Neid tegureid on lisaks selgitatud määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõikes 3, milles on samuti sätestatud, et asjakohast tähelepanu tuleb pöörata „kõikidele teistele teguritele, mis on asjaomase liikmesriigi arvates olulised, et põhjalikult hinnata puudujäägi- ja võlakriteeriumide järgimist, ning millest liikmesriik on nõukogule ja komisjonile teada andnud“. Mis puudutab võlakriteeriumi järgimist, siis määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõike 4 kohaselt ei saa menetluses, mille tulemusel tehakse Soome võlakriteeriumi põhjal otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta, neid asjakohaseid tegureid arvesse võtta, sest valitsemissektori võla suhe SKPsse ületab kontrollväärtust 60 % SKPst ja topelttingimus (valitsemissektori eelarvepuudujääk on kontrollväärtuselähedane ja kontrollväärtuse ületamine on ajutine) ei ole täidetud. Komisjon tunnistab siiski, et asjaolud, mis viisid puudujäägikriteeriumi täitmise hindamiseni 2020. aastal, on erandlikud.

Aluslepingu artikli 126 lõikes 3 on sätestatud, et juhul kui liikmesriik ei vasta ühele või mõlemale kriteeriumile, peab komisjon koostama aruande. Aruandes tuleb võtta „arvesse ka seda, kas eelarvepuudujääk ületab riigi investeerimiskulutused, samuti kõiki muid asjassepuutuvaid tegureid, kaasa arvatud liikmesriigi keskmise pikkusega perioodi majandus- ja eelarveseisund“.

Aluslepingu kontrollväärtuse ületamine 2020. aastal on erandlik, kuna selle põhjuseks on tõsine majandussurutis. Võttes arvesse COVID-19 pandeemia mõju Soome majandusele, prognoositakse komisjoni kevadprognoosis, et reaalne SKP väheneb 2020. aastal 6,3 %.

Seepärast on komisjon koostanud käesoleva aruande, milles analüüsitakse, kas Soome täidab aluslepingu kohast eelarvepuudujäägi kriteeriumi. Võlakriteeriumi võib pidada täidetuks, sest võla suhe on 2019. aastal väiksem kui aluslepingus sätestatud kontrollväärtus 60 % SKPst. Aruandes võetakse arvesse kõiki asjakohaseid tegureid ja COVID-19 pandeemiast tingitud suurt majandusšokki.

2020. aastaks kavandatud eelarvepuudujääk on esmapilgul usutav tõend ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta, nagu on määratletud stabiilsuse ja kasvu paktis.

20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning määruse (EÜ) 1467/97 artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud klausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majandussurutise korral. Komisjon jagas oma teatises nõukoguga seisukohta, et arvestades COVID-19 puhangust tingitud eeldatavat tõsist majandussurutist, võimaldab praegune olukord klausli aktiveerida. 23. märtsil 2020 nõustusid liikmesriikide rahandusministrid komisjoni hinnanguga. Üldise vabastusklausli aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse jätkusuutlikkust keskpikas perspektiivis. Parandusliku osa puhul võib nõukogu teha komisjoni soovituse alusel ka otsuse võtta vastu muudetud eelarvekurss. Üldine vabastusklausel ei peata stabiilsuse ja kasvu pakti kohaseid menetlusi. See võimaldab liikmesriikidel kalduda kõrvale tavapäraselt kohaldatavatest eelarvenõuetest ning komisjonil ja nõukogul võtta pakti raames vajalikke poliitika koordineerimise meetmeid.

Praeguses olukorras on peamine lisategur, mida tuleb 2020. aasta puhul arvesse võtta, üldise vabastusklausli aktiveerimine COVID-19 pandeemia majanduslik mõju taustal, millel on märkimisväärne mõju eelarveseisundile ja see toob kaasa väga ebakindlad väljavaated. Pandeemia on viinud ka üldise vabastusklausli aktiveerimiseni.

