EUROOPA KOMISJON Brüssel,12.10.2016 COM(2016) 590 final 2016/0288(COD) NOTE

This language version reflects the corrections done to the original EN version transmitted under COM(2016) 590 final of 14.9.2016 and retransmitted (with corrections) under COM(2016) 590 final/2 of 12.10.2016

Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV, millega kehtestatakse Euroopa elektroonilise side seadustik (uuesti sõnastatud) (EMPs kohaldatav tekst) {SWD(2016) 303 final/2}

{SWD(2016) 304 final}

{SWD(2016) 305 final}

{SWD(2016) 313 final}



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Alates elektroonilise side õigusraamistiku viimasest läbivaatamisest 2009. aastal on sektor märkimisväärselt edasi arenenud ning selle roll digitaalmajanduse võimaldajana on olulisemaks muutunud. Turu struktuur on edasi arenenud, monopolistlik turujõud on muutunud järjest piiratumaks ning samal ajal on ühenduvus muutunud majandusliku elu levinud osaks. Tarbijad ja ettevõtjad sõltuvad telefoni- ja muude traditsiooniliste sideteenuste asemel üha enam andmetest ja internetiühenduse teenustest. Selline areng on traditsiooniliste sidevõrgu operaatoritega toonud konkureerima varem tundmatut laadi turuosalejad (nt nn OTT-teenuste osutajad, kes pakuvad internetis suurt valikut rakendusi ja teenuseid, sealhulgas sideteenuseid). Samal ajal on see koos võrgupõhiste sisuteenuste (nt pilvandmetöötlus, asjade internet, masinatevaheline side jne) hulga ja populaarsuse tõusuga suurendanud nõudlust kvaliteetse püsi- ja juhtmevaba ühenduse järele. Elektroonilised sidevõrgud on samuti edasi arenenud. Peamised muutused hõlmavad järgmist: i) käimasolev üleminek täielikult IP-põhisele keskkonnale; ii) uute ja täiendatud võrguinfrastruktuuride pakutavad võimalused, mis toetavad kiudoptiliste võrkude peaaegu piiramatut edastusmahtu; iii) fikseeritud ja mobiilsete võrkude koondumine, et pakkuda lõppkasutajatele sujuvaid teenuseid, olenemata asukohast või kasutatavast seadmest; iv) uuenduslike tehniliste võrgu haldamise viiside väljatöötamine (eelkõige tarkvarapõhised võrgud (SDN) ja võrgufunktsioonide virtualiseerimine (NFV)). Need kasutuse ja tööga seotud muutused toovad praeguste eeskirjade jaoks kaasa uusi probleeme, mida keskmises ja pikas perspektiivis tõenäoliselt veelgi lisandub, ning seetõttu tuleb neid elektroonilise side õigusraamistiku läbivaatamisel arvesse võtta. Läbivaatamist tuleb vaadelda Euroopa digitaalse ühtse turu strateegia kontekstis. Digitaalse ühtse turu strateegias tunnustati nende paradigma muutuste tähtsust, mis praegu digitaalses sektoris toimuvad, ning märgiti, et üksikisikutel ja ettevõtjatel peaks olema internetile sujuv juurdepääs ja nad peaksid saama internetis tegutseda õiglase konkurentsi tingimustes. Lisaks teatati strateegias, et „komisjon esitab 2016. aastal ettepanekud reguleeriva raamistiku põhjalikuks ümberkorraldamiseks, mille keskmes on i) ühtsel turul põhinev järjekindel lähenemine spektripoliitikale ja -haldusele; ii) tõeliselt ühtse turu toimimiseks vajalike tingimuste tagamine õigusliku killustatuse vähendamise kaudu, et tõhusad võrguoperaatorid ja teenusepakkujad saaksid kasu mastaabisäästust ja tarbijad oleksid korralikult kaitstud; iii) võrdsete tingimuste tagamine turuosaliste jaoks ja õigusnormide järjekindel kohaldamine; iv) kiiretesse lairibavõrkudesse tehtavate investeeringute stimuleerimine (kaasa arvatud universaalteenuse direktiivi läbivaatamine) ja v) tõhusam reguleeriv institutsiooniline raamistik.“ Selle kohustuse kohaselt ning kooskõlas parema õigusloome nõuetega tegi komisjon järelhindamise. Ta hindas liidu õigusraamistiku tulemuslikkust, tõhusust, asjakohasust, sidusust ja ELi lisaväärtust ning tõi esile valdkonnad, kus on lihtsustamisvõimalusi, kahjustamata seejuures raamistiku eesmärkide saavutamist. •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate sätetega Kuna elektroonilise side võrkude kaudu osutatavad ühendusteenused on digitaalsete toodete ja teenuste tugisammas, on käesoleval ettepanekul märkimisväärne sünergia teiste digitaalse ühtse turu strateegia algatustega. Ettepanek täiendab ka olemasolevaid sektoripõhiseid õigusakte. Ettepanek on täiel määral kooskõlas direktiiviga 2014/61/EL (kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulude vähendamise direktiiv), millega koos tagab ettepanek põhjaliku eeskirjade kogumi, millega hõlbustada lairibainfrastruktuuride kasutuselevõttu. Koos hiljuti vastu võetud määrusega (EL) 2015/2120, millega tagatakse avatud internetiühendus ja kaotatakse rändlusteenuste lisatasud, kindlustatakse kõnealuse ettepanekuga lõppkasutajate heal tasemel kaitse muudes valdkondades, mis vajavad sektoripõhiseid eeskirju. Spektri haldamise kohta kavandatu eeskirjad tuginevad selle valdkonna kehtivatele vahenditele, eelkõige raadiospektrit käsitlevale otsusele nr 676/2002/EÜ, raadiospektripoliitika töörühma otsusele 2002/622/EÜ ning otsusele 243/2012/EL, millega luuakse mitmeaastane raadiospektripoliitika programm (RSPP). Lisaks rajatakse sellega teed direktiivi 2002/58/EÜ (milles käsitletakse eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet) digitaalse ühtse turu strateegias välja kuulutatud läbivaatamiseks. •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega Käesolevas ettepanekus käsitletakse õiguslikke küsimusi, mis tulenevad elektroonilise side sektori kui võrgutööstuse spetsiifikast, kuid mitmes valdkonnas tugineb see olemasolevale ELi õigustikule ja täiendab seda. Turu reguleerimise valdkonnas põhinevad ettepanekud, nagu ka olemasolev õigusraamistik, ELi konkurentsiõiguse põhimõtetel. Lisaks sätestatakse selles meetmed, nagu võrkude kasutuselevõtu kaardistamine, mis annavad riigiabi jaoks kasulikku teavet, ning seeläbi parandatakse sellega kahe poliitikavaldkonna sidusust. Lõppkasutaja kaitse seisukohalt täiendavad kavandatud eeskirjad horisontaalset tarbijakaitseõigust, käsitledes ühest küljest sektori spetsiifikat ning lihtsustades teisest küljest praeguseid sektoripõhiseid eeskirju valdkondades, kus tarbijakaitse on alates 2009. aastal tehtud läbivaatamisest edasi arenenud. Sel viisil välditakse ettepanekuga kattumisi valdkondades, kus piisab lõppkasutajatele piisava kaitse tagamiseks horisontaalsetest eeskirjadest. Ühtekuuluvuspoliitika ning Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondid on olulised vahendid, millega täita turutõrkepiirkondades ühenduvuse lüngad sellisel viisil, mis võimaldab maksimeerida kättesaadavaid ressursse. Ettepanek aitab nimetatud eesmärgile kaasa sellega, et tagab sobivad tingimused erainvesteeringute jaoks, nii et avalikud vahendid saaks suunata sinna, kus neid kõige rohkem vaja on. Ettepanekuga säilitatakse elektroonilise side ja audiovisuaalse meedia teenuste poliitika omavaheline täiendavus: ka edaspidi tagatakse, et raamistik ei piira ELi õigusaktide kohaselt liidu või riigi tasandil võetud meetmeid, ja püütakse saavutada üldist huvi pakkuvad eesmärgid, eelkõige sisu reguleerimise ja audiovisuaalse poliitika osas. Erinevus ringhäälingusignaalide edastamise reguleerimise ja sisu reguleerimise vahel ei takista nendevaheliste seoste arvessevõtmist eelkõige selleks, et tagada meediakanalite paljusus, kultuuriline mitmekülgsus ja tarbijakaitse. •Kooskõla rahvusvahelisest õigusest tulenevate kohustustega Ettepanek on kooskõlas praeguste kohustustega, mis tulenevad rahvusvahelisest õigusest, sealhulgas teenustekaubanduse üldlepinguga, selle lisaga telekommunikatsiooni kohta ning selle viitedokumendiga. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS •Õiguslik alus Ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklil 114, kuna selle eesmärk on luua elektroonilise side siseturg ja tagada selle toimimine.

•Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul) Kuna ettepanek kujutab endast olemasoleva raamistiku läbivaatamist, keskendutakse subsidiaarsuse analüüsis järgmisele: uus asukohast sõltumatu ja piiranguteta ühenduvuse eesmärk, riikide reguleerivate asutuste pädevusalade ühtlustamine, spektriga seotud küsimuste ühtlustamine ja teenuseid käsitlevate eeskirjade läbivaatamine. Asukohast sõltumatu ja piiranguteta ühenduvus Ilma asukohast sõltumatu ja ülikiire anmdesideta ei saa ühtne turg kasutada märkimisväärset osa oma inimkapitalist. See takistab nii territoriaalset sidusust kui ka ettevõtjate suutlikkust tõhusalt toota ja pakkuda uuenduslikke ja konkurentsivõimelisi teenuseid. Ühenduvusel võib eraldatuse ja rahvastikukao ennetamisel ning äärealade ELi kesksete aladega ühendamisel olla äärmiselt oluline sotsiaalmajanduslik roll. Liikmesriikide olukorrad on ühenduvuse valdkonnas võrdlemisi erinevad. On väga suuri erinevusi, mida ei saa seletada ainult erineva maastiku, rahvastiku, SKP või ostujõuga, sest need on nüüd ja minevikus tehtud erinevate poliitiliste otsuste tulemused. Kui asukohast sõltumatu ja piiranguteta ühenduvuse kui raamistiku eraldi eesmärgi saavutamiseks ei võeta ELi meetmeid, muutuksid need erinevused veelgi valdavamaks ja avaldaksid negatiivset mõju ühtsele turule ja tarbijate huvidele. Riikide reguleerivate asutuste pädevusalade ühtlustamine Institutsiooniline korraldus annab riikide reguleerivatele asutustele ja liikmesriikidele suure paindlikkuse, misläbi on võimalik õigusakte kohandada konkreetsete riiklike või kohalike olude jaoks. Samas on sellel süsteemil märkimisväärseid kitsaskohti valdkondades, kus ühtsus on oluline või oleks Euroopa ühiste huvide mõttes parem. Mõned õigusvaldkonnad vajavad ELi tasandil rohkem koordineeritud või ühtlustatud lähenemist. Seda saab muu hulgas saavutada sellega, et tagatakse riikide reguleerivate asutuste ülesannete ühtlustamine, kusjuures riikide reguleerivad asutused osalevad siis Elektroonilise Side Euroopa Reguleerivate Asutuste Ühendatud Ametis (BEREC) institutsioonilise korralduse tugisammastena. Riikide reguleerivate asutuste ülesannete ühtlustamine ei tohiks kaasa tuua nende poliitilise sõltumatuse vähendamist, vaid vastupidi – sellega tuleks laiendada kõigi uute pädevusalade kaitset juhtnööride vastu. Spektriga seotud küsimuste ühtlustamine Spekter on, nagu muud ressursidki (näiteks numeratsioon ja teatud määral ka maa), napp ressurss, mis kuulub liikmesriikidele ning mille haldamisel ja eraldamisel tuleks arvesse võtta riiklikke spetsiifilisusi ja vajadusi. Samal ajal on turule sisenemise jaoks vaja lähendatud ja järjepidevaid ELi õigusakte, et kõrvaldada takistused, mis tekivad, kui spektri, numeratsiooni või maa kasutamise individuaalsete õiguste määramise tingimused on põhjendamatult erinevad. Järjepidevad ELi taseme eeskirjad on vajalikud selleks, et i) võimaldada teenusepakkujatel laiendada oma teenuseid teistesse liikmesriikidesse; ii) luua piisav turu mastaabiefekt, mis võimaldab ettenägelikel liikmesriikidel sellest kasu saada; iii) anda ELi kodanikele ja ettevõtjatele õigeaegne juurdepääs tipptasemel raadiovõrkude võimalustele ja teenustele, et nad saaksid kasu digitaalsest keskkonnast, uuenduslikest teenustest ja rakendustest ning et nad saaksid äriliselt arendada ja toetada digitaalse majanduse hüvesid, mis areneb pidevalt nn mobiilse majanduse poole, kus spektripoliitikal on oluline osa; iv) anda mahajäävatele riikidele võimalus järele jõuda ja ühtsel digitaalsel turul osaleda, andes seeläbi ka rohkem arenenud liikmesriikidele võimaluse oma riigi piires kodanike ja kauba vahetamist suurendada; v) kohelda kõiki spektri kasutajaid kogu liidu piires sidusal viisil. Selleks, et EL suudaks uute ja täiendatud teenuste (nt 5G) vallas olla maailmas juhtpositsioonil, on seadmete tootjatel ja sideteenuste osutajatel vaja piisavat mastaapi. See ei tähenda mitte ainult tehnilist ühtlustamist, vaid ka siseturgu, mis areneks üldiselt kooskõlastatud viisil, et teenused ja seadmed saaksid kasu stabiilsetest ja ühtlustatud eeskirjadest. Teenused Konkurents võrgule juurdepääsu ja teenuseid komplektis pakkuvate kohalike elektroonilise side teenuste pakkujate ja ülemaailmsete OTT-teenuste pakkujate vahel toetab teenuste valdkonnas ELi õigust võtta võrdsete võimaluste tagamiseks meetmeid. Meetmeid on vaja ka ELi tasemel, et vähendada lõppkasutajate kaitse eeskirjade killustatust, mis suurendab piiriüleste teenusepakkujate halduskulusid ja takistab uuenduslike teenuste arendamist ning mis toob liidus kaasa ebaühtlase ja optimaalsest halvema tarbijakaitse taseme. •Proportsionaalsus Ettepanek vastab Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttele, sest see ei lähe eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. Sellega muudetakse praegust raamistikku sihipäraselt, et vastata turu ja tehnoloogia muutustele ning eelkõige vajadusele liidu tasemel käsitleda ülikiirete võrkude kättesaadavust ja laialdast kasutuselevõttu kui täiel määral töötava digitaalse ühtse turu alust. Juurdepääsu reguleerimise mõttes jääb riikide reguleerivatele asutustele pädevus selle tagamiseks, et turutõrgete parandamiseks võetakse sobivad meetmed ning et reguleerimine aitab kaasa ühise poliitika eesmärkidele. Kavandatud eeskirjad annavad reguleerivatele asutustele täiendavad vahendid ühendusvuse praeguste probleemide lahendamiseks, kuid see, kuidas neid kasutatakse, sõltub riikide asjaoludest, mida peavad hindama riikide reguleerivad asutused. Regulatiivse seire sihipärane tugevdamine peamiselt BERECi rolli täiendamise kaudu on õigustatud, sest on tõendeid, et siseturu edendamiseks väga olulise määruse rakendamine ei ole olnud ühtne. Samamoodi kuulub spekter komisjoni ja liikmesriikide jagatud pädevusse. Pakutud eeskirjadega luuakse üldine raamistik kogu spektri sidusa haldamise jaoks kogu ELis, kusjuures liikmesriikidele jääb kaalutlusõigus rakendada ja kohaldada eeskirju lähtuvalt oma riigi oludest. Spektri haldamisel on oluline piiriülene mõju ja ühtlasi mõjutab see laiemalt ühenduvust siseturul ning seetõttu on liidu tasemel vaja teatavat koordineerimist. Lõppkasutajate kaitset käsitlevad eeskirjad ühtlustatakse täielikult teatavate eranditega (nt lepingu maksimaalse kestuse kohta), kuid ühtlustamine puudutab ainult ettepanekuga hõlmatud valdkondi. Lisaks sellele jätab direktiivi õigusliku vormi valik liikmesriikidele teatud kaalutlusõiguse, et kohandada rakendamisel riiklike õigusaktide kohandamiseks. •Vahendi valik Euroopa elektroonilise side seadustiku koostamise käigus toimub nelja olemasoleva direktiivi (raamdirektiiv, loadirektiiv, juurdepääsudirektiiv ja universaalteenuse direktiiv) horisontaalne uuesti sõnastamine, millega koondatakse kõik need õigusaktid kokku ühte direktiivi. Kõik need direktiivid sisaldavad meetmeid, mida kohaldatakse elektroonilise side võrkude ja elektroonilise side teenuste pakkujate suhtes. Läbivaatamine pakub võimalust lihtsustada olemasolevat struktuuri, et parandada selle sidusust ja juurdepääsetavust kooskõlas õigusloome kvaliteedi eesmärgiga. Lisaks pakub see võimalust kohandada struktuuri turu uue olukorraga, kus sideteenuste osutamine ei toimu enam tingimata komplektis võrgu pakkumisega. 3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED •Praegu kehtivate õigusaktide järelhindamine või toimivuse kontroll

