Neid õigusakte tõlgendatakse ja täiendatakse mittesiduvate vahenditega, näiteks ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) väljatöötatud vahendid, eelkõige 1995. aasta vastutustundliku kalapüügi juhend (edaspidi „juhend“) ning ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vältimise, ärahoidmise ja lõpetamise 2001. aasta rahvusvaheline tegevuskava (edaspidi „ETR-kalapüügi vastane rahvusvaheline tegevuskava“), mis on üks mitmest juhendiga seoses vastu võetud rahvusvahelisest tegevuskavast. Üheskoos moodustavad need siduvad ja mittesiduvad õigusaktid üksteist vastastikku tugevdavate ja täiendavate meetmete kogumi.

Komisjoni teatises, mis käsitleb Euroopa rohelist kokkulepet Euroopa Liidu jaoks, on prioriteedina kindlaks määratud täisleppimatus ETR-kalapüügi suhtes. See lähenemisviis on oluline aspekt ka ELi elurikkuse strateegias aastani 2030 ja võtmetähtsusega ülemaailmsel üleminekul kestlikele toidusüsteemidele, nagu on täpsustatud strateegias „Talust taldrikule“. Sellega nõutakse ELi jõulist tegevust ühise kalanduspoliitika (ÜKP) välismõõtme raames, eelkõige ETR-kalapüügi lõpetamisele suunatud jõupingutustega piirkondlikes kalavarude majandamise organisatsioonides ja säästva kalapüügi partnerluslepingute kontekstis ning ELi kontrollieeskirjade läbivaatamise lõpuleviimise teel. Ülemaailmne võitlus ETR-kalapüügiga on ka rahvusvahelist ookeanide majandamist käsitleva 2016. aasta ühisteatise oluline element. Samuti on poliitika eesmärgiga lõpetada ETR-kalapüük asjakohane ELi merendusjulgeoleku strateegia kontekstis.

2015. aastal vastu võetud 2030. aasta kestliku arengu tegevuskava eesmärgi nr 14 (ookeanid ja mereressursid) alaeesmärgi 14.4 raames kutsus ÜRO Peaassamblee rahvusvahelist üldsust spetsiaalselt üles reguleerima 2020. aastaks tõhusalt kalapüüki ning tegema lõppu ülepüügile ja ebaseaduslikule, teatamata ja reguleerimata kalapüügile ning hävitavate tagajärgedega kalastusviisidele. Seepärast on EL võtnud kindla kohustuse ETR-kalapüüki järjepidevalt vähendada ja see lõppkokkuvõttes lõpetada.

ETR-kalapüük on jätkuvalt üks suurim oht kalavarude säästvale kasutamisele. ETR-kalapüügi dünaamilise, kohaneva ja varjatud olemuse tõttu ei ole kahjuks võimalik selle mõju üheselt hinnata. Ligikaudsed arvutused osutavad aga sellele, et ETR-kalapüük kõigil maailma ookeanidel moodustab igal aastal ligikaudu 11–26 miljonit tonni kala, mille rahaline väärtus on ligikaudu 9–21 miljardit eurot aastas.

Olles hinnanud praegust kalanduse kontrollisüsteemi, otsustas komisjon alustada ka selle läbivaatamist. Komisjoni ettepanek süsteemi läbivaatamise kohta võeti vastu 30. mail 2018. Komisjon tegi ettepaneku kontrollimääruse mitme muudatuse, samuti ETR-kalapüügi määruse ja Euroopa Kalanduskontrolli Ameti asutamismääruse eesmärgipäraste muudatuste kohta. Läbivaatamise üldeesmärk on moderniseerida, tugevdada ja lihtsustada liidu kalanduse kontrollisüsteemi ja laiendada võrdseid tingimusi kalanduskontrolli valdkonnas. Täpsemalt selgitatakse, tõhustatakse ja ühtlustatakse ettepanekuga nõuete täitmise tagamist käsitlevaid sätteid, eelkõige seoses meetmete ja karistustega tõsiste rikkumiste korral. Samuti on selle eesmärgid

Viimasel viiel aastal on kõik need vahendid ETR-kalapüügiga võitlemisel osutunud tõhusaks.

