Ärakuulamise eest vastutava ametniku lõpparuanne (1)

Juhtum M.8181 – Merck / Sigma-Aldrich (artikli 14 lõike 1 kohane menetlus)

(2022/C 134/04)

I. SISSEJUHATUS

1. Aruanne puudutab nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 ( 2 ) (edaspidi „ühinemismäärus“) artikli 14 lõike 1 kohase otsuse eelnõu (edaspidi „otsuse eelnõu“). Otsuse eelnõus leitakse, et Sigma-Aldrich Corporation (edaspidi „Sigma“) esitas komisjonile tahtlikult või ettevaatamatusest ebaõiget ja/või eksitavat teavet, kui viimane uuris juhtumit M.7435 – Merck / Sigma Aldrich, millega ettevõtja Merck KGaA (edaspidi „Merck“) omandas ainukontrolli Sigma üle (edaspidi „ühinemise läbivaatamine“) ( 3 ) . Otsuse eelnõu kohaselt esitas Sigma oma vastustes kahele komisjoni teabenõudele, mis esitati ühinemismääruse artikli 11 lõike 2 kohaselt, ja lõplikus vormis RM, mis esitati nõukogu määruse (EÜ) nr 802/2004 ( 4 ) (edaspidi „rakendusmäärus“) artikli 20 lõike 1a kohaselt, ebaõiget ja/või eksitavat teavet.

II. TAUST

2. Pärast ühinemise läbivaatamist tunnistas komisjon 15. juunil 2015 Sigma omandamise Mercki poolt siseturuga kokkusobivaks, tingimusel et võetakse teatavaid parandusmeetmeid (edaspidi „ühinemisotsus“). Ühinemisotsusega heaks kiidetud parandusmeetmete pakett hõlmas enamiku Sigma EMPs toimuva lahustite ja anorgaaniliste ainetega seotud äritegevuse loovutamist (edaspidi „loovutatav äritegevus“). Mercki ja Sigma lepingu sõlmimise tingimuseks oli loovutatava äritegevuse müügi lepingu sõlmimine komisjoni heakskiidetud sobiva ostjaga.

3. 19. ja 20. oktoobril 2015 sõlmisid Merck ja Sigma äriühinguga Honeywell International Inc. (edaspidi „Honeywell“) loovutatava äritegevuse müügi lepingu. See leping sisaldas loetelu teatavatest varadest, mis olid Sigma poolt Honeywellile müüdava äritegevuse ulatusest sõnaselgelt välja jäetud (edaspidi „väljajäetud varade loetelu“). Väljajäetud varade loetelu sisaldas viidet patenditaotlusele leiutise nimetusega „anuma sulgur“, mis oli tegelikult viide Sigma iCapi projektile. iCap, mis on Sigma ja Metrohm AG ühisprojekt, on nutikas pudelikork, mis sulgeb vedela kemikaali pudeli ja ühendab selle tiitrimisriistaga.

4. 10. novembril 2015 kiitis komisjon Honeywelli loovutatava äritegevuse sobiva ostjana heaks ja 18. novembril 2015 viis Merck lõpule Sigma omandamise. 15. detsembril 2015 viis Honeywell lõpule loovutatava äritegevuse omandamise.

5. 10. veebruaril 2016 teavitas juhtumis M.7435 määratud järelevalve eest vastutav usaldusisik (edaspidi „järelevalve eest vastutav usaldusisik“) konkurentsi peadirektoraati Honeywelli väitest, et iCap oleks pidanud olema loovutatava äritegevuse osa. Honeywelli väitel oli iCap loovutatava äritegevuse elujõulisuse seisukohast ülimalt oluline ja oli sobimatult lisatud väljajäetud varade loetelusse.

6. 29. juulil 2016 teavitas komisjon Mercki, et seoses võimaliku ebaõige ja/või eksitava teabe esitamisega Mercki ja Sigma poolt on algatatud menetlus, mille tulemusel võidakse määrata trahvid vastavalt ühinemismääruse artikli 14 lõikele 1.

III. KUTSESALADUSE VÄITED

7. 14. oktoobril 2016 võttis komisjon vastu kaks ühinemismääruse artikli 11 lõike 3 kohast otsust, millega ta nõudis, et Merck ja Sigma esitaksid teatavate Mercki ja Sigmaga seotud isikute 2015. aasta e-kirjades edastatud andmed (edaspidi „oktoobrikuised artikli 11 lõike 3 kohased otsused“) ( 5 ) . Kuigi Merck ja Sigma esitasid teatavad dokumendid, ei pidanud komisjon nende vastust täielikuks, eriti kuna leiti, et Mercki ja Sigma väited dokumentide kutsesaladusega kaitstuse kohta (edaspidi „kutsesaladuse väited“) on liiga üldsõnalised. Sellest tulenevalt võttis komisjon 1. detsembril 2016 vastu kaks uut ühinemismääruse artikli 11 lõike 3 kohast otsust (edaspidi „detsembrikuised artikli 11 lõike 3 kohased otsused“), nõudes teavet, mida Merck ja Sigma ei olnud talle oktoobrikuiste artikli 11 lõike 3 kohaste otsuste ( 6 ) vastuses esitanud. Merck ja Sigma vastasid detsembrikuistele artikli 11 lõike 3 kohastele otsustele 2016. aasta detsembris ja 2017. aasta jaanuaris ning esitasid ajakohastatud redigeeritud dokumendid 2017. aasta veebruaris, märtsis, aprillis ja juunis.

8. Konkurentsi peadirektoraat ja Merck jäid siiski eriarvamusele Mercki kutsesaladuse väidete ulatuse suhtes ja seetõttu palus Merck 30. augustil 2017, et ärakuulamise eest vastutav ametnik uuriks otsuse 2011/695/EL artikli 4 lõike 2 punkti a alusel Mercki väiteid, et teatavad dokumendid, mida komisjon nõudis ühinemismääruse artikli 14 lõike 1 kohases menetluses (edaspidi „vaidlusalused dokumendid“), on kutsesaladusega kaitstud. Merck esitas vaidlusalused dokumendid ärakuulamise eest vastutavale ametnikule piisavalt turvalises vormis 7. novembril 2017 ( 7 )

9. Kaks sel ajal ametis olnud ärakuulamise eest vastutavat ametnikku otsustasid, et üks neist, J. Stragier, tegutseb ärakuulamise eest vastutava ametnikuna seoses Mercki otsuse 2011/695/EL artikli 4 lõike 2 punkti a kohase palvega ja teine, W. Wils, tegutseb juhtumis M.8181 ärakuulamise eest vastutava ametnikuna kõigil muudel eesmärkidel ning et viimasel ei ole vaidlusalustele dokumentidele juurdepääsu.

