SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsiooni (edaspidi „konventsioon“) eesmärk on kaitsta Euroopa floorat ja faunat ning nende looduslikke kasvu- ja elupaiku eelkõige selliste liikide puhul, kelle kaitsmine nõuab mitme riigi koostööd. See on valitsustevaheline lepe, mis sõlmiti Euroopa Nõukogu egiidi all. Konventsioon jõustus 1. juunil 1982. Euroopa Liit on kõnealuse konventsiooni osaline alates 1. septembrist 1982. Praeguseks on konventsioonil 51 osalist, sealhulgas kõik ELi liikmesriigid.

Euroopa Nõukogu tavapärane eraldis Berni konventsioonile on aastate jooksul järk-järgult vähenenud, mistõttu ei ole võimalik tagada konventsiooni toimimist ilma selle osaliste märkimisväärsete vabatahtlike makseteta, kuid need on samuti vähenemas. Seetõttu on oluline luua konventsiooni jaoks usaldusväärne rahastamisallikas.

Vastavalt alalise komitee 39. koosolekul 6. detsembril 2019. aastal vastu võetud resolutsioonile nr 9 (2019) (Berni konventsiooni rahastamise kohta, millega algatati konventsiooniosaliste kohustuslike osamaksete uue süsteemi loomine) loodi istungitevaheline ekspertide töörühm, et aidata sekretariaadil esitada ettepanekuid finantsklauslite lisamiseks Berni konventsiooni artiklite muutmise teel ja laiendatud osalise kokkuleppe sõlmimiseks, mida arutatakse alalise komitee 40. koosolekul.

Alalise komitee 39. koosolekul loodud istungitevahelise ekspertide töörühma töö tulemustele tuginedes arutas alaline komitee 40. koosolekul kaht täiendavat ettepanekut rahastamisküsimuse lahendamiseks. Kõnealusel koosolekul võeti vastu otsus toetada laiendatud osalise kokkuleppe sõlmimist. Seoses ettepanekuga muuta Berni konventsiooni, et lisada sellesse finantsklauslid, nõustus alaline komitee pärast seda, kui liit ja selle liikmesriigid olid teinud avalduse, et enne otsuse tegemist on vaja pidada täiendavaid sisearutelusid, ilma vastuväideteta lükkama edasi otsuse tegemise konventsiooni võimaliku muutmise kohta kuni oma 41. koosolekuni.

Alalise komitee 40. koosolekuks esitatud ettepaneku kohaselt võetaks konventsiooni muudatusega kasutusele kohustusliku osamakse kehtestamise mehhanism. Esialgses tekstis ei tehtud siiski vahet põhieelarve ja programmilise eelarve vahel ega täpsustatud kohaldatavate osamaksete suurust. Läbivaadatud muudatusettepaneku üle peetakse läbirääkimisi istungitevahelises töörühmas, mis tegutseb kogu 2021. aasta jooksul enne otsuse vastuvõtmist alalise komitee 41. koosolekul. Liit peaks nendes läbirääkimistes aktiivselt osalema.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

Kohustuslike osamaksete süsteemi kehtestamine kõnealuse konventsiooni puhul oleks kooskõlas teistes valdkondades järgitava poliitikaga. Liit osaleb paljudes mitmepoolsetes keskkonnalepingutes, mille raames ta teeb lepingu nõuete ja/või lepingu sätete põhjal vastu võetud finantseeskirjade alusel kohustuslikke osamakseid. Nende lepingute puhul eristatakse tavaliselt põhieelarvet ja programmilist eelarvet, kusjuures kohustuslikke osamakseid tehakse ainult esimesse. Konventsiooni muutmise ettepanekus ei selgitata aga, et loodava mehhanismi puhul järgitaks seda tava. Kavandatavas muudatuses ei täpsustata ka kohaldatavate osamaksete määra. Muude mitmepoolsete keskkonnalepingute puhul ei ületa liidu osamakse tavaliselt 2,5 % osamaksete kogusummast. Seepärast on asjakohane, et liit tagab, et osalised ei ole kohustatud tegema makseid programmilisse eelarvesse ja et liidu osamakse suuruseks ei saa määrata rohkem kui 2,5 % eelarvest. Käesolev soovitus on täielikult kooskõlas nõukogu otsusega 2020/1830 liidu seisukoha kohta konventsiooni alalise komitee 40. koosolekul, ja tuleneb sellest.

•Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

Käesolev ettepanek on kooskõlas liidu eesmärkidega, mis on seotud keskkonna ja rahvusvaheliste suhetega.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

•Õiguslik alus