P6_TA(2006)0205
Õiguskeskkonna lihtsustamise strateegia
Euroopa Parlamendi resolutsioon õiguskeskkonna lihtsustamise strateegia kohta (2006/2006(INI))
Euroopa Parlament,
—võttes arvesse oma 26. oktoobri 2000. aasta resolutsiooni Euroopa Ülemkogule esitatud komisjoni
aruannete “Parem õigusloome: jagatud vastutus 1998” ja“Parem õigusloome 1999” kohta (1);
—võttes arvesse oma 29. novembri 2001. aasta resolutsiooni komisjoni valge raamatu “Euroopa haldus”
kohta (2);
—võttes arvesse oma 8. aprilli 2003. aasta resolutsiooni Euroopa Ülemkogule esitatud komisjoni aruannete
“Parem õigusloome 2000” ja“Parem õigusloome 2001” kohta (3);
—võttes arvesse oma 26. veebruari 2004. aasta resolutsiooni komisjoni aruande “Parem õigusloome 2002”
kohta (4);
—võttes arvesse oma 9. märtsi 2004. aasta resolutsiooni ühenduse õiguskeskkonna lihtsustamist ja paran-
damist käsitlevate komisjoni teatiste kohta (5);
—võttes arvesse oma 20. aprilli 2004. aasta resolutsiooni ühenduse õigusaktide ja nõuandemenetluse mõju
hindamise kohta (6);
—võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
—võttes arvesse õiguskomisjoni raportit ja põhiseaduskomisjoni, majandus- ja rahanduskomisjoni ning
keskkonna-, rahvatervise- ja toiduohutuse komisjoni arvamusi (A6-0080/2006),
A. arvestades, et õiguskeskkonna parandamine ning nii olemasolevate kui ka tulevaste õigusaktide selguse,
tõhususe ja kvaliteedi tagamine on olulised tingimused selleks, et viia ellu nn parema õigusloomeeesmärk, mis on Euroopa Liidu prioriteet majanduskasvu ja tööhõive tugevdamisel;
B. võttes arvesse kohustusi ja eesmärke, mis on sätestatud 16. detsembri 2003. aasta institutsioonidevahe-
lises kokkuleppes parema õigusloome kohta (
7), sealhulgas eriti neid, mis puudutavad ühenduse õigusak-
tide lihtsustamist ja mahu vähendamist ning ühenduse õigusaktide mõju liikmesriikides;
C. arvestades, et oma 25. oktoobri 2005. aasta teatises “Ühenduse Lissaboni kava rakendamine: õiguskesk-
konna lihtsustamise strateegia” (KOM(2005)0535) käsitleb komisjon põhjendatult lihtsustamist mitte
eraldiseisva õigusloomega seotud kodifitseerimise, uuesti sõnastamise või lühendamise võttena, vaid neidvahendeid hõlmava üldise lähenemisena, mille eesmärk on ühenduse ja siseriiklike õigusnormide kohal-damist lihtsustada ja seega odavamaks muuta;
D. arvestades, et nimetatud lähenemisviis on komisjoni, nõukogu ja Euroopa Parlamendi jaoks vahend Lissa-
boni strateegia elluviimiseks;7.12.2006 C 297 E/136 Euroopa Liidu Teataja
Teisipäev, 16. mai 2006ET
(1) EÜT C 197, 12.7.2001, lk 433.
(2) EÜT C 153 E, 27.6.2002, lk 314.
(3) ELT C 64 E, 12.3.2004, lk 135.
(4) ELT C 98 E, 23.4.2004, lk 155.
(5) ELT C 102 E, 28.4.2004, lk 512.
(6) ELT C 104 E, 30.4.2004, lk 146.
(7) ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.
