EUROOPA KOMISJON Brüssel,23.11.2016 COM(2016) 852 final 2016/0362(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV, millega muudetakse direktiivi 2014/59/EL seoses krediidiasutuste ja investeerimisühingute kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõimega ning direktiive 98/26/EÜ, 2002/47/EÜ, 2012/30/EL, 2011/35/EL, 2005/56/EÜ, 2004/25/EÜ ja 2007/36/EÜ (EMPs kohaldatav tekst) {SWD(2016) 377}

{SWD(2016) 378}



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Direktiivi 2014/59/EL (pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv) muudatusettepanekud on osa seadusandlikust paketist, mille raames muudetakse ka määrusi (EL) nr 575/2013 (kapitalinõuete määrus), direktiivi 2013/36/EL (kapitalinõuete direktiiv) ja määrust (EL) 806/2014 (ühtse kriisilahenduskorra määrus). Selleks et tugevdada finantseerimisasutuste vastupanuvõimet ELis, on EL viimastel aastatel oluliselt reforminud finantsteenuste õigusraamistikku, tehes seda peamiselt ülemaailmsete standardite alusel, mis on kokku lepitud ELi rahvusvaheliste partneritega. Eelkõige hõlmas reformipakett määrust (EL) nr 575/2013 (kapitalinõuete määrus) ja direktiivi 2013/36/EL (kapitalinõuete direktiiv) krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete ja järelevalve kohta, direktiivi 2014/59/EL (pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv) krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta ning määrust (EL) 806/2014 ühtse kriisilahenduskorra kohta. Need meetmed võeti aastatel 2007–2008 puhkenud finantskriisi ajel. Kuna sobivad kriisiohje- ja kriisilahendusraamistikud puudusid, olid valitsused kogu maailmas sunnitud finantskriisi tõttu panku päästma. Sellest tulenev mõju riigi rahandusele ja ebasoovitav stiimul jätta panga maksejõuetusmenetluse kulud avalikkuse kanda on selgelt näidanud, et pangakriisi ohjamiseks ja finantsstabiilsuse kaitsmiseks on vaja teistsugust lähenemisviisi. Kooskõlas rahvusvahelistel foorumitel kokku lepitud ja astutud oluliste sammudega on direktiiviga 2014/59/EL (pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv) ja määrusega (EL) nr 806/2014 (ühtse kriisilahenduskorra määrus) loodud liidus tugev pankade kriisilahenduse raamistik, et tõhusalt ohjata pangakriise ning vähendada nende negatiivset mõju finantsstabiilsusele ja riigi rahandusele. Uue kriisilahendusraamistiku nurgakivi on kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahend, millega hinnatakse eelnevalt kindlaksmääratud hierarhia alusel võlainstrumendid alla või konverteeritakse võlanõuded või muud kohustused omakapitaliks. Vahendit saab kasutada maksejõuetu või tõenäoliselt maksejõuetuks muutuva krediidiasutuse või investeerimisühingu kahjumi katmiseks ja või tema ettevõttesiseseks rekapitaliseerimiseks, nii et tema elujõulisus taastatakse. Seepärast peaksid krediidiasutuse või investeerimisühingu maksejõuetusest tulenevat koormust kandma maksumaksjate asemel aktsionärid ja teised võlausaldajad. Erinevalt muudest jurisdiktsioonidest on liidu pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistikuga juba antud kriisilahendusasutustele õigus määrata igale krediidiasutusele või investeerimisühingule omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõue, mis hõlmab hõlpsasti teisendatavaid kohustusi, mida saab kasutada kahjumi katmiseks ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute rekapitaliseerimiseks nende maksejõuetuse korral. Komisjon võttis hiljuti vastu delegeeritud õigusakti kõnealuse nõude praktilise rakendamise kohta. Ülemaailmsel tasandil avaldas finantsstabiilsuse nõukogu (FSB) 9. novembril 2015 kogu kahjumikatmisvõime tingimused (edaspidi „kogu kahjumikatmisvõime standard“), mis võeti nädal hiljem Türgis G20 tippkohtumisel vastu. Kogu kahjumikatmisvõime standardis on nõutud, et globaalsed süsteemselt olulised pangad, millele liidu õigusaktides osutatakse kui globaalsetele süsteemselt olulistele ettevõtjatele, hoiavad piisavas mahus väga hea kahjumikatmisvõimega (teisendatavaid) kohustusi, et tagada kahjumi sujuv ja kiire katmine ning rekapitaliseerimine kriisilahenduse korral. Komisjon võttis 24. novembri 2015. aasta teatises kohustuse esitada seadusandlik ettepanek käesoleva aasta lõpuks, et kogu kahjumikatmisvõime standardi saaks rakendada rahvusvaheliselt kokkulepitud tähtajaks 2019. aastaks. Lisaks kohustus komisjon läbi vaatama kehtivad omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude eeskirjad, et tagada täielik kooskõla rahvusvaheliselt kokku lepitud kogu kahjumikatmisvõime standardiga, võttes arvesse sellise aruande järeldusi, mille Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) peab vastavalt pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi artikli 45 lõikele 19 komisjonile esitama. EBA avaldas juba 19. juulil 2016 kõnealuse aruande vaheverisooni ja lõplik aruanne esitatakse eeldatavasti 2016. aasta detsembris. Kuigi pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi üldine raamistik on jätkuvalt asjakohane ja usaldusväärne, on käesoleva ettepaneku peamine eesmärk rakendada kogu kahjumikatmisvõime standard ning integreerida kogu kahjumikatmisvõime nõue omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude üldeeskirjadesse, vältides kahe paralleelse nõude kohaldamisega kaasnevat dubleerimist. Kuigi kogu kahjumikatmisvõime ning omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõue järgivad samasid regulatiivseid eesmärke, on nende ülesehituses siiski teatavad erinevused. Omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude kohaldamisala ei hõlma mitte üksnes globaalseid süsteemselt olulisi ettevõtjaid, vaid kogu liidu pangandussektorit. Erinevalt kogu kahjumikatmisvõime standardist, millega nähakse ette ühtne miinimumtase, määravad kriisilahendusasutused omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude taseme iga krediidiasutuse või investeerimisühingu hindamise põhjal eraldi kindlaks. Kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõue tuleks põhimõtteliselt täita allutatud võlainstrumentidega, samas kui omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude puhul võivad kriisilahendusasutused võlainstrumentide allutamist nõuda juhtumipõhiselt sel määral, mil seda on vaja selle tagamiseks, et kohustuste ja nõudeõiguste teisendamises osalevaid võlausaldajaid ei koheldaks halvemini, kui seda tehtaks võimaliku maksejõuetusstsenaariumi korral (mis on kriisilahendusele vastupidine stsenaarium). Selleks et luua lihtne ja läbipaistev raamistik, mis tagab õiguskindluse ja ühtsuse, teeb komisjon ettepaneku integreerida kogu kahjumikatmisvõime standard kehtivatesse omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude eeskirjadesse ning tagada, et mõlemaid nõudeid täidetakse üldjoontes sarnaste instrumentidega. Sellise lähenemisviisi puhul tuleb teha kehtivates omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude eeskirjades piiratud kohandusi, millega tagatakse tehniline kooskõla globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate suhtes kohaldatavate mis tahes nõuetega. Selleks et viia kehtivad omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude eeskirjad kooskõlla kogu kahjumikatmisvõime standardiga, on vaja teha nendes asjakohased tehnilised muudatused muu hulgas seoses kahjumikatmisvõime mõõtmiseks kasutatavate näitajatega, kapitalipuhvri nõuete vastasmõjuga, riskide investoritele avalikustamisega ja nõuete kohaldamisega eri kriisilahendusstrateegiate puhul. Rakendades globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate suhtes kohaldatavat kogu kahjumikatmisvõime standardit, ei mõjuta komisjoni lähenemisviis oluliselt selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute koormust, kes ei ole globaalsed süsteemselt olulised ettevõtjad ja kes peavad järgima omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet. Praktikas tähendab see, et kogu kahjumikatmisvõime standardi ühtne miinimumtase kehtestatakse liidus kapitalinõuete määruse ja direktiivi muutmise teel, samas kui krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhine lisand globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate puhul ja krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhine omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõue muude kui globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate puhul kehtestatakse pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi ning ühtse kriisilahenduskorra määruse sihipärase muutmise teel. Käesolevas ettepanekus käsitletakse konkreetselt pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi sihipäraseid muudatusi, mis on seotud kogu kahjumikatmisvõime standardi rakendamisega liidus. Käesolev ettepanek on osa liidu finantsalaste õigusaktide laiema läbivaatamise paketist (kapitalinõuete määruse ja direktiivi läbivaatamine), mille eesmärk on vähendada finantssektoris riske ja suurendada sektori vastupanuvõimet. Tuginedes paljudele seisukohtadele, mis esitati vastuseks 2015. aasta septembris avaldatud üleskutsele arvamuste avaldamiseks, muudetakse käesoleva ettepanekuga pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi, et vähendada pankade kulusid seoses nõuete järgimisega olukorras, kus nende kohustuste suhtes kohaldatakse kolmandate riikide õigust. Kehtivat nõuet on tegelikkuses keeruline järgida ja seega on sellel pankade kriisilahenduskõlblikkuse seisukohast piiratud lisandväärtus. Seega on vaja võimaldada liidu pankade lepingulistes suhetes kolmandate riikide ettevõtjatega suuremat paindlikkust, lubades kriisilahendusasutustel teatavate rangete kaitsemeetmete võtmise korral loobuda kohustusest lisada lepingulised klauslid, mille kohaselt tunnustatakse kolmandates riikides kõnealuste kolmandate riikide õigusega reguleeritavate kohustuste teisendamise mõju. Praktikas on väga keeruline tagada kehtivate eeskirjade täitmist. Vastuseks majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu 17. juuni 2016 aasta järeldustes tehtud üleskutsele muudetakse käesoleva ettepanekuga pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi seoses kriisilahendusasutuste poolt kriisilahenduse käigus kohaldatavate moratooriumivahenditega, st seoses õigusega peatada pankade kohustuste täitmine kolmandate isikute ees. Selliste õiguste ühtlustamine peaks aitama asjaomastel ametiasutustel krediidiasutust või investeerimisühingut enne või pärast kriisilahendust stabiliseerida. •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega Liidus kehtiva pankade kriisilahendusraamistikuga on juba ette nähtud, et kõigil Euroopa pankadel peab olema piisavas mahus väga hea kahjumikatmisvõimega (teisendatavaid) kohustusi. Viies kehtiva globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate suhtes kohaldatava nõude kooskõlla ülemaailmse kogu kahjumikatmisvõime standardiga, parandatakse ja hõlbustatakse ettepanekuga kehtivate eeskirjade kohaldamist. Seega on ettepanek kooskõlas liidu pankade kriisilahendusraamistiku üldeesmärgiga vähendada maksumaksjate osa pankade kriisilahenduses. •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega Ettepanek on osa liidu finantsalaste õigusaktide laiemast läbivaatamisest (kapitalinõuete määruse ja direktiivi läbivaatamine), mille eesmärk on vähendada finantssektoris riske, toetades samas majandustegevuse jätkusuutlikku rahastamist. See vastab täielikult ELi põhieesmärkidele edendada finantsstabiilsust, vähendada maksumaksjate osa pankade kriisilahenduses ja toetada majanduse jätkusuutlikku rahastamist. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS •Õiguslik alus

