Brüssel 18.5.2010

KOM(2010)235 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Euroopa Liidu edasiste sammude kohta biojäätmete käitlemise valdkonnas

SEK(2010)577

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Euroopa Liidu edasiste sammude kohta biojäätmete käitlemise valdkonnas

SISSEJUHATUS

Jäätmete raamdirektiivi uue versiooni[1] määratluse kohaselt hõlmavad biojäätmed aia- ja haljastusjäätmeid, samuti kodumajapidamistest, restoranidest, toitlustus- ja jaemüügiettevõtetest pärinevaid toidu- ja köögijäätmeid ning samalaadseid toiduainetetööstuse jäätmeid. Biojäätmed ei hõlma metsatööstus- ja põllumajandusjäätmeid ning neid ei tohiks segi ajada laiema mõistega „biolagunevad jäätmed”, mis hõlmab ka muid biolagunevaid materjale, nagu puit, paber, papp ja reoveesetted.

ELis toodetakse igal aastal 118–138 miljonit tonni biojäätmeid, millest ligikaudu 88 miljonit tonni on olmejäätmed. 2020. aastaks prognoositakse nende koguste kasvu keskmiselt 10 %.

Praegu jagunevad ELi liikmesriigid oma jäätmekäitluse korralduse poolest järgmiselt[2]:

- riigid, kes kasutavad ulatuslikult prügilasse ladestamata jäätmete põletamist ja taaskasutavad suurel määral jäätmematerjali ning rakendavad sageli uusimat strateegiat jäätmete bioloogilise töötlemise edendamiseks;

- riigid, kes taaskasutavad suurel määral jäätmematerjali, kuid põletavad seda suhteliselt vähe, ning kelle kompostimise näitajad on ELi kõrgeimate hulgas;

- riigid, kes kasutavad peamiselt prügilasse ladestamist ning kus jäätmete prügilasse ladestamise vältimine on alternatiivide puudumise tõttu üks suuremaid probleeme.

ELis ladestatakse keskmiselt 40 % biojäätmetest siiani prügilatesse (mõnes liikmesriigis kuni 100 %). Kuid prügilasse ladestamine põhjustab esiteks suuri keskkonnariske, nagu kasvuhoonegaaside heide ning pinnase ja põhjavee saastumine, ning teiseks väärtuslike ressursside (nt kompost, energia) raiskamist, sest need väljuvad pöördumatult nii majandus- kui ka loodustsüklist. Seega eiratakse prügilasse ladestamisega ELi poliitika aluspõhimõtteid, millega nähakse ette jäätmete ja loodusvarade säästev kasutamine, ning eelkõige jäätmehierarhia põhimõtet, millel peaks põhinema kõigi liikmesriikide jäätmepoliitika.

BIOJÄÄTMEID KÄSITLEVAD ELI ÕIGUSAKTID

Biojäätmete käitlemist käsitletakse mitmes ELi õigusaktis. Jäätmete raamdirektiiviga nõutakse liikmesriikidelt sellise jäätmekäitluspoliitika väljaarendamist, mis kaitseks keskkonda ja inimeste tervist ning tagaks loodusvarude säästva kasutamise. Seega on liikmesriikidel õiguslikult siduv kohustus optimeerida biojäätmete töötlemist, arvestades konkreetseid tingimusi. Jäätmehierarhiat käsitlevas artiklis 4 on sätestatud, et parim valik on jäätmetekke vältimine, millele järgnevad korduvkasutus, ringlussevõtt ja energia taaskasutamine. Jäätmete kõrvaldamine (prügilasse ladestamine, põletamine energia vähese taaskasutusega) on määratletud kui keskkonna seisukohast halvim valik. Liikmesriigid ei pea nimetatud hierarhiat järgima juhul, kui teatavate jäätmevoogude puhul on see põhjendatud kõnealuste jäätmete olelusringist lähtuva üldmõju arvestamise põhimõttega.

Jäätmete raamdirektiivis soovitatakse biojäätmeid koguda ja ringlusse võtta liikide kaupa ning võimaldatakse seda arvesse võtta olmejäätmete ringlussevõtu siduva sihtmäära arvutamisel. Samuti on jäätmete raamdirektiivis lubatud kehtestada biojäätmekäitlusele ELi miinimumnõuded ning biojäätmetest valmistatud kompostile kvaliteedikriteeriumid, sealhulgas nõuded seoses jäätmete päritolu ja käitlusprotsessiga. Sellised kriteeriumid peaksid suurendama kasutajate usaldust ning tugevdama turgu, et toetada materjalitõhusat majandust.

