[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 4.11.2008

KOM(2008) 670 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Liikmesriikide aruanded ühise kalanduspoliitika eeskirjade tõsiste rikkumiste kohta 2006. aastal

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Liikmesriikide aruanded ühise kalanduspoliitika eeskirjade tõsiste rikkumiste kohta 2006. aastal

1. SISSEJUHATUS

Selgema ülevaate saamiseks sellest, kuidas liikmesriigid täidavad ühenduse eeskirjade jõustamisega seotud kohustusi, kohustas nõukogu oma määrusega (EÜ) nr 1447/1999[1] liikmesriike igal aastal esitama komisjonile aruande avastatud tõsiste rikkumiste arvu ja rakendatud karistuste kohta. Selleks kehtestati kõnealuse määrusega loetelu 19 käitumisviisist, mida peetakse ühenduse eeskirjade eriti tõsiseks rikkumiseks. Liikmesriigid peavad tagama, et võetaks asjakohased meetmed füüsiliste või juriidiliste isikute suhtes, kes rikuvad ühise kalanduspoliitika eeskirju[2].

Loetelus esitatud rikkumised on seotud kõige olulisemate kohustustega, mis on kehtestatud kalavarude kaitset, seiret ning kalandustoodete turustamist käsitlevate ühenduse eeskirjadega.

Komisjonile nõutava teabe teatamise kord on kehtestatud komisjoni määrusega (EÜ) nr 2740/1999[3]. Elektrooniliselt esitatud andmed peaksid võimaldama võrrelda eeskirjade jõustamise tõhusust eri liikmesriikides. Seadusandja eesmärk on ajapikku tagada kaluritele võrdsed tegutsemisvõimalused, et kalurid omakorda usaldaksid rohkem kontrolliasutusi kõikjal Euroopa Ühenduses ja et nad täidaksid kalavarude kaitset käsitlevaid ühenduse eeskirju.

Käesolevas teatises käsitletakse ühise kalanduspoliitika eeskirjade tõsise rikkumise juhtusid, mille kohta avati toimik 2006. aastal.

See on seitsmes sellekohane teatis. Komisjon esitas kõige olulisemad andmed 2000. aasta kohta 12. novembri 2001. aasta teatises,[4] 2001. aasta kohta 5. detsembri 2002. aasta teatises,[5] 2002. aasta kohta 15. detsembri 2003. aasta teatises,[6] 2003. aasta kohta 20. mai 2005. aasta teatises[7] ja 2005. aasta kohta 25. juuli 2007. aasta teatises[8].

2. LIIKMESRIIKIDE 2006. AASTA ARUANDED

Komisjoni määruses (EÜ) nr 2740/1999 on sätestatud üksikasjalikud eeskirjad andmete esitamiseks ühise kalanduspoliitika eeskirjade tõsiste rikkumiste kohta. Andmed esitatakse elektrooniliselt, et komisjoni talitused saaksid koostada teatisele lisatavad tabelid. Nende tabelite eesmärk on esile tuua liikmesriikide aruannetest tulenevad kõige huvitavamad põhijooned.

Kasutatakse liikmesriikide esitatud andmeid ning liikmesriigid saavad arvud üle kontrollida, enne kui komisjon teatise lõplikult vormistab.

Liikmesriikide märkusi on arvesse võetud ning vajadusel esitatakse selgesõnalised viited neile märkustele.

3. LIIKMESRIIKIDE ESITATUD LISATEAVE

Kuna kogutud teavet ei ole kerge tõlgendada, sest see koosneb üksnes numbrijadadest ning mõned andmed võivad olla ka mõnel määral eksitavad, palus komisjon liikmesriikidel esitada lisateavet, mis nende arvates võiks aidata andmeid analüüsida.

A. ÜLDINE LISATEAVE

Põhipunktid võib kokku võtta järgmiselt.

