[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 5.4.2006

KOM(2006) 156 lõplik

KOMISJONI KOLMAS ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

ELi kodakondsusega õppijate, majanduslikult mitteaktiivsete isikute ja pensionäride elamisõigust käsitlevate direktiivide 93/96, 90/364 ja 90/365 kohaldamise kohta {SEK(2006) 424}

KOMISJONI KOLMAS ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

ELi kodakondsusega õppijate, majanduslikult mitteaktiivsete isikute ja pensionäride elamisõigust käsitlevate direktiivide 93/96, 90/364 ja 90/365 kohaldamise kohta

(EMPs kohaldatav tekst)

SISSEJUHATUS

Käesoleva aruande esitamisega täidab komisjon talle direktiivide 90/364 ( elamisõiguse kohta ),[1] 90/365 ( kutsetegevuse lõpetanud töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate elamisõiguse kohta )[2] ja 93/96 ( õpilaste õiguse kohta teises liikmesriigis elada )[3] artiklitega 4 pandud kohustust koostada iga kolme aasta tagant aruanne nende direktiivide kohaldamise kohta ning esitada see Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

Käesoleva aruande eesmärk on esitleda nimetatud direktiivide kohaldamisel aastatel 2003-2005 toimunud arengut ning kirjeldada peamisi uuendusi, mis kaasnevad 29. aprilli 2004. aasta direktiiviga 2004/38,[4] mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ja millega tunnistatakse alates 30. aprillist 2006 kehtetuks kolm eelnimetatud direktiivi.

Euroopa Kohtu kohtulahendite mõju

Euroopa Kohus on langetanud vaatlusperioodil eespool nimetatud direktiivide tõlgendamise kohta neli olulisemat kohtuotsust.

Kohus tuletas meelde, et iga ELi kodaniku õigus elada liikmesriikide territooriumil on selgesõnaliselt sätestatud EÜ asutamislepingu artikli 18 lõikes 1 ning et Euroopa Liidu kodakondsus liikmesriikide kodanike põhistaatus, mis peab tagama õigusaktide ühesuguse kohaldamise kõikidele samasuguses olukorras olevatele isikutele sõltumata nende kodakondsusest, välja arvatud konkreetsed erandid. Kohus rõhutas ka vajadust tõlgendada vaba liikumise õigust põhiõigustest lähtuvalt, eriti pereelu ja proportsionaalsuse põhimõtetest lähtuvalt.

7. septembri 2004. aasta kohtuotsus kohtuasjas C-456/02 Michel Trojan versus Centre public d'aide sociale de Bruxelles

Kohus tuletas meelde, et õigus elada liikmesriikide territooriumil on tingimuslik – seda õigust tunnustatakse vaid siis, kui asutamislepinguga ja selle rakendamiseks võetud meetmetega kehtestatud piirangutest ja tingimustest ei tulene teisiti.

Kuigi liikmesriigil on õigus seada riigi territooriumile elama asuvatele majanduslikult mitteaktiivsele Euroopa Liidu kodanikule tingimuseks piisavate elatusvahendite olemasolu, ei tähenda see seda, et sellisele isikule ei laieneks võrdse kohtlemise põhimõte, kui ta on seal viibinud seaduslikult teatava ajavahemiku jooksul või kui tal on elamisluba.

Kohus kinnitas, et vastuvõtvale liikmesriigile jääb õigus otsustada, et sotsiaaltoetust saava isiku elamisõiguse alus on ära langenud. Sellisel juhul võib vastuvõttev liikmesriik ühenduse õigusaktidega seatud piirides võtta meetmeid sellise isiku maalt väljasaatmiseks. Samas ei saa asjaolu, et liidu kodanik saab sotsiaaltoetust, automaatselt kaasa tuua sellise meetme rakendamist.

