ET

Brüssel 10.7.2008

KOM(2008) 443 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Personalieeskirjade XI lisa

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Personalieeskirjade XI lisa

1. Sissejuhatus

Personalieeskirjade XI lisa artikli 15 lõikega 2 nähakse ette IX lisa läbivaatamine neljanda aasta lõpus pärast 1. juulit 2004, võttes eelkõige arvesse selles sisalduvate sätete mõju eelarvele. Sel eesmärgil peab komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande ning vajaduse korral ka ettepaneku kõnealuse lisa muutmiseks vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 283.

Käesolev aruanne täidabki nimetatud sätetest tulenevat kohustust. Aruandes keskendutakse küsimusele, kas XI lisa teenib oma eesmärki ja kas kõnealuse meetodi nõuetekohaseks kohaldamiseks on vaja teha muudatusi.

1.1. Meetodi peamised eesmärgid ja põhimõtted

Praegu kasutatav meetod töötasude ja pensionide kohandamiseks kehtib 1. juulist 2004 kuni 31. detsembrini 2012 ning on välja toodud personalieeskirjade artiklites 64, 65 ja 65a ning XI lisas.

Meetodi peamised eesmärgid on järgmised:

– töötasude automaatne kohandamine, [1] et vältida olukorda, kus ühenduse institutsioonide ja ametite tööd häiriks iga-aastased läbirääkimised ja sotsiaalne rahulolematus;

– läbipaistvad, tõhusad, suhteliselt selged reeglid ELi institutsioonide ametnike ja muude teenistujate töötasude kohandamiseks.

Meetodi nõuetekohase toimimise tagamiseks on sõnastatud järgmised põhimõtted:

– paralleel riigiametnikega ostujõu muutumisel;

– erinevates teenistuskohtades töötavate avalike teenistujate ostujõu võrdsus.

Käesolevas aruandes analüüsitakse, kas personalieeskirjade XI lisas sätestatud meetod järgib neid põhimõtteid ja saavutab ülaltoodud eesmärgid.

2. Erinäitaja

Erinäitaja abil mõõdetakse muutusi liikmesriikide keskvalitsuste teenistuses olevate riigiametnike ostujõus.

2.1. Erinevate riikide erinäitajate suundumused

Kõigi 27 liikmesriigi kohta ei ole andmete täielikud aegread veel saadaval (Bulgaaria ja Rumeenia liitusid 2007. aastal ja Eesti ei ole andmeid esitanud). TABELIS 1 võetakse kokku andmed, mis on iga riigi kohta kättesaadavad perioodiks 2004–2007, tuues välja ka perioodi aritmeetilise keskmise. Sellele järgnevas tabelis esitatakse samad andmed, väljendatuna summeeritud indeksina (2003=100).

2.2. Praegusele määratlusele vastava üldise erinäitaja suundumus

2004. aasta mai personalieeskirjades on üldine erinäitaja arvutatud kaheksast võrdlusriigist koosneva valimi põhjal, selle asemel et kasutada kõigi ELi liikmesriikide andmeid. Need kaheksa riiki on Belgia, Saksamaa, Prantsusmaa, Hispaania, Itaalia, Luksemburg, Madalmaad ja Ühendkuningriik. Valik põhines hinnangul, et töötasu muutumine valimisse kuuluvates riikides on sarnane töötasu muutumisega EL 15.

Enne 2004. aastat arvutati üldine erinäitaja ELi kohta tervikuna (nt aastatel 1987–1994 EL 12 kohta, aastatel 1995–2003 EL 15 kohta).

2007. aasta laienemine ja viimased majandusarengud on selle valimi protsenti ELi SKT-st aja jooksul vähendanud ning tõenäoliselt jätkub sama suundumus ka lähiaastail. XI lisas sätestatakse lihtsustatud menetlus, mis võimaldab nõukogul komisjoni poolt personalieeskirjade artikli 65 lõike 3 kohaselt esitatud ettepaneku alusel võtta vastu uue valimi. Kõnealune valim peaks esindama vähemalt 75 % Euroopa Liidu SKT-st.

Iga-aastased ja summeeritud andmed (riigiti)

TABELIS 2 näidatakse kõnealuse kaheksa riigi aegridu alates aastast 2004 koos perioodi aritmeetilise keskmisega. TABELIS 3 esitatakse samad andmed, väljendatuna summeeritud indeksina (2003=100).

Ilmneb, et riigiteenistujate netotöötasud on sel perioodil reaalselt vähenenud Saksamaal ligi 6 %, Luksemburgis ligi 3 % ja Hispaanias ligi 1%. Samal perioodil on need suurenenud Itaalias ligi 1 % ning Madalmaades ja Ühendkuningriigis ligi 2%.

