[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 19.6.2007

KOM(2007) 337 lõplik

Ettepanek

NÕUKOGU OTSUS,

mis käsitleb ühenduse AKV-EÜ ministrite nõukogus võetavat seisukohta eksporditulu lühiajaliste kõikumiste korral kohaldatavate rahastamiseeskirjade läbivaatamise kohta (AKV-EÜ partnerluslepingu II lisa 3. peatükk)

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

Sissejuhatus

AKV-EÜ koostöölepingus, millele on alla kirjutatud 23. juunil 2000. aastal Cotonous[1] ning mis on läbi vaadatud 25. juunil 2005. aastal Luxembourgis[2] (edaspidi „Cotonou leping”), tõdesid lepinguosalised, et eksporditulu ebakindlus võib kahjustada AKV riikide arengut ja ohustada nende arengueesmärkide saavutamist. Selleks et leevendada eksporditulu ebakindlusest tulenevat kahjulikku mõju, seati sisse kõnealuse lepingu artikli 68 lõike 1 kohane lisatoetussüsteem (edaspidi „FLEX”).

Tundub, et mitmesugused metoodilised ja praktilised probleemid ei võimalda saavutada kõiki FLEXile seatud eesmärke, mistõttu esitasid AKV riigid 2005. aasta jaanuaris ettepaneku selle muutmiseks.[3] Kuna kõnealust muudatusettepanekut ei olnud võimalik arvesse võtta iga viie aasta tagant toimuva Cotonou lepingu läbivaatamise raames, lepiti kokku, et komisjon ja AKV riikide rühm arutavad ettepanekut hiljem.[4]

Komisjon nõustub FLEXi teatavate puudujääkide kohta tehtud märkustega (kuid ei nõustu ilmtingimata AKV riikide rühma pakutud lahendustega) ning seepärast on eespool nimetatud artiklis 68 seatud eesmärkide paremaks täitmiseks vaja mehhanismi käsitlevad sätted põhjalikult läbi vaadata. Läbi on vaja vaadata nii abikõlblikkuse kriteeriumid kui ka tehnilised küsimused, et selgitada, milliseid valikukriteeriume kasutatakse, millised on vahendite vabastamise tähtajad ning kuidas vältida tsüklilisust FLEXi kaudu.

Vastavalt Cotonou lepingu artiklile 100 võib lepingu II lisa muuta AKV-EÜ ministrite nõukogu otsusega. Seepärast soovitab komisjon, et nõukogu ja liikmesriigid volitaksid komisjoni pidama AKV riikide rühmaga läbirääkimisi koostöövahendi FLEX läbivaatamiseks.

1. Kavandatud läbivaatamise eesmärk

Cotonou lepingu artikli 68 lõike 2 kohaselt on eksporditulu lühiajaliste kõikumiste korral antava abi eesmärk: „… kaitsta sotsiaalmajanduslikke ümberkujundusi ning tegevuspõhimõtteid, mida tulu vähenemine võib negatiivselt mõjutada, ja leevendada eelkõige põllumajandus- ning mäetööstustoodete eksporditulu ebakindlusest tulenevat kahjulikku mõju” .

FLEXi kaudu ei soovita seega kompenseerida otse eksporditulu vähenemist, vaid leevendada kahjulikku mõju majandusele ja säilitada sotsiaalvaldkonna rahastamise tase.

FLEX-mehhanismi kohaldamise esimestel aastatel ilmnes mitmesuguseid metoodilisi ja praktilisi probleeme. Kõnealused probleemid vähendavad tunduvalt mehhanismi tõhusust. Näiteks kaob FLEXi mõju tsüklilisuse vältimisel, sest mehhanismi kohaldamiseks vajalik aeg on liiga pikk. Lisaks rahastatakse FLEX-mehhanismi B-assigneeringute ettenägematute kulude reservist,[5] mis tekitas üheksanda EAFi raames probleeme FLEX-mehhanismi kohase abi kättesaadavusega juhul, kui B-assigneeringute vahendid olid juba kulutatud.

Seepärast tuleb põhjalikult analüüsida FLEXi kolme tähtsamat komponenti – abikõlblikkuse kriteeriume, arvutamis- ja rakendamismeetodit ning rahastamisallikaid.

2. ABIKÕLBLIKKUSE KRITEERIUMID

Juurdepääs FLEX-mehhanismi vahenditele on praegu seotud kahe kumuleeruva abikõlblikkuse kriteeriumiga: üks neist on eksporditulu kõikumine ning teine selle teoreetiline mõju riigieelarve puudujäägile. Nimetatud kriteeriumide tõlgendamisprobleemide lahendamiseks on vaja neid ajakohastada, seadmata seejuures kahtluse alla kriteeriumide vajalikkust.

