ET Euroopa Liidu Teataja C 205/22

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase taotluse avaldamine

(2014/C 205/11)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (2)

„Pecorino Crotonese”

EÜ nr: IT-PDO-0005-01111 – 13.5.2013

KGT ( ) KPN ( X )

1. Nimetus

„Pecorino Crotonese”

2. Liikmesriik või kolmas riik

Itaalia

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.3. Juust

3.2. Selle toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab

Kaitstud päritolunimetusega juust „Pecorino Crotonese” on kõva poolkeedetud juust, mis on valmistatud üksnes lamba täispiimast.

Vabasse ringlusse lubatakse juust värskena, poolkõvana, laagerdununa või riivimiseks mõelduna ning sel on järgmised füüsikalised omadused. Kuju: silindriline, kahe tasase põhjaga, sirge või kergelt kumera küljega. Kaal: vahemikus 0,5–5 kg; enam kui kuue kuu jooksul laagerdunud juustud võivad kaaluda kuni 10 kg. Mõõtmed sõltuvad juustu kaalust: 0,5–5 kg kaaluva juustu puhul on külje kõrgus 6–15 cm ja põhjade läbimõõt 10–20 cm; üle 5 kg kaaluva juustu puhul on külje kõrgus 15–20 cm ja põhjade läbimõõt 20–30 cm.

Juustu rasvasisaldus kuivaine kohta ei tohi olla väiksem kui 40 %, valgusisaldus ei tohi olla väiksem kui 25 g 100 g juustu kohta; veesisaldus ei tohi olla väiksem kui 30 g 100 g juustu kohta; juustu valmistamiseks kasutatava korvi jäljed on juustu pinnal hästi nähtavad.

Juustu „Pecorino Crotonese”Fresco (värske juust) koorik on valge või kerge õlgkollase varjundiga. Juust on värske, maheda ja kergelt happelise lõhnaga, koorik on õhuke ja sellel on näha korvi tekitatud jäljed. Juustumass on õrn, ühtlane ja kreemjas, piimvalge värvusega ning selles on vähe tühemikke.

Juustu „Pecorino Crotonese”Semiduro (poolkõva juust) koorik on paks ja pruunika varjundiga. Juustu lõhn on intensiivne ja tasakaalustatud. Juustumass on poolkõva, tihke konsistentsiga ja selles on vähe tühemikke.

Kaua (üle kuue kuu) laagerdunud juustu „Pecorino Crotonese”Stagionato koorik on kõva ja pruuni värvusega ning võib olla niisutatud õliga või kaetud oliiviõli kihiga. Juustu lõhn ja maitse on tugev ja terav, juust jätab suhu kergelt vürtsika järelmaitse. Juustumass on õlgkollane ja selles on vähe tühemikke.

Organoleptilised omadused: juustu maitsmisel levib juustu avamise hetkest kerge lambapiima lõhn, mis moodustab tasakaalustatud lõhnabuketi muude lõhnakomponentidega, nagu heina, niidutaimede, pähklite ja suitsu lõhn.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Piim: kehtivate eeskirjade kohaselt lamba kuumtöödeldud või pastöriseeritud toortäispiim.

Laap: kitselt pärinev tainjas laap.

Lubatud on piimas looduslikult sisalduvate piimhappebakterite arenemine kalgendumisprotsessis ning juustu tootmispiirkonnas olemas olevate või sealt pärinevate looduslike vadaku- (sieri innesti) või piimapõhiste (lattoinnesto) fermentide kasutamine.

Sool: kivisool (NaCl).

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul)

Lehmade aastasest söödaratsioonist moodustab peamise osa määratletud geograafilisest piirkonnast pärit sööt. Lambad, kellelt pärineb juustu valmistamiseks kasutatav piim, söövad peamiselt karjamaadel saadavat rohesööta ja juustu valmistamise piirkonnast pärinevat heina. Söödale võib lisada kontsentraate, mis ei sisalda geneetiliselt muundatud organisme (GMO) ja mis pärinevad määratletud geograafilisest piirkonnast. Eeskätt antakse söödalisandeid talveperioodil, kui lambaid ei saa karjamaadel karjatada. Täiendsööt ei tohi moodustada aastasest söödaratsioonist enam kui 40 %. Kasutatakse osalist välikarjatamist, st kari võib päeval vabalt karjamaal ringi liikuda ja pöördub õhtul lauta tagasi, samas tuleb loomi jälgida, vaktsineerida ja vajaduse korral ravida. Loomi peetakse välikarjamaadel septembrist juunini.