Kaheksa riigi üldine erinäitaja

JOONISEL 4 näidatakse kaheksa kõnealuse riigi andmete põhjal arvutatud üldise erinäitaja aegridu alates 2004. aastast (SKT põhjal kaalutud) koos Brüsseli rahvusvahelise indeksiga ja sellele vastava iga-aastase kohandusega ELi töötajate puhul.

TABELIS 5 esitatakse samade aegridade andmed, väljendatuna selle perioodi summeeritud indeksina. Nelja-aastase perioodi aritmeetilise keskmisena arvutatud üldine erinäitaja on -0,3 %; summeeritud mõju 2007. aasta juulile (2003=100) -1,0 %. Keskmine aastane inflatsioon oli Brüsselis sel perioodil +1,9 % ja summaarne mõju +7,8 %. Töötasude ja pensionide keskmine aastane kohandus oli 1,7 % ja summaarne mõju 6,8 %. Summaarset mõju illustreerib JOONIS 6. Summaarne negatiivne erinäitaja (-1 %) tulenes ELi avalike teenistujate ostujõu vähenemisest.

2.3. Muud võimalikud üldise erinäitaja arvutamise viisid

Üldise erinäitaja arvutamiseks on veel võimalusi. Need Eurostati tehtud katsearvutused hõlmavad järgmist:

– Brüsseli ja Luxembourgi väärtuste aritmeetiline keskmine (lähtudes loogikast, et nendes linnades asuvad ELi institutsioonide peakorterid);

– arvutused EL 25 kohta;

– arvutused EL 15 kohta, euroala ja muude riikide rühmade kohta;

– alternatiivsed SKT koefitsiendid;

– riigi väärtuste kaalumine riigi elanikkonna koguarvu põhjal;

– riigi väärtuste kaalumine keskvalitsuse teenistuses olevate riigiametnike arvu põhjal;

– riigi väärtuste kaalumine kvalifitseeritud häälteenamuse põhjal.

Kõigi liikmesriikide kohta saadaolevate andmete põhjal arvutatud hüpoteetiline üldine erinäitaja (st EL 25 kohta, välja arvatud Bulgaaria ja Rumeenia, kelle aegridade andmed puuduvad, ja Eesti, kes ei ole andmeid esitanud) erineks oluliselt valimisse kuuluva kaheksa riigi kohta arvutatud erinäitajast. Nelja-aastase perioodi aritmeetiline keskmine oleks -0,3 % asemel +0,2 % ning summaarne mõju juulile 2007 (2003=100) -1,0 % asemel +0,8 %.

2.4. Paralleelsuse üldpõhimõttest kõrvalekaldumine

2.4.1. ELi sotsiaalmaksude mõju

Praeguste meetodite eesmärk on jälgida riikide avalike teenistujate netotöötasude muutumist, püüdes tagada ELi töötajate netotöötasude ostujõu võrdsuse. On oluline märkida, et riikide avalike teenistujate netotöötasudes on juba arvestatud liikmesriikides tasutavate pensionimaksete, ravikindlustuse jms maksete mõju. Kui ühes või mitmes riigis need kohustuslike maksed muutuvad, peaks see peegelduma netotöötasu mõõdetavas muutuses, mis on ELi ametnike põhitöötasu iga-aastasel tõstmisel peamine alusnäitaja. Kui aga on tekkinud muutus riskide katmises, siis seda arvesse ei võeta.

a) ELi ametnike makstud sotsiaalmaksud

ELi ametnikud maksavad kohustuslikku sotsiaalmaksu, mis arvatakse maha nende kättesaadavalt töötasult. Need maksud sisaldavad pensioni- ja ravikindlustusmakseid (tervise- ja õnnetusjuhtumikindlustusmakseid). Kõnealuseid makseid suurendatakse perioodiliselt ja need kehtestatakse võrdlusriikide maksudest sõltumatult. Seetõttu esineb praeguses süsteemis kahekordset arvestamist.

TABELIS 7 üritatakse tegeliku summaarse mõju väljaselgitamiseks väljendada arvudes sotsiaalmaksude tõttu tekkinud paralleelsusest kõrvalekaldumise summaarset mõju (olukorras, kus mai 2004=100), lahutades iga-aastasest kohandusest töötajate poolt maksmisele kuuluvate pensionimaksete määra muutuse mõju.

