ET Euroopa Liidu Teataja C 325/46

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal “Vabatahtlik tegevus, selle roll ja mõju Euroopa ühiskonnas”

(2006/C 325/13)

Euroopa Komisjon võttis 6. aprillil 2006 vastu otsuse paluda Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteelt EÜ lepingu artikli 262 kohaselt arvamust järgneva dokumendi kohta: “Vabatahtlik tegevus, selle roll ja mõju Euroopa ühiskonnas”

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutava tööhõive, sotsiaalküsimuste ja kodakondsuse sektsiooni arvamus võeti vastu 7. novembril 2006. Raportöör oli Erika KOLLER, kaasraportöör Gräfin zu EULENBURG.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis 431. täiskogu istungjärgul 13. ja 14. detsembril 2006 (13. detsembri 2006 istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 127, vastu hääletas 9, erapooletuks jäi 17.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee kutsub komisjoni üles kuulutama välja Euroopa vabatahtlike aasta ning avaldama nii kiiresti kui võimalik valge raamatu vabatahtliku tegevuse ja kodanikuaktiivsuse kohta Euroopas. Sel viisil oleks võimalik rõhutada nimetatud nähtuste vastastikust mõju ja tõsta esile nende ulatust ja olulisust. Kuna vabatahtlik tegevus toimub suures osas kohalikul tasandil, siis peab valge raamat aitama kaasa strateegiale, millega on võimalik tugevdada vabatahtliku tegevuse Euroopa mõõdet ja kodanikuaktiivsust, samuti edendada Euroopa inimeste samastumist Euroopaga.

1.2 Liikmesriikide valitsusi tuleb innustada välja töötama riiklikku vabatahtlike poliitikat ja vabatahtliku tegevuse otsese toetamise ja tunnustamise strateegiat. Nimetatud riiklik vabatahtlike poliitika peab hõlmama ka vastava infrastruktuuri loomist. Euroopa Liit võib siin anda ette raamid ning toetada liikmesriikidevahelist parimate tavade ulatuslikumat levitamist.

1.3 Kõik liikmesriigid peaksid välja töötama õiguslikud raamtingimused, mis näeksid ette õiguse harrastada vabatahtlikku tegevust, olenemata asjaomase isiku õiguslikust või sotsiaalsest staatusest. Kõikidele vabatahtliku tegevuse harrastajatele, sealhulgas puuetega inimestele, tuleb tagada võrdne kohtlemine. Mõnes liikmesriigis takistavad õiguslikud raamtingimused ikka veel vabatahtliku tegevuse arengut, mis ei võimalda seetõttu ka suuremat ühiskondlikku toetust. Vahel takistavad arengut isegi sellised õigussätted nagu tööhõivekeeld või -piirang. Nimetatud piirangud tuleb läbi vaadata ning soodustada vabatahtlikku tegevust läbi ettenägeliku õigusliku raamistiku, näiteks kindlustus ja kulude hüvitamine vabatahtlikele.

1.4 Komitee arvates peaksid vabatahtliku tegevuse tähtsust tunnustama ning selle edendamisele kaasa aitama mitte ainult valitsused, vaid ka teised osapooled — parlamendid, piirkondlikud ja kohalikud asutused, sotsiaalpartnerid ja kodanikuühiskond, sest sellisel viisil rõhutavad nad vabatahtliku tegevuse tähtsust ning parandavad selle mainet ühiskonnas. Lisaks rõhutab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee kodanikuühiskonna organisatsioonide otsustavat rolli vabatahtliku tegevuse juures.

1.5 Samas peab komitee soovitavaks kooli ja kodanikuühiskonna seoste esiletoomist, et soodustada ettevalmistust vabatahtlikuks tegevuseks. Seetõttu tuleb üldhariduses pöörata rohkem tähelepanu pedagoogilisele tegevusele, mille eesmärk on sotsiaalse teadlikkuse arendamine ja üldist huvi pakkuvate sotsiaalsete probleemide lahendamises osalemise soodustamine. Näiteks võiks nn sotsiaalse ja ökoloogilise aasta raames pakkuda noortele alates 15. eluaastast võimalust praktiliseks tegevuseks, et julgustada neid tegelema oluliste ja mõttekate tegevustega. Erilist tähelepanu tuleb pöörata valitsusväliste organisatsioonide toetamisele, kus lapsed saaksid harrastada oma elu esimest vabatahtlikku tegevust.

1.6 Informaalse ja mitte-formaalse hariduse tunnustamise põhimõtte toetamiseks tehtavates jõupingutustes — Europass ja põhipädevusi käsitlevad soovitused — peaks EL erilist tähelepanu pöörama läbi vabatahtliku tegevuse saadud oskuste tunnustamisele. Noorte Europassi loomine edendaks noorte vabatahtliku tegevuse tunnustamist.

1.7 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee on seisukohal, et nii liikmesriigid kui Euroopa Liit ise peaks välja töötama vabatahtliku tegevuse poliitika, mis hõlmaks vabatahtliku tegevuse edendamise strateegiat ja konkreetseid kavasid, eritoetuste ettepanekuid, avalikkuse teadvustamist, partnerluse loomist kodanikuühiskonna ja ettevõtete vahel ning vabatahtliku tegevuse tulemuste avaliku tunnustamise edendamist. Selle juurde kuulub ka vabatahtlikku tegevust toetava õigusliku raamistiku loomine. Euroopa Liit võib siin anda ette raamid ning pakkuda mõtteainet, samuti toetada liikmesriikide parimate tavade levitamist.

