SELETUSKIRI

1. TAUST

Sotsiaalmeedia, veebimeili, sõnumiteenuste ja äppide ulatuslikum kasutamine teabevahetuse, töö, sotsiaalse suhtluse ja teabe hankimise eesmärgil, sealhulgas ka ebaseadusliku tegevuse eesmärgil, toob kaasa ka piiriüleste andmevoogude suurenemise. Kriminaaluurimistes tuginetakse seetõttu üha enam elektroonilistele tõenditele, mis ei ole avalikult kättesaadavad. Kuna internet on oma olemuselt piirideta ja teenuseid saab osutada kõikjalt maailmast (sealhulgas saavad seda teha ka väljaspool Euroopat asuvad äriühingud), on elektroonilistele tõenditele piiriülese juurdepääsu lihtsustamine pakiline küsimus ja puudutab peaaegu igat liiki kuritegusid. Hiljutised terrorirünnakud on toonud esmatähtsana esile vajaduse leida viise, kuidas Euroopa Liidu prokurörid ja kohtunikud saaksid elektroonilisi tõendeid kiiremini ja tulemuslikumalt turvata ja hankida.

Rohkem kui poolte kriminaaluurimiste läbiviimine eeldab tänapäeval juurdepääsu piiriülestele elektroonilistele tõenditele. Ligikaudu 85 % kriminaaluurimiste puhul on vaja elektroonilisi tõendeid ning neist kahe kolmandiku puhul tuleb hankida tõendeid teises riigis asuvatelt veebipõhiste teenuste osutajatelt. Ajavahemikul 2013–2018 suurenes suurematele veebipõhiste teenuste osutajatele esitatud taotluste arv 84 %. Sellist liiki andmed on kriminaaluurimistes isiku tuvastamiseks või tema tegevuse kohta teabe saamiseks kriitilise tähtsusega.

Elektroonilised tõendid hõlmavad eri liiki elektroonilisi andmeid, mis on asjakohased kuritegude uurimisel ja nende eest vastutusele võtmisel ning mida sageli talletatakse veebipõhiste teenuste pakkujate serverites. Nende hulka kuuluvad sellised sisuandmed nagu e-kirjad, tekstisõnumid, fotod ja videod ning sellised muud kui sisuandmed nagu abonendiandmed või veebikontot puudutavad liiklusandmed.

Õigusasutuste koostöö on ametivõimude jaoks traditsiooniline koostöömeetod igat liiki kuritegude tõkestamisel. Praegu on Euroopa uurimismäärus peamine vahend, mida liikmesriigid kasutavad, et taotleda juurdepääsu piiriülestele elektroonilistele tõenditele enamikus Euroopa Liidu riikides.

Euroopa Liidu liikmesriigid kasutavad vastastikuse õigusabi taotlusi koostöös kolmandate riikidega (samuti Taani ja Iirimaaga, kes Euroopa uurimismääruses ei osale). Mõlemal poolel on kaasatud mitu erinevat ametiasutust. Menetlused töötati välja enne internetiajastut, kui taotluste maht olid vaid murdosa praegusest ja kui arvestama ei pidanud elektrooniliste tõendite volatiilsusega.

Ameerika Ühendriigid on üks peamisi riike, kellele esitatakse Euroopa Liidu liikmesriikidest (ja mujalt maailmast) elektroonilistele tõenditele juurdepääsu käsitlevaid vastastikuse õigusabi taotlusi. Seal asuvad ka suurimate teenuseosutajate peakontorid. Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide vaheline vastastikuse õigusabi osutamise leping allkirjastati 25. juunil 2003 ja see jõustus 1. veebruaril 2010. Leping on peamine Atlandi-ülene mehhanism, millega tagatakse tõhus koostöö kriminaalõiguse ning organiseeritud kuritegevuse ja terrorismi vastase võitluse valdkonnas.

Leping vaadati esimest korda ühiselt läbi 2016. aastal. Selle protsessi käigus järeldati, et leping loob ELi ja USA vastastikuse õigusabi kontekstis lisaväärtust ja toimib üldjoontes hästi. Koostöö parandamiseks tehakse täiendavaid jõupingutusi. Kuigi ametiasutuste õigusalane koostöö (sh USAga) on tähtis, on see meetod elektrooniliste tõendite volatiilsust arvestades sageli liiga aeglane, kestes keskmiselt kümme kuud, ja võib kaasa tuua ebaproportsionaalse ressursikulu. Kuna sõltumatus on konkreetse uurimisjuhtumi käigus tehtavas õigusalases koostöös oluline aspekt, muutub üha tavapärasemaks see, et ainus puutepunkt mõne teise riigiga on andmete või teenuseosutaja asukoht. 2016. aasta ühise läbivaatamise käigus ergutati liikmesriike just seoses elektrooniliste tõenditega tegema otsest koostööd USA teenuseosutajatega, eesmärgiga turvata ja hankida elektroonilisi tõendeid kiiremini ja tulemuslikumalt.

Otsene koostöö USA teenuseosutajatega on tekkinud alternatiivina õigusalasele koostööle. See piirdub muude kui sisuandmetega ja on USA õiguse perspektiivist vaadatuna vabatahtlik. Praktikas tähendab see seda, et Euroopa Liidu liikmesriigi avaliku sektori asutused esitavad Ameerika Ühendriikides asuvale teenuseosutajale siseriiklikke kriminaalmenetluse norme järgides otse taotluse juurdepääsu saamiseks andmetele, millele teenuseosutajal on juurdepääs (tavaliselt teenuseosutaja pakutava teenuse kasutaja andmed). See puudutab mõnda USAs ja üksikuid Iirimaal asutatud teenuseosutajaid, kes vastavad vabatahtlikult otse liikmesriikide õiguskaitseasutuste taotlustele, kui taotlused käsitlevad muid kui sisuandmeid.