Üldiselt järeldatakse ettepanekule lisatud komisjoni talituste töödokumendis, milles hinnatakse praeguste õigusnormide õigusloome kvaliteeti, et elektroonilise side õigusraamistik on üldjoontes täitnud oma eesmärgi kindlustada konkurentsivõimeline sektor, mis pakub lõppkasutajale märkimisväärseid hüvesid. Kuigi selle peamised erieesmärgid (konkurentsi soodustamine, siseturu arendamine, lõppkasutajate huvide edendamine) on endiselt asjakohased, näib õigusraamistiku läbivaatamine vajalik, et leida lahendus digitaalse ühtse turu suurenevale vajadusele parema ühenduvuse järele ning sätteid lihtsustada, võttes arvesse turu ja tehnoloogia arengut. Konkreetsete hindamiskriteeriumide seisukohast saab tulemused võtta kokku järgmiselt. Asjakohasus – üldiselt näitas hindamine, et raamistiku erieesmärgid (konkurentsi soodustamine, ühtse turu elluviimine, tarbijate huvide kaitsmine) on asjakohasemad kui kunagi varem ning ühtse turu eesmärgi asjakohasus on suurenenud. Tulemuslik ja jätkusuutlik konkurents toetab tõhusat investeerimist ning soodustab siseturu arengut. Kokkuvõttes teenib see lõppkasutajate huvisid, algatades uuendustegevust ning tagades maksimaalse kasu valiku, hinna ja kvaliteedi mõistes. Samal ajal on ühenduvus tõusnud esile digitaalse ühiskonna ja majanduse peamise liikumapaneva jõuna, mida toetavad tehnoloogilised muutused ning tarbijate ja turu nõudluse e areng. Ühtlasi on see Junckeri komisjoni digitaalse ühtse turu loomise poliitilise kohustuse väga oluline osa. Seetõttu on vaja kaaluda praeguste poliitiliste eesmärkide ja reguleerivate vahendite kohandamist, et kooskõlas edasiste vajadustega veelgi toetada infrastruktuuri kasutuselevõttu ning vastavate ühenduvusteenuste laialdast käibeleminekut. Enamik regulatiivseid valdkondi on sama asjakohased kui 2009. aastal, kui mitte asjakohasemad. Eriti oluline on spektri haldamine, sest tegemist on hädavajaliku, kuid napi sisendiga, mida on vaja praeguste ja järgmise põlvkonna mobiilsete ja fikseeritud raadiovõrkude kasutuselevõtuks. Oluline on ka juurdepääsu reguleerimine kui võrkude valdkonnas turulepääsu tõketega toimetulemise vahend. Kuigi näiteks turusuundumused on universaalteenuse eeskirjade teatavad konkreetsed elemendid kahtluse alla seadnud, on digitaalsel ühtsel turul järjest oluliseks muutumas turvavõrgu kontseptsioon, millega tagada, et kõik kodanikud kaasatakse täielikult välja arenenud digitaalsesse ühiskonda. Kuigi lõppkasutaja kaitse eesmärgi konkreetsete sätete muutmine võib tehnoloogiliste, turu või õiguslike muutuste tõttu samuti vajalik olla, on lõppkasutaja kaitsmise baasvajadused (mida sätetes käsitletakse) ja nende erieesmärgid jätkuvalt kesksel kohal. Tulemuslikkus – üldiselt ollakse seisukohal, et õigusraamistik on konkurentsivõimelise sektori loomisel olnud tulemuslik. See on omakorda loonud lõppkasutajate jaoks märkimisväärseid hüvesid, näiteks laialdaselt kättesaadav (baas)lairibaühendus, hindade märgatav vähenemine ja valikuvõimaluste suurenemine. Juurdepääsetavuse ja spektri õigusnormid, aga ka turule sisenemist käsitlevad sätted on aidanud kaasa konkurentsi suurenemisele. Sellegipoolest on juurdepääsetavuse reguleerimisega loodud konkurentsi pigem teenuste kui võrkude tasemel ning kuigi ülikiiretesse võrkudesse investeerimine on paranenud, ei ole see kõigis liikmesriikides toimunud kiirusega, mida nähti ette avaliku poliitika kavades ja mis vastaks eeldatavatele tulevastele vajadustele. Kuigi märkimisväärsete spektriressursside eraldamine lairibalise raadioside jaoks on tähtis saavutus, ei vastanud spektri haldamise valdkonna edusammud eelmise läbivaatamise ootustele. Selle tulemuseks on 4G võrgu hilinenud ja killustunud rajamine ja käibeleminek. Ühtse turu eesmärgi saavutamiseks tehtud jõupingutustega on saadud võrdlemisi tagasihoidlikke tulemusi. Õigusaktide ühtsus on saavutatud ainult teatud määral ning see mõjutab piiriüleste teenusepakkujate tööd ja vähendab kõigi operaatorite ja nende investorite jaoks prognoositavust. Praeguse raamistikuga ühtlustatakse väga vähe pädevusalasid, mis on määratud turu eelreguleerimise eest vastutavatele riikide reguleerivatele asutustele, ning see võimaldab liikmesriikidel raamistiku alusel määrata ülesandeid muudele asutustele, mis ei vasta samadele sõltumatuse nõuetele. Tulemus on ebaühtlane, kuna peale turu eelreguleerimise ei ole muud pädevusala, mille jaoks kõik 28 BERECis kuuluvat riikide reguleerivat asutust oleksid samuti pädevad. Veelgi enam, kättesaadavad koostöö- ja ühtsusvahendid on tekitanud olukorra, kus alati ei järgita parimaid regulatiivseid lahendusi, ning see mõjutab tulemusi lõppkasutajate jaoks. Praeguse valitsemissüsteemi kohane ELi tasandi ühtsuse kontrollimine aitab kogu ELis kaasa juurdepääsetavuse reguleerimise prognoositavusele, kuid selle mõju on reguleerivate parandusmeetmete eelnõude seisukohalt võrdlemisi piiratud. Samamoodi on spektri haldamise ebaühtlus ning spektrieralduse koordineerimise institutsioonilise korra puudumine põhjustanud lõppkasutajatele negatiivseid tagajärgi, näiteks 4G võrkude hilinenud kasutuselevõtt suures osas EList. Raamistikuga on lõppkasutajate kaitsmiseks ja turvavõrgu (universaalteenuse) tagamiseks palju ära tehtud, kuid tarbijate rahulolu vallas tehtud edusammud on olnud võrdlemisi aeglased. Samuti on selge, et kõik sektoripõhised lõppkasutaja kaitsmise sätted ei ole tehnoloogilise, turu ja üldise õigusliku arengu kontekstis eesmärgi jaoks enam sobivad. Tõhusus – kuigi kulusid ei ole olnud võimalik täpselt välja arvutada, näitas hindamine, et raamistikust saadav kasu ületab enamiku operaatorite, lõppkasutajate ja kogu ühiskonna jaoks selle rakendamise kulud. Kuigi teatav keerukuse tase võib hästi tasakaalustatud sekkumise (nt asjakohane juurdepääsu reguleerimine) jaoks vajalik olla, on leitud mitu valdkonda, kus halduskoormust saaks vähendada, ilma et see kahjustaks sätete tulemuslikkust ning mõnel juhul võiks see sätete tulemuslikkust isegi parandada. Selle näited on turu eelreguleerimise pikemad tsüklid, kõne lõpetamise turgudel leevendavate meetmete võtmise lihtsustatud kord, teatavate kattuvate tarbijakaitsesätete lihtsustamine. ELi lisandväärtus – õigusraamistik on olnud väga oluline vahend ühtsel turul konkurentsi saavutamiseks, mis ei oleks sellisel määral riiklikul tasandil võimalik või tõenäoline olnud. See on ühtlustanud riikliku reguleerimise taset kõnealuses sektoris, edendades kogu liidus n-ö klassi parima mudeleid (konkreetsetes reguleerimise valdkondades on edusammud siiski varieerunud) . ELi meetmed on kaasa aidanud ka sellele, et kuigi lõppkasutaja kaitse ei ole täiesti ühetaoline, on see palju kõikehõlmavam, kui ilma nende meetmeteta. Sidusus – üldiselt on elektroonilise side õigusraamistiku moodustavad mitmesugused vahendid üksteist oma eesmärkide saavutamisel toetanud. Sellegipoolest on kaks küsimust, mis läbivaatamisel erilist tähelepanu väärivad: i) konkurentsivõimelise võrgu kasutuselevõtu soodustamisele suunatud reguleerimise ning ii) selle sektori ELi rahastamise ja riigiabi eeskirjade vaheline sidusus, samuti võimalikud kattuvused teatavate sektoripõhiste sätete ja horisontaalsete tarbija huvisid käsitlevate õigusaktide vahel. •Konsulteerimine sidusrühmadega 11. septembril 2015. aastal kuulutati avatuks 12 nädala pikkune avalik konsultatsioon, mille käigus koguti hindamisprotsessi jaoks sisendeid, et hinnata olemasolevaid eeskirju ja saada arvamusi selle kohta, kuidas raamistikku võiks turu ja tehnoloogia arengust lähtuvalt kohandada. See hõlmas olemasoleva raamistiku üldist hindamist ning raamistiku järgmiste konkreetsete osade üksikasjalikumat hindamist ja läbivaatamist: i) juurdepääsu reguleerimine; ii) spektri haldamine ja traadita andmeside ; iii) elektroonilise side teenuste sektoripõhine reguleerimine; iv) universaalteenuse eeskirjad; v) institutsiooniline korraldus ja haldus. Konsultatsioon oli nii laiapõhjaline kui ka üksikasjalik. Selle käigus saadi sisendeid tarbijatelt, elektroonilise side võrkude ja teenuste pakkujatelt, riikide ja ELi operaatorite ühendustelt, kodanikuühiskonna organisatsioonidelt, ringhäälinguorganisatsioonidelt, tehnoloogia pakkujatelt, interneti- ja võrgupõhiste teenuste pakkujatelt, ühenduvusest sõltuvatelt ettevõtjatelt ja laiemas digitaalmajanduses osalejatelt, riikide kõigi tasandite ametiasutustelt, riikide reguleerivatelt asutustelt ja muudelt huvitatud sidusrühmadelt. Sisendeid saadi sidusrühmadelt, keda see poliitika mõjutab, kes poliitikat rakendama peavad ja kes on sellest poliitikast huvitatud. Konsultatsiooni tulemusena saadi internetis 244 vastust sidusrühmadelt kõigis liikmesriikides ja ka väljastpoolt Euroopa Liitu. Konsultatsiooni täiendas 11. novembril 2015. aastal toimunud avalik arutelu, mis leidis aset poole avaliku konsultatsiooni pealt. Lisaks avalikule konsultatsioonile andis BEREC sisendeid hindamise ja läbivaatamise protsessi jaoks ning avaldas oma arvamuse 2015. aasta detsembris. Raadiospektripoliitika töörühm esitas samuti oma arvamuse digitaalse ühtse turu ja raamistiku läbivaatamise kohta. Konsultatsiooni tulemusena selgusid alljärgnevad suundumused. • Ühenduvust peetakse laialdaselt digitaalse ühiskonna ja majanduse liikumapanevaks jõuks, mida toetavad tehnoloogilised muutused ning tarbijate ja turu arenevad nõudmised. • Head ühenduvust peetakse digitaalse ühtse turu saavutamise jaoks vajalikuks tingimuseks. Paljud vastajad tõid esile vajaduse poliitiliste meetmete ning olemasolevate poliitiliste ja reguleerivate vahendite muutmise järele, et toetada infrastruktuuri kasutuselevõttu kooskõlas tuleviku vajadustega.

