(h)peretoetus töötajatele, kes ei saa töötada, kuna neil tuleb abistada oma lapsi või muid ülalpeetavaid, kes on alla 12-aastased või – vanusest olenemata – kellel on puue või kes põevad kroonilist haigust. Meede nägi ette hüvitise, mis vastas kahele kolmandikule tavapärasest brutopalgast ja mida maksid võrdsetes osades tööandja ja sotsiaalkindlustus, kusjuures selle alammäär võrdus riikliku miinimumpalgaga ja ülemmäär kolmekordse riikliku miinimumpalgaga;

(f)uus astmeline eritoetus töölepingute säilitamiseks tavapärase tööaja lühendamise teel. Algselt nägi meede abikõlblikele ettevõtetele ette hüvitise, mis kattis 70 % ulatuses töötajate hüvitised mittetöötatud tundide eest, kusjuures hüvitis võrdus kahe kolmandikuga nende tavapärasest brutopalgast 2020. aasta augustis ja septembris mittetöötatud tundide eest, või nelja viiendikuga nende tavapärasest brutopalgast 2020. aasta oktoobrist detsembrini mittetöötatud tundide eest. Sellest tuleneva töötajate üldise brutopalga suhtes kehtis alampiir, mis võrdus riikliku miinimumpalgaga. Meede nägi ette ka täieliku või osalise vabastuse asjaomase tööandja sotsiaalkindlustusmaksetest, kalibreerituna vastavalt sellele, kas abikõlblik ettevõte kuulus mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete hulka või suurettevõtete hulka. Abikõlblikud ettevõtted pidid toetusetaotlusele eelneva 30 päeva jooksul olema peatanud oma äritegevuse või kaotanud vähemalt 40 % tulust, võrreldes eelmise aasta sama kuuga või sellele perioodile eelnenud kahe kuu keskmisega. Tavapärase tööaja maksimaalne ajutine vähendamine oli kalibreeritud selliselt, et see suureneks vastavalt abikõlblike ettevõtete saamata jäänud tulu suurusele. Seejärel pikendati meedet mitu korda, sealhulgas lisati abikõlblikuna ettevõtted, mille tulud olid vähenenud vähemalt 25 %, kalibreeriti ümber tavapärase tööaja maksimaalne ajutine vähendamine vastavalt abikõlblike ettevõtete saamata jäänud tulu suurusele, ajutiselt suurendati töötajatele makstav hüvitis 100 %-ni nende tavapärasest mittetöötatud tundide brutopalgast ning kehtestati tööandja sotsiaalkindlustusmaksete soodustuse järkjärguline kaotamine;

(d)uus eritoetus ettevõtjatele äritegevuse jätkamiseks. Et hõlbustada tööle naasmist ja toetada töökohtade säilitamist, võisid ettevõtted, kelle töötajate suhtes kohaldati punktis a või b osutatud meetmeid, algselt saada hüvitist, mis võrdus riikliku miinimumpalgaga iga asjaomase töötaja kohta ja maksti välja ühekordse maksena või võrdus kahekordse riikliku miinimumpalgaga iga sellise töötaja kohta ja maksti välja järk-järgult kuue kuu jooksul. Kui toetust maksti järk-järgult, said ettevõtted asjaomaste töötajate puhul kasutada ka osalist 50 % vabastust sotsiaalkindlustusmaksetest, mida tööandja nende töötajate eest maksis. Seejärel pikendati meedet mitu korda, sealhulgas lisati abikõlblike ettevõtetena mikroettevõtjad, kelle töötajate suhtes oli kohaldatud punktis f osutatud meetmeid ning kes võisid seejärel saada hüvitist, mis võrdus kahekordse riikliku miinimumpalgaga iga sellise töötaja kohta ja mis maksti välja järk-järgult kuue kuu jooksul;

(c)juhul kui ettevõtted said toetust punktis a või b osutatud meetmetest ning neil oli kutseõppe eriprogrammide alla kuuluv ning riikliku tööhõive- ja koolitusameti („Instituto do Emprego de Formação Profissional“, IEFP) heakskiidetud koolitusprogramm, siis võis tööaja vähendamise alternatiivina anda koolitustoetust, mis kattis asendussissetuleku ja koolituskulud, tingimusel, et koolitused toimusid tööajal;