Jäätmete raamdirektiivis on sätestatud ka energiatõhususe tase; kui tahkete olmejäätmete põletamine toimub madalama tõhususega, ei saa seda pidada energia taaskasutuseks. See võib aidata vähendada madala kütteväärtusega biojäätmete põletamist.

Prügiladirektiiv[3] nõuab liikmesriikidelt biolagunevate olmejäätmete prügilasse ladestamise järkjärgulist vähendamist 35 %-ni aastaks 2016 (1995. aastaga võrreldes). Liikmesriikidele, kes 1995. aastal kasutasid peamiselt jäätmete prügilasse ladestamist, anti neli aastat ajapikendust[4]. Nimetatud meetmete eesmärk on vähendada prügilatest pärinevate kasvuhoonegaaside tekkimist ja heidet.

Kuid prügiladirektiiv ei näe prügilasse ladestamata jäätmete puhul ette konkreetseid töötlemisvõimalusi. Tegelikult kalduvad liikmesriigid sageli kasutama näiliselt kõige lihtsamat ja odavamat võimalust ja ignoreerima tegelikke tulusid ja kulusid, mis on seotud keskkonnaga. See on vallandanud kestvad arutelud võimaliku vajaduse üle täiendava reguleerimise järele.

TEATISE KONTEKST

2002. aastal sätestati kuuendas keskkonnaalases tegevusprogrammis[5] vajadus töötada välja biolagunevaid jäätmeid käsitlevad ELi õigusaktid. 2005. aasta jäätmetekke vältimise ja jäätmete ringlussevõtu temaatilises strateegias[6] soovitati asendada biojäätmeid käsitlevad õigusaktid biojäätmekäitluse eri küsimuste lahendamisele suunatud meetmetega. Seejärel sätestati jäätmete raamdirektiiviga komisjoni kohustus viia läbi biojäätmete käitlemise hindamine, et vajaduse korral esitada ettepanek. Käesolevas teatises on kasutatud komisjoni sellekohase analüüsi tulemusi.

Analüüsi raames pidas komisjon sidusrühmadega laiaulatuslikke konsultatsioone ning andis välja rohelise raamatu[7]. Esimene konsultatsioonivoor rohelise raamatu teemadel jõudis lõpule 2009. aasta märtsi keskel. Sidusrühmadel paluti esitada arvamused poliitiliste ja tehniliste valikuvõimaluste, samuti biojäätmete käitluse eeldatava edasise arengu kohta. Saadi ligi 150 arvamuseavaldust, mis avaldati selleteemalisel CIRCA veebisaidil[8].

9.–10. juulil 2009 korraldas komisjon koostöös kolme liikmesriigiga konverentsi, mis võimaldas sidusrühmadel taas oma seisukohti avaldada. Osalejaid oli ligikaudu 200[9]. 25. juunil 2009 võttis keskkonna nõukogu vastu järeldused komisjoni rohelise raamatu kohta[10]. Avaldades muret biojäätmete koguse suurenemise ja sellega seotud keskkonnamõju üle ning nõustudes, et parem biojäätmete käitlemine aitaks ohjata kliimamuutust, parandada pinnase kvaliteeti (kompostimine) ning saavutada taastuvenergiaga seotud eesmärgid (biogaas), soovitas nõukogu tungivalt komisjonil arvestada poliitikavalikute tegemisel kohalike tingimustega. Nõukogu kutsus komisjoni üles esitama vajaduse korral 2010. aastal biolagunevaid jäätmeid käsitleva ELi õigusakti ettepaneku. Praegu on arutlusel rohelist raamatut käsitleva Euroopa Parlamendi raporti projekt.

Mais-juunis ja oktoobris 2009 toimunud täiendavad konsulteerimised võimaldasid sidusrühmadel kontrollida ja kommenteerida komisjoni analüüsi jaoks koostatud stsenaariume. Konsultatsioonid kinnitasid laiapõhjalist üksmeelt biojäätmete tõhusama käitlemise majanduslike ja keskkonnaalaste võimaluste osas, kuid neist ilmnes ka, et arvamused ELi õigusalgatusi vajalikkuse kohta lähevad tugevasti lahku.

