49.

tuletab seetõttu meelde kõiki inimõiguste teemadel esitatud resolutsioone ja toimunud arutelusid ning ka missioonide tulemusi, mis on näidanud, et on palju lahendamata küsimusi ja inimõiguste rikkumise erijuhtumeid, mis nõuavad kiireid konkreetseid meetmeid, keskmise tähtajaga strateegiaid, pikaajalisi lahendusi ja ELi institutsioonide järelmeetmeid, nagu: — nelja põhivabaduse kui ELi põhisaavutuste kaitsmine, pöörates erilist tähelepanu ELi kodanike liikumisvabadusele; — kõigi ELi territooriumil viibivate isikute õiguste kaitse tagamine, olenemata nende kodakondsusest; — õiguskindluse ning kindla demokraatliku süsteemi asjakohaste kontrolli- ja tasakaalustusmehhanismide olemasolu tagamine; — andmete ja eraelu puutumatuse kaitsmise tagamine, sealhulgas isiku- ja finantsandmete kogumine nii ELis kui ka väljaspool seda, töötlus, edastamine ja salvestamine eesmärgi, vajaduse ja proportsionaalsuse põhimõtete kohaselt ning parandamise ja edasikaebamise õigusega, ning sobiva tasakaalu edendamine isikuvabaduste ja ühise julgeoleku vahel, mida ohustavad terrorismi ja organiseeritud kuritegevuse uued vormid; — võitlus inimkaubanduse, eriti naiste ja lastega kauplemise kui orjapidamisvormi vastu; märgib, et hoolimata ELi ja liikmesriikide õigusaktidest ja mitme aasta poliitilistest kohustustest, satub sadu tuhandeid inimesi aastas ELi suunatud või ELi sisese inimkaubanduse ohvriks, ning rõhutab vajadust võtta kiiremini meetmeid sellise kuritegevuse vastu võitlemiseks, kasutades selleks muu hulgas soovitatud uut ELi direktiivi, milles soovitatakse nimetada riiklikud raportöörid, kes jälgivad inimkaubanduse vastase poliitika rakendamist riiklikul tasandil; — põgenike ja sisserändajate õiguste kaitsmine ja kindlustamine, et rändevoogude haldamine ELi poolt ja läbirääkimised tagasivõtulepingute üle kolmandate riikidega ei tekitaks ohtu, et kõnealuste isikute puhul rikutakse inimõigusi; — vägivalla, kuritegevuse, sõja ja inimõiguste rikkumiste ohvrite õiguste kaitsmine – poliitikavaldkond, kus on vaja ELi-üleseid õigusakte, suunamata ümber tähelepanu ja vahendeid ennetustegevuselt, kuritegevuse ja terrorismi vastu võitlemiselt ja nende aluseks olevate põhjuste kõrvaldamiselt; tõstab esile 2010. aasta alguses alustatud ELi avalikku konsulteerimist kuriteo- ja vägivallaohvrite õiguste parandamiseks ning ootab komisjonilt uut ettepanekut praktiliste meetmete kohta ohvrite toetamiseks kogu õigusemõistmise protsessi jooksul; tuletab meelde liikmesriikide algatust Euroopa lähenemiskeelu kohta, millega sooviti suurendada kaitset ohvritele, kes suunduvad ühest ELi liikmesriigist teise, ja nõuab tungivalt selle sätete õiguslikku selgitamist; — ELi lapse õiguste strateegia väljatöötamine praktiliste meetmete abil, mille eesmärk on võidelda laste väärkohtlemise, seksuaalse ärakasutamise ja lapsporno vastu, edendada interneti turvalisemat kasutamist ning kaotada laste töö ja laste vaesus, pidades silmas, et Euroopas hinnanguliselt 10–20 % laste suhtes kasutatakse nende lapsepõlves seksuaalset vägivalda, uurimused on näidanud, et pornograafias kasutatavad lapsohvrid on järjest nooremad ning praegused ülemaailmsed majandusolud ähvardavad sundida rohkem lapsi töötama ja/või vaesuses elama; — ELi varjupaiga- ja sisserändepoliitika edendamine kooskõlas aluslepingutes, hartas ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis sätestatud väärtuste ja põhimõtetega: — ELi strateegia väljatöötamine puuetega inimeste õiguste valdkonnas, sest neid diskrimineeritakse endiselt ühiskondlikus, töö- ja kultuurielus; — harta artiklist 21 lähtudes igasuguse diskrimineerimise keelamine ja kaotamine kõigis eluvaldkondades, kaasa arvatud nn etniliste profiilide koostamine, võttes sealjuures arvesse kindlaksmääratud õiguslikku vastutust ja pädevust; — keelelise mitmekesisuse ja vähemuskeelte kaitsmine Euroopa kultuuripärandi osana; — liikmesriigi ametlikust keelest erineva keele kasutamise eest sanktsioonide määramise keelamine; — vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemine; — tegevusstrateegia koostamine romade paremaks kaasamiseks ühiskonda ning romade küsimuse ulatuslikum arvestamine ELi, liikmesriikide, piirkondliku ja kohaliku tasandi poliitika teostamisel ning liikmesriikide ja ELi koostöö alustamine; — kogu ELis rakendatava raamistiku loomine kriminaalkuritegudes kahtlustatavate isikute menetlusõiguste kohta; — ajakirjandusvabaduse tagamine ja edendamine Euroopa Liidus, sest selle olukord halveneb iga aastaga, nagu näitavad selle kõige tõsisemad ilmingud: meedia koondumine, ajakirjanikele ja nende tööle avaldatav surve ning ajakirjanike kohtusse kaebamine ilma tõelise või tõsise põhjuseta; — olemasolevate ELi tagasivõtulepingute ja neid käsitleva ELi poliitika põhiõigustele avaldatava mõju hindamine; — kõige haavatavamate inimrühmade sotsiaalse kaasatuse edendamine hariduse ja positiivse tegevuse kaudu, hõlmates ka vange ja muud karistust kandvaid isikuid ning endiseid vange ja kasutades vajaduse korral mis tahes muid meetmeid, mis soodustavad nende sotsiaalset rehabiliteerimist; — kõigi õigus haridusele; — sisserändajate, eriti varjupaigataotlejate kaitse; — kodanikuühiskonna innustamine edendama läbipaistvat ja pidevat arutelu põhiõiguste teemal, et kindlustada nende võimalikult laiaulatuslik kaitsmine; — rassismi, ksenofoobia ja antisemitismi kõigi vormide vastu võitlemine; — Euroopa integratsiooni soodustamiseks parema religioonide- ja kultuuridevahelise teineteisemõistmise edendamine; — ebaseaduslike rändajate õiguste kaitsmine ELis; — sõnavabaduse ning meedia ja ajakirjanduse vabaduse, sõltumatuse ja pluralismi ning teabe vaba liikumise kaitsmine; — mõtte-, südametunnistuse- ja usuvabaduse kaitsmine igasuguste rikkumiste eest, kuna see on harta artiklis 10 fikseeritud põhiõigus, mis hõlmab ka vabadust kuulutada avalikult või eraviisiliselt usku või veendumusi;