(b)uus ja lihtsustatud eritoetus töölepingute säilitamiseks töö ajutise katkestamise või tavapärase tööaja lühendamise teel. See meede sarnanes punktis a osutatud meetmega, kuid siin kehtisid lihtsustatud menetlused, et võimaldada kiiremat juurdepääsu rahale. Algselt toetati meetmega abikõlblikke ettevõtteid, et katta 70 % töötajate hüvitistest, kusjuures töötajate hüvitised võrdusid kahe kolmandikuga nende tavapärasest brutopalgast, ning tööandja vabastati sotsiaalkindlustusmaksetest. Selle kahekolmandikulise korrektsiooni suhtes kehtis alampiir, mis oli võrdne riikliku miinimumpalgaga, ja ülempiir, mis oli võrdne kolmekordse riikliku miinimumpalgaga. Abikõlblikud ettevõtted pidid toetusetaotlusele eelneva 30 päeva jooksul olema peatanud oma äritegevuse või kaotanud vähemalt 40 % tulust, võrreldes eelmise aasta sama kuuga või sellele perioodile eelnenud kahe kuu keskmisega. Seejärel pikendati meedet mitu korda, sealhulgas suurendati teatavatel asjaoludel töötajate hüvitisi ajutiselt 100 %-ni nende tavapärasest brutopalgast;

TERA määruse artikli 6 lõike 2 kohaselt konsulteeris komisjon Portugali ametiasutustega, veendumaks, et tegelike ja kavandatud kulutuste järsk ja oluline kasv on otseselt seotud Portugali tööturu- ja tervishoiumeetmetega, mis on tingitud COVID-19 pandeemiast. Eelkõige puudutab see kehtivaid meetmeid, millele on osutatud nõukogu rakendusotsuses (EL) 2020/1354:

Nõukogu määruses 2020/672 (edaspidi „TERA määrus“) on sätestatud õigusraamistik liidu finantsabi andmiseks liikmesriikidele, kus COVID-19 puhangu tõttu on tõsiseid majandushäireid või on suur oht nende häirete tekkeks. TERA määruse alusel antav toetus on mõeldud selleks, et rahastada eelkõige lühendatud tööaja kavasid või muid samalaadseid meetmeid, mille eesmärk on kaitsta töötajaid ja füüsilisest isikust ettevõtjaid ning seega vähendada töötust ja sissetulekute kaotust, samuti selleks, et rahastada mõnda eelkõige töökohal kohaldatavat tervisemeedet.

Ettepanek on üks paljudest meetmetest, mis on välja töötatud vastuseks praegusele COVID-19 pandeemiale (näiteks koroonaviirusele reageerimise investeerimisalgatus), ning see täiendab muid tööhõivet toetavaid rahastamisvahendeid, nagu Euroopa Sotsiaalfond ja Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fond (EFSI) / InvestEU. Nähes praeguse COVID-19 puhangu ajal liikmesriikide toetamiseks ette laenuvõtmise ja laenuandmise, toimib käesolev ettepanek eelkõige teise kaitseliinina, mille kaudu rahastatakse lühendatud tööaja kavasid ja samalaadseid meetmeid, mis aitavad säilitada töökohti ning kaitsevad seega töötajaid ja füüsilisest isikust ettevõtjaid töötuks jäämise eest.

Ettepanek täiendab teist liidu õigusakti, mille alusel toetatakse liikmesriike hädaolukordades, nimelt nõukogu 11. novembri 2002. aasta määrust (EÜ) nr 2012/2002 Euroopa Liidu Solidaarsusfondi loomise kohta (edaspidi „määrus (EÜ) nr 2012/2002“). Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) 2020/461, millega nimetatud õigusakti muudetakse, laiendades selle kohaldamisala selliselt, et see hõlmab ka ulatuslikke rahvatervise hädaolukordi, ja määrates kindlaks konkreetsed rahastamiskõlblikud meetmed, võeti vastu 30. märtsil 2020.

Käesolev ettepanek on täielikult kooskõlas nõukogu määrusega (EL) 2020/672, mille alusel see on tehtud.

