[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 22.7.2009

KOM(2009) 385 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE

Olukord piimaturul aastal 2009

{SEK(2009) 1050}

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE

Olukord piimaturul aastal 2009

Volitused:

Euroopa Ülemkogu juunikuise istungi järeldustes on tõdetud: „Euroopa Ülemkogu arutas praegust piimaturu olukorda. Ülemkogu palus komisjonil esitada järgmise kahe kuu jooksul põhjaliku turuanalüüsi, sealhulgas võimalikud lahendused piimaturu stabiliseerimiseks ühise põllumajanduspoliitika läbivaatamise tulemusi silmas pidades”.

Taust:

Viimase 12 kuu jooksul on piimaturu olukord järsult halvenenud. Pärast 2007. aasta hüppelist piimahinna tõusu, mis langes kokku üldise kõrge toiduainete hinnatasemega, on hinnad tunduvalt langenud ning mõjutavad olulisel määral piimatootjate sissetulekuid. Tööstusele tarnitava piimaliitri hind on kukkunud 30–40 sendilt EL 27 kaalutud keskmisele 24 senti liitrilt, paljude tootjate puhul on hind aga vaid 20–21 senti liitrilt või veelgi vähem. See on põhjustanud piimatootjate hulgas laialdaselt rahulolematust ning mitmeid demonstratsioone.

1. Sissejuhatus

Käesolevas teatises kirjeldatakse piimasektori reformi kuni ühise põllumajanduspoliitika läbivaatamiseni („tervisekontroll”), mille tulemused on Euroopa Ülemkogu seadnud edasiste meetmete läbivaatamise aluseks. Teatis sisaldab ELi ja rahvusvahelisel turul valitseva olukorra analüüsi, komisjoni turutoetusmeetmete kokkuvõtet, muude komisjonile ja liikmesriikidele olemasolevate õigusaktide raames kättesaadavate vahendite ülevaadet ning võimalikku edasist tegevust ja aruteluteemasid. Sellele on lisatud üksikasjalikum komisjoni talituste töödokument.

2. Reformi käik

2.1. Agenda 2000 ja ühise põllumajanduspoliitika 2003. aasta reform

Tulenevalt ühise põllumajanduspoliitika reformi üldpõhimõtetest on piimasektori reformi eesmärk olnud tootmise suurem turuorientatsioon. Niisiis määratleti sekkumismeetmed uuesti ning järk-järgult kehtestatakse madalamad sekkumishinnad. Kompensatsiooniks jagati piimatootjatele 5 miljardit eurot tootmisega seotud otsetoetustena. See on tänaseks tootmiskohustusest täielikult lahti seotud ning selle suhtes kohaldatakse rahvatervise ja loomade tervisega seotud standardeid ja keskkonnastandardeid (nõuetele vastavus). Samuti piirati sekkumiskogust (ühendus ostab ülemäärase toodangu fikseeritud hindadega) 30 000 tonnini või puhul ja 109 000 tonnini lõssipulbri puhul aastas. Komisjon võib aga edaspidigi sekkuda ka suuremate koguste ulatuses, kui turuolukord seda nõuab. Lõpuks suurendati piimakvoote 1,5 % võrra (mõne liikmesriigi puhul rohkem ja varem) ja nende kohaldamist pikendati 31. märtsini 2015.

Kõik need meetmed võeti konkurentsivõimelisuse suurendamiseks ning selleks, et aidata piimatootjatel valmistuda tulevasteks rahvusvahelisteks väljakutseteks, suurendades samas nende sissetulekuid otsetoetustega.

2.2. Ühise põllumajanduspoliitika läbivaatamine

Pärast komisjoni teatise avaldamist „tervisekontrolli” kohta ning enne lõplike sellekohaste otsuste langetamist oli surve nõukogule tootmisvõimaluste suurendamiseks tugev. Selle tulemusena suurendati kvoote 2 % võrra. „Tervisekontrolli” tulemused kinnitasid alates 1992. aastast läbi viidud reformide loogikat. Piimakvoodid kaotatakse 2015. aastal. Et see protsess oleks kontrollitav, leebe ja järkjärguline, suurendatakse ajavahemikul 2009–2013 kvoote igal aastal 1 % võrra ning võetakse täiendav meede rasvasisalduse korrigeerimise näol, millega suurendatakse veelgi tootmispotentsiaali. Ideaalis peaks „pehme maandumise” tagama järkjärguline kvootide kahandamine nullini 1. aprillil 2015. Kvootide maht on juba väike või peaaegu null mitmes liikmesriigis, kus tootmine on väiksem kui nende kvoodid. Ühise põllumajanduspoliitika teisest sambast lähtuvalt tunnistati „piimasektori ümberkujundamise” toetamine veel üheks prioriteetseks teemaks. See võimaldab liikmesriikidel kasutada ümbersuunamisega tekkivaid täiendavaid vahendeid kvootide kadumiseks valmistuvate piimatootjate toetamiseks.