1.8 Euroopa tasandil on tarvis usaldusväärseid ja võrreldavaid andmeid vabatahtliku tegevuse ulatuse, tähenduse ja sotsiaalmajandusliku väärtuse kohta. Sellekohaste uuringute aluseks peaks olema vabatahtliku tegevuse ühtne määratlus. Uuringutes tuleks analüüsida vabatahtlike vajadusi ja motiive ning eelkõige põhjuseid, miks inimesed ei taha osaleda vabatahtlikus tegevuses. Euroopa tasandil tuleb leida võimalused muuta nähtavaks vabatahtliku tegevuse panus rahvatulusse ja selle mõju ühiskonnale. Eurostat saaks siin täita koordineerivat ja algatavat rolli: vastavad arvandmed peaksid olema Euroopa Liidu liikmesriikide kõikidel statistikaametitel.

1.9 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee soovitab Euroopa Liidu rahastamissüsteemis ning poliitikavaldkondades ja programmides toetada vabatahtlikku tegevust senisest enam. Selleks on vaja eelkõige vabatahtliku tegevuse toetamise üleeuroopalist infrastruktuuri. Hetkel on üheks vabatahtlikku tegevust toetavaks jõuks Euroopa Liidus Euroopa vabatahtlike teenistus, mille raames on ligi 40 000 18–25-aastast noort kuue kuu kuni aastase perioodi vältel viibinud 31-s Euroopa ja partnerriigis. Teiste vabatahtlike tegevust arengumaades rahastatakse samas arenguabi vahenditest. Teiste vabatahtlike tegevust arengumaades rahastatakse samas arenguabi vahenditest. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee loeb kõnealuseid allikaid ebapiisavaks ning soovib, et Euroopa Liit tegeleks vabatahtliku tööga aktiivsemalt, järjepidevamalt ja kooskõlastatumalt eelkõige sedakaudu, et üleeuroopalised vabatahtlike programmid oleksid kättesaadavad kõikidele rahvastikurühmadele ega piirduks ainult noorte pikaajaliste vabatahtlike teenistustega.

1.10 Lisaks arvab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee, et tuleks avaldada eakate inimeste vabatahtliku tegevuse soovitus, mis hõlmaks näiteks partnerluse ja kogemuste vahetuste katsekavasid ning mis võiks olla üks esimesi asjaomaseid algatusi.

1.11 Tuleb märkida, et Euroopa projektide raames harrastatud vabatahtlikke tegevusi tuleb käsitleda rahalise osalusena. Lisaks tuleks Euroopa projektide taotlusvormid muuta lihtsamaks ja vähembürokraatlikuks, nii et vabatahtlike organisatsioonidel oleks üldse võimalik Euroopa projektides osaleda.

1.12 Tuleb soodustada ja laiendada teabe levikut: kahjuks ei jõua teave liiga sageli huvitatuteni. Siinkohal tuleks kasutada kõiki võimalikke teabekanaleid. Näiteks võiks luua vastava teabega kodulehekülje, millele saaks ühe hiireklõpsuga kõigilt olemasolevatelt vabatahtliku tegevusega seotud kodulehekülgedelt. Selles küsimuses on eriline tähtsus vabatahtlike organisatsioonide Euroopa võrgustikel. Need tagavad, et organisatsioonid vahetavad omavahel teavet, edastavad eeskujulikke kogemusi ning annavad Euroopa Liidu institutsioonidele edasi vabatahtlike palved ja nõudmised. Kõnealuseid võrgustikke tuleb sihipäraselt toetada osana vabatahtliku tegevuse edendamise infrastruktuurist.

1.13 Euroopa Liit saab anda olulise panuse vabatahtliku tegevuse edendamisesse ja avalikku tunnustamisesse, toetades ÜRO välja kuulutatud rahvusvahelist vabatahtlikke päeva (5. detsember) ning tunnustades ja tähistades sel päeval vabatahtlikku tegevust. Rahvusvaheline vabatahtlike aasta 2001 näitas, kui olulised on avalikkust mõjutavad ja riigi poolt toetatavad programmid. Kui Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee soovituse kohaselt kuulutataks välja vabatahtliku tegevuse aasta, siis aitaks see Euroopa tasandil tunnustada ja toetada arvukate vabatahtlike kohalikku tegevust ning tekitaks ühtekuuluvustunnet Euroopa vabatahtlikes..

1.14 Eesmärgiga soodustada vabatahtliku tegevuse tunnustamist ja olulisust liikmesriikide arengus teeb Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee ettepaneku võtta vastu Euroopa harta, kus määratakse kindlaks vabatahtlike organisatsioonide roll, õigused ja kohustused. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee teeb ettepaneku vabatahtlike organisatsioonide majandusliku olukorra parandamiseks ELi õigustikku sisse viia kõnealuste organisatsioonide vabastamine käibemaksust. Ettepaneku määratleda vabatahtlike organisatsioonide roll, õigused ja kohustused Euroopa hartaga eesmärk on esiteks luua kõnealustele organisatsioonidele ühtsed suunised, mis annab neile erilise õigusliku staatuse seoses majanduslike ja teiste õigustega.

2. Sissejuhatus

2.1 Vabatahtlik tegevus on ühiskonna jaoks hindamatu väärtusega. Enam kui 100 miljonit vabatahtlikku pühendub oma vabal ajal arvukatele tegevustele, mis on kasulikud kolmandatele isikutele ning mis teenivad üldsuse huve. Kodanikuühiskonna organisatsioonide tööd, mida teevad sageli ainult või suuremas osas vabatahtlikud, tunnustavad järjest enam ettevõtted, riigi esindajad ning eelkõige kodanikud ise (1).