Kavandatud direktiiviga muudetakse kehtivat, st pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi. Nii ettepaneku kui ka pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi õiguslik alus on sama, ELi toimimise lepingu artikkel 114. See võimaldab võtta vastu meetmeid selliste siseriiklike sätete ühtlustamiseks, mille eesmärk on siseturu rajamine ja toimimine. Ettepanekuga ühtlustatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamist ja kriisilahendust käsitlevad siseriiklikud õigusaktid, eelkõige seoses kriisilahenduse korral krediidiasutuste ja investeerimisühingute kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõimega ulatuses, mida on vaja selle tagamiseks, et liikmesriikide ja liidu pankadel on samad vahendid ning võime tulla toime pankade maksejõuetusega kooskõlas rahvusvaheliselt kokkulepitud standarditega (edaspidi „kogu kahjumikatmisvõime standard“). Kehtestades siseturu pankadele ühtsed normid, vähendatakse ettepanekuga liikmesriikide kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõimet käsitlevate õigusnormide lahknevust, mis võivad siseturul moonutada konkurentsi. Seepärast on ettepaneku eesmärk siseturu loomine ja toimimine. Seepärast on asjakohane õiguslik alus ELi toimimise lepingu artikkel 114. •Subsidiaarsus (ei kuulu liidu ainupädevusse) Valdkondades, mis ei kuulu liidu ainupädevusse, võtab liit kooskõlas ELi lepingu artikli 5 lõikes 3 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega meetmeid ainult niisuguses ulatuses ja siis, kui liikmesriigid ei suuda riigi, piirkonna või kohalikul tasandil piisavalt saavutada kavandatava meetme eesmärke, kuid kavandatud meetme ulatuse või toime tõttu saab neid paremini saavutada liidu tasandil. Liit ja liikmesriigid peavad rakendama rahvusvahelisi standardeid. Liidu meetmete puudumisel peaksid liikmesriigid rakendama ülemaailmse kogu kahjumikatmisvõime standardi omas jurisdiktsioonis ilma võimaluseta muuta kehtivat pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivist ning ühtse kriisilahenduskorra määrusest tulenevat raamistikku. Pidades silmas kogu kahjumikatmisvõime standardi ja kehtiva raamistiku olulisi erinevusi ning kogu kahjumikatmisvõime tingimuste võimalikku erinevat tõlgendamist siseriiklike reguleerivate asutuste poolt, oleks selle tulemusel pankade, eelkõige globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate suhtes kohaldatud kahtesid paralleelseid nõudeid (kusjuures kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõuet ennast kohaldatakse liikmesriigiti erinevalt), millega kaasneksid nii pankadele kui ka ametiasutustele (järelevalve- ja kriisilahendusasutused) täiendavad kulud. Selleks et rakendada ülemaailmne kogu kahjumikatmisvõime standard liidus ühtsel viisil ja viia kehtiv raamistik kõnealuse standardiga kooskõlla, et viia pankade ja ametiasutuste nõuete täitmisega seotud kulud miinimumini, tagades samas panga maksejõuetuse korral tõhusa kriisilahenduse, on soovitav võtta meede liidu tasandil. •Proportsionaalsus Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei peaks liidu tasandil võetava meetme sisu ega vorm ületama seda, mis on vajalik meetme eesmärgi saavutamiseks kooskõlas aluslepingute üldiste eesmärkidega. Rakendades globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate suhtes kohaldatavat kogu kahjumikatmisvõime standardit, ei mõjutaks ettepanek oluliselt pankade kulusid seoses kehtivate kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõime eeskirjade täitmisega, kuna ettepanekuga ei laiendataks kogu kahjumikatmisvõime miinimumtaseme kohaldamist muudele ettevõtjatele kui globaalsed süsteemselt olulised ettevõtjad. Lisaks piiratakse ettepanekuga suurel määral pankade, eelkõige globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate kogu kahjumikatmisvõime standardi järgimise kulusid sel viisil, et viiakse kehtivad eeskirjad kõnealuse standardiga võimalikult palju kooskõlla. Ettepanekuga ei laiendata kogu kahjumikatmisvõime miinimumtaseme kohaldamist muudele ettevõtjatele kui globaalsed süsteemselt olulised ettevõtjad. Muude ettevõtjate kui globaalsed süsteemselt olulised ettevõtjad puhul säilitatakse ettepanekus põhimõte, et kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõime nõude kvaliteedi ja taseme peaksid kriisilahendusasutused kehtestama iga panga puhul eraldi, tuginedes panga riskile, suurusele, seotusele ja valitud kriisilahendusstrateegiale. Seoses globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjatega, kelle suhtes kohaldatakse kogu kahjumikatmisvõime miinimumtaset, on ettepanekuga ette nähtud, et enne krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhise lisandi nõudmist peavad kriisilahendusasutused hindama, kas selline lisand on vajalik, proportsionaalne ja põhjendatud. Seega vastavad ettepaneku sätted eesmärkide saavutamiseks vajalikule. 3.MÕJU HINDAMISE TULEMUSED Mõjuhinnang Kuna ettepanek on osa liidu finantsalaste õigusaktide laiemast läbivaatamisest (kapitalinõuete määruse ja direktiivi läbivaatamine), mille eesmärk on vähendada riske finantssektoris, hinnati ettepaneku mõju põhjalikult. Mõjuhinnangu kavand esitati komisjoni õiguskontrollikomiteele 7. septembril 2016. Komitee esitas [kuupäev] negatiivse arvamuse. Pärast seda, kui läbivaatamispaketi elemente tugevdati teatavate tõenditega, andis komitee 27. septembril 2016 mõjuhinnangule positiivse arvamuse. Komisjon korraldas kooskõlas parema õigusloome poliitikaga eri poliitikavalikute mõju hindamise. Nende hindamisel lähtuti põhieesmärkidest, milleks on kriisilahenduse korral pankade suurem kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõime ning õiguskindlus ja kriisilahendusraamistiku sidusus. Hindamisel võeti arvesse eespool kirjeldatud eesmärkide saavutamise tulemuslikkust ja eri poliitikavariantide rakendamise kulutõhusust. Seoses kogu kahjumikatmisvõime standardi rakendamisega liidus on mõjuhinnangus käsitletud kolme poliitikavarianti. Esimese variandi kohaselt jätkataks pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi kohaldamist praegusel kujul. Teise variandi kohaselt integreeritaks globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate suhtes kohaldatav kogu kahjumikatmisvõime standard kehtivasse kriisilahendusraamistikku, samas kui kõnealust raamistikku vajaduse korral muudetaks, et tagada täielik kooskõla kogu kahjumikatmisvõime standardiga. Kolmanda variandi kohaselt laiendataks täiendavalt kogu kahjumikatmisvõime miinimumtaseme kohaldamisala liidu muudele süsteemselt olulistele ettevõtjatele kui globaalsed süsteemselt olulised ettevõtjad. Mõju hindamisel jõuti järeldusele, et teise variandiga on võimalik asjaomased poliitikaeesmärgid saavutada kõige paremini. Erinevalt esimesest variandist tagab see kogu kahjumikatmisvõime standardi ühtse rakendamise kõigi liidu globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate suhtes, vähendades nende kulusid, mis võivad kaasneda kahtede erinevate nõuete (kogu kahjumikatmisvõime standard ning pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv) järgimisega, ja tagades samas kogu kahjumikatmisvõime tingimuste ühtse tõlgendamise ELis. See variant suurendab liidu globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate kriisilahenduskõlblikkust ja hoiab tänu kogu kahjumikatmisvõime standardi konkreetsetele sätetele, mida pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivis praegu ei ole (kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõue allutatud võlainstrumentide vormis, globaalsetel süsteemselt olulistel ettevõtjatel olevate kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõude kõlblike instrumentide ristosaluste mahaarvamine), ära globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate ristosalustest tuleneva negatiivse mõju ülekandumise. See variant tagaks kogu kahjumikatmisvõime standardi rakendamise liidus, mis suurendaks ootust, et ka teistes jurisdiktsioonides tehtaks sama, et tugevdada globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate kriisilahenduskõlblikkust kogu maailmas. Teisest küljest on see variant kolmandast variandist sobivam sel põhjusel, et sellega ei laiendata kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõude kohaldamist pankadele, kes ei ole globaalsed süsteemselt olulised ettevõtjad (st nad on muud süsteemselt olulised ettevõtjad), ja kelle puhul kõnealune kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõude tase ei pruugi olla sobiv, pidades silmas nende mitmekesisust suuruse, ärimudeli, seotuse ja süsteemse olulisuse seisukohast. Mõjuhinnangus märgiti, et pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi artikli 55 järgimisega, mille kohaselt tuleb kolmanda riigi õigusega reguleeritud lepingutes tunnustada kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise õigust, tekivad kaht liiki probleemid. Esiteks keelduvad teatavad kolmandate riikide vastaspooled lisamast lepingulist klauslit, millega tunnustatakse liidu õigust teisendada kohustusi ja nõudeõigusi liidu pankadega sõlmitud finantslepingutesse. Mõnel juhul loobuvad liidu pangad lepingu sõlmimisest üleüldse, et järgida pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi artiklit 55. Erandjuhtudel peavad nad osa oma tegevusest (nt kaubanduse rahastamine) isegi lõpetama. Teiseks võib juhtuda, et isegi juhul, kui kolmandate riikide vastaspooled on valmis aktsepteerima kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise klausleid liidu pankadega sõlmitavates lepingutes, ei luba seda kohalikud järelevalveasutused. Sel juhul saavad pangad pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi artiklit 55 järgida üksnes juhul, kui nad eiravad kohaliku järelevalveasutuse kehtestatud eeskirju või lõpetavad asjaomase osa oma tegevusest. Selle probleemi lahendamiseks tuleks kõnealuseid eeskirju muuta. Valitud poliitikavariandiga antakse kriisilahendusasutustele võimalus loobuda nõude kohaldamisest, kui see ei mõjuta oluliselt asjaomaste pankade kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõimet. Seoses maksekohustuste peatamise õigusega (moratoorium) on mõjuhinnangus märgitud, et selline vahend on eriti oluline kriisilahendusele eelnevas etapis. Moratoorium võimaldab külmutada maksevood lühikeseks ajaks, mis hõlbustab olemasolevate varade ja kohustuste kindlakstegemist. Selline vahend on väga kasulik nii enne kriisilahendust (täpsemalt varajase sekkumise raames) kui ka kriisilahenduse ajal. Samuti analüüsiti mõjuhinnangus olemasolevate vahendite täiendava ühtlustamise võimalikke eeliseid. Selles kontekstis märgitakse mõjuhinnangus, et kuigi pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivis on juba sätted, mis võimaldavad maksekohustuste peatamist, on neid liikmesriikide tasandil rakendatud väga erinevalt ja need ei pruugi tagada selliste oluliste elementide piisavalt ühtset kohaldamist, nagu kohaldamisala, kohaldamise etapp, käivitamistingimused ja peatamise kestus. Sellest tulenevalt tehakse ettepanek kehtestada kaks täiendavat moratooriumivahendit, mida kasutataks vastavalt varajase sekkumise ja kriisilahenduse etapis. Moratooriumi käivitamise tingimused, samuti selle kestus ja kohaldamisala on täpselt kindlaks määratud, et tagada ühtne rakendamine liikmesriikide tasandil. Põhiõigused Käesolev ettepanek on kooskõlas põhiõigustega ja järgib eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid, eriti õigust omandile ja ettevõtlusvabadust, ning seda tuleb kohaldada kooskõlas kõnealuste õiguste ja põhimõtetega. Eelkõige tagatakse käesoleva direktiiviga, et sekkumine panga võlausaldajate omandiõigusesse ei oleks ebaproportsionaalne. Mõjutatud võlausaldajad ei peaks katma suuremat kahjumit, kui nad oleksid kandnud juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing oleks kriisilahenduse otsuse tegemise ajal likvideeritud tavapärase maksejõuetusmenetluse käigus. 4.MÕJU EELARVELE

