KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 184 lõike 7 aluselveini müügiedendusmeetme rakendamise kohta kolmandate riikide turgudel /* KOM/2011/0774 lõplik */





SISUKORD 1........... Sissejuhatus.................................................................................................................... 3 2........... Meetme kirjeldus ja elluviimise tingimused....................................................................... 3 2.1........ Meetmele juurdepääsu tingimused ja abikõlblikud tegevused............................................ 4 2.2........ Kokkusobivus ja ühtsus teiste müügiedendusmeetmetega................................................. 5 3........... Kavandamine ja elluviimine............................................................................................. 5 3.1........ Kavandamine................................................................................................................. 5 3.2........ Elluviimine, taotluste väljavalimise menetlused.................................................................. 6 3.3........ Eelarve rakendamine....................................................................................................... 7 3.3.1..... Liidu osalemine ja täiendav riigiabi................................................................................... 7 3.3.2..... Rakendamine liikmesriikides............................................................................................ 7 3.4........ Abisaajad....................................................................................................................... 9 3.5........ Elluviidud tegevused...................................................................................................... 10 3.6........ Peamised asjaomased turud.......................................................................................... 10 4........... Liikmesriikidepoolne hindamine ja nende ettepanekud.................................................... 11 4.1.1..... Trumbid....................................................................................................................... 11 4.1.2..... Piirangud...................................................................................................................... 12 4.1.3..... Liikmesriikide ettepanekud............................................................................................ 12 5........... Kokkuvõte................................................................................................................... 13 1. Sissejuhatus Veinituru ühise korralduse reformiga, mis võeti vastu 2008. aastal[1] ja lisati nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrusesse (EÜ) nr 1234/2007[2] (edaspidi „ühise turukorralduse ühtne määrus”), püütakse taastada turutasakaal ja suurendada sektori konkurentsivõimet, säilitades samal ajal liidu veinide maine ja kvaliteedi. Traditsioonilised turumeetmed, näiteks destilleerimine, abi kontsentreeritud viinamarjavirde kasutamiseks ja istutusõiguste kord, kaotatakse järk-järgult ja asendatakse rohkem struktuurimeetmete (investeerimine ja viinamarjaistanduste ümberkorraldamine) ning uue meetmega, milleks on müügiedendusmeede kolmandates riikides. Kõik need meetmed viiakse ellu riigisiseste toetusprogrammide kaudu. Müügiedendusmeede kolmandate riikide turgudel on üks selle reformi põhimeede ja sellega püütakse peamiselt suurendada liidu veinide konkurentsivõimet