2.2 Siiski on vabatahtlik tegevus midagi palju enamat kui vaid teenuste pakkumine ja sotsiaalsete vajaduste rahuldamine. Vabatahtliku tegevuse aluseks on soov teenida omal algatusel üldhuve ning aidata neid kujundada, toetades selliseid väärtusi nagu ühiskondliku heaolu kaitse ja solidaarsus ning vastandub seega kaasaegse ühiskonna üha tüüpilisematele nähtustele – individualismile ja egoismile.

2.3 Vabatahtlik tegevus on nii kohalikul kui Euroopa tasandil lahutamatult seotud ühiskondliku osalusega ja kodanikuaktiivsusega, mis moodustavad demokraatia nurgakivi. Kodanikud ei osale ühiskondlikus elus mitte ainult poliitiliselt, vaid lahendavad sihipäraselt ka ühiskonnaprobleeme. Ühiskondlikus elus osaledes saavad nad ellu viia ühiskonna kujundamise selgepiirilist tahet. Inimene töötab teiste hüvanguks oma vabast ajast või vabatahtliku teenistuse raamistuses teenides nii ühiskondliku heaolu huve, mis on sageli seotud märkimisväärse rahalise või terviseriskiga. Just selline Euroopa kodanikuaktiivsuse vorm loob kodanikes tugeva kuuluvustunde oma ühiskonnaga. Vabatahtlik tegevus võib seega olla osalemise üks paremaid näiteid ja on seega kodanikuaktiivsuse olemuslik koostisosa või isegi eeldus.

2.4 Lisaks soodustab vabatahtlik tegevus isiklikku arengut luues ühelt poolt sotsiaalset teadvust ning arendades teisalt oskusi ja võimeid, mis parandab vabatahtlike võimalusi tööturul ning aktiivset osalemist ühiskonnaelus. Vabatahtlik tegevus pakub oma eri variantides informaalse (2) ja mitte-formaalse (3) hariduse võimalust, millel on formaalse (4) hariduse kõrval oluline roll elukestva õppe poliitikas.

2.5 Vabatahtlik tegevus annab olulise panuse meie rahvamajanduste kogutoodangusse. Väga sageli jäetakse nimetatud panus riiklikes statistikates tähelepanuta, sest selle aluseks ei ole alati rahalises väärtuses mõõdetavate hüvede vahetamine ning puudub ühtne metoodika selle majandusliku väärtuse mõõtmiseks. Kui seda siiski mõõdetakse, on näha, et vabatahtliku tegevuse majanduslik väärtus ja panus majandusse on märkimisväärne (5). Näiteks Ühendkuningriigis hinnatakse vabatahtliku tegevuse majanduslikuks väärtuseks 7,9 % SKTst ja 38 % kogu rahvastikust osaleb asjaomastes tegevustes. Iirimaal ja Saksamaal tegeleb vabatahtliku tegevuse mõne vormiga üle 33 % kodanikest ja Poolas 18 % rahvastikust.

2.6 Euroopa ja rahvusvahelisel tasandil toimiv riikidevaheline vabatahtlik teenistus tõstab oluliselt rahvaste vahelist solidaarsust ja üksteise mõistmist ning soodustab kultuuridevahelist dialoogi. Sellega seoses tervitab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee komisjoni algatust laiendada Euroopa vabatahtlike teenistuse tegevust, muuta see nähtavamaks ning tõhusamaks.

2.7 Vabatahtliku tegevuse ajendid on solidaarsus ja vastutustunne teiste ees ja ka vajadus end kasulikuna tunda. Vabatahtlik tegevus loob sotsiaalseid seoseid, aitab kaasa ühiskondliku ühtekuuluvuse tekkimisele ning soodustab elukvaliteedi tõusu ja sotsiaalseid edusamme Euroopas. Seega kehastab see Euroopa integratsiooni väärtusi, nagu sätestatud EÜ asutamislepingu artiklis 2 ja Euroopa Liidu lepingu artiklis 2. Lisaks on vabatahtlik tegevus osalusdemokraatia — mida Euroopa põhiseaduse lepingus tunnustatakse kui ELi demokraatliku elu koostisosa — oluline väljendusvorm. Vabatahtlik tegevus ning vabatahtlikud teenivad ühiskondliku heaolu huve. Euroopa Liit peab tunnustama vabatahtlikku tegevust vääriliselt kõikides liikmesriikides.

2.8 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee on vabatahtliku töö teemat käsitlenud juba oma 2002. aastal vastu võetud teabearuandes “Töö varjupaikades näitena vabatahtlikust tööst Euroopas” (raportöör: Gräfin zu EULENBURG). Lisaks on vabatahtlikku tegevust mainitud Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee töödes muude aspektide hulgas, kuid seni pole selle teema kohta eraldi arvamust koostatud (6).

2.9 Euroopa Liidu siseselt tunnustatakse üha enam vabatahtliku tegevuse panust sotsiaalses, kultuurilises ja keskkonna valdkonnas ning vabatahtlike organisatsioone kaasatakse rohkem poliitilistesse otsustusprotsessidesse hariduse, elukestva õppe, tervise, tarbijakaitse, arengu, kaubanduse jt aladel. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tervitab kõnealuseid algatusi, kuid on seisukohal, et esialgsed edusammud ei ole kaugeltki piisavad.