Ettepanek ei mõjuta liidu eelarvet. 5.MUUD KÜSIMUSED Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord Ettepanekuga on ette nähtud, et liikmesriigid võtavad pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi muudatused oma siseriiklikesse õigusnormidesse üle 12 kuu jooksul pärast muudetud direktiivi jõustumist ning pangad hakkavad muudetud õigusnorme järgima kuue kuu jooksul pärast ettepaneku ülevõtmise kuupäeva. Pangad peavad korrapäraselt esitama asjaomastele ametiasutustele aruande oma kõlblike kohustuste taseme kohta. EBA peab esitama komisjonile kaks korda aastas alates ülevõtmise kuupäevast aruande pankade kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõime nõuete rakendamise ja kohaldamise kohta liidus. Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus Nagu eespool selgitatud, hõlmavad kapitalinõuete määruse muudatused, mis kuuluvad samasse õigusaktide paketti, globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõude eeskirju, samas kui käesolevas ettepanekus käsitletakse krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhist lisandit globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate puhul ja kõigi liidus asutatud pankade suhtes kohaldatavaid üldnõudeid. Käesoleva ettepaneku kohaselt tehakse kehtivas pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivis palju sihipäraseid muudatusi. Pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi artiklite 2, 12 ja 13 muudatused Kogu kahjumikatmisvõime standard ning pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv tunnustavad nii ühe isiku suhtes kriisilahenduse algatamise strateegiat kui ka mitme isiku suhtes kriisilahenduse algatamise strateegiat. Ühe isiku suhtes kriisilahenduse algatamise strateegia puhul kohaldatakse kriisilahendust üksnes ühe konsolideerimisgruppi kuuluva ettevõtja (tavaliselt emaettevõtja) suhtes, samas kui teiste konsolideerimisgruppi kuuluvate ettevõtjate (tavaliselt tegutsevad tütarettevõtjad) suhtes kriisilahendust ei kohaldata ning nende kahjum kantakse üle ettevõtjale, kelle suhtes kriisilahendust kohaldatakse. Mitme isiku suhtes kriisilahenduse algatamise strateegia puhul võidakse kriisilahendust kohaldada mitme ettevõtja suhtes. Soovitud kriisilahendusstrateegia tulemuslikuks kohaldamiseks tuleb selgelt kindlaks määrata ettevõtjad, kelle suhtes kriisilahendust kohaldatakse („kriisilahendusalused ettevõtjad“), ja nende tütarettevõtjad („kriisilahendusalused grupid“). Lisaks on selline kindlaksmääramine oluline selleks, et määrata kindlaks selliste kahjumikatmisvõime eeskirjade kohaldamise tase, mida finantsettevõtted peavad järgima. Seepärast sätestatakse pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi artikli 2 muudatustega mõisted „kriisilahendusalune ettevõtja“ ja „kriisilahendusalune grupp“. Artiklite 12 ja 13 muudatustega, mis käsitlevad konsolideerimisgruppide kriisilahenduse kavandamist, on sõnaselgelt ette nähtud, et kriisilahendusasutused määravad finantsgrupi raames kindlaks kriisilahendusalused ettevõtjad ja kriisilahendusalused grupid ning võtavad nõuetekohaselt arvesse konsolideerimisgrupi raames kavandatud kriisilahenduse meetmete mõju, et tagada tulemuslik konsolideerimisgrupi kriisilahendus. Pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi artikli 45 muudatused Artikkel 45 tunnistatakse kehtetuks ja asendatakse uute artiklitega 45, 45a, 45b, 45c, 45d, 45e, 45f, 45g, 45h, 45i ja 45k. Praegu mõõdetakse krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhist omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet protsendina krediidiasutuse- või investeerimisühingu kogukohustustest. Muudetud artikliga 45 viiakse omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude mõõtmisparameetrid kooskõlla kogu kahjumikatmisvõime standardis ette nähtud globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõudega („kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõue“). Seepärast tuleks krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhist omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet väljendada protsendina asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu koguriskipositsioonist ja finantsvõimenduse määra riskipositsiooni näitajast. Artiklis 45a säilitatakse hüpoteegikrediidiasutuste suhtes kehtiv vabastus omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmisest tingimusel, et riiklike maksejõuetusmenetluste või muude sarnaste menetlustega on lubatud kahjumi tegelik katmine võlausaldajate poolt, mis vastab kriisilahenduse eesmärkidele. Samuti täpsustatakse selles, et krediidiasutused või investeerimisühingud, kelle suhtes kohaldatakse vabastust omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmisest, ei tohiks olla osa üldisest konsolideeritud nõudest kriisilahendusaluse grupi tasandil. Artiklis 45b määratakse kindlaks selliste instrumentide ja kirjete kõlblikkuskriteeriumid, mida võib arvesse võtta omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmisel, viies need kooskõlla kogu kahjumikatmisvõime standardis ette nähtud kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõude puhul kohaldatavate kõlblikkuskriteeriumidega. Seepärast on kõnealused kriteeriumid samad, välja arvatud järgmine. Seoses hõlmatud instrumentide ulatusega on teatavad tuletisinstrumendi tunnustega võlainstrumendid (nt struktureeritud väärtpaberid) omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmiseks kõlblikud, kuna kriisilahenduse korral võib nende kahjumikatmisevõime olla piisav. Struktureeritud väärtpaberid on tuletisinstrumendi tunnustega võlakohustused. Nende tootlus sõltub alusvara (nt aktsiad, aktsiaindeksid, fondid, intressimäärad, kaubad või valuutad) tulemustest. Artiklis 45b täpsustatakse, et struktureeritud väärtpaberid on omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmiseks kõlblikud sel määral, mil neil on lõpptähtajal tagasimaksmisele kuuluv fikseeritud põhisumma, samas kui tuletisinstrumendiga on seotud üksnes täiendav tootlus, mis sõltub alusvara tulemustest. See on põhjendatud sellega, et fikseeritud põhisumma on emiteerimise ajal ette teada, selle väärtus on struktureeritud väärtpaberi kogu elutsükli jooksul stabiilne ja seda võib kriisilahenduse raames teisendada. Kogu kahjumikatmisvõime standardi kohaselt tuleks kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõude täitmiseks kasutada peamiselt allutatud võlainstrumente, mille nõudeõiguse järk on maksejõuetuse korral madalam kui kõrgema nõudeõiguse järguga kohustustel, mis on sõnaselgelt kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõudest välja jäetud, nagu tagatud hoiused, tuletisinstrumendid ja maksu- või muu avaliku õigusega seotud kohustused. Krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhise omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmiseks võivad kriisilahendusasutused praegu igal üksikjuhul eraldi nõuda kõlblike võlainstrumentide allutamist. Artikli 45b uute sätetega täpsustatakse veelgi, et allutamist võib nõuda sel määral, mil seda on vaja kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendi kohaldamise hõlbustamiseks, eelkõige juhul, kui on selged märgid, et kohustuste ja nõudeõiguste teisendamises osalevad võlausaldajad kannavad kriisilahenduse käigus tõenäoliselt kahjumit, mis ületaks nende võimalikku kahjumit maksjõuetuse korral, ja üksnes sel määral, mida on vaja tõenäolist maksejõuetuskahjumit ületava kahjumi osa katmiseks. Kriisilahendusasutuste nõutud mis tahes allutamine krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhise omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude jaoks ei tohiks mõjutada võimalust osaliselt täita kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõue allutamata võlainstrumentidega vastavalt määrusele (EL) nr 575/2013 ja kooskõlas kogu kahjumikatmisvõime standardiga. Artiklis 45c sätestatakse kõigi ettevõtjate omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude kindlaksmääramise tingimused. Omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõue peaks võimaldama pankadel kanda kriisilahendusest oodatava kahjumi ja rekapitaliseerida pank pärast kriisilahendust. Kriisilahendusasutused peavad valitud kriisilahendusstrateegia alusel kehtestatud omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude taset nõuetekohaselt põhjendama. Seega ei tohiks kõnealune tase ületada järgmise kahe komponendi summat: kriisilahenduse käigus eeldatava kahjumi summa, mis vastab krediidiasutuse või investeerimisühingu omavahendite nõuetele, ning rekapitaliseerimissumma, mis võimaldab ettevõtjal pärast kriisilahendust täita omavahendite nõudeid, et ta saaks tegevusloa alusel jätkata oma tegevust kooskõlas valitud kriisilahendusstrateegiaga. Omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet tuleks väljendada protsendina koguriskipositsioonist ja finantsvõimenduse määra riskipositsiooni näitajast ning krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid mõlemast näitajast tulenevaid tasemeid järgima samaaegselt. Seoses globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjatega on artiklis 45d sätestatud, et kogu kahjumikatmisvõime standardiga ette nähtud krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhise kogu kahjumikatmisvõime miinimumtasandi lisandi võib kehtestada ainult juhul, kui miinimumtase ei ole piisav kahjumi katmiseks ja globaalse süsteemselt olulise ettevõtja rekapitaliseerimiseks valitud kriisilahendusstrateegia raames. Nagu kapitalinõuete direktiivi muutmisettepanekus, kehtestatakse käesoleva ettepaneku artikliga 45e pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivis „suunise“ põhimõte. See võimaldab kriisilahendusasutustel nõuda, et krediidiasutused ja investeerimisühingud järgiksid kõrgemat omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet, ja samas paindlikumalt käsitleda kõnealuse nõude rikkumist, eelkõige leevendades selliste rikkumiste automaatset mõju maksimaalse jaotatava summa piirangute vormis. Eelkõige võimaldatakse artikliga 45e kriisilahendusasutustel nõuda, et krediidiasutused ja investeerimisühingud hoiaksid täiendavaid vahendeid, et katta kriisilahenduse raames tekkivat kahjumit, mis on suurem kui kriisilahenduse standardstsenaariumi puhul oodatav kahjum (st üle kehtivate omakapitalinõuete taseme), ja tagada turu piisav usaldus ettevõtja vastu pärast kriisilahendust (st lisaks nõutavale rekapitaliseerimissummale). Artiklis 45e sätestatakse sellest hoolimata, et nõude kahjumi katmise osa puhul ei tohiks suunise tase ületada „kapitalisuunise“ taset, kui järelevalveasutused järelevalvelise stressitesti põhjal sellist suunist nõuavad, et katta tavanõudeid ületavat kahjumit. Rekapitaliseerimise osa puhul peaks suunise tase turu usalduse tagamiseks võimaldama krediidiasutustel ja investeerimisühingutel täita pärast kriisilahendust asjakohasel ajavahemikul tegevusloa saamise nõudeid. Kõnealune turu usalduse puhver ei tohiks ületada direktiivi 2013/36/EL kohast kombineeritud puhvri nõuet, välja arvatud juhul, kui see on vajalik selle tagamiseks, et ettevõtja pärast kriisilahendussündmust asjakohasel ajavahemikul jätkuvalt täidaks tegevusloa saamise tingimusi. Artiklites 45f ja 45g käsitletakse omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude kohaldamise taset. Kriisilahendusaluse ettevõtjana kvalifitseeruvate krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatakse omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet üksnes konsolideeritud kriisilahendusaluse grupi tasandil. See tähendab, et kriisilahendusalusel ettevõtjad peavad emiteerima ettevõtjavälistele kolmandast isikust võlausaldajatele kõlblikke (võla)instrumente, mida teisendataks juhul, kui kriisilahendusalune ettevõtja (st kriisilahendusalune grupp) suhtes algatatakse kriisilahendusmenetlus. Seoses konsolideerimisgrupi teiste ettevõtjatega kehtestatakse ettepanekuga „sisemise“ omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude põhimõte, mis on kooskõlas kogu kahjumikatmisvõime standardi kohase sarnase põhimõttega. See tähendab, et teised kriisilahendusaluse grupi ettevõtjad, kes ei ole kriisilahendusalused ettevõtjad, peaksid emiteerima kõlblikke (võla)instrumente kriisilahendusaluse grupi siseselt, st selliseid instrumente peaksid ostma kriisilahendusalused ettevõtjad. Kui kriisilahendusaluse grupi ettevõtja, kes ei ole kriisilahendusalune ettevõtja, muutub jätkusuutmatuks, hinnatakse sellised instrumendid alla või konverteeritakse omavahenditeks ning kõnealuse ettevõtja kahjum kantakse üle kriisilahendusalusele ettevõtjale. Sisemise omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude peamine eelis seisneb selles, et see võimaldab kriisilahendusaluse grupi ettevõtja rekapitaliseerimist, ilma et tema suhtes oleks vaja algatada ametlik kriisilahendusmenetlus, millel võib olla häiriv mõju turule. Kõnealuse nõude kohaldamine peaks sellest hoolimata olema kooskõlas valitud kriisilahendusstrateegiaga, eelkõige ei tohiks see pärast ettevõtja rekapitaliseerimist muuta ettevõtja ja tema kriisilahendusaluse grupi omandisuhet. Samuti sätestatakse ettepanekus, et teatavate kaitsemeetmete puhul võib sisemise omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude asendada kriisilahendusaluse ettevõtja ja teiste kriisilahendusaluse grupi ettevõtjate vahelise tagatud garantiiga, mille võib aktiveerida samaväärsete ajastustingimuste korral, nagu kohaldatakse sisemise omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude kõlblike instrumentide puhul. Kavandatud kaitsemeetmed hõlmavad eelkõige asjaomaste kriisilahendusasutuste nõusolekut asendada sisemine omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõue ning kriisilahendusaluse ettevõtja poolt tütarettevõtjale antud tagatud garantii väga likviidse tagatisega, millel on minimaalne krediidi- ja tururisk. Ettepanekuga säilitatakse ka kriisilahendusaluse ettevõtja tütarettevõtjate kriisilahendusasutustele olemasolev võimalus täielikult loobuda omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude kohaldamisest kõnealuste tütarettevõtjate suhtes, kui nii kriisilahendusalune ettevõtja kui ka tema tütarettevõtjad on asutatud samas liikmesriigis.