kolmandates riikides. Kooskõlas ühise turukorralduse ühtse määruse artikli 184 lõikega 7 käsitletakse käesolevas aruandes eespool nimetatud määruse artiklis 103p osutatud veinimüügi edendusmeetme rakendamist kolmandate riikide turgudel reformi kohaldamise kahel esimesel aastal. Aruanne põhineb teatavates liikmesriikides teostatud auditite tulemusel ja nende liikmesriikide esitatud teabel, eelkõige rakendamisaruannetel, milles nähakse vastavalt artikli 188a punktile 6 ette riiklike programmide kulude ja kasude analüüs ning ettepanekud nende tõhususe suurendamise vahendite kohta. Liikmesriikidelt oodatakse iga aasta märtsis kuni 2014. aastani aruandeid ja täiendavaid hinnanguid, milles käsitletakse eelkõige toetusprogrammide kulusid ja kasusid, sealhulgas müügiedendusmeedet. See teave võimaldab täiustada kõnesoleva meetme analüüsi. 2. Meetme kirjeldus ja elluviimise tingimused Veinide müügiedendusmeede kolmandate riikide turgudel on reguleeritud ühise turukorralduse ühtse määruse artikliga 103p ja selle rakendussätetega, mis on esitatud määruses (EÜ) nr 555/2008,[3] eelkõige artiklid 2–5, milles käsitletakse konkreetsemalt riiklike toetusprogrammide ja eelkõige müügiedendusmeetme elluviimist, samuti artiklid 35–37a ning I, II, IV, V, VI ja VII lisa (aruanded, hinnangud ja üldsätted). Liikmesriigid esitasid oma esimese riikliku toetusprogrammi 30. juunil 2008, lisades sinna omal valikul ühe või mitu abikõlblikku meedet, mis on esitatud ühise turukorralduse ühtse määruse artiklis 103m. Toetusprogramme rakendatakse viie aasta jooksul (2009–2013) ning neid võib muuta kaks korda aastas (iga aasta märtsis ja juunis), et kohandada neid sektori arengule. 2.1. Meetmele juurdepääsu tingimused ja abikõlblikud tegevused Meede hõlmab kolmandates riikides toimuvat müügiedendus- või teavitustegevust seoses kaitstud päritolunimetuse või kaitstud geograafiline tähisega veinidega või veinidega, millele on märgitud viinamarjasort (edaspidi „sordivein”). Õigusaktidega on ette nähtud viis tegevuskategooriat, mis hõlmavad järgmist: A) avalikke suhteid, müügiedendus- või reklaamimeetmeid, eelkõige neid, mis rõhutavad ühenduse toodete eeliseid, eriti seoses kvaliteedi, toiduohutuse või keskkonnasõbralikkusega; B) osalemist rahvusvahelise tähtsusega üritustel, messidel või näitustel; C) teavituskampaaniaid, mis tutvustavad eelkõige päritolunimetusi, geograafilisi tähiseid ja mahetootmist hõlmavaid ühenduse süsteeme; D) uurimusi uute turgude kohta, mis on vajalikud turuväljundite laiendamiseks; E) uurimusi teavitus- ja müügiedendusmeetmete tulemuste hindamiseks. Esialgu ei võinud meetme kestus ületada abisaaja ja konkreetse turu puhul kolme aastat. Alates 2010. aastast[4] võib pärast esimeste aastate tegevuse hindamist pikendada ühe ja sama abisaaja puhul rakendatud meedet kuni kaks aastat. Liidu antav toetus ei tohi ületada 50 % abikõlblikest kuludest ning sellele lisaks võib anda riiklikku toetust. Niisugusel juhul peab tegevus olema kooskõlas riigiabi eeskirjadega. Abikõlblikkuse tingimused on õigusaktides üksikasjalikult esitatud, kuid tuleb rõhutada peamisi, mille puhul tuleb näidata, et: - meetme esemeks olevatel toodetel on ekspordipotentsiaali või saab neid turustada kolmandates sihtriikides ning see annab suurt lisandväärtust; - abisaajatel on piisavad võimsused ja vahendid, et tulla toime asjaomaste kolmandate riikidega seonduvate raskustega ning meedet saab rakendada nii tõhusalt kui võimalik; - abisaajad võivad olla eraettevõtjad või