2.10 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tunneb heameelt, et nii Euroopa Komisjoni 2001. aastal algatatud poliitilise protsessi kui avatud koordinatsioonimeetodi üks prioriteet on noorte vabatahtlik tegevus. Komitee julgustab komisjoni jätkama saavutatud edusammudest lähtudes vabatahtliku tegevuse arendamist ning käsitlema seejuures valdkonnaüleseid aspekte tervikliku lähenemisviisi raames.

2.11 Rahvusvahelisel tasandil sai suundanäitavaks aasta 2001, mil ÜRO kuulutas välja rahvusvahelise vabatahtlike aasta. Kõnealune aasta pööras avalikkuse tähelepanu vabatahtlikule tegevusele, julgustas inimesi taas harrastama vabatahtlikke tegevusi ning näitas, kuidas saab vabatahtlikku tegevust poliitiliselt tunnustada, toetada ja soodustada. ÜRO algatusel tähistatakse iga aasta 5. detsembril rahvusvahelist vabatahtlike päeva. Ka Euroopa Liit peaks juhtima Euroopa kodanike tähelepanu sellele olulisele sündmusele.

2.12 Üldiselt on komitee siiski arvamusel, et Euroopa Komisjon ja liikmesriigid peaksid vabatahtlikule tegevusele rohkem tähelepanu pühendama. Ka seetõttu tervitab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee Euroopa Komisjoni voliniku Margot WALLSTRÖMi taotlust komitee arvamuse koostamiseks kõnealusel olulisel teemal.

3. Vabatahtliku tegevuse mõiste ja tunnused

3.1 Praktikas ja teadusuuringutes määratletakse vabatahtlikku tegevust sageli erinevalt, samuti on raske koondada ühte määratlusse selle mõiste eri nüansse. Euroopa Liidu riikide erinevates määratlustes on ühised kolm vältimatut kriteeriumi: — Vabatahtlikku tegevust harrastatakse vabast tahtest ja omal algatusel. See ei saa olla mingis vormis kohustuslik. Vabatahtlikkus tagab vabatahtlike seotuse ja identifitseerimise oma tegevusega. — Vabatahtlik töö on tasuta ning selle tegemisel ei ole rahalisi ajendeid; tekkinud kulud võib vabatahtlikele siiski hüvitada. — Vabatahtlikku tegevust harrastatakse eesmärgiga teha midagi teiste inimeste heaks väljaspool oma perekonda või teiste ühiskonnarühmade jaoks ning olla sel viisil kasulik ühiskonnale kui sellisele (kuigi pole kahtlust, et vabatahtlikust tegevusest tõuseb oluline isiklik kasu vabatahtlike isiksuse kujunemisele). On vaieldav, kas selle määratluse alla peaksid kuuluma ainult korrapärased tegevused, kas selle hulka kuulub naabrite abistamine ning viimastel aastatel tekkinud “ajapangad” või peaks arvesse minema ainult ametlikus ja struktureeritud vormis harrastatav vabatahtlik tegevus. Nimetatud kolm põhitingimust on siiski vajalikud eeldused, et tegevust — olgu see vabatahtlik tegevus kohaliku kogukonna heaks või struktureeritud vabatahtlik teenistus — saaks liigitada vabatahtlikuks tegevuseks. Üldiselt võib öelda, et vabatahtliku tegevuse eri vormidele vastab kõige paremini lai määratlus.

3.2 Vabatahtliku tegevuse eesmärk ei ole asendada tasustatavat tööd. On isegi soovitav, et tasustatava töö asendamine vabatahtliku tegevusega oleks võimatu. Vabatahtliku tegevuse eriline väärtus tuleneb selle panusest ühiskonna kujundamisesse. Vabatahtlik tegevus ei ole ka pelgalt sotsiaalne teenus ega loodud riiklike põhiülesannete ülevõtmiseks. Vabatahtliku tegevuse olemuslik lisaväärtus seisneb: — sotsiaalsete ja ühiskondlike seoste loomises; asjaolus, et iga vabatahtlikku tegevust harrastav isik samastab end tugevamini ühiskonnaga ja temas tugevneb solidaarsustunne; — kodanike osalemises ühiskonna aktiivses kujundamises.

3.3 Vabatahtlikku tegevust esineb paljudes eri vormides, see muudabki tema liigitamise nii raskeks. Vabatahtlikku tegevust harrastavad erinevad ühiskonnarühmad, kuigi liikmesriigiti erinevas ulatuses. Ühes valdkonnas tegutsevate vabatahtlike osakaal, nende profiil (vanus, päritolu, haridustase jne) võib riigiti väga erinev olla.

3.4 Formaalse, teatud asutuses harrastatava tegevuse kõrval on olemas ka informaalne tegevus ning varjujääv tegevus (nt sisserändajate vabatahtlik tegevus).

3.4.1 Vabatahtliku tegevuse eri vormide hulka kuuluvad muu hulgas: — osavõtt avalikust elust ja kodanike ühiskondlikust tegevusest; — tegutsemine üldhuvi valdkonnas, teadlikkuse tõstmise kampaaniate korraldamine, õigusalane nõustamine ja tarbijakaitse; — heategevus, teiste inimeste aitamine, eriti vanurite ja puuetega inimeste abistamine nende lähikeskkonnas, või ka arenguabi, — tegevus vahetu ühiskondliku heaolu nimel, muu hulgas erilistes olukordades nagu keskkonnakatastroofide järel jne; — vastastikune abi ja eneseabirühmad; — tegutsemine usuühendustes; — kodanikud, kes on ühiskonnas erinevatel vabatahtlikel ametikohtadel ning tegevad poliitilises ja teaduselus, väikeste ühenduste või spordiühingute juhatustes.

