ET Euroopa Liidu Teataja C 228/123

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile, Regioonide Komiteele ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele „Roheline raamat territoriaalse ühtekuuluvuse kohta.Territoriaalse mitmekesisuse muutmine Euroopa tugevaks küljeks””

KOM(2008) 616 lõplik

2009/C 228/24

Euroopa Komisjon otsustas 6. oktoobril 2008 vastavalt EÜ lepingu artiklile 262 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile, Regioonide Komiteele ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele „Roheline raamat territoriaalse ühtekuuluvuse kohta. Territoriaalse mitmekesisuse muutmine Euroopa tugevaks küljeks””

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav majandus- ja rahaliidu ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsioon võttis arvamuse vastu 5. märtsil 2009. Raportöör oli Jan OLSSON.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 452. istungjärgul 24. ja 25. märtsil 2009 (25. märtsi istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 88, vastu hääletas 0, erapooletuks jäi 11.

1. Taustteave

1.1 Alates Euroopa Liidu loomisest on tema ülesandeks olnud tagada liikmesriikide majanduse harmooniline areng piirkondlike erinevuste vähendamise kaudu (1).

1.2 See ülesanne, mis oli Euroopa Liidu ülesehitamise esimestel aastakümnetel tagaplaanile jäänud, muutus esmatähtsaks 1988. aasta reformiga, mille algatas Jacques Delors pärast ühtse Euroopa akti vastuvõtmist, millega loodi konkreetne majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse poliitika.

1.3 1997. aastal allkirjastatud Amsterdami lepingus ühendatakse Euroopa väärtustena sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus ning üldist majandushuvi pakkuvad teenused (2).

1.3.1 Amsterdami lepingus täpsustatakse, et „ühendus taotleb eri regioonide arengutaseme ühtlustamist ning mahajäämuse vähendamist kõige ebasoodsamates piirkondades ja saartel, sealhulgas maapiirkonnad”.

1.4 Kui Lissaboni lepingu ratifitseerimise protsess lõpule jõuab, saab Euroopa Liit uue eesmärgi: edendada majanduslikku, sotsiaalset ja territoriaalset ühtekuuluvust (3).

1.5 „Asjaomaste regioonide puhul pööratakse erilist tähelepanu maapiirkondadele, tööstuslikust üleminekust mõjutatud piirkondadele ja regioonidele, kus valitsevad rasked ja püsivad ebasoodsad looduslikud või demograafilised tingimused, näiteks väga väikese rahvastikutihedusega põhjapoolseimatele piirkondadele, saartele, piiriülestele ja mäestikualadele (4)”.

1.6 Linnaarenduse ja territoriaalse ühtekuuluvuse eest vastutavate ministrite mitteametlikul kohtumisel 2007. aasta mais võeti vastu territoriaalne tegevuskava. Selles dokumendis võtavad 27 liikmesriiki endale kohustuse teha koostööd nii omavahel kui ka Euroopa Komisjoni ja teiste ELi institutsioonidega, et julgustada ELi polütsentrilist territoriaalset arengut ja kasutada paremini piirkondades olemasolevaid ressursse (5). Liikmesriigid võtsid vastu ka tegevuskava aastani 2011.

2. Üldised märkused

2.1 Komisjon avaldas 6. oktoobril 2008 dokumendi „Roheline raamat territoriaalse ühtekuuluvuse kohta. Territoriaalse mitmekesisuse muutmine Euroopa tugevaks küljeks” (6). Seda lühikest dokumenti alustab komisjon majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse tutvustamisega piirkondlikust seisukohast. Seejärel määratleb komisjon ELi territoriaalse mitmekesisuse tugevad küljed ja väljakutsed, võttes arvesse kolme peamist poliitilist vastust – koondumine, ühendamine ja koostöö –, millele lisanduvad geograafilised iseärasused, sealhulgas mäed, saarelisus ja väike rahvastikutihedus. Komisjoni arvates on territoriaalse ühtekuuluvuse eesmärgi saavutamiseks kõige otstarbekam ühendada valdkondliku poliitika kooskõlastamise parandamine mitmetasemelise partnerluse laiendamisega.

2.1.1 Konsultatsioonidokumendi lõpus on toodud 15 küsimust, mis on jaotatud kuude teemasse. Komitee järgib küsimuste esitamise järjekorda. Komitee märgib siiski, et küsimustele eelneb alati lause, mida mõnel juhul tuleks arutada.

2.1.2 Roheline raamat annab komiteele võimaluse väljendada oma mõtteid territoriaalse ühtekuuluvuse kohta, lähtudes sellest erilisest rollist, mis talle on aluslepingutega määratud, ning komitee koosseisust ja liikmete erialastest teadmistest.

2.1.3 Mõttevahetuse rikastamise eesmärgil soovib komitee pigem täiendada kui toetada teiste ELi organitega peetud arutelusid.

2.1.4 Tuleb märkida, et ELi tegevuse ja valdkondlike poliitikameetmete territoriaalset mõõdet ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse poliitika territoriaalset lähenemisviisi on käsitletud paljudes komitee arvamustes, mis kujutavad endast hindamatut inspiratsiooniallikat.