3.1. COVID-19 pandeemia

COVID-19 pandeemia on toonud kaasa suure majandusšoki, millel on märkimisväärne negatiivne mõju kogu Euroopa Liidus. Mõju SKP kasvule sõltub nii pandeemia kestusest kui ka meetmetest, mida riiklikud ametiasutused võtavad Euroopa ja ülemaailmsel tasandil pandeemia leviku aeglustamiseks, tootmisvõimsuse kaitsmiseks ja kogunõudluse toetamiseks. Liikmesriigid on juba võtnud või võtmas eelarvemeetmeid, et suurendada tervishoiusüsteemide suutlikkust ning aidata eriti palju kannatanud üksikisikuid ja majandussektoreid. Vastu on võetud ka märkimisväärsed likviidsustoetuse meetmed ja muud garantiid. Kui üksikasjalikumast teabest ei tulene teisiti, peavad pädevad statistikaasutused uurima, kas neil meetmetel on vahetu mõju valitsemissektori eelarvepositsioonile või mitte. Koos majandustegevuse aeglustumisega suurendavad need meetmed märkimisväärselt valitsemissektori eelarvepuudujääki ja võlapositsiooni.

3.2 Keskpika perioodi majandusseisund

Soome majanduskasv aeglustus juba enne kriisi. COVID-19 pandeemia ja selle ohjeldamiseks võetud meetmed mõjutavad tõsiselt majanduskasvu. Prognoositakse, et reaalne SKP väheneb 2020. aastal järsult ligikaudu 6,3 %, et siis 2021. aastal taas tõusta, jõudes 3,7 %ni. 2020. aasta majanduskasvu aeglustumise peamiseks tõukejõuks on eeldatavasti eratarbimine ja erainvesteeringud, samal ajal kui valitsemissektori tarbimine ja investeeringud toetavad majandust. Stabiilsusprogrammi aluseks olevas makromajanduslikus prognoosis eeldatakse, et Soome sisemajanduse koguprodukt väheneb 2020. aastal 5,5 % ja kasvab 2021. aastal 1,3 %, mis on tingitud samadest teguritest. SKP järsk vähenemine 2020. aastal on leevendav tegur Soome eelarvepuudujäägi kriteeriumi täitmise hindamisel 2020. aastal.

Suur ebakindlus ja kasvav tööpuudus peaksid 2020. aastal sisenõudlust vähendama. Eeldatakse, et kodumajapidamised suurendavad tagavarasääste, viivitavad suvaliste kulutustega ja vähendavad tarbimist. Erainvesteeringud peaksid järsult vähenema nii eluasemeturu kui ka ärisektori ebakindlate väljavaadete tõttu. Netoekspordi panus on negatiivne. See mõjutab tugevalt tööturgu, mis oli juba enne kriisi seiskunud. Töötus peaks 2020. aasta keskpaigaks märkimisväärselt suurenema.

Pandeemia arengu, piirangute lõpetamise ajakava ja nende mõju osas majandustegevusele valitseb erakordselt suur ebakindlus. Prognoositud stsenaariumide langusriskid on peamiselt seotud pandeemiast tingitud sise- ja välisnõudluse šoki kestuse ja tõsidusega. Pikemat aega kestev kriis mõnes vaba aja veetmisega seotud tegevuses, näiteks merematkete sektoris, võib põhjustada Soome rahandusele märkimisväärse lisašoki. Teisest küljest tundub, et Soome peamised kaubanduspartnerid sisenevad taastumisperioodi varem eeldatust kiiremini.

3.3 Keskpika perioodi eelarvepositsioon

Soomel soovitati 13. juuli 2018 tagada, et valitsemissektori esmaste netokulude nominaalne kasvumäär ei ületa 2019. aastal 2,9 % (kulude kasvu eesmärk), mis vastab struktuursele kohandusele -0,2 % SKPst . Tuginedes tulemustele ja komisjoni prognoosile, kaldus valitsemissektori esmaste kulude kasv 2019. aastal mõnevõrra kõrvale keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks soovitatud kohandamiskavast. Struktuurne eelarvepositsioon osutab mõningasele kõrvalekaldumisele ka 2019. aastal. Üldhinnang osutab seega, et 2019. aastal kalduti keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks soovitatud kohandamiskavast mõningal määral kõrvale.

Majanduskasvu aeglustumine ja meetmed, mida valitsus on võtnud COVID-19 viiruse leviku piiramiseks, peaksid avaldama suurt mõju riigi rahandusele. Aasta esimeses lisaeelarves võttis valitsus mitmeid tähtajalisi ja sihipäraseid meetmeid, et võidelda koroonaviiruse pandeemia mõjuga inimeste tervisele ja majandusele. Meetmed hõlmavad suvakohaseid investeeringuid aastatel 2020– 2024 kogusummas ligikaudu 4,1 miljardit eurot. Need mõjutavad eelkõige 2020. aasta eelarvet, mis tõi varasemaks 2019.–2023. aasta valitsuse programmi rakendamisega seotud kulud.