3.4.2 Vabatahtliku tegevuse võib lisaks jagada tegevusvaldkondadeks, näiteks sport, kultuur, sotsiaalküsimused, tervishoid, haridus, noorsugu, keskkonnakaitse, katastroofiabi, poliitika, tarbijakaitse jne.

3.5 Vabatahtlike teenistused on vabatahtliku tegevuse erivorm: need on piiratud kestvusega ning sageli tegelevad sellega vaid vabatahtlikud, s.t vastupidiselt enamikule vabatahtlikust tegevusest ei tehta seda lisaks muudele tegevustele, nagu õppimine ja töötamine. Vastupidiselt vabatahtlikule tegevusele, millega inimene tegeleb oma vabal ajal ja jätkuvalt, toetub vabatahtlik teenistus harilikult ühiselt seatud normidele ning kohustustele. Vabatahtlik teenistus tähendab sageli kokkulepet projekti erinevate partnerite (sealhulgas vabatahtlike) vahel. Eristatakse mitut vabatahtlike teenistuse vormi: Vabatahtlikud tegevused hõlmavad asjaomase tegevuse kõiki liike. Neid iseloomustavad järgmised kriteeriumid: kõigile avatud, tasustamata, tehakse vabatahtlikult, nendega kaasneb hariduslik aspekt (mitte-formaalne haridus) ja nad annavad sotsiaalset lisaväärtust. Vabatahtlike teenistus on vabatahtlike tegevuste üks vorm ja seda iseloomustavad järgmised aspektid: eesmärgid, sisu, ülesanded, struktuur ja raamistik on selgelt kindlaks määratud; Riiklikult organiseeritud vabatahtlike teenistus on teenistus, mida korraldatakse riigi poolt või riigi ülesandel, näiteks sotsiaal- või kodanikukaitse valdkonnas. Tsiviilteenistus on mõnes riigis pakutav mittevabatahtlik alternatiiv sõjaväekohustusele; kuid selle aluseks ei ole vaba tahe (7).

3.6 Selgelt saab eristada kaht vabatahtliku tegevuse tüüpi: ÜRO ja ILO määratluste kohaselt hõlmab esimene tüüp töötamist mittetulunduslikes organisatsioonides tihti turu tasemest madalama tasu eest; teist tüüpi vabatahtliku tegevuse eest tasu ei saada, kuid hüvitatakse tegevusega seotud kulud. Nimetatud eristust tuleks arvesse võtta kõnealuste tegevuste õigusliku seisundi määratlemisel, et lihtsustada nii vabatahtlikes kui valitsusvälistes organisatsioonides ettenähtud praktikat sooritavate üliõpilaste olukorda. Rahvusvahelise tööorganisatsiooni ja ÜRO agentuuride määratluste kohaselt tähendab vabatahtlik töö mittetulundusorganisatsioonides, st vabatahtlikes ühendustes ja valitsusvälistes humanitaarorganisatsioonides tehtavat tööd, mida teevad vabatahtlikeks kutsutavad, reeglina hüvitist ehk palka saavad töötajad. Nad on palgatöötajad, kelle töö vabatahtlikkus väljendub ja seisneb asjaolus, et nende palk on sageli vaba turu palgast väiksem; eelnimetatu määratleb ja paneb aluse vabatahtliku töö üksikasjadele ja olemusele. Näiteks on humanitaar- ja katastroofiabi organisatsioonis töötav logistikaspetsialist või pagulasõiguste kaitseorganisatsioonis töötav jurist kindlasti palgatöötajad, ent nendele makstav palk on erinev (st väiksem) kui palk, mida nad saaksid teenida (transpordi- või õigusabialaste) eraettevõtete turul. Mitu korda mainitud ning laiendamist ja väärtustamist väärivaks peetud Euroopa vabatahtlike teenistuse näol on tegelikult tegu teenistusega, mille abil saavad noored töötada ühenduste ja VVOde heaks väikese hüvituse eest (majutus- ja toidukulud) ja millega kaasneb praktikatasu taoline hüvitis. See on vahend noorte kaasamiseks ühingute ja VVOde tegevusse nende kõrg- ja ülikooli õpingute raames, kuna praktika välismaal on õpingute kohustuslik osa peaaegu kõigil rahvusvahelise või Euroopa mõõtmega erialadel. Noorte osalemine humanitaarabi või üldhuvi pakkuvates projektides kindlasummalise hüvitise eest on mõlemaid osapooli rikastav vahend. Tõsi küll, makstavate hüvitiste õiguslik seisund vajab selgitust, ent siiski ei tohi segi ajada heategevust ja vabatahtlikku tegevust.

3.7 Vabatahtlikku tasustatud tööd (näiteks organisatsiooni Arstid Ilma Piirideta tegevus) nagu seda on määratlenud rahvusvaheline tööorganisatsioon ja ÜRO, käesolevas arvamuses ei käsitleta.

3.8 Viimastel aastatel on vabatahtliku tegevuse vormid ja ajendid veelgi mitmekesistunud. Sellega seoses on saanud otsustavaks uued ühiskondlikud väärtused ja arengud. Vabatahtliku tegevuse vastu tuntakse järjest suuremat huvi ning selle järele on üha suurem nõudlus, kuigi rahalised ja eelarvevahendid ning infrastruktuuri areng ei pea sellega sammu.