Artiklis 45h sätestatakse kriisilahendusaluse grupi omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude kindlaksmääramise menetlus. Nõude suuruse kehtestamise eest vastutav ametiasutus on kriisilahendusaluse ettevõtja kriisilahendusasutus, konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus (põhiemaettevõtja kriisilahendusasutus) ja kriisilahendusaluse grupi muude ettevõtjate kriisilahendusasutused. Ametiasutuste vaheliste mis tahes vaidluste puhul kohaldatakse kooskõlas EBA määrusega EBA õigusi. Artiklite 17, 18 ja 45k muudatused Kõnealused muudatused käsitlevad omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude rikkumist. Artiklis 45k loetletakse õigused, mis kriisilahendusasutusel on omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude rikkumise korral. Kuna omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude rikkumine võib krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi kriisilahenduskõlblikkust pärssida, lühendatakse artiklitega 17 ja 18 kriisilahenduskõlblikkust pärssivate takistuste kõrvaldamise kehtivat menetlust, et saaks otstarbekalt käsitleda omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude mis tahes rikkumist. Samuti nähakse kriisilahendusasutustele ette uued õigused nõuda kõlblike instrumentide tähtajaprofiili muutmist ning seda, et krediidiasutused ja investeerimisühingud esitaksid omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude taseme taastamise kava. Artikli 55 muudatused Pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi artikli 55 muudatustega nähakse ette, et kriisilahendusasutused kohaldatavad kõnealuse artikli kohaselt nõudeid proportsionaalselt. Kriisilahendusasutus võib loobuda kohustusest, mille kohaselt peavad krediidiasutused või investeerimisühingud lisama kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise tunnustamise klausli kolmanda riigi õigusega reguleeritavatesse lepingutesse või instrumentidesse, kui ta teeb kindlaks, et see pärsiks panga kriisilahenduskõlblikkust ning et pankade jaoks oleks kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise tunnustamise klausli teatavatele kohustustele lisamine õiguslikult, lepinguliselt või majanduslikult teostamatu. Sellisel juhul ei tuleks kõnealuseid kohustusi võtta arvesse omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmisel ja need peaksid olema kõrgema nõudeõiguse järguga kui omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmiseks kõlblikud kohustused, et minimeerida sellise põhimõtte rikkumise ohtu, mille kohaselt ükski võlausaldaja ei tohi olla halvemas olukorras, kui ta oleks tavalise maksejõuetusmenetluse korral. Selles osas ei nõrgendata ettepanekuga kohustuste ja nõudeõiguste teisendamist. Artiklite 59 ja 60 muudatused Artiklite 59 ja 60 muudatustega tagatakse, et alla hinnata või omakapitaliks konverteerida saab ka muid sisemise omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude jaoks kõlblikke instrumente kui kapitaliinstrumendid (nt võlainstrumendid), kui kriisilahendusaluse grupi ettevõtja, kes ei ole kriisilahendusalune ettevõtja, kes neid emiteerib, muutub jätkusuutmatuks. Artikli 27 muudatused, uus artikkel 29a ja artikli 63 muudatused seoses moratooriumiga Artikli 27 muudatusega nähakse ette uus moratooriumi vahend, mida kasutatakse kriisilahenduse-eelses etapis ja konkreetsemalt varajase sekkumise õigusena. Lisatud uues artiklis 29a sätestatakse varajase sekkumise moratooriumi kohaldamise tingimused. Artiklis sätestatakse, et sellist õigust võib kasutada juhul, kui on vaja teha kindlaks, kas tuleks võtta varajase sekkumise meetmeid või kas krediidiasutus või investeerimisühing on maksejõuetu või tõenäoliselt maksejõuetuks jääv. Artiklis määratakse kindlaks peatamisõiguse kohaldamisala ja kestus, mis ei tohi ületada viit tööpäeva. Artikli 63 muudatusega kehtestatakse üldiste kriisilahendusõiguste hulgas õigus peatada maksed juhul, kui seda on vaja ühe või mitme kriisilahenduse vahendi tulemuslikuks kohaldamiseks või artikli 36 kohaseks hindamiseks. Artiklis määratakse kindlaks peatamisõiguse kohaldamisala ja kestus, mis ei tohi ületada viit tööpäeva. Muud sätted Mitu muudatust on ette pandud, et tagada asjakohane nõude järelevalveline aruandlus ja avalikustamine. Mitu muudatust käsitlevad liidus asutatud kolmandate riikide krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes nõude kohaldamisel õigus- ja otsuste tegemise korda. Muude muudatustega selgitatakse seda, kuidas pärast kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamist ja kriisilahendust käsitleva ettepaneku vastuvõtmist koheldakse pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi ja muude liidu õigusaktide alusel keskseid vastaspooli, nt pangana tegutsemiseks loa saanud keskseid vastaspooli. Esitatud on asjaomaste äriühinguõiguse direktiivide sihipärased muudatused, et tagada kesksete vastaspoolte tulemuslik kriisilahendus. Liikmesriigid peavad käesoleva ettepaneku üle võtma oma siseriiklikusse õigusesse 12 kuu jooksul alates ettepaneku jõustumisest. Asjaomased krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad uusi õigusnorme hakkama järgima kuue kuu jooksul alates ülevõtmise kuupäevast. EBA peab esitama komisjonile kaks korda aastas aruande nõuete rakendamise ja kohaldamise kohta liidus. 2016/0362 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV, millega muudetakse direktiivi 2014/59/EL seoses krediidiasutuste ja investeerimisühingute kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõimega ning direktiive 98/26/EÜ, 2002/47/EÜ, 2012/30/EL, 2011/35/EL, 2005/56/EÜ, 2004/25/EÜ ja 2007/36/EÜ

(EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1)Finantsstabiilsuse nõukogu (FSB) avaldas 9. novembril 2015 kogu kahjumikatmisvõime tingimused (edaspidi „kogu kahjumikatmisvõime standard“), mille G20 kinnitas 2015. aasta novembris. Kogu kahjumikatmisvõime standardis on nõutud, et globaalsed süsteemselt olulised pangad, millele liidu õigusraamistikus osutatakse kui globaalsetele süsteemselt olulistele ettevõtjatele, hoiaksid piisavas minimaalses mahus väga hea kahjumikatmisvõimega (teisendatavaid) kohustusi, et tagada kahjumi sujuv ja kiire katmine ning rekapitaliseerimine kriisilahenduse korral. Komisjon võttis 24. novembri 2015. aasta teatises kohustuse esitada seadusandlik ettepanek 2016. aasta lõpuks, et kogu kahjumikatmisvõime standardi saaks rakendada rahvusvaheliselt kokkulepitud tähtajaks 2019. aastaks. (2)Liidus kogu kahjumikatmisvõime standardi rakendamisel tuleb arvesse võtta kehtivat krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhist omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet, mida kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL alusel liidu kõigi krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes. Kuna nii kogu kahjumikatmisvõime standardi kui ka kõlblike kohustuste miinimumnõude eesmärk on sama, st tagada, et krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on piisav kahjumikatmisvõime, peaksid mõlemad nõuded kuuluma ühtsesse raamistikku ja täiendama seal teineteist. Praktikas tähendab see, et globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate puhul tuleks kogu kahjumikatmisvõime ühtne miinimumtase kehtestada liidu õigusaktides, muutes määrust (EL) nr 575/2013, samas kui krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhine lisand globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate puhul ja krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhine nõue muude kui globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate puhul (omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõue) tuleks kehtestada direktiivi 2014/59/EL ja määruse (EL) nr 806/2014 sihipärase muutmise teel. Käesoleva direktiivi sätteid, mis käsitlevad krediidiasutuste ja investeerimisühingute kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõimet, tuleks järjepidevalt kohaldada koos eespool nimetatud õigusaktide ja direktiivi 2013/36/EL sätetega. (3)Ühtsete liidu eeskirjade puudumine seoses kogu kahjumikatmisvõime standardi rakendamisega liidus tekitaks krediidiasutustele ja investeerimisühingutele täiendavaid kulusid ja õiguskindlusetust ning teeks kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendi kasutamise piiriüleste krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul keerulisemaks. Samuti tekitab liidu ühtsete eeskirjade puudumine siseturul konkurentsimoonutusi, kuna krediidiasutuste ja investeerimisühingute kulud seoses kehtivate nõuete ja kogu kahjumikatmisvõime standardi järgimisega võivad liidus märkimisväärselt erineda. Seepärast tuleb kõnealused takistused siseturu toimimiselt kõrvaldada ja vältida konkurentsimoonutusi, mis on tingitud kogu kahjumikatmisvõime standardi rakendamise ühtsete liidu eeskirjade puudumisest. Sellest tulenevalt on käesoleva direktiivi asjakohane õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu („ELi toimimise leping”) artikkel 114, tõlgendatuna kooskõlas Euroopa Liidu Kohtu väljakujunenud praktikaga. (4)Kooskõlas kogu kahjumikatmisvõime standardiga tuleks direktiivis 2014/59/EL jätkata nii ühe isiku suhtes kriisilahenduse algatamise strateegia kui ka mitme isiku suhtes kriisilahenduse algatamise strateegia tunnustamist. Ühe isiku suhtes kriisilahenduse algatamise strateegia puhul kohaldatakse kriisilahendust üksnes ühe konsolideerimisgruppi kuuluva ettevõtja (tavaliselt emaettevõtja) suhtes, samas kui teiste konsolideerimisgruppi kuuluvate ettevõtjate (tavaliselt tegutsevad tütarettevõtjad) suhtes kriisilahendust ei kohaldata ning nende kahjum ja rekapitaliseerimise vajadus kantakse üle ettevõtjale, kelle suhtes kriisilahendust kohaldatakse. Mitme isiku suhtes kriisilahenduse algatamise strateegia puhul võidakse kriisilahendust kohaldada ühe konsolideerimisgrupi mitme ettevõtja suhtes. Soovitud kriisilahendusstrateegia tulemuslikuks kohaldamiseks tuleb selgelt kindlaks määrata ettevõtjad, kelle suhtes kriisilahendust kohaldatakse („kriisilahendusalused ettevõtjad“), ja nende tütarettevõtjad („kriisilahendusalused grupid“). Selline kindlaksmääramine on oluline, et määrata kindlaks selliste kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõime eeskirjade kohaldamise tase, mida finantsettevõtted peavad järgima. Seepärast tuleb kehtestada mõisted „kriisilahendusalune ettevõtja“ ja „kriisilahendusalune grupp“ ning muuta direktiivi 2014/59/EL seoses konsolideerimisgruppide kriisilahenduse kavandamisega, et näha sõnaselgelt ette, et kriisilahendusasutused peavad konsolideerimisgrupi raames kindlaks määrama kriisilahendusalused ettevõtjad ja kriisilahendusalused grupid ning võtma nõuetekohaselt arvesse konsolideerimisgrupi raames kavandatud kriisilahenduse meetmete mõju, et tagada tulemuslik konsolideerimisgrupi kriisilahendus. (5)Liikmesriigid peaksid tagama, et krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on piisav kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõime, et tagada kriisilahenduse korral kahjumi sujuv ja kiire katmine ning ettevõtja rekapitaliseerimine, ning et selle mõju finantsstabiilsusele ja maksumaksjatele on võimalikult väike. See tuleks saavutada sellega, et krediidiasutused ja investeerimisühingud täidavad direktiivi 2014/59/EL kohast krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhist omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet. (6)Selleks et viia krediidiasutuste ja investeerimisühingute kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõimet mõõtvad näitajad kooskõlla kogu kahjumikatmisvõime standardi vastavate näitajatega, tuleks omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet väljendada protsendina asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu koguriskipositsioonist ja finantsvõimenduse määra riskipositsiooni näitajast. (7)Omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmiseks vajalike teisendatavate kohustuste kõlblikkuskriteeriumid peaksid olema kooskõlas määruses (EL) nr 575/2013 kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõude puhul sätestatud kriteeriumidega, võttes arvesse käesoleva direktiiviga ette nähtud täiendavaid kohandusi ja nõudeid. Eelkõige peaksid teatavad tuletisinstrumendi tunnustega võlakohustused (nt teatavad struktureeritud väärtpaberid) olema omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmiseks kõlblikud sel määral, mil neil on lõpptähtajal tagasimaksmisele kuuluv fikseeritud põhisumma, samas kui tuletisinstrumendiga on seotud üksnes täiendav tootlus, mis sõltub alusvara tulemustest. Pidades silmas nende fikseeritud põhisummat, peaksid kõnealused instrumendid olema kriisilahenduse korral väga hea kahjumikatmisvõimega ja hõlpsasti teisendatavad. (8)Omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmiseks kõlblikud kohustused hõlmavad põhimõtteliselt kõiki kohustusi, mis tulenevad tagamata ja eelisnõudeõiguseta võlausaldajate nõuetest (allutamata kohustused), välja arvatud juhul, kui need ei vasta käesolevas direktiivis sätestatud konkreetsetele kõlblikkuskriteeriumidele. Krediidiasutuste ja investeerimisühingute kriisilahenduskõlblikkuse suurendamiseks kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendi tõhusa kasutamise teel peaks kriisilahendusasutustel olema võimalik nõuda, et omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõue täidetaks allutatud kohustustega, eelkõige juhul, kui on selged märgid, et kohustuste ja nõudeõiguste teisendamises osalevad võlausaldajad kannavad kriisilahenduse käigus tõenäoliselt kahjumit, mis ületaks nende võimalikku kahjumit maksjõuetuse korral. Omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmist allutatud kohustustega võib nõuda üksnes ulatuses, mida on vaja, et võlausaldajad ei kannaks kriisilahenduse korral suuremat kahjumit, kui nad oleksid muidu kandnud maksejõuetuse korral. Kriisilahendusasutuste nõutud võlainstrumentide mis tahes allutamine krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhise omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude jaoks ei tohiks mõjutada võimalust osaliselt täita kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõue allutamata võlainstrumentidega vastavalt määrusele (EL) nr 575/2013 kooskõlas kogu kahjumikatmisvõime standardiga. (9)Omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõue peaks võimaldama krediidiasutustel ja investeerimisühingutel kanda kriisilahendusest oodatava kahjumi ja rekapitaliseerida krediidiasutus või investeerimisühing pärast kriisilahendust. Kriisilahendusasutused peaksid valitud kriisilahendusstrateegia alusel nõuetekohaselt põhjendama omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude taset, eelkõige seoses direktiivi 2013/36/EL artiklis 104a osutatud nõude vajaduse ja tasemega rekapitaliseerimise summas. Põhimõtteliselt peaks kõnealune tase koosnema järgmise kahe komponendi summast: kriisilahenduse käigus eeldatava kahjumi summa, mis vastab krediidiasutuse või investeerimisühingu omavahendite nõuetele, ning rekapitaliseerimissumma, mis võimaldab krediidiasutusel või investeerimisühingul pärast kriisilahendust täita omavahendite nõudeid, et ta saaks tegevusloa alusel jätkata oma tegevust kooskõlas valitud kriisilahendusstrateegiaga. Omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet tuleks väljendada protsendina koguriskipositsioonist ja finantsvõimenduse määra riskipositsiooni näitajast ning krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid mõlemast näitajast tulenevaid tasemeid järgima samaaegselt. Kriisilahendusasutusel peaks olema võimalik nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel rekapitaliseerimise summat kohandada, et asjakohaselt kajastada suurenenud riske, mis mõjutavad kriisilahenduskõlblikkust ja tulenevad kriisilahendusaluse grupi ärimudelist, rahastamisprofiilist ja üldisest riskiprofiilist, ja seepärast sellistel piiratud asjaoludel nõuda artikli 45c lõigete 3 ja 4 esimeses lõigus osutatud rekapitaliseerimise summade ületamist. (10)Globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate kriisilahenduskõlblikkuse suurendamiseks peaks kriisilahendusasutustel olema õigus kehtestada sellistele ettevõtjatele lisaks määruses (EL) nr 575/2013 ette nähtud kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõudele krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhine omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõue. Kõnealuse krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhise omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude võib kehtestada üksnes juhul, kui kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõue ei ole piisav globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate kahjumi katmiseks ja rekapitaliseerimiseks valitud kriisilahendusstrateegia kohaselt. (11)Omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude kehtestamisel peaksid kriisilahendusasutused arvesse võtma krediidiasutuse või investeerimisühingu süsteemset olulisust ja tema maksejõuetuse võimalikku negatiivset mõju finantsstabiilsusele. Nad peaksid arvesse võtma vajadust tagada võrdset tingimused globaalsetele süsteemselt olulistele ettevõtjatele ning muudele võrreldavatele liidus süsteemselt olulistele ettevõtjatele. Seega ei tohiks selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõue, keda ei käsitata globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjatena, kuid kes on liidus süsteemselt ligikaudu sama olulised nagu globaalsed süsteemselt olulised ettevõtjad, ebaproportsionaalselt erineda tavapäraselt globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjatele kehtestatud omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude tasemest ja ülesehitusest.

