Kõik liikmesriikide 2019. aasta tegevusaruanded põhinesid kontrollküsimustiku vormil (varasemas vormingus; nagu eespool nimetatud, hakatakse alates 2020. aasta aruandlusest kasutama ajakohastatud vormi). Mõned liikmesriigid sidusid kontrollnimekirja vormis esitatud teabe avalikult kättesaadavate aruannetega (nt aastaaruanded, projektide keskkonna-, sotsiaal- ja inimõigustealase mõju läbivaatamise poliitika). Väärib märkimist, et ekspordikrediidiasutustel on erinev õiguslik seisund ning mõne liikmesriigi puhul annab riiklikult toetatavat ekspordikrediiti kindlustusselts või finantsasutus riikliku volituse alusel. Sel juhul hõlmavad iga-aastased tegevusaruanded mõistagi üksnes selliste äriühingute tegevust avalikus sektoris, mis on erasektori tegevusest eraldatud.

Komisjon on võtnud teadmiseks Euroopa Parlamendi 2. juuli 2013. aasta resolutsiooni määruse (EL) nr 1233/2011 kohase esimese aruandluse kohta ning on soovitanud liikmesriikidel pöörata erilist tähelepanu kõnealuses resolutsioonis esitatud soovitustele (nt soovitus, et nõukogu ekspordikrediidi töörühm ja komisjon konsulteeriksid Euroopa välisteenistusega aruandlusmetoodika edasiarendamise teemal). Nõukogu ekspordikrediidi töörühm ja komisjon on teinud tööd selle nimel, et ajakohastada liikmesriikide poolt iga-aastaste tegevusaruannete esitamiseks kasutatavat aruandlusmetoodikat, mida nimetatakse kontrollnimekirja vormiks. Kokku on lepitud läbivaadatud ja täiustatud aruandlusmetoodikas, mida kasutatakse aruandluses alates 2020. kalendriaastast.

Käesoleva iga-aastase ülevaate koostab komisjon Euroopa Parlamendile liikmesriikide esitatud teabe põhjal, nagu on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määruses (EL) nr 1233/2011, mis käsitleb riiklikult toetatavate ekspordikrediitide suuniste rakendamist ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsused 2001/76/EÜ ja 2001/77/EÜ. Kõnealuse määruse I lisaga on ette nähtud, et läbipaistvuse suurendamiseks liidu tasandil teevad liikmesriigid komisjonile kättesaadavaks iga-aastase tegevusaruande. Täpsemalt esitavad liikmesriigid aruande varade ja kohustiste, makstud nõuete ja sissenõutud summade, võetud uute kohustuste, riskipositsioonide, kindlustusmaksete ja tingimuslike kohustiste kohta, mis võivad tuleneda riiklikult toetatavatest ekspordikrediiditoimingutest, aga ka selle kohta, kuidas võetakse nende ekspordikrediidiasutuste riiklikult toetatud ekspordikrediiditoimingutes arvesse keskkonnariske, millega võivad kaasneda muud samalaadsed riskid. Komisjon omakorda esitab nimetatud teabe alusel Euroopa Parlamendile aastaülevaate, milles hinnatakse ka ekspordikrediidiasutuste vastavust liidu eesmärkidele ja kohustustele.

Tegevusaruannetes on üldiselt esitatud ekspordikrediidikavadega seotud asjakohane finantsteave. Siiski tuleb rõhutada, et määruse (EL) nr 1233/2011 kohaselt esitatakse need aruanded kooskõlas asjaomase liikmesriigi õigusraamistikuga. See tähendab, et andmete esitamises on teatavaid erinevusi. Komisjonil ei ole tegevusaruannete finantsaspektide kohta konkreetseid tähelepanekuid.

Üldiselt pakuvad ekspordikrediidiasutused eri kavasid, et vastata teatavate kategooriate, eelkõige VKEde erivajadustele. Samuti tuleb märkida, et mitu liikmesriiki on töötanud välja sektoripõhised ekspordikrediiditooted, näiteks õhusõidukite tootmise (sealhulgas kohandatud tooted, nagu Airbusi tingimusteta garantii), laevaehituse ja raudteetaristu jaoks. See võib tähendada, et sektoreid käsitlevad erikokkulepped kajastuvad riiklikult toetatava ekspordikrediidi kokkuleppes, kus teatavaid tingimusi, eelkõige seoses tagasimaksetähtaja või intressimääradega, kohandatakse vastavalt konkreetse sektori erivajadustele.

