Usaldusväärne majandusjuhtimine, näiteks tõhusad meetmed ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames, ja üldine usaldusväärne makromajanduspoliitika on hädavajalik, et tagada tulusaid avaliku sektori investeeringuid ja ELi vahendite tõhusat kasutamist soodustav keskkond, sealhulgas taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendi raames. Komisjoni ettepanekute (praegu on nende seadusandlik menetlemine pooleli) põhjal on ELi vahendite sujuvaks eraldamiseks vaja usaldusväärset majandusjuhtimist. Samuti tuletatakse meelde, et taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendi määruse eelnõus sätestatud hindamiskriteeriumide kohaselt tuleb Rumeenial taaste ja vastupidavuse kava kaudu toetada asjaomastes riigipõhistes soovitustes kindlaks tehtud oluliste probleemide tulemuslikku lahendamist.

Üldise vabastusklausli jätkuv rakendamine võimaldab seega komisjonil teha artikli 126 lõike 7 kohase läbivaadatud soovituse ettepaneku, tingimusel et see ei ohusta riigi rahanduse jätkusuutlikkust keskpikas perspektiivis, isegi kui liikmesriik ei ole vastuseks artikli 126 lõike 7 kohasele soovitusele tõhusaid meetmeid võtnud.

„Tõsise majandussurutise korral euroalal või kogu liidus võib nõukogu teha komisjoni soovituse alusel otsuse võtta vastu ELi toimimise lepingu artikli 126 lõike 7 kohane muudetud soovitus, tingimusel et see ei ohusta eelarve jätkusuutlikkust keskpikas perioodis.“

Juhtiva asepresidendi Dombrovskise ja volinik Gentiloni 19. septembri 2020. aasta kirjas Rumeenia rahandusministrile Cîtule rõhutas komisjon, et nii pandeemia leviku kui ka selle sotsiaal-majanduslike tagajärgede osas valitseb suur ebakindlus. Seetõttu järeldas komisjon, et üldine vabastusklausel peaks jääma kehtima ka 2021. aastal, nagu on märgitud ka 2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegias. Komisjon hindab olukorda uuesti 2021. aasta kevadel, võttes arvesse ajakohastatud makromajanduslikke prognoose.

15. septembril 2020 esitas Rumeenia aruande soovituse täitmiseks võetud meetmete kohta. Aruandes tõdetakse, et 2020. aastal on riigi rahanduse olukord oluliselt halvenenud, peamiselt COVID-19 pandeemia tõttu (vt punktid 3 ja 4).

20. märtsil 2020 avaldas komisjon teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta. Selles teatises märkis komisjon, et üldise vabastusklausli aktiveerimise tingimused on täidetud. Seda seisukohta toetasid 23. märtsil 2020 ELi rahandusministrid. See määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud klausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist suure majanduslanguse ajal ELis või euroalal tervikuna, võimaldades liikmesriikidel võtta stabiilsuse ja kasvu pakti ennetava ja korrigeeriva menetluse raames selle olukorra jaoks asjakohaseid eelarvemeetmeid.

Rumeeniale adresseeritud 2020. aasta riigipõhises soovituses nr 1 korratud soovituse kohaselt peaks Rumeenia saavutama 2022. aastaks valitsemissektori eelarvepuudujäägi eesmärgi 2,8 % SKPst. See eesmärk oli suures osas kooskõlas Rumeenia eelarvestrateegiaga aastateks 2020–2022, mille parlament võttis vastu ja mis kuulutati välja 18. detsembril 2019. Soovitus põhines komisjoni 2020. aasta talveprognoosil, mis avaldati 13. veebruaril 2020 ja millele lisati eelarvemuutujad kuni 2022. aastani. See prognoos ei hõlmanud COVID-19 puhangu mõju.