Lõpuks lepiti kokku, et komisjon esitab kaks turuolukorda käsitlevat aruannet, enne 2010. aasta detsembrit ja 2012. aasta detsembrit, et selgitada täiendavate meetmete võtmise vajadus „pehme maandumise” tagamiseks, seadmata samas kahtluse alla kvootide süsteemi järkjärgulist kaotamist.

3. Turuolukord

3.1. Turuolukord juulis 2009

ELi piimatoodang ei ole kvootide suurenemise tulemusena suurenenud. 2009. aasta 31. märtsi seisuga arvatakse piima kogutoodang olevat 4,2 % madalam kui üldkvoot. Nõudlus on aga langenud nii ELi kui ka maailma turgudel. ELi nõudluse kukkumine mõjutas peamiselt selliseid kvaliteettooteid nagu juust, mis on eriti oluline teades, et üle 40 % ELi piimast läheb juustu tootmiseks.

Maailmaturg on väga kõikuv, sest kaubeldavad kogused on võrreldes kogutootmise ja -tarbimisega väikesed. Hinnad maailmaturul langesid oluliselt ühelt pool seoses muude tarnijate (Uus-Meremaa, Austraalia, Argentiina, Brasiilia ja hiljuti veel ka USA) tootmise kasvuga ja teiselt poolt majanduskriisi põhjustatud ülemaailmse nõudluse kukkumisega.

ELi vähenenud nõudlus ja maailmaturu hindade järsk langus on otseselt mõjutanud hindu ELi turul. Selle tagajärjel on piimahind langenud 21 sendini liitrilt ja mõnes liikmesriigis isegi alla selle (täpsemalt vt komisjoni talituste töödokument).

3.2. ELi hinnad

2007. aastal kasvasid maailmaturu hinnad ELi sekkumishindadest oluliselt kõrgemale ning nendega koos kerkisid ka ELi hinnad. 2008. aasta teisel poolel kukkusid maailmaturu hinnad ELi sekkumishindadest allapoole, millele aitas kaasa nõrk USA dollar, ning jälle kukkusid nendega koos ka ELi hinnad. Komisjon võttis toetusmeetmeid, mis takistasid ELi hindade edasist langemist.

ELi keskmine toorpiima hind on alati olnud veidi kõrgem kui piimaekvivalendi toetushinnad (vt graafik allpool). Sekkumistaseme vähenemise mõju on olnud peale 2003. aasta reformi väike ning hinnad tõusid tunduvalt aastatel 2007–2008. Kuid praegune madalam nõudlus viis turu tasakaalust välja ning hinnad kukkusid piimaekvivalendi toetushinna suunas, mis on palju madalam kui 2003. aasta reformi eelsed hinnad.

[pic]

Praeguse keskmise ELi piimahinnaga, mis on umbes 24 senti liitrilt ning varieerub liikmesriigiti oluliselt (vt riikide hindade kohta teavet komisjoni talituste töödokumendis), suudavad talupidajad veel oma muutuvkulud katta. Et loomasööt, väetised ja muu vajalik võis olla varutud juba aasta algul ning rohi on paljudes piirkondades siiani kättesaadav, jätkavad talupidajad piima tootmist, et maksta oma paljudel juhtudel mittekaetavate suuremate püsikulude eest.

3.3. Tarbijahinnad või tootjahinnad

Tarbekaupade hinnatõus 2007. aasta teisel poolel tõi kaasa piima tootjahinna kiire tõusu ning samuti kasvasid märgatavalt tarbijahinnad, jõudes haripunkti 2008. aasta kevadel. Seevastu kaasnes piima ja piimatoodete 2007. aasta lõpus alanud järsu langusega (–39 % või, –49 % lõssipulbri, –18 % juustu ja –31 % piima puhul) vaid tühine, umbes 2 %line piimatoodete tarbijahinna langus. See, et tarbijahindu ei kohandata tootjahindade langusega, on veelgi ilmsem olukorda pikema ajavahemiku vältel jälgides: kuigi enamiku piimatoodete tootjahinnad on praeguseks langenud alla järsule hinnatõusule eelnenud taset, on tarbijahinnad jäänud endiselt kõrgeks (üle 14 % kõrgemal hinnatõusueelsest tasemest).

