EUROOPA KOMISJON Brüssel,30.9.2015 COM(2015) 473 final 2015/0225(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse määrust (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta (EMPs kohaldatav tekst) {SWD(2015) 185 final}

{SWD(2015) 186 final}



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Väärtpaberistamise turu arendamine usaldusväärsete tavade alusel toetab majanduse kestvat kasvu ja töökohtade loomise taastumist, mis on komisjoni esmatähtis eesmärk. Peale selle toetab ELi kvaliteetne ja ühtne väärtpaberistamisraamistik finantsturgude täiendavat lõimumist liidus, aitab mitmekesistada rahastamisallikaid ja vabastada kapitali, muutes majapidamistele ja ettevõtjatele laenu andmise krediidiasutuste jaoks lihtsamaks. Selle eesmärgi saavutamiseks tuleb teha kahte asja. Esiteks tuleb töötada selle turu kõigi osaliste jaoks välja sisuliselt ühtne väärtpaberistamisraamistik ja määrata kindlaks teatav kogum konkreetsetele sobivuskriteeriumidele vastavaid tehinguid: lihtsad, läbipaistvad ja standarditud väärtpaberistamised ehk standardväärtpaberistamised. See ongi väärtpaberistamise määrust käsitleva komisjoni ettepaneku teema. Selleks et kehtestada standardväärtpaberistamiste riskitundlikum õiguskäsitlus, tuleb teiseks muuta ELi õiguses väärtpaberistamisraamistikku, sealhulgas selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute kapitalinõudeid, kes on väärtpaberistamise tehingu algatajaks või sponsoriks või kes investeerivad sellistesse instrumentidesse. Teatavates õigusaktides on sellist erinevat õiguslikku käsitlust juba kasutatud, näiteks delegeeritud õigusaktis pankade likviidsust (likviidsuskattekordaja) käsitlevate usaldatavusnõuete kohta. Seda tuleb nüüd täiendada ja muuta seoses väärtpaberistamisega määruse (EL) nr 575/2013 (edaspidi „kapitalinõuete määrus”) regulatiivse kapitali käsitlust. Kapitalinõuete määruse kehtiv väärtpaberistamisraamistik põhineb eelkõige Baseli pangajärelevalve komitee poolt rohkem kui kümne aasta eest väljatöötatud standarditel ning seal ei eristata standardväärtpaberistamisi muudest keerukamatest ja läbipaistmatumatest tehingutest. Ülemaailmse finantskriisi tõttu tulid ilmsiks kehtiva väärtpaberistamisraamistiku mitmed puudused. Need hõlmavad järgmist: • kapitalinõuete kindlaksmääramisel mehaaniline tuginemine välisreitingutele; • ebapiisav riskitundlikkus, mis tuleneb piisavate riskitegurite puudusest riskikaalude määramise meetodites; • kapitalinõuete protsüklilised nn kaljuefektid. Selleks et nimetatud puudusi kõrvaldada ning tugevdada krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastupanuvõimet turušokkidele, võttis Baseli pangajärelevalve komitee 2014. aasta detsembris vastu soovituse läbivaadatud väärtpaberistamisraamistiku kohta (edaspidi „läbivaadatud Baseli raamistik”). Läbivaadatud Baseli raamistik loodi, et vähendada kehtivate regulatiivsete kapitalinõuete keerukust, paremini kajastada väärtpaberistamise positsioonide riske ning võimaldada kasutada krediidiasutustele ja investeerimisühingutele kättesaadavat teavet, et määrata kapitalinõuded oma arvutuste alusel, vähendades seeläbi tuginemist välisreitingutele. Läbivaadatud Baseli raamistiku alusel võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutada väärtpaberistamise positsioonide kapitalinõuded vastavalt meetodite lihtsale järjestusele, kus esimesel kohal on sisereitingute meetod. Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei saa kasutada sisereitingute meetodit, peab ta kasutama välisreitingute meetodit, tingimusel et positsioonil on väline krediidikvaliteedi hinnang, mis vastab reale tegevusnõuetele. Juhul kui krediidiasutus või investeerimisühing ei saa kasutada välisreitingute meetodit kas seetõttu, et ta asub jurisdiktsioonis, mis selle kasutust ei luba või kuna tal puudub sellise meetodi kasutamiseks vajalik teave, kasutab ta standardmeetodit järelevalveasutuse määratud valemi alusel. Läbivaadatud Baseli raamistikuga ei ole praegu ette nähtud standardväärtpaberistamiste riskitundlikumat käsitlust. Baseli pangajärelevalve komitee töötab praegu selle kallal, et lisada uude raamistikku standardväärtpaberistamise kriteeriumid, mis võeti 23. juulil 2015 vastu koos Rahvusvaheline Väärtpaberijärelevalve Organisatsiooniga (IOSCO). Selle töö tulemusi ei ole loota enne 2016. aasta keskpaika. Euroopa tasandil esitas Euroopa Pangandusjärelevalve (edaspidi „EBA”) komisjoni palvel 7. juulil 2015 aruande kvalifitseeruvate väärtpaberistamiste kohta, kus ta soovitas langetada kapitalinõudeid standardväärtpaberistamiste puhul usaldusväärsele tasemele, mis on võrreldav läbivaadatud Baseli raamistikus sätestatuga, ja muuta kapitalinõuete määruse regulatiivse kapitali nõudeid väärtpaberistamiste puhul kooskõlas läbivaadatud Baseli raamistikuga, et kõrvaldada kehtivate normide puudused. Standardväärtpaberistamistega seoses muutis EBA kolm meetodit leebemaks, mille põhimõtted töötas Baseli pangajärelevalve komitee välja läbivaadatud Baseli raamistiku jaoks. Selleks et toetada väärtpaberistamise määrust käsitleva komisjoni ettepaneku üldisi eesmärke taaskäivitada väärtpaberistamise turud jätkusuutlikumal alusel ning muuta väärtpaberistamine turvaliseks ja tõhusaks rahastamis- ja riskijuhtimisvahendiks, on tehtud ettepanek muuta kapitalinõuete määruses väärtpaberistamise regulatiivse kapitali nõudeid, et: – rakendada läbivaadatud Baseli raamistikus sätestatud regulatiivse kapitali arvutamise meetodeid (artiklid 254–268) ja – kehtestada EBA soovituse kohane uuesti kalibreerimine standardväärtpaberistamiste puhul (artiklid 243, 260, 262 ja 264). Alustuseks ja selleks, et lõpetada mehaaniline tuginemine välisreitingutele, peaks krediidiasutus või investeerimisühing arvutama regulatiivsed kapitalinõuded ise juhul, kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on luba kasutada sisereitingute meetodit seoses sama liiki positsioonidega, kui need on väärtpaberistamise aluseks, ning saab arvutada regulatiivsed kapitalinõuded seoses aluspositsioonidega, nagu neid ei oleks olnud väärtpaberistatud („Kirb”), kasutades iga juhu puhul konkreetseid eelnevalt määratletud sisendeid. Väärtpaberistamise välisreitingu meetodit peaksid siis saama kasutada krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes ei või seoses oma vastavate väärtpaberistamise positsioonidega kasutada sisereitingute meetodit. Välisreitingute meetodi alusel tuleks kapitalinõuded määrata väärtpaberistamisseeriatele nende välisreitingu alusel. Kui kahte esimest meetodit ei saa kasutada või kui välisreitingute meetodi kasutamise tõttu oleksid regulatiivsed kapitalinõuded aluspositsioonide krediidiriskile mittevastavad, peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud saama kohaldada standardmeetodit, mis peaks tuginema järelevalveasutuse määratud valemile, kasutades sisendina järelevalveasutuse arvutatud kapitalinõudeid, mis on seotud aluspositsioonidega, nagu ei oleks need olnud väärtpaberistatud („Ksa”). Lisaks sellele, et käesolev ettepanek toetab väärtpaberistamise turgude taaskäivitamist, võimaldab see komisjonil olla liidriks Baseli pangajärelevalve komitee sellise töö suunamisel, mis hõlmab standardväärtpaberistamiste regulatiivset käsitlemist ning mis toetab eesmärkide saavutamist ELi vaatenurgast. Hiljemalt kolm aastat pärast käesoleva määruse jõustumist vaatab komisjon läbi väärtpaberistamise positsioonide kapitalinõuete soovitatud lähenemisviisi, sealhulgas meetodite järjestuse, võttes arvesse selle mõju väärtpaberistamise turgude arengule ja vajadust säilitada ELis finantsstabiilsus.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate sätetega Kapitalinõuete määruses väärtpaberistamise regulatiivse kapitali käsitluse läbivaatamine on osa komisjoni kavandatud õigusaktide paketist, mis hõlmab väärtpaberistamise määrust ning mille eesmärk on määrata kindlaks standardväärtpaberistamise kriteeriumid ning kehtestada kõigile finantsteenuste sektoritele riski säilitamise, hoolsuskohustuse ja avalikustamisnõuete ühtsed normid. ELi turvalisema ja jätkusuutlikuma väärtpaberistamisturu loomine on kapitaliturgude liidu projekti oluline komponent, mis aitab saavutada projekti eesmärke tänu finantsturgude suuremale lõimitusele ja ELi majanduse mitmekesisematele rahastamisallikatele. •Kooskõla liidu muude poliitikavaldkondadega Investeerimiskavas Euroopa jaoks, mille komisjon esitas 26. novembril 2014, nimetati kvaliteetse väärtpaberistamise jätkusuutlikku turgu ühe valdkonnana viiest, kus on vaja võtta meetmeid lähemal ajal. Käesoleva muutmismäärusega toetatakse komisjoni esmatähtsat eesmärki toetada töökohtade loomist ja majanduse jätkusuutlikku kasvu, kordamata enne kriisi tehtud vigu. Lisaks suurendatakse käesoleva usaldatavusraamistikuga ELi finantsturgude lõimumist ning aidatakse mitmekesistada rahastamisallikaid ja vabastada kapitali ELi ettevõtjate jaoks. Kokkuvõttes aitab läbivaadatud usaldatavusraamistik investorite jaoks kapitali tõhusamalt allokeerida ja portfelli hajutada ning sellega suurendatakse ELi kapitaliturgude üldist tõhusust. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on ELi toimimise lepingu artikli 114 lõige 1, millega volitatakse Euroopa Parlamenti ja nõukogu võtma selliseid meetmeid liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamiseks, mille eesmärk on siseturu rajamine ja selle toimimine. Kapitalinõuete määrusega, mida muudetakse vastavalt käesolevale ettepanekule, on kehtestatud krediidiasutuste ja investeerimisühingute ELi usaldatavusraamistik, sätestades neile ühtsed ja vahetult kohalduvad normid, sealhulgas kapitalinõuete valdkonnas väärtpaberistamise positsioonidega kaasneva krediidiriski puhul. Sellise ühtlustamisega tagatakse ELi krediidiasutustele ja investeerimisühingutele võrdsed tingimused ning suurendatakse usaldust nende stabiilsuse vastu kogu ELis, sealhulgas seoses nende tegevusega väärtpaberistamise turgudel investorite, väärtpaberistamise tehingu algatajate või sponsoritena. •Subsidiaarsus (ei kuulu liidu ainupädevusse) Üksnes ELi õigusaktiga saab tagada, et väärtpaberistamise puhul on regulatiivse kapitali käsitlus rohkem kui ühes liikmesriigis tegutsevate kõigi krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul sama. Ühtlustatud regulatiivsete kapitalinõuetega tagatakse võrdsed tingimused, vähendatakse õiguslikku keerukust, välditakse piiriülese tegevuse puhul põhjendamatuid nõuete täitmisega seotud kulusid, edendatakse ELi turgude täiendavat lõimumist ning aidatakse piirata õigusliku arbitraaži võimalusi. Samuti tagatakse ELi tasandil võetava meetmega ELi finantsstabiilsuse kõrge tase. Seepärast on väärtpaberistamise regulatiivsed kapitalinõuded sätestatud kapitalinõuete määruses ja üksnes selle määruse muutmisega saaks saavutada käesoleva ettepaneku eesmärgi. Seepärast vastab käesolev ettepanek ELi toimimise lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttele. •Proportsionaalsus Ettepanekuga tehakse kapitalinõuete määruses ainult neid muudatusi, mida on vaja 1. punktis kirjeldatud probleemi lahendamiseks. •Õigusakti valik Õigusaktiks valiti määrus, kuna ettepanek eeldab kapitalinõuete määruse muutmist. 3.JÄRELHINDAMISTE TULEMUSED, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMINE JA MÕJUHINNANGUD •Konsulteerimine sidusrühmadega Komisjoni talitused on hoolega jälginud Euroopa ja rahvusvaheliste foorumite tööd ja nendes osalenud, eelkõige seoses EBA ja Baseli pangajärelevalve komitee tööga.