- Üldiselt kestab ühise kalanduspoliitika eeskirjade rikkumise eest karistuse määramise menetlus (haldus- või kriminaalmenetlus) kaua ja see kõigub liikmesriigiti 1–2 kuust kuni 1–2 aastani. Keskmiselt näib menetluse lõpuleviimiseks kuluvat 8–12/18 kuud. Kriminaalmenetlused kestavad üldiselt kõige kauem (nt Soomes ja Rootsis kasutatakse peamiselt kriminaalmenetlust), kusjuures mõnes liikmesriigis kestab menetlus koos apellatsiooniastmega kuni 10 aastat. Haldusmenetlused kestavad üldiselt vähem aega, keskmiselt 1–2 kuud.

- Tuleb märkida, et paljud eelmisel aastal avastatud rikkumistega seotud menetlused on ikka veel pooleli.

- Üldiselt mõjutasid eeskirjade tõsised rikkumised kõige rohkem selliseid kalaliike, mis on hõlmatud taastamiskavadega või mille suhtes rakendatakse siseriiklikke piiravaid meetmeid, ja ka kõrge kaubandusliku väärtusega liike, st põhjalähedased liigid, tursk, merikeel, lõhe, sardiin ja anšoovis.

- Tundub, et liikmesriigid avastavad rikkumisi peamiselt ICES püügipiirkondades Vahemere idaosas, Põhjameres, Läänemeres, Skagerrakis ja Kattegattis, Andaluusias ja Galicias, ICES 30 piirkonnas, Põhja-Kreekas ja ka FAO püügipiirkondades 34.3.1 ja 34.2.2.

- Enamik rikkumisi avastati merel teostatavate kontrollide käigus.

B. UUED ÕIGUSAKTID JA PARIMAD TAVAD

Käesoleva teatise ulatuse laiendamiseks sisaldab see esmakordselt viiteid nii liikmesriikide õigusaktidele kui ka parimatele tavadele. Seoses kalanduspoliitika jõustamist käsitlevate hiljuti vastu võetud uute õigusaktidega ning selles valdkonnas järgitavate heade tavadega tuleks mainida järgmist:

- Hispaania võttis vastu uued eeskirjad, millega on ette nähtud ajutised haldusmeetmed seoses eeldatavasti toimunud tõsiste rikkumistega, et hoida ära ja vähendada nendest tulenevat kahju. Kõnealused meetmed hõlmavad peamiselt laeva kinnipidamist sadamas kuni kautsjoni maksmiseni. Meetmete hoiatav mõju on leidnud kinnitust, kuna rikkumiste arv on vähenenud. Loodi veebileht, millel avaldatakse rikkumiste eest määratud karistused, ning mille eesmärk on anda suuniseid, kuidas tuleks õiguslikke ja kohtulikke kriteeriume kohaldada tulevaste menetluste puhul.

- Prantsusmaa tõhustas kontrolli eriti seoses kalade alammõõte käsitlevate eeskirjade eiramisega. 2006. aastal kohaldati esimest korda halduskaristuse korda, mis on ette nähtud seadusega, milles käsitletakse põllumajanduse suunda 2006.–2011. aastaks.

- Kreeka asutas kalapüügi seirekeskuse, mis töötab ööpäevaringselt ja mis võib liikmesriigi seaduste kohaselt rakendada rikkumistega seotud laevade suhtes karistusi.

- Itaalia käivitas uue andmetöötlussüsteemi FINSIEL, et koguda oma kalalaevastiku kohta elektroonilisi andmeid ja täita nii EÜ määrustest ja Euroopa Kohtu otsusest C-161/05 tulenevaid kohustusi.

- Sloveenia käivitas samuti uue teabesüsteemi ja parandas suhtlust sidusrühmadega, et tõsta nende teadlikkust ühise kalanduspoliitika eeskirjadest. Kalandusandmete kogumiseks ja ristkontrolliks loodi hiljuti kalapüügi seirekeskus, kus laevaseiresüsteemi andmed seotakse süsteemi InfoRib andmetega, et saada andmeid püügipäevikute, esmamüügi ja lossimisdeklaratsioonide kohta.

