ET Euroopa Liidu Teataja C 249/26

Põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitset käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 6 lõike 2 kohase taotluse avaldamine

(2007/C 249/13)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

KOKKUVÕTE

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) NR 510/2006

„SLOVENSKÁ PARENICA”

EÜ NR: SK/PGI/005/0485/19.07.2005

KPN ( ) KGT ( X )

Käesolevas kokkuvõttes esitatakse teabe andmise eesmärgil spetsifikaadi põhipunktid.

1. Liikmesriigi pädev asutus:

Nimi: Úrad priemyselného vlastníctva Slovenskej republiky Aadress: Jána Švermu 43 SK-974 04 Banská Bystrica Tel: (421) 48 430 02 53 Faks: (421) 48 430 04 03 E-post: joravcova@indprop.gov.sk

2. Taotlejate rühm:

Nimi: Cech bryndziarov Aadress: Kostolná č. 5 SK-900 01 Modra Tel: (421) 33 647 29 74 Faks: (421) 33 647 29 74 E-post: peter.lajda@pobox.sk, biocentrum@vup.sk Koosseis: tootjad/töötlejad ( X ) muud ( )

3. Toote liik:

Rühm 1.3: Juust

4. Spetsifikaat:

(määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 4 lõikega 2 ettenähtud nõuete kokkuvõte)

4.1. Nimetus: „Slovenská parenica”

4.2. Kirjeldus: „Slovenská parenica” on aurutatud, kergelt suitsutatud juust, mis on keeratud kaheks 6–8 cm läbimõõduga ja 5–8 cm pikkusega rulliks, mis on omavahel „S”-tähe kujuliselt ühendatud. Rullid on juustunööri või keti abil kokku seotud. Enne rullikeeramist on juusturiba 2–3 mm paksune, 5–8 cm laiune ja 4–6 m pikkune. „Slovenská parenical” on hõrk maitse ning see lõhnab lambapiima ja suitsu järele. Juustu tuntakse juustumassile omase tugevalt kiulise struktuuri järgi. Juust sisaldab vähemalt 53 % kuivainet ning kuivaines on 50 % rasva.

Juustu koostisosadena kasutatakse värsket ja töötlemata lambatoorpiima, mis on saadud vallahhia, parandatud vallahhia, cigaya ja idafriisi lambatõugude kasvatamisel, või värske, ja töötlemata lambatoorpiima ning värske ja töötlemata lehmatoorpiima segu, mis sisaldab vähemalt 50 % lambapiima.

Juustu müükase turul 450–500 grammistes pakendites. Juust on pakitud toidu jaoks sobivasse läbipaistvasse plastpakendisse või tsellofaani kahe ovaalse suhteliselt paksu puutahvli vahele.

Omadused:

Kuju: „Slovenská parenica” toodetakse juusturibana, mis on rullitud kaheks omavahel ühendatud rulliks kõrgusega 5–8 cm ja läbimõõduga 6–8 cm. Traditsiooniliselt on kaks juusturulli omavahel juustunööriga kokku seotud.

Lõhn: „Slovenská parenical” on lambapiimale omane lõhn, samuti suitsune lõhn, mis saadakse juustu suitsutamisest lehtpuusuitsus.

Maitse: mahedamaitseline meeldivalt soolane lambapiimajuust.

Konsistents: elastne, kiulise struktuuriga; katki murdes keerdub lahti.

Värvus: pärast suitsutamist ulatub juustu toon väljastpoolt kollasest pruunini; seestpoolt valgest võikollaseni.

Koostis: kuivainet vähemalt 53 %; rasvasisaldus kuivaines vähemalt 50 %; maksimaalne soolasisaldus 3 %.

Mikrobioloogilised nõuded: sisaldab piimas leiduvaid looduslikke mikroorganisme, näiteks Lactobacilluse, Enterococcuse, Lactococcuse ja Streptococcuse tüved. Juustus ei tohi sisalduda patogeenseid mikroorganisme (Listeria monocytogenes ja Salmonella). Aurutamine 60–70 °C juures tagab osalise pastöriseerimise, mille käigus loomuliku mikrofloora sisaldus väheneb 105-lt ligikaudu 102-le.