2015. aasta teatises märkis komisjon, et jätkab tööd selle nimel, et täiustada olemasolevat süsteemi ning võimaluse korral lihtsustada ja moderniseerida ETR-kalapüügi määruse rakendamist, eelkõige minnes paberipõhiselt süsteemilt üle elektroonilisele süsteemile. Komisjon teatas, et jätkab koostööd ELi-väliste riikidega dialoogi kaudu ning pakkudes neile tehnilist ja arenguabi ETR-kalapüügi vähendamiseks.

Määruses on sätestatud, et kõik riigid – nii liikmesriigid kui ka ELi-välised riigid – peavad täitma oma rahvusvahelisi kohustusi lipu-, sadama-, ranniku- või turustusriigina. Määrus on osutunud läbipaistvaks ja mittediskrimineerivaks vahendiks, mida kohaldatakse kalavarude ärieesmärgil kasutamisega tegelevate kõigi laevade suhtes ja kõigi mis tahes riigi lipu all kalapüügiga tegelevate ELi kodanike suhtes.

Peale selle võttis FAO ETR-kalapüügi vastase rahvusvahelise tegevuskava rakendamise tõhustamiseks 2009. aastal vastu lepingu, milles käsitletakse sadamariigi meetmeid ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks (PSMA), mis jõustus juunis 2016. Leping sadamariigi võetavate meetmete kohta on esimene ja ainus õiguslikult siduv üleilmne instrument, mille põhiteemana käsitletakse otseselt ETR-kalapüüki. Kuigi sellega ei looda uusi rahvusvahelisi vahendeid ETR-kalapüügiga võitlemiseks, on selles sätestatud miinimumnõuded sadamariigi jurisdiktsiooni teostamiseks seoses ETR-kalapüügiga. FAO viimaste aastate muud asjakohased dokumendid on muu hulgas lipuriigi tulemuslikku tegevust käsitlevad vabatahtlikud suunised (2014) ja püügidokumendimenetlusi käsitlevad vabatahtlikud suunised (2017). EL on andnud suure panuse nendesse algatustesse, mis aitavad rahvusvahelist kalandusõigust veelgi tugevdada ja millega antakse olulisi suuniseid ETR-kalapüügiga võitlemisel.

Süsteem hõlbustab koostööd liikmesriikide ja komisjoni vahel ning ELi-väliste riikidega. See on äärmiselt oluline ETR-kalapüügi nõuetekohase uurimise ja selle eest sanktsioonide rakendamise tagamiseks. Süsteem on hõlbustanud hoiatusi, andmeid ja ETR-kalapüügile osutavate märkide korral läbiviidud uurimiste tulemusi käsitleva teabe pidevat vahetamist.

ETR-kalapüügi määruse artikliga 51 loodud vastastikuse abi süsteem on tõestanud oma väärtust, aidates liikmesriikidel ETR-kalapüügi määrust rakendada. Kõik liikmesriigid on nimetanud ETR-kalapüügi kontaktametniku, kes selle ülesandega tegeleb.

Komisjon keskendub ÜRO kaubanduse hõlbustamise ja elektroonilise äritegevuse keskuse (UN CEFACT) tehtavale tööle, et uurida vormingu FLUX võimalikku kasutamist eesmärgiga tagada CATCHi ja ELi-väliste riikide kalandustoodete kontrollimiseks ette nähtud IT-keskkondade koostalitlusvõime. Samuti teeb komisjon tööd selle nimel, et töötada ELi ühtse tolliliidese keskkonna algatuse raames kõikide ELi tolliasutuste jaoks välja elektrooniline süsteem sertifikaatide vahetamiseks (ELi CSW-CERTEX). Kavade kohaselt saab CATCHist ELi CSW-CERTEXi osa.