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Piimakarja karjatamine, piima tootmine, kalgendamine ja laagerdamine.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta

—

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta

Kaitstud päritolunimetusega juustu „Pecorino Crotonese” turustatakse tervelt või tükkidena, vastavalt kehtivatele eeskirjadele. Turustatavale juustule „Pecorino Crotonese” paigaldataval märgisel on lisaks õigusaktides sätestatud teabele veel järgmised tähised: „Pecorino Crotonese” logo, millele järgneb märge „Kaitstud päritolunimetus” või lühend „KPN”, Euroopa Liidu sümbol, vajaduse korral viide ELi määrusele ning tootmis- või pakendamisüksuse nimetus ja aadress. Rahvusvahelisele turule suunatavate juustude puhul võib märge „Denominazione di Origine Protetta” (kaitstud päritolunimetus) ja lühend D.O.P (KPN) ja Euroopa Liidu logo olla sihtriigi keeles. Toote logo koosneb kahest osast: vasakul pool paikneb graafiline kujund, paremal pool sõnaline tekst. Logo peab olema kuumutamise teel või reljeeftempli abil pressitud juustu pinnale, tekstiosa asub juustu serval.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Juustu valmistamise ja laagerdamise piirkond hõlmab Crotone provintsi järgmiste kommuunide haldusterritooriumi: Belvedere Spinello, Caccuri, Carfizzi, Casabona, Castelsilano, Cerenzia, Cirò, Cirò Marina, Cotronei, Crotone, Crucoli, Cutro, Isola di Capo Rizzuto, Melissa, Mesoraca, Pallagorio, Petilia Policastro, Rocca di Neto, Roccabernarda, San Mauro Marchesato, San Nicola Dell’Alto, Santa Severina, Savelli, Scandale, Strongoli, Umbriatico, Verzino; Catanzaro provintsi järgmiste kommuunide haldusterritooriumi: Andali, Belcastro, Botricello, Cerva, Cropani, Marcedusa, Petronà, Sellia, Sersale, Simeri Crichi, Soveria Simeri, Zagarise; Cosenza provintsi järgmiste kommuunide haldusterritooriumi: di Bocchigliero, Calopezzati, Caloveto, Campana, Cariati, Cropalati, Crosia, Mandatoriccio, Crosia, Paludi, Pietrapaola e San Giovanni in Fiore, Scala Coeli, Terravecchia.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

5.1. Geograafilise piirkonna eripära

Juustu tootmise piirkond on geograafiliselt, ajalooliselt ja kultuuriliselt ühtne ning vastab suuremalt jaolt alale, mis kannab 1390. aastast (meie ajaarvamise järgi) nimetust Marchesato di Crotone.

Juustu tootmise piirkonnale on iseloomulikud Crotone jaoks tüüpilised pliotseeniajastu savikünkad ja piirkonda ümbritsevad mäeahelikud, mis piirnevad Crotone provintsiga ning ulatuvad Sila Piccolast kuni Sila Grandeni. Kõnealune geograafiline piirkond on füüsilisest vaatenurgast väga hästi ühendatud: kõrgemate mägedega ja Joonia mere vahel asuva Sila platoo künkad pakuvad väga häid võimalusi lambakarjade suviseks karjatamiseks. Piirkonna reljeefi eripära mõjutab kohalikku ilmastikku, mida iseloomustavad külmad talved ja soojad suved, kusjuures temperatuurikõikumised on küllaltki piiratud, õhuniiskus on stabiilne, keskmine suhteline õhuniiskus on 58 %.

Juustu „Pecorino Crotonese” tootmise piirkonnas on 398 lambakasvatusettevõtet kokku ligikaudu 49 000 lambaga, kusjuures erinevalt ülejäänud Itaalias täheldatust on karja suurus viimase kümne aasta jooksul kasvanud ligikaudu 4 % võrra.

Lambakarjatamise meetod on poolvaba karjatamine ja sellega on seotud sesoonne ümberpaiknemine. Juustu tootmise piirkond pakub väga häid võimalusi lammaste karjatamiseks (karjamaadega seotud maa moodustab 40 % kogu kasutatavast põllumajandusmaast), seal kasvab mitmeid taimeliike, mida on peetud zootehniliselt ebahuvitavateks või isegi umbrohuks, kuid mis esinevad laialdaselt tootmispiirkonna tüüpilistel äärealadel. Karjamaade kasutus on küllaltki ühtlane. Marchesato looduslike karjamaade taimestik koosneb peaasjalikult rohelistest taimedest, nagu raiheina, ristiku, siguri, kroon-magusristiku ja lutserni kohalikud ökotüübid.

