Teate avaldamine veinisektoris kasutatava nimetuse tootespetsifikaadi standardmuudatuse heakskiitmise kohta vastavalt komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 artikli 17 lõigetele 2 ja 3

(2022/C 374/10)

Käesolev teade avaldatakse vastavalt komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 (1) artikli 17 lõikele 5.

TEADE KOONDDOKUMENDI STANDARDMUUDATUSE KOHTA

„Bandol“

PDO-FR-A0485-AM01

Teate esitamise kuupäev: 7.7.2022

HEAKSKIIDETUD MUUDATUSE KIRJELDUS JA PÕHJUSED

1. Geograafiline piirkond

Nimetuse „Bandol“ tootespetsifikaadi I peatüki IV osa punkti 2 „Piirkonnad, kus eri toiminguid tehakse“ alapunkti 1 „Geograafiline piirkond“ on muudetud, et täiendada seda viitega 2020. aasta ametlikule geograafilisele koodile, millega tunnustatakse ja kehtestatakse kommuunide loetelu departemangude kaupa riiklikul tasandil. See redaktsiooniline muudatus võimaldab viidata geograafilisele piirkonnale INSEE avaldatud ametliku geograafilise koodi 2020. aastal kehtinud redaktsiooni järgi ja tagada geograafilise piirkonna määratluse õiguskindlus.

„1 – Geograafiline piirkond Kõik tootmise etapid (viinamarjade korjamine, töötlemine, veini valmistamine ja laagerdamine) toimuvad geograafilises piirkonnas, järgmiste Vari departemangu kommuunide territooriumil, vastavalt 2020. aasta ametlikule geograafilisele koodile: Bandol, Le Beausset, La Cadière-d’Azur, Le Castellet, Evenos, Ollioules, Sanary-sur-Mer, Saint-Cyr-sur-Mer.“

See muudatus tehakse ka koonddokumendi punktis „Määratletud geograafiline piirkond“.

2. Piiritletud kasvatusala

Nimetuse „Bandol“ tootespetsifikaadi I peatüki IV osa punkti 2 „Piirkonnad, kus eri toiminguid tehakse“ alapunkti 2 „Piiritletud kasvatusala“ on muudetud, et lisada kuupäevad, millal riiklik ametiasutus kinnitas nimetuse jaoks kasutatavate viinamarjade kasvatusalad.

See täpsustus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

3. Kasvatusviis – kastmine

Muudetud on nimetuse „Bandol“ tootespetsifikaadi I peatüki VI osa „Viinamarjaistanduse pidamine“ – lisatud on punkt 3, millega lubatakse kastmine.

Koonddokumendi punkti „Veinivalmistustavad“ lisatakse teave niisutamise lubamise kohta.

4. Veini tunnustatud ladustajate vahel liikumise kuupäev

Muudetud on nimetuse „Bandol“ tootespetsifikaadi I peatüki IX osa „Viinamarjade töötlemine, veini valmistamine, laagerdamine, villimine, ladustamine“ – punkti 5 alapunktis b on välja jäetud kuupäevad, mis määravad kindlaks perioodi, mille kestel veinid ei või enne turustamist kaupmeeste ja turustajate vahel liikuda, et võimaldada veinide liikumist kõigi ettevõtjate vahel ja vältida ebaausa konkurentsi ohtu.

See muudatus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

5. Üleminekumeetmed

Muudetud on nimetuse „Bandol“ tootespetsifikaadi I peatüki XI osa „Üleminekumeetmed“ – välja on jäetud punktid 1 ja 3, milles on esitatud nüüdseks aegunud üleminekumeetmed.

Punktis 1 määrati kasutatavate viinamarjasortide hulgas kindlaks viinamarjasordi „Mourvèdre“ osakaal kuni 2014. aasta koristusperioodini ja viinamarjasortide „Clairette“ ja „Sauvignon“ osakaal kuni 2011. aasta koristusperioodini. See säte ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

Punktis 3 määrati kindlaks pumbaga purustite kasutamise keelu jõustumise kuupäev, 1. jaanuar 2013. Selle kuupäeva väljajätmine ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet, kuid see keeld on selgelt sätestatud tootespetsifikaadi IX osas ning koonddokumendi punktis „Veinivalmistuse eritavad“.

