SELETUSKIRI

1. ETTEPANEKU TAUST

Triivvõrgupüügil on traditsiooniliselt kasutatud võrke, mis on piiratud pikkusega ja millel on suhteliselt väikesed võrgusilmad, et püüda peamiselt rannikualadel elavaid või sealt läbi rändavaid pelaagilisi liike. Probleemid algasid 1970. aastate lõpus ja 1980. aastatel, kui hakati kasutama suurema silmasuurusega ja 10 km pikkuseid triivvõrke. Suuremahuliste triivvõrkude kasutamisega surmati tahtmatult märkimisväärsel hulgal kaitsealuseid liike, eelkõige vaalalisi, merikilpkonni ja haisid, ning selle keskkonnamõju muutus rahvusvaheliseks mureküsimuseks.

Võttes arvesse ÜRO Peaassamblee resolutsioone,[1] milles nõuti moratooriumi suurte triivvõrkude[2] kasutamisele pelaagiliste liikide püügiks avameres, töötas EL 1990. aastate algul välja õigusaktid triivvõrgupüügi kohta.

Selles tulenevalt on alates 1992 aasta juunist ELis keelatud hoida pardal või kasutada triivvõrke, mille pikkus on üle 2,5 km (välja arvatud Läänemerel, Suur- ja Väike-Beltis ning Sundis). Alates 2002. aastast on keelatud kõigi igasuguses pikkuses triivvõrkude kasutamine nõukogu määruse (EÜ) nr 894/97 VIII lisas loetletud liikide (keelatud liigid) püügiks. Samuti on keelatud lossida VIII lisas loetletud liikidesse kuuluvaid triivvõrkudega püütud kalu. Lisaks on alates 1. jaanuarist 2008 keelatud igasuguseid triivvõrke pardal hoida või kasutada püügiks Läänemerel, Suur- ja Väike-Beltis ning Sundis.

Siiski on ELi kehtivas triivvõrke reguleerivas õigusraamistikus leitud puudusi, mis võivad soodustada seadusest kõrvalehoidmist. Kuna puuduvad ELi eeskirjad püügivahendite omaduste (nt võrgusilma maksimaalne suurus, võrguniidi maksimaalne jämedus, võrgunöörisuhe jne) ja püügivahendite kasutamise (nt maksimaalne kaugus rannikust, veesoleku aeg, püügihooaeg jne) kohta ning laeva pardal on lubatud hoida muid püügivahendeid, on kalurid saanud triivvõrkudega ebaseaduslikult püüda keelatud liike, mida triivvõrkudega püüda ei tohi, kuid on deklareerinud, et sellistesse liikidesse kuuluvad kalad on püütud näiteks muude püügivahenditega (nt õngejadad jne).

Hoolimata triivvõrke käsitlevatest sätetest on teateid triivvõrkude jätkuvast ebaseaduslikust kasutamisest ELi vetes. Euroopa Kohus on mõnede liikmesriikide raskete rikkumiste suhtes teinud ka otsused: Prantsusmaa (C-556/07; C-479/07) ja Itaalia (C-249/08).

Kontrolli- ja jõustamismeetmed ei ole andnud soovitud tulemusi, kuna tegevuse väikese ulatuse tõttu on lihtne kohaneda ja leida võimalusi kontrollidest kõrvalehoidmiseks. Väikesed triivvõrgud on endiselt lubatud ja lüngad ELi õigusaktides soodustavad nende ebaseaduslikku kasutamist. Seetõttu on kontrolliasutustel äärmiselt keeruline saada kindlaid tõendeid ebaseadusliku tegevuse kohta ja jõustada eeskirju.

Seega on selge, et selliste püügivahendite kasutamisega seotud tõsised keskkonna ja kalavarude kaitse probleemid on endiselt alles.

Olukorra lahendamiseks ja selleks, et täita ELi rahvusvahelisi kohustusi seoses triivvõrgupüügi nõuetekohase reguleerimisega, on ettevaatuspõhimõttele tuginevas kavandatavas määruses sätestatud täielik keeld võtta pardale või kasutada mis tahes triivvõrke ELi vetes alates 1. jaanuarist 2015. Sellega kehtestatakse ka kõnealuse püügivahendi läbivaadatud ja põhjalikum määratlus, et sulgeda kõik senised lüngad.

2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

Mõjuhinnangu läbiviimisel võeti arvesse teavet eri allikatest: veebipõhine avalik arutelu, kaks koordineeritud uuringut,[3] teave liikmesriikidelt ja mõjuhinnangu juhtrühma märkused.

