Umbes 15 liikmesriiki 27st teavitasid komisjoni 31. juuliks 2021 oma riiklikest rakendusmeetmetest, millega direktiiv võeti täielikult üle (BG, DK, EL, FI, IE, LV, NL, HR, HU, LU, DE, LT , MT, SE ja SK). Kuigi Prantsusmaa teatas komisjonile, et direktiiv võeti selleks kuupäevaks vaid osaliselt üle, on ka Prantsusmaa käesoleva aruande analüüsi lisatud. Käesolevas aruandes keskendutakse ülevõtmisele nendes 16 liikmesriigis; seetõttu viidatakse sõnaga „liikmesriigid“ edaspidi nendele 16 liikmesriigile.

Artikli 8 lõike 3 kohaselt on komisjon loonud avaliku veebisaidi, mis sisaldab nõuete täitmise eest vastutavate määratud asutuste kontaktandmeid ja linke nende vastavatele veebisaitidele. Lisaks on komisjon loonud mitteavaliku veebisaidi, et võimaldada nõuete täitmise eest vastutavatel asutustel vahetada teavet omavahel ja komisjoniga.

Direktiivi artiklis 13 on sätestatud, et liikmesriigid peavad 1. maiks 2021 vastu võtma ja avaldama direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid. Nad peavad meetmetest viivitamata komisjonile teatama ja neid kohaldama hiljemalt 1. novembrist 2021.

Direktiiv on siduv kõigile 27 liikmesriigile. See näeb ette minimaalse ühtlustamise taseme, kehtestades põllumajandus- ja toiduainete tarneahelas ostjate ja tarnijate vahel keelatud ebaausate kaubandustavade nimekirja. Samuti sätestatakse miinimumnõuded selle kohaldamisala ja peamiste määratluste, samuti nende keeldude jõustamise ja eri liikmesriikide täitevasutuste vahelise koordineerimise kohta. Liikmesriigid võivad vastu võtta või säilitada riiklikke õigusnorme, mis ulatuvad direktiivis loetletud ebaausatest kaubandustavadest kaugemale, tingimusel et sellised riiklikud õigusnormid on kooskõlas siseturu toimimise eeskirjadega.

Kaheksa liikmesriiki võtsid direktiivi üle, võttes vastu uued ja eraldi õigusaktid. Kui Iirimaa välja arvata, puudusid neil liikmesriikidel varasemad ebaausaid kaubandustavasid käsitlevad eeskirjad. Ülejäänud kaheksa liikmesriiki võtsid direktiivi üle, kasutades olemasolevaid õigusakte, muutes neid või lisades need laiemasse õigusakti.

Umbes 12 liikmesriiki 16st on ülevõtmismeetme ametlikult kvalifitseerinud ebaausaid kaubandustavasid käsitleva õigusaktina, viitamata (selle ametliku kvalifikatsiooni piires) turu- või konkurentsiõigusele. Soome kvalifitseeris õigusakti ametlikult turuseaduseks (milles sätestatakse täiendavad turu reguleerimise eeskirjad, näiteks määruse (EL) nr 1308/2013 kohaste lepingute kohta). Bulgaaria lisas oma konkurentsikaitse seadusesse uue peatüki (ebaausate kaubandustavade kohta põllumajanduse ja toiduainete tarneahelas). Prantsusmaa täiendas äriseadustiku sätteid, samas kui Saksamaa lisas uue jao põllumajandusturu struktuuri seadusesse (nüüd tuntud kui „põllumajandusorganisatsioonide ja tarneahelate tugevdamise seadus“). Kõik teised liikmesriigid, välja arvatud Läti, kelle sätted hõlmavad ka toiduks mittekasutatavate toodete jaemüüjate suhtes kohaldatavaid keelde, ja Prantsusmaa, kelle puhul ülevõtmine põhineb osaliselt olemasolevatel sätetel, millel on üldine (erinevalt põllumajandus- ja toiduainesektorist) kohaldamisala, on võtnud vastu sektoripõhised õigusaktid, mida kohaldatakse üksnes põllumajandus- ja toiduainesektori suhtes.

3.Konkreetsed analüüsitavad aspektid

3.1.Kohaldamisala ja peamised mõisted (artiklid 1 ja 2)

Kohaldamisala uurimisel on eriti olulised kolm aspekti:

·põllumajanduslike toiduainete tarneahelas tegutsevate hõlmatud ettevõtjate liik ning seadusandlikest meetmetest mõjutatud suhete liik;

·ettevõtja suuruse asjakohasus kohaldamisala võrdlusalusena;

·rakendusmeetmete territoriaalne kohaldamisala.