(n)erakorraline toetuskava füüsilisest isikust ettevõtjatele, töötajatele, kellel puudub juurdepääs muudele sotsiaalkaitsemehhanismidele, ja juhtivtöötajatele, kelle sissetulekut COVID-19 pandeemia eriti tugevalt mõjutas. Füüsilisest isikust ettevõtjate puhul nägi meede ette hüvitise, mis võrdus kahe kolmandikuga töötajate igakuise sissetuleku vähenemisest, ülemmääraga 501,16 eurot. Abikõlblikud olid füüsilisest isikust ettevõtjad, kelle sissetulek ajavahemikus 2020. aasta märtsist detsembrini oli võrreldes 2019. aastaga vähemalt 40 % väiksem. Töötajatele, kellel puudus juurdepääs muudele sotsiaalkaitsemehhanismidele, nägi meede ette järgmist: i) töötajate puhul hüvitis, mis võrdus igakuise kontrollväärtuse 501,16 eurot ja vastava leibkonna täiskasvanud liikmete keskmise kuupalga vahega; ii) füüsilisest isikust ettevõtjate puhul hüvitis, mis võrdus kahe kolmandikuga töötajate igakuise sissetuleku vähenemisest, ülemmääraga 501,16 eurot. Juhtivtöötajatele nägi meede ette hüvitise, mis võrdus kas nende keskmise igakuise võrdlussissetulekuga, kui see oli väiksem kui 1,5-kordne Portugali sotsiaaltoetuste indeks („Indexante dos Apoios Sociais“ ehk IAS, 2021. aastal 438,81 eurot), või kahe kolmandikuga nende keskmisest igakuisest võrdlussissetulekust, kui see oli selle indeksiga võrdne või sellest suurem. Abikõlblikud olid juhtivtöötajad, kelle äritegevus oli COVID-19 pandeemia tõttu ajutiselt peatatud või kes olid toetustaotlusele eelnenud 30 päeva jooksul eelmise aasta sama kuu või sellele perioodile eelnenud kahe kuu keskmisega võrreldes kaotanud vähemalt 40 % tulust. Kõikidel juhtudel oli hüvitise alampiir 50 eurot, mida suurendati 50 %-ni igakuisest kindlakstehtud sissetuleku vähenemisest, kui sissetulek oli vähenenud vahemikus 50–100 % Portugali sotsiaaltoetuste indeksist, või 50 %-ni Portugali sotsiaaltoetuste indeksist, kui sissetuleku vähenemine ületas seda indeksit;

Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas. See ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik ettepaneku eesmärkide saavutamiseks.

Ettepanek on tehtud liikmesriigi taotluse peale ja sellega näidatakse üles Euroopa solidaarsust, andes COVID-19 puhangust mõjutatud liikmesriigile ajutiste laenudena liidu finantsabi. Selline finantsabi toimib teise kaitseliinina ja sellega toetatakse ajutiselt valitsemissektori kulutuste suurendamist seoses lühendatud tööaja kavade ja muude samalaadsete meetmetega, et aidata riigil kaitsta töökohti ning seega kaitsta töötajaid ja füüsilisest isikust ettevõtjaid töötuse ja sissetuleku kaotuse riski eest.

millega muudetakse rakendusotsust (EL) 2020/1354, millega antakse Portugali Vabariigile määruse (EL) 2020/672 alusel ajutist toetust töötuseriski leevendamiseks COVID-19 puhanguga kaasnenud eriolukorras

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse nõukogu 19. mai 2020. aasta määrust (EL) 2020/672, millega luuakse COVID-19 puhanguga kaasnenud eriolukorras töötuseriski leevendamiseks pakutava ajutise toetuse Euroopa rahastu (TERA), eriti selle artikli 6 lõiget 1,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

ning arvestades järgmist:

(1)Portugali 11. augusti 2020. aasta taotluse alusel andis nõukogu rakendusotsusega (EL) 2020/1354 Portugalile finantsabi laenuna, mille maksimaalne summa oli 5 934 462 488 eurot, maksimaalne keskmine tagasimaksetähtaeg 15 aastat ja abi kättesaadavuse ajavahemik 18 kuud, et täiendada Portugali riiklikke jõupingutusi, leevendamaks COVID-19 puhangu mõju ning selle puhangu sotsiaal-majanduslikke tagajärgi töötajatele ja füüsilisest isikust ettevõtjatele.

