[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 12.8.2010

KOM(2010) 429 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1889/2005 (ühendusse sisse toodava või ühendusest välja viidava sularaha kontrollimise kohta) kohaldamise kohta vastavalt selle määruse artiklile 10

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1889/2005 (ühendusse sisse toodava või ühendusest välja viidava sularaha kontrollimise kohta) kohaldamise kohta vastavalt selle määruse artiklile 10

SISSEJUHATUS

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta määrus (EÜ) nr 1889/2005 ühendusse sisse toodava või ühendusest välja viidava sularaha kontrollimise kohta[1] (edaspidi „sularaha kontrollimise määrus”), jõustus 15. detsembril 2005. Sularaha kontrollimise määruse artikkel 10 sätestab, et komisjon peab esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande määruse kohaldamise kohta neli aastat pärast selle jõustumist.

Sularaha kontrollimise määrust kohaldatakse alates 15. juunist 2007 ning seda lühikest kohaldamisaega arvestades on nii liikmesriigid kui komisjon olnud keskendunud sularaha kontrollimise määruse ühtlustatud kohaldamiseks asjakohaste struktuuride loomisele ja menetluste väljatöötamisele.

Hindamisprotsessi alustamiseks saatis komisjon 2008. aasta juulis liikmesriikidele välja küsimustikud. Liikmesriikide vastustest sellele küsimustikule[2] ning järgnenud arutelust liikmesriikidega mitmel sularaha kontrollimise töörühma koosolekul sai komisjon käesoleva aruande koostamiseks piisavalt teavet.

Üldine taustteave

Taust

Euroopa Liidu (EL) õigusaktid

ELi rahapesu tõkestamise õigusraamistik koosneb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta direktiivist 2005/60/EÜ rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta[3], muudetud direktiividega 2007/64/EÜ, 2008/20/EÜ ja 2009/110/EÜ, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. novembri 2006. aasta määrusest (EÜ) nr 1781/2006 raha ülekandmisel edastatava maksjaga seotud teabe kohta[4]. Samavõrd olulised on nõukogu otsus 2000/642/JSK liikmesriikide rahapesu andmebüroode vahelise koostöö korra kohta teabe vahetamisel ning nõukogu raamotsus 2001/500/JSK, milles käsitletakse rahapesu ning kuriteovahendite ja kuritegelikul teel saadud tulu kindlakstegemist, uurimist, blokeerimist, arestimist ja konfiskeerimist. Selle raamistiku kõrval sisaldab ka ELi terrorismi rahastamise vastane strateegia meetmeid, millega parandada terrorismi rahastamise vastase võitluse tulemusi.

Direktiiviga 2005/60/EÜ, mis asendas direktiivi 1991/308/EMÜ, nähti rahapesu tõkestamiseks ELis ette mehhanism, mis seisneb krediidi- ja finantsasutuste ning teatud kutsealadel töötajate kaudu teostatavate tehingute jälgimises. Tingituna ohust, et selle mehhanismi mõju võib piirata ebaseaduslikul eesmärgil ja terrorismi rahastamiseks toimuva sularaha liikumise kasv, tekkis vajadus täiendada seda meedet ELi sisse toodava / EList välja viidava sularaha kontrollimise nõudega.

Sel eesmärgil võeti vastu sularaha kontrollimise määrus, millega üritatakse saavutada tasakaal ühtse turu ning majandus- ja rahaliidu raames ette nähtud kaupade, inimeste, teenuste ja kapitali vaba liikumise ning rahapesu ja terrorismi rahastamise vältimise vahel.

Rahvusvahelised aspektid

Sularaha kontrollimise määruse efektiivsuse tagamisel on oluliseks partneriks rahapesuvastane töökond (FATF) ja selle piirkondlik sidusorgan Moneyval. See 1989. aastal Pariisis toimunud G7 tippkohtumisel loodud valitsustevaheline organ on valitsustele toeks rahapesu ja terrorismi rahastamise vastase poliitika elluviimisel. Selleks väljastab organ soovitusi ja suuniseid ning kontrollib soovituste järgimist vastastikuse hindamise süsteemi kaudu avaldades oma liikmetele pidevat survet, et need tagaksid efektiivsed rahapesu ja terrorismi rahastamise vastased meetmed.

ELi sularaha kontrollimise määrusesse on üle võetud rahapesuvastase töökonna IX erisoovitus, mis käsitleb sularahakullereid. Paljudel juhtudel on arutelu IX erisoovituse protseduuride ning rahapesuvastase töökonna hindajate koostatud hindamis- ja eduaruannete üle kiirendanud sularaha kontrollimise täiendavat tõhustamist liikmesriikides.

Hiljuti tunnustas rahapesuvastane töökond sularahakullereid käsitleva IX erisoovituse kohaldamisel ELi riikideülese jurisdiktsioonina . Selle tunnustamisega kaasnevad teatud kriteeriumid, mida tuleb järgida: näiteks olulise teabe vahetamine ning võrreldavate koolitus-, andmekogumis-, täideviimis- ja sihtprogrammide väljatöötamine ja rakendamine riigiülesel tasandil.

Sularaha kontrollimise määruse põhielemendid

Deklareerimiskohustus

Sularaha kontrollimise määrusega kehtestatakse ELi ühtsed sularaha kontrollimise põhimõtted, mille kohaselt kuulub sularaha ELi sisse toomine või EList välja viimine alates 10 000 eurost kohustuslikus korras deklareerimisele. Reisijad peavad esitama määratud pädevale asutusele andmed deklarandi ning deklaratsioonis märgitud sularaha omaniku ja saaja ning summa, vormi, päritolu, kasutamise eesmärgi ja transpordi kohta. Sularaha kontrollimise määrus ei sätesta selle deklaratsiooni meetodit (s.o suuline, kirjalik, elektrooniline) ega formaati.