(12)Sarnaselt direktiiviga 2013/36/EL pädevatele asutustele antud õigustega tuleks käesoleva direktiiviga anda kriisilahendusasutustele õigus nõuda, et krediidiasutused ja investeerimisühingud täidaksid kõrgemat omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet, ja samas võimaldada neil paindlikumalt käsitleda kõnealuse nõude mis tahes rikkumist, eelkõige leevendades kõnealuste rikkumiste automaatset mõju maksimaalse jaotatava summa piirangute vormis. Kriisilahendusasutustel peaks olema õigus anda krediidiasutustele ja investeerimisühingutele suunis hoida määruse (EL) nr 575/2013 ja direktiivi 2013/36/EL kohaste omavahendite nõuete taset ületavaid täiendavaid summasid, et katta kriisilahenduse käigus kahjum ja/või tagada turu piisav usaldus krediidiasutuse või investeerimisühingu vastu pärast kriisilahendust. Selleks et tagada kooskõla direktiiviga 2013/36/EL, võib täiendava kahjumi katmise suunise anda ainult juhul, kui pädev järelevalveasutus on vastavalt direktiivile 2013/36/EL nõudnud „kapitalisuunist“, ja see ei tohi ületada kõnealuses suunises nõutud taset. Rekapitaliseerimise summa puhul peaks turu usalduse tagamiseks suunises nõutud tase võimaldama krediidiasutusel või investeerimisühingul jätkuvalt täita piisava aja jooksul tegevusloa saamise tingimusi, sealhulgas katta pärast kriisilahendust tema tegevuse restruktureerimisega seotud kulud. Turu usalduse puhver ei peaks ületama direktiivi 2013/36/EL kohast kombineeritud kapitalipuhvri nõuet, välja arvatud juhul, kui seda on vaja selle tagamiseks, et ettevõtja pärast kriisilahendussündmust piisava aja jooksul jätkuvalt täidaks tegevusloa saamise tingimusi. Kui ettevõtja ei suuda püsivalt endale tagada täiendavaid omavahendeid ega kõlblikke kohustusi, nagu on ette nähtud suunises, peaks kriisilahendusasutusel olema õigus nõuda, et omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude summat suurendataks, et see vastaks suunises esitatud summale. Selleks et teha kindlaks, kas ettevõtja ei suuda püsivalt nõudeid täita, peaks kriisilahendusasutus võtma arvesse ettevõtja omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude aruandlust, nagu on nõutud käesoleva direktiiviga. (13)Kooskõlas määrusega (EL) nr 575/2013 tuleks kriisilahendusaluste ettevõtjatena kvalifitseeruvate krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldada omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet üksnes konsolideeritud kriisilahendusaluse grupi tasandil. See tähendab, et kriisilahendusalused ettevõtjad peaksid emiteerima ettevõtjavälistele kolmandast isikust võlausaldajatele omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmiseks kõlblikke instrumente ja kirjeid, mida teisendataks juhul, kui kriisilahendusaluse ettevõtja suhtes algatatakse kriisilahendusmenetlus. (14)Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes ei ole kriisilahendusalused ettevõtjad, peaksid järgima omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet individuaalselt. Kõnealuste krediidiasutuste ja investeerimisühingute kahjumi katmise ja rekapitaliseerimise vajadused peaks üldiselt katma nende vastavad kriisilahendusalused ettevõtjad, kes peaksid omandama kõnealuste krediidiasutuste ja investeerimisühingute emiteeritud kõlblikud kohustused ning hindama need alla või konverteerima omandiõiguse instrumentideks, kui kõnealused krediidiasutused ja investeerimisühingud ei ole enam jätkusuutlikud. Seega tuleks omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet, mida kohaldatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes, kes ei ole kriisilahendusalused ettevõtjad, kohaldada koos ja kooskõlas kriisilahendusaluste ettevõtjate suhtes kohaldatavate nõuetega. See peaks võimaldama kriisilahendusasutustel lõpetada kriisilahendusaluse grupi kriisilahendusmenetlus ilma, et oleks vaja algatada kriisilahendusmenetlust tema teatavate tütarettevõtjate suhtes, ja seega vältida võimalikku häirivat mõju turule. Kokkuleppel kriisilahendusaluse ettevõtja ja tema tütarettevõtja kriisilahendusasutustega peaks olema võimalik asendada kõlblike kohustuste emiteerimine kriisilahendusalustele ettevõtjatele kriisilahendusaluse ettevõtja ja tütarettevõtjate vaheliste tagatud garantiidega, mida võib aktiveerida juhul, kui on täidetud ajastustingimused, mis on samaväärsed nendega, mis võimaldavad kõlblike kohustuste allahindamist või konverteerimist. Samuti peaks kriisilahendusasutustel olema võimalik täielikult loobuda omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude kohaldamisest krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes, kes ei ole kriisilahendusalused ettevõtjad, kui nii kriisilahendusalune ettevõtja kui ka tema tütarettevõtjad on asutatud samas liikmesriigis. Omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude kohaldamine krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes, kes ei ole kriisilahendusalused ettevõtjad, peaks olema kooskõlas valitud kriisilahendusstrateegiaga, eelkõige ei tohiks see pärast krediidiasutuste ja investeerimisühingute rekapitaliseerimist muuta kõnealuste krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning nende kriisilahendusaluse grupi omandisuhet. (15)Selleks et tagada kriisilahenduse eesmärgil asjakohane omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude tase, peaks omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude kehtestamise eest vastutav ametiasutus olema kriisilahendusaluse ettevõtja kriisilahendusasutus, konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus, kes on põhiemaettevõtja kriisilahendusasutus, ja kriisilahendusaluse grupi muude ettevõtjate kriisilahendusasutused. Ametiasutuste vaheliste mis tahes vaidluste puhul kohaldatakse kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1093/2010 Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) õigusi, võttes arvesse käesolevas direktiivis sätestatud tingimusi ja piiranguid. (16)Kogu kahjumikatmisvõime miinimumnõude ning omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude mis tahes rikkumist peaksid pädevad asutused ja kriisilahendusasutused nõuetekohaselt käsitlema ja võtma selle suhtes parandusmeetmeid. Kuna kõnealuste nõuete rikkumine võib krediidiasutuse või investeerimisühingu või konsolideerimisgrupi kriisilahenduskõlblikkust pärssida, tuleks lühendada kriisilahenduskõlblikkust pärssivate takistuste kõrvaldamise kehtivat menetlust, et saaks otstarbekalt käsitleda nõuete mis tahes rikkumist. Samuti peaks kriisilahendusasutustel olema võimalik nõuda, et krediidiasutused ja investeerimisühingud muudaksid kõlblike instrumentide ja kirjete tähtajaprofiili ning koostaksid ja rakendaksid kavad, et taastada kõnealuste nõuete tase. (17)Selleks et tagada omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude läbipaistev kohaldamine, peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud esitama oma pädevatele asutustele ja kriisilahendusasutustele aruanded ning korrapäraselt avalikustama kõlblike kohustuste taseme ja struktuuri, sealhulgas nende tähtajaprofiili ja nõudeõiguse järgu tavalises maksejõuetusmenetluses. Omavahendite nõuete ning omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmise järelevalvelise aruandluse sagedus peaks olema kooskõlas. (18)Nõue lisada kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendi mõju lepingulise tunnustamise säte lepingutesse või instrumentidesse, millega luuakse kolmanda riigi õiguse alla kuuluvad kohustused, peaks tagama, et kõnealuseid kohustusi saab kriisilahenduse korral teisendada. Kuni kõigis kolmandate riikide jurisdiktsioonides ei ole vastu võetud seadusjärgseid tunnustamisraamistikke, mis võimaldavad tulemuslikku piiriülest kriisilahendust, peaks lepinguline kord, kui see on nõuetekohaselt kehtestatud ja laialdaselt kasutusele võetud, tagama toimiva lahenduse. Isegi juhul, kui seadusjärgsed tunnustamisraamistikud on kehtestatud, peaks lepinguline tunnustamiskord aitama tugevdada kriisilahenduse meetmete piiriülese tunnustamise õiguskindlust ja prognoositavust. Võib olla juhtusid, kus krediidiasutustel või investeerimisühingutel ei ole võimalik lisada kõnealuseid lepingulisi tingimusi lepingutesse või instrumentidesse, millega luuakse teatavad kohustused, eelkõige kohustused, mis ei ole kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendist välja jäetud direktiivi 2014/59/EL alusel, tagatud hoiused või omavahenditesse kuuluvad instrumendid. Eelkõige ei ole krediidiasutustel või investeerimisühingutel võimalik lisada lepingutesse või instrumentidesse, millega luuakse teatavad kohustused, kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendi mõju tunnustamise lepingulisi tingimusi juhul, kui kõnealused lepingulised tingimused on asjaomastes kolmandates riikides ebaseaduslikud või kui krediidiasutustel või investeerimisühingutel ei ole kõnealuste lepinguliste tingimuste kehtestamiseks vajalikku läbirääkimispositsiooni. Seepärast peaks kriisilahendusasutustel olema võimalik loobuda lepinguliste tingimuste lisamise nõude kohaldamisest, kui kõnealuste lepinguliste tingimustega kaasneksid krediidiasutustele või investeerimisühingutele ebaproportsionaalsed kulud ning tulenevatel kohustustel ei oleks kriisilahendusmenetluses märkimisväärne kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõime. Kõnealust loobumist ei tohiks kohaldada juhul, kui paljudel lepingutel või kohustustel kokku oleks kriisilahendusmenetluses märkimisväärne kahjumikatmis- ja rekapitaliseerimisvõime. Tagamaks, et see ei mõjuta krediidiasutuste või investeerimisühingute kriisilahenduskõlblikkust, ei tohiks kohustused, mille puhul kohaldatakse loobumist, olla kõlblikud omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmiseks. (19)Finantsstabiilsuse säilitamise seisukohalt on tähtis, et pädevad asutused oleksid suutelised peatama krediidiasutuse või investeerimisühingu finants- ja majandusolukorra halvenemise enne, kui krediidiasutus või investeerimisühing jõuab punkti, millest alates ametiasutustel ei ole muud võimalust kui algatada selle suhtes kriisilahendusemenetlus ja see lõpuni viia. Selleks tuleks pädevatele asutustele anda asjakohased varajase sekkumise õigused. Varajase sekkumise õigused peaksid hõlmama õigust peatada vajalikuks miinimumajaks teatavad lepingulised kohustused. Kõnealune peatamisõigus tuleks nõuetekohaselt kindlaks määrata ja seda tuleks kasutada üksnes juhul, kui on vaja teha kindlaks, kas tuleks võtta varajase sekkumise meetmeid, või määrata kindlaks, kas krediidiasutus või investeerimisühing on maksejõuetu või tõenäoliselt maksejõuetuks jääv. Kõnealust peatamisõigust ei tuleks siiski kohaldada kohustuste suhtes, mis on seotud osalemisega Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/26/EÜ kohaselt määratud süsteemides, kesksetes vastaspooltes ja keskpankades, sealhulgas Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA) poolt tunnustatud kolmandate riikide kesksetes vastaspooltes. Samuti ei tuleks seda kohaldada tagatud hoiuste suhtes. Varase sekkumise õigused peaksid hõlmama nii neid õigusi, mis on juba ette nähtud direktiiviga 2013/36/EL asjaolude puhuks, mida ei käsitata varase sekkumisena, kui ka muid õigusi, mida peetakse vajalikuks krediidiasutuse või investeerimisühingu rahandusliku usaldusväärsuse taastamiseks. (20)Tõhusa kriisilahenduse ja eelkõige kohtualluvuse konfliktide vältimise huvides on, et maksejõuetu krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes ei algatataks ega jätkataks tavalist maksejõuetusmenetlust, kui kriisilahendusasutus on rakendamas oma kriisilahendusõigusi või rakendamas kriisilahenduse vahendeid, välja arvatud kriisilahendusasutuse algatusel või selle nõusolekul. Samuti on kasulik ja vajalik teatavad lepingulised kohustused lühikeseks ajaks peatada, nii et kriisilahendusasutusel oleks piisavalt aega hindamiseks ja kriisilahenduse vahendite rakendamiseks. Kõnealune õigus tuleks nõuetekohaselt kindlaks määrata ja seda tuleks kasutada üksnes minimaalsel ajavahemikul, mida on vaja hindamiseks ja kriisilahenduse vahendite rakendamiseks. Kõnealust õigust ei tuleks siiski kohaldada tagatud hoiuste või selliste kohustuste suhtes, mis on seotud osalemisega direktiivi 98/26/EÜ kohaselt määratud süsteemides, kesksetes vastaspooltes ja keskpankades, sealhulgas ESMA poolt tunnustatud kolmandate riikide kesksetes vastaspooltes. Direktiiviga 98/26/EÜ vähendatakse makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemides osalemisega seotud riski, eelkõige vähendades häireid sellises süsteemis osalejate võimaliku maksejõuetuse korral. Selleks et tagada kõnealuse kaitse asjakohane kohaldamine kriisiolukorras ning ühtlasi hoida makse- ja väärtpaberisüsteemide korraldajate ja muude turuosaliste asjakohast kindlustunnet, tuleks direktiivi 2014/59/EL muuta, et näha ette, et pelgalt kriisiennetusmeedet ega kriisiohjemeedet ei tohiks iseenesest käsitada maksejõuetusmenetlusena direktiivi 98/26/EÜ tähenduses, kui lepingukohaseid sisulisi kohustusi täidetakse jätkuvalt. Miski direktiivis 2014/59/EL ei tohiks mõjutada direktiivi 98/26/EÜ kohaselt määratud süsteemi toimimist ega õigust sama direktiiviga tagatud tagatisele. (21)Selleks et hoida ära nõuete dubleerimist ja kohaldada kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse asjakohaseid eeskirju vastavalt määrusele (EL) nr [kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta], tuleks direktiivi 2014/59/EL muuta, et jätta selle kohaldamisalast välja sellised kesksed vastaspooled, kelle suhtes kohaldavad liikmesriigid vastavalt määrusele (EL) nr 648/2012 teatavaid direktiivi 2013/36/EL kohaseid tegevusloa andmise nõudeid ja kes on seepärast saanud loa tegutseda krediidiasutusena. (22)Krediidiasutuste või investeerimisühingute teatavate kohustuste väljajätmine kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendi kohaldamisalast ning direktiivi 2014/59/EL kohasest õigusest peatada teatavad kohustused, piirata tagatisest tulenevaid õigusi või ajutiselt peatada lepingu ülesütlemise õigus, peaks samuti hõlmama kohustusi, mis on seotud liidus asutatud kesksete vastaspooltega või ESMA tunnustatud kolmandate riikide kesksete vastaspooltega. (23)Selleks et tagada ühtne arusaam eri õigusaktides kasutatud mõistetest, on asjakohane lisada direktiivi 98/26/EÜ määruses (EL) nr 648/2012 sätestatud määratlused ja kontseptsioonid seoses „keskse vastaspoole“ ja „osalejaga“. (24)Kesksete vastaspoolte kriisilahenduse tulemuslikuks rakendamiseks ei tuleks direktiiviga 2002/47/EÜ ette nähtud kaitsemeetmeid kohaldada mis tahes piirangute suhtes, mis puudutavad finantstagatiskokkuleppe täitmisele pööramist või pandiõigusel põhineva finantstagatiskokkuleppe või lõpetamisel toimuvat tasaarveldust või tasaarvestust käsitleva sätte jõustamist, mida kohaldatakse kooskõlas määrusega (EL) nr [kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta]. (25)Direktiivides 2012/30/EL, 2011/35/EL, 2005/56/EÜ, 2004/25/EÜ ja 2007/36/EÜ on sätestatud selliste kesksete vastaspoolte aktsionäride ja võlausaldajate kaitse eeskirjad, kes kuuluvad kõnealuste direktiivide kohaldamisalasse. Olukorras, kus kriisilahendusasutused peavad määruse (EL) nr [kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta] alusel kiiresti tegutsema, võivad kõnealused eeskirjad pärssida tulemuslike kriisilahendusmeetmete võtmist ning kriisilahenduse vahendite ja õiguste kasutamist kriisilahendusasutuste poolt. Seepärast tuleks direktiivi 2014/59/EL kohaseid erandeid laiendada õigusaktidele, mis on vastu võetud vastavalt määrusele (EL) nr [kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta]. Selleks et tagada sidusrühmadele maksimaalne õiguskindlus, peaksid erandid olema selged ja neid tuleks määratleda kitsalt; samuti tuleks neid kasutada üksnes avalikes huvides ja juhul, kui kriisilahendusmenetluse käivitavad tingimused on täidetud. Kriisilahenduse vahendite kasutamise eeltingimus on, et kriisilahenduse eesmärgid ja määruses (EL) nr [kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta] sätestatud kriisilahenduse tingimused on täidetud. Tagamaks, et ametiasutused saavad määrata karistusi juhul, kui määruse (EL) nr [kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta] sätteid ei ole järgitud, ja et kõnealused karistuste määramise õigused on kooskõlas muude finantseerimisasutuste finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistikuga, peaks direktiivi 2014/59/EL VIII jaotise kohaldamisala hõlmama ka määruse (EL) nr [kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta] sätete rikkumist. (26)Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt sätestada finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistiku jaoks ühtsed eeskirjad, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning selle ulatuse ja toime tõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. (27)Selleks et anda piisavalt aega käesoleva direktiivi ülevõtmiseks ja kohaldamiseks, tuleks ette näha, et liikmesriigid peavad käesoleva direktiivi oma siseriiklikesse õigusnormidesse üle võtma 12 kuu jooksul pärast käesoleva direktiivi jõustumist ning asjaomased krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad uusi sätteid hakkama järgima kuue kuu jooksul pärast ülevõtmise kuupäeva, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI: Artikkel 1 Direktiivi 2014/59/EL muutmine 1.Artiklisse 1 lisatakse lõige 3:

