Võlausaldajate võrdse kohtlemise põhimõte on kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku määruse artikliga 60 kehtestatud kaitsemeede. See tagab, et aktsionärid, kliirivad liikmed ja muud võlausaldajad ei kanna kriisilahenduse käigus suuremat kahju, kui nad oleksid kandnud siis, kui keskne vastaspool oleks likvideeritud tavalises maksejõuetusmenetluses pärast kohaldatavate lepinguliste kohustuste ja tema tegevuseeskirjades sisalduvate muude kokkulepete täies ulatuses täitmist (võlausaldajate võrdse kohtlemise põhimõttele vastupidine stsenaarium). See saavutatakse tänu sõltumatule hindamisele, milles võrreldakse tegelikku kohtlemist kriisilahenduses nende kohtlemisega hüpoteetilise maksejõuetuse korral. Kui see hindamine näitab, et võlausaldajad pidid kandma suuremat kahju, on neil õigus vahe hüvitamisele. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve töötab praegu välja regulatiivseid tehnilisi standardeid, et hindamise metoodikat täpsemalt selgitada.

Allahindamine toob kaasa keskse vastaspoole kantud kahjumi katmise ja seejärel rekapitaliseeritakse keskne vastaspool konverteerimise teel. See tagab, et kapitalinõuded – vastavalt määrusele (EL) nr 648/2012 börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta – on taas täidetud.

Allahindamise ja konverteerimise vahend on üks neljast kriisilahenduse vahendist, mida kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku määrus pakub kriisilahendusasutustele, et tagada kriisilahenduse eesmärkide täitmine. Need eesmärgid hõlmavad järgmist:

Määruse (EL) 2021/23 (kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku kohta) artikli 96 neljanda lõiguga on antud komisjonile ülesanne esitada 31. detsembriks 2021 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruanne kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku määruse artikli 27 lõike 7 kohaldamise kohta. Komisjonil palutakse hinnata eelkõige seda, kas on vaja teha täiendavaid muudatusi seoses allahindamise ja konverteerimise vahendi rakendamisega kesksete vastaspoolte kriisilahenduse korral koos teiste kriisilahenduse vahenditega, mille tulemusena kannavad kliirivad liikmed finantskahju. Viimasel ajal turgudel valitsenud rahutu olukord on tõestanud, et määrus (EL) nr 648/2012 börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta on aidanud muuta kesksed vastaspooled ja laiemad finantsturud kesksete vastaspoolte hallatavatele ja koondatavatele riskidele vastupidavamaks. Arvestades aga tõsist mõju finantsstabiilsusele, mida finantsraskused või keskse vastaspoole maksejõuetus avaldaksid, suurendab kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku määrus kesksete vastaspoolte ja ametiasutuste valmisolekut sellisteks äärmuslikeks stsenaariumideks.

Kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku määruse põhjenduses 96 on selgitatud, et esimeses järjekorras peaksid keskse vastaspoole aktsionärid katma kahjumi sellisel viisil, millega minimeeritaks vaidlustamise oht kooskõlas võlausaldajate võrdse kohtlemise põhimõttega. Viidates rahvusvahelistes standardeid kehtestavates asutustes praegu tehtavale tööle (vt punkt 4), palusid Euroopa Parlament ja nõukogu komisjonil pärast selle töö lõpetamist uurida, kuidas omakapitali allahindamise eeskirju kohaldatakse.