• Teatud hulgas vastustest leiti, et praegune õigusraamistik ei aita siseturule piisaval määral kaasa. Üldine arvamus on, et õigusraamistikku tuleb kohandada praeguse turudünaamikaga. Paljud vastajad tunnustasid siiski telekommunikatsiooni turgude liberaliseerimisega saavutatud tulemusi, eelkõige lõppkasutaja hüvede ja enamiku riiklike turgude konkurentsi seisukohalt. • Seoses spektriga tunnistatakse juhtmevaba ühenduvuse ja lairibaliste raadiovõrkude olulisust. Üldiselt toetab tööstus kooskõlastatumat lähenemisviisi ning püüab saada rohkem investeeringutega seotud kindlustunnet ja võimalusi arendada kogu ELis uusi juhtmevaba ja mobiilse side võimalusi, mille hulka kuulub ka 5G. Paindlikumat juurdepääsu spektrile ja selle kasutamist loeti järjest olulisemaks. • Liikmesriikide ametiasutused toovad üldiselt esile tehnilise ühtlustamise valdkonnas saavutatut ning rõhutavad vajadust, et täiendav koordineerimine oleks vabatahtlik ja suunatud alt üles. Mõned neist nõuavad paremat tasakaalu ühtlustamise ja paindlikkuse vahel. Üldiselt tunnustatakse tulevikus paindlikuma juurdepääsu ja spektri kasutamise olulisust. • Mitme liikmesriigi valitsused peavad vajalikuks uuendada telekommunikatsiooni eeskirju. Põhjuseid on erinevaid, alates vajadusest edendada investeerimist järgmise põlvkonna infrastruktuuri kuni vajaduseni reageerida tehnoloogia ja turu muutustele. Lisaks nõutakse nende eeskirjade lihtsustamist ja suuremat paindlikkust. • Kui traditsioonilised telekommunikatsiooniettevõtjad leiavad, et lühiajalist majanduslikku kasu on peetud olulisemaks kui pikaajalisi investeeringuid ja innovatsiooni, siis alternatiivsed operaatorid, BEREC ja tarbijaorganisatsioonid leiavad, et raamistik on oma praegused eesmärgid enamjaolt saavutanud. • Telekommunikatsiooni kasutajad kiidavad juurdepääsu praeguse reguleerimise üldiselt heaks, kuid mõned neist on seisukohal, et tuleks rõhutada teenuste konkurentsi, mitte infrastruktuuri, millel see põhineb, ning esile infrastruktuuri ühiskasutust. • Enamik vastajatest arvab, et läbivaatamine peaks olema võimalus universaalteenuse kord täies ulatuses üle vaadata. Liikmesriikide valitsused peavad vajalikuks säilitada universaalteenus koos rahastamise ja lairibaühenduse suhtes kohaldatavuse paindlikkusega liikmesriigi tasemel. BEREC toetab universaalteenuse kohustust käsitlevate vahendite praegust ulatust. • Kuigi mitme liikmesriigi valitsused, reguleeriv kogukond ja tarbijaorganisatsioonid näevad endiselt vajadust kõrgetasemelisele minimaalsele ühtlustamisele tugineva sektoripõhise lõppkasutaja kaitse järele, nõuab telekommunikatsioonisektor rohkem tuginemist horisontaalsetele õigusaktidele ja täielikku ühtlustamist, eriti teenuste puhul. Telekommunikatsioonisektor üldiselt ja ka mõned valitsused väidavad, et sarnaste teenuste suhtes tuleks kohaldada samu eeskirju, kuid mõned teised valitsused, nn OTT-teenuste osutajad, tarkvara ja seadmete müüjad, kaabellevivõrgu operaatorid ja mõned ringhäälinguorganisatsioonid on seisukohal, et elektroonilise side teenuste mõiste on praegu määratletud kujul osutunud toimivaks. • Kuigi üldiselt tunnustatakse riikide reguleerivate asutuste ja spektri haldamise ametiasutuste jätkuvat rolli, tõi suur osa vastajaid esile, et ELi tasandi institutsiooniline kord tuleks üle vaadata, et parandada õiguskindlust ja vastutust. Komisjon on hindamisprotsessi osana sõlminud lepingud teatud hulga uuringute tegemiseks. Nende uuringute elluviimine sisaldas avalikke seminare, mis andsid sidusrühmadele võimaluse käimasolevat hindamist kommenteerida ja sellele tagasisidet anda. 6. aprillil 2016. aastal toimus avalik seminar, et kinnitada WIKi, IDATE ja Deloitte'i tehtud uuringu SMART 2015/002 (võrguinvesteeringute mudelite reguleerimise ja eelkõige juurdepääsu korrad) vahetulemusi. 2. mail 2016. aastal toimus avalik seminar, et kinnitada WIKi, CRIDSi ja Culleni tehtud uuringu SMART 2015/003 (olulised küsimused turule sisenemise, nappide ressursside haldamise ja üldiste tarbijaküsimuste läbivaatamisel) vahetulemusi. •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Komisjon tugines järgmisele asutusevälisele eksperdiabile. Poliitikasoovitused teistelt ELi institutsioonidelt, eriti Euroopa Parlamendilt ja Euroopa Ülemkogult. Kolm läbivaatamise jaoks tehtud uuringut: „Toetus elektroonilise side regulatiivse raamistiku läbivaatamise juurde kuuluva mõjuhindamise koostamiseks“ (SMART 2015/0005); „Võrguinvesteeringute mudelite reguleerimise ja eelkõige juurdepääsu korrad“ (SMART 2015/0002); „Olulised küsimused turule sisenemise, nappide ressursside haldamise ja üldküsimuste läbivaatamisel“ (SMART 2015/0003). Lisaks on läbivaatamise protsessi jaoks sisendeid andnud hulk teisi uuringuid. Need uuringud on loetletud mõjuhinnangu punktis 6.1.4.

Uuringu SMART 2015/0005 raames korraldatud kõrgetasemeline eksperdirühm. •Mõjuhinnang Mõjuhinnangu kommenteeritud kokkuvõte ja õiguskontrollikomitee positiivne arvamus on kättesaadavad komisjoni veebisaidil: http://ec.europa.eu/smart-regulation/impact/ia_carried_out/cia_2016_en.htm . Käsitleti teatud hulka variante, mis on välja toodud mõjuhinnangus, ning säilitati järgmised variandid. Juurdepääsu reguleerimine Järgmise põlvkonna juurdepääsuvõrgud – keskendumine kvaliteetse ühenduse reguleerimisele Selle variandi puhul ollakse seisukohal, et kuigi raamistiku peamised põhimõtted on jätkuvalt õigustatud, on vaja märkimisväärseid muudatusi, et nii turgu valitsevatel ettevõtjatel kui ka nende konkurentidel oleks motivatsioon teha majanduslikult elujõulisi investeeringuid või kaasinvesteeringuid tulevastesse võrkudesse, mis oleksid põhimõtteliselt võimelised igale Euroopa kodanikule ja ettevõtjale pakkuma ülikiiret andmesidet. Spekter ELis spektri halduse parema koordineerimise siduvad ja jõustatavad eeskirjad, mis pööravad rohkem tähelepanu spektri eeskirjade kohandamisele vastavalt tulevase 5G võrguga seotud probleemidele Selle eesmärk on kohandada raamistikku asukohast sõltumatu ühenduvuse ja 5G kasutuselevõtu arengusuundumustega ning tagada suurem ühtsus liikmesriikide meetmetega, eelkõige konkurentsivõimeliste turutingimuste ja majandusliku reguleerimise meetmetega. Selle saavutamiseks on vaja raamistiku ulatuslikumat kohandamist, õiguslikult jõustatavaid vahendeid ja vastastikuse hindamise mehhanismi, misläbi saavad BEREC, komisjon ja riikide reguleerivad asutused vaadata läbi üksikute liikmesriikide kavandatud riigisisese eraldamiskorra elemente, millel on suurem mõju turu ja äri arengusuundumustele. Lisaks pannakse selle variandiga rohkem rõhku tihedate 5G võrkude investeeringute keskkonnale. Universaalteenus Järkjärguline kohandamine suundumustega, keskendudes kõneside ja lairibaühenduse hinna taskukohasusele Selle variandi puhul on universaalteenuse ELi kohustuse keskmes hinna taskukohasus. Samuti hõlmab see taskukohase hinnaga kõnesidet ja baaslairibaühendust ELis ning spetsiaalsetest universaaltariifidest kasu saavate tarbijate õigust lepingule. ELi tasandil määratletaks lairibaühendus toimiva internetiühenduse kaudu, mida omakorda määratletakse selliste võrgupõhiste teenuste miinimumnimekirja alusel, mis võimaldavad lõppkasutajatel osaleda kodanikuühiskonnas, mille liikmesriigid määratlevad täpsemalt riigi tasandil. Määratud asukohas pakutavate teenuste jaoks tuleks tagada hinna taskukohasus eelkõige vahetu toe kaudu, kuid liikmesriikidel on võimalus mobiilsete teenuste puhul võtta hinna taskukohasuse meetmeid kõige haavatavamate lõppkasutajate jaoks, kui on näha, et taskukohasus ei ole piisav. Nende teenuste kättesaadavust edendatakse peamiselt muude poliitiliste vahenditega (erainvesteeringute stiimulid, riigiabi, spektriga seotud levialalised kohustused jne) ning seda võib erandjuhul teha riigi tasandil ainult siis, kui seda nõuetekohaselt põhjendatakse. Võttes arvesse universaalsest lairibaühendusest kasu saajate suuremat hulka (peale telekommunikatsiooni sektori) tugineb see variant rahastamisele üldeelarve kaudu, kuna see on erapooletum ja kõige vähem sekkuv viis rahastada universaalteenuse pakkumist. Teenused Internetiühenduse teenused ja elektroonilise side teenuste regulatiivsed kohustused, mis on seotud peamiselt numeratsiooniressursside kasutamisega See variant tugineb teistele variantidele. Sellega tehakse ettepanek lisaks internetiühenduse teenuste reguleerimisele rakendada piiratud hulka sektoripõhiseid eeskirju, mis käsitlevad isikutevahelist sidet, mida pakutakse tavapäraselt (kõneside või SMS) või internetiühenduse teenuste kaudu. Eelkõige määratakse sellega kindlaks valdkonnad, mis vajavad jätkuvalt oma laadi pärast sektoripõhist kaitset, ning tehakse ettepanek rakendada asjakohaseid eeskirju kõigile funktsionaalselt võrdväärsete teenuste osutajatele. Paljudel juhtudel tähendab see numeratsiooni kasutavaid isikutevahelise side teenuseid koos internetiühenduse teenustega („kasutama“ tähendab siinkohal numeratsiooni pakkumist teenuse tellijatele või sellise teenuse pakkumist, mis võimaldab numeratsiooni kaudu sidet teiste teenuseosutajate tellijatega). Keskse tähtsusega valdkondades, nagu turvalisus ja koostalitluse kehtestamise õigus, peaksid asjakohaseid eeskirju kohaldatama kõigi isikutevahelise side teenuste suhtes. Tehakse ettepanek, et lõppkasutajate suhtes kohaldatavaid eeskirju tuleks praeguse minimaalse ühtlustamise asemel ühtlustada võimalikult suures ulatuses, et vähendada nõuete täitmise koormust ja vältida turutingimuste moonutamist liikmesriikides. Regulatiivse koormuse vähendamiseks tehakse ettepanek tühistada regulatiivsed kohustused, mida ei ole enam vaja või mis on üldise tarbijakaitseõigusega piisavalt kaetud. Üks oluline näide on tühistada riikide reguleerivate asutuste volitused reguleerida otse jaemüügihindu. Enamik isikutevahelise side teenustele kehtivatest kohustustest seotaks avaliku numeratsiooni ressursside kasutamisega, rakendades käsitlusviisi, mille reguleerivad asutused määrasid kindlaks vähemalt alates viimasest raamistiku läbivaatamisest, kuid mida asjakohased teenusepakkujad on palju vaidlustanud ning mida ei ole praktikas palju rakendatud. Hädaabiteenustele juurdepääsu teenuste ulatuse määratlemiseks kasutatakse numeratsioonipõhiste isikutevahelise side teenuste kontseptsiooni, kuid võttes arvesse seda, et teatavad võrgupõhised teenused ei saa selliste kõnede kvaliteeti tagada. Eeskirjad, mida kohaldataks numeratsioonipõhistele isikutevahelise side teenustele, hõlmavad muuhulgas lepingu kestust, läbipaistvust, teavet teenuse kvaliteedi kohta, vastuvõtva teenuseosutaja juhitavat numbrite liikuvust, tarbimise seire vahendeid ning vahendeid, millega võrrelda nii teenuste kvaliteeti kui ka hindu või pakettide eeskirjade muutmist, et vältida kinnistamist. Lisaks sellele on mõnes valdkonnas avaliku korra huvide (nt julgeoleku) tõttu vaja kohaldada regulatiivseid kohustusi kõigi isikutevahelise side teenuste suhtes, st ka selliste teenuste suhtes, mida pakutakse internetiühenduse teenuste kaudu, aga mille jaoks ei kasutata numeratsiooniressursse. Edastamiskohustus ja elektroonilised saatekavad

