Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase nimetuse registreerimise taotluse avaldamine

(2022/C 346/05)

Selle dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastulauseid Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artikli 51 kohaselt kolme kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

KOONDDOKUMENT

„Châtaigne des Cévennes“

ELi nr: PDO-FR-02639 – 7.10.2020

KPN (X) KGT ( )

1. Nimetus(ed)

„Châtaigne des Cévennes“

2. Liikmesriik või kolmas riik

Prantsusmaa

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.6. Puuviljad, köögiviljad ja teraviljad töötlemata ja töödeldud kujul

3.2. Punktis 1 esitatud nimetusele vastava toote kirjeldus

Nimetusega „Châtaigne des Cévennes“ tähistatakse liigist Castanea sativa ja kõikidest poogitud kastanite saludest pärinevatest traditsioonilistest sortidest saadud ühiste omadustega vilju värskel, kuivanud või töödeldud kujul. Värsked viljad on elliptilise, kolmnurkse või ümara kujuga ning nende värvus ulatub heledast kastanpruunist kuni tumepruunini ja osal viljadel võivad olla vertikaaljooned. Pärast koorimist varieerub nende tuuma värvus kreemjasvalgest kahvatukollaseni ja selle pinnal on silmatorkavad sooned. Sisenahk võib tungida tuuma sisse kuni selleni välja, et jagab tuuma osadeks. Pärast 100 g kooritud värskete kastanite analüüsimist võib täheldada vähemalt 37 % kuivainesisaldust ja vähemalt 34 % süsivesikute kogusisaldust. Niisugusel värskel kujul jaotatakse toode „Châtaigne des Cévennes“ sortide järgi, siis suuruse järgi (läbimõõt 20 mm või rohkem) ja seejärel sorditakse. Mis puudutab sanitaarkvaliteeti, siis sorditakse kastanid nõnda, et ebakvaliteetsete viljade osakaal ei ulatuks üle 10 %, kusjuures lagunevaid vilju tohib olla kuni 2 %. Magus maitse on tugev ning mee, kuuma piima, pähklite, kannikese ja maguskartuli aroomid intensiivsed ja püsivad. Tekstuur on elastne ja jätab vähe tükke.

Kuivanuna säilitab kastanite väiksem tuum oma esialgse kuju värvi ning levitab pähklite, karamelli ja sooja leiva lõhna. Seejärel saadakse kastanite jahvatamisel ja sõelumisel peene tekstuuriga ning ühtlane jahu. Läbi 250 μm suuruse sõela sõelumisel peab jahvatatud saama vähemalt 80 %. Selle niiskusesisaldus jääb alla 10 %. Selle värvus on naturaalvalge või elevandiluukarva ja selles esineb juhuslikult pruune kuni musti osakesi. Sellel on kreeka pähkli või metspähkli aroom, mis võib olla segatud praetud leiva lõhnaga.

3.3. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul) ja tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

–

3.4. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Kõik toote „Châtaigne des Cévennes“ tootmise ja töötlemise etapid toimuvad geograafilises piirkonnas.

3.5. Sellise toote viilutamise, riivimise, pakendamise jm erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

–

3.6. Sellise toote märgistamise erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

–

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

See ala hõlmab vastavalt 2019. aasta ametlikele geograafilistele koodidele järgmise 206 kommuuni territooriume.