Komisjon korraldas 2015. aasta veebruaris ka avatud konsultatsiooni, kus käsitleti selle ettepaneku peamisi punkte. Komisjonile saatsid kommentaare eri vastajad, sealhulgas märkimisväärne hulk pangandussektori sidusrühmi (järelevalveasutused, keskpangad, sektoriesindajad). Valitses laialdane üksmeel, et selles valdkonnas on vaja võtta meetmeid ELi tasandil ning avaldati arvamust konkreetsete rakendatavate meetmete ja nendest saadava võimaliku kasu ja kulude kohta. Avaliku konsultatsiooni vastuste kokkuvõte on esitatud lisatud mõjuhinnangus. Vastused on tutvumiseks kättesaadavad komisjoni ELi uuringu veebilehel. Lisaks korraldas komisjon 22. juulil 2015 liikmesriikidega eraldi konsultatsioonid panganduse, maksete ja kindlustuse eksperdirühma koosolekul. •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Euroopa majanduse pikaajalist rahastamist käsitleva rohelise raamatu järelmeetmena pöördus komisjon EBA poole nõu saamiseks, et koguda tõendeid ja saada ideid standardväärtpaberistamiste kõige sobivamate tunnuste kohta ning selle kohta, kui asjakohane on usaldatavusnõuete seisukohast lubada ELi väärtpaberistamise turgude edendamiseks kohelda standardväärtpaberistamisi soodsamalt. EBA reageeris komisjoni palvele ja avaldas 7. juulil 2015 aruande selleks sobivate väärtpaberistamiste kohta. •Mõju hindamine Käesoleva ettepaneku ettevalmistamiseks koostati mõjuhinnang ja seda arutati talitustevahelise juhtrühmaga. Väärtpaberistamise määrusele lisatud mõjuhinnangus on selgelt välja toodud, millist kasu tõhususe ja tulemuslikkuse osas annavad a) läbivaadatud õigusraamistiku kehtestamine väärtpaberistamise positsioonide kapitalinõuetele ning b) standardväärtpaberistamiste erinev käsitlemine, võttes arvesse väärtpaberistamist käsitleva komisjoni õigusaktide paketi üldeesmärke, st kõrvaldada investorite silmis väärtpaberistamistega seotud probleemid: kõrvaldada standardväärtpaberistamistoodete ebasoodne õiguslik kohtlemine ning vähendada emitentide ja investorite põhjendamatult kõrgeid tegevuskulusid või kaotada need. Standardväärtpaberistamiste ja muude väärtpaberistamiste selgel eristamisel kalitalinõuete osas oleks positiivne mõju mitmes küsimuses, nimelt: –loodav väärtpaberistamisraamistik oleks riskitundlikum ja paremini tasakaalus; –soodsamate kapitalinõuetega soodustataks seda, et pangad järgivad standardväärtpaberistamise kriteeriume; –investoreid julgustataks uuesti sisenema väärtpaberistamise turule, kuna spetsiaalse raamistikuga antaks selgelt märku, et riskid on nüüd paremini kalibreeritud ja seega oleks vähendatud ka süsteemse kriisi taaspuhkemise tõenäosust. Mõjuhinnang esitati õiguskontrollikomiteele 17. juunil 2015. Komitee koosolek toimus 15. juulil 2015. Komitee kiitis kapitalinõuete määruse reguleerimisalasse kuuluvate krediidiasutuste ja investeerimisühingute regulatiivse kapitali käsitluse soovitatud muudatused heaks. •Õigusloome kvaliteet ja lihtsustamine Käesoleva ettepanekuga lihtsustataks oluliselt selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuetele vastava regulatiivse kapitali raamistikku, kes on väärtpaberistamiste investorid, algatajad või sponsorid, kehtestades ühtse meetodite järjestuse, mida kohaldatakse kõigi krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes sõltumata meetodist, mida on kasutatud kapitalinõuete arvutamiseks aluslepingutega seoses, ja jäetaks välja väärtpaberistamise positsioonide teatavate liikide mitu eri käsitlust. Krediidiasutused ja investeerimisühingud oleksid paremini võrreldavad ning nõuete järgimise kulud väheneksid märkimisväärselt. •Põhiõigused Ettepanek ei mõjuta põhiõiguste kaitset. 4.MÕJU EELARVELE Käesolev ettepanek ei mõjuta eelarvet.

