NÕUKOGU ÜHINE SEISUKOHT (EÜ) nr 12/2008,

3. märts 2008,

eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu … direktiiv 2008/…/EÜ, millega muudetakse direktiivi 2004/49/EÜ ühenduse raudteede ohutuse kohta (raudteede ohutuse direktiiv)

(EMPs kohaldatav tekst)

(2008/C 122 E/02)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 71 lõiget 1,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),

pärast konsulteerimist Regioonide Komiteega,

toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (2)

ning arvestades järgmist:

1999. aasta rahvusvahelise raudteeveo konventsiooni (COTIF) jõustumine 1. juulil 2006 tõi kaasa uued sõidukite kasutamise lepingute eeskirjad. Vastavalt selle CUV (Vagunite kasutamist rahvusvahelises raudteeliikluses käsitlevate lepingute ühtsed eeskirjad) lisale ei ole vagunite valdajad enam kohustatud oma kaubavaguneid raudtee-ettevõtjate juures registreerima. Endist raudtee-ettevõtjate vahelist „Regolamento Internazionale Veicoli” (RIV) kokkulepet ei kohaldata ning see on osaliselt asendatud raudtee-ettevõtjate ja vagunite valdajate vahelise uue eraõigusliku ja vabatahtliku kokkuleppega (Vagunite kasutamise üldine leping, GCU), mille kohaselt vastutavad vagunite valdajad ise oma vagunite hoolduse eest. Selleks, et nimetatud muudatusi kajastada ning hõlbustada direktiivi 2004/49/EÜ rakendamist selles osas, mis puudutab raudtee-ettevõtjate ohutussertifitseerimist, tuleks määratleda mõisted „valdaja” ja „hoolduse eest vastutav üksus” ning täpsustada samuti kõnealuste üksuste ja raudtee-ettevõtjate vahelist suhet.

Enne sõiduki kasutusele võtmist või raudteevõrgustikus kasutamist tuleks riiklikus raudteeveeremi registris määrata kindlaks selle hoolduse eest vastutav üksus. Valdaja ja hoolduse eest vastutav üksus võib olla üks ja sama isik või asutus. Siiski võib erakorralistel juhtudel, näiteks siis, kui sõiduk võetakse esimest korda kasutusele kolmandas riigis, kui sõidukit pukseeritakse, et võtta see kasutusele teises raudteevõrgustiku kohas, või kui osutatakse eritranspordi teenuseid, osutuda hoolduse eest vastutava üksuse kindlaksmääramine võimatuks või sobimatuks. Sellistel erakorralistel juhtudel tuleks asjaomasel siseriiklikul ohutusasutusel lubada sõidukite aktsepteerimist ohutusasutuse vastutusalasse kuuluval raudteevõrgustikul, ilma et sõidukile oleks määratud hoolduse eest vastutavat üksust.

Kui kõnealune hoolduse eest vastutav üksus on raudtee-ettevõtja või raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja, hõlmab tema ohutuse juhtimissüsteem ka hooldussüsteemi ning kumbagi ei ole vaja täiendavalt sertifitseerida. Kui hoolduse eest vastutav üksus ei ole raudtee-ettevõtja ega raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja, võib teda sertifitseerida Euroopa Raudteeagentuuri poolt väljatöötatud ja komisjoni poolt vastuvõetud süsteemi kohaselt. Sellele üksusele väljastatud tõend tagab selle, et käesoleva direktiivi hooldusnõuded on täidetud mis tahes tema kontrolli all oleva sõiduki osas. Nimetatud tõend peaks kehtima kogu ühenduse territooriumil.

Komisjonile tuleks eelkõige anda volitus vaadata läbi ja kohandada direktiivi 2004/49/EÜ lisasid, võtta vastu ja vaadata läbi ühised ohutusmeetodid ja ühised ohutuseesmärgid ning luua hooldussertifitseerimissüsteem. Kuna need on üldmeetmed ja nende eesmärk on muuta direktiivi 2004/49/EÜ vähemolulisi sätteid, muu hulgas täiendades seda uute vähemoluliste sätetega, tuleb need vastu võtta vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (8) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja ühenduse huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning tegema need üldsusele kättesaadavaks.

