[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 6.10.2005

KOM(2005) 472 lõplik

2005/0201 (CNS)

Ettepanek

NÕUKOGU MÄÄRUS,

millega kehtestatakse meetmed euroopa angerja varude taastamiseks

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

1. ETTEPANEKU TAUST

1.1. Eesmärgid

Ettepaneku eesmärk on euroopa angerja täiskasvanud isendite arvu taastamine selle varasemale tasemele ning klaasangerja ränne.

1.2. Ajalooline taust

Euroopa angerjas on kõikjal Euroopa suudmealadel ja siseveekogudes laialdaselt levinud liik. Täiskasvanud angerjad koevad Kesk-Atlandi lääneosas, kust angerja vastsed rändavad Euroopa jõgede suudmealadele. Euroopa angerja varude majandamine on ühenduse ühine probleem, sest kalad moodustavad ühtse varu, mis on jaotunud üle kogu Euroopa mandri.

Teadusuuringute tulemused osutavad, et angerjavarud on oluliselt vähenenud.

1.3. Kehtivad õigusnormid

Paljud liikmesriigid on kehtestanud hulgaliselt erinevaid angerjavarude majandamise meetmeid, näiteks lossitava kala alammõõt, püügikeeluajad ja -alad, angerjapüügi lubade väljastamine, tammide ja angerja läbipääsude ehitamist käsitlevad määrused. 1992. aastal kehtestati ELi elupaikade direktiiv ja 2000. aastal veepoliitika raamdirektiiv muu hulgas selleks, et kaitsta, säilitada ja parandada keskkonda, kus angerjad veedavad suurema osa oma elutsüklist.

1.4. Erinevused kehtivates õigusnormides

Angerja populatsioone erinevates vesikondades mõjutava elupaikade ja püügipiirkondade mitmekesisuse tõttu ei ole angerjaid võimalik majandada, kasutades kõikides piirkondades üksnes standardseid majandamismeetodeid. Seetõttu määrab käesolev määrus kindlaks täpse eesmärgi angerja populatsioonide majandamiseks. Iga liikmesriik peaks selle eesmärgi saavutamiseks rakendama kohalike oludega sobivaid majandamismeetmeid. Ühtse eesmärgi kehtestamine kõikidele liikmesriikidele on vajalik selleks, et angerja populatsiooni taastamiseks võetavad meetmed oleksid võrdväärsed. Ühtlasi paneb käesolev määrus liikmesriikidele kohustuse arendada, rakendada, jälgida ja hinnata vahendeid, mida nende eesmärkide saavutamiseks kasutatakse. Selliselt saadud kogemuse kohta koostatakse ülevaade.

Selleks, et kõik liikmesriigid saaksid anda tasakaalustatud ja võrdväärse panuse angerjate majandamisse, on tarvis ühenduse lähenemisviisi. Ei ole selge, kas kehtivad siseriiklikud meetmed on piisavad ja võrdväärsed.

1.5. Kooskõla teiste poliitikavaldkondadega

Koordineeritus ja kooskõla käesoleva ettepaneku ning nimetatud direktiivide alusel rakendatavate meetmete vahel on ülimalt oluline, sest elujõulise angerjapopulatsiooni taastamine on vastavalt veepoliitika raamdirektiivile jõevoolu tõkestamatuse ja veekvaliteedi näitajaks.

2. NÕUPIDAMISTE JA MÕJU HINDAMISTE TULEMUSED

2.1. Nõupidamised

2003. aasta märtsis korraldas komisjon angerjavarude majandamisalase piirkondliku töötoa, kus tutvustati angerjavarude majandamist käsitlevaid teadusuuringuid ning peeti teadlaste, angerjapüügisektori ja liikmesriikide esindajate ringis nõu. Komisjon koostas teatise nimetusega “Ühenduse tegevuskava väljatöötamine euroopa angerja majandamiseks” (KOM(2003) 573 (lõplik)), mis valmis 1. oktoobril 2003. Seda dokumenti arutati nõukogus, mis võttis oma sellekohased järeldused vastu juulis 2004. Neist järeldustest lähtudes korraldas komisjon 17. septembril 2004 teise töötoa, et arutada konkreetseid eesmärke ja viivitamatuid meetmeid angerjavarude majandamiseks.