Kasvuprognoos on äärmiselt ebakindel. Majanduse taastumise kulg sõltub suurel määral COVID-19 kriisi kestusest, Rumeenia peamiste kaubanduspartnerite majanduse taastumise kiirusest ning ülemaailmsete ja piirkondlike tarneahelate suhtelisest normaliseerumisest. Pikaajaline ebakindlus riikliku poliitika tulevase suuna suhtes, eelkõige mõnede ekspansiivsete eelarvepoliitiliste otsuste mõju suhtes, võib vähendada usaldust ja takistada krediidivooge, avaldades negatiivset mõju investeeringutele ja majanduskasvule. Samal ajal tuleneb prognoosiga võrreldes tõusurisk taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendist, millest on tulevikus oodata potentsiaalset suurt toetuste ja laenude sissevoolu, mida tuleks kasutada tulusate investeeringute rahastamiseks ja reformide stimuleerimiseks.

Kriisil on suur mõju ka potentsiaalsele majanduskasvule, kuigi hinnangud on väga ebakindlad. Komisjoni hinnangul väheneb SKP potentsiaalne kasv järsult 4,1 %-lt 2018. aastal 2,25 %-le 2022. aastal. Ühiselt kokkulepitud metoodikaga hinnatud SKP lõhe suurenes 2018. aasta 2 %-lt 2019. aastal 2,4 %-le potentsiaalsest SKPst. Prognooside kohaselt muutub see 2020. aastal tugevalt negatiivseks, kuid väheneb järk-järgult alates 2021. aastast, jäädes siiski kogu prognoosiperioodi jooksul negatiivseks.

Rumeenia majandus kasvas aastatel 2016–2019 keskmiselt 5 % aastas, kusjuures peamine kasvumootor oli eratarbimine. Investeeringud olid sel perioodil kõikuvad ja netoeksport mõjutas SKP kasvu negatiivselt, sest import kasvas ekspordist kiiremini. Selle jõulise majanduskasvuga tekkis aga ka makromajanduslikku tasakaalustamatust, mis väljendus eelkõige suures ja süvenevas jooksevkonto- ja eelarvepuudujäägis, mida põhjustasid peamiselt suured palgatõusud ja mitmed maksukärped. Eelarvepuudujääk suurenes 2,6 %-lt SKPst 2016. aastal 4,4 %-le SKPst 2019. aastal ja prognoos oli, et see suureneb järgnevatel aastatel järsult (vt tabel 1), sest viimastel aastatel on vastu võetud mitu ekspansiivset eelarvepoliitilist otsust (vt punkt 3). Jooksevkonto 2014. aastal peaaegu tasakaalus positsioon asendus järk-järgult puudujäägiga, mis oli 2019. aastal 4,7 % SKPst. Rumeenia rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon protsendina SKPst on tugevast majanduskasvust toetatuna alates 2013. aastast pidevalt vähenenud ning see stabiliseerus 2019. aasta lõpus tasemel –44 % SKPst.

Sellises suures ja kasvavas eelarvepuudujäägis on oma osa tõsise majandussurutise ning COVID-19 pandeemia ning selle majanduslike ja sotsiaalsete tagajärgede vastu võitlemise meetmete koosmõjul. Muu hulgas võib nimetada täiendavaid kulutusi tööhõive toetamise kavadele ja tervishoiusektori toetamist, samuti mitut maksusoodustust. COVID-19-ga seotud toetusmeetmete kogumaksumus on 1,3 % SKPst, millest 0,4 protsendipunkti rahastatakse ELi vahenditest (vt tabel 2). 2021. aasta eelarve ei ole teada (pidades silmas ka eelseisvaid üldvalimisi, mis toimuvad eeldatavasti 6. detsembril), kuid komisjoni 2020. aasta sügisprognoosis eeldatakse, et tööhõive toetamise meetmed ja palgalisa lõpevad 2021. aastal.