Põhjuseid, miks piima tarbijahind on püsinud sama ka toorpiima hinna ja tootjahinna langedes, võib olla mitmeid, sest piim on vaid üks piimatoodete tarbijahinda kujundavatest kuludest. Kuid piimatoodete tarbijahindade allapoole kohandamise ulatus, selle hilinemine ja asümmeetria – mis on eriti hoomatav mõne liikmesriigi puhul – näitab selgesti, et ELi piimatoodete tarneahel ei toimi tõhusalt. Kui tarbijatele ei võimaldata madalamatest hindadest tulenevaid eeliseid, piirab see piimatoodete nõudluse kasvu, mis takistab omakorda jõulist ja kiiret piimasektori toibumist. Selline olukord tekitab ka tõsiseid probleeme seoses lisandväärtuse jagunemisega tarneahelas talupidajate, piimatööstuste ning jaemüüjate vahel.

Graafik 2. Hinnaindeksi ajaline muutumine ELi piimatoodete tarneahelas (jaanuar 2000 = 100).

[pic]

Märkus : Tarbijahind kategoorias „piim, juust ja munad” ei hõlma või tarbijahinda.

Piimatoodete tarneahela suurem tõhusus ja toimivus on olulise tähtsusega, et suurendada konkurentsivõimet, leevendada tootjahindade languse mõju ning tagada hindade muutumine ka lõpptarbija jaoks. See eeldab teatavate küsimuste lahendamist, mis on eelkõige seotud igakülgsete ja usaldusväärsete andmete puudumisega hindade ja marginaalide kohta kogu toiduaineahelas. Suurem läbipaistvus, parem arusaam lisandväärtuse jaotumisest ja tootja- ja tarbijahinna erinevusest ning selgem ülevaade struktuurilistest teguritest võiksid olla oluline esimene samm asjakohaste meetmete määratlemisel, mis aitaksid kaasa piimatööstuse tarneahela tõhususe suurendamisele ja tagaksid kõigile asjaosalistele õiglased tulemused (vt punkt 10). See omakorda aitaks suurendada asjaosaliste tasakaalustavat jõudu.

3.4. Turu areng lühiajalises ja keskpikas perspektiivis

Lühiajalise perspektiivi puhul domineerib endiselt majanduskriis. Juustu ja lisandväärtusega värskete piimatoodete turu tulevikuväljavaated määrab ELi ja kogu maailma piiratud nõudlus ning nendest ilmneb tootmise vähenemine 2009. aastal ja vähene olukorra paranemine 2010. aastal tänu veidi taastuvale nõudlusele. Et lühiajalises perspektiivis ei ole loota ELi ja maailma turuhindade piisavat elavnemist, nähakse aastatel 2009 ja 2010 ette või ja lõssipulbri sekkumisvarude jätkuv kogumine. Praeguses olukorras võivad aidata ELi turgu tasakaalustada ka eksporditoetused, kuigi vähenenud nõudlus maailmas ja madalama hinnaga eksportijate pakutav tugev konkurents piiravad ELi ekspordipotentsiaali.

ELi piimaturu keskpikad ja pikaajalised väljavaated on positiivsed, arvestades lõpuks saabuvat majanduslikku toibumist, mis peaks aitama kasvatada nõudlust suurema lisandväärtusega piimatoodete järele.

4. Nõudlus

4.1. Komisjoni võetavad meetmed: turutoetusmeetmed

Piimaturu olukorra tõsidus piimatarnete eeldatava hooajalise kasvu tõttu aasta esimesel poolel sai komisjonile kiiresti selgeks, mistõttu otsustati ennetava toetuspoliitika kasuks.

a) Eraladustusabi võile hakati eraldama jaanuari alguses, kaks kuud tavapärasest varem. Seda saab kasutada 15. augustini ning 28. juuniks oli ladustatud 105 800 tonni võid, 14 000 tonni vähem kui 2008. aastal.

b) Eksporditoetused võeti uuesti kasutusele 23. jaanuaril kõigile peamistele piimatoodetele kõigisse tavapärastesse sihtkohtadesse (täielikus kooskõlas ELi rahvusvaheliste kohustustega). Toetuste kasutuselevõtuga on EL suutnud säilitada ekspordi umbes samal tasemel kui eelmisel aastal. Kuid juunis on taotletud tunduvalt vähem ekspordisertifikaate, mis võib viidata edasisele nõudluse vähenemisele maailmaturul.

c) Sekkumiskokkuost algas nii või kui ka lõssipulbri puhul 1. märtsil.

- Ostetud on 81 900 tonni võid, mis on umbes 8 % ajavahemiku jaanuar–juuni võitoodangust. Lisaks kinnitatud maksimumhinnaga 30 000 tonnile võeti vastu pakkumisi 99,2 %ni kinnitatud võrdlushinnast 2218 eurot tonn.

- Osteti 231 000 tonni lõssipulbrit, mis on umbes 43,5 % ajavahemiku jaanuar–juuni lõssipulbritoodangust. Lisaks kinnitatud maksimumhinnaga 109 000 tonnile võeti vastu pakkumisi 98,9 %ni kinnitatud võrdlushinnast 1698 eurot tonn. Maksetähtaegu on ka 2 kuni 3 kuu võrra ettepoole toodud.