Komisjon, teadusnõustajad, tööstussektorite ja liikmesriikide esindajad nõustusid, et angerjavarud on hävimisohus, olukorra parandamiseks tuleb võtta meetmeid ning komisjon peaks taastamismeetmete osas esitama konkreetsed ettepanekud, mis arvestavad nii keskkonna kui kalandusega seotud aspektidega. Kõikide sektorite esindajad pidasid heaks lähenemisviisiks majandamise eesmärgi püstitamist ühenduse tasandil, jättes samal ajal liikmesriikidele vabaduse otsustada selle eesmärgi saavutamise vahendite üle.

Mõned tööstussektorid keskendusid siiski klaasangerjate tarnimise probleemile ning taotlesid nendele angerjatele ekspordikeeldu ning riigiabi nende asustamiseks. Komisjon uurib võimalikke turumeetmeid, kuid märgib, et Maailma Kaubandusorganisatsiooni reeglid nõuavad muu hulgas, et turumeetmed, mida rakendatakse liigi säilitamise eesmärgil, peavad võrdväärsel viisil mõjutama erinevaid asjaomaseid sektoreid. Komisjon uurib võimalusi asustamisele suunatud abi andmiseks uue Euroopa Kalandusfondi raames.

2.2. Teadmiste kogumine ja kasutamine

Komisjoni on saanud teadusuuringute andmeid Rahvusvaheliselt Mereuurimise Nõukogult ja Euroopa sisevete kalanduse nõuandekomiteelt. Need andmed viitavad sellele, et varude taastamiseks on vaja viivitamatult võtta majandamismeetmed. Hiljutine angerjate ränne moodustab vaid 1% varasemast tasemest ning merre kudema rändavate täiskasvanud angerjate suremus on kõrge. Seda loodusvara on vaja rändavate angerjate piisava populatsiooni tagamiseks liikmesriikide vesikondades ning piisava hulga angerjate ellujäämise tagamiseks kuni kudemiseni.

2.3. Mõjude hindamine

Angerjapüügisektor on Euroopa lõikes väga erinev. Peamised sektorid on klaasangerja kalastuspiirkonnad Prantsusmaal, Ühendkuningriigis ja Hispaanias, angerja kasvatamine Euroopa akvakultuurisektoris. Angerjapüüki kajastav statistika Euroopa tasandil ei ole täielik. ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni andmete kohaselt oli keskmine loodusliku kala püük 1990. aastatel umbes 15 000 tonni aastas ning akvakultuuritoodang umbes 18 000 tonni aastas, mille müügiväärtus oli ligikaudu 150 miljonit eurot. Lisaks sellele püüti 1980. aastatel ligikaudu 500–800 tonni klaasangerjat (väga kõrge väärtusega), kuid hetkel on see näitaja märgatavalt madalam. Viimaste registreeritud andmete kohaselt tegutses Euroopa angerjapüügi sektoris ligikaudu 25 000 kalurit. Mõnedes piirkondades võib klaasangerja püük ulatuda kuni 75%ni nendes piirkondades tegutsevate kalurite kogukäibest. Eelkõige Prantsuse suudmealade kalastuspiirkondades, kus sektori antud andmetel on ligikaudu 1100 kalalaeva, mis püüavad kala suudmealadel, ning lisaks veel 450 jõgedel töötavat kalurit.

Kui ei võeta meetmeid täiskasvanud hõbedase angerja ellujäämise parandamiseks, siis praeguse väga madala klaasangerja arvukuse tulemusena langeb kollase angerja arvukus jõgedes ning viie- kuni kümneaastase kasvufaasi lõpuks langeb ka rändava hõbedase angerja arvukus. Kui täiskasvanud populatsiooni arvukuse vähenemine peegeldub klaasangerja rände vähenemises, tähendab see angerjate arvukuse 100-kordset langust. Kui lisaks sellele väheneb klaasangerja ränne samaaegselt merre kudema jõudva hõbedase angerja vähenemisega, tähendab see seda, et kümne aasta pärast angerjavarusid kui märkimisväärset kasutatavat ressurssi enam ei eksisteeri ning kaovad sellega seotud töökohad ja turud. Need tagajärjed lisanduvad olemasolevatele klaasangerja vähesusest tingitud madala tarnimise ja kõrge hinnaga seotud probleemidele ning harrastuskalastamisega seotud mõjudele.