4.3. Geograafiline piirkond: Ajalooliste allikate kohaselt hakati Zvoleni ja Brezno ümbruses aurutatud juustu tootma 19. sajandi alguses. Järk-järgult laienes see traditsioon peaaegu kõikidesse Slovakkia osadesse. Teise maailmasõja lõpust alates on „Slovenská parenica” tootmine koondunud 200 meetrit merepinnast kõrgemal paiknevasse kindlalt piiritletud mägipiirkonda Slovakkias. Varakevadel (märtsis/aprillis) lastakse lambad nimetatud piirkonna madalamates osades asuvatele karjamaadele. Mais ja suvekuudel liiguvad lambad kõrgematele karjamaadele.

Läänest piiravad kõnesolevat piirkonda Biele Karpaty (Valged Karpaadid) mäeaheliku läänenõlvad, Považský Inoveci, Tríbeči, Vtáčniki, Štiavnické vrchy ja Krupinská vrchovina mäed ja kõrgustikud.

Kõnealuse piirkonna lõunapiiri moodustavad Krupinská vrchovina, Cerová vrchovina, Stolické vrchy, Slovenský krasi (Slovakkia karst), Volovské vrchy ja Slanské vrchy mägede ja kõrgustike nõlvad.

Idapiiri moodustavad Vihorlatská vrchovina, Popriečiny, Beskydské predhorie ja Bukovské vrchy mägede ja kõrgustike nõlvad ning Ukraina piir.

Põhjapiiri tähistavad Poola piir; Laborecká vrchovina, Ondavská vrchovina, Ľubovnianska vrchovina, Pieniny, Spišská Magura, Tatry (Tatrad), Skorušinské vrchy, Podbeskydská vrchovina, Oravské Beskydy ja Kysucké Beskydy mägede ja kõrgustike nõlvad; Tšehhi Vabariigi piir; Turzovská vrchovina, Javorníky ja Biele Karpaty (Valged Karpaadid) mägede ja kõrgustike nõlvad ning Skalica piiripunkt.

Taotlus kannab riiginime, sest määratletud geograafiline piirkond moodustab üle 80 % Slovakkia territooriumist. Slovakkia Vabariigi pindala on 49 035 km2. Olles üks väiksemaid ELi liikmesriike, on selle riigi pindala võrdne muude liikmesriikide mõne piirkonna pindalaga.

Kunagi moodustas Slovakkia osa Tšehhoslovakkiast, mis lõhenes 1. jaanuaril 1993 kaheks iseseisvaks riigiks — Tšehhi Vabariigiks ja Slovakkia Vabariigiks.

Selline on taust nimetusele „Slovenská parenica”, mis ei kandnud varem eksisteerinud riigi nime, vaid selle riigi territooriumi ühe osa nime, millest sai iseseisev riik pärast ajaloolisi sündmusi, mis toimusid 1. jaanuaril 1993. Kuna selleks ajaks oli nimi juba kasutusele võetud, rahvusvaheliselt kaitstud ja tarbijatele ülemaailmselt tuntud, taotleb Slovakkia Vabariik selle jätkuvat kaitset ka Euroopa Ühenduse piires.

„Slovenská parenica” juustu toodetakse ühesuguse meetodi järgi kogu määratletud piirkonnas. Määratletud piirkonnas kasvatatakse ühesuguseid lambatõuge, nimelt vallahhia, parandatud valahhia, cigaya ja idafriisi tõugu lambaid ühesuguse floora ning samade klimaatiliste tingimustega karjamaadel, tänu millele tagatakse peamise tooraine — lambapiima — ühtlane kvaliteet.

Kirjalikud dokumendid kinnitavad kõnealuse piirkonna ajaloolist seotust „Slovenská parenica” tootmisega.