81 900 tonni suurune võivaru tähendab 1,1 % ELi piimatoodangust ning 203 000 tonni suurune lõssipulbrivaru 1,8 % ELi piimatoodangust.

4.2. Mõju eelarvele

Kõigi tänaseks võetud meetmete hinnanguline kogumaksumus on ligikaudu 350 miljonit eurot. Põhisosa sellest on veel välja maksmata (nt toetuste väljamaksmise viibimine pärast sertifikaatide väljaandmist). Ettenähtud meetmete, sh sekkumise pikendamine, hinnanguline kogumaksumus on üle 600 miljoni euro.

4.3. Muud meetmed piimatoodangu turustamise toetuseks

a) Turustusnormid

Ühenduse õigusaktide määratluse kohaselt peavad piimatooted (sh piim, või, koor, vadak, jogurt ja juust) olema 100 % piimapõhised. Asendustoodete nagu nn analoogjuust või jäätis, milles piimarasv on asendatud taimeõliga, turule tulemisega ahenevad piimatoodete turustamisvõimalused veelgi.

Olemasolevate piimatoodete nimetustega seoses peavad liikmesriigid võtma ennetavaid meetmeid, et piimatoodete määratluste jõustamisega vältida piimaturu edasist kahjustamist.

b) Muud meetmed

Koolipiima programmi kohandati hiljaaegu, lihtsustades seda ja laiendades seda keskkooli astmele, laiendandes samas ka tootevalikut. Arutelu on käimas programmi atraktiivsuse suurendamiseks (nt lisades tooted, milles on 75 % piima ja 25 % mahla). Toetuste maksmine lõssipulbri kasutamiseks loomasöödana ei ole analüüsitulemuste kohaselt majanduslikult põhjendatud (vt täpsemalt komisjoni talituste töödokument).

5. MUUD KOMISJONI MEETMED PIIMAKARJAPIDAJATE JA MUUDE PÕLLUMAJANDUSETTEVÕTJATE TOETUSEKS

a) Ennetähtaegsed otsetoetused

Komisjon lubab liikmesriikidel maksta kuni 70 % otsetoetustest välja alates 16. oktoobrist 1. detsembri asemel. Liikmesriigid võivad anda ka vähese tähtsusega riigiabi või turutingimustel laenu, et aidata piimatootjatel likviidsusprobleeme lahendada.

b) Edendamine

Komisjon teeb juulis kogunevale korralduskomiteele ettepaneku käivitada täiendavad piimatoodete siseturu edendamiskampaaniad, mille projektid esitataks liikmesriikidele 30. septembriks ja komisjonile 15. oktoobriks ning komisjon langetataks otsused 15. detsembriks (vt täpsemalt komisjoni talituste töödokument).

c) Sekkumine

13. juulil esitas komisjon ettepaneku jätkata või ja lõssipulbri sekkumiskokkuostu ajutiselt ka pärast augustikuud ajavahemikul 2009–2010 ja võib-olla ka 2010–2011.

Sekkumisvarud jäävad ladudesse, kuni sise- või maailmaturg suudab need probleemideta vastu võtta.

d) Eraladustamine

Eraladustamisega jätkatakse ka pärast 15. augustit.

e) Toetused

Komisjon jätkab eksporditoetuste maksmist objektiivsetel alustel nii kaua kui see vajalik on, pidades samas silmas jätkuvaid rahvusvahelisi läbirääkimisi.

f) Kvartaliaruanne

Komisjon esitab nõukogule piimaturu kohta aruanded kord kvartalis.

6. Ü HISE PÕLLUMAJANDUSPOLIITIKA 2010. AASTA EELARVE

2010. AASTA ESIALGNE EELARVEPROJEKT JÄTAB TURUMEETMETE JA OTSETOETUSTE TARBEKS 1000 MILJONI EURO SUURUSE TEOREETILISE MANÖÖVERDAMISRUUMI, KUID USALDUSVÄÄRSE EELARVEHALDUSE KOHASELT TULEB SELLEST 300 MILJONIT EUROT JÄTTA RUBRIIGI 2 TURUMEETMETE JA OTSETOETUSTE OSAS VARUKS. NÕUKOGU JA EUROOPA PARLAMENT TEEVAD KÄESOLEVA AASTA LÕPU POOLE LÕPLIKUD OTSUSED 2010. AASTA EELARVE KOHTA, SEALHULGAS SENI OTSUSTAMATA 2400 MILJONI EURO KOHTA EUROOPA MAJANDUSE ELAVDAMISE KAVA RAHASTAMISEKS. KAVAGA SEOSES ON 2010. AASTAL ETTE NÄHTUD TÄIENDAVA 420 MILJONI EURO RESERVEERIMINE RUBRIIGI 2 ALL MAAELU ARENGU, KAASAARVATUD PIIMASEKTORI ÜMBERKORRALDUSMEETMETE TOETAMISEKS.

