P9_TA(2021)0260

Seadusliku töörände uued viisid

Euroopa Parlamendi 20. mai 2021. aasta resolutsioon seadusliku töörände uute viiside kohta (2020/2010(INI))

(2022/C 15/21)

Euroopa Parlament,

— võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artikli 3 lõiget 2, ja Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 79,

— võttes arvesse Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni, eelkõige protokolli 4 artiklit 2,

— võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste hartat, eriti selle artiklit 45,

— võttes arvesse 1948. aasta inimõiguste ülddeklaratsiooni, eriti selle artiklit 13,

— võttes arvesse Euroopa sotsiaalõiguste sammast, eelkõige selle 5., 6., 10., 12. ja 16. põhimõtet,

— võttes arvesse Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni rahvusvahelisel töökonverentsil vastu võetud töörände rahvusvahelisi tööstandardeid ning ÜRO Peaassamblee 18. detsembril 1990. aastal vastu võetud rahvusvahelist konventsiooni kõigi võõrtöötajate ja nende pereliikmete õiguste kaitse kohta,

— võttes arvesse komisjoni 13. mai 2015. aasta teatist „Euroopa rände tegevuskava“ (COM(2015)0240),

— võttes arvesse komisjoni 6. aprilli 2016. aasta teatist „Euroopa ühise varjupaigasüsteemi reformimine ja seaduslike võimaluste parandamine Euroopasse jõudmiseks“ (COM(2016)0197) ja 12. septembri 2018. aasta teatist „Rohkem võimalusi seaduslikult Euroopasse sisenemiseks: tasakaalustatud ja tervikliku rändepoliitika lahutamatu osa“ (COM(2018)0635),

— võttes arvesse komisjoni 23. septembri 2020. aasta teatist uue rände- ja varjupaigaleppe kohta (COM(2020)0609),

— võttes arvesse 11. ja 12. novembril 2015. aastal Vallettas toimunud ELi ja Aafrika rändeteemalisel tippkohtumisel vastu võetud tegevuskava ja poliitilist deklaratsiooni, eelkõige neid osi, mis käsitlevad seaduslikku rännet ja liikuvust,

— võttes arvesse 10. detsembril 2018. aastal sõlmitud ülemaailmse turvalise, korrakohase ja seadusliku rände kokkulepet,

— võttes arvesse ELi hädaolukorra usaldusfondi Aafrika jaoks,

— võttes arvesse oma 12. aprilli 2016. aasta resolutsiooni olukorra kohta Vahemerel ja vajaduse kohta töötada välja ELi terviklik rändekäsitus (1),

— võttes arvesse oma 15. jaanuari 2016. aasta töödokumenti asjakohaste legaalse majandusrände kanalite väljatöötamise kohta (2),

— võttes arvesse komisjoni 24. novembri 2020. aasta teatist „Integratsiooni ja kaasamise tegevuskava aastateks 2021–2027“ (COM(2020)0758),

— võttes arvesse oma 19. juuni 2020. aasta resolutsiooni piiriüleste ja hooajatöötajate kaitse kohta Euroopas seoses COVID-19 kriisiga (3),

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2019. aasta määrust (EL) 2019/1149, millega asutatakse Euroopa Tööjõuamet (4),

— võttes arvesse kodanike õiguste ja põhiseadusküsimuste poliitikaosakonna sisepoliitika peadirektoraadi 2015. aasta uuringut ELi-suunalist tööalast rännet käsitlevate õigusaktidega seoses uute võimaluste otsimise kohta ja 2015. aasta oktoobri uuringut ELi koostöö kohta kolmandate riikidega rände valdkonnas, ning Euroopa Parlamendi uuringuteenistuse 2019. aasta märtsi uuringut „The cost of non-Europe in the area of legal migration“ (Seadusliku rände valdkonnas Euroopa mõõtme puudumisest tulenevad kulud),

— võttes arvesse komisjoni 29. märtsi 2019. aasta seaduslikku rännet käsitlevate ELi õigusaktide toimivuskontrolli (edaspidi „toimivuskontroll“),

— võttes arvesse komisjoni Teadusuuringute Ühiskeskuse 23. aprilli 2020. aasta uuringut „Immigrant Key Workers: Their Contribution to Europe’s COVID-19 Response“ (Sisserändajatest olulise tähtsusega töötajad: nende panus Euroopa reageerimisel COVID-19 puhangule) ja 19. mai 2020. aasta tehnilist aruannet „A vulnerable workforce: Migrant workers in the COVID-19 pandemic“ (Haavatav tööjõud: sisserändajatest töötajad COVID-19 pandeemia olukorras),