- Rootsi õigusaktide kohaselt määratakse tõsiste rikkumiste eest makstav trahvisumma kindlaks proportsionaalselt laeva mootori võimsusega, kusjuures minimaalselt korrutatakse mootori võimsus kilovattides 10ga ja maksimaalselt 500ga. Samuti on õigusaktidega ette nähtud kutselise kalapüügiloa ja laevasõiduloa tühistamine, kuid seda kohaldatakse praegu üksnes pärast süüdimõistva kohtuotsuse jõustumist. Tühistamine võib olla alaline, kui ettevõtja on korduvalt eeskirju rikkunud. Esmapüügi kontrolli tõhustati ja tänu sellele avastati täiendavaid rikkumisi.

4. TÕSISTE RIKKUMISTE ARV VÕRRELDES IGA LIIKMESRIIGI KALALAEVADE ARVUGA

Järgmises tabelis on esitatud tegutsevate laevade arv 2006. aastal (see on vähenenud 10 % võrreldes iga liikmesriigi kalalaevade registris 31. detsembri 2005. aasta seisuga registreeritud laevade arvuga) ning tõsiste rikkumiste koguarv, mille liikmesriigid on avastanud (üksnes) seoses oma lipu all sõitvate laevadega ja millest nad on teada andnud. Kuigi nende arvude võrdlemisel liikmesriigiti ei oleks õige teha kindlaid järeldusi, kuna rikkumised ei ole alati seotud kalurite poolt toime pandud rikkumistega, vaid hõlmavad ka teisi majandustegevuses osalejaid, ilmneb ometigi, et enamiku liikmesriikide puhul osutab avastatud rikkumiste arvu ja laevade arvu võrdlus ebatõhusale kontrollile või teatavate liikmesriikide puhul isegi kontrolli puudumisele.

Liikmesriik | Tegutsevate laevade arv | Tõsised rikkumised |

Belgia | 107 | 29 |

Taani | 3 136 | 323 |

Saksamaa | 2 017 | 101 |

Kreeka | 17 878 | 351 |

Eesti | 994 | 0 |

Hispaania | 13,357 | 2 061 |

Prantsusmaa | 7 698 | 1 360 |

Iirimaa | 1 843 | 223 |

Itaalia | 14 093 | 3 868 |

Küpros | 872 | 88 |

Läti | 897 | 94 |

Leedu | 266 | 4 |

Malta | 1 413 | 0 |

Madalmaad | 831 | 96 |

Poola | 884 | 129 |

Portugal | 8 715 | 1 352 |

Sloveenia | 179 | 22 |

Soome | 3 196 | 11 |

Rootsi | 1 567 | 80 |

Ühendkuningriik | 6 761 | 170 |

KOKKU: | 86 704 | 10 362 |

5. LIIKMESRIIKIDE ESITATUD ARUANDED

Liikmesriigid teatasid kokku 10 362 rikkumisest, mis hõlmasid kõiki nõukogu määruse (EÜ) nr 1447/1999 loetelus esitatud käitumisviise. Võrreldes 2005. aastaga on see näitaja vähenenud alla 1 %, kusjuures arvestada tuleb seda, et ELi tegutsevate laevade koguarv vähenes 10 %, mis näitab, et järelikult ei ole ühise kalanduspoliitika eeskirjade täitmine tegelikult paranenud. Absoluutarvudes väljendatuna avastasid liikmesriigid üksnes 81 rikkumist vähem kui 2005. aastal. Selleks et võrdlust ja suundumust oleks lihtsam jälgida, tuleks märkida, et varasematel aastatel avastatud tõsiste rikkumiste arv on olnud järgmine: 7 298 rikkumist 2000. aastal, 8 139 rikkumist 2001. aastal, 6 756 rikkumist 2002. aastal; 9 502 rikkumist 2003. aastal, 9 660 rikkumist 2004. aastal ja 10 443 rikkumist 2005. aastal.

Lisatud tabelite põhijooned on kokkuvõtlikult järgmised.

