[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 15.9.2006

KOM(2006) 499 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE

Püügivõimalused 2007. aastaks Avaldus Euroopa Komisjoni poliitika kohta

SISUKORD

1. Sissejuhatus 3

1.1. Ühise kalanduspoliitika alaste otsuste tegemise juhtpõhimõtted 3

1.2. Rahvusvahelised kohustused 4

1.3. Muud erikohustused 4

2. Kalapüügivõimalusi käsitlevate määruste ettepanekud 2007. aastaks 4

3. Pikaajalise planeerimise esmatähtsus 5

4. Ühetaoline alus lubatud kogupüüki käsitlevate küsimuste üle otsustamiseks 5

4.1. Maksimaalse jätkusuutliku saagikusega järjepidevalt kasutatavad varud 6

4.2. Maksimaalset jätkusuutlikku saagikust arvestades liigselt kasutatud varud, mis jäävad siiski ohututesse bioloogilistesse piiridesse 6

4.3. Ohututest bioloogilistest piiridest väljaspool olevad varud 7

4.4. Pikaajalistesse kavadesse kuuluvad varud 7

4.5. Looduslikult lühiealised liigid 8

4.6. Varud, mille olukord ei ole teada, kuid millel ei ole kõrget bioloogilist riski 9

5. Erijuhtumid 9

5.1. Tursa taastamiskavva kuuluvad tursavarud 9

5.2. Tursavarud Läänemeres 10

5.3. Süvamereliigid 10

5.4. Mitme liigiga püügipiirkonnad 10

5.5. Norra salehomaari varud 11

5.6. Põhjaputassuu 11

5.7. Uus lubatud kogupüük 11

6. Tehnilised meetmed 11

7. Püügikoormuse korraldus 11

8. Järeldus 12

1. SISSEJUHATUS

Komisjoni teatises nr COM(2006) 246 „Konsulteerimise parandamine ühenduse kalanduse juhtimisel“ sätestatakse Euroopa Ühenduse uus töömeetod iga-aastaste kalapüügivõimaluste üle otsustamiseks. Kõnealuse uue lähenemisviisi osana nähakse ette, et iga aasta esimesel poolel sätestab komisjon iga-aastase poliitikaavalduse vormis oma kavatsused seoses järgmiseks aastaks kehtestatava lubatud kogupüügi ja kvootidega. Selleks et tagada sidusrühmade laialdane kaasamine kalanduspoliitika arendamise ja rakendamise kõigil etappidel, esitab komisjon käesolevas dokumendis oma kavatsused kalapüügivõimaluste pakkumiseks aastal 2007.

Sellel etapil ei pakuta lubatud kogupüügi või kvootidekohta konkreetseid arve, kuna paljude varude kvantitatiivsed hinnangud ja prognoosid ei ole kättesaadavad kuni viimaste uuringuandmete analüüsimiseni kolmandas kvartalis. Käesolevas teatises sätestatakse seega komisjoni seisukohad varude seisukorra kohta aastaks 2007, kuigi teadusuuringute tulemused ei ole veel teada.. Seepärast piirduvad käesolevas teatises tehtud avaldused lubatud kogupüügi ja püügikoormuste tasemete määramist käsitlevate põhimõtteliste küsimustega.. Kõnealuseid põhimõtteid kohaldatakse siis, kui valmivad teadusuuringute lõplikud tulemused. Juhul kui teadusuuringute tulemustest selguvad ettenägematud asjaolud, võib komisjon formuleerida kõnealuste tulemuste alusel formuleerida oma ettepanekud.

Paljude liikide puhul, kus saak sõltub suuresti vahetult püügiikka jõudva põlvkonna arvukusest, ei saa prognoose teha kaks aastat ette. Kalavarude (näiteks paljude pelaagiliste liikide varude) arukama kasutamise korral võib lubatud kogupüüki käsitlevaid arutelusid pidada tulevastel aastatel varem. Käesolevas dokumendis sätestatakse aluspõhimõtted 2007. aastaks lubatud kogupüügi ja sellega seotud tingimuste väljapakkumiseks 2006. aastal valmivate teaduslike hinnangute ja prognooside põhjal.

1.1. Ühise kalanduspoliitika alaste otsuste tegemise juhtpõhimõtted

Iga aasta kalapüügivõimalused tuleks kehtestada kooskõlas ühise kalanduspoliitika eesmärkidega,[1] et saavutada vee-elusressursside kasutamine, mis tagab säästvad majanduslikud, keskkonna- ja sotsiaalsed tingimused.

