[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 2.3.2009

KOM(2009) 94 lõplik

Ettepanek

NÕUKOGU OTSUS

mis käsitleb liikurseadmetega seotud rahvusvaheliste tagatiste konventsiooni 23. veebruaril 2007 Luxembourgis vastuvõetud protokollile (raudteeveeremile eriomaste küsimuste kohta) allakirjutamist Euroopa Ühenduse poolt

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

1. Ettepaneku eesmärk

Komisjon teeb ettepaneku, et ühendus kirjutaks alla liikurseadmetega seotud rahvusvaheliste tagatiste konventsiooni protokollile raudteeveeremile eriomaste küsimuste kohta (edaspidi „raudteeprotokoll” või „Luxembourgi protokoll”), mis võeti vastu Rahvusvahelise Eraõiguse Ühtlustamise Instituudi (UNIDROIT) ja Valitsustevahelise Rahvusvahelise Raudteeveo Organisatsiooni (OTIF) ühise egiidi all 12.–23. veebruaril 2007 Luxembourgis toimunud diplomaatilisel konverentsil. Diplomaatilisel konverentsil osales 42 riiki ja 11 rahvusvahelist organisatsiooni. Euroopa Komisjon osales Euroopa Ühenduse nimel läbirääkimistel 28. veebruaril 2003 vastuvõetud nõukogu suuniste alusel. Kaks liikmesriiki (Luksemburg ja Itaalia) kirjutasid protokollile alla konverentsi lõppedes.

2. Kaplinna konventsioon ja raudteeprotokoll

2.1. Kohaldamisala

Liikurseadmetega seotud rahvusvaheliste tagatiste konventsioon (edaspidi „Kaplinna konventsioon” või „konventsioon”) ja protokoll õhusõidukite seadmetele eriomaste küsimuste kohta (edaspidi „õhusõidukite protokoll”) võeti vastu 29. oktoobrist kuni 16. novembrini 2001 Kaplinnas toimunud diplomaatilisel konverentsil.

Konventsioonis sätestatakse ühised eeskirjad selliste rahvusvaheliste tagatiste (pandileping, omandireservatsiooni kokkulepe ja liisinguleping) andmise ja mõju kohta, mis on seotud teatavatesse kategooriatesse kuuluvate liikurseadmetega, mis on kindlaks määratud õhusõidukeid, raudteeveeremit ja kosmosevarustust käsitlevates protokollides.

Kõnealune õigusakt koosneb baaskonventsioonist, milles on sätestatud õigusnormid, mida kohaldatakse kõikide liikurseadmete kategooriate suhtes, ja mitmest eriprotokollist, mis sisaldavad erieeskirju teatavat liiki seadmete kohta.

Kõnealuste protokollidega võib konventsiooni muuta juhul, kui see on vajalik asjaomase valdkonna eripära arvestades. Seetõttu on iga liikurseadmete kategooria puhul ülimuslikud protokolli, mitte konventsiooni sätted. Liikmesriikide konventsioonikohased kohustused olenevad sellest, millise protokolliga nad on ühinenud. Konventsiooni saab konkreetse liikurseadmete kategooria suhtes kohaldada alles siis, kui asjaomane protokoll on jõustunud, ja seda saab kohaldada ainult kõnealuse protokolli osalisriikide vahel. Sellisel juhul loetakse ja tõlgendatakse konventsiooni ja protokolli koos ühe dokumendina.

Konventsiooni kohaldatakse juhul, kui võlgnik asub osalisriigis (artikkel 3). Eri protokollides on sätestatud ka konkreetsed ühendavad tegurid (nt registreerimisriik). Konventsiooni alusel antud tagatis (artiklid 1 ja 2) on seotud registreeritud varaga, kuid ka selle varaga seotud õiguste ja tuludega. Asjaomases protokollis võib olla sätestatud, et konventsiooni kohaldatakse ka vara müügi suhtes (konventsiooni artikkel 41). Konventsiooniga tugevdatakse õigusi, mis on liikurseadmetega seotud ühiste asjaõiguste suhtes õigustatud isikutel juhul, kui võlgnik jätab oma kohustused täitmata (artiklid 8–15). Konventsiooniga luuakse ka rahvusvaheline süsteem, et võlausaldajatel oleks võimalik registreerida eri liikurseadmete kategooriatega seotud tagatisi (artiklid 16–26), ja tagatakse, et võlausaldaja registreeritud tagatisel on eesõigus (artikkel 29).