2.1.5 Seega peab territoriaalne ühtekuuluvus olema komitee arvates ühine eesmärk, millesse annavad oma panuse kõik geograafilised tasandid subsidiaarsuse põhimõtet järgides, kuid mida on võimalik tõhusalt saavutada üksnes siis, kui kõigil tasanditel võetakse vastutus kooskõlastatult ja üksteist täiendavalt.

2.2 Komiteel on oluline roll organiseeritud kodanikuühiskonna toetuse ja osaluse suurendamisel, mis on vajalik Euroopa projekti elluviimiseks, ning kõnealusel juhul selle poliitika ja nende meetmete rakendamise lihtsustamisel, mis tõhustavad territoriaalset ühtekuuluvust. Komitee rõhutab, et osalusdemokraatia kui üks ELi (7) demokraatia põhimõte on selle eesmärgi saavutamise vältimatu tingimus.

2.2.1 Majanduslike ja sotsiaalsete erinevuste suurenemise tendents, mis teatud piirkondades on sageli kumulatiivne, kujutab endast olulist ohtu poliitilisel tasandil. See võib tugevdada kodanike umbusaldust poliitikute vastu üldiselt ning eelkõige Euroopa projekti vastu.

2.2.2 Vastupidiselt sellele võib territoriaalne ühtekuuluvus aidata sotsiaalset kapitali säilitada või arendada. Ühe rühma või kogukonna liikmete vaheliste suhete rikkus kohalikul tasandil on dünaamilisuse ja uuenduslikkuse tagatis sotsiaalsel, majanduslikul, poliitilisel ja kultuurilisel tasandil, sõltudes oluliselt harmoonilistest elutingimustest ja suhtlemisvõimalustest teiste piirkondadega.

2.3 Komitee peab eriti oluliseks lähenemisviisi, mis lähtub kodanikest, nende vajadustest ja ootustest. Inimeste, eeskätt kõige ebasoodsamates oludes elavate inimeste elutingimused peab olema kõigi arutelude keskne teema ning territoriaalse ühtekuuluvuse põhieesmärk. Ühiskondlik areng, mida toetab majanduslik areng, on põhitingimus olemasolevate erinevuste vähendamiseks nii kodanike kui ka piirkondade vahel.

2.4 Komitee arvates peavad inimene ja kodakondsus olema ELi poliitika ja meetmete keskmes. Komitee rõhutab põhiõiguste harta kui territoriaalse ühtekuuluvuse vältimatu vahendi rakendamise vajadust.

2.4.1 Komitee leiab, et territoriaalne ühtekuuluvus peab toetuma sellele uuele kokkuleppele kodanike ja organiseeritud kodanikuühiskonnaga, mis võimaldab vastastoimet altpoolt üles suunatud osalusmenetluste, sealhulgas kodanikega peetav dialoog, ja ELi algatuste vahel.

2.4.2 Komitee rõhutab seetõttu põhimõtte „kõigepealt mõtle väikestele” rakendamise vajalikkust, et töötada valdkondlikud poliitikameetmed välja kodanike ja kõige madalama piirkondliku tasandi sotsiaal-majanduslike osalejate vajadustest lähtuvalt.

2.5 Komitee edendab Euroopa sotsiaalmudelit, mis põhineb ELi ühistel väärtustel ja eesmärkidel, mis hõlmavad ka majanduslikku ja sotsiaalset arengut. Sotsiaalpoliitika ja majanduspoliitika on vastastikuses sõltuvuses, nad tugevdavad teineteist ja väljenduvad väga sageli selgelt ühe piirkonna raames.

2.5.1 Komitee meenutab, et territoriaalse ühtekuuluvuse mõiste on Euroopa Liidu lepingus juba üle kümne aasta kirjas olnud koos üldist majandushuvi pakkuvate teenustega. Komitee kutsub seetõttu komisjoni üles koostama võimalikult kiiresti kokkuvõtte selle artikli rakendamise kohta õiguse, kohtupraktika ja majanduse seisukohast alates Amsterdami lepingu jõustumisest.

2.5.2 Komitee juhib tähelepanu asjaolule, et piirkonna mõiste ei ole ainult geograafiliselt määratletud, see sisaldab ka identiteedi mõistet. Seega hõlmab territoriaalne ühtekuuluvus ka kuuluvustunnet, sealhulgas kõiki isiklikku ja ühiskondlikku elu puudutavaid elemente.

2.5.3 Mõne jaoks tähendab piirkond midagi positiivset, mille üle võib uhkust tunda, kui on tegemist küla, linna või piirkonnaga, millel on kuulsusrikas minevik või märkimisväärne kultuuripärand või mis on tuntud oma kultuurilise või majandusliku dünaamilisuse poolest. Teiste jaoks seostub see mõiste negatiivsete tunnetega, seondudes ebasoodsate tingimuste, majanduslike raskuste, puuduse ja sotsiaalse ebaõiglusega, näiteks mahajäänud linnaosad.

2.5.4 Territoriaalset ühtekuuluvust toetav tegevus peab seega olema mitmemõõtmeline ja mitmesuunaline. Selle eesmärk on mõnikord lihtsustada ja toetada positiivseid aspekte, mõnikord parandada või vältida negatiivseid aspekte.