19. oktoobri 2004. aasta kohtuotsus kohtuasjas C-200/02 Kunqian Catherine Zhu ja Man Lavette Chen versus Secretary of State for the Home Department

Kohus otsustas, et liikmesriigi kodaniku olukorda, kes on sündinud vastuvõtvas liikmesriigis ega ole kasutanud õigust vabalt liikuda ühest liikmesriigist teise, ei saa pelgalt selle asjaolu tõttu võrdsustada puhtriigisisese olukorraga, kui kõnealune kodanik ei saa vastuvõtvas liikmesriigis kasutad isikute liikumisvabadust ja elamisõigust käsitlevatest ühenduse õigusnormidest tulenevaid hüvesid.

Kohus otsustas ka, et asutamislepinguga ja teisese õigusega isikute liikumisvabaduse valdkonnas tagatud õiguste subjektsus liikmesriigi kodaniku puhul ei ole seatud sõltuvusse tingimusest, et asjaosaline oleks jõudnud ikka, mis on nõutav selleks, et tal oleks teovõime nimetatud õiguste iseseisvaks kasutamiseks.

Kohus tunnistas, et direktiiviga 90/364 ei sätestata mingeid tingimusi nõutavate piisavate elatusvahendite päritolu kohta ning lükkas tagasi kõik väited, mille kohaselt tähendab piisavate elatusvahendite olemasolu, et asjaomasel isikul peavad need vahendid olema endal olemas ning ta ei tohi sellel eesmärgil kasutata temaga koos elava pereliikme elatusvahendeid. Sellise tõlgendamise korral lisandub direktiivi sõnastusega võrreldes sellele tingimusele nõue vahendite päritolu kohta, mis oleks ebaproportsionaalne sekkumine liikumisvabaduse ja elamisõiguse kasutamisse, sest see ei ole taotletava eesmärgi – liikmesriikide eelarvevahendite kaitse – saavutamiseks vajalik.

Kohus tunnistas, et kui EÜ asutamislepingu artikli 18 ja direktiivi 90/364 alusel elamisõigust omava lapse vanemale, kes on liikmesriigi või kolmanda riigi kodanik ja lapse tegelik hooldaja, ei anta luba elada koos kõnealuse lapsega vastuvõtvas liikmesriigis, muutub lapse elamisõiguse kasutamine võimatuks. Kohus jõudis järeldusele, et väike laps saab elamisluba kasutada vaid eeldusel, et temaga võib kaasas olla teda hooldav isik.

15. märtsi 2005. aasta kohtuotsus kohtuasjas C-209/03 The Queen (Dany Bidar’i taotlusel) versus London Borough of Ealing and Secretary of State for Education and Skills

Vastupidiselt kohtuasjades Lair (39/86) ja Brown (197/86) võetud seisukohtadele otsustas kohus, et õppijatele antavad toimetulekukulude katmiseks mõeldud toetuse saamine kuulub EÜ asutamislepingu kohaldamisalasse selle artikli 12 tähenduses.

Kohus tunnistas, et õppijad, kes lähevad teise liikmesriiki eesmärgiga alustada või jätkata seal kõrgkooliõpinguid ja kes saavad selleks direktiivi 93/96 alusel elamisõiguse, ei saa selle direktiivi alusel mingisugust õigust toimetulekutoetusele. Siiski ei takista direktiiv 93/96 seda, et liikmesriigi kodanik, kes elab EÜ artikli 18 ja direktiivi 90/364 alusel seaduslikult teise liikmesriigi territooriumil, kus ta kavatseb alustada või jätkata kõrgkooliõpinguid, toetub seal elamise ajal EÜ artiklis 12 väljendatud võrdse kohtlemise põhimõttele.

Kohus otsustas ka, et nii on õppijate toimetulekutoetuste puhul õiguspärane see, kui liikmesriik annab sellist toetust vaid neile õppijatele, kes on üles näidanud teatavat selle riigi ühiskonda integreerumise taset, seades tingimuseks, et õppija peab olema kindlaksmääratud ajavahemikul elanud selles liikmesriigis.