Raudteeprotokolliga kehtestatakse teatavad eeskirjad, mis käsitlevad registreeritud rahvusvaheliste tagatistega seotud eesõigusi ja nende täitmist teatavate võlausaldajate puhul, kes rahastavad raudteeveeremeid, nt pandiandjad, tingimuslikud müüjad või liisinguandjad. Lisaks sellele on võlausaldajate tarbeks protokollis sätestatud konkreetsed abinõud (artikkel VII) ja kolm võimalust võlgniku maksejõuetuse korral abinõude rakendamiseks (artikkel IX). III peatükiga sätestatakse juurdepääs rahvusvahelisele registrile Interneti kaudu ja luuakse järelevalveamet. Artikliga XXV lubatakse osalisriikidel avalikuks teenindamiseks kasutatava raudteeveeremi puhul teha teatavatel tingimustel erandeid.

2.2. Raudteeprotokolli eesmärgid

Kõnealuse dokumendi eesmärk on lihtsustada hinnalise raudteeveeremi rahastamist, luues võlausaldajatele (müüjad, kellelt veerem on ostetud laenuga, ja institutsioonid, kes annavad selliseks müügiks laenu) eriti kindla rahvusvahelise garantii, mis annab neile „absoluutse” eesõiguse kõnealuste rahvusvahelises registris registreeritud varade suhtes.

Kõnealune õigusakt, millega on ühinenud mitmed ühenduse peamised kaubanduspartnerid, tooks tõenäoliselt palju kasu Euroopa raudteevaldkonnale, pankadele ja valitsustele, sest see julgustab tegema kapitaliinvesteeringuid raudteevaldkonda ja annab hoogu juurde reaalse liisinguturu loomisele. Selleks et raudteeprotokollist ühendusele tulu tõuseks, peab ta sellele kõigepealt alla kirjutama ja selle ratifitseerima.

3. Ühenduse pädevus

Kaplinna konventsioon ja selle protokollid on segakokkulepped, mis kuuluvad osaliselt ühenduse ainupädevusse. 2002. aastal esitas komisjon kaks ettepanekut Kaplinna konventsioonile ja õhusõidukite protokollile allakirjutamise ja nende sõlmimise kohta ühenduse poolt. 2008. aasta juulis esitas komisjon muudetud ettepaneku kõnealuste rahvusvaheliste kokkulepete sõlmimise kohta, sest need ei ole oma jõustumise tõttu enam avatud allakirjutamiseks.

Ühendusel on pädevus teatavates raudteeprotokolliga reguleeritavates valdkondades, mis on seotud 22. detsembri 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades[1], 29. mai 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta[2] ja 17. juuni 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 593/2008 lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta (Rooma I)[3]. Lisaks sellele on vastu võetud ühenduse õigusakte raudteeprotokolliga reguleeritavates valdkondades, mis on seotud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta direktiiviga 2008/57/EÜ ühenduse raudteesüsteemi koostalitlusvõime kohta (uuestisõnastamine)[4] ja 29. aprilli 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 881/2004, millega asutatakse Euroopa Raudteeagentuur[5]. Seetõttu ei saa liikmesriigid iseseisvalt raudteeprotokollile alla kirjutada.

28. veebruaril 2003 andis nõukogu komisjonile õiguse pidada diplomaatilisel konverentsil Luxembourgis ühenduse nimel läbirääkimisi raudteeprotokolli selliste sätete üle, mis kuuluvad ühenduse ainupädevusse ja mõjutavad ühenduse õigust.