(2)Laenu pidi Portugal kasutama selleks, et rahastada lühendatud tööaja kavasid ja samalaadseid meetmeid ning tervishoiualaseid meetmeid, nagu on osutatud nõukogu rakendusotsuse (EL) 2020/1354 artiklis 3.

(3)Portugali poolt 9. detsembril 2021 esitatud teise taotluse alusel laiendas nõukogu rakendusotsusega (EL) 2022/99 meetmete loetelu, mille jaoks oli rakendusotsusega (EL) 2020/1354 finantsabi juba antud, et täiendada Portugali riiklikke jõupingutusi, leevendamaks COVID-19 puhangu mõju ning selle puhangu sotsiaal-majanduslikke tagajärgi töötajatele ja füüsilisest isikust ettevõtjatele.

(4)COVID-19 puhang on halvanud olulise osa Portugali tööjõust. See on kaasa toonud Portugali avaliku sektori kulutuste jätkuvalt järsu ja olulise kasvu, mis on tingitud rakendusotsuse (EL) 2020/1354 artiklis 3 osutatud meetmetest.

(5)COVID-19 puhang ja erakorralised meetmed, mida Portugal rakendas aastatel 2020, 2021 ja 2022, et seda puhangut ohjeldada ning selle sotsiaal-majanduslikke ja tervishoiualaseid tagajärgi leevendada, on avaldanud ja avaldavad jätkuvalt ränka mõju riigi rahandusele. Aastal 2020 oli Portugali valitsemissektori eelarvepuudujääk 5,8 % ja võlg 135,2 % sisemajanduse koguproduktist (SKP) ning 2021. aasta lõpuks vähenesid need näitajad vastavalt 2,8 %-ni ja 127,4 %-ni. Komisjoni 2022. aasta kevadprognoosi kohaselt oleks Portugali valitsemissektori eelarvepuudujääk ja võlg 2022. aasta lõpuks vastavalt 1,9 % ja 119,9 % SKP-st. Komisjoni 2022. aasta suvise vaheprognoosi kohaselt kasvab Portugali SKP 2022. aastal 6,5 %.

(6)17. septembril 2022 taotles Portugal liidult jälle finantsabi summas 300 000 000 eurot, et aastatel 2020, 2021 ja 2022 võetud riiklikke meetmeid jätkuvalt täiendada, leevendamaks COVID-19 puhangu mõju ning selle sotsiaal-majanduslikke tagajärgi töötajatele ja füüsilisest isikust ettevõtjatele. Eelkõige pikendas Portugal taas lühendatud tööaja kavasid ja samalaadseid meetmeid, millele on osutatud põhjendustes 7–21, ja/või muutis neid kavasid.

(7)Portugali 12. veebruari seaduse nr 7/2009 artiklitega 298–308 ja nagu täpsustatud 31. detsembri seaduse nr 75-B/2020 artikliga 142, kehtestati meede, millega toetatakse töölepingute säilitamist töö ajutise katkestamise või Portugali tööseadustikus sätestatud tavapärase tööaja lühendamise teel. Meedet on kirjeldatud nõukogu rakendusotsuse (EL) 2020/1354 artikli 3 punktis a. Algselt toetati meetmega abikõlblikke ettevõtteid, et katta 70 % töötajate hüvitistest, kusjuures töötajate hüvitised võrdusid kahe kolmandikuga nende tavapärasest brutopalgast. Selle kahekolmandikulise korrektsiooni suhtes kehtis alampiir, mis oli võrdne riikliku miinimumpalgaga, ja ülempiir, mis oli võrdne kolmekordse riikliku miinimumpalgaga. Abikõlblikud ettevõtted pidid olema peatanud oma äritegevuse või olema kaotanud märkimisväärse osa oma tulust. Seejärel pikendati meedet, sealhulgas suurendati töötajate hüvitisi ajutiselt 100 %-ni nende tavapärasest brutopalgast;

