Liikmesriikide hulgas, kes säilitavad lubade andmise korra, esineb märkimisväärseid erinevusi seoses lubade taotlemise menetluse, lubade saamise või lubade andmisest keeldumise kriteeriumide ja kehtivusaja tüübi ja pikkusega. Mõned liikmesriigid on seisukohal, et luba tuleks anda, välja arvatud juhul, kui loa mitteandmiseks on esitatud põhjus; samas kohaldavad teised liikmesriigid vastupidist lähenemist, keeldudes luba andmast, välja arvatud juhul, kui loa andmiseks on konkreetne põhjus. Selle tulemusena on antud lubade ja lubade andmisest keeldumiste protsent komisjoniga teavet jaganud liikmesriikide lõikes väga erinev. Praeguse seisuga ei ole teadaolevaid juhtumeid liikmesriikidest, kes tunnistavad vastastikuselt üksteise lubasid.

Määruse artikli 4 lõikega 1 on tavainimestel keelatud piirangutega lõhkeainete lähteainete kättesaadavaks tegemine, sissetoomine, omamine ja kasutamine (loetletud määruse I lisas). Liikmesriigid saavad sellegipoolest luua ja hallata lubade- ja/või registreerimise korda, mille kaudu on võimalik piirangutega lõhkeainete lähteained kontrollitud viisil teha tavainimestele kättesaadavaks (artikkel 4, lõiked 2 ja 3).

Käesoleva määruse sätted ei ole Šveitsi suhtes siduvad, kuid sellegi poolest kaalub Šveits meetmete vastuvõtmist, et kontrollida ja piirata lõhkeainete lähteaineid riiklikul tasandil. Šveits on juba nimetanud kahtlastest tehingutest ning suurtest kaotsiminekutest ja vargustest teatamiseks riikliku kontaktpunkti.

Käesolev määrus on EMP jaoks asjakohane ning seetõttu kohaldatakse seda Islandi, Liechtensteini ja Norra suhtes. EFTA järelevalveameti (ESA) pädevuses on kontrollida määruse rakendamist nendes riikides. Norra ja Liechtenstein vastavad määruse nõuetele, kuid 17. novembril 2016. aastal tõi EFTA järelevalveamet Islandi EFTA kohtu ette, kuna Island ei olnud võtnud vajalikke meetmeid, et kõnealust määrust oma siseriiklikku õigusesse üle võtta.

Eesmärgiga tagada liikmesriikide täielik vastavus määruse nõuetele, on komisjon loonud kahepoolsed arutelud seoses nõuetele vastavuse probleemidega ning on algatanud rikkumismenetlused osade liikmesriikidega, samuti jätkab komisjon vajaduse korral nende arutelude pidamist.

23 liikmesriiki, kes on kehtestanud eeskirjad artiklist 11 tulenevate sanktsioonide kohta, vastavad täielikult korrapärasel viisil levitatud alalise lähteainete komitee koostatud suunistele (artikkel 9, lõige 6) ning vajaduse korral on teavitanud komisjoni võetud meetmetest erandite rakendamisel kooskõlas lubade või registreerimise korraga (artikkel 4, lõige 4) või eelnevalt olemasolevatest kordadest (artikkel 13, lõige 4);

Kõik liikmesriigid on loonud kahtlastest tehingutest ning suurtest kaotsiminekutest ja vargustest teatamiseks riiklikud kontaktpunktid, mille telefoninumber ja e-posti aadress on esitatud selgel kujul (artikkel 9, lõige 2).

Käesoleva aruande eesmärk on täita eelnimetatud artiklitega sätestatud nõuded. Aruandluse lihtsustamise huvides ning arvestades asjaolu, et volituste delegeerimine on õigusakti muutmise vahendiks, peab komisjon kasulikuks ja asjakohaseks koondada mõlemad aruanded üheks. Käesolev aruanne püüab edastada teavet, mis parandaks ettevõtjate ja riigiasutuste vastavust määruse sätetele ning suurendaks läbipaistvust komisjoni poliitikakujundamise protsessis.

Mõned liikmesriigid teevad võimaluse korral ettepaneku alternatiivsete ainete või kontsentratsioonitasemete kohta, mida saab kasutada õiguspärastel eesmärkidel. Liikmesriikide kogemused viitavad sellele, et mitmetele, kui mitte kõikidele teadaolevatele õiguspärastele kasutustele on olemas alternatiivid.

Mõned liikmesriigid on läinud määruses kindlaks määratud miinimumnõuetest kaugemale ning on vastu võtnud meetmed, mis nõuavad ettevõtjate registreerimist pädevate asutuste juures ning kõikide tehingute korrapärast deklareerimist, kaasa arvatud import, määruse kohaldamisala laiendamist eesmärgiga hõlmata kutselisi kasutajaid, ladustamistingimuste kindlaksmääramist, asjakohast piiriülest teabevahetust teiste liikmesriikidega või tolliasutusele ametikoha loomist.