Seega tunduvad võimalused piimasektori uute meetmete rahastamiseks 2010. aasta eelarvest üsna piiratud. Iga-aastase eelarvemenetluse raames käsitleb komisjon sügisel põllumajanduskulude muutmisettepanekus igakülgselt mõju 2010. aasta eelarvele. Ka 2011. aasta eelarves on peamiselt EL 12 otsetoetuste järkjärgulise sisseviimise tõttu varu piiratud.

7. Meetmed pakkumise vähendamiseks

7.1. Muudatused kvootide määruses

Kvoodisüsteemi muutmine ei oleks kooskõlas „tervisekontrolli” tulemustega; neid küsimusi arutati põhjalikult läbirääkimiste käigus ning otsustati kõrvale jätta näiteks kvootide 5 %line vähendamine või kvootide suurendamise külmutamine. Nimetatud meetmetel ei oleks vahetut mõju, sest neid ei saaks rakendada enne uue kvoodiaasta algust 1. aprillil 2010 tootjate õiguspäraste ootuste tõttu.

7.2. Kvootide haldamine üksiktootjate tasandil

Piimasektori kvootide süsteem põhineb suurel määral subsidiaarsusel ning lubab liikmesriikidel hallata riiklikke kvoote objektiivsete kriteeriumide alusel ning lähtuvalt oma konkreetsest vajadusest ja struktuurist (vt komisjoni talituste töödokument).

Kvootide rakendamine üksiktootjate tasandil toimub kehtivate ühenduse õigusaktide kohaselt kahel viisil:

1) kui riiklik kvoot on ületatud, võivad liikmesriigid kasutada tootjate maksete ülejääki vabatahtliku piimatootmisest loobumise rahastamiseks või ümberjaotamiseks esmatähtsatele rühmadele;

2) kui aga riiklik kvoot ei ole ületatud, tagastatakse liikmesriikidele makstud ettemaksed tootjatele.

Üks ajutine võimalus oleks lubada liikmesriikidel kasutada ettemakseid ka teisel eespool nimetatud juhul. See võimaldaks liikmesriikidel piirata tootmist nende tootjate karistamisega, kes oma kvoote ületavad, ning aidata sellega kaasa piimasektori ümberkorraldamisele. Komisjon püüab selleks leida kõige tõhusama mooduse.

7.3. ELi lehmade tapakava

Vahetuim viis pakkumise vähendamiseks on kõrvaldada tootmise võimalus ehk siis vähendada lehmade arvu (mis ei tähenda tingimata kogu karja kõrvaldamist). See toimiks siiski vaid lehmade tapmise ELi poolse subsideerimisega. Maksumaksja raha sellist kulutamist oleks aga raske põhjendada (vt täpsemalt komisjoni talituste töödokument).

8. Meetmed sissetuleku toetamiseks

8.1. Sekkumishindade tõstmine

Praegused turuhinnad on esimest korda pärast 2003. aastat jõudnud Agenda 2000 ja 2003. aasta reformi käigus kinnitatud madalama sekkumishinna tasemele. Kuid sekkumishindu tõsta ei saa. See oleks täielikult vastuolus ühise põllumajanduspoliitika viimase 15 aasta reformidega, millega on püütud liikuda turule orienteerituse suunas ja tagada, et madalamad sekkumishinnad on vaid turvamehhanism eriolukordade jaoks ja mitte turu püsiosa. Kindlasti ei vastaks see „tervisekontrolli” kriteeriumidele, sest sellega suurendataks kvootide väärtust vastupidiselt eesmärgile seda kvootide kehtivusaja lõpule lähenedes vähendada.

Ühtlasi tekiks nii poliitiline kui ka praktiline probleem, sest piimakarjapidajad on vähendatud sekkumishindade alusel kätte saanud toodanguga sidumata toetuse (3,5 senti kg kohta). Toodanguga sidumata toetusi ei saa tagasi maksta, sest paljud talupidajad on ajavahemikul 2004. aastast tänaseni piimakarja pidamise lõpetanud ja piimakarjatoetus on osa ühtsest otsetoetusest.