Mõjuhinnangus on uuritud järgmisi poliitikavalikuid: 1) senine olukord; 2) tehniliste ja/või kontrollimeetmete võtmine, et suurendada kontrollitavust ja keskkonnanõuetele vastavust; 3) selliste triivvõrkude kasutamise valikuline keelustamine, mille puhul on kindlaks tehtud, et need on rangelt kaitstud liikide suhtes jätkuvalt kõige kahjulikumad ja/või mille puhul ei ole keelatud liikide kaaspüük välistatud; 4) triivvõrkude kasutamise täielik keelustamine.

Liikmesriigid ei kontrolli sellist kalapüüki üldse või see kontroll on olnud ebapiisav (nii kontrolli kui ka teaduslikust seisukohast) ja kahe uuringu käigus õnnestus võtta vaid piiratud ulatuses proove, seetõttu on praeguses olukorras äärmiselt keeruline saada põhjalikku ülevaadet praegusest püügitegevusest ja selle tegelikust keskkonnamõjust ning seepärast ei olnud näitajatepõhise analüüsi kaudu võimalik hinnata eri poliitikavalikute mõju.

Kõnealuste valikute hulgast eelistatakse valikut 4, kuna see vastab kõige paremini asjakohasuse, tõhususe, tulemuslikkuse ja sidususe kriteeriumidele ning annab ka keskkonnamõju ja väiksema halduskoormuse seisukohalt parima tulemuse. Seda toetab enam kui 52 % avalikus arutelus osalenutest, sealhulgas kalurite ühendused ja valitsusvälised organisatsioonid. Seega peeti kõige sobivamaks valikut 4, mis põhineks ettevaatusprintsiibi kohaldamisel kalapüügi suhtes, mille puhul valitseb kõige suurem oht rangelt kaitstud liikide juhupüügiks ja mida liikmesriigid saavad kontrollida vaid vähesel määral või üldse mitte.

Suur osa tuvastatud laevadest, kes kasutavad triivvõrke, tegutseb hooajaliselt ja nende laevastik koosneb mitmeotstarbelistest laevadest (kokku vähemalt 840 laeva, välja arvatud Läänemeri), mis on hajutatud väga suurel alal. Enamik neist laevadest tegutseb aastas vaid paar kuud ja mõned neist kasutavad triivvõrke vähem kui pool kuud aastas. Seega ei tähenda triivvõrkude kasutamise täielik keelustamine kalurite arvu vähenemist, sest kalapüük jätkub muude püügivahenditega vastavalt kehtivatele püügilubadele. Mõjuhinnangu jaoks kogutud teabest nähtub, et majandustulemused ja kõnealuste püügivahendite tähtsus üksikute laevade ja laevastike puhul varieeruvad märkimisväärselt, kuid riigi tasandil on nende tähtsus siiski piiratud. Selliste laevastike puhul, mille kohta on andmed kättesaadavad (nt Ühendkuningriik), moodustab väikeste triivvõrkudega püügi koguväärtus umbes 250 laeva kohta 0,14 % Ühendkuningriigis 2011. aastal lossitud saagi koguväärtusest. Itaalias, kus triivvõrkudega püüdmas on leitud vähem laevu, umbes 100, on triivvõrkude kasutamise majanduslik tähtsus riigi tasandil väike (0,8 % väärtuse põhjal ja 1,3 % lossitud saagi massi põhjal), kuigi lossitud saagi väärtus kõnealuste laevade käibest on vahemikus ligikaudu 20 % kuni 55 % (ühe laevastiku puhul kuni 90 %). Kuid triivvõrkude kasutamisest saadud kasum on väga erinev, jäädes vahemikku 1–54 % selliste laevade käibest ja on keskmiselt 22 % kogu triivvõrgupüügi kohta Itaalias. Kuigi ei saa välistada, et keeld võib mõjutada teatavate laevade püügitegevust, ei peeta täieliku keelustamise üldist sotsiaal-majanduslikku mõju riigi ja kohalikul tasandil asjakohaseks.

3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

· Kavandatud meetmete kokkuvõte

Kehtestada alates 1. jaanuarist 2015 täielik keeld hoida pardal ja kasutada mis tahes triivvõrke kõigil ELi laevadel ja kõigis ELi vetes. Seaduselünga kõrvaldamiseks kehtivates õigusaktides on esitatud triivvõrkude läbivaadatud ja ulatuslikum määratlus.

· Õiguslik alus

Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõige 2.

· Subsidiaarsuse põhimõte

Ettepanek tehakse Euroopa Liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas.