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

Artikkel 1

Muudatused

Direktiivi 2004/49/EÜ muudetakse järgmiselt.

„2. Enne 30. aprilli 2009 vaadatakse I lisa läbi, eelkõige selleks, et lisada ühiste ohutusnäitajate ühised määratlused ja õnnetusjuhtumite maksumuse arvestamise ühised meetodid. Kõnealune meede, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, võetakse vastu vastavalt artikli 27 lõikes 2a osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.”

kuivõrd need pole veel reguleeritud koostalitlusvõime tehniliste kirjeldustega, meetodid, mis võimaldavad kontrollida, et raudteesüsteemide struktuurilisi allsüsteeme käitatakse ja hallatakse kooskõlas asjakohaste põhinõuetega.”;

Ühiste ohutuseesmärkide teise komplekti eelnõu aluseks võetakse ühiste ohutuseesmärkide esimesest komplektist ja selle rakendamisest saadud kogemused. See peegeldab eelisvaldkondi, kus ohutust tuleb täiendavalt parandada. Komisjon võtab selle vastu enne 30. aprilli 2011 ja see avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas. Kõnealune meede, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, muu hulgas täiendades seda, võetakse vastu vastavalt artikli 27 lõikes 2a osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.”;

„Ühiste ohutuseesmärkide esimese komplekti eelnõu aluseks on liikmesriikides kehtivate eesmärkide ja ohutustaseme uuring ning sellega tagatakse, et raudteesüsteemi olemasolev ohutustase üheski liikmesriigis ei vähene. Komisjon võtab selle vastu enne 30. aprilli 2009 ja see avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas. Kõnealune meede, mille eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid, muu hulgas täiendades seda, võetakse vastu vastavalt artikli 27 lõikes 2a osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

sertifitseerimine, mis kinnitab raudtee-ettevõtja poolt asjaomases võrgustikus teenuse ohutuks osutamiseks vajalike erinõuete täitmiseks vastu võetud sätete aktsepteerimist. Need nõuded võivad hõlmata koostalitlusvõime tehniliste kirjelduste ja siseriiklike ohutuseeskirjade, sealhulgas võrgustiku kasutamise eeskirjade kohaldamist, personali sertifikaatide aktsepteerimist ning raudtee-ettevõtjate kasutatavate sõidukite kasutuselevõtmise lubamist. Sertifitseerimise aluseks on dokumendid, mille raudtee-ettevõtja esitab vastavalt IV lisale.”

„Ohutussertifikaadi eesmärgiks on tõendada, et raudtee-ettevõtja on kehtestanud oma ohutuse juhtimissüsteemi ja on suuteline täitma koostalitlusvõime tehnilistes kirjeldustes ja muudes asjaomastes ühenduse õigusaktides ning riigisisestes ohutuseeskirjades sätestatud nõudeid, et riske kontrollida ja osutada võrgustikus ohutut transporditeenust.”;

3. Ilma et see piiraks artiklis 4 sätestatud raudtee-ettevõtjate ja raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjate vastutust, tagab hoolduse eest vastutav üksus hooldussüsteemi kaudu, et sõidukid on ohutus töökorras.

järelevalve selle üle, et sõidukid on nõuetekohaselt registreeritud riiklikus raudteeveeremi registris ning et selles sisalduv ohutusalane teave on korrektne ja ajakohane.”

Artikkel 2

Rakendamine ja ülevõtmine

1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt … (11). Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.

Kui liikmesriigid need sätted vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.

Käesoleva direktiivi ülevõtmise ja rakendamise kohustust ei kohaldata Küprose Vabariigile ja Malta Vabariigile, kuni nende territooriumil puudub raudteesüsteem.

2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.

Artikkel 3

Jõustumine

Käesolev direktiiv jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Artikkel 4

Adressaadid

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

(1) ELT C 256, 27.10.2007, lk 39.

(2) Euroopa Parlamendi 29. novembri 2007. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) nõukogu 3. märtsi 2008. aasta ühine seisukoht ja Euroopa Parlamendi … seisukoht (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata).