10. 1. augustil 2018 saatis ärakuulamise eest vastutav ametnik otsuse 2011/695/EL artikli 4 lõike 2 punkti a kohaselt oma esialgse seisukoha teatavate Mercki dokumentide kutsesaladusega kaitstuse kohta käesoleva juhtumi eest vastutavale direktorile ja Merckile. Esialgne seisukoht oli sisuliselt see, et Mercki üldised väited olid suuresti väärad või liialdatud ja et tema arvukate konkreetsete väidete esitamise ebasobiv viis tähendas, et neid ei saanud Mercki 2017. augusti taotluse alusel edasi käsitleda. 8. septembril 2018 vastas Merck esialgsele seisukohale ja vaidlustas selles esitatud järeldused, kuid palus ärakuulamise eest vastutaval ametnikul pakkuda välja asjakohaseid samme juhtumis „mõlemale poolele vastuvõetava lahenduse“ leidmiseks vastavalt otsuse 2011/695/EL artikli 4 lõike 2 punktile a. 16. oktoobril 2018 juhatas ärakuulamise eest vastutav ametnik konkurentsi peadirektoraadi ja Mercki kohtumist, mille käigus arutati vaidlusaluste dokumentide küsimuse lahendusi.

11. 9. novembril 2018 nõustus Merck protokolliga, mis võimaldas konkurentsi peadirektoraadil tutvuda vaidlusaluste dokumentidega vastavas andmeruumis (edaspidi „protokoll“). 23. novembril 2018 tegi konkurentsi peadirektoraat pärast protokollis kirjeldatud menetluse kohast läbivaatamist kindlaks teatavad dokumendid, millele ta soovis oma uurimises tugineda, ja kutsus Mercki üles loobuma kutsesaladuse väidetest nende dokumentide puhul. Merck nõustus oma väidetest loobuma mõne dokumendi puhul, kuid teiste puhul mitte. 2. mail 2019 osalesid juhtumiga tegeleva konkurentsi peadirektoraadi töörühma liikmed kohtumisel Mercki õigusnõustajaga, mille käigus tegi juhtumiga tegelev töörühm märkmeid nende dokumentide kohta, mille puhul Merck jäi endiselt kutsesaladuse väidete juurde. Need märkmed lisati komisjoni kõnealuse juhtumi toimikusse, pidades silmas üksnes võimalikku menetlust kutsesaladuse väidete tagasilükkamiseks nende konkreetsete dokumentide puhul ( 8 )

IV. VASTUVÄITED JA ESIMENE SUULINE ÄRAKUULAMINE

12. Komisjon saatis Merckile ja Sigmale 7. juulil 2017 vastuväited ja andis 10. juulil 2017 neile toimikule juurdepääsu. Vastuväidetes järeldas komisjon esialgu, et ühinemise läbivaatamise ajal olid nii Merck kui ka Sigma rikkunud ühinemismääruse artikli 14 lõiget 1, esitades komisjonile tahtlikult (Sigma) või vähemalt ettevaatamatusest (Merck) ebaõiget ja/või eksitavat teavet.

13. Poolte esialgset märkuste esitamise tähtaega (31. august 2017) pikendati mitu korda, seda tehti eelkõige selleks, et komisjon saaks kindlaks määrata nende trahvide võimaliku suurusjärgu, mis võidakse pooltele määrata, kui nad sõlmivad koostöökokkuleppe. 30. aprillil 2018 teavitasid pooled konkurentsi peadirektoraati, et nad ei soovi sõlmida koostöökokkulepet komisjoni pakutud tingimustel. Pooled esitasid samal päeval vastuväidete kohta kirjalikud märkused (edaspidi „vastus vastuväidetele“) ja toimikule täiendava juurdepääsu taotluse.

14. Pärast toimikule täiendava juurdepääsu taotluse saamist esitas konkurentsi peadirektoraat pooltele jooksvalt mitu lisadokumenti. Viimased esitamata dokumendid saadeti pooltele 5. oktoobril 2018.

15. Vastuses vastuväidetele taotlesid pooled võimalust esitada oma argumendid suulisel ärakuulamisel. Suuline ärakuulamine (edaspidi „esimene suuline ärakuulamine“) toimus 11. septembril 2018.

16. 12. novembril 2018 esitasid pooled vastuväidetele täiendava vastuse, lisades eelkõige pärast toimikuga täiendavat tutvumist tehtud tähelepanekud.

V. TÄIENDAVAD VASTUVÄITED JA TEINE SUULINE ÄRAKUULAMINE

17. 30. juunil 2020 võttis komisjon vastu täiendavad vastuväited Sigma kohta. Täiendavate vastuväidetega asendati vastuväited täielikult ja vastuväidetes Mercki kohta esitatud väited jäeti välja.

18. Täiendavates vastuväidetes järeldas komisjon esialgu, et jättes iCapist ühinemise läbivaatamise ajal komisjonile teatamata, esitas Sigma tahtlikult või vähemalt ettevaatamatusest ebaõiget ja/või eksitavat teavet: a) ühinemismääruse artikli 14 lõike 1 punkti b tähenduses oma vastustes komisjoni kahele teabenõudele, mis esitati ühinemismääruse artikli 11 lõike 2 kohaselt, ja b) ühinemismääruse artikli 14 lõike 1 punkti a tähenduses teabe ja dokumentide esitamisel rakendusmääruse IV lisas ette nähtud vormiga RM.

19. Sigmale anti toimikule juurdepääs 7. juulil 2020 ja ta esitas oma kirjalikud märkused täiendavate vastuväidete kohta 15. septembril 2020 (edaspidi „vastus täiendavatele vastuväidetele“), s.o konkurentsi peadirektoraadi määratud (pikendatud) tähtaja jooksul.