Liikmesriikide edastamiskohustuse ja elektrooniliste saatekavade kohustuste kehtestamise võimaluse säilitamine Selle variandiga säilitataks praegused edastamiskohustuse ja elektrooniliste saatekavade eeskirjad. Sellegipoolest selgitatakse sellega, et edastamiskohustus võib hõlmata raadio- ja televisioonikanaleid täiendavaid andmeid, mis toetab ühendatud televisiooniteenuseid ja elektroonilisi saatekavu. Numeratsioon ELi numeratsiooni raamistiku kohandamine, et võtta arvesse turu konkurentsiküsimusi Selle variandi alusel kohandatakse raamistikku nii, et liikmesriikidel lubatakse eraldada numbreid ettevõtjatele, kes ei ole elektroonilise side teenuste või võrkude pakkujad. Sellega lubataks ELis teatud numeratsiooniressursside territooriumiväline kasutamine, eeldusel, et lõppkasutajate kaitsmiseks kohaldatakse asjakohaseid kaitsemeetmeid kõigis liikmesriikides, kus numeratsiooni kasutatakse. Haldus BERECi / raadiospektripoliitika töörühma nõustav roll BERECi teatud reguleerimisalaste volitustega ning parem turuülevaate ja spektri eraldamise kord Selle variandiga nähakse eelkõige ette minimaalne ühtlustatud pädevusalade komplekt riikide reguleerivate asutuste jaoks ning riikide reguleerivate asutuste ja BERECi ülesannete ühtlustamine. Samuti nähakse sellega ette BERECi juhtimisstruktuuri vastavusseviimine ühise lähenemisega detsentraliseeritud asutustele. Lisaks antakse BERECile lisaülesandeid, näiteks volitus võtta vastu siduvaid otsuseid riikidevaheliste turgude määratlemise ja lepingu kokkuvõtte vormi kohta; teatud määral siduvad volitused, mis käsitlevad siseturu menetlusi turu reguleerimise riiklike meetmete eelnõude puhul (nn kahekordse sidumise süsteem – vt allpool) ning ELis ühtse maksimaalse kõnelõpetamise hinna kehtestamist; ning eeskirjade väljastamine järgmistes valdkondades: geograafilised ülevaated, ühine lähenemisviis riikidevahelise nõudluse rahuldamisele, standardpakkumiste miinimumnõuded, numeratsiooniressursside haldamise ühised nõuded, teenusekvaliteedi näitajad, kohaldatavad mõõtmismeetodid ja sellise kulumudeli tehnilised üksikasjad, mida riikide reguleerivad asutused kasutavad kõne lõpetamise sümmeetrilise hinna maksimummäärade kehtestamisel. Lisaks antakse BERECile volitus nõuda teavet otse operaatoritelt. BEREC vastutab ka numbrite territooriumivälise kasutamise ja piiriüleste korralduste registri ning täiendava ELi elektroonilise side võrkude ja teenuste pakkujate registri loomise eest. Lisaks palutakse BERECil abistada komisjoni ja riikide reguleerivaid asutusi standardimise valdkonnas, aidates neil tuvastada koostalitlusvõime puudumist, ohtu läbivühenduvusele või hädaabiteenuste tõhusale kättesaadavusele. Parandusmeetmena pakutakse nn kahekordse sidumise süsteemi, see tähendab, et kui BEREC ja komisjon on riigi reguleeriva asutuse pakutud parandusmeetmete eelnõu kohta samal arvamusel, võiks komisjon riigi reguleerivalt asutuselt nõuda meetme eelnõu muutmist või tagasivõtmist ning vajaduse korral turuanalüüsi kohta uuesti teavitada. BERECile antakse mõned normide loomist ja nõustamist käsitlevad lisaülesanded. Riikide reguleerivatele asutustele antakse spektri alal ainult elektroonilise side võrkude ja teenuste spektri eraldamise reguleerivate ja turgu kujundavate tingimuste kohta otsuste tegemise pädevus. BERECi-siseselt luuakse uue koordineerimismehhanismina vastastikuse hindamise süsteem. Selle süsteemi kohaselt peavad riikide reguleerivad asutused oma meetmete eelnõude spektri eraldamise aspektidest BERECi teavitama, et viimane need läbi vaataks ja mittesiduva arvamuse väljastaks. Lisaks sellele antakse komisjonile veel üldisi reguleerimisalaseid volitusi, mis on seotud spektri eraldamise teatavate elementide määratlemise kriteeriumide sätestamisega, võttes arvesse raadiospektripoliitika töörühma nõuandeid ja tuginedes komiteemenetluse kaudu vastuvõtmisele, et juhendada üksikuid riikide reguleerivaid asutusi ja juhtida BERECi vastastikust hindamist. Raadiospektripoliitika töörühm on ka edaspidi nõuandev organ ning esitab komisjonile enne komiteemenetluse abil rakendusmeetmete kohaldamist nende kohta arvamusi. •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine Eelistatud variantide raames soovitatud poliitikameetmed toetavad õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi (REFIT) kava ning käsitlevad halduskoormuse vähendamise ja lihtsustamise eesmärki kooskõlas tulemustega, mis saadi läbivaatamise käigus REFITi potentsiaali hindamisel. Mitme pakutud muudatusega juurdepääsu, spektri, universaalteenuse, teenuste/lõppkasutajate, numeratsiooni ja halduse poliitikavaldkondades püütakse teha eeskirju selgemaks, võimaldada osalistel raskusteta aru saada oma õigustest ja kohustustest, vältida ülereguleerimist ja halduskoormust. Täpsemalt sisaldavad pakutud muudatused järgmist: juurdepääsu reguleerimise lihtsustamine ja geograafia alusel suunamine; võimaluse korral spektri puhul üksikutele litsentsidele üldise loa andmise eelistamine; spektri teisejärguliste turgude toetamine; liigsete universaalteenuse kohustuste, näiteks telefoniautomaatide ja füüsiliste kataloogide tagamise kohustuste kaotamine; universaalteenuse kättesaadavuse kohustuste ulatuse kitsendamine ning sektoripõhise jagamise mehhanismi lõpetamine; õigusraamistiku ulatuse täpsustamine ning liigsete tarbijakaitsega seotud kohustuste kõrvaldamine, juhul kui neid juba horisontaalsete õigusaktidega käsitletakse või kui turg neid juba täidab; masinatevahelises kontekstis numeratsiooni eeskirjade ja haldamise ühtlustamine ja täpsustamine; riikide reguleerivate asutuste pädevusvaldkondade kohaldamine BERECiga. Eelistatud variantide hulgas sisalduvatel lihtsustamismeetmetel on ka ühtse turu sidususe mõõde, kuna nendega tagatakse parem ühtsus juurdepääsu parandusmeetmetele ja spektri eraldamisele, mis praegu tekitab mitmes liikmesriigis spektrit kasutada soovivate operaatorite jaoks keerukust ning mis võib ka (erinevate ajakavade puhul) laiemates valdkondades tõrkeid tekitada. Samamoodi soodustab standardiseeritud laialdaste parandusmeetmete võtmine (näiteks äride juurdepääsu käsitlemiseks) rohkem kui ühes liikmesriigis tegutsevaid ärisid ning spektri lubade pikendamine toetab spektri jaoks Euroopa-ülese sekundaarse turu ja selliste lubade omanike jaoks investeeringuid rohkem toetava keskkonna loomist. •Põhiõigused Ettepanekus võetakse täiel määral arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud põhiõiguseid ja põhimõtteid. Pakutud meetmete eesmärk on eelkõige ajakohastatud lõppkasutajate kaitse eeskirjade koguga ühenduvuse paremate tasemete saavutamine. Sellega kindlustatakse omakorda mittediskrimineeriv juurdepääs mis tahes sisule ja teenustele, sh avalikele teenustele, aidatakse edendada sõnavabadust ja ettevõtlusvabadust ning võimaldatakse liikmesriikidel tulevikus palju väiksemate kuludega hartat järgida. 4.MÕJU EELARVELE

Ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet. 5.MUU TEAVE •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord Komisjon jätkab rakendamise järelevalve tagamist alljärgneva alusel. Euroopa digitaalse progressi aruanne Euroopa digitaalse progressi aruanne hõlmab 28 liikmesriiki ning selles on esitatud põhjalikud andmed ja analüüs, mis käsitlevad turgu ning õigustiku ja tarbijate arengusuundumusi digitaalses majanduses, sealhulgas alljärgnevat. Digitaalarengu tegevuskava tulemustabel, millega mõõdetakse Euroopa digitaalse majanduse edusamme. Tulemustabelis kasutatakse andmeid, mida edastavad riikide reguleerivad asutused, Eurostat ja teised asjakohased allikad, ning hõlmab andmeid, mis käsitlevad digitaalmajanduse ja -ühiskonna indeksit ELi liikmesriikides. Aruandes sisalduvate näitajate põhjal saab võrrelda edusamme Euroopa riikides, samuti teatud aja jooksul. Telekommunikatsiooni käsitlevad aruanded Euroopa elektroonilise side reguleerimise ja turgude kohta, milles esitatakse põhjalikud andmed ja analüüs selle sektori turu, õiguse ja tarbijate arengusuundumuste kohta. Eurobaromeetri iga-aastane majapidamiste uuring Praegune Eurobaromeetri uuring pakub ülevaadet selle kohta, kuidas elektroonilise side turg lõppkasutajate jaoks toimis ning milline on tarbijate suhtumine teenuste platvormide kasutuselevõtu ja teenuste kasutamise kohta, samuti käsitletakse selles teatud hulka tarbijakaitsega seotud küsimusi. •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus Ettepanekuga muudetakse olemasolevat raamistikku alljärgnevalt. Poliitiliste eesmärkide muudatused Artikliga 3 ühtlustatakse praeguste eesmärkide esitamist ning lisatakse olemasolevatele konkurentsi, siseturu ja lõppkasutajate huvide eesmärkidele uus eesmärk, mis käsitleb laialdast juurdepääsu ülikiirele andmesidele ning selle kasutuselevõttu kogu ELis. Juurdepääsu reguleerimisega seotud muudatused Juurdepääsu reguleerimisega seotud muudatuste eesmärk on tugevdada ja parandada praegu kehtivat märkimisväärse turujõu juurdepääsu korda, et edendada infrastruktuurikonkurentsi ja võrgu kasutuselevõttu kõigi operaatorite poolt ning et jätkata kogu liidu territooriumil ülikiirete võrkude kasutuselevõttu. Esimeses ja teises kategoorias (märkimisväärse turujõu kord ning infrastruktuurikonkurents ja võrgu kasutuselevõtt kõigi operaatorite poolt) on asjakohased alljärgnevad sätted ja muudatused. Artiklitega 61 ja 65 muudetakse turuanalüüsi menetlust, kodifitseerides praegused parimad tavad ning püüdes saavutada paremini suunatud ja parema õiguskindlusega juurdepääsu reguleerimine ning kitsendades selle geograafilist rõhuasetust. Nii tagatakse, et juurdepääsu kohustusi rakendatakse ainult siis, kui neid on vaja jaemüügituru puudujääkide käsitlemiseks ja lõppkasutajate tulemuste tagamiseks. Eeskirjadega kehtestatakse reguleerivatele asutustele kohustus võtta oma turuanalüüsides arvesse kaubandusliku juurdepääsu lepinguid ning mis tahes muid juba kehtestatud reguleerivaid kohustusi, näiteks sümmeetrilisi kohustusi. Lisaks pikendatakse selle artikliga praegust maksimaalselt kolmeaastast turu ülevaate perioodi viiele aastale, mis võimaldab operaatoritele pikemaajalist kavandamist ja annab riikide reguleerivatele asutustele turu ülevaadete ajastuse seisukohalt suurema paindlikkuse. Artiklis 66 kajastatakse neid eesmärke nii, et uuendatakse ja muudetakse vastavaid eeskirju regulatiivsete kohustuste kehtestamise ja muutmise kohta näiteks sellisel juhul, kui turu tingimused muutuvad. Artikliga 70 toetatakse paremat infrastruktuurikonkurentsi, tagades juurdepääsu tsiviilinfrastruktuuridele, näiteks kaablikanalitele, mastidele jne, kui need kuuluvad märkimisväärse turujõuga ettevõtjatele. Infrastruktuurikonkurentsi toetamiseks täpsustatakse artiklis 59, millistel tingimustel võib kõigile operaatorile kehtestada kohustusi (sümmeetrilisi kohustusi), et tagada juurdepääs võrgu mittedubleeritavatele varadele, näiteks hoonesisestele juhtmetele ja kaablitele. Investeerimisstiimuli kaitsmiseks piiratakse sellist juurdepääsu lõppkasutaja juurest esimese koondumispunktini. Samas võib seda piiratud tingimustel laiendada, et kõige keerukamates ja vähem rahvastatud piirkondades alternatiivsete võrkude kasutuselevõttu edendada.