KÄSITLETAV VALDKOND JA EESMÄRGID

Teatises selgitatakse samme, mida komisjon peab biojäätmete käitlemise optimeerimisel praeguses etapis vajalikuks. Teatises:

- esitatakse kokkuvõte komisjoni analüüsitulemustest,

- antakse soovitused edasise tegevuse kohta, et saada asjakohasest biojäätmete käitlemisest maksimaalselt kasu,

- kirjeldatakse peamisi võimalikke tegevussuundi ELi ja liikmesriikide tasandil ning nende kõige tulemuslikumaid rakendamisvõimalusi.

BIOJÄÄTMETE TÕHUSAM KÄITLEMINE – UUED VÕIMALUSED

Biojäätmete ringlussevõtu ja taaskasutuse maksimaalsest rakendamisest tulenev kasu võiks olla järgmine:

- rahaline kokkuhoid elanike jaoks (nt kolmandik Ühendkuningriigi perede ostetud toidust, ligikaudse väärtusega 19 miljardit eurot, jõuab jäätmete hulka); kuni 60 % nendest jäätmetest võiks teoreetiliselt jääda tekkimata[11];

- ligikaudu 10 miljonit CO2-ekvivalenttonni heidet jääks tekkimata, st 4 % ELi 2020. aastaks sihtmääraks seatud 10 %-lisest heite vähenemisest võrreldes 2005. aastaga sektorites, mida heitkogustega kauplemise süsteem ei hõlma; auahnemate eesmärkide puhul oleks võimalik vältida kuni 44 miljoni CO2-ekvivalenttonni heite tekkimist[12];

- ligikaudu kolmandik ELi 2020. aastaks seatud transpordis kasutatava taastuvenergia sihtmäärast[13] oleks võimalik katta biojäätmetest transpordikütuseks toodetud biogaasiga ja ligikaudu 2 % taastuvenergiaga seotud üldeesmärgist oleks võimalik täita juhul, kui kõik biojäätmed muundataks energiaks;

- kvaliteetse komposti turu suurenemine 2,6 korda, koguseni 28 miljonit tonni[14];

- loodusvarude säästmine, kui 10 % fosforväetistest, 9 % kaaliumväetistest ja 8 % põldude lupjamise materjalidest[15] asendatakse kompostiga;

- kompostiga on võimalik parandada 3–7 % ELis kasutusel olevast põllumajandusmaast, mis aitaks lahendada Euroopa halveneva mullakvaliteedi probleemi[16].

- Neid hinnanguid ei saa liita summaarse kasu arvutamiseks, sest osaliselt on tegemist alternatiivsete lahendustega. Kuid on ka kasulikke koostoimeid: näiteks anaeroobne kääritamine aitab kaasa CO2 ja biokütustega seotud eesmärkide saavutamisele ja mulla kvaliteedi parandamisele, kui selleks kasutatakse kääritussaadusi. Esitatud näidetest on näha, kui suuri võimalusi on siin keskkonnaeesmärkide saavutamisele kaasaaitamiseks, eriti kui tegemist on kõige kulutõhusamate lahendustega.

KOMISJONI ANALÜÜSI PEAMISED TULEMUSED

Käesolevas teatises esitatud poliitilised valikud lähtuvad alusstsenaariumist, mille puhul eeldatakse, et kehtivaid õigusakte ja eelkõige prügiladirektiivi rakendatakse täiel määral, kuid järgmise 20 aasta jooksul täiendavaid meetmeid ei võeta. Niisiis keskendutakse nende puhul täiendavate meetmete, sealhulgas jäätmete raamdirektiivis sätestatud jäätmehierarhia tõhusama kohaldamise maksumusele ja mõjule.

Analüüsi tulemused kinnitasid oluliste kulutõhusate võimaluste olemasolu. Analüüsi käigus ei selgunud ELi poliitika tasandil puudujääke, mis võiksid takistada liikmesriike asjakohaseid meetmeid võtmast, küll aga selgus, et täiendavad ELi toetusmeetmed, jõulisem motiveerimine liikmesriikide tasandil ja jäätmehierarhia nõuetekohane kohaldamine oleks kogu ELi jaoks suurte majanduslike ja keskkonnaalaste eeliste loomisel väga oluline.

Biojäätmete tõhusama käitlemise kõige olulisem tulemus oleks kasvuhoonegaaside tekkimata jäävad heitkogused, mis vastasel korral lisanduvaid kulutusi arvestades tähendaks ühiskonnale mõjusat tulemit. Samuti aitaks kõrgekvaliteedilise komposti ja biogaasi tootmine parandada mulla kvaliteeti ja suurendada ressursitõhusust ning tagaks suurema sõltumatuse energiavarustuses.