Ettepaneku kohaselt jääb angerjate ellujäämise tagamisele suunatud kaitsemeetmete valik liikmesriikidele. Kollase angerja püügikeeld suvel, piirangud hõbedase angerja püügile sügisese pärivoolu rände ajal, varude uuenemise suurendamine, vee kvaliteedi parandamine, muudatused tammides ja turbiinides, mis võimaldavad paremat angerja rännet, harrastuskalastamise vähendamine ning abistatud ränne on meetmed, mis võiksid moodustada osa majandamiskavadest. Erinevate meetmete valikul on erinevad sotsiaalsed ja majanduslikud tagajärjed, mida ei saa ühe mõõdupuuga hinnata. Peamine, millega tuleb arvestada on see, et kui varude vähenemine jätkub, viib suutmatus tegutseda kogu angerjapüügi ja akvakultuurisektori kadumisele.

3. ÕIGUSLIKUD ELEMENDID

Angerjavarude kaitsemeetmed kuuluvad asutamislepingu artikli 37 alla, kuna neid käsitletakse selle lepingu artikli kohaldamisel põllumajandustoodetena.

3.1. Angerjavarude majandamiskavad

Käesoleva määruse peamine eesmärk on angerjavarude siseriiklike majandamiskavade koostamine, mille abil liikmesriigid saavutavad selle, et täiskasvanud hõbedaste angerjate hulk, mis jõuab merre kudema, on igast vesikonnast 40% (arvestatud võrreldes häirimatutes tingimustes kudema jõudvate angerjate määraga). Need kavad peaks läbi vaatama kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee ning positiivse hinnangu korral peaks komisjon kavad kinnitama ning need peaksid jõustuma 1. juulil 2007.

3.2. Lühiajalised meetmed

Arvestades olukorra tõsidust, tuleks angerjate ellujäämist suurendada nii palju kui võimalik, lähtudes sotsiaalsetest ja majanduslikest vajadustest, kehtestades igakuiseid 15-päevaseid püügikeelde. Need keelud peaksid jääma jõusse seniks, kuni liikmesriik on kinnitatud angerjavarude majandamiskava ellu viinud.

3.3. Lühiajaliste meetmete suhtes rakendatavad erandid

Keeluperioodil võib kalastamine jätkuda, kui liikmesriik suudab usaldusväärselt näidata, et olemasolevad meetmed on vastavuses punktis 3.1 kirjeldatud 40% eesmärgiga, või kui klaasangerjat püütakse varude uuendamise eesmärgil.

3.4. Subsidiaarsus ja proportsionaalsus

Angerjavarude taastamisest saavad kasu angerjakalastajad kõigis liikmesriikides. See toob märkimisväärset sotsiaalset ja majanduslikku tulu sektoritele, mis sõltuvad angerjatest, nagu turustamine, levitamine ja akvakultuurisektor. Selleks, et kõik saaksid kasu angerja populatsiooni taastamisest, peaksid kõik liikmesriigid võrdselt, samaaegselt ja harmoniseeritult oma angerja populatsiooni kaitsma. Seepärast on käesoleva määruse peamine ülesanne kohustada liikmesriike saavutama angerjavarude majandamiseks kehtestatud eesmärk. Kasutatavate majandamisvahendite valik jääb liikmesriikide otsustada. See on sobiv vastutuse jaotumine liikmesriikide ja ühenduse vahel. Valitud detsentraliseeritud lähenemisviis, mis põhineb peamiselt liikmesriikide välja töötatud angerjavarude majandamiskavadel, kuid mille eesmärgid on kindlaks määratud ühenduse õigusaktides ning mille kvaliteeti ja asjakohasust hindavad ühenduse institutsioonid, on nii subsidiaarsuse kui proportsionaalsuse printsiipi silmas pidades erinevate jõgikondade, püügipiirkondade ja käitiste vahel jaotunud ühenduse ühiste kalavarude majandamiseks sobiv meetod.