E. arvestades, et nimetatud lähenemisviis eeldab esmalt Euroopa institutsioonide omavahelist ning seejärel
Euroopa institutsioonide ja riiklike ametivõimude vahelist tihedat partnerlust antud valdkonnas;
F. võttes arvesse komisjoni, nõukogu ja Euroopa Parlamendi viimaste aastate ühiseid jõupingutusi õigus-
keskkonna lihtsustamise meetodite rakendamisel, määratlemisel ja parandamisel;
G. arvestades, et komisjoni 11. veebruari 2003. aasta teatise “Ühenduse õigustiku ajakohastamine ja lihtsus-
tamine” (KOM(2003)0071) järel käivitatud teise lihtsustamisprogrammi raames tehtud lihtsustamisalga-
tused on olnud väga erineva sisu ja mõõtmega, ulatudes direktiivide üksikasjalikust läbivaatamisest kunikogu teatud valdkonna õigusaktide läbivaatamiseni, mis muudab menetlusel põhineva lähenemisviisiühtlustamise raskeks;
H. võttes arvesse saadud kogemusi 20. detsembri 1994. aasta kodifitseerimist (
1) ja 28. novembri
2001. aasta uuesti sõnastamist (2) käsitlevate institutsioonidevaheliste kokkulepete rakendamisel ning
pidades neid vahendeid ühenduse õigustiku lihtsustamisel oluliseks;
I. arvestades, et alates uuesti sõnastamist käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe jõustumisest on
esitatud vaid kaksteist ettepanekut uuesti sõnastamise kohta, millest kaks jõudsid avaldamiseni, kaks võetitagasi ja kaheksa on seni menetluses, ning arvestades, et ligikaudu 2 400 õigusaktide kategoorias, midakodifitseerimine võib puudutada, on Euroopa Parlamendile seni esitatud ainult 49 ettepanekut kodifitsee-rimise kohta;
J. arvestades, et komisjoni eespool nimetatud 2005. aasta teatis sisaldab lihtsustamise nn paindlikus kavas
(II. lisa) 30 ettepanekut, mille määratlemine ei ole lihtne, sest tegemist on üldjuhul “läbivaatamise”,
“ajakohastamise”, “lihtsustamise” ja muude selliste mõistega;
1. toetab jõuliselt Euroopa Liidu õiguskeskkonna lihtsustamise protsessi ning eesmärki tagada õiguskesk-
konna asjakohasus, lihtsus ja tõhusus; rõhutab seejuures siiski, et nimetatud protsess peab lähtuma mitmetest
eeltingimustest:
a) Euroopa Parlamendi täielik kaasamine nii lihtsustamist käsitlevasse institutsioonidevahelisse arutelusse kui
ka kaasõigusloojana lihtsustamisprotsessiga hõlmatud õigusaktide vastuvõtmisesse;
b) laialdane ja läbipaistev konsulteerimine kõigi asjaomaste pooltega, millesse kaasatakse lisaks liikmesriiki-
dele ja ettevõtjatele ka valitsusvälised organisatsioonid;
c) õigusloomeprotsessi üldise läbipaistvuse suurendamine, eelkõige nõukogu koosolekute avamisega avalik-
kusele juhtudel, mil nõukogu tegutseb õigusloojana;
2. ergutab komisjoni institutsioonidevahelise kokkuleppe “Parem õigusloome” raames vastu võtma hooli-
kalt läbi uuritud ja prognoositava mõjuga ning konkreetse eesmärgi saavutamisele suunatud õigusakti, misaitaks kaasa majanduskasvu ja tööhõive tugevdamiseks soodsate tingimuste loomisele, vähendades ülemäära-seid kulutusi ja haldusmenetlusi, kõrvaldades kohanemisvõime ja innovatsiooni alal esinevad takistused ning
tagades üldise õiguskindluse;
3. tervitab komisjoni eespool nimetatud 2005. aasta teatist ning võetud kohustust esitada õigusaktide liht-
sustamise kava, samuti kõnealuse programmi elluviimiseks kavandatud meetodite ja eesmärkide määratle-mist;
4. tervitab komisjoni kavatsust võtta komisjoni enda iga-aastastes õigusloomekavades vastu olulisi lihtsus-
tamisalgatusi, samuti teadet, mille kohaselt komisjon kavatseb esitada täiendavaid teatisi ühenduse eri majan-dusharude kohta; rõhutab liikmesriikide ja komisjoni vahelise tiheda koostöö olulisust lihtsustamist vajavateõigusaktide kindlakstegemisel;7.12.2006 C 297 E/137 Euroopa Liidu Teataja
Teisipäev, 16. mai 2006ET
(1) EÜT C 102, 4.4.1996, lk 2.
(2) EÜT C 77, 28.3.2002, lk 1.