2.1. Sooduskohtlemise kohaldamisalasse kuuluvate riikide arvu suurendamine

Praegu on FLEXi abikõlblikkuse esimene kriteerium täidetud järgmistel juhtudel:[6]

„- kaupade ekspordist saadav tulu väheneb 10 % (AKV vähim arenenud riikide, raskesti ligipääsetavate riikide, saareriikide ning konflikti- ja looduskatastroofi järgses olukorras olevate riikide puhul 2 %), võrreldes kohaldamisaastale eelnenud nelja-aastase ajavahemiku esimese kolme aasta tulu aritmeetilise keskmisega; või

- tulu kõikide põllumajandus- või mäetööstustoodete ekspordist saadav tulu väheneb 10 % (AKV vähim arenenud riikide, raskesti ligipääsetavate riikide, saareriikide ning konflikti- ja looduskatastroofi järgses olukorras olevate riikide puhul 2 %), võrreldes kohaldamisaastale eelnenud nelja-aastase ajavahemiku esimese kolme aasta tulu aritmeetilise keskmisega nende riikide puhul, kus põllumajandus- või mäetööstustoodete eksporditulu moodustab rohkem kui 40 % kaupade ekspordist saadavast kogutulust”.

Cotonou lepingu läbivaatamise käigus pikendati nende riikide loetelu, kelle suhtes kohaldatakse sooduskohtlemist, kui eksporditulu väheneb 2 % võrra, ning sinna kuuluvad nüüd ka „konflikti- ja looduskatastroofi järgses olukorras olevad riigid” (Cotonou lepingu artikli 68 lõige 3).

On tehtud ettepanek muuta Cotonou lepingu II lisa artiklit 9 selliselt, et see hõlmaks lisaks riikidele, kelle puhul on abikõlblikkuse kriteerium täidetud, kui tema eksporditu väheneb 2 %, ka konflikti- või looduskatastroofi järgses olukorras olevaid riike.

2.2. Võrdlusperiood

Praegu hõlmab eksporditulu kõikumise arvutamise võrdlusperiood aastaid N-4 kuni N-2. On tehtud ettepanek, et võrdlusperiood hõlmaks ka kohaldamise aastale (N) eelnevat aastat (N-1), mida kajastavad andmed on partnerriik igal juhul kohustatud edastama.

Võttes arvesse, et tulu kõigub pidevalt, võivad võrdlusperioodi näitajad olla erakordsed ning mitte kajastada üldist suundumust.

Näide aastate N-4, N-3, N-2, N-1 ja N arvandmete kohta:

- 50, 53, 92, 59, 62 = positiivne suundumus, kuid riik vastab FLEX-mehhanismi kohastele abikõlblikkuse kriteeriumidele, sest aastate N-4, N-3, N-2 keskmine on 65 ning kohaldamisaasta eksporditulu moodustab sellest keskmisest vähem kui 98 %.

- 50, 41, 53, 56, 48 = kõikumine on negatiivse suundumusega, kuid riik ei vasta FLEX-mehanismi kohastele abikõlblikkuse kriteeriumidele, sest aastate N-4, N-3, N-2 keskmine on 48, ning kohaldamisaasta eksporditulu moodustab sellest keskmisest rohkem kui 98 %.

AKV riikide rühm taotles, et arvesse võetaks kuue aasta andmed, arvates nende seast välja kõige kõrgema ja kõige madalama näitaja. Ettepanekuga arvestamise korral oleks rõhk struktuurilisel suundumusel, kuid mehhanismi rakendamise eesmärk on reageerida pigem lühiajalisele kõikumisele.

On tehtud ettepanek muuta Cotonou lepingu II lisa artiklit 9 selliselt, et arvesse võetaks kohaldamisaastale eelnevat nelja aastat ning välja jäetaks aasta, mille näitajad on kõige kõrgemad või kõige madalamad, st aasta, mille eksporditulu kajastavad arvandmed erinevad keskmisest kõige enam.[7]

2.3. Kasutatav valuuta

Siiani on eksporditulu vähenemist järjepidevalt arvutatud eurodes. Riikides, mille valuuta on seotud Ameerika dollariga või mõne muu baasvaluutaga ja/või riikides, kus kaubavahetuse aluseks on eurost erinev baasvaluuta, võib inflatsioon ja vahetuskursside muutumine mõjutada oluliselt vastavust abikõlblikkuse kriteeriumidele. Näiteks Saint Lucia, mille valuuta (Ida-Kariibi dollar) on juba 30 aastat jäigalt seotud Ameerika dollariga ning kus rahvusvaheline kaubavahetus toimub peamiselt Ameerika dollarites, ei oleks 2004. aastal abikõlblikkuse kriteeriumidele vastanud, kui andmed oleks arvutatud kohalikus valuutas.

On tehtud ettepanek analüüsida eksporditulu kõikumist väljendatuna kohalikus valuutas ja korrigeerides tulemust lähtuvalt inflatsiooni tasemest (tarbijahinna indeks või sisemajanduse kogutoodangu deflaator).

On tehtud ettepanek lisada Cotonou lepingu II lisale artikkel 9a, milles nähakse ette arvutustes kasutatav valuuta.