— võttes arvesse Euroopa rändevõrgustiku uuringuid,

— võttes arvesse Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni uuringuid,

— võttes arvesse rändajate inimõigustega tegeleva ÜRO eriraportööri tööd ja aruandeid,

— võttes arvesse Euroopa Nõukogu tööd, aruandeid ja resolutsioone,

— võttes arvesse Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni tööd ja aruandeid,

— võttes arvesse aastatel 2004–2016 välja töötatud ELi seadusliku töörände õigustikku, mis reguleerib riiki sisenemise ja seal elamise tingimusi ning kolmandate riikide kodanike õigusi, sealhulgas järgmisi õigusakte:

— nõukogu 25. mai 2009. aasta direktiiv 2009/50/EÜ kolmandate riikide kodanike kõrget kvalifikatsiooni nõudva töö eesmärgil riiki sisenemise ja seal elamise tingimuste kohta (5) (sinise kaardi direktiiv),

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiiv 2011/98/EL kolmandate riikide kodanikele liikmesriigis elamist ja töötamist võimaldava ühtse loa taotlemise ühtse menetluse ning liikmesriigis seaduslikult elavate kolmandatest riikidest pärit töötajate ühiste õiguste kohta (6) (ühtse loa direktiiv),

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/36/EL kolmandate riikide kodanike hooajatöötajatena riiki sisenemise ja seal viibimise tingimuste kohta (7) (hooajatöötajate direktiiv),

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiiv 2014/66/EL kolmandate riikide kodanike liikmesriiki sisenemise ja seal elamise tingimuste kohta ettevõtjasisese üleviimise korral (8) (ettevõtjasisese üleviimise direktiiv),

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2016. aasta direktiiv (EL) 2016/801 kolmandate riikide kodanike teadustegevuse, õpingute, praktika, vabatahtliku teenistuse, õpilasvahetuseprogrammides või haridusprojektides osalemise ja au pair’ina töötamise eesmärgil riiki sisenemise ja seal elamise tingimuste kohta (9),

— võttes arvesse komisjoni 7. juuni 2016. aasta ettepanekut võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv kolmandate riikide kodanike kõrgema tasandi kutseoskusi nõudva töö eesmärgil riiki sisenemise ja seal elamise tingimuste kohta (COM(2016)0378), ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 2017. aastal vastu võetud sellekohaseid seisukohti,

— võttes arvesse direktiive, mis reguleerivad riiki sisenemise ja seal elamise tingimusi ning muude kolmandate riikide kodanike laiemate kategooriate õigusi, näiteks direktiive perekonna taasühinemise õiguse (10) ja pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta (11),

— võttes arvesse direktiive, mis reguleerivad nende kolmandate riikide kodanike kategooriate riiki sisenemise ja seal viibimise tingimusi, kes ei sisene ELi töö eesmärgil, kuid kellel on see lubatud, näiteks direktiivid, mis annavad rahvusvahelise kaitse saajatele pärast nende staatuse tunnustamist õiguse asuda tööle või tegutseda füüsilisest isikust ettevõtjana või tagavad rahvusvahelise kaitse taotlejatele juurdepääsu tööturule hiljemalt üheksa kuu jooksul pärast taotluse esitamist,

— võttes arvesse kodukorra artiklit 54,

— võttes arvesse tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni arvamust,

— võttes arvesse kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjoni raportit (A9-0143/2021),

A. arvestades, et praegune liidu seadusliku tööjõu sisserände raamistik on killustatud, hõlmates valdkondlikke direktiive, millega sätestatakse tingimused teatavate kolmandate riikide kodanike riiki sisenemisele ja seal elamisele;

B. arvestades, et 27 siseriiklikul lähenemisviisil põhinevate reeglite mitmekesisus muudab liidu ja selle liikmesriigid seadusliku rände sihtkohana ebaatraktiivseks;

C. arvestades, et hoolimata Euroopa rände tegevuskavas esitatud kavatsusest järgida terviklikku lähenemisviisi, on seaduslik sisseränne vaevu olnud aastast 2015 ELi rändepoliitika arengu osa;

D. arvestades, et uus rände- ja varjupaigalepe ei sisalda ühtegi konkreetset ettepanekut seadusliku tööjõurände kohta, kuigi seaduslik tööjõuränne on tervikliku rände- ja varjupaigapoliitika jaoks hädavajalik;

E. arvestades, et kehtiv õigusraamistik on kallutatud töötamise suunas kas rahvusvahelistes korporatsioonides (ettevõtjasisese üleviimise direktiiv) või liidu tööturgude kõrget kvalifikatsiooni nõudvais või kõrgepalgalistes sektorites (sinise kaardi direktiiv), ja ainult üks direktiiv on suunatud madalamat palka teenivate inimeste rändele (hooajatöötajate direktiiv);