Selles piirkonnas on juustumeistri amet küllaltki autoriteetne ja annab tunnistust pikaajalistest väljakujunenud traditsioonidest. Oluline on, et perekonnaliikmete töökäte kasutamine juustu valmistamisel on võimaldanud säilitada muutumatuna omaaegsed juustuvalmistamise meetodid. Juustumeistrite oskusteave on kõnealuse käsitsi valmistatava juustu puhul tähtis tegur. Äärmiselt oluline on, et juustumeister oskaks määratleda piima kalgendumise täpse ajahetke enne kalgendi tükeldamist kohalikku päritolu töövahendi miscu abil, mille tulemusena saadakse ligikaudu riisiterasuurused kalgenditükid. Kõnealune töövahend võimaldab oma kuju eripära tõttu kalgendit energiliselt tükeldada ja vabastada seejuures olulisel määral rasvainet; järele jääv piimja konsistentsiga vadak, mida nimetatakse kohaliku nimetusega lacciata, annab tunnistust kalgendi töötlemise õnnestumisest. Järgnevad olulised juustuvalmistamise etapid on frugatura (kalgendi segamine spetsiaalse segamispulgaga) ja kalgendi käsitsi pressimine, seejärel paigutatakse kalgend korvidesse. Pärast eespool osutatud etappe segatakse kalgendit uuesti ning valatakse välja, seejärel pressitakse uuesti korvidesse ning lõpuks kastetakse lacciata’sse (piimavadakusse). Seejärel toimub juustu hapendamine, mis võib kesta mitu päeva, lõpuks juust laagerdatakse. Laagerdamise käigus tekib juustu pinnale tüüpiline hallitus, mille arengut juustumeister peab jälgima, eraldades korralikult laagerdunud juustud ülejäänutest. Laagerdamise käigus otsustab juustumeister, millal on õige aeg juustude ümberpööramiseks, harjamiseks või pesemiseks ning oliiviõlisse kastmiseks või oliiviõlikihiga katmiseks.

5.2. Toote eripära

Juustu „Pecorino Crotonese” eripärad on

— kerge lambapiima lõhn, mis moodustab tasakaalustatud lõhnabuketi muude lõhnakomponentidega, nagu heina, niidutaimede, pähklite ja suitsu lõhn, kusjuures ükski neist lõhnadest ei domineeri ülemäära, vaid lambapiima lõhn võib olla ülejäänutest pisut enam märgatav;

— tihke konsistentsiga juustumass, milles on vähe tühemikke. Juustumass tundub süües väga vähe vetruv, tuntav on teralisus, mälumise käigus terad kaovad. Rasvade olemasolu on süües tuntav, samas ei ole märgata võilaadset konsistentsi. Mälumise ja kehasoojuse koosmõjul tekib samasugune lõhna- ja maitseaisting nagu juustu lõikamisel, kuid see on veelgi täiuslikum, eriti juustu neelamise hetkel. Sel hetkel täidab juustu eripärane, kestev ja meeldiv maitse kogu suu;

— korvi tekitatud nähtavad jäljed juustu pinnal.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

— Pooleldi välikarjamaadel peetavate loomade karjatamise süsteemi eripära tuleneb asjaolust, et lammaste sööt koosneb peaasjalikult kindlaksmääratud geograafilise piirkonna looduslikest taimedest. Juustu „Pecorino Crotonese” iseloomulik lõhn on seotud teatavate ühenditega, nagu terpeenid ja seskviterpeenid, mida sisaldavad piisavas koguses ainult mõned taimeperekonnad, nagu kõrrelised, ristõielised, sarikalised ja korvõielised taimed ning teised lammaste karjatamisel nende tavapärasesse söödaratsiooni kuuluvad taimed. Söödaks kasutatavad kultuurtaimed seevastu sisaldavad kõnealuseid ühendeid vaid vähe või väga vähe. Tegemist on väga tugevalt lõhnavate ja teatavate kindlate taimedega seotud ühenditega ning nende olemasolu juustus võimaldab kindlaks määrata piirkonna, kus lambaid on karjatatud. Just looduslik mikrofloora määrab ära juustu „Pecorino Crotonese” organoleptilised omadused. Traditsiooniline rändkarjatamine võimaldab lisaks sellele vältida lammaste keskkonna- ja söödastressi ning säilitada sellest tulenevalt nende piima lõhna- ja maitseomadused.