Kohus otsustas, et EÜ asutamislepingu artiklit 12 tuleb tõlgendada selliselt, et sellega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis annavad õppijatele õiguse toimetulekutoetusele vaid siis, kui nende elukoht on vastuvõtvas liikmesriigis, välistades teise liikmesriigi kodanikul õppijana elaniku staatuse saamise isegi siis, kui see kodanik vastuvõtvas liikmesriigis seaduslikult elab ja on sooritanud seal olulise osa oma keskkooliõpingutest ja kui tal seetõttu on tekkinud nimetatud riigi ühiskonnaga tegelik side.

Kohtuotsuse rakendamiseks muutis Ühendkuningriik õigusnorme õppijatele Inglismaal ja Walesis, Põhja-Iirimaal ja Šotimaal antavate toetuste kohta, võttes vastu õigusaktid Statutory Instruments 2005 nr 1341 ja 2084, Statutory Rule 2005 nr 323 ja Scottish Statutory Instrument 2005 No. 341.

14. aprilli 2005. aasta kohtuotsus kohtuasjas C-157/03 Euroopa Komisjon versus Hispaania

7. märtsil 2003 algatas Euroopa Komisjon kohtuasja Hispaania vastu. Kohus kordas, et elamisloa saamiseks esitatavad nõuded on sätestatud asjaomaste direktiividega ning on kitsendava iseloomuga. Liikmesriigid peavad väljastama teatavate kolmandate riikide kodakondsusega pereliikmetele sissesõiduviisa viivitamata ning võimaluse korral kohas, kus nimetatud isikud riiki sisenevad. Kohus otsustas, et Hispaania õigusakt, milles nõutakse teatava kodakondsusega kodanikele perekonna taasühinemisel elamisloa väljastamiseks elamisviisa olemasolu, kujutab endast direktiivi 90/365 ebakorrektset ülevõtmist ja on muuhulgas direktiiviga vastuolus olev meede.

Kohus rõhutas, et direktiivi 64/221 kohaselt peavad liikmesriigid tegema otsuse elamisloa väljastamise kohta võimalikult kiiresti ja igal juhul hiljemalt kuus kuud pärast taotluse esitamise kuupäeva. Kohus otsustas, et kuna Hispaania ei suuda selle aja jooksul elamisluba väljastada, ei täida ta direktiivist 64/221 tulenevaid kohustusi.

Komisjon ühenduse õiguse valvurina

ELi kodanikelt liikmesriiki sisenemisel või sealt lahkumisel nõutavad dokumendid

Komisjonile laekus vaatlusperioodil varasemast rohkem kaebusi, mis on seotud ELi kodanike õigustega reisimisel ühest liikmesriigist teise. Kaebusi laekus eriti uute liikmesriikide kodanikelt. 10. augustil 2005 saadeti igale liikmesriigile kiri, milles tuletati meelde, et vastavalt ühenduse õigusele, mida kinnitab ka kohtupraktika, on liikmesriikidel õigus nõuda ELi kodanikelt oma territooriumile sisenemisel või sealt lahkumisel vaid kehtiva isikutunnistuse või passi esitamist.

Liikmesriigid ei saa seega nõuda, et ametiasutused või veoettevõtjad nõuaksid isikutunnistuse asemel passi, elamisloa või tagasisõidupileti olemasolu või nõuaksid või soovitaksid, et pass või isikutunnistus kehtiksid veel teatava aja jooksul pärast tagasipöördumist.

Lähtudes saadud tagasisidest, on liikmesriikide õigusaktid ühenduse õigusega kooskõlas.

Komisjon jätkab meetmete võtmist õiguse ebakorrektse kohaldamise juhtude korral.

Juurdepääs sotsiaalsoodustustele

Komisjoni talitused kontrollivad praegu kahe liikmesriigi õigusaktide ja tegevuse kohta esitatud kaebusi, mille kohaselt saavad transpordisoodustusi kasutada vaid riiklikust pensionisüsteemist pensioni saavad pensionärid, ning kaebust ühe liikmesriigi õigusaktide kohta seoses majanduslikult mitteaktiivsete isikute juurdepääsuga sotsiaalabile.