6. Peamised kontrollitavad punktid

Tootespetsifikaadi III peatükis esitatud tabelit on ajakohastatud, et märkida ära kontrollitavad tootespetsifikaadi punktid.

See ajakohastamine ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

KOONDDOKUMENT

1. Nimetus(ed)

Bandol

2. Geograafilise tähise tüüp

KPN – kaitstud päritolunimetus

3. Viinamarjasaaduste kategooriad

1. Vein

4. Veini(de) kirjeldus

1. Toodete analüütiline kirjeldus

LÜHIKIRJELDUS

Nimetust „Bandol“ kandvad veinid on vaiksed veinid, mis jagunevad punasteks, roosadeks ja valgeteks.

Valgete ja roosade veinide minimaalne naturaalne alkoholisisaldus on 11,5 mahuprotsenti.

Punaste veinide minimaalne naturaalne alkoholisisaldus on 12 mahuprotsenti.

Villimisel on punaste veinide maksimaalne õunhappesisaldus 0,4 grammi liitri kohta.

Veinide fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) maksimaalne sisaldus pärast kääritamist võib olla järgmine:

— valged ja roosad veinid – 3 g/l

— punased veinid, mille naturaalne alkoholisisaldus on kuni 14 mahuprotsenti – 3 g/l

— punased veinid, mille naturaalne alkoholisisaldus on üle 14 mahuprotsendi – 4 g/l

Veinid vastavad liidu eeskirjadega sätestatud analüütilistele omadustele.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

2. Toodete organoleptiline kirjeldus

LÜHIKIRJELDUS

Punased veinid on laagerdunud veinid, mis on valmistatud väikese saagikusega ja üle 7 aasta vanustelt viinapuudelt saadud viinamarjadest, nende kujunemine algab 18 kuu jooksul puust anumates, tavaliselt vaatides. Viinamarjasort „Mourvèdre N“, mis peab moodustama vähemalt 50 % kasutatavate viinamarjade koguhulgast, annab veinidele nende iseloomulikud omadused: tegemist on jõuliste, struktuursete, tanniiniste ja pika säilitusajaga veinidega.

Roosad veinid on omandamas üha olulisemat kohta. Otsese pressimise ja lühikese leotamise teel või saignée-meetodil (marjadest oma raskusjõul välja imbuv mahl eraldatakse) valmistatud veinid on kibuvitsamarju meenutava kahvatu värvusega. Viinamarjasordi „Mourvèdre N“ kasutamine on kohustuslik (vähemalt 20 %, sageli 30–40 %), see annab nendele veinidele spetsiifilise struktuuri, mis on tanniinisem kui teiste Provence’i piirkonna veinide puhul, veini väljakujunemise aeg on veidi pikem, kuid neid veine on võimalik kauem säilitada.

Valged veinid, mis on valmistatud peamiselt viinamarjasordist „Clairette B“ (vähemalt 50 %), on selge ja heleda õlgkollase värvusega ning neil on iseloomulik lillelõhn. Kuigi neid toodetakse piiratumas koguses kui kaht eelmist, on neil veinidel siiski kontrollitud päritolunimetusele vastav maine ja tasakaal.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

5. Veinivalmistustavad

5.1. Veinivalmistuse eritavad

1.

Viljelustavad

— Viinapuude minimaalne istutustihedus on 5 000 tüve hektari kohta; ridadevaheline kaugus ei või ületada 2,50 meetrit.

— Iga viinapuu kasvuala maksimaalne pindala on 2 ruutmeetrit. Selle pindala arvutamiseks korrutatakse ridadevaheline kaugus tüvedevahelise kaugusega.

— Samas võib terrassidele istutatud viinapuude korral vahe künkaharja ja ülemise terrassi esimese rea vahel olla kuni 2,5 meetrit, niisamuti ka künkajalami või müüri ja alumise terrassi esimese rea vahel.