CATCHi arendamisel järgitakse FAO 2017. aastal vastuvõetud püügidokumendimenetlusi käsitlevaid vabatahtlikke suuniseid. CATCH töötati välja platvormil TRACES, millel on 30 000 kasutajat rohkem kui 80 riigist üle maailma. Liikmesriikide ametiasutused ja ELi importijad on kasutanud süsteemi TRACES alates 2005. aastast ELi-sisest loomade, toidu, sööda ja taimedega kauplemist ja nende importi käsitlevate sanitaarnõuetega seotud kontrollideks, nüüd kasutatakse seda ka püügisertifikaatide kontrollimiseks. Komisjoni ettepanek kontrollimääruse läbivaatamise kohta sisaldab ka õigusnorme CATCHi kasutamise kohta. CATCHi kohustuslik kasutamine sõltub kalanduse kontrollisüsteemi poolelioleva läbivaatamise lõpuleviimisest ja jõustumisest. Seni kasutavad ELi liikmesriigid ja nende ettevõtjad seda süsteemi vabatahtlikkuse alusel.

Nagu 2015. aasta teatises prognoositi, käivitas komisjon 2019. aasta mais IT-süsteemi CATCH, et püügisertifikaadid ja seotud menetlused importimisel kasutamise eesmärgil digiteerida. CATCH lähtub eesmärgist arendada välja veebipõhine rakendus, et toetada ametlike dokumentide haldamist ja automatiseerida seotud menetlused, nagu on sätestatud ETR-kalapüügi määruses. Sellise kogu ELi hõlmava süsteemi lõppeesmärk on hõlbustada ja ühtlustada liikmesriikide pädevate asutuste läbiviidavaid kontrollimenetlusi ja aidata tagada võrdsed tingimused ELi importijatele.

Üle 92 riigi on teavitanud komisjoni ametiasutustest, kes on igas riigis pädevad tõendama ELi turule eksporditud toodetele väljaantud püügisertifikaatides sisalduva teabe õigsust (edaspidi „pädevad asutused“). Liikmesriikide pädevatele asutustele esitatakse igal aastal keskmiselt ligikaudu 200 000 püügisertifikaati ja 25 000 töötlemist kinnitavat avaldust. Aastatel 2016–2019 vähenes jätkuvalt nende juhtumite arv, mille korral ETR-kalapüügi vastase püügi sertifitseerimissüsteemi alusel keelduti kalandustoodete impordist ELi turule.

Maailma ühe suurima kalandustoodete turuna on ELil kohustus tagada, et ETR-kalapüügi teel saadud kalandustooted ei jõuaks tema turule.

Kui võimalikust määramisest teatamisega ei kaasne sanktsioone, siis määramismenetlusel on olulised tagajärjed, sealhulgas kauplemiskeelud. Liikmesriigid on kohustatud keelduma asjaomase ELi-välise riigi lipu all sõitvate laevade merekalandustoodete impordist.

Alates 2015. aasta lõpust on edukalt tühistatud seitse kollast kaarti, kuna asjaomased riigid on kalandussektoris ellu viinud olulisi reforme. Samal ajavahemikul on antud üheksa kollast kaarti ja alustatud ametlikku dialoogi kindlakstehtud puuduste kõrvaldamiseks.

Alates ETR-kalapüügi määruse jõustumisest on komisjon pidanud dialoogi või teinud muus vormis koostööd rohkem kui 60 riigiga. Alates 2012. aastast peetud 26 dialoogi raames on 15 partnerit komisjoni aktiivsel toetusel edukalt reforminud oma kalavarude majandamise süsteeme, viies vastavusse oma lipu-, sadama- ja turustusriigi rahvusvaheliste kohustuste täitmist reguleerivad õigusraamistikud.

Üldiselt on ELi-välised riigid ETR-kalapüügi probleemi lahendamisega aktiivselt tegelenud ja näidanud üles valmidust võtta tõhusamaid meetmeid. See näitab, et nad on võtnud omaks reformid, mis viivad nende kalanduse kontrollisüsteemid kooskõlla rahvusvaheliste normidega. Kogemused näitavad aga ka seda, et püsivaid tulemusi kalandusnõuete stabiilse täitmise näol on võimalik saavutada ainult tugeva ja järjepideva poliitilise tahte olemasolu korral.