2.6 Komitee on seisukohal, et territoriaalse ühtekuuluvuse eesmärgile tuleb anda konkreetne vorm ja muuta see toimivaks, määratledes selgelt tegevuskava. Seni on tegevuskava põhimõte alati väga tõhusalt toiminud, näiteks eesmärk luua aastaks 1992 ühtne turg, majandus- ja rahaliidu etapid või ühinemisläbirääkimised Kesk- ja Ida-Euroopa riikidega. Komitee soovitab seepärast koostada pärast konsultatsiooni lõppu ajakava ning teha ettepanekuid sekkumisvahendite ja meetodite kohta.

2.6.1 Sellega seoses meenutab komitee, et ELi praegune eelarve ei võimalda tagada Euroopa Liidus piisavas ulatuses majanduslikku, sotsiaalset ja territoriaalset ühtekuuluvust (8). Lisaks tunneb komitee kahetsust, et liiga sageli raskendab menetluste raskepärasus ja keerukus lõppsaajate, st kodanike ja ettevõtete juurdepääsu rahastamisvahenditele.

2.6.2 Komitee toetab rohelist raamatut kui veel ühte sammu Euroopa Liidu integratsiooni teel ja tunneb heameelt selleteemalise arutelu alustamise üle. Ta tunnistab aga, et seda uut eesmärki võivad ohustada praktilised takistused ja poliitiline vastuseis. Komitee kahetseb, et kõnealuses dokumendis on liiga vähe teavet olemasolevate kooskõlastus- ja koostöömeetmete kohta ning et selles ei esitata piisavalt meetmete ettepanekuid.

3. Vastused küsimustele

3.1 Kuidas territoriaalset ühtekuuluvust kõige asjakohasemalt määratleda?

3.1.1 Komitee tunneb kahetsust selle üle, et komisjon pole esitanud rohelises raamatus kõnealusel teemal toimunud mõttevahetusi, kuigi komisjon juba tegi määratluste ettepanekuid ühtekuuluvusaruannetes.

3.1.2 Komitee toetab analüüsi, mille komisjon esitas oma kolmandas ühtekuuluvusaruandes: „Poliitiliselt on eesmärgiks aidata saavutada tasakaalustatum areng, vähendades olemasolevat ebavõrdsust, vältides territoriaalset tasakaalustamatust ning muutes selgemaks nii sektoraalse poliitika, millel on ruumiline mõju, kui ka regionaalpoliitika. Tuleb arendada territoriaalset integratsiooni ja soodustada regioonidevahelist koostööd” ning „Territoriaalse ühtekuuluvuse põhitingimuseks on, et vaatamata mõnedes piirkondades esinevatele raskustele, peab kõigi inimeste jaoks elukohast sõltumata olema tagatud võrdne juurdepääs põhirajatistele, hädavajalikele teenustele ja teadmistele — mida kokku mõistetakse termini all „üldist majandushuvi pakkuvad teenused””.

3.1.3 Toetudes oma varasematele arvamustele, leiab komitee ka, et territoriaalne ühtekuuluvus peab võimaldama ühtse ettekujutuse saamist ELi territooriumist (9). Komitee on seisukohal, et ELi piirkondade tasakaalustatud ja säästev areng (10) peab aitama ühendada konkurentsivõime, majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse ning teadmistepõhised majanduslikud saavutused (11) solidaarsuse ja sotsiaalse võrdsuse eesmärkidega (12).

3.1.4 Komitee leiab, et kodanikud võtavad territoriaalse ühtekuuluvuse omaks vaid siis, kui ta omandab nende jaoks konkreetse tähenduse, ja tingimusel, et nad osalevad selle määratlemisel ja rakendamisel. Lõpetuseks eelistab komitee sellist territoriaalse ühtekuuluvuse määratlust, milles tuuakse esile selle kasu kodanike ja kohalike sotsiaal-majanduslike osalejate seisukohast: territoriaalne ühtekuuluvus peab tagama võrdsed võimalused ja võrdsed elutingimused kõigi kodanike jaoks kõikjal Euroopa Liidus.

3.2 Milliseid lisaelemente tooks see Euroopa Liidu praegusse majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse käsitlusviisi?

3.2.1 Komitee leiab, et territoriaalne ühtekuuluvus toob taas esile vajaduse tagada majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse koosmõju. Praeguses kontekstis, mida iseloomustavad kriisid – finants-, majandus-, toiduainete-, kinnisvara- ja kliimakriis –, juhib territoriaalne ühtekuuluvus tähelepanu selle arengumudeli jätkusuutmatule iseloomule, mida me oleme järginud viimase 50. aasta jooksul.

3.2.2 Komitee on seisukohal, et kolme mõõdet – sotsiaalset, majanduslikku ja territoriaalset – tuleb tõhustada üheaegselt, innustades jätkusuutlikuma arengumudeli loomist.