5.MUUD PUNKTID •Rakenduskavad ning seire-, hindamis- ja aruandluskord Uue raamistiku mõju jälgitakse koostöös EBA ja pädevate järelevalveasutustega hoolega, lähtudes järelevalvelise aruandluse korrast ja kapitalinõuete määrusega krediidiasutustele ja investeerimisühingutele kehtestatud avalikustamisnõuetest. Uue raamistiku seire ja hindamine toimub ka ülemaailmsel tasandil, kus see on eelkõige osa Baseli pangajärelevalve komitee ülesannetest. •Selgitavad dokumendid (direktiivide puhul) Ei kohaldata. 6.ETTEPANEKU TEATAVATE SÄTETE ÜKSIKASJALIK SELGITUS (a)Paketi eri elementide vaheline vastasmõju ja kooskõla Käesolev määrus moodustab koos väärtpaberistamise määruse ettepanekuga õigusaktide paketi. Nagu paljud sidusrühmad konsultatsiooni käigus märkisid, ei piisaks standardväärtpaberistamiste sobivuskriteeriumidest üksi, et saavutada eesmärk elavdada ELi väärtpaberistamise turge, kui nendele ei lisandu uus neid eritunnuseid paremini kajastav usaldatavusnõuete käsitlus, mis hõlmab ka kapitalinõuete valdkonda. Väärtpaberistamise positsioonide kapitalinõuded, sealhulgas standardväärtpaberistamiste riskitundlikum käsitlus on sätestatud käesolevas ettepanekus, samas kui standardväärtpaberistamiste sobivuskriteeriumid koos muude mitut sektorit hõlmavate sätetega on esitatud väärtpaberistamise määruses. Eelkõige hõlmavad need riski säilitamist, hoolsuskohustust ja avalikustamisnõudeid käsitlevaid kõiki sätteid, mis varem olid kapitalinõuete määruse 5. osas. Sama kehtib teatavate artikli 4 mõistete kohta, mis on üldist laadi ja mis seepärast on viidud nüüd sektoriülesesse õigusraamistikku. Tulevikus järgneb käesolevale ettepanekule likviidsuskattekordajat käsitlev delegeeritud õigusakt, et viia see kooskõlla väärtpaberistamise määrusega. Eelkõige muudetakse sobivuskriteeriume, mille kohaselt väärtpaberistamised kuuluksid likviidsuskattekordajat käsitleva delegeeritud õigusakti artiklis 13 taseme 2B varade hulka, et see oleks kooskõlas väärtpaberistamise määruses sätestatud standardväärtpaberistamiste üldkriteeriumidega. Seda delegeeritud õigusakti ei saaks muuta praegu, kuna järgida tuleb teist menetlust ja muudatused sõltuvad praeguse paketi õigusloomealaste läbirääkimiste tulemusest. (b)Väärtpaberistamise positsioonide riskiga kaalutud varade arvutamine Selleks et säilitada tekstisisene ühtsus ja üldine sidusus ning seda parandada, asendatakse kapitalinõuete määruse 3. osa 2. jaotise kogu 5. peatükk praeguse ettepanekuga, kuigi mitmes artiklis on muudatused väikesed. Eriti puudutab see 2. jagu (Riski olulise osa ülekandmise arvessevõtmine), osa 3. jaost (1. alajagu: Üldsätted) ja 4. jagu (Välised krediidikvaliteedi hinnangud). Kõige olulisemad on muudatused uutes artiklites 254–270a. Läbivaadatud Baseli pangajärelevalve komitee raamistiku alusel rakendatakse väärtpaberistamise positsioonide puhul uut riskiga kaalutud varade arvutamise meetodite järjestust. Iga meetodi kasutamine sõltub väärtpaberistamise positsioone hoidvale krediidiasutusele või investeerimisühingule kättesaadavast teabest. Meetodite ühtset järjestust kasutatakse krediidiriski puhul nii standardmeetodit või ka sisereitingute meetodit kasutatavate krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul. (c)Meetodite uus järjestus (uued artiklid 254–270a) Sisereitingute meetod on läbivaadatud järjestuses esimesel kohal ja selle puhul kasutatakse peamise sisendina KIRBi teavet. KIRB on aluspositsioonide kapitalinõue, mille puhul kasutatakse sisereitingute meetodi põhist raamistikku (kas täiustatud või alusmeetodit). Sisereitingute meetodi kasutamiseks peab pangal olema: i) järelevalveasutuse heakskiidetud sisereitingute mudel väärtpaberistamise kogumisse kuuluva aluspositsioonide liigi jaoks ja ii) piisavalt teavet KIRBi hindamiseks. Kuna KIRB ei kajasta täielikult lõpptähtaja asjaomast mõju, võetakse sisereitingute meetodis seeria lõpptähtaega täiendava riskitegurina selgelt arvesse. Seeria lõpptähtaja kindlaksmääramine põhineb seeria lepinguliste rahavoogude kaalutud keskmisel lõpptähtajal. Kaalutud keskmise lõpptähtaja arvutamise asemel on krediidiasutusel või investeerimisühingul lubatud kasutada õiguslikku lõpptähtaega (kohaldades väärtuskärbet). Viieaastast ülempiiri ja üheaastast alampiiri kohaldatakse kõigil juhtudel. Krediidiasutus või investeerimisühing, kes ei saa arvutada KIRBi antud väärtpaberistamise positsiooni puhul, peab riskiga kaalutud varade arvutamisel kasutama välisreitingute meetodit. Välisreitingute meetodi alusel määratakse riskikaalud vastavalt krediidikvaliteedi hinnangutele (või kaudsetele reitingutele), positsiooni nõudeõiguse järgule ja aluspositsioonide kogumi kontsentreeritusele. Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei saa kasutada välisreitingute meetodit, peab ta kohaldama standardmeetodit. Standardmeetodis kasutatakse tegurit KSA, mis on aluspositsioonide kapitalinõue standardmeetodi alusel, ja tegurit „W”, mis on viivises aluspositsioonide kogumi summa suhe kõigi aluspositsioonide summasse. Kui välisreitingute meetodi tulemusena saadud regulatiivsed kapitalinõuded ei vasta väärtpaberistamise aluspositsioonides kajastuvale krediidiriskile, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutada standardmeetodit kõnealuse väärtpaberistamise positsioonide puhul otse, tingimusel et pädev asutus seda kontrollib. Krediidiasutus või investeerimisühing, kes ei saa kasutada teatava väärtpaberistamise positsiooni puhul ei sisereitingute, välisreitingute ega standardmeetodit, peab määrama positsioonile riskikaalu 1 250 %. Kõigi väärtpaberistamise positsioonide ja kõigi kolme meetodi puhul on kehtestatud riskikaalu alampiiriks 15 %. Riskikaalu alampiir on põhjendatud teatavate riskidega, sealhulgas mudeli- ja esindusriskid, mis on väidetavalt väärtpaberistamise positsioonide puhul olulisemad kui riskipositsioonide muude kategooriate puhul ning mis võivad hoolimata uue raamistiku suuremast riskitundlikkusest tekitada teatavat ebakindlust kapitalihinnangute osas. (d)Standardväärtpaberistamiste riskitundlikum käsitlus