Artiklitega 63 ja 64 antakse BERECile volitused riikidevaheliste turgude ja riikidevahelise nõudmise määratlemiseks ka juhtudel, kui turud on riiklikud või piirkondlikud. BEREC võib riikide reguleerivate asutuste jaoks kehtestada suunised, et riikidevahelise nõudluse rahuldamiseks võetavatele parandusmeetmetele lähenetaks ühetaoliselt. Artiklis 64 antakse volitused ka komisjonile, et BERECi toel teatud juurdepääsu hulgiteenuste jaoks kehtestada ühtlustatud tehnilised nõuded, nii et saaks täita nõudlust piiriüleste sideteenuste järele (eriti ärikasutajate oma) juhtudel, kus selliste ühtlustatud toodete puudumine takistab siseturu toimimist. Artikliga 73 kehtestatakse ELi tasandi kord, mille kohaselt määrata kindlaks siduv metoodika kõne lõpetamise hindade kehtestamiseks, et luua kõigis liikmesriikides sarnaselt reguleeritav stabiilne turg. Lisaks luuakse sellega mehhanism ELi tasandil maksimaalsete kõne lõpetamise hindade kehtestamiseks, et vähendada riikide reguleerivate asutuste halduskoormust ning lasta neil koondada oma jõupingutused kõige keerukamate lairibaühenduse turgude analüüsile. Ülikiirete võrkude kasutuselevõtmiseks kogu liidus tehakse ettepanekud ka alljärgnevate muudatuste kohta. Artiklis 22 nõutakse, et riikide reguleerivad asutused koostaksid ülevaate oma riigi territooriumi lairibavõrkude ja investeerimiskavade olukorrast, et turuanalüüside tegemisel saaks geograafilist spetsiifikat paremini arvesse võtta. Riikide reguleerivad asutused peavad määratlema ka nn digitaalsed turutõrke piirkonnad, kus ükski operaator või avalik ametiasutus ei ole kasutusele võtnud või ei kavatse kasutusele võtta ülikiiret ühendust või ei ole uuendanud ega laiendanud oma praegust võrku nii, et selle allalaadimise kiirus oleks vähemalt 100 Mbit/s, ega kavatse seda teha. Nad võivad määratletud digitaalteenuste turutõrkepiirkonnad avalikustada ja korraldada konkurentsikutse, et edendada nendes keerukates piirkondades väga suure jõudlusega võrkude kasutuselevõttu. Artiklis 72 täpsustatakse, millistel tingimustel võib märkimisväärse turujõuga ettevõtjatele ilma konkurentsi kahjustamata lubada paindlikkust hindade määramisel. Paindlikud hinnad võivad uute võrkude puhul investoritele kasu tuua, eeldusel et see ei mõjuta hiljem konkurentsi. Artiklis 74 ja IV lisas on sätted, millega edendada kaubanduslikku kaasinvesteerimist uutesse infrastruktuuridesse ning teha vajalikke õiguslikke järeldusi. Märkimisväärse turujõuga võrgu omaniku ja juurdepääsu vajajate vahel võrgu uute osade jagamine toob endaga võrreldes tavapäraste juurdepääsu toodetega kaasa suuremal määral riskide jagamise ning kui kaasinvesteeringu kavandamine vastab sobivatele tingimustele, võib see jätkusuutliku konkurentsi jaoks toimida kindlama alusena. See peaks võimaldama reguleeritud juurdepääsu kohandamist, misläbi saaksid kõik kaasinvestorid võrreldes teiste ettevõtjatega kasu esimese tegutseja eelistest. Reguleeritud juurdepääsutoodete jätkuv kättesaadavus mitteosalevatele ettevõtjatele võib enne investeerimist kättesaadava mahu piires endiselt asjakohane olla. Artiklis 77 pakutakse lihtsustatud reguleerimise mudelit märkimisväärse turujõuga hulgivõrkude jaoks, mida piiravad õiglased, mõistlikud ja mittediskrimineerivad juurdepääsueeskirjad, millele kohaldatakse vajaduse korral vaidluste lahendamise korda. Nende tingimuste kohaselt on võrgu jaoks vaja rangeid tingimusi, et seda peetaks tõeliselt üksnes hulgisuunitlusega võrguks, ning need võivad sobida eelkõige kohalikele ülikiiretele võrkudele, mida võidakse tulevikus sellegipoolest pidada märkimisväärse turujõuga võrkudeks. Artiklis 76 on esitatud selgitused vabatahtliku eraldamise protsessi kohta ning luuakse õiguskindlus, sätestades kohustused vabatahtlikult eraldamise protsessi rakendava operaatori jaoks. Artiklis 78 täpsustatakse riikide reguleerivate asutuste rolli turul märkimisväärse jõuga ettevõtjate toetamisel, kui viimased lähevad praegustelt võrkudelt üle uutele võrkudele (nt praeguste vasest võrkude töö lõpetamisel), et toetada veel enam üleminekut uutele võrkudele. Spektri haldamisega seotud muudatused Artikliga 45 selgitatakse üldeesmärke ja põhimõtteid, millest liikmesriigid riigi tasandil spektri haldamisel lähtuma peaksid. Need käsitlevad loa andmise menetluste ühtsust ja proportsionaalsust, sobiva katvuse tagamise olulisust, spektri kättesaadavaks tegemise ajastuse küsimusi, piiriülese kahjuliku sekkumise takistamist, nn kasuta või kaota põhimõtte loomist ning ühise spektri kasutamise ja spektriga kauplemise ja selle rentimise edendamist. Selles artiklis sätestatakse ka mehhanism ühtlustatud spektri ajutise alternatiivse kasutamise jaoks, millele kehtivad selgelt määratletud tingimused. Artiklis 46 tuuakse rohkem esile üldised load võrreldes üksikute litsentsidega ning liidu õiguse kohaselt spektri ühine kasutamine. Selle eesmärk on tagada, et riiklikud ametiasutused töötavad ennetavalt välja loa andmise mudelid, mis 5G arenduste jaoks kõige paremini sobivad. Lisaks annab see komisjonile volituse võtta siduvaid meetmeid, et erinevate loa andmise kordade vahel ühtsus saavutada. Artiklis 47 määratletakse loa andmise tingimused, mis on seotud raadiosagedustele ja nende kasutamisele üldiste lubade andmisega, ja sätestatakse komisjoni rakendusmeetmed, et saavutada teatud tingimuste, näiteks katvuse kohustuste (mis on spektri tõhususe oluline osa) määratlemise ja hindamise tingimuste ühtsus. Samuti rõhutatakse selles kohustusi, nagu infrastruktuuri jagamine, et parandada lõppkasutajate ühenduvust eelkõige hõredamini asustatud piirkondades. Artiklites 48–54 keskendutakse spektri lubade andmise olulistele aspektidele, et parandada ühtsust selliste liikmesriikide tavade puhul nagu i) litsentsi minimaalne kestus (25 aastat); ii) selge ja lihtsam spektriga kauplemise ja selle rentimise protsess; iii) konkurentsiõiguse põhimõtetel põhinevad objektiivsed kriteeriumid ühtse konkurentsi edendavate meetmete võtmiseks, näiteks spektri limiidid, spektri eraldamine uute osalejate jaoks ning hulgijuurdepääsu kohustused; iv) protsessid üksikute spektri kasutamise lubade andmisel ja uuendamisel ühtsuse ja prognoositavuse tagamiseks; v) selgemad tingimused olemasolevate õiguste piiramiseks või tühistamiseks, sealhulgas nn kasuta või loobu põhimõtte ja riiklikele ametiasutustele jõustamisel suurema rolli andmise kaudu. Nende artiklitega antakse komisjonile ka volitused võtta meetmeid, et määrata kõigis liikmesriikides ühtlustatud spektri kasutamise loa andmise ühised maksimaalsed tähtajad ning koordineerida valikuprotsesside olulisi osi ja määrata nende kavandamise tingimusi. Artiklites 55 ja 56 lihtsustatakse WiFile juurdepääsu tingimusi ühenduvuse ning väikese võimsusega traadita lairibaühenduse (väikese raadiusega tugijaamade) kasutuselevõtu ja sätete järsult kasvanud nõudmise rahuldamiseks, et vähendada väga tihedate võrkude kasutuselevõtu kulusid. Artiklis 28 sätestatakse liikmesriikide vahelise koordineerimise kohustus, et käsitleda piiriülese sekkumise probleeme, kaasates raadiospektripoliitika töörühma, ning antakse komisjonile rakendamise volitused, et võtta siduvad meetmed, millega raadiospektripoliitika töörühma nõuannetega hoolikalt arvestades lahendada piiriüleseid vaidlusi. Ettepanekuga antakse riikide reguleerivatele asutustele pädevus elektroonilise side teenuste jaoks spektri eraldamise nende aspektide üle, mis on seotud turu ja majanduse reguleerimisega. Lisaks antakse neile pädevus võrgu/spektri ühise kasutamise ja riigis rändluse jaoks erakorraliste meetmete võtmise kohta otsuste tegemiseks, et katta ühenduvuse lüngad. Riiklikud reguleerijad peavad selles valdkonnas tegutsemisel tuginema turgude usaldusväärsele majanduslikule ja konkurentsi analüüsile. Majanduslikele, turu ja konkurentsi tingimustele ja seega ka turu toimimisele mõju avaldavate eraldamistingimuste järjepideva rakendamise tagamiseks kogu liidus luuakse artiklis 35 BERECi jaoks vastastikuse hindamise mehhanism, et vaadata läbi riikide spektrieraldamise eelnõude turu ja majandusega reguleerimisega seotud aspektid, ja esitada mittesiduvaid arvamusi. Artikliga 37 luuakse raamistik, millega liikmesriigid saavad lihtsustada vabatahtlikke kogu liitu või mitut riiki hõlmavaid eraldamismenetlusi. Universaalteenuse korra muudatused Ettepaneku eesmärk on ajakohastada universaalteenuse korda, eemaldades ELi tasandil selle ulatusest varasema aja teenuste (avalikud telefoniautomaadid, telefonikataloogid ning numbriinfoteenused) pakkumise kohustuse ning keskendudes lairibaühenduse universaalteenusele, mida määratletaks lairibaühenduse kaudu kasutatavate võrgupõhiste teenuste dünaamilise põhinimekirja kaudu. Liikmesriikide sekkumisel tuleks keskenduda olemasoleva ühenduvuse hinna taskukohasusele, mitte selliste võrkude kasutuselevõtule, mille jaoks on olemas paremaid vahendeid. Universaalteenuse hinna taskukohasus peab olema tagatud vähemalt määratud asukohtades, kuid liikmesriikidel on võimalus hinna taskukohasuse meetmeid laiendada kõige haavatavamate kasutajate jaoks ka mobiilsetele teenustele.

Artiklis 79 kehtestatakse liikmesriikide jaoks kohustus tagada kõigile lõppkasutajatele juurdepääs taskukohase hinnaga toimivale lairibalisele internetiühendusele ja kõnesideteenustele. Taskukohase hinna tagamiseks antakse artikliga 80 liikmesriikidele volitus nõuda ettevõtjatelt, et neil oleksid eritariifi võimalused lõppkasutajatele, kelle puhul on kindlaks tehtud nende madal sissetulek või sotsiaalsed erivajadused, ja/või et nad pakuksid nendele lõppkasutajatele vahetut tuge. Samuti luuakse selle artikli alusel universaalest eritariifist kasu saavate tarbijate jaoks õigus lepingu sõlmimiseks. Kuigi liikmesriikide sekkumisel tuleks keskenduda olemasoleva ühenduse hinna taskukohasusele, mitte võrkude kasutuselevõtule, lubatakse artikli 81 alusel liikmesriigil lisada ka määratud asukohas ühenduvust (juurdepääsu) käsitlev säte, kui tõestatakse, et sellist ühendust ei saa tagada tavapäraste kaubanduslike tingimustega või muude liikmesriigi käsutuses olevate avaliku poliitika vahenditega. Tunnustades vajadust erinevate riiklike tingimuste käsitlemisel paindlik olla, lubatakse artikliga 82 liikmesriikidel jätkuvalt riiklikul tasandil muuta kohustuslikuks teenuseid, mis praegu ELi universaalteenuse kohustuse hulka kuuluvad, näiteks telefoniautomaadid, telefonikataloogid ja numbriinfoteenused, kui sellist vajadust korrakohaselt tõendatakse ja eeldusel, et liikmesriik kohaldab ka rahastamise korda. Artiklis 85 määratakse, et universaalteenust tuleks rahastada üldeelarvest, mitte sektoripõhise rahastuse kaudu. Teenuste ja lõppkasutaja kaitse eeskirjade muudatused Viimaste aastate turu ja regulatiivsete arengusuundumuste ning sektoripõhiste eeskirjade vajaduse tõttu määratletakse artikli 2 lõikes 4 uuesti termin „elektroonilise side teenus“. See hõlmab kolme tüüpi teenuseid: i) internetiühenduse teenus; ii) isikutevahelise side teenus, mis hõlmab kahte järgmist alakategooriat: numbripõhine teenus ja numbritest sõltumatu teenus; iii) teenused, mis koosnevad täielikult või suures osas signaalide edastamisest, näiteks masinatevahelise side ja ringhäälingu jaoks kasutatavad edastamisteenused. Paljud lõppkasutajate sätted kohalduvad ainult internetiühenduse teenustele ja numbripõhistele isikutevahelise side teenustele. Numbritest sõltumatu isikutevahelise side teenustele kohaldatakse ainult kohustusi, mille puhul on avaliku poliitika huvide tõttu vaja kohaldada konkreetseid regulatiivseid kohustusi igat liiki isikutevahelise side teenustele olenemata sellest, kas need kasutavad numbreid. See on eelkõige seotud turvalisuse sätetega (artikkel 40). Kui miski ohustab läbivühenduvust või toimivat juurdepääsu hädaabiteenustele, võib komisjon pidada vajalikuks meetmeid koostalitlusvõime tagamiseks, näiteks standardimisprotsessi algatamise abil. Riikide reguleerivad asutused võivad vajaduse korral neid standardeid kohaldada (artikkel 59). Ettepanekuga vähendatakse regulatiivset koormust, tühistades regulatiivsed kohustused, mida ei ole enam vaja või mida hõlmavad piisaval määral üldised tarbijakaitse seadused. Üks oluline näide on riiklike reguleerijate sellise volituse tühistamine, millega saab märkimisväärse turujõuga ettevõtjatele vahetult kehtestada jaehindade reguleerimist (universaalteenuse direktiivi artikli 17 tühistamine). Samuti on lihtsustatud ja osaliselt kustutatud teatud sätteid lepingute, läbipaistvuse, puudega kasutajate võrdväärse juurdepääsu, numbriinfoteenuste ja tarbijate digitaaltelevisiooni seadmete koostalitlusvõime kohta, kuna need kattusid horisontaalsete eeskirjadega või esines muid liiasusi (artiklid 95–98, 103–105). Uute küsimuste käsitlemiseks on ette nähtud teatud arv uusi sätteid, mis käsitlevad näiteks lepingute paremat loetavust lepingu olulist teavet hõlmava lühikokkuvõtte abil, tarbimise kontrolli vahendite tagamist lõppkasutajate teavitamiseks nende sideteenuste tarbimise kohta, täiendatud sätteid hinna ja kvaliteedi võrdlemise vahendite kohta, vahetamise eeskirju kiiresti suureneva pakettide arvu kohta, et vältida kinnistamise olukordi (tervele paketile kohaldataks sektoripõhiseid sätteid, näiteks maksimaalne lepingu kestuse ja lepingu lõpetamise õiguse kohta), ning kodakondsuse või elukohariigi alusel diskrimineerimist keelavat sätet (artiklid 92, 95, 96, 98 ja 100). Kuigi teenuslepingu üldine maksimaalne kestus on kaks aastat, on lubatud pikemad eraldi kokkulepped lõppkasutajatega. Nendega lihtsustatakse füüsilise ühenduse jaoks sissemaksete tegemise hüvitamist ning toetatakse võrgu kasutuselevõttu kapitalikulude jaoks osamaksetena tehtavate sissemaksete kaudu (koondtarbimise käsitlusviis) (artikkel 98). Numeratsiooni sätete muudatused Masinatevahelisel turul konkurentsiküsimuste (eelkõige konkreetse operaatoriga sidumise) käsitlemiseks lubatakse ettepanekuga riikide reguleerivatel asutustel eraldada numbreid ettevõtjatele, mis ei ole elektroonilise side võrkude ja teenuste pakkujad, kuid see ei ole neilt nõutav (artikkel 88). Samas artiklis nõutakse, et riiklikud reguleerijad määraksid teatud numeratsiooniressursid ELi piires riiklike numbrite eksterritoriaalse kasutamise jaoks, püüdes sellega täita üha suurenevat vajadust numeratsiooniressursside eksterritoriaalse kasutuse järele, eriti masinatevaheliste rakenduste puhul. Sotsiaalse väärtusega teenuste ühtlustatud numbrite eeskirjade puhul on põhirõhk jätkuvalt laste otsimise Euroopa abitelefoni tõhusal rakendamisel (artikkel 90) ning 116 numbrite üldine raamistik põhineb jätkuvalt komisjoni otsusel 2007/116/EÜ. Kuna viimastel aastatel ei ole olnud nõudmist Euroopa telefoninumeratsioonivälja järele, siis kustutati vastav säte (universaalteenuse direktiivi artikkel 27). Hädaolukordade side sätete muudatused Luuakse õiguslik selgus kõigi numbripõhise isikutevahelise side teenuse osutajate juurdepääsu kohta hädaabiteenustele. Ette pandud sätted asendavad olemasoleva komisjoni volituse kohaldada tehnilisi rakendusmeetmeid delegeeritud õigusaktide vastuvõtmise volituse kohaselt, et tagada helistaja asukohast toimiv juurdepääs Euroopa ühisele hädaabinumbrile 112, kõnede suunamine häirekeskustesse ning puudega lõppkasutajate sidus juurdepääs kogu ELis. Selline käsitlusviis tagab hädaolukordade side tehniliste lahenduste piiriülese kasutuselevõtu ja toimivuse (artikkel 102). Haldamise muudatused Artiklitega 5, 6 ja 8 tugevdatakse sõltumatute riiklike reguleerijate rolli, luues nende reguleerijate jaoks ELis pädevusalade minimaalse kogu, ning parandavad nende sõltumatuse nõudeid, käsitledes ametisse määramise nõudeid ja aruandluskohustust.