Biojäätmete käitlemise parem vastavusse viimine jäätmete raamdirektiivi jäätmehierarhia ja muude sätetega võib kajastuda keskkonna- ja finantskasuna suurusjärgus 1,5 miljardit eurot (ringlussevõtu mõõdukas suurenemine) kuni 7 miljardit eurot (ulatuslikud ringlussevõttu toetavad ja jäätmetekke vältimist käsitlevad meetmed)[17]. Mõõdukate ringlussevõtu toetamise ja jäätmetekke vältimise meetmete ühitamine lubaks säästa 5,5 miljardit eurot (millest 4,1 miljardit eurot tuleneb jäätmete tekke vältimisest). Vältida saaks ligikaudu 34 miljoni CO2-ekvivalenttonni heite tekkimist (80–90 % tänu vältimise meetmetele). See tugevdaks ka komposti ja biogaasi turgu ning annaks toidujäätmete tekke vältimise kaudu otsest rahalist tulu ELi leibkondadele[18].

ESMATÄHTSAD MEETMED BIOJÄÄTMETE KÄITLEMISE OPTIMEERIMISEKS ELIS – MIDA TULEKS TEHA LISAKS PRÜGILADIREKTIIVI RAKENDAMISELE

Käesolevas osas esitatud meetmed on ette nähtud kehtivate õigusaktide parima võimaliku rakendamise edendamiseks; liikmesriikidel on rohkesti otsustusõigust selliste tegevusviiside valimisel, mis sobivad kõige paremini kohalike tingimustega.

ELi tasandi algatused

Kuigi juba praegu on liikmesriikidel hulgaliselt võimalusi biojäätmete käitlemist täiustada, on edasiliikumise kiirendamisel ja ELi ulatuses võrdsete võimaluste tagamisel otsustav osa ELi tasandi toetusmeetmetel. Sellest tulenevalt on komisjonil kavas teha järgmist:

Biojäätmete tekke vältimine

Jäätmete raamdirektiivist lähtuvalt tuleb liikmesriikidel koostada jäätmehierarhia kohased riiklikud jäätmekäitluskavad. Lisaks peavad neil hiljemalt 2013. aasta lõpuks valmima jäätmetekke vältimise riiklikud kavad, mis hõlmavad ka edenemise mõõtmist võimaldavaid sihttasemeid. Üheks jõuliseks lisameetmeks võiks olla biojäätmete tekke vältimisega seotud eesmärkide lisamine nimetatud kavadele.

Rõhuvas enamikus liikmesriikidest ei ole biojäätmete tekke vältimiseks selgesihilisi ja mõõdetavaid samme tehtud. Selle põhjuseks on selgete suuniste (sh mõõdetavate sihttasemete) puudumine, kuid suurel määral ka selline tundlik teema nagu tarbijate valikuvõimaluste kitsendamine. Erinevates riikides on olukord erinev, sellest tingitud ebaselguse tõttu ei ole praegu veel võimalik hinnata siduvate ELi jäätmetekke vältimise eesmärkide mõju. Kuid jäätmete raamdirektiivi kohaselt võib liikmesriikide meetmeid toetavad vältimismeetmete näitajad vastu võtta komiteemenetlusega.

Samuti võib komisjon toetada parimate tavade võimalikult laia levitamist ja kasutuselevõttu. Komisjon kavatseb teha ettepaneku, et komiteemenetlusega kinnitataks riiklike jäätmetekke vältimise kavade jaoks konkreetsed suunised biojäätmete tekke vältimise kohta, ning jätkab tööd, et koostada ettepanekud näitajate kohta, mille abil oleks võimalik hinnata jäätmetekke vältimise ELi edaspidiste sihttasemete kehtestamise asjakohasust . Sellised meetmed peaksid vajalikul määral stimuleerima liikumist jäätmetekke vältimise põhimõtte suunas, tagades samas subsidiaarsuse põhimõtte järgimise.