kutseorganisatsioonid, tootjaorganisatsioonid, kutsealadevahelised organisatsioonid või avalik-õiguslikud asutused (liikmesriigi otsusel); - eelistatakse mikro-, väikesi ja keskmise suurusega ettevõtjaid komisjoni soovituse 2003/361/EÜ[5] tähenduses; - väljavalitud tegevuse kvaliteedi-kulude suhe on kõige parem. Võttes arvesse kehtestatud kriteeriume kasutavad liikmesriigid valikumenetlusi, et valida välja kvaliteedi-kulude poolest kõige paremad projektid, kontrollides valikuanalüüsi puhul eelkõige seda, et taotlused vastavad tingimustele ja on järgitud seaduses kehtestatud tähtaegu. Nad kehtestavad vastavalt rakendusmääruse eespool viidatud sätetele ka tulemuste hindamise ja meetme mõju näitajad ning edastavad korrapäraselt komisjonile andmed ja aruanded, mis käsitlevad meetme elluviimist. 2.2. Kokkusobivus ja ühtsus teiste müügiedendusmeetmetega Viinamarja- ja veinisektori suhtes võib müügiedendusmeetmeid võtta ka horisontaalsete meetmete raames, sealhulgas põllumajandussaaduste müügi edendamine (määrus (EÜ) nr 3/2008[6]) ja maaelu arendamine (määrus (EÜ) nr 1698/2005[7]). Liikmesriigid peavad veenduma, et ühtsest ühisest turukorraldusest rahastatavad müügiedendusmeetmed on kooskõlas teiste kordade raames rahastatavate meetmetega, ning vältima igasugust kahekordset rahastamist. Peamised erinevused ühtse ühise turukorralduse raames võetud müügiedendusmeetme ja määrusega (EÜ) nr 3/2008 hõlmatud meetmete vahel on järgmised: - ühtse ühise turukorralduse raames võivad toetust saada eraettevõtjad; - ühtse ühise turukorralduse raames on tegevus suunatud üksnes kolmandate riikide turgudele, mitte liikmesriikidele; - ühtse ühise turukorralduse raames võib ellu viia kaubamärkidega seotud tegevust, mis ei ole lubatud eespool osutatud horisontaalsete müügiedendusmeetmete raames; - taotluste väljavalimise menetlus on ühtse ühise turukorralduse raames riigisisene, samal ajal kui horisontaalsed müügiedendusmeetmed valitakse kõigepealt välja riigi tasandil ja siis valib need lõplikult välja komisjon. 3. Kavandamine ja elluviimine 3.1. Kavandamine Riiklike toetusprogrammide eelarve on ajavahemikul 2009–2013 (2011. aastal toimub ajakohastamine) 5,2 miljardit eurot ning müügiedendusmeede moodustab liikmesriikide valiku kohaselt 15,6 % sellest summast, s.o 768 miljonit eurot[8]. Nimetatud summa suureneb sellel perioodil korrapäraselt, tõustes 35 miljonit eurolt, mis kulutati 2009. aastal, 265 miljoni euroni 2013. aasta kava kohaselt. Järkjärguline tõus on muu hulgas seletatav sellega, et 31. juulil 2012 lõppevad sellised turumeetmed nagu alkohoolsete jookide destilleerimine, erakorraline destilleerimine ja abi kontsentreeritud viinamarjavirde kasutamiseks, samuti sektori vajadusega kohaneda tasapisi veinituru uue ühise korraldusega (vt allpool esitatud tabel). 3.2. Elluviimine, taotluste väljavalimise menetlused Nagu kõikide toetusprogrammi meetmete puhul, on iga liikmesriik rakendanud müügiedendusmeedet vastavalt omaenese haldusstruktuurile. Liikmesriigid, kus on regionaalsem ülesehitus, näiteks Hispaania, Itaalia ja Saksamaa, pidid võtma 2009. aastal vastu meetme piirkondlikud rakendussätted, mis lükkas mõnikord meetme elluviimist esimesel aastal veidi edasi, nagu need liikmesriigid muu hulgas rakendusaruandes märkisid. Taotluse läbivaatamisel liikmesriikide tasandil võetakse arvese liidu õigusnormides sätestatut[9] (näiteks ettenähtud mõju, lisandväärtus, projekti kulutasuvus, projekti tehniline ja rahanduslik suutlikkus, et oleks