3.2.3 Komitee meenutab, et kolmandas ühtekuuluvusaruandes võttis komisjon territoriaalse ühtekuuluvuse poliitika määratlemisel aluseks kolm mõõdet, mis on võrdväärsed: parandusmõõde, mille abil vähendada olemasolevat ebavõrdsust; ennetusmõõde, mille kaudu muuta sidusamaks territoriaalse mõjuga poliitikavaldkonnad, ning kolmandaks ärgitav mõõde, mille abil arendada territoriaalset integratsiooni ja soodustada koostööd.

3.2.4 See lähenemisviis näib komitee arvates mõistlik, kuid komitee siiski rõhutab, et territoriaalse ühtekuuluvuse korral ei tohiks mingil juhul piirduda vaid ühe mõõtme lisamisega praegusele majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse poliitikale. Territoriaalsesse strateegiasse, mis tuleb määratleda nii ELi kui ka riiklikul, piirkondlikul ja isegi kohalikul tasandil, tuleb hõlmata kõik poliitikavaldkonnad (13).

3.2.5 Mis puudutab ELi struktuuripoliitikat (nii nagu seda määratletakse rohelises raamatus), toetab komitee fondide paremat integreerimist, mis ulatuks kaugemale nõutava kooskõlastamise tasemest.

3.3 Millisel tasandil ja millises ulatuses tuleks territoriaalset tegevust arendada?

3.3.1 Komitee on üllatunud, et komisjon esitleb mitmetasandilist valitsemist üksnes kui üht võimalust, samal ajal kui komitee leiab, et see on pigem vajadus, mille tõhusus on tõestatud ja mis moodustab üha tugevama valitsemispõhimõtte Euroopa Liidus.

3.3.2 Komitee toetab integreeritud lähenemisviisi ettepanekut, kuid leiab siiski, nagu varem mainitud, et see peab väljenduma konkreetsetes meetmetes, nagu näiteks ELi struktuuripoliitika fondide kaasamine. Ta rõhutab kahetsusega, et praegune tegevus on võrreldes varasemate programmiperioodidega ebatõhusam. Keerulisemad raamatupidamis-, finants- ja auditeerimiseeskirjad tõid endaga kaasa rohkem halduskontrolle, mis tähendab lõplike abisaajate jaoks palju keerulisemaid menetlusi.

3.4 Kas EL peaks osalema territoriaalse ühtekuuluvuse edendamises? Kuidas määratleda tema osalust subsidiaarsuse põhimõtet arvesse võttes?

3.4.1 Komitee on arvamusel, et tõhusa territoriaalse ühtekuuluvuse poliitika peamine võtmeelement on selliste asjakohaste haldussüsteemide loomine, mis võimaldaksid hallata integreeritult keerukaid olukordi ja sisaldaksid järgmisi elemente: — meetmete võtmine ja otsuste tegemine eri territoriaalsetel tasanditel; — otsuste tegemine mitmetes eri keskustes, millel on oma eripära ja esmatähtsad eesmärgid;

3.4.2 Alt-üles lähenemisviis, mis põhineb kodanike aktiivsel osalusel, aitab integreerida ELi ja riiklikke poliitikameetmeid, eelkõige seetõttu, et organiseeritud kodanikuühiskonna lähenemisviis poliitikale ja meetmetele on enamasti terviklik erinevalt valdkondliku poliitika eest vastutavatest ametiasutustest riiklikul ja ELi tasandil. See lähenemisviis on täielikult kooskõlas subsidiaarsuse põhimõtte kõikide vormidega.

3.4.3 Komitee kordab üleskutset koostada täpne ajakava, kus määratakse üksikasjalikult kindlaks eesmärgid ja meetmed lühikeses, keskpikas ja pikas perspektiivis (14), sealhulgas tähtajad ning asutuste ja sidusrühmade rakendatavad või kavandatud meetmed, eelkõige ELi ja riiklikul tasandil.

3.5 Milline peaks olema territoriaalse mõõtmega seotud poliitilise sekkumise ulatus vastavalt lahendatava probleemi laadile?

3.5.1 Komitee jaoks on territoriaalse ühtekuuluvuse üks konkreetsemaid ja prioriteetsemaid väljendusi tagada kõigile Euroopa kodanikele olenemata nende elu- või töökohast juurdepääs üldhuvi pakkuvatele majandusteenustele ja üldhuvi pakkuvatele sotsiaalteenustele (15). Täpsemalt on tegemist valdkonnaga, mis nõuab poliitika tugevat ühtlustamist ning toimivat mitmetasandilist valitsemist. Praegune olukord ei ole kaugeltki rahuldav, eelkõige kõige haavatavamate piirkondade, nende elanike ning nende majanduslike ja sotsiaalsete sidusrühmade jaoks.

3.5.2 Komitee kordab soovi, et ELi tasandil määrataks kõigi üldhuviteenuste (nii majandusliku kui ka mittemajandusliku iseloomuga) jaoks kindlaks „ühised võrdlemiskriteeriumid; nimetatud ühised standardid, mis peavad käsitlema kõiki üldhuviteenuseid, sealhulgas üldist huvi pakkuvad sotsiaalteenused, sisalduksid kaasotsustamismenetlusega vastuvõetavas raamdirektiivis, millega loodaks kõnealustele teenustele kohandatud liidu õiguslik raamistik” (16).