(8)26. märtsi dekreetseadusega nr 10-G/2020, muudetuna 28. märtsi parandusdeklaratsiooniga nr 14/2020, 13. aprilli dekreetseaduse nr 14-F/2020 artikliga 4, 1. mai dekreetseaduse nr 20/2020 artikliga 3, 14. mai dekreetseaduse nr 20-H/2020 artikliga 6, 19. juuni dekreetseaduse nr 27-B/2020 artikliga 2 ning 15. jaanuari dekreetseaduse nr 6-C/2021 artikliga 2, täpsustatuna 31. detsembri seaduse nr 75-B/2020 artikliga 142, kehtestati uus ja lihtsustatud eritoetus töölepingute säilitamiseks töö ajutise katkestamise või tavapärase tööaja lühendamise teel. Meedet on kirjeldatud nõukogu rakendusotsuse (EL) 2020/1354 artikli 3 punktis b. See meede sarnanes põhjenduses 7 osutatud meetmega, kuid siin kehtisid lihtsustatud menetlused, et võimaldada kiiremat juurdepääsu rahalistele vahenditele. Algselt toetati meetmega abikõlblikke ettevõtteid, et katta 70 % töötajate hüvitistest, kusjuures töötajate hüvitised võrdusid kahe kolmandikuga nende tavapärasest brutopalgast, ning tööandja vabastati sotsiaalkindlustusmaksetest. Selle kahekolmandikulise korrektsiooni suhtes kehtis alampiir, mis oli võrdne riikliku miinimumpalgaga, ja ülempiir, mis oli võrdne kolmekordse riikliku miinimumpalgaga. Abikõlblikud ettevõtted pidid toetusetaotlusele eelneva 30 päeva jooksul olema peatanud oma äritegevuse või kaotanud vähemalt 40 % tulust, võrreldes eelmise aasta sama kuuga või sellele perioodile eelnenud kahe kuu keskmisega. Seejärel pikendati meedet mitu korda, sealhulgas suurendati teatavatel asjaoludel töötajate hüvitisi ajutiselt 100 %-ni nende tavapärasest brutopalgast. Kuna sotsiaalkindlustusmaksete vähendamine tähendab valitsemissektorile saamata jäänud tulu, võib neid meetmeid lugeda võrdväärseks avaliku sektori kulutustega määruse (EL) 2020/672 tähenduses.

(9)26. märtsi dekreetseaduse nr 10-G/2020 artikli 5 lõikes 2 ja artiklites 7–9 oli sätestatud, et juhul kui ettevõtted said toetust põhjenduses 7 või 8 osutatud meetmetest ning neil oli kutseõppe eriprogrammide alla kuuluv ning riikliku tööhõive- ja koolitusameti („Instituto do Emprego de Formação Profissional“, IEFP) heakskiidetud koolitusprogramm, siis võis tööaja vähendamise alternatiivina anda koolitustoetust, mis kattis asendussissetuleku ja koolituskulud, tingimusel, et koolitused toimusid tööajal. Meedet on kirjeldatud nõukogu rakendusotsuse (EL) 2020/1354 artikli 3 punktis c.

(10)19. juuni dekreetseaduse nr 27-B/2020 artiklitega 4 ja 5 ning 30. juuli dekreetseaduse nr 46-A/2020 artikliga 14-A, muudetuna 15. jaanuari dekreetseaduse nr 6-C/2021 artikliga 4, 24. märtsi dekreetseaduse nr 23-A/2021 artikliga 2 ning 12. mai dekreetseaduse nr 32/2021 artikliga 2, täpsustatuna valitsuse 14. mai määrusega nr 102-A/2021, kehtestati uus eritoetus ettevõtetele äritegevuse jätkamiseks. Meedet on kirjeldatud nõukogu rakendusotsuse (EL) 2020/1354 artikli 3 punktis d. Et hõlbustada tööle naasmist ja toetada töökohtade säilitamist, võisid ettevõtted, kelle töötajate suhtes kohaldati põhjenduses 7 või 8 osutatud meetmeid, algselt saada hüvitist, mis võrdus riikliku miinimumpalgaga iga asjaomase töötaja kohta ja maksti välja ühekordse maksena või võrdus kahekordse riikliku miinimumpalgaga iga sellise töötaja kohta ja maksti välja järk-järgult kuue kuu jooksul. Kui toetust maksti järk-järgult, said ettevõtted asjaomaste töötajate puhul kasutada ka osalist 50 % vabastust sotsiaalkindlustusmaksetest, mida tööandja nende töötajate eest maksis. Seejärel pikendati meedet mitu korda, sealhulgas lisati abikõlblike ettevõtetena mikroettevõtjad, kelle töötajate suhtes oli kohaldatud põhjenduses 12 osutatud meetmeid ning kes võisid seejärel saada hüvitist, mis võrdus kahekordse riikliku miinimumpalgaga iga sellise töötaja kohta ja mis maksti välja järk-järgult kuue kuu jooksul;