võimalik eksportida, mitme liikmesriigi ühiselt esitatud projektid, sihtturg). Lisaks nõuavad teatavad liikmesriigid taotlejatelt üksikasjalikku strateegilist ja turunduslikku analüüsi, toetusprogrammi kestust, sihtriike, edendamise liiki, projekti konkreetseid eesmärke, elluviidava tegevuse üksikasjalikku kirjeldust, üksikasjalikku kõiki kirjeid sisaldavat eelarvet, ettenähtud mõju (prognoositavat mõju asjaomaste toodete nõudluse kasvule). Taotluse väljavalimise menetluste puhul võivad meetmele juurdepääsuprioriteedid, maksetingimused ja kontrollide korraldus liikmesriigiti erineda, sõltudes liikmesriigi haldusstruktuurist ning tema viinamarja- ja veinisektori korraldusest. Parima kulutasuvusega projektide väljavalimisel lähtuvad liikmesriigid teatavast hulgast kriteeriumidest, mis on ette nähtud viinamarja- ja veinisektorit käsitlevates õigusaktides. „Mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjatega” seotud kriteerium ei näi olevat ülekaalukas. Näiteks Prantsusmaal, kus kutsealadevahelised organisatsioonid, tootjaorganisatsioonid ja kutseorganisatsioonid on tugevalt struktureeritud, võib leida erinevaid väljavalimise prioriteete, mis sõltuvad sellest, kas toetusprogrammid on esitanud eraettevõtjad või eespool nimetatud organisatsioonid. Itaalias hallatakse 30 % edendusmeetmele eraldatud eelarvest riigi tasandil, sest vastavad projektid on esitanud kutsealadevahelised organisatsioonid, riigisisesed tootjaorganisatsioonid ja kutseorganisatsioonid, ettevõtjad või ettevõtjate ajutised ühingud, mis esindavad mitme piirkonna toodangut. Ülejäänud 70 % hallatakse piirkondlikul tasandil, sest vastavad projektid on esitanud konkreetsemalt ettevõtjad ja ettevõtjate ühingud, mis esindavad piirkondlikku toodangut või isegi ainult ühte kaitstud päritolunimetust või kaitstud geograafilist tähist. Võib ka täheldada, et taotluste väljavalimisel on oluliseks kriteeriumiks sihtturud. Teatavad liikmesriigid piiravad sihtturge või kehtestavad turgude osas prioriteete nende omaduste põhjal (nn „kindlad”, „potentsiaalsed” või „esilekerkivad” turud (vt punkt 3.6)). Sihturud erinevad liikmesriigiti, olles teatavates liikmesriikides „kindlad”, teistes aga samal ajal „esilekerkivad” või niisugused, mida tuleb veel täielikult uurida. Saksamaal näiteks on ebasoovitavate turgude puhul finantsosalus maksimaalselt 25 % abikõlblikest kuludest. 3.3. Eelarve rakendamine Reformi elluviimise kahel esimesel aastal kohaldasid müügiedendusmeedet tõesti üheksa liikmesriiki (Prantsusmaa, Hispaania, Itaalia, Portugal, Kreeka, Austria, Sloveenia, Saksamaa ja Rumeenia) summas, milleks liidus kokku oli 2009. aastal 35 miljonit eurot ja 2010. aastal 87 miljonit eurot, mis moodustab 6,7 % selle ajavahemiku riigisiseste eelarvete kogusummast. 3.3.1. Liidu osalemine ja täiendav riigiabi 2009. ja 2010. aastal rakendatud liidu abi moodustab kõikide liikmesriikide puhul 50 % abikõlblikest kuludest vastavalt õigusnormidele, millega kehtestatakse ülemmäär 50 %, välja arvatud Itaalias, kus see abi on 47 % nimetatud kuludest seetõttu, et 2009. aastal said ettevõtjad, kes edendasid oma kaubamärke ega olnud mikro-, väikesed või keskmise suurusega ettevõtjad, liidult abi maksimaalselt 30 % ulatuses abikõlblikest kuludest. Samal ajavahemikul anti täiendavat riigiabi, välja arvatud Hispaanias ja Sloveenias. Selle abi summa on 5,9 miljonit eurot ja see moodustab 2,4 % ELi osalusest. Itaalias ei tohi täiendav riigiabi ületada 20 % abikõlblikest kuludest ja see moodustab 2,2 % selles liikmesriigis kasutatavatest liidu vahenditest. Prantsusmaal anti täiendavat riigiabi üksnes kahele projektile, mille viis ellu päritolunimetusega veinide kutsealadevaheline komitee, ja see abi moodustas 25 % abikõlblikust summast Portugalis moodustab riigiabi 5,2 % tehtavast abikõlblikest kuludest. 