Raudteeprotokolli artikli XXII kohaselt saavad kõnealusele dokumendile alla kirjutada, selle heaks kiita või sellega ühineda ka piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonid. Raudteeprotokollis määratletakse „piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsiooni” kui organisatsiooni, kelle pädevusse kuuluvad teatavad protokolliga reguleeritavad valdkonnad ning kes võib protokollile alla kirjutada. Selline määratlus lubab ühendusel kõnealusele dokumendile alla kirjutada tingimusel, et ta saab oma institutsioonidelt vajaliku heakskiidu. Vastavalt artikli XXII lõikele 3 kehtivad protokollis esinevad viited osalisriigile või osalisriikidele vastavalt kontekstile ka ühenduse kohta.

Raudteeprotokolli artikli XXII lõikes 2 on sätestatud, et protokollile alla kirjutades, seda heaks kiites või sellega ühinedes esitab ühendus deklaratsiooni, milles täpsustatakse raudteeprotokolliga reguleeritavad valdkonnad, mis kuuluvad ühenduse pädevusse. Sel eesmärgil on lisas esitatud kõnealuse deklaratsiooni eelnõu. Selle tekst on koostatud ühendusele 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001, 29. mai 2000. aasta määruse (EÜ) nr 1346/2000, 17. juuni 2008. aasta määruse (EÜ) 593/2008, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta direktiivi 2008/57/EÜ (ühenduse raudteesüsteemi koostalitlusvõime kohta (uuestisõnastamine)) ja 29. aprilli 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 881/2004 antud volituste alusel.

Eespool kirjeldatut silmas pidades teeb komisjon nõukogule ettepaneku võtta vastu allpool esitatud otsus, millega sätestatakse volitused alla kirjutada liikurseadmetega seotud rahvusvaheliste tagatiste konventsiooni protokollile raudteeveeremile eriomaste küsimuste kohta, esitades eespool nimetatud deklaratsiooni, mille tekst on esitatud lisas.

Ettepanek

NÕUKOGU OTSUS

mis käsitleb liikurseadmetega seotud rahvusvaheliste tagatiste konventsiooni 23. veebruaril 2007 Luxembourgis vastuvõetud protokollile (raudteeveeremile eriomaste küsimuste kohta) allakirjutamist Euroopa Ühenduse poolt

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 61 punkti c koostoimes artikli 300 lõike 2 esimese lõiguga,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut[6]

ning arvestades järgmist:

(1) Euroopa Ühendus töötab välja ühist õigusruumi, mis rajaneks kohtuotsuste vastastikuse tunnustamise põhimõttel.

(2) Liikurseadmetega seotud rahvusvaheliste tagatiste konventsiooni (edaspidi „Kaplinna konventsioon”) protokoll raudteeveeremile eriomaste küsimuste kohta (edaspidi „raudteeprotokoll”), mis võeti vastu 23. veebruaril 2007 Luxembourgis, annab väärtusliku panuse rahvusvahelise tasandi õiguslikku raamistikku. Seetõttu on soovitatav, et esimesel võimalusel hakataks kohaldama kõnealuse dokumendi sätteid, mis käsitlevad ühenduse ainupädevusse kuuluvaid valdkondi.

(3) Komisjon pidas ühenduse nimel läbirääkimisi raudteeprotokolli nende sätete üle, mis kuuluvad ühenduse ainupädevusse.

(4) Raudteeprotokolli artikli XXII lõikes 1 on sätestatud, et piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonid, kelle pädevusse kuuluvad teatavad raudteeprotokolliga reguleeritavad valdkonnad, võivad kõnealusele protokollile alla kirjutada.

(5) Protokoll on avatud allakirjutamiseks kuni selle jõustumiseni.