— Viinapuude võrsed lõigatakse lühikeseks (lehtrikujuline võra (gobelet) või Royat’ nöörpuu vorm (cordon de Royat)), nii et ühel tüvel on maksimaalselt 8 punga. Igale võrsele jäetakse kuni kaks punga.

— Üle 30 aasta vanuste viinapuude puhul on lubatud jätta tüve kohta kuni 12 punga.

— Viinapuid lõigatakse enne 1. maid.

— Veinid valmistatakse käsitsi korjatud viinamarjadest. Viinamarjakobarad transporditakse veinivalmistuskohta tervetena.

— Kastmine: Viinapuid võib kasvuperioodil vastavalt maaelu ja merekalanduse seadustiku (code rural et de la pêche maritime) artiklile D.645-5 kasta erandkorras üksnes kestva põua korral ning juhul, kui viinapuu füsioloogiline areng ja viinamarjade korralik valmimine on häiritud.

2.

Veinivalmistuse eritavad

— Saagi termiline töötlemine temperatuuril üle 40 °C on keelatud;

— puutükkide kasutamine on keelatud;

— roosade veinide valmistamisel on aktiivsöe kasutamine lubatud pressimise teel saadud veinivirde ja veel kääritamisetapis oleva värske veini puhul, mille kogus ei ületa 10 % asjaomase veinivalmistaja vastava aasta saagist valmistatud roosa veini mahust, seejuures ei või maksimaalne kogus ületada 60 grammi ühe hektoliitri veini kohta;

— veini rikastamise toimingud ei ole lubatud;

— pidevtöötluse, pidevpresside, tsentrifugaalsete kraabitsate, alla 750 mm läbimõõduga kruvisõelte ja kolbpumbaga purustite kasutamine ei ole lubatud. Lisaks eespool esitatud sätetele tuleb veinivalmistustavade puhul kinni pidada liidu õigusaktide ning maaelu ja merekalanduse seadustiku (code rural et de la pêche maritime) sätetest.

5.2. Maksimaalne saagikus

1. 40 hektoliitrit hektari kohta

6. Määratletud geograafiline piirkond

Kõik tootmise etapid (viinamarjade korjamine, töötlemine, veini valmistamine ja laagerdamine) toimuvad geograafilises piirkonnas, järgmiste Vari departemangu kommuunide territooriumil, vastavalt 2020. aasta ametlikule geograafilisele koodile: Bandol, Le Beausset, La Cadière-d’Azur, Le Castellet, Evenos, Ollioules, Sanary-sur-Mer, Saint-Cyr-sur-Mer.

7. Peamine veiniviinamarjasort / peamised veiniviinamarjasordid

Bourboulenc B – Doucillon blanc

Carignan N

Cinsaut N – Cinsault

Clairette B

Grenache N

Marsanne B

Mourvèdre N – Monastrell

Sauvignon B – Sauvignon blanc

Semillon B

Syrah N – Shiraz

Ugni blanc B

Vermentino B – Rolle

8. Seos(t)e kirjeldus

8.1. Seost väljendavate looduslike tegurite kirjeldus

Geograafilisse piirkonda kuulub kaheksa Vari departemangu kommuuni. See asub keset suurt amfiteatri-laadset orgu, mis on kujunenud erosiooni ja tektooniliste tegurite toimel, mille tulemusel on kaldapiirkonna maapinnale paljanduvatest lubjakivipõhistest settekivimitest moodustunud künklik amfiteatrit meenutav maastik, mis on põhja poolt suletud ja mis avaneb Vahemerele Bandoli lahe kaudu.