Ühendus peaks püüdma saavutada kõnealuseid eesmärke, rakendades kalanduse haldamises järk-järgult ökosüsteemil põhinevat lähenemisviisi, toetades tõhusat ja ökonoomset püügitegevust ning pakkudes rahuldavat elatustaset nendele, kes elatuvad püügitegevusest.

Majanduslik ja sotsiaalne jätkusuutlikkus sõltub bioloogilisest jätkusuutlikkusest: kalandust ei ole seal, kus puuduvad kalad. Seepärast asetab komisjon bioloogilise jätkusuutlikkuse kalanduse valdkonda käsitlevate otsuste tegemisel kesksele kohale .

Komisjoni jaoks ei tähenda jätkusuutlikkust käsitlevate teadusuuringute tulemused siiski alati otseselt ettepanekuid määruste kohta ja seda kahel põhjusel. Esiteks on teaduslikud prognoosid vahel küllaltki ebakindlad ja nende vahetu kohaldamine tingiks järgmisel aastal eelmisega võrreldes olulisi muudatusi kalapüügivõimalustes, mis võivad tihti olla suuremad, kui on vajalik varude piisavaks kaitseks. Teine põhjus on poliitilist laadi. Kuigi paljud kalavarud on ammendumas või neid püütakse liiga intensiivselt, on komisjon ja liikmesriigid leidnud, et teatava järjepidevuse saavutamiseks püügitegevuses võibvõtta suhteliselt suure bioloogilise riski, lubades lühiperspektiivis jätkusuutlikust suuremat püüki. Taastamismeetmeid ülepüügi korvamiseks tuleks rakendada järk-järgult tingimusel, et kindlalt ja järk-järgult vähendatakse kalastussuremust.

1.2. Rahvusvahelised kohustused

Lisaks kohustustele ühise kalanduspoliitika raames tuleks iga-aastast kalapüüki käsitlevates ELi otsustes võtta arvesse rahvusvahelisi poliitilisi kohustusi, nagu kohustus taastada varud tasemeni, mille juures saab maksimaalset jätkusuutlikku saaki.[2] Kuni selle kohustuse rakendamine on veel arutlusel ja seda käsitletakse eraldi komisjoni teatises,[3] on vaja astuda samme, et tagada edenemine kõnealuse poliitilise kohustuse suunas või vähemalt, et ühenduse otsused ei oleks sellega vastuolus.

Mõnes piirkondlikus kalavarude majandamisega tegelevas organisatsioonis on võetud kahe- ja mitmepoolseid pikaajalisi kohustusi, millele ka ühendus on alla kirjutanud. Näited hõlmavad süvamereliikidega seotud kalapüügikoormuste vähendamist, mis lepiti kokku Kirde-Atlandi kalanduskomisjonis, süvalesta varude taastamise korraldamist, mis võeti vastu Loode-Atlandi kalastusorganisatsioonis, ja pikaajalise haldamise korraldamist, millele kirjutasid alla Euroopa Ühendus ja Norra. Kalapüügivõimalusi käsitlevad ühenduse otsused peaksid kõnealuseid kohustusi järgima.

1.3. Muud erikohustused

Lisaks kõnealustele pikaajalistele kohustustele on komisjon ja nõukogu teinud hiljuti mitmeid avaldusi, milles käsitletakse kalapüügivõimalusi 2007. aastal. Need sisaldavad järgmist:

- nõukogu 2005. aasta detsembri avaldus, milles kutsutakse komisjoni üles tegema ettepanekut süvamereliikide kalapüügikoormuse vähendamiseks kooskõlas ühenduse rahvusvaheliste kohustustega ja pakkuma välja mitmeaastase strateegia kalapüügikoormuse järkjärguliseks vähendamiseks jätkusuutliku tasemeni;

- nõukogu 2005. ja 2004. aasta detsembri avaldused, milles kinnitatakse veel kord nõukogu kohustust seoses jätkusuutlikkusega ja edasiste iga-aastaste korrigeerimiste kohustust vastavalt teadusuuringute tulemustele, et viia kõik varud bioloogilistesse piiridesse, milles oleks tagatud nende säilimine.

2. KALAPÜÜGIVÕIMALUSI KÄSITLEVATE MÄÄRUSTE ETTEPANEKUD 2007. AASTAKS

KOMISJON KAVATSEB koostada 2007. aastaks kolm kalapüügivõimalusi käsitlevate määruste ettepanekut. Ettepanekud, mis käsitlevad süvamerepüüki ja Läänemere kalavarusid, esitatakse 2006. aasta septembris. Nendes võetakse arvesse 2006. aasta juunis avaldatud ICESi nõuandvat aruannet ja kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee asjakohast arvamust ning järgnevaid arutelusid sidusrühmadega. Ülejäänud varude kalapüügivõimalusi käsitletakse 2006. aasta novembri lõpus esitatavas ettepanekus.