Pädevatele asutustele volituste andmine

Et tagada deklareerimiskohustuse täitmine, peavad riiklikud pädevad asutused olema volitatud kontrollima füüsilisi isikuid, nende pagasit ja nende transpordivahendeid. Deklareerimiskohustuse eiramisel võidakse sularaha arestida ning rakendatakse karistusi.

Teabe registreerimine ja käitlemine

Sularaha kontrollimise määrus kohustab liikmesriike kõik deklareerimise ja/või nende poolt teostatud kontrollimiste teel hangitud andmed registreerima ja neid töötlema ning tegema need andmed kättesaadavaks selle liikmesriigi riiklikule rahapesu andmebüroole, mille kaudu reisija siseneb ELi või lahkub EList.

Teabevahetus

Kui on märke sellest, et veetavad rahasummad on seotud ebaseadusliku tegevusega, võidakse vahetada teavet teiste liikmesriikide asutustega ning kui on tegu asjaoludega, mis kahjustavad ELi finantshuve, tuleb see teave edastada komisjonile.

Olemasolevate vastastikuse haldusabi kokkulepete raames võib sularaha kontrollimise määruse kohaselt saadud teavet edastada ka kolmandale riigile, tingimusel et järgitakse asjakohaseid riiklikke ja ELi sätteid isikuandmete kolmandatele riikidele edastamise kohta.

Konfidentsiaalsusküsimused

Kogu teave, mis on hangitud sularaha kontrollimise määruse raames, on konfidentsiaalne. Kõiki isikuandmeid tuleb käidelda vastavalt asjaomastele andmekaitse sätetele. Kui seda peetakse vajalikuks, rakendatakse andmete turvalisuse tagamiseks teabe salastamise eeskirju.

Euroopa Liidu sisese sularaha liikumise kontrollimine

Sularaha kontrollimise määrus ei piira riiklikke meetmeid, mida võetakse ELi sisese sularaha liikumise kontrollimiseks. Samas peavad riiklikud meetmed olema kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 65, mis annab liikmesriikidele õiguse kehtestada kapitali liikumise deklareerimise kord haldamiseks vajalike või statistiliste andmete saamiseks või võtta meetmeid, mis on õigustatud avaliku korra või avaliku julgeoleku seisukohalt, tingimusel et rakendatavad meetmed ja kord ei kujuta endast suvalise diskrimineerimise vahendit ega varjatud piirangut kapitali vabale liikumisele.

Sularaha liikumist ELi sisepiiridel kontrollivad järgmised liikmesriigid[5]: BE, BG, CY, DE, DK, ES, FR, IT, MT, PL ja PT. Selleks kasutavad nad kohustusliku deklareerimise süsteemi, mille künnis on 10 000 eurot, välja arvatud PT, kus deklareerimine on vabatahtlik, kui füüsilist isikut ei kontrollita. AT ei piira sularaha kontrollimist kontrollimisega ainult oma piiridel, vaid rakendab kontrollimist kogu oma territooriumil. ES on kehtestanud ATga sarnase siseriikliku kontrollisüsteemi, kuid ainult summade puhul alates 100 000 eurost. UK ei ole korrapärast ELi-sisest sularaha kontrolli kehtestanud, kuid pädevad teenistused teevad UK territooriumil kaasaskantava sularaha suhtes reisijate ja nende pagasi (juhuslikku) kontrolli. IE rakendab UKga sarnast korda, kuid alates sularaha kogusest 6438 eurot. CZ, EE, EL, FI, HU, LV, LT, LU, NL, RO, SL, SK ja SE ei rakenda mitte mingisugust EL-sisest sularaha kontrolli.

SULARAHA KONTROLLIMISE MÄÄRUSE KOHALDAMINE

Taust

Pädevad asutused

Sularaha kontrollimise määrus ei sätesta, missuguse asutuse peab liikmesriik pädevaks asutuseks määrama. Praktikas on 23 liikmesriiki määranud peamiseks pädevaks asutuseks tolliameti. DK ja EE on selleks määranud maksu- ja tolliameti. Kaks ülejäänud liikmesriiki – PL ja UK – on määranud tolli- ja piirivalveameti.

Konkreetsed riikidevahelised erinevused kajastuvad samuti väga mitmesugustes muudes kaasatud asutustes: föderaal- (kriminaal-) politsei, rahapesu andmebürood, terrorismivastase kaitse agentuur, piirivalve, provintsivalitsused, rahandusministeerium, pettustevastased ametid või uurimisteenistused ja kohtuorganid. Kõige sagedamad partnerid sularaha kontrollimise läbiviimisel on politseiasutused ja rahapesu andmebürood. 16 liikmesriigis on see ametkondadevaheline koostöö sätestatud kirjalike koostöölepingutega. Kolmandik liikmesriike on moodustanud pädevate asutuste vahelised uurimisrühmad või töörühmad.

Sularaha mõiste

Sularaha määratlus on sularaha kontrollimise määrusesse üle võetud rahapesuvastase töökonna IX erimääruses kasutatud määratlusest ning see hõlmab vabalt kaubeldavaid esitaja maksevahendeid ja vääringuid. Seni pole liikmesriigid suurematest probleemidest selle määratluse rakendamisel teada andnud. Kuld, väärismetallid ja -kivid selle mõiste alla ei kuulu. Mõned liikmesriigid on teada andnud sularaha deklareerimise kohustusega sarnastest siseriiklikest sätetest ka kulla ja/või väärismetallide ja -kivide puhul (BG, DE, AT (AT territooriumil), CY, CZ ja PL). Mitmeotstarbelised elektronkaardid ei kuulu samuti selle mõiste alla. Üks liikmesriik (DE) on teavitanud, et riiklike sätetega on ette nähtud elektroonilise raha deklareerimine.

Deklareerimiskohustus

Iga ELi territooriumile sisenev või ELi territooriumilt lahkuv füüsiline isik on seadusjärgselt kohustatud deklareerima selle liikmesriigi pädevale asutusele, mille kaudu ta siseneb ELi või lahkub EList (st esmases ELi sisenemise punktis ja viimases EList lahkumise punktis), kaasasoleva rahasumma, mille väärtus on 10 000 eurot või rohkem.