Riskitundlikum usaldatavusnõuete käsitlus kehtestatakse standardväärtpaberistamiste jaoks kooskõlas metoodikaga, mida EBA soovitas oma aruandes väärtpaberistamiste kohta, mis kvalifitseeruvad riskiga kaalutud varade arvutamise kolme uue meetodi kohaselt (uued artiklid 260, 262 ja 264). Kõik kolm meetodit on kõigi seeriate osas uuesti kalibreeritud, et standardväärtpaberistamistena kvalifitseeruvate tehingute positsioonide kapitalinõuded oleksid väiksemad. Lisaks kolme meetodi rekalibreerimisele saavad standardväärtpaberistamiste kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvad positsioonid kasu madalamast alampiirist, milleks on 10 % (15 % asemel, mida kohaldatakse jätkuvalt nii standardväärtpaberistamiste madalamasse nõudeõiguse järku kuuluvate positsioonide kui ka muude väärtpaberistamiste suhtes üldiselt). See on kehtestatud, et võtta EBA analüüsi alusel arvesse standardväärtpaberistamiste kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvate seeriate oluliselt paremaid varasemaid tulemusnäitajaid, kui on madalamasse nõudeõiguse järku kuuluvatel kvalifitseeruvatel seeriatel; see on täielikult põhjendatud asjaoluga, et standardväärtpaberistamiste tunnused võivad oluliselt vähendada mudelist ja esindamisest tulenevaid riske. Riskiga kaalutud varade arvutamisel peavad väärtpaberistamise määruse kohased standardväärtpaberistamised vastama aluspositsioonidega seotud lisanõuetele, nimelt vastama standardmeetodi kohastele laenuandmise nõuetele, minimaalsele kontsentreeritusele ja maksimaalsetele riskikaaludele. Täiendavad erikriteeriumid on samuti kehtestatud varaga tagatud kommertsväärtpaberitele. (e)Ülempiirid •Maksimaalne riskikaal kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvate väärtpaberistamise positsioonide korral (uus artikkel 267) Aluspositsioonide arvessevõtmise meetodi alusel määratakse väärtpaberistamise positsioonile maksimaalne riskikaal, mis võrdub aluspositsioonide suhtes kohaldatava keskmise riskikaaluga. Kehtivate normide kohaselt võib aluspositsioonide arvessevõtmise meetodit kasutada reitinguta positsioonide riskiga kaalutud varade arvutamiseks (kapitalinõuete määruse artikkel 253). Nüüd tehakse kooskõlas läbivaadatud Baseli pangajärelevalve komitee raamistikuga ettepanek lubada kasutada aluspositsioonide arvessevõtmise meetodit üksnes kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvate väärtpaberistamise positsioonide puhul, sõltumata sellest, kas asjaomane positsioon on reitinguga või mitte ja sõltumata meetodist, mida kasutati aluspositsioonide kogumi puhul (standardmeetod või sisereitingute meetod), tingimusel et pank suudab arvutada aluspositsioonide KIRBi ja KSA. Võttes arvesse kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvate seeriate krediidikvaliteedi parandamist madalamasse nõudeõiguse järku kuuluva seeria abil, ei peaks krediidiasutus või investeerimisühing kohaldama kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluva positsiooni suhtes kõrgemat riskikaalu kui see, mida oleks kohaldatud juhul, kui ta omaks seda seoses aluspositsioonidega otse. •Maksimaalsed kapitalinõuded (uus artikkel 268) Praegu on ette nähtud maksimaalsete riskiga kaalutud varade üldine ülempiir sellistele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele, kes saavad arvutada KIRBi (artikkel 260). Nüüd on kavas a) jätkata selle käsitluse kasutamist, st väärtpaberistamise positsiooni puhul sisereitingute meetodit kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad kohaldada selle positsiooni suhtes maksimaalseid kapitalinõudeid, mis võrduvad kapitalinõudega, mis oleks kehtestatud sisereitingute meetodite alusel aluspositsioonidele, kui neid ei oleks väärtpaberistatud ning b) laiendada sama käsitlust väärtpaberistamise tehingu algatajast või sponsorist krediidiasutustele ja investeerimisühingutele, kes kasutavad välisreitingute ja standardmeetodit. Seda võib põhjendada sellega, et tehingu algataja vaatenurgast võib väärtpaberistamise protsessi käsitada sarnasena krediidiriski maandamisele, st selle tulemusena kantakse vähemalt osa aluspositsioonide riske üle teisele poolele. Sellest lähtudes ja eeldusel, et riski olulise osa ülekandmise tingimused on täidetud, ei ole krediidiasutusel või investeerimisühingul põhjust hoida pärast väärtpaberistamist varasemast rohkem kapitali, kuna aluspositsioonidega seotud riske on väärtpaberistamise protsessiga vähendatud. (f)Teatavate positsioonide erikäsitluse kõrvaldamine Selleks et veelgi vähendada raamistiku keerukust ja parandada väärtpaberistamisraamistiku ühtsust, on tehtud ettepanek kõrvaldada rida kapitalinõuete määrusega praegu ette nähtud erikäsitlusi: –teise või kõrgema järjekoha kahju positsioonid varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmis (praegune artikkel 254); –reitinguta likviidsuse tagamise tehingute käsitlus (praegune artikkel 255); –täiendavad omavahendite nõuded ennetähtaegse amortiseerimise klausleid sisaldavate uuenevate nõuete väärtpaberistamiste puhul (praegune artikkel 256). (g)Konkreetsete positsioonide käsitlemine •Edasiväärtpaberistamised (uus artikkel 269) Veelgi rangemate nõuetega standardmeetod on edaspidi ainuke meetod, mida saab kasutada edasiväärtpaberistamise positsioonide puhul, kohaldades oluliselt kõrgemat riskikaalu alampiiri (100 %). •kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvad positsioonid VKE väärtpaberistamistes (uus artikkel 270) Võttes arvesse väärtpaberistamise paketi üldist eesmärki aidata luua piisav rahastamise voog, et toetada ELi majanduskasvu ja seda, et VKEd on ELi majanduse selgrooks, lisatakse käesolevasse määrusesse konkreetne säte VKE-põhiste väärtpaberistamise kohta (artikkel 270). Eelkõige käsitletakse neid VKEde laenude väärtpaberistamisi, kus mezzanine-seeriaga (ja mõnel juhul madalama nõudeõiguse järgu seeriaga) seotud krediidiriski garanteerib piiratud hulk kolmandaid isikuid, sealhulgas eelkõige keskvalitsus või liikmesriigi keskpank, või millele on üks nendest andnud edasigarantii (sellist skeemi nimetatakse tavaliselt esimese järjekoha katteks). Võttes arvesse selliste skeemide olulisust kapitali vabastamisel, et kasutada seda VKEdele laenuandmise suurendamiseks, on tehtud ettepanek kehtestada riskitundlikum käsitlus, mis on samaväärne standardväärtpaberistamiste puhul ettenähtuga, kõrgemasse nõudeõiguse järgu kuuluva seeria jaoks, mida säilitab väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing. Sellise käsitluse kasutamiseks peab väärtpaberistamine vastama mitmetele tegevusnõuetele, sealhulgas kohaldatavad standardväärtpaberistamise kriteeriumid. Kui sellistel tehingutel on sellist liiki garantii või edasigarantii, ei piira määruse (EL) nr 575/2013 kohaselt nende puhul kasutatav soodsam regulatiivse kapitali käsitlus riigiabi eeskirjade järgimist.