2.4. Teise abikõlblikkuse kriteeriumi tühistamine

Abikõlblikkuse teine kriteerium täiendava toetuse saamiseks eeldab, et avaliku sektori eelarvepuudujääk on 2 % suurem, kui kõnealuseks aastaks on ette nähtud või järgmiseks aastaks kavandatud.[8] Selleks et arvutada eksporditulu vähenemise teoreetilist mõju riigi eelarvele, eeldatakse mõnevõrra lihtsustatult, et eksporditulu mõjutab riigieelarvet samas ulatuses kui sisemajanduse kogutoodangut. Eksporditulu vähenemisest tulenevat valitsemissektori eelarve puudujäägi suurenemist hinnatakse lähtuvalt järgmisest valemist:

„Valitsemissektori eelarve puudujäägi suurenemine = eksporditulu vähenemine aastal Nx (tulu keskmine osatähtsus / aastate N-4, N-3, N-2 SKT)” (FLEX-mehhanismi 2005. aasta kohaldamisjuhend).

2004. aasta ettepanekus seadsid AKV riigid ja komisjon kahtluse alla kõnealuse kriteeriumi vajalikkuse. Kriteeriumist loobumiseks on mitmeid põhjuseid:

- eksporditulu vähenemise mõju riigieelarvele (ning seega ka arengupoliitika elluviimiseks riigi käsutuses olevatele vahenditele) on keeruline tuvastada. Ekspordisektori maksustamise struktuur (era-/avalik sektor, kontsentreeritud või mitte jne) on riigiti väga erinev. Eksporditulu vähenemine aastal N võib mõjutada eelarvet aastal N või N+1, olenevalt maksusüsteemist ja ajahetkest, millal eksporditulu konkreetselt vähenes. Väline mõju (nagu eksporditulu kõikumine seda on) eelarvele sõltub ka makromajanduse juhtimisest ja riigi rahanduse haldamise tasemest. Eksporditulu ebakindluse tegelik mõju riigieelarvele sõltub seega oluliselt tingimustest konkreetses riigis ning praegu rakendatav lähenemisviis võib vähendada riigi rahanduse haldamise tõhusust;

- hindamismeetod, mis võtab meelevaldselt aluseks puudujäägi 2 % suurenemise, ei anna objektiivseid tulemusi. Riigil, kelle kavandatud eelarvepuudujääk on juba märkimisväärne, on võrdsete näitajate korral tunduvalt raskem täita FLEXi abikõlblikkuse kriteeriume kui riigil, kelle kavandatud eelarvepuudujääk on väiksem;[9]

- andmed eeldatava eelarvepuudujäägi kohta, mida kasutatakse abikõlblikkuse kriteeriumide arvutmisel, võivad lõplikest tulemustest oluliselt erineda.

Seepärast on tehtud ettepanek tühistada Cotonou lepingu II lisa artiklis 9 sätestatud teine abikõlblikkuse kriteerium.

2.5. Tingimuse lisamine esimesele abikõlblikkuse kriteeriumile

Teise abikõlblikkuse kriteeriumi tühistamine ei tohiks põhjustada olukorda, kus FLEXi raames antaks rohkem väikeseid abisummasid, mis ei mõjuta makromajanduse stabiilsust ega riigi võimet jätkata sotsiaalmajanduslikke ümberkorraldusi ja järgida asjakohaseid tegevuspõhimõtteid.

Selleks et abi antaks riikidele, keda eksporditulu vähenemine kõige rohkem mõjutab, on tehtud ettepanek muuta Cotonou lepingu II lisa artiklit 9 selliselt, et abi antaks vaid nendele riikidele, kus eksporditulu väheneb rohkem kui 0,7 % SKTst.[10]

2.6. Järjestikused aastad

Praegu on riigil õigus saada FLEXi raames abi nelja järjestikuse aasta jooksul.[11]

On tehtud ettepanek muuta Cotonou lepingu II lisa artikli 9 lõiget 2, et lühendada FLEXi vahenditele juurdepääsu ajavahemikku kolmele järjestikusele aastale ja tagada sel moel vastavus Cotonou lepingu artiklile 68, milles on sätestatud, et abi antakse „eksporditulu lühiajaliste kõikumiste korral” ning mitte juhul, kui tulu vähenemine on struktuuriline suundumus.

3. FLEX-mehhanismi arvutamise ja kasutamise meetod

3.1. Mõju eelarvele

Kui AKV riik vastab abikõlblikkuse kriteeriumidele, on praegu talle FLEXi raames antava rahalise toetuse maksimaalne maht (vastavalt konkreetse riigi jaoks B-assigneeringutes ette nähtud rahaliste vahendite olemasolule, vt punkt 4) võrdne valitsemissektori eelarve puudujäägi kavandatud suurenemisega. Kuna valitsemissektori eelarve puudujäägist lähtuvad arvutustulemused ei ole objektiivsed (vt punkt 2.5), oleks mõistlikum võtta selle asemel arvesse eelarvele avalduvat mõju. Selleks et suunata FLEXi vahendeid veelgi rohkem riikidesse, kes on eksporditulude kõikumise suhtes kõige tundlikumad, ning eriti riikidesse, kus valitsemissektori eelarve (ilma abisummadeta) maht on väike, on tehtud ettepanek kehtestada abi piirmäär nendele riikidele, kus eelarve osatähtsus SKTs on suurem kui AKV riikide keskmine.