8.2. Otsetoetuste ümberjaotamine – eritoetus

Määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 sätete kohaselt on lubatud otsetoetusi teataval määral talupidajate, sektorite ja piirkondade vahel ühe liikmesriigi piires ümber jaotada. Liikmesriigid võivad koostada kavad põllumajandustoodete kvaliteedi ja turustamise parandamiseks ning keskkonnahüvede ja loomade heaolu suurendamiseks. Konkreetsemalt võivad liikmesriigid piimakvootide järkjärgulise tühistamise tagajärgede leevendamiseks kehtestada eritoetused haavatavate piirkondade või majanduslikult haavatavat liiki põllumajandustootmise jaoks piimasektoris.

Liikmesriikidel on piirkondades, kus kohaldatakse ümberkorraldus- või arenguprogramme, võimalus rakendada tootmisega sidumata meetmeid (uute ühtse otsemaksete kava toetusõiguste andmine või toetuse suurendamine) kuni 10 % ulatuses ühtse otsemaksete kava ja ühtse pindalatoetuse eelarvest, mis on umbes 4000 miljonit eurot.

Nimetatud 10 % piirides võib 3,5 % ehk umbes 1400 miljonit eurot olla tootmisega seotud.

Liikmesriigid peavad oma otsused 2010. aasta eritoetuste kohta langetama 1. augustiks 2009. Liikmesriigid, kes soovivad eritoetusi rakendama hakata alles 2011. aastast, peavad vastava otsuse tegema 1. augustiks 2010. Nõukogu määruse kohaselt on liikmesriikidel õigus vaadata oma otsused läbi 1. augustiks 2011. Kui see osutub raskeks, võib kaaluda nende sätete paindlikumaks muutmist.

„Tervisekontrolliga” laiendati ka riigiabi kohaldamisala piimatalupidajatele. Et talupidajatele makstavate toetuste kärped ei oleks suuremad kui vaja, on liikmesriikidel lubatud rahastada nimetatud 3,5 % piires kuni 55 % eririigiabina piimatalupidajatele.

8.3. Riigiabi

Finantskriisi tagajärjel on talupidajatel üha raskem saada laenu. Riigiabi meetmete ajutine raamistik, mis toetab juurdepääsu rahastamisele, näeb ette, et kuni 500 000 euro suuruse toetuse võib määrata ettevõtjatele kuni 31. detsembrini 2010. Kuid praegu ei hõlma see põllumajandussaaduste esmatootjaid. 2008. aasta algusest ettevõtjatele välja makstud mis tahes vähese tähtsusega abi tuleb sellest summast maha arvestada. Finantskriisist tulenevate erakorraliste lühiajaliste rahastamisprobleemide tõttu võiks kaaluda sarnase võimaluse andmist ka talupidajatele, põllumajandussektori konkurentsimoonutuste vältimiseks küll tunduvalt väiksemas mahus.

Ajutise raamistiku punkti 4.2.2 muutmisega saaks ette näha eraldi, piiratud mahus abi talupidajatele. Et ei tekiks konkurentsi moonutamist liikmesriikides asuvate põllumajandusettevõtjate vahel, võiks kohane summa olla 15 000 eurot. Sellest abist oleks kasu kõigil tootjatel, mitte ainult piimatööstusel. Ajutise raamistiku muutmine ja asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punkti b kohaselt komisjonile teatatud riiklike abikavade kinnitamine saaks toimuda kiirmenetluse korras.

(vt täpsemalt komisjoni talituste töödokument).

9. PIIMASEKTORI ÜMBERKORRALDAMINE

Ühtne põllumajanduspoliitika pakub mitmeid vahendeid piimasektori ümberkorraldamiseks. Need on liikmesriikidele kättesaadavad valikuvõimalused.

9.1. Maaelu arendamine

Maaelu arengut käsitleva poliitika eesmärk ei ole vahetu sissetulekutoetuse tagamine, vaid pigem võimaluste loomine piimatootjate konkurentsivõime suurendamiseks ning piimatootmise säilitamiseks traditsioonilistes piimatööstuspiirkondades, kus see aitab kaasa ka paikkonna säilimisele.

Ajavahemikul 2007–2013 ELi maaelu arendamiseks ette nähtud rahalised vahendid on ligikaudu 91,3 miljardit eurot, siia lisandub veel ligikaudu 70 miljardit eurot riikide toetustena. Ühtse põllumajanduspoliitika läbivaatamine ja majanduse elavdamise pakett lisasid veel 4,2 miljardit eurot uute esilekerkinud ülesannete lahendamiseks. Piimasektori ümberkorraldamine on tunnistatud üheks neist uutest ülesannetest.

