[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON | Brüssel 16.7.2008 KOM(2008) 402 lõplik 2008/0154 (COD) Ettepanek EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS organisatsioonide vabatahtliku osalemise kohta ühenduse keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemis (EMAS) (esitanud komisjon) {SEK(2008) 2121} {SEK(2008) 2122} SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST 110 1.1. Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Ühenduse keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteem (edaspidi EMAS) loodi algselt 1993. aastal[1] ning seda muudeti 2001. aastal Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. märtsi 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 761/2001 (organisatsioonide vabatahtliku osalemise võimaldamise kohta ühenduse keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemis (EMAS)),[2] mis on praegu jõus. Käesoleva ettepaneku eesmärk on tugevdada kõnealust süsteemi selle tõhustamise ja organisatsioonidele atraktiivsemaks muutmise kaudu, et: - suurendada kõnealust süsteemi kohaldavate organisatsioonide arvu,[3] - EMASi tunnustataks kui keskkonnajuhtimissüsteemi mõõdupuud, - võimaldada muid keskkonnajuhtimissüsteeme kohaldavatel organisatsioonidel üle minna EMASi kohaldamisele, - laiendada EMASi mõju registreeritud organisatsioonidest kaugemale, nõudes et kõnealused organisatsioonid võtaksid tarnijate ja teenuste osutajate valimisel arvesse keskkonnakaalutlusi. Väljapakutud muudatustega keskendutakse sisule ja pööratakse erilist tähelepanu väikeste organisatsioonide (VKEd ja väikesed ametiasutused) vajadustele, institutsioonilisele ülesehitusele ning seostele muude ühenduse poliitikavahenditega. 120 1.2. Üldine taust EMASi määruse artikli 15 kohaselt on komisjon kohustatud EMASi toimimise käigus saadud kogemuste põhjal süsteemi läbi vaatama ning esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule asjakohased muudatusettepanekud. Selle taustal viidi 2005. aastal läbi suuremahuline EMASi hindamisuuring. Kõnealuses hindamisuuringus tehti süsteemis osalevate eri sidusrühmade kaasabil kindlaks süsteemi tugevad ja nõrgad küljed ning pakuti välja võimalusi asjaomase määruse tõhustamiseks. 130 1.3. Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 761/2001, 19. märts 2001, organisatsioonide vabatahtliku osalemise võimaldamise kohta ühenduse keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemis (EMAS). 140 1.4. Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega EMASi läbivaatamine moodustab osa meetmete paketist, mis on lisatud säästva tarbimise ja tootmise tegevuskava käsitlevale teatisele ning mis võetakse vastu juunis/juulis 2008. Kõnealuse tegevuskavaga püütakse oluliselt muuta tarbijate ja tootjate toimimisviise paremate toodete, tõhusama ja puhtama tootmise ning arukama tarbimise suunas. Lisaks EMASi läbivaatamisele hõlmab tegevuskava ka ökomärgise määruse ja keskkonnahoidlikke riigihankeid käsitleva teatise läbivaatamist. 2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE 2.1. Konsulteerimine huvitatud isikutega 211 Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus Komisjoni talitused peavad pidevat dialoogi liikmesriikide esindajate ja EMASi toimimises osalevate eri sidusrühmadega, et jälgida süsteemi tegelikku rakendamist. EMASi juhtivad liikmesriikide asutused (pädevad asutused, akrediteerimisasutused) korraldasid mitu sidusrühmade kohtumist ja süsteemi tulevikku käsitlevat seminari ning koostasid soovitused selle läbivaatamiseks. Liikmesriikidega, keda esindab EMASi määruse artikli 14 alusel moodustatud komitee, on läbivaatamise kõikides etappides nõu peetud ja nad on läbivaatamisel kaasa aidanud.[4] Komisjon korraldas neli töörühma koosolekut[5] ning läbivaatamisalase seminari,[6] kus osalesid valitud EMASi eksperdid (EMASi tõendajad, konsultandid, akrediteerimisasutused ja pädevad asutused). Komisjon külastas valitud liikmesriike, et saada nende arvamust määruse läbivaatamise kohta, ning liikmesriigid ja teised huvitatud isikud esitasid oma ideed süsteemi tuleviku kohta. Konsultantide konsortsium viis keskkonna peadirektoraadi nimel läbi EMASi ja ökomärgise suuremahulise hindamisuuringu (EVER-uuring). Selles uuriti, milliseks peavad Euroopa organisatsioonid EMASi motiive, edukust mõjutavaid tegureid ja eeliseid, ning esitati soovitused EMASi läbivaatamiseks. Uuringu tulemused esitati, nende üle arutati ja neid täiendati septembris 2005 toimunud kahel seminaril, kus osalesid eksperdid, asutused, äriühingud, praktikud ja valitsusvälised organisatsioonid. Mais 2006 viidi lõpule REMAS-projekt – kolm aastat kestnud projekt, mida rahastas ELi LIFE-programmi keskkonnafond ja mille viisid läbi Ühendkuningriigi keskkonnaamet, Šotimaa keskkonnakaitseamet, Ühendkuningriigi Keskkonnajuhtimise ja -hindamise Instituut ning Iirimaa keskkonnakaitseamet. Selle projekti raames tehti üksikasjaliku statistilise analüüsi kaudu kindlaks, milline on eri keskkonnajuhtimissüsteemide mõju keskkonnajuhtimisega seotud tegevusele tegevuskohas, ning millist mõju avaldab keskkonnajuhtimine õigusaktide järgimisele ja keskkonnategevuse tulemuslikkusele võrreldes parima võimaliku tehnikaga. 212 Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine EVER-uuring näitas, et EMASi loetakse vahendiks, mille abil saab kaasata keskkonnaprobleeme organisatsiooni ühisesse väärtussüsteemi ja parandada ettevõtte mainet. EMASi ei peeta mitte üksnes süsteemiks, mille abil saab vähendada jäätmete kõrvaldamisega seotud kulusid, energiatarbimist jne, vaid seda peetakse ka keskkonnasõbralikkuse näitajaks. Keskkonnatingimuste ja maine parandamist ning kulude vähendamist peetakse EMASi kohaldamise tähtsaimaks eeliseks. Kuigi pea pooled EVER-uuringus osalenutest arvasid, et EMASiga seotud kulud on suuremad kui sellest tulenev kasu, pidas enam kui kaks kolmandikku vastanutest EMASi edukaks, kui võrrelda EMASiga seotud rahalisi ning mitterahalisi tulusid ja kulusid. REMAS-projekt näitas, et akrediteeritud ja sertifitseeritud keskkonnajuhtimissüsteemi kasutuselevõtt tõhustab keskkonnajuhtimisega seotud tegevust tegevuskohas ning et on tõendeid selle kohta, et üldine keskkonnajuhtimine toimib paremini EMASi kui muude süsteemide raames.[7] Teisest küljest aga näitasid kõnealused uuringud, et EMAS ei ole veel levikut silmas pidades täielikku potentsiaali saavutanud. EVER-uuringus osalenud vastajad leidsid, et EMASiga seotud kulud, juhtkonna vähene pühendumine ning paberitöö maht ja bürokraatia on EMASi vastuvõtmise kolm kõige suuremat takistust. Kuigi EMASi kohaselt registreeritud organisatsioonide arv suureneb pidevalt (hetkel on ühenduse piires registreeritud üle 5000 organisatsiooni), moodustavad nad siiski vaid väga väikese osa organisatsioonidest, kes võiksid kõnealust süsteemi kohaldada. Loetletud järeldusi toetas enamik sidusrühmadest, kelle poole pöörduti, ja neid võeti arvesse, kui komisjoni talitused analüüsisid kõnealuse süsteemi läbivaatamiseks kindlaks tehtud võimalusi ning võtsid vastu otsuse seoses süsteemi kavandatavate tulevikusuundade ja muudatustega, mida tuleb teha praegu kehtivasse EMASi määrusesse. 213 Interneti kaudu viidi läbi avalik konsultatsioon 22. detsembrist 2006 kuni 26. veebruarini 2007. Komisjon sai 214 vastust. 230 2.2. Mõju hindamine Komisjon viis läbi tööprogrammis osutatud mõju hindamise ja kaalus kolme peamist võimalust: - jätkata praeguse lähenemisviisiga, - lõpetada süsteem järk-järgult ja - muuta oluliselt asjaomast määrust. Praeguse lähenemisviisiga jätkamine tagaks stabiilsuse. Võimalikud muudatused võiksid olla vaid halduslikku ja/või institutsioonilist laadi, et parandada praeguse süsteemi toimimist. Kuid kõnealuse võimaluse korral parandataks süsteemi puudusi vaid veidi ega tekiks võimalust oluliste muudatuste tegemiseks. Selle üldine mõju oleks väike, mis seab küsimuse alla selle usaldusväärsuse. Süsteem ei muutu nähtavamaks ja tõenäoliselt jaotuks see ebaühtlaselt liikmesriikide vahel. EMASi järkjärgulise lõpetamise puhul vabaneksid rahalised vahendid ja tööjõud. Selle võimalusega kaasneks aga kahjulik mõju keskkonnale ja majandusele. Ühenduse poliitikast kaoks üks vabatahtlikke vahendeid. Kuuenda keskkonnaalase tegevusprogrammi vahekokkuvõttes[8] leiti, et vabatahtlikel vahenditel on küll suur potentsiaal, kuid neid ei ole täielikult välja arendatud, ja kutsuti komisjoni üles nimetatud süsteeme läbi vaatama, et soodustada nende kasutuselevõttu ja vähendada nende haldamisega kaasnevat koormust. Asjaomase määruse oluline muutmine suurendaks EMASi nähtavust, mõju ja poliitilist tähtsust, mille tulemusel laieneks süsteemi levik oluliselt. See võimaldaks ühendusel nii otseselt kui ka kaudselt tagada paremaid ja täpsemaid keskkonnaeeliseid. Samuti parandaks see majanduslikku olukorda ja vähendaks osalevate organisatsioonide halduskoormust seoses keskkonnajuhtimisega. Mõnede soovitatavate muudatuste puhul on vaja teha ettemaksetega investeeringuid ja pakkuda EMASis osalevatele organisatsioonidele stiimuleid. Seda, kui palju suureneb süsteemiga liitunute arv, ei ole võimalik täpselt ennustada, kuna puuduvad kvantitatiivsed andmed eri meetmetega seotud kulude ja nende mõju kohta ning kuna mitmed võimalused on üksteisega seotud või turupõhised, kuid eesmärgiks on seatud, et kümme aastat pärast käesoleva määruse jõustumist on registreeritud organisatsioonide või tegevuskohtade arv sama suur kui praegu ISO 14001:2004 standardile vastavate keskkonnajuhtimissüsteemi nõuete alusel sertifitseeritud organisatsioonide või tegevuskohtade arv (35 000). Vaheeesmärgiks on seatud, et viis aastat pärast käesoleva määruse jõustumist võrdub EMASi kohaselt registreeritud tegevuskohtade arv tegevuskohtade keskmisega kolmes liikmesriigis, kus nende arv miljoni elaniku kohta oli 2007. aastal kõige suurem (st eesmärk on kokku 23 000 EMASi kohaselt registreeritud tegevuskohta).[9] 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG 305 3.1. Kavandatud meetmete kokkuvõte Ettepaneku eesmärk on vaadata üle EMAS vastavalt EMASi määruse artiklile 15, et parimal võimalikul viisil julgustada kõikide organisatsioonide keskkonnategevuse tulemuslikkuse pidevat paranemist. Selle eesmärgi saavutamise nimel püütakse EMASi määruse läbivaatamisega oluliselt suurendada kõnealuse süsteemi poliitilist tähtsust ja selle kaudu ka süsteemi kohaldavate organisatsioonide arvu. Väljapakutud põhimõtteliste muudatustega keskendutakse sisule ja pööratakse erilist tähelepanu väikeste organisatsioonide (VKEd ja väikesed ametiasutused) vajadustele, institutsioonilisele ülesehitusele ning muudele poliitikavahenditele, eelkõige keskkonnahoidlikele riigihangetele. 310 3.2. Õiguslik alus Käesolev määrus lähtub Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklis 175 (mis on ka määruse (EÜ) nr 761/2001 õiguslik alus) sätestatud keskkonnapoliitikaga seotud kaalutlustest. 320 3.3. Subsidiaarsus ja proportsionaalsus Kõnealuse süsteemi vastuvõtmine ühenduse tasandil on vajalik, et luua ühtne usaldusväärne süsteem ja vältida eri riiklike süsteemide kehtestamist. Käesoleva ettepanekuga ei muudeta praegust siseturu suhtes kehtivat olukorda ja jätkatakse subsidiaarsuse põhimõtte järgimist, jättes asjaomase määruse tehniliseks rakendajaks liikmesriigid pädevate asutuste ja akrediteerimisasutuste tegevuse kaudu. Seeläbi on tagatud kõnealuse süsteemi tõhusus seoses organisatsioonide keskkonnategevuse tulemuslikkuse parandamisega, samas kui liikmesriikide ülesandeks on jäetud meetmed, mida saab edukalt korraldada riigi tasandil. 3.4. Õigusakti valik 341 Kavandatud õigusakt on määrus, kuna vaid selle abil saab tagada registreerimist, tõendamist ning akrediteerimist (mis kujutavad endast kõnealuse süsteemi olulisi koostisosi) käsitlevate eeskirjade ja menetluste piisavat ühtlustamist. 4. MÕJU EELARVELE 401 Ühendusepoolne rahaline toetus on üldiselt piiratud. Ühenduse eelarvest taotletud iga-aastaste rahaliste vahendite suurust hinnatakse 1,5 miljonile eurole ning sellega kaetakse eelkõige eri sektorite viitedokumentide väljatöötamine, akrediteerimisasutuste ja pädevate asutuste vastastikune hindamine ning teabevahetus. Kuni 2013. aastani kaetakse need kulud rahastamisvahendist LIFE+.[10] 5. LISATEAVE 510 5.1. Lihtsustamine 511 Käesoleva ettepanekuga nähakse ette õigusaktide lihtsustamine kehtiva määruse teksti ümbersõnastamise ja eri suunistest pärit kasulike elementide ülevõtmise kaudu. Ettepanekuga nähakse ette organisatsioonide haldusmenetluste lihtsustamine muu hulgas järgmisel viisil: - soodustatakse regulatiivse ja halduskoormuse jätkuvat vähendamist, kehtestades elemente, mis aitavad tekitada koostoimet ja võimaldavad tihedamaid koostöösidemeid EMASi ning muude ELi õigusaktide ja meetmete vahel, vähendades seeläbi EMASi kohaselt registreeritud organisatsioonide halduskoormust reguleerimise paindlikkuse, sealhulgas regulatiivse koormuse vähendamise (õigusaktide nõuete asendamine, ilma et muudetaks keskkonnaalaseid õigusakte) ning õigusaktide muutmise kaudu; - lisaks kehtivale korrale, mille puhul organisatsioonid registreeruvad ühekaupa, lisatakse võimalus, et organisatsioonid registreeruvad grupikaupa või üks organisatsioon registreerib kõik oma tegevuskohad ühekorraga, mis kärbib otseselt kulusid ning muudab osalemise ahvatlevamaks; - liikmesriikidel palutakse selgitada, millised on seosed ja vastastikune täiendavus teiste keskkonnajuhtimissüsteemidega, et organisatsioonide osalemist siseriiklikes keskkonnajuhtimissüsteemides või nende registreeritust sellistes süsteemides saaks arvesse võtta, kui organisatsioon esitab taotluse EMASi kohaseks registreerimiseks, ja vastupidi. Käesolev ettepanek on seega vastavuses parema õigusliku reguleerimise algatuse eesmärkidega, mis on välja töötatud uuendatud Lissaboni strateegia raames ning mille abil püütakse lihtsustada ja tõhustada olemasolevaid õigusakte, et neid paremini kavandada ning parandada eeskirjade järgimist, vähendades samal ajal halduskoormust. Käesolev ettepanek on lisatud komisjoni õigusloome- ja töökavasse viitenumbri 2006/ENV/053 all ning sellega täidetakse komisjoni jooksva programmi alusel võetud kohustusi.[11] 520 5.2. Kehtivate õigusaktide kehtetuks tunnistamine Ettepaneku heakskiitmisele järgneb kehtivate õigusaktide kehtetuks tunnistamine. 5.3. Ülevaatamis-/läbivaatamis-/aegumisklausel 531 Ettepanek sisaldab ülevaatamisklauslit. 560 5.4. Euroopa Majanduspiirkond Kavandatud õigusakt käsitleb Euroopa Majanduspiirkonnaga seotud küsimusi, mistõttu tuleks seda laiendada Euroopa Majanduspiirkonnale. 570 5.5. Ettepaneku üksikasjalik selgitus EMASi tegevuskava ja selles osalemise üldnõuded jäävad suures osas samaks, mis kehtivad praegu jõus oleva määruse kohaselt: Organisatsioonid võivad osaleda EMASis tingimusel, et nad arendavad välja keskkonnapoliitika, teevad keskkonnaülevaate, kehtestavad keskkonnajuhtimissüsteemi, viivad läbi keskkonnaauditi ja koostavad keskkonnaaruande. Pärast seda, kui sõltumatud tõendajad on kõnealuse keskkonnaaruande tõendanud ja kinnitanud, võib asjaomane organisatsioon esitada registreerimistaotluse pädevale asutusele. Et registreeringut säilitada, peab asjaomane organisatsioon esitama korrapäraseid aruandeid oma keskkonnategevuse tulemuslikkuse parandamise kohta ja esitama tõendeid selle kohta, et ta vastab kõikide kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuetele. Peamiste muudatuste eesmärk on: - tagada, et EMAS on kõrgekvaliteediline keskkonnajuhtimissüsteem, mille abil garanteeritakse süsteemivälistele sidusrühmadele ja riiklikele täitevasutustele, et EMASi kohaselt registreeritud organisatsioonid täidavad kõiki asjakohaseid keskkonnaalaseid õigusakte ja täiustavad pidevalt oma keskkonnategevuse tulemuslikkust, ning - suurendada süsteemi atraktiivsust selles osalevate organisatsioonide, eelkõige väikeste organisatsioonide (VKEd ja väikesed ametiasutused) jaoks, vähendades süsteemis osalevate organisatsioonide halduskoormust ning muutes EMASis osalemise nähtavamaks. Kõnealused muudatused hõlmavad järgmist: - Keskkonnajuhtimissüsteem. EMASi aluseks jääb ka edaspidi ISO 14001 standardiga kooskõlas olev keskkonnajuhtimissüsteem, millele lisatakse järgmised elemendid: - Õigusaktide nõuete täitmist tagav tõhustatud kord. Asjaomane EMASis osalev organisatsioon peab enne oma esimest registreerimist tõendama, et ta järgib asjaomaseid keskkonnaalaseid õigusakte. Ergutatakse dialoogi asjaomase organisatsiooni ja riiklike täitevasutuste vahel. Tõendajate ülesanne on tagada, et organisatsioon täidab õigusaktide nõudeid. Selgitatud on nõuete täitmata jätmise mõistet ning ühtlustatud on korda, mille alusel asjaomased pädevad asutused registreerivad organisatsioone või peatavad nende registreeringu nõuete täitmata jätmise tõttu. - Tõhustatud keskkonnaalane aruandlus. EMASi kohaselt registreeritud organisatsioonid on kohustatud esitama aruandeid keskkonnategevuse tulemuslikkuse kohta, kasutades tulemuslikkuse põhinäitajad. Kõnealused näitajad on määratletud järgmiste keskkonnaküsimuste suhtes: energiatõhusus, materjalitõhusus ja loodusvarade kasutamise tõhusus, jäätmed, heited ning bioloogiline mitmekesisus/maakasutus. - Juhised parima keskkonnajuhtimise tava kohta. Selleks et toetada parima keskkonnajuhtimise tava ühtlasemat rakendamist, algatab komisjon viitedokumentide väljatöötamise. Kõnealused dokumendid hõlmavad eri sektoreid ja neis keskendutakse tootmistegevuse, nt toodete kavandamise ning tootmisahelast alla- ja ülespoole suunatud tegevuse, otsestele ja kaudsetele keskkonnaaspektidele.Viitedokumentide kasutamine on vabatahtlik, kuid EMASis osalevaid organisatsioone ergutatakse neid oma keskkonnajuhtimissüsteemi kehtestamisel ja keskkonnaülesannete määratlemisel kasutama. Tõendajad peavad kasutama kõnealuseid dokumente tõhusa keskkonnajuhtimissüsteemi mõõdupuuna. - Akrediteerimise ja tõendamisega seotud eeskirju ning menetlusi on ühtlustatud ja need on määratletud, et käsitleda EMASi ebaühtlast rakendamist liikmesriikide poolt, mis vähendab süsteemi usaldusväärsust. Euroopa Parlamendi ja nõukogu [kuupäev] määrusega (EÜ) nr xxxx/2008, millega sätestatakse akrediteerimise ja turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega, on korraldatud akrediteerimine riigi ja Euroopa tasandil. Selles rõhutatakse, et akrediteerimine kuulub oma olemuselt avaliku võimu pädevusse ja see võiks olla avaliku võimu poolse kontrolli viimane tase, ning esitatakse raamistik olemasoleva Euroopa akrediteerimiskoostöö organisatsiooni (EA) tunnustamiseks, et tagada range vastastikuse hindamise süsteemi nõuetekohane toimimine. Kõnealuses määruses on sätestatud üldine raamistik, mis täiendab kehtivaid akrediteerimist käsitlevaid õigusakte. Käesoleva ettepanekuga läbivaadatud EMASi määruse kohta täiendatakse kõnealuseid eeskirju niivõrd, kuivõrd see on vajalik, võttes arvesse vabatahtliku EMASi iseärasusi ja vajaduse korral kehtestades täpsemaid eeskirju. - Geograafiline ulatus. Ühendusevälised organisatsioonid tohivad EMASis osaleda. Ühendusevälised organisatsioonid võivad ennast registreerida ühes liikmesriikidest ja nende keskkonnajuhtimissüsteemid peab tõendama ja kinnitama selles riigis akrediteeritud tõendaja, kus asjaomane organisatsioon registreerimistaotluse esitab. - Meetmed, mille abil vähendatakse halduskoormust ja luuakse stiimuleid : - Grupiviisilise registreerimise protsessi lihtsustamine. - Väikeste organisatsioonide (VKEd ja väikesed ametiasutused) registreerimistasude alandamine.[12] - Liikmesriikides asuvad riiklikud asutused on kohustatud kindlaks tegema valdkonnad, mille puhul saab vähendada EMASi kohaselt registreeritud organisatsioonide halduskoormust seoses keskkonnaalaste eeskirjadega, nt keskkonnalubade harvem uuendamine jne. Liikmesriikides käivitatakse korrapärane konsultatsiooniprotsess EMASi pädevate asutuste ja reguleerivate asutuste vahel. Komisjon korraldab sellealase teabevahetuse. - Riiklikud asutused peavad kaaluma ja, ilma et see piiraks asutamislepingus sätestatud eeskirju riigiabi kohta, vajaduse korral kehtestama EMASi kohaselt registreeritud organisatsioonidele kasulikke stiimuleid, nt juurdepääsu rahastamis- või maksusoodustustele tööstuse keskkonnategevuse tulemuslikkust toetavate kavade raames. - EMASi logo kasutamist käsitlevaid eeskirju on lihtsustatud ja kehtivad piirangud on kõrvaldatud. - EMASiga seotud edendustegevus , sealhulgas EMASi auhind ja teabekampaaniad ühenduse ja riiklikul tasandil. 2008/0154 (COD) Ettepanek EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS organisatsioonide vabatahtliku osalemise kohta ühenduse keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemis (EMAS) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 175 lõiget 1, võttes arvesse komisjoni ettepanekut[13], võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[14], võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[15], toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras[16] ning arvestades järgmist: (1) Asutamislepingu artiklis 2 on sätestatud, et ühenduse ülesannete hulka peab kuuluma säästva arengu edendamine kogu ühenduses. (2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuli 2002. aasta otsuses nr 1600/2002/EÜ, millega võetakse vastu kuues keskkonnaalane tegevusprogramm,[17] on koostöö ja partnerluse parandamine ettevõtetega määratud kindlaks strateegilise lähenemisviisina keskkonnaalaste eesmärkide saavutamisele. Vabatahtlikud kohustused on selle oluline osa. Sellega seoses peetakse vajalikuks ergutada laiemat osalemist ühenduse keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemis (EMAS) ning arendada algatusi, millega julgustataks organisatsioone avaldama täpsemaid ja sõltumatult kontrollitud aruandeid keskkonnaalase või säästva arengu alase tegevuse tulemuslikkuse kohta. (3) Komisjoni teatises Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele kuuenda keskkonnaalase tegevusprogrammi vahekokkuvõtte kohta[18] tunnistatakse, et tööstuse jaoks kavandatud vabatahtlike vahendite toimimist on vaja tõhustada ja et nendel vahenditel on küll suur potentsiaal, kuid neid ei ole täielikult välja arendatud. Vahekokkuvõttes kutsutakse komisjoni üles nimetatud vahendeid läbi vaatama, et soodustada nendes osalemist ja vähendada nende haldamisega kaasnevat halduskoormust. (4) EMASi eesmärk on edendada organisatsioonide keskkonnategevuse tulemuslikkuse jätkuvat parandamist ja keskkonnajuhtimissüsteemide rakendamist organisatsioonides; selleks hinnatakse kõnealuste süsteemide toimimist süstemaatiliselt, objektiivselt ja korrapäraselt, antakse teavet keskkonnategevuse tulemuslikkuse kohta, käivitatakse avatud arutelu üldsuse ja muude sidusrühmadega, kaasatakse aktiivselt organisatsiooni töötajad ning pakutakse asjakohast väljaõpet. (5) Ühtse lähenemisviisi tagamiseks ühenduse tasandil keskkonnakaitse valdkonnas väljatöötatud õigusaktides peaksid komisjon ja liikmesriigid kaaluma, kuidas võtta EMASi kohast registreerimist arvesse õigusaktide väljatöötamisel või kuidas kasutada seda õigusaktide täitmise tagamise vahendina. Selleks et suurendada EMASi atraktiivsust organisatsioonide jaoks, peaksid komisjon ja liikmesriigid võtma EMASi arvesse oma hankepoliitikas ning vajaduse korral viitama ehitustööde ja teenuste hankelepingute täitmise tingimustes EMASile või samaväärsetele keskkonnajuhtimissüsteemidele. (6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 761/2001 (organisatsioonide vabatahtliku osalemise võimaldamise kohta ühenduse keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemis (EMAS))[19] artiklis 15 on sätestatud, et komisjon vaatab EMAS-süsteemi läbi selle toimimise käigus saadud kogemuste põhjal ja esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule asjakohased muudatusettepanekud. (7) Nõukogu määrus (EMÜ) nr 761/2001 on olnud tõhus vahend, millega edendada organisatsioonide keskkonnategevuse tulemuslikkuse parandamist, ja kõnealuse määruse rakendamisel saadud kogemusi tuleks kasutada selleks, et suurendada EMASi võimet parandada organisatsioonide üldise keskkonnategevuse tulemuslikkust. (8) Organisatsioonide vabatahtlikku osalemist EMASis tuleks julgustada; see võib neile lisakasu tuua halduskontrolli lihtsustumise, kulude vähenemise ja paranenud avaliku maine näol. (9) EMAS tuleks teha kättesaadavaks kõikidele Euroopa Liidus ja väljaspool seda asuvatele organisatsioonidele, kelle tegevusel on keskkonnamõju. EMAS peaks olema neile vahendiks, mille abil hallata kõnealust mõju ning parandada oma keskkonnategevuse üldist tulemuslikkust. (10) Organisatsioonide, eelkõige väikeste organisatsioonide osalemist EMASis tuleks julgustada. Nende osalemise edendamiseks tuleks lihtsustada juurdepääsu teabele, olemasolevatele toetusfondidele ja avalik-õiguslikele asutustele ning kehtestada ja edendada tehnilise abi meetmeid. (11) Teisi keskkonnajuhtimissüsteeme rakendavad organisatsioonid, kes soovivad EMASile üle minna, peaksid saama seda teha võimalikult hõlpsalt. Tuleks kaaluda seoseid teiste keskkonnajuhtimissüsteemidega. (12) Organisatsioonid, mille tegevuskoht on ühes või mitmes liikmesriigis, peaksid üheainsa registreerumisega saama registreeruda kõigis tegevuskohtades või mõnes neist. (13) Korda, mille abil tehakse kindlaks organisatsiooni vastavus kõikidele kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuetele, tuleks tõhustada, et suurendada EMASi usaldusväärsust ja eelkõige võimaldada liikmesriikidel vähendada registreeritud organisatsioonide halduskoormust nõuetest vabastamise või regulatiivse koormuse vähendamise teel. (14) EMASi rakendamine peaks hõlmama organisatsiooni töötajate ja tööliste kaasamist, kuna see suurendab tööga rahulolu ja parandab keskkonnaalaseid teadmisi, mida saab rakendada töökeskkonnas ja väljaspool seda. (15) EMASi logo peaks olema organisatsioonide jaoks atraktiivne teabe- ja turustusvahend, mis suurendab klientide teadlikkust EMASist. EMASi logo kasutamise eeskirju tuleks lihtsustada ja näha ette üheainsa logo kasutamine ning kehtivad piirangud tuleks kõrvaldada, tingimusel et logo ei aeta segamini ökomärgistega. (16) EMASi kohase registreerimise kulud ja tasud peaksid olema mõistlikud ning proportsionaalsed organisatsiooni suurusega ja pädevate asutuste tehtava tööga. Ilma et see piiraks asutamislepingus sätestatud eeskirju riigiabi kohta, tuleks väikeste organisatsioonide puhul kaaluda tasudest vabastamist või nende vähendamist. (17) Organisatsioonid peaksid koostama korrapäraseid keskkonnaaruandeid ja keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruandeid ja tegema need üldsusele kättesaadavaks, et anda üldsusele ja teistele huvitatud isikutele teavet selle kohta, kuidas nad järgivad kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõudeid ja keskkonnategevuse tulemuslikkuse nõudeid. (18) Teabe asjakohasuse ja võrreldavuse tagamiseks peaks organisatsiooni keskkonnategevuse tulemuslikkuse arengu aruanne põhinema üldistel tulemuslikkuse näitajatel ja keskenduma peamistele keskkonnaküsimustele. See peaks aitama organisatsioonidel võrrelda tegevuse tulemuslikkust mitme aruandlusperioodi jooksul. (19) Liikmesriikidevahelise teabevahetuse ja koostöö käigus tuleks välja töötada viitedokumendid, sealhulgas parim keskkonnajuhtimise tava ja keskkonnategevuse tulemuslikkuse näitajad eri sektorite jaoks. Need dokumendid peaksid aitama organisatsioonidel keskenduda asjaomase sektori olulisimatele keskkonnaaspektidele. (20) Euroopa Parlamendi ja nõukogu [kuupäev] määrusega (EÜ) nr xxxx/2008, millega sätestatakse akrediteerimise ja turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega, on korraldatud akrediteerimine riigi ja Euroopa tasandil ning ette nähtud akrediteerimise üldine raamistik. Käesoleva määrusega täiendatakse kõnealuseid eeskirju niivõrd, kuivõrd see on vajalik, võttes arvesse EMASi iseärasusi, eelkõige vajadust tagada suur usaldusväärsus sidusrühmade, eriti liikmesriikide jaoks, ning kehtestades vajaduse korral täpsemaid eeskirju.Kõnealuste sätetega tuleks tagada akrediteeritud tõendajate pädevus ja täiendada seda pidevalt sõltumatu ja erapooletu akrediteerimissüsteemi, ümberõppe ja nende tegevuse nõuetekohase järelevalve abil, et sel viisil tagada EMASis osalevate organisatsioonide läbipaistvus ja usaldusväärsus. (21) Edendus- ja toetustegevusega peaksid tegelema nii liikmesriigid kui ka Euroopa Komisjon. (22) Ilma et see piiraks asutamislepingus sätestatud eeskirju riigiabi kohta, peaksid liikmesriigid pakkuma registreeritud organisatsioonidele stiimuleid, nt juurdepääsu rahastamis- või maksusoodustustele tööstuse keskkonnategevuse tulemuslikkust toetavate kavade raames. (23) Liikmesriigid ja komisjon peaksid välja töötama ja rakendama konkreetseid meetmeid, mis on suunatud organisatsioonide, eelkõige väikeste organisatsioonide EMASis osalemise soodustamiseks. (24) Käesoleva määruse ühtlustatud kohaldamise tagamiseks koostab komisjon vajaduse korral sektorite viitedokumendid käesoleva määrusega hõlmatud valdkonnas. (25) Käesolev määrus tuleks vajaduse korral teatava kehtivusaja möödudes läbi vaadata, võttes arvesse saadud kogemusi. (26) Käesoleva määrusega asendatakse määrus (EMÜ) nr 761/2001, mis tuleks seepärast kehtetuks tunnistada. (27) Kuna 7. septembri 2001. aasta soovituse 680/2001/EÜ (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 761/2001 (organisatsioonide vabatahtliku osalemise võimaldamise kohta ühenduse keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemis) rakendamise juhiste kohta)[20] ja 10. juuli 2003. aasta soovituse 532/2003/EÜ (EMASi keskkonnategevuse tulemuslikkuse näitajate valimise ja kasutamise juhiste kohta)[21] kasulikud elemendid on hõlmatud käesoleva määrusega, ei tuleks kõnealuseid dokumente enam kasutada, sest neid asendab käesolev määrus. (28) Kuna kavandatud meetme eesmärke, nimelt ühtse usaldusväärse süsteemi loomist ja eri riiklike süsteemide kehtestamise vältimist, ei suudeta piisaval määral saavutada liikmesriikide tasandil ja seepärast on kõnealune meede oma ulatuse ja mõju tõttu hõlpsamini saavutatav ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid vastavalt asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttele. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus kõnealuste eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. (29) Käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused[22]. (30) Eelkõige tuleks komisjonile anda volitused kehtestada pädevate asutuste vastastikuse hindamise kord, töötada välja sektorite viitedokumendid, tunnistada kehtivaid keskkonnajuhtimissüsteeme või nende osi käesoleva määruse asjaomastele nõuetele vastavaks ning muuta I–VII lisa. Kuna need meetmed on üldise reguleerimisalaga ja mõeldud määruse mitteoluliste osade muutmiseks (sh uute mitteoluliste osade lisamine), tuleb need vastu võtta nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetluse kohaselt. (31) Kuna käesoleva määruse nõuetekohaseks toimimiseks vajaliku raamistiku paikapanek nõuab aega, tuleks liikmesriikidele anda aega kuus kuud alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast, et muuta akrediteerimisasutuste ja pädevate asutuste menetlusi vastavalt käesoleva määruse asjakohastele sätetele. Kõnealuse kuue kuu jooksul peaks akrediteerimisasutustel ja pädevatel asutustel olema jätkuvalt lubatud kohaldada määruse (EÜ) nr 761/2001 alusel kehtestatud menetlusi, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I PEATÜKK Üldsätted Artikkel 1 Sisu Käesolevaga asutatakse ühenduse keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteem (edaspidi EMAS), millega ühenduses või väljaspool seda asuvad organisatsioonid saavad vabatahtlikult ühineda. Artikkel 2 Mõisted Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: 1) keskkonnapoliitika – organisatsiooni üldised keskkonnaga seotud eesmärgid ja tegevuspõhimõtted, sealhulgas kõikide kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuete järgimine ning kohustus keskkonnategevuse tulemuslikkust pidevalt täiustada; 2) keskkonnategevuse tulemuslikkus – organisatsiooni keskkonnaaspektide juhtimise tulemused; 3) vastavus õigusnormidele – kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuete, sealhulgas loatingimuste täielik rakendamine; 4) keskkonnaaspekt – organisatsiooni tegevuse, toodete või teenuste osa, millel on või võib olla mõju keskkonnale; 5) oluline keskkonnaaspekt – keskkonnaaspekt, millel on või võib olla oluline mõju keskkonnale; 6) otsene keskkonnaaspekt – keskkonnaaspekt, mis on seotud organisatsiooni enda tegevuse, toodete ja teenustega, mida organisatsioon otseselt kontrollib; 7) kaudne keskkonnaaspekt – keskkonnaaspekt, mis võib tuleneda organisatsiooni kolmandate isikutega suhtlemisest ja mida organisatsioon saab mõjutada mõistlikul määral; 8) keskkonnamõju – mis tahes keskkonnas toimuv kahjulik või kasulik muutus, mis tervikuna või osaliselt tuleneb organisatsiooni tegevusest, toodetest või teenustest; 9) keskkonnakava – keskkonnaeesmärkide ja -ülesannete saavutamiseks võetud või kavandatud meetmete, vastutuse ja vahendite kirjeldus ning keskkonnaeesmärkide ja -ülesannete täitmise tähtajad; 10) keskkonnaeesmärk – keskkonnapoliitikast tulenev üldine keskkonnaeesmärk, mille organisatsioon on endale seadnud ja mis on võimaluse korral kvantifitseeritud; 11) keskkonnaülesanne – keskkonnapoliitikast ja keskkonnaeesmärkidest tulenev organisatsiooni või tema osade suhtes kohaldatav üksikasjalik ja kvantifitseeritud tulemuslikkuse nõue, mis tuleb nende eesmärkide saavutamiseks kehtestada ja täita; 12) keskkonnajuhtimissüsteem – see osa üldisest juhtimissüsteemist, mis hõlmab keskkonnapoliitika väljatöötamise, teostamise, saavutamise, läbivaatamise ja edasiviimisega seotud organisatsioonilist struktuuri, kavandamistegevust, vastutust, praktikat, korda, protsesse ja vahendeid; 13) parim keskkonnajuhtimise tava – kõige tõhusam keskkonnajuhtimissüsteem, mida rakendavad asjaomase sektori organisatsioonid ja mille tulemuseks võib olla parim keskkonnategevuse tulemuslikkus antud majanduslikes ja tehnilistes tingimustes; 14) keskkonnaalane siseaudit – süstemaatiline, dokumenteeritud, korrapärane ja objektiivne hinnang organisatsiooni, juhtimissüsteemi ja keskkonnakaitseliste protsesside tulemuslikkusele; 15) audiitor – organisatsiooni töötajaskonda kuuluv või organisatsiooniväline üksikisik või isikute rühm, kes tegutseb organisatsiooni juhtkonna nimel, hindab eelkõige kehtivat juhtimissüsteemi ja määrab kindlaks selle vastavuse organisatsiooni poliitikale ja kavale, sealhulgas vastavuse organisatsiooni suhtes kehtivate õigusaktide nõuetele; 16) keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruanne – üldsusele ja teistele huvitatud isikutele esitatav põhjalik teave, mis käsitleb organisatsiooni keskkonnategevuse tulemuslikkust ja vastavust kehtivatele keskkonnaalastele õiguslikele kohustustele; 17) keskkonnaaruanne – üldsusele ja teistele huvitatud isikutele esitatav põhjalik teave, mis käsitleb organisatsiooni: a) struktuuri ja tegevust, b) keskkonnapoliitikat ja keskkonnajuhtimissüsteemi, c) keskkonnaaspekte ja -mõju, d) keskkonnakava, -eesmärke ja -ülesandeid, e) keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruannet, mis annab teavet organisatsiooni keskkonnategevuse tulemuslikkuse ja kehtivatele keskkonnaalastele õiguslikele kohustustele vastavuse kohta; 18) tõendaja – füüsiline või juriidiline isik või selliste isikute ühendus või rühm, kes kvalifitseerub määruses (EÜ) nr xxxx/2008 määratletud vastavushindamisasutuseks ja kes on akrediteeritud käesoleva määruse kohaselt; 19) organisatsioon – ühenduses või väljaspool ühendust asuv äriühing, korporatsioon, ettevõtja, ettevõte, asutus või institutsioon, selle osa või kombinatsioon, avalik- või eraõiguslik, millel on oma tegevusvaldkond ja iseseisev juhtimine, olenemata sellest, kas ta on iseseisev juriidiline isik või mitte; 20) tegevuskoht – teatav geograafiline koht, mida organisatsioon kontrollib ning mis hõlmab tegevust, tooteid ja teenuseid, sealhulgas kogu infrastruktuuri, kõiki seadmeid ja materjale; 21) tõendamine – tõendaja läbiviidav vastavushindamine, mille eesmärk on tõendada, et organisatsiooni keskkonnapoliitika, keskkonnajuhtimissüsteem ja keskkonnaauditeerimise kord vastavad käesoleva määruse nõuetele; 22) kinnitamine – tõendamise läbiviinud tõendaja antav kinnitus selle kohta, et organisatsiooni keskkonnaaruandes ja keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruandes esitatud teave ja andmed on usaldusväärsed, usutavad ja õiged ning vastavad käesoleva määruse nõuetele; 23) täitevasutused – liikmesriikide määratud asjakohased pädevad asutused, kelle ülesanne on avastada, ära hoida ja uurida kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuete rikkumisi ja vajaduse korral võtta täitemeetmeid; 24) keskkonnategevuse tulemuslikkuse näitaja – konkreetne väljendus, mis võimaldab mõõta organisatsiooni keskkonnategevuse tulemuslikkust; 25) väikesed organisatsioonid – a) mikroettevõtjad, väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad, nagu need on määratletud komisjoni 6. mai 2003. aasta soovituses 2003/361/EÜ mikroettevõtjate, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate määratluse kohta[23]; b) kohalikud omavalitsused, mis hõlmavad vähem kui 10 000 elanikku, või muud avalik-õiguslikud asutused, mis annavad tööd vähem kui 250 inimesele ja mille aastaeelarve on kuni 50 miljonit eurot või aastabilanss kuni 43 miljonit eurot, sealhulgas: i) valitsusorganid või muud avaliku halduse organid, riikliku, piirkondliku või kohaliku tasandi avalik-õiguslikud nõuandeorganid; ii) füüsiline või juriidiline isik, kes täidab siseriikliku õiguse alusel avaliku halduse ülesandeid, täites sealhulgas konkreetseid ülesandeid, teostades tegevusi või osutades teenuseid, mis on seotud keskkonnaga, ning iii) füüsiline või juriidiline isik, kellel on keskkonnaga seotud avalik-õiguslikud kohustused või ülesanded või kes osutab avalikke teenuseid ning allub punktis b nimetatud isiku või organi kontrollile; 26) akrediteerimisasutus – riiklik akrediteerimisasutus määruses (EÜ) nr xxxx/2008 määratletud tähenduses. II PEATÜKK Organisatsioonide registreerimine Artikkel 3 Pädeva asutuse kindlaksmääramine 1. Liikmesriigi organisatsioonide registreerimistaotlused esitatakse asjaomase liikmesriigi pädevale asutusele. 2. Väljaspool ühendust asuvate organisatsioonide registreerimistaotlused võib esitada mis tahes pädevale asutusele liikmesriigis, kus on akrediteeritud tõendaja, kes viis läbi organisatsiooni keskkonnajuhtimissüsteemi tõendamise ja selle kinnitas. 3. Organisatsioon, millel on tegevuskohad ühes või mitmes liikmesriigis, võib esitada taotluse mõnede või kõikide kõnealuste tegevuskohtade üheksainsaks registreerimiseks. Üheainsa registreerimise taotlus esitatakse pädevale asutusele liikmesriigis, kus asub organisatsiooni peakontor või juhatus käesoleva sätte kohaldamise eesmärgil. Artikkel 4 Registreerimise ettevalmistamine 1. Esimest korda registreeruda soovivad organisatsioonid koostavad kooskõlas I lisaga keskkonnaülevaate, mis hõlmab organisatsiooni kõiki keskkonnaaspekte. 2. Organisatsioonid võivad konsulteerida artikli 33 lõikes 3 osutatud asutusega, mis asub liikmesriigis, kus organisatsioon registreerimist taotleb. 3. Organisatsioonid, kellel on sertifitseeritud ja artikli 45 lõike 4 nõuete kohaselt tunnustatud keskkonnajuhtimissüsteem, ei ole kohustatud koostama täielikku esialgset keskkonnaülevaadet, kui vajalik teave saadakse tunnustatud ja sertifitseeritud keskkonnajuhtimissüsteemist. 4. Ülevaate tulemuste alusel töötavad organisatsioonid välja keskkonnajuhtimissüsteemi, mis hõlmab kõiki II lisas osutatud nõudeid ja milles võimaluse korral võetakse arvesse artiklis 46 osutatud asjaomase sektori parimat keskkonnajuhtimise tava, ning rakendavad kõnealust süsteemi. 5. Organisatsioonid esitavad materjalid või dokumendid, mis tõendavad, et organisatsioon vastab kõikide kindlaks tehtud ja kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuetele. Organisatsioonid võivad taotleda vastavustunnistust pädeva(te)lt täitevasutus(t)elt vastavalt artikli 33 lõikele 5. Väljaspool ühendust asuvad organisatsioonid viitavad samuti keskkonnaalaste õigusaktide nõuetele, mida kohaldatakse sarnaste organisatsioonide suhtes liikmesriikides, kus organisatsioonid kavatsevad oma taotluse esitada. 6. Organisatsioonid teevad siseauditi vastavalt III lisas sätestatud nõuetele. 7. Organisatsioonid koostavad keskkonnaaruande kooskõlas IV lisa B osaga. Kui asjaomase sektori jaoks on olemas artiklis 46 osutatud viitedokumendid, hinnatakse organisatsiooni tegevuse tulemuslikkust asjakohase dokumendi alusel. 8. Akrediteeritud tõendaja tõendab esialgse keskkonnaülevaate, keskkonnajuhtimissüsteemi, auditimenetluse ja keskkonnaaruande ning kinnitab keskkonnaaruande. Artikkel 5 Registreerimise taotlemine 1. Kõik artiklis 4 sätestatud nõuetele vastavad organisatsioonid võivad taotleda registreerimist. 2. Registreerimistaotlus esitatakse artikli 3 kohaselt kindlaksmääratud pädevale asutusele ja see sisaldab järgmist: a) kinnitatud keskkonnaaruanne elektroonilisel kujul; b) artikli 24 lõikes 9 osutatud deklaratsioon, millel on keskkonnaaruande kinnitanud tõendaja allkiri; c) täidetud vorm, mis sisaldab vähemalt VI lisas ettenähtud miinimumteavet; d) tõend kohaldatavate tasude maksmise kohta. III PEATÜKK Registreeritud organisatsioonide kohustused Artikkel 6 EMASi registreeringu säilitamine 1. Iga kolme aasta järel teeb registreeritud organisatsioon järgmist: a) laseb tõendada kogu keskkonnajuhtimissüsteemi ja auditikava, b) koostab keskkonnaaruande vastavalt IV lisa B ja D osas sätestatud nõuetele, c) laseb kinnitada keskkonnaaruande, d) edastab kinnitatud keskkonnaaruande pädevale asutusele, e) edastab pädevale asutusele täidetud vormi, mis sisaldab vähemalt VI lisas ettenähtud miinimumteavet. 2. Igal aastal teeb registreeritud organisatsioon järgmist: a) teeb vastavalt III lisale siseauditi, mis hõlmab keskkonnategevuse tulemuslikkust ja vastavust kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide sätetele, b) koostab keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruande vastavalt IV lisa C ja D osas sätestatud nõuetele, c) edastab kinnitatud keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruande pädevale asutusele, d) edastab pädevale asutusele täidetud vormi, mis sisaldab vähemalt VI lisas ettenähtud miinimumteavet. 3. Registreeritud organisatsioonid teevad oma keskkonnaaruande ja keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruande üldsusele kättesaadavaks ühe kuu jooksul pärast registreerimist ja ühe kuu jooksul pärast registreeringu säilitamist. Kõnealuse nõude rahuldamiseks võivad organisatsioonid võimaldada keskkonnaaruandele juurdepääsu taotluse alusel või avaldada lingid Interneti-lehekülgedele, kus keskkonnaaruanne on kättesaadav. Nad teavitavad pädevat asutust sellest, kuidas on üldsuse juurdepääs tagatud. Artikkel 7 Väikesi organisatsioone käsitlev erand 1. Pädevad asutused pikendavad väikese organisatsiooni taotlusel artikli 6 lõikes 1 osutatud kolmeaastast ajavahemikku kuni viie aastani ja/või artikli 6 lõikes 2 osutatud aastast ajavahemikku kuni kahe aastani, tingimusel et on täidetud kõik järgmised tingimused: a) puudub keskkonnaoht, b) organisatsioon ei kavanda muudatusi oma keskkonnajuhtimissüsteemi toimimises ning c) puuduvad märkimisväärsed kohalikud keskkonnaprobleemid. 2. Lõikes 1 osutatud pikenduse saamiseks esitab asjaomane organisatsioon taotluse pädevale asutusele, kes on organisatsiooni registreerinud, koos tõenditega selle kohta, et erandi tegemiseks vajalikud tingimused on täidetud. 3. Organisatsioonid, kes kasutavad lõikes 1 osutatud pikendust kuni kahe aastani, esitavad pädevale asutusele kinnitamata keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruande nendel aastatel, mil nad on vabastatud kohustusest esitada kinnitatud keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruanne. Artikkel 8 Olulised muudatused 1. Kui registreeritud organisatsioonis tehakse olulisi muudatusi, koostab organisatsioon kõnealuste muudatuste kohta keskkonnaülevaate, mis hõlmab muudatuste keskkonnaaspekte ja -mõju. 2. Organisatsioon ajakohastab esialgset keskkonnaülevaadet ja muudab vastavalt oma keskkonnapoliitikat. 3. Ajakohastatud keskkonnaülevaade ja muudetud keskkonnapoliitika tõendatakse ja kinnitatakse. 4. Pärast kinnitamist esitab organisatsioon muudatused pädevale asutusele VI lisas sätestatud vormi abil ja teeb need üldsusele kättesaadavaks. Artikkel 9 Keskkonnaaudit 1. Registreeritud organisatsioon koostab auditikava, millega tagatakse, et teatava ajavahemiku jooksul, mis ei ületa kolme aastat, auditeeritakse organisatsiooni kogu tegevust vastavalt III lisas sätestatud nõuetele. 2. Auditi teevad audiitorid, kellel ainuisikuliselt või kollektiivselt on kõnealuste ülesannete täitmiseks vajalik pädevus ja kes on auditeeritavast tegevusest piisavalt sõltumatud, et teha objektiivne otsus. 3. Organisatsiooni keskkonnaalases auditeerimiskavas määratletakse iga auditi või auditeerimistsükli eesmärgid, sealhulgas iga tegevuse auditeerimise sagedus. 4. Pärast iga auditit ja auditeerimistsüklit koostavad audiitorid kirjaliku auditeerimisaruande. 5. Audiitor teavitab organisatsiooni auditi tulemustest ja järeldustest. 6. Pärast auditit koostab organisatsioon asjakohase tegevuskava ja rakendab seda. 7. Auditi tulemuste järgimise tagamiseks kehtestab organisatsioon asjakohased mehhanismid. Artikkel 10 EMASi logo kasutamine 1. V lisas sätestatud EMASi logo võivad kasutada üksnes registreeritud organisatsioonid ja üksnes seni, kuni nende registreering kehtib. Logol on alati organisatsiooni registreerimisnumber. 2. EMASi logo võib kasutada üksnes V lisas sätestatud tehnilise kirjelduse kohaselt. 3. Juhul kui organisatsioon otsustab artikli 3 lõike 3 kohaselt mitte registreerida kõiki oma tegevuskohti üheainsa registreerimise teel, tagab ta, et üldsusega suhtlemisel ja EMASi logo kasutamisel on selge, millised tegevuskohad on registreeringuga hõlmatud. 4. Logo ei kasutata seoses muud tegevust ning muid teenuseid puudutavate võrdlevate väidetega või selliselt, et logo võidaks ajada segamini ökomärgisega. 5. Registreeritud organisatsiooni avaldatav keskkonnateave võib kanda EMASi logo, tingimusel et viidatakse organisatsiooni viimasele keskkonnaaruandele, millest teave saadi, ning et tõendaja on kinnitanud, et teave: a) täpne, b) põhjendatud ja kontrollitav, c) asjakohane ja õiges kontekstis, d) iseloomulik organisatsiooni keskkonnategevuse üldisele tulemuslikkusele, e) niisugune, mille väärtõlgendamine ei ole tõenäoline, f) oluline üldise keskkonnamõju seisukohast. IV PEATÜKK Pädevate asutuste suhtes kohaldatavad eeskirjad Artikkel 11 Pädevate asutuste määramine ja nende ülesanded 1. Liikmesriigid määravad pädevad asutused, kes vastutavad organisatsioonide registreerimise eest vastavalt käesolevale määrusele. Pädevad asutused kontrollivad organisatsioonide registrisse kandmist ja registreeringu säilitamist. 2. Pädevad asutused võivad olla riiklikud, piirkondlikud või kohalikud. 3. Pädevate asutuste koosseis tagab nende sõltumatuse ja erapooletuse. 4. Pädevatel asutustel on nende ülesannete nõuetekohaseks täitmiseks vajalikud finants- ja inimressursid. 5. Pädevad asutused kohaldavad käesolevat määrust järjepidevalt ja osalevad artiklis 16 sätestatud korrapärases vastastikuses hindamises. Artikkel 12 Kohustused registreerimisprotsessi käigus 1. Pädevad asutused kehtestavad menetlused organisatsioonide registreerimiseks. Eelkõige kehtestavad nad eeskirjad, mis käsitlevad: a) nende märkuste käsitlemist, mida huvitatud isikud, sealhulgas akrediteerimisasutused ja pädevad täitevasutused, on esitanud registreerimist taotlevate või registreeritud organisatsiooni kohta, b) organisatsiooni registreerimisest keeldumist, registreeringu peatamiseks või tühistamiseks ning c) nende otsuste kohta esitatud kaebuste lahendamist. 2. Pädevad asutused koostavad registri oma liikmesriigis registreeritud organisatsioonidest, sealhulgas nende keskkonnaaruannetest või keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruannetest elektroonilisel kujul, hooldavad seda ja ajakohastavad seda üks kord kuus. Register on üldsusele kättesaadav veebisaidil. 3. Pädevad asutused teavitavad komisjoni iga kuu lõikes 2 osutatud registrisse tehtud muudatustest. Artikkel 13 Organisatsioonide registreerimine 1. Pädevad asutused vaatavad organisatsioonide registreerimistaotlused läbi kooskõlas selleks kehtestatud menetlustega. 2. Kui organisatsioon taotleb registreerimist, registreerib pädev asutus asjaomase organisatsiooni ja annab talle registreerimisnumbri, kui on täidetud kõik järgmised tingimused: a) pädev asutus on saanud registreerimistaotluse, mis sisaldab kõiki artikli 5 lõike 2 punktides a–d osutatud dokumente; b) pädev asutus on kontrollinud, et tõendamine ja kinnitamine on toimunud vastavalt artiklites 24–27 sätestatud kohustustele; ning c) pädev asutus on tõendusmaterjalidele või pädeva täitevasutuse positiivsele aruandele tuginedes veendunud, et organisatsioon vastab õigusnormidele. 3. Pädev asutus teatab organisatsioonile, et ta on registreeritud. 4. Kui pädev asutus jõuab järeldusele, et taotluse esitanud organisatsioon ei vasta lõikes 2 sätestatud nõuetele, keeldub ta kõnealust organisatsiooni registreerimast. 5. Kui pädev asutus saab akrediteerimisasutuselt järelevalveakti, millest nähtub, et tõendaja tegevus ei ole olnud piisav tagamaks, et registreerimist taotlev organisatsioon täidab käesoleva määruse nõudeid, keeldub ta kõnealust organisatsiooni registreerimast. 6. Selleks et saada organisatsiooni registreerimisest keeldumise otsuse tegemiseks vajalikku teavet, konsulteerib pädev asutus huvitatud isikutega, sealhulgas asjaomase organisatsiooniga. Artikkel 14 Organisatsiooni registreeringu peatamine või registrist kustutamine 1. Kui pädev asutus leiab, et registreeritud organisatsioon ei vasta käesoleva määruse nõuetele, annab ta organisatsioonile võimaluse esitada kõnealuses küsimuses oma seisukohad. Kui organisatsioon ei esita rahuldavat vastust, kustutatakse ta registrist või tema registreering peatatakse. 2. Kui pädev asutus saab akrediteerimisasutuselt järelevalveakti, millest nähtub, et tõendaja tegevus ei ole olnud piisav tagamaks, et EMASi kohaselt registreeritud organisatsioon täidab käesoleva määruse nõudeid, peatatakse registreering. 3. Registreeritud organisatsiooni registreering peatatakse või vastavalt olukorrale kustutatakse organisatsioon registrist, kui ta ei esita pädevale asutusele ühe kuu jooksul pärast sellekohase nõude saamist kõiki järgmisi dokumente: a) keskkonnaaruande, keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruande või artikli 24 lõikes 9 osutatud allkirjastatud deklaratsiooni ajakohastatud ja kinnitatud versioonid; b) vorm, mis sisaldab vähemalt VI lisas ettenähtud miinimumteavet. 4. Kui pädev täitevasutus teavitab pädevat asutust, et organisatsioon on rikkunud kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõudeid, peatab pädev asutus sõltuvalt olukorrast kõnealuse organisatsiooni registreeringu või kustutab organisatsiooni registrist. 5. Kui pädev asutus otsustab organisatsiooni registreeringu peatada või ta registrist kustutada, võtab ta arvesse vähemalt järgmist: a) keskkonnamõju, mille tekitab käesolevas määruses sätestatud kohustuste täitmata jätmine organisatsiooni poolt; b) organisatsiooni poolt käesolevas määruses sätestatud kohustuste täitmata jätmise või selle põhjustanud asjaolude etteaimatavus; c) eelnenud juhud, mille puhul organisatsioon ei ole täitnud käesolevas määruses sätestatud kohustusi, ning d) organisatsiooni eripära. 6. Selleks et pädev asutus saaks registreeringu peatamist või organisatsiooni registrist kustutamist käsitleva otsuse tegemiseks vajalikku teavet, konsulteerib ta huvitatud isikutega, sealhulgas asjaomase organisatsiooniga. 7. Juhul kui pädev asutus on saanud muul viisil kui akrediteerimisasutuse kontrollakti kaudu tõendeid selle kohta, et tõendaja tegevus ei ole olnud piisavalt nõuetekohane selleks, et tagada käesoleva määruse nõuete järgimine organisatsiooni poolt, konsulteerib pädev asutus tõendaja üle järelevalvet teostava akrediteerimisasutusega. 8. Pädev asutus põhjendab võetud meetmeid. 9. Pädev asutus annab organisatsioonile asjakohast teavet konsultatsioonide kohta huvitatud isikutega. 10. Organisatsiooni registreeringu peatamine tühistatakse, kui pädev asutus on saanud teda rahuldavat teavet selle kohta, et organisatsioon järgib käesoleva määruse nõudeid. Artikkel 15 Pädevate asutuste foorum 1. Pädevad asutused loovad kõikide liikmesriikide pädevate asutuste foorumi (edaspidi „foorum“). Foorum tuleb kokku vähemalt üks kord aastas ja selles osaleb komisjoni esindaja. 2. Foorumis osalevad kõigi liikmesriikide pädevad asutused. Kui ühes liikmesriigis on mitu pädevat asutust, võetakse asjakohased meetmed, et tagada kõikide asutuste teavitamine foorumi tegevusest. 3. Foorum töötab välja suunised, mille eesmärk on tagada, et organisatsioonide registreerimisel käesoleva määruse kohaselt ning registreeringu peatamisel või organisatsioonide registrist kustutamisel järgitakse ühtseid menetlusi. Foorum edastab komisjonile suunised ja vastastikust hindamist käsitlevad dokumendid. Kõnealused dokumendid tehakse üldsusele kättesaadavaks. 4. Foorum võtab vastu oma töökorra. Artikkel 16 Pädevate asutuste vastastikune hindamine 1. Foorum korraldab vastastikuse hindamise, et hinnata iga pädeva asutuse registreerimissüsteemi vastavust käesolevale määrusele ning töötada välja ühtlustatud lähenemisviis registreerimist käsitlevate eeskirjade kohaldamisele. 2. Vastastikune hindamine toimub korrapäraselt ja vähemalt iga nelja aasta järel. Vastastikuses hindamises osalevad kõik pädevad asutused. 3. Vastastikune hindamine hõlmab vähemalt järgmisi aspekte käsitlevate eeskirjade ja menetluste hindamist: a) registreerimine, b) registreerimisest keeldumine, c) organisatsioonide registreeringu peatamine artikli 12 lõikes 2 osutatud registris, d) organisatsioonide kustutamine artikli 12 lõikes 2 osutatud registrist, e) artikli 12 lõikes 2 osutatud registri haldamine. 4. Komisjon kehtestab hindamismenetlused, sealhulgas nõuetekohased asjakohased menetlused hindamise tulemusena vastuvõetud otsuste kohta kaebuste esitamiseks. Kõnealused meetmed, mis on ettenähtud käesoleva määruse vähem oluliste sätete muutmiseks määruse täiendamise teel, võetakse vastu vastavalt artikli 49 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele. 5. Foorum edastab komisjonile vastastikuse hindamise aastaaruande. Kõnealune aruanne tehakse üldsusele kättesaadavaks. V PEATÜKK Tõendajad Artikkel 17 Tõendaja ülesanded 1. Tõendaja hindab, kas organisatsiooni keskkonnaülevaade, keskkonnapoliitika, keskkonnajuhtimissüsteem ja auditimenetlused vastavad käesoleva määruse nõuetele. 2. Tõendaja kontrollib järgmist: a) organisatsiooni vastavus kõikidele käesoleva määruse nõuetele seoses esialgse keskkonnaülevaatega, keskkonnajuhtimissüsteemiga, keskkonnaauditi ja selle tulemustega ning keskkonnaaruande või keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruandega, b) organisatsiooni vastavus kehtivate ühenduse, riigi, piirkonna või kohalike keskkonnaalaste õigusaktide nõuetele, c) organisatsiooni keskkonnategevuse tulemuslikkuse pidev täiustumine ning d) järgmistes dokumentides sisalduvate andmete ja teabe usaldusväärsus, usutavus ja õigsus: i) keskkonnaaruanne, ii) keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruanne, iii) mis tahes kinnitamisele kuuluv keskkonnateave. 3. Tõendaja uurib eelkõige vastavalt olukorrale organisatsiooni tehtud esialgse keskkonnaülevaate või auditimenetluste või muude menetluste tehnilist usaldusväärsust, vältides tarbetu topelttöö tegemist. 4. Tõendaja teeb vajaduse korral pistelisi kontrolle, et teha kindlaks, kas siseauditi tulemused on usaldusväärsed. 5. Organisatsiooni registreerimiseks ettevalmistamise tarbeks läbiviidava tõendamise ajal kontrollib tõendaja vähemalt, kas organisatsioon täidab järgmisi nõudeid: a) kasutusel on täielikult toimiv II lisa kohane keskkonnajuhtimissüsteem; b) III lisa kohane auditikava on täielikult valmis ja juba kasutusele võetud vähemalt kõige tähtsama keskkonnamõjuga valdkondade suhtes; c) II lisa A osas osutatud juhtkonnapoolne ülevaatus on lõpule viidud ning d) on koostatud IV lisa B osa kohane keskkonnaaruanne. 6. Artikli 6 lõikes 1 osutatud registreeringu säilitamise otstarbel tõendamiseks kontrollib tõendaja, et organisatsioon täidab järgmisi tingimusi: a) kasutusel on täielikult toimiv II lisa kohane keskkonnajuhtimissüsteem; b) kehtib täielikult toimiv auditikava, mille puhul on vastavalt III lisale lõpule viidud vähemalt üks tsükkel; c) juhtkonnapoolne ülevaatus on lõpule viidud ning d) on koostatud IV lisa punkti B kohane keskkonnaaruanne. 7. Artikli 6 lõikes 2 osutatud registreeringu säilitamise otstarbel tõendamiseks kontrollib tõendaja, et organisatsioon täidab vähemalt järgmisi tingimusi: a) organisatsioon on teinud vastavalt III lisale siseauditi, mis hõlmab keskkonnategevuse tulemuslikkust ja vastavust kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide sätetele; b) organisatsioon on tõendanud jätkuvat vastavust kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuetele ja keskkonnategevuse tulemuslikkus on pidevalt paranenud ning c) organisatsioon on koostanud IV lisa C osa kohase keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruande. Artikkel 18 Tõendamise sagedus 1. Organisatsiooniga konsulteerides koostab tõendaja kava, millega tagatakse, et kõik artiklites 4, 5 ja 6 osutatud elemendid, mis on vajalikud registreerimiseks ja registreeringu säilitamiseks, on tõendatud. 2. Tõendaja kinnitab kuni 12kuuliste ajavahemike tagant keskkonnaaruannet või keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruannet puudutava ajakohastatud teabe. Artikkel 19 Nõuded tõendajale 1. Käesoleva määruse kohase akrediteeringu saamiseks esitab tõendaja kandidaat taotluse akrediteerimisasutusele, kellelt ta akrediteeringut taotleb. Kõnealuses taotluses täpsustatakse akrediteeringu valdkond, viidates Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1893/2006[24] kehtestatud majanduse tegevusalade klassifikatsioonile. 2. Tõendaja esitab akrediteerimisasutusele asjakohased tõendid oma teadmiste, asjaomase kogemuse ja tehniliste võimaluste kohta taotletud akrediteeringu valdkonnas järgmistes aspektides: a) käesolev määrus; b) keskkonnajuhtimissüsteemide üldine toimimine; c) komisjoni poolt artikli 46 kohaselt väljaantud asjakohased sektorite viitedokumendid käesoleva määruse kasutamiseks; d) tõendatava ja kinnitatava tegevuse seisukohalt olulised õigusnormid; e) keskkonnaaspektid ja keskkonnamõju, sealhulgas säästva arengu keskkonnamõõde; f) tõendatava ja kinnitatava tegevuse keskkonnaküsimustega seotud tehniliste aspektide tundmine ja nendest arusaamine; g) tõendatava ja kinnitatava tegevuse üldine toimimine, et hinnata juhtimissüsteemi nõuetekohasust, seoses koostoimega organisatsiooni ja tema toodete, teenuste ja toimingute ning keskkonna vahel, sealhulgas vähemalt: i) organisatsiooni kasutatav tehnoloogia, ii) tegevuses kasutatavad terminoloogia ja vahendid, iii) tegevus ning tegevuse ja keskkonna vastastikuse mõju iseloomustus, iv) oluliste keskkonnaaspektide hindamise metoodika, v) saastamise piiramise ja leevendamise tehnoloogia; h) keskkonnaauditi nõuded ja metoodika, sealhulgas oskus viia läbi tõhus audit keskkonnajuhtimissüsteemi tõendamiseks, asjakohaste auditi tulemuste ja järelduste kindlakstegemine ning suuliste ja kirjalike auditiaruannete koostamine ja esitamine, et anda selge ülevaade tõendamisauditist; i) teabe auditeerimine, keskkonnaaruanne ja keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruande seos andmehalduse, -salvestuse ja -käitlusega, andmete esitamine kirjalikult ja graafiliselt võimalike andmevigade arvessevõtmiseks, oletuste ja hinnangute kasutamine; j) toodete ja teenuste keskkonnamõõde, sealhulgas keskkonnaaspektid ja keskkonnategevuse tulemuslikkus kasutamise ajal ja pärast seda, ning keskkonnaalaste otsuste tegemiseks esitatud andmete terviklikkus. 3. Tõendajalt nõutakse, et ta näitaks lõikes 2 sätestatud pädevusvaldkonnas üles pidevat kutsealast arengut ja säilitaks arengut tõendavaid dokumente, et akrediteerimisasutus saaks seda hinnata. 4. Tõendaja on oma tegevuses sõltumatu, eriti organisatsiooni audiitorist või konsultandist, erapooletu ja objektiivne. 5. Tõendaja tagab, et tal ei ole ärilisi, rahalisi ega muid huvisid, mis võiksid mõjutada tema otsust või panna kahtluse alla selle otsuse sõltumatuse ja tema tõendamistegevuse aususe. Tõendaja tagab, et ta vastab kõikidele sellekohastele eeskirjadele. 6. Käesolevas määruses tõendamisele ja kinnitamisele esitatavate nõuete järgimiseks on tõendajal dokumenteeritud meetodid ja kord, sealhulgas kvaliteedikontrolli mehhanismid ja konfidentsiaalsussätted. 7. Kui tõendajaks on organisatsioon, peab tal olema organisatsiooni skeem, mis täpsustab organisatsioonisisese struktuuri ja vastutuse, ning ülevaade õiguslikust seisundist, omandisuhetest ja finantseerimisallikatest. Organisatsiooni skeem esitatakse taotluse korral. Artikkel 20 Täiendavad nõuded füüsilisest isikust tõendajale, kes teostab tõendamist ja kinnitamist ainuisikuliselt 1. Füüsilisest isikust üksiktõendajal, kes teostab tõendamist ja kinnitamist ainuisikuliselt, peab lisaks artiklis 19 sätestatud nõuete täitmisele olema: a) kogu vajalik pädevus tõendamise ja kinnitamise teostamiseks oma akrediteeritud valdkondades, b) piiratud akrediteeringuvaldkond sõltuvalt tema isiklikust pädevusest. 2. Nende nõuete täitmine tagatakse enne akrediteerimist tehtava hindamisega ja akrediteerimisasutuse järelevalvega. Artikkel 21 Täiendavad nõuded kolmandas riigis tegutsevale tõendajale 1. Kui tõendaja kavatseb teostada tõendamist ja kinnitamist kolmandas riigis, võib ta taotleda akrediteeringut konkreetse kolmanda riigi jaoks. 2. Kolmandas riigis akrediteeringu saamiseks peab tõendaja lisaks artiklites 19 ja 20 sätestatud nõuetele vastama järgmistele nõuetele: a) selle kolmanda riigi keskkonnalaste õigusnormide tundmine ja nendest arusaamine, kus akrediteeringut taotletakse; b) selle kolmanda riigi ametliku keele tundmine ja sellest arusaamine, kus akrediteeringut taotletakse. 3. Lõikes 2 sätestatud nõuded käsitatakse täidetuna, kui tõendaja tõendab lepingulise suhte olemasolu tõendaja ning kõnealustele nõuetele vastava kvalifitseeritud isiku või organisatsiooni vahel. Kõnealune isik või organisatsioon on tõendatavast organisatsioonist sõltumatu. Artikkel 22 Järelevalve tõendajate üle 1. Tõendajate tehtava tõendamise ja kinnitamise üle, mis toimub: a) liikmesriigis, kus tõendaja akrediteeriti, teostab järelevalvet tõendaja akrediteerinud akrediteerimisasutus; b) kolmandas riigis, teostab järelevalvet akrediteerimisasutus, kes akrediteeris tõendaja kõnealuseks tegevuseks; c) muus liikmesriigis kui see, kus tõendaja on akrediteeritud, teostab järelevalvet viimati nimetatud liikmesriigi akrediteerimisasutus. 2. Vähemalt viis tööpäeva enne iga tõendamist muus kui tõendaja akrediteerinud liikmesriigis edastab tõendaja tema üle teostatava järelevalve eest vastutavale akrediteerimisasutusele oma akrediteeringu üksikasjad ning teatab, millal ja kus tõendamine toimub. 3. Tõendaja teatab akrediteerimisasutusele viivitamata kõikidest muutustest, mis võivad akrediteeringut või selle valdkonda mõjutada. 4. Akrediteerimisasutus näeb ette korra, millega tagatakse vähemalt iga 24 kuu järel tõendaja jätkuv vastavus akrediteerimisnõuetele ja jälgitakse tehtud tõendamiste ja kinnitamiste kvaliteeti. 5. Järelevalve hulka võib kuuluda tõendaja kontori auditeerimine, tema tegevuse kohapealne jälgimine organisatsioonides, küsimustikud, tõendaja kinnitatud keskkonnaaruannete või keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruannete läbivaatus ning tõendamisaruande läbivaatus. Järelevalve peab olema proportsionaalne tõendaja tegevusega. 6. Akrediteerimisasutus teeb mis tahes otsuse akrediteeringu tühistamise, peatamise või selle valdkonna piiramise kohta alles pärast seda, kui tõendajal on olnud võimalus oma seisukohti avaldada. 7. Kui järelevalvet teostav akrediteerimisasutus on arvamusel, et tõendaja töö kvaliteet ei vasta käesoleva määruse nõuetele, edastatakse järelevalveakt asjaomasele tõendajale ja pädevale asutusele, kellele asjaomane organisatsioon kavatseb esitada registreerimistaotluse või kes on asjaomase organisatsiooni registreerinud. Hilisemate vaidluste puhul edastatakse järelevalveakt ka artiklis 30 sätestatud akrediteerimisasutuste koosolekule. Artikkel 23 Täiendavad nõuded järelevalve puhul tõendajate üle, kes tegutsevad muus kui neid akrediteerinud liikmesriigis 1. Ühes liikmesriigis akrediteeritud tõendaja teatab vähemalt viis tööpäeva enne teises liikmesriigis tõendamis- ja kinnitamistoimingute alustamist viimati nimetatud liikmesriigi akrediteerimisasutusele järgmised andmed: a) tema akrediteeringu andmed, pädevus ja vajaduse korral meeskonna koosseis, b) tõendamise ja kinnitamise aeg ja koht, c) organisatsiooni aadress ja kontaktandmed. Kõnealused andmed tuleb esitada enne iga uut tõendamis- ja kinnitamistoimingut. 2. Akrediteerimisasutus võib nõuda selgitusi tõendaja teadmiste kohta kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuete valdkonnas. 3. Akrediteerimisasutus võib nõuda muude kui lõikes 1 osutatud tingimuste täitmist, tingimusel et kõnealused muud tingimused ei piira tõendaja õigust osutada teenuseid muus kui teda akrediteerinud liikmesriigis. 4. Akrediteerimisasutus ei kasuta lõikes 1 osutatud teatamise korda selleks, et tõendaja saabumist edasi lükata. Kui akrediteerimisasutus ei ole võimeline täitma oma ülesandeid vastavalt lõigetele 2 ja 3 enne tõendaja poolt lõike 1 punkti b kohaselt teatatud aega, edastab ta tõendajale põhjenduse. 5. Akrediteerimisasutused ei võta teatamise ega järelevalve eest diskrimineerivat tasu. 6. Kui järelevalvet teostav akrediteerimisasutus on arvamusel, et tõendaja töö kvaliteet ei vasta käesoleva määruse nõuetele, edastatakse järelevalveakt asjaomasele tõendajale, tõendaja akrediteerinud akrediteerimisasutusele ja pädevale asutusele, kellele asjaomane organisatsioon kavatseb esitada registreerimistaotluse või kes on asjaomase organisatsiooni registreerinud. Hilisemate vaidluste puhul edastatakse järelevalveakt ka artiklis 30 sätestatud akrediteerimisasutuste koosolekule. 7. Organisatsioonid peavad võimaldama akrediteerimisasutustel teostada tõendamise ja kinnitamise ajal järelevalvet tõendaja üle. Artikkel 24 Tõendamise ja kinnitamise tingimused 1. Tõendaja tegutseb oma akrediteeringu valdkonnas, tuginedes organisatsiooniga sõlmitud kirjalikule lepingule. Kõnealuses lepingus: a) täpsustatakse tegevuse ulatus, b) täpsustatakse tingimused, mille eesmärk on võimaldada tõendajal tegutseda sõltumatult ja professionaalselt, ning c) kohustatakse organisatsiooni tegema vajalikku koostööd. 2. Tõendaja tagab, et organisatsiooni elemendid on üheselt määratletud ja see määratlus vastab tegelikule tegevuse jaotusele. Keskkonnaaruandes täpsustatakse kõik organisatsiooni eri osad, mille suhtes kohaldatakse tõendamist ja kinnitamist. 3. Tõendaja hindab artiklis 17 sätestatud elemente. 4. Tõendamise ja kinnitamise käigus uurib tõendaja dokumente, külastab organisatsiooni, teeb kohapealseid kontrolle ja küsitleb töötajaid. 5. Enne tõendaja külastust esitab organisatsioon talle põhiteabe organisatsiooni ja selle tegevuse kohta, keskkonnapoliitika ja keskkonnakava, organisatsioonis toimiva keskkonnajuhtimissüsteemi kirjelduse, koostatud keskkonnaülevaate või tehtud auditi üksikasjad, aruande kõnealuse ülevaate või auditi ja hilisema korrigeeriva tegevuse kohta ning keskkonnaaruande või keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruande projekti. 6. Tõendaja koostab tõendamise tulemuste kohta organisatsiooni jaoks kirjaliku aruande, milles täpsustatakse järgmised üksikasjad: a) kõik tõendaja tegevuse seisukohast olulised asjaolud; b) käesoleva määruse nõuetele vastavuse kirjeldus, sealhulgas tõendusmaterjal, tulemused ja järeldused. 7. Käesoleva määruse nõuetele mittevastavuse korral täpsustatakse aruandes: a) organisatsiooni nõuetele mittevastavust käsitlevad tulemused ja järeldused ning tõendid, millel kõnealused tulemused ja järeldused põhinevad; b) keskkonnaülevaate, auditeerimismeetodi või keskkonnajuhtimissüsteemi või mis tahes muu asjassepuutuva protsessi tehnilised puudused, c) lahknevused keskkonnaaruande või keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruande projektist ning muudatused või täiendused, mis tuleks keskkonnaaruandesse või keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruandesse teha, d) saavutuste ja eesmärkide võrdlus eelmiste keskkonnaaruannetega ja keskkonnategevuse tulemuslikkuse hinnanguga ning hinnang organisatsiooni keskkonnategevuse tulemuslikkuse pidevale täiustumisele. 8. Pärast tõendamist kinnitab tõendaja organisatsiooni keskkonnaaruande või keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruande, kinnitamaks et see vastab käesoleva määruse nõuetele, tingimusel et tõendamise tulemusel selgub, et: a) organisatsiooni keskkonnaaruandes või keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruandes esitatud teave ja andmed on usaldusväärsed ja õiged ning vastavad käesoleva määruse nõuetele; b) organisatsioon vastab kõikide kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuetele. 9. Pärast kinnitamist väljastab tõendaja VII lisas osutatud allkirjastatud deklaratsiooni, milles ta kinnitab, et tõendamine toimus kooskõlas käesoleva määrusega. Artikkel 25 Väikeste organisatsioonide tõendamine ja kinnitamine 1. Tõendamis- ja kinnitamistoimingutes võtab tõendaja arvesse väikeste organisatsioonide eripära, sealhulgas järgmist: a) lühike kommunikatsiooniahel; b) mitmekülgsete tööülesannetega personal; c) väljaõpe töökohal; d) võime muutustega kiiresti kohaneda ning e) menetlusi käsitlevate dokumentide piiratud hulk. 2. Tõendaja teostab tõendamise või kinnitamise nii, et see ei tekitaks väikestele organisatsioonidele põhjendamatut koormust. 3. Tõendaja võtab arvesse objektiivseid tõendeid selle kohta, et süsteem on tõhus, sealhulgas tegevuse suuruse ja keerukusega proportsionaalsete menetluste olemasolu organisatsioonis, seonduva keskkonnamõju laadi ning käitlejate pädevust. Artikkel 26 Tõendamise ja kinnitamise tingimused muus kui tõendaja akrediteerinud liikmesriigis 1. Ühes liikmesriigis akrediteeritud tõendaja võib teha tõendamis- ja kinnitamistoiminguid mis tahes muus liikmesriigis kooskõlas käesolevas määruses sätestatud nõuetega. 2. Vähemalt viis tööpäeva enne iga tõendamist või kinnitamist muus kui tõendaja akrediteerinud liikmesriigis edastab tõendaja kõnealuse teise liikmesriigi akrediteerimisasutusele oma akrediteeringu üksikasjad ning tõendamise või kinnitamise aja ja koha. 3. Akrediteerimisasutus võib nõuda selgitusi tõendaja teadmiste kohta kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuete valdkonnas. 4. Tõendamise või kinnitamise üle teostab järelevalvet selle liikmesriigi akrediteerimisasutus, kus tõendamine toimub. Tegevuse algusest teatatakse kõnealusele liikmesriigile. Artikkel 27 Tõendamise ja kinnitamise tingimused kolmandas riigis 1. Ühes liikmesriigis akrediteeritud tõendaja võib teha tõendamis- ja kinnitamistoiminguid kolmandas riigis asuva organisatsiooni tarbeks kooskõlas käesolevas määruses sätestatud nõuetega. 2. Vähemalt kuus nädalat enne tõendamist või kinnitamist kolmandas riigis edastab tõendaja selle liikmesriigi akrediteerimisasutusele, kus asjaomane organisatsioon kavatseb registreerimist taotleda või on registreeritud, oma akrediteeringu üksikasjad ning tõendamise või kinnitamise aja ja koha. 3. Tõendamise ja kinnitamise üle teostab järelevalvet selle liikmesriigi akrediteerimisasutus, kus asjaomane organisatsioon kavatseb registreerimist taotleda või on registreeritud. Tegevuse algusest teatatakse kõnealusele liikmesriigile. VI PEATÜKK Akrediteerimisasutused Artikkel 28 Akrediteerimisasutuste toimimine 1. Liikmesriikide poolt määruse (EÜ) nr xxxx/2008 artikli 4 kohaselt määratud akrediteerimisasutused vastutavad tõendajate akrediteerimise eest ning tõendajate poolt käesoleva määruse alusel tehtavate toimingute järelevalve eest. 2. Akrediteerimisasutused hindavad tõendajate pädevust, tuginedes artiklites 19, 20 ja 21 sätestatud elementidele, mis on taotletava akrediteeringu valdkonna seisukohast asjakohased. 3. Tõendajate akrediteeringu valdkond määratakse kindlaks nõukogu määruses (EÜ) nr 1893/2006 sätestatud majandustegevusalade klassifikaatori alusel. Akrediteeringu valdkonna määrab tõendaja pädevus ning selle puhul võetakse vajaduse korral arvesse toimingu ulatust ja keerukust. 4. Akrediteerimisasutused kehtestavad asjakohased menetlused tõendajatele akrediteeringu andmiseks, sellest keeldumiseks, akrediteeringu peatamiseks ja tühistamiseks ning tõendajate järelevalveks. Kõnealused menetlused hõlmavad nende märkuste käsitlemise korda, mida huvitatud isikud, sealhulgas pädevad asutused, on esitanud akrediteerimist taotlevate ja akrediteeritud tõendajate kohta. 5. Akrediteerimisest keeldumise puhul teavitab akrediteerimisasutus tõendajat oma otsuse põhjustest. 6. Akrediteerimisasutused koostavad loetelu oma liikmesriigis tegutsevatest tõendajatest ja nende akrediteeringu valdkondadest, muudavad ja ajakohastavad seda loetelu ning edastavad kõnealuse loetelu muudatused iga kuu komisjonile ja pädevale asutusele liikmesriigis, kus akrediteerimisasutus asub. 7. Määruse (EÜ) nr xxxx/2008 artikli 5 lõikes 3 sätestatud järelevalvet käsitlevate eeskirjade ja menetluste kohaselt koostab akrediteerimisasutus järelevalveakti, kui ta pärast asjaomase tõendajaga konsulteerimist otsustab, et on täidetud üks järgmistest tingimustest: a) tõendaja ei teostanud toiminguid piisavalt nõuetekohaselt, et oleks tagatud, et organisatsioon vastab käesoleva määruse tingimustele; b) tõendaja teostas tõendamis- ja kinnitamistoiminguid, rikkudes ühte või mitut käesoleva määruse nõuet. Kõnealune akt edastatakse pädevale asutusele liikmesriigis, kus organisatsioon on registreeritud või taotleb registreerimist, ning vajaduse korral tõendaja akrediteerinud akrediteerimisasutusele. Artikkel 29 Akrediteeringu peatamine ja tühistamine 1. Akrediteeringu peatamiseks või tühistamiseks on vaja konsulteerida asjaomaste isikutega, sealhulgas tõendajaga, et akrediteerimisasutusel oleks otsuse tegemiseks kõik vajalikud tõendid. 2. Pädev asutus teavitab tõendajat võetud meetmete põhjustest ja vajaduse korral pädeva täitevasutusega peetud aruteludest. 3. Akrediteering peatatakse või tühistatakse seniks, kuni saadakse kinnitus selle kohta, et tõendaja vastab käesoleva määruse nõuetele, pidades vajaduse korral silmas nõuetele mittevastavuse või nõuete eiramise laadi ja ulatust. 4. Akrediteeringu peatamine tühistatakse, kui akrediteerimisasutus on saanud teda rahuldavat teavet selle kohta, et tõendaja vastab käesoleva määruse nõuetele. Artikkel 30 Akrediteerimisasutuste koosolek 1. Määruse (EÜ) nr xxxx/2008 artikli 14 kohaselt tunnustatud asutuse raames kohtuvad kõikide liikmesriikide akrediteerimisasutused vähemalt kord aastas komisjoni esindaja juuresolekul (edaspidi „akrediteerimisasutuste koosolek“). 2. Akrediteerimisasutuste koosoleku ülesanne on tagada järgmiste menetluste järjepidevus: a) tõendajate akrediteerimine käesoleva määruse kohaselt, sealhulgas akrediteerimisest keeldumine, akrediteeringu peatamine ja tühistamine: b) järelevalve akrediteeritud tõendajate tegevuse üle. 3. Akrediteerimisasutuste koosolekul töötatakse välja suunised akrediteerimisasutuste pädevusvaldkonda käsitlevates küsimustes. 4. Akrediteerimisasutuste koosolekul võetakse vastu töökord. 5. Lõikes 3 osutatud suunisdokumendid ja lõikes 4 osutatud töökord edastatakse komisjonile. Artikkel 31 Akrediteerimisasutuste vastastikune hindamine 1. Käesoleva määruse kohane tõendajate akrediteerimise vastastikune hindamine, mille korraldab vastavalt määruse (EÜ) nr xxxx/2008 artiklile 10 käesoleva määruse artikli 30 lõikes 1 osutatud asutus, hõlmab vähemalt järgmiste valdkondade eeskirjade ja menetluste hindamist: a) tõendajate pädevus; b) tõendajate sõltumatus, objektiivsus ja erapooletus; c) tõendajate akrediteeringu valdkonna täpsustamine; d) nõuded tõendajatele; e) järelevalve liikmesriikides tõendamis- ja kinnitamistoiminguid tegevate tõendajate üle; f) järelevalve kolmandates riikides tõendamis- ja kinnitamistoiminguid tegevate tõendajate üle; g) akrediteeritud tõendajate loetelu haldamine. 2. Käesoleva määruse rakendamisega seotud akrediteerimissüsteemide vastastikune hindamine toimub korrapäraselt ja vähemalt iga nelja aasta järel. 3. Artikli 30 lõikes 1 osutatud asutus edastab komisjonile vastastikuse hindamise aastaaruande. Kõnealune aruanne tehakse üldsusele kättesaadavaks. VII PEATÜKK Liikmesriikide suhtes kohaldatavad eeskirjad Artikkel 32 Teave pädevate asutuste kohta Liikmesriigid teavitavad komisjoni pädevate asutuste toimimisega seotud struktuurist ja menetlustest. Nad ajakohastavad kõnealust teavet korrapäraselt. Artikkel 33 Abi organisatsioonidele seoses vastavusega keskkonnanõuetele 1. Liikmesriigid loovad süsteemi, tagamaks et registreeruda soovivatele organisatsioonidele antakse taotluse korral teavet ja abi asjaomases liikmesriigis kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuete valdkonnas. 2. Abi hõlmab järgmist: a) teave kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuete kohta; b) pädeva täitevasutuse andmed kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuete puhul; c) andmed ja selgitus selle kohta, milliste vahenditega organisatsioon tõendab kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuete täitmist; d) vajaduse korral pädevate täitevasutustega kontaktide loomine. 3. Liikmesriigid võivad delegeerida lõigetes 1 ja 2 osutatud ülesanded pädevatele asutustele või muudele asutustele. 4. Liikmesriigid tagavad, et nende poolt lõike 3 kohaselt määratud asutustel või organisatsioonidel on oma ülesannete täitmiseks vajalik ekspertiis ja asjakohased finants- ja inimressursid. 5. Liikmesriigid tagavad, et täitevasutused vastavad organisatsioonide küsimustele, mis käsitlevad kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõudeid ja mis kuuluvad nende pädevusse, ning et nad annavad organisatsioonidele ülevaate kõnealuste nõuete täitmisest. 6. Liikmesriigid tagavad, et pädevad täitevasutused teatavad registreeritud organisatsioonide käesoleva määruse nõuetele mittevastavuse juhtumist organisatsiooni registreerinud pädevale asutusele niipea kui võimalik ja hiljemalt ühe kuu jooksul. Artikkel 34 Edenduskava Liikmesriigid võtavad vastu edenduskava, mis hõlmab eesmärke, meetmeid ja algatusi EMASi üldiseks propageerimiseks ja organisatsioonide EMASis osalemise soodustamiseks. Artikkel 35 Teavitamine 1. Liikmesriigid võtavad asjakohaseid meetmeid, et anda üldsusele teavet EMASi eesmärkide ja peamiste elementide kohta. 2. Liikmesriigid kasutavad erialaseid väljaandeid, kohalikke ajakirjandusväljaandeid, edenduskampaaniaid või muid sobivaid vahendeid, vajaduse korral eelkõige koostöös tööstusliitude, tarbijaorganisatsioonide, keskkonnaorganisatsioonide, ametiühingute ja kohalike institutsioonidega, et edendada EMASi üldist teadvustamist. 3. Liikmesriigid võtavad asjakohaseid meetmeid, et anda organisatsioonidele teavet käesoleva määruse sisu kohta. Artikkel 36 Edendustegevus Liikmesriigid tegelevad EMASi edendamisega, mis hõlmab järgmist: 1) kõikide asjaomaste isikute vahel EMASi-alaste teadmiste ja parimate tavade vahetamise edendamine, 2) tõhusate vahendite väljatöötamine EMASi propageerimiseks ja nende jagamine organisatsioonidega, 3) tehniline abi organisatsioonidele nende turustustegevuse määratlemisel ja rakendamisel, 4) organisatsioonide partnerluse soodustamine EMASi edendamiseks. Artikkel 37 Väikeste organisatsioonide osalemise edendamine Liikmesriigid võtavad asjakohaseid meetmeid väikeste organisatsioonide osalemise tagamiseks, eelkõige: 1) hõlbustavad nad juurdepääsu väikeste organisatsioonide vajadustega kohaldatud teabele ja toetusfondidele; 2) tagavad nad, et mõistlike registreerimistasudega soodustatakse väikeste organisatsioonide osalemist; 3) soodustavad nad tehnilise abi meetmeid, eriti seoses ametialaste või kohalike kontaktasutuste, kohalike ametiasutuste, kaubanduskodade, kutse- või käsitööühingute algatustega. Artikkel 38 Grupiviisiline registreerimine ja sammsammuline lähenemisviis 1. Liikmesriigid tagavad, et kohalikud ametiasutused koostöös tööstusliitude, kaubanduskodade ja huvitatud isikutega annavad spetsiaalset abi organisatsioonide rühmadele, kes on üksteisega seotud geograafilise läheduse või äritegevuse tõttu, et aidata neil täita artiklites 4, 5 ja 6 sätestatud registreerimisnõudeid. 2. Liikmesriigid töötavad välja kavad, mille eesmärk on soodustada keskkonnajuhtimissüsteemi rakendamist organisatsioonides. Eelkõige soodustavad nad sammsammulist lähenemisviisi, mille lõpptulemus võib olla EMASi kohane registreerimine. Kõnealuste süsteemide ja kavade eesmärk on vältida tarbetuid kulusid osalejatele, eelkõige väikestele organisatsioonidele. Artikkel 39 EMAS ning ühenduse muu keskkonnapoliitika ja muud vahendid 1. Liikmesriigid koos pädevate asutuste ja täitevasutustega kehtestavad iga-aastase strateegia, et hinnata, kuidas EMASi kohast registreerimist vastavalt käesolevale määrusele: a) saab arvesse võtta uute õigusaktide väljatöötamisel; b) saab kasutada õigusaktide kohaldamise ja täitmise tagamise vahendina. 2. Ilma et see piiraks ühenduse õigusaktide, eelkõige konkurentsi, maksustamist ja riigiabi käsitlevate õigusaktide kohaldamist, võtavad liikmesriigid vajaduse korral meetmeid, et hõlbustada organisatsioonide EMASi kohast registreerimist või registreeringu säilitamist Kõnealuste meetmete vorm on üks järgmistest: a) regulatiivse koormuse vähendamine, nii et EMASi kohaselt registreeritud organisatsiooni käsitatakse teatavatele teistes pädevate asutuste poolt identifitseeritud õigusaktides sätestatud keskkonnaalastele nõuetele vastavana; b) parem õigusloome, mille puhul muudetakse teisi õigusakte, nii et EMASis osalevate organisatsioonide koormus kaotatakse, seda vähendatakse või lihtsustatakse, et soodustada turgude tõhusat toimimist ja suurendada teadlikkust. Artikkel 40 Kulud ja tasud 1. Liikmesriigid kehtestavad tasude süsteemi, võttes arvesse järgmist: a) kulud, mis tekivad liikmesriikide poolt vastavalt artiklile 33 selleks määratud või loodud asutustele seoses organisatsioonidele teabe ja abi andmisega; b) kulud seoses tõendajate akrediteerimise ja järelevalvega ning muud EMASiga seotud kulud; c) pädevate asutuste registreerimiskulud ja täiendavad registreerimisprotsessi haldamise kulud väljaspool ühendust asuvate organisatsioonide jaoks. Kõnealused tasud ei ületa mõistlikku summat ning on proportsionaalsed organisatsiooni suuruse ja tehtava töö mahuga. 2. Edendusmeetmena võivad liikmesriigid otsustada tasusid mitte nõuda. Artikkel 41 Mittevastavus 1. Juhul kui käesoleva määruse sätteid ei järgita, rakendavad liikmesriigid asjakohaseid õigus- või haldusmeetmeid. 2. Liikmesriigid kehtestavad tõhusad meetmed, vältimaks EMASi logo kasutamist käesoleva määruse sätteid rikkudes. Artikkel 42 Komisjoni teavitamine ja talle aruannete esitamine Liikmesriigid esitavad igal aastal komisjonile aruande käesoleva määruse alusel võetud meetmete kohta. Kõnealustes aruannetes võtavad liikmesriigid arvesse viimast komisjoni poolt artikli 47 kohaselt Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatud aruannet. VIII PEATÜKK Euroopa Komisjoni suhtes kohaldatavad eeskirjad Artikkel 43 Teavitamine 1. Komisjon edastab üldsusele teavet EMASi eesmärkide ja peamiste elementide kohta. 2. Komisjon peab: a) tõendajate ja EMASi kohaselt registreeritud organisatsioonide registrit, b) elektrooniliste keskkonnaaruannete ja keskkonnategevuse tulemuslikkuse aruannete andmebaasi ning teeb need üldsusele kättesaadavaks. Artikkel 44 Koostöö ja kooskõlastamine 1. Komisjon võib soodustada liikmesriikide koostööd, eelkõige selleks, et saavutada ühenduses selliste eeskirjade ühetaoline ja järjekindel kohaldamine, mis käsitlevad järgmist: a) organisatsioonide registreerimine, b) tõendajad, c) artiklis 33 osutatud teave ja abi. 2. Ilma et see piiraks riigihankeid käsitlevate ühenduse õigusaktide kohaldamist, viitavad komisjon ja teised ühenduse institutsioonid vajaduse korral ehitustööde ja teenuste hankelepingute täitmise tingimustes EMASile või samaväärsetele keskkonnajuhtimissüsteemidele. Artikkel 45 Seos muude keskkonnajuhtimissüsteemidega 1. Liikmesriigid võivad esitada komisjonile kirjaliku taotluse, et tunnistada käesoleva määruse nõuetele vastavaks kehtivad keskkonnajuhtimissüsteemid või nende osad, mis on sertifitseeritud vastavalt asjakohastele riigi või piirkonna tasandil tunnustatud sertifitseerimismenetlustele. 2. Liikmesriigid täpsustavad oma taotluses keskkonnajuhtimissüsteemide asjakohased osad ja vastavad käesoleva määruse nõuded. 3. Liikmesriigid esitavad tõendid selle kohta, et kõik asjaomase keskkonnajuhtimissüsteemi asjakohased osad vastavad käesolevale määrusele. 4. Pärast lõikes 1 osutatud taotluse läbivaatamist ja toimides artikli 49 lõikes 2 osutatud korras, tunnustab komisjon keskkonnajuhtimissüsteemide asjakohaseid osi ja sertifitseerimisasutuste akrediteerimisnõudeid, kui ta on veendunud, et liikmesriik on: a) oma taotluses piisavalt selgelt täpsustanud keskkonnajuhtimissüsteemide asjakohased osad ja vastavad käesoleva määruse nõuded; b) esitanud piisavad tõendid selle kohta, et kõik asjaomase keskkonnajuhtimissüsteemi asjakohased osad vastavad käesolevale määrusele. 5. Komisjon avaldab teabe tunnustatud keskkonnajuhtimissüsteemide (sealhulgas need I lisas osutatud EMASi osad, mille suhtes neid standardeid kohaldatakse) ja tunnustatud akrediteerimisnõuete kohta Euroopa Liidu Teatajas . Artikkel 46 Sektorite viitedokumentide väljatöötamine Komisjon tagab liikmesriikide ja muude sidusrühmade teabevahetuse ja koostöö asjakohaste sektorite parima keskkonnajuhtimistava küsimustes, et töötada välja sektorite viitedokumendid, sealhulgas parim keskkonnajuhtimise tava ja keskkonnategevuse tulemuslikkuse näitajad eri sektorite jaoks. Kõnealused meetmed, mis on ettenähtud käesoleva määruse vähem oluliste sätete muutmiseks määruse täiendamise teel, võetakse vastu vastavalt artikli 49 lõikes 3 sätestatud kontrolliga regulatiivmenetlusele. Artikkel 47 Aruandlus Iga viie aasta järel esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, mis sisaldab teavet käesoleva peatüki alusel võetud meetmete kohta ning liikmesriikidelt artiklite 32 ja 42 kohaselt saadud teavet. IX PEATÜKK Lõppsätted Artikkel 48 Lisade muutmine 1. Kui see on vajalik või asjakohane, võib komisjon muuta lisasid, pidades silmas EMASi rakendamise käigus saadud kogemusi, rahuldamaks kindlakstehtud vajadust EMASi nõudeid käsitlevate suuniste järele ning pidades silmas muudatusi rahvusvahelistes standardites või uusi standardeid, mis on käesoleva määruse tõhususe seisukohalt asjakohased. 2. Kõnealused meetmed, mille eesmärk on muuta käesoleva määruse vähem olulisi osi, võetakse vastu vastavalt artikli 49 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele. Artikkel 49 Komitee 1. Komisjoni abistab komitee. 2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artiklis 3 sätestatud nõuandemenetlust kooskõlas kõnealuse otsuse artikli 7 lõikega 3 ja artikliga 8. 3. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artikli 5a lõikeid 1–4 ja 7, võttes arvesse kõnealuse otsuse artiklit 8. Artikkel 50 Läbivaatamine Komisjoni vaatab EMASi läbi, võttes arvesse süsteemi rakendamise käigus saadud kogemusi ja rahvusvahelist arengut. Komisjon võtab arvesse artikli 47 kohaselt Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatud aruandeid. Artikkel 51 Kehtetuks tunnistamine ja üleminekusätted 1. Järgmised õigusaktid tunnistatakse kehtetuks: a) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 761/2001, 19. märts 2001, organisatsioonide vabatahtliku osalemise võimaldamise kohta ühenduse keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemis (EMAS)[25], b) komisjoni otsus 2001/681/EÜ Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 761/2001 (organisatsioonide vabatahtliku osalemise võimaldamise kohta ühenduse keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemis) rakendamise juhiste kohta[26], c) komisjoni otsus 2006/193/EÜ, millega sätestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 761/2001 alusel eeskirjad veopakenditel ja kolmandastel pakenditel EMASi logo kasutamise erandjuhtude kohta[27]. 2. Erandina lõikest 1 kohaldatakse käesoleva lõike teist, kolmandat ja neljandat lõiku. Määruse (EÜ) nr 761/2001 kohaselt loodud riikide akrediteerimisasutused ja pädevad asutused jätkavad oma tegevust. Liikmesriigid muudavad akrediteerimisasutuste ja pädevate asutuste järgitavaid menetlusi vastavalt käesolevale määrusele. Liikmesriigid tagavad, et need süsteemid hakkavad täielikult toimima kuue kuu jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest; Määruse (EÜ) nr 761/2001 kohaselt registreeritud organisatsioonid jäävad EMASi registrisse. Organisatsiooni järgmise tõendamise ajal kontrollib tõendaja organisatsiooni vastavust käesoleva määruse uutele nõuetele. Kui järgmine kontrollimine tuleb teha enne, kui käesoleva määruse jõustumisest on möödunud kuus kuud, võib järgmise kontrollimise tähtaega kuue kuu võrra pikendada keskkonnatõendaja ja pädevate asutuste nõusolekul. Määruse (EÜ) nr 761/2001 kohaselt akrediteeritud tõendajad võivad oma tööd jätkata käesoleva määrusega kehtestatud nõuete kohaselt. 3. Viiteid määrusele (EÜ) nr 761/2001 käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ja neid tuleb lugeda vastavalt VIII lisas esitatud vastavustabelile. Artikkel 52 Jõustumine Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas . Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel president eesistuja I LISA KESKKONNAÜLEVAADE Keskkonnaülevaade hõlmab järgmisi valdkondi. 1. Kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuete kindlakstegemine Lisaks kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuete loetelu koostamisele märgib organisatsioon, kuidas saab esitada tõendeid selle kohta, et ta vastab eri nõuetele. 2. Vajaduse korral kvalifitseeritud või kvantifitseeritud olulise keskkonnamõjuga otseste ja kaudsete keskkonnaaspektide kindlakstegemine ning registri koostamine olulisena käsitatavatest keskkonnaaspektidest. Keskkonnaaspekti olulisuse hindamisel võtab organisatsioon arvesse järgmisi tegureid: a) keskkonnakahju tekitamise võimalus, b) kohaliku, piirkondliku või üleilmse keskkonna haavatavus, c) aspekti või mõju suurus, arv, sagedus ja pöörduvus, d) asjakohaste keskkonnaalaste õigusaktide olemasolu ja nõuded, e) olulisus sidusrühmade ja organisatsiooni töötajate jaoks. a) Otsesed keskkonnaaspektid Otsesed keskkonnaaspektid on seotud organisatsiooni enda tegevuse, toodete ja teenustega, mida organisatsioon otseselt kontrollib. Kõik organisatsioonid peavad võtma arvesse oma tegevuse otseseid keskkonnaaspekte. Otsesed keskkonnaaspektid on seotud järgmiste valdkondadega (loetelu ei ole ammendav): a) õigusaktide nõuded ja keskkonnalubade piirmäärad; b) õhuheide; c) veeheide; d) tahkete ja muude, eelkõige ohtlike jäätmete tekitamine, nende ringlussevõtt, korduvkasutamine, vedu ja kõrvaldamine; e) maa kasutamine ja saastumine; f) loodusvarade ja tooraine (sealhulgas energia) kasutamine; g) kohalikud probleemid (müra, vibratsioon, lõhn, tolm, väljanägemine jne); h) veoküsimused (nii kaubad kui ka teenused); i) keskkonnaavariide oht ning vahejuhtumite, õnnetuste ja võimalike hädaolukordade tagajärjel tekkinud või tekkida võiv mõju; j) mõju bioloogilisele mitmekesisusele. b) Kaudsed keskkonnaaspektid Kaudsed keskkonnaaspektid võivad tuleneda organisatsiooni kolmandate isikutega suhtlemisest, mida EMASi kohast registreerimist taotlev organisatsioon saab mõjutada mõistlikul määral. Mittetööstuslike organisatsioonide, nt kohalike omavalitsuste ja finantsasutuste puhul on oluline, et nad võtaksid arvesse ka oma põhitegevusega seotud keskkonnaaspekte. Organisatsiooni tegevuskoha ja rajatiste keskkonnaaspektidega piirduv loend ei ole piisav. Need aspektid hõlmavad järgmisi valdkondi (loetelu ei ole ammendav): a) toote olelusringiga seotud tegevused (kujundus, tootearendus, pakendamine, vedu, kasutamine ja jäätmete taaskasutamine/kõrvaldamine); b) kapitalimahutused, laenude andmine ja kindlustusteenused; c) uued turud; d) teenuste valik ja koostis (nt vedu või toitlustusteenus); e) haldamisega ja kavandamisega seotud otsused; f) tootevaliku koostis; g) peatöövõtjate, alltöövõtjate ja tarnijate keskkonnategevus ja selle tulemuslikkus. Organisatsioonid peavad suutma tõendada, et on kindlaks tehtud nende hankemenetlustega seotud olulised keskkonnaaspektid ja et juhtimissüsteem hõlmab nende aspektidega seotud olulist mõju. Kaudsete keskkonnaaspektide puhul uurib organisatsioon, millisel määral ta võib neid aspekte mõjutada ning milliseid meetmeid saab võtta keskkonnamõju vähendamiseks. 3. Keskkonnamõju olulisuse hindamise kriteeriumide kirjeldus Organisatsioon määratleb oma tegevuse, toodete ja teenuste keskkonnaaspektide tähtsuse hindamise kriteeriumid, et kindlaks teha, millistel neist on oluline keskkonnamõju. Organisatsiooni väljatöötatud kriteeriumide puhul võetakse arvesse ühenduse õigusakte ning need on mitmekülgsed, sõltumatult kontrollitavad, reprodutseeritavad ja avalikud. Organisatsiooni keskkonnaaspektide olulisuse hindamise kriteeriumide kehtestamisel peetakse silmas järgmist (loetelu ei ole ammendav): a) teave keskkonnaseisundi kohta, et määrata kindlaks organisatsiooni tegevus, tooted ja teenused, millel võib olla keskkonnamõju; b) organisatsiooni tooraine ja energia kasutamist ning vette või õhku juhitavaid heitmeid ja jäätmeid ohu seisukohalt käsitleva teabe olemasolu; c) huvitatud isikute seisukohad; d) organisatsiooni keskkonnaalane tegevus, mis on reguleeritud; e) hanketegevus; f) organisatsiooni toodete kavandamine, tootearendus, valmistamine, turustamine, hooldus, kasutamine, korduvkasutamine, ringlussevõtt ja kõrvaldamine; g) organisatsiooni tegevused, mis põhjustavad kõige suuremat keskkonnakulu ja -tulu. Organisatsiooni tegevuse keskkonnamõju tähtsuse hindamisel võtab organisatsioon tavaliste tegutsemistingimuste kõrval arvesse ka käivitamis- ja seiskamistingimusi ning eeldatava hädaolukorra tingimusi. Arvesse võetakse varasemat, praegust ja kavandatavat tegevust. 4. Kõikide olemasolevate keskkonnajuhtimistavade ja -menetluste käsitlus 5. Varasemate vahejuhtumite uurimisest saadud tagasiside hinnang II LISA Keskkonnajuhtimissüsteemi nõuded ja täiendavad küsimused, millega EMASi rakendavad organisatsioonid peavad tegelema EMASi kohased nõuded keskkonnajuhtimissüsteemidele on sätestatud EN ISO 14001:2004 standardi 4. jaos. Kõnealused nõuded esitatakse uuesti allpool oleva tabeli vasakpoolses veerus, mis moodustab käesoleva lisa A osa. Lisaks nõutakse registreeritud organisatsioonidelt tegelemist teatavate täiendavate küsimustega, mis on otseselt seotud EN ISO 14001:2004 standardi 4. jao teatavate elementidega. Kõnealused täiendavad nõuded on loetletud allpool oleva tabeli parempoolses veerus, mis moodustab käesoleva lisa B osa. A osa Keskkonnajuhtimissüsteemi nõuded vastavalt standardile EN ISO 14001:2004 | B osa Täiendavad küsimused, millega EMASi rakendavad organisatsioonid peavad tegelema | Keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteemis (EMAS) osalevad organisatsioonid täidavad EN ISO 14001:2004 nõudeid, mida on kirjeldatud Euroopa standardi 4. jaos[28] ja mis on täielikult esitatud allpool: | A. Keskkonnajuhtimissüsteemi nõuded | A.1. Üldnõuded | Organisatsioon peab sisse seadma, dokumenteerima, ellu viima, toimivana hoidma ja pidevalt parendama keskkonnajuhtimissüsteemi kooskõlas käesoleva rahvusvahelise standardi nõuetega ja määrama kindlaks, kuidas ta need nõuded täidab. | Organisatsioon peab määratlema ja dokumenteerima oma keskkonnajuhtimissüsteemi käsitlusala. | A.2. Keskkonnapoliitika | Tippjuhtkond peab määratlema organisatsiooni keskkonnapoliitika ja tagama, et see keskkonnajuhtimissüsteemi määratletud käsitlusala piires | a) sobib kokku tema tegevuste laadi, ulatuse ja keskkonnamõjudega ning toodete ja teenustega, | b) sisaldab pideva parendamise ja saastamise vältimise kohustumust, | c) sisaldab kohustumust järgida organisatsioonile kohaldatavaid õigusaktide ja teisi tema poolt tunnustatavaid nõudeid, mis seonduvad tema keskkonnaaspektidega, | d) annab raamistiku keskkonnaeesmärkide ja -ülesannete püstitamiseks ning ülevaatamiseks, | e) on dokumenteeritud, ellu viidud ja toimivana hoitud, | f) on kõigile organisatsiooni heaks või nimel töötavatele isikutele teatavaks tehtud ning | g) on avalikkusele kättesaadav. | A.3. Planeerimine | A.3.1. Keskkonnaaspektid | Organisatsioon peab sisse seadma, ellu viima ja toimivana hoidma protseduuri(d), et | a) välja selgitada keskkonnajuhtimissüsteemi määratletud käsitlusala piires oma tegevuste, toodete ja teenuste keskkonnaaspektid, mida organisatsioon saab ohjata, ja need, mida ta saab mõjutada, võttes arvesse planeeritavaid või uusi arendusi või uusi või muudetud tegevusi, tooteid ja teenuseid; ning | b) määrata kindlaks need aspektid, millel on või võib (võivad) olla keskkonnale oluline (olulised) mõju(d) (st olulised keskkonnaspektid). | Organisatsioon peab selle informatsiooni dokumenteerima ja ajakohasena hoidma. | Organisatsioon peab tagama, et tema keskkonnajuhtimissüsteemi sisseseadmisel, elluviimisel ja toimivana hoidmisel võetakse arvesse olulisi keskkonnaaspekte. | A.3.2. Õigusaktide ja muud nõuded | Organisatsioon peab sisse seadma, ellu viima ja toimivana hoidma protseduuri(d), et | a) selgitada välja ning omada juurdepääsu kohaldatavatele õigusaktide nõuetele ja muudele nõuetele, mida organisatsioon tunnustab seonduvalt oma keskkonnaaspektidega, ning | b) määrata kindlaks, kuidas neid nõudeid rakendatakse organisatsiooni keskkonnaaspektide suhtes. | Organisatsioon peab tagama, et tema keskkonnajuhtimissüsteemi sisseseadmisel, elluviimisel ja toimivana hoidmisel võetakse arvesse kohaldatavaid õigusaktide ja muid nõudeid, mida organisatsioon tunnustab. | B.1. Vastavus õigusnormidele | EMASi kohaselt registreeruda soovivad organisatsioonid peavad olema võimelised tõendama, et: | nad on teadlikud kõikidest I lisa kohase keskkonnaülevaate koostamise käigus kindlakstehtud kehtivate keskkonnaalaste õigusaktide nõuetest ja nende mõjust organisatsioonile; | nad tagavad vastavuse keskkonnaalastele õigusaktidele, sealhulgas keskkonnalubade piirmääradele, ning | organisatsioonis on kehtestatud kord, mis võimaldab neid nõudeid pidevalt täita. | A.3.3. Eesmärgid, ülesanded ja kava(d) | Organisatsioon peab asjassepuutuvate talituste ja tasandite jaoks sisse seadma, ellu viima ja toimivana hoidma dokumenteeritud keskkonnaeesmärgid ja -ülesanded. | Eesmärgid ja ülesanded peavad olema mõõdetavad, kus võimalik, ning kooskõlas keskkonnapoliitikaga, kaasa arvatud saastamise vältimise kohustumus, kohaldatavate õigusaktide ja organisatsiooni poolt tunnustatavate muude nõuete järgimise kohustumus ning pideva parendamise kohustumus. | Oma eesmärke ja ülesandeid püstitades ning üle vaadates peab organisatsioon arvesse võtma kohaldatavaid õigusaktide ja muid nõudeid, mida organisatsioon tunnustab, ning oma olulisi keskkonnaaspekte. Samuti peab ta arvestama oma tehnoloogilisi võimalusi, finants-, tegevus- ja ärinõudeid ning huvitatud osapoolte seisukohti. | Organisatsioon peab oma eesmärkide saavutamiseks ja ülesannete täitmiseks sisse seadma, ellu viima ja toimivana hoidma kava(d). Kava(d) peab (peavad) sisaldama | a) organisatsiooni asjassepuutuvatele talitustele ja tasanditele eesmärkide saavutamiseks ja ülesannete täitmiseks vastutuse määramist ning | b) eesmärkide saavutamise ja ülesannete täitmise meetmeid ja ajakava. | B.2. Keskkonnategevuse tulemuslikkus | Organisatsioonid peavad suutma tõendada, et juhtimissüsteem ja auditeerimismenetlus käsitlevad organisatsiooni keskkonnategevuse tegelikku tulemuslikkust seoses I lisa kohase keskkonnaülevaate koostamise käigus kindlakstehtud otseste ja kaudsete aspektidega. Organisatsiooni keskkonnategevuse tulemuslikkust eesmärkide ja ülesannete suhtes hinnatakse juhtkonnapoolse ülevaatuse osana. Organisatsioon võtab endale kohustuse oma keskkonnategevuse tulemuslikkust pidevalt täiustada. Seda tehes võivad organisatsiooni tegevuse aluseks olla kohalikud, piirkondlikud ja üleriigilised keskkonnakavad. | Keskkonnaeesmärgid ei või olla eesmärkide saavutamise ja ülesannete täitmise vahendid. Kui organisatsioonil on üks tegevuskoht või mitu tegevuskohta, peab iga tegevuskoht, mille suhtes kohaldatakse EMASi, täitma kõiki EMASi nõudeid, sealhulgas käesoleva määruse artikli 2 punktis b määratletud keskkonnategevuse tulemuslikkuse pidev täiustamine. | A.4. Elluviimine ja toimimine | A.4.1. Ressursid, rollid, vastutused ja volitus