[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 27.7.2005

KOM(2005) 339 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE JA EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE

Tubakatoodete direktiivi kohaldamise esimene aruanne

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE JA EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE

Tubakatoodete direktiivi kohaldamise esimene aruanne

1. Sissejuhatus 3

2. Ülevõtmine 3

3. Kohaldamine 3

3.1. Maksimaalne tõrva-, nikotiini- ja süsinikmonooksiidisisaldus sigarettides(artikkel 3) 4

3.2. Mõõtmismeetodid (artikkel 4) ja sigarettides sisalduvate ainete märgistus 4

3.2.1. Katselaborid 4

3.2.2. Tõrva-, nikotiini- ja süsinikmonooksiidisisalduse mõõtmine 4

3.2.3. Sigarettides leiduvatest ainetest teavitamine 4

3.3. Märgistamine (artikkel 5) 5

3.3.1. Rakendamine 5

3.3.2. Mõju suitsetamisele 5

3.3.3. Värvipildid 5

3.3.4. Edasine tegevus 6

3.4. Koostisosad (artikkel 6) 6

3.5. Ühine koostisosade loetelu (artikkel 12) 7

1. SISSEJUHATUS

5. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/37/EÜ[1] (tubakatoodete valmistamist, esitlemist ja müüki käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta) (edaspidi „direktiiv“) artiklis 11 nähakse ette, et komisjon esitab korrapäraselt Euroopa Parlamendile, nõukogule ja majandus- ja sotsiaalkomiteele aruande direktiivi kohaldamise kohta.

Käesolev aruanne on kõnealuse direktiivi kohaldamise esimene hinnang. Suures osas põhineb aruanne 2004. aasta juunis liikmesriikidele (EL-25) saadetud küsimustiku tagasisidel. Aruandes on võetud arvesse hiljutisi arenguid ja uusi teaduslikult põhjendatud teadmisi ning kaasatud on ka tubakatoodete tarbimise piiramist toetavate huvirühmade arvamused. Kuna direktiivi ülevõtmisest on möödunud vähe aega ja sellega seoses on esinenud viivitusi, mida on selgitatud 2. peatükis, on kogemus nii siseriiklikul kui ka Euroopa Liidu tasandil piiratud.

Sellele vaatamata ilmneb aruandest, et tubakatoodete reguleerimise positiivne mõju on Euroopa Liidu tasandil juba tekkimas. Kogemus on kasulik ka globaalses kontekstis. Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) tubaka tarbimise leviku vähendamise raamkonventsiooni[2] on lülitatud paljud direktiivi kesksed ideed.

Aruanne ei sisalda eraldi osasid suukaudseks manustamiseks mõeldud tubaka ega rulltubaka kohta, sest liikmesriikide vastused ei andnud nende kohta uut teavet ning ei olnud piisavalt uusi teaduslikke andmeid sõltuvuse tekkimist soodustavate koostisosade kohta ning tubakatoodete kohta, mis võivad olla tervisele vähem kahjulikud. Komisjon jälgib jätkuvalt teadusarenguid, mis on seotud tubakatoodete erinevate tahkude ja nende mõjuga tervisele, sealhulgas kantserogeense, kardiotoksilise ja sõltuvust tekitava mõjuga, ning esitab tulemused üksikasjalikult oma järgmises aruandes.

Aruandes on välja toodud valdkonnad, mida esmakogemust ning uusi teaduslikult põhjendatud ja tehnilisi teadmisi arvesse võttes tuleks arendada.

2. ÜLEVÕTMINE

2004. aasta 31. oktoobri seisuga olid direktiivi üle võtnud kõik liikmesriigid peale Eesti.[3]

15 vanas liikmesriigis esines viivitusi direktiivi ülevõtmisel 30. septembriks 2002. Komisjon saatis 2002. aasta novembris neile liikmesriikidele hoiatuskirja. Mõned liikmesriigid nimetasid viivituse põhjusena Euroopa Kohtus pooleli olevatest vaidlustest tulenevat õiguskindlusetust. Mõlemal juhul[4] pidas kohus direktiivi õiguspäraseks.