Perioodil 2004–2007 oli töötasude tegelik summaarne kohandus pensionimaksete määra muutumise tõttu ligikaudu 0,7 % väiksem kui avaldatud iga-aastane kohandus.

b) Riskide katmine

Riikide avalikud teenistujad võivad maksta erinevaid sotsiaalmakse, mis tagavad nende kaitse teatud riskide korral. Igas liikmesriigis on riskide katmise viis erinev. Samamoodi on ELi sotsiaalkindlustussüsteemidega kaetud vaid teatud riskid. Need riskide kaetuse erinevused ja riskide katmise mis tahes muudatuste mõju muudavad võrdlemise keeruliseks. Olukorra parandamiseks ei ole ka midagi ette võetud. See toob endaga kaasa teataval määral kõrvalekaldumist paralleelsuspõhimõttest. Muutused liikmesriikide riskide katmiseks makstavates sotsiaalmaksudes mõjutavad ELi ametnike töötasusid. ELi töötajad ei pruugi alati olla kaitstud samade riskide vastu. Eelkõige on neile ebasoodne olukord, kus riikide avalike teenistujate makse suurendatakse, ning soodne olukord, kui neid vähendatakse.

2.4.2. ELi erimaksu mõju

Erimaks on veel üks ELi ametnike töötasust mahaarvatav maks. See on omakorda üks kahekordse arvestamise näide.

TABELIS 8 üritatakse tegeliku summaarse mõju väljaselgitamiseks väljendada arvudes erimaksu tõttu tekkinud paralleelsusest kõrvalekaldumise summaarset mõju (olukorras, kus mai 2004=100), lahutades iga-aastasest kohandusest erimaksu muutuse mõju.

Perioodil 2004–2007 oli töötasude tegelik summaarne kohandus ametnike makstava erimaksu kehtestamise ja (pideva) iga-aastase muutmise tõttu 0,6 % väiksem kui avaldatud iga-aastane kohandus.

2.4.3. ELi sotsiaalmaksude ja ELi erimaksu kombineeritud mõju

TABELIS 9 tuuakse ära pensionimakse ja erimaksu muutuste kombineeritud lisamõju iga-aastasele kohandusele alates 2004. aasta maist.

Summaarset mõju kujutatakse JOONISEL 10. Kohandades alates juulist 2003 toimunud töötasude summaarset +6,8 % muutust (ehk iga-aastased muutused aastatel 2004–2007), et võtta arvesse alates 2004. aasta maist aset leidnud pensionimakse ja erimaksu muutuste summaarselt mõju, on tegelik üldine summaarne muutus ainult +5,4 % ehk 1,3 % väiksem. See on väiksem kui sama perioodi summaarne inflatsioon (7,8 %) Brüsselis.

2.5. Tekkinud probleemid ja kasutatud või soovitatud lahendused

2.5.1. Andmete ja metaandmete kättesaadavus

Liikmesriikidel võib tekkida raskusi vajaliku teabe esitamisel Eurostatile. Mõõtmisraskused võivad hõlmata brutopalga korrektse mõiste kohaldamist, palgateabe seostamist õige võrdlusperioodiga, teabe kogumist valitsusametnike õige võrdlusrühma kohta või teabe edastamist Eurostatile. Neid küsimusi käsitletakse üksikasjalikumalt allpool.

Raskused brutopalga teatud osade mõõtmisega ja nende mõistetega

Praegustes metoodilistes juhistes sätestatakse, et Eurostatile edastatava brutopalga arvutamisel tuleb arvesse võtta kõiki töötasu elemente, mis mõjutavad riikide avalike teenistujate ostujõudu. Lisaks põhipalkadele tuleb edastada andmed ka kõigi üldiste soodustuste ja preemiate, sealhulgas pensionis mittekajastuvate ühekordsete väljamaksete põhisummade kohta (nt lapse- ja peretoetused). Mõõtmise hõlbustamiseks jäetakse sissetuleku mitterahalised osad enamasti välja. Mineviku kohta tekkinud üksikud tõlgendamisküsimused on lahendatud iga juhtumi korral eraldi. Siiski on nüüd olemas mõned standarditud metoodilised juhendid [2] brutopalkade komponentide tõlgendamise, ebakorrapäraste maksete käsitamise ja võrdlusrühma väljaselgitamise kohta, et aidata andmete esitajatel üksikasjalikumalt mõista Eurostati jaoks arvutatavaid ja talle esitatavaid lähteandmeid ning lõppkasutajatel paremini mõista Eurostati toodetavaid näitajaid.