Teadlikkus deklareerimiskohustusest

Tagamaks, et reisijad oleksid deklareerimiskohustusest teadlikud, viiakse nii riiklikul kui ka ELi tasandil läbi teabekampaaniaid ning neid uuendatakse pidevalt. ELi tasandil on üllitatud plakat (10 000 eksemplari, 22 keeles) ja mitmekeelseid teabelehti (2007. aastal trükiti 401 520 eksemplari ning 2009. aasta juulis ilmus parandatud trükk tiraažiga 1 000 000 eksemplari), avaldatud reklaamartikleid pardaajakirjades (septembris 2009 kümne suurema lennufirma ajakirjas), loodud veebileht (2007, täiendatud augustis 2009) ja animaklipp (2007, uuendatud novembris 2009, seitsmes keeles) ning tegeldud nende levitamisega. Sarnaseid vahendeid, nagu plakatid, veebilehed, asjaomaste isikute teavitamine või pressiteadete väljastamine tabamiste kohta, on kasutatud ka siseriiklikul tasandil.

Üldmulje kohaselt on sularaha kontrollimise alane teavitustegevus aidanud märkimisväärselt kaasa reisijate teadlikkuse tõstmisele sularaha deklareerimise kohustusest, ehkki teabekampaania tulemusi jälgis ainult neli liikmesriiki ning teabekampaania tõhususe või efektiivsuse mõõtmiseks ei kasutatud monitooringuvahendeid mitte ühelgi juhul.

Sõnaselget teabekampaania korraldamise kohustust sularaha kontrollimise määruses ei ole, kuid peaaegu kõik liikmesriigid on mõistnud, et teavitustegevus on vajalik. 17 liikmesriiki on teada andnud, et nad viivad sularaha kontrollimise alast teavituskampaaniat läbi pidevalt, et tagada teadlikkuse pidev tõstmine. Mõned liikmesriigid näevad vajadust kaasata sularaha kontrollimise alase teadlikkuse tõstmise kohustus määrusesse, kuna see lihtsustaks suhtlemist lennujaamade juhtkondadega, kui on vaja riputada üles teadlikkust tõstvaid materjale.

Deklareerimise koht

Sularaha kontrollimise määrus kohustab füüsilisi isikuid deklareerima sularaha selle riigi pädevatele asutusele, mille kaudu nad sisenevad ELi või lahkuvad EList. See nõue üldiselt liikmesriikidele probleeme ei tekita.

Transiitreisijad

Transiitlennureisijatel on sularaha deklareerimise kohustusest esmases ELi sisenemise või viimases EList lahkumise punktis lennujaamade transiitreisijate infrastruktuuride erinevuste tõttu raske kinni pidada. Transiitreisijate tsoonides on sularaha deklareerimiseks vähe vahendeid või on need väga erinevad ning lendude vahel pole deklareerimiseks piisavalt aega.

Samuti on liikmesriikide pädevatel asutustel raske tagada transiitreisijate ühtlustatud kontrollimist. Sellise kontrolli tegemiseks on aega vähe, lennujaamade transiitreisijate infrastruktuuri erinevuste tõttu puuduvad asjakohased kontrollivahendid ning käsi- ja registreeritud pagasit transporditakse eri kanaleid pidi.

Selle küsimusega on tegelnud sularaha kontrollimise ekspertide eriprojektrühm , kes on jõudnud järeldusele, et ühtlustamaks sularaha kontrollimise menetlus menetlusega, mis on kehtestatud reisijate pagasi kontrollile komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93 (millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) [6] artiklites 192 kuni 194, on vaja üle vaadata sularaha kontrollimise määruse artikkel 3.

Deklareerimise meetodid

Sularaha kontrollimise määrus lubab esitada sularaha deklaratsioonis nõutavad andmed kirjalikult, suuliselt või elektrooniliselt. Enamik liikmesriike on otsustanud kirjalike deklaratsioonide kasuks. Ainult Taanis, Austrias ja Hispaanias on lubatud suulised deklaratsioonid, mille vormistab kirjalikuks dokumendiks tolliasutus. Austrias (ainult elukutseliste sularahakullerite puhul), Hispaanias ja Poolas on lubatud elektrooniliste deklaratsioonide esitamine. 2009. aasta teises kvartalis esitati 90% sularaha deklaratsioonidest kirjalikult, 9,7% elektrooniliselt ning 0,3% suuliselt. Kõik liikmesriigid on kehtestanud deklaratsioonivormid, milles on ette nähtud kõigi sularaha kontrollimise määruse artikli 3 lõikes 2 nõutavate miinimumandmete esitamine.

Esialgne rakendusfaas näitas, et sularaha deklaratsioonide alase teabe (elektroonilise) vahetuse parandamisele aitaks oluliselt kaasa ühtse deklaratsioonivormi kasutamine. Lisaks aitaks see rahvusvahelistel reisijatel paremini mõista, mida nendelt oodatakse, ning parandaks seega nõuete täitmist.

Sel eesmärgil töötati välja Euroopa ühtne deklaratsioonivorm. Seda vormi kasutab praegu 16 liikmesriiki: AT, CY, DK, EE, EL, FI, HU, IE, LU, MT, NL, PL, PT, RO, SE ja SI. Ülejäänud liikmesriigid kaaluvad ühtse deklaratsioonivormi kasutuselevõttu tulevikus (BG, DE, LV, SK) või kasutavad juba vormi, mis on ühtse deklaratsioonivormiga väga sarnane (ES, FR, LT). Peaaegu kõigis liikmesriikides võetakse sularaha deklaratsioone vastu ja neid saab täita selle riigi ametlikes keeltes, kus inimene on kohustatud sularaha deklareerima, ning samuti inglise keeles. Mõned liikmesriigid aktsepteerivad sularaha deklaratsioone ja lubavad neid täita ka muudes laialdaselt räägitavates ELi keeltes.

