Selleks et kolmandad riigid ei saaks survestada liitu või liikmesriiki otsustama mingi konkreetse poliitilise valiku kasuks, on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses liidu ja selle liikmesriikide kaitse kohta kolmandate riikide poolse majandusliku survestamise eest ette nähtud rida võimalikke liidu samme kolmanda riigi majandusliku survemeetme vastu.

Enne kui komisjon kehtestab vastumeetme, näeb määrus ette mitmeetapilise menetluse, et heidutada asjaomast kolmandat riiki majanduslikku survemeedet säilitamast. Menetlus algab kolmanda riigi meetme uurimisega, millele järgneb majandusliku survestamise olemasolu kindlaksmääramine ja katse suhelda asjaomase kolmanda riigiga koostöö vaimus. Kui komisjon on tuvastanud survestamise, kuid koostöö kolmanda riigiga ei ole viinud majandusliku survemeetme lõpetamiseni ja liidule või liikmesriigile tekitatud kahju heastamiseni, võib komisjon võtta vastu rakendusakti, milles tehakse kindlaks, et on vaja võtta liidu vastumeede. Määruses on kindlaks määratud rida võimalikke liidu vastumeetmeid. Et tagada liidule võimalikult lai valik vastumeetmeid, millega astuda vastu kolmandate riikide majanduslikele survemeetmetele, võib komisjon siiski võtta ka meetmeid, mida ei ole määruses loetletud, kuid mis kuuluvad komisjoni pädevusse. Kõik sellised komisjoni meetmed peaksid olema sünkroonitud ja kooskõlas määruse alusel võetavate meetmetega.

Komisjonil on liidu rahaliste vahendite eraldamiseks erivolitused. Seega võib komisjonil olla võimalik astuda liidupoolse rahastusega seotud samme kolmandate riikide suhtes, kes rakendavad majanduslikke survemeetmeid, või isikute suhtes, kes on määruse kohaselt nimekirja kantud. Selleks võib komisjon vastavalt asjakohaste liidu rahastamisvahendite eeskirjadele ja menetlustele koos määruses loetletud võimalike liidu vastumeetmetega kaaluda järgmisi toiminguid, kui need aitaksid majanduslikud survemeetmed tulemuslikult lõpetada, juhul kui määruse kohaselt on kindlaks tehtud, et tuleks kehtestada liidu vastusammud:

·komisjon kaalub võimalust jätta asjaomase eelarve täitmise menetluse tingimuste kohaselt võtmata liidu uued rahalised kohustused programmidele või fondidele;

·komisjon kaalub vastuseisu uutele finantstehingutele, kui see on lubatud vastavalt lepingule, mis on sõlmitud liidu (keda esindab komisjon) ja selle üksuse vahel, kellele on usaldatud programmi eelarve kaudne täitmine;

·komisjon kaalub võimalust mitte teha ettepanekut anda Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 209, 212 ja 213 alusel asjaomasele kolmandale riigile uut makromajanduslikku finantsabi ning peatada või tühistada jooksvate tehingutega seotud väljamaksed vastavalt kohaldatavatele lepingutele;

·kui see on lubatud, kaalub komisjon võimalust peatada või lõpetada rahalise toetuse lepingud või tagatislepingud, mis on sõlmitud liidu nimel tegutseva komisjoni ja selliste volitatud üksuste vahel, mis on seotud asjaomase kolmanda riigiga või nimekirja kantud isikuga;

·komisjon kaalub kõiki asjakohaseid meetmeid, sealhulgas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuni 2021. aasta määruse (EL) 2021/947 (millega luuakse naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahend „Globaalne Euroopa“) või Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. septembri 2021. aasta määruse (EL) 2021/1529 (millega luuakse ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPA III)) või nendele järgnevate rahastamisvahendite alusel rahastatavate meetmete peatamist.

Samadel tingimustel võib komisjon võtta järgmisi meetmeid Euroopa Investeerimispanga või Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga poolse rahastamise asjus:

·Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud Euroopa Investeerimispanga põhikirja (protokoll nr 5) artikli 19 alusel kaalub komisjon eitava arvamuste vastuvõtmist Euroopa Investeerimispanga finantseerimistaotluste kohta;

·komisjon kaalub võimalust soovitada, et Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga direktor, kes esindab liitu, hääletaks rahastuse heakskiitmise vastu.