2.5.2. Personalieeskirjade tõlgendamine

Kohustuslike maksete muutumine vabatahtlikuks

Probleem mõnede maksete muutumisega kohustuslikust vabatahtlikuks tekkis 2006. aastal, kui üks liikmesriik edastas varasema aasta kohta andmed kahel erineval moel. Vajadust selliseks esitamiseks põhjendas liikmesriik tervisekindlustussüsteemi muutmisega, kus mõned kohustuslikud maksed muutusid vabatahtlikeks, andes avalikule teenistujale võimaluse valida kolme standardpakke seast. Liikmesriik väitis, et kohustuslikuks tuleks pidada keskmist paket. Komisjon leidis aga, et kohustuslikuks tuleks pidada kõige vähem kulukat paket, mis võimaldab täita kehtivaid õigusakte, sest asjaomased avalikud teenistujad võivad mõne ülejäänud pakke vabatahtlikult valida. Seda tõlgendust toetas ka nõukogu õigustalitus, kelle sõnul oli komisjoni ettepanek kooskõlas personalieeskirjade asjakohaste sätetega. Liikmesriigi taotlus andis alust mitmeks erireservatsiooniks, mille õigustalitus esitas oma arvamuses.

Kuna nõukogu personalieeskirjade-alases töörühmas esines kõnealuses küsimuses lahkarvamusi, palus ta komisjonil seda uurida artikli 65 töörühmas, et jõuda käsitusleppeni. Artikli 65 töörühmas tegi komisjon ettepaneku käsitusleppe teksti kohta, mida toetas enamik töörühma liikmeid. Seejärel lisati tekst artikli 65 töörühma 2008. aasta märtsis vastu võetud metoodilisse käsiraamatusse: [3]

· Muudatust sotsiaalkindlustus- või maksusüsteemis ei vaadelda palgaastme muudatusena. Muutusi aasta t-1 ja aasta t vahel võetakse jooksva aasta näitaja arvutamisel arvesse.

· Kui kohustuslikud mahaarvamised suurenevad või kui kehtestatakse uued, kajastatakse seda erinäitaja arvutamisel kasutatud netotöötasude vähenemisena. Kui kohustuslikud mahaarvamised vähenevad või kui need kaotatakse, kajastatakse seda samamoodi netotöötasude suurenemisena.

· Kui vabatahtlik sotsiaalmaks muutub kohustuslikuks mahaarvamiseks, võetakse seda arvesse netotöötasude vähenemisena. Kui kohustuslik mahaarvamine muutub vabatahtlikuks, ei võeta seda enam arvesse.

Kui on võimalus valida erinevate pakete vahel, tuleb kohustuslikuks pidada kõige vähem kulukat paket, mis vastab kehtivate õigusaktide miinimumnõuetele.

2.5.3. Palgaastme muutumine

Iseenesest ei tohiks palgaastme muutumine praeguse ametnikkonna töötasu tingimata mõjutada. Mõned astmed kaovad, teised tulevad asemele, olemasolev ametnikkond jaotatakse ümber uutele astmetele. Muudatust sotsiaalkindlustus- või maksusüsteemis ei vaadelda palgaastme muudatusena.

Selliseid suuremahulisi astmemuutusi tuleb harva ette. Siiski tekib nende puhul praktiline küsimus: kuidas võrrelda aja (t) kohta saadaolevaid andmeid ja selgitada välja muutus ajas (t-1).

Sellele küsimusele pakkus praktilist lahendust artikli 65 töörühm ning see lisati ka metoodilisse käsiraamatusse. [4]

Muude tingimuste samaks jäädes on peamiseks põhimõtteks, et vahetult enne ja pärast muutust jääb töötajate koguarv ja kogutöötasu muutumatuks.

2.5.4. Vähem kui 100% hõlmavad näited

Iga funktsionaalse kategooria (administraatorid, assistendid) kohta valitud astmed peavad olema igale kategooriale iseloomulikud (nt modaalväärtused) ja hõlmama vähemalt 75 % töötajate tegelikust arvust. Tegelikult esitab enamik riike andmeid, mis hõlmavad 100 % töötajaskonnast.

Probleem võib tekkida juhul, kui soovitakse muuta valimi koosseisu, kuna see võib mõjutada ajal (t) kasutatud kaalutud keskmist töötasu ja võrdlust ajaga (t-1).

Artikli 65 töörühmale pakuti välja praktiline lahendus ning see lisati ka metoodilisse käsiraamatusse. [5]

Konkreetse töötajate arvu ja töötasude jaotuse puhul võib esmalt valida erinevad valimid, kusjuures mõlema valimi puhul on hõlmatud vähemalt 75 % töötajaskonnast. Kui kaheteist kuu möödudes on astmete valim muutunud (nt pärast suuri muutusi töötajaskonnas), viib see loogilise järelduseni, et kui on tehtud otsus mitte hõlmata 100% töötajatest ja kui kord on valitud esindusvalim, peaks see valim jääma edaspidiste võrdluste jaoks muutumatuks. Mis tahes soovist valimit muuta tuleks eelnevalt anda teada ja selles Eurostatiga konsulteerides kokku leppida.