(11)19. juuni dekreetseaduse nr 27-B/2020 artikliga 3, muudetuna 14. augusti dekreetseaduse nr 58-A/2020 artikliga 2, kehtestati uus sissetuleku stabiliseerimise lisatoetus töötajatele, kelle suhtes kohaldati põhjenduses 7 või 8 osutatud meetmeid vähemalt ühe kuu jooksul (hilisema määratluse kohaselt 30 järjestikuse päeva jooksul) ajavahemikul 2020. aasta aprillist juunini. Meedet on kirjeldatud nõukogu rakendusotsuse (EL) 2020/1354 artikli 3 punktis e. Abikõlblikud olid töötajad, kelle brutopalk ei ületanud 2020. aasta veebruaris kahekordset riiklikku miinimumpalka. Töötajatel oli õigus saada hüvitist, mis võrdus 2020. aasta veebruari brutopalga ja sellise brutopalga vahega, mida töötaja sai ajavahemikul, mil tema suhtes kohaldati üht kahest eespool nimetatud meetmest, kusjuures hüvitise alammäär oli 100 eurot ja ülemmäär 351 eurot;

(12)30. juuli dekreetseaduse nr 46-A/2020 artikliga 4, muudetuna 19. oktoobri dekreetseaduse nr 90/2020 artikliga 2, 31. detsembri seaduse nr 75-B/2020 artikliga 142, 15. jaanuari dekreetseaduse nr 6-C/2021 artikliga 3, 24. märtsi dekreetseaduse nr 23-A/2021 artikliga 2 ning 13. augusti dekreetseaduse nr 71-A/2021 artikliga 2 kehtestati uus astmeline eritoetus töölepingute säilitamiseks tavapärase tööaja lühendamise teel. Meedet on kirjeldatud nõukogu rakendusotsuse (EL) 2020/1354 artikli 3 punktis f. Algselt nägi meede abikõlblikele ettevõtetele ette hüvitise, mis kattis 70 % ulatuses töötajate hüvitised mittetöötatud tundide eest, kusjuures hüvitis võrdus kahe kolmandikuga nende tavapärasest brutopalgast 2020. aasta augustis ja septembris mittetöötatud tundide eest või nelja viiendikuga nende tavapärasest brutopalgast 2020. aasta oktoobrist detsembrini mittetöötatud tundide eest. Sellest tuleneva töötajate üldise brutopalga suhtes kehtis alampiir, mis võrdus riikliku miinimumpalgaga. Meede nägi ette ka täieliku või osalise vabastuse asjaomase tööandja sotsiaalkindlustusmaksetest, kalibreerituna vastavalt sellele, kas abikõlblik ettevõte kuulus mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete hulka või suurettevõtete hulka. Abikõlblikud ettevõtted pidid toetusetaotlusele eelneva 30 päeva jooksul olema peatanud oma äritegevuse või kaotanud vähemalt 40 % tulust, võrreldes eelmise aasta sama kuuga või sellele perioodile eelnenud kahe kuu keskmisega. Tavapärase tööaja maksimaalne ajutine vähendamine oli kalibreeritud selliselt, et see suureneks vastavalt abikõlblike ettevõtete saamata jäänud tulu suurusele. Seejärel pikendati meedet mitu korda, sealhulgas lisati abikõlblikuna ettevõtted, mille tulud olid vähenenud vähemalt 25 %, kalibreeriti ümber tavapärase tööaja maksimaalne ajutine vähendamine vastavalt abikõlblike ettevõtete saamata jäänud tulu suurusele, ajutiselt suurendati töötajatele makstav hüvitis 100 %-ni nende tavapärasest mittetöötatud tundide brutopalgast ning kehtestati tööandja sotsiaalkindlustusmaksete soodustuse järkjärguline kaotamine; Kuna sotsiaalkindlustusmaksete vähendamine tähendab valitsemissektorile saamata jäänud tulu, võib neid meetmeid lugeda võrdväärseks avaliku sektori kulutustega määruse (EL) 2020/672 tähenduses.

