Komisjon prognoosib, et kuni aastani 2025 väheneb tuumaenergia tootmisvõimsus ELis, arvestades mõnede liikmesriikide otsust lõpetada järk-järgult tuumaenergia kasutamine või vähendada selle osakaalu energiaallikate hulgas. See suundumus peaks muutuma aastal 2030, mil prognooside kohaselt ühendatakse võrku uued reaktorid ja pikendatakse teiste kasutusaega. Tuumavõimsus suureneb veidi ja stabiliseerub aastaks 2050 tasemele 95–105 GWe (joonis 1). Kuna elektrinõudlus peaks samal ajavahemikul suurenema, väheneks tuumaelektri osakaal ELis praeguselt 27 %lt ligikaudu 20 %ni.

ELi tuumatööstus on tehnoloogiavaldkonnas maailmas liidrikohal kõigis tuumatööstuse segmentides. Selles valdkonnas töötab vahetult 400 000 – 500 000 inimest ja valdkond annab lisaks tööd ligikaudu 400 000 inimesele. Liidripositsioonist võib olla olulist kasu maailma mastaabis. Aastaks 2050 on maailma tuumaturul vaja teha investeeringuid hinnanguliselt kolme triljoni euro ulatuses, kusjuures enamik investeeringuid tehakse eeldatavasti Aasias. Aastaks 2040 peaks suurenema tuumareaktoreid käitavate riikide arv ja ka reaktorite maksimaalne võimsus. Ainuüksi Hiina reaktorite maksimaalne võimsus peaks prognooside kohaselt suurenema 125 GWe võrra. See näitaja on ELi (120 GWe), Ameerika Ühendriikide (104 GWe) ja Venemaa (25 GWe) praegusest võimsusest suurem.

ELi tuumaenergeetika turgu tuleb analüüsida maailma kontekstis, arvestades muudes piirkondades toimuvate arengusuundade mõju ELi tuumatööstusele ning ohutusele, julgeolekule, tervisele ja avalikule arvamusele kogu maailmas. Veelgi tuleks tõhustada koostööd ELi kandidaatriikide ja naabruspoliitika riikidega, eriti Ukraina, Valgevene, Türgi ja Armeeniaga. Vastupidavusteste on juba tehtud Ukrainas, need viiakse lõpule Armeenias 2016. aastal ning teste kavatsetakse teha Valgevenes ja Türgis.

2015. aasta alguses oli ELil oluline osa Viini deklaratsiooni vastuvõtmisel. Deklaratsiooniga võtavad Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri tuumaohutuse konventsiooni osalised kohustuse järgida tuumaohutuse direktiivi nõuetega samaväärseid ohutusnõudeid. Arvestades tuumaenergia kasutuse suurenemist kõigil kontinentidel ja mitmete eri energiamüüjate osalust, on oluline tagada karmide ohutusnõuete üleilmne järgimine ja see, et vananenud tehnoloogia ei vähendaks nende tõhusust.

Muudetud tuumaohutuse direktiiviga5 karmistati tuumaohutusnõudeid. Selles on esitatud kogu ELi hõlmav selge eesmärk vähendada õnnetusjuhtumite riski ja hoida ära ulatuslikku radioaktiivset pihkumist. Samuti loodi sellega Euroopa süsteem, mille raames tehakse iga kuue aasta järel konkreetsete ohutusküsimuste kohta vastastikused eksperdihindamised. Neid nõudeid tuleb alati arvesse võtta uutesse tuumakäitistesse investeerimisel ja olemasolevate käitiste ajakohastamisel, kui see on võimalik.

Kuigi vastupidavustestid näitasid, et ELi, Šveitsi ja Ukraina tuumajaamades täidetakse rangeid ohutusnõudeid, soovitati ohutust veelgi suurendada. Tuumajaamade käitajad täidavad ohutusnõudeid kooskõlas riiklike tegevuskavadega, mida on hinnanud tuumaohutust reguleerivate asutuste Euroopa töörühm.

Pärast tuumaenergia näidisprogrammi viimast ajakohastamist 2008. aastal on ELi tuumavaldkond oluliselt arenenud: Fukushima Daiichi reaktori õnnetuse järel tehakse ELi tuumareaktorites põhjalikke riski- ja ohutushindamisi (vastupidavusteste) ning teedrajavad õigusaktid on vastu võetud tuumaohutuse, tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ning kiirguskaitse valdkonnas.

Järgmistel kümnenditel sõltub elektritootmine paljudes Euroopa riikides ja mujal maailmas tuumaenergiast. ELil on maailma kõige kõrgetasemelisem õiguslikult siduv ja jõustatav piirkondlik tuumaenergia raamistik. Kuigi liikmesriikide seisukohad tuumaelektri osas lähevad lahku, tunnistatakse ühiselt, et ohutuse tagamiseks ja tuumaenergia vastutustundlikuks kasutamiseks ning elanike kaitseks kiirguse eest on vaja tagada rangeimate nõuete järgimine.