Alates 2015. aastast on komisjon pidevalt suhelnud mitme ELi-välise riigiga ja toetanud neid nende kalanduspoliitika põhjalike reformide elluviimisel. Kõnealuste reformide tulemusel on riikide õigusaktid läbi vaadatud ja viidud kooskõlla rahvusvaheliste kohustustega, samuti on loodud tugevamad haldusstruktuurid ning tõhusamad seire-, kontrolli- ja järelevalvesüsteemid. Seeläbi on ka ELi säästva kalapüügi partnerluslepingud ELi-väliste riikidega aidanud tugevdada juhtimist, suurendades samal ajal ELi-väliste riikide suutlikkust ja parandades vahendite kasutamist ETR-kalapüügiga võitlemisel. Sihtotstarbelisi meetmeid on võetud säästva kalapüügi partnerluslepingute valdkondliku toetuse komponenti kasutades.

Alates 2015. aastast on komisjon saatnud liikmesriikide kontaktametnikele üle 170 hoiatuse, et anda juhiseid kontrollideks, mida nad riskiolukordades teevad, ning taotleda eeldatava ETR-kalapüügi ja tõsiste rikkumiste uurimist. Ka liikmesriigid tuginevad üksteise ja ELi-väliste riikide haldusasutustega koostöö tegemisel regulaarselt ETR-kalapüügi määruse vastastikust abi käsitlevatele sätetele. Kokkuvõttes on see parandanud ETR-kalapüügi määruse rakendamist. Vastastikuse abi aktiivne kasutamine on aidanud tõkestada miljonite eurode väärtuses ETR-kalapüügi teel saadud, eelkõige Aafrika Sarve piirkonnast pärit kalandustoodete importi ELi turule.

Seepärast sõltub edu saavutamine võimalikult paljude riikide kaasamisest ETR-kalapüügi vastasesse pidevasse, ennetavasse ja tähelepanelikku rahvusvahelisse lähenemisviisi. Peamiste kalapüügiga tegelevate riikidega on loodud mitu kahepoolset ETR-kalapüügi töörühma, kus toimub korrapärane teabevahetus ning ETR-kalapüügiga võitlemise meetmete järelkontroll.

ETR-kalapüügiga võitlemine nõuab koordineeritud tegevust ja omaette tegutsedes ei suuda ükski riik edu saavutada. Kogemused on näidanud, et ETR-kalapüügiga võitlemine on palju tulemuslikum siis, kui piirkondade vahel on sünergia, mitte siis, kui riigid tegutsevad eraldiseisvalt. Kui riigid tugevdavad oma ETR-kalapüügi kontrollimise süsteeme, esineb risk, et eeskirjade eirajad võivad liikuda teistesse riikidesse, kus õigusaktid ja kontrollid ei ole nii ranged.

Dialoogidega on loodud raamistik, mis võimaldab riikidel tugevdada seire-, kontrolli- ja järelevalvesüsteeme kalapüügi täiustatud seire kaudu – sh laevaseiresüsteemi nõuded riigisiseste ja kaugpüügilaevastike jaoks – ning inspekteerimis- ja kontrollimenetlusi. Nagu aga näitab viimatine kollane kaart, võivad ETR-kalapüügiga võitlemiseks kehtestatud raamistikud vähese osaluse tõttu kiiresti halveneda, mille tagajärg on teise kaardi andmine.

Alates 2015. aasta lõpust on edukalt tühistatud üks punane kaart ja asjaomane riik on nimekirjast kustutatud, kuna ta on teinud olulisi reforme. Samal ajavahemikul on antud kaks punast kaarti, alustades ametlikku dialoogi kindlakstehtud puuduste kõrvaldamiseks; järgnevalt kandis nõukogu asjaomased riigid nimekirja. Ühel juhul oli vaja denonsseerida säästva kalapüügi partnerlusleping ETR-kalapüügi määruse artikli 38 alusel.

PEUMP eelarves on sihtotstarbeliselt ETR-kalapüügiga võitlemiseks määratud 3,9 miljonit eurot. Asjaomaste meetmete eesmärk on täiustada nii ookeani- kui ka rannakalanduse seiret, kontrolli ja järelevalvet, õigusakte, juurdepääsu teabele (läbipaistvust) ja merealade tõhusat majandamist.