3.6 Kas eriliste geograafiliste tunnustega piirkondade suhtes on vaja võtta poliitilisi erimeetmeid? Kui jah, siis missuguseid meetmeid tuleks võtta?

3.6.1 Selleks, et luua piirkondade vahel tõeliselt võrdsed võimalused, toetab komitee ideed võtta ebasoodsate püsitingimustega piirkondade, sealhulgas äärepoolseimate piirkondade jaoks vastu eripoliitika, mis põhineks sellistel põhimõtetel nagu püsivus (pikas perspektiivis prognoositavad meetmed), positiivne diskrimineerimine (seoses eelarvevahenditega ja ühiste põhimõtete teatud juriidiliste eranditega) ja proportsionaalsus (meetme ulatus ja mõju peab olema kohandatud konkreetsele juhtumile). See on vajalik, et võtta arvesse olukordade mitmekesisust (17).

3.6.2 Nendes piirkondades, mis vajavad täiendavaid jõupingutusi arengu suunamiseks ja finantsprojektide ettevalmistamiseks, ei tohiks EL mitte asendada kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi ning sotsiaal-majanduslikke partnereid, vaid peaks tungivalt julgustama neid osalema ja koostööd tegema.

3.7 Parem koostöö

3.7.1 Komitee on seisukohal, et koostöö on Euroopa sotsiaalmudeli üks aluseid ning integratsiooni vältimatu vahend.

3.7.2 Komitee leiab, et territoriaalne koostöö seisab vastamisi takistustega, mis tulenevad eri tasandi ametiasutuste soovimatusest koostööd teha ja oma pädevusi jagada. EL peab piirkondades levitama koostöökultuuri, toetades ja lihtsustades olemasolevate vahendite, nt partnerluse kasutamist.

3.7.3 Komitee tunnustab territoriaalse ühtekuuluvuse eesmärgi kahe esimese mõõtme – piiriülese koostöö ja riikidevahelise koostöö – tulemusi. Sellegipoolest rõhutab komitee piirkondadevahelise koostöö olulisust – see on Euroopa Komisjoni rohelises raamatus unustatud –, sest see kujutab endast märkimisväärset vahendit kogemuste ja heade tavade vastastikuseks tutvustamiseks nende piirkondade vahel, mis ei asu küll kõrvuti, ent jagavad samu eesmärke.

3.8 Milline peaks olema komisjoni roll territoriaalse koostöö edendamisel ja toetamisel?

3.8.1 Komitee leiab, et territoriaalne ühtekuuluvus peab pakkuma vähemsoodsate piirkondade kõigile sidusrühmadele ja isikutele võimaluse rakendada oma arengustrateegiaid, mitte lihtsalt olla sõltuv ja võimaliku finantshüvitise ootel. Selleks, et innustada neid oma eeliseid väärtustama ja projekte koostama, peab neil olema juurdepääs innovatsiooni ja heade tavade levitamise erivõrgustikele, kuhu kuuluvad sidusrühmad samade geograafiliste, klimaatiliste või demograafiliste probleemidega piirkondadest.

3.8.2 Komitee palub komisjonil pöörata piirkondadevahelise koostöö programmis INTERREG IV C senisest enam tähelepanu territoriaalsele, sotsiaalsele ja poliitilisele innovatsioonile, tugevdada koostööd Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD) neljandas meetmes, milleks on LEADERi programm, ning kehtestada menetlusi olemasolevate rahastamisvahendite kasutamise lihtsustamiseks.

3.9 Kas on vajadust territoriaalse koostöö uute vormide järele?

3.9.1 Komitee toetab ühenduse algatatud programmide (taas)käivitamist kohe pärast struktuuripoliitika vahehindamist. Selliste oma tõhusust tõestanud programmide nagu URBAN, EQUAL, Interprise jt lõpetamine oli kaotus nii territoriaalse ühtekuuluvuse kui ka sotsiaalse innovatsiooni seisukohast, kuna neid ülesandeid ei täideta praegu ei vahendite süvalaiendamise ega millegi muuga.

3.9.2 Komitee rõhutab, et territoriaalse koostöö tavapäraseid vorme tuleb kohandada vastavalt sellistele piirkondadele, mis asuvad maailma teiste suurte alade lähedal ning mille geograafiline olukord on seepärast eriline. Sellised piirkonnad on näiteks Kariibi meres ja India ookeanis asuvad äärepoolseimad piirkonnad ning ELi idapiiril asuvad piirkonnad.

3.10 Kas on vaja välja arendada uusi õiguslikke ja juhtimisvahendeid, et hõlbustada koostööd, sealhulgas välispiiri äärsetel aladel tehtavat koostööd?

3.10.1 Komitee toetab väga tugevalt Euroopa territoriaalse koostöö rühmituste (ETKR) loomist. Komitee kutsub üles kohandama riiklikke õiguslikke raamistikke, et võimaldada rühmituste rakendamist kogu ELis. Kuna rühmituste käivitamine on alles algusjärgus, on komitee hinnangul veel vara kokkuvõtete tegemiseks ning uute vahendite peale mõtlemiseks. Selle tegevuse juurde võiks asuda eespool nimetatud tegevuskava raames.