USA õigus lubab USAs asuvatel teenuseosutajatel teha otsest koostööd Euroopa avaliku sektori asutustega, kui see puudutab muid kui sisuandmeid. Koostöö on aga vabatahtlik. Nii tegutsevad teenuseosutajad vastavalt enda poolt paika pandud tegevuspõhimõtetele või otsustavad iga juhtumi puhul eraldi, kas ja kuidas nad koostööd teevad. Lisaks sellele, et teenuseosutajatega tehtav otsene koostöö on suurenenud, on USAs hiljuti olnud mitu kohtuotsust ja kohtuasja, milles üritati selgitada, kas USA ametiasutustel on õigus nõuda välismaal talletatavate andmete esitamist teenuseosutajalt, kelle peamine asukoht on Ameerika Ühendriikides, eeskätt juhtum „Microsoft Ireland“.

Vabatahtlikkusel põhinevate otsese koostöö taotluste maht on kiiresti kasvanud: taotlusi oli 2017. aastal üle 124 000. Ehkki vabatahtlikkuse alusel toimuv otsene koostöö tagab vastastikuse õigusabiga võrreldes andmetele kiirema juurdepääsu, piirdub see muude kui sisuandmetega. Samuti võib see olla mitteusaldusväärne, sellega ei pruugi olla tagatud asjakohaste menetluslike kaitsemeetmete järgimine, see on võimalik ainult piiratud arvul teenuseosutajatega, kes kõik kohaldavad eri tegevuspõhimõtteid, see ei ole läbipaistev ja sellega ei kaasne piisav aruandekohustus. Sellest tulenev killustatus võib tekitada õiguskindlusetust, see tõstatab küsimusi süüdistuste esitamise õiguspärasuse ja nende isikute põhiõiguste kaitse ja menetluslike tagatiste kohta, keda need taotlused puudutavad. Lisaks sellele täidetakse vähem kui pooled kõigist teenuseosutajatele esitatud taotlustest.

Mis puudutab vastastikuseid taotlusi, mille USA ametiasutused esitavad Euroopa Liidus asuvatele teenuseosutajatele, siis praegu on paljude liikmesriikide telekommunikatsioonivaldkonda reguleeriva õigusraamistiku kohaselt riiklikel telekommunikatsiooniettevõtjal keelatud vastata otse välisriigi ametiasutuste taotlustele, sh taotlustele muude kui sisuandmete kohta. Puudub ka õigusraamistik, mis võimaldaks teha otsest koostööd muudes kommunikatsioonisektorites. Tavaliselt saavad USA ametivõimud selliseid andmeid ELi teenuseosutajatelt hankida vaid vastastikuse õigusabi taotluste kaudu.

2. ETTEPANEKU EESMÄRGID

Euroopa Komisjon võttis 2015. aasta aprillis esitatud Euroopa julgeoleku tegevuskavas kohustuse vaadata läbi küberkuritegude kriminaaluurimist takistavad tõkked, eelkõige need tõkked, mis takistavad piiriülest juurdepääsu elektroonilistele tõenditele. 17. aprillil 2018 esitas komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepaneku võtta vastu määrus, mis käsitleb Euroopa andmeesitamismäärust ja Euroopa andmesäilitamismäärust elektrooniliste tõendite hankimiseks kriminaalasjades, ning ettepaneku võtta vastu direktiiv, millega kehtestatakse ühtlustatud normid kriminaalmenetluses tõendite kogumise eesmärgil esindajate määramise kohta („elektrooniliste tõendite ettepanekud“).

Nende ettepanekute eesmärk on kiirendada Euroopa Liidus seda protsessi, mis võimaldab elektroonilisi tõendeid turvata ja neid otse muus riigis asutatud teenuseosutajatelt hankida. Ettepanekute kohaldamisalasse kuuluvad need konkreetsed teenuseosutajad, kes pakuvad teenuseid Euroopa Liidus. Teenuseosutaja pakub teenuseid Euroopa Liidus, kui ta võimaldab ühe või mitme liikmesriigi kasutajatel oma teenuseid kasutada ja kui tal on liiduga sisuline seos, näiteks kui tal on ühes liikmesriigis tegevuskoht või kui ta pakub teenuseid selle liikmesriigi paljudele kasutajatele. Need, kes Euroopa Liidus ei asu, on kohustatud nimetama esindaja, kelle suhtes saab andmeesitamismääruse täitmisele pöörata.

Euroopa Ülemkogu on rõhutanud selle küsimuse tähtsust nii liidu sees kui ka sellest väljaspool. Euroopa Ülemkogu 18. oktoobri 2018. aasta järeldustes on märgitud järgmist: „Tuleks leida lahendused, mis tagavad elektrooniliste tõendite kiire ja tõhusa piiriülese kättesaadavuse, et efektiivselt võidelda terrorismiga ja muude raskete ja organiseeritud kuritegudega nii ELis kui ka rahvusvahelisel tasandil. Enne parlamendi ametiaja lõppu tuleks kokku leppida elektrooniliste tõendite ja finantsteabele juurdepääsu ning samuti rahapesuvastase võitluse tõhustamist käsitlevates komisjoni ettepanekutes. Samuti peaks komisjon andma kiiremas korras läbirääkimisvolitused elektroonilisi tõendeid käsitlevateks rahvusvahelisteks läbirääkimisteks.“