„3. Käesolevat direktiivi ei kohaldata selliste kesksete vastaspoolte suhtes, kelle suhtes kohaldab liikmesriik vastavalt määruse (EL) nr 648/2012 artikli 14 lõikele 5 teatavaid direktiivi 2013/36/EL kohaseid tegevusloa andmise nõudeid. Käesoleva direktiivi VIII jaotise sätteid kohaldatakse ka seoses karistustega, mida kohaldatakse juhul, kui ei järgita määrust [kesksete vastaspoolte finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta].“. 2.Artikli 2 lõike 1 punktis 71 asendatakse tekst „kõlblikud kohustused“ tekstiga „teisendatavad kohustused“. 3.Artikli 2 lõikesse 1 lisatakse järgmine punkt: „71 a) „kõlblikud kohustused“ – teisendatavad kohustused, mis vastavalt vastavad artikli 45b või artikli 45g lõike 3 punkti a tingimustele;“. 4.Artikli 2 lõikesse 1 lisatakse punktid 83a, 83b, 109 ja 110: „83 a) „kriisilahendusalune ettevõtja“ – liidus asutatud ettevõtja, mille kriisilahendusasutus on vastavalt artiklile 12 kindlaks määranud ettevõtjana, kelle suhtes on kriisilahenduse kavas ette nähtud kriisilahenduse meede; 83b) „kriisilahendusalune grupp“ – kriisilahendusalune ettevõtja ja selle tütarettevõtjad, mis ei ole ise kriisilahendusalused ettevõtjad ega teise kriisilahendusaluse ettevõtja tütarettevõtjad; 109) „kliiriv liige“ määruse (EL) nr 648/2012 artikli 2 punktis 14 määratletud kliiriv liige; 110) „juhtorgan“ – juhatus või nõukogu või mõlemad, mis on moodustatud vastavalt siseriiklikule äriühinguõigusele ja kooskõlas määruse (EL) nr 648/2012 artikli 27 lõikega 2;“. 5.Artikli 12 lõige 1 asendatakse järgmisega: „1. Liikmesriigid tagavad, et konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutused koostavad konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kavad koostöös tütarettevõtjate kriisilahendusasutustega ja pärast konsulteerimist oluliste filiaalide kriisilahendusasutustega, kui see on asjaomase filiaali puhul vajalik. Konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kavas määratakse kindlaks kriisilahenduse meetmed, mida kohaldatakse järgmiste suhtes: (a)liidus tegutsev emaettevõtja; (b)konsolideerimisgruppi kuuluvad ja liidus asuvad tütarettevõtjad; (c)artikli 1 lõike 1 punktides c ja d osutatud ettevõtjad ning (d)võttes arvesse VI jaotist, konsolideerimisgruppi kuuluvad ja väljaspool liitu asuvad tütarettevõtjad. Vastavalt esimeses lõigus osutatud meetmetele määratakse kriisilahenduse kavas iga konsolideerimisgrupi puhul kindlaks järgmine: (a)kriisilahendusalused ettevõtjad; (b)kriisilahendusalused grupid.“. 6.Artikli 12 lõike 3 punktid a ja b asendatakse järgmisega:

„a) määratakse kindlaks kriisilahenduse meetmed, mida tuleb võtta kriisilahendusaluste ettevõtjate suhtes artikli 10 lõikes 3 osutatud stsenaariumide korral, ja kõnealuste meetmete mõju artikli 1 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud muudele konsolideerimisgrupi ettevõtjatele, emaettevõtjale ja tütarettevõtjatest krediidiasutustele ja investeerimisühingutele; b) tehakse kindlaks ulatus, mil määral oleks liidus asuvate kriisilahendusaluste ettevõtjate suhtes võimalik koordineeritult kohaldada ja rakendada kriisilahenduse vahendeid ja -õigusi, sealhulgas meetmeid, millega soodustataks konsolideerimisgrupi kui terviku või konsolideerimisgrupi mitme ettevõtja eraldi äriliinide või tegevuste või konsolideerimisgrupi teatavate ettevõtjate või kriisilahendusaluste gruppide omandamist kolmanda isiku poolt, ning tehakse kindlaks võimalikud koordineeritud kriisilahendust pärssivad asjaolud;“ 7.Artikli 12 lõike 3 punkt e asendatakse järgmisega: „e) sätestatakse kõik täiendavad, käesolevas direktiivis nimetamata meetmed, mida asjaomased kriisilahendusasutused kavatsevad seoses kriisilahendusaluste ettevõtjatega võtta;“ 8.Artikli 12 lõikesse 3 lisatakse punkt a1: „al) kui konsolideerimisgrupp koosneb mitmest kriisilahendusalusest grupist, määratakse kindlaks kriisilahenduse meetmed seoses iga kriisilahendusaluse grupi kriisilahendusaluste ettevõtjatega ja selliste meetmete mõju järgmistele: i) muud konsolideerimisgrupi ettevõtjad, kes kuuluvad samasse kriisilahendusalusesse gruppi; ii) muud kriisilahendusalused grupid.“. 9.Artikli 13 lõikesse 4 lisatakse esimese lõigu järele järgmine lõik: „Kui konsolideerimisgrupp koosneb mitmest kriisilahendusalusest grupist, võetakse artikli 12 lõike 3 punktis a1 osutatud kriisilahenduse meetmete kava vastu esimeses lõigus osutatud ühisotsusena.“ 10.Artikli 13 lõike 6 esimene lõik asendatakse järgmisega: „Kui kriisilahendusasutused ei ole nelja kuu jooksul ühisotsust vastu võtnud, teeb iga kriisilahendusasutus, kes vastutab tütarettevõtja eest ja kes ei ole konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kavaga nõus, oma otsuse ja vajaduse korral teeb kindlaks kriisilahendusaluse ettevõtja ning koostab ja haldab tema jurisdiktsiooni kuuluvatest ettevõtjatest koosneva kriisilahendusaluse grupi kriisilahenduse kava. Iga üksikotsus kriisilahendusasutustega mittenõustumise kohta peab olema igakülgselt põhjendatud ja sisaldama muu hulgas konsolideerimisgrupi kriisilahenduse kavaga mittenõustumise põhjuseid ning võtma arvesse teiste kriisilahendusasutuste ja pädevate asutuste seisukohti ja reservatsioone. Iga kriisilahendusasutus teatab oma otsusest teistele kriisilahenduse kolleegiumi liikmetele.“ 11.Artikli 16 lõike 1 teine lõik asendatakse järgmisega: „Konsolideerimisgruppi peetakse kriisilahenduskõlblikuks sel juhul, kui kriisilahendusasutuste jaoks on teostatav ja usutav konsolideerimisgrupi ettevõtjate likvideerimine tavalises maksejõuetusmenetluses või kõnealuse konsolideerimisgrupi suhtes kriisilahenduse läbiviimine konsolideerimisgrupi kriisilahendusaluste ettevõtjate suhtes kriisilahenduse vahendite ja õiguste kasutamise teel, vältides nii palju kui võimalik mis tahes olulisi negatiivseid tagajärgi konsolideerimisgrupi ettevõtjate asukoha liikmesriikide, teiste liikmesriikide või liidu finantssüsteemile, sealhulgas laiema finantsilise ebastabiilsuse või kogu süsteemi haaravate sündmuste korral, ning lähtudes eesmärgist tagada konsolideerimisgrupi ettevõtjate kriitiliste funktsioonide täitmise jätkuvus sellega, et kõnealuseid funktsioone saab õigel ajal kergesti eraldada, või muul viisil. Kui konsolideerimisgruppi ei peeta kriisilahenduskõlblikuks, annavad konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutused sellest Euroopa Pangandusjärelevalvele õigeaegselt teada.“ 12.Artiklile 16 lisatakse lõige 4: „4. „Kui konsolideerimisgrupp koosneb mitmest kriisilahendusalusest grupist, tagavad liikmesriigid, et lõikes 1 osutatud asutused hindavad iga kriisilahendusaluse grupi kriisilahenduskõlblikkust vastavalt käesolevale artiklile. Esimeses lõigus osutatud hindamine tehakse lisaks kogu konsolideerimisgrupi kriisilahenduskõlblikkuse hindamisele.“ 13.Artikli 17 lõikele 3 lisatakse järgmine lõik: Kui kriisilahenduskõlblikkust pärssiv oluline takistus on tingitud direktiivi 2013/36/EL artikli 141a lõikes 2 osutatud olukorrast, paneb krediidiasutus või investeerimisühing kriisilahendusasutusele kahe nädala jooksul alates lõike 1 kohase teate saamisest ette võimalikud meetmed selle tagamiseks, et krediidiasutus või investeerimisühing järgiks artikleid 45f või 45g ja direktiivi 2013/36/EL artikli 128 lõikes 6 osutatud nõuet.“. 14.Artikli 17 lõikesse 5 lisatakse punkt h1:

„h1) nõuda, et krediidiasutus või investeerimisühing või artikli 1 lõike 1 punktides b, c või d osutatud ettevõtja esitaks kava artiklite 45f ja 45g ning direktiivi 2013/36/EL artikli 128 lõikes 6 osutatud nõude järgimise taastamiseks;“. 15.Artikli 17 lõikesse 5 lisatakse punkt j1: „j1) nõuda, et krediidiasutus või investeerimisühing või artikli 1 lõike 1 punktides b, c või d osutatud ettevõtja muudaks artiklis 45b või artikli 45g lõike 3 punktides a ja b osutatud kirjete tähtajaprofiili, et tagada artikli 45f või 45g jätkuv järgimine.“ 16.Artikli 17 lõike 5 punktides i ja j asendatakse tekst „artiklis 45“ tekstiga „artiklites 45f ja 45g“. 17.Artikli 18 lõiked 1–7 asendatakse järgmisega: „1. Konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus arutab koos tütarettevõtjate kriisilahendusasutustega ning pärast konsulteerimist järelevalvekolleegiumiga ja oluliste filiaalide asukohariikide kriisilahendusasutustega, kui see on olulise filiaali puhul vajalik, kriisilahenduse kolleegiumis artikli 16 kohaselt nõutava hindamise tulemusi ja teeb kõik endast oleneva, et jõuda vastavalt artikli 17 lõikele 4 kindlaks määratud meetmete rakendamise suhtes ühisele otsusele seoses kõikide artikli 1 lõikes 1 osutatud konsolideerimisgruppi kuuluvate kriisilahendusaluste ettevõtjatega ja nende tütarettevõtjatega. 2. Konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus koostab koostöös konsolideeritud järelevalvet teostava krediidiasutuse või investeerimisühingu ja Euroopa Pangandusjärelevalvega vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 25 lõikele 1 aruande ja esitab selle liidus tegutsevale emaettevõtjale, tütarettevõtjate kriisilahendusasutustele, kes edastavad selle oma järelevalve all olevatele tütarettevõtjatele, ja oluliste filiaalide asukohariikide kriisilahendusasutustele. Aruanne koostatakse pärast pädevate asutustega konsulteerimist ning selles analüüsitakse olulisi takistusi, mis võivad pärssida tõhusat kriisilahenduse vahendite rakendamist ja kriisilahendusõiguste kasutamist konsolideerimisgrupi suhtes ja kriisilahendusaluste gruppide suhtes, kui konsolideerimisgrupp koosneb mitmest kriisilahendusalusest grupist. Aruandes analüüsitakse mõju krediidiasutuse või investeerimisühingu ärimudelile ning soovitatakse proportsionaalseid ja sihipäraseid meetmeid, mis on kriisilahendusasutuse arvates vajalikud või asjakohased nende pärssivate takistuste kõrvaldamiseks. Kui konsolideerimisgrupi kriisilahenduskõlblikkust pärssiv takistus on tingitud direktiivi 2013/36/EL artikli 141a lõikes 2 osutatud olukorrast, teavitab konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus pärast kriisilahendusaluse ettevõtja kriisilahendusasutusega ja tema tütarettevõtjatest krediidiasutuste või investeerimisühingute kriisilahendusasutustega konsulteerimist kõnealuse takistuse hinnangust liidus tegutsevat emaettevõtjat. 3. Nelja kuu jooksul pärast aruande saamist võib liidus tegutsev emaettevõtja esitada konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutusele oma tähelepanekud ning teha ettepaneku alternatiivsete meetmete kohta, millega oleks võimalik aruandes nimetatud pärssivad takistused kõrvaldada. Kui kõnealused takistused on tingitud direktiivi 2013/36/EL artikli 141a lõikes 2 osutatud olukorrast, paneb liidus tegutsev emaettevõtja konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutusele kahe nädala jooksul alates lõike 2 kohase teate saamise kuupäevast ette võimalikud meetmed, et takistuste suhtes meetmeid võtta või need takistused kõrvaldada. 4. Konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus teavitab liidus tegutseva emaettevõtja välja pakutud meetmetest konsolideeritud järelevalvet teostavat asutust, Euroopa Pangandusjärelevalvet, tütarettevõtjate kriisilahendusasutusi ja oluliste filiaalide asukohariikide kriisilahendusasutusi, kui see on olulise filiaali puhul asjakohane. Konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutused ja tütarettevõtjate kriisilahendusasutused teevad pärast pädevate asutuste ja oluliste filiaalide asukohariikide kriisilahendusasutustega konsulteerimist kõik endast oleneva selleks, et jõuda kriisilahenduse kolleegiumis oluliste takistuste tuvastamise osas ning vajaduse korral liidus tegutseva emaettevõtja välja pakutud meetmete hindamise osas ning asutuste poolt nende takistustega tegelemiseks või nende kõrvaldamiseks nõutavate meetmete osas ühisele otsusele, milles võetakse arvesse meetmete võimalikku mõju kõikidele liikmesriikidele, kus konsolideerimisgrupp tegutseb. 5. Ühisotsusele tuleb jõuda nelja kuu jooksul pärast liidus tegutseva emaettevõtja tähelepanekute esitamist või lõikes 3 osutatud neljakuulise tähtaja möödumisel, olenevalt sellest, kumb on varem. Ühisotsusele, mis käsitleb kriisilahenduskõlblikkust pärssivaid takistusi, mis on tingitud direktiivi 2013/36/EL artikli 141a lõikes 2 osutatud olukorrast, tuleb jõuda kahe nädala jooksul pärast seda, kui liidus tegutsev emaettevõtja on vastavalt lõikele 3 esitanud oma tähelepanekud. Ühisotsus peab olema põhjendatud ning vormistatud dokumendina, mille konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus esitab liidus tegutsevale emaettevõtjale. Euroopa Pangandusjärelevalve võib kriisilahendusasutuse taotlusel kooskõlas määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 31 punktiga c kriisilahendusasutusi ühisotsusele jõudmisel abistada. 6. Juhul kui lõikes 5 osutatud ajavahemikul ei ole jõutud ühisotsusele, teeb konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus konsolideerimisgrupi või kriisilahendusaluse grupi tasandil artikli 17 lõike 4 kohaselt rakendamisele kuuluvate meetmete kohta oma otsuse. Otsus peab olema igakülgselt põhjendatud ja selles tuleb arvesse võtta teiste kriisilahendusasutuste seisukohti ja reservatsioone. Konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus esitab otsuse liidus tegutsevale emaettevõtjale. Juhul kui mõni kriisilahendusasutus on enne lõikes 5 osutatud asjaomase perioodi lõppu edastanud käesoleva artikli lõikes 9 osutatud küsimuse vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 19 arutamiseks Euroopa Pangandusjärelevalvele, lükkab konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutus otsuse tegemise edasi, jäädes ootama, millise otsuse Euroopa Pangandusjärelevalve nimetatud määruse artikli 19 lõike 3 kohaselt teeb, ning teeb seejärel oma otsuse kooskõlas Euroopa Pangandusjärelevalve otsusega. Lõikes 5 osutatud asjaomast perioodi käsitatakse lepitusperioodina kõnealuse määruse tähenduses. Euroopa Pangandusjärelevalve teeb oma otsuse ühe kuu jooksul või ühe nädala jooksul, kui Euroopa Pangandusjärelevalvele arutamiseks edastatud küsimus on seotud kriisilahenduskõlblikkust pärssiva takistusega, mis on tingitud direktiivi 2013/36/EL artikli 141a lõikes 2 osutatud olukorrast. Küsimust ei suunata Euroopa Pangandusjärelevalvele pärast lõikes 5 osutatud asjaomase perioodi lõppu ega pärast ühisotsusele jõudmist. Kui Euroopa Pangandusjärelevalve otsust ei tee, kohaldatakse konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutuse otsust. 7. Ühisotsuse puudumisel teevad tütarettevõtjate kriisilahendusasutused oma otsuse tütarettevõtjate poolt artikli 17 lõike 4 kohaselt individuaalselt võetavate sobivate meetmete kohta. See otsus peab olema igakülgselt põhjendatud ja selles tuleb arvesse võtta teiste kriisilahendusasutuste seisukohti ja reservatsioone. Otsus esitatakse asjaomasele tütarettevõtjale ja konsolideerimisgrupi tasandi kriisilahendusasutusele. Juhul kui mõni kriisilahendusasutus on enne lõikes 5 osutatud asjaomase perioodi lõppu edastanud käesoleva artikli lõikes 9 osutatud küsimuse vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 19 arutamiseks Euroopa Pangandusjärelevalvele, lükkab tütarettevõtja kriisilahendusasutus otsuse tegemise edasi, jäädes ootama, millise otsuse Euroopa Pangandusjärelevalve nimetatud määruse artikli 19 lõike 3 kohaselt teeb, ning teeb seejärel oma otsuse kooskõlas Euroopa Pangandusjärelevalve otsusega. Lõikes 5 osutatud asjaomast perioodi käsitatakse lepitusperioodina kõnealuse määruse tähenduses. Euroopa Pangandusjärelevalve teeb oma otsuse ühe kuu jooksul või ühe nädala jooksul, kui Euroopa Pangandusjärelevalvele arutamiseks edastatud küsimus on seotud kriisilahenduskõlblikkust pärssiva takistusega, mis on tingitud artiklite 45–45i rikkumisest. Küsimust ei suunata Euroopa Pangandusjärelevalvele pärast lõikes 5 osutatud asjaomase perioodi lõppu ega pärast ühisotsusele jõudmist. Kui Euroopa Pangandusjärelevalve otsust ei tee, kohaldatakse tütarettevõtja kriisilahendusasutuse otsust.“

18.Artikli 27 lõikesse 1 lisatakse punkt i: „h) kui lõikes 29a sätestatud tingimused on täidetud, peatada mis tahes makse- või ülekandekohustus, mille osaline krediidiasutus või investeerimisühing või artikli 1 lõike 1 punktides b, c või d osutatud ettevõtja on.“ 19.Lisatakse artikkel 29a: „Artikkel 29a