2.5.5. Arvude läbivaatamine tagasiulatuvalt

Mõnes etapis kas protsessi ajal või pärast seda võib juhtuda, et kas liikmesriik või Eurostat avastab vea. Sellistest vigadest tuleb ametlikult teada anda (kas siis Eurostat liikmesriigile või vastupidi). Siit aga tuleneb omakorda eelarve- ja haldusküsimusi, kas/kuidas selliseid parandusi tagantjärele teha.

Vigade avastamise korral ei ole personalieeskirjades seatud ühtegi piirangut nende tagantjärele parandamisele. Siiski jõuti 2005. aasta jaanuaris praktilise haldus- ja finantskoormuse vähendamiseks “härrasmeeste kokkuleppele”, mis lisati ka metoodilisse käsiraamatusse. [6] Selle põhimõttega nähakse läbivaatamine ette järgmistel juhtudel:

– Kui viga avastatakse enne nõukogus vastuvõtmist, vaadatakse Eurostati aruanne läbi ja nõukogule esitatakse uus määruse eelnõu.

– Kuue kuu jooksul pärast kõnealuse määruse vastuvõtmist on võimalik algatada kohanduste läbivaatamine (mis võib viia tagantjärele parandamiseni).

– Selle kuuekuulise perioodi järel käsitletakse aasta (t) andmeid lõplikena.

2.5.6. Mitu andmekogumit ühe ja sama aasta kohta

Novembris 2006 esitati nõukogule negatiivne õiguslik arvamus, mis käsitles mitme andmekogumi esitamist ühe ja sama aasta kohta. Kui konkreetset aastat hõlmavas andmekogumis leitakse vigu, tuleks see ametlikult läbi vaadata.

Oma arvamuses [7] esitas nõukogu õigustalitus mitu olulist selgitust:

– Kui Eurostat arvutab sel otstarbel erinäitajat, võetakse varasema aasta kohta arvesse vaid neid andmeid, mida on kasutatud kõnealuse aasta kohanduse tegemisel.

– Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel peaks olema võimalik muuta selle aasta statistikaandmeid, kuid pärast asjakohast menetlust muudaks see vajalikuks paranduste tegemise nende arvutuste tulemustesse, mille jaoks andmeid kasutati – st ametnike varasema aasta töötasu iga-aastast kohandamist käsitleva määruse parandamist.

– Kui kohustuslikud mahaarvamised muutuvad vabatahtlikeks, ei saa nõukogu võtta neid andmeid arvesse nii, nagu oleksid need mahaarvamised kohustuslikud.

3. Brüsseli rahvusvaheline indeks

Brüsseli rahvusvaheline indeks on lihtsalt Brüsseli tarbijahindade inflatsiooni mõõdik. See on Laspeyresi hinnaindeks ja arvutatakse seda moodustavate hinnaindeksite kaalutud keskmisena, võttes kaalumisel aluseks Brüsselis elavate ELi teenistujate perekonnaeelarve uuringust selgunud kulustruktuure.

DIAGRAMMIL 11 tuuakse välja Brüsseli rahvusvahelise indeksi aegread (iga-aastane suurenemine juunist juunini viitega varasemale aastale) koos võrreldava teabega Belgia tarbijahindade harmoneeritud indeksi kohta.

Suundumuste erinevused tulenevad erinevate põhirubriikide puhul kasutatud erinevatest indeksiallikatest ja liitmisel kasutatud erinevatest kaaludest.

Perioodil 2004–2007 oli keskmine Brüsseli rahvusvaheline indeks 101,9. Summaarne indeks kogu perioodil kuni juunini 2007 (alus: juuni 2003=100) 107,8.

Võrdluseks oli keskmine tarbijahindade harmoneeritud indeks Belgias samal perioodil 102,2 ja perioodi summaarne tulemus oli 109,1.

4. Paranduskoefitsiendid

Väljaspool Brüsselit ja Luxembourgi töötavate ametnike töötasusid väljendatakse eurodes ja neid kohandatakse nende asukohas kehtiva paranduskoefitsiendiga, mis on kas üle või alla 100 % või sellega võrdne.

Paranduskoefitsiendid on matemaatikategurid, mille kohaldamisel eurodes väljendatud rahasumma (nt töötasu Brüsselis) suhtes koos euro ametliku vahetuskursiga (nt töökohalinna puhul) aitab välja selgitada ostujõu pariteedi: statistikaväärtus, mis peegeldab elukalliduse erinevusi (nt töökohalinna ja Brüsseli vahel). Ostujõu pariteet on keskmine hinnatase. See peegeldab summat konkreetse asukoha valuutas, mida on vaja samaväärse ostukorvi ja samade teenuste ostmiseks kui Brüsselis ühe euro eest.