Lisaks sellele kohaldavad mõned liikmesriigid piiranguid ja kontrolle loetellu kandmata lõhkeainete lähteainetele või karmimaid piiranguid loetellu kantud ainetele. Kõikide hetkel olemasolevate juhtumite puhul olid liikmesriigid kehtestanud piirangud ja kontrollid enne määruse vastuvõtmist.

Paralleelselt riiklike meetmete vastuvõtmise ja rakendamisega on enamus liikmesriike väidetavalt läbi viinud teadlikkuse suurendamise kampaaniaid, keskendudes ettevõtjatele, kes on seotud loetellu kantud lõhkeainete lähteainete tarneahelaga. Kampaaniate eesmärk on suurendada teadlikkust seoses kohustusega piirata ja teatada kahtlastest tehingutest. Mõned liikmesriigid kaasavad aktiivselt veebimüüjaid ja internetipõhised kauplemiskohti.

Praegu on veel vara teha järeldusi lubade, registreerimise, kahtlastest tehingutest teatamise ja jõustamisega seotud teabe põhjal. Tulevikus on komisjoni eesmärk koguda ja analüüsida asjakohast teavet, et kindlaks teha ELi tasandi ohutrendid, parimad tavad ning võimalikud valdkonnad, mida saab tugevdada või ühtlustada.

2.3. Alaline lähteainete komitee

Alates alalise lähteainete komitee asutamisest ELi 2008. aasta lõhkeainete turvalisuse tõhustamise tegevuskava alusel on tehtud aktiivseid jõupingutusi, et tugevdada lõhkeainete lähteainete kasutamise vastast kaitset Euroopas seoses isevalmistatud lõhkeainete tootmisega.

Alates määruse vastuvõtmisest 2013. aastal on alaline lähteainete komitee korrapäraselt kohtunud, et lihtsustada ja jälgida selle rakendamist. Kõige olulisem on see, et alaline lähteainete komitee pakub platvormi liikmesriikidele ja tarneahela ettevõtjate esindajatele, et vahetada teavet ja arvamusi määruse ja selle praktilise rakendamise kohta.

Teisteks alalise lähteainete komitee saavutusteks võib pidada suuniste vastuvõtmist ja korrapärast läbivaatamist ning ettevalmistustööd seoses kolme delegeeritud õigusaktiga, mille alusel lisati ohtlikud ained II lisasse (vt 4. punkt). Alaline lähteainete komitee on samuti võimaldanud suuremat piiriülest teabevahetust kahtlastest tehingutest teatamise, kaotsiminekute ja varguste ning lubade andmise või taotluste tagasilükkamise kohta, ning on toetatud keemiatööstuse ja jaemüügisektori jõupingutusi teadlikkuse suurendamisel. Ajavahemikus 2013–2015 juhtisid neli alalise lähteainete komitee liiget ühiselt EL rahastatud projekti, mis käsitles kõrge riskitasemega kemikaalide müümise turvalisust ning mille raames töötati välja juhised nii füüsilistes asukohtades kui ka internetis jaemüügiga tegelejatele ning pädevatele asutustele ja õiguskaitseasutustele.

3. LÄBIVAATAMINE

Vastavalt Europoli 2016. aastal koostatud aruandele terrorismi olukorra ja suundumuse kohta on „isevalmistatavad lõhkeained ning tavapärased tulirelvad lähtuvalt nende kättesadavusest, lihtsusest ja efektiivsusest jätkuvalt terroristide eelistatud relvadeks“. Sellele vaatamata märgiti aruandes ning selle 2015., 2014. ja 2013. aasta versioonides isevalmistatavate lõhkeainete kasutamise langust võrreldes tulirelvade ja/või süüteseadeldiste kasutamisega.

Määruse jõustumine on kaasa aidanud lõhkeainete lähteainetest tuleneva ohu vähendamisele Euroopas. Alalise lähteainete komitee kohtumistest ja konsultatsioonidest ning sõltumatute ekspertide konsortsiumi läbiviidud uuringust ilmneb järgnev teave.

Turul kättesaadavate lõhkeainete lähteainete hulk on vähenenud. See on osaliselt tingitud asjaolust, et paljud ettevõtjad kohaldavad piiranguid ning osaliselt seetõttu, et mõned tootjad on vabatahtlikult lõpetanud nende tootmise ning mõned ettevõtjad on lõpetanud nende müümise. Selle tulemusena ei ole tarneahelas kajastatud märkimisväärseid häireid ega majanduslikku kahju. Ametiasutused osades liikmesriikides, kes on säilitanud lubade andmise korra, on teavitanud, et lubade taotluste arv on hetkel oluliselt väiksem, kui see oli esimesel määruse kohaldamise aastal. See näitab, et üldsuse hulka kuuluvad isikud on edukalt vastu võtnud alternatiivsed (mittetundlikud) ained, et jätkata oma õiguspäraste mittekutseliste tegevustega.