· Proportsionaalsuse põhimõte

Ettepanek on vajalik ja asjakohane selleks, et rakendada kalavarude majandamise suhtes ökosüsteemil põhinevat lähenemisviisi. Käesolevas ettepanekus piirdutakse sellega, mis on vajalik eesmärkide saavutamiseks kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikli 5 lõikega 4.

· Õigusakti valik

Kavandatud õigusakt: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus.

Muud meetmed ei oleks asjakohased järgmisel põhjusel: õigusaktiga tunnistatakse kehtetuks ja muudetakse kehtivaid määrusi, mida tuleb muuta muu määrusega.

4. MÕJU EELARVELE

Käesoleva meetmega ei kaasne täiendavaid liidu kulusid.

2014/0138 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,

millega keelatakse triivvõrgupüük, muudetakse nõukogu määruseid (EÜ) nr 850/98, (EÜ) nr 812/2004, (EÜ) nr 2187/2005 ja (EÜ) nr 1967/2006 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 894/97

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 2,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[4],

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist:

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1380/2013[5] on kehtestatud majandamisraamistik mere bioloogiliste ressursside kaitseks ja nendel põhineva kalanduse majandamiseks.

(2) Mere bioloogiliste ressursside säästev kasutamine peaks põhinema ettevaatuspõhimõttest tuleneval lähenemisviisil, mis ei tulene üksnes ELi toimimise lepingu artikli 191 lõike 2 esimeses lõigus osutatud ettevaatuspõhimõttest, vaid ka liidu rahvusvahelistest kohustustest, nagu on ette nähtud ÜRO kalavarude kokkuleppega,[6] eelkõige selle artikliga 6, ja parimatel olemasolevatel teaduslikel tõenditel.

(3) Ühine kalanduspoliitika peaks toetama merekeskkonna kaitset ja kõikide ärilisel eesmärgil kasutatavate liikide säästvat majandamist, eriti aga hea keskkonnaseisundi saavutamist hiljemalt 2020. aastaks, nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/56/EÜ[7] artikli 1 lõikega 1.

(4) Mitmes ÜRO Peaassamblee resolutsioonis (44/225, 22. detsember 1989, 45/197, 21. detsember 1990 ja 46/215, 20. detsember 1991)[8] nõuti moratooriumi triivvõrkude kasutamisele; selle ajendiks olid mureküsimused seoses suuremahuliste, üle 2,5 km pikkuste triivvõrkude keskkonnamõjuga, mistõttu suurenes märkimisväärselt kaitstud liikide suremus.

(5) Sellega seoses on nõukogu määrusega (EÜ) nr 894/97[9] kehtestatud majandamisraamistik kalavarude kaitsmiseks tehniliste meetmete abil, millega piiratakse triivvõrkude üldine kogupikkus kuni 2,5 kilomeetrini ja keelatakse teatavate liikide püüdmiseks kasutada või hoida laeva pardal triivvõrke.

(6) Lisaks on nõukogu määrusega (EÜ) nr 2187/2005[10] alates 1. jaanuarist 2008 keelatud pardal hoida või püügiks kasutada triivvõrke Läänemerel, Suur- ja Väike-Beltis ning Sundis.

(7) Kaitsealuste liikide tahtmatu surmamise vältimiseks seatud kaitse-eesmärgid, mille järgimiseks on vastu võetud liidu eespool nimetatud eeskirjad triivvõrkude kohta, kehtivad endiselt ja neid tuleks tugevdada.

(8) Triivvõrkude määratlust tuleks täpsustada selguse huvides ja selleks, et tagada ühetaoline arusaam triivvõrke käsitlevatest eeskirjadest ja nende ühetaoline rakendamine liikmesriikides.

(9) Lisaks sellele on vaja laiendada kõnealuse määratluse ulatust, et hõlmata kõik viimasel ajal kindlaks tehtud muud triivvõrkude tüübid kui teatavates püügipiirkondades kasutatavad triivivad nakkevõrgud. Eriti oluline on, et see mõiste hõlmaks püügivahendeid, mis erinevalt triivivatest nakkevõrkudest koosnevad kahest või enamast võrgulinast, mis ripuvad paralleelselt ühe või mitme ülemise selise küljes, kuid neid kasutatakse veepinna lähedal samal viisil nagu triivivaid nakkevõrke ja nad avaldavad mereressurssidele sarnast mõju; seega peaksid need olema ühtselt reguleeritud.