3.3.2. Rakendamine liikmesriikides Summad, mille kulutavad kolm peamist veini tootvat ja eksportivat liikmesriiki ELis (Prantsusmaa, Hispaania ja Itaalia), moodustavad 2009. ja 2010. aastal kulutatud vahenditest 87 % (vt allpool esitatud tabel). Üldiselt vähendasid liikmesriigi oluliselt oma prognoose müügiedendusmeetme osas, välja arvatud Austria ja Kreeka. Bulgaaria eraldas müügiedendusmeetmele esialgu ette nähtud eelarvelised vahendid ümber ümberkorraldusmeetmetele (vt allpool esitatud tabel). Asjaolu, et mitu liikmesriiki jagas vahendid ümber toetusprogrammi teistele meetmetele, on seletatav järgmisega: - vajadus tugevdada teisi meetmeid. Eelkõige Prantsusmaa andis teada 2008. ja 2009. aasta konjunktuurikriisist ja veinitarbimise vähenemisest maailmas, mis mõjutas eeskätt „kalleid” Prantsuse veine, ning vajadusest eraldada vahendid ümber investeerimismeetmele ja teistele tulusamatele meetmetele riigisisesel turul; - selle uue meetme elluviimisega seotud halduslikud raskused (liikmesriigi ja asjaomaste kolmandate riikide tasandil). Kõige rohkem halduslikke raskusi näib olevat olnud Saksamaal ja seda seetõttu, et pädevus jaguneb föderaalvalitsuse ja kohalike omavalitsuste vahel. Selles liikmesriigis rahastati kahte projekti üleriigilisel tasandil ja ainult ühte finantseeris Rheinland-Pfalzi liidumaa. Liikmesriigid nimetasid muidki tegureid, mis seda madalat rakendamistaset seletavad: majanduskriis, raskused juurdepääsul vahenditele, kui tegemist on paljude ettevõtjate poolse kaasrahastamisega, sealhulgas eelkõige mikro-, väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad. Austria ja Küpros märkisid, et prognoose mõjutas negatiivselt ka halb saak. 3.4. Abisaajad 2009. ja 2010. aastal osales müügiedendusmeetmes 672 abisaajat (vt allpool esitatud tabel). Tuleb märkida, et enamik abisaajaid osaleb mitmes projektis, mis võivad hõlmata ühte või mitut tegevust ning olla suunatud ühele või mitmele turule. Erinevate riikide abisaajad ei esitanud ühtegi ühist projekti. Esindatud on kõik abikõlblike abisaajate liigid (vt allpool esitatud tabel); võib täheldada, et mõnes liikmesriigis, kus on kõige enam kutsealadevahelisi organisatsioone, tootjaorganisatsioone ja kutseorganisatsioone, on keskmised kulud projektile ning ka erinevus väikeste ja suurte projektide vahel kõige suurem. Liidu keskmised kulud abisaajale on 182 120 eurot. Itaalias, kus keskmised kulud abisaajale olid 336 832 eurot, võimaldas ettevõtjate ajutiste ühingute loomine eesmärgiga viia ellu ühist müügiedendustegevust teataval määral ületada raskused, mis on tingitud sellest, et ettevõtjad on suhteliselt väikesed. Prantsusmaal on keskmisest suurem kulude summa abisaaja kohta (462 382 eurot) seletatav sellega, et olulisel määral osalesid kutsealadevahelised organisatsioonid, tootjaorganisatsioonid ja kutseorganisatsioonid (näiteks riiklik USA ja Šveitsi turul esindatud kutsealade vaheline komitee), mis moodustavad liidu eelarvest 67 %, ning seda ettevõtjate teadmiste täiendamise ja teiste sidusrühmadega koostoime loomise eesmärgil. Märkida tuleb, et 2009. aastal moodustasid ettevõtjad 3 % kasutatud eelarvelistest vahenditest ja 2010. aastal 53 %, mis annab keskmiseks 33 %. Hispaanias, kus keskmised kulud abisaajale olid 107 663 eurot, esitasid enamiku projekte ettevõtjad või tootjate ühendused. Võib ka märgata, et selles liikmesriigis esitasid paljud abisaajad mitu projekti vastavalt sihtturgudele. 