3.11 Parem kooskõla

3.11.1 Komitee on seisukohal, et territoriaalse koostöö parandamine eeldab piirkondade arengu puhul strateegilist lähenemisviisi meetmete ühtlustamise näol, kuna ühegi poliitikaga üksi ei ole võimalik parandada piirkondlikke erinevusi, mis tulenevad valdkondlikest poliitikameetmetest ja praeguse arengumudeli kontrollimatutest suundumustest.

3.12 Kuidas saaks parandada territoriaalse ja valdkondliku poliitika kooskõla?

3.12.1 Komitee rõhutab, et kõik Euroopa poliitikavaldkonnad peavad edendama sotsiaalse ühtekuuluvuse eesmärki ning piirkondade tasakaalustatumat majandusarengut (18).

3.12.2 Territoriaalne ühtekuuluvus nõuab kõigi valdkondlike poliitikameetmete ja eri valitsustasandite (kohalikust tasandist ELi tasandini) eelnevat kooskõlastamist.

3.13 Milliste valdkondlike poliitikate kujundamisel tuleks rohkem tähelepanu pöörata nende territoriaalsele mõjule? Milliseid vahendeid saaks selleks välja arendada?

3.13.1 Komitee nõustub Euroopa Parlamendiga, et ELi poliitikavaldkondade integreeritud lähenemisviis on vältimatu, hõlmates territoriaalset mõõdet eelkõige transpordi-, keskkonna-, põllumajandus-, energia-, konkurentsi- ja teaduspoliitikas.

3.13.2 Komitee soovitab, et ühise põllumajanduspoliitika tuleviku üle peetavas arutelus võetaks arvesse territoriaalse ühtekuuluvusega seotud väljakutseid, kuna ühine põllumajanduspoliitika avaldab ELi territooriumil olulist mõju nii majanduslikule, sotsiaalsele, keskkonna- kui ka maastiku kujundamise mõõtmele.

3.13.3 Euroopa Liidu õigusakte, poliitikat ja programme tuleks uurida, lähtudes nende mõjust territoriaalsele ühtekuuluvusele. Komisjonil on eriline vastutus selle mõjuhinnangu eest, mis peaks aktiivselt kaasama kõik asjaomased sidusrühmad. Vajaliku analüüsi ja hindamise toetamiseks tuleks kehtestada kvaliteedikriteeriumid (19).

3.14 Kuidas saaks territoriaalset poliitikat ühtsemaks muuta?

3.14.1 Komitee toetab ühtsuse suurendamist ja teeb ministrite nõukogule ettepaneku rakendada territoriaalse ühtekuuluvuse puhul avatud kooskõlastusmeetodit (20) koos täpsete suunistega, millega kaasnevad võrdlusanalüüsid, vastastikune hindamine, heade tavade levitamine, näitajad ning kõigi asjaomaste sidusrühmade kaasatus. Komitee soovib, et ka mitmetasandilist valitsemist ning valdkondadevahelist kooskõlastamist tunnustataks kõnealuse meetodi suuniste seas, kui meetodit ellu viiakse.

3.14.2 Avatud kooskõlastusmeetodi rakendamine võiks sisalduda ka eelnevalt viidatud tegevuskavas.

3.15 Kuidas saaks ühenduse ja riiklikku poliitikat paremini ühendada, et see annaks panuse territoriaalsesse ühtekuuluvusse?

3.15.1 Komitee tõstab esile edusamme, mis liikmesriigid on teinud linnaarenduse ja territoriaalse ühtekuuluvuse eest vastutavate ministrite mitteametlikel koosolekutel Leipzigis, Assooridel ja Marseille’s. Komitee soovitab liikmesriikide poliitika vabatahtlikku kooskõlastamist ning valdkondlike poliitikameetmete integreerimist vastavalt territoriaalses tegevuskavas kehtestatud kohustustustele ning kohalike ja piirkondlike omavalitsuste julgustamist seda tegevust oma valitsustasandil ellu viima. Komitee tuletab meelde, et kultuuri- ja looduspärand on Euroopa territooriumil peamine väljakutse, mis eeldab kooskõlastatud lähenemist, ehkki selles osas puudub selge pädevus.

3.16 Uued territoriaalsed partnerlused

3.16.1 Komitee on seisukohal, et asjaomaste sidusrühmade ulatuslikum osalemine poliitika väljatöötamisel ja elluviimisel on territoriaalse ühtekuuluvuse vältimatu eeldus.

3.16.2 Sotsiaaldialoog peab olema territoriaalse valitsemise üks peamine alustala. Sotsiaalpartnerite kaasatuse suurendamiseks soovitab komitee, et komisjon väärtustaks ja edendaks territoriaalset sotsiaaldialoogi.

3.16.3 Komitee tervitab asjaomaste ministrite seisukohta, mida nad väljendasid esimeses tegevusprogrammis (21), kinnitades oma veendumust, et mitmetasandiline valitsemine on peamine vahend ELi tasakaalustatud territoriaalse planeerimise tagamiseks, ning avaldades soovi kohtuda asjaomaste sidusrühmade ning kohalike ja piirkondlike omavalitsustega, et arutada territoriaalse tegevuskava prioriteetide elluviimist.