Suur ja kasvav prognoositav eelarvepuudujääk on siiski peamiselt tingitud varasematest ekspansiivsetest meetmetest ning seda tõendab 2019. aasta suur struktuurne eelarvepuudujääk. See hõlmab eelkõige enne pandeemiat vastu võetud sotsiaal- ja muude kulude märkimisväärset suurenemist ega ei ole seega pandeemiaga seotud. Täpsemalt suurenevad märkimisväärselt kulutused vanaduspensionidele, mis on tingitud 2019. aasta septembris jõustunud 15 % suuruse pensionitõusu mõjust kogu aastale ja täiendavast 40 % tõusust alates 2020. aasta septembrist. Sellest tulenevalt prognoosib komisjon, et kulutused vanaduspensionidele suurenevad 2020. aastal 1,9 protsendipunkti SKPst. Ainuüksi pensionitõusu tõttu suureneb eelarvepuudujääk 2021. aastal 2,2 protsendipunkti SKPst ja 2022. aastal veel 1,1 protsendipunkti SKPst. Ka kahekordistas parlament alates 2020. aasta veebruarist lapsetoetust, mis tähendab aastas eelarvekulu 0,6 % SKPst. See mõju eelarvele on tingitud sellest, et mõlemal juhul ei näinud seadusandjad meetmetele ette rahastamisallikat.

Tulude poolel kehtestasid ametiasutused 2019. aasta detsembris mõned maksumuudatused, sealhulgas kütuseaktsiisi vähendamise ja osalise tööajaga töötajate sotsiaalmaksete vähendamise, mistõttu vähenesid tulud 2020. aastal hinnanguliselt kokku 0,3 % SKPst. Majanduslangus ja mõned COVID-19 toetusmeetmete raames tehtud maksusoodustused avaldavad negatiivset mõju ka maksutuludele (0,1 % SKPst).

Valitsemissektori eelarve puudujääk 2021. ja 2022. aastal võib osutuda komisjoni 2020. aasta sügisprognoosis eeldatust väiksemaks, sest valitsus on teinud ettepaneku vähendada pensionide ja lapsetoetuste kavandatud tõusu. Ent parlament lükkas sellesisulised muudatused tagasi ja valitsus pöördus küll parlamendi otsuste vaidlustamiseks konstitutsioonikohtusse, kuid kohus ei ole veel lõplikke otsuseid teinud (vt ka punkt 4). Komisjoni 2020. aasta sügisprognoosis võetakse parlamendis toimunud hääletust arvesse ja lähtutakse standardsest eeldusest, et poliitikat ei muudeta. Seetõttu eeldatakse selles 2020. aastaks ja alates 2021. aastast edasi praegu kehtiva pensioniseadusega ette nähtud pensionitõuse. Prognoos ei sisalda taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendiga seotud kulusid, sest valitsus ei ole veel märkinud, milliseid kulusid 2021. aastal selle raames rahastatakse. Puudujääk võib 2021. aastal samuti muutuda prognoositust soodsamas suunas, kui majanduskasv on tänu taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendist rahastatud meetmete kiirele rakendamisele suurem.

Tabel 2. Meetmed COVID-19 pandeemiaga tegelemiseks

Meede Õigusakt Mõju eelarvele (% SKPst) 2020 2021 2022 Tulud Täiendavad ELi vahendid COVIDi meetmete jaoks 0,4 Äriühingu tulumaks: õigeaegse tasumise preemia ja vabastus HoReCa sektorile (hotellid, restoranid ja toitlustamine) –0,1 Kulud Preemiad tervishoiutöötajatele mitu seadust 0,1 Erakorralised tervishoiukulutused ja meditsiiniseadmed 0,3 0,1 Ajutise töötuslehe hüvitised töötajatele ja muud kategooriad OUG 30/2020 0,5 Toetus töötajatele, kes ajutiselt töötuslehelt tööle naasevad (41,5 %) OUG 92/2020 0,2 Lühiajatöö kavad ja muud tööhõivet toetavad meetmed OUG 132/2020 0,1 Intressitoetused VKEdele (IMM INVEST) 0,02 0,03 Kogu finantsmõju 1,05 0,1 0,0

Märkus. Mõju eelarvele kooskõlas komisjoni 2020. aasta sügisprognoosiga.