20. Vastuses täiendavatele vastuväidetele taotles Sigma võimalust esitada oma argumendid suulisel ärakuulamisel. See suuline ärakuulamine (edaspidi „teine suuline ärakuulamine“) toimus 13. novembril 2020 ( 9 )

VI. SIGMA VÄITED ERAPOOLIKUSE KOHTA

VI.1. Sigma argumendid

21. Nii esimesel ja teisel suulisel ärakuulamisel kui ka vastuses vastuväidetele ( 10 ) ja vastuses täiendavatele vastuväidetele ( 11 ) väitis Sigma (ja Merck), et juhtumi M.8181 uurimise ülesehitus soodustas erapoolikust ning sellega rikuti seetõttu erapooletuse ja hea halduse põhimõtet. Sigma sõnul tekib erapoolikuse probleem juhtumi konkreetsete asjaolude tõttu, mis hõlmavad väiteid, et Sigma esitas juhtumiga tegelevale töörühmale ühinemise läbivaatamise ajal eksitavat teavet, ja asjaolu tõttu, et neid väiteid uurib seesama juhtumiga tegelev töörühm, mis on väidetava eksitava käitumise „ohver“ ( 12 ) . Oma vastuses täiendavatele vastuväidetele väitis Sigma, viidates Euroopa Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikale erapooletuse kohta, ( 13 ) et kõnealuses menetluses oli uurimine üles ehitatud selliselt, et tekkis „kangesti selline tunne, et uurimine ei olnud objektiivselt erapooletu“. Sigma väitis ka, et uurimise teatavad aspektid viitavad, et juhtumiga tegelev töörühm „ei pruukinud olla täielikult subjektiivselt erapooletu“. Sigma esitas oma väidete toetuseks mitu faktilist argumenti, mis tema sõnul toetasid tema seisukohta, et komisjon ei olnud juhtumi menetlemisel erapooletu, sealhulgas järgmised. a. Asjaolu, et vastuväited sisaldasid viidet Sigma koosseisulise nõustaja sisemeilile, kus nimetati juhtumi haldurit „kangekaelseks“, (14) ilma et sellel oleks juhtumi sisuga selget seost (15) , (16). b. Komisjoni 6. juuli 2017. aasta pressiteade vastuväidete vastuvõtmise kohta, (17) mis sisaldas väidet, et „[iCap] oli loovutatava äritegevusega tihedalt seotud ja oleks võinud selle käivet oluliselt suurendada. Selle väljajätmisega kahjustati loovutatava äritegevuse elujõulisust.“ Sigma leidis, et pressiteate sõnastus oli ebasobiv, sest see „sisaldas kindlaid järeldusi iCapi tähtsuse kohta loovutatava äritegevuse jaoks ega jätnud ruumi kahtlusele, et Sigmal (ja sel ajal Merckil) võib õigus olla“ (18). c. Vastuväidetes näitas juhtumiga tegelev töörühm üles „põhjendamatut innukust tugineda tõenditele, mis esmapilgul nende järeldusi toetavad“, sealhulgas tuginedes põhjendamatult Honeywelli esitatud teabele (19). Samuti on juhtumiga tegelev töörühm (Sigma sõnul) täiendavates vastuväidetes „vääralt hinnanud dokumente ja turupõhisuse kontrolli tulemusi seoses teadus- ja arendustegevuse väidetava tähtsusega“ (20). d. Sigma sõnul tunnistas juhtumiga tegelev töörühm küll esmalt, et kohustuste ning Mercki ja Honeywelli vahelise ostulepingu väljajäetud varade loetelu selge tekst (21) ei jäta uurimiseks palju ruumi, kuid teavitas siiski Honeywelli, et „vaatab, mis teha annab“ (22). e. Täiendavad vastuväited viitavad „topeltstandardile seoses sellisel tasemel hoolsusega, mida ühinemise läbivaatamise eri osalistelt oodatakse“ (23). Sigma väidab, et kuigi ühelt poolt nähtub täiendavatest vastuväidetest, et Sigma tuleks võtta iCapist teatamata jätmise eest pooleldi kriminaalvastutusele, ei oodata täiendavates vastuväidetes teiselt poolt, et juhtumiga tegelev töörühm (või järelevalve eest vastutav usaldusisik) oleks märganud viidet iCapile väljajäetud varade loetelus.

22. Lõpuks väitis Sigma, et praegune menetlus erineb menetlusest juhtumis GE / LM Wind, ( 24 ) kus ärakuulamise eest vastutav ametnik lükkas oma lõpparuandes ( 25 ) tagasi General Electricu väited selle kohta, et sarnane uurimise ülesehitus (selline, kus juhtumiga tegelev töörühm vastutas nii loa andmise kui ka eksitava teabe uurimise eest) jättis erapoolikuse mulje ( 26 ) . Juhtumi GE / LM Wind lõpparuandes järeldas ärakuulamise eest vastutav ametnik, et General Electricu väited objektiivse erapoolikuse kohta ei ole veenvad, eelkõige seetõttu, et need jätavad tähelepanuta „i) asjaolu, et [neis menetlustes ei tee lõppotsust juhtumiga tegelev töörühm, vaid komisjon kui institutsioon,] kes tegutseb kolleegiumi kaudu, mis menetluse lõpuks hõlmab paljusid [osalisi] peale juhtumiga tegeleva töörühma ning ii) sellega seotud [sisemise kontrolli- ja tasakaalustussüsteemi ELi ühinemismääruse artikli 14 kohaldamise menetluses]“ ( 27 ) . Sigma sõnul erineb praegune menetlus juhtumi GE / LM Wind menetlusest, sest a) tõendid näitavad, et uurimise ülesehitus jättis erapoolikuse mulje; b) Sigma (erinevalt General Electricust) oli esimesel suulisel ärakuulamisel mures erapoolikuse pärast ning c) „paljude osaliste“ olemasolu menetluses ei leevenda erapoolikuse muljet, sest juhtumi M.8181 uurimist on „algusest peale juhtinud“ juhtumiga tegelev töörühm. Sigma on seisukohal, et komisjoni eri astme ametnike osalemine lõppotsuse heakskiitmises võib heastada ilmseid erapoolikuse juhtusid, kuid ei ole piisav kaitsemeede, kui juhtumi üldist ülesehitust mõjutab objektiivne erapoolikus. Sigma sõnul ei kontrollinud ükski menetluse „paljudest osalistest“ üksikasjalikult fakte ja dokumente, et kujundada välja sõltumatu ja põhjendatud arvamus, ja nad pidid tuginema teabele, mille neile esitas juhtumiga tegelev töörühm.