3. KOHALDAMINE

3.1. Maksimaalne tõrva-, nikotiini- ja süsinikmonooksiidisisaldus sigarettides (artikkel 3)

Kõik 15 vana liikmesriiki järgisid artiklis 3 sätestatud tähtaega, mille kohaselt peavad alates 1. jaanuarist 2004 liikmesriikides vabasse ringlusse lubatavad, turustatavad või valmistatavad sigaretid vastama maksimaalse tõrva-, nikotiini- ja süsinikmonooksiidisisalduse (CO) nõuetele. Kreekas kohaldatakse maksimaalse tõrvasisalduse nõuet alates 1. jaanuarist 2007. 10 uut liikmesriiki ei taotlenud selle sätte kohaldamiseks üleminekuaega. Seoses väljapoole Euroopa Liitu eksporditavate sigarettide suhtes sätestatud piirnormidega, on kõik liikmesriigid järginud direktiivis ettenähtud tähtaega 1. jaanuar 2005.

3.2. Mõõtmismeetodid (artikkel 4) ja sigarettides sisalduvate ainete märgistus

3.2.1. Katselaborid

Kolmteist riiki on komisjonile teatanud heakskiidetud laboritest. Mitmed, eriti väiksemad liikmesriigid on teatanud, et riigis puudub sobiv labor; selle küsimuse lahenduseks on muu liikmesriigi labori heakskiitmine.

Komisjon konsulteerib liikmesriikidega laboritega seotud küsimustes, eriti laborivarustuse jagamise osas ja avaldab heakskiidetud laborite loetelu.

3.2.2. Tõrva-, nikotiini- ja süsinikmonooksiidisisalduse mõõtmine

Nikotiin on kõige olulisem sigarettides leiduv aine ja selle sisalduse reguleerimine on esmatähtis. Nikotiin on põhjus, miks inimesed jätkavad suitsetamist. Direktiivis kehtestatud nikotiinisisalduse piirnorm on tähtis ühtlustav meede ja sellega on nikotiin edukalt reguleeriva kontrolli alla võetud. Maailma Terviseorganisatsioon[5] tunnistab, et on vaja laiaulatuslikku ja terviklikku õigusraamistikku, mis võimaldaks nikotiinitarbimise piiramist toetavaid poliitikasuundi ohtude vähendamiseks paremini rakendada.

Sigarettides leiduvate ainete ISO standarditele vastavuse mõõtmine toimub masinaga, mis matkib suitsetamist. Siiski kinnitavad uued tõendid, et suitsetajad kohandavad suitsetamise intensiivsuse sissehingatavatele ainetele. Seega on vaatamata sigarettides leiduvate ainete nominaalsisalduse vähenemisele vähe tõendeid, et selline lähenemisviis vähendaks tõhusalt suitsetamisest saadavate mürgiste ainete hulka. Seetõttu on tervishoiutöötajad[6] hakanud ISO standardite kasutamises kahtlema. Kuigi ISO standardeid kritiseeritakse, puudub rahvusvaheline kokkulepe alternatiivide kasutamise kohta.

Komisjon ei tee ettepanekut kõnealuses direktiivis kehtestatud standardite muutmiseks, kuni on kindlalt tõendatud, et nende asendamiseks on olemas paremad meetodid. Komisjon julgustab teaduse ja tehnoloogia arengut selles valdkonnas. Maailma Terviseorganisatsiooni tubaka tarbimise leviku vähendamise raamkonventsiooni artiklis 9 on sätestatud, et osapoolte konverents teeb ettepanekud tubakatoodetes leiduvate ja nende kasutamisel tekkivate ainete katsete, mõõtmise ja reguleerimise suuniste koostamiseks. Niipea kui on rahvusvaheliselt kokku lepitud realistlikumate meetodite kasutamises, hakkab komisjon kaaluma seda, kuidas direktiivi kohandada.

3.2.3. Sigarettides leiduvatest ainetest teavitamine

Sigarettides leiduvatest ainetest teavitamine pakendil on põhjustanud muret, et tarbijad võivad uskuda, et madala tõrva-, nikotiini- või süsinikmonooksiidisisaldusega sigaretid on ohutumad ja seega suitsetada selliseid sigarette rohkem. Kuigi on tehtud ettepanek eemaldada pakkidelt ainetesisaldust käsitlev teave, on komisjon arvamusel, et mõõdetud ainetesisaldus tuleb ka edaspidi pakkidele trükkida. Maailma Terviseorganisatsiooni tubaka tarbimise leviku vähendamise raamkonventsiooni artikli 11 lõige 2 sätestab samuti, et pakkidele tuleb trükkida teave vastavate komponentide ja nende sigarettidest eraldumise kohta.

3.3. Märgistamine (artikkel 5)

3.3.1. Rakendamine

Kuigi artikli 5 rakendamine on üldiselt läinud rahuldavalt, on esinenud ka raskusi. Lisaks on mõned kümnest uuest liikmesriigist taotlenud üleminekuperioodi.