Gardi departemang: Alès, Alzon, Anduze, Arphy, Arre, Arrigas, Aulas, Aumessas, Avèze, Bessèges, Bez-et-Esparon, Blandas, Boisset-et-Gaujac, Bonnevaux, Branoux-les-Taillades, Bréau-Mars, Campestre-et-Luc, Cendras, Chambon, Chamborigaud, Colognac, Concoules, Corbès, Cros, Générargues, Génolhac, L'Estréchure, La Cadière-et-Cambo, La Grand-Combe, La Vernarède, Lamelouze, Lasalle, Laval-Pradel, Le Martinet, Le Vigan, Les Mages, Les Plantiers, Les Salles-du-Gardon, Malons-et-Elze, Mandagout, Mialet, Molières-Cavaillac, Molières-sur-Cèze, Monoblet, Montdardier, Peyrolles, Pommiers, Ponteils-et-Bresis, Portes, Robiac-Rochessadoule, Rogues, Roquedur, Rousson, Saint-Ambroix, Saint- André-de-Majencoules, Saint-André-de-Valborgne, Saint-Bonnet-de-Salendrinque, Saint-Bresson, Saint-Félix-de-Pallières, Saint-Florent-sur-Auzonnet, Saint-Hippolyte-du-Fort, Saint-Jean-de-Valériscle, Saint-Jean-du-Gard, Saint-Jean-du-Pin, Saint-Julien-de-La-Nef, Saint-Julien-Les-Rosiers, Saint-Laurent-Le-Minier, Saint-Martial, Saint-Martin-de-Valgalgues, Saint-Paul-La-Coste, Saint-Roman-de-Codières, Saint-Sébastien-d'Aigrefeuille, Sainte-Cécile-d'Andorge, Sainte-Croix-de-Caderle, Saumane, Sénéchas, Soudorgues, Soustelle, Sumène, Thoiras, Vabres, Val-d’Aigoual, Vissec.

Hérault’ departemang: Avène, Babeau-Bouldoux, Bédarieux, Berlou, Boisset, Brenas, Cabrerolles, Cambon-et-Salvergues, Camplong, Carlencas-et-Levas, Cassagnoles, Castanet-le-Haut, Caussiniojouls, Ceilhes-et-Rocozels, Colombières-sur-Orb, Combes, Courniou, Dio-et-Valquières, Faugères, Ferrals-Les-Montagnes, Ferrières-Poussarou, Fos, Fozières, Graissessac, Hérépian, Joncels, La Tour-sur-Orb, La Vacquerie-et-Saint-Martin-de-Castries, Lamalou-les-Bains, Lauroux, Lavalette, Le Bosc, Le Bousquet-d'Orb, Le Cros, Le Poujol-sur-Orb, Le Pradal, Le Puech, Le Soulié, Les Aires, Les Plans, Lodève, Lunas, Mérifons, Mons, Octon, Olargues, Olmet-et-Villecun, Pardailhan, Pégairolles-de-l'Escalette, Pézènes-les-Mines, Poujols, Prémian, Rieussec, Riols, Romiguières, Roqueredonde, Rosis, Saint-Etienne-d'Albagnan, Saint- Etienne-de-Gourgas, Saint-Etienne-Estrechoux, Saint-Geniès-de-Varansal, Saint-Gervais-sur-Mare, Saint-Guilhem-le-Désert, Saint-Jean-de-La-Blaquière, Saint-Julien, Saint-Martin-de-l'Arçon, Saint-Maurice-Navacelles, Saint-Michel, Saint-Pierre-de-la-Fage, Saint-Pons-de-Thomières, Saint-Privat, Saint-Vincent-d'Olargues, Sorbs, Soubès, Soumont, Taussac-la-Billière, Usclas-du-Bosc, Vélieux, Verreries-de-Moussans, Vieussan, Villemagne-l'Argentière.

Lozère’i departemang Altier, Barre-des-Cévennes, Bassurels, Bédouès-Cocurès, Cans et Cévennes, Cassagnas, Cubières, Cubiérettes, Florac Trois Rivières, Fraissinet-de-Fourques, Gabriac, Gatuzières, Ispagnac, Le Collet-de-Dèze, Le Pompidou, Les Bondons, Meyrueis, Moissac-Vallée-Française, Molezon, Mont Lozère et Goulet, Pied-de-Borne, Pont de Montvert-Sud Mont Lozère, Pourcharesses, Prévenchères, Rousses, Saint-André-Capcèze, Saint-André-de-Lancize, Saint-Etienne-Vallée-Française, Saint-Germain-de-Calberte, Saint-Hilaire-de-Lavit, Saint-Julien-des-Points, Saint-Martin-de-Boubaux, Saint-Martin-de-Lansuscle, Saint-Michel-de-Dèze, Saint-Privat-de-Vallongue, Sainte-Croix-Vallée-Française, Vebron, Ventalon en Cévennes, Vialas, Villefort.