Sularaha deklaratsioonide alane statistika

Sularaha kontrollimise määrus ei sätesta selgesõnalist statistika esitamise nõuet. Sellele vaatamata on liikmesriigid nõustunud saatma oma statistika esitatud sularaha deklaratsioonide ja saadud kontrollitulemuste kohta komisjonile[7]. Ebaõigeid sularaha deklaratsioone või kontrolli tulemusel tuvastatud rikkumisi nimetatakse statistikas „registreeringuteks“ (vt täpsemalt punktis 3.4.2 ).

Lisas 1 on esitatud statistika sularaha deklaratsioonide ja registreeringute kohta, mis on kogutud kõigi liikmesriikide poolt ajavahemikul 15. juunist 2007 kuni 30. juunini 2009.

Sel perioodil laekus liikmesriikidele 178 351 sularaha deklaratsiooni kogusummas 79,922 miljardit eurot. ELi sisenemisel kogutud sularaha deklaratsioonide arv ulatus 101824-ni ning EList lahkumisel kogutud sularaha deklaratsioonide arv 76 527-ni .

Lisas 2 on esitatud graafiline ülevaade liikmesriikide esitatud andmetest kogutud sularaha deklaratsioonide arvu kohta ning see peegeldab olulisi erinevusi.

Ülevaate perioodil langes DE, IT ja FR arvele vastavalt 25%, 22,5% ja 13% laekunud sularaha deklaratsioonide koguarvust, millele järgnesid ES (9%), LT (4,5%), PL (4%), UK (3,5%) ja BG (3 %).

Edendamaks liikmesriikides sularaha kontrollimise ühtlustatud rakendamist on vaja selle statistika jälgimist jätkata.

Lisa 3 näitab, et kuni 2008. aasta lõpuni kasvas liikmesriikides esitatud sularaha deklaratsioonide arv kiiresti (13 196 sularaha deklaratsioonist 2007. aasta 3. kvartalis 28 210 sularaha deklaratsioonini 2008. aasta viimases kvartalis). 2009. aasta 2. kvartalis kukkus see arv 27 236 sularaha deklaratsioonile. Sama mustrit võib täheldada lisas 4, mis kajastab nende sularaha deklaratsioonidega kaetud summasid väljendatuna euro ekvivalendis (5,432 miljardit eurot 2007. aasta 3. kvartalis; 13,051 miljardit eurot 2008. aasta viimases kvartalis; 9,496 miljardit eurot 2009. aasta 2. kvartalis). On väga tõenäoline, et sularaha deklaratsioonide arvu langus ja nende deklaratsioonidega kaetud summa langus on seotud 2009. aastal panganduskriisi tõttu aset leidnud üldise majanduslangusega.

2009. aasta 2. kvartalis esitati enam kui 63 % sularaha deklaratsioonidest lennujaamades, 30 % maanteepiiripunktides, 5 % sadamates ja 2 % raudteepiiripunktides. 86,2 % sularaha deklaratsioonidest esitati eraisikutest sularahakullerite poolt ning 13,8 % elukutseliste sularahakullerite poolt.

Teave riiklike asutuste kontrollivolituste kohta

Kontrollimispädevus liikmesriikides

Kontrollimine liikmesriikides on keskendatud esitatud deklaratsioonidele, reisijatele, pagasile ja transpordivahenditele. Kõik liikmesriigid on teatanud, et nad teevad füüsilist kontrolli. Peaaegu kõik liikmesriigid kasutavad skaneerimisseadmeid. Neli liikmesriiki on teada andnud, et sularaha kontrollimisel kasutatakse väljaõpetatud otsimiskoeri.

Tõhusa ja efektiivse kontrolli tagamiseks on väga oluline asjakohase riskihaldusstrateegia rakendamine. 12 liikmesriiki on teatanud, et sularaha kontrollimisel rakendatakse spetsiaalset riiklikku riskihaldusstrateegiat . Teised liikmesriigid on teada andnud, et riiki sisenemise ja riigist väljumise kohtades toimuva sularaha kontrolli käigus rakendatakse mõningaid riskianalüüsi kriteeriume . 17 liikmesriiki märgivad, et nad rakendavad sularaha kontrollimiseks riskiprofiilide koostamist, ning 18 liikmesriiki kasutavad sularaha kontrollimisel luureteabele tuginevaid eelhoiatusi, võttes selliseid eelhoiatusi vastu ja/või väljastades neid. Neli liikmesriiki on teatanud, et nad korraldavad pädevate asutuste koostöös ühiseid siseriiklikke sihtoperatsioone.

Kontrolli tulemused

Liikmesriikide poolt registreeritud registreeringud (vt lisa 1) küünivad 13 019 juhtumini ehk kokku 1,632 miljardi euroni. Suurem osa tuvastatud registreeringutest langeb järgmiste liikmesriikide arvele: DE (40 %), FR (20 %), IT (12 %), UK (10 %), NL (6 %), PT (4 %), ES (4 %). Neid olulisi erinevusi registreeringute arvus kajastab graafiline ülevaade, mis on esitatud lisas 5.

Mõned liikmesriigid pole teatanud ühestki või on teatanud väga vähestest registreeringutest. Mõningatel juhtudel peegeldab see pigem seda, et liikmesriigil pole võimalik keskselt andmeid koguda, kui seda, et kontrolli poleks tegelikult tehtud (vt punktis 3.4.2 esitatud teavet). Teised liikmesriigid on teatanud väga suurest arvust registreeringutest, võrreldes esitatud vabatahtlike sularaha deklaratsioonide arvuga (vt lisa 6). Kontrollitulemuste täpne jälgimine võimaldab tuvastada võimalikke liikmesriikidevahelisi erinevusi kontrolli meetodites ning neid hiljem kohandada, tehes seega võimalikuks tarvilike muudatuste sisseviimise tagamaks, et need kontrollimeetodid saaksid liikmesriikide lõikes täielikult ühtlustatud.

