Lisaks sisaldab ettepanek uut artiklit, millega kodifitseeritakse omaalgatuslike ettemaksete tegemise kord, mida on samuti liikmesriigid soovinud. Ettepanekuga lisati ka võimalus, et komisjon loob keskse omavahendite konto.

Et suurendada liikmesriikide poolt ELi eelarvesse tehtavate maksete prognoositavust, muudetakse ettepanekuga iga-aastase saldode korrigeerimise põhimõtteid ja lükatakse korrigeeritud summade kättesaadavaks tegemise tähtpäev edasi aastale N+2. Seda on oma siseriikliku eelarvemenetluse lihtsustamiseks soovinud paljud liikmesriigid.

Ettepanekuga muudetakse mitmel tasandil viiviseid käsitlevaid norme. Nõukogu määrusega (EL, Euratom) 2016/804 on juba ette nähtud viivise suurenemise ülempiir 16 protsendipunkti üle baasmäära. Käesoleva ettepanekuga laiendatakse viivise suurenemise ülempiiri kõigile juhtumitele. Selle aluseks on liikmesriikide märkused, et nõukogu määrusega (EL, Euratom) nr 609/2014 on mitmete juhtumite puhul, mis olid teada juba enne 1. oktoobrit 2016, nähtud ette väga suur viivis. Ettepanekuga suurendatakse ka viivisesummade sissenõudmisest loobumise määra 500 eurolt 1 000 eurole. Lisaks kehtestatakse traditsiooniliste omavahendite summade hoidmiseks B-raamatupidamisarvestuses 10-aastane tähtaeg.

Käesoleva ettepanekuga luuakse hoolikalt tasakaalustatud süsteem, et tagada korrapärased ja õigeaegsed maksed ELi eelarvesse, mis on vajalik ELi omavahendite süsteemi sujuvaks toimimiseks, liidu eelarve igapäevaseks haldamiseks ja sellest lähtuvalt ELi kui terviku toimimiseks.

Kuigi nõukogu määrus (EL, Euratom) nr 609/2014 on andnud ELi rahastamise mehhanismile kindla ja stabiilse aluse, oleks soovitav parandada kehtivaid omavahendite kättesaadavaks tegemist käsitlevaid sätteid, et eelkõige suurendada prognoositavust liikmesriikide jaoks ja kehtestada vaidluste lahendamiseks kindlad menetlused.

Käesoleva ettepaneku eesmärk on muuta nõukogu määrust (EL, Euratom) nr 609/2014, mis on omavahendeid käsitleva otsuse kõrval see õigusakt, millega määratakse kindlaks menetlused ja tähtajad, mille alusel tehakse ELi eelarve jaoks kättesaadavaks traditsioonilised omavahendid, käibemaksupõhised omavahendid ja kogurahvatulul põhinevad omavahendid.

Käesoleva ettepaneku eesmärk on kehtestada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 322 lõike 2 kohased sätted, mis on vajalikud omavahendite kättesaadavaks tegemist reguleerivate meetodite ja menetluste kindlaksmääramiseks.

Käesoleva ettepaneku ettevalmistamisel esitas komisjon liikmesriikidele, Euroopa Parlamendile ja Euroopa Kontrollikojale üksikasjaliku küsimustiku, et hinnata nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 609/2014 sisu ja praktilist toimimist. Küsimustiku vastused kinnitasid, et määrus toimib üldiselt hästi. Siiski tegid liikmesriigid mitu taotlust määrust parandada.

Ettepaneku eesmärk on suurendada liikmesriikide jaoks prognoositavust ELi eelarve jaoks omavahendite kättesaadavaks tegemisel ja kehtestada menetlused vaidluste lahendamiseks. Ettepanek on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, kuna see ei lähe kaugemale sellest, mis on taotletava eesmärgi rahuldaval määral saavutamiseks vajalik ja proportsionaalne.