Aveyroni departemang Arnac-sur-Dourdou

Tarni departemang Murat-sur-Vèbre

5. Seos geograafilise piirkonnaga

Toote „Châtaigne des Cévennes“ ja selle ümbruse vaheline seos seisneb traditsioonilistest ja kohalikest sortidest kastanipuude sobivuses Vahemere kliima tingimustega ning Cévennes’i piirkonna künklikus reljeefis, mis annab tootele seda teistest eristavad põlistatud omadused tänu inimeste pädevusele kastanipuude käitamisel ja kastanite tootmisel.

Geograafilise piirkonna eripära

Geograafiline piirkond, kus need kastanipuud kasvavad, on määratletud ühtlaste loodusteguritega, mis vastavad Castanea sativa vajadustele seoses selle arendamise ja selles keskkonnas säilitamisega. Kastanipuu on kohanenud vahemerelise kliimaga, mis ulatub Cévennes’i. Seda kliimat iseloomustavad soojad ja kuivad suved ning pehmed talved. Selle territooriumi lääneservas on kerge ookeaniline mõju. Aastane keskmine sademete hulk on 700 – 1 300 mm. See vastab kastanipuu niiskusevajadusele, milleks on umbes 700 mm vett aastas, kusjuures alates 15. augustist vajab ta seda rohkem. Cévennes'i kastanisalu territoorium jääb 150–900 m kõrgusele merepinnast. Cévennes'i maastiku eripära moodustavad tugevad kallakud, mida võib leida peaaegu kogu alalt. Neid kallakuid tekitavad paralleelsed väga suurte „sisselõigetega“ orud, mis paiknevad mõlemal pool eri jõgesid (nn kalaluu), kusjuures põhjast lõunasse kulgevad Altier-Chassezac, Cèze, Tarn, Gardons, Hérault, Orb, Mare, Jaur ja Thoré. Lähtekivimid on kiltkivi, gneissi, graniidi või liivakivi kristallid. Need on tekitanud muldasid, mille pH ei ole üle 7 ja mille granulomeetria on tasakaalus ning mis on hästi õhutatud ja väikese savisisaldusega. Need ei sisalda aktiivset kaltsiumkarbonaati või sisaldavad seda väga vähe (alla 4 %).

Jean GALZINI 1986. aastal tehtud uuringust Gardi ja Lozère'i maatükkide toponüümia kohta (avaldatud Cévennes'i rahvuspargi aastaraamatutes) nähtub, et kastaneid kasvatati siin juba 1000. aastal. Seejärel, alates keskajast annavad tolleaegsed tekstid tunnistust kastanikasvatusest ja selle arengust.

Klimaatiliste ja demograafiliste sündmuste tõttu muutus kastanikasvatus tänu territooriumide planeerimisele. Nende põllumajanduslike tootmisalade paigutus kujunes välja nii, et metsast puhastatud aladele istutati kastanipuud ning loodi niisutuskanalid (béal'id) ja äravoolurennid (trincat'd). Mäenõlvadele ehitatakse kivimüürid, et piirata ärauhtumist ja soodustada sügavama mullakihi teket: kastaniistandused istutatakse seejärel terrassidesse, mida siin nimetatakse faisse'ideks või bancel'ideks.

Niisugune inimtekkeline territooriumi planeering kujutab endast Cévennes'i ehituspärandit, mis on veel tänapäevalgi hästi kohandatud nüüdisaegsetele viljelustavadele.