(3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/49/EÜ ühenduse raudteede ohutuse kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 95/18 EÜ raudteeettevõtjate litsentseerimise kohta ja direktiivi 2001/14/EÜ raudtee infrastruktuuri läbilaskevõime jaotamise ning raudtee infrastruktuuri kasutustasude kehtestamise ja ohutuse sertifitseerimise kohta (raudteede ohutuse direktiiv) (ELT L 164, 30.4.2004, lk 44).

(4) EÜT L 235, 17.9.1996, lk 6. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2007/32/EÜ (ELT L 141, 2.6.2007, lk 63).

(5) EÜT L 110, 20.4.2001, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud komisjoni direktiiviga 2007/32/EÜ.

(6) ELT L ….

(7) EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23. Otsust on muudetud otsusega 2006/512/EÜ (ELT L 200, 22.7.2006, lk 11).

(8) ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.

(9) ELT L …;”.

(10) Üks aasta pärast käesoleva direktiivi jõustumist.

(11) 24 kuud pärast käeoleva direktiivi jõustumist.

NÕUKOGU PÕHJENDUSED

I. SISSEJUHATUS

Komisjon esitas 13. detsembril 2006 ettepanekud järgmise kolme õigusakti kohta, mille peamine eesmärk on raudteeveeremite liikumise hõlbustamine kogu Euroopa Liidus:

— direktiiv, millega muudetakse direktiivi 2004/49/EÜ ühenduse raudteede ohutuse kohta (1) (edaspidi raudteede ohutuse direktiiv);

— direktiiv, mis käsitleb ühenduse raudteevõrgu koostalitlusvõimet (2) (edaspidi raudteede koostalitlusvõime direktiiv);

— määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 881/2004, millega asutatakse Euroopa Raudteeagentuur (3) (edaspidi agentuuri määrus).

Euroopa Parlament võttis oma arvamuse vastu 29. septembril 2007 esimesel lugemisel.

Nõukogu võtab 3. märtsil 2008 vastu oma ühise seisukoha. Töö käigus arvestas nõukogu Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (4). Regioonide Komitee otsustas eespool nimetatud ettepanekute kohta arvamust mitte vastu võtta.

II. ÜHISE SEISUKOHA ANALÜÜS

1. Üldosa

Selleks, et võimaldada raudteedel täita oma peamist rolli seoses jätkusuutliku liikuvusega Euroopa Liidus, on nõukogu eesmärk Euroopa integreeritud raudteepiirkonna järk-järguline väljaarendamine. Sellega seoses leiab nõukogu, et kõnealused kolm ettepanekut õigusaktide kohta, milles sõnastatakse uuesti tavaraudteevõrgu ja kiirraudteevõrgu koostalitlusvõime direktiivid ning millega muudetakse raudteede ohutuse direktiivi ja agentuuri määrust, võivad oluliselt parandada Euroopa raudtee reguleeriva raamistiku tehnilist külge.

Kõnealused ettepanekud vähendavad Euroopa raudteevõrgustikus raudteeveeremite vaba liikumise praegusi tõkkeid, hõlbustades seega raudteesõidukite lubade vastastikust tunnustamist liikmesriikide vahel.

Nõukogul ja parlamendil õnnestus jõuda esimesel lugemisel kokkuleppele raudteede koostalitlusvõime direktiivi suhtes ning seega võib nõukogu esitatud õigusakti koos vastavate muudatustega vastu võtta. Nõukogu ja parlament ei suutnud siiski oma seisukohti raudteede ohutuse direktiivi ja agentuuri määruse muutmise ettepanekute osas esimesel lugemisel vastavusse viia. Seetõttu võttis nõukogu vastu ühise seisukoha mõlema ettepaneku kohta, võttes seega nõuetekohaselt arvesse muudatused, mille parlament võttis vastu oma esimesel lugemisel esitatud arvamustes.

2. Peamised poliitilised küsimused

Peamised nõukogu poolt komisjoni ettepanekusse tehtud muudatused on esitatud allpool. Lisaks sellele näeb nõukogu ette erandi Küprose ja Malta jaoks.