VI.2. Sigma argumentide kaalumine

VI.2.1. Üldpõhimõtted

23. Kõigepealt tuleb meenutada, et Euroopa Kohus on järjepidevalt märkinud, et komisjon ei ole kohus Euroopa inimõiguste konventsiooni artikli 6 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 47 tähenduses ( 28 ) . Euroopa Kohus on ka kinnitanud, et Euroopa Liidu kontrollisüsteem on kooskõlas Euroopa inimõiguste konventsiooni artikliga 6 ja harta artikliga 47 ( 29 )

24. kohtute erapooletuse nõudele. Sigma seisukohta ei toeta ka tema viide kohtuotsusele Ziegler: selles kohtuasjas leidis Euroopa Kohus tegelikult, et kuna komisjoni otsuseid võivad kontrollida Euroopa Liidu kohtud ja kuna Euroopa Liidu õiguses on kehtestatud komisjoni otsuste kohtuliku kontrolli süsteem, ei saa komisjoni pidada üheaegselt rikkumise ohvriks ja selle eest karistuse määrajaks Seda silmas pidades on ilmselge, et Sigma viidatud Euroopa Inimõiguste Kohtu praktika (viidatud eespool joonealuses märkuses nr 14) ei ole selles kontekstis otseselt asjakohane, sest selles on viidatuderapooletuse nõudele. Sigma seisukohta ei toeta ka tema viide kohtuotsusele Ziegler: selles kohtuasjas leidis Euroopa Kohus tegelikult, et kuna komisjoni otsuseid võivad kontrollida Euroopa Liidu kohtud ja kuna Euroopa Liidu õiguses on kehtestatud komisjoni otsuste kohtuliku kontrolli süsteem, ei saa komisjoni pidada üheaegselt rikkumise ohvriks ja selle eest karistuse määrajaks ( 30 )

25. See ei tähenda muidugi, et komisjon (kui haldusasutus) oleks erapooletult tegutsemise kohustusest vabastatud. Vastupidi, harta artiklis 41 sätestatud õigus heale haldusele nõuab, et igaühel oleks õigus oma küsimuste erapooletule käsitlemisele. Sellega seoses on asjakohane kontrollida, kas komisjon on käesoleval juhul tegutsenud erapooletult. Nagu ilmneb Euroopa Kohtu praktikast, hõlmab erapooletuse nõue nii subjektiivseid kui ka objektiivseid elemente ( 31 )

VI.2.2. Subjektiivse erapooletuse kaalutlused

26. Sigma väited subjektiivse erapooletuse kohta ei ole eriti veenvad ja allpool kirjeldatud põhjustel muutuvad kõik väited juhtumiga tegeleva töörühma tegeliku erapoolikuse kohta vähem asjakohaseks, kui komisjoni otsustusprotsessi täielikult arvesse võtta.

27. Mis puudutab pressiteadet, siis isegi kui osa selle sõnastusest võib kritiseerida (et see võis jätta mulje, et komisjon oli teatavate asjaolude suhtes juba hinnangu langetanud), ei ole Sigma kaebus lõppkokkuvõttes veenev, sest pressiteates selgitati, et vastuväidetes esitatud järeldused olid esialgsed ( 32 ) . Komisjoni seisukoha esialgsust pressiteate avaldamise ajal ja õigeks tunnistamise võimalust näitab suurepäraselt see, et Merck on küll vastuväidete, kuid mitte otsuse eelnõu adressaat.

28. entusiasmi ja erapoolikuse tõendiks. Vastuväidete mõte on siiski selles, et anda pooltele võimalus esitada komisjoni juhtumimenetluse, sealhulgas tõendite kasutamise kohta märkusi. Väide, et komisjon on kasutanud tõendeid vääralt, ei saa iseenesest tõendada erapoolikust. Isegi kui Sigmal oleks õigus väita, et komisjon on teatavaid tõendeid vääralt tõlgendanud, ei tõenda see iseenesest erapoolikust, vaid halvimal juhul näitab dokumendist kehva arusaamist Mis puudutab Sigma väidet, et komisjon oli põhjendamatult innukas kasutama tõendeid, mis tema järeldusi esmapilgul toetasid, näib Sigma pelgalt ründavat (tema arvates) ebaõigete tõendite kasutamist vastuväidetes ja täiendavates vastuväidetes ja pidavat neid juhtumiga tegeleva töörühmaja erapoolikuse tõendiks. Vastuväidete mõte on siiski selles, et anda pooltele võimalus esitada komisjoni juhtumimenetluse, sealhulgas tõendite kasutamise kohta märkusi. Väide, et komisjon on kasutanud tõendeid vääralt, ei saa iseenesest tõendada erapoolikust. Isegi kui Sigmal oleks õigus väita, et komisjon on teatavaid tõendeid vääralt tõlgendanud, ei tõenda see iseenesest erapoolikust, vaid halvimal juhul näitab dokumendist kehva arusaamist ( 33 )

29. topeltstandardite kohta ei ole samuti veenev, sest juhtumis M.8181 on kõne all küsimus, kas Sigma esitas komisjonile tahtlikult või ettevaatamatusest ebaõiget ja/või eksitavat teavet. See, kas juhtumiga tegelev töörühm oleks saanud kindlaks teha iCapi olemasolu väljajäetud varade loetelus, ei ole rikkumise tuvastamise seisukohast oluline, ja Sigma ei selgita, miks see tooks kaasa uurimise erapoolikuse. Lisaks ei selgita Sigma, miks peaks komisjoni hoolsustase käesoleva juhtumiga seotud ülesannete täitmisel olema kooskõlas Sigma omaga käesoleva juhtumi aluseks olnud asjaoludel, kui Sigma ja komisjoni teabe erinevus oli eriti suur Eespool punkti 21 alapunktis e esitatud Sigma argumentkohta ei ole samuti veenev, sest juhtumis M.8181 on kõne all küsimus, kasesitas komisjonile tahtlikult või ettevaatamatusest ebaõiget ja/või eksitavat teavet. See, kas juhtumiga tegelev töörühm oleks saanud kindlaks teha iCapi olemasolu väljajäetud varade loetelus, ei ole rikkumise tuvastamise seisukohast oluline, ja Sigma ei selgita, miks see tooks kaasa uurimise erapoolikuse. Lisaks ei selgita Sigma, miks peaks komisjoni hoolsustase käesoleva juhtumiga seotud ülesannete täitmisel olema kooskõlas Sigma omaga käesoleva juhtumi aluseks olnud asjaoludel, kui Sigma ja komisjoni teabe erinevus oli eriti suur ( 34 )