Selleks et hinnata keskpika perioodi jätkusuutlikkuse riske, hindas komisjon oma tavapärasele lähenemisviisile tuginedes eraldi võla jätkusuutlikkust. Kuna esmane puudujääk on suur ja intressimäärad teiste riikide omadega võrreldes suhteliselt kõrged, suureneb võla suhe SKPsse järsult. Eeldusel, et poliitikat ei muudeta, prognoosib komisjon, et võlg ületab 2022. aastal 60 % ja 2027. aastal 100 % SKPst, jäädes sellest tasemest kõrgemaks kuni prognoosiperioodi lõpuni 2031. aastal. Komisjoni hinnangu kohaselt on võla jätkusuutlikkusega seotud üldised riskid keskpikas perspektiivis suured. See riskitase näitab, et eelarves on märkimisväärseid nõrkusi, millega tuleb sobivate poliitikameetmete abil tegeleda. Seda riskihindamist ajakohastatakse ja täiendatakse, kui komisjon hindab Rumeenia eelarveseisundit 2021. aasta kevadel uuesti. Praeguses etapis on ka võlaprognoosid palju ebakindlamad kui tavaliselt. Kui valitsuse ettepanek 2020. aastaks kavandatud pensioni- ja lapsetoetuste tõusu vähendamiseks vastu võetaks, väheneksid kulud lühiajalises perspektiivis, kuid see ei mõjutaks oluliselt pikemaajalisi võla jätkusuutlikkuse riske, kui 2021. aastal ja pärast seda ei võeta lisameetmeid.

4.ÜLEMÄÄRASE EELARVEPUUDUJÄÄGI MENETLUSE RAAMES ANTUD SOOVITUSE JÄREL VÕETUD MEETMED

15. septembril 2020 esitasid Rumeenia ametiasutused aruande artikli 126 lõike 7 kohase soovituse täitmiseks ellu viidud tegevuse kohta. Selles aruandes esitatakse 2020. aasta paranduseelarve projektis (augustis 2020) nimetatud eelarve-eesmärgid ja -meetmed. Uued eesmärgid hõlmavad meetmeid, mida valitsus on võtnud tervishoiusüsteemis ja majanduses COVID-19 puhangu tagajärgedega tegelemiseks, kogumaksumusega ligikaudu 1 % SKPst (tabel 2). Aruandes ei esitata üksikasju valitsuse keskpika perioodi eelarve-eesmärkide ja -meetmete kohta, sest Rumeenia ametiasutused ei ole veel esitanud 2021. aasta eelarveprojekti ega 2021.–2023. aasta eelarvestrateegiat.

2020. aastal on ametiasutuste eesmärk valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk 8,6 % SKPst ja võlg 43,6 % SKPst, mis on kooskõlas 14. augustil 2020 vastu võetud viimase paranduseelarvega, millega korrigeeriti ülespoole 2020. aasta puudujäägieesmärki, mis algses 2020. aasta eelarves oli 3,6 % SKPst. Ametiasutuste enda arvutuste kohaselt on kavandatud struktuurne puudujääk 5,8 % potentsiaalsest SKPst. Need eelarve-eesmärgid põhinevad 2020. aastal SKP reaalkasvu eeldataval vähenemisel ‑3,8 %, mis on palju parem kui komisjoni 2020. aasta sügisprognoosis eeldatud ‑5,2 % langus; need hõlmavad ka kuni 2020. aasta oktoobrini COVID-19 pandeemia mõju leevendamiseks võetud erakorraliste meetmete mõju.

Augusti paranduseelarvega püüdis valitsus piirata 2020. aastal eelarveseisundi halvenemist, piirates sotsiaalkulutuste ja avaliku sektori palkade kavandatud suurenemist. Täpsemalt tegi valitsus ettepaneku suurendada alates 2020. aasta septembrist vanaduspensioni 14 %, mitte 40 %, nagu esialgu kavandatud. Arvestades, et muudatuses viidatakse kehtivate õigusaktide alusel üksnes 2020. aastale, suureneksid pensionid alates 2021. aasta septembrist siiski vähemalt 30 %. Valitsus tegi ka ettepaneku lapsetoetust mitte kohe 2020. aasta veebruaris kahekordistada, vaid suurendada seda alates 2020. aasta augustist 19 % ning seejärel kaks korda aastas, kuni see on 2022. aasta juuliks kahekordne. Valitsus on püüdnud ka haridustöötajate palgatõusu 2020. aasta septembrilt 2021. aasta septembrile edasi lükata. Elluviiduna oleks need muudatused vähendanud 2020. aasta kulusid 1,3 protsendipunkti SKPst võrreldes komisjoni 2020. aasta sügisprognoosiga. Ent parlament lükkas valitsuse ettepanekud tagasi ja valitsus pöördus parlamendi otsuste vaidlustamiseks konstitutsioonikohtusse, kuid kohus ei ole veel lõplikke otsuseid teinud.