Artikliga 12 tuuakse sisse mõned muudatused, mis käsitlevad üldise volitamise menetlust. Teenusepakkujad peaksid saatma teatised BERECile, mis peaks toimima ühtse kontaktpunktina ning edastama teatised asjakohastele riikide reguleerivatele asutustele. BEREC peaks ELi tasandil registri looma. Artiklis 27 on esitatud menetlus ettevõtjate vahel piiriüleste vaidluste lahendamiseks, tugevdades BERECi rolli sellega, et riikide reguleerivatele asutustele määratakse kohustus BERECiga nõu pidada. Artiklis 33 käsitletakse nn kahekordse sidumise süsteemi sellisteks juhtudeks, kui BEREC ja komisjon on riikliku reguleerija pakutud parandusmeetmete muudatuste kohta (mille kohta ta komisjoni ja BERECi artikli 32 alusel teavitas) samal arvamusel. Sellistel juhtudel võib komisjon reguleerijalt nõuda meetme eelnõu muutmist või tagasivõtmist või vajaduse korral selle turuanalüüsi uut esitamist. ê 2002/19/EÜ (kohandatud) 2016/0288 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV, elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv)Ö millega kehtestatakse Euroopa elektroonilise side seadustik Õ (uuesti sõnastatud) (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut Ö Euroopa Liidu toimimise lepingut Õ, eriti selle artiklit 95 Ö 114 Õ, võttes arvesse Euroopa Komisjon ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust,

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: ê (1)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/19/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/20/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/21/EÜ ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/22/EÜ on oluliselt muudetud. Kuna neisse tuleb teha uusi muudatusi, tuleks need direktiivid selguse huvides uuesti sõnastada. ê 2002/21/EÜ põhjendus 1 (kohandatud) Kehtiva telekommunikatsiooni reguleeriva raamistikuga on üleminekul monopolidelt täielikule konkurentsile edukalt loodud tulemusliku konkurentsi tingimused telekommunikatsioonisektoris. ê 2002/21/EÜ põhjendus 2 (kohandatud) 10. novembril 1999 esitas komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule, majandus- ja sotsiaalkomiteele ja regioonide komiteele teatise pealkirjaga “Teel elektroonilise side infrastruktuuri ja sellega seotud teenuste uue raamistiku poole. Sidesektori 1999. aasta ülevaade”. Selles teatises andis komisjon ülevaate telekommunikatsiooni praegusest reguleerivast raamistikust vastavalt oma kohustustele, mis tulenevad nõukogu 28. juuni 1990. aasta direktiivi 90/387/EMÜ (telekommunikatsiooniteenuste siseturu loomise kohta avatud võrgu pakkumise kaud artikli 8 sätetest. Lisaks esitati selles avalikuks aruteluks hulk põhimõttelisi ettepanekuid elektroonilise side infrastruktuuri ja sellega seotud teenuste uue reguleeriva raamistiku kohta. ê 2002/21/EÜ põhjendus 3 (kohandatud) 26. aprillil 2000 esitas komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule, majandus- ja sotsiaalkomiteele ja regioonide komiteele teatise sidesektori 1999. aasta ülevaadet käsitlenud avaliku arutelu tulemuste ja uue reguleeriva raamistiku suundumuste kohta. Teatises võeti kokku avaliku arutelu tulemused ja sätestati teatavad põhilised suundumused elektroonilise side infrastruktuuri ja sellega seotud teenuste uue raamistiku ettevalmistamiseks. ê 2002/21/EÜ põhjendus 4 (kohandatud) Euroopa Ülemkogu 23. ja 24. märtsi 2000. aasta kohtumisel Lissabonis rõhutati majanduskasvu, konkurentsi ja töökohtade loomisega seotud võimalusi, mis tekivad üleminekul digitaalsele ja teadmistel põhinevale majandusharule. Eelkõige rõhutati, kui oluline on Euroopa ettevõtjate ja kodanike juurdepääs odavale ja maailmatasemel side infrastruktuurile ning mitmekülgsetele teenustele. ê 2009/136/EÜ põhjendus 1 (kohandatud) ð uus

(2) Komisjon vaatab korrapäraselt läbi elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ð elektroonilise side võrkude ja teenuste kehtivasse ï reguleeriva raamistiku moodustava Ö reguleerivasse raamistikku kuuluvaÕ viie direktiivi – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/19/EÜ elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (loadirektiiv), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv), direktiivi 2002/22/EÜ (universaalteenuse direktiiv) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/58/EÜ (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv) (edaspidi üheskoos „raamdirektiiv ja eridirektiivid”) – toimimise eelkõige selleks, et teha kindlaks tehnoloogia ja turu arengust tulenev muudatuste tegemise vajadusð ï . ò uus (3)Digitaalse ühtse turu strateegias tõdes komisjon, et telekommunikatsiooniraamistiku läbivaatamisel keskendutakse meetmetele, mis motiveeriksid investeerima kiiretesse lairibavõrkudesse, muudaksid lähenemise spektripoliitikale ja spektri haldamisele järjekindlamaks ja ühtse turuga paremini kokku sobivaks, looksid õigusliku killustatuse vähendamisega tingimused tõeliselt ühtse turu jaoks, tagaksid kõigile turuosalistele võrdsed tingimused ja eeskirjade järjekindla kohaldamise ning muudaksid reguleeriva institutsioonilise raamistiku tulemuslikumaks. (4)Käesolev direktiiv sõnastatakse ümber nelja direktiivi (raamdirektiiv, loadirektiiv, juurdepääsudirektiiv ja universaalteenuse direktiiv) ja üht määrust (BERECi määrus) hõlmava õigusloome kvaliteedi parandamise projekti käigus. Praegu sisaldab iga nimetatud direktiiv meetmeid, mida kohaldatakse elektroonilise side võrkude ja teenuste pakkujate suhtes kooskõlas õigusnormidega, mis kõnealuses sektoris kehtisid ja mille kohaselt olid ettevõtjad vertikaalselt integreeritud, st tegelesid nii võrkude kui ka teenuste pakkumisega. Läbivaatamine annab võimaluse neli direktiivi uuesti sõnastada, et praegust süsteemi lihtsustada ning tugevdada selle sidusust ja juurdepääsetavust kooskõlas õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi (REFIT) eesmärkidega. Samuti annab see võimaluse kohandada süsteemi turul valitsevate uute oludega: sideteenuste pakkumine ei pruugi enam olla paketis võrgu pakkumisega. 28. novembri 2001. aasta institutsioonidevahelises kokkuleppes õigusaktide uuesti sõnastamise tehnika süstemaatilise kasutamise kohta on kirjas, et ümbersõnastamise tulemusena võetakse vastu uus õigusakt, milles pannakse ühte teksti kokku varasemasse õigusakti tehtud sisulised muudatused ja sama õigusakti muutmata sätted. Ümbersõnastamise ettepanek puudutab varasemasse õigusakti tehtavaid sisulisi muudatusi ning teisel tasandil kodifitseeritakse selle käigus varasema õigusakti muutmata sätted ja need sisulised muudatused. ê 2002/20/EÜ põhjendus 3 (kohandatud) (5)Käesoleva direktiiviga eesmärk on luua Ö peaks loodama Õ õiguslik raamistik selleks, et tagada elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste Ö elektroonilise side võrkude ja teenuste Õ pakkumise vabadus, mida piiraksid vaid käesolevas direktiivis sätestatud tingimused ja asutamislepingu Ö aluslepingu Õ artikli 46 Ö 52 Õlõikega 1 kooskõlas olevad piirangud, eelkõige meetmed, mis on seotud avaliku korra, julgeoleku ja rahvatervisega. ê 2002/21/EÜ põhjendus 7 (kohandatud) ð uus (6)Käesoleva direktiivi ja eridirektiivide sätted ei piira liikmesriikide võimalusi võtta ð Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklites 87 ja 45 sätestatud põhjustel õigustatud ï vajalikke meetmeid selleks, et tagada oma oluliste turvalisusega seotud huvide kaitse, tagada avalik kordð, kõlblusï ja julgeolek ning võimaldada kriminaalkuritegude uurimist, avastamist ja nende eest vastutuselevõtmist ê 2002/21/EÜ põhjendus 5 (kohandatud) ð uus (7)Telekommunikatsiooni-, meedia- ja infotehnoloogiasektori lähenemine tähendab seda, et kõik ülekande ð elektroonilise side ï võrgud ja teenused peaksid olema Ö võimalikult suures ulatuses Õhõlmatud ühe Ö direktiiviga kehtestatud ühtse Euroopa side seadustikuga, kui tegemist ei ole küsimustega, mida saab paremini lahendada määrustega kehtestatavate otsekohaldatavate normide kaudu Õja sama reguleeriva raamistikuga. Kõnealune raamistik koosneb käesolevast direktiivist ja neljast eridirektiivist: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (loadirektiiv), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/19/EÜ elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiiv 97/66/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset telekommunikatsioonisektoris (edaspidi “eridirektiivid”). Edastamise ð Elektroonilise side võrkude ja teenuste ï reguleerimine tuleb lahutada sisu reguleerimisest. Seepärast ei hõlma kõnealune raamistik Ö käesolev seadustik Õ elektrooniliste sidevõrkude Ö elektroonilise side võrkude Õ vahendusel elektroonilisi sideteenuseid Ö elektroonilise side teenuseid Õ kasutades edastatud teenuste sisu, näiteks ringhäälingu sisu, finantsteenuseid ja teatavaid infoühiskonna teenuseid, ega piira seega ka selliste teenuste kohta ühenduse Ö liidu Õ või riigi tasandil võetud meetmeid, mis on kooskõlas ühenduse õigusega ning mille eesmärk on edendada kultuurilist ja keelelist mitmekülgsust ja tagada meediakanalite paljusus. Teleprogrammide sisu reguleerib nõukogu 3. oktoobri 1989. aasta direktiiv 89/552/EMÜteleringhäälin- gutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigusnormide kooskõlastamise kohta Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2010/13/EL . ð Audiovisuaalpoliitika ja sisu reguleerimise eesmärk on saavutada sellised üldist huvi pakkuvad eesmärgid nagu sõnavabadus, meediakanalite paljusus, erapooletus, kultuuriline ja keeleline mitmekülgsus, sotsiaalne kaasamine, tarbijakaitse ja alaealiste kaitse. ïEdastuseð Elektroonilise side ï ja sisu reguleerimise lahusus ei piira nendevaheliste seoste arvessevõtmist eelkõige selleks, et tagada meediakanalite paljusus, kultuuriline mitmekülgsus ja tarbijakaitse. ê 2002/21/EÜ põhjendus 8 ð uus (8)Käesoleva direktiivi sätted ei hõlma Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 1999. aasta direktiivi 1999/5/EÜ (raadioseadmete ja telekommunikatsioonivõrgu lõppseadmete ning nende nõuetekohasuse vastastikuse tunnustamise kohta) reguleerimisalasse kuuluvaid seadmeid ð mõjuta direktiivi 2014/53/EL kohaldamist raadioseadmete suhtes ï, kuid hõlmab siiski tarbijaseadmeid digitaaltelevisiooni kasutamiseks.

ê 2009/140/EÜ põhjendus 11 (kohandatud) ð uus (9) Et võimaldada riikide reguleerivatel asutustel saavutada raamÖ käesolevas Õ direktiivis ja eridirektiivides sätestatud eesmärke, eelkõige otspunktide vahelise koostalitlusvõime osas, tuleks Ö peaks käesolev Õ raamdirektiiv Ö hõlmama Õ i kohaldamisala laiendada raadioseadmete ja telekommunikatsioonivõrgu lõppseadmete, nagu need on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 1999. aasta direktiivis 1999/5/EÜ raadioseadmete ja telekommunikatsioonivõrgu lõppseadmete ning nende nõuetekohasuse vastastikuse tunnustamise kohta, Ö Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2014/53/EL Õ teatavateleid aspektidele ning digitaaltelevisiooni tarbijaseadmeteleid, et hõlbustada puuetega kasutajate juurdepääsu. ð On oluline, et reguleerivad asutused julgustaksid võrguoperaatoreid ja seadmete tootjaid tegema omavahel koostööd, et soodustada puuetega kasutajate juurdepääsu elektroonilise side teenustele. Kui spektrit kasutatakse ainuõiguseta raadioterminalseadmete isiklikul otstarbel kasutamise jaoks, ei ole küll tegemist majandustegevusega, kuid selle suhtes tuleks siiski kohaldada käesolevat direktiivi, et tagada koordineeritud lähenemine lubade andmise korrale. ï ê 2002/21/EÜ põhjendus 6 (kohandatud) Audiovisuaalpoliitika ja sisu reguleerimise eesmärk on järgida selliseid üldist huvi pakkuvaid eesmärke nagu sõnavabadus, meediakanalite paljusus, erapooletus, kultuuriline ja keeleline mitmekülgsus, sotsiaalne hõlvamine, tarbijakaitse ja alaealiste kaitse. Ühenduse teatises “Ühenduse audiovisuaalpoliitika põhimõtted ja suunised digitaalajastul” ja nõukogu 6. juuni 2000. aasta järeldustes, milles nõukogu avaldas oma poolehoidu nimetatud teatises väljendatule, on sätestatud põhimeetmed, mida ühendus peab võtma oma audiovisuaalpoliitika rakendamiseks. ê 2002/22/EÜ põhjendus 50 (kohandatud) (10)Käesoleva direktiivi sätted ei takista liikmesriikidel võtta meetmeid asutamislepingu artiklites 30 ja 46 sätestatud põhjustel ja eelkõige avaliku korra, julgeoleku ja kõlbluse pärast. ê 2002/21/EÜ põhjendus 9 (kohandatud) Infoühiskonna teenuseid reguleerib Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2000. aasta direktiiv 2000/31/EÜ infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta) . ê 2002/21/EÜ põhjendus 10 (kohandatud) ð uus (11)Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/34/EÜ (millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord) artiklis 1 sätestatud mõiste “infoühiskonna teenus” hõlmab suurt hulka võrgus toimuvaid majandustoiminguid. Suurem osa neis toimingutest ei kuulu käesoleva direktiivi reguleerimisalasse, sest need toimingud ei seisne ainult või peamiselt signaalide edastamises elektroonilistes sidevõrkudes. ð Teatavad käesoleva direktiivi kohased elektroonilise side teenused võiksid vastata ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. septembri 2015. aasta direktiivi (EL) 2015/1535 (millega nähakse ette tehnilistest eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord) artiklis 1 sätestatud infoühiskonna teenuse mõistele. Infoühiskonna teenuseid reguleerivaid sätteid kohaldatakse selliste elektroonilise side teenuste suhtes niivõrd, kui käesolevas direktiivis või muudes liidu õigusaktides puuduvad konkreetsemad elektroonilise side teenuste suhtes kohaldatavad sätted. ïKäesolev direktiiv hõlmab Ö siiski selliseid elektroonilise side teenuseid nagu Õ kõneside, ð sõnumiteenused ïja elektronposti edastamist. Üks ja sama ettevõtja, näiteks internetiteenuse osutaja, võib pakkuda nii elektroonilisi sideteenuseid Ö elektroonilise side teenuseid Õ , näiteks juurdepääsu internetile, kui ka käesoleva direktiiviga hõlmamata teenuseid, näiteks veebipõhiseð , aga mitte sidega seotud ï sisu pakkumist. ê 2002/20/EÜ põhjendus 20 (12)Üks ettevõtja, näiteks kaabellevivõrgu operaator, võib pakkuda nii elektroonilisi sideteenuseid (näiteks telesignaalide edastamist) kui ka käesoleva direktiiviga hõlmamata teenuseid (näiteks heli- või televisiooniringhäälingu sisuteenuste kaubanduslikku pakkumist) ja seepärast võib nimetatud ettevõtjale seoses tema tegevusega sisu pakkuja või levitajana kehtestada lisakohustusi sätete kohaselt, mis ei ole ette nähtud käesoleva direktiiviga, ja ilma et see piiraks käesoleva direktiivi I lisas sätestatud tingimuste kohaldamist.

