[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 23.12.2005

KOM(2005) 694 lõplik

2005/0270 (CNS)

Ettepanek

NÕUKOGU MÄÄRUS

põllumajandustoodete ja toiduainete garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kohta

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

1. Alates 24. juulist 1993. aastast võimaldab nõukogu määrus (EMÜ) nr 2082/92 põllumajandustoodete ja toiduainete eripärasertifikaatide kohta tunnustada ja kaitsta ühenduse tasandil eripäraseid traditsioonilisi põllumajandustooteid ja toiduaineid. Nende toodete eripära on seotud tootmis- või töötlemismeetodiga, mitte aga geograafilise päritoluga.

2. Nimetatud korra kehtestamisest alates on registreeritud 15 põllumajandustoodet ja toiduainet, millest mõned on suure majandusliku potentsiaaliga. Komisjon on saanud 18 uut eri liikmesriikidest pärit registreerimistaotlust.

3. See vahend võimaldab tootjatel oma toodete turuväärtust tõsta, kaitstes samal ajal tarbijaid väärade talitusviiside eest ja tagades ühtlasi õiglase kaubanduse. Peamiseks eeliseks, mida määruses ettenähtud registreerimine annab, on toote identifitseerimine, kasutades selleks registreeritud nime koos tähisega „garanteeritud traditsiooniline eritunnus“ ja ühenduse logo. Nime kasutamisel on kaks võimalust: registreerimine võib olla tehtud koos tehnospetsifikaati järgivate tootjate nime kasutamise klausliga või ilma. Alates määruse jõustumisest on nime kasutamine reserveeritud ainult viie registreerimise puhul. Liikmesriikidel on kohustus kaitsta tähist „garanteeritud traditsiooniline eritunnus“, vastavat logo ja reserveeritud nimesid. Intellektuaalomandi õigused TRIPS-lepingute tähenduses traditsioonilisi garanteeritud eritooteid ei hõlma.

4. Tuleb tagada, et Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) liikmesriikide tootjad saaksid registreerimist kasutada ilma samaväärsuse ja vastastikkuse tingimusteta ning et nimetatud riikide kodanikud, kes suudavad tõestada, et neil on õigustatud huvi, saaksid registreerimisele vastuväiteid esitada. Lisaks sellele peavad WTO liikmesriikide tootjad saama võrdse kohtlemise klausli alusel garanteeritud traditsioonilise eritunnusena registreeritud tehnospetsifikaate samamoodi kasutada nagu Euroopa Liidu liikmesriikide tootjad. Peale selle tuleks ette näha sätted, mis arvestaksid varasemate intellektuaalomandi õiguste, nagu kaubamärgid ja geograafilised tähised, olemasolu ja ulatusega.

5. Ettepaneku eesmärk on lisaks lihtsustada ja täpsustada menetlust ning muuta selgemaks taotluste hindamisse kaasatud eri asutuste vastutus. Selgemaks muudetakse põhimõte, et need ülesanded, mida saab paremini täita riigi tasandil, peavad loomulikult jääma riigiasutuste pädevusse, kes peavad siiski hoolitsema huvitatud isikute, kaasa arvatud kolmandad riigid, võrdse kohtlemise eest.

6. Praegu toimub garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste registreerimismenetlus kahes järgus: esmalt esitab tootjarühm asjaomase liikmesriigi pädevatele asutustele registreerimistaotluse. Teiseks edastavad riigiasutused taotluse komisjonile registreerimiseks ning viimane edastab tõlgitud taotluse teistele liikmesriikidele.

7. Praegu edastavad liikmesriigid komisjonile üldiselt liiga mahukaid ja üksikasjalikke toimikuid. Tehakse ettepanek, et ühenduse tasandil edastatakse ainult tehnospetsifikaat, asjaomaste põllumajandustoodete ja toiduainete traditsioonilise eripära hindamise eest vastutavad riigiasutused.

8. Lisaks avaldaks komisjon Euroopa Liidu Teatajas taotluse põhielemendid, mis võimaldaks kõigil õigustatud huviga isikutel esitada registreerimisele vastuväide. Et vältida olukorda, mil komisjon peab menetlema teinekord üsna fantastilisi ja kuritahtlikke vastulauseid, tehakse ettepanek määrata kindlaks vastulause vastuvõtmise alused. Need meetmed peavad võimaldama haldusmenetluse lihtsustamist ühenduse tasandil.

9. Ettepanek sisaldab arvukalt lihtsustusi ja selgitusi. On ilmnenud, et tootjad ja teised asjaomased ettevõtjad ei ole määruse mõttest selgelt aru saanud. Kasutatud terminid on keerulised ja mõisted ei ole piisavalt täpsed. Terminit „traditsiooniline” ei ole sootuks määratletud. Ühtlasi tehakse ettepanek parandada mõningad vastuolud, nagu vastuväite esitamise tähtaeg tehnospetsifikaadi muutmise taotluse puhul, mille pikkusena on ühes lõikes sätestatud kuus kuud, teises aga kolm kuud.

10. Võimaluse korral on tehtud ettepanek samasugusteks parendusteks, nagu on välja pakutud geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse süsteemi puhul, eriti kui käsitletakse kontrollisüsteemi, registreerimis- ja vastuväitemenetlust, tähise „garanteeritud traditsiooniline eritunnus” või ühenduse logo kohustuslikku kasutamist toote märgistusel ning registreerimistaotlustega seotud aspektides korralduskomitee poole pöördumist.