EL pakub sihtotstarbelist arengu rahastamist Aafrikas ning Vaikse ja India ookeani piirkonnas, et toetada säästva kalapüügi arendamist ja majandamist. See hõlmab meetmeid, mis aitavad suurendada nende ETR-kalapüügiga võitlemise suutlikkust. Täpsemalt on EL võtnud järgmised kulukohustused:

Püügisertifikaatides sisalduva teabe kontrollimise tõhustamiseks on komisjon alates 2016. aastast hõlbustanud ka EFCA ja Euroopa Meresõiduohutuse Ameti (EMSA) uute funktsioonide väljatöötamist EFCA elektroonilistes seirevahendites (EFCA integreeritud merendusteenused). Nende funktsioonide eesmärk on toetada ja tõhustada ETR-kalapüügi ärahoidmist üle maailma (nt Lääne-Aafrika rannikul ning Põhja-Atlandi ja Arktika piirkonnas). Samuti on komisjon aidanud EFCA-l viia ELi-välistes riikides ellu mitmesugust tegevust kalandusinspektorite suutlikkuse suurendamiseks.

EL ja komisjon pakuvad rahastamist FAO ülemaailmse suutlikkuse arendamise programmi raames. Selle programmi eesmärk on aidata arenguriike sadamariigi võetavaid meetmeid käsitleva lepingu rakendamisel tehnilise abi ja suutlikkuse arendamise kaudu. Peale selle on komisjon – sageli koos Euroopa Kalanduskontrolli Ametiga (EFCA) – vastusena konkreetsetele taotlustele pakkunud teatavatele ELi-välistele riikidele püügi sertifitseerimise ning seire-, kontrolli- ja järelevalvevahendite ja -poliitika alaseid kohandatud suutlikkuse suurendamise kursusi.

Tihedas koostöös FAO ja Maailmapangaga edendab EL mitmesuguste toetuseandjate tegevuse koordineerimist, et toetus suunataks kindlakstehtud vajaduste täitmiseks. Samuti peaks see aitama vältida toetuse dubleerimist.

ELi võitlus ETR-kalapüügiga on selgelt seotud partnerriikidega sõlmitud ELi säästva kalapüügi partnerluslepingutega. Praegu on Atlandi, India ja Vaikse ookeani äärsete partnerriikidega sõlmitud 20 säästva kalapüügi partnerluslepingut, millest 13 puhul on olemas kehtivad kalapüüki lubavad protokollid.

Ratifitseerimine on aga ainult esimene samm lepingu elluviimiseks. Sadamariigi võetavaid meetmeid käsitleva lepinguga on ette nähtud ka arenguriikidele mõeldud rahastamismehhanismid, mille raames pakutakse tehnilist abi ja suutlikkuse arendamise võimalusi FAO ülemaailmse suutlikkuse arendamise programmi kaudu. EL ja komisjon toetavad seda programmi rahaliselt.

Sadamariigi võetavaid meetmeid käsitleval lepingul on praegu üle 65 osalise. See näitab, et leping on väga edukas. Mitu uut osalist ühines lepinguga ja ratifitseeris selle, reformides oma kalandusalaseid õigussüsteeme, osaliselt tänu ELiga ETR-kalapüügi teemal peetud dialoogile.

Leping sadamariigi võetavate meetmete kohta on esimene siduv rahvusvaheline kokkulepe, milles käsitletakse spetsiaalselt ETR-kalapüüki. Selle eesmärk on ETR-kalapüügi vältimine, ärahoidmine ja lõpetamine, takistades ETR-kalapüügiga tegelevatel laevadel kasutamast sadamaid ja lossimast saaki. Seeläbi vähendatakse sadamariigi võetavaid meetmeid käsitleva lepinguga selliste laevade stiimulit jätkata oma tegevust, takistades samal ajal ETR-kalapüügi kaudu saadud kalandustoodete jõudmist sise- ja rahvusvahelistele turgudele.

Programmi ECOFISH üks sammas on spetsiaalselt ette nähtud ETR-kalapüügiga võitlemise suutlikkuse suurendamiseks India ookeani lääneosas. 4,4 miljonit eurot määrati sihtotstarbeliselt projektidele, mille põhieesmärk on pakkuda koolitust kalandusinspektoritele, võimaldada osalemist ühispatrullides ning hõlbustada laevaseiresüsteemide andmete kasutamist ja vahetamist piirkondlikul tasandil.