Direktiivide mittenõuetekohase või ebaõige kohaldamisega seotud rikkumismenetlused

Kõige sagedamini olid need seotud järgmiste küsimustega:

Elamisviisa

Seoses 14. aprilli 2005. aasta kohtuotsusega ( vt punkt 2 ) otsustas komisjon saata Hispaaniale 13. detsembril 2005 ametliku teatise vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 228. Kuigi elamisviisa nõue kolmanda riigi kodakondsusega pereliikmetele on halduseeskirjaga peatatud, ei peeta kohtu otsust nõuetekohaselt täidetuks enne, kui riigi vaidlusalune õigusakt on ametlikult muudetud.

Elatusvahendite olemasolu tõendamine direktiivi 93/96 tähenduses ning pereliikmete isiklike elatusvahendite olemasolu tõendamine

Vastavalt direktiivile 93/96 nagu Euroopa Kohus seda tõlgendas, eelkõige 25.5.2000. aasta otsuses kohtuasjas C-424/98: komisjon versus Itaalia Vabariik ja 20. septembri 2001. aasta otsuses kohtuasjas C-184/99: Grzelczycki , ei ole liikmesriikidel õigust nõuda selle direktiivi kohaldamisalasse kuuluvatelt õppijatelt vastavate elatusvahendite olemasolu tõendamist või tagamist. Liikmesriigid peavad aktsepteerima vastavasisulist avaldust või muud õppija valitud samaväärset viisi, mis kinnitab, et tal on piisavad elatusvahendid nii enda kui oma pereliikmete jaoks.

Komisjon otsustas saata Itaaliale 13. detsembril 2005 põhjendatud arvamuse selle kohta, et vabariigi presidendi 18. jaanuari 2002. aasta dekreet nr 54 on vastuolus direktiiviga 93/96, sest selle kohaselt peavad õppijad tõendama piisavate elatusvahendite olemasolu ja selles nõutakse kõiki kolme direktiivi eirates, et nende pereliikmed tõendaksid isiklike elatusvahendite olemasolu eraldi.

14. detsembril 2004 otsustas komisjon lõpetada rikkumismenetluse Prantsusmaa suhtes. 19. detsembril 2002 saatis komisjon põhjendatud arvamuse 11. märtsi 1994. aasta dekreedi nr 94-211 ja 19. juuni 1999. aasta ringkirja kohta, mille kohaselt peavad õppijad tõendama pädevatele ametiasutustele teatava summa ja pangakonto olemasolu. Menetlus lõpetati pärast seda, kui Prantsusmaa võttis 26. novembril 2003 vastu seaduse nr 2003-1119, millega tunnistati kehtetuks elamisloanõue ELi kodanikele ja muudeti vaidlusaluseid sätteid.

30. märtsil otsustas komisjon lõpetada ka riigi õigusaktide ebakorrektse kohaldamise ja ELi õigusaktide ülevõtmisega seotud menetluse Madalmaade vastu. See on seotud juhtumiga, kus Saksamaalt pärit õppijale keelduti väljastamast elamisluba, sest ta ei esitanud tõendit pangakonto kohta. Pärast komisjoni sekkumist väljastati üliõpilasele elamisluba ilma, et ta oleks pidanud nimetatud tõendit esitama.

Elatusvahendite päritolu ja laekumise kestus direktiivi 90/364 tähenduses

Vastavalt Chen i kohtuasjas langetatud otsusele ei ole selle direktiivi 90/364 alusel elamisluba taotleval ELi kodanikul selles direktiivis sätestatud kohustust tõendada piisavate elatusvahendite päritolu.

3. aprillil 2003 saatis komisjon Madalmaadele põhjendatud arvamuse riigi õigusaktides sätestatud nõude kohta, mille kohaselt ELi kodanikul peab olema piisavaid elatusvahendeid vähemalt üheks aastaks ja need peavad olema isiklikud. Komisjoni talitused otsustasid algatada kohtuasja.