Maaelu arengut käsitlevate võimaluste hulgas on piimatootjatele suunatud järgmised:

- investeerimistoetus, nt piimatootmise efektiivsuse või loomade heaolu suurendamiseks;

- maksed piimakarjapidajatele ebasoodsates piirkondades;

- keskkonnasõbraliku piimatootmise toetamine, nt mahepõllumajanduslik tootmine, rohumaade majandamine vähem väetist kasutades või mägikarjamaade majandamine;

- loomade heaolu parandavate loomakasvatustavade toetamine, nt toetused karja pidamiseks rohumaadel;

- tegevuse mitmekesistamise toetamine, nt toetused poe pidamiseks põllumajandusettevõttes või taastuvenergia tootmiseks;

- nende piimakarjapidajate toetamine, kes oleksid valmis sektorist lahkuma, sh ennetähtaegselt pensionile jäämine.

Piimasektori ümberkorraldamise ühe osana võiksid liikmesriigid edendada tugevate tootjaorganisatsioonide kujunemist selles sektoris.

9.2. Muud ümberkorraldusmeetmed

Nagu on osutatud punktis 8.2, võib piimasektori ümberkujundamisele kaasa aidata ka artikli 68 kohaste eritoetuste maksmisega. Rahastamisele juurdepääsu toetava riigiabi meetmete ajutise raamistikuga on sätestatud täiendavad abistamisvahendid kuni 2010. aasta lõpuni (eelkõige subsideeritud intressimäärad ja laenutagatised), mida on võimalik kasutada ümberkujundusprotsessi stimuleerimiseks. Nagu on märgitud punktis 7.2, võivad liikmesriigid kasutada maksete ülejääki vabatahtliku piimatootmisest loobumise rahastamiseks või jaotada selle ümber esmatähtsatele rühmadele.

10. TURU LÄBIPAISTVUS JA KONKURENTS

Turuanalüüsis eespool juhitakse tähelepanu tänastele murettekitavatele küsimustele, mis on seotud hindade ülekandega ning lisandväärtuse jaotumisega piimatööstuse tootmisahelas tootjate, töötlejate ja jaemüüjate vahel. Parim viis mureküsimuste lahendamiseks oleks tarneahela tõhus toimimine, mille tagaks eelkõige turu suurem läbipaistvus ja õiglus. ELi ja liikmesriikide konkurentsiasutused peaksid olema tähelepanelikud ja tegema koostööd, et tuvastada võimalikud konkurentsivastased tegevused, mis võiksid piimaturgu mõjutada. Talupidajaid tuleks aktiivselt koostööle julgustada, mis mastaabi- või mitmekülgsussäästu suurendamise kaudu tõhustaks nende tegevust. See võiks aidata suurendada ka nende tasakaalustavat jõudu suhetes suuremate töötlejate ja jaemüüjatega. Kõigi toiduainete tarneahela osaliste vahelisele dialoogile võiks kaasa aidata ka üleeuroopalise tegevusjuhendi kinnitamine, mida on soovitanud põllumajandus- ja toiduainetööstuse konkurentsivõimega tegelev kõrgetasemeline töörühm. Mingil juhul ei tohi aga lubada konkurentsivastaseid vahendeid, nagu kindlaksmääratud hinnad ja tootmispiirangud, mis tähendaksid kartellikokkuleppeid, rahvustoodangu märgistamist või nõudeid seoses riigipäritoluga.

10.1. Turu läbipaistvus

Komisjon tegeleb Euroopa toiduainete hindu käsitlevas teatises esitatud suuniskava rakendamisega. Lõpparuanne peaks avaldatama 2009. aasta lõpus ning sisaldama toiduainete tarneahela analüüsi piima- ja sealihasektoris.

Tuleb tõdeda, et läbipaistvam hinnateave – täielikku läbipaistvust veel lootmata – võiks hõlbustada konkurentsi käsitlevate õigusaktide jõustamist ja laiendada tarbijate valikuid. Toiduhindade jälgimiseks võiks kehtestada alalise üleeuroopalise süsteemi, mis võimaldaks võrrelda hinna- ja kvaliteediteavet nii tootja, töötleja kui ka edasimüüja tasandil, nagu nähti ette ka suuniskavas. See süsteem peaks hõlmama peale piimasektori ka kõiki muid sektoreid ning kasutama Eurostati statistilise aruandluse mehhanisme.

Samas ei tundu mõistlik dubleerida Eurostatile esitatavaid liikmesriikide hinnaandmeid (kui neid praegu kogutakse) samalaadsete süsteemide loomisega piimasektoris. Liikmesriigid võiksid siiski oma statistikaalast tööd tõhustada, et kogutavad andmed oleksid täielikumad ja käsitleksid kõiki toiduainete tarneahela tasandeid.