30. Igal juhul, isegi kui nõustutaks, et Sigma tõendas ühe või mitme juhtumiga tegeleva töörühma liikme subjektiivset erapoolikust, ei piisaks sellest tõendamaks, et komisjon kui institutsioon oli subjektiivselt erapoolik, nagu Sigma näib väitvat ( 35 )

VI.2.3. Objektiivse erapooletuse kaalutlused

31. ei kujuta endast erapooletuse nõude rikkumist, kuna tema otsuseid kontrollib liidu kohus Liidu kohus on korduvalt sedastanud, et see, et komisjon haldusorganina täidab samal ajal nii rikkumiste uurimise kui ka nende eest karistamise funktsiooni,kujuta endast erapooletuse nõude rikkumist, kuna tema otsuseid kontrollib liidu kohus ( 36 ) . Käesoleval juhul on küsimus sisuliselt selles, kas käesoleva menetluse asjaolud erinevad millegi poolest teistest konkurentsiõiguse juhtumitest, milles komisjon on nii uurija kui ka otsustaja, või kas on „piisavaid tagatisi, et välistada [erapoolikuse] suhtes põhjendatud kahtlusi“ ( 37 )

32. Alustuseks tuleks meenutada, et kuigi juhtumiga tegeleval töörühmal on uurimisprotsessis kahtlemata oluline roll, ei otsusta ta juhtumi tulemust: seda ülesannet täidab volinike kolleegium ( 38 ) . Peale selle eirab sedasorti erapoolikuse väide komisjoni sisemistele otsustusmenetlustele omast kontrolli- ja tasakaalustussüsteemi. Otsuse vastuvõtmiseks on vaja paljusid osalisi ( 39 ) . Sigma argument, et otsustusprotsessis osalenud arvukad osalised ei olnud „piisav kaitsemeede“, sest „nad ei olnud fakte ja dokumente üksikasjalikult kontrollinud, et kujundada juhtumi kohta välja sõltumatu ja põhjendatud arvamus“, ei ole käesoleval juhul usutav. Nende osaliste osalemine aitas kaasa komisjoni juhtumi ulatuse vähendamisele, sest täiendavad vastuväited (erinevalt vastuväidetest) ei sisaldanud vastuväiteid Mercki kohta ja andsid Sigmale võimaluse esitada oma argumendid teisel suulisel ärakuulamisel. Sigma ise tunnistas teisel suulisel ärakuulamisel suulise ärakuulamisprotsessi tõhusust, ( 40 ) mis näitab, et Sigma arvates on suuline ärakuulamine tõhus foorum, kus pooled saavad esitada oma argumendid laiemale kuulajaskonnale kui juhtumiga tegelev töörühm, mis võib kaasa tuua juhtumi ulatuse piiramise või juhtumi täieliku lõpetamise.

33. vs . nõukogu ja August Wolff (millele Sigma viitas teisel suulisel ärakuulamisel ja/või vastuses täiendavatele vastuväidetele) ei toeta Sigma argumente. Kohtuasjas Hispaania vs . nõukogu vaidlustas Hispaania nõukogu otsuse, millega viimane määras Hispaaniale pärast komisjoni uurimist ja soovitust trahvi eelarvepuudujäägi andmete kohta ebaõige teabe esitamise eest. Hispaania väitis, et komisjon rikkus objektiivse erapooletuse nõuet, kui usaldas kõnealuse uurimise tegemise suuresti samale meeskonnale, kes oli osalenud eelnenud tavakontrollidel ja -hindamistel, et kontrollida teatavate Hispaania poolt enne asjaomase menetluse algatamist esitatud andmete (sealhulgas eelarvepuudujäägi andmed) kvaliteeti. Euroopa Kohus lükkas Hispaania väited objektiivse erapooletuse nõude rikkumise kohta tagasi, märkides esiteks, et uurimine, mille tulemusel komisjon soovitas määrata trahvi, ning külastused ja eelarvepuudujäägi ja muude andmete kvaliteedi hindamine kuuluvad eraldi õigusraamistikesse ja neil on erinevad eesmärgid Ka kohtuotsused Hispaania. nõukogu ja August Wolff (millele Sigma viitas teisel suulisel ärakuulamisel ja/või vastuses täiendavatele vastuväidetele) ei toeta Sigma argumente. Kohtuasjas Hispaania. nõukogu vaidlustas Hispaania nõukogu otsuse, millega viimane määras Hispaaniale pärast komisjoni uurimist ja soovitust trahvi eelarvepuudujäägi andmete kohta ebaõige teabe esitamise eest. Hispaania väitis, et komisjon rikkus objektiivse erapooletuse nõuet, kui usaldas kõnealuse uurimise tegemise suuresti samale meeskonnale, kes oli osalenud eelnenud tavakontrollidel ja -hindamistel, et kontrollida teatavate Hispaania poolt enne asjaomase menetluse algatamist esitatud andmete (sealhulgas eelarvepuudujäägi andmed) kvaliteeti. Euroopa Kohus lükkas Hispaania väited objektiivse erapooletuse nõude rikkumise kohta tagasi, märkides esiteks, et uurimine, mille tulemusel komisjon soovitas määrata trahvi, ning külastused ja eelarvepuudujäägi ja muude andmete kvaliteedi hindamine kuuluvad eraldi õigusraamistikesse ja neil on erinevad eesmärgid ( 41 ) . Seepärast ei mõjutanud eelnenud külastused ja andmete kvaliteedi hindamine iseenesest seisukohta, millele komisjon võis asuda samade andmete kohta ebaõige teabe esitamise küsimuses ( 42 ) . Teiseks märkis Euroopa Kohus, et asjaomased õigusnormid ei anna asjaomasele komisjoni talitusele ( 43 ) õigust otsustada uurimismenetluse algatamise üle, uurimise tegemise kohustust või õigust esitada nõukogule uurimise lõpus vajalik soovitus. See õigus anti komisjonile, kollegiaalse organina tegutsevale institutsioonile. Seetõttu leidis Euroopa Kohus, et komisjoni töötajatele uurimismenetluses antud ülesandeid ei saa pidada „määrava tähtsusega“ ülesanneteks ei menetluse käigu ega ka tulemuse seisukohast ( 44 )