30. septembril 2003 esitas komisjon Euroopa Kohtule kaebuse Belgia vastu ( kohtuasi 408/03 ) seoses EÜ asutamislepingu artiklis 18 ja direktiivist 90/364 tulenevate kohustuste täitmatajätmisega. Nimelt sidus Belgia ELi kodanikele elamisloa väljastamise tingimusega, et nad peavad tõendama piisavate isiklike elatusvahendite olemasolu. 25. oktoobril 2005 esitatud arvamuses toetas kohtujurist komisjoni seisukohta.

Teine rikkumismenetlus algatati Belgia suhtes seoses nimetatud küsimuse kohta esitatud kaebusega.

18. oktoobril 2004 saatis komisjon Luksemburgile ametliku teatise, mis käsitles Saksamaa kodaniku kaebust, kellele keelduti väljastamast direktiivi 90/364 kohast elamisluba seetõttu, et tema elatusvahendid ei olnud isiklikud, kuigi tema mõlemad vanemad ning elukaaslase ema olid nõus katma tema väljaminekud. Luksemburgi vastus on läbivaatamisel.

Sotsiaalabi kasutamise tagajärjed

Nagu kohus kinnitas Grzelczycki ja Trojani kohtuasjades, võivad liikmesriigid sätestada, et isikud, kelle suhtes kohaldatakse direktiivi 90/364 või 93/96 ning kes taotlevad sotsiaalabi, ei vasta enam elamisloa aluseks olevatele tingimustele. Liikmesriigid võivad ühenduse õigusaktidega sätestatu raames võtta meetmeid nende isikute elamisloa tühistamiseks või pikendamisest keeldumiseks. Neid meetmeid ei saa siiski kohaldada automaatselt, kui ELi kodakondsusega õppija või majanduslikult mitteaktiivne isik saab toetust sotsiaalabisüsteemist.

Komisjon kinnitas oma eespool nimetatud 3. aprilli 2003. aastal Madalmaadele edastatud põhjendatud arvamuses, et need Madalmaade õigusaktid, milles sätestatakse, et ELi kodanikule ei anta elamisluba või tühistatakse see automaatselt, kui isik saab sotsiaalabi, on direktiiviga 90/364 vastuolus.

Elamisloa väljastamiseks või sellel märgitud aadressi muutmiseks nõutavad dokumendid

Vastavalt Euroopa Kohtu kohtupraktikale (5. veebruari 1991. aasta otsus kohtuasjas C-363/89: Roux ja 5. märtsi 1991. aasta otsus kohtuasjas C-376/89: Giagounidis ) on riiki sisenemise ja elama asumise tingimused ELi kodanikele, kes kasutavad oma õigust liikumisvabadusele, ja nende pereliikmetele sätestatud ühenduse vastavates õigusaktides. Need õigusaktid on ammendavad ning liikmesriikide pädevad ametiasutused võivad nõuda ainult ühenduse kehtivate õigusaktides sätestatud dokumentide esitamist.

18. oktoobril 2004 saadeti Prantsusmaale ametlik teatis tingimuste kohta, mille Prantsuse ametiasutused seadsid lähtuvalt 6. detsembri 2000. aasta ringkirjast ja mille kohaselt ELi kodanikud ja nende pereliikmed pidid esitama elamisloa saamiseks mitmeid perekonnaseisu ja elukohta tõendavaid dokumente. Teatise esitamine oli seotud ka kaebusega sarnaste nõuete kohta elamisloal märgitud aadressi muutmiseks. 12. detsembril 2005 saadeti täiendav ametlik teatis, sest nimetatud ringkiri oli jätkuvalt jõus, kuigi vaidlusalune tegevus oli lõpetatud ja õigusaktidega oli ette nähtud loa väljastamine, kui ELi kodanik seda taotleb.