11. Nende muudatuste põhijooni on arutatud huvitatud isikutega. Põllumajandustoodete kvaliteedi nõuandekomitees (juunis 2005) ning põllumajandustoodete ja toiduainete eripärasertifikaatide regulatiivkomitees toimunud arutelud on edunäidete abil süsteemi kasulikkuse esile toonud.

12. Ettenähtud meetmetel ei ole finantsmõju Euroopa ühenduste üldeelarvele.

2005/0270(CNS)

Ettepanek

NÕUKOGU MÄÄRUS

põllumajandustoodete ja toiduainete garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[1]

ning arvestades järgmist:

(1) Põllumajandustoodete ja toiduainete tootmisel, valmistamisel ja turustamisel on ühenduse majanduses oluline koht.

(2) Põllumajandusliku tootmise mitmekesistamist tuleks soosida. Eripäraste traditsiooniliste toodete edendamine võib tuua märkimisväärset kasu maapiirkondade, eelkõige vähem soodsate tingimustega või kõrvaliste piirkondade majandusele, suurendades ühelt poolt põllumajandustootjate sissetulekuid ning teiselt poolt säilitades maapiirkondade elanikkonda nendel aladel.

(3) Siseturu toiduainetesektori hea toimimise huvides tuleks ettevõtjatele tagada vahendid, mis võimaldaksid neil oma toodete turuväärtust tõsta, kaitstes samal ajal tarbijaid väärade talitusviiside eest ja tagades ühtlasi õiglase kaubanduse.

(4) Nõukogu 14. juuli 1992. aasta määruses (EMÜ) nr 2082/92 põllumajandustoodete ja toiduainete eripärasertifikaatide kohta[2] määratleti eripärasertifikaadid ning komisjoni määruses (EMÜ) nr 1848/93, milles sätestatakse nõukogu määruse (EMÜ) nr 2082/92 üksikasjalikud rakenduseeskirjad,[3] määratleti ja võeti kasutusele tähis „garanteeritud traditsiooniline eritunnus”. Eripärasertifikaadid, mida sagedamini nimetatakse „garanteeritud traditsioonilisteks eritunnuseks“, võimaldavad vastata tarbijate nõudlusele seoses eripäraste traditsiooniliste toodetega. Arvestades turuleviidavate toodete mitmekesisust ja nende kohta antava teabe rohkust, tuleb tarbijale parema valikuvõimaluse tagamiseks anda selget ja lühidat teavet toiduainete eripära kohta.

(5) Selguse mõttes ei tuleks enam kasutada mõistet „eripärasertifikaat“, vaid mõistet „garanteeritud traditsiooniline eritunnus“, mis on lihtsamini mõistetav, ning selleks, et tootjad ja tarbijad saaksid paremini aru määruse mõttest, tuleks täpsustada eripära määratlust ning määratleda termin „traditsiooniline”.

(6) Mõned tootjad soovivad traditsiooniliste põllumajandustoodete või toiduainete turuväärtust tõsta, kuna need erinevad oma eriliste omaduste poolest selgelt teistest samalaadsetest toodetest ja toiduainetest. Tarbija kaitsmiseks peaks sertifitseeritud eripära olema kontrollitud. Selline vabatahtlik süsteem, mis võimaldab ettevõtjatel toiduainete kvaliteeti ühenduse tasandil tutvustada, peab igati tagama selle, et kõik tutvustatavad andmed kaubanduses oleksid põhjendatud.

(7) Põllumajandustoodete ja toiduainete märgistamine toimub ühenduses sätestatud üldeeskirjade ja eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiivi 2000/13/EÜ (toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta)[4] kohaselt. Nende eripära arvestades tuleks garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste suhtes kehtestada siiski täiendavad erisätted. Selleks et ühenduse territooriumil toodetud toodete garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste identifitseerimist lihtsustada ja kiirendada, tuleb kasutusele võtta vastavad märgistusel kohustuslikud tähised ja ühenduse sümbolid, kusjuures tuleb ette näha mõistlik aeg, mille jooksul ettevõtjad saavad selle kohustusega kohaneda.

(8) Et tagada põllumajandustoodete ja toiduainete tõendatud eripäraste omaduste püsivus, peavad tootjate ühendused nimetatud omadused tehnospetsifikaadis ise määratlema. Võimalus garanteeritud traditsioonilise eritunnuse registreerimiseks on ka kolmandate riikide tootjatel.

(9) Ühenduse territooriumil kaitstavate garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste üle peab olema usaldusväärne kontrollikord, mis põhineb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrusel (EÜ) nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda-ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks,[5] ning kontrolli korral, mis tagab, et ettevõtjad järgivad tehnospetsifikaadi sätteid enne põllumajandustoodete ja toiduainete turustamist.

(10) Kaitse saamiseks peavad garanteeritud traditsioonilised eritunnused olema ühenduse tasandil registreeritud. Registrisse kandmine võimaldab samuti tagada ettevõtjate ja tarbijate informeerituse.

(11) Asjaomase liikmesriigi asutused peavad hindama iga registreerimistaotlust, lähtudes ühistest miinimumnõuetest, kaasa arvatud riigi tasandil vastuväitemenetlus, kindlustamaks, et asjaomane põllumajandustoode või toiduaine on traditsiooniline ja et tal on eripärased omadused. Seejärel tuleb kontrollimisse kaasata komisjon, selleks et tagada ühtne lähenemine liikmesriikidest edastatud taotlustele ja kolmandate riikide tootjate esitatud registreerimistaotlustele.