Et vältida viivisesummade liigset suurenemist, on nõukogu määrusega (EL, Euratom) 2016/804 kehtestatud omavahendite hilinenud maksmise puhul viivisemäära suurenemise ülempiir 16 protsendipunkti. Seda ülempiiri kohaldatakse viiviste suhtes omavahenditelt, mis tuli tasuda pärast kõnealuse määruse jõustumise kuupäeva 1. oktoobrit 2016 või enne seda kuupäeva vaid juhul, kui need omavahendid said komisjonile või asjaomasele liikmesriigile teatavaks alles pärast nimetatud kuupäeva. See ülempiir on sätestatud nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 609/2014 artikli 12 lõike 5 kolmandas lõigus. Ettepanekuga laiendatakse viivise ülempiiri juhtumitele, mille suhtes praegu ülempiiri ei kohaldata. Ülempiiri ei ole siiski kavas kohaldada viivisesummade suhtes, millest on liikmesriiki teavitatud juba enne käesoleva ettepaneku jõustumist.

Nõukogu määrus (EL, Euratom) nr 609/2014 ei sisalda sätet, mis võimaldaks omavahendite omaalgatuslikke ettemakseid. Siiski on esinenud juhtumeid, peamiselt seoses paranduseelarve hilinenud vastuvõtmisega (nt paranduseelarved AB8/2013, AB6/2016 ja AB6/2018), kui liikmesriigid on teinud oma riiklikud maksed pärast komisjoni nõusoleku taotlemist ja saamist enne maksetähtpäeva. Kui teatavad tingimused on olnud täidetud, ei ole komisjon sellistele maksetele vastuväiteid esitanud. Õiguskindluse huvides teeb komisjon ettepaneku see võimalus sõnaselgelt ette näha.

ELi eelarve sõltub õigeaegselt tehtud maksetest. Hilinenud maksete suhtes kohaldatavad viivised on selle eesmärgi saavutamiseks oluline stiimul. Euroopa Liidu Kohus on korduvalt kinnitanud, et kohustus teha omavahendid komisjoni jaoks kättesaadavaks on lahutamatu viivise maksmise kohustusest; viimati kinnitati seda otsuses C-575/18 P.

Hoolimata üldjoontes positiivsest hinnangust määruse toimimisele, on liikmesriigid taotlenud mitmes valdkonnas muudatuste tegemist. Nõukogu omavahendite töörühmas viimase kahe aasta jooksul toimunud arutelude käigus on erilist tähelepanu pööratud järgmisele:

Kooskõlas Euroopa Ülemkogu volitustega hindas komisjon nõukogu määrust (EL, Euratom) nr 609/2014 sisuliselt, pidades silmas vajadust tagada omavahendite maksete seaduslikkus ja korrapära. See on oluline ka tulevasi uusi omavahendeid silmas pidades.

Mahakandmisjuhtumite hindamine

Nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 609/2014 artikli 13 kohase mahakandmismenetlusega hinnatakse liikmesriikide võimalikku finantsvastutust üle 100 000 euro suuruste traditsiooniliste omavahendite summade puhul, mida ei ole võimalik sisse nõuda. Menetluse raames avaldab komisjon arvamust selle kohta, kas põhjused, miks traditsioonilisi omavahendeid ei olnud võimalik sisse nõuda, olenevad liikmesriigist endast või mitte. Komisjon vaatab mahakandmisaruanded läbi peamiselt selleks, et hinnata, kas liikmesriigid on näidanud traditsiooniliste omavahendite (tollimaksud) kindlaksmääramisel ja ettevõtjatelt sissenõudmisel üles nõuetekohast hoolsust. Komisjon on alati püüdnud esitada oma kommentaarid mahakandmisaruannete kohta õigel ajal. Nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 609/2014 artikli 13 lõike 4 kohaselt peab komisjon esitama oma märkused kuue kuu jooksul pärast vajaliku teabe saamist. Praegu on see komisjoni jaoks ainus õiguslik tähtaeg ning komisjon on sellest alati kinni pidanud.

