SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

Nõukogu volitas 2004. aasta novembris komisjoni pidama läbirääkimisi individuaalsete partnerluse ja koostöö raamlepingute sõlmimiseks Tai Kuningriigi, Indoneesia Vabariigi, Singapuri Vabariigi, Filipiini Vabariigi, Malaisia ja Brunei Darussalami Riigiga. Tai Kuningriigiga sõlmitud partnerlus- ja koostööleping parafeeriti esimest korda 2013. aasta märtsis, kuid selle allkirjastamine peatati 2014. aastal pärast sõjaväelist riigipööret. Võttes arvesse poliitilist normaliseerumist Tai Kuningriigis, pidas nõukogu 2019. aasta oktoobris asjakohaseks, et EL astuks samme koostöö laiendamiseks Tai Kuningriigiga, valmistades ette partnerlus- ja koostöölepingu õigeaegset allkirjastamist. Läbirääkimisi lepingu üle taasalustati 13. juulil 2021 ja need viidi lõpule 11. juunil 2022 toimunud seitsmenda läbirääkimistevooruga.

Läbirääkimisprotsessis osalesid Euroopa välisteenistus ja komisjoni talitused. Liikmesriikidega on kogu läbirääkimiste protsessi vältel konsulteeritud nõukogu asjaomaste töörühmade kohtumistel. Euroopa Parlamenti on läbirääkimiste tulemustest teavitatud.

Komisjon on arvamusel, et nõukogu läbirääkimisjuhistes seatud eesmärgid on saavutatud ning et lepingu eelnõu võib nüüd esitada allakirjutamiseks ja sõlmimiseks.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

2.1.Kokkuleppe eesmärk ja sisu

Partnerlus- ja koostööleping on esimene ELi ja Tai Kuningriigi vaheline kahepoolne leping, mis ulatub kaugemale praegusest 1980. aasta Euroopa Majandusühenduse ja Kagu-Aasia Maade Assotsiatsiooni liikmesriikide vahel sõlmitud koostöölepinguga loodud õigusraamistikust.

Partnerlus- ja koostööleping sisaldab õiguslikult siduvaid kohustusi, mis on ELi välispoliitikas kesksel kohal, sealhulgas sätteid inimõiguste, massihävitusrelvade leviku tõkestamise, terrorismivastase võitluse, Rahvusvahelise Kriminaalkohtu, rände ja maksustamise kohta.

Partnerlus- ja koostööleping laiendab märkimisväärselt vastastikust koostööd mitmes valdkonnas, sealhulgas justiits- ja siseküsimustes, ning arendab majandus- ja kaubandusdialoogi. Leping tugevdab koostööd mitmes poliitikavaldkonnas, sh järgmistes valdkondades: inimõigused, massihävitusrelvade leviku tõkestamine, terrorismivastane võitlus, korruptsiooni ja organiseeritud kuritegevuse vastane võitlus, kaubandus, ränne, keskkond, energeetika, kliimamuutused, transport, teadus ja tehnoloogia, tööhõive ja sotsiaalküsimused, haridus, põllumajandus, kultuur jne. Leping sisaldab ka sätteid ELi finantshuvide kaitse kohta.

Poliitiliselt märgib partnerlus- ja koostööleping Tai Kuningriigiga olulist sammu ELi rolli tugevnemise suunas Kagu-Aasias, toetudes ühistele väärtustele nagu demokraatia ja inimõigused. See leping sillutab teed poliitilise, piirkondliku ja ülemaailmse koostöö laiendamisele kahe sarnaselt meelestatud partneri vahel. Partnerlus- ja koostöölepingu rakendamisest on praktilist kasu mõlemale poolele ning see on ELi laiemate poliitiliste huvide edendamise aluseks.

Lepinguga luuakse ühiskomitee, mis jälgib lepinguosaliste kahepoolsete suhete arengut. Leping sisaldab täitmatajätmise klauslit, millega nähakse ette võimalus peatada lepingu kohaldamine juhul, kui rikutud on selle olulisi osi.

2.2.Kavandatava otsuse õiguslik alus

Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218 lõike 5 kohaselt võetakse vastu otsus, millega antakse luba lepingule alla kirjutada.

ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 6 kohase otsuse materiaalõiguslik alus oleneb eelkõige lepingu eesmärgist ja sisust. Kohtupraktikas on sedastatud, et kui ELi meetme kontrollimise käigus selgub, et sellega taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning üks neist on määratletav peamise või ülekaaluka eesmärgi või valdkonnana, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab meetmel olema üksainus õiguslik alus, st peamisest või ülekaalukast eesmärgist või valdkonnast tulenev õiguslik alus. Erandkorras, kui on tuvastatud, et meetmega taotletakse korraga mitut lahutamatult seotud eesmärki või reguleeritakse mitut valdkonda, ilma et üks oleks teise suhtes teisejärguline, mistõttu on kohaldatavad aluslepingu erinevad sätted, peab niisugune meede põhinema vastavatel erinevatel õiguslikel alustel (vt selle kohta 10. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus komisjon vs. parlament ja nõukogu, C-178/03, EU:C:2006:4, punktid 42 ja 43; 11. juuni 2014. aasta kohtuotsus komisjon vs. nõukogu, C-377/12, EU:C:2014:1903, punkt 34, 14. juuni 2016. aasta kohtuotsus parlament vs. nõukogu, C-263/14, EU:C:2016:435, punkt 44 ja 4. septembri 2018. aasta kohtuotsus komisjon vs. nõukogu (Kasahstan), C-244/17, ECLI:EU:C:2018:662, punkt 40).

Lepingu peamine eesmärk või valdkond kuulub arengukoostöö alla.

Seetõttu peaks kavandatud otsuse õiguslik alus olema Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 209, mida tõlgendatakse koostoimes artikli 218 lõikega 5.

2.3.Õiguslik laad