2.1 Kõigi lubade andmise menetlustega seotud sätete koondamine ühte õigusakti

Nii kehtiv raudteede ohutuse direktiiv kui ka raudteede koostalitlusvõime direktiiv sisaldavad sätteid, mis käsitlevad raudteeveeremite kasutuselevõtmise lubade andmise menetlusi. Viimases direktiivis käsitletakse ühenduse raudteevõrgu uusi või ümberehitatud osasid ning esimeses käsitletakse juba kasutuses olevaid veeremeid. Kooskõlas parema õigusloome põhimõttega ning pidades silmas vajadust lihtsustada ühenduse õigusakte, inkorporeerib nõukogu kõik raudteeveeremi kasutuselevõtmise lubade andmise menetlusi käsitlevad sätted ühteainsasse õigusakti. Lisaks viiakse ettepaneku, millega muudetakse raudteede ohutuse direktiivi, praegune, kuid muudetud artikkel 14, uus artikkel 14a ja uus lisa üle uuestisõnastatud raudteede koostalitlusvõime direktiivi. Parlament oli kõnealuste sätete üleviimisega nõus esimesel lugemisel, mil saavutati kokkulepe raudteede koostalitlusvõime direktiivi suhtes. Põhimõtteliselt saab nõukogu seega muudatusettepanekud 20, 26 ja 27 täielikult vastu võtta. Lisaks sellele saab nõukogu põhimõtteliselt nõustuda muudatusettepanekuga 18, leides, et kõnealuse üleviimise tulemusena saab seadusandja hoiduda mis tahes viitamisest muudetud raudteede ohutuse direktiivis sätestatud lubade andmise menetlustele.

2.2 Hooldusega seotud ülesannete ja kohustuste selgitamine

Uue, 1999. aasta rahvusvaheliste raudteevedude konventsiooni (COTIF) jõustumise (1. juuli 2006) tulemusena ei ole valdajad enam kohustatud oma vaguneid raudtee-ettevõtjate juures registreerima. Kõnealust arengut arvestades ning selleks, et võimaldada raudtee-ettevõtjatel osutada raudteevõrgus ohutult transporditeenuseid, täpsustab nõukogu hooldusega seotud ülesannete ja vastutuse uut vahekorda. Lisaks esitab nõukogu uue mõiste „valdaja” ning võtab kasutusele mõiste „hoolduse eest vastutav üksus”.

Järgides võimalikult täpselt rahvusvaheliste raudteevedude konventsioonis kasutatud määratlust, loob nõukogu selge seose valdaja ja tema veeremi vahel, seades valdajatele kohustuse registreerida end valdajana riiklikus veokiregistris. Nõukogu saab muudatusettepaneku 8 täielikult vastu võtta, kuna nõukogu ja parlament on jõudnud mõiste „valdaja” suhtes kokkuleppele. Lisaks sellele saab muudatusettepaneku 9, mis esitati õige terminoloogia kasutamise eesmärgil, põhimõtteliselt vastu võtta.

Ühises seisukohas on sätestatud, et hoolduse eest vastutavad üksused tagavad hooldussüsteemi kaudu, et veeremid on ohutus töökorras. Lisaks peab iga veeremi puhul olema enne selle kasutuselevõtmist või raudteevõrgus kasutamist määratud üksus, kes vastutab veeremi hoolduse eest. Lisaks sellele peab iga hoolduse eest vastutav üksus olema registreeritud riiklikus veokiregistris. Vaid erandjuhtudel ning oma vastava raudteevõrgu piires võib riiklik ohutusasutus otsustada lubada erandit kohustusest määrata veeremile selle hoolduse eest vastutav üksus. Sellised erandid peab riiklik ohutusasutus oma aastaaruandes avalikustama. Kõnealuse süsteemi kaudu loodab nõukogu võimaldada raudtee-ettevõtjatel ja infrastruktuuri haldajatel hõlpsasti kindlaks teha nende poolt kasutatavate veeremite hoolduse eest vastutava üksuse.