3.5. Elluviidud tegevused 2009. ja 2010. aastal viidi ellu 2781 tegevust. Punktis 2.1 osutatud ja erinevates vormides esineva tegevuse (vt allpool esitatud tabel) elluviimise puhul võib täheldada, et teostati 1,7 tegevust projekti kohta ning et enamik projekte on keskendatud eeskätt meetmele A. Seda tegevust võib leida peaaegu kõikidel sihtturgudel (70–90 % kuludest) ning seda võivad täiendada tegevused B ja C, mille puhul on kasutatud summad palju madalamad (5–20 % kuludest). Tegevus (Vt 2.1) || Kirjeldused A || Avalikud suhted, eelkõige suhted ostjate, ajakirjanike, veinikelnerite, veinikoolitajate, veinikaupmeeste ja teistega, kaubanduslikud ülesanded, suhted ajakirjandusega, reklaam ja kuulutused meedias, degusteerimised, tooteesitlus, infobuklettide ja muu abimaterjali koostamine, ekspordile pühendatud veebilehtede loomine, kaubamärkide loomise ja arendamise kulud, tooteedendus müügikohtades, ürituste korraldamine (kohtumine turustajatega, suhtlemine, töötoad). B || Müügiedendusüritused kolmandates riikides, näiteks messid, üritused tänavatel, seminaride ja degusteerimiste korraldamine erinevatele sihtrühmadele (ajakirjanikud, turustajad, importijad ja tarbijad). C || Teavitamine tootmismeetoditest ja tootespetsifikaadid: kohtumised arvamusliidrite ja ajakirjanikega, seminarid, degusteerimised. D || Turu-uuringud, turundusekspertiis ja sellealane nõustamine, uute toodete valideerimine, kaubamärgi turuletoomise eelvalideerimine, Focus group, katsegrupp. D-rühma kuuluvat tegevust, mis on seotud uute turgude uurimise ja elluviidud tegevuste tulemuste hindamise uuringutega, kasutatakse väga vähe. Kuigi müügiedendusmeetmega seonduva tegevuse põhisõnum hõlmab liidu veine, millel on kaitstud päritolunimetus, kaitstud geograafilised tähised või mille sorti on nimetatud, võib täheldada, et sellega kaasneb sageli valmistaja liikmesriigi viide. Liikmesriigid kinnitavad nimelt, et elluviidud tegevuse lisandväärtuse mõistes on see tähis peamine, ning märgivad, et kolmandate riikide tarbijatel on sageli raske liidu veinide päritolu kindlaks teha, eriti kui tegemist on väikeste tootjariikide veinide või kaitstud päritolunimetuste või kaitstud geograafiliste tähistega, mis on kolmandates riikides vähe tuntud või mida ei tunta üldse. 3.6. Peamised asjaomased turud 2009. ja 2010. aastal hõlmas tegevus 42 kolmandat riiki. Need riigid võib liigitada kolme kategooriasse: · traditsioonilised kindlad turud, mida tuleb tugevdada: Euroopa tootjad on seal juba kanda kinnitanud; need on ekspordile avatud turud, millel võib täheldada tarbimise suurenemist. Need on ka sihtturud kõrge lisandväärtusega veinide müümisel (USA, Kanada, Šveits); · esilekerkivad turud: need on turud, mis on esimestest vähem arenenud, kuigi liit on nendel juba esindatud. Tegemist on eelkõige Aasia (Hiina/Hongkong, Jaapan, Lõuna-Korea, Singapur), Venemaa, Mehhiko ja Brasiilia turgudega. Mõned nendest riikidest arenevad jõudsalt ning potentsiaal on kõrge, näiteks Venemaal ja Hiinas. Teised, näiteks Jaapan, on stabiilsemad ja neid on raskem arendada; · potentsiaalsed turud, mida tuleb uurida, mis on vähe tuntud, kuid võivad oma majanduskasvu tõttu pakkuda märkimisväärseid võimalusi. Need on niisugused riigid nagu India ja endiste nõukogude vabariikide asemel tekkinud riigid. Üksnes 37 % rahastatud projektidest oli suunatud kõigest ühele turule, enamik oli suunatud 2–7 erinevale turule. 