Mis puudutab hoiatust ümbritsevat musta raami, siis ei tuleks komisjoni arvates raami lugeda hoiatusele ettenähtud ala osaks. Omaette probleemi põhjustavad väga õhukesed pakid.

Sigarettides leiduvate ainete sisaldus tuleks trükkida paralleelselt pakendi ülaservaga, kuid see muudab kirja halvasti loetavaks. Teabe trükkimine ülemise servaga risti 90 kraadi all parandab loetavust. Kuigi see trükiviis on vastuolus artikli 5 lõikes 6 sätestatuga, ei ole komisjon midagi ette võtnud, sest seda peetakse kuni direktiivi muutmiseni ajutiseks lahenduseks.

Samuti on liikmesriigid teatanud tubakatööstuse katsetest kõnealuse õigusakti järgimisest kõrvale hoida ning erinevatel viisidel, näiteks hoiatust ja kleebiseid katva kartongist ümbrise („etuis en carton“) abil, hoiatust peita, varjata või muuta vähemnähtavaks. Aasta pärast uute hoiatuste kehtestamist on sellised katsed jäänud harvemaks.

3.3.2. Mõju suitsetamisele

Tõendid kinnitavad, et nimetatud meetmed mõjutavad suitsetamiskäitumist vaatamata asjaolule, et hoiatusi on kasutatud lühikest aega. Uuringud näitavad, et suitsetajate motivatsioon suitsetamine lõpetada või seda vähendada on suurenenud. Hoiatused on eriti tõhusalt mõjutanud 15–24-aastaseid noori.

Hollandis läbiviidud uuring näitas, et hoiatuste tulemusel suitsetasid mõned täiskasvanud vähem ja neil oli suurem motivatsioon suitsetamine lõpetada. 13–18-aastaste hulgas oli mõju tugev: 28% ütlesid, et hoiatuste tõttu suitsetavad nad vähem.[7] Teise Hollandis läbiviidud uuringu tulemuste põhjal suurendas pakenditele suitsetamisest loobumise tugiteenuse telefoninumbri lisamine teenistusse helistanud inimeste arvu, eriti madalama sissetulekuga gruppides,[8] mis on tavaliselt passiivsemad. Belgias läbiviidud uuring näitas, et suurem ja selgem hoiatus motiveerib suitsetajaid suitsetamisest loobuma ja muudab sigaretipakid noortele vähem ahvatlevamaks.[9] 3% Poola meessoost suitsetajatest ütles, et nad loobusid suitsetamisest suurte terviseohu hoiatuste tõttu, 16% on proovinud loobuda ja 14% väitsid, et nad mõistavad paremini, millist mõju avaldab suitsetamine tervisele.[10] Maltal kolmekordistus pärast hoiatuste kasutuselevõttu suitsetamisest loobumisega seotud päringute arv.

3.3.3. Värvipildid

Kooskõlas direktiivi artikli 5 lõikega 3 võttis komisjon 2003. aasta septembris vastu otsuse 2003/641/EÜ,[11] millega kehtestati fotode ja muude illustratsioonide terviseohu hoiatusena kasutamise eeskirjad ja tingimused. Vastavalt nimetatud otsuse artiklile 3 asutas komisjon 2005. aasta mais piltide kogu.[12]

2002. aasta sügisel läbiviidud Eurobaromeetri uuringu andmetel usub 38% kodanikest, et värvipiltide trükkimine sigaretipakkidel veenaks inimesi mitte suitsetama, vähem suitsetama või sellest loobuma.[13] Küsimustiku põhjal usuvad seda üldiselt ka liikmesriigid. Enamik liikmesriike kavatseb piltide kasutamist uurida. Komisjon julgustab liikmesriike kasutama uusi pilthoiatusi.

3.3.4. Edasine tegevus

Pärast enama teabe kogumist tekst- ja pilthoiatuste kasutamise kohta kavatseb komisjon märgistust edasi arendada, näiteks kasutada laialdasemalt suitsetamisest loobumise tugiteenistuste telefoninumbreid.

3.4. Koostisosad (artikkel 6)

Liikmesriikidel on esinenud mõningaid raskusi tubakatööstuselt koostisosasid puudutava teabe kättesaamisega. Ainult 13 liikmesriiki on esitanud komisjonile artiklis 6 nõutava teabe.

Teave, mille tubakatööstus on esitanud liikmesriikidele ja need edasi komisjonile, on olnud väga erinev. Riigiasutustesse laekunud teave on olnud kas liiga üksikasjalik või liiga napp.