Selleks et muuta abi arvutamise meetodit ja siduda see teoreetilise mõjuga eelarvele, on tehtud ettepanek lisada Cotonou lepingu II lisasse artikkel 9a järgmises sõnastuses:

„Teoreetiline mõju eelarvele on võrdne eksporditulu vähenemise summaga aastal N, mis on korrutatud tulude ja SKT suhte keskmisega aastatel N-4, N-3, N-2 ja N-1 (arvesse ei võeta keskmisest kõige rohkem erinevat näitajat)”. Tulud hõlmavad valitsemissektori tulusid (ilma abisummadeta).

Eksporditulu vähenemise summa arvutatakse kohalikus vääringus (summat korrigeeritakse inflatsiooni määraga) ja see võrdub aasta N eelarve ning aastate N-4, N-3, N-2 ja N-1 eelarvete aritmeetilise keskmise vahega. Arvesse ei võeta keskmisest kõige rohkem erinevat näitajat. Eksporditulu vähenemise summa konverteeritakse seejärel eurodesse vastavalt aastal N kohaldatavale vahetuskursile.

3.2. Rahalise abi vabastamise kord

Praegu on abi andmine diferentseeritud ning sõltub sellest, kas asjaomane riik vastab eelarvetoetuse andmise kriteeriumidele või mitte.

a) Eelarvetoetust saavad riigid

Kooskõlas FLEXi eesmärkidega antakse eelarvetoetuse saamise kriteeriumidele vastavatele riikidele rahalist abi üldise eelarvetoetuse vormis, et kompenseerida eksporditulu vähenemist. Samas võiks ülekande tähtaega lühendada. Ettemaksete süsteem on juba loodud ning ettemaksete summa on piiratud 80 %ga võimalikust abisummast.[12] Kõnealust süsteemi ei kasutata veel piisavalt, mida tõendab asjaolu, et eksporditulu lõplik statistika erineb tavaliselt vähe või üldse mitte ajutisest statistikast, millest lähtuvalt ettemakseid tehakse.

On tehtud ettepanek muuta Cotonou lepingu II lisa artiklit 10 selliselt, et ettemakseid tehtaks korrapäraselt ja ettemaksete maksimumsummat suurendataks 100 %ni kavandatud abisummast. Ettemaksete kord võiks olla järgmine: taotlused FLEX-mehhanismi kohase toetuse saamiseks esitatakse aasta N+1 esimesel poolaastal, Euroopa Arengufondi komitee otsus tehakse ja rahalised vahendid vabastatakse sama aasta teisel poolaastal, või hiljemalt aasta N+2 alguses. Võimalike enammakstud summade hilisema tagasimaksmise puhul (kui lõplik statistika näitab, et eksporditulu vähenemine oli prognoositust väiksem) arvestatakse need maha järgmise aasta eelarvetoetusest.

b) Riigid, kes ei saa eelarvetoetust

Riikide puhul, kes ei saa eelarvetoetust, lisatakse abisumma uute või olemasolevate projektide ja programmide riiklikule sihtprogrammile. FLEXi raames nendele riikidele antav rahaline abi ei toeta otse makromajanduslikku stabiilsust ega kompenseeri selle tsüklilisust. Võttes arvesse, et projektide ettemakseid on raske hallata, ei ole soovitatav laiendada ettemaksete põhimõtet riikidele, kes ei saa eelarvetoetust. Pigem peaks enne FLEXi raames rahalise abi eraldamist ootama ära eksporditulu lõpliku statistika.

Samas tuleks kasutada FLEXi vahendeid ulatuslikumalt, et vähendada eksporditulu ebakindluse laastavat mõju ning edendada teiste mehhanismide (vt Cotonou lepingu artikli 68 lõige 5) korrapärasemat kasutamist. „Ühendus annab toetust ka turumajanduslikele kindlustuskavadele, mis on mõeldud AKV riikidele, kes püüavad ennast eksporditulu kõikumiste eest kaitsta.”