Komisjon möönab, et üksikute mahakandmisjuhtumite hindamine nõuab sageli liikmesriikidega teabe korduvat vahetamist, mida saaks liikmesriikide ja komisjoni ühiste jõupingutustega kiirendada. Veelgi olulisem on see, et õiguslikke tähtaegu ei ole seni kohaldatud liikmesriikide taotluste suhtes, et komisjon vaataks oma esialgse hinnangu läbi, mistõttu on need toonud mõnikord kaasa märkimisväärse viivituse. Seetõttu teeb komisjon ettepaneku kehtestada liikmesriikidega suhtlemiseks täiendavad siduvad tähtajad.

Kogurahvatulul ja käibemaksul põhinevate omavahendite korrigeerimine

Praegu peavad liikmesriigid tegema eelmise eelarveaasta käibemaksupõhiste omavahendite ja kogurahvatulul põhinevate omavahendite korrigeeritud summad („saldo“) kättesaadavaks aasta n+ 1 juuni esimeseks tööpäevaks. Korrigeeritud kogusumma jaotatakse liikmesriikide vahel vastavalt nende osale kogurahvatulul põhinevates omavahendites kohe ümber, et vältida olukorda, kus liikmesriigid maksavad ennetavalt suuri summasid ja saavad oma osa pärast korrigeerimist ümberjaotatavast kogusummast kätte alles kuid hiljem. Need iga-aastased korrigeerimised on ELi eelarve suhtes täiesti neutraalsed, kuid neil võib olla märkimisväärne finantsmõju liikmesriikidele. Prognoositavuse parandamiseks ja siseriiklike eelarvemenetluste hõlbustamiseks on mitu liikmesriiki taotlenud menetluse muutmist. Asjakohane on esitada vastav muudatusettepanek, millega nihutatakse liikmesriikide kohustus teha korrigeeritud summad kättesaadavaks edasi järgmisse aastasse, kuigi see lükkaks vastavalt edasi ka negatiivselt korrigeeritud summade laekumise liikmesriikidele. Liikmesriigid ei ole selle edasilükkamise kohta vastuväiteid esitanud.

Omavahendite kättesaadavaks tegemise sätete liitmine.

Uus omavahendeid käsitlev otsus, mis ootab praegu liikmesriikide heakskiitu, sisaldab juba uut, plastpakendijäätmetel põhinevat omavahendit, samuti on esitatud ettepanek võtta vastu vastav kättesaadavaks tegemist käsitlev nõukogu määrus [MAR2, nr 2018/0131], mis on nõukogus ja Euroopa Parlamendis arutamisel.

Kooskõlas 16. detsembri 2020. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppega kavatseb komisjon esitada ettepaneku digimaksu, piiril kohaldatava süsinikdioksiidi kohandusmehhanismi ja läbivaadatud ELi heitkogustega kauplemise süsteemi kohta ning nendega kaasneva ettepaneku kehtestada selle alusel 2021. aasta juuniks uued omavahendid, mida saaks võtta kasutusele hiljemalt 1. jaanuariks 2023.

Kõik omavahendite kättesaadavaks tegemist reguleerivad sätted, sealhulgas uute omavahendite kättesaadavaks tegemist käsitlevad uued kavandatavad määrused, tuleks edaspidi läbivaatamise käigus liita.

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS,

millega muudetakse määrust (EL, Euratom) nr 609/2014, et suurendada prognoositavust liikmesriikide jaoks ja täpsustada vaidluste lahendamise menetlusi traditsiooniliste omavahendite, käibemaksupõhiste omavahendite ja kogurahvatulul põhinevate omavahendite kättesaadavaks tegemisel

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 322 lõiget 2,

võttes arvesse Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 106a,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,

võttes arvesse Euroopa Kontrollikoja arvamust

ning arvestades järgmist:

1.Kuigi nõukogu määrus (EL, Euratom) nr 609/2014 on andnud ELi rahastamise mehhanismile kindla ja stabiilse vundamendi, oleks soovitav parandada omavahendite kättesaadavaks tegemise vallas kehtivaid sätteid, et eelkõige suurendada prognoositavust liikmesriikide jaoks ja täpsustada vaidluste lahendamise menetlusi.