— Piirkonna ilmastik avaldab otsustavat mõju juustu laagerdumise protsessile ja annab juustule „Pecorino Crotonese” erilise tekstuuri. Juustu tootmise piirkonna iseloomulik õhuniiskuse tase on sajandite kestel soodustanud laagerdamismeetodite väljakujunemist ja on juustu laagerdumise protsessi jaoks oluline looduslik ressurss. Nõuetekohase laagerdumise jaoks ei tohi õhuniiskus olla liiga suur, sest juust võib sel juhul täielikult mitte kuivada, samuti ei tohi niiskus ülemääraselt varieeruda, vaid peab kogu laagerdumisperioodi ulatuses võimaldama tagada ühtlased tingimused. Õhuniiskuse stabiilsus võimaldab juustul „Pecorino Crotonese” laagerduda järk-järgult, juust omandab selle protsessi käigus oma eripärase füüsikalise struktuuri, mida iseloomustab eeskätt massi tihkus ja tühemike puudumine.

— Kõnealust juustu ja piirkonna kohalikku elanikkonda ühendav lahutamatu side, mis avaldub kohalike juustumeistrite rakendatavas traditsioonilises kalgendamismeetodis, on võimaldanud säilitada Crotone kui olulise piimatöötlemispiirkonna kuulsust. Peaaegu täiel määral perekondlikku tööjõudu kasutav tootmine on ühelt poolt taganud traditsioonilise tootmisviisi püsimise ja annab teiselt poolt märku märkimisväärselt kõrgest spetsialiseerumise tasemest ja tootmise käsitöönduslikust iseloomust, mis on vältimatult seotud selliste inimressurssidega, mida mujal ei ole võimalik kasutada. Need tehnilised oskused on eriti olulised seetõttu, et teatud juustuvalmistamistoimingud tehakse käsitsi – sellisteks toiminguteks on kalgendi tükeldamine, juustu vormimine, mitmed töötlemistoimingud ja juustu kontrollimine laagerdamise käigus.

— Juustu valmistamise geograafilises piirkonnas olemas olevate või sellest pärinevate looduslike vadaku- (sieri innesti) või piimapõhiste (lattoinnesto) fermentide kasutamine loob piirkonnaga olulise mikrobioloogilise seose. Kohapeal toodetud piimast saadav vadak tagab sellele piirkonnale tüüpiliste piimabakterite olemasolu ja toetab sellest tulenevalt toote eripära.

Juust „Pecorino Crotonese” on tootmispiirkonnaks oleva maakoha lahutamatu osa. Juba väga varased allikad, mis pärinevad keskajaeelsest perioodist, annavad tunnistust toote valmistamisest, XVI sajandist pärinevad dokumendid tõendavad kõnealuse juustu eksportimist. Austria asekuningriigi aastatel (1707–1734) eksporditi juustu juba väga suures ulatuses. 1712. aasta jaanuari alguses müüs Giacinto Tassone di Cutro Napoli kaupmehele Aniello Montagnale „200 cantara’t sama aasta aukudeta ja pragunemata Crotone juustu, mis ei olnud paisunud ega vaklade söödud”. Viimase 25 aasta jooksul on nimetust „Pecorino Crotonese” kasutatud järjepidevalt kohalike lambakasvatajate ühingu turustatava juustu märgistel, samuti on kõnealust toodet püütud mitu korda jäljendada geograafilisest piirkonnast väljaspool asuvates piirkondades.

Viide spetsifikaadi avaldamisele

(määruse (EÜ) nr 510/2006 (3) artikli 5 lõige 7)

Pädev valitsusasutus algatas siseriikliku vastuväidete esitamise menetluse, avaldades 23. veebruari 2012. aasta Itaalia Vabariigi Ametlikus Teatajas nr 46 ettepaneku tunnustada nimetust „Pecorino Crotonese” kaitstud päritolunimetusena (KPN).

Toote spetsifikaadi täieliku tekstiga saab tutvuda järgmisel veebisaidil: http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

või otse põllumajandus-, toiduaine- ja metsandusministeeriumi kodulehel (http://www.politicheagricole.it), kus tuleb klõpsata lingile „Qualità e sicurezza” („Kvaliteet ja toiduohutus”) (ekraanil ülal paremal) ja seejärel lingile „Disciplinari di Produzione allesame dell’UE” („Euroopa Liidule hindamiseks esitatud spetsifikaadid”).

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

(2) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.

(3) Vt joonealune märkus 2.