3.1.1.Tarneahelas tegutsevad ettevõtjad ja tarnesuhted

Umbes 14 liikmesriiki on määranud kindlaks rakendusmeetme kohaldamisala, võttes arvesse põllumajandustoodete ja toiduainete tarnijate ja ostjate vahelisi suhteid, nagu need on määratletud direktiivis. Sellised suhted võivad esineda tarneahela mis tahes etapis ja hõlmata põllumajanduslike toiduainete mis tahes liiki ostjaid, nii töötlejaid kui ka jaemüüjaid.

Ühel juhul (HU) näib, et teatatud õigusakti kohaldamisala piirdub kauplejatega, kes kasumliku äritegevuse raames müüvad edasi tarnijatelt otse või kaudselt ostetud põllumajandustooteid ja toiduaineid neid muutmata ja töötlemata (esiletõst lisatud). Seetõttu jäävad kohaldamisalast välja need põllumajandustoodete ostjad, kes tooteid enne edasimüümist töötlevad.

Läti on kohaldamisala laiendanud, et hõlmata (ainult) toiduks mittekasutatavate toodete tarnijate ja jaemüüjate vahelised suhted; jaemüüjate suhtes kohaldatakse ebaausate tavade eraldi loetelu.

Ükski liikmesriik ei ole laiendanud kohaldamisala sõnaselgelt muud liiki tarnesuhetele, näiteks nendele, mis on seotud peamiselt selliste füüsiliste sisendite tarnimisega, mis ei ole direktiivi kohaselt põllumajanduslikud toiduained (nt väetised), või teenustega, mis ei kuulu direktiivi kohaldamisalasse (nt digiteenused).

3.1.2.Kohaldamisala ja ettevõtjate suurus

Kõik liikmesriigid, välja arvatud Prantsusmaa ja Slovakkia, viitavad vastuvõetud õigusaktide või nende osade kohaldamisala piiramise kriteeriumina mõnevõrra ettevõtja suurusele. Siiski on nende hulgas viis riiki (BG, IE, LU, MT ja NL), kes on võtnud üle direktiivis esitatud lähenemisviisi, mille kohaselt käsitletakse suhteid selliste tarnijate vahel, kelle aastakäive on teatavast piirmäärast väiksem, ja ostjate vahel, kelle aastakäive on samast piirmäärast suurem. Ülejäänud üheksa liikmesriiki on kohaldamisala eri määral laiendanud.

Kreeka on vähendanud esimest piirmäära 2 miljonilt eurolt 500 000 eurole. Horvaatia, Läti ja Rootsi on võtnud arvesse ainult ostja suurust ja kohaldavad õigusakti kõigi ostjate suhtes, kelle käive on suurem kui 2 miljonit eurot. Soome on valinud sama lähenemisviisi; samas ei kohaldata tema õigusakti juhul, kui tarnija käive on suurem kui ostja käive, ja igal juhul siis, kui käive on suurem kui 350 miljonit eurot. Saksamaal kehtivad direktiivis esitatud piirmäärad, kuid mõnede toiduainete ja põllumajandustoodete müügile on ajutiselt kehtestatud laiem kohaldamisala, samas kui Leedus puudutab laiendamine ainult hilinenud makseid käsitlevaid sätteid ja seda kohaldatakse kõigi ostjate suhtes ning see on kasulik tarnijatele, kelle käive ei ületa 350 000 eurot. Seevastu Taanis ja Ungaris mõjutab ettevõtja suurus ainult teatavaid ebaausate kauplemistavade keelde, samas kui kõik muud eeskirjad kehtivad ettevõtja suurusest olenemata.

3.1.3.Territoriaalne kohaldamisala

Enamik liikmesriike on järginud direktiivi artikli 1 lõikes 2 sätestatud põhimõtet, et eeskirju kohaldatakse müügi suhtes, mille puhul kas tarnija või ostja või mõlemad on asutatud ELis. Neli liikmesriiki nõuavad, et eeskirju kohaldataks müügitehingute suhtes, mille puhul kas tarnija või ostja või mõlemad on asutatud nende vastavas liikmesriigis (LU, LV, MT ja SE), mitte mujal ELis.

Kõik liikmesriigid, välja arvatud Saksamaa ja Ungari, on kehtestanud tarnija ja ostja määratlused olenemata nende asutamiskohast, nagu on sätestatud direktiivi artikli 2 punktis 2. Ka on artikli 2 punktis 2 ette nähtud, et liikmesriikide ülevõtmismeetmeid kohaldatakse ostjate suhtes, kes on avaliku sektori asutused, kui need on asutatud ELis. Prantsusmaa, Ungari ja Madalmaade ülevõtvad õigusaktid ei sisalda viiteid ettevõtjate asutamiskohale.

3.2.Ebaausate kaubandustavade keelustamine (artikkel 3)