F. arvestades, et ELis esineb tööjõupuudus teatavate oskustasemete, sektorite ja ametite lõikes, sealhulgas vähest kvalifikatsiooni nõudvates ametites (12); arvestades, et komisjoni 2018. aasta teatises rohkemate võimaluste kohta seaduslikult Euroopasse sisenemiseks on tunnistatud oskustööjõu ja vähem formaalseid oskusi nõudvate ametitega seotud tööjõupuudust;

G. arvestades, et COVID-19 pandeemia on toonud esile meie suure sõltuvuse kõige suurema surve all olevatest töötajatest ja olulise rolli, mida võõrtöötajad täidavad eesliini teenuste osutamisel ELis, kus elanikkond vananeb kiiresti ja kus keskmiselt 13 % olulise tähtsusega töötajatest on sisserändajad (13); arvestades, et COVID-19 on märkimisväärselt mõjutanud rändajaid, nende perekondi, vastuvõtvaid kogukondi ja päritoluriike ning on samuti suurendanud võõrtöötajate ja nende perekondade haavatavust kogu ELis, takistades nende liikuvust, juurdepääsu tööturule, õigust korralikele töötingimustele ning juurdepääsu sotsiaal- ja tervishoiuteenustele;

H. arvestades, et ülemaailmne turvalise, korrakohase ja seadusliku rände kokkulepe tõhustab rändealast koostööd ja tunnustab kõigi riikide jagatud vastutust teineteise rändega seotud vajaduste ja murede lahendamisel ning üldist kohustust austada, kaitsta ja täita kõigi rändajate inimõigusi, olenemata nende rändestaatusest, edendades samal ajal kõigi kogukondade turvalisust ja jõukust;

1. alustab põhimõttest, et ränne on normaalne ja inimesed liiguvad pidevalt; teadvustab kolmandate riikide kodanike panust meie ühiskonda, majandusse ja kultuuri ning rõhutab, et rännet tuleb hallata korrapäraselt, turvaliselt ja seaduslikult; usub, et seadusliku tööjõurände jaoks uute võimaluste loomisel peaks EL seadma ambitsioonikad ja tulevikukindlad eesmärgid, kasutades ära ja parandades samal ajal olemasolevat õiguslikku ja poliitilist raamistikku;

ELi kehtiv õigusraamistik

2. märgib, et ELi toimimise lepingu artikliga 79 nähakse ette seadusliku rände haldamine liidu tasandil ja kohustatakse liikmesriike välja töötama ühise sisserändepoliitika, sealhulgas ühised reeglid, mis käsitlevad kolmandate riikide kodanike riiki sisenemise ja seal elamise tingimusi, ning nende õiguste määratlused, kui nad liidus juba kord seaduslikult elavad, sealhulgas liikumis- ja elamisvabadust teistes liikmesriikides reguleerivad tingimused; nendib, et ELi toimimise lepingu artikli 79 lõikega 5 antakse liikmesriikidele õigus määrata kindlaks, kui palju tööotsimise eesmärgil saabuvaid kolmandate riikide kodanikke liikmesriik vastu võtab;

3. rõhutab ELi raamistiku positiivset mõju seaduslikule tööjõurändele, mille komisjon tuvastas oma toimivuskontrolli käigus; märgib, et tingimused, menetlused ja õigused on teataval määral juba ühtlustatud ning kolmandate riikide kodanikele, tööandjatele ning kohalikele, piirkondlikele ja riiklikele haldusasutustele on tagatud suurem õiguskindlus; märgib lisaks kasu, mida selline ühtlustamine toob konkurentsile ELi tööturgudel;

4. rõhutab, et ELi lähenemisviis seaduslikule tööjõurändele ei välista automaatselt vajadust riiklike õigusraamistike järele; tuletab siiski meelde, et liitu suunduvat seaduslikku rännet reguleeriv kehtiv liidu raamistik on killustatud, selles keskendutakse töötajate erikategooriatele, peamiselt kõrgepalgalistele töötajatele, ega kohelda neid töötajate kategooriaid samal viisil, muu hulgas nähes ette erineval tasemel õigused, ning võimaldatakse paralleelsete riiklike õigusraamistike olemasolu; rõhutab, et kehtivad riiklikud ja ELi õigusaktid, mis on asümmeetriliselt killustatud, kajastavad küll riikide tööturgude erinevusi, kuid seavad need riiklikud õigusraamistikud omavahel ja liidu raamistikuga konkureerima, mis tähendab, et nii tulevased töötajad kui ka tööandjad peavad kasutama bürokraatlikke menetlusi;