Samuti on EL toetanud partnerriike püügi sertifitseerimissüsteemi nõuetekohase rakendamise tagamisel, näiteks selliste vahenditega nagu ETR-kalapüüki käsitlevate töörühmade kaudu korraldatud seminarid peamistele kalapüügiga tegelevatele ELi-välistele riikidele.

2.3. Muud rahvusvahelise koostöö raamistikud ja koostöö sidusrühmadega

Teadlikkus ETR-kalapüügiga võitlemise tähtsusest on viimastel aastatel kogu maailmas märkimisväärselt suurenenud. ETR-kalapüük on teema, mida on korduvalt arutatud sellistel platvormidel nagu G20, G7 ja Davosi majandusfoorum.

Komisjon on tõhustanud koostööd ja koordineerimist selliste rahvusvaheliste partneritega nagu Maailmapank, FAO, Interpol ning ÜRO narkootikumide ja kuritegevuse büroo (UNODC) eesmärgiga tagada võetavate meetmete vastastikune järjepidevus ja luua sünergiat ELi koostöös konkreetsete ELi-väliste riikidega.

Struktureeritud koostöö EUNAVFORiga on aidanud tõhustada ETR-kalapüügi kindlakstegemist Aafrika Sarve piirkonnas. Ka koordineerimine ELi merendusjulgeoleku strateegia raames võetavate meetmetega aitab struktureeritult reageerida ETR-kalapüügi ja merel aset leidvate seotud kuritegude võimalikule ohule.

Üks sidusrühmadega tehtava pideva koostöö ja teabevahetuse platvorm on turgude ja kaugpüügi nõuandekomisjonid. Komisjon saab ka vabaühendustelt hoiatusi ja andmeid ETR-kalapüügi kahtluste kohta maailma eri osades. Samuti peab komisjon vabaühendustega korrapärast dialoogi ETR-kalapüügiga seotud teemadel.

Vabaühendustel on ETR-kalapüügiga võitlemisel oluline roll. Nad viivad ellu mitmesuguseid algatusi, et aidata ETR-kalapüügi alastes dialoogides osalevatel riikidel võtta kohandamismeetmeid. Näiteks aitavad nad teha kindlaks probleeme ja võimalikke lahendusi. Nende toetav tegevus on äärmiselt oluline ettevõtjate käitumise ja tarbijate valikute mõjutamisel. Peale selle esitavad vabaühendused ETR-kalapüügi kahtluste kohta kasulikku teavet, mida komisjon nõuetekohaselt kontrollib.

3.Peamised probleemid ETR-kalapüügi määruse rakendamisel

3.1. Rakendamine ELis

Seni, kuni tõsiste rikkumiste korral võetavad meetmed ja määratavad sanktsioonid on nõuete täitmise tagamise eeskirju erinevalt tõlgendavate lipuliikmesriikide lõikes erinevad, ei ole ELis võimalik saavutada täiesti võrdseid tingimusi. Selle küsimuse lahendamiseks on komisjoni ettepanekus liidu kalanduse kontrollisüsteemi läbivaatamise kohta selgitatud, tõhustatud ja ühtlustatud nõuete täitmise tagamist käsitlevaid sätteid, mis praegu sisalduvad nii kehtivas kontrollimääruses kui ka ETR-kalapüügi määruses. On oluline, et kaasseadusandjad jõuaksid kokkuleppele, mis seda eesmärki kaitseks.

Samamoodi tuleb läbivaatamise käigus luua õiguslik alus digitaalse püügisertifikaadi (CATCH) kohustuslikuks kasutamiseks, et see süsteem oleks võimalikult tõhus. Tehnilisemal tasandil tuleb tagada süsteemi koostalitlusvõime muude ELis kasutatavate IT-keskkondadega (nt selleks, et võimaldada kõikidel ELi tolliasutustel vahetada elektroonilisi sertifikaate – CERTEX) ning ELi-väliste riikide kalanduskontrollialaste IT-keskkondadega, eelistatavalt ühtse lahenduse abil. CERTEX võib aidata hõlbustada asutustevahelist koostööd ja impordi ristkontrolli.