Seetõttu käsitletakse käesolevas aruandes keskse vastaspoole omakapitali käsitlemist kriisilahenduses ja selle seoseid võlausaldajate võrdse kohtlemise põhimõttele vastupidise stsenaariumiga. Kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku määruse artikli 27 lõikes 7 eeldatakse, et keskse vastaspoole omakapitalist tuleks esmalt katta kahjum ja kriisilahenduse korral tuleks kahjum katta täielikult. Samas maksejõuetuse korral ei pruugi kahjumi katmise järjekord / kaskaadi põhimõte olla kooskõlas tavapärase võlausaldajate hierarhiaga. Põhjus on selles, et omakapitalist kaetakse kahjum ainult kuni esimese omavahendi (first skin in the game) summani (Euroopa turu infrastruktuuri määruse artikli 45 lõige 4 ja komisjoni delegeeritud määruse (EL) nr 153/2013 artikkel 35) ning tulevikus teise omavahendi (second skin in the game) summani (kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku määruse artikli 9 lõige 14). Kogu ülejäänud kahjum jaotatakse kliirivate liikmete vahel. See on nii pärast kohustuste mittetäitmist ja – mõne keskse vastaspoole puhul ja piiratud ulatuses – ka muul juhul kui kohustuste mittetäitmine. Lisaks hõlmab kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku määruses sätestatud võlausaldajate võrdse kohtlemise põhimõttele vastupidine stsenaarium lepinguliste kohustuste ja muude keskse vastaspoole tegevuseeskirjades sisalduvate kokkulepete täielikku kohaldamist hindamise eesmärgil. Seega, olenevalt sellest, kas ja kuidas kaetakse kahjum omakapitalist keskse vastaspoole tegevuseeskirjade ja riigisisese maksejõuetusõiguse kohaselt, võib see mehhanism tuua kaasa olukorra, kus aktsionärid võivad väita, et väljaspool kriisilahendust ei oleks neile mõju tekkinud. See võib juhtuda eelkõige juhul, kui keskse vastaspoole kriisilahenduse menetlust alustati enne, kui kriisilahenduse eesmärkide saavutamiseks koostatud finantsseisundi taastamise kava oli täies ulatuses täidetud.

4. Käimasolev rahvusvaheline koostöö

Kriisilahenduse kavandamise praktilised kogemused on ELis endiselt piiratud, kuna kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku määruses sätestatud kriisilahenduse kavandamise eeskirjad hakkavad kehtima alles alates 2022. aasta augustist. Siiski on finantsstabiilsuse nõukogu (FSB) avaldanud selle teema kohta juhenddokumente (vt allpool punkti 4 alapunkt a). Oma seisukohti on jaganud ka erasektori sidusrühmad ja koostööorganid. Nende organite hulka kuuluvad kesksete vastaspoolte kliiringukodade Euroopa assotsiatsioon (EACH), CCP12 (ülemaailmne kesksete vastaspoolte ühendus) ning rahvusvaheline vahetustehingute ja tuletisinstrumentide assotsiatsioon (ISDA).

Lisaks on kriisiohjerühmade liikmed kogunud mõningal määral praktilisi kogemusi. Need on rühmad, mis on loodud kooskõlas finantsstabiilsuse nõukogu finantseerimisasutuste tulemusliku kriisilahenduskorra põhinõudeid käsitleva dokumendi „Key Attributes of Effective Resolution Regimes for Financial Institutions“ 8. nõudega kesksetele vastaspoolte jaoks, mis on süsteemselt olulised rohkem kui ühes jurisdiktsioonis. Kriisiohjerühmade ülesandeks on koordineerida kriisilahenduse kavandamist ja kriisilahenduse hindamist päritoluriigi ja asukohariigi kriisilahendusasutuste vahel.

a) Finantsstabiilsuse nõukogu töö

2014. aasta oktoobris avaldas finantsstabiilsuse nõukogu dokumendi „Key Attributes of Effective Resolution Regimes for Financial Institutions“ ajakohastatud versiooni, mida ta täiendas lisaga, mis käsitleb just nimelt finantsturutaristuid. Selles dokumendis märgib finantsstabiilsuse nõukogu, et kriisilahendusõigusi tuleks kasutada viisil, mis on kooskõlas nõuete hierarhiaga, ja et kriisilahenduses tuleks kahjum katta kõigepealt omakapitalist.

2017. aastal avaldas finantsstabiilsuse nõukogu juhendi keskse vastaspoole kriisilahenduse ja kriisilahenduse kavandamise kohta. Selles dokumendis selgitab finantsstabiilsuse nõukogu, et kriisilahenduses peaks kahjumi katma keskse vastaspoole omakapitalist, kui seda ei ole veel alla hinnatud (kooskõlas keskse vastaspoole eeskirjade ja lepingupõhiste kokkulepetega). Kohustuste täitmata jätmisest tuleneva kahju korral peaks kahjumi täielikult katma omakapitalist ning peaks olema selge ja läbipaistev, millal see alla hinnatakse. Muust kui kohustuste mittetäitmisest tuleneva kahjumi puhul tuleks see omakapitalist katta hiljemalt siis, kui kõik keskse vastaspoole eeskirjade ja kokkulepete kohaselt kättesaadavad muust kui kohustuste mittetäitmisest tuleneva kahjumi jaotamise võimalused on ammendatud. Lisaks tuleks omakapital alla hinnata enne, kui kahjum jaotatakse võlausaldajate vahel kooskõlas kohaldatavatest õigusaktidest tuleneva võlausaldajate hierarhiaga.