5. usub, et selline lähenemisviis saab vastata vaid lühiajalistele vajadustele ega ole kooskõlas liidu eesmärgiga saavutada terviklik lähenemisviis rändepoliitikale; on seisukohal, et hästi kavandatud ja hallatud seaduslik tööjõuränne võib olla jõukuse, innovatsiooni ja majanduskasvu allikas nii saatja- kui ka vastuvõtjariikides;

6. rõhutab, et komisjon jõudis oma toimivuskontrolli käigus samale järeldusele ja osutas vajadusele kõrvaldada vastuolud, lüngad ja puudused mitmesuguste, sealhulgas seadusandlike meetmete abil; märgib lisaks seadusliku töörände uute võimaluste soodsat mõju sellise ebaseadusliku rände vähendamisele, mis on liidus tööd otsivatele kolmandate riikide kodanikele ohtlik ja millel võib olla negatiivne mõju liikmesriikide tööturgudele;

7. on teadlik sellest, et praegune seaduslikku rännet reguleeriv liidu raamistik töötati osaliselt välja selleks, et ennetada tööjõu ekspluateerimist ning kaitsta kolmandate riikide kodanikest töötajate õigusi; täheldab aga, et kehtivatel direktiividel on olnud tööjõu ekspluateerimisele ainult piiratud mõju ning võõrtöötajaid koheldakse jätkuvalt ebavõrdselt ja nende tööjõudu ekspluateeritakse; nõuab, et liit võtaks sellise ebavõrdse kohtlemise ja ekspluateerimise vastu võitlemiseks kooskõlastatud meetmeid; peab ekspluateerimise korral ajutiste lubade kasutamist heaks tavaks, mida tuleks edendada kogu liidus; rõhutab vajadust meetmete järele, mis parandaksid töökoha järelevalve kättesaadavust ja tõhusust; rõhutab, et tuleks kehtestada tõhusad kaebuste esitamise mehhanismid, et kaitsta kõiki võõrtöötajaid ekspluateerimise eest kooskõlas 2009. aasta tööandjatele kohaldatavate karistuste direktiiviga ( 14 ) , mis peaks eelkõige tagama tõhusa juurdepääsu õiguskaitsele ja heastamisele, tagades seeläbi võrdsed tingimused;

Lihtsustatud lähenemisviisi kasutuselevõtt

8. juhib tähelepanu sellele, et kehtiv õigusraamistik ja olemasolevate direktiivide lahknev rakendamine liikmesriikides on tekitanud kolmandate riikide kodanike jaoks palju vastuolusid järgmistes valdkondades: võrdne kohtlemine, riiki sisenemise ja taassisenemise tingimused, tööluba, elamisluba, ELi-sisene liikumine, sotsiaalkindlustus, kvalifikatsioonide tunnustamine ja perekonna taasühinemine; märgib, et need vastuolud võivad takistada integratsiooni; rõhutab samuti, et sellised vastuolud tekitavad raskusi ka kolmandate riikide kodanikele tööd andvatele ettevõtetele ( 15 ) ning kohalikele ametiasutustele, kes pakuvad kolmandate riikide kodanikele integratsiooniteenuseid; nõuab ettevõtetele asjakohase teabe levitamist riiklikul tasandil;

9. rõhutab tervikliku liidu seadusliku rände raamistiku lisaväärtust osana terviklikust lähenemisviisist rändele, kuna see pakub tööotsijatele seaduslikke ja turvalisi võimalusi tööjõuga seotud rändeks, parandab kolmandate riikide kodanike juurdepääsu liidu tööturule, soodustab korrapärasemat rännet, meelitab ligi töötajaid, tudengeid ja ettevõtteid, keda vajavad ELi ja riiklikud tööturud, aitab õõnestada smugeldajate ja inimkaubitsejate kuritegelikku ärimudelit, tagab, et kolmandatest riikidest pärit töötajaid koheldakse põhiõiguste kohaselt, parandab juurdepääsu inimväärsetele töötingimustele ning soodustab integratsiooni naiste ja meeste jaoks võrdsetel alustel; on veendunud, et selline terviklik lähenemisviis toob kasu kolmandate riikide kodanikest töötajatele ja nende perekondadele, vastuvõtvatele kogukondadele ja päritoluriikidele;

10. kordab, et kehtiva õigusraamistiku parem ja järjepidevam rakendamine, olemasolevates direktiivides sätestatud õiguste parem jõustamine ning teabe parem levitamine, et suurendada teadlikkust kohaldatavast korrast, on esimesed praktilised sammud, mida tuleb astuda;