3.17 Kas territoriaalse ühtekuuluvuse edendamisel tuleks poliitika arendamisse kaasata uusi osalejaid, nagu sotsiaalmajandusvaldkonna, kohalike sidusrühmade, vabatahtlike organisatsioonide ja valitsusväliste organisatsioonide esindajad?

3.17.1 Territoriaalse arengu paktid on selle poolest huvitav lähenemisviis, et mitmekesised olukorrad ja konkreetsed väljakutsed nõuavad eri vahendite ja pädevuste mobiliseerimist ning eelkõige tuleb kaasata kõik sidusrühmad – eriti sotsiaalpartnerid, sotsiaalmajandusvaldkonna sidusrühmad ning sotsiaal-, keskkonna-, kohaliku arengu, soolise võrdõiguslikkuse ja elukestva õppe valdkonnas tegutsevad valitsusvälised organisatsioonid.

3.17.2 Finants- ja majanduskriisist tulenevate ümberkorralduste kontekstis on nüüd veelgi olulisem ja koguni pakiline kehtestada asjaomastes piirkondades vastavad paktid.

3.17.3 Komitee toetab Regioonide Komitee väljendatud ideed, et kohalike ja piirkondlike omavalitsuste ning sotsiaalmajandusvaldkonna organisatsioonide partnerlused võivad olla oluline vahend asulate, linnade ja piirkondade ning teiste territoriaalsete tasandite sotsiaal-majandusliku arengu ning territoriaalse ühtekuuluvuse edendamiseks. Sellist partnerlusel põhinevat lähenemisviisi tuleks laiendada, nii et see hõlmaks asjaomaste kodanikuühiskondade kõiki uusi sidusrühmi.

3.17.4 Komitee juhib tähelepanu sotsiaalmajanduse olulisusele, kuna 10 % Euroopa ettevõtetest tegutseb selles valdkonnas. Samuti toonitab komitee sotsiaalmajanduse rolli ühtekuuluvuses ja säästvas arengus, kuna ta loob aluse piirkonna tööhõivele, muudab maapiirkonnad dünaamilisemaks, loob sotsiaalset kapitali ning osaleb valdkondliku ja territoriaalse ümberstruktureerimise protsessis (22).

3.18 Kuidas kaasata vajalik arv osalejaid?

3.18.1 Komitee leiab, et hästi struktureeritud konsultatsioonid võivad viia viljakate partnerlusteni valitsusväliste sidusrühmade ja sotsiaalpartneritega territoriaalse ühtekuuluvuse elluviimise kõigil etappidel (määratlemine, järelevalve ja hindamine) (23).

3.18.2 Hea mitmetasandiline valitsemine eeldab ka partnerlusi kohalikul ja piirkondlikul tasandil esindatud organiseeritud kodanikuühiskonnaga. Oma tegevuse kaudu võiksid need organisatsioonid anda panuse kodanikuühiskonda kaasava mudeli arendamisse, osaledes territoriaalset ühtekuuluvust tugevdavate poliitikameetmete väljatöötamises ja rakendamises (24).

3.18.3 Seega tuleks kohalikul ja piirkondlikul tasandil esindatud organiseeritud kodanikuühiskonnal võimaldada osaleda vastutustundlikult ja läbipaistvalt territoriaalse ühtekuuluvuse poliitika ja meetmete määratlemises ja elluviimises (25).

3.19 Teadmiste suurendamine territoriaalse ühtekuuluvuse kohta

3.19.1 Selleks, et suurendada kodanike teadmisi territoriaalse ühtekuuluvuse kohta, peab komitee oluliseks luua kõigil tasanditel kestev arutelu, et määratleda territoriaalse ühtekuuluvuse tulevased väljakutsed ja strateegilised valikud. Arutelu eesmärk peaks olema aidata saavutada uut konsensust territoriaalses ühtekuuluvuses, mis põhineks kõigi asjaomaste sidusrühmade, eelkõige kodanikuühiskonna organisatsioonide ühisel pühendumisel.

3.20 Millised kvantitatiivsed/kvalitatiivsed näitajad tuleks ELi tasandil välja arendada, et jälgida territoriaalse ühtekuuluvuse tunnuseid ja suundumusi?

3.20.1 Komitee on arvamusel, et vaja on luua uued heaolu näitajad, mis ei ole enam tihedalt seotud SKP või RKT-ga, vaid mis võimaldavad näidata elukvaliteedis saavutatud piirkondlikke edusamme (26).

3.20.2 Komitee hinnangul tuleb kiiresti luua uus hindamiskriteeriumide sari, et koostada Euroopa ühtekuuluvuse uus kaart ELi piirkondade abikõlblikkuse määramiseks, kuna praegune ainus kriteerium – SKP elaniku kohta – põhjustab struktuuripoliitika elluviimisel diskrimineerimist. Inimeste kutseoskuste tase, sissetulekute ebavõrdsus, infrastruktuuri puudused, sealhulgas üldhuviteenustele juurdepääsu määr ja sotsiaalkaitse ulatus, kaugus Euroopa majanduskeskusest ja demograafiline struktuur on samuti olulised tegurid, mida tuleks arvesse võtta (27). Eurostat, ESPON ja sarnased asutused liikmesriikides peaksid püüdma välja töötada täielikuma ja täpsema statistilise vahendi. Hindamiskriteeriumid ja statistiline vahend moodustaksid aluse eespool nimetatud avatud kooskõlastusmeetodi näitajatele.