On tehtud ettepanek muuta Cotonou lepingu II lisa artiklit 9, lisades sellele viite turumajanduslikele kindlustuskavadele, mis võimaldavad riikidel ennast eksporditulu kõikumise eest kaitsta

3.3. Riigid, kellel puudub strateegiadokument, ja erijuhud

FLEXi eesmärk on eelkõige kaitsta sotsiaalmajanduslikke ümberkujundusi ning tegevuspõhimõtteid, mille elluviimist eksporditulu vähenemine ohustab. Seega eeldatakse, et eksporditulu vähenemine on riigist sõltumatu ning riigi valitsus teostab reforme, et parandada elanikkonna heaolu. Erijuhud hõlmavad riike (näiteks riigid, kelle strateegiadokumendile ei ole alla kirjutatud, ja riigid, kelle suhtes kohaldatakse Cotonou lepingu artiklites 96 ja 97 sätestatud meetmeid), kelle puhul nende eelduste täitmine ei ole kontrollitav. Juurdepääsu tagamisel FLEX-mehhanismi vahenditele peaks arvestama nõukogu koostatud poliitilise olukorra hinnanguga.

Seepärast on tehtud ettepanek võtta korrapäraselt arvesse FLEX-mehhanismi võimalusi, kui nõukogu otsustab Cotonou lepinguga ette nähtud poliitilise dialoogi raames rakendada partnerriigis asjakohaseid meetmeid.

4. FLEX-mehhanismile eelarveassigneeringute eraldamine

Asjaolu, et FLEXi raames antava rahalise abi summa on piiratud B-assigneeringute vahendite mahu ja kättesaadavusega, mõjutas oluliselt kõnealuste abimeetmete ulatust. Näiteks 2004. aastal kanti üle vaid 10,6 miljonit eurot, kuigi kavandatud abisumma oli 193,6 miljonit eurot. Keskmiselt kaeti aastatel 2003–2005 võimalikest vajadustest vaid 21,5 %, suurim osatähtsus (28 %) saavutati 2003. aastal (üle kanti 81,5 miljonit eurot).

Cotonou lepingu läbivaatamise tulemusena on nüüd võimalik eraldada vahendeid B-assigneeringutesse vastavalt „tekkivatele vajadustele”.[13] Kümnendas EAFis riiklikuks koostööks ettenähtud eraldised ei võimalda paraku katta kõiki FLEXi vajadusi teoreetilist eelarvele avalduva maksimaalse mõju ulatuses (vt punkt 3.1).[14] Seega on vaja leida objektiivne, standardne ja läbipaistev meetod, et piirata FLEXi rahaliste vahendite osa B-assigneeringutes.

Väljapakutud lahenduse kohaselt tuleb kindlaks määrata aasta jooksul kõikidele AKV riikidele FELEXi raames eraldatav maksimaalne abisumma. Selline ettepanek oli tehtud ka 2005. ja 2006. aasta lõpus koostatud aruannetes. Võttes arvesse 10. EAFi B-assigneeringute raames eraldatavate vahendite kättesaadavust, on tehtud ettepanek mitte suurendada ülemääraselt FLEXi vahendite kättesaadavust 10. EAFi raames.

Võttes arvesse aastate lõikes toimuvat kõikumist, on tehtud ettepanek eraldada FLEXi baaseelarveks 80 miljonit eurot, mida võib suurendada kuni 100 miljoni euroni, kui eeldatav abi vajadus on erakordselt suur või kui abi tegelik osatähtsus jääb alla 33 % võimalikust abisummast. Toetudes kolme viimase aasta näitajatele, katab kõnealune eelarve hinnanguliselt umbes 35–45 % tegelikest vajadustest, seega on see ligikaudu võrdne hinnanguliste kuludega, mida suhkruprotokollile allakirjutanud AKV riigid ühenduse suhkruturu reformi tõttu kannavad ja 9. EAFi raames FLEXile eraldatud maksimumsummaga.

Juhul kui FLEXi raames väljamakstav eeldatav summa on suurem kui iga-aastane toetus, saavad riigid FLEXilt rahalist toetust võrdeliselt nende abikõlblikkuse kriteeriumidega. Selleks et menetlust mitte aeglustada, tuleb aastal N+1 teatada esialgsest statistikast lähtudes abikõlblikkuse kriteeriumidele vastavatele riikidele eelarvetoetuseks eraldatav summa, mida on võimalik kiiresti välja maksta (vt ees punkt 3.3). Teiste riikide jaoks määratakse vastav summa, lähtudes lõplikust statistikast.

On tehtud ettepanek lisada Cotonou lepingu II lisale uus artikkel 9a, millega kinnitatakse FLEXi iga-aastaste eelarveassigneeringute eraldamise põhimõte ja vahendite vajadustest lähtuva jaotamise põhimõte.

Seetõttu teeb komisjon nõukogule ettepaneku võtta vastu lisatud otsus.

Ettepanek

NÕUKOGU OTSUS,

mis käsitleb ühenduse AKV-EÜ ministrite nõukogus võetavat seisukohta eksporditulu lühiajaliste kõikumiste korral kohaldatavate rahastamiseeskirjade läbivaatamise kohta (AKV-EÜ partnerluslepingu II lisa 3. peatükk)

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 300 lõike 2 teist lõiku,

võttes arvesse Cotonous 23. juunil 2000 allakirjutatud AKV-EÜ koostöölepingut[15] ja Luxembourgis 25. juunil 2005 allakirjutatud muudetud lepingut[16] (edaspidi „AKV-EÜ partnerlusleping”),

võttes arvesse komisjoni ettepanekut

ning arvestades järgmist:

(1) AKV-EÜ partnerluslepingu artiklis 100 on sätestatud, et AKV-EÜ ministrite nõukogu võib II–IV ja VI lisa läbi vaadata, täpsustada ja/või muuta AKV-EÜ arengu rahastamise koostöökomitee soovituse põhjal.