34. vs . nõukogu, et objektiivse erapooletuse nõue ei ole vaidlustatud menetluses täidetud. Kohtuasi August Wolff puudutas Saksamaa pädeva asutuse (BfArM) esildist inimtervishoius kasutatavate ravimite komiteele (edaspidi „komitee“) teatava ravimi müügiloa andmisest keeldumise kohta. Objektiivse erapooletuse nõude rikkumise küsimus tekkis, kuna komitee määras oma arvamust ette valmistama Saksamaalt pärit peaettekandja, kes oli ühtlasi BfArMi töötaja. Komiteele esildise tegemise ajal oli BfArMil pooleli kohtuvaidlus apellantidega seoses tema keeldumisega pikendada kõnealuse ravimi müügiluba. Euroopa Kohus pidas objektiivse erapooletuse analüüsis asjakohaseks järgmisi tegureid: BfArMi menetlusel ja komitee menetlusel on sisuliselt sama eesmärk Kohtuotsuses August Wolff järeldas Euroopa Kohus, kohaldades sarnaseid kaalutlusi nagu kohtuotsuses Hispaania. nõukogu, et objektiivse erapooletuse nõueole vaidlustatud menetluses täidetud. Kohtuasi August Wolff puudutas Saksamaa pädeva asutuse (BfArM) esildist inimtervishoius kasutatavate ravimite komiteele (edaspidi „komitee“) teatava ravimi müügiloa andmisest keeldumise kohta. Objektiivse erapooletuse nõude rikkumise küsimus tekkis, kuna komitee määras oma arvamust ette valmistama Saksamaalt pärit peaettekandja, kes oli ühtlasi BfArMi töötaja. Komiteele esildise tegemise ajal oli BfArMil pooleli kohtuvaidlus apellantidega seoses tema keeldumisega pikendada kõnealuse ravimi müügiluba. Euroopa Kohus pidas objektiivse erapooletuse analüüsis asjakohaseks järgmisi tegureid: BfArMi menetlusel ja komitee menetlusel on sisuliselt sama eesmärk ( 45 ) ja sama olemus; komitee määratud ettekandjal on komiteelt taotletud arvamuse koostamisel oluline roll ja selle arvamuse menetlemisel oma vastutus ning ainult erandlikud asjaolud võivad õigustada seda, et komisjon ei järgi komitee arvamust ( 46 ) . Euroopa Kohus sedastas, et kolmandatest isikutest vaatlejad võivad põhjendatult leida, et BfArM jätkab komitee poole pöördudes oma riikliku tasandi huvide eest seismist, ning et BfArMis töötavad isikud, kes osalevad komitees käimasolevas menetluses, võivad käituda erapoolikult ( 47 )

35. Euroopa Kohtu analüüs eespool nimetatud kohtuasjades ei osuta objektiivse erapooletuse nõude rikkumisele käesolevas menetluses. Nii kohtuotsuses Hispaania vs . nõukogu kui ka kohtuotsuses August Wolff leidis Euroopa Kohus, et tema hinnangus on üks peamisi kaalutlusi huvide konflikti väite aluseks oleva kahe menetluse ühesugune eesmärk. Kohtuasjas August Wolff oli nii Saksamaa kui ka Euroopa menetluse eesmärk asjaomasele ravimile müügiloa andmine. Seetõttu tekkis Saksamaa ettekandjal Euroopa protsessis paratamatult huvide konflikt, sest teda ei saanud pidada erapooletuks, kui tema tööandja ei olnud mitte üksnes juba keeldunud kõnealust müügiluba andmast, vaid osales ka selle küsimusega seotud kohtuvaidluses apellantide vastu. Seevastu kohtuotsuses Hispaania vs . nõukogu märkis Euroopa Kohus, et komisjoni uurimine seoses teatavate eelarvepuudujäägi andmete kohta ebaõige teabe esitamisega ja samade andmete kvaliteedi eelnenud tavapärane hindamine teenisid erinevat eesmärki, ning leidis seetõttu, et eelnenud hindamistöö ei mõjutanud seisukohta, millele komisjon võis asuda hilisemal ebaõige teabe esitamise uurimisel.

36. Eeltoodud kaalutluste kohaldamisel käesolevas menetluses ilmneb, et juhtumi M.7435 uurimise eesmärk ja laad erinevad juhtumi M.8181 uurimise eesmärgist ja laadist. Juhtumi M.7435 uurimise eesmärk oli teha otsus ühinemise lubamise kohta ühinemismääruse artikli 8 lõigete 1–3 alusel. Seevastu juhtumi M.8181 uurimise eesmärk oli teha kindlaks, kas Merck ja/või Sigma esitasid komisjonile ühinemise läbivaatamise käigus (ettevaatamatusest või tahtlikult) ebaõiget ja/või eksitavat teavet ühinemismääruse artikli 14 lõikel 1 tähenduses. Ei ole selge, kuidas juhtumiga tegeleva töörühma poolne juhtumi M.7435 analüüs takistab teda tegutsemast erapooletult juhtumi M.8181 puhul.

37. vs . nõukogu kaalus Euroopa Kohus samamoodi seda, et kas erapoolikuses süüdistatavate isikute roll oli menetluse käigu või tulemuse seisukohast „määrava tähtsusega“. Käesolevas menetluses on juhtumiga tegeleval töörühmal küll uurimises oluline roll, kuid ta ei vastuta otsuste tegemise eest. Vastupidi Sigma väitele, et „juhtumi M.8181 uurimist on algusest peale juhtinud juhtumiga tegelev töörühm“, Peale selle juhtis Euroopa Kohus kohtuasjas August Wolff tehtud otsuses tähelepanu ettekandja erilisele tähtsusele selle juhtumi otsustusprotsessis, märkides, et tal on „oluline roll arvamuse ettevalmistamisel“ ja „oma vastutus“. Kohtuasjas Hispaania. nõukogu kaalus Euroopa Kohus samamoodi seda, et kas erapoolikuses süüdistatavate isikute roll oli menetluse käigu või tulemuse seisukohast „määrava tähtsusega“. Käesolevas menetluses on juhtumiga tegeleval töörühmal küll uurimises oluline roll, kuid ta ei vastuta otsuste tegemise eest. Vastupidi Sigma väitele, et „juhtumi M.8181 uurimist on algusest peale juhtinud juhtumiga tegelev töörühm“, ( 48 ) on selge, et juhtumi kujundamisel ja võimaliku rikkumise ulatuse vähendamisel võrreldes vastuväidetes kirjeldatuga on olnud otsustav roll ka muudel osalistel peale juhtumiga tegeleva töörühma. Kindlasti ei ole tegemist olukorraga, kus komisjon ei järgiks juhtumiga tegeleva töörühma seisukohta ainult „erandlikel asjaoludel“, nii nagu ta seda tegi kohtuasjas August Wolff.

38. Eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes ei ole Sigma argumendid erapoolikuse kohta veenvad.

VII. LÕPPMÄRKUSED

39. Otsuse 2011/695/EL artikli 16 lõike 1 kohane otsuse eelnõu käsitleb üksnes selliseid vastuväiteid, mille kohta Sigma on saanud oma seisukohad teatavaks teha.

40. Kokkuvõttes võib järeldada, et selle menetluse käigus on olnud tagatud menetlusõiguste tõhus kasutamine.

Dorothe DALHEIMER Hearing Officer Wouter WILS Hearing Officer

(1) Vastavalt Euroopa Komisjoni presidendi 13. oktoobri 2011. aasta otsuse 2011/695/EL (ärakuulamise eest vastutava ametniku ülesannete ja pädevuse kohta teatavates konkurentsimenetlustes, ELT L 275, 20.10.2011, lk 29; edaspidi „otsus 2011/695/EL“) artiklitele 16 ja 17.

(2) Nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (ELT L 24, 29.1.2004, lk 1).

(3) Sigmale ja Merckile viidatakse käesolevas aruandes edaspidi koos kui „pooltele“.

(4) Komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 802/2004, millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (ELT L 133, 30.4.2004, lk 1–39).

(5) C(2016) 6772 (final) (Merck), C(2016) 6771 final (Sigma).

(6) C(2016) 8202 (final) (Merck), C(2016) 8210 final (Sigma).

(7) Merck palus esialgu, et ärakuulamise eest vastutav ametnik uuriks Mercki kutsesaladuse väiteid 9 635 dokumendi kohta, kuid vähendas seda hiljem 7 980 dokumendini pärast ärakuulamise eest vastutava ametniku esialgseid märkusi liidu õiguse kohase kutsesaladuse ulatuse kohta.

(8) Protokolli kohaselt võis komisjon algatada menetluse, et lükata tagasi Mercki kutsesaladuse väited teatavate dokumentide puhul, kui Merck jääb oma väidete juurde selliste dokumentide puhul, mis ei ole komisjoni arvates kutsesaladusega kaitstud. Otsus 2011/695/EL ei anna ärakuulamise eest vastutavale ametnikule kutsesaladuse väidetega seotud otsustusõigust, vaid üksnes võimaluse koostada komisjoni pädevale liikmele põhjendatud soovitus, ilma dokumendi võimalikku kutsesaladusega kaitstud sisu avaldamata. Arvestades konkurentsi peadirektoraadi ja Mercki vahelist kokkulepet, ei olnud ärakuulamise eest vastutava ametniku selline soovitus vajalik.

(9) Jätkuva koroonaviiruse pandeemia tõttu peeti teine suuline ärakuulamine kaugmeetodil turvalise krüpteeritud videokonverentsi teel ja need isikud, kes ei pidanud teisel suulisel ärakuulamisel sõna võtma, said selles osaleda salasõnaga kaitstud (voogedastusega) virtuaalse kuulamisruumi kaudu.

(10) Vastus vastuväidetele, punktid 147, 148 ja 322.

(11) Vastus täiendavatele vastuväidetele, punktid 284–294.

(12) Vastus täiendavatele vastuväidetele, punkt 286.

(13) Oma vastuses täiendavatele vastuväidetele (punkt 5.1) ja teisel suulisel ärakuulamisel viitas Sigma kohtuotsustele Ziegler vs. komisjon, C-439/11 P, ECLI:EU:C:2011:815 (edaspidi „Ziegler“), punkt 155; Hispaania vs. nõukogu, C-521/15, ECLI:EU:C:2017:982 (edaspidi „Hispaania vs. nõukogu“), punkt 91; Padovani vs. Itaalia, 13396/87, 26. veebruar 1993, punkt 25; Grande Stevens jt vs. Itaalia, 18640/10, 4. märts 2014, punkt 137, ja Toziczka vs. Poola, 29995/08, 24. juuli 2012, punkt 36. Teisel suulisel ärakuulamisel viitas Sigma ka hiljutisele kohtuotsusele August Wolff ja Remedia vs. komisjon, C-680/16 P, ECLI:EU:C:2019:257 (edaspidi „August Wolff“). Oma vastuses täiendavatele vastuväidetele (punkt 282) ja teisel suulisel ärakuulamisel viitas Sigma ka mitmele Inglismaa ja Walesi või Ühendkuningriigi kohtute otsusele, kuid ei selgitanud, miks need olid liidu õiguse tõlgendamisel asjakohased.

(14) Vastuväited, joonealune märkus nr 351.

(15) Vastus täiendavatele vastuväidetele, punkt 290.

(16) Nagu vastuses täiendavatele vastuväidetele tunnistatud, jäeti see viide täiendavatest vastuväidetest välja.

(17) Komisjoni 6. juuli 2017. aasta pressiteade „Commission alleges Merck and Sigma-Aldrich, General Electric, and Canon breached EU merger procedural rules“ („Komisjon väidab, et Sigma-Aldrich, General Electric ja Canon rikkusid ELi ühinemismenetluse norme“), IP/17/1924 (edaspidi „pressiteade“).

(18) Vastus täiendavatele vastuväidetele, punkti 292 alapunkt a.

(19) Näiteks oma vastuses täiendavatele vastuväidetele (punkti 292 alapunkt e) märgib Sigma, et „2016. aasta kevadel nõustus juhtumiga tegelev töörühm esialgu Honeywelli arvamusega, et iCap on oluline projekt, mis hägustas juhtumit 6. juuli 2017. aasta vastuväidete etapis ja hägustab seda praegugi. […].“

(20) Vastus täiendavatele vastuväidetele, punkti 292 alapunkt c.

(21) Väljajäetud varade loetelu sisaldas mitmesuguseid varasid, mis kavatseti jätta Honeywellile müüdava äritegevuse ulatusest välja. iCapiga seotud patent oli selles väljajäetud varade loetelus ära toodud.