Sellised pinnavormid tingivad eriomase vahemerelise kliima, piirkond on kaitstud Provence’i piirkonna külma põhjatuule, mistraali eest, siin on moodustunud küngaste ja künkajalamite alad, kus päikeseline aeg aastas on keskmiselt 3 000 tundi ja aastane sademetehulk 650 mm. Sellistele soodsatele kliimaoludele lisandub Vahemerele avatuse mõju, mis muudab suvised päikeselised kuumaperioodid mahedamaks ja toob kaasa mõningase öise niiskuse, luues seega optimaalsed tingimused viinamarjade, eelkõige viinamarjasordi „Mourvèdre N“ valmimiseks ning mis võimaldab samuti valmistada pika säilimisajaga punaseid veine, mis võivad laagerduda puitanumates, ning iseloomulike omadustega roosasid veine, aga ka viinamarjasordist „Clairette B“ valmistatavaid peenekoelisi ja struktuurseid valgeid veine.

Tüüpilised mullad on väikese tihedusega, valkjad, vähese orgaaniliste ainete sisaldusega, mõnikord võivad sisaldada palju räniühendeid, seejuures on mullad alati kivirohked ja vett läbi laskvad, mis tagab seega hea veeringluse.

Maastikku on kujundanud peamiselt viinamarjakasvatus ja oliiviistandused, seda on mõjutanud järjekindlad põllumeeste põlvkonnad, kes suutsid sajandite jooksul optimeerida künkanõlvade ja mäejalamite kasutust, säilitades samas pinnavorme kaitsva taimkatte. Kivide eemaldamiseks mullast ja mullastiku kaitsmiseks ehitasid nad arvukaid kivipiirdeid, luues sellega maastikule iseloomulikud terrassid („restanques“).

8.2. Seost väljendavate inimtegurite kirjeldus

IV sajandil eKr saabusid nendele kaitstud rannikualadele Phokaia asunikud ja rajasid siia oma asula Terroeis, tuues ühtlasi oma amforates kaasa viinamarja- ja veinikultuuri. Rooma impeeriumi ajal sai nimest Terroeis Torrentum (asukohaga Saint-Cyri ja Bandoli kommuunide vahel). Paljud tänased viinamarjaistandused pärinevad Vana-Rooma aegsetest majanditest (villae), mis on rikkad arheoloogiliste leidude (amforate põletusahjud, veinipressid jne) poolest; see annab tunnistust organiseeritud viinamarjakasvatusest.

Sellest ajast on arvukaid tunnistusi ja kirjutisi, mis näitavad venikultuuri püsimist ja valmistatud veinide tuntust, alates määrustest, mis reguleerisid viinamarjade ja veinide liikumist (1363), kuni maatükkide eripärast ja valmistatud veinide kvaliteedist tingitud viinamarjakasvatuse piirangutest tehtud eranditeni (1731), samuti tuleb silmas pidada asustusüksuste arhitektuurilist eripära ja kohanimesid (Le Vigneret, la Mourvèdriére,….).

Eelkõige sobib nimetada sellist autorit, nagu Tolozan, kes kirjeldab maastikku ja viinamarjakasvatust oma 1827. aasta teoses „Œnologie de la Basse-Provence“ (Alam-Provence’i veinitootmine): „Bandoli veinide piirkond algab Cuges’i mägede jalamilt ja ulatub otse lõunasse ligikaudu 12 kilomeetri pikkuselt, lõppedes Bandoli lahega. Oru moodustavad kaks küngaste ahelikku, mis hargnevad lääne suunas ja ümbritsevad suurt Saint-Cyri tasandikku, ning mille laugjad nõlvad laskuvad Lesques’i lahe rannaaladele. ... Mäeküljed ja isegi küngaste tipud on kaetud viinapuudega.“ Autor lisab, kinnitades sektori ühtsust: „kõikjal domineerib väga tume viinamarjasort „Mourvèdre“, mis annab Bandoli veinidele nende hinge.“

Ajalooliselt peetakse neid veine pika säilimisajaga veinideks, mille omadused paranevad aja möödudes, eelkõige pikkade merereiside ajal. Nimelt kasutati geograafilises piirkonnas valmistatud veinide transportimiseks Bandoli kaitstud lahes reidil seisvaid laevu, millele laaditi veinivaadid, kuhu oli kuuma rauaga põletatud täht „B“.