(10) Triivvõrke reguleerivas liidu õigusraamistikus on puudusi ja vastavates eeskirjades esinevad lüngad võimaldavad seadusest mööda hiilida, mistõttu on need eeskirjad ebatõhusad sellise püügivahendiga seotud keskkonnaprobleemide lahendamiseks.

(11) Triivvõrke kasutab teadmata arv väikseid mitmeotstarbelisi kalalaevu, kellest enamiku tegevus toimub ilma korrapärase teadusliku seire ja kontrollita. Kuna kõnealune kalapüük toimub väikeses ulatuses, mistõttu on lihtne kontrollidest kõrvale hoida, ei ole kontrolli- ja jõustamismeetmed andnud vajalikke tulemusi mereressursside kaitse seisukohalt, eelkõige seoses teatavate kaitsealuste liikidega.

(12) Jätkuvalt on tulnud teateid, et liidu kalalaevad kasutavad ebaseaduslikult triivvõrke, eelkõige määruse (EÜ) nr 847/97 VIII lisas loetletud liikidesse kuuluvate kalade püügiks, ja see on põhjustanud kriitikat liidu vastavate rahvusvaheliste kohustuste täitmise suhtes.

(13) Lisaks tekitab veepinna lähedal või veepinnal toimuv triivvõrgupüük suuri probleeme seoses sellega, et tahtmatult püütakse õhku hingavaid loomi, nagu mereimetajad, merikilpkonnad ja merelinnud, kes on liidu õigusaktide kohaselt enamasti klassifitseeritud kui rangelt kaitstud liigid.

(14) Lisaks ei ole nõukogu direktiiviga 92/43/EMÜ („elupaikade direktiiv”)[11] loodud kontrolli- ja aruandlussüsteemid osutunud tõhusaks, et teha kindlaks ja registreerida rangelt kaitstud liikide inimtegevuse ja kalapüügiga seotud surmapõhjuseid.

(15) Kalavarude majandamisele ökosüsteemipõhise lähenemisviisi rakendamisel nõutakse, et kalapüügi kahjulik mõju mereökosüsteemidele oleks minimeeritud ning soovimatut püüki välditaks ja vähendataks nii palju kui võimalik.

(16) Pidades silmas eespool nimetatud põhjuseid ja selleks, et tegelda nõuetekohaselt keskkonnakaitse probleemidega, mida kõnealune kalapüük põhjustab, samuti selleks, et saavutada keskkonna- ja jõustamise eesmärgid tõhusalt ja tulemuslikult, võttes samas arvesse minimaalset sotsiaalmajanduslikku mõju, on vaja kehtestada täielik keeld hoida pardal ja kasutada mis tahes triivvõrke kõigis ELi vetes ja kõigil ELi laevadel, sõltumata sellest kas nad tegutsevad liidu vetes või mujal; see kehtib ka liidu vetes tegutsevate kolmandate riikide laevade suhtes.

(17) Samuti on liidu õigusaktide selguse huvides vaja jätta välja kõik muud triivvõrkudega seotud sätted ja muuta nõukogu määruseid (EÜ) nr 850/98,[12] (EÜ) nr 812/2004, (EÜ) nr 2187/2005 ja (EÜ) nr 1967/2006[13] ning tunnistada kehtetuks määrus (EÜ) nr 894/97.

(18) Väikesemahulisi triivvõrke kasutavad laevad võivad vajada aega uue olukorraga kohanemiseks ja seepärast on vaja üleminekuperioodi. Seepärast peaks käesolev määrus jõustuma 1. jaanuaril 2015,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Reguleerimisala

Käesolevat määrust kohaldatakse kogu püügitegevuse suhtes ühise kalanduspoliitika reguleerimisala raames, nagu on sätestatud määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 1 lõikes 2.

Artikkel 2

Mõiste

1. Käesolevas määruses kasutatakse määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 4 lõikes 1 sätestatud mõisteid.

2. Lisaks määratletakse järgmine mõiste: „triivvõrk” – võrk, mis koosneb ühest või enamast võrgulinast, mis ripub (ripuvad) paralleelselt ühe või enama ülemise selise küljes, ja paikneb veepinnal või mida hoiavad teataval sügavusel allpool veepinda ujukid, mis triivivad kas vabalt hoovuste mõjul või paadi taha kinnitatult. Triivvõrk võib olla varustatud vahenditega, mille eesmärk on hoida võrk stabiilsena ja/või piirata selle triivimist, nt mereankur või põhjaankur, mis on kinnitatud võrgu ühte nurka.