(12) Registreerimismenetluse tõhustamiseks tuleks vältida tegelemist kuritahtlike ja põhjendamatute vastuväidete menetlemisega ning täpsustada alused, millistel komisjon talle esitatud vastuväite vastuvõetavaks tunnistab. Kolmandate riikide õigustatud huviga kodanikel on õigus esitada vastuväide samade kriteeriumide alusel kui ühenduse tootjatel. Tõendid ja hinnangud nende kriteeriumide kohta tuleb esitada ühenduse territooriumi silmas pidades. Arvestades saadud kogemusi, tuleks muuta vastuväite esitamise ja vastulause korral liikmesriikidevaheliste läbirääkimiste tähtaegu.

(13) Ette tuleks näha varasemate intellektuaalomandi õiguste olemasolu ja ulatust tagavad sätted.

(14) Ebaõiglaste konkurentsitingimuste ärahoidmiseks peab igal tootjal, sealhulgas kolmanda riigi tootjal, olema võimalus kasutada kas registreeritud nime koos tähisega ja vajaduse korral ühenduse logo või nime, mis on registreeritud oma põhikujul, juhul kui põllumajandustoode või toiduaine, mida ta toodab või töötleb, vastab asjakohase tehnospetsifikaadi nõuetele ja ta pöördub kontrolliasutuse poole vastavalt käesoleva määruse sätetele.

(15) Selleks et põllumajandustoote või toiduaine eripäraga seotud tähised pakuksid tootjatele huvi ja ühtaegu ärataksid tarbijates usaldust, tuleb neile tagada seaduslik kaitse ning need peavad kuuluma ametlikule kontrollimisele.

(16) Kui garanteeritud traditsioonilise eritunnuse kohta ei ole kindlaksmääratud tähtaja jooksul komisjonile ühtegi kontrolliasutust teatatud ja seetõttu ei ole registreeritud tehnospetsifikaadile vastavat tootmist toimunud, tuleb registreerimine kehtetuks tunnistada.

(17) Käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks sätestada vastavalt nõukogu 28. juuni 1999 otsusele 1999/468/EÜ (millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused)[6].

(18) Käesolevas määruses tuleks ette näha sätted, mida kohaldatakse enne määruse jõustumist komisjonile laekunud registreerimistaotluste suhtes, eriti seoses registreerimismenetluse edenemisega. Lisaks tuleb anda ettevõtjatele mõistlik aeg eraõiguslike kontrolliasutuste ning garanteeritud traditsiooniliste eritunnustega turustatavate põllumajandustoodete ja toiduainete märgistamisega kohanemiseks.

(19) Selguse ja läbipaistvuse huvides tuleks tunnistada määrus (EMÜ) nr 2082/92 kehtetuks ja asendada see uue määrusega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1 Reguleerimisala

1. Käesolevas määruses on sätestatud eeskirjad, mille kohaselt garanteeritud traditsioonilise eritunnuse võivad saada:

a) asutamislepingu I lisas loetletud inimtoiduks mõeldud põllumajandustooted;

b) käesoleva määruse I lisas loetletud toiduaineid.

Käesoleva määruse I lisa võib muuta vastavalt artikli 18 lõikes 2 sätestatud korrale.

2. Käesolevat määrust kohaldatakse, ilma et see piiraks ühenduse teiste eriomaste õigusaktide kohaldamist.

3. Käesolevas määruses käsitletavate garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste suhtes ei kohaldata Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 98/34/EÜ[7].

Artikkel 2 Mõisted

1. Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) eripära – tunnusjoon või tunnusjoonte kogum, mille poolest põllumajandustoode või toiduaine selgelt erineb teistest samalaadsetest samasse kategooriasse kuuluvatest toodetest või toiduainetest;

b) traditsiooniline – mille puhul on tõestatud toote kasutamine ühenduse turul tavaliselt vähemalt ühe inimpõlve pikkuseks peetava ajavahemiku jooksul;

c) garanteeritud traditsiooniline eritunnus – tunnus, mis antakse traditsioonilisele põllumajandustootele või toiduainele, mida ühendus tunnustab selle eripära tõttu käesoleva määruse kohase registreerimise kaudu;

d) rühm – igasugune ühe ja sama põllumajandustoote või toiduainega seotud tootjate või töötlejate ühendus, sõltumata tema õiguslikust vormist ja koosseisust.

2. Artikli 1 punktis a osutatud tunnusjoon või tunnusjoonte kogum võib olla seotud kas toote põhiomadustega, nagu füüsikalised, keemilised, mikrobioloogilised või organoleptilised omadused, või toote tootmis- või töötlemismeetodiga või toote tootmise või töötlemise käigus vajalike eritingimustega.

Põllumajandustoote või toiduaine esitlemist ei loeta tunnusjooneks artikli 1 punkti a tähenduses.

Artikli 1 punktis a määratletud eripära ei või seisneda üksnes kvalitatiivses või kvantitatiivses koostises.

Teised huvitatud isikud võivad lõike 1 punktis d sätestatud rühmas osaleda.

Artikkel 3 Register

Vastavalt käesolevale määrusele ajakohastab komisjon ühenduse tasandil tunnustatud garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste registrit.

Registris peetakse eraldi kahte garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste nimekirja vastavalt sellele, kas toote või toiduaine nime kasutamine on tehnospetsifikaati järgivatele tootjatele reserveeritud või mitte.

Artikkel 4 Toodetele ja nimedele esitatavad nõuded

1. Artiklis 3 nimetatud registrisse kandmiseks peab põllumajandustoode või toiduaine olema kas toodetud traditsioonilisest toorainest, olema traditsioonilise koostisega või toodetud ja/või töödeldud traditsioonilisel viisil.

