16 liikmesriiki (BG, CY, CZ, DE, EE, EL, ES, FR, HR, IE, IT, LT, LV, PL, SI, SK) märkisid, et nad oleksid huvitatud elundivahetuse suurendamisest teiste liikmesriikidega peamiselt laste (14), harvemini siirdatavate elundite (9) või AB0-veregruppide kokkusobimatuse juhtude korral (8). Mõni liikmesriik nimetas raskusi seoses muude konkreetsete juhtudega, nagu väga immuniseeritud patsiendid (CY, IT) ning kiiret reageerimist nõudvad kiireloomulised juhtumid (PL). Kõigi nende konkreetsete juhtude puhul leiavad liikmesriigid, et elundivahetuse suurendamine võimaldaks täiendada doonorireservi, mis omakorda suurendaks tõenäosust, et patsiendile leitakse sobiv doonor ja siirdatakse elund. See kehtib eelkõige väikeste liikmesriikide ja selliste patsientide puhul, kellele siirdamine on keerukas, või juhul, kui puudub riiklik elundite siirdamise programm. Laste puhul on raskused seotud ka surnud lapsdoonorite väikese arvuga või teatavaid elundeid käsitlevate eksperditeadmiste ja konkreetsete siirdamisprogrammide puudumisega laste puhul (see on taaskord tingitud juhtumite väikesest arvust ja raskustest kvaliteetse programmi säilitamisega) (CZ, HR, SI, SK). Üks liikmesriik (DK) märkis, et koostöö võimalikku suurendamist korraldatakse tõenäoliselt ja peamiselt asjaomase Euroopa elundivahetusorganisatsiooni kaudu.

Kõik liikmesriigid teatasid elundivahetusest teiste liikmesriikidega ja 20 liikmesriiki teatasid elundivahetuses osalemisest Euroopa elundivahetusorganisatsioonide, näiteks Scandiatransplanti ja Eurotransplanti kaudu, mille kohta on sõlmitud erilepingud. Samuti teatasid üheksa liikmesriiki (AT, CY, DK, FR, IE, IT, LT, PL, SE) elundivahetusest kolmandate riikidega. Üks liikmesriik (IT) osutas ka osalemisele rahvusvahelistes ristdoonorluse programmides neerude siirdamiseks elusdoonoritelt.

Pärast viimast aruannet direktiivi rakendamise kohta on kolmes liikmesriigis tehtud muudatusi elundite valdkonna pädevates asutustes – loodud on selle rolli üle võtnud uus asutus (DK, EE) või muudetud pädeva asutuse organisatsioonilist struktuuri (BG). Lisaks teatasid kaks liikmesriiki elundeid käsitleva uue siseriikliku õigusakti vastuvõtmisest või jõustumisest (EE, SI).

Direktiivi artiklis 17 on sätestatud, et liikmesriigid määravad ühe või mitu pädevat asutust (või delegeeritud asutust), kes võtavad mitmesuguseid meetmeid, sealhulgas ajakohastavad kvaliteedi- ja ohutusraamistikku, väljastavad hankimisasutustele ja siirdamiskeskustele tegevuslube ja kontrollivad nende tegevust, annavad juhiseid ning teevad järelevalvet elundivahetuse üle teiste liikmesriikide ja kolmandate riikidega.

Nagu on käesolevas aruandes üksikasjalikumalt kirjeldatud, näitab liikmesriikide vastuste analüüs, et üldiselt ei esinenud neil raskusi direktiivi rakendamisel ning kehtiv õigusraamistik tagab elundidoonorluse ja elundite siirdamise valdkonnas ohutuse ja kvaliteedi kõrge taseme. COVID-19 pandeemia tekitas aga uusi probleeme ja liikmesriigid reageerisid siirdamise ohutuse tagamiseks kiiresti, järgides riigi tasandil ajakohastatud protokolle ning Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse (ECDC) suuniseid.