5. tervitab kavatsust vähendada väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate asjatut koormamist ja suuren-
dada infotehnoloogia kasutamist; on seisukohal, et Euroopa Liidu õiguskeskkonna lihtsustamise üks
eesmärke peaks olema õigusaktide muutmine lihtsamaks ja tõhusamaks ja seega senisest kasutajasõbraliku-maks;
6. on seisukohal, et lihtsustamisprotsess ei tohiks mingil juhul kaasa tuua kehtivates õigusaktides sätestatud
normide leevendamist; hoiatab õigusaktide lihtsustamisest saadava kasu ja selle kulude liiga kitsa ning ainultfinants- ja haldusaspekte puudutava analüüsi eest; on veendunud, et mis tahes hinnangu andmisel lihtsusta-misele tuleb arvesse võtta nii majanduslikke, sotsiaalseid, keskkonna- kui ka terviskaitse aspekte ning eitohiks piirduda üksnes lühiajaliste kaalutlustega;
7. kutsub komisjoni üles õigusnormide lihtsustamist esmajärguliselt tähtsaks pidama; direktiive tuleks liht-
sustada ainult erandkorras ja asjakohaste põhjenduste olemasolul, juhul kui need ei puuduta väga tundlikke
küsimusi ja ei ole raskustega saavutatud kompromisside tulemus, nagu EÜ äriühinguõiguse puhul;
8. märgib, et alates 2003. aastast läbi viidud lihtsustamisalgatuste õnnestumise määr ei valmista pettumust
ja menetluste keskmine kestus ei ole valdkondade keerukust arvesse võttes liiga pikk; märgib siiski, et nime-
tatud ajast alates on tehtud väga vähe lihtsustamisalgatusi ja algselt seatud eesmärkidest ühenduse õigustiku
mahu vähendamisel ollakse veel kaugel;
9. on arvamusel, et aegunud ja kehtetuks muutunud õigusaktide tühistamine on prioriteetne nõue, mida
komisjon peab viivitamata täpsustama; on samas seisukohal, et sellistel juhtudel peab ühenduse õigusaktidetühistamisega kaasnema sellise ühenduse õigusakti vastuvõtmine, mis takistab liikmesriikidel reguleeridaküsimusi, mille reguleerimine ühenduse tasandil tühistatakse;
10. rõhutab, et n.ö ülemäärane õigusloome teatud valdkondades on suures osas tingitud liikmesriikide
õigusloometegevusest ja seetõttu peab ühenduse eeskirjade tühistamisega kaasnema ka vastavate siseriiklikesätete tühistamine;
11. teeb ettepaneku, et komisjon teostaks pidevat järelevalvet selliste siseriiklike õigusaktide üle, mis
peaksid pärast ühenduse esialgsete õigusaktide tühistamist jõusse jääma; on seisukohal, et komisjon peaksoma ettepanekutesse lisama asjakohased läbivaatamisklauslid;
12. on arvamusel, et kodifitseerimine ja uuesti sõnastamine on kõige olulisemad ühenduse õigustiku liht-
sustamise vahendid, ning ergutab neid vahendeid laialdasemalt kasutama; on seisukohal, et uuesti sõnasta-mist on vähe kasutatud ning selle põhjuseks on nii komisjoni vähene huvi kui ka asjaolu, et Euroopa Parla-
mendi kodukorda ei ole piisaval määral seotud uuesti sõnastamist reguleeriva institutsioonidevahelise kokku-
leppega;
13. toetab ühenduse õigustiku kodifitseerimist, kuid on skeptiline selle täieliku ümbersõnastamise suhtes,
sest selle tagajärjeks võivad olla erinevad tõlgendused ELi institutsioonides; hoiatab, et lihtsustamine ei tohikskaasa tuua ühenduse õigustiku ümbersõnastamist ilma demokraatliku kontrollita;
14. tervitab seni saavutatud tulemusi ühenduse õigusaktide kodifitseerimise abil ja loodab, et komisjoni
asjaomased talitused koostavad uusi laiaulatuslikumaid kodifitseerimisalaseid ettepanekuid, sealhulgas senihõlmamata äriühinguõiguse, intellektuaalomandi ja tarbijakaitse sektoris;
15. on arvamusel, et kui institutsioonid tõepoolest soovivad õigusakte lihtsustada ja kasutada sel eesmärgil
uuesti sõnastamist, tuleks institutsioonidevahelist kokkulepet uuesti sõnastamise kohta kohaldada süstemaati-lisemalt;