Registreeringute arv kasvas pidevalt 552 juhtumilt 2007. aasta 3. kvartalis 2300 juhtumini 2009. aasta 2. kvartalis (vt lisa 7). Nende registreeringutega seotud summa euro ekvivalendis, mis on üksikasjalikult esitatud lisas 8, oli selle perioodi vältel küllaltki stabiilne, välja arvatud 2008. aasta viimases kvartalis , mis oli tingitud ühest suure koguse deklareerimata vabalt kaubeldavate esitaja maksevahendite avastamise juhtumist Saksamaal (33 miljonit eurot 2007. aasta 3. kvartalis; 1,148 miljardit eurot 2008. aasta viimases kvartalis; 72,5 miljonit eurot 2009. aasta 2. kvartalis).

Teave registreerimise ja käitlemise kohta

Sularaha deklaratsioonide registreerimine ja käitlemine

Kõik liikmesriigid on teatanud, et nad registreerivad teavet sularaha deklaratsioonide kohta. 14 liikmesriiki registreerib seda automaatselt keskandmebaasi. Enamikul juhtudest on see kesktasandil eraldiseisev andmebaas, mis on mõnikord riiklikule rahapesu andmebüroole ka otseselt ligipääsetav (kahes liikmesriigis peab seda keskandmebaasi riiklik rahapesu andmebüroo). Enamikul juhtudest pole registreeritud teave teistele pädevatele asutustele, nagu riiklik rahapesu andmebüroo, jooksvalt otseselt kättesaadav.

Liikmesriigid, kes on teada andnud, et sularaha deklaratsioonide registreerimine ei ole neil automaatne, mainivad kõige sagedamini Exceli failide või kohaliku andmebaasi kasutamist.

Mittevabatahtlike sularaha deklaratsioonide ning kontrolli tulemusena saadud teabe registreerimine ja käitlemine

25 liikmesriiki on teatanud, et nad registreerivad ja käitlevad teostatud sularahakontrollidest saadud teavet. Üks liikmesriik on teatanud, et ta ei registreeri sellist teavet, kuigi sularaha kontrollimise määruse artikkel 5 seda liikmesriikidelt sõnaselgelt nõuab. 12 liikmesriigis registreeritakse see teave automaatselt keskandmebaasi. Teistes liikmeriikides registreeritakse see andmebaasides, mida peetakse kohalikes tollikontrollipunktides. Üks liikmesriik on teatanud, et registreeritakse ainult tuvastatud korrapäratused, ning veel üks riik on teatanud, et registreeritakse ainult põhjalike kontrollide tulemused.

Arestitud sularaha käsitleva teabe registreerimine ja käitlemine

Sularaha arestimisel ei ole kohustuslikke protseduure, kuna sularaha kontrollimise määruse artikkel 4 sätestab, et sularaha VÕIB kinni pidada haldusotsuse alusel. 23 liikmesriiki on teatanud, et nad registreerivad ja käitlevad teavet arestitud sularaha kohta. SE ja FR on teada andnud, et nad ei registreeri sellist teavet. PL ja BE kohta need andmed puuduvad.

15 liikmeriiki (AT, BG, CY, DE, EE, ES, FI, IE, IT, LV, LT, NL, PT, SL ja UK) registreerib andmed arestitud sularaha kohta keskandmebaasis. Seitse liikmesriiki (DK, EL, LU, HU, RO, SK ja SE) viitab andmebaasile, mida peetakse kohalikes tollikontrollipunktides, samas kui CZ edastab selle teabe otse riiklikule rahapesu andmebüroole.

Komisjonile liikmesriigid arestitud sularaha statistikat jooksvalt ei edasta. Lähitulevikus võimaldab Euroopa Pettustevastase Ameti tolliinfosüsteemi (CIS) uus moodul liikmesriikidel sisestada kõik sularaha arestimisega seotud andmed sellesse infosüsteemi.

Rahapesu andmebüroodele kättesaadavaks tehtav teave

21 liikmesriiki teeb kogu teabe sularaha deklaratsioonide kohta oma riiklikule rahapesu andmebüroole iseeneslikult kättesaadavaks. Ainult FI, IT ja UK väidavad, et nad teevad selle info kättesaadavaks nõudmisel, samas kui CY ja HU esitavad riiklikule rahapesu andmebüroole teavet ainult kahtlaste juhtumite kohta. Teave tehakse rahapesu andmebüroole kättesaadavaks e-posti, tavaposti, ametliku kirja või vahetu juurdepääsu teel sularaha deklaratsioonide andmebaasile. Selle info edastamise sagedus on liikmesriigiti erinev, alates vahetust edastamisest otsese juurdepääsu kaudu andmebaasile kuni edastamiseni kord päevas, kord nädalas või kord kuus või kõige pikemate intervallide puhul kord kolme kuu jooksul või kord kvartalis (kaks liikmesriiki).

Mõned liikmesriigid on teatanud, et kahtlust äratavast sularahast teatatakse riiklikule rahapesu andmebüroole tavapärasest kiiremini..

Enamik liikmesriike (AT, BG, CY, CZ, DE, DK, EE, EL, FI, HU, IE, IT, LU, MT, NL, RO, SK, SL, SE ja UK) väidab, et andmed kahtlastest sularaha deklaratsioonidest tehakse riiklikule rahapesu andmebüroole kättesaadavaks (BE, FR, PL ja PT kohta teave puudub). Mõned liikmesriigid (LV, DE, LT) on teinud selle teabe riiklikule rahapesu andmebüroole kättesaadavaks selle kaudu, et on korraldanud riiklikule rahapesu andmebüroole otsejuurdepääsu andmebaasile, mis sisaldab kogu teavet sularaha deklaratsioonide kohta. ES ja NL juba peavad sularahateabe keskandmebaasi riiklikus rahapesu andmebüroos.

