3.2.1

Komitee võtab teatavaks rohelises raamatus esitatud pidepunktid, mille eesmärk on parandada ELi kalanduse juhtimist, ja teeb järgmised üldised märkused. 3.2.1.1 Kalavarude paremaks kasutamiseks toetab komitee ideed viia kalavarude juhtimine kooskõlla maksimaalse jätkusuutliku saagikuse (MSY) eesmärgiga, mis tuleb saavutada 2015. aastaks, kuid leiab, et seejärel peaks püüdlema konservatiivsema juhtimise eesmärgi poole, mis võimaldaks vähendada kalavarude lõppemise ohtu ja tagaks tasuvama kalapüügi. See kehtib ka mitme kalaliigiga püügipiirkondade puhul, kus kasutatakse paindlikumaid meetmeid, millega välditakse majanduslikku ja sotsiaalset kahju. Lisaks toetab komitee saagi vette laskmise järkjärgulist ja täielikku elimineerimist. 3.2.1.2 Komitee hoiatab lubatud kogupüügi (TAC) ja kvootide süsteemil põhinevate kalavarude juhtimise liiga rutaka läbivaatamise eest. Hoolimata sellest, et süsteemil on puudusi, ei ole seda lihtne asendada. Alternatiive (kalapüügikoormuse kontrollil põhineva juhtimise või kalapüügiõiguste kasutamise eelistamine) ei saaks kasutusele võtta ilma eelneva range sotsiaal-majandusliku mõjuhinnanguta, mis oleks alus kalavarude juhtimise põhistruktuuri muutmiseks. 3.2.1.3 Lisaks sellele sooviks komitee meelde tuletada, et kui kalapüügikoormuse vähendamine viib lubatud kalapüügipäevade piiramiseni, siis oleks sellel mitmeid vastuvõetamatuid tagasilööke, kuna kaluritel oleks teatud perioodil liiga palju tööd ja nad oleksid seetõttu väsinud, mis omakorda suurendaks tööõnnetuste ohtu. 3.2.1.4 Teiselt poolt on komitee kahtleval seisukohal seoses kalapüügiõiguste andmisega juhul, kui neid õigusi kasutatakse kaubanduslikul eesmärgil, sest loodusvarad kuuluvad põhimõtteliselt kogu ühiskonnale. Võiks kaaluda aastast või mitmeaastast kalapüügiõiguste ülekandmist, tingimusel et ei seata küsimuse alla põhimõtet, mille järgi haldavad kvoote avalik-õiguslikud ametiasutused. Süsteemi kohandataks kohalikele tingimustele, nii et kalavarudele juurdepääsu üle saaks otsustada sotsiaalsete ja keskkonnaalaste kriteeriumide alusel. Igal juhul ei tohiks individuaalsete või kollektiivsete kalapüügiõiguste ülekandmine olla püsiv ega kanda spekulatiivse kauplemise eesmärki. 3.2.1.5 Kvoote ületava kalasaagi võiks saada maha arvestada järgmise aasta kvoodist ning kalatoodete müügist saadav tulu peaks minema kaluritele, kes olid nõus loobuma osast oma kvootidest, et ülepüük arvesse võtta. 3.2.1.6 Komitee leiab, et suhteline stabiilsus peaks jääma üheks ühise kalanduspoliitika nurgakiviks. Siiski märgib komitee, et seda põhimõtet on vaja ajakohastada, et võtta arvesse muudatusi, mis on toimunud alates selle põhimõtte loomisest 1983. aastal. Kõik süsteemi muutused tuleks liikmesriikidega läbi rääkida. Kohalikele ja piirkondlikele kogukondadele võiks anda sotsiaalsete ja keskkonnaalaste kriteeriumide alusel eelisjuurdepääsu. 3.2.1.7 Tuleks innustada ühise kalanduspoliitika integreerimist integreeritud merenduspoliitikasse. Komitee soovitab õiguslikult tunnistada püügi- ja vesiviljeluse sektorite õigust, et nendega konsulteeritaks merealade planeerimisel, ja et tulevases ühises kalanduspoliitikas loodaks hüvitusmehhanismid nendele kalandusettevõtetele ja töötajatele, kes võivad oma kalapüügivõimalused kaotada. Eelkõige tähendaks see ennetavalt täiendkoolituse edendamist (nt võiks luua integreeritud õppekavad) ja merekeskkonna põhjalikku tundmaõppimist, et luua stabiilseid töökohti ja innustada merendussektori klastrite sees ametialast ümberõpet. 3.2.1.8 Rohkem vahendeid tuleks anda teadusuuringutele, mille eesmärk on merekeskkonda paremini tundma õppida. Samuti on oluline väärtustada kalurite teadmisi. 3.2.1.9 Komitee märgib, et rahalise toetuse osas ei ole ühise kalanduspoliitika eesmärke saavutatud. Jätkuvalt peaks püüdlema majandusliku jätkusuutlikkuse eesmärgi poole, tingimusel et turukorraldus vaadatakse põhjalikult üle. Samuti on vaja kasutada riigiabi selleks, et toetada ELi kalanduse ja töötleva tööstuse üleminekut säästvale kalandusele ja et arvestada ümberkorraldusprotsessi sotsiaal-majanduslike tagajärgedega. Lõpuks pooldab komitee, et ühenduse rahastamine oleks rangelt seotud sellega, et liikmesriik on täitnud strateegilised eesmärgid.