(h)Muud põhipunktid •5. osa muudatused (riskipositsioonid ülekantud krediidiriskis) Kuna väärtpaberistamise määrusega kehtestatakse samal ajal väärtpaberistamise tehingu algatajast, sponsorist või investorist krediidiasutuste ja investeerimisühingute nõuete üldraamistik kõigile finantssektoritele, tunnistatakse kõik 5. osa sätted (artiklid 404–410) kehtetuks. Säilitatakse ainult artikli 407 (täiendav riskikaal) sisu ja vastavad komisjoni volitused võtta vastu rakenduslikke tehnilisi standardeid; need leiab uuest artiklist 270a. •Artikli 456 muudatused On tehtud ettepanek muuta artiklit 456, et volitada komisjoni, nagu see on ka muude omavahendite nõuete liikide puhul, võtma vastu delegeeritud õigusakt, et võtta arvesse kõiki olulisi muutusi rahvusvahelisel tasandil, pöörates erilist tähelepanu Baseli pangajärelevalve komitee tööle. •Läbivaatamisklausel (artikkel 519a) Komisjon esitab kolme aasta jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest nõukogule ja parlamendile aruande regulatiivse kapitali uue raamistiku mõju kohta ELi väärtpaberistamise turgudele. Oma analüüsi alusel ning võttes arvesse rahvusvahelist õigusalast arengut ja vajadust tagada finantsstabiilsus, võib komisjon vastavalt artiklile 456 teha ettepaneku kapitalinõuete määruse täiendavaks muutmiseks muu hulgas seoses meetodite järjestusega. •Jõustumine Uued sätted jõustuvad [...]. 2015/0225 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse määrust (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotisaalkomitee arvamust, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist: (1)Väärtpaberistamised on hästi toimivate finantsturgude oluline komponent, kuna need aitavad mitmekesistada krediidiasutuste ja investeerimisühingute rahastamisallikaid ning vabastada regulatiivset kapitali, mida saab siis täiendava laenuandmise toetuseks ümber allokeerida. Lisaks luuakse väärtpaberistamistega krediidiasutustele ja investeerimisühingutele ning teistele turuosalistele täiendavad investeerimisvõimalused, võimaldades seeläbi portfelli hajutada ning lihtsustada rahastamise jõudmist ettevõtjate ja eraisikuteni nii liikmesriikide sees kui ka kogu liidus piiriüleselt. Sellise kasu mõõtmisel tuleks siiski võtta arvesse sellega kaasneda võivaid kulusid. Nagu oli näha 2007. aasta suvel alanud finantskriisi alguses, kujunes väärtpaberistamise turgude ebasobiv tegevus märkimisväärseks ohuks finantssüsteemi usaldusväärsusele, seda eelkõige ülemäärase finantsvõimenduse, läbipaistmatute ja keeruliste struktuuride tõttu, mis muutsid hinnakujunduse problemaatiliseks, ning mehaanilise tuginemise tõttu välisreitingutele või kuna investorite ja väärtpaberistamise tehingu algatajate huvid ei kattunud („esindusriskid”). (2)Viimastel aastatel on väärtpaberistamiste maht jäänud liidus kriisieelsele kõrgajale alla mitmel põhjusel, sealhulgas selliste tehingutega kaasneva üldise maine pärast. Väärtpaberistamise turgude taastamine peaks põhinema nõuetekohastel ja usaldusväärsetel turutavadel, et ennetada finantskriisi vallandanud olukorra kordumist. Selleks on määruses [väärtpaberistamise määrus] sätestatud üldise väärtpaberistamisraamistiku olulised punktid koos konkreetsete kriteeriumidega, mille abil teha kindlaks lihtsad, läbipaistvad ja standarditud väärtpaberistamised (edaspidi „standardväärtpaberistamised”) ning järelevalvesüsteem, mille abil kontrollida nende kriteeriumide nõuetekohast kohaldamist väärtpaberistamise tehingu algatajate, sponsorite, emitentide ja institutsionaalsete investorite poolt. Peale selle kehtestatakse määrusega [väärtpaberistamise määrus] kõigile finantsteenuste sektoritele rida nõudeid riski säilitamise, hoolsuskohustuse ja avalikustamise kohta. (3)Kooskõlas määruse [väärtpaberistamise määrus] eesmärkidega tuleks määrusega (EL) nr 575/2013 väärtpaberistamise algatajast, sponsorist või investorist krediidiasutustele ja investeerimisühingutele kehtestatud regulatiivseid kapitalinõudeid muuta, et võtta asjakohaselt arvesse standardväärtpaberistamiste konkreetseid tunnuseid ning kõrvaldada finantskriisi käigus ilmnenud puudujäägid raamistikus, eelkõige mehaaniline tuginemine välisreitingutele, ülemäära madalad riskikaalud kõrge reitinguga väärtpaberistamisseeriate puhul ja vastupidiselt liiga kõrged riskikaalud madala reitinguga seeriate puhul ning ebapiisav riskitundlikkus. Baseli pangajärelevalve komitee avaldas 11. detsembril 2014 dokumendi „Väärtpaberistamisraamistiku läbivaatamine” (edaspidi „läbivaadatud Baseli raamistik”), kus esitatakse eri muudatused väärtpaberistamise regulatiivse kapitali nõuetes, et kõrvaldada just nimetatud puudujäägid. Määruse (EL) nr 575/2013 muudatustes tuleks läbivaadatud Baseli raamistiku sätteid arvesse võtta. (4)Määruse (EL) nr 575/2013 kohased väärtpaberistamise positsioonide kapitalinõuded tuleks kõigi krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul arvutada samade arvutusmeetodite alusel. Alustuseks ja selleks, et lõpetada mehaaniline tuginemine välisreitingutele, peaks krediidiasutus või investeerimisühing arvutama regulatiivsed kapitalinõuded ise juhul, kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on luba kasutada sisereitingute meetodit seoses sama liiki positsioonidega, kui need on väärtpaberistamise aluseks, ning saab arvutada regulatiivsed kapitalinõuded seoses aluspositsioonidega, nagu neid ei oleks väärtpaberistatud („Kirb”), kasutades igal juhu puhul konkreetseid eelnevalt määratletud sisendeid. Välisreitingute meetodit peaksid saama kasutada krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes ei või seoses oma vastavate väärtpaberistamise positsioonidega sisereitingute meetodit kasutada. Välisreitingute meetodi alusel tuleks kapitalinõuded määrata väärtpaberistamisseeriatele nende välisreitingu alusel. Kui kahte esimest meetodit ei saa kasutada või kui välisreitingute meetodi kasutamise tõttu ei vastaks regulatiivsed kapitalinõuded aluspositsioonide krediidiriskile, peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud saama kohaldada standardmeetodit, mis peaks tuginema järelevalveasutuse määratud valemile, kasutades sisendina krediidiriski suhtes kohaldatava standardmeetodi alusel arvutatud kapitalinõudeid seoses aluspositsioonidega, nagu need ei oleks olnud väärtpaberistatud („Ksa”). (5)Esindus- ja mudeliriskid on väärtpaberistamise puhul valdavamad kui muude finantsvarade puhul ning need tekitavad teataval määral ebakindlust väärtpaberistamise kapitalinõuete arvutamisel isegi siis, kui kõiki asjakohaseid riskitegureid on arvesse võetud. Selleks et kajastada neid riske adekvaatselt, tuleks määrust (EL) nr 575/2013 muuta, et kehtestada riskikaalu alampiir 15 % kõigile väärtpaberistamise positsioonidele. Edasiväärtpaberistamised seevastu on märksa keerukamad ja suurema riskiga, seepärast tuleks nende positsioonide puhul kasutada konservatiivsemat regulatiivse kapitali arvutamist ja kohaldada riskikaalu alampiiri 100 %. (6)Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel ei peaks olema kohustust kohaldada kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluva positsiooni suhtes suuremat riskikaalu kui see, mida kohaldataks, kui ta omaks aluspositsioone otse, seega peegeldades krediidikvaliteedi parandamisest saadavat kasu, mida kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvad positsioonid saavad väärtpaberistamise struktuuris madalamatest seeriatest. Seepärast tuleks määrusega (EL) nr 575/2013 kehtestada nn aluspositsioonide arvessevõtmise meetod, mille kohaselt tuleks teatavate tingimuste alusel määrata väärtpaberistamise kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvatele positsioonidele maksimaalne riskikaal, mis võrdub aluspositsioonide suhtes kohaldatava keskmise riskikaaluga, ja selline meetod peaks olema kasutatav sõltumata sellest, kas asjaomane positsioon on reitinguga või mitte ning sõltumata aluspositsioonide kogumi suhtes kohaldatavast meetodist (standardmeetod või sisereitingute meetod). (7)Kehtiva raamistikuga on sellistele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele ette nähtud maksimaalsete riskiga kaalutud varade üldine ülempiir, kes saavad aluspositsioonide kapitalinõuded arvutada vastavalt sisereitingute meetodile, nagu ei oleks neid positsioone väärtpaberistatud (KIRB). Kuna väärtpaberistamisega vähendatakse aluspositsioonidega seotud riski, peaksid seda ülempiiri saama kasutada kõik väärtpaberistamise tehingu algatajast või sponsorist krediidiasutused ja investeerimisühingud sõltumata väärtpaberistamise positsioonide regulatiivsete kapitalinõuete arvutamisel kasutatud meetodist. (8)Nagu Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) märkis oma 15. juuni 2015. aasta aruandes kvalifitseeruvate väärtpaberistamiste kohta, kinnitavad makseviivitusi ja kahjusid käsitlevad empiirilised tõendid, et finantskriisi ajal olid lihtsate, läbipaistvate ja standarditud väärtpaberistamiste tulemusnäitajad muude väärtpaberistamiste tulemustest paremad, mis tuleneb lihtsate ja läbipaistvate struktuuride kasutamisest ning standardväärtpaberistamise usaldusväärsetest tavadest, mistõttu on krediidi-, operatsiooni- ja esindusriskid väiksemad. Seepärast on asjakohane muuta määrust (EL) nr 575/2013, et kehtestada piisavalt riskitundlik kalibreerimine standardväärtpaberistamiste puhul EBA aruandes soovitatud viisil, mis eelkõige tähendab kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvate positsioonide puhul madalamat riskikaalu alampiiri (10 %). (9)Regulatiivse kapitali arvutamisel tuleks määruses (EL) nr 575/2013 standardväärtpaberistamiste määratlust piirata väärtpaberistamistega, kus aluspositsioonide omandiõigus kantakse üle eriotstarbelisele üksusele („traditsioonilised väärtpaberistamised”). Samas peaks krediidiasutustel ja investeerimisühingutel, kes säilitavad kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvad positsioonid sünteetilistes väärtpaberistamises, mis on tagatud väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele (VKEd) antud laenude aluspositsioonide kogumiga, olema lubatud kohaldada selliste positsioonide suhtes madalamaid – standardväärtpaberistamise suhtes kohaldatavaid – kapitalinõudeid, kui neid tehinguid käsitatakse teatavate rangete kriteeriumide alusel kvaliteetsetena. Kui selliste sünteetiliste väärtpaberistamiste kogumil on keskvalitsuse või liikmesriigi keskpanga garantii või edasigarantii, ei piira määruse (EL) nr 575/2013 kohaselt kasutatav soodsam regulatiivse kapitali käsitlus riigiabi eeskirjade järgimist. (10)Määruses (EL) nr 575/2013 tuleks väärtpaberistamise ülejäänud regulatiivseid kapitalinõudeid muuta ainult niivõrd, kui seda on vaja meetodite uue järjestuse ning standardväärtpaberistamiste konkreetsete sätete kajastamiseks. Eelkõige tuleks jätkata riski olulise osa ülekandmise arvessevõtmisega seotud sätete ja väliseid krediidikvaliteedi hinnanguid käsitlevate nõuete sisulist kohaldamist praegusel kujul. Küll aga tuleks tervenisti välja jätta määruse (EL) nr 575/2013 5. osa, v.a nõue säilitada täiendavad riskikaalud, mis tuleks kehtestada krediidiasutustele ja investeerimisühingutele, kes rikuvad määruse [väärtpaberistamise määrus] 2. peatüki sätteid. (11)Võttes arvesse Baseli pangajärelevalve komitee käimasolevat arutelu selle üle, kas läbivaadatud Baseli raamistiku rekalibreerimisest piisab standardväärtpaberistamise konkreetsete tunnuste kajastamiseks, tuleks komisjoni volitada vastu võtma delegeeritud õigusakti, et arutelude tulemustega arvestamiseks muuta täiendavalt määruses (EL) nr 575/2013 väärtpaberistamise puhul kehtivaid regulatiivseid kapitalinõudeid. (12)Määruse (EL) nr 575/2013 käesolevas määruses sätestatud muudatusi on asjakohane kohaldada käesoleva määruse kohaldamise kuupäeval või pärast seda emiteeritud väärtpaberistamiste ning kõnealuse kuupäeva seisuga avatud väärtpaberistamise positsioonide suhtes. Õiguskindluse tagamiseks ja selleks et võimalikult vähendada üleminekukulusid, peaks krediidiasutustel ja investeerimisühingutel olema lubatud kohaldada varem kehtinud nõudeid kõigi avatud väärtpaberistamise positsioonide suhtes, mida nad selle kuupäeva seisuga kuni [31. detsembrini 2019] hoiavad. Kui krediidiasutus või investeerimisühing seda võimalust kasutab, tuleks avatud väärtpaberistamise positsioonide suhtes jätkuvalt kohaldada regulatiivseid kapitalinõudeid, mis on sätestatud selles määruse (EL) nr 575/2013 versioonis, mida kohaldati enne käesoleva määruse kohaldamise kuupäeva, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: Artikkel 1