ò uus (13)Õigusraamistik peaks hõlmama raadiospektri kasutamist kõigis elektroonilise side võrkudes, kaasa arvatud raadiospektri isiklikuks otstarbeks kasutamist uut liiki võrkudes, mis koosnevad üksnes raadiolingiga ühendatud mobiilsete raadioseadmete autonoomsetest süsteemidest, millel ei ole keskset juhtimist ega keskset võrguoperaatorit ning mida ei kasutata ilmtingimata ühe konkreetse majandustegevuse jaoks. Arenevas viienda põlvkonna mobiilside keskkonnas arenevad sellised võrgud tõenäoliselt eeskätt väljaspool hooneid ja teedel ning on mõeldud kasutamiseks transpordi, energeetika, teadus- ja arendustegevuse, e-tervise, avaliku julgeoleku ja katastroofiabi, asjade interneti ning masinatevahelise raadioside ja võrku ühendatud autode jaoks. Sellest tulenevalt peaksid liikmesriigid seoses tulemusliku ja tõhusa spektrikasutuse ja kahjulike raadiohäirete vältimisega kohaldama selliste raadioseadmete kasutuselevõttu või kasutamist või mõlemat käsitlevaid täiendavaid riigisiseseid nõudeid, lähtudes direktiivi 2014/53/EÜ artiklist 7 ja juhindudes siseturu põhimõtetest. (14)Nõudmised elektroonilise side võrkude suutlikkusele kasvavad pidevalt. Kui varem keskenduti peamiselt üldiselt ja igale üksikule kasutajale kättesaadava ribalaiuse suurendamisele, siis nüüd muutuvad üha olulisemaks sellised parameetrid nagu latentsusaeg, käideldavus ja töökindlus. Praegu püütakse sellist nõudlust täites tuua kiudoptika kasutajale üha lähemale ning ühtlasi peaksid tulevaste ülikiirete võrkude tööparameetrid olema sellised, mida suudetakse pakkuda vähemalt kuni teenuse osutamise kohas asuva jaotuspunktini kiudoptikal põhinevate võrkudega. Püsiliiniühenduse mõttes on see samaväärne võrgu jõudlusega, mis saavutatakse teenuse osutamise kohaks peetava korterelamuni paigaldatud kiudoptikaga, ja mobiilsideühenduse mõttes on võrgu jõudlus sarnane sellega, mis saavutatakse teenuse osutamise kohaks peetava tugijaamani paigaldatud kiudoptikaga. Kui tehakse kindlaks, kas raadiovõrgu pakutavat jõudlust võib pidada sarnaseks võrgu jõudluseks, ei tuleks arvesse võtta seda, kui lõppkasutajate kogemused varieeruvad võrku ja võrgu lõpp-punkti ühendava meediumi erinevate omaduste tõttu. Vastavalt tehnoloogilise neutraalsuse põhimõttele ei tohiks muid tehnoloogiaid ja edastusmeediume kõrvale jätta, kui nende jõudlus on kirjeldatud lähtestsenaariumiga võrreldav. Selliste ülikiirete võrkude rajamine suurendab veelgi võrkude jõudlust ja rajab teed mobiilsidevõrkude uutele põlvkondadele, mis põhinevad täiustatud raadioliidestel ja tihedamal võrguarhitektuuril. ê 2009/136/EÜ põhjendus 13 (kohandatud) ð uus (15)Määratlusi on vaja kohandada nii, et need vastaksid tehnoloogia neutraalsuse põhimõttele ja tehnoloogia arengule. ð Tehnoloogia ja turu arengu tulemusena on võrgud üle läinud internetiprotokolli kasutamisele ning lõppkasutajatel on võimalus valida mitmete konkureerivate kõneteenuste pakkujate vahel. Seepärast tuleks direktiivis 2002/22/EÜ kasutatud termin „üldkasutatav telefoniteenus“, mille puhul peeti üldiselt silmas tavapäraseid analoogtelefoni teenuseid, asendada nüüdisaegsema ja tehnoloogiliselt neutraalse terminiga „kõneside“. ïEelkõige tuleks tTeenuse osutamise tingimused Ö tuleks Õ eraldada üldkasutatava telefoni Ö kõneside Õteenuse määratlusest, mis on üldsusele kättesaadavaks tehtud elektrooniline sideteenus Ö elektroonilise side teenus Õ , mis otse või kaudselt võimaldab siseriiklike või siseriiklike Ö riigisiseste või riigisiseste Õ ja rahvusvaheliste kõnede algatamist ja vastuvõtmist riigi või rahvusvahelisse telefoninumeratsiooniplaani kuuluva(te) numbri(te) abil, olenemata sellest, kas teenus põhineb ahelkommuteeritud või pakettkommuteeritud andmesideteenuste tehnoloogial. Selline teenus on laadilt kahesuunaline, võimaldades mõlemal poolel sidet pidada. Teenus, mis ei vasta kõigile neile tingimustele, näiteks läbiklikkimise rakendus klienditeeninduse veebilehel Ö veebisaidil Õ , ei ole Ö selline Õ üldkasutatav telefoniteenus. Üldkasutatav telefoni Ö Kõneside Õteenus hõlmab samuti sidepidamisvõimalusi, mis on mõeldud spetsiaalselt puudega lõppkasutajatele, kes kasutavad tekstiteenuseid või spetsiaalseid kõneteenuseid. ò uus (16)Sidepidamiseks kasutatavad teenused ja nende osutamise tehnilised vahendid on märkimisväärselt arenenud. Lõppkasutajad kasutavad traditsiooniliste telefonikõnede, tekstsõnumite (SMSide) ja elektronposti edastamise teenuste asemel üha enam samaväärsete funktsioonidega internetipõhiseid teenuseid, näiteks IP-kõnesid, sõnumiteenuseid ja veebipõhiseid meiliteenuseid. Tagamaks, et lõppkasutajad on samaväärsete funktsioonidega teenuste kasutamisel tulemuslikult ja samaväärselt kaitstud, ei tohiks elektroonilise side teenuste tulevikkuvaatav määratlus põhineda üksnes tehnilistel parameetritel, vaid peaks toetuma pigem funktsionaalsele lähenemisviisile. Vajaliku regulatsiooni ulatus peaks olema asjakohane, et saavutada selle üldist huvi pakkuvad eesmärgid. Kuigi käesoleva direktiivi kohaldamisalasse jäävate teenuste kindlaksmääramise seisukohast on signaalide edastamine ka edaspidi üks olulisi parameetreid, peaks määratlus hõlmama ka muid sidepidamist võimaldavaid teenuseid. Lõppkasutaja jaoks ei ole oluline, kas teenusepakkuja edastab signaale ise või toimub sidepidamine internetiühenduse teenuse kaudu. Seepärast peaks elektroonilise side teenuste muudetud definitsioon hõlmama kolme liiki teenuseid, mis võivad osaliselt omavahel kattuda: määruse (EL) 2015/2120 artikli 2 lõikes 2 esitatud määratluse kohased internetiühenduse teenused, käesolevas direktiivis määratletud isikutevahelise side teenused ja teenused, mis seisnevad täielikult või peamiselt signaalide edastamises. Elektroonilise side teenuse määratlus peaks kõrvaldama eelmise määratluse rakendamisel täheldatud ebamäärasuse ja võimaldama kohaldada konkreetseid raamistikus sisalduvaid õigusi ja kohustusi kalibreeritult säte-sätte haaval eri liiki teenuste suhtes. Elektroonilise side teenuste käigus kas tasuna või muul moel toimuv isikuandmete töötlemine peab olema kooskõlas direktiiviga 95/46/EÜ, mis asendatakse 25. mail 2018 määrusega (EL) 2016/679 (isikuandmete kaitse üldmäärus). (17)Selleks, et teenus kuuluks elektroonilise side teenuse määratluse alla, tuleb seda tavapäraselt pakkuda tasu eest. Digitaalmajanduse tingimustes leiavad turuosalised üha enam, et kasutajate kohta käival teabel on rahaline väärtus. Elektroonilise side teenuseid pakutakse sageli muu kui rahalise vastutasu eest – vastutasuks võib olla näiteks juurdepääs isikuandmetele või muudele andmetele. Seega peaks tasu mõiste hõlmama ka olukordi, kus teenusepakkuja nõuab lõppkasutajalt isikuandmeid, näiteks nime või e-posti aadressi, või muid andmeid, ning lõppkasutaja esitab need aktiivselt kas otse või kaudselt teenusepakkujale. Samuti peaks see hõlmama olukordi, kus teenusepakkuja kogub teavet (näiteks isikuandmed, sh IP-aadress, või muu automaatselt genereeritav teave, nt küpsiste kaudu kogutav ja edastatav teave) ilma, et lõppkasutaja seda aktiivselt esitaks. Vastavalt Euroopa Liidu Kohtu kohtulahendile, mis käsitleb ELi toimimise lepingu artiklit 57, on tasu aluslepingu tähenduses olemas ka siis, kui teenusepakkujale maksab kolmas isik ja mitte teenusesaaja. Seega peaks tasu mõiste hõlmama ka olukordi, kus teenusele juurdepääsu eeltingimuseks on lõppkasutaja kokkupuude reklaamiga või kus teenusepakkuja teeb kogutud isikuandmed rahaks. (18)Isikutevahelise side teenused on teenused, mis võimaldavad isikutevahelist interaktiivset teabevahetust ja mille hulka kuuluvad sellised teenused nagu tavapärane häälkõne kahe isiku vahel, aga ka igat liiki e-kirjad, sõnumiteenused ja grupivestlused. Isikutevahelise side teenused hõlmavad sidepidamist lõpliku, st tõenäoliselt mitte piiramatu arvu füüsiliste isikute vahel, kelle arvu paneb paika side algataja. Sidepidamine juriidiliste isikutega peaks olema määratlusega hõlmatud, kui füüsilised isikud tegutsevad juriidiliste isikute eest või osalevad sidepidamises vähemalt ühe poolena. Interaktiivne side tähendab, et teenus võimaldab teabe vastuvõtjal reageerida. Teenuseid, mis neile nõuetele ei vasta, näiteks lineaarne ringhääling, tellitavad videod, veebisaidid, suhtlusvõrgustikud, blogid või masinatevaheline teabevahetus, ei tohiks lugeda isikutevahelise side teenusteks. Erandlike asjaolude korral ei tohiks teenust pidada isikutevahelise side teenuseks, kui isikutevahelise ja interaktiivse sidepidamise vahend on selgelt mõne muu teenuse lisavõimalus ja objektiivsetel tehnilistel põhjustel ei saa seda kasutada ilma põhiteenuseta, ning selle integreerimine ei ole võimalus hoida kõrvale elektroonilise side teenuseid reguleerivate eeskirjade kohaldamisest. Põhimõtteliselt võiks selline erand olla näiteks veebimängude suhtluskanal, mis sõltub teenuse sidevõimaluste omadustest. (19)Riigi või rahvusvahelisse telefoninumeratsiooniplaani kuuluvaid numbreid kasutavad isikutevahelise side teenused võimaldavad luua ühenduse üldkasutatava (pakett- või ahel-)kommuteeritud telefonivõrguga. Sellised numbripõhised isikutevahelise side teenused hõlmavad nii teenuseid, mille puhul eraldatakse lõppkasutajatele läbivühenduse tagamiseks numbrid, kui ka teenuseid, mis võimaldavad lõppkasutajatel saada ühendust isikutega, kellele sellised numbrid on eraldatud. Numbri kasutamist tunnusena ei tohiks pidada samaväärseks sellega, kui numbrit kasutatakse kanalikommutatsiooniga üldkasutatava telefonivõrguga ühenduse loomiseks, ning seega ei tohiks seda pidada iseenesest piisavaks, et pidada teenust numbripõhiseks isikutevahelise side teenuseks. Numbrivaba isikutevahelise side teenuste suhtes tuleks kohustusi kehtestada üksnes siis, kui avalik huvi nõuab konkreetsete regulatiivsete kohustuste kohaldamist isikutevahelise side teenuste kõigi liikide suhtes olenemata sellest, kas teenuse pakkumiseks kasutatakse numbreid või ei. Numbripõhiste isikutevahelise side teenuste teistsugune kohtlemine on põhjendatud, sest sellised teenused on avalikult tagatud koostalitlusvõimelise ökosüsteemi osa ja saavad sellest ka kasu. ê 2002/22/EÜ põhjendus 6 (kohandatud) ð uus (20)Võrgu lõpp-punkt moodustab reguleerimisotstarbelise piiri, mis eraldab elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid Ö elektroonilise side võrke ja teenuseid Õ reguleerivat raamistikku telekommunikatsioonivõrgu lõppseadmeid reguleerivast raamistikust. Võrgu lõpp-punkti asukoha määratlemise eest vastutab riigi reguleeriv asutus, kes teeb seda vajaduse korral asjaomaste ettevõtjate taotluse põhjal. ð Pidades silmas riikide reguleerivate asutuste tegevust ja arvestades fikseeritud ja raadiovõrkude mitmekesisust, peaks Elektroonilise Side Euroopa Reguleerivate Asutuste Ühendatud Amet („BEREC“) tihedas koostöös komisjoniga võtma vastu suunised selle kohta, kuidas teha mitmesugustel konkreetsetel juhtudel kindlaks võrgu lõpp-punkt vastavalt käesolevale direktiivile. ï ò uus