Riikidevahelised erinevused rahapesu andmebüroode ülesehituses ja nende suhetes teiste pädevate asutustega muudavad tolli ja rahapesu andmebüroo vahelise infovahetuse menetluste suurema ühtlustamise raskeks.

Smurfing

16 liikmeriiki väidab, et kui on märke ebaseadusliku tegevusega seotud rahaveost, mida tavaliselt nimetatakse smurfing ’uks, rakendavad nad erikontrolli ka 10 000 euro künnisest allapoole jäävate sularahasummade liikumise suhtes. See võimalus on sätestatud sularaha kontrollimise määruse artikli 5 lõikes 2. Enamik liikmesriike teeb selle teabe ühtlasi kättesaadavaks riiklikule rahapesu andmebüroole.

Teabevahetus liikmesriikide vahel ning komisjoniga

Komitee puudumisel, mis võiks olla komisjonile sularaha kontrollimise määruse haldamisel abiks, on komisjon koos kõigi liikmesriikidega moodustanud alalise töörühma, mis saab kokku kolm korda aastas. Seda töörühma rahastatakse raamprogrammist „Toll 2013“, millest rahastatakse koostöötegevust liikmesriikide ja komisjoni vahel. Töörühm on keskendunud infovahetuse edendamisele, menetluste ühtlustamisele, parimate tavade kujundamisele ja asjakohase keskkonna loomisele liikmesriikide asutustele, et vahetada seisukohti sularaha kontrollimise määruse rakendamise asjus. Sel eesmärgil koostas töörühm hiljuti sularaha kontrollimise suuniseid koondava käsiraamatu.

Nii liikmesriikidele kui ka komisjonile võiks olla kasulik komiteemenetlus, mis tagaks suurema ühtlustamise.

Lisaks on loodud turvatud ekstraneti kanalis spetsiaalne virtuaalne huvirühm, mis võimaldab avaliku halduse asutustel vahetada teavet ning osaleda arutelufoorumites. Samuti kätkeb see infot liikmesriikide kesksete kontaktpunktide ja 24 tundi töötavate kontaktpunktide kohta, võimaldades kiiret teabevahetust pädevate asutuste vahel. Selle teabe uuendamise eest vastutavad liikmesriigid.

Teabevahetus liikmesriikide vahel

Liikmesriigid on andnud teada, et nad vahetavad infot sularaha kontrollimise kohta väga mitmesuguseid vahendeid kasutades. Siia hulka kuulub Euroopa Pettustevastase Ameti pettustevastane infosüsteem (AFIS), mis on loodud nõukogu 13. märtsi 1997. aasta määrusega (EÜ) nr 515/97 liikmesriikide haldusasutuste vastastikusest abist ning haldusasutuste ja komisjoni vahelisest koostööst tolli- ja põllumajandusküsimusi käsitlevate õigusaktide nõutava kohaldamise tagamiseks [8] . Samuti vahetavad liikmesriigid ohuteavet elektroonilise riskiinfosüsteemi kaudu, mis on loodud ühenduse tolliasutuste riskijuhtimise süsteemi osana vastavalt nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestati ühenduse tolliseadustik [9]. Samuti mainitakse otsekontakte tegevtolliametnike vahel sularaha kontrollimise keskkontaktpunktide , uurimisasutuste , õiguskaitseasutuste kontaktpunktide ja maksukuritegude kontaktametnike võrgustiku kaudu ning spetsiaalsete Europoli IT-rakenduste kasutamist.

Nõukogu tollikoostöö töörühma raames korraldavad liikmesriigid regulaarselt ühiseid sihtoperatsioone. Prantsusmaa eesistumise ajal korraldati ühine sularaha kontrollimise tollioperatsioon nimetusega Athena.

Teabevahetus komisjoniga

Kõik liimesriigid esitavad komisjonile kord kvartalis statistikat sularaha kontrollimise määruse ellurakendamise kohta. Seda statistikat töödeldakse ning see tehakse kättesaadavaks kõigile liikmesriikidele.

Liikmesriigid esitavad komisjonile pettustevastase infosüsteemi (AFIS) kaudu teavet juhtumite kohta, mille puhul on märke, et sularaha summad kätkevad kuritegelikke tulusid või tulusid mis tahes muust ebaseaduslikust tegevusest, mis kahjustavad ELi finantshuve. AFIS-süsteemi osaks olev tolliinfosüsteem (CIS) võimaldab liikmesriikidel sisestada teavet arestitud, kinni peetud või konfiskeeritud sularaha kohta. Tolliasutuste algatatud uurimistega seotud teave tuleb sisestada AFIS-süsteemi tolli uurimisjuhtumite andmebaasi (FIDE), mis võimaldab kontrollida, kas inimese (või ettevõtte) suhtes on mõnes liikmesriigis algatatud kriminaaluurimine. Praeguseks on FIDEsse üles laaditud veel vähe juhtumeid, kuna tolliinfosüsteem pole veel töösse rakendatud.

Infovahetuse statistika

Juhtudel, kui on märke, et deklareeritud või tuvastatud sularahasummad on seotud ebaseadusliku tegevusega, võivad liikmesriigid vastavalt sularaha kontrollimise määruse artiklile 6 vahetada asjakohast teavet. Liikmesriigid on teavitanud mõnedest juhtumitest ning märkinud, et nende arvu on raske öelda, sest tavaliselt vahetatakse teavet konkreetse juhtumi kohta otsekontaktide kaudu õiguskaitseametnike vahel ning keskteenistusi sellest ei informeerita. Tunnistades adekvaatse infovahetuse tähtsust, on komisjon moodustanud liikmesriikidega projektrühma, et infovahetust parandada.