Käesolev aruanne hõlmab 2015.–2021. aastat. Sellel pikendatud aruandeperioodil võetakse arvesse COVID-19 pandeemia mõju elundidoonorluse ja elundite siirdamise valdkonnale. Aruanne põhineb 24 liikmesriigi elundidoonorluse ja elundite siirdamise valdkonna pädevate asutuste vastustel, mis koguti struktureeritud küsimustiku abil EUSurveys (ajavahemikul 2022. aasta veebruarist aprillini). Aruandes keskendutakse muutustele, mis on alates 2015. aastast toimunud liikmesriikide pädevates asutustes, loodud doonorite ja retsipientide registritele, biovalvsusmenetlustele ja COVID-19 pandeemiale reageerimisele. Ühendkuningriigi vastused Põhja-Iirimaa kohta on kokkuvõtlikult esitatud eraldi punktides.

Direktiivis on sätestatud, et liikmesriigid peavad esitama komisjonile iga kolme aasta tagant aruande, mis käsitleb direktiivi rakendamisel elluviidud tegevust ja omandatud kogemusi (artikli 22 lõige 1), ning et komisjon peab avaldama aruande direktiivi rakendamise kohta (artikli 22 lõige 2). Esimene aruanne hõlmas 2010.–2014. aastat.

Suurel määral Mõningal määral Harva Mitte kunagi Ei kohaldata Veri 2 5 4 2 6 Koed ja rakud 6 4* 3 – 7 Ravimid – 3 8 3 5 Meditsiiniseadmed – 2 6 6 5 Muu 1 3 3 5 6 * Hispaania puhul on elundite valdkonna pädev asutus ka kudede ja rakkude valdkonna pädev asutus, kes teeb koostööd kunstliku viljastamise valdkonna pädeva asutusega. Tabel 1. Liikmesriikide pädevate/delegeeritud asutuste ning lähedaste pädevusvaldkondadega asutuste ja sidusrühmade vaheline koostöö

Kudede ja rakkude valdkonna asutuste/sidusrühmadega tehakse koostööd sagedamini kui vere valdkonnas tegutsevate asutuste/sidusrühmadega. Suhtlemine ravimite või meditsiiniseadmete valdkonna asutuste/sidusrühmadega on pigem harv. Mõni liikmesriik mainis, et tehakse muudel teemadel koostööd eri meditsiiniinstituutide (DE, IT, SI), haiglate (LV), meditsiiniasutuste (EE, SE), tervishoiuministeeriumide (DE, IT) ja teiste asutustega (BG).

Koostöö kõige levinumad teemad on valvsus (14), jälgitavus (11) ja doonorite kaitse (10), aga ka siirdamiskeskuste akrediteerimine, siirdamismeditsiiniga seotud registrite arendamine ja haldamine või kudede annetamine ja koepankades säilitamine (PL). Üks teine liikmesriik (SI) juhtis tähelepanu sellise annetamise edendamisele, mis põhineb peamistel eetikapõhimõtetel, altruismil ja kasumit mittetaotleval lähenemisviisil, ning rõhutas, et läbipaistvuse tagamiseks on oluline teha koostööd teiste pädevate asutustega.

Seitse liikmesriiki (EL, ES, FR, IE, IT, LV, SI) väljendasid huvi lähedaste pädevusvaldkondadega asutuste/sidusrühmadega tehtava tihedama koostöö vastu, eelkõige seoses keeruliste elundisiirdamise juhtudega (nt lapsed), tavade ühtlustamise, doonorite kaitse, vabatahtliku ja tasuta doonorluse ning haridusprogrammide ja teavitusalgatustega.

d.Põhja-Iirimaa

Põhja-Iirimaa pädevad asutused ei teatanud ühestki alates 2015. aastast tehtud muudatusest. Põhja-Iirimaal on leping Euroopa elundivahetusorganisatsiooniga ja ta osaleb elundivahetuses nii ELi liikmesriikide kui ka kolmandate riikidega. Põhja-Iirimaa märkis, et elusdoonorlust võib olla võimalik suurendada kava „UK Living Kidney Sharing Scheme“ kaudu, milles ta osaleb. Samuti ollakse huvitatud tulevasest koostööst Iirimaaga.

Seoses koostööga teiste ametiasutuste ja sidusrühmadega teatas Põhja-Iirimaa ulatuslikust koostööst kudede ja rakkude ning ravimite valdkonna asutustega ning mõningasest koostööst vere ja meditsiiniseadmete valdkonna asutustega. Selle koostöö teemad on eelkõige valvsus, jälgitavus ja doonorite kaitse.