Registreerida ei ole lubatud sellist põllumajandustoodet või toiduainet, mille eripära seisneb lähtekohas või geograafilises päritolus. Geograafiliste mõistete kasutamine on siiski lubatud.

2. Et nimi registreeritaks, peab see:

a) olema iseenesest eripärane või;

b) väljendama põllumajandustoote või toiduaine eripära.

Esimese lõigu punktis a osutatud eripärane nimi peab olema traditsiooniline ja vastama riiklikele õigusnormidele või olema tavakasutuses juurdunud.

Esimese lõigu punktis b osutatud eripära väljendavat nime ei või registreerida, kui

a) see toetub ainult üldist laadi väitele, mida kasutatakse mingi põllumajandustoodete või toiduainete rühma puhul, või väitele, mis on sätestatud ühenduse eriomastes õigusaktides;

b) see on eksitav, nagu näiteks eelkõige nimi, mis viitab toote ilmsele omadusele või väljendab toote omadusi, mis ei vasta spetsifikaadile ning võib seetõttu tarbijat toote omaduste osas eksitada.

Artikkel 5 Suhted intellektuaalomandi õigustega

1. Toodet ei registreerita garanteeritud traditsioonilise eritunnusega tootena, kui nimi on identne või sarnane identsetel või samalaadsetel toodetel kasutatava registreeritud kaubamärgiga ja on segamini mineku oht või kui nimi sisaldab ühenduse territooriumi geograafilist tähist.

2. Taimesortide või loomatõugude nimetusi võib garanteeritud traditsioonilise eritunnuse nimetuses kasutada tingimusel, et need ei ole toote iseloomu suhtes eksitavad.

Artikkel 6 Tehnospetsifikaat

1. Garanteeritud traditsioonilise eritunnuse saamiseks peab põllumajandustoode või toiduaine vastama tehnospetsifikaadile.

2. Tehnospetsifikaat sisaldab vähemalt järgmisi elemente:

a) ühes või mitmes keeles esitatud artikli 4 lõikes 2 osutatud nimetus koos märkega selle kohta, kas rühm taotleb registreerimist koos nime reserveerimisega või ilma ning kas ta soovib juhinduda artikli 13 lõike 3 tingimustest;

b) põllumajandustoote või toiduaine peamiste füüsikaliste, keemiliste, mikrobioloogiliste ja organoleptiliste omaduste kirjeldus;

c) põllumajandustoote või toiduaine selle tootmismeetodi, mida tootjad peavad järgima, kaasa arvatud tooraine või kasutatavate koostisosade laad ja omadused, ning töötlemismeetodi kirjeldus;

d) eripära määratlevad põhielemendid ja vajaduse korral kasutatud kriteeriumid;

e) artikli 4 lõike 1 esimeses lõigus osutatud traditsioonilisust tõendavad elemendid;

f) eripära miinimumnõuded ja kontrollikord.

Artikkel 7 Registreerimistaotlus

1. Põllumajandustoote või toiduaine eripära registreerimist on õigus taotleda ainult rühmal.

Mitu liikmesriikidest või kolmandatest riikidest pärit rühma võivad esitada ühise taotluse.

2. Rühm võib taotleda üksnes selliste põllumajandustoodete või toiduainete registreerimist, mida ta toodab või valmistab.

3. Registreerimistaotlus sisaldab:

a) taotlejarühma nime;

b) artiklis 6 osutatud tehnospetsifikaati;

c) eripära ja traditsioonilisust tõendavaid dokumente;

d) viiteid artiklis 15 osutatud kontrollistruktuuri(de)le.

4. Kui rühm asub liikmesriigis, esitatakse taotlus selle liikmesriigi pädevatele asutustele, kus rühm on asutatud.

Et kontrollida taotluse põhjendatust ja vastavust käesoleva määruse tingimustele, hindab liikmesriik seda asjakohasel moel.

5. Liikmesriik viib lõike 4 teises lõigus sätestatud hindamise käigus riigi tasandil läbi vastuväitemenetluse, tagades nimetatud taotluse asjakohase avaldamise ning nähes ette mõistliku aja, mille jooksul iga selle riigi territooriumil asutatud õigustatud huviga isik võib esitada taotlusele oma vastuväite.

Liikmesriik hindab saadud vastuväidete vastuvõetavust vastavalt artikli 9 lõike 3 esimeses lõigus sätestatud kriteeriumidele.

6. Kui artiklite 4, 5 ja 6 nõuded on täidetud, edastab pädev asutus komisjonile:

- taotlejarühma nime;

- artiklis 6 osutatud tehnospetsifikaadi;

- viited artiklis 15 nimetatud kontrollistruktuuri(de)le;

- liikmesriigi kinnituse, et rühma esitatud taotlus vastab käesoleva määruse tingimustele ja selle kohaldamiseks vastuvõetud eeskirjadele.

7. Kui põllumajandustoodet või toiduainet käsitlev taotlus tuleb kolmanda riigi rühmalt, esitatakse see komisjonile kas otse või kolmanda riigi pädevate asutuste kaudu ning see peab sisaldama lõikes 3 sätestatud elemente.

8. Käesolevas artiklis osutatud komisjonile saadetavad dokumendid vormistatakse ühes ühenduse ametlikus keeles või lisatakse neile kinnitatud tõlge ühte ühenduse ametlikku keelde.

Artikkel 8 Kontrollimine komisjonis

1. Komisjon kontrollib taotlust, selleks et veenduda taotluse põhjendatuses ja vastavuses käesoleva määruse tingimustele.