4.4. Päritolutõend: Lehma- ja lambapiima ning „Slovenská parenica” juustu toodetakse üksnes eespool määratletud mägises piirkonnas Slovakkia Vabariigis. Toorpiim töödeldakse juustumassiks ning seejärel valmistatakse sellest parenica kas otse talumajapidamistes või lambafarmides või piim kaalutakse ning saadetakse lambajuustu tootjatele ja meiereidele töötlemiseks. Kõik lambajuustu tootjad ostavad lamba- ja lehmatoorpiima määratletud piirkonda jäävatelt ümberkaudsetelt aladelt.

Piima ostvate tootjate suhtes kohaldatakse kaheetapilist kontrolli- ja dokumenteerimismenetlust. Esimeses etapis kontrollitakse lamba- ja/või lehmapiima tarnijaid. Kontrolli eesmärk on tagada, et tõuaretuspiirkond ja karjamaade asukoht jääksid kindlaksmääratud ala piiresse, samas kontrollitakse ka lambatõuge.

Need põllumajandustootjad, tõuloomapidajad ja tarnijad, kes vastavad spetsifikaadi tingimustele, lisatakse tarnijate nimekirja, mida haldab ja uuendab Cech bryndziarov.

Teises etapis kontrollitakse „Slovenská parenica” tootjaid. Kontroll viiakse läbi selleks, et:

tuvastada kasutatud toormaterjali päritolu, uurides hoolikalt ostuga seotud dokumente ning võrreldes neid tunnustatud tarnijate nimekirjaga;

tagada ostetud toormaterjali koguste ja „Slovenská parenica” müügikoguste kohta esitatud dokumentide põhjal tootmiseks ettenähtud lambapiima osakaal juustus;

tagada tootmise kohta esitatud andmete ja analüüsitulemuste põhjal juustu tootmise ja kvaliteedinäitajate suhtes kehtestatud tingimuste vastavus spetsifikatsioonile.

Oma piimast „Slovenská parenicat” valmistavaid tootjaid kontrollitakse üheetapilise menetluse teel.

Kontrolle viiakse läbi selleks, et tuvastada:

kas tõuaretuspiirkond ja karjamaade asukoht jäävad kindlaksmääratud ala piiresse;

milliseid lambatõuge kasvatatakse;

ostetud toormaterjali koguste ja „Slovenská parenica” müügikoguste kohta esitatud dokumentide põhjal tootmiseks ettenähtud lambapiima osakaal juustus;

tootmise kohta esitatud andmete ja analüüsitulemuste põhjal juustu tootmise ja kvaliteedinäitajate suhtes kehtestatud tingimuste vastavus spetsifikatsioonile.

Toote eristamiseks kinnitatakse selle pakendile nimetus „Slovenská parenica”, tootja nimi ja tootmisettevõtte aadress. See, et toode pärineb kaitstud geograafilisest piirkonnast, tagatakse asjaoluga, et juustutootja ettevõtte geograafiline asukoht on piiratud alal, millel on lubatud toota „Slovenská parenica” juustu.

4.5. Tootmismeetod: Algselt toodeti parenica juustu lambakarjuste köökides, kus loodi selleks vajalikud temperatuuri- ja ruumitingimused ning kus oli ruumi suitsutamiseks ja ladustamiseks. Kui karjused õppisid ehitama ilmastikukindlamaid ja suuremaid eluruume, hakati parenica juustu tootma ka mägismaa lambafarmides. Mõnes majapidamises on siiani säilinud mägismaa lambafarmide algupärane tootmismeetod. Värske lambapiim või lamba- ja lehmapiima segu, mis sisaldab vähemalt 50 % lambapiima, kalgendatakse temperatuuril 29–32 °C. Tegelikult toimub kalgendumine umbes pool tundi pärast laabi lisamist. Seejärel segatakse kalgendunud juustumassi spetsiaalse harfi meenutava juustukahvliga ning lõigatakse juustunoaga 0,5–1 cm tükkideks. Pärast seda jäetakse pude juustumass settima, enne kui see käte abil tombuks vormitakse. Siis tõstetakse tekkinud tomp marli abil vadakust välja ning jäetakse nõrguma. Kalgend valmistatakse topeltpõhjaga puupressis või roostevabas hoiunõus. Pärast marlist väljavõtmist kaalub lambajuustutükk 3–5 kg.