3. PIKAAJALISE PLANEERIMISE ESMATÄHTSUS

KALANDUSE haldamine nõuab otsuste vastuvõtmist, mis tasakaalustavad vahetu ja pikaajalise kasu. Seda on asjakohane teha pikaajaliste kavade koostamise kaudu, kus määratletakse pikaajalised eesmärgid ning sätestatakse nende eesmärkide saavutamise viis. Taastamiskavad on pikaajaliste kavade erijuhtum, kus vahetu eesmärk on varude taastamine ohutu bioloogilise tasemeni. Pikaajalised kavad on esmatähtsad ja neid tuleb rakendada igal aastal. Juhul kui taastamiskavad, pikaajalised kavad või haldamismiskavad võetakse ühenduse õigusaktidesse vastu, tuleks neid iga-aastaselt järgida ja ühtlasi pakutakse välja kõnealustele kavadele vastav lubatud kogupüük. Sama kehtib kolmandate riikidega, nagu Norra, arendatud pikaajaliste haldamiskorralduste kohta.

Komisjon jätkab pikaajaliste haldamiskorralduste arendamist ja väljapakkumist.

4. ÜHETAOLINE ALUS LUBATUD KOGUPÜÜKI KÄSITLEVATE KÜSIMUSTE ÜLE OTSUSTAMISEKS

Kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) annab ühendusele bioloogilise jätkusuutlikkuse alast nõu. Kõnealune komitee võib vajadusel kasutada teavet asjaomastelt piirkondlikelt teadusorganisatsioonidelt, eelkõige Rahvusvaheliselt Mereuurimise Nõukogult. Komisjon toetub tugevalt kõnesoleva komitee teadusuuringutel põhinevatele nõuannetele bioloogiliselt jätkusuutlike kalapüügivõimaluste kohta.

Haldamismeetmed peaksid olema vastavuses kaasneva bioloogilise riskiga. Need peaksid olema ka erapooletud eri sidusrühmade ja püügipiirkondade suhtes. Seepärast on komisjon STECFi täheldatud bioloogilise riski taset arvesse võttes liigitanud varud vähesteks kategooriateks. Iga kategooria jaoks pakutakse välja sarnased meetmed. Peamisi kategooriaid käsitletakse alljärgnevalt.

Komisjon kavatseb iga kategooria varude kohta pakkuda välja kalapüügivõimalused, mis põhinevad igas jaotises kirjeldatud suunistel, võttes arvesse mis tahes mitme liigiga püügipiirkonna koostoimet. Mõnel juhul on vajalik reguleerida kalapüügivõimalusi samas püügipiirkonnas püütava teise varu kaitsevajaduste tõttu, näiteks atlandi merilesta ja hariliku merikeele püügipiirkonnas Põhjameres ja uusmeremaa merluusi ning norra salehomaari püügipiirkonnas (vt punkt 5.5). Mitme liigiga püügipiirkondi, kus püütakse heeringat ja kilu, hallatakse jätkuvalt kaaspüügipiirangu alusel.

Üldreeglina püüab komisjon kalapüügivõimalusi stabiliseerida, piirates muudatusi lubatud kogupüügis järgmisel aastal eelmisega võrreldes nii, et muudatused ei ületaks 15%. See ei pruugi olla võimalik juhtudel, kus püügipiirkonna hävimisest päästmiseks on vajalikud väga ranged ja kiireloomulised kaitsemeetmed, kuid need on erakorralised juhtumid. Kui teadusuuringute lõplikes tulemustes soovitatakse eriti rangeid ja kiireloomulisi kaitsemeetmeid püügipiirkonna hävingust päästmiseks, koostab komisjon oma ettepanekud kõnealust nõuannet arvesse võttes.

4.1. Maksimaalse jätkusuutliku saagikusega järjepidevalt kasutatavad varud

Kirjeldus: need on kalavarud, mille iga-aastane püügisuremusmäär vastab hinnangute kohaselt nendele, mis annavad suurimat pikaajalist saaki. Kõnealuste varude püügisuremusmäära tuleks hoida praegusel tasemel, kuid lubatud püüki ei tohiks eelmise aastaga võrreldes muuta rohkem kui 15%.

Tõenäoliselt vaatluse all olevad ühenduse varud: atlandi merilest VII piirkonnas, kammellased VIIIc ja IXa piirkonnas.

Kalapüügivõimalus 2007. aastaks: kindlaks määratud lubatud kogupüük

- STECFi kehtestatud prognoositava saagini, mis vastab väärtusele Fmsy[4] , kuid mitte rohkem kui 15% suurem või väiksem 2006. aasta lubatud kogupüügist.