1787. aastal ilmunud Provence’i ning Orange’i vürstiriigi Venaissini krahvkonna ja Nice’i krahvkonna geograafilises ülevaates (I köide, lk 280), on kirjas:

„Bandoli mullastik on väga kuiv ja kivine. Viinamarjakasvatusala peamine tooteartikkel on kvaliteetvein, mis on eriti hinnatud saartel. Bandoli sadam on Provence’i kõige kindlam ja mugavam sadam.“

Bandoli linn, mis oli piirkonna veinide laadimiskoht ja turustamiskeskus, oli samal ajal ka aamisseppade linn. 1818. aastast pärinev munitsipaalnõukogu otsus teatab, et Bandoli sadamast on saadetud Itaaliasse, Põhja-Euroopasse ja Ameerikasse enam kui 6 000 hektoliitrit veini. Teise Prantsuse impeeriumi ajal valmistati Bandolis igal aastal vähemalt 80 000 veinivaati, mida kasutati ligikaudu 160 000 hektoliitri veini ladustamiseks ja transportimiseks.

Seega on lisaks veinivalmistajatele endile olemas inimkooslus, kes elab nende veinide valmistamise keskel ja hoiab alal sellega seotud traditsioone.

See veinipiirkond ei pääsenud ka viinapuutäi levikuga seotud kriisist, kuid nende veinide ajalugu, tuntus ja tugev kogukond võimaldasid istandused vanadel kasutusel olnud terrassidel kiiresti taastada; kasutades asjakohaseid kasvatusmeetodeid ja istutustihedusi; säilisid traditsioonilised viinamarjasordid, mille seas domineeris „Mourvèdre N“ ja selle kõrval eelkõige „Grenache N“ ja „Cinsaut N“ punaste ja roosade veinide valmistamiseks ning viinamarjasordid „Clairette B“, „Bourboulenc B“ ja „Ugni blanc B“ valgete veinide valmistamiseks.

See kogukond on seega hoidnud alal oma ajaloo, kinnistanud oma oskusteabe ja taganud Bandoli veinide tuntuse ja kvaliteedi; Bandoli veine tunnustati kontrollitud päritolunimetusena 11. novembril 1941.

Bandoli viinamarjakasvatusala hõlmas 2009. aastal 1 580 hektari suurust territooriumi, keskmine aastane toodang oli 50 000 hektoliitrit, mis jagunes 3 veinikooperatiivi ja 54 üksiktootja vahel. Punased veinid on pika säilitusajaga veinid, mis on valmistatud väikese saagikusega (kuni 40 hektoliitrit hektari kohta) ja üle 7 aasta vanustelt viinapuudelt saadud viinamarjadest, nad kujunevad välja, valmides 18 kuu jooksul puust anumates, tavaliselt vaatides. Viinamarjasort „Mourvèdre N“, mis peab moodustama vähemalt 50 % kasutatavate viinamarjade koguhulgast, kindlustab veinidele nende iseloomulikud omadused; tegemist on jõuliste, struktuursete, tanniiniste ja pika säilitusajaga veinidega.

8.3. Põhjuslikud seosed

Merekliima mõjutusega vahemerelise kliima, põhja poolt tulevate mõjude (tuul ja temperatuur) eest kaitsva merele avatud amfiteatri-laadse pinnamoe ja kivirohke savi-lubjakivimulla koostoime loob selles geograafilises piirkonnas mullastiku- ja kliimatingimused, mis on kogu Bandoli viinamarjakasvatusala ulatuses optimaalsed hilise valmimisega tumeda viinamarja sordi „Mourvèdre N“ valmimiseks; tegemist on soodsa ökoloogilise nišiga, mis võimaldab viinamarjal saavutada ideaalse küpsusastme ja tagab veinide iseloomulikud omadused ja tasakaalu.

Seda erilist seost looduskeskkonna ning valmistatud veinide omaduste ja kvaliteedi vahel rõhutati juba 1787. aastal.