11. soovitab õigusraamistikku lihtsustada ja ühtlustada, viies Euroopa Liidu Kohtu kohtupraktikaga kooskõlla seaduslikku rännet käsitlevate kehtivate direktiivide sätted, mis käsitlevad taotlusmenetlusi, riiki lubamise ja sellest keeldumise põhjuseid, menetluslikke tagatisi, võrdset kohtlemist, juurdepääsu tööturule, sealhulgas õigust vahetada tööandjat, perekonna taasühinemist, ja ELi-sisese liikuvuse;

12. väljendab heameelt komisjoni kavandatud ühtse loa direktiivi läbivaatamise üle; soovitab laiendada direktiivi kohaldamisala ja kohaldamist, et jõuda laiema töötajate kategooriani; väljendab samuti heameelt Euroopa Komisjoni kavandatud pikaajalise elaniku direktiivi läbivaatamise üle, mis on võimalus tõhustada liikuvust ning lihtsustada ja ühtlustada menetlusi; ootab komisjoni peatset aruannet hooajatöötajate direktiivi rakendamise kohta, milles tuleks üksikasjalikult uurida sätteid, mis käsitlevad elaniku staatust, võrdset kohtlemist ja maksimaalset viibimisaega; kutsub komisjoni üles kaaluma pärast kõnealuse direktiivi hindamist selle õiguslikku muutmist; kutsub komisjoni üles tegema ettepanekuid asjakohaste seadusandlike meetmete võtmiseks, et kehtivaid direktiive täiustada, viies need vastavusse kõige soodsamate sätetega;

ELi-sisese liikuvuse parandamine

13. toonitab tõsiasja, et kolmandate riikide kodanike liikuvus ELis on ELi seadusliku rändepoliitika kõige olulisem osa, kuna see annab selget lisaväärtust, mida ei ole võimalik saavutada liikmesriigi tasandil; tuletab meelde, et töötajate vaba liikumine aitab saavutada nõudluse ja pakkumise tasakaalu ELi tööturgudel ning võib kriisiaegadel kaasa aidata ka tööturu kohanemisele ja üldisele majanduskasvule;

14. kutsub liikmesriike üles tõhustama kolmandate riikide kodanike ELi-sisese liikuvuse kavadega seotud riiklike asutuste vahelist koordineerimist; juhib tähelepanu vajadusele hõlbustada andmete, statistika ja tõendite kogumist, tõhustada teabe jagamist, koordineerimist ja koostööd riiklike ametiasutuste vahel, et parandada acquis ’ tõhusust ja tulemuslikkust ning kasutada ELi lisaväärtust maksimaalselt ära;

15. rõhutab, et ühtlustatumad ja paindlikumad reeglid, mis lihtsustavad ELi-sisest liikumist, toimiksid stiimulina kolmandate riikide kodanikele, kujutaksid endast positiivset meedet tööandjate jaoks ning aitaksid liikmesriikidel täita puudujääke nende tööturgudel ja hoogustada majandust; rõhutab ühtlasi, et täiustatud ELi-sisene liikuvus võimaldaks juba ELis asuvatel kolmandate riikide kodanikel parandada oma integratsioonivõimalusi;

16. märgib, et hiljuti vastuvõetud direktiivid üliõpilaste, teadlaste ja ettevõtjasiseselt üleviidud töötajate kohta annavad kolmandate riikide kodanikele ulatuslikumad liikumisõigused kui varem vastu võetud seadusliku rände direktiivid, nagu esialgne sinise kaardi direktiiv ja pikaajaliste elanike direktiiv;

17. soovitab esimese sammuna lihtsustamise suunas suurendada olemasolevates seadusliku rände direktiivides ELi-sisese liikumise õigusi; kordab, et komisjon peaks esitama asjakohaste seadusandlike meetmete ettepanekud;

Talendireservi loomine

18. rõhutab, et liidu tasandil tööandjate ja potentsiaalsete töötajate kokkuviimiseks, tööturul nappuse lahendamiseks ning kolmandate riikide kvalifikatsioonide ja oskuste ametliku tunnustamise hõlbustamiseks on vaja uusi tööriistu; toonitab asjaolu, et tööandjatele ja kolmandate riikide kodanikele on vaja anda paremat teavet seadusliku rände kohta ELi ning seadusliku rände teemal tuleb tõhustada struktureeritud ja sisukat dialoogi asjaomaste kolmandate riikidega;