Itaalia, Hispaania, Prantsusmaa ja Portugal avastasid 83 % rikkumistest. Nende riikide kalalaevade arv on üks suuremaid. 2006. aastal avastati enamik tõsistest rikkumistest (20 % rikkumistest) seoses kehtivatele turustusnormidele mittevastavate kalandussaaduste varumise, töötlemise, turuleviimise ja transportimisega, kusjuures teisel kohal oli loata kalapüük (18 % juhtudest). Andmete võltsimine või puudulik täitmine oli kolmandal kohal (13 %) ning kalade alammõõte käsitlevate eeskirjade eiramine neljandal kohal (10 %). Ülejäänud liiki tõsised rikkumised moodustasid alla 10 % rikkumiste koguarvust. Kõnealused näitajad sarnanevad 2005. aasta näitajatega, kuid on sagenenud juhtumid, mis on seotud kehtivatele turustusnormidele mittevastavate kalandussaaduste varumise, töötlemise, turuleviimise ja transportimisega, loata kalapüügiga ning elektrooniliste andmete võltsimise või puudulik täitmisega. Laevaseiresüsteeme hõlmavate rikkumiste arv kasvas samuti võrreldes eelmiste aastatega.

2006. aastal määrati 7 973 menetluse (77 % kõigi avastatud rikkumiste arvust) järel karistus, kusjuures vastav näitaja on langenud võrreldes eelmise aastaga, mil karistus määrati 83 %-l juhtudest. Huvitav on see, et haldusmenetlused moodustasid 72 % ja kriminaalmenetlused 25 % kõigist algatatud menetlustest ning ülejäänud menetlused olid segatüüpi.

Karistused sama tüüpi rikkumise eest erinevad ELi lõikes ikka veel oluliselt ning 2006. aastal oli karistuse määramisega lõppenud menetluste puhul määratud trahv ELis keskmiselt 1 548 eurot . See näitaja on täpselt sama mis 2005. aastal, mil trahv kõikus liikmesriigiti 170 eurost 6 070 euroni. Keskmine trahv moodustab vähem kui poole 2003. aastal määratud keskmisest trahvist (4 664 eurot) ja on väiksem kui 2004. aastal määratud keskmine trahv (2 272 eurot). Trahvi maksimummäär kõikus liikmesriigiti 170 eurost 120 000 euroni.

Tühistatud lubade arv oli 1 082, mis moodustab kahjuks kõigest 10 % juhtudest. Võrdluseks võib tuua aasta 2004, mil tühistati 1 226 luba, mis moodustas 13 % juhtudest. Kõnealust meedet kohaldati kõige laialdasemalt Kreekas (71 %-l juhtudest) ja Hispaanias (36 %-l juhtudest), Taanis ja Madalmaades kasutati meedet veidi vähem kui 10 %-l juhtudest ning teistes liikmeriikides kõigest 2 %-l juhtudest või vähem.

Kalandussektoril tuli 2006. aastal määratud rahatrahvideks maksta väike summa (9,281 miljonit eurot) ja trahvid mõjutasid üksnes 0,04 % tegutsevate kalalaevade koguarvust.

6. ÜLDMÄRKUSED LIIKMESRIIKIDE ARUANNETE KOHTA

Komisjon rõhutab veel kord seda, kui raske on tabelites esitatud arve ilma liikmesriikide selgitusteta tõlgendada, ja teeb järelduse, et olukord ei ole eelmise aastaga võrreldes õieti paranenud.

Eriti murelikuks teeb asjaolu, et enamiku avastatud juhtumite puhul määratakse ebapiisavad karistused ja kontrolliasutusele vahelejäämise ja karistada saamise väike tõenäosus võivad kaluritele jätta mulje, et eeskirjade rikkumisest saadav majanduslik kasu kaalub rikkumise riski üles. Ebapiisavate karistuste tõttu võivad kalandusettevõtjad pidada ühise kalanduspoliitika eeskirjade rikkumise eest määratud väljamakseid lihtsalt tavaliseks ettevõtte jooksvaks kuluks ja neil puudub stiimul eeskirju täita.