2.3 Hooldusalane sertifitseerimine

Eesmärgiga veenda nii riiklikke ohutusasutusi kui ka transpordiahelas osalejaid selles, et toimub vagunite hoolduse tõhus kontrollimine, otsustab nõukogu tugevdada komisjoni ettepanekus sisalduvat sätet hooldusalase sertifitseerimise kohta. Komisjon tegi ettepaneku, et vajadusel tuleks kehtestada haldajate jaoks hooldusalase sertifitseerimise süsteem. Seevastu on nõukogu nõus sättega, mis kohustab komisjoni hiljemalt üks aasta pärast raudteede ohutuse direktiivi muutmist käsitleva ettepaneku jõustumist vastu võtma meedet, millega kehtestatakse hoolduse eest vastutavate üksuste hooldussüsteemide sertifitseerimine. Nii komisjoni ettepanekus kui ka nõukogu ühises seisukohas on kõnealuse sertifitseerimissüsteemi aluseks Euroopa Raudteeagentuuri soovitus. Nõukogu tagab, et väljastatud tõend kehtib terves ühenduses ning et see tagab, et kõik veeremid, mille eest sertifitseeritud üksus vastutab, vastavad raudteede ohutuse direktiivis sätestatud hooldusnõuetele.

Lisaks sellele võivad hoolduse eest vastutavad üksused kõnealuses sertifitseerimissüsteemis vabatahtlikkuse alusel osaleda. Lõpuks, selgitamaks, et raudtee-ettevõtjate ja infrastruktuuri haldajate jaoks ei ole kehtestatud uusi nõudeid, täpsustab nõukogu, et ohutuse juhtimissüsteem, mille raudtee-ettevõtjad ja infrastruktuuri haldajad peavad juba praeguse raudteede ohutuse direktiivi kohaselt kehtestama, hõlmab ka hooldussüsteemi.

Muudatusettepanekus 21 esitab parlament raudteeveeremite hooldussüsteemi, mis erineb nõukogu poolt sätestatud süsteemist kahe peamise aspekti osas. Kõigepealt, kui nõukogu kooskõlas komisjoni 28. juuli 2006. aasta otsusega, millega võetakse vastu raudteevagunite koostalitlusvõime tehnilised kirjeldused, ning kooskõlas komisjoni 9. novembri 2007. aasta otsusega, millega võetakse vastu riikliku raudteeveeremi registri ühised tehnilised kirjeldused, kehtestab hoolduse eest vastutava üksuse mõiste, omistab parlament otsese vastutuse veeremi hoolduse eest selle valdajale. Teiseks nõuab parlament kohustuslikku hooldusalast sertifitseerimissüsteemi, samal ajal kui nõukogu sätestab vabatahtliku süsteemi Euroopa Raudteeagentuuri üldisest lähenemisviisist lähtudes.

Nõukogu ei saa muudatusettepanekut 21 vastu võtta kolmel põhjusel. Esimene põhjus on, et valdaja muutmine veeremi hoolduse eest vastutavaks ei näi olevat kooskõlas raudtee-ettevõtjate ja infrastruktuuri haldajate üldise vastutusega seoses transpordi ohutu korraldusega, nagu on ette nähtud raudteede ohutuse direktiivi muudes olulistes sätetes, eelkõige selle artiklis 4. Teise põhjusena leiab nõukogu, et kohustuslik hooldussüsteemis osalemine ei ole alati asjakohane ja võib põhjustada mittevajalikke halduskulusid, näiteks kolmandatest riikidest saabuvate vagunite või muude sõidukite puhul, nagu vedurid ja sõiduautod. Kolmanda põhjusena kardab nõukogu, et omistades valdajatele hoolduskohustuse, mis nõuab konkreetset oskusteavet, võib see koormavalt mõjuda nende majandustegevuse arengule.

2.4 Erandi lubamine Küprosele ja Maltale

Võttes arvesse seda, et Küprosel ja Maltal puudub raudteevõrk, sätestab nõukogu oma ühises seisukohas, et direktiivi, millega muudetakse raudteede ohutuse direktiivi, ülevõtmise ja rakendamise kohustust Küprose ja Malta suhtes ei kohaldata, kuni nende territooriumil puudub raudteevõrk.