Biojäätmete käitlemine

Biojäätmete puhul, mille tekkimist ei ole võimalik vältida, tuleks liikmesriikidel valida sobivaim käitlusviis, lähtudes oma konkreetsetest tingimustest (nt asustustihedus, nõudlus komposti või energia järele jne). Mitmed liikmesriigid on oluliselt vähendanud biojäätmete prügilasse ladestamist või kavatsevad seda teha ning suurendada jäätmete bioloogilise käitlemise osakaalu. Tõenäoliselt ei ole aga sel alal vähem edasi jõudnud liikmesriigid täiendavate stiimuliteta veel valmis lähitulevikus olulisel määral kompostimise ja biogaasi tootmise suunas liikuma. Pigem langetavad nad endiselt otsused näiliselt kõige lihtsamate valikuvõimaluste kasuks, pööramata tähelepanu üldisele keskkonnakasule ja seonduvatele kuludele. See seletab mitme liikmesriigi ja sidusrühma püsivat huvi ELi tasandi meetmete võtmise vastu selles valdkonnas.

Lisas esitatud üksikasjalikust tulude ja kulude analüüsist nähtub, et ühiskonna tasandil on kogu ELi võimalik kasu ilmselt suur. Kuid liikmesriikide erinevate tingimuste tõttu tuleb eriti subsidiaarsuse põhimõttega seoses täpsemalt kaaluda, kas bioloogilise käitlemise ELi sihttasemete kehtestamine oleks mõistlik. Komisjon jätkab tööd, et vastavalt jäätmete raamdirektiivile jõuda otsuseni sihttasemete kehtestamise otstarbekuse üle hiljemalt 2014. aastaks. On tõenäoline, et koos bioloogilise käitlemise eesmärkidega tuleb sihiks seada ka jäätmete põhjalikum liigitamine kogumisel, et tagada komposti ja kääritussaaduste kvaliteet.

Tsentraliseeritud või detsentraliseeritud kompostimine, energia tootmine kääritamise teel, toodetud energia erinevad kasutusviisid (transport, elektrienergia, soojusenergia) – need valikud sõltuvad kohalikest tingimustest (energiaallikate jaotus, võimalik koosmõju muude meetmetega) ning tuleb jätta liikmesriikide teha.

Kavandatavas tööstusheitmeid käsitlevas direktiivis[19], millega asendatakse praegu kehtiv direktiiv saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta,[20] on sätestatud biojäätmete suuremate töötlemiskäitiste (võimsus üle 50 tonni päevas) rajamise lubamise ja nende kontrollimise põhimõtted. Biojäätmeid käsitlevad õigusnormid võiksid täiendada, kuid ei tohi mõjutada loomsete kõrvalsaaduste kogumise ja käitlemise sanitaareeskirju[21].

ELi mullastiku kaitse

Kompost ja biojäätmete kääritussaadused on alakasutatud materjalid. Kuigi nende osa ELi ressursitõhususe suurendamisel ja süsinikuvaeste muldade parandamisel võiks olla väga suur, kahandab paljudes liikmesriikides nõudlust tarbija usalduse puudumine.

Seda probleemi aitaks lahendada nende materjalide kasutamise reguleerimine selliselt, et välditakse kahjulikku mõju pinnasele.

Et võimaldada komposti ja kääritussaaduste vaba ringlust siseturul ning nende kasutamist edasise järelevalveta ja nendega töödeldud muldade edaspidise kontrollimiseta, tuleb kehtestada vastavad standardid. Jäätmete raamdirektiivi kohane jäätmetena käsitlemise lõpetamise [jäätmestaatuse lakkamise määratlemise] menetlus võiks olla kõige tõhusam viis kõnealuste standardite kehtestamiseks. Komisjon asub hindama võimaliku ettepaneku tehnilisi aluseid[22].

Arvatavasti ei vasta kõik bioloogiliselt käideldud biojäätmed nn toote standarditele. Kõnealused materjalid võivad aga mõistliku kasutamise korral kaasa aidata süsinikuvaeste muldade parandamisele. Sellekohaste meetmete täielik ühtlustamine kogu ELis ei ole teostatav erinevate kohalike tingimuste tõttu (nt mulla kvaliteet ja vajadused), kuid turvaabinõuna tuleks kehtestada ELi miinimumnõuded.

Komisjon kaalub praegu võimalust kõnealuste miinimumnõuete kehtestamiseks läbivaatamisel oleva reoveesetete direktiiviga[23]. Mõju hindamine on kavandatud 2010. aasta lõppu ja ettepaneku koostamine 2011. aastasse, kui see on asjakohane.