Alates 16. sajandist on kastanipuud mänginud olulist rolli toiduressurssides. Nn leivapuu on seega aidanud Cévennes'i elanikel ellu jääda rasketel toidukriisi- või konfliktiaegadel, eelkõige protestantidel ja hugenottidel ususõja ajal. 20. sajandi keskel põhjustasid maapiirkondade tühjenemine elanikest ja haigused (tindihaigus, villvähk) kastanikasvatuse taandarengu. Tänu Cévennes'i kastanikasvatajate oskusteabele pookimismeetodite tundmisel ja kasutamisel jäid seejärel püsima ning isegi levisid sordid, mis sobisid sellele territooriumile kõige paremini. Välja arendati sordid, millel on värskena söömiseks sobivad maitseomadused, säilimisvõime (eelkõige on neid lihtne koorida) ja sobivus tootmismeetoditega. Oskusteave seisneb selles, et aias on mitu sorti, mis võimaldab saagikoristuse ajaliselt ära jaotada tänu sellele, et on kõige varasemaid ja kõige hilisemaid sorte. Kastanikasvataja tagab põllumajandusettevõtte varustamise ning võitleb halbade ilmastikuolude ja sanitaarohtudega.

Sügisel koristatud kastaneid võib süüa värskena. Traditsiooniliselt oli üks osa mõeldud kuivatamiseks, et süüa seda kogu ülejäänud aasta vältel. Nii toimub kastanite veetustamine hoonetes, mida geograafilise piirkonna kirdeosas nimetatakse clède'ks ja edelaosas sécadou'ks.

Lisaks olid Cévennes'is põllumajandusettevõtetesse kuivatatud kastanite jahvatamiseks ehitatud veskid, mille puhul kasutati ära jõgede voolu, mis veskikivi ringi ajas. See tava näitab, et piirkonnas on traditsiooniliselt toodetud kastanijahu. Seda tava kinnitavad iidsed tõendid. Näiteks kirjutas 1596. aastal Valleraugue'i lähistelt pärit Thomas Platter, et „Cévennes'i elanikud töötlevad kastanid jahuks, millest nad valmistavad eriti pehmet leiba“.

Toote eripära

Nimetus „Châtaigne des Cévennes“ hõlmab kolme tootekuju: värsket kastanit, kuivatatud kastanit ja kastanijahu, mille puhul on arvesse võetud traditsioonilisi kasutusviise, kuid ka tarbimise arengut. Värskete viljade värvus ulatub heledast kastanpruunist kuni tumepruunini ja osal viljadel võivad olla vertikaaltriibud. Pärast koorimist varieerub nende tuuma värvus kreemjasvalgest kahvatukollaseni ja selle pinnal on silmatorkavad sooned. Sisenahk võib tungida tuuma sisse kuni selleni välja, et jagab tuuma osadeks. Sel on tugev magus maitse. Mee, kuuma piima, pähklite, kannikese ja maguskartuli aroomid on intensiivsed ning püsivad. Nende tekstuur on elastne.

Cévennes'is on kastan traditsiooniliselt kooritud ja kuivatatud. Tuum on siis väiksem, kuid selle esialgne vorm ja värv säilivad. See levitab pähklite, karamelli ja sooja leiva lõhna.

Kuivatatud kastanite jahvatamisel saadakse peene ja sulava tekstuuri ning naturaalvalge värvusega või elevandiluukarva jahu, milles esinevad juhuslikult pruunid kuni mustad osakesed ning millel on kreeka pähkli või metspähkli aroom, mis seguneb praetud leiva lõhnaga.

Põhjuslik seos

Traditsiooniliste ja kohalike sortide käsiraamatus nimetatud sortide maitse- ja lõhnabuketi annavad hulk oskusteabe ja looduslikke tegureid. Need annavad neile sortidele nende ühised maitseomadused ning eelkõige magusa maitse ja pehme tekstuuri, mis on iseloomulik kõigile neile sortidele.