4. MÕJU EELARVELE

Määrus ei mõjuta oluliselt ühenduse eelarvet. Angerjate uuringute toetamisega seotud mõju eelarvele käsitletakse seitsmenda raamprogrammi kontekstis. Kalandusele kohaldatava riigiabi ja selle kohaldatavusega angerjapüügile ning keskkonnameetmetele tegeleb Euroopa Kalandusfond.

5. LISAMEETMED

Komisjonil on lähiajal kavas teha ettepanek jälgitavussüsteemi loomiseks, et toetada röövpüügivastast võitlust. Esimese sammuna selles protsessis teeb komisjon ettepaneku, mille kohaselt tuleks ühtse kalanduspoliitika kontrolli ja jõustamist käsitlevaid sätteid kohaldada ka angerjapüügi ja angerjatoodete suhtes. Lisaks sellele kavatseb komisjon uurida rahvusvahelise kaubandusõigusega vastavuses olevaid meetmeid klaasangerja ekspordi piiramiseks, et tõsta klaasangerja hulka, mille abil saab angerjavarusid suurendada ja mis on vajalik nende kaitseks.

Asjakohane angerjavarude ja püügipiirkondade majandamine nõuab nii püügipiirkondade kui ka keskkonnamuudatuste, näiteks tammide, angerja läbipäästeede ja hüdroelektriliste seadeldiste mõju arvestamist. Käesolev määrus käsitleb angerjavarude majandamist kui sellist . Nende meetmete rakendamisega seotud rahalise abi ulatuse ja tingimustega tegeletakse Euroopa Kalandusfondi 2007.–2013. aasta kavandamisperioodi raames.

2005/0201 (CNS)

Ettepanek

NÕUKOGU MÄÄRUS ,

millega kehtestatakse meetmed euroopa angerja varude taastamiseks

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,

ning arvestades järgmist:

(1) Viimased Rahvusvaheliselt Mereuurimise Nõukogult (ICES) saadud teadusuuringute andmed euroopa angerja kohta näitavad, et selle varud on allpool ohutut bioloogilist piiri ja olemasolevad püügipiirkonnad ei ole jätkusuutlikud.

(2) Lisaks on ICES soovitanud, et angerjapüügipiirkondade majandamiseks oleks tarvis koordineeritud tegevust nii valgalade tasandil kui kõrgemal.

(3) ICES soovitab kiiremas korras välja töötada kogu angerjavaru taastamiskava ning viia varude kasutamine ja mis tahes muu inimtegevus, mis mõjutab püügipiirkonda või kalavarusid, miinimumini seniks, kuni kava suhtes on kokkuleppele jõutud ning see on ellu viidud.

(4) 19. juulil 2004 võttis nõukogu vastu järeldused, mis käsitlesid komisjoni 1. oktoobri 2003. aasta teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile (ühenduse tegevuskava väljatöötamine Euroopa angerja majandamiseks)[1] ning sisaldasid nõuet, et komisjon teeks omapoolsed ettepanekud pikaajaliseks angerjavarude majandamiseks Euroopas.

(5) Ühenduse erinevad tingimused ja vajadused nõuavad erinevaid spetsiifilisi lahendusi. Seda mitmekesisust tuleks arvestada euroopa angerja populatsiooni kaitsmisele ja jätkusuutliku kasutamise tagamisele suunatud meetmete kavandamisel ja elluviimisel. Otsuseid tuleks teha võimalikult lähedal kohtadele, kus angerjat püütakse. Eelistada tuleks liikmesriikides koostatud angerja majandamiskavades ettenähtud tegevusi, mis on kohandatud piirkondlikele ja kohalikele tingimustele.

(6) Direktiiv 92/43/EMÜ (looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta)[2] ja direktiiv 2000/60/EMÜ (millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik),[3] on muu hulgas ette nähtud selleks, et kaitsta, säilitada ja parandada veekeskkonda, kus angerjad veedavad osa oma elutsüklist, ning on vaja tagada käesoleva määruse ja nimetatud direktiivide alusel võetavate meetmete koordineeritus ja kooskõla.