2019. aastal pakkusid ekspordikrediidikavasid määruse (EL) nr 1233/2011 tähenduses 22 ELi liikmesriiki ja neid kavasid haldasid 27 erinevat ametit (vt üksikasjad lisa tabelis 2) ja nendega seotud valitsusasutused. Esitatud ekspordikrediidikavade ulatus ja liik ning ekspordikrediidiasutuste organisatsiooniline struktuur on erinevad. Mõnes liikmesriigis on ekspordikrediidiasutus ministeeriumi osakond või riigiamet. Teistes riikides tegutseb ekspordikrediidiasutusena eraettevõte (tavaliselt kindlustusandja) riikliku volitusega ja valitsuse järelevalve all. Ei ole haruldane, et eri liiki ekspordikrediidikavasid pakkuvatel liikmesriikidel on mitu ekspordikrediidiasutust, nt pakub üks asutus tagatisi ja kindlustust (kindlustustooteid) ja teine rahastamist (pangandustooteid), või tegutseb eraldi asutus, mis pakub intressihüvitusskeeme.

Määruse (EL) nr 1233/2011 I lisa punktis 2 on osutatud keskkonnariskidele ja „muudele samalaadsetele riskidele“. Nagu varasematelgi aastatel, tõlgendavad liikmesriigid keskkonnariske ja nendega seotud riske laialt ning võtavad hindamisel arvesse mitte ainult keskkonnariske, vaid ka üldisemalt finants- ja sotsiaalseid riske. Selliste riskide arvessevõtmiseks hõlmavad teatatud hoolsuskohustuse tavad eelhindamisi ja hindamismenetlusi, mille käigus tuvastatakse ja hinnatakse riske, mis võivad mõjutada tehingute toetuskõlblikkust. Riskihindamise menetlused on ametlikult sätestatud spetsiaalsetes poliitikadokumentides, mille mõned ekspordikrediidiasutused on otsustanud avaldada oma veebisaidil. Sellised hindamismenetlused sõltuvad tavaliselt konkreetse tehingu liigist ja kategooriast vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele (st mida riskantsem ja/või suurem on tehing, seda põhjalikum on hindamine). Enamikul juhtudel viivad hindamisi läbi sõltumatud väliseksperdid, kuid üha enam juhivad neid ka ekspordikrediidiasutusesisesed spetsialistid. Lisaks hõlmavad tavapärased hoolsuskohustuse tavad lepingutingimuste ja vajaduse korral lepingutingimustega seotud leevendusmeetmete kavandamist ning nende järelevalvet aja jooksul, et tagada vastavus nõuetele ja vajaduse korral leevendusmeetmete täitmisele pööramine. Liikmesriigid hindavad uuesti ja täiustavad pidevalt oma siseprotsesse.

Kõik liikmesriigid ühe erandiga (Bulgaaria, kes ei ole OECD liige) teatavad, et nende toimingud vastavad OECD soovitusele ühiste lähenemisviiside kohta, mis käsitlevad riiklikult toetatavaid ekspordikrediite ning keskkonnaalast ja sotsiaalset hoolsuskohustust (edaspidi „ühised lähenemisviisid“), mis on OECDs heakskiidu pälvinud ja hästi sisse töötatud hindamisvahend, millel on normatiivne mõju ka väljaspool OECDd. Paljud liikmesriigid väidavad, et nad kohaldavad ühiseid lähenemisviise, eelkõige nende keskkonna- ja inimõiguste aspekte, ka laiemalt kui OECD määratletud kohaldamisala. Peale selle teatavad kõik liikmesriigid ühe erandiga (Bulgaaria) vastavusest OECD soovitusele korruptsiooni ja riiklikult toetatava ekspordikrediidi kohta. Nad teatavad ka vastavusest OECD põhimõtetele ja suunistele, millega edendatakse jätkusuutliku laenuandmise tavasid seoses riikliku ekspordikrediidi andmisega väikese sissetulekuga riikidele. Nende suuniste järgimine eeldab ka Maailmapanga ja Rahvusvahelise Valuutafondi jätkusuutliku laenuandmise poliitika hoolikat järgimist.

Nendel kolmel OECD soovitusel, mis keskenduvad konkreetselt ekspordikrediidile, on oluline, kuid mitte välistav roll. Peale selle lähtuvad liikmesriikide tegevuspõhimõtted rahvusvahelistest standarditest ja ELi õigustikust laiemalt. Aruannetes esitatud viited ELi eesmärkidele, standarditele ja juhenditele näitavad, et arvesse on võetud nii pehme õiguse allikaid kui ka siduvaid õigusnorme ning et seaduse mõte on sama oluline kui seaduse sisu. Lisaks on paljud liikmesriigid teatanud muude rahvusvaheliste võrdlusaluste järgimisest, et veelgi suuremat osa tehingutest paremini kontrollida. Need hõlmavad loomulikult ühistes lähenemisviisides osutatud võrdlusaluseid, nimelt Rahvusvahelise Finantskorporatsiooni keskkonnaalaseid ja sotsiaalseid tulemusstandardeid (IFC tulemusstandardid), Maailmapanga grupi keskkonna-, tervishoiu- ja ohutussuuniseid (EHS-suunised) ning Maailmapanga kaitsemeetmeid, aga ka ÜRO äritegevuse ja inimõiguste juhtpõhimõtteid, rahvusvahelistele ettevõtetele mõeldud OECD suuniseid vastutustundliku käitumise kohta, ÜRO lapse õiguste konventsiooni, Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni tööalaste aluspõhimõtete ja põhiõiguste deklaratsiooni ning ekvaatori põhimõtteid. Üks liikmesriik (Austria) teatab, et on töötanud välja ÜRO kestliku arengu eesmärkidel põhineva hindamismetoodika, ja üks liikmesriik (Rootsi) teatab, et järgib ÜRO ülemaailmse kokkuleppe põhimõtteid. Mõned liikmesriigid viitavad sõnaselgelt ka kliimamuutustega seotud algatustele, sealhulgas ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioonile.