(6) Raudteeprotokollis käsitletakse muu hulgas küsimusi, mida reguleeritakse 22. detsembri 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades[7], 29. mai 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta[8], 17. juuni 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 593/2008 lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta (Rooma I)[9], Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta direktiiviga nr 2008/57/EÜ ühenduse raudteesüsteemi koostalitlusvõime kohta (uuestisõnastamine)[10] ja 29. aprilli 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 881/2004, millega asutatakse Euroopa Raudteeagentuur[11].

(7) Osa raudteeprotokolliga reguleeritavaid valdkondi kuulub ühenduse ainupädevusse, samal ajal kui teatavates kõnealuse dokumendiga reguleeritavates valdkondades on pädevus liikmesriikidel.

(8) Seepärast peaks ühendus raudteeprotokollile alla kirjutama. Raudteeprotokolli artikli XXII lõikes 2 on sätestatud, et piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioon esitab protokollile alla kirjutades, seda heaks kiites või sellega ühinedes deklaratsiooni, milles täpsustatakse nimetatud protokolliga reguleeritavad valdkonnad, mille puhul asjaomase organisatsiooni liikmesriigid on delegeerinud pädevuse kõnealusele organisatsioonile.

(9) Ühendkuningriik ja Iirimaa osalevad käesoleva otsuse vastuvõtmises ja kohaldamises.

(10) Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva otsuse vastuvõtmisel, mistõttu see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav,

ON VASTU VÕTNUD JÄRGMISE OTSUSE:

Artikkel 1

1. Euroopa Ühenduse nimel kiidetakse heaks liikurseadmetega seotud rahvusvaheliste tagatiste konventsiooni 23. veebruaril 2007 Luxembourgis vastuvõetud protokolli (raudteeveeremile eriomaste küsimuste kohta) allakirjutamine, eeldusel et protokoll hiljem sõlmitakse.

2. Käesolevas otsuses tähendab „liikmesriik” kõiki liikmesriike peale Taani.

Artikkel 2

Käesolevaga volitatakse nõukogu eesistujat määrama isik(ud), kes on volitatud Euroopa Ühenduse nimel alla kirjutama liikurseadmetega seotud rahvusvaheliste tagatiste konventsiooni protokollile raudteeveeremile eriomaste küsimuste kohta artiklis 3 sätestatud tingimusel.

Artikkel 3

Kooskõlas protokolli artikli XXII lõikega 2 esitab ühendus raudteeprotokollile alla kirjutades lisas sätestatud deklaratsiooni.

Protokolli tekst on lisatud käesolevale otsusele.

Brüssel, […]

Nõukogu nimel

eesistuja

LISA

Artikli XXII lõike 2 kohane deklaratsioon, milles käsitletakse Euroopa Ühenduse pädevust liikurseadmetega seotud rahvusvaheliste tagatiste konventsiooni 23. veebruaril 2007 Luxembourgis vastuvõetud protokolliga (raudteeveeremile eriomaste küsimuste kohta, edaspidi „raudteeprotokoll”) reguleeritavates valdkondades, mille puhul liikmesriigid on delegeerinud oma pädevuse ühendusele

1. Raudteeprotokolli artiklis XXII on sätestatud, et piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsioonid, kuhu kuuluvad suveräänsed riigid ja mille pädevuses on teatavad käesoleva protokolliga reguleeritavad valdkonnad, võivad protokollile alla kirjutada tingimusel, et nad esitavad artikli XXII lõikes 2 osutatud deklaratsiooni. Ühendus on otsustanud raudteeprotokollile alla kirjutada ja esitab seetõttu kõnealuse deklaratsiooni.

2. Euroopa Ühenduse praegused liikmed on Belgia Kuningriik, Bulgaaria Vabariik, Tšehhi Vabariik, Taani Kuningriik, Saksamaa Liitvabariik, Eesti Vabariik, Iirimaa, Kreeka Vabariik, Hispaania Kuningriik, Prantsuse Vabariik, Itaalia Vabariik, Küprose Vabariik, Läti Vabariik, Leedu Vabariik, Luksemburgi Suurhertsogiriik, Ungari Vabariik, Malta Vabariik, Madalmaade Kuningriik, Austria Vabariik, Poola Vabariik, Portugali Vabariik, Rumeenia, Sloveenia Vabariik, Slovaki Vabariik, Soome Vabariik, Rootsi Kuningriik ning Suurbritannia ja Põhja-Iirimaa Ühendkuningriik.