Kalapüügiõiguse või kutsetegevuse loa peatamine on tänu selle kiirele kohaldamisele ja kohesele mõjule väga tõhus vahend ühise kalanduspoliitika eeskirjade täitmise parandamiseks. Komisjon on märganud, et mõned liikmesriigid on selle nende õigussüsteemis varem tundmatu meetme tarvitusele võtnud. Kahjuks ei kasuta enamik liikmesriike ikka veel seda vahendit, vähemalt sellise tõsidusega rikkumiste puhul, kus kaalutakse kriminaalmenetluse algatamist.

7. PIIRKONDLIKE KALANDUSORGANISATSIOONIDE AVASTATUD RIKKUMISED

Mitu piirkondlikku kalandusorganisatsiooni on kehtestanud kontrollikavad, millega nähakse ette rikkumiste registreerimine. Näiteks on sellised kavad olemas Loode-Atlandi Kalastusorganisatsioonil (NAFO) ning Kirde-Atlandi Kalanduskomisjonil (NEAFC).

Piirkondlikud kalandusorganisatsioonid on koostanud loetelud kaitse-eeskirjade sellistest rikkumistest, mida loetakse tõsisteks rikkumisteks. Selliste rikkumiste kohta ei esitata aruandeid käesoleva teatise raames, kuid komisjon eeldab, et eespool osutatud piirkondlike kalandusorganisatsioonide raames tegutsevate kalalaevade poolt toime pandud ühise kalanduspoliitika eeskirjade rikkumised on registreeritud nende juhtumite hulgas, millest komisjonile on käesoleva teatise koostamiseks teatatud.

Tuleb märkida, et Euroopa Ühendus esitab kõnealustele organisatsioonidele igal aastal aruande selliste rikkumiste kohta, mille liikmesriikide kontrolliasutused on avastanud ja millest nad on komisjoni talitusi teavitanud. Samas ei saa piirkondlikele kalandusorganisatsioonidele edastatud andmeid võrrelda käesoleva teatise lisades esitatud andmetega, sest rikkumise liigid ei ole identsed.

Piirkondlike kalandusorganisatsioonide andmetest ilmneb, et Kirde-Atlandi Kalanduskomisjoni reguleeritavatel aladel avastati 2006. aastal seoses ühenduse laevadega kaks tõsist rikkumist. Võrdluseks võib öelda, et samal ajavahemikul avastati Kirde-Atlandi Kalanduskomisjoni reguleeritavatel aladel kolm tõsist rikkumist, mille olid toime pannud teised lepinguosalised. Loode-Atlandi Kalastusorganisatsiooni raames teatasid EL ja teised lepinguosalised 15-st ilmsest rikkumisest, mille olid toime pannud ühenduse kalalaevad. Rikkumiste arv on vähenenud võrreldes 2005. aastaga, mil tehti kindlaks 21 rikkumist. 2006. aastal näiteks panid teised lepinguosalised toime 12 rikkumist. Lisaks on huvitav see, et 2006. aastal hakkas Loode-Atlandi Kalastusorganisatsioon tihendama sadamates teostatavat kontrolli, mis hõlmab muu hulgas lossimise andmete võrdlemist teatatud kogustega, eri allikatest pärit püügiandmete võrdlemist ning veesügavust kajastava elektroonilise kaardi analüüsimist lähtuvalt sihtliikidest.

8. EDASINE TEGEVUS

Tuleb põhjalikult hinnata, mil määral võimaldab tõsiseid rikkumisi käsitlev iga aastane teatis võrrelda liikmesriikide tulemuslikkust ühise kalanduspoliitika eeskirjade täitmisel, arvestades ühise kalanduspoliitika kontrollisüsteemi kavandatavat reformi. On hädavajalik tagada, et liikmesriikides kehtiksid ka tegelikkuses võrdsed tegutsemisvõimalused. Üldine seisukoht on, et ühise kalanduspoliitika eeskirjade rikkumiste eest liikmesriikides kohaldatavad karistused peaksid olema täielikult läbipaistvad, et parandada eeskirjade jõustamist. Samas on tõsiseid rikkumisi käsitlevate teatiste avaldamisel 2000.–2006. aastal saadud kogemused selgelt näidanud, et see ei ole võimalik ilma ühenduse õigusaktide olulise kohandamiseta ega kontrollimenetluste ühtlustamiseta ELi tasandil.