2020. novembris avaldas finantsstabiilsuse nõukogu juhendi rahaliste vahendite kasutamise kohta keskse vastaspoole kriisilahenduse toetamiseks ja keskse vastaspoole omakapitali käsitlemise kohta kriisilahenduses. Selles aruandes selgitatakse, et olenevalt keskse vastaspoole lepingupõhistest kokkulepetest ja riigisisesest maksejõuetusõigusest võiksid kriisilahendusmeetmed, mille puhul pannakse kohustus katta keskse vastaspoole omakapitalist kohustuste mittetäitmisest või muust kui kohustuste mittetäitmisest tulenev suurem kahjum, kui tekiks likvideerimisel vastavalt selles jurisdiktsioonis kohaldatavale maksejõuetusmenetlusele, võimaldada aktsionäridel esitada, lähtudes vastupidise stsenaariumi korral kohaldatavast kohtlemisest, võlausaldajate võrdse kohtlemise põhimõtte kohaseid nõudeid. Selle tulemus võib olla vastuolus teiste põhinõuete põhimõttega, mille kohaselt peaks omakapital katma kriisilahenduse korral kahjumi täielikult. See võib tekitada ka moraaliriskiga seotud probleeme, sest võimaldab aktsionäridel pärast kriisilahendust säilitada osaluse keskse vastaspoole omakapitalis, kuigi osalejad peavad katma kahjumi.

Põhinõuetele ja eespool nimetatud juhendile tuginedes täpsustab finantsstabiilsuse nõukogu, et kriisilahendusasutus peaks hindama mõju, mida keskse vastaspoole kahjumit katvale omakapitali summale seatud mis tahes piirangud avaldavad tema võimele võtta asjakohaseid meetmeid, et saavutada keskse vastaspoole omakapitali oodatud käsitlemine. Kriisilahenduse kavandamise etapis peaks kriisilahendusasutus mõistma näiteks järgmisi küsimusi:

-omakapitali käsitlemine olemasolevate taastamismeetmete ja kaskaadi põhimõtte kohaldamisel;

-kui suures ulatuses kannaks omakapital likvideerimise korral kohaldatavas maksejõuetusmenetluses kahjumit, võttes aluseks vastupidise stsenaariumi;

-võlausaldajate võrdse kohtlemise põhimõttel põhinevad kaitsemeetmed, sealhulgas aktsionäride võimalikud nõuded.

Selle hinnangu põhjal saab kriisilahendusasutus kindlaks teha erinevad võimalused, mis aitavad tagada, et tegelikus kriisilahendusmenetluses kaetakse kahjum omakapitalist, sealhulgas

-kahjumi jaotamise lepingupõhise kokkuleppe muutmine;

-keskse vastaspoole omakapitali täielik või osaline allahindamine;

-keskse vastaspoole kriitiliste toimingute (varade) ja teatavate kohustuste üleandmine sildasutusele ning järelejäänud keskse vastaspoole likvideerimis- või pankrotivara haldamise menetluse alustamine;

-olemasoleva omandi vähendamine, kaasates uut kapitali konverteerimise või uute aktsiate emiteerimise teel.

Asjaomased asutused peaksid seejärel tegelema probleemidega, mis on seotud keskse vastaspoole omakapitaliga, millest kaetakse kriisilahenduse korral kahjum täielikult. See võib muu hulgas tähendada seda, et asutus nõuab kesksetelt vastaspooltelt kapitali struktuuri, eeskirjade või muude juhtimisdokumentide muutmist nii, et aktsionärid paigutatakse hierarhias teiste võlausaldajate järele või määratakse kindlaks punkt, kus omakapital katab kahjumi õiguslikult jõustatavatel tingimustel, tingimusel et päritoluriigi ametiasutustel on asjakohased volitused.

Ka võib asutus kindlaks määrata või pakkuda välja kohaldatavate riiklike õigusaktide, eeskirjade või asjaomaste järelevalve-, kontrolli- või kriisilahendusasutuste volituste muudatusi, mis aitaksid täita kriisilahenduse eesmärke või piirata võlausaldajate võrdse kohtlemise põhimõtte kohaste võimalike nõuete arvu. Kui aga selliseid muudatusi jurisdiktsiooni raamistikku ei inkorporeerita, võib asjaomastel asutustel olla vaja teha järgmist: