Kuigi mõningate ELi varjupaigapoliitika reformi elementide puhul on veel vaja saavutada kompromiss, on üldpaketiga tehtud väga suuri edusamme ning komisjoni esialgsest 7 ettepanekust on vastuvõtmiseks valmis 5. Iga ettepanek on küll osa ulatuslikust reformist, kuid omab ka ise selget lisaväärtust ning nende kiire lõpuleviimine tooks kaasa reaalse muutuse.

Kavale on juurdepääs üksnes tõeliselt rahvusvahelist kaitset vajavatel isikutel. Liikmesriigid võivad eelistada isikuid, kellel on vastav sotsiaalne taust või muud lõimumist hõlbustavad omadused. Kohustuslikke keeldumise põhjuseid kohaldatakse isikute suhtes, kes kujutavad endast ohtu julgeolekule.

Kuigi mõningate ELi varjupaigapoliitika reformi elementide puhul on veel vaja saavutada kompromiss, on üldpaketiga tehtud väga suuri edusamme ning komisjoni esialgsest 7 ettepanekust on vastuvõtmiseks valmis 5. Iga ettepanek on küll osa ulatuslikust reformist, kuid omab ka ise selget lisaväärtust ning nende kiire lõpuleviimine tooks kaasa reaalse muutuse.

Lisaks sõrmejälgedele saavad liikmesriigid täielikus kooskõlas andmekaitse-eeskirjadega säilitada Eurodac-süsteemis ka näokujutisi ja neid sealt otsida. Seeläbi on nende käsutuses kõik vahendid, mis on vajalikud varjupaigataotlejate tuvastamiseks ja mõningate probleemide lahendamiseks, millega liikmesriigid kokku puutuvad (nt kahjustatud sõrmeotsad või sõrmejälgede andmisest keeldumine).

Kuigi mõningate ELi varjupaigapoliitika reformi elementide puhul on veel vaja saavutada kompromiss, on üldpaketiga tehtud väga suuri edusamme ning komisjoni esialgsest 7 ettepanekust on vastuvõtmiseks valmis 5. Iga ettepanek on küll osa ulatuslikust reformist, kuid omab ka ise selget lisaväärtust ning nende kiire lõpuleviimine tooks kaasa reaalse muutuse.

Liikmesriigid peavad ette valmistama hädaolukorra lahendamise plaanid, et tagada piisav vastuvõtusuutlikkus igal ajal, sealhulgas ebaproportsionaalse surve korral. Euroopa Liidu Varjupaigaamet annab liikmesriikidele suuniseid, et aidata neil kohaldada ühiseid põhimõtteid vastuvõtutingimuste kohta.

Kuigi mõningate ELi varjupaigapoliitika reformi elementide puhul on veel vaja saavutada kompromiss, on üldpaketiga tehtud väga suuri edusamme ning komisjoni esialgsest 7 ettepanekust on vastuvõtmiseks valmis 5. Iga ettepanek on küll osa ulatuslikust reformist, kuid omab ka ise selget lisaväärtust ning nende kiire lõpuleviimine tooks kaasa reaalse muutuse.

Kuigi mõningate ELi varjupaigapoliitika reformi elementide puhul on veel vaja saavutada kompromiss, on üldpaketiga tehtud väga suuri edusamme ning komisjoni esialgsest 7 ettepanekust on vastuvõtmiseks valmis 5. Iga ettepanek on küll osa ulatuslikust reformist, kuid omab ka ise selget lisaväärtust ning nende kiire lõpuleviimine tooks kaasa reaalse muutuse.

EUROOPA KOMISJON Brüssel,4.12.2018 COM(2018) 798 final KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA ÜLEMKOGULE JA NÕUKOGULE RÄNDE KÕIKIDE ASPEKTIDE HALDAMINE:





EDUSAMMUD EUROOPA RÄNDE TEGEVUSKAVA RAAMES



. „[…] Paraku ei ole liikmesriigid veel leidnud õiget tasakaalu iga riigi enda territooriumil kehtiva vastutuse ja vajaliku solidaarsuse vahel. Kui liikmesriigid soovivad säilitada ilma piirideta Schengeni ala, peavad nad seda solidaarsust nüüd demonstreerima. Mina olen ja jään sisepiiride vastu. Seal, kus piirid on vahepeal uuesti sisse seatud, tuleb need kaotada. Kui need jäävad püsima, oleks see samm tagasi Euroopa olemis- ja saamisloos, ning seda ei saa me aktsepteerida. Komisjon ja mitu nõukogu eesistujat on teinud hulga kompromissettepanekuid. Kutsun nõukogu praegust eesistujat Austriat astuma nüüd vajalikke samme, et töötada välja tulevikku suunatud lahendused tasakaalustatud rändereformi jaoks. Me ei saa omavahel näägeldes otsida ühekordseid lahendusi iga kord, kui saabub järjekordne laev. Ajutisest solidaarsusest ei piisa. Meil on vaja kestvat solidaarsust – tänaseks ja alatiseks.“ Jean-Claude Juncker, „Euroopa Liidu olukord 2018. aastal“

1.SISSEJUHATUS Euroopa Liit pidi pagulas- ja rändekriisi probleemidele reageerima kindlameelselt ja igakülgselt: päästma elusid, vähendama ebaseaduslikult saabujate arvu ning töötama välja uued vahendid probleemide ühiseks lahendamiseks nii ELis kui ka mujal. Sama kehtib järgnevateks aastateks tulevikukindlat süsteemi üles ehitades. Komisjon nägi Euroopa rände tegevuskavas ette peamised sammud. Tänu sellele on EL nüüd paremini valmis kui kunagi varem. See aga ei tähenda, et töö on tehtud. Rändekriis tõi nähtavale puudused: ELi praegused varjupaigaeeskirjad põhjustasid varjupaigataotlejate erinevat kohtlemist ELis ja soodustasid nende liikumist ühest liikmesriigist teise. Saabujaid on nüüd vähem kui enne kriisi, kuid struktuurne rändesurve on endiselt suur; nüüd on võimalus puudused kõrvaldada ja ehitada üles süsteem, mis peab vastu tulevastele kriisidele. See tähendab ajutiste vastuste asemel püsivate lahenduste leidmist. See tähendab ennetavate meetmete võtmist, et lõhkuda inimsmugeldajate ärimudelid, kindlustada ELi välispiirid, tagada selliste peamiste protsesside nagu varjupaiga andmine ja tagasisaatmine nõuetekohane toimimine, suurendada seaduslikke võimalusi ning tegeleda rände algpõhjustega. Kriis andis kinnitust, et kõik ELi meetmed on omavahel seotud – selleks et varjupaigasüsteem tervikuna toimiks, peavad kõik osad kokku sobima. Käesolevas teatises käsitletakse rände haldamise tervikliku lähenemisviisi kolme põhikomponenti: ·meetmed, mida võetakse koostöös liiduväliste partneritega; ·meetmed liidu välispiiridel; ·meetmed liidus. Välistegevuses tuleb jätkata koostööd partneritega: tegeleda ebaseadusliku rände algpõhjustega; teha koostööd rände paremaks haldamiseks ja rändajate ebaseaduslikult üle piiri toimetamise tõkestamiseks; tagada, et kõik ELis viibimise õiguseta isikud saab tagasi saata; näidata, et seaduslike võimaluste näol on olemas alternatiivid ebaseaduslikule rändele, ning täita konfliktide ja tagakiusamise tõttu ümberasustatud inimeste erivajadusi. Tugev välispiir peab tagama ühtlase ja usaldusväärse tasemega kontrolli ja julgeoleku kõrgetasemelise koordineerimise ja pideva seire abil, et kindlaks teha puudused ja need kõrvaldada. Neid eesmärke on seejärel vaja täiendada liidu ühtse ja humaanse lähenemisviisiga, mille kohaselt liikmesriikide varjupaiga- ja tagasisaatmismenetlused tugevdavad üksteist, tegutsedes jõuliselt kuritegelike võrgustike vastu, ning õiglane ja järjekindel ELi raamistik põhineb solidaarsusel ja vastutusel. Selles teatises antakse ülevaade praegusest olukorrast ja esitatakse edasised sammud nende omavahel seotud eesmärkide saavutamiseks. Need töövood peaksid olema vastavuses tulevaste rändesuundumuste haldamise pikaajalise ülesandega. Teatavaid meetmeid saab võtta ja peab võtma kohe. Erinevad ELi vahendid, mis on andnud Vahemere keskosa rändeteel tegelikke tulemusi, võiks võtta kasutusele ka teistel rändeteedel. Euroopa piiri- ja rannikuvalve järgmise etapi rakendamine muudaks oluliselt piirivalve valmisolekut. Kui võtta praegu meetmeid varjupaiga-, vastuvõtu- ja tagasisaatmissüsteemide kõige ilmsemate puuduste kõrvaldamiseks, tooks see tulemusliku tegutsemise suutlikkust suurendades kohe kasu. Euroopa Liit on korduvalt tõestanud oma suutlikkust vastata uutele tekkivatele rändeprobleemidele. Ometi ei ole veel loodud kestlikku süsteemi, mis oleks võimeline ennetama ja vähendama tulevasi probleeme. On aeg minna reageerimiselt üle ennetamisele. Tulemused on alati saavutatud koostöös tegutsedes. Seda tuleks meeles pidada, töötades tuleviku nimel, kus EL ja tema liikmesriigid tegutsevad solidaarselt ja järjekindlalt, nagu eurooplased seda väärivad.

Rände- ja varjupaigavaldkonna probleemide muutuv olemus Euroopa Liit on tegutsenud inimelude päästmisel merel kindlameelselt. Alates kriisi algusest on humanitaarkaalutlused olnud ELi tegevuses esmatähtsad. Vahemere piirkonnas käimasolevad neli ELi operatsiooni on aidanud alates 2015. aastast päästa merel üle 690 000 inimese, kellest rohkem kui 300 000 päästmisel andis Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet liikmesriikidele otsesest abi ning veel 45 000 päästeti EUNAVFOR MED Sophia toel. Selle töö ja ka rändevoogude kahanemise tulemusena vähenes merel hukkunute arv märkimisväärselt. Siiski hukkus 2018. aastal Vahemerd ületades üle 2 100 inimese. ELi saabus rekordarv inimesi 2015. aastal, praegu on rändevood aga allpool kriisieelset taset. Seni on 2018. aastal peamiste rändeteede kaudu ELi sisenemiseks tehtud ebaseaduslike piiriületuste arv 30 % väiksem kui 2017. aastal ja aasta esimesel kümnel kuul toimus selliseid piiriületusi kokku umbes 116 000 . ELi sisenemiseks tehtud ebaseaduslike piiriületuste arv 2014–2018 Vahemere idaosa rändeteel vähenes saabujate arv ELi-Türgi avalduse tulemusena kohe 97 %, nii et päevas saabus keskmiselt alla 100 rändaja. Alates 2017. aasta kevadest on toimunud väike, kuid siiski märgatav suurenemine ning 2018. aastal on Türgist saabujate arv kasvanud 30 % võrreldes sama perioodiga 2017. aastal. Sellegipoolest on piiriületuste arv endiselt umbes 90 % väiksem kui 2015. aasta tipptaseme ajal. Vahemere keskosa rändetee, mis oli peamine Euroopasse sisenemise koht kriisi puhkedes 2014. aastal, kasutamine on alates 2017. aasta suvest oluliselt vähenenud ja 2018. aastal on seni piiri ületanud ligikaudu 23 000 inimest. 2018. aastal on kõige rohkem saabujaid registreeritud Vahemere lääneosa rändeteel, mida mööda on seni ebaseaduslikult saabunud üle 57 000 inimese, mis tähendab 126 % kasvu võrreldes 2017. aastaga . See suundumus hakkas ilmnema 2017. aasta teisel poolel. Teised märkimisväärsed suundumused – näiteks ebaseaduslikult saabujate arvu oluline suurenemine Kreeka-Türgi maismaapiiril ning rändajate koondumine Bosniasse ja Hertsegoviinasse – osutavad jätkuvale vajadusele kõiki rändeteid hõlmava lähenemisviisi järele . Pidades silmas ebaseadusliku rände asemel seaduslikku rännet soosivat liidu poliitikat, on oluline märkida seadusliku rände kanalite kaudu saabuvate inimeste arvu suurenemist. Ümberasustamine on leevendanud survet ELi liikmesriikidele välispiiril ning pakkunud turvalist ja seaduslikku teed nendele, kes vajavad rahvusvahelist kaitset. Alates 2015. aastast on kaks edukat ELi ümberasustamiskava aidanud peaaegu 44 000-l kõige haavatavamal isikul leida ELis varjupaiga .Komisjon tegi 2017. aasta septembris algatuse, mille tulemusena võtsid liikmesriigid enneolematult suure ühise ümberasustamiskohustuse, kusjuures kokkulepitud 50 000 ümberasustamiskohast on 15 900 juba täidetud. Saabujate arvu vähenemise tulemusena on varjupaigataotluste arv pärast 2015. aasta tipptaset vähenenud ning vastab praegu 2014. aasta kriisieelsetele näitajatele. 2018. aastal on liikmesriikides ja Schengeni lepinguga ühinenud riikides esitatud seni 558 098 taotlust, mis tähendab 10 % langust võrreldes 2017. aastaga. Siiski põhjustab taotluste menetlemisel alates kriisi tippajast tekkinud mahajäämus jätkuvalt märkimisväärset survet riikide varjupaigasüsteemidele. Varjupaigataotluste jaotus liikmesriikide vahel on endiselt tasakaalustamata. 2018. aastal on seni ja juba kuuendat aastat järjest saanud absoluutarvudes kõige rohkem taotlusi Saksamaa (üle 130 000 taotluse), talle järgneb Prantsusmaa enam kui 116 000 taotlusega, nii et kokku on nad saanud 44 % kõigist taotlustest. Kreeka, Hispaania ja Itaalia said kokku peaaegu 30 % kõigist taotlustest. Aastatel 2015–2017 saadeti tagasi üle 692 000 ebaseaduslikult riigis viibiva kolmanda riigi kodaniku. Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ameti toetusel on 2018. aastal seni korraldatud 288 tellimuslende kasutades läbi viidud tagasisaatmisoperatsiooni, mis hõlmasid enam kui 10 000 tagasipöördujat (peaaegu 1 000 inimest pöördus tagasi ka ameti toetatud kommertslendudega). Hoolimata nendest jõupingutustest on tagasisaatmismeetmete tulemuslikkus jätkuvalt puudulik, sest keskmine tagasisaatmise määr on olnud viimasel kolmel aastal alla 40 %. Ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmise määr Kuigi see eelolevatel joonistel kujutatud langustrend kajastab osaliselt asjaolu, et Lääne-Balkani riikide suhtes – kus tagasivõtulepingud toimivad hästi – tehti vähem tagasisaatmisotsuseid, näitab see ka vajadust teha nii ELis kui ka koos partneritega tööd, et tegeleda Aafrika ja Aasia riikide kodanike tegeliku tagasisaatmise järjepidevalt madala määraga. Schengeni tähtsus Schengeni ala on suurim vaba reisimise piirkond maailmas. See võimaldab rohkem kui 400 miljonil Euroopa Liidu kodanikul, aga ka külalistel ning kaupadel ja teenustel takistamatult liikuda. See on ELi vabaduste teostamise, siseturu eduka toimimise ning julgeolekut suurendada aitava politsei- ja õiguskoostöö põhivahend. See parandab inimeste elu ja toimetulekut ning toob kasu majandusele ja ühiskonnale.

·Uusimad andmed näitavad, et Euroopas töötab praegu peaaegu 1,9 miljonit inimest mõnes Schengeni riigis, mis ei ole nende elukohariik, ning iga päev ületab sisepiire hinnanguliselt umbes 3,5 miljonit inimest. ·Schengeni majanduslik mõju on tohutu, arvestades, et Schengeni alal toimub igal aastal vähemalt 62 miljonit piiriülest kaupade liikumist ja 24 miljonit tööreisi. Kõigest ühetunnine täiendav ooteaeg võib maksma minna 3 miljardit eurot aastas . Schengenist loobumise ja piirikontrolli taaskehtestamise hinnanguline maksumus ühekordsete kuludena on vahemikus 0,05–20 miljardit eurot.Iga-aastased täiendavad tegevuskulud võivad ulatuda 2–4 miljardi euroni . Need karmid faktid ning isiklikel ja vaba aja veetmisega seotud põhjustel piiriületamise vabaduse väärtustamine tingivad üldsuse tugeva toetuse Schengenile. Hiljutine Eurobaromeetri uuring kinnitas, et enamik ehk umbes kaks kolmandikku küsitletud inimestest pidas Schengeni ala üheks ELi peamiseks saavutuseks ning kolm neljandikku nõustus, et see on ettevõtjate jaoks tähtis . Tõhus rände- ja piirihalduspoliitika on nende hüvede säilitamise seisukohast hädavajalik. Rände- ja pagulaskriisi ning viimastel aastatel suurenenud terroristliku tegevuse tõttu kehtestas mitu Schengeni riiki sisepiiridel ajutise piirikontrolli. Komisjon on astunud mitmesuguseid olulisi samme Schengeni ala ohustavate probleemide lahendamiseks eesmärgiga naasta võimalikult kiiresti Schengeni tavapärase toimimise juurde. Komisjon avaldas 2016. aasta märtsis teatise, mis sisaldab tegevuskava „Tagasi Schengeni juurde“, mille eesmärk on olukorra stabiliseerimine, tuginedes Euroopa piiri- ja rannikuvalve ja ELi-Türgi avalduse püsiva rakendamise kaudu välispiiride tugevdamisel tehtud edusammudele. 2017. aasta mais, kui olukord oli muutunud stabiilsemaks, tegi komisjon täiendava jõupingutuse piirikontrolli järkjärguliseks lõpetamiseks sisepiiridel ja esitas soovituse, milles kutsus liikmesriike üles kasutama piirikontrolli sisepiiridel vaid viimase abinõuna ning soovitas selliseid alternatiivseid meetmeid nagu tõhusamad proportsionaalsed politseikontrollid ja politseikoostöö Schengeni alal. 2017. aasta septembris võttis komisjon vastu veel ühe soovituse, milles julgustas liikmesriike, kes taaskehtestavad piirikontrolli sisepiiridel, tõhustama koostööd naaberliikmesriikidega, suurendama vastastikust usaldust ja vähendama ebamugavusi. Samal ajal võttis komisjon vastu ka ettepaneku muuta Schengeni piirieeskirjade asjaomaseid sätteid, et neid ajakohastada, võttes eelkõige arvesse terrorismiohust tulenevaid praegusi probleeme. Euroopa Parlamendil ja nõukogul tuleb nüüd tingimata leida viis, kuidas Schengeni piirieeskirjade kavandatud muudatus vastu võtta. Võttes arvesse liidu välispiiride paremaks haldamiseks tehtud jõupingutusi ja sellest tulenevat ebaseaduslikult saabujate arvu vähenemist, leiab komisjon, et on saabunud aeg lõpetada sisepiiridel piirikontroll, mille liikmesriigid 2015. aastal ajutiselt taaskehtestasid. 2.RÄNDEALANE KOOSTÖÖ VÄLISPARTNERITEGA ELi rändepoliitika välisaspektid on Euroopa rände tegevuskavas kesksel kohal. Rände haldamine piiridel ja ELis sõltub tugevast välistegevusest. Pikaajalised partnerlused kolmandate päritolu-, transiidi- ja sihtriikidega on väga olulised, et hõlbustada tagasipöördumist ja taasintegreerimist, abistada pagulasi ja lõksu jäänud rändajaid, teha koostööd inimkaubanduse võrgustike vastases võitluses ning tegeleda ebaseadusliku rände algpõhjustega. Seni saavutatud edu rajaneb eelkõige partnerlusraamistiku kaudu arendatud sihipärasel koostööl Aafrika partnerite ja peamiste Aasia riikidega . See lähenemisviis tugineb järgmistele alustaladele: ränne on põhiprioriteet liidu suhetes kolmandate riikidega, ELi ja liikmesriikide jõupingutusi kooskõlastatakse tihedalt ning partnerluse tugevdamiseks kasutatakse kõiki ELi asjaomaseid poliitikameetmeid ja vahendeid. Viimase kolme aasta kogemus on näidanud, et parimad tulemused saavutatakse rändeteede tervikliku käsitlemise korral. Vahemere keskosa rändeteel on see andnud käegakatsutavaid tulemusi: ebaseadusliku rände vood on vähenenud ligi 80 %, kahel viimasel aastal on aidatud üle 40 000 inimesel peamiselt Liibüast ja Nigerist vabatahtlikult koju tagasi pöörduda, evakueerimist ja ümberasustamist on pakutud peaaegu 2 500-le rahvusvahelist kaitset vajavale haavatavale isikule . See on olnud võimalik tänu integreeritud meetmetele: Nigerist ja Liibüa rannikult lähtuvate ebaseadusliku rände voogude tõkestamine, inimeste ebaseaduslikult üle piiri toimetajate ja inimkaubitsejate sihikule võtmine, kohalikele kogukondadele majanduslike alternatiivide väljatöötamine ning lõksu jäänud rändajate abistamine. Poliitika integreerimist on toetanud kõigi osalejate – ELi liikmesriikide ning nii Liibüa kui ka Nigeri – vahel kooskõlastatud lähenemisviis, aga ka tõhustatud koostöö ÜRO ja Aafrika Liiduga ÜRO, ELi ja Aafrika Liidu töökonnas. See on ka osa laiemast ja järjest süvenevast partnerlusest Aafrika riikidega. Alates 2015. aasta Valletta tippkohtumisest on edusamme toetatud mitme uuendusliku rahastamisvahendiga. ELi Aafrika jaoks mõeldud hädaolukorra usaldusfond on paindlik ja innovaatiline rahastamisvahend, mis põhineb nii ELi kui ka liikmesriikide vahenditel . Fond on ette nähtud Valletta tippkohtumisel kindlaks määratud eri valdkondade meetmete jaoks, mille abil tegeletakse ebaseadusliku rände algpõhjustega, ning see toimib praktilise koostöö käivitamise vahendina. Kuidas toimib ELi Aafrika jaoks mõeldud hädaolukorra usaldusfond? Usaldusfondi raames on Aafrika peamiste rändeteedega seotud meetmete rakendamiseks seni kasutusele võetud üle 4 miljardi euro. Allpool mõned näited. ·Koostöös ÜRO asutustega on usaldusfond andnud suurt abi kõige haavatavamatele isikutele. Alates 2017. aastast on Liibüas saanud vahetut abi (tarbeesemed ja hügieenikomplektid) 61 300 pagulast ja haavatavat rändajat, 89 700 inimest on saanud arstiabi ning 14 600 last on saanud õppevahendeid. Ka Liibüa kogukonnad on saanud märkimisväärset abi, sealhulgas varustust, millega pakutakse põhiteenuseid enam kui 1,2 miljonile inimesele. ·Paljud projektid vähendavad ebaseadusliku rände stiimuleid, luues peamistes päritolupiirkondades töökohti ja majanduslikke võimalusi. Gambiaga koostöös elluviidavas uues programmis keskendutakse noortele, tegeledes 25 000 toetusesaaja seas tagasipöörduvate rändajatega ning edendades atraktiivseid töö- ja sissetulekuvõimalusi. ·Muude algatuste eesmärk on võidelda rändajate ebaseaduslikult üle piiri toimetamise ja inimkaubanduse vastu, võimestades rändajaid neile rohkemate õiguste ja suurema kaitse andmisega ning muutes rändamise lihtsamaks ja turvalisemaks. 46 miljoni euro suuruse eelarvega parema rändehalduse programmi raames on Aafrika Sarve riikides aidatud 2018. aasta septembri seisuga peaaegu 11 000 rändajat ja sunniviisiliselt ümberasustatud inimest ning 1 600 inimest on saanud koolituse rände haldamise valdkonnas. Ebaseadusliku rände algpõhjustega tehtavat tööd on tõhustanud ka Euroopa välisinvesteeringute kava. Kava raames kaasatakse juba rahalisi vahendeid partnerriikidele. 2018. aasta juulis kiideti heaks 12 tagatisvahendi esimene osa ligikaudu 800 miljoni euro väärtuses. See hõlmab muu hulgas selliseid valdkondi nagu ettevõtlus, taastuvenergia ja lairibaühendus. See ühendatakse ligi 2 miljardi euroga segarahastamistoimingutes, mis hõlmavad selliseid põhivaldkondi nagu energia ja ühenduvus, linnad, põllumajandus ja keskkond . Integreeritud lähenemisviis on andnud märkimisväärseid tulemusi ka Türgit läbival Vahemere idaosa rändeteel. ELi-Türgi avalduse raames tehtav ühistöö on võimaldanud liidul aidata Türgis vastu võetud pagulasi, kahjustada inimeste ebaseaduslikult üle piiri toimetajate ärimudelit ning ehitada üles koostöö rände haldamise eest vastutavate ametiasutuste vahel. ELi ja liikmesriikide 2018. aasta juuli kokkulepe Türgi pagulasrahastu rahastuse teise 3 miljardi euro suuruse osa maksmise kohta näitas ELi jätkuvat pühendumust avalduse täitmisele ja pagulaste toetamisele Türgis, aidates rännet Vahemere idaosa rändeteel jätkuvalt tulemuslikult hallata. Avalduse täielik rakendamine on ELi rändepoliitika seisukohast endiselt hädavajalik.

Türgi pagulasrahastu Rahastu on andnud suure panuse Türgis vastu võetud 3,9 miljoni pagulase vajaduste katmisse. Rahastu keskendub humanitaarabile, haridusele, rände haldamisele, tervishoiule, munitsipaaltaristule ja sotsiaal-majanduslikule toetusele – kõik see on ette nähtud Süüria pagulaste ja neid vastu võtvate kogukondade elutingimuste parandamiseks. Aastateks 2016–2017 ette nähtud 3 miljardit eurot on täies mahus eraldatud ja lepingutega kaetud, 72 projekti on rakendatud ja umbes 2 miljardit eurot on välja makstud. Teisest osast, mis lepiti aastateks 2018–2019 kokku tänavu suvel, on seni eraldatud 550 miljonit eurot. Rahastu kaudu on abistatud miljoneid pagulasi: ·enam kui 1,4 miljonit pagulast saab põhivajaduste rahuldamiseks hädaolukorra sotsiaalse turvavõrgu abi, üle 340 000 lapse ja nende perekonna on saanud toetust koolis käimiseks ning enam kui 430 000 lapse õpetamiseks on palgatud türgi keele õpetajad; ·rajatud on 125 püsistruktuuriga koolimaja ja 50 moodulkoolimaja; ·peaaegu 50 000 õpilast saab lisaõpet ja järeleaitamistunde või osaleb muudes kiirkoolitusprogrammides; ·pagulastele anti üle 4,7 miljoni esmatasandi tervishoiukonsultatsiooni ja vaktsineeriti enam kui 450 000 pagulasest väikelast, rasedatele pagulastele tehti üle 1 miljoni sünnieelse arstliku kontrolli ja praegu tegutseb 139 rändajate tervisekeskust, kus töötab peaaegu 1 500 rahastu vahenditest koolitatud ja tasustatavat süürlasest töötajat. Nendest näidetest ilmneb, et EL ja liikmesriigid on tervet rändeteed hõlmavate integreeritud lähenemisviiside abil suurt edu saavutanud. Sellise lähenemisviisi süvendamine ja laiendamine peaks olema esmatähtis. Seda alates Vahemere lääneosa rändeteest, kus Marokoga on alustatud intensiivsemat koostööd, et välja töötada uus laiapõhjaline koostööplatvorm, ning Mauritaanias on käimas uued algatused. Samuti tugevdatakse dialoogi Egiptuse ja Tuneesiaga ning koostööd arendatakse selliste põhipartneritega nagu Etioopia. Ka süürlaste vajadused peavad jääma peamiseks prioriteediks, toetades suurel arvul pagulasi vastuvõtvaid riike. Laiemas plaanis peaks EL jätkama aktiivset osalemist sellistes foorumites nagu Valletta protsess, toetades sellega seotud Rabati ja Hartumi protsessi, kuid tõhustades ka dialoogi üha aktiivsemalt osaleva Aafrika Liiduga. Võttes arvesse ÜRO üleilmset rännet käsitlevat kokkulepet, peaks EL kasutama ka üleilmset dünaamikat, et jätkata rände tervikliku lähenemisviisi edendamist, tuginedes vastastikustele kohustustele ja partnerlusele. Tagasisaatmine ja tagasivõtmine Tagasisaatmise madalad määrad kinnitavad pakilist vajadust teha tööd nii liidu rändealase sise- kui ka välispoliitikaga, et parandada tagasisaatmise ja tagasivõtmise toimimist. See eeldab liikmesriikide, ELi ja kolmandate riikide ühist vastutust. Esiteks peaksid liikmesriigid kehtivaid eeskirju paremini rakendama ja kõrvaldama oma riiklikest süsteemidest tulenevad lüngad, mis tekitavad viivitusi tegelikul tagasisaatmisel. Teiseks tuleks kiiresti vastu võtta tagasisaatmisdirektiivi läbivaatamise ettepanek, sest sellega kaasneksid edasised täiustused: kiiremad menetlused, parem seos varjupaigasüsteemidega ning põgenemise ja omavolilise teisese rände vastased meetmed – see suurendaks väljavaadet, et tagasisaatmisotsuste järel toimub ka tegelik tagasisaatmine. Sama kehtib Euroopa piiri- ja rannikuvalve kavandatud muudatuste kohta, millega lisataks ka suur ELi tasandi toetus. Medali teine külg on koostöö süvendamine tagasivõtmise valdkonnas. Kuigi tagasivõtmine on paljudes päritoluriikides tundlik poliitiline teema, on koostööl põhinev lähenemisviis aidanud kolmandatel riikidel täita oma vastuvõtukohustusi. Koos liikmesriikidega määrati kindlaks prioriteedid, tuginedes potentsiaalsete tagasipöördujate arvule, kuid kaaludes ka seda, millistes valdkondades annab ühine ELi lähenemisviis kahepoolsel tasandil kõige suuremat lisaväärtust. Seda arendati edasi mitmel viisil, rääkides läbi ametlikud tagasivõtulepingud, üksikasjaliku tegevuskorra ja praktiliste probleemide lahendamise. Koos alates 2016. aastast sõlmitud kuue tagasivõtulepinguga on ELil nüüd 23 kehtivat tagasivõtulepingut ja kokkulepet.





Praktilist koostööd kolmandate riikidega on süvendatud, kasutades vahendite ja võrgustike terviklikku kogumit tagasivõtmise tulemuslikuks rakendamiseks. Korrapärased kohtumised partneritega aitavad jälgida edusamme ja arutada takistuste üle. Juhtumite haldamise parandamiseks on sisse seatud IT-süsteemid, kohapeale on lähetatud ELi ja liikmesriikide rändeküsimuste kontaktametnikud, kes tegutsevad peamiste kontaktisikutena suhtlemisel kolmandate riikide ametiasutustega, samal ajal kui peamistes ELi liikmesriikides asuvad kolmandate riikide kontaktametnikud saavad aidata kindlaks teha potentsiaalseid tagasipöördujaid. Kasutusele on võetud ELi rahalised vahendid, et aidata suurendada partnerite suutlikkust kokkuleppeid tulemuslikult täita ning teha tööd tagasipöördujate taasintegreerimisega, et hoida ära korduv lahkumine. Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet on oluliselt suurendanud oma suutlikkust koordineerida ja korraldada tagasisaatmisoperatsioone tihedas koostöös kolmandate riikidega. Suuremat tõhusust on võimalik saavutada ka toetatud vabatahtliku tagasipöördumise, taasintegreerimise ja tagasipöördumisalase nõustamise tavade ühtlustamisega. Järgmine samm on nende vahendite potentsiaali täielik ärakasutamine. Selle saavutamiseks on olulised nii liikmesriikide tulemuslikud tagasisaatmismenetlused, ELi tasandil hõlbustamine kui ka kolmandate riikidega tehtav koostöö. Läbirääkimisi tagasivõtulepingute sõlmimiseks peetakse praegu Nigeeria, Tuneesia, Maroko ja Hiinaga. Täiendavalt tuleks korraldada arutelud, et sõlmida tagasivõtulepingud Sahara-taguse Aafrika partneritega, leides kõiki vajadusi rahuldavad lahendused ning kasutades kogu mõjujõudu ja kõiki vahendeid. ELi meetmed rändajate ebaseaduslikult üle piiri toimetamise vastu Rändajaid ebaseaduslikult üle piiri toimetavatel organiseeritud kuritegelikel võrgustikel on olnud keskne roll ebaseadusliku rände korraldamisel. ELi tegevuskavas rändajate ebaseadusliku üle piiri toimetamise tõkestamiseks on esitatud terviklik lähenemisviis ja sätestatud tööle keskendumiseks õige raamistik . See on peamine vahend, millega vastatakse 2018. aasta oktoobri Euroopa Ülemkogu järeldustes esitatud üleskutsele tõhustada tööd inimeste ebaseaduslikult üle piiri toimetamise vastu. Tegevuskava hõlmab nii liidusisest kui ka koos partneritega tehtavat tööd. Töös partneritega keskendutakse rändajate ebaseaduslikult üle piiri toimetamise vastase suutlikkuse arendamisele vahendite, tehnilise oskusteabe ja operatiivabi kaudu. Väga oluline on ka ennetustöö, millega edendatakse alternatiivseid tuluvõimalusi nendele, kellel on oht sattuda inimeste ebaseaduslikult üle piiri toimetamisega tegelevate võrgustike küüsi, võideldakse selliste võrgustike levitatava väärinfo vastu ning pakutakse potentsiaalsetele rändajatele usaldusväärset ja objektiivset teavet. Alates 2015. aastast on teavitamiseks ja suutlikkuse suurendamiseks eraldatud üle 23 miljoni euro. Edasiste projektide raames kaasatakse vastupropaganda levitamisse ka sisserändajate kogukonnad. Selleks et pärssida kriminaalsete võrgustike tegevust, toimuvad praegu erinevad algatused teabe vahetamiseks liikmesriikide, ELi asutuste, ühise välis- ja julgeolekupoliitika missioonide, rahvusvaheliste organisatsioonide ja kolmandate riikide vahel. Kohapeal teevad operatiivkoostööd ühised uurimisrühmad. Näiteks toetab EL Nigeris töörühma, mis koosneb Nigeri, Prantsuse ja Hispaania uurijatest ning mille töö tulemusena on vahistatud 211 isikut. Sellist lähenemisviisi hakatakse peagi kasutama ka teistes päritolu- ja transiidiriikides. Komisjoni poolt 13 prioriteetsesse partnerriiki lähetatud Euroopa rändeküsimuste kontaktametnikud täidavad samuti olulist rolli paremas teabevahetuses ning komisjoni selleteemalise hiljutise ettepaneku kohaselt antakse ELi ja riikide sisserände kontaktametnike võrgustikule lisavahendeid. Euroopa Liidu sõjalises operatsioonis Vahemere lõunapiirkonna keskosas (EUNAVFOR MED Sophia) on võetud kasutusele uuenduslik lähenemisviis, luues kuritegevusalase teabe üksuse, mis võimaldab vahetada teavet otse EUNAVFOR MED Sophia, Europoli ning Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ameti vahel. EUNAVFOR MED Sophia raames on vahetult kinni peetud 151 inimeste ebaseaduslikult üle piiri toimetamises või inimkaubanduses kahtlustatavat isikut ning kuritegelikelt organisatsioonidelt on konfiskeeritud 551 laeva. Inimeste ebaseaduslikult üle piiri toimetajate ja inimkaubitsejate sihikule võtmisel Liibüas on olnud oluline roll ka ÜRO tasandil vastu võetud uuenduslikel sanktsioonidel ning seega tuleb täiendavalt uurida sanktsioonide kasutamist karistamatuse tõkestamiseks ja hoiatava mõju edendamiseks. Europoli roll rändajate ebaseaduslikult üle piiri toimetamise vastases võitluses on otsustava tähtsusega. Alates 2016. aastast on Europoli sisserändajate ebaseadusliku üle piiri toimetamise vastane Euroopa keskus aidanud liikmesriikidel tõkestada keerukate ja kogenud kuritegelike võrgustike tegevust. Ta toetab kohapealseid operatsioone ning pakub oskusteavet, koordineerimist, sihtotstarbelist analüütilist tuge ja ristkontrolli Europoli andmebaasidega. Tema teabekeskus koostab üleilmse luurepildi, kasutades ELi sõjaliste operatsioonide, õiguskaitseasutuste, ELi asutuste ja rahvusvaheliste organisatsioonide oskusteavet. Nagu rõhutas Euroopa Ülemkogu, võib inimeste ebaseaduslikult üle piiri toimetajate internetiühenduse häirimine olla eriti väärtuslik. Europoli internetisisust teavitamise üksuse poolt internetiteenuse pakkujate internetisust teavitamise juhtude arv on eelmise aastaga võrreldes 35 % suurenenud ja sisu eduka eemaldamise määr on jõudnud 98 %ni. Komisjon uurib võimalusi, kuidas suurendada koostoimet muude kuriteoliikide vastase tööga ja kuidas edendada koostööd eraettevõtjatega ning koolitada riiklikke uurijaid ja sotsiaalmeediat, et hõlbustada internetisisust teavitamist. Seaduslike võimaluste edendamine Usalduse suurendamine, et teha partneritega koostööd tervikliku rändepoliitika nimel, tähendab ka ELi jõudmiseks seaduslike võimaluste pakkumist. Eelmise aasta edukas üleskutse liikmesriikidele võtta kohustus pakkuda 50 000 ümberasumiskohta tagab, et kaitset vajavad inimesed võivad leida Euroopas turvapaiga. Seadusliku rände võimalused ei tähenda siiski ainult kaitset. ELis seaduslikult elavatele kolmandate riikide kodanikele antud esmaste elamislubade arv kasvas 2,6 miljonilt 2015. aastal 3 miljonile 2017. aastal, kusjuures eriti palju suurenes töökohaga seotud elamislubade arv. Ometi tuleb teha suuremaid jõupingutusi, et pakkuda võimalusi õpilastele ja spetsialistidele, eelkõige kõrgelt kvalifitseeritud töötajatele. Komisjon rõhutas septembris, et strateegiline ja ennetav ELi seadusliku rände poliitika on tähtis nii selleks, et näidata ebaseadusliku rände alternatiivide olemasolu, kui ka ELi majanduse konkurentsivõime edendamiseks . Selle oluline osa on ambitsioonikas reformitud sinine kaart kõrgelt kvalifitseeritud kolmandate riikide kodanikele ja komisjon kutsub nõukogu üles kiiresti kokku leppima seisukohas, mis annab tõelist lisaväärtust võrreldes praeguse sinise kaardiga ja on kooskõlas komisjoni ettepanekus seatud eesmärkidega. Peale selle on tehtud jätkuvalt tööd selleks, et käivitada seadusliku rände katseprojekte, mida kavatsetakse toetada umbes 20 miljoni euroga . Mitu katseprojekti on ettevalmistusetapis ja need peaksid peatselt algama: hiljuti viidi lõpule kaks hindamist ja teisi projekte arendavad liikmesriigid. Põhja-Aafrika riikide tööjõu liikuvuse usaldusfondi raames rakendatav projekt on lõpusirgel ning komisjon on algatanud Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifondi täiendava projektikonkursi. Rahastamine Pikaajaliste partnerluste süvendamine eeldab investeeringuid ja jätkusuutlikke ressursse. See tähendab ELi Aafrika jaoks mõeldud hädaolukorra usaldusfondi tugevdamist. Praegu kättesaadavaid vahendeid arvesse võttes on 2019. aastaks kavandatud rahastamispaketi puudujääk umbes 500 miljonit eurot. Seni on 89 % usaldusfondi vahenditest eraldatud ELi fondidest ja seetõttu on hädavajalik, et liikmesriigid oleksid valmis rahastamist käesoleva rahastamisperioodi ülejäänud aja jooksul suurendama; see on kooskõlas Euroopa Ülemkogu juuni järeldustega, milles tehakse usaldusfondi täiendamise ettepanek. Mitme programmi puhul on tihe koostöö liikmesriikidega alates kavandamisest kuni rakendamiseni võimaldanud selget koostoimet nende panuse ja ELi eelarvest eraldatud vahendite vahel ning komisjon näeks meelsasti edasist koostööd liikmesriikidega programmides, millega täidetakse usaldusfondi strateegilisi eesmärke. Rände välisaspektide rahastamine Järgmise mitmeaastase finantsraamistiku alusel tehtud komisjoni ettepanekud hõlmavad rände välisaspektide rahastamise olulist suurendamist. Esiteks laiendatakse liidusiseste programmide ulatust väljaspool ELi võetavate meetmete toetamiseks. Ajavahemikuks 2021–2027 kavandatud uued vahendid on kokku ligi 35 miljardit eurot. Suur osa eraldatakse sise- ja välistegevuse jätkuvuse toetamiseks sellistes valdkondades nagu tagasisaatmine, tagasivõtmine ja taasintegreerimine või operatiivkoostööks kolmandate riikide partneritega. Teiseks täidab ELi meetmetes, mida võetakse rändega seotud probleemidele, vajadustele ja võimalustele reageerimiseks, olulist rolli naabruspoliitika, arengu- ja rahvusvahelise koostöö rahastamisvahend, mille kaudu eraldatakse ettepaneku kohaselt peaaegu 90 miljardit eurot. Kavandatud on enneolematu kulutuste sihttase 10 %, mis hõlmaks nii ebaseadusliku rände ja sundrände algpõhjuseid kui ka rände haldamise ja juhtimise toetamist. Kui varem pidi EL rahastust pidevalt võimendama ja kehtestama puudujääkide kõrvaldamiseks ranged eelarvepiirangud, siis üks suur ja piisavalt paindlik rahastamisvahend tähendab, et EL suudab paremini suunata vahendid õigel ajal õigesse kohta. 3.TUGEVAM PIIRIHALDUS Välispiiride tugev ja usaldusväärne kaitse on vaba liikumist võimaldava sisepiirikontrollita ala eeltingimus. See kindlustab usalduse ühise julgeoleku vastu ja tagab, et ELi sisenevatel isikutel on õigus seda teha. Liikmesriigid peavad täitma seda ülesannet ühiselt ja tagama oma välispiiride halduse nii nende endi huvides kui ka kõigi ühistes huvides, saades selleks abi Euroopa piiri- ja rannikuvalvelt. Piirihaldus mõjutab vahetult ka näiteks varjupaiga- ja tagasisaatmisalaste sise-eeskirjade tõhusat toimimist ning liidu suhteid kolmandate riikidega. Alates 2015. aastast on EL ja liikmesriigid teinud enneolematut koostööd ka ELi merepiiridel, et päästa merel inimelusid, tugevdada piirikontrolli ning lõhkuda inimkaubitsejate ja rändajate ebaseaduslikult üle piiri toimetajate ärimudelit. Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet kooskõlastas enim mõjutatud liikmesriikidega Egeuse merel ning Vahemere kesk- ja lääneosas ühisoperatsioone, mis kõik toetasid piirivalve tugevdamist, suurendasid inimelude päästmise suutlikkust merel ning aitasid parandada registreerimist ja isikute tuvastamist. Need operatsioonid tuginesid liikmesriikide ühendatud toetusele, mida koordineeris Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet, pakkudes piirivalvureid, laevu, õhusõidukeid ja muid vahendeid. Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet loodi 2016. aastal Frontexi alusel ja see tähendas sammu edasi, sest liikmesriikide toetamiseks välispiiride kontrollimisel ja tagasisaatmiste korraldamisel tehti mitu uuendust. Hetkel on amet lähetanud umbes 1 100 piirivalveametnikku, kes täiendavad riikide suutlikkust välispiiridel. Hoolimata muudatustest tehti kindlaks mitu puudust, mis piiravad ELi ühist suutlikkust välispiire nüüd ja edaspidi kaitsta. Üks puudusi on liikmesriikide osalemise (töötajad ja varustus) vabatahtlikkus, mis põhjustab püsivaid puudujääke lubadustes ja pärsib praeguste ühisoperatsioonide tulemuslikkust. Samuti ei ole olnud võimalik kasutada 1 500 piirivalveametnikust koosnevat kiirreageerimisreservi, mille kasutamise tingimused on ranged. Vastuseks Euroopa Ülemkogu 2018. aasta juuni järeldustele tegi komisjon 2018. aasta septembris ettepaneku tugevdada Euroopa piiri- ja rannikuvalvet ning tagada ameti usaldusväärsem ja järjepidevam toetussuutlikkus. Komisjoni ettepanekus jäetakse peamine vastutus välispiiride kaitsmise eest endiselt liikmesriikidele, kuid ametile antakse vahendid, et toetada seda 10 000 Euroopa piirivalveametnikust koosneva alalise korpusega. Korpuse koosseis moodustab 8,7 % ELi riikide 115 000 piirivalveametnikust. Korpuse järkjärguline, kuid kiire loomine aitaks kohe suurendada ELi ühist suutlikkust kaitsta välispiire ja korraldada tulemuslikult väljasaatmisi EList. Alaline korpus pakub püsivat, kuid paindlikku lahendust ameti operatsioonides esinevate lünkade täitmiseks ning tagab ELi valmisoleku edasiste kriisidega toimetulekuks. Ameti koosseisulised töötajad ja liikmesriikide pikaajaliselt lähetatud ametnikud tegutsevad ameti operatiivabi põhijõuna, samal ajal kui liikmesriikide lühiajaliselt lähetatavad töötajad on ootel ja lähetatakse ainult tegeliku vajaduse korral, eriti hädaolukordades.

10 000 piirivalveametnikust koosnev alaline korpus 10 000-liikmeline alaline korpus, sealhulgas selle suurus ja koosseis, kavandati hoolikalt, et see oleks suuteline vastama liikmesriikide praegustele ja tulevastele vajadustele. Arvutuste tegemisel võeti arvesse järgmist: ·rändekriisist saadud kogemus: kehtiv kord ei võimaldanud adekvaatselt reageerida, kui saabus üle 100 000–200 000 inimese aastas; ·alaliste töötajate ja varustuse puuduse halvav probleem: rändekriisi ajal pidi Euroopa piiri- ja rannikuvalve suurendama oma lähetusi Euroopas viis korda. 2018. aasta lubaduste andmise protsessi tulemusel oli endiselt tagatud üksnes 49 % ameti vajadustest maismaapiiridel ja 2019. aastaks kindlaks tehtud vajaduste täitmine ei ole ikka veel kindel; ·ametile antud uued ja tõhustatud ülesanded: ülesannete täitmiseks vajaliku suutlikkuse tagamisest tulenevad ameti erivajadused: olähetused kolmandatesse riikidesse nõuavad uusi ressursse. Näiteks võib oodata, et viie Lääne-Balkani riigiga sõlmitud uued staatust käsitlevad kokkulepped toovad kaasa vähemalt 200–250 rühmaliikme lähetamise ning ühe missiooni korraldamine Sahara-taguse Aafrika partnerite toetamiseks võib nõuda korraga 50–70 operatiivtöötaja lähetamist ja aasta jooksul kokku umbes 250 ametniku lähetamist rotatsiooni alusel; oameti suurendatud volitused tagasisaatmise valdkonnas võimaldaksid toetada umbes 50 000 tagasisaatmist aastas, kuid seda oleks vaja toetada tagasisaatmisekspertide arvu 2,5-kordse suurendamisega, mis tähendab vähemalt 1 400–1 500 töötajat; oõhu-, mere- ja maapealsete varade hooldus ja käitamine, et kaotada varustuse reservi püsiv puudujääk, nõuaks umbes 800–1 000 tehnilist töötajat; oameti rolli täitmiseks ELi reisiinfo ja -lubade süsteemis on vaja 250 töötajaga kesküksust. Alaline korpus on hoolikalt kavandatud, et kombineerida liikmesriikide poolt kohustuslikus korras saadetud ametnikud ameti töötajatega, kes on koolitatud piirihalduse ja tagasisaatmisega seotud ülesandeid täitma. Euroopa Liit on viimastel aastatel arendanud suuremahulisi tsentraliseeritud IT-süsteeme, et kooskõlas andmekaitsenõuetega koguda, töödelda ja jagada piirihalduse, rände ja julgeolekuga seotud teavet. EL on praegu kokkuleppele jõudmise lõppetapis või rakendamine on alanud. Infosüsteemide võimalikult tulemuslik kasutamine liidu piiridel ELil on valmimas hulk meetmeid, mis üheskoos loovad turvalisema, tõhusama ja tänapäevasema piirihaldussüsteemi. Eri süsteemide koostalitlusvõimelisel ühendamisel on kasu veelgi suurem. See hõlmab peamisi reisieelseid ja piiril toimuvaid protsesse. ·Viisavabalt reisivate isikute reisieelne julgeoleku- ja ränderiskide kontroll tehakse ELi reisiinfo ja -lubade süsteemi kaudu. Enne ELi sisenemist on lisaks selle süsteemi kaudu antud loale vaja kehtivat reisidokumenti. ·Komisjoni ettepaneku põhjal täiustatakse veelgi viisainfosüsteemi, mis kogub Schengeni ala lühiajaliste viisade taotlemisega seotud andmeid ja otsuseid isikute kohta, kellelt nõutakse viisat. Selle eesmärk on teha viisataotlejate põhjalikumat taustakontrolli, kõrvaldada liikmesriikidevahelist teabevahetust parandades lüngad julgeolekuteabes ning tagada täielik koostalitlusvõime teiste ELi-üleste andmebaasidega. ·Nii viisavabalt kui ka viisaga reisijaid kontrollitakse enne Euroopasse reisimiseks loa saamist hiljuti tugevdatud Schengeni infosüsteemi kaudu. See aitab ka paremini jälgida välispiiri ületavaid reisijaid ning kasutada tõhusamalt selliseid abivahendeid nagu sõrmejäljed, et tuvastada Schengeni alasse sisenevad isikud. ·Kõik kolmandate riikide kodanikud, kes reisivad lühiajaliselt Schengeni alale (kuni 90 päevaga mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul), kantakse riiki sisenemise ja riigist lahkumise süsteemi. Süsteem registreerib nime, reisidokumendi ja biomeetrilised andmed ning riiki sisenemise ja riigist lahkumise kuupäeva ja koha – see aitab heauskseid reisijaid, muutes keerulisemaks katsed siseneda Schengeni alale võltsitud dokumentidega ja aidates tuvastada kehtivusaja ületanud viisaga isikuid. ·Eurodaci ümberkujundatud andmebaas ei sisaldaks enam üksnes varjupaigataotlejate andmeid, vaid sinna salvestataks ka andmed ebaseaduslikult ELis viibivate kolmandate riikide kodanike kohta. Välispiiridel kinni peetud ebaseaduslike rändajate andmete säilitamise tähtaega pikendatakse praeguselt 18 kuult viiele aastale. Koostalitlusvõime raamistik muudab piirivalve- ja politseiametnike jaoks lihtsamaks täieliku, usaldusväärse ja täpse teabe saamise ning selliste isikute tuvastamise, kes võivad kuritegude või terroristliku tegevuse varjamiseks kasutada valesid isikuandmeid. Raamistik pakub kindlasuunalist ja arukat võimalust kasutada olemasolevaid andmeid parima tulemuse saavutamiseks, ilma et loodaks uusi andmebaase või muudetaks olemasolevate infosüsteemide juurdepääsuõigusi. See võimaldab teha samal ajal otsingu mitmes ELi infosüsteemis – vastavalt kasutajate juurdepääsuõigustele –, et kontrollida biomeetrilisi andmeid ja saada hoiatusi, kui avastatakse mitu identiteeti või identiteedipettus. Veel üks tähtis samm edasi tehakse koos järgmise mitmeaastase finantsraamistikuga. Sellega suurendatakse toetust Euroopa integreeritud piirihaldusele ja ühisele viisapoliitikale, näiteks aidates riikide ametiasutustel seada sisse olulised IT-süsteemid. Praegu on ülioluline, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu vahelised läbirääkimised algaksid võimalikult kiiresti ja et säilitataks komisjoni ettepanekute kõrgetasemelised eesmärgid. Välispiiri toetamine ELi vahenditest Järgmise mitmeaastase finantsraamistiku alusel tehtud komisjoni ettepanekutes nähakse ette välispiirile antava toetuse oluline suurendamine ehk praeguse rahastamisperioodiga võrreldes peaaegu neljakordne tõus, et jõuda 2021.–2027. aasta jooksul 21 miljardi euroni. Peamise osa moodustab toetus ELi asutustele, eelkõige Euroopa piiri- ja rannikuvalvele. Samuti eraldatakse 8 miljardit eurot uuele piirihalduse ja viisade rahastamisvahendile. See tugevdab toetust liikmesriikidele nende piirihaldussuutlikkuse arendamiseks riiklike programmide kaudu, kuid aitab arendada ka ühist viisapoliitikat ja integreeritud piirihaldust ning on spetsiaalselt kavandatud reageerimiseks muutuvatele vajadustele. 4.SISEMEETMED TERVIKLIKU LÄHENEMISVIISI RAAMES 2015. aasta rände- ja pagulaskriis tõi esile liidu varjupaigasüsteemi piirangud. See pani proovile inimeste loomupärase õiglus- ja solidaarsustunde. Tänavusuvine kogemus maabumissadamat otsivate laevadega, mille pardal olid rändajad, näitas, et Euroopa tasandil kooskõlastatud jõupingutusi tehes võidakse leida tõhusad lahendused, millest saab inspiratsiooni ammutada. Ometi näitas see ka, et tulevikukindel poliitika eeldab prognoosivamat, koostööpõhisemat ja kestlikumat lähenemisviisi. On olemas selge üksmeel, et sisepiirikontrollita Schengeni ala tuleb säilitada ja see peab põhinema toimival Euroopa ühisel varjupaigasüsteemil. Taotlejatel ei tohiks olla vabadust valida liikmesriiki, kus taotleda rahvusvahelist kaitset. Üksmeelel ollakse ka selles, et praegune Dublini süsteem vajab põhjalikku reformi. Komisjoni veendumuse kohaselt peab selline reform hõlmama tugevamaid tagatisi, et iga liikmesriik tegeleb taotlustega, mille eest ta vastutab, ning struktureeritud prognoositavat solidaarsusmehhanismi, mis tagab, et ühegi liikmesriigi koormus ei ole ebaproportsionaalne. Praegune ELi toetus Tulevikukindla varjupaigasüsteemi rajamine peab käima käsikäes koheste vajaduste toetamisega. ELi operatiivabi ja rahaline toetus on alates 2015. aastast aidanud liikmesriikidel tegeleda rändeprobleemidega. See toetus on avaldanud kohapeal otsest mõju. Esmase vastuvõtu süsteem aitab liikmesriike, kes on välispiiridel kõige suurema surve all. Esialgu kriisiaegse toetusmehhanismina kavandatud süsteem on osutunud ELi solidaarsuse suunamisel vastupidavaks ja tõhusaks kanaliks, kus Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet, Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet, Europol ja Eurojust taotlevad kõik praktilisi tulemusi hiljuti saabunud rändajatega tegelemisel (järjepidev tuvastamine, registreerimine ja sõrmejälgede võtmine), rändajate ebaseaduslikult üle piiri toimetajate võrgustike lõhkumiseks vajalike luureandmete kogumisel ning liikmesriikide ametiasutuste igapäevaste vajaduste rahuldamise toetamisel. Suur osa ELi jõupingutusi on suunatud ka rändajate sageli ikka veel keeruliste elamistingimuste parandamisele. ELi toetus on üldiselt aidanud liikmesriikidel täita kohustust tagada kaitse kättesaadavus seda vajavatele isikutele, pakkuda abivajajatele inimväärseid tingimusi ja saata tagasi riigis viibimise õiguseta isikud. Euroopa Liit on toetanud ELi asutuste ja Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifondi, aga ka ühtekuuluvuspoliitika fondide kaudu suuremat vastuvõtusuutlikkust, viinud varjupaigamenetlused vastavusse ELi standarditega, suurendanud tagasisaatmisprogrammide tulemuslikkust ning toetanud pagulaste ja seaduslikult riigis viibivate rändajate integreerimist kohalikul ja piirkonna tasandil kooskõlas kolmandate riikide kodanike integreerimise tegevuskavaga. Seati sisse rahvusvahelist kaitset vajavate inimeste ümberpaigutamise struktureeritud programm ning leevendati Itaalia ja Kreeka kanda jäänud survet. Kõik need meetmed näitavad, kuidas ELi paindlik ja tulemustele suunatud lähenemisviis on tõestanud, et solidaarsust on võimalik tegelikkuses rakendada. Olukord Kreekas Kreekas on esmase vastuvõtu süsteem olnud Kreeka saartel olukorra stabiliseerimiseks väga oluline, võttes arvesse jätkuvat rändesurvet ja tagasisaatmiste vähesust. Meetmed on keskendatud elamistingimuste parandamisele: parem taristu (elekter, vesi, kanalisatsioon), kvalifitseeritud meditsiinitöötajad ja psühhosotsiaalsed teenused ning erilise tähelepanu pööramine haavatavate isikute kaitsele ja lastekaitse parandamisele. Seda täiendati ka suurema vastuvõtusuutlikkusega maismaal ning alaealiste riiklikku eestkostesüsteemi käsitlevate õigusaktidega. Varjupaigamenetlusi rohkem ühtlustavad õigusaktid on suurepärane saavutus, kuid Kreeka ametiasutused peavad tagama nende täieliku rakendamise. Kreekas valitsevat olukorda tuleks aga veelgi parandada. Tingimusi saartel ei ole suudetud parandada samas tempos tekkivate vajadustega. Kreeka ametiasutused peavad tegema suuremaid jõupingutusi, et reageerida vajadustele kohe nende tekkides, nagu on praegu Samosel. Pingutada tuleks rohkem, pöörates erilist tähelepanu järgmisele: ·paremad vastuvõtutingimused talvehooajaks, sealhulgas saatjata alaealiste jaoks. Piisaval arvul arstide tagamine on pakiline vajadus nii esialgse läbivaatuse tegemiseks kui ka haavatavuse hindamiseks; ·varjupaigataotluste kiirendatud menetlemine nii esimeses kui ka teises etapis. Selleks on protsessi igas etapis vaja piisaval arvul töötajaid, et vähendada vanade juhtumite menetlemise mahajäämust ja käsitleda õigeaegselt uusi juhtumeid; ·tagasisaatmiste arvu kasv koos suutlikkusega kasutada vajaduse korral süstemaatiliselt kinnipidamist ja uurida välja potentsiaalsete tagasipöördujate asukoht. Nende ülesannete lahendamiseks peaks Kreeka kiiremas korras kehtestama riikliku strateegia, mis tagab asjakohase varjupaiga- ja vastuvõtusüsteemi, sealhulgas erandolukorra plaanimise, et suurendada vastupidavust tulevastele erandolukordadele, ning selged ja tõhusad koordineerimismehhanismid. Komisjon pakub jätkuvalt täielikku toetust koostöös ELi asutuste ja rahvusvaheliste organisatsioonidega, sealhulgas alalise kohaloleku kaudu kõigis esmase vastuvõtu keskustes saartel ja Ateenas. Liikmesriigid peaksid tagama, et asutuste käsutuses on piisavalt eksperte. ELi toetus hõlmas ELi eelarvest antud enneolematut rahalist toetust partneritele – nii riikide ametiasutustele kui ka rahvusvahelistele organisatsioonidele ja valitsusvälistele organisatsioonidele. Kreeka ametiasutustele on alates 2015. aasta algusest antud erakorralise abina kokku üle 525 miljoni euro, mis lisandub 2014.–2020. aasta riiklike programmide raames ELi eelarvest juba eraldatud 561 miljonile eurole. Itaaliale on erakorralise abina antud 219 miljonit eurot ja riiklike programmide raames on juba eraldatud 654 miljonit eurot ELi vahendeid. Seda toetust on kasutatud mitmesuguste tegevuste jaoks, nagu suuline tõlge, meditsiiniline abi ja haavatavate rändajate tuvastamine saabumisel, samuti piirikontroll, näiteks mereväe helikopterid ja põhivarustuse ostmine. Erakorralised asjaolud andsid tõuke ka erakorralise toetuse rahastamisvahendi loomiseks, mille abil reageeritakse kiirelt ja sihipäraselt suurtele kriisidele. See vahend aitab liikmesriikidel toime tulla pagulaste suure hulgaga, kasutades ÜRO asutustele, valitsusvälistele organisatsioonidele ja teistele rahvusvahelistele organisatsioonidele eraldatud humanitaarabi rahastust tihedas koostöös liikmesriikidega ja nendega konsulteerides. Erakorralise toetuse rahastamisvahendi raames on lepingud sõlmitud ja nende maht on peaaegu 645 miljonit eurot.

Edusammud varjupaigaõigustiku reformimisel 2016. aastal esitas komisjon seitse ettepanekut Euroopa ühise varjupaigasüsteemi reformimise kohta. Hetkel on tasakaalustatud poliitiline kokkulepe neist viie puhul käeulatuses ja peagi võib neile lisanduda veel üks, mis toob finišijoone väga lähedale. Lisateave nende ettepanekute kohta on esitatud lisas. Mida muudaksid ettepanekud, milles on peaaegu kokkuleppele jõutud? ·Miinimumnõuete määrus kindlustab heakskiidetud varjupaigataotluste arvu suurema ühtlustumise kogu ELis, tagab pagulaseks tunnistatud isikute õigused ja tõkestab teisest rännet. ·Vastuvõtutingimuste direktiiv tagab, et varjupaigataotlejaid võetakse kogu ELis vastu ühtsetel ja inimväärsetel tingimustel. See aitab varjupaigataotlejate õiguste ja kohustuste selgitamisega vältida teisest rännet. ·Euroopa Liidu Varjupaigaameti määrus tagab, et tugevdatud ELi Varjupaigaamet suurendab liikmesriikidele antavat abi kiire ja täiemahulise toetuse kaudu. See suurendab varjupaigamenetluse tõhusust, võimaldades kiiremaid menetlusi nende isikute tuvastamisel, kes vajavad kaitset ja kes seda ei vaja, sealhulgas piiridel. Samuti annab see varjupaigataotlejatele ühised tagatised ja näeb ette rangemad eeskirjad kuritarvituste vältimiseks. ·Eurodaci määrusega laiendatakse ELi isikutuvastuse andmebaasi, mis aitab ametiasutustel jälgida teisest rännet, võidelda ebaseadusliku rände vastu ja tuvastada isikud, kellel ei ole õigust ELis viibida. ·Liidu ümberasustamisraamistiku määrus aitab vähendada ebaseaduslikku rännet, tagades turvalised ja seaduslikud alternatiivid. Sellega asendatakse praegused ajutised süsteemid ja kehtestatakse tõeliste pagulaste ümberasustamiseks ELi-ülesed kaheaastased kavad. Osaledes ühiselt üleilmsetes ümberasustamise jõupingutustes, tugevdab EL oma partnerlust ja solidaarsust kolmandate riikidega, kes võtavad vastu suurel arvul rahvusvahelist kaitset vajavaid inimesi. Igaüks neist vahenditest oleks isegi eraldivõetuna suur edasiminek liidu rändehalduses. Need on kasulikud sammud, mis viivad Euroopa ühise varjupaigasüsteemi täieliku reformi küsimuses kokkuleppe saavutamiseni, ja nende astumisega ei tohiks viivitada. Ei ole ühtegi tehnilist ega õiguslikku takistust, et võtta üks või mitu neist ettepanekutest vastu teistest eraldi, kuigi need on osa laiemast reformist. Pärast rohkem kui kaheaastast arutelu on ELi jaoks eluliselt tähtis näidata enne Euroopa Parlamendi valimisi oma kodanikele edu saavutamise suutlikkust, isegi kui edu saavutatakse sammhaaval. Euroopa Parlament ja nõukogu peaksid nüüd astuma viimased sammud, et iga nimetatud ettepaneku suhtes juba saavutatud laiaulatuslik kokkulepe viiks nende ettepanekute lõpliku vastuvõtmiseni. Seoses varjupaigamenetluse määrusega peab komisjon kiiduväärseks asjaolu, et Euroopa Parlament on tema läbirääkimisvolitustele juba nõusoleku andnud. Nõukogu on leidmas üksmeelt selle ettepaneku suhtes. Nüüd on hädavajalik alustada Euroopa Parlamendi ja nõukogu vahelisi läbirääkimisi, et jõuda võimalikult kiiresti kokkuleppele. Läbivaadatud määrusega ühtlustatakse varjupaigamenetlust, muudetakse see tõhusamaks ja antakse varjupaigataotlejatele ühised tagatised ning sätestatakse rangemad eeskirjad kuritarvituste vältimiseks. Tõhusa ja õiglase varjupaigasüsteemi üks alustalasid on ühine varjupaigamenetlus, mis avaldab kohapeal tõelist mõju. Aeg Dublini määrust edasi arendada Stabiilse ja tulevikukindla varjupaigasüsteemi põhielement on õiglane ja jätkusuutlik mehhanism, mis määrab liikmesriigi vastutuse varjupaigataotluse läbivaatamise eest. Seda eesmärki silmas pidades võttis komisjon 2016. aasta mais vastu ettepaneku Dublini määruse reformimise kohta. Ettepanekuga püüti muuta süsteemi õiglasemaks ja tõhusamaks, lisades Dublini eeskirjadesse mehhanismi, mis võimaldab viia taotlejad ülekoormatud liikmesriikidest vastavalt rändesurve tasemele muudesse liikmesriikidesse. 2017. aasta novembris võttis Euroopa Parlament komisjoni ettepanekule tuginedes vastu oma seisukoha, milles ta arendas kõnealust õigluse tagamise mehhanismi edasi, muutes selle kohustuslikuks jaotussüsteemiks, mida kohaldataks üldiselt, sõltumata rändesurvest. Vahepeal tegid järjestikused nõukogu eesistujariigid, sealhulgas praegune eesistujariik Austria, seoses mõiste „kohustuslik solidaarsus“ puhul tehtud tööga jõupingutusi, et välja kujundada vastutuse komponendiga tasakaalustatud solidaarsusmehhanism. Nõukogus on tehtud suur eeltöö sellise solidaarsusmehhanismi üldkavandi väljatöötamisel, mis hõlmab rahalise ja materiaalse toetuse andmist surve all olevatele ja solidaarsuspüüdlustes osalevatele liikmesriikidele, samuti eelisjärjekorras juurdepääsu asjaomaste ELi ametite toetusele. Ometi on liikmesriikide seisukohad rohkem kui kaks aastat pärast komisjoni ettepaneku esitamist endiselt erinevad ja see on takistanud nõukogu vastu võtmast volitusi läbirääkimiste alustamiseks Euroopa Parlamendiga, kuigi kaasseadusandjad on andnud toimikule prioriteedi staatuse. Nõukogu peab seetõttu püüdma jätkuvalt leida edasiliikumisvõimalusi, nii et Dublini määruse reformi saaks kaasotsustusmenetluses Euroopa Parlamendiga ja kõigi poolte kompromissivalmiduse vaimus võimalikult kiiresti lõpule viia. Kooskõlas 2018. aasta juunis kogunenud Euroopa Ülemkogu järeldustega tuleks edasises töös Dublini määruse reformiga keskenduda vastutusel ja solidaarsusel põhineva tasakaalustatud kompromissi leidmisele, võttes arvesse otsingu- ja päästeoperatsioonide järel maale toimetatud inimesi. Komisjon on võtnud kohustuse teha tööd, et leida kehtiva Dublini määrusega võrreldes tõelist lisaväärtust loov kompromiss, mis muudab surve all olevatele liikmesriikidele antud otsese abilubaduse konkreetseks ja mida tasakaalustab vastutuse tegelik võtmine. Solidaarsuse ja vastutuse põhimõtted täiendavad teineteist ning need peaksid hakkama toimima ennetavalt. Eelkõige peaks solidaarsus olema korraldatud nii, et tagada liikmesriikide panuste võimalikult laiaulatuslik kogum, mis kajastab rändeprobleemi ulatust. Seetõttu peaksid liikmesriigid panustama tervikliku lähenemisviisi kõiki kolme komponenti: välismõõde, välispiirid ja sisemõõde. Sellise lähenemisviisi ennetav ja terviklik laad peaks tagama, et ebaseaduslikult saabujate arv jääb kestlikult väikeseks. Liikmesriikidelt oodatakse vabatahtlikke lubadusi panuse andmiseks kõiki kolme komponenti. See lähenemisviis tugineks esmajoones igale liikmesriigile, kes tõendab oma valmisolekut tugevdada olemasolevat süsteemi, määrates kindlaks abi ja toetuse, mida ta saab pakkuda. Seejärel saavad koostööl põhinevad koordineerimismehhanismid kohandada ja muuta panused vastavalt kohapealsetele vajadustele asjakohasemaks. Seda raamistikku tuleks toetada ka vahenditega, mis tagavad, et solidaarsuse tulemusena saavutatakse süsteemi eri elementide tegelik tasakaal, kasutades eelkõige sisemõõtme puhul jaotusvahendeid, sealhulgas välispiirile saabuvate või seal maale tulevate inimeste jaotamist. Eriti suure surve puhuks tuleb süsteemi integreerida turvavõrk, mis tagab, et kui liikmesriikide vabatahtlikke lubadusi ei ole piisavalt, saab asjaomasele liikmesriigile tagada tegeliku toetuse, mis jaotatakse õiglaselt kõigi liikmesriikide vahel. Solidaarsusmehhanism käib käsikäes vastutusmehhanismiga, mis tagab, et varjupaigasüsteem toimib kõigis liikmesriikides ja kogu liidus alati nõuetekohaselt. Praeguse Dublini süsteemi oluline puudus on asjaolu, et lühikese aja möödudes vastutus lõpeb, mis annab varjupaigataotlejatele stiimuli põgeneda. Selle küsimuse lahendamine on endiselt oluline kuritarvituste ja teisese rände vältimiseks. On vaja, et liikmesriigid menetleksid varjupaigataotlusi kiiresti ja tagaksid tehtud otsuste kvaliteedi, nii et rahvusvahelist kaitset vajavad isikud saaksid selle viivituseta. Samal ajal peaksid liikmesriigid tegelema ebaseadusliku rändega ning tegema lõpu inimeste ebaseaduslikult üle piiri toimetajate ärimudelile. Selleks on vaja kiiresti menetleda nende isikute taotlusi, kellel ei ole õigust rahvusvahelisele kaitsele, nii et nad saaks seejärel kiiresti tagasi saata. Kõik see eeldab tuginemist tõhusatele varjupaiga- ja tagasisaatmisprotsessidele, sealhulgas kontrollitud keskuste kasutamise võimaluse kaudu. Eespool nimetatud ideede ja suvel rakendatud ajutistest lahendustest saadud kogemuse põhjal võiks kehtestada tõelisel solidaarsusel ja vastutusel põhineva ajutise korra. Sellist korda, mis oleks ajaliselt piiratud ja toimiks sillana kuni uue Dublini määruse jõustumiseni, võiks kasutada tulevase süsteemi põhielementide ennetavaks täitmiseks. Kõiki liikmesriike tuleks julgustada osalema nendes ühistes jõupingutustes, sest suvel saadud kogemus näitab, et sellise korra tõhusaks toimimiseks on vaja liikmesriikide kriitilist massi. Kõnealune ajutine kord võib tähendada, et EL on juba praegu paremini valmis, et reageerida solidaarselt saabujate arvu ajutistele tipptasemetele ja teha seda viisil, mis ennetab tõhusalt teisest rännet. Selle kehtestamine ei tohiks edasi lükata Dublini määruse vastuvõtmist, mis tuleb laiema rände- ja varjupaigareformi osana võimalikult kiiresti lõpule viia. Liikmesriikide taotlusel oleks neil võimalik saada ajutise korra rakendamiseks asutuste ja rahastamisprogrammide kaudu täielikku ELi toetust. Komisjon kohustub jätkuvalt kaasama nii Euroopa Parlamendi kui ka nõukogu Dublini määruse reformi kõikidesse aspektidesse eesmärgiga luua süsteem, mis tagab solidaarsuse ja vastutuse põhimõttele tugineva sisepiirideta Euroopa. Ambitsioonikas rahastamine rändeprobleemidele reageerimiseks ja reformi täiendamiseks Liikmesriigid vajavad kavandatud reformi oodatavate tulemuste saavutamiseks märkimisväärset rahalist toetust. Varjupaiga- ja Rändefondi käsitlevate ettepanekutega nähakse ette toetuse andmine Euroopa ühise varjupaigasüsteemi tugevdamiseks, sealhulgas varjupaigataotluste menetlemise parandamiseks, et muuta see kiiremaks ja kvaliteetsemaks. Seda saab kasutada kolmandate riikide kodanike varajase integreerimise toetamiseks, sealhulgas keele- ja kodanikuõpetuse kursuste korraldamiseks. See võib edendada tagasisaatmissüsteeme ja nii vabatahtlikku kui ka sunniviisilist tulemuslikku tagasipöördumist. Nende eesmärkide kohaselt annaksid fondid lisatoetusi ümberasustamiseks, ümberpaigutamiseks ja üleandmiseks. Praegu on ülioluline, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu vahelised läbirääkimised algaksid võimalikult kiiresti ja et säilitataks komisjoni ettepanekute kõrgetasemelised eesmärgid.