Märkused: heeringas IV ja III a piirkonnas, süsikas IV, VI ja IIIa(N) piirkonnas ning kilttursk IV ja IIIa piirkonnas oleksid samuti sellesse kategooriasse paigutatud, kuid need kuuluvad Norraga ühise haldamiskava raamesse, millel on sarnane mõju (Põhjamere kilttursaga seotud korraldused vaadatakse üle 2006. aastal).

4.2. Maksimaalset jätkusuutlikku saagikust arvestades liigselt kasutatud varud, mis jäävad siiski ohututesse bioloogilistesse piiridesse

Kirjeldus: kõnealune kategooria hõlmab varusid, mida ei ähvarda oht varude juurdekasvu puudumise tõttu lühikeses ega pikas perspektiivis ammenduda, kuid mida kasutatakse kalastussuremusega, mis on kõrgem kui Fmsy. Kategooria hõlmab ka varusid, mis jäävad ohutute bioloogiliste piiride raamesse, kuid mille puhul ei ole veel võimalik määratleda kalastussuremust seoses kõrgeima saagikusega varudega, ja varusid, mida kasutatakse maksimaalse jätkusuutliku saagikuse suhtes liiga intensiivselt, kuid mille jaoks ei ole ohutuid bioloogilisi piire veel määratletud. Kõnealuste varude kalastussuremus ei tohiks suureneda ja lubatud kogupüüki tuleks hoida 15% piires. Kalastussuremuse suurenemine oleks vastuolus nii Johannesburgi rakenduskava kui ka ettevaatuspõhimõttega.

Tõenäoliselt vaatluse all olevad ühenduse varud: merlang VIIe-k piirkonnas, heeringas Läänemeres, harilik merikeel IIIa piirkonnas, euroopa merikurat VIIIc ja IXa piirkonnas, heeringas Läänemere reguleerimisüksuses 3, kilu Läänemere alarajoonides 22–32.

Kalapüügivõimalus 2007. aastaks: kehtestatud lubatud kogupüük:

- STECFi kehtestatud saagikuse prognoosini, mis vastab a) Fmsy kõrgemale väärtusele või b) muutumatule kalastussuremusele, aga

- mitte rohkem kui 15% suurem või väiksem kui 2006. aasta lubatud kogupüük.

4.3. Ohututest bioloogilistest piiridest väljaspool olevad varud

Kirjeldus: kõnealune kategooria hõlmab varusid, mida ähvardab oht varude juurdekasvu puudumise tõttu lühikeses ja pikas perspektiivis ammenduda: kas püügisuremus on üle Fpa või varude suurus on alla Bpa. või mõlemat.[5] Kõnealune kategooria sisaldab ka liike, mille kohta on vähe andmeid, kuid mille puhul on tugevaid, elujärguparameetritel ja kalandusnäitajatel põhinevaid viiteid selle kohta, et hetke püügitasemed ei ole jätkusuutlikud.

Määratud on kolm eraldi alamkategooriat. Esiteks liigid, mille elutsükkel on nii lühike, et vajalik on aastasisene kalapüügivõimaluste kohandamine. Teiseks liigid, mille elutsükkel on nii pikk, et nad on kasutamise suhtes äärmiselt tundlikud ning vajavad erimeetmeid, nt süvamereliigid. Kolmandaks varud, mis on nii kaugel väljaspool ohutuid bioloogilisi piire, et vajalikud on taastamismeetmed, ja need on paigutatud eraldi kategooriasse. (Kõnealustesse kategooriatesse kuuluvate varude puhul kasutatavaid meetmeid kirjeldatakse vastavalt punktides 5, 4.5, 5.3 ja 4.4).

Tõenäoliselt vaatluse all olevad ühenduse varud: harilik merikeel VIId piirkonnas, põhjalähedased varilõpuselised IV, IIIa ja VIId piirkonnas (ogarai, harilik rai, ingelhai), euroopa merikurat VIIb-k ja VIIIab piirkonnas, kammellased VIIb,c,e-k ja VIIIabd piirkonnas, atlandi merilest VIIfg piirkonnas, atlandi merilest VIIe piirkonnas, harilik merikeel VIIfg piirkonnas, Keldi mere heeringas VIaS ja VIIbc piirkonnas, heeringas Läänemere rajoonides 25–29 ja 32 (välja arvatud Riia laht).