Määruse (EL) nr 575/2013 muutmine Määrust (EL) nr 575/2013 muudetakse järgmiselt. (1)Artikli 4 lõiget 1 muudetakse järgmiselt: (a)Punktid 13 ja 14 asendatakse järgmisega: „13)„väärtpaberistamise tehingu algataja” – [väärtpaberistamise määruse] artikli 2 punktis 3 määratletud väärtpaberistamise tehingu algataja; 14) „sponsor” – [väärtpaberistamise määruse] artikli 2 punktis 5 määratletud sponsor;

(b)punktid 61 ja 63 asendatakse järgmisega: 61) „väärtpaberistamine” – [väärtpaberistamise määruse] artikli 2 punktis 1 määratletud väärtpaberistamine; 63) „edasiväärtpaberistamine” – [väärtpaberistamise määruse] artikli 2 punktis 4 määratletud edasiväärtpaberistamine; (c)punktid 66 ja 67 asendatakse järgmisega: 66) „eriotstarbeline väärtpaberistamisüksus” – [väärtpaberistamise määruse] artikli 2 punktis 2 määratletud eriotstarbeline väärtpaberistamisüksus; 67) „väärtpaberistamisseeria” – [väärtpaberistamise määruse] artikli 2 punktis 6 määratletud väärtpaberistamisseeria;” (2)Artikli 36 lõike 1 punkti k alapunkt ii asendatakse järgmisega: „ii) artikli 244 lõike 1 punkti b, artikli 245 lõike 1 punkti b ja artikli 253 kohased väärtpaberistamise positsioonid;” (3)Artikkel 109 asendatakse järgmisega: „Artikkel 109 Väärtpaberistamise positsioonide käsitlemine Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad riskiga kaalutud vara väärtpaberistamises hoitava positsiooni puhul vastavalt 5. peatükile. (4)Artikli 153 lõige 7 asendatakse järgmisega: 7)„Äriühingute vastu olevaid ostetud nõudeid, rahas tagastatavaid ostuallahindlusi, tagatisi või osalisi garantiisid, mis tagavad makseviivituse riskist või lahjendusriskist või mõlemast tingitud esimese järjekoha kahju kaitse, võib vastavalt 5. peatükile käsitada esimese järjekoha kahju väärtpaberistamisseeriana.” (5)Artikli 154 lõige 6 asendatakse järgmisega: 6)„Äriühingute vastu olevaid ostetud nõudeid, rahas tagastatavaid ostuallahindlusi, tagatisi või osalisi garantiisid, mis tagavad makseviivituse riskist või lahjendusriskist või mõlemast tingitud esimese järjekoha kahju kaitse, võib vastavalt 5. peatükile käsitada esimese järjekoha kahju väärtpaberistamisseeriana.” (6)Artikli 197 lõike 1 punkt h asendatakse järgmisega: h)„väärtpaberistamise positsioonid, mis ei ole edasiväärtpaberistamise positsioonid ja mille suhtes kohaldatakse vastavalt artiklitele 261–264 100%-list või madalamat riskikaalu;” (7)III osa II jaotise 5. peatükk asendatakse järgmisega:

„5. PEATÜKK 1. jagu

Mõisted ja standardväärtpaberistamise kriteeriumid Artikkel 242

Mõisted Käesolevas peatükis kasutatakse järgmisi mõisteid: (1)„lõpetav ostuoptsioon” – väärtpaberistamise tehingu algataja lepinguline õigus osta tagasi väärtpaberistamise positsioonid enne kõikide väärtpaberistatud riskipositsioonide tagasimaksmist, ostes traditsioonilise väärtpaberistamise korral kogumisse jäävad aluspositsioonid tagasi või lõpetades sünteetilise väärtpaberistamise korral krediidiriski kaitse, kui mõlemal juhul langeb tagasimaksmata aluspositsioonide summa kindlaksmääratud tasemeni või alla selle; (2)„krediidikvaliteeti parandav ja ainult intressi saamisel põhinev vara” – bilansis kajastatav vara, mis kajastab võimendusest saadava tuluga seotud rahavoogude hindamist ja on madalamasse nõudeõiguse järku kuuluva väärtpaberistamisseeria; (3)„likviidsuse tagamise tehing” – väärtpaberistamise positsioon, mis tuleneb lepingulisest kokkuleppest pakkuda rahastamist, kindlustamaks rahavoogude õigeaegne laekumine investoritele; (4)„reitinguta positsioon” – väärtpaberistamise positsioon, millel puudub 4. jaos osutatud krediidikvaliteeti hindava asutuse antav aktsepteeritud krediidikvaliteedi hinnang; (5)„reitingu saanud positsioon” – väärtpaberistamise positsioon, millel on 4. jaos osutatud krediidikvaliteeti hindava asutuse antud aktsepteeritud krediidikvaliteedi hinnang; (6)„kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluv väärtpaberistamise positsioon” – positsioon, mida toetab või tagab esimesse nõudeõiguse järku kuuluv nõue kõigi aluspositsioonide vastu, võtmata sellisel juhul arvesse intressimäära- või valuutatuletislepingutest tulenevaid summasid, teenustasusid või muid sarnaseid makseid; (7)„sisereitingute meetodil põhinev kogum” – sellist liiki aluspositsioonide kogum, mille puhul on krediidiasutusel või investeerimisühingul luba kasutada sisereitingute meetodit ja ta saab arvutada kõigi selliste positsioonide riskiga kaalutud varad vastavalt 3. peatükile; (8)„standardmeetodil põhinev kogum” – aluspositsioonide kogum, millega seoses: (a)krediidiasutusel või investeerimisühingul puudub luba kasutada sisereitingute meetodit, et arvutada riskiga kaalutud varad vastavalt 3. peatükile; (b)krediidiasutus või investeerimisühing ei saa arvutada KIRBi; (c)krediidiasutuse või investeerimisühingu pädev asutus keelab tal muul viisil sisereitingute meetodit kasutada; (9)„eri liiki aluspositsioonidest koosnev kogum” – sellist liiki aluspositsioonide kogum, millega seoses on krediidiasutusel või investeerimisühingul luba kasutada sisereitingute meetodit ja ta saab arvutada riskiga kaalutud varad vastavalt 3. peatükile osa, kuid mitte kõigi positsioonide puhul; (10)„krediidikvaliteedi parandamine” — mis tahes leping, mis toetab väärtpaberistamise positsiooni ja aitab suurendada tõenäosust, et mis tahes selline väärtpaberistamise positsioon makstakse tagasi; (11)„ületagatus” – krediidikvaliteedi mis tahes vormis parandamine nii, et aluspositsioonide väärtus ületab väärtpaberistamise positsioonide väärtust; (12)„standardväärtpaberistamine” – väärtpaberistamine, mis vastab [väärtpaberistamise määruse] 3. peatükis ja artiklis 243 sätestatud nõuetele; (13)„varaga tagatud kommertsväärtpaberite programm” – [väärtpaberistamise määruse] artikli 2 lõikes 7 määratletud varaga tagatud kommertsväärtpaberite programm;