Ühiseid lähenemisviise käsitatakse üha enam miinimumstandardina. Liikmesriigid osutavad üha sagedamini ka muudele poliitikaeesmärkidele ja kaalutlustele, mis täiendavad ühistes lähenemisviisides sätestatut (sellised eesmärgid ja kaalutlused on seotud nt sotsiaalse kestlikkuse ja maksudest kõrvalehoidmise vältimisega). Paljudes valdkondades kohaldavad liikmesriigid iseenda lisameetmeid tagamaks, et ekspordikrediidi toetus on kättesaadav ainult tehingute puhul, mis vastavad rangetele normidele; sellised meetmed võivad olla seotud siseriiklike õigusaktidega. Ühe näitena võib tuua asjaolu, et viimastel aastatel on mitu ekspordikrediidiasutust teinud kliimakaitse valdkonnas konkreetseid otsuseid, millega sõnaselgelt lõpetatakse ekspordikrediidi andmine söeküttel töötavatele elektrijaamadele. Poliitika lähenemist ELis näitab asjaolu, et EL esitas OECD riiklikult toetatava ekspordikrediidi kokkuleppe osalistele 2021. aasta aprillis ettepaneku lõpetada viivitamata riiklikult toetatava ekspordikrediidi andmine ja seotud abi söeküttel töötavale energiasektorile. Osa liikmesriike nimetavad ka oma jätkuvaid püüdlusi kehtivat korda parandada ja täiendada.

(c)Tegevusaruannetes esitatud muu teave

Enamik ekspordikrediidiasutusi järgivad ettevõtja sotsiaalse vastutuse põhimõtteid, mis üldjuhul hõlmavad mitte ainult sisemisi jõupingutusi, vaid ka tihedat dialoogi ekspordikrediidiasutuste klientidega. Sellega seoses hindavad ekspordikrediidiasutused üha enam oma tavasid ja töötavad välja kavasid enda keskkonnamõju vähendamiseks (reisipoliitika jne). Kui ekspordikrediidiasutus on eraettevõte, on tal tavaliselt kogu oma tegevuse (nii avaliku kui ka erasektori tegevuse) jaoks ühtne poliitika ning neid tegevusvaldkondi ei eristata ei jätkusuutlikkuse aruannetes ega avaldatud poliitikas.

Väga oluline on läbipaistvus. Liikmesriigid püüavad hoolikalt tagada, et ekspordikrediidiasutused tegutseksid võimalikult läbipaistvalt, tagades samas konfidentsiaalsuse, mis võib olla äritehingute puhul vajalik. Vastavalt ühistele lähenemisviisidele näeb ELi ekspordikrediidiasutuste ühtlustatud tegevuskord ette üksikasjaliku teabe (sealhulgas keskkonna- ja sotsiaalse mõju hindamise aruannete) avalikustamise projektide kohta, millel võib omaduste tõttu olla kahjulik mõju keskkonnale või ühiskonnale. Liikmesriigid võivad minna veelgi kaugemale, avaldades täiendavat teavet konkreetsete tehingute või oma hindamismenetluste kohta (mõningate eranditega avaldavad ELi ekspordikrediidiasutused üldiselt oma veebisaitidel suure hulga inglise keelde tõlgitud teavet).

(d)Ekspordikrediidiasutuste tegevuse vastavus liidu eesmärkidele ja kohustustele

Et suurendada ELi tasandil läbipaistvust, peavad liikmesriigid määruse (EL) nr 1233/2011 kohaselt esitama komisjonile igal aastal tegevusaruande, milles kooskõlas riikliku õigusraamistikuga esitatakse ekspordikrediiditoiminguid käsitlev teatav finants- ja tegevusalane teave, mis hõlmab ka teavet selle kohta, kuidas tegeletakse keskkonnariskidega.

I lisa punktis 3 on sätestatud, et „[k]omisjon esitab nimetatud teabe alusel parlamendile aastaülevaate, milles hinnatakse ka ekspordikrediidiasutuste vastavust liidu eesmärkidele ja kohustustele“.