(13)13. märtsi dekreetseaduse nr 10-A/2020 artikliga 26, muudetuna 6. aprilli dekreetseaduse nr 12-A/2020 artikliga 2, 13. aprilli dekreetseaduse nr 14-F/2020 artikliga 2, 7. mai dekreetseaduse nr 20-C/2020 artikliga 4, 24. juuli seaduse nr 27-A/2020 artikliga 9 ja 11. augusti seaduse nr 31/2020 artikliga 2 ning 31. märtsi seaduse nr 2/220 artikliga 325-G, mis lisati 24. juuli seaduse nr 27-A/2020 artikliga 3, kehtestati uus eritoetus füüsilisest isikust ettevõtjatele, mitteametlikele töötajatele ja juhtivtöötajatele. Meedet on kirjeldatud nõukogu rakendusotsuse (EL) 2020/1354 artikli 3 punktis g. Algselt nägi meede ette igakuise hüvitise, mis võrdus isikute registreeritud sissetulekuga ja mille ülemmäär võrdus Portugali sotsiaaltoetuste indeksiga („Indexante dos Apoios Sociais“ ehk IAS, 2020. aastal 438,81 eurot). Abikõlblikud olid isikud, kes oma äritegevuse peatasid. Seejärel pikendati meedet mitu korda, sealhulgas lisati abikõlblikuna isikud, kelle tulud olid toetusetaotlusele eelnenud 30 päeva jooksul vähenenud vähemalt 40 %, võrreldes eelmise aasta sama kuuga või sellele perioodile eelnenud kahe kuu keskmisega, hüvitis kalibreeriti ümber selliselt, et igakuine hüvitis oleks võrdne kas isiku registreeritud sissetulekuga, kusjuures ülemmäär võrdus Portugali sotsiaaltoetuste indeksiga, kui isiku registreeritud sissetulek oli väiksem kui 1,5-kordne Portugali sotsiaaltoetuste indeks, või kahe kolmandikuga isiku registreeritud sissetulekust, kusjuures ülemmäär võrdus riikliku miinimumpalgaga, kui isiku registreeritud sissetulek oli 1,5-kordne Portugali sotsiaaltoetuste indeks või suurem, ning alammääraks kehtestati 50 % Portugali sotsiaaltoetuste indeksist.

(14)13. märtsi dekreetseaduse nr 10-A/2020 artikliga 23, muudetuna 6. aprilli dekreetseaduse nr 12-A/2020 artikliga 2, ning 7. aprilli seaduse nr 16/2021 artikliga 3 kehtestati peretoetus töötajatele, kes ei saa töötada, kuna neil tuleb abistada oma lapsi või muid ülalpeetavaid, kes on alla 12-aastased või – vanusest olenemata – kellel on puue või kes põevad kroonilist haigust. Meedet on kirjeldatud nõukogu rakendusotsuse (EL) 2020/1354 artikli 3 punktis h. Meede nägi ette hüvitise, mis vastas kahele kolmandikule tavapärasest brutopalgast ja mida maksid võrdsetes osades tööandja ja sotsiaalkindlustus, kusjuures selle alammäär võrdus riikliku miinimumpalgaga ja ülemmäär kolmekordse riikliku miinimumpalgaga; Meedet võib pidada määruses (EL) 2020/672 osutatud lühendatud tööaja kavadega samalaadseks meetmeks, kuna sellega antakse töötajatele sissetulekutoetust, mis aitab katta lastehoiukulusid, kui koolid on suletud, ja aitab seega vanematel jätkata töötamist, hoides ära töösuhte ohtusattumise.