19. soovitab luua ELi talendireservi ja selle kokkuviimise platvormi, mis toimiks ühtse kontaktpunktina kolmandate riikide töötajatele, ELi tööandjatele ja riikide ametiasutustele; võtab teadmiseks komisjoni plaani uurida sellise talendireservi arendamist; soovitab, et see hõlmaks madala, keskmise ja kõrge kvalifikatsiooniga töötajate ning palgatöötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate kõiki tööhõivevaldkondi, sealhulgas väikestes ja keskmise suurusega ettevõtetes ja idufirmades; märgib, et riiklike ja kohalike tööturuasutuste kaasamine sellisesse platvormi nii ELis kui ka päritoluriikides võib aidata parandada partnerlusi ning luua usaldust ELi liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel, luua investeeringuteks sobivat kliimat ning aidata tööhõivevajadustele ja tööturul valitsevale nappusele adekvaatsemalt reageerida; soovitab hõlbustada kolmandate riikide osalemist sellises talendireservis, näiteks internetis või ELi ja liikmesriikide diplomaatiliste esinduste kaudu;

20. toonitab, et selline ELi talendireserv võiks olla oluline uus vahend, millega sobitada ja hallata oskuste pakkumist koos riiklike tööturgudega, ning et ELil võiks olla oluline roll sellise vahendi loomisel, seires ja järelevalves, sealhulgas rahastamise ja teadmiste jagamise kaudu; soovitab platvormi kasutada selleks, et selgitada ja ühtlustada osalevate liikmesriikide ja kolmandate riikide seatavaid nõudeid haridusele ja väljaõppele; on arvamusel, et ELi tasandil ühtlustatud taotluste raamistik, mis põhineb talendireservil, aitaks vähendada bürokraatiat liikmesriikide tasandil; usub, et EL võib etendada olulist rolli kandidaatide kvalifikatsiooni, keeleliste pädevuste ja oskuste eelkontrollimisel; toonitab, kui oluline oleks levitada sihipärast teavet kolmandates riikides ja osalevates liikmesriikides talendireservi ja sobitamisplatvormi reklaamimisel;

21. soovitab muuta liikmesriikide vahel lihtsamaks, kiiremaks, õiglasemaks ja sujuvamaks diplomite, tunnistuste ja muude kutsekvalifikatsiooni tõendavate dokumentide hindamist, vastastikust tunnustamist ja sertifitseerimist, sealhulgas oskuste ametlikku ja mitteametlikku omandamist kolmandates riikides, rakendades kiirendatud menetlusi ja hõlbustades teabele juurdepääsu; on seisukohal, et see tugevdaks ELi-sisest liikuvust; rõhutab, et Euroopa kvalifikatsiooniraamistik on hea alus kolmandate riikide kvalifikatsioonisüsteemide sidumiseks ELi ühise võrdlusraamistikuga;

22. rõhutab, et liikmesriigid võtaksid viivitamata kasutusele mehhanismid ja korra töökogemuse ning mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimiseks kooskõlas nõukogu 2012. aasta soovitusega ( 16 ) ; rõhutab, et riiklikud ametiasutused peavad jagama parimaid tavasid; rõhutab, kui oluline on kaasata asjaomased kodanikuühiskonna organisatsioonid, sotsiaalpartnerid ja diasporaa võrgustikud ning kolmandate riikide kodanikest töötajadki, samuti kohalikud ametiasutused ja rahvusvahelised organisatsioonid (eelkõige Rahvusvaheline Migratsiooniorganisatsioon (IOM), Rahvusvaheline Tööorganisatsioon (ILO) ning Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD)) arutellu oskuste kindlaksmääramise üle, mis peaks hõlmama töökohapõhist koolitust, mitteformaalset kvalifikatsiooni ja töökogemust;

Suhete tugevdamine kolmandate riikidega ja seaduslike võimaluste tõhustamine

23. rõhutab, et ELi vananevat elanikkonda ja tööjõu vähenemist arvestades on tööjõu liikuvuskavade kaudu võimalik turgutada ELi tööturgu ja soodustada majanduskasvu;

24. toetab ülemaailmset ja piirkondlikku rändealast koostööd ühe võimalusena seadusliku rände võimaluste kättesaadavuse ja paindlikkuse tugevdamiseks; on jätkuvalt veendunud, et seaduslike rändekanalite tõhustamine aitaks vähendada ebaseaduslikku rännet, nõrgestaks ebaseaduslikult üle piiri toimetajate ärimudelit, vähendaks inimkaubandust ja tööalast ärakasutamist, suurendaks kõigi töötajate võrdseid võimalusi ja pakuks seaduslikku võimalust neile, kes kavatsevad liitu sisse rännata; kutsub sellega seoses komisjoni üles värbamisagentuure reguleerima, võimaluse korral Euroopa Tööjõuameti kaudu;