3.Doonori ja retsipiendi järelkontroll

a.Elusdoonorite registrid

Elusdoonorite registrid on olemas enamikus liikmesriikides (22), kuid Leedu ja Rootsi selliseid registreid ei pea. Pärast viimast aruannet on Austria ja Ungari loonud elusdoonorite järelkontrolli registri ning Eesti kasutab nüüd Scandiatransplanti andmebaasi. Saksamaal töötatakse välja riiklikku siirdamisregistrit (hõlmab nii surnud kui ka elusdoonoreid ning täiendab juba kvaliteedi tagamiseks loodud registrit maksa ja neerude elusdoonorluse kohta).

Registrid erinevad liikmesriigiti omaduste ja neid haldavate asutuste poolest. Kuigi andmeid säilitatakse haiglate tasandil, esitavad haiglad need ka riiklikele registritele. Hispaanias võidakse andmed enne nende riiklikku registrisse üleslaadimist laadida vaheetapis üles piirkondlikku registrisse. Riiklikke registreid haldavad kas haiglad/siirdamiskeskused (CY, IE, FI, SI), riigi pädevad asutused (AT, CZ, ES, FR, HU, PL), riiklikud elundite siirdamise organisatsioonid (LV, NL, SK), tervishoiuministeeriumid (IT, PL) või riiklikud instituudid (DE) või neid hallatakse osana Euroopa elundivahetusorganisatsioonide, nagu Scandiatransplant (DK, EE) ja Eurotransplant (BE), registritest. Enamikku registreid hallatakse IT-vahendite abil, kasutades andmebaase (CZ, IE, HR, PL, PT) ja/või Exceli tabeleid (BG, CY, CZ, LV). Üks liikmesriik teatas paberdokumentide kasutamisest (SI).

Ajavahemikud, mille järel tehakse elusdoonorite järelkontrolle, on liikmesriigiti erinevad. Austrias saadetakse hankekeskusele automaatsed meeldetuletused koos taotlusega teha asjaomase elusdoonori järgmine järelkontroll ja sisestada andmed. Taani teatas, et järelkontrolli andmete sisestamisel esineb viivitusi. Mõned liikmesriigid teatasid, et elusdoonorite registri pidamine parandas nende pikaajalist järelkontrolli (AT, ES, FR), sealhulgas neile standardsete kontrolliaegade kehtestamist (AT) või nende psühholoogilise ja/või psühhiaatrilise järelkontrolli eeskirjade kehtestamist (PT).

Enamik liikmesriikide registritest (17) sisaldab andmeid 100 % elusdoonorite kohta, kuid Itaalia puhul on see arvnäitaja 94 %, Madalmaade puhul 67 % ja kolmes muus liikmesriigis (BE, BG, DE) andmed puuduvad (vt joonis 1). Elusdoonorite järelkontrolli andmed on täielikult registreeritud üheksa liikmesriigi registrites (vt joonis 2). Seitsmes muus liikmesriigis (DK, ES, IT, NL, PL, PT, SK) jääb registrisse kantud järelkontrolli andmetega doonorite osakaal vahemikku 50–98 %. Kuus liikmesriiki (AT, BE, BG, DE, FR, HU) ei esitanud neid andmeid, kuid üks neist rõhutas, et kavatseb arvutada järelkontrolli andmete täielikkuse 2022. aastal (AT).

b. Elundiretsipientide registrid

Elundiretsipientide registreid peetakse kõigis liikmesriikides peale kolme (Austria, Belgia ja Rootsi, kuid Austrias ja Belgias on elusdoonorite järelkontrolli register). Pooltes liikmesriikides olid elundiretsipientide registrid olemas enne direktiivi vastuvõtmist. Viis liikmesriiki (EE, HU, LV (maksa puhul), PT, SI) lõid oma retsipientide registrid pärast 2015. aastat ning Saksamaal töötatakse praegu välja riiklikku siirdamisregistrit (hõlmab nii doonoreid kui ka retsipiente). Enamik elundiretsipientide registreid on korraldatud sarnaselt elusdoonorite registritega.

Registrid sisaldavad andmeid peamiselt patsientide kohta, kellele on siirdatud neer (21), maks (18), süda (12), kõhunääre (11), kopsud (10), sool (4) või muu elund (vt joonis 3). Kaks liikmesriiki teatasid, et nende registritesse on kantud kõik elundiretsipiendid (FI, FR).