(14)„traditsiooniline väärtpaberistamine” – [väärtpaberistamise määruse] artikli 2 lõikes 9 määratletud traditsiooniline väärtpaberistamine; (15)„sünteetiline väärtpaberistamine” – [väärtpaberistamise määruse] artikli 2 lõikes 10 määratletud sünteetiline väärtpaberistamine; (16)„uuenev nõue” – [väärtpaberistamise määruse] artikli 2 lõikes 15 määratletud uuenev nõue; (17)„ennetähtaegse amortiseerimise klausel” – [väärtpaberistamise määruse] artikli 2 lõikes 17 määratletud ennetähtaegse amortiseerimise klausel; (18)„esimese järjekoha kahju väärtpaberistamisseeria” – [väärtpaberistamise määruse] artikli 2 punktis 18 määratletud esimese järjekoha kahju väärtpaberistamisseeria; (19)„maksete vahendaja” – [väärtpaberistamise määruse] artikli 2 lõikes 13 määratletud maksete vahendaja; Artikkel 243

Standardväärtpaberistamiste kriteeriumid (1)Varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi positsioonid kvalifitseeruvad artiklite 260, 262 ja 264 kohaldamisel standardväärtpaberistamise positsioonidena, kui täidetud on järgmised nõuded: (a)kõigi varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi kuuluvate tehingute puhul vastavad aluspositsioonid nende algatamisel standardmeetodi alusel ja võttes arvesse nõuetekohast krediidiriski maandamist sellistele tingimustele, et saab määrata 75 %-lise või väiksema riskikaalu individuaalse positsiooni alusel, kui see on jaenõue, või 100 % kõigi muude positsioonide puhul; (b)ühe võlgniku vastu olevate nõuete koguväärtus varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi tasandil ei ületa 1 % kõigi selle programmi positsioonide koguväärtusest sellel hetkel, kui need lisati kõnealusesse programmi. Selle arvutuse tegemisel käsitatakse artikli 4 lõike 1 punktis 39 osutatud omavahel seotud klientide rühmale antud laene või liisinguid nõuetena ühe võlgniku vastu. Klientide vastu olevate nõuete puhul punkti b ei kohaldata, kui selliste klientide vastu olevate nõuete krediidirisk on täielikult kaetud 4. peatüki kohase aktsepteeritud krediidiriski kaitsega, tingimusel et sellisel juhul on krediidiriski kaitse andjaks krediidiasutus või investeerimisühing või kindlustus- või edasikindlustusandja. Käesoleva lõigu kohaldamisel kasutatakse ainult seda osa klientide vastu olevatest nõuetest, mis jääb järele pärast mis tahes ostuallahindluste mõju arvesse võtmist, et teha kindlaks, kas need on täielikult kaetud. (2)Muud väärtpaberistamise positsioonid kui need, mis kuuluvad varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi, kvalifitseeruvad artiklite 260, 262 ja 264 kohaldamisel standardväärtpaberistamise positsioonidena, kui täidetud on järgmised nõuded: (a)aluspositsioonid on algatatud vastavalt direktiivi 2013/36/EL artikli 79 kohastele kindlatele ja usaldusväärsetele laenuandmise tingimustele; (b)väärtpaberistamisse kaasamise ajal ei ületa kogumis ühe võlgniku vastu olevate nõuete koguväärtus 1 % aluspositsioonide kogumi tagasimaksmata positsioonide koguväärtusest. Selle arvutuse tegemisel käsitatakse laene või liisinguid artikli 4 lõike 1 punktis 39 osutatud omavahel seotud klientide rühmale nõuetena ühe võlgniku vastu; (c)nende väärtpaberistamisse kaasamise ajal vastavad aluspositsioonid sellistele tingimustele, et neile saab standardmeetodi alusel ja võttes arvesse mis tahes nõuetekohast krediidiriski maandamist, määrata riskikaalu, mis võrdub järgmisega või on sellest väiksem: i) 40 % riskipositsiooni väärtusega kaalutud keskmise alusel portfelli puhul, kus riskipositsioonideks on artikli 129 lõike 1 punktis e osutatud elamukinnisvaraga tagatud laenud või täielikult tagatud eluasemelaenud; ii) 50 % üksikute riskipositsioonide alusel, kui riskipositsiooniks on ärikinnisvarale seatud hüpoteek; iii) 75 % üksikute riskipositsioonide alusel, kui riskipositsiooniks on jaenõue; iv) kõigi muude positsioonide puhul üksikute positsioonide alusel 100 %; (d)kui kohaldatakse punkti c alapunkte i ja ii, arvatakse asjaomase vara madalama tagatisõiguse järguga laenud väärtpaberistamisse üksnes juhul, kui kõik selle vara kõrgema tagatisõiguse järguga tagatud laenud kuuluvad samuti väärtpaberistamisse;

(e)kui kohaldatakse punkti c alapunkti i, ei ole ühegi aluspositsioonide kogumisse kuuluva laenu laenusumma ja tagatisvara väärtuse suhtarv suurem 100 %-st, mõõdetuna vastavalt artikli 129 lõike 1 punkti d alapunktile i ja artikli 229 lõikele 1. 2. jagu

Riski olulise osa ülekandmise arvessevõtmine Artikkel 244

Traditsiooniline väärtpaberistamine (1)Traditsioonilise väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing võib jätta aluspositsioonid riskiga kaalutud vara ja oodatava kahju arvutusest välja, kui täidetud on üks järgmistest tingimustest: (a)oluline osa aluspositsioonidega seonduvast krediidiriskist on üle kantud kolmandatele isikutele; (b)väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab riskikaalu 1 250 % kõikide selles väärtpaberistamises hoitavate positsioonide suhtes või arvab need väärtpaberistamise positsioonid vastavalt artikli 36 lõike 1 punktile k esimese taseme põhiomavahendite kirjetest maha. (2)Oluline osa krediidiriskist loetakse üle kantuks ühel järgmistest juhtudest: (a)väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutuse või investeerimisühingu omanduses olevate asjaomase väärtpaberistamise tehingu mezzanine-positsioonide riskiga kaalutud vara ei ületa 50 % kõikide kõnealuse väärtpaberistamise mezzanine-positsioonide riskiga kaalutud varadest; (b)väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing ei hoia enda omanduses rohkem kui 20 % esimese järjekoha kahju väärtpaberistamisseeria riskipositsiooni väärtusest, tingimusel et täidetud on järgmised tingimused: i) väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing suudab tõendada, et esimese järjekoha kahju väärtpaberistamisseeria riskipositsiooni väärtus ületab aluspositsioonide oodatava kahju põhjendatud hinnangut oluliselt; ii) väärtpaberistamises puuduvad mezzanine-positsioonid. Kui riskiga kaalutud varade võimalik vähenemine, mille väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing saavutaks punktide a ja b kohase väärtpaberistamisega, ei ole põhjendatud krediidiriski vastava ülekandmisega kolmandatele isikutele, võivad pädevad asutused igal üksikjuhul eraldi otsustada, et olulist osa krediidiriskist ei loeta kolmandatele isikutele üle kantuks. Käesoleva lõike kohaldamisel käsitatakse väärtpaberistamise positsiooni väärtpaberistamise tehingu mezzanine-positsioonina, kui see vastab järgmistele nõuetele: (a)selle suhtes kohaldatakse käesoleva jao kohaselt 1 250 %-st väiksemat riskikaalu või kui sellise riskikaaluga positsioon puudub, on see esimese järjekoha kahju väärtpaberistamisseeriast kõrgem ja (b)see on allutatud kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvatele väärtpaberistamise positsioonile. (3)Erandina lõikest 2 võivad pädevad asutused anda väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutustele ja investeerimisühingutele loa võtta väärtpaberistamisega seoses krediidiriski olulise osa ülekandmist arvesse, kui väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing tõendab iga juhu puhul, et omavahendite nõuete vähenemine, mille ta väärtpaberistamisega saavutab, on põhjendatud krediidiriski vastava ülekandmisega kolmandatele isikutele. Loa võib anda ainult juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing vastab järgmistele tingimustele: (a)krediidiasutusel või investeerimisühingul on krediidiriski ülekandmise hindamiseks piisavad sisemised riskijuhtimise põhimõtted ja meetodid; (b)krediidiasutus või investeerimisühing on oma sisemises riskijuhtimises ja sisemises kapitali allokeerimises võtnud iga juhtumi puhul arvesse ka krediidiriski ülekandmist kolmandatele isikutele.