Komisjon on märganud, et eri liikmesriikides sama liiki tõsiste rikkumiste suhtes kohaldavad karistused erinevad oluliselt, ja komisjon rõhutab, et kehtestatud karistustel ei ole üldiselt piisavat hoiatavat mõju, kuna nad ei anna tegelikult stiimulit eeskirjade täitmiseks. Seetõttu ei ole kontrollisüsteemid võimelised avastama ja ennetama rikkumisi. Komisjon on märganud, et liikmesriikide süsteemides esineb lahknevusi, kuna kontrollide jaoks puuduvad üldised standardid, ja seega on kontrollisurve nõrk ning kontrollid ei ole optimaalsed.

Seoses sellega võib teha kaks peamist järeldust. Esiteks esineb ikka veel tõsiseid puudujääke tõsiste rikkumiste kontrolli ja karistuste jõustamise osas ning see vähendab ühise kalanduspoliitika tõhusust. Teiseks puudub ühtsus ja selle tulemuseks on ebaõiglane rakendamine EÜ tasandil.

Kontrollikoda tegi samad järeldused oma väga kriitilises 7. juuli 2007. aasta eriaruandes, milles rõhutati, et karistustel peaks olema hoiatav mõju ja neid tuleks ühtlustada.

Eespool öeldut arvestades kavandab komisjon kalanduskontrolli käsitleva ELi poliitika ambitsioonikat reformi. Kõnealuse algatuse käigus tuleks käsitleda kõiki tuvastatud puudujääke võimalikult terviklikul, globaalsel ja integreeritud viisil. Kalanduskontrolli reformi raames on vaja ELi tasandil kehtestada ühtlustatud halduskaristused, et määratleda selgemalt mõisted „tõsised rikkumised” ja „täitemeetmed”. Reformi eesmärk on tagada võrdsus ja aus konkurents ja seega ennetada olukorda, kus rikkumiste toimepanijad siirduvad liikmesriikidesse, kus rikkumisi karistatakse leebemalt, ning samuti on eesmärk edendada ettevõtjate hulgas eeskirjade järgimise tava. Lisaks nähakse reformiga ette uus ühtlustatud lähenemisviis seoses inspekteerimiste ja kontrolliga, andmete ristkontrollimise süsteemide tõhustamine, komisjoni suutlikkuse tõstmine eesmärgiga tagada ühist kalanduspoliitikat käsitlevate EÜ eeskirjade järgimine, tänapäevase tehnoloogia kasutamise soodustamine ning eeskirjade järgimise tava edendamine. Komisjoni sellekohane ettepanek kavatsetakse vastu võtta 2008. aasta oktoobris.

Seoses liikmesriikidega rõhutab komisjon, et pärast kalanduskontrolli reformi on liikmesriikidel jätkuvalt põhivastutus ühise kalanduspoliitika eeskirjade rakendamise eest, samuti kutsub komisjon neid taas üles pöörama vajalikul määral tähelepanu kohustusele tagada ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimine kõigi võimalike vahendite abil. Eelkõige soovitab komisjon liikmesriikidel tõhustada koostööd rikkumiste tuvastamise ja edasise menetlemise valdkonnas. Komisjonil rõhutab, et liikmesriigid ei täida kõiki ühise kalanduspoliitika eeskirjadest tulenevaid kohustusi. Piisab ühest näitest: liikmesriikidel ei ole ikka veel nõuetekohaseid vahendeid, mis võimaldaksid neil täita oma kohustust koguda, töödelda ja hinnata ühise kalanduspoliitika eeskirjade tõsiste rikkumistega seotud andmeid. Liikmesriigid ei ole loonud andmebaase, et kodeerida iga üksikjuhtumiga seotud asjakohaseid aspekte.