Neljateistkümnes liikmesriigis on kokku töös 129 tuumareaktorit, mille koguvõimsus on 120 GWe ja keskmine vanus umbes 30 aastat. Kümnes liikmesriigis kavandatakse uusi ehitusprojekte, kusjuures nelja reaktori ehitus juba käib Soomes, Prantsusmaal ja Slovakkias. Mõned projektid on loa taotlemise etapis (Soome, Ungari ja Ühendkuningriik) ja mõned ettevalmistavas etapis (Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Leedu, Poola ja Rumeenia). Ühendkuningriik teatas hiljuti kavatsusest panna 2025. aastaks kinni kõik söeküttega elektrijaamad ja täita nõudlus võimsuse järele uute gaasi- ja tuumaelektrijaamade ehitamisega.

Käesolev teatis on aluseks aruteludele, mis keskenduvad tuumaenergia osale ELi energiaeesmärkide saavutamisel. Kuna tuumaenergia on jätkuvalt komisjoni prioriteet, käsitletakse teatises investeeringuid, mida on tehtud Fukushima õnnetuse järel tuumaseadmete ohutuse suurendamiseks ja praeguste tuumajaamade pikaajaliseks töös hoidmiseks. Arvestades et ELi tuumatööstus on jõudmas uude etappi, mida iseloomustab suurem tegevus tuumajaama kasutusaja lõpus, aitab käesolev teatis käivitada teadliku arutelu investeerimisvajaduste ja tuumaalaste kohustuste täitmise üle.

ELis toodetakse 27 % elektrist tuumkütusest ja 27 % taastuvatest energiaallikatest, mis tähendab, et EL on praegu üks kolmest suurest majanduspiirkonnast, kus üle poole elektrist toodetakse kasvuhoonegaase tekitamata.

Tuumaenergiat kasutatakse pooltes ELi liikmesriikides. Tuumaenergiat kasutada otsustanud riikides aitab tuumaenergia tagada elektrivarustuskindlust. Seoses sellega rõhutati energialiidu strateegias ja Euroopa energiajulgeoleku strateegias, et liikmesriigid peavad järgima rangeimaid ohutus-, julgeoleku-, jäätmekäitlus- ja tuumarelva leviku tõkestamise nõudeid ning mitmekesistama tuumkütuse tarneid. See aitab saavutada 2030. aasta kliima- ja energiapoliitika raamistiku eesmärke.

Käesolevas Euratomi asutamislepingu artikli 40 kohast tuumaenergia näidisprogrammi käsitlevas teatises antakse ülevaade kõiki tuumkütuse tsükleid hõlmavatest ELis tehtavatest investeeringutest. See on komisjoni esimene seda liiki teatis pärast Fukushima Daiichi tuumajaama õnnetust 2011. aasta märtsis.

Joonis 1. ELi kogu tuumavõimsus (GWe)

Kuni aastani 2050 hõlmavad võimsuse asendamiseks tehtavad investeeringud tõenäoliselt kõige uuemaid reaktoreid, nt EPR, AP 1000, VVER 1200, ACR 1000 ja ABWR.

3.Tuumainvesteeringud aastani 2050

Tuleb teha olulisi investeeringuid, et toetada energialiidu strateegia kohast energiasüsteemi üleminekut. Ajavahemikus 2015–2050 tuleb ELi energiavarustusse investeerida 3,2–4,2 triljonit eurot.

Euratomi asutamislepingu artikli 41 kohaselt peab uutest tuumavaldkonna investeerimiskavadest komisjonile teatama. Alates 2008. aastast on komisjonile teatatud 48 kavast. Üheksa kava hõlmasid tuumkütuse tsükli alguse käitisi, 20 kava tuumajaamade suuri muudatusi või uuendusi, mis olid seotud pikaajalise kasutuse või ohutuse suurendamisega Fukushima õnnetuse järel, seitse uusi tööstus- või teadusreaktoreid ning 12 kava tuumkütuse tsükli lõpu käitisi. Kõikide projektide kohta andis komisjon mittesiduva arvamuse, mis sisaldasid märkusi ja/või ettepanekuid olukorra parandamiseks, mida liikmesriigid peaksid arvestama uutele projektidele lubade andmisel. Eelkõige keskenduti ohutusele, jäätmekäitlusele, kaitsemeetmetele ja tarnekindlusele.