2020. aasta aprilli keskpaigaks vastu võetud pandeemia leevendusmeetmete eelarvekulu on 2020. aastal 1,7 % SKPst. Enamik meetmeid hõlmab toetusi kõige enam mõjutatud majandussektoritele, aidates VKEdel ja füüsilisest isikust ettevõtjatel tulla toime liikumispiirangu ajal. Valitsus otsustas ajutiselt vähendada ka sotsiaalmakseid. Hõlmatud on ka kulutused tervishoiule ja meditsiinitarvetele, avalikule korrale ja piirikaitsele. Lisaks avaldavad riigi rahandusele täiendavat mõju automaatsed stabilisaatorid vahemikus 3–4 % SKPst, milleks on näiteks väiksemad maksutulud ja suuremad kulutused sotsiaalkindlustusele. Üldiselt prognoositakse, et kriisi mõjul halveneb valitsemissektori eelarvepositsioon 2020. aastal -7,2 %ni SKPst.

Kuigi 2021. aastal on oodata majanduse elavnemist, peaksid eeldusel, et poliitikat ei muudeta, olema valitsemissektori tulud kriisieelsetest prognoosidest väiksemad. Suurem osa pandeemiaga seotud kuludest peaksid 2020. aasta lõpuks lõppema, kuid mõned ettevõtluse toetusprogrammid peaksid jätkuma. Valitsuselt oodatakse ka mõningast kahju seoses tema garanteeritud laenude ja investeeringutega. Sellest tulenevalt on komisjoni prognoosi kohaselt 2021. aastaks prognoositud valitsemissektori eelarvepositsioon -3,4 % SKPst.

Eelarveprognoose ümbritseb suur ebakindlus, mis tuleneb makromajanduslikust arengust, sissenõutud garantiide summast, COVID-19 pandeemia leevendamiseks võetud toetusmeetmete eelarvekuludest ja vajadusest võtta lisameetmeid.

3.4. Keskpika perioodi valitsemissektori võlapositsioon

Komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi kohaselt suureneb valitsemissektori võlg eeldatavasti ja jõuab 2019. aasta 59,4 %-lt SKPst 2021. aastaks 69,6 %ni. Võla jätkusuutlikkuse hindamine kinnitab, et võlapositsioon jääb hoolimata mõningatest riskidest keskpikas perspektiivis jätkusuutlikuks, võttes arvesse olulisi leevendavaid tegureid (sh võlaprofiil). Kuigi võlapositsioon on COVID-19 kriisi tulemusena halvenenud, on baasstsenaariumikohane valitsemissektori võla suhe SKPsse eeldatavasti keskpikas perspktiivis jätkusuutlik (väheneb).

Joonis 1. Valitsemissektori võla suhe SKPsse, Soome, % SKPst

Allikas: komisjoni talitused.

3.5 Liikmesriigi väljapakutud muud tegurid

11. mail 2020 edastasid Soome ametiasutused kirja, milles käsitleti asjaomaseid tegureid kooskõlas määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõikega 3. Eelmistes punktides esitatud analüüs üldjoontes juba hõlmab ametiasutuste väljapakutud põhitegureid. Eespool veel nimetamata lisategurid on valitsuse struktuurireformide ja pikaajalise kestlikkuse suurendamise kavad. Need hõlmavad eelkõige sotsiaal- ja tervishoiuteenuste reformi ettevalmistusi ning eelarve kestlikkuse mahajäämuse vähendamise tegevuskava. Lisaks tuletatakse kirjas meelde, et Soomel on tugev netovara positsioon, mida saab kasutada tulevase majanduskasvu edendamiseks ja majanduse pikaajalise kestlikkuse parandamiseks. Lõpuks kinnitab valitsus, et esitab 2020. aasta sügisel eelarve raames majanduspoliitika paketi. Komisjon koostab ka täiemahulise stabiilsusprogrammi, mis sisaldab valitsemissektori rahanduse mitmeaastaseid eesmärke. Kirjas rõhutatakse, et 30. aprillil 2020 esitatud stabiilsusprogrammis esitati üksnes sõltumatud makromajandus- ja eelarveprognoosid aastateks 2020–2022, mitte valitsuse poolt ametlikult vastu võetud eelarve-eesmärgid.