21. detsembril 2005 saadeti ametlik teatis Hispaaniale nõude kohta, mille kohaselt tuleb Briti pensionäridele, kes veedavad Hispaanias rohkem kui kolm kuud aastas, kuid ei soovi end seal alaliselt registreerida, esitada Hispaanias elamisloa saamiseks 1408/71 kohane vorm 121. Komisjon otsustas, et selline nõue on vastuolus direktiiviga 90/365, mille kohaselt ei ole elamisloa saamiseks vaja esitada ühtegi ravikindlustuse vormi. Nõue on vastuolus ka määrusega 1408/71, mis sätestab, et pensionärid võivad ajutisel riigis viibimisel kasutada vormi 111. Alates 2004. aasta juunist asendati see vorm Euroopa Liidu tervisekindlustuse kaardiga.

Automaatne nõue territooriumilt lahkumiseks, kui nõutud dokumente ei esitata tähtaegselt

Euroopa Kohtus 30. märtsil 2003. aastal Belgia vastu algatatud kohtuasjas C-408/03 taotles komisjon, et kohus tunnistaks, et Belgia ei ole täitnud oma kohustusi, muu hulgas direktiivist 90/364 tulenevaid kohustusi, sest sätestab võimaluse esitada ELi kodanikele automaatselt nõude territooriumilt lahkumiseks, kui elamisloa saamiseks nõutud dokumente ei esitata tähtaegselt.

Diskrimineerivad karistused, kui elamisluba ei saada või ei uuendata

Euroopa Kohtus algatati komisjoni taotlusel 7. märtsil 2003 kohtuasi Hispaania vastu ( kohtuasi C-108/03 ), kes ei täida oma kohustusi, muu hulgas EÜ asutamislepingu artiklitest 39, 43 ja 49 tulenevaid kohustusi. ELi kodanike suhtes, kellel ei ole Hispaania kodakondsust, kohaldatakse elamisloaga seotud rikkumise puhul põhjendamatult erinevat raskusastet ja kõrgemat trahvimäära kui Hispaania kodanike suhtes riigi isikutunnistuse taotlemise või uuendamisega seotud rikkumisjuhtude puhul samaväärsetes olukordades.

Oma vastuses komisjoni kohtule esitatud kaebusele märkis Hispaania, et ta on teatanud komisjonile 14. veebruari 2003. aasta kuninga dekreedist 178/2003, millega tunnistati kehtetuks elamisloa taotlemise kohustus ELi kodanikele, v.a majanduslikult mitteaktiivsed isikud. 22. juulil 2003 otsustas komisjon hagist loobuda.

Alaline elamisluba – diskrimineerimine kodakondsuse alusel

17. juunil 2003 algatas komisjon Euroopa Kohtus kohtuasja Prantsusmaa vastu (kohtuasi C-258/03 ) seoses sellega, et vastavalt 11. märtsi 1994. aasta dekreedile kohaldatakse alalise elamisloa väljastamisel liikmesriikide kodanikele vastastikuse põhimõtet ning seega ei täida Prantsusmaa talle EÜ asutamislepingu artikliga 12 pandud kohustusi.

Prantsusmaa tunnistas vastastikuse põhimõtte rakendamise kehtetuks seadusega 2003-1119 ning komisjon otsustas 30. märtsil 2004 hagist loobuda.

Elamislubade hind

Pärast seaduse nr 2910/2001 muudatuse vastuvõtmist otsustas komisjon 7. juunil 2004 lõpetada Kreeka vastu algatatud rikkumismenetluse, mis oli seotud elamisloa hinnaga, mis oli võrreldes riigi isikutunnistusega diskrimineeriv.

Kokkuvõte uute liikmesriikide ülevõtmismeetmetest

Kümme uut liikmesriiki rakendasid ülevõtmismeetmeid enne liitumist. Viimasest ülevõtmismeetme rakendamisest teavitati komisjoni 2005. aasta jaanuaris. Komisjon ei saanud vaatlusperioodil ühtegi kaebust kõnealuste direktiivide kohaldamise kohta nendes liikmesriikides.

Ülevaatlik tabel riikide ülevõtmismeetmetest on esitatud käesoleva aruande lisas.