(22) Vastus täiendavatele vastuväidetele, punkti 292 alapunkt d.

(23) Vastus täiendavatele vastuväidetele, punkt 293.

(24) Juhtum M.8436 – General Electric Company / LM Wind Power Holding (artikli 14 lõike 1 kohane menetlus).

(25) Ärakuulamise eest vastutava ametniku lõpparuanne – General Electric Company / LM Wind Power Holding (artikkel 14), 2020/C 24/05, ELT C 24, 24.1.2020, lk 7–11 (edaspidi „juhtumi GE / LM Wind lõpparuanne“).

(26) Vastus täiendavatele vastuväidetele, punktid 295–302.

(27) Juhtumi GE / LM Wind lõpparuanne, punkt 17.

(28) Vt kohtuotsus Musique Diffusion française jt vs. komisjon, liidetud kohtuasjad C-100/80–C-103/80, ECLI:EU:C:1983:158, punkt 7.

(29) Vt kohtuotsus Otis vs. komisjon, C-199/11, ECLI:EU:C:2012:684, punktid 56–64, ja Chalkor vs. komisjon, C-386/10 P, ECLI:EU:C:2011:815, punkt 67.

(30) Vt kohtuotsus Ziegler, punkt 159.

(31) Vt kohtuotsused, Ziegler, punkt 155, ja Gorostiaga Atxalandabaso vs. parlament, C-308/07 P, ECLI:EU:C:2009:103, punkt 46, ning kohtujurist Kokotti ettepanek kohtuasjas Hispaania vs. nõukogu, C-521/15, ECLI:EU:C:2017:420, punktid 97–115.

(32) Nimelt oli pressiteates märgitud: „Komisjon on teavitanud Saksamaa äriühingut Merck KGaA ja Sigma-Aldrichi oma esialgsest järeldusest, et äriühingud on esitanud ebaõiget või eksitavat teavet seoses Sigma-Aldrichi omandamisega Mercki poolt. […] Komisjoni esialgne järeldus on, et Merck ja Sigma-Aldrich jätsid komisjonile esitamata olulise teabe uuendusprojekti kohta, mis on asjakohane teatavate laborikemikaalide puhul, mis on komisjoni analüüsi keskmes.“ (Rõhuasetus lisatud.)

(33) Vt analoogia alusel kohtuotsus, Üldkohus, JCB Service vs. komisjon, T-67/01, ECLI:EU:T:2004:3, punkt 55.

(34) Sigma väide, et komisjon oleks pidanud märkama iCapi mainimist väljajäetud varade loetelus, ei ole igal juhul seotud asjaoludega, mis võivad anda alust kahtlustada rikkumist ühinemismääruse artikli 14 lõike 1 tähenduses. Isegi kui komisjon oleks märganud, et iCapi nimetati väljajäetud varade loetelus, ei oleks see kuidagi mõjutanud seda, kas Sigma esitas ühinemise läbivaatamise ajal ettevaatamatusest või tahtlikult ebaõiget ja/või eksitavat teavet või mitte.

(35) Vt analoogia alusel kohtuotsus, Üldkohus, ABB Asea Brown Boveri vs. komisjon, T-31/99, ECLI:EU:T:2002:77, punkt 104.

(36) Vt kohtuotsused, Üldkohus, Bollore vs. komisjon, T-372/10, ECLI:EU:T:2012:325, punkt 66, ja Enso Española vs. komisjon, T-348/94, ECLI:EU:T:1998:102, punktid 56–64.

(37) Vt kohtuotsus Ziegler, punkt 155.

(38) Vt analoogia alusel kohtuotsus, Euroopa Kohus, Chronopost SA vs. komisjon, C-341/06, ECLI:EU:C:2007:20, punkt 54.

(39) Asjakohased osalised (peale juhtumiga tegeleva töörühma) on konkurentsivolinik, keda abistavad tema büroo liikmed; konkurentsi peadirektoraadi kõrgem juhtkond, sealhulgas konkurentsi peadirektoraadi peadirektor; konkurentsi peadirektoraadi asjaomane horisontaalne koordineerimisüksus; peaökonomisti meeskond (vajaduse korral); õigustalitus; komisjoni asjaomased talitused, ärakuulamise eest vastutav ametnik ja ettevõtjate koondumist käsitlev nõuandekomitee. Peale selle näeb see süsteem ka ette vastastikuse hindamise võimaluse komisjonis, mis käesolevas menetluses ka toimus.

(40) Nimelt märkis üks Sigma õigusesindaja suulisel ärakuulamisel, et „suulised ärakuulamised on tõhusad“ (rõhuasetus lisatud) ja käesolev menetlus „näitab suurepäraselt selliste ärakuulamiste väärtust“.

(41) Nimelt põhinesid eelnenud külastused 25. mai 2009. aasta määruse (EÜ) nr 479/2009 (Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust käsitleva protokolli kohaldamise kohta (ELT 2009, L 145, lk 1)) artikli 8 lõikel 1 ja nende eesmärk oli võimaldada asjakohasel komisjoni talitusel (Eurostat) hinnata liikmesriikide poolt kaks korda aastas esitatavate võla- ja eelarvepuudujäägi andmete kvaliteeti. Uurimismenetlus põhines seevastu sama määruse artikli 8 lõikel 3 ja selle eesmärk oli anda komisjonile õigus teha kõiki uurimistoiminguid, mis on vajalikud, et tuvastada nende andmete kohta ebaõige teabe esitamine kas tahtlikult või raske ettevaatamatuse tõttu, kui ta leiab, et esineb tõsiseid viiteid ebaõige teabe esitamise fakti kohta. Kohtuotsus Hispaania vs. nõukogu, punktid 96–98.

(42) Vt kohtuotsus Hispaania vs. nõukogu, punktid 100 ja 101.

(43) Sel juhul Eurostat.

(44) Vt kohtuotsus Hispaania vs. nõukogu, punktid 102–104.

(45) Nimelt hinnata ravimite kvaliteeti, ohutust ja tõhusust, et saaks teha otsuse müügiloa andmise kohta.

(46) Vt kohtuotsus August Wolff, punktid 31–35.

(47) Vt kohtuotsus August Wolff, punktid 38–39.

(48) Vastus täiendavatele vastuväidetele, punkt 300.