„Bandoli ja selle vahetu naabruskonna eriti leebe ja kaitstud kliima, savi-lubjakivimuld, mis sisaldab rohkelt kaltsiumkarbonaati, päikesekiirte peegeldumine künkanõlvadel ja mere pakutav kaitse talvise pakase eest ning kasvatamiseks soodsa õhu suur soola- ja joodisisaldus muudavad selle piirkonna veinid suurepärase mainega toodeteks, mille kohta Provence’i entusiastid kasutavad väljendit „pudelisse villitud päike“.

(Venaissini krahvkonna geograafiline ülevaade, ACHARD, M., 1787, viidanud J.M. Marchandieu teoses „Gens et Vins du Bandol“ (Bandoli inimesed ja vein), 1991.

Järgides vanu tavasid, hõlmavad piiritletud kasvatusalad „tüüpilisi väheviljakaid maatükke, mis on pika aja jooksul taganud Bandoli veinide kõrge maine“, vältides „orgude viljakaid alluviaalseid piirkondi, küngaste jalamite liiga viljakaid settealasid, männikuid ja metsastunud alasid“.

Selline piirang tagab viinapuu optimaalse kasvatamise, toodangu mahu ja võimaluste haldamise, mis tuleneb madala saagikusega kasvatusmeetodist, viinapuude lühikeseks lõikamisest ning kitsaste terrasside (restanques) kasutamisega kohandatud istutustihedusest.

Veini „Bandol“ tootjad, kes on jäänud viinamarjade käsitsi koristamise traditsiooni juurde, kaitsevad sellega ka viinamarjade terrassidel kasvatamise eripära ja iseloomulikke omadusi.

Tänu tootmismeetodite, viinamarjade optimaalse küpsemise ja ajalooliste transpordivõimaluste ühendamisele on veinidel „Bandol“ selline struktuur, mis võimaldab neid hoida puust anumates ja annab neile väga head võimalused vananemiseks.

Viinamarjakasvatusala amfiteatri-kujuline vorm on võimaldanud välja kujuneda suure tootjate ja tarbijate kogukonna oskusteabel, seega oli igati loomulik, et seda oskusteavet kasutati ka roosade ja valgete veinide valmistamiseks; kuigi need veinid ei ole ajalooliselt sama tuntud kui punased veinid, on ka nende maine tõusuteel.

Tavad, mis on seotud punase veini valmistamisega enam kui 8 aasta vanustelt „Mourvèdre N“ viinapuudelt pärinevatest viinamarjadest, võimaldavad tõepoolest lisada seda viinamarjasorti ka roosadele veinidele, mis saavad sellelt sordilt suure osa oma isikupärast.

Sellised ranged reeglid ja tehnilised lahendused, mida kasutatakse punaste veinide valmistamiseks, sobivad ka valgete viinamarjasortide puhul; see annab valgetele Bandoli veinidele struktuuri ja tasakaalu, mis võimaldab ka neil vananeda Provence’i piirkonnale iseloomulikul viisil.

2010. aastal tugines Bandoli veinide tuntus vaieldamatult veinitoodangule tervikuna; roosad ja valged veinid on nüüdseks saavutanud punaste veinidega samaväärse tuntuse. Suur osa toodangust turustatakse väljaspool riigipiire ja suunatakse ekspordiks, seega võimaldab kõnealune kontrollitud päritolunimetus nüüdseks toodangut väga hästi väärtustada.

9. Muud olulised tingimused (pakendamine, märgistamine, muud nõuded)

Õigusraamistik

liikmesriigi õigusaktid

Lisatingimuse liik

märgistamisega seotud lisasätted

Tingimuse kirjeldus

Kontrollitud päritolunimetusega veinide märgistusel võib esitada väiksema geograafilise piirkonna nimetuse, kui tegemist on katastriüksusega ja selle nimi on esitatud saagideklaratsioonil.

Katastriüksuse nimi esitatakse vahetult pärast põllumajandusettevõtte nime või kaubamärki.

Link tootespetsifikaadile

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-b6ff2938-f986-4dc0-bc3f-de1aefad4c1a

(1) ELT L 9, 11.1.2019, lk 2.