Artikkel 3

Triivvõrkude keelustamine

Keelatakse:

a) mere bioloogiliste ressursside püük triivvõrkudega ning

b) hoida kalalaeva pardal mis tahes triivvõrke.

Artikkel 4

Seonduvate määruste muudatused

1. Määruse (EÜ) nr 850/98 artikli 20 lõige 3 jäetakse välja.

2. Määrust (EÜ) nr 812/2004 muudetakse järgmiselt:

a) artikkel 1a jäetakse välja;

b) I lisas jäetakse välja punkti A alapunkt b ja punkti E alapunkt b;

c) III lisas jäetakse välja punkt D.

3. Määruse (EÜ) nr 2187/2005 artikli 2 punkt o ning artiklid 9 ja 10 jäetakse välja.

4. Määruse (EÜ) nr 1967/2006 II lisa punktis 1 jäetakse välja sõnad „ja triivvõrkude”.

Artikkel 5

Kehtetuks tunnistamine

Määrus (EÜ) nr 894/97 tunnistatakse kehtetuks.

Artikkel 6

Jõustumine

Käesolev määrus jõustub 1. jaanuaril 2015.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel,

Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel

president eesistuja

[1] ÜRO Peaassamblee resolutsioonid: 44/225, 22. detsember 1989; 45/197, 21. detsember 1990; 46/215, 20. detsember 1991.

[2] Wellingtoni konventsioonis, millega keelati pikkade triivvõrkudega püük Vaikse ookeani lõunaosas, määratleti pikkade triivvõrkudena üle 2,5 km pikkused võrgud; konventsioon võeti vastu Wellingtonis 24. novembril 1989 ja see jõustus 17. mail 1991. http://www.mfe.govt.nz/laws/meas/wellington.html; http://www.jus.uio.no/english/ services/library/treaties/08/8-02/large-driftnets.xml.

[3] - MAREA - Erileping nr 8 (SI2.646130). „Identification and characterization of the small scale driftnet fisheries in the Mediterranean (DriftMed)”

- Erileping nr 5 (SI2.650655). „Study in support of the review of the EU regime on the small-scale driftnet fisheries”.

[4] ELT C , , lk .

[5] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1380/2013, 11. detsember 2013, ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu määruseid (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu otsus (EÜ) nr 2004/585 (ELT L 354, 28.12.2013, lk 22).

[6] EÜT L 189, 3.7.1998, lk 16.

[7] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/56/EÜ, 17. juuni 2008, millega kehtestatakse ühenduse merekeskkonnapoliitika-alane tegevusraamistik (merestrateegia raamdirektiiv) (ELT L 164, 25.6.2008, lk 19).

[8] ÜRO Peaassamblee 22. detsembri 1989. aasta resolutsioon A/RES/44/225, mis käsitleb pelaagiliste liikide laiaulatuslikku triivvõrgupüüki ja selle mõju maailma ookeanide ja merede elusressurssidele, lk 147. ÜRO Peaassamblee 21. detsembri 1990. aasta resolutsioon A/RES/45/197, mis käsitleb pelaagiliste liikide laiaulatuslikku triivvõrgupüüki ja selle mõju maailma ookeanide ja merede elusressurssidele, lk 123. ÜRO Peaassamblee 20. detsembri 1991. aasta resolutsioon A/RES/46/215, mis käsitleb pelaagiliste liikide laiaulatuslikku triivvõrgupüüki ja selle mõju maailma ookeanide ja merede elusressurssidele, lk 147.

[9] Nõukogu määrus (EÜ) nr 894/97, 29. aprill 1997, millega sätestatakse kalavarude kaitse teatavad tehnilised meetmed (EÜT L 132, 23.5.1997, lk 1), muudetud määrusega (EÜ) nr 1239/98.

[10] Nõukogu määrus (EÜ) nr 2187/2005, 21. detsember 2005, mis käsitleb Läänemere, Suur- ja Väike-Belti ning Sundi kalavarude kaitsmist tehniliste meetmete abil (ELT L 349, 31.12.2005, lk 1).

[11] NÕUKOGU DIREKTIIV 92/43/EMÜ, 21. mai 1992, looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7).

[12] Nõukogu määrus (EÜ) nr 850/98, 30. märts 1998, kalavarude kaitsest noorte mereorganismide kaitseks võetud tehniliste meetmete kaudu (EÜT L 125, 27.4.1998, lk 1).

[13] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1967/2006, 21. detsember 2006, mis käsitleb Vahemere kalavarude säästva kasutamise majandamismeetmeid (ELT L 409, 30.12.2006, lk 11).