25. on seisukohal, et laiem rändealane dialoog, näiteks ELi ja mitme kolmanda riigi korrapäraste tippkohtumiste kaudu, võiks hõlbustada ELi tööturgude vajaduste rahuldamist ja tasakaalustatud partnerluste arendamist, sealhulgas ettevõtete ja kodanikuühiskonna algatusel, mis võib aidata valmistuda kolmandate riikide kodanike integreerimiseks sihtriigi tööturule ning edendada omandatud oskuste kestlikku ülekandmist päritolu- ja sihtriikide vahel; rõhutab, et inspiratsiooni võiks leida olemasolevatest oskustel põhinevatest lepingutest talendipartnerluste arendamise kohta, mis võimaldavad sihtriiki otseselt kaasata selliste kolmandate riikide kodanike oskuste kujundamisse, kes võivad olla huvitatud ELi migreerumisest, sealhulgas koolitusvõimaluste ja -programmide loomise kaudu kolmandate riikide jaoks, ning käsitleda vajadust kolmandate riikidega sõlmitavate partnerluste läbipaistvuse järele, sealhulgas vajaduse kaudu kaasata sotsiaalpartnereid;

26. rõhutab rahasaadetiste olulist rolli ja eeliseid, mida turvaline, korrakohane ja seaduslik ränne pakub nii saatvatele kui ka vastuvõtvatele riikidele; toetab jõupingutusi ajude äravoolu ja ajude juurdevoolu probleemi lahendamiseks, arendades edasi vahendeid, mis võimaldavad korduvrännet; kutsub sellega seoses komisjoni üles analüüsima teistes riikides kasutatavate olemasolevate mudelite, näiteks punktipõhise süsteemi ja huvi väljendamisel põhinevate mudelite eeliseid ja puudusi; soovitab korduvrände hõlbustamiseks võtta kasutusele eelistatud liikuvuse ja anda juurdepääsu uuendatavatele lubadele ja taassisenemisõigusele ning pikendada kolmandate riikide kodanike lubatud eemalviibimise aega, et võimaldada neil oma päritoluriiki naasta;

ELi õigusraamistiku arendamine

27. tuletab meelde, et EL on ülemaailmses talentide konkurentsis maha jäänud; märgib, et ainus ettepanek seadusliku tööjõurände kohta, mille esitas eelmine komisjon, puudutas sinise kaardi direktiivi muutmist; jääb kindlalt otsuse juurde sinise kaardi direktiivi sisuliselt ja tõhusalt muuta, et luua lisaväärtust ühtlustamise, oskuste tunnustamise, menetluste lihtsustamise ja ELi-sisese parema liikuvuse abil;

28. rõhutab, et ELi õigusraamistiku edasise arengu kaalumisel on vaja struktureeritud dialoogi ja konsulteerimist sidusrühmadega, sealhulgas asjaomaste kodanikuühiskonna organisatsioonide, sotsiaalpartnerite ja diasporaa võrgustike, kolmandate riikide kodanikest töötajate endi ning kohalike ametiasutuste ja rahvusvaheliste organisatsioonidega (eelkõige IOMi, ILO ja OECDga);

29. on seisukohal, et ELi ja liikmesriikide seadusliku rände poliitika peaks keskenduma tööjõuturu ja oskuste nappuse probleemi lahendamisele; kutsub seetõttu komisjoni üles analüüsima tööturu tegelikele vajadustele mittevastavate tööturukatsete ja töörände kavade puudusi; soovitab, et liit töötaks välja oma õigusraamistiku, et suuremal määral hõlmata kolmandate riikide kodanikke, kes otsivad madalat või keskmist kvalifikatsiooni nõudvat töökohta ( 17 )

30. märgib sellega seoses, et kolmandate riikide kodanikud on sageli hõivatud majapidamis- ja koduhooldussektoris ( 18 ) ; märgib, et see on sektor, kus enamik töötajatest on naised; palub ELil ja liikmesriikidel ratifitseerida ILO koduabiliste konventsioon (konventioon 189) ja tagada tööhõivenõuete täielik kohaldamine; kutsub lisaks komisjoni üles kaaluma selles valdkonnas seadusandlike meetmete võtmist;

31. kutsub komisjoni üles töötama välja kogu ELi hõlmava kava füüsilisest isikust ettevõtjate, ettevõtjate ja idufirmade – et tõhustada innovatsiooni – ning kvalifikatsioonita noorte kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute piiriülese tegevuse ligimeelitamiseks ja hõlbustamiseks, näiteks tööotsijate ja koolitusviisade abil, võttes arvesse Europassi platvormi teenuseid kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega (EL) 2018/646 ( 19 )