Selle aasta jooksul teeb komisjon ettepaneku, et ajakohastada kõnealust teatamist ja määratleda paremini sellega seotud nõudeid. Koos Euratomi asutamislepingu artikli 103 kohaldamist käsitleva soovitusega võimaldab see komisjonil paremini tagada, et uued investeeringud ning kahepoolsed tuumakokkulepped kolmandate riikidega on Euratomi asutamislepingu sätetega kooskõlas ja kajastavad kõige ajakohasemaid tarnekindluse kaalutlusi.

3.1.Investeeringud tuumkütuse tsükli algusega seotud tegevusse

Kütuse tootmine (tuumkütuse tsükli algus) hõlmab eri etappe alates uraanimaagi uurimisest ja kaevandamisest kuni kütuseelementide tootmiseni.

ELis on uraani kaevandamine piiratud, kuid maailmas on uraanivarud rikkalikud. Euroopa ettevõtjad kuuluvad maailma suurimate tuumkütuse tootjate hulka.

ELi nõudlus loodusliku uraani järele on umbes üks kolmandik maailma nõudlusest ja seda täidavad eri tarnijad. 2014. aastal olid peamised tarnijad Kasahstan (27 %), Venemaa (18 %) ja Niger (15 %). Austraalia ja Kanada osakaal oli vastavalt 14 % ja 13 %.

Komisjon võtab kooskõlas Euroopa energiajulgeoleku strateegiaga meetmeid, et tagada hästi toimiv tuumkütuse turg ja parandada tarnekindlust veelgi. Euratomi Tarneagentuur (ESA) hindab pidevalt neid küsimusi tarnelepinguid käsitlevates otsustes, keskendudes eelkõige uutele projektidele.

Kuigi mõned ettevõtted pakuvad kogu tuumkütuse tsüklit hõlmavaid teenusepakette, tagab komisjon, et see ei takistaks tuumkütuse tsükli ühes segmendis tegutsevatel ettevõtetel oma teenuseid osutada, sest see piiraks konkurentsi turul.

Varem on tehtud suuri investeeringuid muundamis- ja rikastamisvõime suurendamisse. Tulevastel aastatel keskendutakse ajakohastamisele, et säiliks ELi tehnoloogiline juhtpositsioon. Tuumkütuse tootmise võimsus on ELis piisav, et katta kõigi läänes projekteeritud reaktorite nõudlus. Venemaal projekteeritud reaktorite jaoks kütuseelementide väljaarendamine ja litsentsimine võtaks paar aastat (eeldusel, et turg on piisav ja investeering tasuks end tööstussektori jaoks ära). Komisjon jälgib jätkuvalt tuumkütuse tsükli algusega seotud tegevusi ja kasutab kõiki talle kättesaadavaid vahendeid, et tagada ELis tarnekindlus ja tarnete mitmekesisus ning maailma tasemel konkurents.

3.2.Uute tuumajaamadega seotud investeeringud ja majanduslikud tingimused

Kõik tuumajaamu käitavad liikmesriigid investeerivad ohutuse suurendamisse. Arvestades ELi tuumajaamade keskmist vanust, tuleb mitmel liikmesriigil teha poliitiline otsus tuumajaamade asendamise või nende pikaajalise käitamise kohta.

Nagu jooniselt 1 on näha, tuleks aastaks 2030 sulgeda umbes 90 % olemasolevatest reaktoritest, kui ei koostata pikaajalise käitamise programme. See tähendab, et suur osa võimsusest tuleks asendada. Kui liikmesriigid otsustavad reaktorite pikaajalise kasutamise kasuks, on vaja riiklike reguleerivate asutuste heakskiitu ning tuleb suurendada tuumaseadmete ohutust, et tagada tuumaohutuse direktiivi nõuete järgimine. Olenemata liikmesriikide otsusest, tuleb aastaks 2050 asendada ligikaudu 90 % olemasolevast tuumaelektri tootmise võimsusest.

Selleks et säilitada ELis aastani 2050 ja pärast seda tuumaenergia tootmise võimsus 95–105 GWe, tuleb järgmise 35 aasta jooksul teha täiendavaid investeeringuid. Uutesse tuumajaamadesse oleks vaja suurema osa praeguse võimsuse asendamiseks investeerida 350–450 miljardit eurot. Kuna uute tuumajaamade kavandatud kasutusaeg on 60 aastat, peaksid need jaamad võimaldama elektrit toota selle sajandi lõpuni.

Rahaliste vahendite olemasolu uude tuumavõimsusesse investeerimiseks sõltub mitmest tegurist. Kahe peamise kulukomponendi (ehituskulud ja rahastamiskulud) puhul mängivad olulist rolli eeldatav ehitusaeg ja projekti diskontomäär.

Mitmes ELi liikmesriigis kaalutakse või kasutatakse eri rahastamismudeleid, nt hinnavaheleping Ühendkuningriigi Hinkley Point C reaktori puhul või Mankala mudel Soome Hanhikivi projekti puhul.