Üldiselt ei vasta liikmesriikidele saadetud andmed täielikult direktiivile. Artikkel 6 nõuab kõikide tubakatoodete valmistamisel kasutatud koostisosade ja nende koguste avaldamist. Tubakatööstus on teinud ettepaneku kasutada vormi, mida tuntakse „kolme mudeli loeteluna“, mille kohaselt esitatakse teave ainult piirnorme ületavate koostisosade kohta. See vorm on direktiiviga vastuolus, sest puuduvad täpsed kogused ja täpne teave tootemarkide kaupa.

Holland ja Belgia püüavad kehtestada tubakatoodete koostisosasid käsitleva teabe esitamise rakendusmääruseid. Tubakatööstus on kohtus vaidlustanud Hollandi kavandatavat mudelit käsitleva määruse.[14] Tundub, et see kohtumenetlus pidurdab sarnaseid algatusi teistes liikmesriikides.

Veel üks takistus nimetatud artikli täieliku rakendamise teel on suutmatus analüüsida liikmesriikide ja Euroopa Liidu tasandil kogutud andmeid.

Direktiiv on põhjustanud laialdase arutelu koostisosade avaldamise üle ja see küsimus on muutunud väga oluliseks seoses Euroopa tubakatarbimise piiramisega. Nõuetele vastavuse saavutamiseks tuleb jätkata arutlusi ühtlustatud aruandlussüsteemi ja koostisosade määratluse üle.

Praegust aruandlussüsteemi tuleb parandada, et hõlbustada andmete töötlemist, hindamist ja laialdast levitamist. Koostisosade reguleerimise põhieesmärk on teabe täielik avaldamine tubakatootjate poolt. Kaasata tuleb kõik tubakatoodete valmistamisel kasutatud ja lõpptootes sisalduvad koostisosad ja komponendid. Aruandlussüsteemi arendamisel tuleks arvesse võtta olemasolevaid algatusi, näiteks Hollandi ja Belgia mudeleid ja Euroopa Kemikaalide Büroo süsteemi.

Eksperdid on väljendanud muret selles osas, et praegune koostisosade määratlus on liiga piiratud. Seega oleks Maailma Terviseorganisatsiooni töörühma määratluse[15] „ koostisosad hõlmavad kõiki toote komponente, nende komponentide tootmiseks kasutatud materjale, põllumajandustegevuse, ladustamise ja töötlemise jääkaineid ja aineid, mis võivad tootesse edasi kanduda pakendilt “ vastuvõtmine samm edasi.

On selge, et artiklit 6 on vaja arendada. Komisjon viib läbi senini kogutud teabe analüüsi, et luua alus vajalikele muudatustele ja konsulteerib artikli 10 alusel loodud regulatiivkomiteega.

Vastuseks liikmesriikide ja tubakatööstuse taotlustele töötab komisjon välja ühtsel Euroopa Liidu vormil ja täiustatud määratlustel põhinevad ühtlustatud andmekogumismeetodid. Komisjon kavatseb alustada konsultatsioone, kuhu kaasatakse liikmesriigid ja huvirühmad.

3.5. Ühtne koostisosade loetelu (artikkel 12)

Kuna artikli 6 rakendamisega on olnud raskusi, eriti täieliku teabe esitamisega, ei ole komisjon suutnud koostada ettepanekut koostisosade ühtse loetelu kohta. Sellele vaatamata on komisjon põhjalikult uurinud koostisosade ühtse loetelu teostatavust ja asjakohasust.[16]

Konsultatsioonidel tõstatati andmete kättesaadavusest kaugemale ulatuvad küsimusi, mis võivad seada kahtluse alla artiklis 12 ettenähtud lähenemisviisi. Komisjon on teinud mitmeid olulisi järeldusi seoses koostisosade loetelu asjakohasuse ja kasulikkusega.

Lubatud koostisosade loetelu vajalikkuse põhjenduseks on muuhulgas võimalus reguleerida nende lisandite kasutamist, mis teadaolevalt ei suurenda mürgisust ja sõltuvusttekitavat toimet või keelata need lisandid, mida kasutatakse lastepoolse tarbimise ahvatlemiseks. Euroopa Liidu ühtne lubatud koostisosade loetelu on vajalik on sellise olukorra vältimiseks, kus tubakafirmad taotlevad toote heakskiitu nõrgima asjaomase süsteemiga riigis.