(21)Tänu tehnika arengule on lõppkasutajatel juurdepääs hädaabiteenustele mitte ainult häälkõne kaudu, vaid ka muude isikutevahelise side teenuste kaudu. Seepärast peaks hädaolukorra side mõiste hõlmama kõiki neid isikutevahelise side teenuseid, mis võimaldavad juurdepääsu sellistele hädaabiteenistustele. Mõiste tugineb liidu õigusaktides juba olemas olevatele hädaabisüsteemi elementidele: „häirekeskus“ ja „kõige sobivam häirekeskus“ ning „hädaabiteenistused“. ê 2002/21/EÜ põhjendus 16 (kohandatud) ð uus (22)Riigi reguleerivad asutused ð ja muud pädevad asutused ï peaksid käesolevast reguleerivast raamistikust tulenevate ülesannete täitmisel toetuma Ö oma töös Õ ühtlustatud eesmärkidele ja põhimõtetele ning vajaduse korral koordineerima oma tegevust teiste liikmesriikide reguleerivate asutuste ð ja BERECi ïga. ê 2002/21/EÜ põhjendus 17 (kohandatud) ð uus (23)Käesoleva direktiivi ja eridirektiivide alusel riigi reguleerivatele ð pädevatele ï asutustele ettenähtud toimingud aitavad kaasa laiema tegevuspoliitika rakendamisele kultuuri, tööhõive, keskkonna, sotsiaalse ühtekuuluvuse ja asulaplaneerimise alal. ò uus (24)Selleks, et digitaalse ühtse turu strateegia poliitilised eesmärgid saaksid regulatiivse väljundi, peaks raamistik lisaks senisele kolmele peamisele eesmärgile (edendada konkurentsi, siseturgu ja lõppkasutajate huve) püüdlema veel andmesidega seotud eesmärkide poole, mida iseloomustavad järgmised tulemused: kõigile liidu kodanikele ja ettevõtjatele mõistlike hindade ja valikuvõimalustega pakutav laialdane juurdepääs ülikiiretele fikseeritud ja mobiilsidevõrkudele, mida toetavad tulemuslik ja õiglane konkurents, tõhusad investeeringud ja avatud innovatsioon, tõhus spektrikasutus, ühised eeskirjad ja prognoositav regulatiivne lähenemine siseturul ning kodanike huvide tagamiseks vajalikud sektorispetsiifilised eeskirjad. Liikmesriikide, riikide reguleerivate asutuste ja muude pädevate asutuste ning sidusrühmade jaoks tähendab see andmesidega seotud eesmärk ühest küljest, et püütakse kasutada kõige suurema läbilaskevõimega võrke ja teenuseid, mis oleksid konkreetses piirkonnas majanduslikult jätkusuutlikud, ning teisest küljest püüeldakse territoriaalse ühtekuuluvuse suunas, mis väljenduks eri piirkondades kättesaadavate andmeedastusmahtude ühtlustumises. ê 2002/21/EÜ põhjendus 18 (kohandatud) ð uus (25)Ö Põhimõte, et Õ Lliikmesriigidkide kohustus ð peaksid kohaldama ELi õigust tehnoloogiliselt neutraalsel viisil ï tagada, et riigi reguleerivad asutused võtaksid põhjalikult arvesse vajadust säilitada reguleerimise tehnoloogiline neutraalsus, st et Ö riigi reguleeriv Õ ð või muu pädev ï Ö asutus Õei soosita ega halvustata konkreetset liiki tehnoloogia kasutamist, ei välista proportsionaalsete meetmete võtmist teatavate konkreetsete teenuste edendamiseks, kui see on põhjendatud (näiteks digitaaltelevisioon kui spektrikasutuse tõhususe suurendamise vahend) ð , et saavutada õigusliku raamistiku eesmärgid ï. ð Ühtlasi ei välista see arvestamist asjaoluga, et teatavate edastuskanalite füüsikalised ja arhitektuurilised omadused võivad olla teenusekvaliteedi, läbilaskevõime, hoolduskulude, energiatõhususe, haldamise paindlikkuse, töökindluse ja skaleeritavuse ning lõpuks ka jõudluse mõttes paremad ning see võib avalduda ka mitmesuguste regulatiivsete eesmärkide saavutamiseks võetavates meetmetes. ï ê 2009/140/EÜ artikkel 53 (26)Tulemuslikku investeerimist ja konkurentsi tuleks soodustada üheaegselt, et hoogustada majanduskasvu ja innovatsiooni ning suurendada tarbijate valikuvõimalusi.

ê 2009/140/EÜ artikkel 54 (27)Konkurentsi on parim soodustada majanduslikult tõhusa investeerimistaseme abil uutesse ja olemasolevatesse infrastruktuuridesse, täiendades seda vajaduse korral reguleerimisega, et saavutada tulemuslik konkurents jaemüügiteenuste valdkonnas. Infrastruktuuril rajaneva konkurentsi tõhus tase võrdub sellise infrastruktuuri dubleerimise ulatusega, mille saavutamisel investorid võivad eeldada õiglase kasu saamist turuosade arenemist puudutavate mõistlike ootuste alusel. ê 2009/140/EÜ põhjendus 8 (kohandatud) ð uus (28)Lissaboni tegevuskava eesmärkide saavutamiseks tuleb luua Luua tuleb asjakohaseid soodustusi investeeringute tegemiseks uutesse kiiretesse ð ülikiiretesse ï võrkudesse, mis toetavad innovatsiooni sisumahukate Iinterneti-teenuste valdkonnas ja tugevdavad Euroopa Liidu rahvusvahelist konkurentsivõimet. Sellistel võrkudel on ülisuur potentsiaal tuua kasu tarbijatele ja äritegevusele kogu Euroopa Liidus. Seetõttu on ülimalt oluline edendada pidevat investeerimist nende uute võrkude arendamisse, kindlustades samas konkurentsi ning tagades prognoositava ja järjekindla reguleerimise kaudu tarbijatele paremad valikuvõimalused. ê 2009/140/EÜ põhjendus 5 (kohandatud) (29)Eesmärk on konkurentsi arenedes turgudel eelnevalt järk-järgult vähendada valdkonnaspetsiifilisi eeskirju ning jõuda lõpuks selleni, et elektrooniline side oleks reguleeritud üksnes konkurentsiõigusega. Võttes arvesse asjaolu, et viimastel aastatel on konkurents elektroonilise side turgudel jõudsalt arenenud, on äärmiselt oluline, et regulatiivseid eelkohustusi kehtestataks vaid juhul, kui Ö asjaomastel jaeturgudel Õ puudub tõhus ja püsiv konkurents. ò uus (30)Elektrooniline side muutub eluliselt oluliseks üha suurema hulga sektorite jaoks. Asjade internet on hea näide sellest, kuidas elektroonilise side aluseks olev raadiosignaalide edastamine pidevalt areneb ning kujundab ühiskonna ja ärimaailma reaalsust. Et sellest arengust võimalikult palju kasu saada, on oluline võtta spektrihalduses kasutusele uusi raadiosidetehnoloogiaid ja -rakendusi ning harjuda neid kasutama. Nõudlus muude spektrile toetuvate tehnoloogiate ja rakenduste järele kasvab samuti ning neid saab tänu elektroonilise side integreerimisele või sellega kombineerimisele veelgi parendada; seepärast tuleks spektrikasutuse tõhusamaks muutmise huvides läheneda spektrihaldusele võimaluse korral sektoriüleselt. ê 2009/140/EÜ põhjendus 28 (kohandatud) ð uus (31)Ehkki spektri haldamine jääb endiselt liikmesriikide pädevusse, võib sStrateegiline planeerimine, koordineerimine ja vajaduse korral ühenduse Ö liidu Õ tasandil toimuv ühtlustamine Ö võib Õ aidata tagada, et spektri kasutajad saavad siseturust täit kasu ja ELiÖ liidu Õ huvisid on võimalik kogu maailmas tulemuslikult kaitsta. Nendel eesmärkidel tuleksÖ võib Õ vajaduse korral algatadaÖ vastu võtta Õ raadiospektripoliitikat käsitlevaid mitmeaastaseid programme, ð , millest esimene määratakse kindlaks Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega nr 243/2013/EL, ïet esitada ühendusesÖ liidus Õ raadiospektri kasutamise strateegilise planeerimise ja ühtlustamise poliitika suundi ja eesmärke. Kõnealused poliitika suunad ja eesmärgid võivad käsitleda siseturu loomiseks ja toimimiseks vajaliku raadiospektri kättesaadavust ja tõhusat kasutamist Ö , kooskõlas käesoleva direktiiviga Õ ning vajaduse korral samuti siseturu tõkete kaotamiseks vajaliku raadiospektri üldlubade või individuaalsete kasutusõiguste andmise korra ühtlustamist. Kõnealused poliitika suunad ja eesmärgid peaksid olema kooskõlas käesoleva direktiivi ja eridirektiividega. ê 2009/140/EÜ põhjendus 32 (kohandatud) ð uus (32)Olemasolev spektri haldamise ja jaotamise süsteem põhineb üldjuhul haldusotsustel, mis ei ole piisavalt paindlikud tehnoloogia ja majanduse arengu, eelkõige traadita tehnoloogia kiire arengu ja suureneva sagedusalade nõudluse arvessevõtmiseks. Ö Riigipiiridel on raadiospektri optimaalse kasutuse kindlaksmääramisel üha väiksem tähtsus. Õ Riikide poliitika tarbetu killustatus ð raadiospektri haldamisel, sh raadiospektrile juurdepääsu ja selle kasutamise põhjendamatult erinevad tingimused olenevalt operaatori liigist võivad ï põhjustabda kulude kasvu ja spektrikasutajate turuvõimaluste kaotust. ning Ö See võib Õ pärsib Ö pärssida Õ innovatsiooni, ð piirata investeeringuid, vähendada tootjate ja operaatorite mastaabisäästu ning tekitada pingeid õiguste omanike vahel ja erinevusi spektrile juurdepääsuga seotud kuludes. Selline killustumine võib üldjoontes tuua kaasa moonutusi siseturu toimimises ïkahjustades siseturgu, Ö ning kahjustada Õ tarbijaid ja kogu majandust. Lisaks võivad raadiosagedustele juurdepääsu ja nende kasutamise tingimused erineda olenevalt ettevõtja liigist, kuigi ettevõtjate pakutavad elektroonilised teenused kattuvad üha enam, ning see põhjustab õiguste omanike vahelisi pingeid, spektrile juurdepääsu kulude erinevust ja võib moonutada siseturu toimimist.

ê 2009/140/EÜ põhjendus 33 (kohandatud) Riigipiiridel on raadiospektri optimaalse kasutuse kindlaksmääramisel üha väiksem tähtsus. Spektriõigustele juurdepääsu killustatud haldamine piirab investeeringuid ja innovatsiooni ning ei võimalda ettevõtjatel ja seadmetootjatel saavutada mastaabisäästu, takistades nii raadiospektrit kasutavate elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste siseturu arengut. ê 2009/140/EÜ põhjendus 30 (kohandatud) (33)Käesolevas direktiivis sisalduvad spektri haldamist käsitlevad sätted peaksid olema kooskõlas raadiospektri haldamisega tegelevate rahvusvaheliste ja piirkondlike organisatsioonide, näiteks Rahvusvahelise Telekommunikatsiooniliidu (ITU) ja Euroopa pPostside- ja tTelekommunikatsiooniadministratsioonide kKonverentsi (CEPT) tegevusega, et tagada spektri tõhus kasutamine ja spektri kasutamise ühtlustamine ühenduses Ö liidus Õ ning liikmesriikide ja teiste ITU liikmete vahel. ê 2002/21/EÜ põhjendus 11 (kohandatud) ð uus (34)Kooskõlas reguleerija ja operaatori tegevuse lahususe põhimõttega peaksid liikmesriigid kindlustama riigi reguleeriva asutuse või reguleerivate ð ja muude pädevate ï asutuste sõltumatuse, et tagada nende otsuste erapooletus. Nimetatud sõltumatuse nõue ei piira liikmesriikide institutsionaalset sõltumatust, nende põhiseaduslikke kohustusi ega neutraalsuse põhimõtet seoses omandi õigusliku režiimiga, nagu on ette nähtud asutamislepingu artiklis 295. Riigi reguleeriva asutuse Ö Riikide reguleerivate asutuste Õ ð ja muude pädevate asutuste ïkäsutuses peaksid olema kõik tema Ö nende Õ tööks vajalikud vahendid, nii personal, oskusteave kui ka rahalised vahendid. ò uus (35)Koostada tuleb ülesannete nimekiri, mille liikmesriigid võivad anda täitmiseks ainult asutustele, mille nad on määranud riigi reguleerivateks asutusteks, kelle poliitiline sõltumatus ja regulatiivne suutlikkus on tagatud; selliseid ülesandeid tuleb eristada ülesannetest, mida nad võivad anda täitmiseks kas riigi reguleerivatele asutustele või muudele pädevatele asutustele. Seega kui käesolevas direktiivis on sätestatud, et liikmesriik peaks määrama ülesande pädevale asutusele või volitama pädevat asutust, võib liikmesriik määrata ülesande kas riigi reguleerivale asutusele või mõnele teisele pädevale asutusele. ê 2009/140/EÜ põhjendus 13 (kohandatud) ð uus (36)Tuleks tugevdadarRiikide reguleerivate asutuste sõltumatust Ö tugevdati Õ Ö 2009. aasta läbivaatamise käigus Õ, et tagada reguleeriva raamistiku tõhusam kohaldamine ning suurendada nende autoriteeti ja otsuste prognoositavust. Selleks tuleks Ö tuli Õ siseriiklikes Ö riigisisestes Õ õigusnormides sõnaselgelt tagada, et turu eelreguleerimise või ettevõtjate vaheliste vaidluste lahendamise eest vastutav riigi reguleeriv asutus on oma ülesannete täitmisel kaitstud välise sekkumise ja poliitilise surve eest, mis võiks kahjustada tema poolt menetletavate küsimuste sõltumatut hindamist. Sellise välise mõju tõttu ei sobi siseriiklik Ö riigisise