Komisjon avaldab nimekirja nimetustest, mille registreerimist taotletakse, ning taotluste komisjonile esitamise kuupäeva.

2. Kui käesoleva määruse tingimused näivad olevat täidetud, avaldab komisjon Euroopa Liidu Teatajas artiklis 6 osutatud tehnospetsifikaadi ning viited taotluse esitanud taotlejarühmale ja artiklis 15 osutatud kontrollistruktuuri(de)le.

Vastupidisel juhul jätab komisjon vastavalt artikli 18 lõikele 3 registreerimistaotluse rahuldamata.

Artikkel 9 Vastuväited

1. Nelja kuu jooksul artikli 8 lõike 2 esimeses lõigus osutatud Euroopa Liidu Teatajas avaldamisest arvates võib iga liikmesriik või kolmas riik esitada komisjonile kavandatava registreerimise kohta põhjendatud vastuväite.

2. Iga otseselt ja isiklikult asjaga seotud füüsiline või juriidiline isik, kes elab või on asutatud mõnes muus liikmesriigis kui see, kes registreerimist taotleb, või kolmandas riigis, võib esitada kavandatavale registreerimisele põhjendatud vastuväite.

Liikmesriigis elava või asutatud füüsilise või juriidilise isiku taotlus esitatakse lõike 1 kohase vastuväite esitamise tähtaja jooksul selle liikmesriigi pädevale asutusele.

Kolmandas riigis elava füüsilise isiku või seal asutatud juriidilise isiku taotlus esitatakse lõikes 1 kehtestatud tähtaja jooksul komisjonile kas otse või asjaomase kolmanda riigi pädevate asutuste kaudu.

3. Vastuvõetavad on üksnes need lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul komisjonile saadetud vastuväited, mis näitavad:

a) kas artiklites 2, 4 ja 5 sätestatud tingimuste mittejärgimist;

b) või seda, et tegemist on artikli 13 lõikele 2 vastava taotlusega, et nime on õiguspäraselt, üldtuntult ja majanduslikult märkimisväärses ulatuses kasutatud samalaadsete põllumajandustoodete või toiduainete puhul.

Komisjon kontrollib vastuväidete vastuvõetavust.

Esimeses lõigus sätestatud kriteeriume peab tõendama ja hindama, võttes arvesse ühenduse territooriumi.

4. Kui komisjon ei saa ühtegi lõike 3 kohaselt vastuvõetavat vastuväidet, registreerib ta garanteeritud traditsioonilise eritunnuse.

Registreerimine avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.

5. Kui vastuväide on lõike 3 kohaselt vastuvõetav, kutsub komisjon huvitatud isikuid asjakohaseid nõupidamisi alustama.

Kui huvitatud isikud jõuavad kuue kuu jooksul kokkuleppele, teatavad nad komisjonile kõik kokkuleppe asjaolud, kaasa arvatud taotluse ja vastuväite esitajate seisukohad. Kui artikli 8 lõike 2 sätete kohaselt avaldatud asjaolusid ei ole vaja muuta või on vaja teha vaid väikesi muudatusi, jätkab komisjon vastavalt käesoleva artikli lõikele 4. Muudel juhtudel viib ta artikli 8 lõikes 1 sätestatud hindamise uuesti läbi.

Kui kokkuleppele ei jõuta, teeb komisjon otsuse artikli 18 lõikes 3 sätestatud korras, võttes arvesse mõistlikke ja õiglasi tavasid ning segiajamise tegelikku tõenäosust.

Nimetatud otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.

6. Käesolevas artiklis osutatud komisjonile saadetavad dokumendid vormistatakse ühes ühenduse ametlikus keeles või lisatakse neile kinnitatud tõlge ühte ühenduse ametlikku keelde.

Artikkel 10 Tühistamine

Komisjon võib otsustada garanteeritud traditsioonilise eritunnuse registreerimise tühistada, kui pärast määratud tähtaja möödumist ei ole vastavalt artiklile 15 ühtegi kontrolliasutust teatatud.

Artikkel 11 Tehnospetsifikaadi muutmine

1. Tehnospetsifikaadi muutmist võib taotleda liikmesriik oma territooriumil asutatud garanteeritud traditsioonilise eritunnusega toote tootjarühma taotlusel või kolmandas riigis asutatud garanteeritud traditsioonilise eritunnusega toote tootjarühm. Viimasel juhul esitatakse taotlus komisjonile kas otse või kolmanda riigi pädevate asutuste kaudu.

Taotluses tuleb näidata ära õigustatud majanduslik huvi ning kirjeldada ja põhjendada taotletavaid muudatusi.

Muutmise heakskiitmise taotlust menetletakse artiklites 7 kuni 9 sätestatud korras. Kui taotletavad muudatused on väikesed, otsustab komisjon muudatuste heakskiitmise ilma artikli 8 lõikes 2 ning artiklis 9 sätestatud menetluskorda järgimata.

2. Liikmesriikide pädevad asutused hoolitsevad selle eest, et iga tootja või töötleja, kes kohaldab tehnospetsifikaati, mille muutmist taotletakse, oleks avaldamisest teadlik. Lisaks artikli 9 lõikes 3 osutatud vastuväidetele on vastuvõetavad need vastuväited, mis näitavad majanduslikku huvi garanteeritud traditsioonilise eritunnusega toote tootmise vastu.

Artikkel 12 Tähised ja sümbolid

1. Märgistusel, reklaamis või põllumajandustoote või toiduainega seotud dokumentatsioonis võivad garanteeritud traditsioonilist eritunnust kasutada ainult tehnospetsifikaati järgivad tootjad.

