tegevussuutlikkust seoses tagasisaatmiseelse abi, suutlikkuse suurendamise, taasintegreerimisega jne, et tagasisaatmist tõhustada; - eelarvevahendite suurendamine tagasivõtmissuutlikkuse suurendamise rahastamisvahendi raames, et tugevdada tagasivõtmisalast koostööd ELi ja partnerriikide vahel. II – Tagasivõtmisega seotud probleemide lahendamine Nagu 2015. aasta tagasisaatmisalases tegevuskavas teatatud, on Euroopa Liit oluliselt tõhustanud koostööd peamiste päritoluriikidega nii Aafrikas kui ka Aasias. Ehkki mõned päritoluriigid teevad kooskõlas rahvusvahelisest õigusest (ning Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide puhul ka Cotonou lepingu artiklist 13) tulenevate kohustustega oma kodanike tagasivõtmiseks koostööd, ei ole koostöö paljude teiste riikidega rahuldav. Eelkõige teatavad liikmesriigid raskustest saada kolmandatest riikidest tagasipöördumistunnistusi või kasutada alternatiivina Euroopa reisidokumenti, seda isegi juhtudel, kui isikusamasus ja kodakondsus on kindlaks tehtud. Tagasivõtmise ühiskomitee korrapäraste kohtumiste ja sihtotstarbeliste projektide kaudu tehtud intensiivne töö olemasoleva 17 tagasivõtulepingu rakendamiseks on aidanud kõrvaldada mõned tagasivõtmist takistavad asjaolud, parandades samal ajal tavasid ja teabevahetust asjaomaste ametiasutuste vahel. Mõnes kõnealustest riikidest on siiski veel probleeme lepingute täitmisega praktikas. Komisjon on teinud edusamme läbirääkimistel uute tagasivõtulepingute üle. Läbirääkimised Valgevenega on praeguseks peaaegu lõpetatud ning paralleelselt viisalihtsustuse üle peetavate läbirääkimistega on uued läbirääkimised algatatud Nigeeria, Tuneesia ja Jordaaniaga. Teisalt on 2003. aastal Marokoga alustatud läbirääkimised takerdunud ning Alžeeriaga pole läbirääkimisi hoolimata 2002. aastast pärinevate läbirääkimisvolitustega veel alustatud. Riikide puhul, kellega ametlikus tagasivõtulepingus kokkuleppele ei jõuta, keskendub komisjon praktilise koostöö parandamisele operatiivvahendite, nagu standardse töökorra kaudu. Pärast mitut kõrgetasemelist dialoogi on koostöö tagasivõtmiskohustuste küsimuses nüüd lahutamatu osa Euroopa Liidu ajakohastatud poliitilisest dialoogist kolmandate riikidega. Tegevuskavas teatati ka, et Euroopa Liidu abi ja tegevuspõhimõtteid tuleks kasutada stiimulina partnerriikide koostöövalmiduse õhutamiseks ja seeläbi Euroopa Liidu mõjujõu suurendamiseks tagasivõtmise valdkonnas. Selle tulemusena tehti 2016. aasta juunis ettepanek partnerlusraamistiku lähenemisviisi kohta, mille eesmärk on saavutada rände ühine haldamine koos päritolu- ja transiidiriikidega, keskendudes alguses Etioopiale, Senegalile, Malile, Nigeeriale ja Nigerile. Partnerlusraamistiku rakendamist ja tulemusi käsitletakse üksikasjalikumalt 2016. aasta oktoobri ja detsembri ning 1. märtsi 2017. aasta eriotstarbelistes aruannetes. Partnerlusraamistiku kaudu tehtav koostöö kolmandate riikidega, mille käigus kasutatakse ära kõik kättesaadavad poliitika- ja muud vahendid, tõhustab paremat koostööd kõnealuste riikide kodanike isiku tuvastamiseks, neile uute dokumentide väljaandmiseks ja nende tagasivõtmiseks. Üldiselt tuleks partnerriikide kõigi huvide, stiimulite ja hoobade väljaselgitamiseks kasutada kohandatud lähenemisviisi, et saavutada eesmärgid ja kohustuste võtmine ning et EL ja huvitatud liikmesriigid saaksid pakkuda asjaomasele partnerriigile konkreetseid toetusmeetmeid, nagu tagasipöördujate tõhus taasintegreerimine, millega tagataks rände parem haldamine ja parandataks seeläbi veelgi tagasisaatmise ja tagasivõtmise alast koostööd. EL ja liikmesriigid peavad selle tulemuse saavutamiseks kasutama oma ühist mõjujõudu kooskõlastatult ja tõhusalt.