3.8.1 Ka tunnustus ei suurene vajalikul määral. Inimesed peavad vabatahtlikku tegevust atraktiivseks, sest see on mõistlik viis vaba aja kasutamiseks, arendab sotsiaalseid oskusi, annab kogemusi ja võimaldab neid ka jagada. Noorte jaoks on vabatahtliku tegevuse harrastamiseks järjest sagedamini ajendiks teadmiste omandamine või enda isiku ja võimete parem tundmaõppimine, mis muudab neid teadmistepõhise ühiskonna nõuetele paremini vastavaks. Vabatahtliku teenistuse puhul välismaal mängivad vabatahtliku tegevuse kasuks otsustamisel rolli ka kultuuridevahelised kontaktid ja võõrkeele õppimine. Sel viisil edendatakse kultuuridevahelist mõistmist eelkõige Euroopa ühinemise raames. Ka piiriülesed vabatahtlike projektid, nagu vabatahtlike börsid euroregioonides, on uued arengusuunad, mis võivad olla olulise tähtsusega Euroopa kodanikkonna arengu seisukohalt.

3.8.2 Kodanikuühiskonna organisatsioonid ja vabatahtlike keskused saavad vabatahtlikke juurde lihtsamini, kui nad võtavad arvesse muutusi meie ühiskonnas: muutused noortekultuuris, interneti levik ja võimalused registreeruda koduleheküljel vabatahtlikus tegevuses osalemiseks; uued viisid noortega kontakti saamiseks, näiteks SMS-lühisõnumite teel; noortele alustuseks lühiajaliste tegevuste pakkumine; arvestamine uute vaba aja veetmise viisidega, samuti huvitatud kodanike ajalise võimalusega; sihipärane arvestamine uute sihtrühmadega, nagu sisserändajad, töötud või kasvav hulk osaleda soovivaid pensionäre.

3.9 Kokkuvõtteks võib öelda, et vabatahtlik tegevus on horisontaalne nähtus, mis puudutab paljusid erinevaid ühiskonna valdkondi, kuid millel on oma osa kõikide rahvastikukihtide hulgas. Tuleb siiski märkida, et see on vähem levinud ebasoodsas olukorras ja sotsiaalselt tõrjutud inimeste hulgas.

4. Vabatahtliku tegevuse üldine sotsiaalmajanduslik roll Euroopa ühiskonnas

4.1 Rahvusvahelises erialakirjanduses analüüsitakse vabatahtliku tegevuse rolli enamasti selle ühiskondliku või majandusliku funktsiooni alusel. Nagu juba märgitud, tuleneb vabatahtliku tegevuse olemuslik väärtus panusest kodanikuaktiivsusesse ning selle mõjusid on tihti raske otseselt mõõta: ühiskondlik hõivatus, kuuluvustunne, ühiskonnaga samastumine, solidaarsus, vastutustunne ühiskonna ees, sotsiaalse ühtekuuluvuse soodustamine.

4.2 Sobiv lähtepunkt, mida kirjeldatakse kodanikuühiskonda uurivates teadustöödes (näiteks Putnam 2000) ) (8), on nn sotsiaalkapital, millesse vabatahtlik tegevus annab olulise panuse. Piirkondade sotsiaalse (ja majandusliku) arengu seisukohalt on olulise tähtsusega kodanike sotsiaalsed võrgustikud, kontaktid, väärtused ja hoiakud, samuti vastastikune usaldus. Kui ühes teatud piirkonnas on arvukalt kodanikuühiskonna organisatsioone või vabatahtlikke, siis on ka sealsed teised majanduslikud ja sotsiaalsed näitajad positiivsemad. Vabatahtlik tegevus suurendab oluliselt ühiskonna sotsiaalkapitali, kuna see loob sotsiaalseid võrgustikke ja seoseid.

4.3 Seetõttu peavad üldiselt kasutatavatele riigi arengut kirjeldavatele kvantitatiivsetele näitajatele (olulised majandusnäitajad nagu majanduskasv ja finantstasakaal) lisanduma uued ja alternatiivsed näitajad, mis mõõdaksid sotsiaalkapitali ja sotsiaalset ühtekuuluvust ning vabatahtliku tegevuse panust. Samuti on vaja väljendada vabatahtliku tegevuse majanduslikku arvulist väärtust, nagu on teinud ettepaneku ÜRO oma käsiraamatus mittetulundusorganisatsioonide kohta riiklike statistikate süsteemis.

4.4 See ühtib ka ülemaailmse jätkusuutliku arengu prioriteetidega, milles toetatakse majandusliku edu kõrval ka keskkonnaalast jätkusuutlikkust, solidaarsust ja demokraatiat. See vastab ka Lissaboni strateegia eesmärkidele, mis käsitleb jätkusuutliku arengu üldkontekstis lahutamatuna kolme valdkonda — majandus, sotsiaalvaldkond ja keskkond — ning tahab nende valdkondade sünergiat paremini ära kasutada. Igasse kõnealusesse valdkonda annavad vabatahtlikud olulise panuse, mida tuleb mõõta: sotsiaalse ühtekuuluvuse toetamine, keskkonnaalased tegevused, samuti (pikaajaliste) töötute tööturule naasmise toetamine.

4.5 2005. aasta kevadel Euroopa Ülemkogu vastuvõetud Euroopa noortepakt, mis on muudetud Lissaboni strateegia üks osa, julgustab noori harrastama vabatahtlikku tegevust. (9).

4.6 Rahvusvaheliste uurimistööde ja kogemuste kohaselt saab vabatahtlikku tegevust paljudes valdkondades veelgi paremini ja sihipärasemalt soodustada ja toetada.