32. tõdeb, et valdkondlikud direktiivid ei lahenda ELi tööturu vajadusi ega seadusliku rände küsimust laiemalt, tunnistades samas, et enamikel liikmesriikidest on riiklikud kavad tööjõurände ligimeelitamiseks; leiab, et keskpikas perspektiivis peab EL loobuma sektoripõhisest lähenemisviisist ja võtma vastu sisserändeseadustiku, milles sätestatakse üldreeglid kõigi ELis tööd otsivate kolmandate riikide kodanike riiki sisenemise ja seal elamise kohta ning ühtlustatakse selliste kolmandate riikide kodanike ja nende perede õigused;

33. juhib tähelepanu tõsiasjale, et sellise üldise õigusaktiga käsitletaks kehtivaid killustatud menetlusi, kaotataks kõikides liikmesriikides kehtestatud erisugused nõuded ning võimaldataks reeglite vajalikku lihtsustamist ja ühtlustamist, diskrimineerimata ühtegi tööhõivevaldkonda ega töötajate kategooriat; on lisaks seisukohal, et selline õigusakt hõlbustaks koostööd liikmesriikide ning ELi ja kolmandate riikide vahel;

o

o o

34. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile.

(1) ELT C 58, 15.2.2018, lk 9.

(2) PE573.223v01-00.

(3) Vastuvõetud tekstid, P9_TA(2020)0176.

(4) ELT L 186, 11.7.2019, lk 21.

(5) ELT L 155, 18.6.2009, lk 17.

(6) ELT L 343, 23.12.2011, lk 1.

(7) ELT L 94, 28.3.2014, lk 375.

(8) ELT L 157, 27.5.2014, lk 1. Ettevõtjasiseselt üleviidavad töötajad lähetatakse väljaspool ELi asutatud ettevõttest samasse kontserni kuuluvasse, ELis asuvasse üksusesse.

(9) ELT L 132, 21.5.2016, lk 21.

(10) Nõukogu 22. septembri 2003. aasta direktiiv 2003/86/EÜ perekonna taasühinemise õiguse kohta (ELT L 251, 3.10.2003, lk 12).

(11) Nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiiv 2003/109/EÜ pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta (ELT L 16, 23.1.2004, lk 44).

(12) Poliitikaosakonna C uuringud ELi töörände seadusandluse uute võimaluste ja ELi rände valdkonnas kolmandate riikidega tehtava koostöö kohta.

(13) Fasani, F. ja Mazza, J., „Immigrant Key Workers: Their Contribution to Europe's COVID-19 Response“ (Sisserändajatest olulise tähtsusega töötajad: nende panus Euroopa reageerimisel COVID-19 puhangule), Euroopa Liidu Väljaannete Talitus, Luxembourg, 2020.

(14) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuni 2009. aasta direktiiv 2009/52/EÜ, millega sätestatakse ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike tööandjatele kohaldatavate karistuste ja meetmete miinimumnõuded (ELT L 168, 30.6.2009, lk 24).

(15) Toimivuskontrolliga tuvastati, et järgnevates põhivaldkondades esineb kõige enam sisemise vastavuse probleeme: taotluste esitamise kord, riiki lubamise ja seal elamise tingimused (sealhulgas tagasilükkamise ja tagasivõtmise põhjused), võrdse kohtlemise tingimused, ELi-sisene liikuvus ja perekonna taasühinemine.

(16) Nõukogu 20. detsembri 2012. aasta soovitus mitteformaalse ja informaalse õppe valideerimise kohta (ELT C 398, 22.12.2012, lk 1).

(17) Vaata nt „Determining labour shortages and the need for labour migration from third countries in the EU“ (Tööjõupuuduse kindlaksmääramine ja vajadus kolmandatest riikidest lähtuva tööjõurände järele ELis), Euroopa Komisjon, Brüssel, 2015.

(18) Vt ka: Parlamendi uuringuteenuste peadirektoraat, „The cost of non-Europe in the area of legal migration“ (Seadusliku rände valdkonnas Euroopa mõõtme puudumisest tulenevad kulud), Euroopa Parlament, Brüssel, 2019, lk. 21–22.

(19) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. aprilli 2018. aasta otsus (EL) 2018/646, milles käsitletakse oskuste ja kvalifikatsioonidega seotud paremate teenuste pakkumise ühist raamistikku (Europass) (ELT L 112, 2.5.2018, lk 42).