Ühtse loetelu edukas kehtestamine sõltub esmajärjekorras tubakatööstuselt saadud koostisosade teabe asjakohasusest ja õigeaegsusest. Pärast teabe esitamist on vaja kindlaks määrata need koostisosad, mis suurendavad toote mürgisust või sõltuvusttekitavat toimet. Lisaks sellele on vaja teaduslikult põhjendatud kriteeriume koostisosade heakskiitmiseks või keelustamiseks.

Selline teave peab põhinema tunnustatud katsetel, mis mõõdavad koostisosade mürgisust ja sõltuvusttekitavat toimet. Samas on komisjonile teatatud, et hetkel puuduvad selged kriteeriumid, mille alusel mürgisust ja sõltuvusttekitavat toimet mõõta. Metoodikaid tuleb hinnata tundlikkuse, spetsiifilisuse ja võrreldavuse seisukohast. See on raske ülesanne, mis nõuab oskusi ja teadmisi, mis ei ole käesoleval ajal laialdaselt kättesaadavad. Eriti halvasti on arenenud metoodikad, mille abil hinnatakse sõltuvusttekitavat toimet; olemasolevaid metoodikaid ei saa kasutada regulaarseks laiaulatuslikuks seireks ning nende arendamiseks kulub mitmeid aastaid.

Direktiivis nõutakse, et tubakatööstus esitaks ainult olemasolevad toksikoloogilised andmed. Sellest ei piisa aga koostisosade määruse väljatöötamiseks.

Tõstatub küsimus, kes peaks üldiselt kandma tõendamiskoormust ja kes peaks välja töötama ja läbi viima katsed ning millisel tasandil. Komisjon on veendunud, et selliste katsete väljatöötamise juhtimine peaks jääma avaliku sektori ülesandeks.

Paljudes riikides ja ka Euroopa tasandil on tehtud ettepanekuid moodustada tubakatoodete reguleeriv organ. Tubakatoodete globaalsest iseloomust lähtuvalt peaks seadusandlikke püüdlusi koordineerima Maailma Terviseorganisatsioon tubaka tarbimise leviku vähendamise raamkonventsiooni abil. Nimetatud konventsiooni artikkel 9 kutsub üles koostama ainete sisalduse ja eraldumise katsete, mõõtmise ja reguleerimise rahvusvaheliselt tunnustatud suunised.

[1] EÜT L 194, 18.7.01, lk 26.

[2] www.who.int/tobacco/framework

[3] Eesti Vabariigi Riigikogu võttis 4. mail 2005. aastal vastu seaduse, millega direktiiv üle võeti.

[4] Euroopa Kohus: kohtuasjad C210-03 ja C434-02.

[5] Maailma Terviseorganisatsiooni tubakatoodete reguleerimist käsitlev uurimisrühm. Recommendation on tobacco product ingredients and emissions WHO 2003 http://www.who.int/tobacco/sactob/recommendations/en/

[6] “Tobacco or Health in the European Union: past, present and future”. Aruande koostaja: konsortsium ASPECT, 2004.

[7] Persbericht Defacto (2002) 28% van jonge rokers rookt minder door de nieuwe waarschuwingen op.

[8] Willemsen M, Simons C, Zeeman G (2002). Impact of the new EU health warnings on the Dutch quit line, Tobacco Control, 11:381-2.

[9] Joossens L , Onderzoek naar of the new EU health warnings on the Dutch quit line, Tobacco Control, 11:381-2.

[10] Joossens L , Onderzoek naar het effect van gezondheidswaarschuwingen op sigarettenpakjes in Belgiė, Vlaams Instituut voor Gezondheidspromotie, Brussel, 2004.

[11] Maailmapanga aruanne, Curbing the epidemic. Governments and the economics of tobacco control, Washington DC, 1999.

[12] ELT L 226, 10.9.2003, lk 24

[13] K(2005) 1452. Avaldatakse ELT-s.

[14] Euroopa Komisjon, Tervishoid ja tarbijakaitse. Smoking and the environment: actions and attitudes. Eurobaromeetri eriuuring 183/Wave 58.2, november 2003

[15] Hollandi riigi on kohtusse kaevanud seitse tubakafirmat.

[16] Maailma terviseorganisatsiooni tubakatoodete teaduslik nõuandekomitee.

www.who.int/tobacco/sactob/recommendations/en

[17] Siia kuuluvad ekspertide kohtumised 29. septembril 2003 ja 18. veebruaril 2004. Komisjon toetas õpikodade läbiviimist Limerickis 204. aasta märtsis ja juunis. Lisaks oli aruande “Tobacco or Health in the European Union: past, present and future” koostamine iseenesest konsultatiivne protsess.