10.2. Konkurents

Konkurentsi peadirektoraadi eestvedamisel uurib komisjon konkurentsivastase tegevuse esinemist toiduainete tarneahelas ja seda eelkõige piimasektoris. Konkurentsipoliitika on selles sektoris võrdsete võimaluste ja moonutamata konkurentsi tagamisel otsustava tähtsusega. Kui komisjon leiab, et konkurentsitingimused ei toimi, on ta alati valmis kasutama talle asutamislepinguga antud volitusi. Riiklike konkurentsiasutuste volitused on samaväärsed ning nende roll konkurentsiõiguse jõustamisel peab olema siseriiklike turgude eripärade tõttu sama oluline. Niisiis püütakse nende asutuste vahelist koostööd ja kogemuste vahetamist toetada ametliku dialoogiga Euroopa konkurentsivõrgustikus ning edasiste mitteametlike aruteludega. Juuli algul toimunud kohtumisel soovitati Euroopa konkurentsivõrgustiku toiduainete alarühmal koostada kiirkorras piimaturgude ülevaade, et stimuleerida ja koordineerida riiklike konkurentsiasutuste samaaegset andmete kogumist ja kontrollimist. Selleks moodustatakse töörühm.

Turul osalejad peaksid otsima võimalusi turu tõhusamaks muutmiseks. Paljud piimakarjapidajad on juba koondunud töötlemisühistutesse, mille kaudu on võimalik leida paremaid viise oma liikmete piimatoodangu kohandamiseks praeguse ja tulevase nõudlusega. Piimakarjapidajad võiksid ka tootjaorganisatsioonides rohkem koostööd teha, et suurendada nende tasakaalustavat jõudu suhetes suuremate töötlejate ja jaemüüjatega.

Tootmisaladevahelised organisatsioonid – mis hõlmavad kõiki piimasektori tarneahela osalisi – võiksid samuti toetada dialoogi, millest võidaksid kõik piimaturu osalised. Paraku sõltuvad kõik eespool nimetatud algatused põllumajandussektori suhtes kohaldatavates konkurentsieeskirjades sätestatud piirangutest ja tingimustest ning mis tahes sektoris konkurentsivase tegevuse lubamine oleks kindlasti enneolematu ja äärmiselt taunitav.

Komisjon uurib oma teatises jaekaubanduse järelevalve kohta ka liikmesriikide positiivseid kogemusi seoses tarnijate ja jaemüüjate vaheliste lepinguliste suhetega. See peaks aitama leida võimalusi, kuidas muuta paremaks ja läbipaistvamaks näiteks talupidajaühistute ja jaemüügisektori vahelised lepingutingimused.

Liikmesriigid võiksid kasutada ühenduse õigusega loodud võimalusi tootjaorganisatsioonide loomise julgustamiseks piimasektoris. Et tootja- või turundusorganisatsioonide tegevuskulude katmiseks määrata eritoetusi

- ühenduse tasandil, oleks vaja nõukogu õigusakte ja täiendavaid rahalisi vahendeid. Oliiviõli ja humalatega tegelevate organisatsioonide puhul saadi rahad algselt nende sektorite otsetoetustest. Puu- ja köögiviljade puhul on olemas eelarve, millest kõik sektoripõhised toetused makstakse tootjaorganisatsioonide rakenduskavade kaudu. Otsetoetusi käsitlevate õigusaktide praegune reguleerimisala eespool nimetatud toetuste osas on väga kitsas ja seda isegi eritoetusmeetmete puhul, sest toetused makstakse otse talupidajatele ja mitte tootjaorganisatsioonidele;

- riiklikul tasandil, tuleks selleks lubada riigiabi. Starditoetus kuni 5 aastaks kogusummas 400 000 eurot on põllumajanduse grupierandi määruse ja põllumajanduslike riigiabisuuniste alusel tootjarühmadele juba lubatud. Eeskirjad võiks läbi vaadata, et võimaldada pikaajalisemat abi ja suuremaid summasid.

11. Kokkuvõtvad märkused

Komisjon on võtnud endale kohustuse jätkata piimakarjapidajate toetamist ja stabiliseerida piimaturgu tema käsutuses olevate vahenditega.

Meetmete nimistu näitab, et liikmesriikide kasutada on märkimisväärne hulk võimalusi olukorra leevendamiseks, ümberkorraldusprotsessile kaasa aitamiseks ja piimasektori „pehme maandumise” tagamiseks kvootide kaotamisel 1. aprillil 2015.

Euroopa Ülemkogu on palunud esitada võimalikud lahendused piimaturu stabiliseerimiseks ühise põllumajanduspoliitika läbivaatamise tulemusi silmas pidades, mistõttu ei ole võimalik piimasektoris lühiajaliste raskuste tõttu poliitilisi muudatusi teha.

Olemasoleva poliitika küsitavaks muutmine tekitaks vaid ebakindlust, venitaks ümberkorraldusi ning ei tuleks kindlasti kasuks piimakarjapidajatele, kes vajavad oma tuleviku kavandamisel selgeid juhiseid. Tuleb hoida end kindlalt kursil ja pidada silmas pikaajalisi sihte.