(2) Cotonou lepingu II lisa 3. peatüki artiklis 11 on sätestatud, et kõnealuse peatüki sätted vaadatakse läbi hiljemalt kahe kohaldamisaasta möödudes ja seejärel emma-kumma lepinguosalise nõudel.

(3) Eksporditulu ebakindlusest tuleneva kahjuliku mõju leevendamiseks loodud toetussüsteemi muudeti esimest korda AKV-EÜ ministrite nõukogu 30. juuni 2004. aasta otsusega nr 2/2004.[17]

(4) Muudetud AKV-EÜ partnerluslepingule Luxembourgis 25. juunil 2005 alla kirjutades, esitasid lepinguosalised ühisdeklaratsiooni, milles täpsustati, et „Cotonou lepingu artikli 100 sätete kohaldamisel uurib AKV-EÜ ministrite nõukogu AKV ettepanekuid, mis on esitatud eksporditulu lühiajalisi kõikumisi käsitleva II lisa kohta.[18]”

(5) Tuleb kujundada AKV-EÜ ministrite nõukogus võetav ühenduse seisukoht eksporditulu lühiajaliste kõikumiste korral antavat rahalist abi käsitleva AKV-EÜ partnerluslepingu II lisa 3. peatüki läbivaatamise kohta.

ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

Ainus artikkel

Ühendus võtab AKV-EÜ ministrite nõukogus seisukoha eksporditulu lühiajaliste kõikumiste korral kohaldatavate rahastamiseeskirjade läbivaatamise kohta, lähtudes lisatud AKV-EÜ ministrite nõukogu otsuse eelnõust.

Väiksemaid muudatusi otsuse eelnõus võib teha ilma nõukogu täiendava otsuseta.

Brüssel, […]

Nõukogu nimel

eesistuja

LISA

Eelnõu:

AKV-EÜ MINISTRITE NÕUKOGU OTSUS,

eksporditulu lühiajaliste kõikumiste korral kohaldatavate rahastamiseeskirjade läbivaatamise kohta (AKV-EÜ partnerluslepingu II lisa 3. peatükk)

AKV-EÜ MINISTRITE NÕUKOGU,

võttes arvesse Cotonous 23. juunil 2000 allakirjutatud AKV-EÜ partnerluslepingut[19] ja Luxembourgis 25. juunil 2005 allakirjutatud muudetud lepingut[20] (edaspidi „AKV-EÜ partnerlusleping”),

ning arvestades järgmist:

(1) AKV-EÜ partnerluslepingule alla kirjutanud riigid tunnustavad, et eksporditulu kõikumine võib kahjustada AKV riikide arengut, ning on sisse seadnud lisatoetussüsteemi, mille eesmärk on leevendada eksporditulu ebakindlusest tulenevat kahjulikku mõju, sealhulgas põllumajanduses ja mäetööstuses; kõnealused riigid kinnitavad, et toetussüsteemi eesmärk on kaitsta sotsiaalmajanduslikke ümberkujundusi ning tegevuspõhimõtteid, mida tulu vähenemine võib kahjulikult mõjutada, ning leevendada eelkõige põllumajandus- ja mäetööstustoodete eksporditulu ebakindlusest tulenevat kahjulikku mõju.[21]

(2) AKV-EÜ partnerluslepingu II lisa artiklis 11 on sätestatud, et 3. peatüki sätted, milles käsitletakse eksporditulu lühiajaliste kõikumiste korral antavat rahalist abi, vaadatakse läbi hiljemalt kahe kohaldamisaasta möödudes ja seejärel emma-kumma lepinguosalise nõudel.

(3) Eksporditulu ebakindlusest tuleneva kahjuliku mõju leevendamiseks loodud toetussüsteemi muudeti esimest korda AKV-EÜ ministrite nõukogu 30. juuni 2004. aasta otsusega nr 2/2004.[22]

(4) Muudetud AKV-EÜ partnerluslepingule Luxembourgis 25. juunil 2005 alla kirjutades, esitasid lepinguosalised ühisdeklaratsiooni, milles täpsustati, et „Cotonou lepingu artikli 100 sätete kohaldamisel uurib AKV-EÜ ministrite nõukogu AKV ettepanekuid, mis on esitatud eksporditulu lühiajalisi kõikumisi käsitleva II lisa kohta.”[23]

(5) Eksporditulu lühiajalise kõikumise korral antava rahalise toetuse süsteemi toimimist tuleks parandada, et see vastaks paremini seatud eesmärkidele,

ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

Artikkel 1

AKV-EÜ partnerluslepingu II lisa 3. peatükki muudetakse järgmiselt:

1. Artikli 9 lõige 1 asendatakse järgmisega:

„Eeldused

1. Lisavahendite saamise eeldused on järgmised:

- tulu kaupade ekspordist väheneb 10 % (AKV vähim arenenud riikide, raskesti ligipääsetavate, saareriikide, konflikti- ja looduskatastroofi järgses olukorras olevate riikide puhul 2 %), võrreldes kohaldamisaastale eelnenud nelja aasta tulu aritmeetilise keskmisega, mille arvutamisel ei võta arvesse keskmisest kõige rohkem erinevat näitajat; või

- tulu kõikide põllumajandus- või mäetööstustoodete ekspordist väheneb 10 % (AKV vähim arenenud riikide, raskesti ligipääsetavate, saareriikide, konflikti- ja looduskatastroofi järgses olukorras olevate riikide puhul 2 %), võrreldes kohaldamisaastale eelnenud nelja aasta tulu aritmeetilise keskmisega, mille arvutamisel ei võta arvesse keskmisest kõige rohkem erinevat näitajat, nende riikide puhul, kus põllumajandus- või mäetööstustoodete eksporditulu moodustab rohkem kui 40 % kaupade ekspordist saadavast kogutulust.”

2. Artikli 9 lõige 2 asendatakse järgmisega:

„2. Lisatoetust kohaldatakse vaid juhul, kui lõikes 1 määratletud eksporditulu vähenemine moodustab 0,7 % SKTst või rohkem. Lisatoetust on õigus saada kõige rohkem kolm aastat järjest.”

3. Artikli 9 lõige 3 asendatakse järgmisega:

„3. Lisavahendeid kajastatakse asjaomase riigi avaliku sektori raamatupidamises. Neid kasutatakse kohaldamisaastale järgneval aastal kooskõlas kavandamiseeskirjade ja -meetodite, sealhulgas rakendus- ja juhtimiskorda käsitleva IV lisa erisätetega ning ühenduse ja asjaomase AKV riigi vaheliste eelnevalt koostatud kokkulepete põhjal. Lepinguosaliste kokkuleppel võib vahendeid kasutada riigieelarves ettenähtud kavade rahastamiseks. Osa lisavahenditest võib siiski hoida teatavatele valdkondadele, näiteks turumajanduslike kindlustuskavade arendamisele, mis võimaldavad riikidel ennast eksporditulu kõikumiste eest kaitsta.”

4. II lisa 3. peatükile lisatakse artikkel 9a:

„Artikkel 9a

1. Lisatoetuse summa võrdub eksporditulu vähenemise summaga, mis korrutatakse valitsemissektori tulu ja sisemajanduse kogutoodangu suhte kohaldamisaastale eelnenud nelja aasta aritmeetilise keskmisega, mille arvutamisel ei võta arvesse keskmisest kõige rohkem erinevat näitajat, ning mis ei tohi olla suurem kui 25 %.

2. AKV riikide esitatud andmete analüüsi, mille eesmärk on selgitada nende vastavus artiklis 9 sätestatud lisatoetuse saamise kriteeriumidele, koostab komisjon kohalikus vääringus, mida korrigeeritakse inflatsiooni määraga. Komisjon konverteerib seejärel lisatoetuse kavandatava summa eurodesse, vastavalt asjakohasele menetlusele.

3. Riikide sihtprogrammide rahastamiseks ettenähtud eraldiste raames kinnitab komisjon igal aastal assigneeringud, millest toetatakse kõiki AKV riike eksporditulu lühiajalise kõikumise korral. Kui artiklis 9 sätestatud kriteeriumide kohaselt arvutatud abisumma on suurem kui ettenähtud assigneeringud, jaotatakse see riikide vahel võrdeliselt, lähtudes iga AKV riigi puhul võimaliku lisatoetuse eurodes väljendatud summast.”

5. Artikkel 10 asendatakse järgmisega:

„Lisavahendite eraldamise süsteem näeb ette ettemaksed, et katta kaubanduse koondstatistika saamisel tekkivatest viivitustest tulenev kahju ja tagada kõnealuste vahendite lülitamine kohaldamisaastale järgneva teise aasta eelarvesse. Ettemaksed tehakse vaid nendele riikidele, kus FLEX-mehhanismi raames antavat rahalist abi saab kohaldada üldise eelarvetoetuse kaudu. Ettemaksed tehakse valitsuste koostatud ja komisjonile esitatud esialgse ekspordistatistika põhjal. Ettemakse ülemmäär on 100 % kohaldamisaastaks kavandatud lisatoetuse summast. Sel viisil kasutatavaid summasid kohandatakse lähtuvalt lõplikust ekspordi koondstatistikast. Kõnealune statistika tuleb esitada hiljemalt kohaldamisaastale järgneva teise aasta 31. detsembriks.”