Teadustegevus ja innovatsioon

Teadustegevuse ja innovatsiooni abil on võimalik välja töötada biojäätmete uusi tehnoloogialahendusi ja kasutusvõimalusi (uudsed väetiste ja bioenergia kasutamise võimalused, biokeemilised rakendused, biomaterjalid). Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmendal raamprogrammil (2007–2013) on seejuures väga oluline osa. Raamprogrammi koostööprogrammi mitu teemat toetavad meetmeid, mis on suunatud biojäätmete tekkimise vältimisele ja/või nende majandusliku väärtuse võimalikult suurele kasvatamisele.

Keskendumine EÜ kehtiva õigustiku täielikule rakendamisele

Nagu on näidanud mitme liikmesriigi edu, on kehtivad jäätmeid käsitlevad õigusaktid suurepärane alus nüüdisaegsele biojäätmete käitlemisele. Ülimalt tähtis on aga kasutada olemasolevad õigusvõimalused ära täiel määral ning need asjakohaselt jõustada. Ei maksa loota, et uus määrus korvab kehtivate õigusaktide puuduliku rakendamise või leige jõustamise. Seega teravdab komisjon olulisel määral tähelepanu õigusaktide rakendamisele ning abistab selles ka liikmesriike. Selleks valmistab komisjon ette suunised olelusringil põhineva mõtteviisi ja hindamise rakendamiseks jäätmemajanduses[24] .

Prügiladirektiiviga kehtestatud jäätmete prügilasse ladestamise vältimise sihttasemete tõhus rakendamine on selles seoses üks põhilisi prioriteete. Vajaduse korral võib nimetatud direktiivi jõulisemaks rakendamiseks võtta mitmeid meetmeid, sealhulgas prügilasse ladestamise vältimise sihttasemete täitmise range järelevalve , liikmesriikide biolagunevate jäätmete käitlemisstrateegiate põhjalik analüüs , Euroopa rahaline toetus regionaalpoliitika kaudu. Samuti tegeleb komisjon oma võimaluste läbivaatamisega, et tagada parem järelevalve ning vajaduse korral suurem abi liikmesriikidele, pidades eelkõige silmas varajast nõustamist, koolitust ja tihedamat koostööd.

Eespool kirjeldatud meetmed võimaldaksid kõige tõhusamalt rakendada kehtivaid õigusakte, kasutades kinnitatud komiteemenetlust ja läbivaatamisprotsesse. Suurema tegevusvabaduse andmine liikmesriikidele oma poliitika kujundamisel võib olulisel määral kaasa aidata ELi ressursitõhusust toetavate jäätmeid käsitlevate õigusaktide tulemuslikule rakendamisele.

Liikmesriikide meetmed

Jäätmekäitluse kavandamine vastavalt nn jäätmehierarhiale

Kohalikke tingimusi arvesse võttes tuleb liikmesriikidel eelkõige jõustada jäätmete raamdirektiivi sätted ning nõuetekohaselt rakendada biojäätmete riiklike käitluskavade koostamisel jäätmehierarhia põhimõtted . Sellekohased sätted muutuvad liikmesriikidele siduvaks 12. detsembril 2010 ja nende asjakohane kohaldamine aitaks suurel määral kaasa biojäätmete käitlemise optimeerimisele ning täiendaks prügiladirektiivi mõju.

Biojäätmete tekke vältimine

Nn jäätmehierarhia kohaselt tuleb tõhusamalt vältida jäätmete tekkimist, kasutades selleks paremini ära jäätmete raamdirektiivi jäätmetekke vältimise programme ning seades oludele vastavad riiklikud jäätmetekke vältimise eesmärgid, et majanduskasv ei tooks kaasa biojäätmete tekke suurenemisega seotud ebasoodsat keskkonnamõju, ning kehtestades samuti riiklikud sihttasemed vältimismeetmetele, lisaks ka järelevalve, hindamise ja saavutatud tulemustest korrapärase aruandmise. Komisjon saaks toeks olla sellisele tegevusele raamistiku loomisega (vt punkt 7.1.1).

Biojäätmete liigiti kogumise ja bioloogilise käitlemise edendamine

Kompostimise ja anaeroobse kääritamise tulemused on keskkonnaalaselt ja majanduslikult kõige paljulubavamad selliste biojäätmete puhul, mille tekkimist ei ole võimalik vältida. Oluline eeltingimus on siin aga nende protsesside käivitamine healt lähtepositsioonilt. Enamikul juhtudest oleks selleks liigiti kogumine.