75 % nendest hõlmavad seitset riiki (USA, Hiina/Hongkong, Jaapan, Mehhiko, Kanada, Venemaa ja Šveits), mille kuus suurimat turgu moodustasid mahu ja väärtuse poolest umbes 75 % liidu ekspordist 2010. aastal. Kõige enam oli tegevus suunatud Ameerika Ühendriikide turule: sellele oli suunatud 22 % tegevusest ning üheksast meetmega liitunud liikmesriigist kaheksa sihtis peamiselt seda turgu. Tuleb märkida, et konkreetsed liikmesriigid eelistavad teatavaid turge, näiteks Hispaania Mehhiko turgu, Portugal Brasiilia turgu, Sloveenia endise Jugoslaavia territooriumil paiknevate riikide turge, Itaalia Kanada turgu, Prantsusmaa Hiina ja Jaapani turgu, Kreeka Venemaa turgu ja Austria Šveitsi turgu. Turud, millele tegevus oli 2009. ja 2010. aastal suunatud 4. Liikmesriikidepoolne hindamine ja nende ettepanekud Kõik müügiedendusmeetmes osalenud liikmesriigid arvavad, et see on viinamarja- ja veinisektorile väga kasulik. Nad märgivad, et pärast 2008. aasta kriisi võib alates 2009. aastast täheldada ekspordi kasvu, eriti turgudel, millele müügiedendusmeede on suunatud. 4.1.1. Trumbid - ettevõtjate võimalus pääseda juurde abikorrale, mis ei ole horisontaalse korra puhul võimalik. See võimalus elavdab sektorit tohutult; - otsene mõju kolmandates riikides, kus tegevust ellu viiakse, tekib uus pädevus (kaubanduskanalite tundmine ja avanemine, turgude, õigusaktide ja klientide tundmine ning suhete loomine); - elluviimise paindlikkus ja täiendavus võimaldavad võtta arvesse sektori eripära ja liikmesriikide halduskorraga seotud nõudeid; - võimalus luua koostoimimine ja üksteist täiendav tegevus kutsealadevaheliste, tootjate ja kutseorganisatsioonide, ettevõtjate ja ettevõtjate ühingute ning avalik-õiguslike asutuste vahel, luues mõju, mis tõmbab ühed teistega kaasa; - uute turgude avanemine, võimalus turge ja uusi võimalusi paremini tundma õppida; - veinide parem kohandamine turgude nõuetele (tootmine, pakendamine, märgistamine); - soodus mõju teistele abisaajatele. Mida rohkem tegevust ellu viiakse, seda suurem on meetme mõju. 4.1.2. Piirangud - Haldamisraskused, millest on teatanud eelkõige Portugal, Itaalia ja Austria (eelkõige kulusid tõendavate dokumentide läbivaatamise keerukus); arenevatel turgudel võib reageerimine olla liiga aeglane (programmide muutmine nende rakendamise ajal); - logistika, tehniliste teadmiste ja toe puudumine esilekerkivatel turgudel; - teatavad liikmesriigid, sealhulgas Itaalia ja Portugal, rõhutavad, et mikro-, väikestel ja keskmise suurusega ettevõtjatel on olnud rohkem raskusi meetmele juurdepääsutingimustele vastamisega (toodete kättesaadavus, piiratud tehniline ja rahanduslik ekspordivõimsus). 4.1.3. Liikmesriikide ettepanekud Müügiedendusmeetme kulutasuvuse parandamiseks soovitavad teatavad liikmesriigid, ilma et esitaksid konkreetseid liidu õigusaktide muutmise ettepanekuid, teha järgmist: - laiendada meedet siseturule, arvestades et see on maailma suurim veiniturg ja et kolmandad riigid on haaranud enda kätte suuri turuosasid, vältides samal ajal konkurentsi liidu veinide vahel või piirates vajadusel teavitamistegevust; - soosida tõhusalt „mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate” juurdepääsu meetmele; - soodustada uute turgude uurimise ja läbiviidud tegevuse hindamise meetmeid. Osutatud tegevused on peamised, mis aitavad saada tehnilist ja turundusalast teavet enne uute tegevuste elluviimist; - luua koostoime teiste meetmetega, mis on rohkem struktuurimeetmed, eelkõige selleks, et hõlbustada ja tugevdada ELi ettevõtjate esindatust uutel turgudel (peamiselt selleks, et luua esmased kanalid importijatega); - suurendada haldusliku läbivaatamise tõhusust, eelkõige nähes ette kindlasummalised maksed tegevusele, mille kulud on kogu aeg samad, näiteks reisikulud. 