Kalapüügivõimalus 2007. aastaks: kehtestatud lubatud kogupüük:

- – üldreeglina STECFi kehtestatud prognoositava saagikuseni, mis vastab varude viimisele ohututesse bioloogilistesse piiridesse 2008. aastal, aga mitte üle 15% suurem või väiksem kui 2006. aasta lubatud kogupüük,

– lubatud kogupüüki ei kehtestata siiski ühelgi juhul tasemel, mis tingib kalastussuremuse suurenemist või kudeva biomassi vähenemist, isegi kui see tähendab lubatud kogupüügi vähendamist rohkem kui 15% (nõnda toimimine on vastuolus nõukogu ja komisjoni järkjärgulise jätkusuutlikkusele lähenemise kohustustega, vt punkti 1.3).

4.4. Pikaajalistesse kavadesse kuuluvad varud

Kirjeldus: kõnealusesse kategooriasse kuuluvad varud, mis vastavad pikaajalise haldamise korrale, kaasa arvatud taastamiskavad kõrgeima bioloogilise riskiga varudele, st varudele, millel on (või on hiljuti olnud) väga suur taastootmisvõime ammendumise oht. Kui komisjon on teinud ettepaneku või kui nõukogu on võtnud vastu taastamiskava või pikaajalise kava, pakub komisjon välja lubatud kogupüügi, mis on kõnealuse kavaga kooskõlas. Samuti kui ühendus on sõlminud kolmandate riikidega pikaajalist haldamist käsitlevaid kokkuleppeid, reguleeritakse kõnealuste kokkulepetega tavaliselt lubatud kogupüügi valikut.

Vaatlusalused ühenduse varud: tursk VIIa, VIa(N), IV, IIIa(N) ja IIIaS(Kattegat) piirkonnas; merluusi põhja ja lõuna varud; harilik merikeel VIIIab piirkonnas ja harilik merikeel VIIe piirkonnas; norra salehomaar VIIIc ja IXa piirkonnas; tursk Läänemeres (rajoonid 22–24 ja 25–30); atlandi merilest ning harilik merikeel IV piirkonnas.

Vaatlusalused jagatud varud: süsikas IV, IIIa ja VI piirkonnas; kilttursk IV ja IIIa piirkonnas, potentsiaalselt atlandi merilest IV piirkonnas; heeringas IV, VIId ja IIIa piirkonnas.

Kalapüügivõimalus 2007. aastaks: kalapüügivõimalused tuleks kehtestada kooskõlas vastavate taastamiskavadega (või kui nõukogu ei ole taastamiskavasid veel vastu võtnud) kooskõlas komisjoni ettepanekutega.

Märkus: kui teadusuuringute tulemused ei ole piisavalt täielikud selleks, et lubada taastamiskava kvantitatiivselt kohaldada, nagu tõenäoliselt mitmete tursavarude puhul, tuleks järgida teist lähenemisviisi. Tursaga seonduvat käsitletakse punktis 5.1.

4.5. Looduslikult lühiealised liigid

Kirjeldus: teatavatel väiksekasvuliste kalade varudel on kõrge loomuliku suremuse tase, nii et püütud varu hõlmab peamiselt ühte põlvkonda. Kõnealuste liikide majandamine nõuab kiiret otsustamist aasta sees, kohandades aastaseid kalapüügivõimalusi vastavalt juurdetulevale põlvkonnale.

Tõenäoliselt vaatluse all olevad ühenduse varud: tobias IV piirkonnas, euroopa anšoovis VIII piirkonnas, euroopa anšoovis IX piirkonnas, kilu IV piirkonnas, tursik IV ja IIIa piirkonnas.

Kalapüügivõimalused 2007. aastaks:

Seoses tobiaga Põhjameres teeb komisjon uuesti ettepaneku korrata aastasisest hindamis- ja ülevaatusmenetlust, nagu on vastu võetud 2006. aastaks (määruse 51/2006 IId lisa), aruteludele järgnevate võimalike parendustega.

Seoses euroopa anšoovisega Biskaia lahes pakub komisjon välja esialgse lubatud kogupüügi, mis põhineb kudevate kalade varu hoidmisel ettevaatuspõhimõtte kohasel tasemel (Bpa) 2007. aasta kudemisajal ja mida uuritakse aasta sees lubatud kogupüügi kevaduuringu andmete põhjal.

Seoses euroopa anšoovistega IX piirkonnas pakub komisjon välja lubatud kogupüügi samal tasemel nagu 2006. aastal vastu võetud lubatud kogupüük, juhul kui 2006. aastal ei teki hiljem kaitsega seotud probleemi.

Seoses kiluga Põhjameres teeb komisjon ettepaneku jätkata kalapüügivõimaluste kevaduuringul põhinevat aastasisest ülevaatamist. Selleks pakutakse 2007. aasta lubatud kogupüük pärast aastasisest ülevaatamist välja samal tasemel nagu 2006. aasta lubatud kogupüük, kuid see vaadatakse edaspidise aastasisese uurimise käigus üle 2007. aastal.