2. Kui ühenduse territooriumil valmistatud põllumajandustoote või toiduaine märgistusel viidatakse garanteeritud traditsioonilisele eritunnusele, peavad seal kajastuma registreeritud nimi, tähis „garanteeritud traditsiooniline eritunnus” või selle lühend „GTE” ning sellega seotud ühenduse sümbol.

3. Väljaspool ühenduse territooriumi toodetud garanteeritud traditsiooniliste eritunnusega toodete märgistusel ei ole lõikes 2 osutatud nimetuste kasutamine kohustuslik.

Artikkel 13 Registreeritud nimega seotud tingimused

1. Artikli 9 lõikes 4 sätestatud avaldamisest alates võib artiklis 3 osutatud registrisse kantud nime kasutada tehnospetsifikaadile vastava põllumajandustoote või toiduaine garanteeritud traditsioonilise eritunnuse märkimiseks ainult artiklis 12 sätestatud tingimustel. Registreeritud nimede kasutamist võib siiski jätkata tehnospetsifikaadile mittevastavate toodete märgistusel, aga sinna ei või märkida tähist „garanteeritud traditsiooniline eritunnus”, lühendit „GTE” ega sellega seotud ühenduse sümbolit.

2. Garanteeritud traditsioonilise eritunnuse võib registreerida koos nime reserveerimisega avaldatud tehnospetsifikaadile vastavale põllumajandustootele või toiduainele, tingimusel et rühm on seda oma registreerimistaotluses taotlenud ning sellele ei järgne artiklis 9 sätestatud menetlust seoses asjaoluga, et nime on õiguspäraselt, üldtuntult ja majanduslikult märkimisväärses ulatuses kasutatud samalaadsete põllumajandustoodete või toiduainete puhul. Artikli 9 lõikes 4 sätestatud tähtpäevast alates ei või registreeritud tehnospetsifikaadile mittevastavate samalaadsete põllumajandustoodete ja toiduainete märgistusel kasutada nime isegi ilma tähiseta „traditsiooniline garanteeritud eritoode” või lühendita „TGE” või vastava ühenduse sümbolita.

3. Nimetuste puhul, mille registreerimist taotletakse ainult ühes keeles, võib rühm tehnospetsifikaadis ette näha, et toote turustamisel sisaldaks märgistus lisaks originaalkeelsele nimele teiste keelte puhul märget, et toode on saadud vastavalt taotluse päritolupiirkonna, -liikmesriigi või kolmanda riigi traditsioonidele.

Artikkel 14 Kontrollisüsteem

1. Liikmesriigid tagavad, et käesoleva määrusega hõlmatud ettevõtjate puhul teostataks määruses (EÜ) nr 882/2004 ettenähtud kontrolli.

2. Liikmesriigid lülitavad käesoleva määrusega hõlmatud ettevõtjad määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklites 41, 42 ja 43 sätestatud mitmeaastastesse riiklikesse kontrolliplaanidesse ning nimetatud määruse artiklis 44 sätestatud aastaaruannetesse.

3. Vastavalt määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklile 4 määravad liikmesriigid pädeva keskasutuse, kes vastutab konkreetselt käesoleva määrusega seotud kontrollisüsteemi kohaldamise eest.

Artikkel 15 Ettevõtjatepoolse tehnospetsifikaatide järgmise kontrollimine

1. Toodete kontrollimiseks enne turustamist eesmärgiga välja selgitada tehnospetsifikaatide järgimine asjaomaste ettevõtjate poolt, võib artikli 14 lõikes 3 sätestatud pädev asutus määrata ühe või mitu ametlikku kontrolliasutust või delegeerida nimetatud kontroll ühele või mitmele eraõiguslikule kontrolliasutusele.

Vastavalt artikli 7 lõike 3 punktile d määratakse registreerimistaotluses üks või mitu kõnealuseid põllumajandustooteid või toiduaineid kontrollivat asutust.

Kui tootmine toimub kolmandas riigis, määratakse registreerimistaotluses üks või mitu esimeses lõigus nimetatud kontrolli teostavat avalik-õiguslikku või eraõiguslikku asutust.

2. Lõikes 1 nimetatud kontrolli teostavad eraõiguslikud asutused akrediteeritakse vastavalt standardile EN 45011 või sellega võrdsustatud standardile.

3. Lõikes 1 osutatud avalik-õiguslikel või eraõiguslikel kontrolliasutustel peab olema pädevus käesoleva määruse täitmisele sundimiseks, sealhulgas vajadusel sanktsioonide kohaldamiseks, kui nad leiavad, et nende pädevusvaldkonda kuuluvat kaitstud nimetust kandev põllumajandustoode või toiduaine tehnospetsifikaadile ei vasta.

4. Iga liikmesriik teatab komisjonile artikli 14 lõikes 3 osutatud pädeva asutuse ning lõike 1 esimeses lõigus osutatud võimalike määratud ametlike kontrolliteenistuste ning volitatud eraõiguslike kontrolliasutuste nimed ja koordinaadid, nende vastavad pädevusvaldkonnad ning kõik muudatused neis andmetes.

Kolmandas riigis asuva tootja kohta edastab komisjonile esimeses lõigus osutatud teabe rühm või rühma puudumisel tootja kas otse või vastavate kolmanda riigi asutuste kaudu.

Komisjon avaldab esimeses ja teises lõigus sätestatud andmed, mida perioodiliselt ajakohastatakse.