Pärast nõrgumist ja tahkumist (4–10 tunni möödudes) asetatakse juustutükk puust või roostevabast riiulile käärima. Kääritamine kestab temperatuuril 20–23 °C ligikaudu 24 tundi, mille tulemusena tõuseb juustu pH-tase umbes 5,3ni.

Korralikult käärinud juustutükk lõigatakse seejärel väikesteks tükkideks ja iga parenica juustu jaoks eraldatakse umbes kg osa. Selliselt osadeks jaotatud juust asetatakse puidust piimapütti, milles on soe vesi (vee temperatuur on 60–70 °C). Seejärel hakatakse puuspaatliga piimapüti pinnal kraapima, kuni moodustub pehme juustumass. Selline juustumass eemaldatakse pütist ning üleliigne vesi pigistatakse sellest käte abil välja. Seejärel juustumassi venitatakse ja volditakse, kusjuures venitamist ja voltimist korratakse mitu korda. Taoliselt ettevalmistatud juustumassist tõmmatakse välja ribad, mida vormitakse puust plaadil käe serva abil, kuni see on 4–6 meetri pikkune, umbes 6 cm laiune ja 2–3 mm paksune. Sel viisil pikaks venitatud juusturiba asetatakse varem ettevalmistatud külma küllastunud soolalahusesse. Seejärel eemaldatakse riba soolalahusest, pigistatakse üleliigne soolalahus sellest välja ja asetatakse aluse keskele ning keeratakse kahest otsast kinni hoides ja vastassuunas rullides „S”-tähe kujuliseks. Seejärel seotakse see nööri või ketiga kokku ning asetatakse puust alusele. Pärast puualusel kuivamist asetatakse juust suitsukambrisse ning suitsutatakse lehtpuusuitsus umbes kaks tundi.

4.6. Seos piirkonnaga: Parenica juustu hakati lambaid kasvatavates talumajapidamistes tootma koduseks kasutamises 18. sajandil. 19. sajandil müüdi seda juba mitte üksnes piirkonnas, kus asub tänapäeval Slovakkia, vaid ka Viinis ja teistes Euroopa linnades.

Kirjalikke märkmeid „Slovenská parenica” kohta on tehtud juba 19. sajandil. 20. sajandi vahetusel elanud tuntud meier, professor Otakar Laxa pidas parenica juustu aurutatud juustu valmistamise kunsti tipuks. Oma 1908. aastal ilmunud raamatu Syrařství („Juustu valmistamine”) esimeses väljaandes viitab ta „Slovenská parenicale” kui unikaalsele juustule ning kirjeldab selle valmistamist ning huvitavat kuju. Kokkuvõtteks kirjutab ta „Slovenská parenica” kohta järgmist:

„Pole ühtki teist juustu, mis oleks nii slovakipärane kui parenica juustud ning neid tuleks lugeda juustutootmise valdkonnas täiesti unikaalseteks.”

Laxa tõstab parenica („juustude kuninganna”) nimelist juustu esile tema märkimisväärse kuju tõttu, mis meenutab slaavlaste esiisade hulgas sagedast kasutamist leidnud dekoratiivset motiivi.

Codex Alimentarius Austricuse (III köide, Viin 1917) kolmandas osas, mis kannab pealkirja „Juustud”, on leheküljel 180 järgmine viide: „Parenica on aurutatud ja venitatud juust, mille valmistamisel tõmmatakse kuumast veest välja juusturibad ja -keermed, mis seejärel rullitakse kokku ja suitsutatakse”. Päritolukohana on selgelt märgitud „Oberungarn”, mis on praegune Slovakkia, ning selle nimi „parenica” on antud slovaki keeles.