3.20.3 Samuti tasub arvesse võtta piirkondade endi poolt loodud meetodeid ja levitada häid tavasid (28).

Brüssel, 25. märts 2009 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) Rooma lepingu preambul.

(2) Vt Euroopa Liidu toimimise lepingu tulevane artikkel 14.

(3) VT Euroopa Liidu lepingu tulevane artikkel 33.

(4) Vt Euroopa Liidu toimimise lepingu tulevane artikkel 174.

(5) „Teel konkurentsivõimelisema ja säästvama ning mitmekesiste piirkondadega Euroopa poole”, Euroopa Liidu territoriaalne tegevuskava, linnaarenduse ja territoriaalse ühtekuuluvuse eest vastutavate ministrite mitteametlik kohtumine, Leipzig, 25. mai 2007.

(6) KOM(2008) 616 lõplik

(7) Vt Euroopa Liidu lepingu tulevane artikkel 11.

(8) EMSK arvamus teemal „Neljas aruanne majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse kohta”, ELT C 120, 16.5.2008, lk 73, punkt 2,1.

(9) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus „Territoriaalne tegevuskava”, ELT C 168, 20.7.2007, lk 16.

(10) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ühtse põllumajanduspoliitika teine sammas: maapiirkondade arengu poliitika kohandamise perspektiivid (Salzburgi konverentsi tagajärjed)”, ELT C 302, 7.12.2004, lk 53, punkt 2.4.

(11) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Tööstuse areng ja majanduslik, sotsiaalne ning territoriaalne ühtekuuluvus”, ELT C 302, 7.12.2004, lk 41, punkt 1.3.

(12) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Euroopa ruumi arenguplaan (SDEC)”, EÜT C 407, 28.12.1998, punkt 2.5.

(13) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Territoriaalne tegevuskava”, ELT C 168, 20.7.2007, lk 16.

(14) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile linnakeskkonda käsitleva temaatilise strateegia kohta”, ELT C 318, 23.12.2006, lk 86, punkt 2.3.7.

(15) Üldhuvi pakkuvad majandusteenused (SGEI – services of general economic interest) ja üldhuvi pakkuvad sotsiaalteenused (SSGI – social services of general interest).

(16) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Neljas aruanne majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse kohta”, ELT C 120, 16.5.2008, lk 73, punkt 3.4.

(17) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Kuidas saavutada looduslikult ja struktuuriliselt ebasoodsate püsitingimustega piirkondade parem lõimumine”, ELT C 221, 8.9.2005, lk 141.

(18) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Territoriaalne tegevuskava”, ELT C 168, 20.7.2007, lk 16, punkt 7.2.

(19) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Euroopa uus sotsiaalvaldkonna tegevuskava”, ELT C 27, 3.2.2009, lk 99.

(20) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteearvamus teemal „Territoriaalne tegevuskava”, ELT C 168, 20.7.2007, lk 16.

(21) Euroopa Liidu territoriaalse tegevuskava rakendamise esimene tegevusprogramm, 23. november 2007.

(22) Vt Euroopa Parlamendi aruanne sotsiaalmajanduse kohta (2008/2250(INI)), raportöör Patrizia Toya ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 2007. aastal avaldatud arvamus „Euroopa Liidu sotsiaalmajandus”.

(23) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Partnerlus struktuurifondide elluviimiseks”, ELT C 10, 14.1.2004, lk 2. Arvamus teemal „Valitsemistava ja partnerlus liikmesriikide ja piirkondlikul tasandil ning projektide alus regionaalpoliitikas”, ELT C …, punktid 1.9 ja 1.10 (ECO/228).

(24) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Valitsemistava ja partnerlus liikmesriikide ja piirkondlikul tasandil ning projektide alus regionaalpoliitikas”, ELT C …, punkt 1.2 (ECO/228).

(25) Nt üks kõnealuse aktiivse kaasatuse näide on Euroopa linnade ja piirkondade sotsiaalmajandusvõrgustiku REVES (Réseau des villes et régions pour l’économie sociale) koostatud territoriaalse sotsiaalse vastutuse põhimõte.

(26) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Euroopa uus sotsiaalvaldkonna tegevuskava”, ELT C 27, 3.2.2009, lk 99, punkt 7.11.1.

(27) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Struktuuripoliitika mõju ja tagajärjed Euroopa Liidu ühtekuuluvusele”, ELT C 93, 27.4.2007, lk 6, punkt 1.3.

(28) Nt Euroopa linnade ja piirkondade sotsiaalmajandusvõrgustiku REVES (Réseau des villes et régions pour l’économie sociale) koostatud territoriaalse sotsiaalse vastutuse põhimõte.