Tursikute varude hindamine sõltub sügisuuringu andmetest ja komisjon võtab oma lubatud kogupüüki käsitleva ettepaneku aluseks otsesemalt sügisel saadud tulemused. Ettepanekusse võidakse lisada ka 2007. aasta jooksul tehtav aastasisene ülevaatamine.

4.6. Varud, mille olukord ei ole teada, kuid millel ei ole kõrget bioloogilist riski

Kirjeldus: paljude varudega seoses on kaubandusliku saagikuse andmete ebatäpsemaks muutumine tinginud suure ebakindluse ressursside olukorra suhtes sellises ulatuses, et neid ei saa hinnata. Teatavaid muid varusid – tavaliselt majanduslikult vähemtähtsaid – on natuke uuritud ja neid võib püüda kui kaaspüüki muudes püügipiirkondades või vaid kohaliku tähtsusega püügipiirkondades. Paremate teadmiste saamiseni kõnealuste varude olukorra kohta tuleks kohaldada ajutisi suuniseid.

Tõenäoliselt vaatluse all olevad ühenduse varud: merlang IIIa piirkonnas, merlang IV ja VIId piirkonnas, atlandi merilest IIIa piirkonnas, atlandi merilest VIId piirkonnas, kõik hariliku stauriidi varud, tobias IIIa piirkonnas, tursk VIIe-k piirkonnas, kilttursk VIIe-k piirkonnas, atlandi merilest VIIh-k piirkonnas, atlandi merilest VIIbc piirkonnas, kõik pollakivarud.

Kalapüügivõimalus 2007. aastaks: Komisjon pakub kooskõlas ettevaatuspõhimõttega välja meetmeid püügipiirkondade laienemise takistamiseks ebakindlates olukordades. Kui kõikide liikmesriikide hiljutine saagikus on oluliselt madalam kui vastavad kvoodid (ja puuduvad tõendid selle kohta, et püügipiirkonna laienemine oleks jätkusuutlik), teeb komisjon ettepaneku lubatud kogupüügi vähendamiseks lähiaja saagikusetasandite suunas. Tehakse ettepanek 20%-liseks vähendamiseks aasta kohta, aga kui teadusasutused pakuvad välja teistsuguse lähenemisviisi (nagu lähiaja keskmine ajalooline saagikuse tase), võetakse seda arvesse.

5. ERIJUHTUMID

5.1. Tursa taastamiskavva kuuluvad tursavarud

2005. aasta detsembrist ei ole tursa suremuse vähenemist ega olulist taastumist enamikus piirkondades täheldatud. Kuna haldamise kord ei ole olnud 2005. ega 2006. aastal oluliselt rangem kui 2004. aastal, eeldab komisjon, et kõnealune olukord jätkub tõenäoliselt ka 2006. aastal. Kehtivad tursakaitsemeetmed tuleks seega üle vaadata ja neid tuleks ülevaatamise käigus karmistada.

2007. aastaks pakub komisjon välja tursavarude püügivõimalused, mis on kooskõlas taastamiskavaga, kui STECF suudab esitada varude suurust ja kalastussuremust käsitlevad kvantitatiivsed hinnangud, mis võimaldavad kava vahetut kohaldamist. Kui kõnesolevad hinnangud ei ole kättesaadavad, teeb komisjon ettepaneku nii lubatud kogupüügi tasemete kui tursa saagikusega seoses püügikoormuse kõikide tüüpide 25%-liseks vähendamiseks ja nõuab tursakaitset käsitlevaid tugevamaid meetmeid, uurides merel viibitud päevade korrale kehtestatud erandeid.

Ülevaatamisprotsess algab 2006. aastal STECFi uue hindamisega, mis käsitleb püügikoormust, saagikust ja vette tagasi laskmist.

5.2. Tursavarud Läänemeres

Seoses tursavarudegaLäänemeres esitab komisjon varsti ettepaneku kõnealuse kahe varu taastamiseks ja pikaajaliseks haldamiseks. Kuni seda arutatakse (peab olema selle ettepanekuga kooskõlas), pakub komisjon välja lubatud kogupüügi 2007. aastaks, mis vastab üle a) 10%-lisele kalandussuremuse vähendamisele ja b) 15% piirile lubatud kogupüügi muudatustes.

5.3. Süvamereliigid

Süvamereliikidega seoses esitatakse 2006. aasta septembris eraldi ettepanek. Komisjon toetab järkjärgulist lähenemist varude viimisele tagasi jätkusuutlikesse tingimustesse vastavalt teadusuuringutel põhinevatele nõuannetele. Järkjärgulise lähenemise ulatus on süvamerevarude siiski piiratud, kuna nad on ülepüügi suhtes tundlikud ja varud taastuvad väga aeglaselt.