16. mõistab, et kui soovitakse uuesti sõnastamist tõhusaks muuta, peavad Euroopa Parlament ja nõukogu
põhimõtteliselt hoiduma õigusaktide kodifitseeritud osade muutmisest; on arvamusel, et kui institutsioonidtõepoolest soovivad õigusakte lihtsustada ja kasutada sel eesmärgil uuesti sõnastamist, tuleks õigusaktidekodifitseeritud osade suhtes reeglina kohaldada institutsioonidevahelise kokkuleppe sätteid kodifitseerimise
kohta; tunnistab siiski, et peaks olemas olema erimenetlus, mis võimaldaks kodifitseeritud osasid vajadusel
muuta, et viia see vastavusse või siduda osaga, mida on võimalik muuta;7.12.2006 C 297 E/138 Euroopa Liidu Teataja
Teisipäev, 16. mai 2006ET
17. on arvamusel, et institutsioonid võiksid hinnata kodifitseerimise ja uuesti sõnastamise kõrval kol-
manda meetodi kehtestamise vajalikkust, et näha ette asjakohasemad võimalused ühenduse õigusaktide liht-
sustamiseks; on samas seisukohal, et senikaua juhtudel, kus komisjon on ette valmistanud lihtsustamiseüldised ettepanekud, mida ei saa pidada tühistamiseks, kodifitseerimiseks või konsolideerimiseks, saabEuroopa Parlament rakendada üksnes tavamenetlust, mistõttu sellistel juhtudel institutsioonidevahelisekokkuleppe parema õigusloome kohta punkti 36 ei kohaldata;
18. on seisukohal, et institutsioonidevahelises kokkuleppes uuesti sõnastamise kohta tuleks selgelt määrat-
leda menetlus, mida tuleks järgida juhtudel, mille puhul õigusloomemenetluse käigus osutub vajalikuks
muuta õigusakti kodifitseeritud osasid;
19. palub komisjonil, võttes arvesse eespool toodud suuniseid, esitada viivitamata ettepanek Euroopa Liidu
õigusaktide kvaliteeti reguleerivate institutsioonidevaheliste kokkulepete uuesti sõnastamise kohta;
20. kinnitab oma valmisolekut aidata senisest enam kaasa kolme institutsiooni ühistele jõupingutustele
lihtsustamisprotsessi taaskäivitamiseks;
21. võtab endale kohustuse kaaluda oma õigusloomega seotud sisemiste menetluste ja meetodite paranda-
mist, et lihtsustamisprotsesse kiirendada, järgides sealjuures esmastes ühenduse õigusaktides, eriti EÜ asuta-mislepingus sätestatud menetlusi;
22. teeb põhiseaduskomisjonile ülesandeks hinnata, milliseid muudatusi võiks teha kodukorras, et oleks
võimalik tõhusalt rakendada kokkulepet uuesti sõnastamise kohta, muuhulgas eesmärgiga kasutada laialdase-malt kodukorras sätestatud lihtsustatud menetlusi;
23. rõhutab, et tuleb jätkata tavapäraste õigusloome vahendite normaalset kasutamist, et saavutada asuta-
mislepingutes määratletud eesmärgid; on seisukohal, et alternatiivsete reguleerimisviiside, nagu kaas- võiisereguleerimine, kasutamine võib õigusloomet tõhusalt täiendada, kui sellised meetodid annavad õigusloo-
mega võrdväärseid või paremaid tulemusi; rõhutab, et alternatiivsete reguleerimisviiside kasutamine peab
toimuma kooskõlas institutsioonidevahelise kokkuleppega “Parem õigusloome”; tuletab meelde, et komisjon
on kohustatud määratlema tingimused ja piirid, mida pooled peavad sellisel juhul järgima, samuti asjaolu, etniisuguseid meetodeid võib kasutada ainuüksi komisjoni kontrolli all ja piiramata Euroopa Parlamendi õigustnende meetodite kasutamist vaidlustada;
24. palub komisjonil esitada aruande, milles hinnatakse, kas praegu kaasreguleerimise ühe vormina kasu-
tatav standardimine vastab paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe ja EÜ asuta-
mislepingu artiklile 6 nõuetele;
25. on arvamusel, et standardimisega võib kaasneda läbipaistvuse ja vastutuse vähenemine, kuna valitud
esindajad jäävad otsustusprotsessist välja ja kuna valitsusväliste organisatsioonide ja muude asjaomaste poolte