4.6.1 Nii näiteks saab juba laste sotsialiseerimise, harimise ja kasvatamise käigus töötada selles suunas, et nendest saaksid hiljem ühiskonna aktiivsed liikmed. Kõnealuses protsessi mängivad erilist, eeskujuandvat rolli organisatsioonid, kes töötavad välja sotsiaalseid programme, millest saavad suurel määral kasu just lapsed ja noored.

4.6.2 Vabatahtlikul tegevusel võib olla eriline osa noorte ja pikaajalise töötuse vastases võitluses, samuti tööellu astumisel üldiselt. Vabatahtlikud saavad sihipäraselt koguda olulisi, tööturul nõutavaid kogemusi ja teadmisi ning luua kontaktide võrgustiku. Sotsiaaltöö ja tervishoiu valdkonna tegevuste kõrval, mida peetakse vabatahtliku tegevuse tavapärasteks rakendusvaldkondadeks, saavad vabatahtlikud teenistuse käigus olulisi oskusi ja teadmisi avalike suhete, teabevahetuse, väljendusoskuse, organisatsioonijuhtimise, kutsehariduse jne vallas. Neil on võimalus proovida erinevaid sotsiaalseid rolle, õppida langetama õigeid otsuseid, lahendada probleeme, võtta omaks töökultuur ning tõestada oma õiglustunnet ja juhtimisoskusi. Vabatahtlikul tegevusel võib olla oluline osa inimese eluloos ning kutsealases karjääris. Seega on vabatahtlik tegevus kui mitte-formaalse ja informaalse hariduse tähtis vahend oluline täiendus formaalsele haridusele, õppimisele ja väljaõppele. Vabatahtlik tegevus võib parandada ka inimeste ning eriti noorte võimalusi tööturul.

4.6.3 Tegusa vananemise puhul on vabatahtlik tegevus kahepoolselt kasulik: ühelt poolt saavad vanemad kaaskodanikud sel viisil jätkuvalt osaleda ühiskondlikus elus, tuues kaasa oma elukogemuse ning tundes end jätkuvalt vajalikuna. See avaldab positiivset mõju ka nende tervisele ja elukvaliteedile. Teisalt soodustab vabatahtlik tegevus põlvkondadevahelist mõistmist, kus noored ja vanad töötavad ühiselt mõne eesmärgi nimel, vahetavad kogemusi ja toetavad üksteist.

4.6.4 Vabatahtlik tegevus annab erinevatele tõrjutud rahvastikurühmadele võimaluse olla kaasatud ning integreeruda, kuna inimesed harrastavad vabatahtlikku tegevust enda huve silmas pidades või naasevad ühiskonda oma kaasalöömise kaudu. Selline vastutuse suurendamine vabatahtliku tegevuse kaudu on oluline eelkõige sotsiaalselt eraldatud rahvastikurühmadele ja sisserändajatele. Kahjuks takistavad mõnedes liimesriikides seda protsessi kehtivad õigusaktid, näiteks ei saa mõnes liikmesriigis sisserändajad vabatahtlikku tegevust harrastada.

4.6.5 Tähelepanu tuleb juhtida ka erinevate eneseabirühmade tähtsusele. Nendesse koonduvad inimesed, kellel on sarnased probleemid (kuigi eri valdkondades) ning aitavad üksteist isiklikke kogemusi vahetades.

4.6.6 Ka ettevõtetel ja tööandjatel on oma osa vabatahtliku tegevuse edendamisel. Ühelt poolt saavad nende töötajad ja spetsialistid väljaspool ettevõtet harrastatava vabatahtliku tegevuse kaudu juurde sotsiaalseid oskusi, mis suurendavad nende loomingulisust ja tööindu. Sel viisil tunnevad nad suuremat seotust ettevõttega. Teisalt on ettevõtted oma sotsiaalsest vastutusest üha teadlikumad: vastastikku kasu toovad partnerlused vabatahtlike organisatsioonide, kohalike ja riiklike ametiasustuste ja ettevõtete vahel aitavad koondada olemasolevaid jõude ning aidata ühiselt kaasa ühiskonna kujundamisele. Sotsiaalpartnerite dialoog, üksteiselt õppimine ja kollektiivlepingud võivad aidata kaasa vabatahtliku tegevuse kui sotsiaalse vastutuse osa suuremale tunnustamisele ja toetamisele.

4.6.7 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee jälgib murega, et sageli jääb vabatahtlikel asutustel ja asjaomastel tegevustel “vabatahtliku tegevuse” õigusliku määratluse või õigusliku aluse puudumise tõttu vajaka avalikust tunnustusest. Vahel isegi ei nähta seda potentsiaali, näiteks kui vabatahtlike tegevust ei tunnustata noorte ja töötute kaasamismeetmete või sisserändajate integreerimise raames. Lisaks on vabatahtlike olukord sageli problemaatiline, eriti maksude aspektist, seoses sotsiaalse kaitse ning kindlustusjuhtumitega. Tungivalt on vaja toetada sätteid, mis selgitavad vabatahtlike õiguslikku seisundit ning annavad riigi igale elanikule õiguse harrastada vabatahtlikku tegevust. Liikmesriike kutsutakse üles täitma tööõiguse lünkasid seoses vabatahtliku abipersonali kaasamisega, kes, eriti katastroofide puhul, teeb olulist ühiskondlikult kasulikku tööd. Töötajad sõltuvad eripuhkuste saamisel ikka veel liiga sageli oma tööandja heast tahtest.