4.1. Paranduskoefitsientide suundumused

TABELIS 12 tuuakse ära iga töökohalinna paranduskoefitsient perioodiks 2003–2007.

Sellest tabelist ilmneb, et erinevate asukohtade paranduskoefitsientide suundumused on aja jooksul olnud erinevad. 10 asukohas on need vaadeldud perioodi jooksul vähenenud, samas kui 20 asukohas hoopis suurenenud.

Neid andmeid tuleb tõlgendada reservatsioonidega, kuna aluseks olevad ostujõu pariteedid on mõeldud pigem üldhinnangu andmiseks ruumiliste erinevuste kohta teatud ajahetkel kui aegridade muutuse näitamiseks. Mõned tähelepanekud saab siiski teha.

Suurima ametnike arvuga töökohalinnad on Brüssel ja Luxembourg. Ametnike arvult järgmised paranduskoefitsiendist mõjutatud töökohalinnad on toodud allpool: Varese (IT) (2,5 %), Alicante (ES) (1,6 %), Karlsruhe/Frankfurt (DE) (1,2 %), Dublin (IE) (0,7 %) ja Haag (NL) (0,6 %).

4.2. Tekkinud probleemid ja kasutatud või soovitatud lahendused

4.2.1. Usaldusväärsete tarbijakulutuste koefitsientide saamine (väikeste rühmade kaupa)

Riigi elanikkonna tarbijakulutuste struktuuri ja ELi ametnike kulustruktuuride võrdlemine eri aegadel on näidanud, et väljaspool kodumaad töötavate ametnike ostuharjumused võivad olla märkimisväärselt muutunud. Seetõttu ei ole asjakohane üldise väärtuse saamiseks kasutada ostujõu pariteedi arvutamiseks riigi näitajaid. Selle asemel tuleb teavet koguda ELi ametnikelt erinevates töökohalinnades.

Need tarbijakulutuste koefitsiendid on võetud kindlate perioodide järel (5–7 aastat) korraldatud perekonnaeelarve uuringutest. Kuigi sihtrühmad ja valimid on selgelt väiksemad, on vastamise protsendimäär võrreldav riiklikult korraldatud perekonnaeelarve uuringute omaga.

4.2.2. Usaldusväärsete uuringupariteetide saamine

Euroopa võrdlusprogrammist saadavaid hinnaandmeid peetakse usaldusväärseks. Siiski keskendutakse läbivaatamisel – eesmärgiga määrata mitmepoolse ostujõu pariteetide arvutamiseks sobivad andmed – enesestmõistetavalt selle tulemusele, mitte sellele, kas andmed sobivad Brüsseliga kahepoolse ostujõu pariteedi määramiseks. Seega on soovitatav vaadata üle ka alusandmed ning see võib parandada kahepoolsete pariteetide kvaliteeti.

4.2.3. Laienemine (üleminek ELi-välisest ELi-siseseks)

TABELIST 12 selgub, et teatud töökohalinnade puhul, eelkõige teatavate uute liikmesriikide linnade puhul, on hinnataseme muutumine Brüsseli taseme suhtes olnud eriti silmatorkav. Selle peamisi põhjuseid on kirjeldatud ja arvudes väljendatud Eurostati aastaaruandes.

JOONISEL 13 näidatakse ostujõu pariteedi muutumist uutes liikmesriikides aastatel 2004–2007 (2003=100). Sellelt jooniselt selgub, et üldine pariteet on aastatel 2003–2007 Tšehhis ja Slovakkias vähenenud 15–25 % ning Leedus ja Poolas 5–10 %, kusjuures üldine vähenemine on Maltal olnud alla 5 %. Pariteedi muutus on vastukaaluks olnud positiivne Eestis, Küprosel, Ungaris ning üle 5 % Sloveenias ja Lätis.

4.2.4. Lõppkasutajatepoolne vääritimõistmine

2007. aasta paranduskoefitsientide tulemuste avalikustamine on põhjustanud erakordselt arvukalt päringuid seoses töökohalinnadega teatud uutes liikmesriikides, Itaalias Vareses ja Hispaanias. Töötajaskonna esindajad Luxembourgis on samuti esitanud küsimusi elukalliduse erinevuste kohta Brüsseliga võrreldes.

2007. aastal on tehtud suuri pingutusi, et selgitada ja seletada meetodeid nii töötajaskonna esindajatele (sotsiaaldialoogi käigus) kui ka ulatusliku kirjavahetuse abil delegatsioonidele, kellele on välja töötatud standardesitlus.