Teabevahetus kolmandate riikidega

Sularaha kontrollimise määrus ei sätesta kohustust vahetada infot kolmandate riikidega. Liikmesriigid on seda teinud rahvusvaheliste vastastikuse abistamise lepingute ja kahepoolsete lepingute teel, kolmandate riikide keskkontaktpunktidega otse ühendust võttes ning tollijärelevalvevõrgustiku ja maksukuritegude kontaktametnike võrgustiku kaudu. Samuti mainitakse infovahetust riiklike rahapesu andmebüroode kaudu.

Komisjon on edastanud üldteavet olemasolevate süsteemide kohta rahapesuvastase töökonna raames.

2008. aasta aprillis vahetati raamprogrammi „Toll 2013“ sularaha kontrollimise töörühma ELi ja USA erikohtumisel parimaid tavasid ja kogemusi USAga.

Konfidentsiaalsuse ja andmekaitse ning turvalisuse küsimused

Kõigis liikmesriikides kohaldatakse järgmisi õigusakte:

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiv 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta[10] ning

komisjoni 29. novembri 2001. aasta otsus (2001/844/EÜ, ESTÜ, Euratom). Selle otsusega kehtestatakse teabe salastamise reeglid eesmärgiga kindlustada teabe turvalisus[11].

Üldised konfidentsiaalsussätted / ametialase salastatuse sätted.

Enamik liikmesriike (AT, BG, CY, CZ, DE, EL, ES, FI, FR, EE, HU, IE, IT, LV, MT, PL, RO, SE, SL ja UK) on teatanud sularaha kontrollimisega seotud andmevahetuse suhtes konkreetsete andmekaitsemeetmete rakendamisest. BE, LU ja PT kohta andmed puuduvad. Tegelikkuses rakendab enamik liikmesriike üldisi isikuandmete kaitse meetmeid. Sealjuures on väga vähesed liikmesriigid teatanud andmete salastamise meetmete rakendamisest teabe turvalisuse tagamise eesmärgil. Neli liikmesriiki (DK, LT, NL ja SK) märgivad, et üldised andmekaitse, andmeturvalisuse ja konfidentsiaalsusmeetmed kehtivad ühtlasi ka sularaha kontrollimise andmete kohta.

Võib järeldada, et enamikus liikmesriikides on sularaha kontrollimise raames teabe kogumisel isikuandmete üldine minimaalne konfidentsiaalsus või kaitse tagatud. Mõned liikmesriigid on kehtestanud sularaha kontrollimise suhtes spetsiaalsed meetmed, et tagada sellega seotud isikuandmete kaitse, või on sularaha kontrollimise teabe salastanud, et tagada selle teabe turvalisus.

Karistused

Kõik liikmesriigid on kehtestatud nõuete raames näinud ette ka karistused deklareerimiskohustuse eiramise puhuks. Enamiku liikmesriikide puhul võib karistusi pidada proportsionaalseteks, hoiatavateks ja efektiivseteks, välja arvatud väheste liikmesriikide puhul, kus halduskaristused tunduvad liiga väikesed, et olla hoiatavad. Komisjon on palunud neil liikmesriikidel olukorda kiiresti parandada.

18 liikmesriiki võib kohaldada lisaks kitsalt halduskaristustele ka täiendavaid karistusi, nagu sätestatud sularaha kontrollimise määruse artiklis 9. Nende hulka kuulub ebaseadusliku tegevuse kahtluse korral sularaha kinnipidamine ja sundvõõrandamine, (kõrgemad) trahvid, vangistus ning sularaha konfiskeerimine.

Liikmesriigid ei ole kohustatud saatma komisjonile statistikat kohaldatud karistuste kohta. Siiski kinnitab kättesaadav konkreetseid juhtumeid puudutav teave, et enamik liikmesriike on tegelikkuses karistusi kohaldanud.

JÄRELDUSED

Liikmesriikidelt laekunud info tõestab, et äsjane sularaha kontrollimise määruse rakendamine on olnud üldiselt rahuldav. Liikmesriigid on määranud pädevad asutused tagamaks, et reisijad järgiksid oma deklareerimiskohustust, sularaha deklaratsioone käideldakse ning reisijaid, pagasit ja transpordivaheneid kontrollitakse. Samuti on liikmesriigid kehtestanud karistussüsteemi ja/või sularaha arestimise süsteemi sularaha deklareerimise nõuete rikkumise puhuks. Liikmesriigid on oma töökorraldusega taganud, et sularaha deklaratsioonide süsteemist hangitud teave on kättesaadav riiklikele rahapesu andmebüroodele. Vajadusel vahetavad nad teavet teiste liikmesriikide, komisjoni ja kolmandate riikidega, järgides samas konfidentsiaalsus- ja andmekaitsenõudeid. Arvestades, et sularaha deklaratsioone kogutakse ja kontrolle tehakse liikmesriigiti erinevalt, on sularaha kontrollimise määruse rakendamise ühtlustamiseks vaja liikmesriike hoolikalt jälgida. Vajaduse korral tuleb nõuda liikmesriikidelt parandusmeetmete rakendamist.

Mõnes liikmesriigis on tuvastatud puudusi kontrollimistel kogutud teabe registreerimisel, käsitlemisel ja kättesaadavaks tegemisel ning riiklike karistuste kehtestamisel. Komisjon rakendab vajalikke meetmeid tagamaks, et ELi õigusaktid sularaha kontrollimise kohta saaksid kõigis liikmesriikides asjakohaselt ellu rakendatud.

SOOVITUSED

Sularaha kontrollimise määruse praktilisest ellurakendamisest saadud kogemused on viinud järeldusele, et määruse põhjalik ülevaatamine EI OLE vajalik.