3. Aluslepingutele lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei kohaldata deklaratsiooni Taani Kuningriigi suhtes.

4. Deklaratsiooni ei kohaldata liikmesriikide territooriumide suhtes, kus Euroopa Ühenduse asutamislepingut ei kohaldata, ja see ei mõjuta meetmeid ega seisukohti, mida asjaomased liikmesriigid võivad raudteeprotokolli alusel võtta kõnealuste territooriumide nimel ja huvides.

5. Euroopa Ühenduse liikmesriigid on delegeerinud ühendusele pädevuse valdkondades, mida reguleeritakse 22. detsembri 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades[12], 29. mai 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta[13], 17. juuni 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 593/2008 lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta (Rooma I)[14], Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta direktiiviga 2008/57/EÜ ühenduse raudteesüsteemi koostalitlusvõime kohta (uuestisõnastamine)[15] ja 29. aprilli 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 881/2004, millega asutatakse Euroopa Raudteeagentuur[16].

6. Sõidukite nummerdamissüsteemi küsimuses on ühendus otsuse 2006/920/EÜ (komisjoni 11. augusti 2006. aasta otsus, mis käsitleb üleeuroopalise tavaraudteesüsteemi käitamise ja liikluskorralduse allsüsteemi koostalitluse tehnilist kirjeldust) kaudu vastu võtnud nummerdamissüsteemi, mis on asjaomane raudteeveeremi identifitseerimiseks vastavalt protokolli artikli V lõikele 2.

Lisaks sellele on ühendus rahvusvahelise registri ja ühenduse liikmesriikide vahelise teabevahetuse küsimuses teinud märkimisväärseid edusamme tänu otsusele 2007/756/EÜ (komisjoni 9. novembri 2007. aasta otsus, millega võetakse vastu direktiivide 96/48/EÜ ja 2001/16/EÜ artikli 14 lõigetega 4 ja 5 ettenähtud riikliku raudteeveeremi registri ühised tehnilised kirjeldused ). Kooskõlas kõnealuse otsusega rakendavad EÜ liikmesriigid riikliku raudteeveeremi registreid ja vältida tuleks teabe dubleerimist rahvusvahelises registris.

7. Ülesanded, mis tulenevad pädevusest, mille liikmesriigid on ühendusele delegeerinud vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingule, muutuvad oma olemuse tõttu pidevalt. Asutamislepingu raames võivad pädevad institutsioonid teha otsuseid, mis määravad kindlaks ühenduse pädevuse ulatuse. Seetõttu jätab ühendus endale õiguse käesolevat deklaratsiooni vastavalt muuta, ilma et see oleks ühenduse pädevuse teostamise eeltingimus raudteeprotokolliga reguleeritavates valdkondades.

[1] EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1.

[2] EÜT L 160, 30.6.2000, lk 1.

[3] ELT L 177, 4.7.2008, lk 6.

[4] ELT L 191, 18.7.2008, lk 1.

[5] ELT L 220, 21.6.2004, lk 3.

[6] ELT C […], […], lk […].

[7] EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1. Määrust on viimati muudetud …

[8] EÜT L 160, 30.6.2000, lk 1. Määrust on viimati muudetud …

[9] ELT L 177, 4.7.2008, lk 6.

[10] ELT L 191, 18.7.2008, lk 1.

[11] ELT L 220, 21.6.2004, lk 3.

[12] EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1. Määrust on viimati muudetud …

[13] EÜT L 160, 30.6.2000, lk 1. Määrust on viimati muudetud …

[14] ELT L 177, 4.7.2008, lk 6.

[15] ELT L 191, 18.7.2008, lk 1.

[16] ELT L 220, 21.6.2004, lk 3.