Artikkel 2

Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.

[koht],

AKV-EÜ ministrite nõukogu nimel

eesistuja

[1] EÜT L 317, 15.12.2000.

[2] ELT L 287, 28.10.2005.

[3] „Dokument AKV/85/017/04, Rev. 5, 8. detsember 2004, esitatud arengu peadirektoraadile 17. jaanuaril 2005: ettepanek Cotonou lepingu muutmiseks FLEX-mehhanismi raames).

[4] 25. juunil 2002. aastal Luxembourgis alla kirjutatud lepingu lõppakti II DEKLARATSIOON – Ühisdeklaratsioon Cotonou lepingu artikli 68 kohta: „Cotonou lepingu artikli 100 sätete kohaldamisel uurib AKV-EÜ ministrite nõukogu AKV poolseid ettepanekuid, mis käsitlevad II lisa eksporditulu lühiajaliste kõikumiste osas”.

[5] Cotonou lepingu IV lisa artikli 3 teise lõike punkt b.

[6] Cotonou lepingu II lisa artikli 9 lõike 1 punkt a.

[7] Seega esimese näite puhul oleks aastatel N-4 kuni N-1 saadud keskmine eksporditulu 63,6 ning sellest keskmisest erineb kõige rohkem aastal N-2 saadud tulu. Arvutades aastate N-4, N-3 ja N-1 keskmise, saame tulemuseks 54, mistõttu riik ei vasta järelikult FLEX-mehhanismi kohase abi saamise kriteeriumidele. Teises näites on aastate N-4 kuni N-1 keskmine 50, kõige rohkem erineb sellest aastal N-3 saadud tulu. Ilma keskmisest kõige rohkem erineva näitajata on keskmine eksporditulu 53 ja seega vastab riik FLEX-mehhanismi kohase abi saamise kriteeriumidele.

[8] Cotonou lepingu II lisa artikli 9 lõike 1 punkt b. Komisjoni suunistes on puudujääk määratletud kui „valitsemissektori eelarvepuudujääk (üldbilanss ilma abisummadeta).”

[9] Näiteks riik, kelle kavandatud eelarvepuudujääk on 2 % SKT-st vastab abikõlblikkuse kriteeriumidele, kui eksporditulu vähenemisest tekkiv eeldatav puudujääk on 0,04 % SKTst. Vastupidine on olukord riigi puhul, kelle kavandatud eelarvepuudujääk on 20 % SKT-st ja kes vastab abikõlblikkuse kriteeriumidele, kui eksporditulu vähenemisest tekkiv eeldatav puudujääk on 0,4 % SKTst. Seega vastavad abikõlblikkuse kriteeriumidele pigem väikese kavandatud eelarvepuudujäägiga riigid.

[10] Piirväärtuse 0,7 % puhul on lähtutud eeldusest, et eksporditulu väheneb 2 % ja eksporditulu osatähtsus SKTs 35 % (mis on AKV riikide keskmine ajavahemikul 2000–2005). Sellise valiku puhul on eelistatud olukorras riigid, kus eksporditulu osatähtsus SKTs on suurem ja/või eksporditulu on kõikuvam, ilma et seejuures karistataks kõige vaesemaid riike, kus maksubaasi osatähtsus SKTs on väga väike.

[11] Cotonou lepingu II lisa artikli 9 lõige 2.

[12] Cotonou lepingu II lisa artikkel 10.

[13] Cotonou lepingu IV lisa artikli 3 lõige 5.

[14] Kümnenda EAFi raames otsustati määrata B-assigneeringutes ettenägematute kulude reservi 1,8 miljardit eurot. Kõnealusest reservist saab rahastada humanitaar- ja hädaabi (Cotonou lepingu artiklid 72 ja 73, sh kriisist väljuvad riigid, kellega ei ole strateegiadokumenti alla kirjutatud), võla vähendamise algatusi ja FLEX- mehhanismi. Lähtudes 9. EAFi raames rahastatud meetmetest, vajatakse lisaks eelarvetoetusele igal aastal humanitaar- ja hädaabi osutamiseks hinnanguliselt 150–200 miljonit eurot. Seega ei ole FLEX-mehhanismi käsutuses olev summa piisav, et katta kõiki võimalikke vajadusi, mis moodustavad hinnanguliselt 200 miljonit eurot.

[15] EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3.

[16] ELT L 287, 28.10.2005, lk 1.

[17] ELT L 297, 22.9.2004, lk 18.

[18] II deklaratsioon: ühisdeklaratsioon Cotonou lepingu artikli 68 kohta, ELT L 287, 28.10.2005, lk 37.

[19] EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3.

[20] ELT L 287, 28.10.2005, lk 1.

[21] AKV-EÜ partnerluslepingu artikkel 68.

[22] ELT L 297, 22.9.2004, lk 18.

[23] II deklaratsioon: ühisdeklaratsioon Cotonou lepingu artikli 68 kohta, ELT L 287, 28.10.2005, lk 37.