4.6.8 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee soovitab täpselt välja selgitada, millised on erinevate osapoolte — riigi, turusektori ja vabatahtlike organisatsioonide — suhted ja ülesanded. Vabatahtlikul tegevusel on meie ühiskondades küll oluline roll, kuid selle ülesanne ei ole tagada sotsiaalsete põhiteenuste osutamist ega asendada riigi tegutsemist. Poliitilise tegevuse eesmärk peab olema vabatahtliku tegevuse kui sellise toetamine, seda ei tohi kasutada vahendina, sest vastasel korral kaotab ta oma olemasolu õigustuse ning oma erilise väärtuse, mis põhineb inimeste vabal valikul.

4.6.9 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvates on vabatahtliku tegevuse jaoks vajaliku infrastruktuuri loomine riigi kohustus.. Vabatahtlik tegevus on küll tasuta, kuid sellega kaasnevad kulutused ning see mõjutab seega eelarvet. Ka näitavad mõne Euroopa riigi kogemused, et vabatahtliku tegevuse jaoks sihipäraselt loodud infrastruktuur suurendab olulisel määral tegevuste ulatust ja kvaliteeti. Vabatahtlike organisatsioonide toetamine ja nõustamine, samuti vabatahtlike motiveerimine, nende väljaõpe, juhendamine ja toetamine, samuti kulude hüvitamine — see kõik maksab, kuid see tasub end kuhjaga ära. Sellega seoses saab riik olla aktiivne strateegilises kavandamistöös, teadlikkuse tõstmises ja koostöö kooskõlastamises. Vabatahtliku tegevuse paremaks mõistmiseks peab riik rahastama uurimusi ja soodustama eelkõige vabatahtliku tegevuse mõiste jõudmist haridusse.

4.6.10 Samas peavad kõik osapooled (riik, ettevõtted, ametiühingud ja vabatahtlike organisatsioonid) tegema tööd ühise eesmärgi nimel — vabatahtliku tegevuse toetamine ja edendamine ning selle tunnustamise suurendamine ühiskonnas. Vabatahtlike organisatsioonide tõhus võrgustik parimate tavade levitamiseks ja jõudude ühendamiseks on siin niisama vältimatu kui dialoog ja koostöö eri asjaomaste sektorite vahel.

Brüssel, 13. detsember 2006. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Dimitrios DIMITRIADIS

(1) Euroopa Komisjoni rahastatud uuring EUYOUPART 2003–2005 noorte osalemise kohta ühiskondlikus elus näitab näiteks, et noored usaldavad kõikides kaheksas osalenud Euroopa riigis kodanikuühiskonna organisatsioone rohkem kui riiklikke asutusi.

http://www.sora.at/images/doku/euyoupart_finalcomparativereport.pdf.

(2) Informaalne haridus: õppimine, mis toimub igapäevaelus, töökohal, perekonnas ja vabal ajal. See on struktureerimata (õppeesmärkide, õppimisaja ja õppimise edendamise seisukohalt) ja tavaliselt ei kaasne sellega tunnistust. Huvihariduse omandamine võib olla sihipärane, kuid enamasti ei ole see kavatsuslik (või juhuslik/kõrvaline)

(3) Mitte-formaalne haridus: õppimine ei toimu haridus- või koolitusasutuses ning sellega ei kaasne tunnistust. Siiski on see struktureeritud (õppeesmärkide, kestvuse ja õppevahendite osas). Õppijate seisukohast on see sihipärane.

(4) Formaalne haridus: õppimine toimub tavaliselt haridus- või koolitusasutuses, on struktureeritud (õppeesmärkide, õppimisaja või õppimise edendamise osas) ja sellega kaasneb tunnistus. Ametlik õppimine on õppijate seisukohast sihipärane. Allikas: KOM(2001) 678.

(5) Euroopa Vabatahtlike Keskuse avaldatud uurimus “Facts & Figures Research Project” (Uurimisprojekt statistika ja teabe kogumiseks) (2004–2006)

(http://www.cev.be/facts&figures.htm)

(6) Järgmised Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tööd on seotud vabatahtliku tegevuse teemaga:

EMSK arvamus Noorsoopoliitika, raportöör: pr van Turnhout (ELT C 28, 3.2.2006, lk. 35-41);

EMSK arvamus “Euroopa kodakondsus: nähtavuse ja tulemuslikkuse suurendamine”, raportöör: hr Vever ((Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata);

EMSK arvamus “Kodanikuaktiivsuse tegevusprogramm”, raportöör: hr Le Scornet (ELT C 28, 3.2.2006, lk. 29-34).

(7) KOM(2004) 337 (lõplik).

(8) Robert D. Putnam, Bowling Alone — The Collapse and Revival of American Community (“Keeglimäng üksi: Ameerika ühiskonna kokkuvarisemine ja uuestisünd”), New York, Simon and Schuster, 2000.

(9) 2005. aasta kevade võttis Euroopa Ülemkogu muudetud Lissaboni strateegia raames vastu Euroopa noortepakti; selle eesmärgiks on parandada noorte eurooplaste haridust, koolitust, mobiilsust, tööhõivet ja sotsiaalset kaasamist, ühtlasi hõlbustades töö- ja pereelu ühitamist. Sellega seoses kutsus Euroopa Ülemkogu Euroopa Liitu ja liikmesriike üles soodustama noorte mobiilsust eemaldades takistused liikumiseks praktikantidele, vabatahtlikele ning nende perekondadele. 22.–23. märtsil 2005 Brüsselis toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumise eesistujariigi järelduste lisa I (7619/05).