Soovituse täitmiseks Rumeenia poolt alates 2020. aasta aprillist tehtud eelarveotsuste hindamisel tuleb arvesse võtta makromajanduslike väljavaadete halvenemist ja pandeemia ning selle majanduslike ja sotsiaalsete tagajärgedega toimetulekuks võetavate erakorraliste eelarvemeetmete mõju, samuti ametiasutuste muid meetmeid. Komisjoni 2020. aasta sügisprognoosi kohaselt peaks SKP reaalkasv olema 2020. aastal 9 protsendipunkti väiksem kui 2020. aasta aprillis artikli 126 lõike 7 kohase soovituse aluseks olnud lähtestsenaariumis, mis põhines komisjoni 2020. aasta talveprognoosil, mida pikendati eelarvemuutujatega kuni 2022. aastani. Eeldatavasti on 2020. aastal valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk ligikaudu ‑10,25 % SKPst, mitte ‑4,9 % SKPst, nagu lähtestsenaariumis (tabel 3).

Komisjoni 2020. aasta talveprognoosis, mida pikendati eelarvemuutujatega kuni 2022. aastani (lähtestsenaarium), ei oldud COVID-19 pandeemia mõju arvesse võetud ning eeldati, et struktuurne eelarvepositsioon halveneb 1 protsendipunkti (potentsiaalsest) SKPst, kui 2020. aastal kohandamismeetmeid ei võeta (tabel 3). Komisjoni 2020. aasta sügisprognoosi kohaselt halveneb struktuurne eelarvepositsioon 2020. aastal 3,6 protsendipunkti SKPst, st 2,6 protsendipunkti rohkem kui talveprognoosi järgi. 2020. aasta struktuurse eelarvepuudujäägi kasv ligikaudu 1 protsendipunkti SKPst tuleneb COVID-19 erakorralistest meetmetest, mis on kehtestatud pärast talveprognoosi lõppkuupäeva. Lisaks eeldatakse 2020. aasta sügisprognoosis, et lapsetoetusele kulutatakse 0,4 protsendipunkti SKPst rohkem kui talveprognoosi järgi, sest selles eeldatakse, et toetuse kahekordistumine jõustub tagasiulatuvalt (pärast hääletust parlamendis, millega kinnitati kahekordistamise algne ajakava) alates 2020. aasta veebruarist, kuid talveprognoosis eeldati suurenemist 2020. aasta augustis (nagu valitsus tookord plaanis). Ülejäänud erinevus on tingitud 2020. aasta eelarve täitmist käsitlevast ajakohastatud teabest, eelkõige talvel komisjoni prognoositust suurematest kulutustest avaliku sektori investeeringutele. Valitsuse püüe kärpida pensioni- ja lapsetoetuste tõusu ning lükata edasi mitu palgatõusu võib parandada 2020. aasta nominaalset ja struktuurset eelarvepositsiooni ligikaudu 1,3 protsendipunkti SKPst võrreldes komisjoni 2020. aasta sügisprognoosiga. Ent ka sel juhul ei vastaks eelarve struktuurne ega nominaalne areng lähitulevikus ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimisele.

Kokkuvõttes ja hoolimata COVID-19 kriisi mõju arvestamisest kaldub prognoositud eelarvepuudujääk kõrvale soovituse kohaselt eeldatavast korrektsioonist, kuigi kõrvalekalde suurust ei ole praeguses etapis võimalik täpselt hinnata. Pandeemia arengu ja selle sotsiaal-majanduslike tagajärgedega seotud makromajanduslike prognooside erakordne ebakindlus ei võimaldaks praegu uut stabiilset kohandamiskava usaldusväärselt kehtestada. Siiski on selge, et ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine nõuab järgmistel aastatel märkimisväärset ja jätkuvat eelarve struktuurset kohandamist. 2020. aasta augustis valitsuse välja pakutud meetmed, mille parlament tagasi lükkas, ei ole selleks piisavad.