Liikmesriikidel tuleks pingutada, et hakata jäätmeid koguma liigiti ning saavutada seeläbi heatasemeline ringlussevõtt ja anaeroobne kääritamine. Väga tõhusad süsteemid erinevate jäätmevoogude sorteerimiseks tekkekohtadel toimivad juba Austrias, Saksamaal, Luksemburgis, Rootsis, Belgias, Madalmaades, Hispaanias Kataloonia piirkonnas ning teatavates Itaalia piirkondades[25]. Liigiti kogumise süsteemid võivad olla väga erinevad sõltuvalt näiteks kogutavate jäätmete päritolust (toidujäätmed, aiajäätmed) ja käitlemisvõimalustest. Edu saavutatakse, kui arvestatakse kohalikke tingimusi ja süsteem on kasutajasõbralik.

Komisjon soovitab liikmesriikidel kasutada täielikult jäätmete raamdirektiivi artiklite 11 ja 22 kohaseid võimalusi jäätmete liigipõhiste kogumissüsteemide võimalikult kiireks kasutuselevõtmiseks vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu konkurentsieeskirjadele. Osutatud artiklite rakendamisest teavitamine lisatakse tõenäoliselt jäätmete raamdirektiivi aruandlusnõuetele.

ELi mullastiku kaitse

Komisjon kaalub ettepanekut kehtestada miinimumstandardid komposti ja kääritussaaduste kasutamisele põllumajanduses, vaadates selleks läbi reoveesetete direktiivi (vt punkt 7.1.3). Sellised eeskirjad oleksid ilmselt samavõrra või vähem ranged, kui mõnedes liikmesriikides juba kehtivad eeskirjad, ning ei nõua seega suuremaid kohandamisi ega lisakulutusi.

Kompost – parima kvaliteediga toode tagab loodusvarude parema kasutuse

Liikmesriigid peaksid edendama nö puhastest (liigiti kogutud) biojäätmetest pärineva komposti tootmist ja kasutamist. Neil tuleks perspektiivitundega toetada selle materjali laialdast kasutuselevõtmist tarbijate hulgas . See aitaks loodusvarusid paremini kasutada, osaliselt asendada taastumatute mineraalväetiste kasutamist ja säilitada ka ELi muldade kvaliteeti. Liikmesriigid peaksid osalema punktis 7.1.3 osutatud kvaliteedikriteeriumide määratlemises ning toetama turu kasvu kiirendamise huvides nende rakendamist.

Jäätmete ladestamine vältimine

Seoses prügilatega tuleks liikmesriikidel keskenduda prügiladirektiivis esitatud jäätmete prügilasse ladestamise vältimise eesmärkidele ning muudele direktiivi sätetele, milles on käsitletud biojäätmete stabiliseeritud töötlemisjääkide ohutut ja keskkonnahoidlikku ladestamist.

Mõned liikmesriigid, kes on juba võtnud asjakohased riiklikud meetmed, on jõudnud töötlemata jäätmete prügilasse ladestamise vältimiseni ja kõrgetasemelise bioloogilise käitlemiseni. Komisjon soovitab tungivalt, et kõik liikmesriigid seaksid eesmärgiks töötlemata biojäätmete ladestamise vältimise ning jõuaksid selle eesmärgini võimalikult kiiresti kooskõlas jäätmete raamdirektiivi sätetega.

Võimalikult vähese prügilasse ladestamise poole püüdlemisel võivad abiks olla kõik jäätmehierarhias kõrgemal asetsevad valikuvõimalused. Ka energiatõhus põletamine võib kogu jäätmekäitluse parandamisele kaasa aidata. Kuid investeerimist jäätmepõletusse tuleb hoolikalt kaaluda, et mitte kahandada hilisemaid võimalusi suurendada bioloogilise käitlemise või jäätmetekke vältimise osa. Riiklikest jäätmekäitluskavadest peavad selgelt nähtuma seda küsimust käsitlevad keskpika ja pika perspektiiviga kaalutlused.

Energia tootmine jäätmetest

Energiasektori CO2-heite vähendamine on ELi üks peamisi eesmärke. Biojäätmeid on võimalik muundada elektri- või soojusenergiaks või transpordikütuseks suhteliselt odavalt, piirates sellega fossiilkütuste kasutamist ja suurendades energiavarustuse kindlust. Seda võimalust tuleks liikmesriikidel silmas pidada, kui valmistatakse ette meetmed taastuvenergia direktiivi[26] alusel 2020. aastaks seatud siduvate sihtmäärade saavutamiseks taastuvenergia osas. Direktiivis rõhutatakse kasu, mida annab transpordikütuse tootmine jäätmetest, ning seda arvestatakse transpordikütuse puhul eesmärgiks seatud 10 %-lise biokütuste osakaalu saavutamise suunas liikumisel kahekordselt.