4.3. Tasandusmeetodid (nt liikuv keskmine)

Andmesarjade suundumuste hõlpsamaks lahti mõtestamiseks kasutavad analüütikud sageli erinevaid „tasandusmeetodeid”, et vähendada andmete volatiilsust või see kaotada.

„Liikuv keskmine” on lihtne tasandusmeetod, mille puhul konsolideeritakse perioodilised andmepunktid pikemateks ajaühikuteks – näiteks mitme aasta andmete keskmiseks. Mida rohkem aastaid see keskmine hõlmab, seda ühtlasem on seeria.

Siiski on andmeseeria tasandamisel liikuva keskmise abil ka negatiivne külg: kuna arvutus tugineb varasematele andmetele, on muutuja ajakohasus osaliselt kadunud. Samuti võib liikuva keskmise kasutamine põhjustada ebakõlasid erinevate töökohalinnade ostujõudude võrdsuses.

Muud meetodid on artikli 64 töörühmas käsitlemisel.

5. Töötasude ja pensionide kohandamismeetodi toimimise mõju eelarvele

Meetod on oma eesmärgi täitnud, kuna koos riikide ametnike palgatõusuga on tõusnud ka ELi ametnike reaalpalgad.

Meetodi tulemused |

ELi ametnike põhipalk (ja pensionid) | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

Tõus praeguste hindade juures | 0,7% | 2,2% | 2,3% | 1,4% |

Brüsseli rahvusvaheline indeks | 1,9% | 2,2% | 2,1% | 1,4% |

Põhipalga tegelik tõus | -1,2% | 0,0% | 0,2% | 0,0% |

Summaarne tegelik tõus | -1,2% | -1,2% | -1,0% | -1,0% |

ELi ametnike / EL 8 ametnike erinevus |

Tegelik palgatõus | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

ELi ametnike põhipalk | -1,2% | 0,0% | 0,2% | 0,0% |

Riigiametnike netopalk (EL 8 keskmine) | -1,2% | 0,0% | 0,2% | 0,0% |

ELi ametnike / EL 8 ametnike erinevus | 0,0% | 0,0% | 0,0% | 0,0% |

ELi ametnike / EL 8 ametnike summaarne erinevus | 0,0% | 0,0% | 0,0% | 0,0% |

ELi ametnike palgatõus on olnud väiksem kui riikide ametnikel, arvestades ka muutusi pensionimaksetes ja erimaksu määrades.

Netopalga tõus, arvestades muutusi erimaksu ja pensionimaksete määrades |

ELi ametnike netopalk | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

Põhipalga tegelik tõus | -1,20% | 0,00% | 0,20% | 0,00% |

Erimaksu määra muutuse netomõju | | -0,2% | -0,2% | -0,2% |

Pensionimakse määra muutuse netomõju | -0,35% | -0,35% | | |

Netopalga tegelik tõus | -1,55% | -0,55% | 0,0% | -0,2% |

Summaarne tegelik netopalga tõus | -1,5% | -2,1% | -2,1% | -2,3% |

ELi ametnike / EL 8 ametnike netopalga erinevus |

Netopalga tegelik tõus | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

ELi ametnike netopalk | -1,55% | -0,55% | 0,0% | -0,2% |

Riigiametnike netopalk ( EL 8 keskmine) | -1,2% | 0,0% | 0,2% | 0,0% |

ELi ametnike / EL 8 ametnike erinevus | -0,35% | -0,55% | -0,2% | -0,2% |

ELi ametnike / EL 8 ametnike summaarne erinevus | -0,3% | -0,9% | -1,1% | -1,3% |

Halduskulude, peamiselt palga- ja pensionikulude eeldatav muutumine on kooskõlas finantsraamistikuga.

Rubriigi 5 finantsplaneeringu tabel

(kokkuvõte 2009. aasta esialgsest eelarveprojektist, dok. 5):

Summad miljonites eurodes praeguste hindade juures | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |

Komisjon ilma pensionideta | 3441 | 3553 | 3709 | 3822 | 3934 | 4045 | 4164 |

Pensionid | 960 | 1055 | 1135 | 1220 | 1312 | 1410 | 1516 |

Muud institutsioonid ilma pensionideta | 2577 | 2674 | 2803 | 2972 | 3083 | 3214 | 3346 |

Kokku rubriik 5* | 6978 | 7282 | 7648 | 8014 | 8328 | 8669 | 9025 |

Rubriigi 5 ülemmäär koos allmärkusega** | 7115 | 7457 | 7777 | 8088 | 8415 | 8755 | 9181 |

Rubriigi 5 eeldatav varu | 137 | 175 | 129 | 74 | 87 | 86 | 156 |

* Kogusumma ja summa erinevus tuleneb ümardamisest** Rubriigi 5 ülemmäär hõlmab töötajate makseid pensioniskeemi |

6. Järeldused

Personalieeskirjades sätestatud palgasüsteemiga tagatakse ühenduse ametnike ostujõu võrdsus, võttes arvesse nende pereolusid ja elukallidust nende töökohalinnas.