Samas näitab see, et võiks kaaluda sularaha kontrollimise õigusraamistikku mõnede muutuste tegemist:

vaadata üle sularaha kontrollimise määruse artikkel 3, et tulla liikmesriikidele vastu seoses nende praktiliste raskustega transiitreisijate kontrollimisel;

kehtestada praegu enamikus liikmesriikides kasutatavale ühtsele deklaratsioonivormile tuginedes ELi ühtne sularaha deklaratsiooni vorm, võimaldamaks kogutavate andmete täiendavat ühtlustamist, reisijate teadlikkuse tõstmist ning vajaduse korral andmete arvutistamiseks;

lisada nõue, et liikmesriikidel tuleb esitada komisjonile kogutud teabe kohta kohustuslik (kvartali)aruanne , et tagada sularaha kontrollimise määruse efektiivne jälgimine. Praegu põhinevad need aruandlusnõuded vabatahtlikel kokkulepetel;

lisada kohustuslik nõue tõsta teadlikkust sularaha deklareerimise kohustusest. Praegu toimub kogu teavitustegevus vabatahtlikkuse alusel;

juurutada komiteemenetlus, et institutsionaliseerida liikmesriikidega sularaha kontrollimise määruse haldamise üle peetavad arutelud;

töötada välja komisjoni rakendusmäärus tehniliste elementide kohta, nagu ühtse deklaratsiooni vormi formaat ja aruandlusnõuete sisu.

Parema ühtlustatuse võiks saavutada juba praegu, vahetades teavet parimate tavade kohta ja tõhustades menetluste ühtlustamist pehme õiguse kaudu, näiteks suuniste või sularaha kontrollimise töörühma raames liikmesriikide vahel tehniliste kokkulepete sõlmimise teel..

Et saavutada ELi sisenemisel ja EList lahkumisel sularaha kontrollimise täielik ühtlustatus, oleks vaja sularaha kontrollimise määrust muuta .

LISA 1

Sularaha deklaratsioonide ja sularaha registreeringute statistika kokkuvõtekõigi liikmesriikide kohta2007. aasta 3. kvartal kuni 2009. aasta 2. kvartal

[pic]

IT, PL ja GR ei esitanud andmeid sularaha kontrollimise kohta 2007. aasta 3. ja 4. kvartalis.BE ei esitanud andmeid 2007. aasta 3. kvartali kohta.

LISA 2

Sularaha deklaratsioonide arvkõigis liikmesriikides2007. aasta 3. kvartal kuni 2009. aasta 2. kvartal

[pic]

IT, PL ja GR ei esitanud andmeid sularaha kontrollimise kohta 2007. aasta 3. ja 4. kvartalis.BE ei esitanud andmeid 2007. aasta 3. kvartali kohta.

LISA 3

Sularaha deklaratsioonide arvu muutuminekoguarvudes2007. aasta 3. kvartal kuni 2009. aasta 2. kvartal

[pic]

IT, PL ja GR ei esitanud andmeid sularaha kontrollimise kohta 2007. aasta 3. ja 4. kvartalis.BE ei esitanud andmeid 2007. aasta 3. kvartali kohta.

LISA 4

Sularaha deklaratsioonides avaldatud ning eurodesse arvestatud summade muutuminekoguväärtuses2007. aasta 3. kvartal kuni 2009. aasta 2. kvartal

[pic]

IT, PL ja GR ei esitanud andmeid sularaha kontrollimise kohta 2007. aasta 3. ja 4. kvartalis.BE ei esitanud andmeid 2007. aasta 3. kvartali kohta.

LISA 5

Sularaha registreeringute arvkõigis liikmesriikides2007. aasta 3. kvartal kuni 2009. aasta 2. kvartal

[pic]

IT, PL ja GR ei esitanud andmeid sularaha kontrollimise kohta 2007. aasta 3. ja 4. kvartalis.BE ei esitanud andmeid 2007. aasta 3. kvartali kohta.

LISA 6

Sularaha registreeringute arv võrdluses sularaha deklaratsioonide üldarvugakõigis liikmesriikides2007. aasta 3. kvartal kuni 2009. aasta 2. kvartal

[pic]

IT, PL ja GR ei esitanud andmeid sularaha kontrollimise kohta 2007. aasta 3. ja 4. kvartalis.BE ei esitanud andmeid 2007. aasta 3. kvartali kohta.

LISA 7

Sularaha registreeringute arvu muutuminekoguarvudes2007. aasta 3. kvartal kuni 2009. aasta 2. kvartal

[pic]

IT, PL ja GR ei esitanud andmeid sularaha kontrollimise kohta 2007. aasta 3. ja 4. kvartalis.BE ei esitanud andmeid 2007. aasta 3. kvartali kohta.

LISA 8

Sularaha registreeringutes registreeritud ning eurodesse arvestatud summade muutuminekoguväärtuses2007. aasta 3. kvartal kuni 2009. aasta 2. kvartal

[pic]

IT, PL ja GR ei esitanud andmeid sularaha kontrollimise kohta 2007. aasta 3. ja 4. kvartalis.BE ei esitanud andmeid 2007. aasta 3. kvartali kohta.

[1] ELT L 309, 25.11.2005, lk 9–12.

[2] Kõik küsimustiku vastused laekusid 25. veebruariks 2009, välja arvatud Belgialt, kes ei vastanud. Seetõttu tugineb käesolevas aruandes esitatud info 26 liikmesriigi esitatud teabele. Sularaha statistika hõlmab kõiki liikmesriike.

[3] ELT L 309, 25.11.2005, lk 15–36.

[4] ELT R 345, 8.12.2006, lk 1–9.

[5] Käesolevas aruandes EL-sisese sularaha liikumise kontrollimise kohta esitatud teave ei piira komisjoni õigust avaldada arvamust, kas liikmesriikides võetud meetmed on kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 65.

[6] EÜT L 253, 11.10.1993, lk 1–766.

[7] Selles kokkuleppes nähakse ette, et liikmesriigid saadavad sularaha liikumise kohta statistika , mis ei hõlma andmeid EL-siseste sularaha deklaratsioonide ja kontrollimiste kohta.

[8] EÜT L 82, 22.03.1997, lk 1–16.

[9] EÜT L 302, 19.10.1992, lk 1–50.

[10] EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31–39.

[11] EÜT L 317, 3.12.2001, lk 1.