III. EUROOPA PARLAMENDI MUUDATUSETTEPANEKUD

Nõukogu vastus muudatusettepanekutele 8, 9, 18, 20, 21, 26 ja 27 on esitatud eespool seoses peamiste küsimustega.

Lisaks saab nõukogu täielikult vastu võtta muudatusettepaneku 2 vastavustabelite kohta. Lisaks sellele on nõukogule põhimõtteliselt vastuvõetavad muudatusettepanekud 16 ja 17, mis käsitlevad keeleversiooni parandusi. Nõukogu ei saa siiski kas õiguslikel või tehnilistel põhjustel vastu võtta järgmisi muudatusettepanekuid:

— Muudatusettepanek 3, kuna töötajate ohutuse ja tervisega seotud eesmärgid jäävad komisjoni ettepaneku kohaldamisalast välja;

— Omavahel seotud muudatusettepanekud 4–7, kuna pakutud mõiste „riiklikud ohutuseeskirjad” ei ole kooskõlas raudteede ohutuse direktiivi II lisaga, kus on esitatud riiklike ohutuseeskirjade kirjeldus, ning kuna mõistet „olulised nõuded” kasutatakse selle liiga kitsas tähenduses;

— Muudatusettepanek 14, kuna nõukogu on arvamusel, et arutelu ühiste ohutuseesmärkide väljatöötamise üle toimus raudteede ohutuse direktiivi vastuvõtmise ajal ning seda ei peaks uuesti alustama. Lisaks sellele märgib nõukogu, et agentuuri määruse artikli 6 lõike 4 alusel on Euroopa Raudteeagentuuri soovitusteks (muu hulgas ühiste ohutuseeskirjade kohta) juba vajalik üksikasjalik kulude ja tulude analüüs;

— Muudatusettepanek 19, kuna see ei ole ühise seisukoha ülesehitusega vastavuses;

— Muudatusettepanek 22 käsitleb küsimust, kellel peaks olema õigus taotleda Euroopa Raudteeagentuurilt tehnilist arvamust. See ei tohiks enam olla vaidlusalune küsimus, kuna nõukogu ja parlament jõudsid raudteede koostalitlusvõime direktiivi raames kõnealuses küsimuses kokkuleppele;

— Muudatusettepanekud 1, 10, 11, 12, 13, 15, 23, 24 ja 25, mis käsitlevad komiteemenetlust, milles parlament kehtestab mitme meetme puhul kiirmenetluse. Kuna tegemist on üldmeetmetega ning nende eesmärk on muuta või täiendada raudteede ohutuse direktiivi vähemolulisi sätteid, nõustub nõukogu komisjoni ja parlamendiga selles, et parlament peaks olema kaasatud kõnealuste meetmete vastuvõtmisesse kontrolliga regulatiivmenetluse kaudu. Siiski näib kiirmenetluse kohaldamise võimaluse sätestamine ebaproportsionaalne, kuna kõik need meetmed on juba seotud konkreetse tähtajaga või need tuleb korrapäraselt läbi vaadata.

IV. KOKKUVÕTE

Kõnealused kolm õigusakti ettepanekut (koostalitlusvõime, ohutuse ja Euroopa Raudteeagentuuri kohta), mille eesmärk on hõlbustada raudteeveeremite liikumist Euroopa Liidus, on oluline panus Euroopa raudteepiirkonna edasiseks integreerimiseks. Nõukogu ja parlament on juba saavutanud märkimisväärset edu nende kolme ettepaneku osas, olles eelkõige jõudnud esimesel lugemisel kokkuleppele raudteede koostalitlusvõime direktiivi suhtes. See loob teise lugemise raames toimuvatel aruteludel mõlema kaasseadusandja jaoks tugeva aluse kompromisslahenduste leidmiseks ettepanekute suhtes, millega muudetakse agentuuri määrust ja raudteede ohutuse direktiivi.

(1) ELT C 126, 7.6.2007, lk 7.

(2) ELT C 126, 7.6.2007, lk 7.

(3) ELT C 126, 7.6.2007, lk 7.

(4) ELT C 256, 27.10.2007, lk 39.