Kõnealuseid varusid käsitlevates teadusuuringute tõdetakse järjepidevalt, et praeguseid kasutamismäärasid tuleks märkimisväärselt vähendada ja et uusi püügipiirkondi ei tohiks välja arendada, välja arvatud juhul, kui seda toetavad andmed, mis näitavad, et kõnealused püügipiirkonnad on jätkusuutlikud.

Ulatus, mille piires lubatud kogupüüki ja püügikoormust tuleks vähendada, sõltub vaatlusalustest varudest. Mõnel liigil, näiteks sinise molval ja süvamere haidel, ei tohiks olla ühtegi sihtpüügipiirkonda ja kaaspüük peaks olema minimaalne. Muude liikide puhul, nagu kalju-tömppeakala, on teadlased soovitanud püügikoormust umbes 50% võrra vähendada.

2007. aastaks teeb komisjon ettepaneku süvamereliikide lubatud kogupüügi olulisteks vähendamisteks eesmärgiga vähendada kalastussuremust võimalikult kiiresti jätkusuutlike tasemeteni. Lubatud kogupüügi vähendamisi ei piirata 15%ni aastas, vaid need on sellises ulatuses, nagu peetakse vajalikuks kalastussuremuse sihttasemete saavutamiseks kolmeaastase perioodi jooksul. Komisjon usub, et kui lubatud kogupüüki vähendatakse kõnealusest ajavahemikust aeglasemalt, tooks see süvamere ökosüsteemi jaoks kaasa vastuvõetamatu pikaajalise kahjustamisohu.

5.4. Mitme liigiga püügipiirkonnad

Kuigi mõned püügipiirkonnad kujutavad endast väga konkreetseid sihttegevusi, kus püütakse puhtalt üksikuid liike, tegeletakse paljudes püügipiirkondades mitme liigi püügiga. Selliste koostoimete kvantifitseerimine on alles arenev teadus, kuid teatavaid mitme liigiga püügipiirkondi mõistetakse juba nii hästi, et kõnealuste koostoimete eiramine ei sobiks ilmselgelt kokku püügipiirkondade vastutustundliku haldamisega.

Näidete hulka kuuluvad lestlaste püügipiirkond Põhjamere lõunaosas (kus enamik atlandi merilesta püütakse kaaspüügina piimtraaliga hariliku merikeele müügipiirkonnas), mitme liigiga merluusi ja norra salehomaari püügipiirkond Pürenee poolsaare Atlandi ookeani rannikualadel ning mitme liigiga kilu ja heeringa püügipiirkond Põhjameres ning Skagerrakis ja Kattegatis (kus kehtib heeringa kaaspüügi kvoot).

Lestlaste püügipiirkonna ja merluusi ning norra salehomaari püügipiirkonna lubatud püüki, kvoote ja püügikoormust käsitlevad komisjoni ettepanekud on kooskõlas komisjoni vastava määrusega (või komisjoni ettepanekuga, kui määrust ei ole veel vastu võetud). Komisjon teeb ettepaneku, et heeringa ja kilu püügipiirkondades kehtiks jätkuvalt kaaspüügikvoot.

5.5. Norra salehomaari varud

Iga kahe aasta tagant esitatakse uurimustulemused norra salehomaari kohta. Kui mitte arvestada norra salehomaari IXa piirkonnas, mida reguleerib uusmeremaa merluusi ja norra salehomaari taastamiskava, pakub komisjon 2007. aastaks välja norra salehomaari sama lubatud kogupüügi, nagu võeti vastu 2006. aastaks.

5.6. Põhjaputassuu

Komisjon on alustanud liikmesriikidega arvamuste vahetust seoses põhjaputassuu jaotamisega. Kõnealuse liigi lubatud kogupüüki käsitlev ettepanek kajastab rannikuäärse riigi kokkuleppe kohaldamist, mis käsitleb selle varu mitmeaastast haldamist, ning tehakse ettepanek välja lubatud kogupüügi jaotamiseks, milles võetakse arvesse liikmesriikidega peetud arutelusid.

5.7. Uus lubatud kogupüük

Vahel rõhutatakse teadusuuringutel põhinevates nõuannetes uute liikide kaitsevajadust suhteliselt lühikese etteteatamisajaga. Komisjon võtab kõnealuse soovituse põhjal järelmeetmed ja konsulteerib eelkõige jaotamise küsimuses asjaomaste liikmesriikide ja sidusrühmadega. 2006. aastal jätkub huntahvenat ja harilikku heeringahaid käsitlev arutelu. Komisjon ei paku uut lubatud kogupüüki, kui ei ole peetud eelnevaid arutelusid.