(7) Eelkõige peaksid angerjavarude majandamiskavad katma vesikondi, mis on määratletud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivile 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik.[4]

(8) Euroopa angerja varude taastamiseks võetavate meetmete edukus sõltub nii ühenduse, liikmesriikide ja kohalike tasandite vahelisest tihedast koostööst ja sidusast tegevusest kui ka teavitamisest, konsulteerimisest ning asjaomaste avalike sektorite kaasamisest.

(9) Angerjavarude taastamise meetmete tõhususe ja võrdväärsuse tagamiseks on vajalik, et liikmesriigid määratleksid meetmed, mida nad kavatsevad võtta, samuti hõlmatavad alad, ning oluline on, et seda teavet levitataks laialdaselt ning hinnataks meetmete tõhusust.

(10) Vesikondades, kus kalandusel ja muul inimtegevusel, mis angerjaid mõjutab, võib olla piiriülene mõju, tuleks kõiki kavasid ja meetmeid koordineerida kogu asjaomase vesikonna ulatuses. Üle ühenduse piiride ulatuvate vesikondade puhul, peaks ühendus püüdma tagada sobiliku koordineerimisviisi asjaomaste kolmandate riikidega. Vajadus sellise koordineerimise järele ei tohiks siiski takistada liikmesriikide viivitamatut tegutsemist,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Teema

Käesolev määrus kehtestab raamistiku euroopa angerja ( Anguilla anguilla) varude kaitseks ja säästlikuks kasutamiseks liikmesriikide suudmealadel ja jõgedes, mis voolavad meredesse ICES III, IV, VI, VII, VIII, IX piirkonnas või Vahemerre.

Käesoleva määruse kohaseid meetmeid kehtestatakse ja rakendatakse ilma, et see piiraks nõukogu direktiivi 92/43/EÜ (looduslike elupaikade ning looduliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivi 2000/60/EÜ (millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik) asjaomaste sätete kohaldamist.

Artikkel 2

Hooajalised angerjapüügikeelud

Iga kuu esimesest kuni viieteistkümnenda päevani on keelatud Anguilla anguilla liiki angerjat püüda, lossida või pardal hoida .

Artikkel 3

Ajutine püügikeeluajast loobumine merre kudema jõudmise taseme tõstmiseks

Erandina artiklist 2 on kuni 30. juunini 2007 lubatud Anguilla anguilla liiki angerjat püüda, pardal hoida ja lossida iga kuu esimesest kuni viieteistkümnenda päevani, tingimusel et:

a) angerjad on lühemad kui 12 cm ja

b) kõik püütud angerjad lastakse Euroopa siseveekogudesse, millel on juurdepääs merele, selleks et tõsta täiskasvanud hõbedaste angerjate merre kudema jõudmise taset.

Artikkel 4

Ajutine püügikeeluajast loobumine teatavates vesikondades

1. Kui kehtivate siseriiklike meetmetega on juba tagatud, et teatavates vesikondades on saavutatud artikli 6 lõikes 4 osutatud eesmärk, võivad asjaomased liikmesriigid esitada taotluse nendele vesikondadele artiklis 2 sätestatud meetmete suhtes erandi tegemiseks kuni 30. juunini 2007.

2. Liikmesriik esitab komisjonile ning teistele liikmesriikidele taotluse koos täieliku teadusliku ja tehnilise põhjendusega.

3. Komisjon teeb taotluse kohta otsuse pärast konsulteerimist kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomiteega.

Artikkel 5

Püügikeeluaegade suhtes erandite tegemine seoses majandamiskavadega

Erandina artiklist 2 on alates 1. juulist 2007 lubatud Anguilla anguilla liiki angerjat püüda, pardal hoida ja lossida alates iga kuu esimesest kuni viieteistkümnenda kuupäevani tingimusel, et selline kalastamine on kooskõlas angerjavarude majandamiskavas sätestatud tingimuste ja piirangutega.

Artikkel 6

Angerjavarude majandamiskavade kehtestamine

1. Liikmesriigid määravad kindlaks ja piiritlevad nende riigi territooriumil asuvad vesikonnad, mis enne inimsekkumist olid euroopa angerja looduslikuks elupaigaks (“angerjate vesikonnad”).