2004. aasta meetodini jõuti nõukogu, ühenduse institutsioonide juhtkondade ja institutsioonide töötajaskondade esindajate läbirääkimiste tulemusena. See kehtib 1. juulist 2004 kuni 31. detsembrini 2012 ning on andnud järgmisi tulemusi:

(1) Alates aastast 2004 on kaheksa võrdlusliikmesriigi avaliku teenistujate töötasude ostujõud kahanenud (summaarne üldine erinäitaja aastatel 2004–2007 on -1,0 %).

(2) Alternatiivse riikiderühma andmete kasutamine või alternatiivsete koefitsientide või palgamõiste kasutamine annaks teistsugused tulemused. Näiteks EL 25 vastav summaarne üldine erinäitaja aastatel 2004–2007 oleks +0,8 %.

(3) Meetodi juurde kuuluval paralleelsuse põhimõttel kohaldati seda kahanemist (-1,0 %) automaatselt ühenduse ametnike netopalkade suhtes.

(4) Pensionimaksete määra suurenemise ja erimaksu muutumise tõttu vähenes ostujõud veelgi (-1,3 %).

(5) Kombineeritud mõju on seega olnud ühenduse ametnike ostujõu kahanemine (-2,3 % nelja aasta jooksul).

(6) XI lisa eelarvemõju aastatel 2004–2007 oli palga- ja pensionikulude tegelik vähenemine 1 % võrra.

(7) Konflikte iga-aastaste läbirääkimiste üle on aidanud vältida üksnes meetodi automaatne toimimine.

(8) Võib öelda, et ühenduse ametnike töötasud on liikunud majandus- ja sotsiaalse olukorraga ühes suunas, kusjuures nende ostujõud on vähenenud suuremas ulatuses kui riikide avalike teenistujate oma.

(9) Eurostat on tuvastanud mitu probleemküsimust. Neid aga on käsitlenud või käsitlevad artikli 64 ja artikli 65 töörühmad ning seetõttu ei ole personalieeskirju vaja muuta.

(10) Praeguse võrdlusvalimi esindatav protsent – mida kasutatakse erinäitaja arvutamisel – kogu ELi SKT-st on perioodil 2004–2007 kahanenud ja läheneb 75 %-le. Selle valimi uuendamiseks ei ole praegu otsest vajadust. Sellest hoolimata võib komisjon teha ettepaneku uuendada seda valimit lähiaastatel.

Ülaltoodud põhjustel on komisjon jõudnud seisukohale, et kõnealune meetod on oma eesmärgid saavutanud ja järginud XI lisas sätestatud põhimõtteid ning et edusamme on võimalik teha ka sellise tegevuse käigus, mis ei eelda XI lisa viivitamatut läbivaatamist. Seetõttu arvab komisjon, et personalieeskirju ei ole vaja muuta.

LISA

TABEL 1

(...PICT...)

(...PICT...)

(...PICT...)

TABEL 2

TABEL 3

(...PICT...)

JOONIS 4

(...PICT...)

TABEL 5

(...PICT...)

JOONIS 6

(...PICT...)

TABEL 7

(...PICT...)

(...PICT...)

TABEL 8

(...PICT...)

TABEL 9

(...PICT...)

JOONIS 10

(...PICT...)

DIAGRAMM 11

(...PICT...)

TABEL 12

(...PICT...)

EUR 12 riikide väärtused seisuga 1.7.2003 on arvutatud selle aruande jaoks ühtsetel alustel.

JOONIS 13

(...PICT...)

[1] Töötasusid kohandatakse automaatselt ainult nõukogu, komisjoni ja töötajaskonna esindajate vahel kokkulepitud perioodil (1. juulist 2004 kuni 31. detsembrini 2012). See vastab erimaksu kohaldamise perioodile.

[2] Vt märtsis 2008 ilmunud artikli 65 töörühma vastuvõetud metoodiline käsiraamat („Erinäitaja arvutamine vastavalt ELi personalieeskirjade artiklile 65”), 3. liide.

[3] Samas, 4. liide, 4. osa.

[4] Samas, 4. liide, 4. osa.

[5] Samas, 4. liide, 3. osa.

[6] Samas, põhitekst, jaotis 9.

[7] Nõukogu õigustalituse 30. novembri 2006. aasta arvamus nr 15190/06 STAT 38 FIN 556, lõiked 10, 11 ja 12.

--------------------------------------------------