Toote „Châtaigne des Cévennes“ organoleptilised omadused tulenevad ka vahemerelisest kliimast. Kuivad ja kuumad suved soodustavad viljade magusate ning aromaatsete koostisosade kontsentreerumist. Alates augusti keskpaigast Cévennes'is suurenenud sademed soodustavad kestade ja selle sees olevate viljade kasvamist, mis määrab kindlaks nende suuruse. Ühtlasi annab tuuma niisugune veetustumine oma füüsilise tegevusega selle viljalihale pehme tekstuuri.

Sügisel saavutavad viljad tänu temperatuurierinevustele ajavahemikul septembrist detsembrini – olenevalt sordist ja istutuskohast (kõrgusest)– oma täisküpsuse. Cévennes'i territooriumi planeering ja põllumajandustavad annavad terve kastanisalu, milles kasvavad paraja suurusega viljad, mille toiteväärtus on üldtuntud ning mida iseloomustab magusus.

Kastanisalude ressursse on kasutatud ka mitmesugustes viljade säilitamise vormides. See on tingitud „rikkalikust toodangust, mis ületab kaugelt otsekohe [värskena] tarbimise vajadused“, nagu on öelnud Daniel TRAVIER 2004. aasta mais peetud konverentsil „Cévennes'i leivapuu ehk viljakastani salude ajaloo ja rolli kohta Cévennes'i traditsioonides“.

Nende säilitamisvõimaluste tõttu on seega välja arenenud eriline hoonetüüp: clède – Cévennes'i maastiku ja oskusteabe tüüpiline element, mis on mõeldud viljade kuivatamiseks. See Cévennes'i cléde's kuivatamise meetod on traditsiooniline säilitamisviis ja Antoine Augustin Parmentier on oma 1780. aastal avaldatud teoses „Traktaat kastanist“ pidanud seda parimaks kuivatusmeetodiks. Tänu oskusele ehitada selline clède, mis loob eraldatud koha, kus õhku kuivatab mõõduka ja korrapärase soojuse allikas, on kohalikud tavad tugevnenud ja paranenud ning kuiv kastan säilitab nende kaudu oma esialgse magusa maitse ja pehmuse ka aja jooksul.

Kuivade kastanite jahvatamine on samuti vilja säilitamise viis ja võimaldab saada magusa maitsega peene jahu, milles kajastub Cévennes'i kastanite sordibukett. Veskeid on sel territooriumil olnud palju: vähemalt üks külakese kohta ja kuni kümme kommuuni kohta, et jahvatada kastaneid järk-järgult vastavalt vajadusele. 2016. aastal vastas viis veskit, mis katavad suurema osa territooriumi vajadusest, töötlejate dünaamilisusele, mille eesmärk oli Cévennes'i kastaneid väärindada.

Kastaneid kasutatakse ka niisuguste maitsvate roogade valmistamisel nagu bajanat – Cévennes'i traditsiooniline supp, milles need sulavad ja on magusad. Neid süüakse affachade'i kujul, st grillituna augulisel pannil, kus need on pehmed, magusad ja ilma mõru maitseta. Jahu kasutatakse pannkookide, vahvlite või leibade valmistamiseks.

Seega vastavad Cévennes’i kastani kolm esinemiskuju traditsioonilistele ja praegustele kasutus- ja tarbimisharjumustele ja -viisidele.

Kastanikasvatus on looduskeskkonna ja hulga inimtegurite vastastiktoime tulemus. Cévennes’i territooriumi füüsilised omadused on olnud aluseks kastanisalude ajaloole, nende põhjal on kujunenud välja toote tüüpilised omadused ja tekkinud kindel oskusteave.

Viide tootespetsifikaadi avaldamisele

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-0419fb02-f0ac-49c9-8a5c-3e3350d92e60

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.