„Slovenská parenica” juustule geograafilise tähise taotlemine on põhjendatav selle maine, erakordsete omaduste, tootmismeetodi uudsuse, märkimisväärse kuju, selle tootmiseks vajaminevate oskuste ja sellega seotud traditsioonidega. „Slovenská parenica” erilised omadused tulenevad karjamaadel kasvanud lammaste piima kvaliteedist (vt punkt 4.2), kuid veelgi enam selle erilisest tootmismeetodist, mille käigus juustumassi venitatakse ja volditakse enne, kui seda veelgi rohkem ning korduvalt venitatakse ja volditakse. Kui juustumass on sellisel viisil ette valmistatud, tõmmatakse sellest välja juusturiba, mida vormitakse puidust alusel käeserva abil. Sel viisil vormitud riba kastetakse ettevalmistatud lahusesse, võetakse välja, asetatakse aluse keskele ning keeratakse kahest otsast vastassuunas rullides „S”-tähe kujuliseks. Seejärel seotakse juust juustunööri või keti abil kokku. Selline omapärane juustuvalmistamise meetod on ehe ja määratletud piirkonnale ainuomane. „Slovenská parenica” paistab silma mitte üksnes oma erilise tootmismeetodi poolest, vaid ka seetõttu, et see on juustule ebatavaliselt „S”-tähe kujuline. Juustu kvaliteet tuleneb juustumeistrite oskustest ja kogemustest.

„Slovenská parenica” erilist ja erakordset kvaliteeti kinnitab asjaolu, et selle nimetust kaitstakse kahe bilateraalse lepinguga. Kõnealused lepingud on Tšehhoslovakkia Sotsialistliku Vabariigi valitsuse ja Portugali Vabariigi valitsuse vaheline päritolu nimetuse, päritolu andmete ja muude geograafiliste ning analoogsete näitajate kaitse leping, mis sõlmiti 18. mail 1987, ja Tšehhoslovakkia Sotsialistliku Vabariigi ja Austria Vabariigi vaheline päritolu nimetuse, päritolu andmete ning põllumajandus- ja tööstustoodete muude nimetuste kaitse leping, mis sõlmiti 20. jaanuaril 1981.

„Slovenská parenica” eksport on turismi kasvule märkimisväärselt kaasa aidanud. Slovakkiale omased tüüpilised lambakasvatustooted on üheks riigi kaubamärgiks. Isegi teadlikumad välisturistid loobuvad reisbüroode standardpakettidest millegi ebatavalise ja omanäolise kasuks.

Turistid on traditsiooniliselt seostanud Slovakkiat lambakasvatustoodetega, mis on aidanud riigi mainet tõsta ning seda osaliselt tänu „Slovenská parenicale” ja muudele lambakasvatustoodetele, mida turistid oma sagedaste külastuste ajal karjuseonnidest ja lambafarmidest otsivad.

Igal aastal korraldavad Slovakkia linnad aastalaata nimetusega „jarmok”, kus on alati olulisel kohal ka „Slovenská parenica”.

4.7. Kontrolliasutus: Kvaliteeti ja vastavust „Slovenská parenica” spetsifikatsioonile kontrollib regulaarselt Slovakkia põllumajandusministeeriumilt volitused saanud BEL/NOVAMANN International s.r.o, vastavalt standardile EN 45 011 akrediteeritud CERTEX sertifitseerimisorgan.

4.8. Märgistus: Tootja, kes valmistab „Slovenská parenicat” vastavalt käesolevale spetsifikatsioonile, võib toodet märgistades, reklaamides ja turustades kasutada nimetust „Slovenská parenica” ning võib seda vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 8 lõikele 2 ja artikli 20 lõikele 2 kasutada kaitstud geograafilise tähisena või kasutada sellel ühenduse sümbolit.

Tootele kinnitatud märgis peab sisaldama esiletõstetult nimetust „Slovenská parenica”.

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.