ØDialoogid ELi-väliste riikidega

Peamine probleem, millega ETR-kalapüügi määruse rakendamisel seoses ELi-väliste riikidega kokku puututakse, on piisava poliitilise tahte leidmine õigusraamistike läbivaatamiseks ja nende vastavusse viimiseks asjakohaste rahvusvaheliste kohustustega. Selles kontekstis on äärmiselt oluline teha kindlaks hoiatavad, proportsionaalsed ja viivitamata võetavad meetmed ja sanktsioonid selle tagamiseks, et rikkujad ei saa ETR-kalapüügist kasu.

Kui õigusraamistik on kehtestatud, on põhiprobleem selle tulemuslik ja ennetav rakendamine. See nõuab aega, ressursse, tahet, oskusi ja eriteadmisi. Seega on vaja kaasata spetsialiseeritud asutuste pakutav tehniline abi ja rahaline toetus. Sellise suutlikkuse suurendamise rahastamine peaks olema koordineeritud, et vältida jõupingutuste ebavajalikku dubleerimist. Kogemused näitavad, et prokurörid, kohtunikud ja teised õigusvaldkonna töötajad peavad põhjalikumalt tutvuma nii kalandusalaste õigusaktide kui ka seotud seire-, kontrolli- ja järelevalvekohustuste eripäradega. Ainulaadse võimaluse tagada, et rikkujad ei saa ebaseaduslikust tegevusest kasu, annab ÜRO organisatsioonide spetsialiseeritud asutuste – näiteks FAO ja UNODC – või Interpoli pakutav suutlikkuse suurendamine.

Pikemas perspektiivis on veel üks probleem korduvate rikkumiste ärahoidmine. Siinkohal on peamine eesmärk säilitada vajalik poliitiline tahe.

ØRahvusvahelise juhtimise tugevdamine ETR-kalapüügiga võitlemiseks

Järgmisel paaril aastal on üks põhiküsimus sadamariigi võetavaid meetmeid käsitleva lepingu jätkuv ratifitseerimine ning tõhus ja igakülgne rakendamine kõikide osaliste poolt. EL korraldab Brüsselis sadamariigi võetavaid meetmeid käsitleva lepingu osaliste kolmanda kohtumise. See väga oluline mitmepoolne kohtumine on esimene võimalus lepingu tulemuslikkuse läbivaatamiseks ja hindamiseks. Sellel üritusel tutvustab FAO ka üleilmse teabevahetussüsteemi (GIES) väljatöötamise hetkeseisu; nimetatud süsteemiga hõlbustatakse lepinguosaliste teabevahetust sadamasse lubamisest keeldumise ja inspekteerimise tulemuste kohta. Ka siin kujutavad IT-arendused endast ühtaegu nii võimalust kui ka katsumust, pidades silmas koostalitlusvõimet muude IT-raamistikega.

Piirkondlike kalavarude majandamise organisatsioonide puhul on keeruline küsimus see, kuidas saavutada lepinguosaliste vahel üksmeel ETR-kalapüügi vastaste meetmete osas, eelkõige seoses ETR-kalapüügiga tegelevate laevade nimekirjade koostamisega piirkondlike kalavarude majandamise organisatsioonide vahel, ETR-kalapüügiga tegelevate kodanike karistamist käsitlevate sätete väljatöötamisega ja läbipaistvamate eeskirjadega laevade tulusaavate omanike kohta.

Veel üks oluline probleem on seotud lipuriikidega, kes n-ö müüvad oma lipu ELi-väliste riikide ettevõtjatele. Tihti ei suuda sellised riigid, kelle lippe nimetatakse sageli mugavuslippudeks, teostada jurisdiktsiooni ega tõhusat kontrolli oma lipu all registreeritud laevade üle. Selliste riikide puhul on oluline tagada, et nad täidaksid oma rahvusvahelise kalandusõiguse kohaseid lipuriigikohustusi ning tõhustaksid asutustevahelist koostööd kalanduskontrolli asutuste ja kalalaevade (sh külmveolaevade ja abilaevade) registreerimise eest vastutavate asutuste vahel.