osalemisõigus ei ole võrdselt tagatud; on seega seisukohal, et standardimine peaks rangelt piirduma vaidtehnilise ühtlustamise meetmetega;
26. on üllatunud, et eespool nimetatud komisjoni 2005. aasta teatises on õigusloome ülesannete delegeeri-
mise praeguse süsteemi (komiteemenetluse süsteem) reformimise küsimust käsitletud vaid lühidalt ja teisejär-gulisena —teksti lõpu poole punkti 3 alapunktis d —, kuigi niisugune reform võiks aidata märkimisväärselt
kaasa ühenduse teiseste õigusaktide lihtsustamisele, võimaldades komisjonil võtta vastu rakendussätteid kiire-
mate menetluste abil;
27. on arvamusel, et õiguslooja võiks samuti lihtsustamisele kaasa aidata vähem üksikasjalikke õigusakte
käsitleva kokkuleppe abil ning kasutades komisjoni rakendusmeetmete laiemat skaalat, tingimusel et taga-
takse rakendusmeetmete sisu tõhus kontroll õiguslooja poolt;7.12.2006 C 297 E/139 Euroopa Liidu Teataja
Teisipäev, 16. mai 2006ET
28. kinnitab selles kontekstis, et mis tahes komiteemenetluse kasutamiseks on vaja läbi vaadata nõukogu
28. juuni 1999. aasta otsus 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendamisvolituste kasutamise
menetlused (1), et tagada:
a) suurem avatus;b) et komisjonile mis tahes täidesaatva võimu andmine piirdub vaid mitteoluliste või rakendusmeetmetega
ning et volituste delegeerimisel määratletakse selgelt delegeerimise eesmärk ning volituste sisu, raken-dusala ja kestus, vajadusel ka “peatamisklauslid” (sunset clauses);
c) et tagasivõtmismenetluste (call-back procedures) kasutuselevõtmisega antakse ametlikult Euroopa Parla-
mendile ja nõukogule selliste meetmete kontrollimisel võrdsed volitused;
29. võtab teadmiseks komisjoni paindlikus lihtsustamiskavas sisalduvate meetmete loetelu ning kavatseb
edaspidi teha õigusloomeprotsessi raames vajadusel aktiivset koostööd õigusaktide lihtsustamise eesmärgielluviimiseks;
30. eeldab, et komisjoni mitmesugused ettepanekud uuesti sõnastamise ja läbivaatamise kohta aitavad
säästva arengu poliitika raames Euroopa Liidu majandusliku ja sotsiaalse arengu ning kodanike tervisekaitse
taset ja nende elukeskkonna kvaliteeti vastavalt EÜ asutamislepingu artiklis 2 sätestatud eesmärkidele;
31. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule ja komisjonile ning liikmesrii-
kide valitsustele ja parlamentidele.
(1) EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.
P6_TA(2006)0206
Õigusloojale esitatud õigusloomega seotud ettepanekute sõelumise tulemus
Euroopa Parlamendi resolutsioon õigusloojale esitatud õigusloomega seotud ettepanekute sõelumise
tulemuse kohta (2005/2214(INI))
Euroopa Parlament,
—võttes arvesse komisjoni 27. septembri 2005. aasta teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile sea-
dusandjale esitatud seadusandlike ettepanekute sõelumise tulemuse kohta (KOM(2005)0462);
—võttes arvesse Euroopa Parlamendi presidendi 23. jaanuari 2006. aasta kirja komisjoni presidendile (1);
—võttes arvesse komisjoni presidendi 8. märtsi 2006. aasta kirja Euroopa Parlamendi presidendile;
—võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
—võttes arvesse põhiseaduskomisjoni raportit ja õiguskomisjoni arvamust (A6-0143/2006) ning arves-
tades, et
A. oma eelnimetatud teatises teatas komisjon kavatsusest võtta tagasi 68 ettepanekut, mida ta ei pea vasta-
vaks Lissaboni strateegia eesmärkidele ja parema õigusliku reguleerimise põhimõtetele; mõnede ettepane-
kute puhul aga viiakse läbi uus majandusliku mõju analüüs ja vajaduse korral ettepanekuid muudetakse;7.12.2006 C 297 E/140 Euroopa Liidu Teataja
Teisipäev, 16. mai 2006ET
(1) Viitenumber Pres-A-Courrier D(2006)300689).