Uus direktiiv 2004/38 – peamised uuendused

Vaatlusperioodi kõige olulisem uuendus oli Euroopa Parlamendi ja komisjoni direktiivi 2004/38 vastuvõtmine. See on oluline samm vaba liikumise õiguse arengus, muutes selle lihtsalt majanduslikust õigusest tõelise ELi kodakondsuse konkreetseks väljenduseks.

Uus direktiiv ühendab ühenduses vaba liikumist ja elama asumise õigust käsitleva õigustiku, sealhulgas kolm varasemat direktiivi, ühtsesse õigusakti ning muudab selle nii ELi kodanikele kui ka riikide ametiasutustele läbipaistvamaks ja lihtsamini kohaldavaks.

Ülevõtmise tähtpäev on 30. aprill 2006.

Direktiiviga seotud peamised uuendused on:

- Direktiiviga laiendatakse ELi kodanikele kohaldatavat perekonna taasühinemise õigust ka registreeritud partneritele ja antakse pereliikmetele uusi õigusi ELi kodaniku surma ning abielu lahutuse või registreeritud kooselu lõpetamise korral.

- Direktiiviga muudetakse vaba liikumise õiguse kasutamine lihtsamaks, vähendades sellega seotud formaalsusi. Liidu kodanikel ja nende pereliikmetel on õigus elada teise liikmesriigi territooriumil kuni kolm kuud, ilma et nad peaksid täitma muid tingimusi või formaalsusi peale nõude omada kehtivat isikutunnistust või passi.

- Viibides teise liikmesriigi territooriumil kauem kui kolm kuud ei vaja ELi kodanikud enam vastuvõtva liikmesriigi elamisluba: piisab registreerumisest pädeva ametiasutuse juures ning sedagi peab tegema vaid juhul, kui vastuvõttev liikmesriik seda nõuab. Need sammud bürokraatia vähendamiseks on kooskõlas meetmetega, mida mitmed liikmesriigid on võtnud elamisloa nõude tühistamiseks. Direktiivi kohaselt säilib nõue, et teise liikmesriiki elama asumisel peab ELi kodanik olema kas majanduslikult aktiivne või, majanduslikult mitteaktiivse isiku puhul, omama piisavaid elatusvahendeid ja kõikehõlmavat ravikindlustust.

- Direktiivi kõige olulisem uuendus, eriti majanduslikult mitteaktiivsete isikute jaoks, seisneb selles, et pärast viit aastat katkematut seaduslikku elamist liikmesriigis antakse ELi kodanikule ja tema pereliikmetele selles liikmesriigis alaline tingimusteta elamisõigus. See õigus on ELi kodakondsuse selge väljendus.

- Direktiiviga kinnitatakse selgesõnaliselt, et vastuvõtva liikmesriigi territooriumil selle direktiivi alusel elavaid ELi kodanikke ja nende pereliikmeid tuleb kohelda võrdselt selle liikmesriigi kodanikega. Selle põhimõtte rakendamisel on ette nähtud kaks erandit: vastuvõttev liikmeriik ei ole kohustatud osutama sotsiaalabi õppijatele või majanduslikult mitteaktiivsetele isikutele nende riigis viibimise esimese kolme kuu jooksul ega ole ka kohustatud andma nimetatud isikutele stipendiumi või laenu kujul õpinguteks toetust enne, kui nad on saanud alalise elamisloa.

- Direktiiviga piiratakse liikmesriikide volitusi lõpetada ELi kodanike ja nende pereliikmete elamisõigus liikmesriigi territooriumil avaliku korra, julgeoleku või tervishoiu huvides või elamistingimuste rikkumisel. Direktiivis sätestatakse selgesõnaliselt, et kui ELi kodanik või tema pereliige kasutab vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi, ei ole väljasaatmine automaatne tagajärg. See suurendab alalise elamisloa saanud ELi kodaniku ja tema pereliikmete kaitset avaliku korra või julgeoleku huvides väljasaatmise eest ja piirab ELi kodaniku, kes on liikmesriigis elanud eelnevad kümme aastat, või alaealise väljasaatmise vaid juhuga, kui see ohustab otseselt riigi julgeolekut. Direktiiviga tugevdatakse olemasolevaid väljasaatmise vastaseid menetlustagatisi ja laiendatakse neid väljasaatmise juhtumitele, mis on seotud elamistingimuste rikkumisega.