Õigusaktide parem rakendamine

Liikmesriigid peavad oma esmatähtsaks ülesandeks võtma biojäätmete käitlemist käsitlevate ELi õigusaktide nõuetekohase rakendamise . Jäätmete raamdirektiivis on sätestatud jäätmekäitluse üldnõuded, nagu keskkonna- ja tervisekaitse nõuded jäätmetöötlusel, jäätmetekke vältimise ja jäätmete ringlussevõtu tähtsustamine, ning ka biojäätmetega seotud erisätteid (uued ringlussevõtu sihttasemed olmejäätmetele ja muudele samalaadsetele jäätmetele, mille hulka võivad kuuluda ka biojäätmed, liigiti kogumise nõue). Koos prügiladirektiiviga moodustavad need biojäätmeid käsitleva õigusraamistiku põhiosa.

Lähtudes käesolevas teatises esitatud andmetest ja parema õigusloome põhimõttest, peavad liikmesriigid biojäätmete käitlemise optimeerimiseks tingimata kasutama kõiki ELi kehtivate õigusaktide pakutavaid võimalusi.

KOKKUVÕTE

Komisjoni analüüs kinnitas, et biojäätmete tõhusam käitlemine ELis kätkeb endas kasutamata võimalusi luua olulisi keskkonnalaseid ja majanduslikke eeliseid. Teatises on esitatud meetmed nende võimaluste ärakasutamiseks, jõustades parimal võimalikul viisil kehtiva õigusliku raamistiku ning tagades samal ajal liikmesriikidele laiaulatuslikud volitused kohalikele oludele vastavate parimate valikute tegemiseks.

[1] 2008/98/EÜ

[2] EMP aruanne (7/2009) – Jäätmete prügilasse ladestamise vältimine

[3] 1999/31/EÜ

[4] Bulgaaria, Küpros, Tšehhi Vabariik, Eesti, Kreeka, Iirimaa, Läti, Leedu, Malta, Poola, Portugal, Rumeenia, Slovakkia ja Ühendkuningriik.

[5] Otsus 1600/2002/EÜ

[6] KOM(2005) 666 (lõplik)

[7] KOM(2008) 811 (lõplik)

[8] http://circa.europa.eu/Public/irc/env/biowaste_prop/home

[9] http://ec.europa.eu/environment/waste/eventspast/biowaste.htm

[10] 2953. keskkonna nõukogu, dokument 11462/09

[11] „The Food We Waste” („Raisatud toit”), WRAPi aruanne, Ühendkuningriik, aprill 2008

[12] Põhiliselt toidu tootmise ja transpordiga seotud heitkoguste tekkimata jäämise arvelt.

[13] Vastavalt direktiivi 2009/28/EÜ (taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta) artikli 3 lõikele 4 ja artikli 21 lõikele 2.

[14] ORBIT/ECN, „ Compost production and use in the EU ” (Komposti tootmine ja kasutamine ELis), 2008.

[15] Samas.

[16] Ligikaudu 45 % ELi muldadest ei ole piisavalt huumust.

[17] EL 27 kogukasu aastatel 2013–2020, mille arvutamise aluseks on lisaks kehtivatele õigusaktide rakendamisele võetavate meetmete rakendamine.

[18] Vt lisa punkt 8.3.

[19] KOM(2007) 843 (lõplik)

[20] 96/61/EÜ

[21] (EÜ) nr 1774/2002

[22] Vt Teadusuuringute Ühiskeskuse ja Tulevikutehnoloogiate Instituudi jäätmetena käsitlemise lõpetamise kriteeriumid ( JRC-IPTS End of Waste Criteria ) – lõpparuanne

[23] 86/278/EMÜ

[24] http://lct.jrc.ec.europa.eu/eplca/deliverables/international-reference-life-cycle-data-system-ilcd-handbook

[25] ACR+: Managing biodegradable household waste: What prospects for European Local Authorities? (Biolagunevate olmejäätmete käitlemine: millised on Euroopa kohalike omavalitsuste väljavaated?)

[26] 2009/28/EÜ