5. Tagamaks, et käesolevas artiklis osutatud asutused käesolevat määrust täitvaid tootjaid kontrollida saaksid, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed.

6. Käesolevas artiklis osutatud kontrollimistega kaasnevad kulutused kannavad nendega seotud ettevõtjad.

Artikkel 16 Tootjate avaldused kontrolliasutustele

1. Iga liikmesriigi tootja, kes esmakordselt soovib garanteeritud traditsioonilise eritunnusega toodet tootma hakata, isegi kui ta kuulub algsesse taotlejarühma, teatab sellest õigeaegselt oma asukohaliikmesriigi poolt artikli 14 lõike 3 kohaselt pädevaks asutuseks määratud kontrolliteenistusele või -asutusele.

2. Iga kolmanda riigi tootja, kes esmakordselt soovib garanteeritud traditsioonilise eritunnusega toodet tootma hakata, isegi kui ta kuulub algsesse taotlejarühma, teatab sellest õigeaegselt tootjarühma või kolmanda riigi pädeva asutuse poolt osutatud kontrolliteenistusele või -asutusele.

3. Määratud kontrolliteenistus või -asutus hoolitseb selle eest, et tootja järgiks enne toote turustamist tehnospetsifikaadis avaldatud üksikasju.

Artikkel 17 Kaitse

1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et kindlustada õiguslik kaitse kõigi tähise „garanteeritud traditsiooniline eritunnus” ja ühenduse vastava sümboli kuritarvitamise või eksitava kasutamise ning artikli 13 kohaselt reserveeritud registreeritud nimede mis tahes matkimise eest.

2. Registreeritud nimesid kaitstakse mis tahes tarbijat eksitava tegevuse eest, sealhulgas eelkõige tegevuse eest, mis jätab tarbijale mulje, nagu kannaks põllumajandustoode või toiduaine ühenduse poolt tunnustatud garanteeritud traditsioonilist eritunnust.

3. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, selleks et riigi tasandil kasutatavaid müüginimetusi ei saaks segamini ajada registreeritud ja artikli 13 lõike 2 kohaselt reserveeritud nimedega.

Artikkel 18 Alaline garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste komitee

1. Komisjoni abistab alaline garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste komitee, kuhu kuuluvad liikmesriikide esindajad ja eesistujana komisjoni esindaja.

2. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 5 ja 7.

Otsuse 1999/468/EÜ artikli 5 lõikes 6 ettenähtud tähtajaks määratakse kolm kuud.

3. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 4 ja 7.

Otsuse 1999/468/EÜ artikli 4 lõikes 3 ettenähtud tähtajaks määratakse kolm kuud.

4. Komitee võtab vastu oma töökorra.

Artikkel 19 Rakendamine ja üleminekusätted

1. Vastavalt artikli 18 lõikele 2 võetakse käesoleva määruse elluviimiseks vastu üksikasjalikud eeskirjad. Need hõlmavad eelkõige järgmist:

a) üksikasju nende elementide kohta, mida peab sisaldama artikli 6 lõikes 2 osutatud tehnospetsifikaat.

b) liikmesriikides või kolmandates riikides asuvate rühmade poolt artikli 7 lõike 1 kohase registreerimistaotluse esitamise üksikasjalikku korda;

c) artikli 7 lõikes 3 sätestatud registreerimistaotluste, artikli 7 lõikes 7 sätestatud registreerimistaotluste ja artiklis 11 sätestatud muutmistaotluste komisjonile edastamise üksikasjalikku korda;

d) artiklis 3 sätestatud garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste registriga seotud üksikasjalikku korda;

e) artiklis 9 sätestatud vastuväidetega, sealhulgas nendega, mis käsitlevad huvitatud isikute vahelisi asjaomaseid nõupidamisi, seotud üksikasjalikku korda;

f) artiklis 10 sätestatud garanteeritud traditsioonilise eritunnuse tühistamise üksikasjalikku korda;

g) artiklis 12 sätestatud tähiste ja sümbolitega seotud üksikasjalikku korda;

h) artikli 11 lõike 1 neljandas lõigus sätestatud väikeste muudatuste üksikasjalikku korda;

i) artikli 15 lõikes 2 osutatud kontrolliasutuste vastavaid standardeid;

j) artiklis 15 sätestatud ettevõtjatepoolse tehnospetsifikaatide järgimise kontrollimise üksikasjalikku korda.

2. Määruse (EMÜ) nr 2082/92 alusel käesoleva määruse jõustumise ajaks juba registreeritud nimed võetakse automaatselt artiklis 3 nimetatud registrisse. Vastavad tehnospetsifikaadid loetakse artikli 6 lõikes 1 sätestatud tehnospetsifikaatideks.

3. Komisjon võtab vastavalt artikli 18 lõikele 2 vastu määruse, mis kindlustab ülemineku määruses (EMÜ) nr 2082/92 ettenähtud eeskirjadelt käesoleva määruse omadele. Määruses sätestatakse täpsemalt, millist korda kohaldatakse määruse (EMÜ) nr 2082/92 alusel lahendamata registreerimistaotluste tõhusaks lahendamiseks. Selles korras peab sisalduma taotluse esitajatele määratud tähtpäevaks täiendavate andmete esitamise kohustus.

Artikkel 20 Maksud

Liikmesriigid võivad kehtestada haldustasu, mille eesmärk on käesoleva määruse kohaste registreerimistaotluste, vastuväidete ja muutmistaotluste hindamisega kaasnevate kulude katmine.

Artikkel 21

Määrus (EMÜ) nr 2082/92 tunnistatakse kehtetuks.

Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ja neid loetakse vastavalt II lisas esitatud vastavustabelile.

Artikkel 22

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Artikli 12 lõike 2 sätteid kohaldatakse alates 1. maist 2007.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

I LISA

Toiduained, millele on viidatud artikli 1 lõike 1 punktis b:

- Õlu,

- šokolaad ja muud kakaosisaldusega toidukaubad,

- kondiitri- ja leivatooted, koogid, küpsised ja muud pagaritooted,

- makarontooted, keetmata, keedetud või täidisega,

- eelnevalt töödeldud toidud,

- vürtsikastmete pooltooted,

- supid ja puljongid,

- taimeekstraktidest valmistatud joogid,

- jäätis ja puuviljajäätis.

II LISA

Vastavustabel

Määrus (EMÜ) nr 2082/92 | Käesolev määrus |

Artikli 1 lõike 1 esimene taane | Artikli 1 lõike 1 esimene taane |

Artikli 1 lõike 1 teine taane | Artikli 1 lõike 1 teine taane |

Artikli 1 lõiked 2 ja 3 | Artikli 1 lõiked 2 ja 3 |

Artikli 2 punkti 1 esimene lõik | Artikli 2 lõike 1 punkt a |

Artikli 2 punkti 1 teine lõik | Artikli 2 lõike 2 teine lõik |

Artikli 2 punkti 1 kolmas lõik | Artikli 2 lõike 2 kolmas lõik |

Artikli 2 punkti 2 esimene lause | Artikli 2 lõike 1 punkt d |

Artikli 2 punkti 2 teine lause | Artikli 2 lõike 2 neljas lõik |

Artikli 2 punkt 3 | Artikli 2 lõike 1 punkt c |

– | Artikli 2 lõike 1 punkt b |

– | Artikli 2 lõike 2 esimene lõik |

Artikkel 3 | Artikkel 3 |

Artikli 4 lõike 1 esimene lõik | Artikli 4 lõike 1 esimene lõik |

Artikli 4 lõige 2 | Artikli 4 lõike 1 teine lõik |

Artikli 5 lõige 1 | Artikli 4 lõike 2 esimene lõik |

Artikli 5 lõige 2 | Artikli 4 lõike 2 kolmas lõik |

Artikli 5 lõige 3 | Artikli 4 lõike 2 teise lõigu esimene lause |

Artikli 5 lõige 4 | Artikli 4 lõike 1 teise lõigu esimene lause |

– | Artikkel 5 |

Artikli 6 lõige 1 | Artikli 6 lõige 1 |

Artikli 6 lõige 2 | Artikli 6 lõige 2 |

Artikli 7 lõige 1 | Artikli 7 lõige 1 |

– | Artikli 7 lõige 2 |

Artikli 7 lõige 3 | Artikli 7 lõige 6 |

– | Artikli 7 lõiked 7 ja 8 |

Artikli 7 lõige 2 | Artikli 7 lõige 3 |

– | Artikli 7 lõiked 4 ja 5 |

– | Artikli 8 lõige 1 |

Artikli 8 lõike 1 esimene lõik | – |

Artikli 8 lõike 1 teine lõik | Artikli 8 lõike 2 esimene lõik |

Artikli 8 lõige 2 | – |

Artikli 8 lõige 3 | Artikli 9 lõiked 1 ja 2 |

– | Artikli 9 lõige 3 |

Artikli 9 lõige 1 | Artikli 9 lõige 4 |

Artikli 9 lõige 2 | Artikli 9 lõige 5 |

Artikkel 10 | Artikkel 10 |

Artikli 11 lõige 1 | Artikli 11 lõike 1 esimene lõik |

Artikli 11 lõike 2 esimene lõik | Artikli 11 lõike 1 kolmas lõik |

– | Artikli 11 lõike 1 teine lõik |

Artikli 11 lõike 2 teine lõik | Artikli 11 lõige 2 |

Artikli 11 lõiked 3 kuni 4 | – |

Artikkel 12 | Artikli 19 lõike 1 punkt g |

Artikli 13 lõige 1 | Artikli 13 lõige 1 |

Artikli 13 lõige 2 | Artikli 13 lõige 2 |

– | Artikli 13 lõige 3 |

Artikkel 14 | Artiklid 14 ja 15 |

Artikli 15 lõige 1 | Artikli 12 lõige 1 |

– | Artikli 12 lõiked 2 ja 3 |

Artikli 15 lõige 2 | Artikli 16 lõige 1 |

Artikli 15 lõige 3 | Artikli 16 lõige 3 |

Artikkel 16 | – |

Artikkel 17 | Artikli 17 lõiked 1 ja 2 |

Artikkel 18 | Artikli 17 lõige 3 |

Artikkel 19 | Artikkel 18 |

Artikkel 20 | Artikkel 19 |

Artikkel 21 | – |

– | Artikkel 21 |

Artikkel 22 | Artikkel 22 |

Lisa | I lisa |

– | II lisa |

[1] ELT C …, …, lk ….

[2] EÜT L 208, 24.7.1992, lk 9. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 1).

[3] EÜT L 168, 10.7.1993, lk 35. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 2167/2004 (ELT L 371, 18.12.2004, lk 8).

[4] EÜT L 109, 6.5.2000, lk 29. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2003/89/EÜ (ELT L 308, 25.11.2003, lk 15).

[5] ELT L 165, 30.4.2004, lk 1. Parandatud versioon ELT L 191, 28.5.2004, lk 1.

[6] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

[7] EÜT L 204, 21.7.1998, lk 37.