6. TEHNILISED MEETMED

Atlandi ookeani vete püügipiirkondi käsitlevate tehniliste meetmete ülevaatamine algas 2005. aastal ja seda ei lõpetata tõenäoliselt 2007. aastaks. Seepärast kavatseb komisjon pikendada määruse 51/2006 III lisas esitatud tehnilisi üleminekumeetmeid, mida saab üle vaadata ja ajakohastada.

7. PÜÜGIKOORMUSE KORRALDUS

Mitmes taastamiskava määruses nõutakse lubatud püügikoormuses aastaste muudatuste tegemist. Komisjon teeb ettepaneku kalapüügivõimalusi käsitleva määruse II lisas sätestatud lubatud merel viibitud päevade arvu kohandamiseks järgmiselt:

IIa lisa (tursavarude taastamine): merel viibitud päevade arv kohandatakse kooskõlas punktis 5.1 esitatud lähenemisviisiga, st vastavalt tursavarude taastamiskava tingimustele. Kui teadusuuringute tulemused ei osuta tursavarude taastamisele, tuleks kohaldada merel viibitud päevade arvu vähemalt 25%-list vähendamist. Uusmeremaa merluusi ja norra salehomaari varude taastamiskava (nõukogu määrus 2166/2005) nõuab merel viibitud päevade arvu 10%-list vähendamist seoses asjaomaste püügivahenditüüpide ja piirkondadega.

Komisjoni ettepanekut La Manche'i väina lääneosa hariliku merikeele kohta (KOM(2003) 819) arutatakse jätkuvalt. Kui arutelu ei lõpe enne 2006. aasta lõppu teistsuguse otsusega, teeb komisjon taas ettepaneku kõnealuses ettepanekus sisalduvaks püügikoormuse 10%liseks vähendamiseks.

2007. aasta kohta tehtud arvutuste tulemused on esitatud alljägnevalt.

IIb lisa (uusmeremaa merluus ja norra salehomaar): 216 merel viibimise päeva püügivarustusrühmadel 3.a.i.–3.c. (10%line vähendamine 240 merel viibitud päevalt 2006. aastal). Komisjon vaatab üle määruse kohaldamisala, et tagada kõikide uusmeremaa merluusi kalastussuremuses osalevate laevade kaasamine.

IIc lisa (La Manche'i väina lääneosa harilik merikeel): 194 merel viibimise päeva püügivarustusrühmadel 3.a. ja 3.b. (10%line vähendamine 216 merel viibitud päevalt 2006. aastal). Üle 120 mm suuruse võrgusilmaga staatiliste võrkudega püük on jätkuvalt piiranguteta, kui püütakse vähem kui 100 kg harilikku merikeelt.

Komisjoni talitused koostavad nõukogule ja Euroopa Parlamendile aruande süvamerevarude suhtes kohaldatava olemasoleva püügikoormuse korra kohta. Kõnealuse aruande järelduste põhjal pakutakse välja uus süvamerevarude püügikoormuse haldamise kord.

8. JÄRELDUS

Komisjon jätkab tööd pikaajaliste kavade arendamisega, mis peaksid olema kalanduspoliitika arendamise peamine vahend. Vastuvõetud kavasid tuleks kohaldada. Uute kavade väljaarendamisel annab käesolev teatis haldamissuuniseid veel käsitlemata varude kohta. Käesoleva teatise eesmärk on tagada kalandussektoris võimalikult suur stabiilsus, tagades samas, et varud taastuvad või säilitavad oma tootmispotentsiaali.

Kui kõnealust poliitilist lähenemist kohaldatakse ühenduse varude suhtes, peaksid samasugused põhimõtted suunama ühenduse tegevust ka piirkondlikes kalandusorganisatsioonides ja kahepoolsetes kokkulepetes. Ka seal peaks esmatähtis olema pikaajaliste haldamismeetmete väljaarendamine.

[1] 20. detsembri 2002. aasta määruse 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta) artikli 2 lõige 1, EÜT L 358 31.12.2002, lk 59.

[2] ÜRO ülemaailmne säästva arengu tippkohtumine, Johannesburg, september 2002.

[3] KOM(2006).

[4] Kalastussuremus, mis pikas perspektiivis lõpeb varust saadava maksimaalse jätkusuutliku saagiga.

[5] Kalastussuremus (Fpa) ja kudeva varu biomass (Bpa), mida Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu soovitab kui ettevaatuspõhimõttega kooskõlas olevaid.