Õigus peatada teatavaid kohustusi 1.Liikmesriigid näevad ette, et nende vastav pädev asutus võib pärast kriisilahendusasutusega konsulteerimist kasutada artikli 27 lõike 1 punktis i osutatud õigust üksnes juhul, kui peatamisõiguse kasutamist on vaja selleks, et viia läbi artikli 27 lõike 1 esimese lõigu kohane hindamine või artikli 32 lõike 1 punkti a kohane kindlaksmääramine. 2.Lõikes 1 osutatud peatamise kestus ei tohi ületada minimaalset ajavahemikku, mida pädev asutus peab vajalikuks, et viia läbi artikli 27 lõike 1 esimese lõigu kohane hindamine või artikli 32 lõike 1 punkti a kohane kindlaksmääramine, ja igal juhul ei tohi see ületada viit tööpäeva. 3.Lõike 1 kohast peatamist ei kohaldata järgmiste suhtes: (a)makse- ja ülekandekohustused süsteemide või süsteemikorraldajate ees, kes on määratud vastavalt direktiivile 98/26/EÜ, kesksete vastaspoolte ees ja kolmandate riikide kesksete vastaspoolte ees, keda ESMA vastavalt määruse (EL) nr 648/2012 artiklile 25 tunnustab, ja keskpankade ees; (b)direktiivi 97/9/EÜ kohaldamisel aktsepteeritavad nõuded; (c)tagatud hoiused. 4.Käesoleva artikli kohase õiguse kasutamisel võtavad pädevad asutused arvesse mõju, mida kõnealuse õiguse kasutamine võib avaldada finantsturgude nõuetekohasele toimimisele. 5.Makse- või ülekandekohustus, mis oleks tulnud täita peatamisajal, tuleb täita kohe pärast peatamisaja lõppu. 6.Kui lepingust tulenevad makse- või ülekandekohustused on vastavalt lõikele 1 peatatud, peatatakse ettevõtja vastaspoolte kõnealusest lepingust tulenevad makse- või ülekandekohustused samaks ajavahemikuks. 7.Liikmesriigid tagavad, et pädevad asutused viivitamata teatavad kriisilahendusasutustele lõikes 1 osutatud mis tahes õiguse kasutamisest. 8.Artikli 32 lõikes 2 sätestatud võimalust kasutavad liikmesriigid tagavad, et käesoleva artikli lõikes 1 osutatud peatamisõigust saab pärast pädeva asutusega konsulteerimist kasutada ka kriisilahendusasutus, kui peatamisõiguse kasutamine on vajalik artikli 32 lõike 1 punkti a kohaseks kindlaksmääramiseks.“. 20.Artikli 32 lõike 1 punkt b asendatakse järgmisega: „b) võttes arvesse ajastust ja muid asjakohaseid asjaolusid, puudub põhjendatud väljavaade, et ükski alternatiivne eraõigusliku isiku võetav meede, sealhulgas krediidiasutuste ja investeerimisühingute kaitseskeemi meede, või järelevalvemeede, sealhulgas varase sekkumise meetmed või artikli 59 lõike 2 kohane asjaomaste kapitaliinstrumentide või kõlblike kohustuste allahindamine või konverteerimine krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes aitaks krediidiasutuse või investeerimisühingu maksejõuetust mõistliku aja jooksul ära hoida;“. 21.Artikli 33 lõiked 2, 3 ja 4 asendatakse järgmistega: 2.„Liikmesriigid tagavad, et kriisilahendusasutused võtavad artikli 1 lõike 1 punktis c või d osutatud ettevõtja suhtes kriisilahenduse meetmeid, kui kõnealune ettevõtja vastab artikli 32 lõikes 1 sätestatud tingimustele. 3.Kui segavaldusettevõtja tütarettevõtjast krediidiasutused või investeerimisühingud on otseselt või kaudselt vahepealse astme finantsvaldusettevõtja omandis, nähakse kriisilahenduse kavaga ette, et vahepealse astme finantsvaldusettevõtja on kindlaks määratud kriisilahendusaluse ettevõtjana, ja liikmesriigid tagavad, et kriisilahenduse meetmeid konsolideerimisgrupi kriisilahenduseks võetakse seoses vahepealse astme finantsvaldusettevõtjaga. Liikmesriigid tagavad, et kriisilahendusasutused ei võta kriisilahenduse meetmeid konsolideerimisgrupi kriisilahenduseks seoses segavaldusettevõtjaga.

4.Kui käesoleva artikli lõikest 3 ei tulene teisiti ja olenemata asjaolust, et artikli 1 lõike 1 punktides c või d osutatud ettevõtja ei vasta artikli 32 lõikes 1 sätestatud tingimustele, võib kriisilahendusasutus võtta kriisilahenduse meetme artikli 1 lõike 1 punktides c või d osutatud ettevõtja suhtes, kui täidetud on kõik järgmised tingimused: (a)ettevõtja on kriisilahendusalune ettevõtja; (b)üks või mitu kõnealuse ettevõtja tütarettevõtjat, kes on krediidiasutused või investeerimisühingud, kuid mitte kriisilahendusalused ettevõtjad, vastavad artikli 32 lõikes 1 sätestatud tingimustele; (c)kõnealuste tütarettevõtjate varad ja kohustused on sellised, et nendega seotud maksejõuetus ohustab konsolideerimisgruppi kui tervikut, ja kriisilahenduse meetme võtmine seoses artikli 1 lõike 1punktis c või d osutatud ettevõtjaga on vajalik selliste tütarettevõtjate (kes on krediidiasutused või investeerimisühingud) kriisilahenduseks või konsolideerimisgrupi kui terviku kriisilahenduseks.“ 22.Artikli 44 lõike 2 punkt f asendatakse järgmisega: „f) kohustused vastavalt direktiivile 98/26/EÜ määratud süsteemide või süsteemi korraldajate või nendes osalejate ees, mis tulenevad sellises süsteemis osalemisest, või ESMA poolt tunnustatud kolmanda riigi kesksete vastaspoolte ees ja mille järelejäänud tähtaeg on vähem kui seitse päeva;“. 23.Artikkel 45 asendatakse järgmiste artiklitega: „Artikkel 45 Omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude kohaldamine ja arvutamine 1.Liikmesriigid tagavad, et krediidiasutused ja investeerimisühingud ning artikli 1 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud ettevõtjad täidavad kogu aeg omavahendite ja kõlblike kohustuste nõuet vastavalt artiklitele 45–45i. 2.Lõikes 1 osutatud nõue arvutatakse vastavalt artikli 45c lõigetele 3 või 4, nagu on asjakohane, omavahendite ja kõlblike kohustuste summana ning seda väljendatakse protsendina järgmistest: (a)lõikes 1 osutatud asjaomase ettevõtja koguriskipositsioon, mis on arvutatud vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 92 lõikele 3; (b)lõikes 1 osutatud asjaomase ettevõtja finantsvõimenduse määra riskipositsiooni näitaja, mis on arvutatud vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 429 lõikele 3. Artikkel 45a Omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täitmisest vabastamine 1.Olenemata artiklist 45 vabastavad kriisilahendusasutused artikli 45 lõikes 1 osutatud nõude täitmisest sellised pandikirjadega rahastatavad hüpoteegikrediidiasutused, kes siseriikliku õiguse kohaselt ei tohi võtta vastu hoiuseid, kui täidetud on kõik järgmised tingimused: (a)kõnealused krediidiasutused ja investeerimisühingud likvideeritakse siseriikliku maksejõuetusmenetluse või mõne muu menetluse alusel, mida on krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul rakendatud artiklite 38, 40 või 42 kohaselt; (b)selline siseriiklik maksejõuetusmenetlus või muud liiki menetlus tagab, et kõnealuste krediidiasutuste ja investeerimisühingute võlausaldajad, sealhulgas pandikirjade omanikud, kui see on asjakohane, katavad kahjumi viisil, mis vastab kriisilahenduse eesmärkidele. 2.Artikli 45 lõikes 1 sätestatud nõude täitmisest vabastatud krediidiasutused ja investeerimisühingud ei kuulu artikli 45f lõikes 1 osutatud konsolideerimise alla. Artikkel 45b Kriisilahendusaluste ettevõtjate kõlblikud kohustused 1.Kõlblikud kohustused arvatakse kriisilahendusaluse ettevõtja omavahendite ja kõlblike kohustuste summa hulka ainult juhul, kui need vastavad määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 72a (välja arvatud artikli 72b lõike 2 punkt d) osutatud tingimustele.

2.Erandina määruse (EL) nr 575/2013 artikli 72a lõike 2 punktist l arvatakse tuletisinstrumendi tunnustega võlainstrumentidest (nt struktureeritud väärtpaberid) tulenevad kohustused omavahendite ja kõlblike kohustuste summa hulka ainult juhul, kui täidetud on kõik järgmised tingimused: (a)võlainstrumendist tuleneva kohustuse summa on emiteerimise ajal ette teada, see on fikseeritud ja seda ei mõjuta tuletisinstrumendi tunnus; (b)võlainstrumendi, sealhulgas selle tuletisinstrumendi tunnuse suhtes ei kohaldata mingit tasaarvestuskokkulepet ja selle hindamisel ei kohaldata artikli 49 lõiget 3. Esimeses lõigus osutatud kohustus arvatakse omavahendite ja kõlblike kohustuste summa hulka ainult selles osas, mis vastab esimese lõigu punktis a osutatud summale. 3.Kriisilahendusasutused võivad otsustada, et kriisilahendusalused ettevõtjad täidavad artiklis 45f osutatud nõuet instrumentidega, mis vastavad kõigile määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 72a osutatud tingimustele, tagamaks et kriisilahendusaluse ettevõtja kriisilahenduse saab lõpetada viisil, mis on kooskõlas kriisilahenduse eesmärkidega. Käesoleva lõike kohases kriisilahendusasutuste otsuses põhjendatakse kõnealust otsust järgmiste elementide alusel: (a)lõigetes 1 ja 2 osutatud allutamata kohustustel on siseriikliku maksejõuetusmenetluse nõuete hierarhias sama nõudeõiguse järk nagu teatavatel kohustustel, mille puhul allahindamise või konverteerimise õigust vastavalt artikli 44 lõigetele 2 või 3 ei kasutata; (b)oht, et tulenevalt allahindamise või konverteerimise õiguse kavandatud kasutamisest allutamata kohustuste puhul, mis ei ole välja jäetud allahindamise või konverteerimise õiguste kasutamisest vastavalt artikli 44 lõigetele 2 või 3, kannavad kõnealustest kohustustest tulenevate nõuetega seotud võlausaldajad suuremat kahjumit, kui nad oleksid kandnud tavapärase maksejõuetusmenetluse käigus toimunud likvideerimise korral; (c)allutamata kohustuste summa ei ületa summat, mida on vaja tagamaks, et punktis b osutatud võlausaldajad ei kannaks suuremat kahjumit, kui nad oleksid vastasel korral kandnud tavapärase maksejõuetusmenetluse käigus toimunud likvideerimise korral. 4.Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte seoses meetmetega, millega täpsustatakse lõike 2 esimese lõigu punktis a osutatud tingimusi. Artikkel 45c Omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude kindlaksmääramine 1.Artikli 45 lõike 1 kohase nõude määrab iga ettevõtja puhul pärast konsulteerimist pädevate asutustega, sealhulgas EKPga, kindlaks kriisilahendusasutus järgmiste kriteeriumide alusel: (a)vajadus tagada, et kriisilahendusaluse ettevõtja suhtes saab kriisilahendusmenetluse läbi viia kriisilahenduse vahenditega, rakendades vajaduse korral ja kooskõlas kriisilahenduse eesmärkidega kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendit; (b)vajadus asjakohasel juhul tagada, et kriisilahendusalusel ettevõtjal ja selle tütarettevõtjatel, kes on krediidiasutused või investeerimisühingud, kuid mitte kriisilahendusalused ettevõtjad, on piisavalt kõlblikke kohustusi, tagamaks, et juhul, kui nende suhtes vastavalt kohaldatakse kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendit või allahindamise ja konverteerimise õigust, saaks katta kahjumi ja tõsta asjaomaste ettevõtjate koguomavahendite suhtarvu ja esimese taseme põhiomavahendite vormis finantsvõimenduse määra uuesti tasemele, mis võimaldab neil jätkuvalt vastata tegevusloa saamise tingimustele ja jätkata tegevusi, mille jaoks neile on antud direktiivi 2013/36/EL või direktiivi 2014/65/EL kohaselt tegevusluba; (c)vajadus tagada, et juhul kui kriisilahenduse kavas eeldatakse, et teatavad kõlblike kohustuste klassid võidakse artikli 44 lõike 3 alusel kohustuste teisendamise vahendi rakendusalast välja jätta või kohustuste osalise üleandmise raames saajale täielikult üle anda, on kriisilahendusalusel ettevõtjal piisavalt muid kõlblikke kohustusi selleks, et katta kahjum ja tõsta kriisilahendusaluse ettevõtja kapitalinõuded või vastavalt vajadusele esimese taseme põhiomavahendite vormis finantsvõimenduse määr uuesti tasemele, mis võimaldab kriisilahendusalusel ettevõtjal jätkuvalt vastata tegevusloa saamise tingimustele ja jätkata tegevusi, mille jaoks talle on antud direktiivi 2013/36/EL või direktiivi 2014/65/EL kohaselt tegevusluba; (d)ettevõtja suurus, ärimudel, rahastamismudel ja riskiprofiil; (e)see, mil määral hoiuste tagamise skeem võiks aidata rahastada kriisilahendust vastavalt artiklile 109; (f)see, mil määral oleks ettevõtja maksejõuetusel negatiivne mõju finantsstabiilsusele, sealhulgas seoses negatiivse mõju ülekandumisega teistele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele või ettevõtjatele tulenevalt ettevõtja seotusest teiste krediidiasutuste ja investeerimisühingute või ettevõtjatega või ülejäänud finantssüsteemiga. 2.Kui kriisilahenduse kavas on ette nähtud kriisilahenduse meetme võtmine vastavalt artikli 10 lõikes 3 osutatud asjaomasele kriisilahendusstsenaariumile, peab artikli 45 lõikes 1 osutatud nõue võrduma summaga, mis on piisav järgmiseks: (a)kahjum, mida ettevõtja eeldatavasti kannab, kaetakse täielikult („kahjumi katmine“);

(b)ettevõtja või selle tütarettevõtjad, kes on krediidiasutused või investeerimisühingud, kuid mitte kriisilahendusalused ettevõtjad, rekapitaliseeritakse tasemeni, mis võimaldab neil jätkuvalt vastata tegevusloa saamise tingimustele ja jätkata tegevusi, mille jaoks talle on antud direktiivi 2013/36/EL, direktiivi 2014/65/EL või samaväärse õigusakti kohaselt tegevusluba („rekapitaliseerimine“). Kui kriisilahenduse kavaga on ette nähtud, et ettevõtja likvideeritakse tavapärase maksejõuetusmenetluse käigus, ei tohi artikli 45 lõikes 1 osutatud nõue kõnealuse ettevõtja puhul ületada summat, mis on piisav kahjumi katmiseks vastavalt esimese lõigu punktile a. 3.Ilma et see piiraks viimase lõigu kohaldamist, ei tohi lõikes 2 osutatud summa ületada kriisilahendusaluste ettevõtjate puhul järgmistest suurimat: (a)järgmiste summa: i) kahjumi summa, mis kaeta