2. Angerjate vesikondade piiritlemisel võtavad liikmesriigid arvesse direktiivi 2000/60/EÜ artiklis 3 osutatud halduskorraldust.

3. Igale lõikes 1 piiritletud angerjate vesikonnale koostavad liikmesriigid angerjavarude majandamiskava.

4. Kõikide angerjavarude majandamiskavade eesmärk on tagada, et igast vesikonnast jõuaks suure tõenäosusega merre kudema vähemalt 40% selles täiskasvanud angerjate biomassist, mis jõuaks parimate prognooside kohaselt merre kudema juhul, kui puuduks kalastuspiirkonda või kalavarusid mõjutav inimtegevus.

5. Iga angerjavarude majandamiskava sisaldab nii vahendeid, millega lõikes 4 sätestatud eesmärki saavutada kui ka vahendeid, millega selle eesmärgi saavutamist jälgida ja kontrollida.

Artikkel 7

Angerjate majandamiskavade kinnitamine

1. Liikmesriigid esitavad komisjonile 31. detsembriks 2006 kõik individuaalsed angerja varude majandamiskavad, mis on koostatud vastavalt artiklile 6.

2. Kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee tehnilise ja teadusliku hinnangu põhjal kinnitatakse angerjavarude majandamiskavad, kui see on asjakohane, vastavalt määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 30 lõikes 2 sätestatud menetlusele.

3. Liikmesriigid rakendavad lõike 2 alusel kinnitatud angerjavarude majandamiskavasid alates 1. juulist 2007.

4. Iga liikmesriik edastab siseriikliku ülevaate kavandatavatest angerjavarude majandamiskavadest kõigile teistele liikmesriikidele ja komisjonile 31. detsembriks 2006.

Artikkel 8

Piiriülesed angerjate majandamiskavad

1. Angerjate vesikondadele, mis asuvad mitme liikmesriigi territooriumil, koostavad asjaomased liikmesriigid ühise angerjavarude majandamiskava.

2. Juhul, kui angerjate vesikond ulatub väljapoole ühenduse territooriumit, püüavad asjaomased liikmesriigid välja töötada angerjavarude majandamiskava koostöös asjaomaste kolmandate riikidega.

3. Juhul, kui angerjate vesikond ulatub väljapoole ühenduse territooriumit, tunnustatakse iga asjakohase piirkondliku kalandusorganisatsiooni pädevust.

4. Artikleid 6 ja 7 kohaldatakse mutatis mutandis lõigetes 1 ja 2 viidatud piiriüleste kavade suhtes.

Artikkel 9

Aruandlus ja hindamine

1. Iga liikmesriik esitab iga angerjavarude majandamiskava kohta 31. detsembriks 2009 komisjonile aruande, mis käsitleb kava jälgimist, tõhusust ja tulemusi, eriti hinnatakse iga vesikonna lõikes seda, milline osa angerja biomassist jõuab merre kudema võrdluses näitajaga, mis on saavutatud kalastamise või muu kalastuspiirkonda või kalavarusid mõjutava inimtegevuse puudumisel.

2. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule 1. juuliks 2010 aruande koos statistilise ja teadusliku hinnanguga angerjavarude majandamiskavade kohta, millele on lisatud kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee arvamus.

3. Komisjon teeb lõikes 2 kirjeldatud aruannet arvesse võttes ettepanekuid asjakohaste meetmete kohta, mille abil on suure tõenäosusega võimalik taastada Euroopa angerjavarusid.

Artikkel 10

Kontroll ja täitmise tagamine

1. Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta)[5] V peatükki kohaldatakse mutatis mutandis kõikide käesolevas määruses sätestatud meetmete suhtes.

2. Määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklit 22 lõike 1 punkti b ei kohaldata.

Artikkel 11

Jõustumine

Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

[1] KOM(2003) 573 lõplik.

[2] EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

[3] EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1.

[4] EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud otsusega 2455/2001/EÜ (EÜT L 331, 15.12.2001, lk 1).

[5] EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.