Komisjon jääb selles osas endale kindlaks. Võimatu on korralikult hinnata käitumisviise, haldussuutlikkust ja kehtivate õigusaktide tõhusust, kui ei ole arvutipõhiseid andmebaase, mis sisaldavad näiteks teavet õigusrikkuja, kalalaeva või ettevõtte, õigusnormide, liikide ja kalapüügipiirkondade, majandusolukorra, halduskulude ning määratud põhi- ja lisakaristuse kohta. Üksnes nende andmete ja ühenduse õigusega juba ette nähtud andmebaasides (kalalaevade register, statistika, laevaseiresüsteemi sissekanded) leiduvate andmete töötlemise abil on võimalik hinnata liikmesriikide tulemuslikkust, neid võrrelda ja vajaduse korral korrigeerida haldusmenetlusi ja õigusakte, et ühise kalanduspoliitika eeskirju täidetaks tõhusalt. Andemete ristkontrollimise puudumine on samuti kiireti lahendamist vajav probleem. Seoses sellega võib arvesse võtta mitmes liikmesriigis juba kasutusel olevat head tava, nimelt on loodud süsteemid kontrolliaruannete automaatseks analüüsiks, mis on andnud väga häid tulemusi. Selliste süsteemide eeliseks on menetluste ühtlustamine ja andmete koondamine, koolituskulude kokkuhoid, mitmekeelne kasutajatugi kõikide rakenduste jaoks, paindlikkus eeskirjade muutumise korral ja rangemad julgeolekumeetmed tänu vormipõhisele tuvastusele.

Komisjon on juba esitanud soovitusliku vormi, mida liikmesriikide haldusasutused võiksid sel eesmärgil kasutada. Komisjon on valmis aitama liikmesriikidel uusi vahendeid kasutusele võtta, sh pakkuma ka rahalist abi olemasolevate eelarveridade kaudu.Kuni valmistatakse ette kontrolliraamistiku ulatuslikku reformi, ärgitab komisjon liikmesriike koostööd tegema ning oma õigusakte ja halduskorraldust vastavalt kohandama.

Lisas esitatud tabelite loetelu

I tõsiste rikkumiste arv liikmesriigi järgi aastal 2006;

II rikkumiste arv riigi ning laeva riikkondsuse järgi aastal 2006;

III karistuse määramise juhtude ning tõsiste rikkumiste arv rikkumisviisi ja liikmesriigi järgi aastal 2006;

IV keskmine trahv ning tõsiste rikkumiste arv rikkumisviisi ja liikmesriigi järgi aastal 2006;

V arestimiste ning tõsiste rikkumiste arv rikkumisviisi ja liikmesriigi järgi aastal 2006;

VI tühistatud lubade ja tõsiste rikkumiste arv liikmesriigi järgi aastal 2006

VI A ajutiselt tühistatud lubade ja tõsiste rikkumiste arv liikmesriigi järgi aastal 2006;

VI B alaliselt tühistatud lubade ja tõsiste rikkumiste arv liikmesriigi järgi aastal 2006;

VII tõsiste rikkumiste tagajärjel kalandussektoris makstav summa liikmesriigi järgi aastal 2006;

VIII tõsiste rikkumiste arv püügipiirkonna järgi aastal 2006;

IX tõsiste rikkumiste arv kalasadama järgi aastal 2006;

X algatatud menetluse liik tõsiste rikkumiste ja liikmesriigi järgi aastal 2006.

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[1] EÜT L 167, 2.7.1999, lk 5.

[2] Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta artikkel 25, EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.

[3] EÜT L 328, 22.12.1999, lk 62.

[4] KOM(2001) 650, 12.11.2001.

[5] KOM(2002) 687, 5.12.2002.

[6] KOM(2003) 782, 15.12.2003.

[7] KOM(2005) 207, 30.5.2005.

[8] KOM(2007) 448, 25.7.2007.