Selleks et tagada ELi kodanike igakülgne teavitamine nende õigustest, on direktiivis sätestatud, et liikmesriigid peavad teavitama kodanikke direktiivist tulenevatest õigustest, eelkõige teadlikkuse tõstmise kampaaniate kaudu. Samal eesmärgil avaldas komisjon oma veebisaidil teabe asjaomastest õigusaktidest ning kehtiva õigustiku ja uue direktiivi võrdluse.[5]

Selleks et jälgida direktiivi ülevõtmist liikmeriikide poolt ja neid selle juures aidata, korraldas komisjon liikmeriikide ekspertidele kaks koosolekut: ühe 2005. aasta juunis ja teise 2006. aasta jaanuaris.

Kokkuvõte

Vaatlusperioodi lõppedes ehk 15 aastat pärast majanduslikult mitteaktiivsete ELi kodanike elamisõigust käsitlevate direktiivide vastuvõtmist, võib nende kohaldamisega üldiselt rahule jääda, nagu näitab ka tuvastatud rikkumisjuhtude arvu vähenemine. Siiski on kuue liikmesriigi ülevõtmismeetmete kohta algatatud mittevastavuse või ebakorrektse kohaldamisega seotud rikkumismenetlused. Enamasti on põhjuseks direktiivide piirav tõlgendamine. Vaatlusperioodi jooksul laekusid komisjonile kaebused, mida oleks mitmed asutused saanud enne rikkumismenetluse algatamist ise lahendada.

SOLVIT võrgustik[6], EUROPE DIRECT[7] ja kodanike nõuandeteenistus on jätkuvalt olulised abivahendid[8], mis aitavad kodanikke kiiret lahendust nõudvate probleemide korral (rikkumismenetluse puhul ei saa seda piirangute tõttu tagada), või on nende abil võimalik leida kasulikku teavet.

Uus direktiiv 2004/38 täiustab kehtivaid õigusakte ja lahendab mitmed kolme direktiivi kohaldamisel ilmsiks tulnud spetsiifilised probleemid. Direktiiv on ühtne ja lihtsalt kohaldatav õigusakt, mis käsitleb ELi kodakondsusega kaasnevat kõige nähtavamat põhiõigust – vaba liikumise ja elamaasumise õigust. Direktiiv lihtsustab elamaasumise õiguse kasutamist, sest vähendab haldusformaalsusi ja nendega seotud kulusid ning sätestab alalise elamisõiguse andmise pärast seda, kui kodanik on vastuvõtvas liikmesriigis elanud viis aastat. Alaline elamisõigus on tingimusteta ja tagab lisaks ka majanduslikult mitteaktiivsetele isikutele võrdse kohtlemise võrreldes liikmesriigi kodanikega. Direktiiviga piiratakse ELi kodanike ja nende pereliikmete väljasaatmise võimalusi. Lõpuks võimaldab kohtupraktika ja kohtupraktikast tulenevate täpsustustega arvestamine direktiivi koostamisel tulevasi rikkumisjuhte ennetada.

Komisjon jälgib tähelepanelikult direktiivi ülevõtmise kulgu. Olulisim eesmärk on tagada selle korrektne ülevõtmine riigi õigusesse.

[1] EÜT L 180, 13.7.1990, lk 26.

[2] EÜT L 180, 13.7.1990, lk 28.

[3] EÜT L 317, 18.12.1993, lk 59.

[4] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT L 158, 30.4.2004, lk 77).

[5] http://europa.eu.int/comm/justice_home/doc_centre/citizenship/movement/doc/free_movement_281004_en.pdf

[6] http://europa.eu.int/comm./internal_market/solvit

[7] http://europa.eu.int/europedirect/index_en.htm. Tasuta infotelefon 00 800 67 89 10 11.

[8] http://europa.eu.int/citizensrights/signpost/front_end/index_en.htm