5. Kokkuvõte Kuna liikmesriigid on müügiedendusmeedet ellu viinud üksnes kaks aastat, on liiga vara teha lõplikke järeldusi, eelkõige konkurentsivõime suurenemise ja kolmandate riikide turgude olemasolu osas. Kuigi veinide eksport mõnesse riiki ja eelkõige sihtturgudele on alates 2009. aastast suurenenud, ei võimalda kaubavoogusid mõjutavate tegurite keerukus (vahetuskursside kõikumine, majanduskriis, kohalik poliitiline kriis, sihtriikide õigusaktide muutmine jne) kindlaks teha, missugusel määral on müügiedendusmeede otseselt kaasa aidanud saavutatud tulemustele. 122 miljonit kahel esimesel aastal kulutatud eurot võimaldab siiski väita, et meede on olnud äärmiselt edukas ja ettevõtjad hindavad seda väga. Ajavahemikuks 2009–2013 prognoositavad kulud suuruses 768 miljonit eurot näitavad kasvavat huvi meetme vastu, mis on eelarveliste vahendite poolest muutumas toetusprogrammide teiseks meetmeks pärast viinamarjaistanduste ümberkorraldamise meedet. Näib, et müügiedendusmeede võimaldas vähemalt esialgu tugevdada liidu ettevõtjate esindatust traditsioonilistel eksporditurgudel ning tagas turu-uuringute kaudu võimaluse uurida uusi turge ja nendele juurde pääseda. Eelkõige elluviimise paindlikkus ja täiendavus võimaldabki erinevate liikmesriikide ja piirkondade viinamarja- ja veinisektoril müügiedendusmeedet sihtriikide eripärale kohandada. Lisaks elavdab see võimalus luua uusi suhteid ja omandada turgudega kohanemiseks vajalikke teadmisi (uued tooted, märgistamine jne) sektorit väga palju. Liikmesriikide mõne kommentaari põhjal võib uurida järgmisi tegevussuundi: 1) erineva tegevuse ja erinevate arengusuundade vahelise koostoime võimalik tugevdamine; 2) uute turgude uurimise parem suunatus, et vähendada tulevikus ekspordi sõltuvust piiratud arvust turgudest; 3) abisaajate sihtotstarbelisem väljavalimine, et meedet optimeerida, ning 4) liikmesriikidele suuniste andmine projektide vastuvõetavuse kriteeriumide kohta. Aruande raames, mille komisjon peab nõukogule ja Euroopa Parlamendile edastama 2012. aastal, võiks analüüsida mikro-, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate kriteeriumi ennast ning meetme abikõlblikkuse tingimusi. [1] ELT L 148, 6.6.2008, lk 1. [2] ELT L 299, 16.11.2007, lk 1. [3] ELT L 170, 30.6.2008, lk 1. [4] ELT L 232, 2.9.2010, lk 1. [5] Komisjoni 6. mai 2003. aasta soovitus, millega määratletakse mikro-, väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad (ELT L 124, 20.5.2003, lk 36). [6] ELT L 3, 5.1.2008, lk p.1. [7] ELT L 277, 21.10.2005, lk 1. [8] Reformile eelnenud arutelude ajal oli komisjon 2007. aastal välja pakkunud iga-aastase summana 120 miljonit eurot konkreetselt edendusmeetmele, s.o 600 miljonit eurot ajavahemikuks 2009–2013. Hiljem lisati see meede toetusprogrammide meetmete hulka ning summade jaotus meetmete vahel jäeti liikmesriikide otsustada, kes – nagu näha – ületasid selle meetme osas summa, mille komisjon esialgu ette nägi. [9] Määrus (EÜ) nr 1234/2007 ja selle rakendussätted, mis on kehtestatud määrusega (EÜ) nr 555/2008.