Pädevate asutuste ja õiguskaitseasutuste võimekus uurida kahtlaseid juhtumeid seoses lõhkeainete lähteainetega on kasvanud. Liikmesriigid on teada andnud kahtlastest tehingutest, kaotsiminekutest ja vargustest teavitamiste arvu kasvu lähtuvalt suurenenud teadlikkusest ettevõtjate seas, kes käitlevad lõhkeainete lähteaineid. Lisaks sellele on mõned liikmesriigid ajutiselt vahetanud teavet teavituste ja tagasilükatud lubade kohta. Pädevatel asutustel nendes liikmesriikides, kus säilitatakse lubade andmise kord, on parem arusaamine sellest, milliste tavainimeste käsutuses on piiratud kasutusega ained ning mis põhjustel neid aineid kasutakse.

Määruse mõju ei ole veel võimalik täpsemalt hinnata. Liikmesriikide poolt teatatud vahejuhtumite arv viitab sellele, et määruse kohaldamine on toetanud jõupingutusi, et hoida ära isevalmistatavaid lõhkeaineid hõlmavaid terrorirünnakuid.

3.1. Määruse kohaldamise tõttu tekkinud probleemid

Vaatamata määruse üldisele positiivsele mõjule lõhkeainete lähteainetele juurdepääsu vähendamisel ja nende üle kontrolli suurendamisel on selle kohaldamine kaasa toonud mitmeid probleeme ja raskusi. Selles punktis nimetatud näited ei kajasta tingimata kõikide liikmesriikide ja ettevõtjate kogemusi. Siiski on neil olnud piisavalt laiaulatuslik mõju, mis ei tulene konkreetsete liikmesriikide või ettevõtjate eriasjaoludest.

Liikmesriikide pädevate asutuste peamiseks väljakutseks on määruse piirangute ja kontrollide mõju suurele hulgale ettevõtjatele. Kuna paljud määrusega hõlmatud keemilised ained ja segud on majapidamistooted, on nende tarneahel oluliselt laiem kui nende toodete tarneahel, mille suhtes kohaldatakse erikontrollisätteid (nt narkootikumide lähteained). Selle tulemusena on pädevatel asutustel esinenud raskusi, jõudmaks ettevõtjateni lõhkeainete lähteainete tarneahelas, et teavitada neid oma ülesannetest. Siiski on pädevad asutused koostöös ühendustega, kes esindavad keemiatööstust ja jaemüügisektorit, läbi viinud teadlikkuse suurendamise kampaaniaid ning töötanud paljude ettevõtjatega alates tootjatest kuni jaemüüjateni, suurtest ettevõtetest väikeste sõltumatute kauplusteni ning veebimüüjatest kauplemiskohtadeni.

Järgmine probleem liikmesriikide asutuste jaoks on piirangute ja kontrollide tugevdamine internetimüükide, impordi ja ELi-sisese liikumise puhul. Suuremahulisi tooteid transporditakse ja müüakse sageli suurtes kogustes (nt väetised), mistõttu on neid lihtsam kindlaks teha ja kontrollida. Samas müüakse teisi tooteid väikestes kogustes ning seetõttu on neid Euroopasse saatmisel või transportimisel ja liidusiseselt raskem tuvastada. Probleemi lahendamiseks suurendavad õiguskaitse- ja tolliasutused oma jõupingutusi, et kindlaks teha ebaseadusliku omandamise ja omamise juhtumid, parandades näiteks ametitevahelist koostööd ning vahetades teavet EL tasandil.

Ettevõtjate, eriti jaemüügisektori ettevõtjate peamiseks väljakutseks on olnud nende toodete kindlakstegemine, mis kuuluvad käesoleva määruse kohaldamisalasse. Tooted, mis sisaldavad piirangutega lõhkeainete lähteaineid, peavad olema vastavalt märgistatud. Kui seda ei tehta tarneahela algusfaasis, on jaemüügi tasandi ettevõtjatel raske nõuetekohaselt kontrollida, kas märgised on kinnitatud ning piirangud kehtivad. Lisaks sellele ei pea määruse II lisas nimetatud piiranguteta lõhkeainete lähteained olema märgistatud. Ettevõtjad, eelkõige suure tööjõu voolavusega ettevõtjad, peavad pühendama märkimisväärse hulga ajalisi ressursse asjaomaste toodete kindlakstegemisele ning oma personali asjakohasele koolitamisele.