(4)Lisaks lõigetes 1−3 sätestatud nõuetele peavad täidetud olema järgmised tingimused: (a)tehingu dokumentatsioon kajastab väärtpaberistamise majanduslikku sisu; (b)väärtpaberistamise positsioone ei käsitata väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutuse või investeerimisühingu maksekohustustena; (c)aluspositsioonid on seatud väljapoole väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutuse või investeerimisühingu ja tema võlausaldajate kontrolli viisil, mis vastab [väärtpaberistamise määruse] artikli 6 lõike 2 punktis a sätestatud nõudele; (d)väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing ei säilita kontrolli aluspositsioonide üle. Väärtpaberistamise tehingu algatajat loetakse olevaks säilitanud aluspositsioonide üle kontrolli, kui tal on õigus need omandajalt, kellele ta need eelnevalt loovutas, tagasi osta, et realiseerida neilt saadav kasu, või kui tal on kohustus võtta ülekantud risk uuesti enda kanda. Kui väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing jätab endale aluspositsioonidega seonduvad maksete vahendamise õigused või kohustused, ei tähenda see iseenesest veel kontrolli positsioonide üle; (e)Väärtpaberistamise dokumentatsioon ei sisalda tingimusi, millega: i) nõutakse väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutuselt või investeerimisühingult aluspositsioonide muutmist, et parandada kogumi keskmist kvaliteeti; ii) suurendatakse positsioonide omanikele makstavat intressi või muul viisil parandatakse väärtpaberistamise positsioone aluspositsioonide krediidikvaliteedi halvenemise korral; (f)vajaduse korral selgitatakse, et väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsor võib lisaks lepingulistele kohustustele üksnes osta või tagasi osta väärtpaberistamise positsioone, või tagasi osta, restruktureerida või asendada aluspositsioone, kui seda tehakse kooskõlas valitsevate turutingimustega ning teised lepingupooled tegutsevad enda huvides tegutsevate vabade ja sõltumatute pooltena (turutingimustel); (g)lõpetav ostuoptsioon peab lisaks vastama kõigile järgmistele tingimustele: i) väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing saab seda kasutada omal äranägemisel; ii) seda saab kasutada ainult siis, kui 10 % või vähem aluspositsioonide esialgsest väärtusest on veel amortiseerimata; iii) see ei ole struktureeritud viisil, mis võimaldab vältida kahjumi allokeerimist krediidikvaliteedi parandamise positsioonidele või muudele investorite hoitavatele positsioonidele, ega muul sellisel viisil, mis pakub krediidikvaliteedi parandamist; (h)väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing on saanud pädevalt õigusnõustajalt arvamuse, mis kinnitab, et väärtpaberistamine vastab käesoleva lõike punktides b–g sätestatud tingimustele. (5)Pädevad asutused teavitavad EBA sellistest juhtudest, kus nad on otsustanud, et riskiga kaalutud varade võimalik vähendamine ei olnud põhjendatud lõike 2 kohase krediidiriski vastava ülekandmisega kolmandatele isikutele, ja sellistest juhtudest, kus krediidiasutused ja investeerimisühingud on otsustanud kohaldada lõike 3 sätteid. (6)EBA jälgib vastavalt käesolevale artiklile järelevalvetavade ulatust seoses riski olulise osa ülekandmise arvessevõtmisega traditsioonilistes väärtpaberistamistes ja esitab oma leiud komisjonile 31. detsembriks 2017. Komisjon võib pärast EBA aruande arvessevõtmist võtta vajaduse korral vastu delegeeritud õigusakti, et veelgi täpsustada järgmisi punkte: (a)krediidiriski olulise osa kolmandatele isikutele lõigete 2, 3 ja 4 kohase ülekandmise tingimused; (b)krediidiriski vastava osa kolmandatele isikutele ülekandmise tõlgendus lõigete 2 ja 3 eelviimases lõigus sätestatud pädevate asutuste hindamise kohaldamisel; (c)pädevate asutuste poolse selliste väärtpaberistamise tehingute hindamise tingimused, mille puhul väärtpaberistamise tehingu algataja taotleb krediidiriski olulise osa kolmandatele isikutele lõigete 2 või 3 kohase ülekandmise arvessevõtmist. Artikkel 245

Sünteetiline väärtpaberistamine

(1)Sünteetilise väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing võib arvutada väärtpaberistatud riskipositsioonidelt riskiga kaalutud vara ja kui see on asjakohane, siis ka nende oodatava kahju kooskõlas artikliga 251, kui täidetud on üks järgmistest tingimustest: (a)oluline osa krediidiriskist on kolmandatele isikutele üle kantud kas otsese või kaudse krediidiriski kaitse kaudu; (b)väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab riskikaalu 1 250 % kõikide väärtpaberistamise positsioonide suhtes, mis ta selles väärtpaberistamises säilitab, või arvab need väärtpaberistamise positsioonid vastavalt artikli 36 lõike 1 punktile k esimese taseme põhiomavahendite kirjetest maha. (2)Oluline osa krediidiriskist loetakse üle kantuks ühel järgmistest juhtudest: (a)väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutuse või investeerimisühingu omanduses olevate asjaomase väärtpaberistamise tehingu mezzanine-positsioonide riskiga kaalutud vara ei ületa 50 % kõikide kõnealuse väärtpaberistamise mezzanine-positsioonide riskiga kaalutud varadest; (b)väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing ei hoia enda omanduses rohkem kui 20 % esimese järjekoha kahju väärtpaberistamisseeria riskipositsiooni väärtusest, tingimusel et täidetud on järgmised tingimused: i) väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing suudab tõendada, et esimese järjekoha kahju väärtpaberistamisseeria riskipositsiooni väärtus ületab aluspositsioonide oodatava kahju põhjendatud hinnangut oluliselt; ii) väärtpaberistamises puuduvad mezzanine-positsioonid. Kui riskiga kaalutud vara võimalik vähenemine, mille väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing väärtpaberistamisega saavutaks, ei ole põhjendatud krediidiriski vastava ülekandmisega kolmandatele isikutele, võivad pädevad asutused igal üksikjuhul eraldi otsustada, et olulist osa krediidiriskist ei loeta kolmandatele isikutele üle kantuks. Käesoleva lõike kohaldamisel käsitatakse väärtpaberistamise positsiooni väärtpaberistamise tehingu mezzanine-positsioonina, kui see vastab artikli 244 lõike 2 viimases lõigus sätestatud nõuetele. (3)Erandina lõikest 2 võivad pädevad asutused anda väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutustele ja investeerimisühingutele loa võtta väärtpaberistamisega seoses krediidiriski olulise osa ülekandmist arvesse, kui väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing tõendab iga juhu puhul, et omavahendite nõuete vähenemine, mille ta väärtpaberistamisega saavutab, on põhjendatud krediidiriski vastava ülekandmisega kolmandatele isikutele. Loa võib anda ainult juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing vastab järgmistele tingimustele: (a)krediidiasutusel või investeerimisühingul on riski ülekandmise hindamiseks piisavad sisemised riskijuhtimise põhimõtted ja meetodid; (b)krediidiasutus või investeerimisühing on oma sisemises riskijuhtimises ja sisemises kapitali allokeerimises võtnud iga juhtumi puhul arvesse ka krediidiriski ülekandmist kolmandatele isikutele. (4)Lisaks lõigetes 1−3 sätestatud nõuetele peavad täidetud olema järgmised tingimused: (a)tehingu dokumentatsioon kajastab väärtpaberistamise majanduslikku sisu; (b)krediidiriski ülekandmiseks kasutatav krediidiriski kaitse on kooskõlas artikliga 249; (c)väärtpaberistamise dokumentatsioon ei sisalda tingimusi, millega: i) kehtestatakse märkimisväärsed olulisuse piirmäärad, millest allapoole jäävate krediidisündmuste korral loetakse krediidiriski kaitse mitte rakendunuks; ii) lubatakse krediidiriski kaitse katkestada, kui aluspositsioonide krediidikvaliteet halveneb; iii) nõutakse väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutuselt või investeerimisühingult aluspositsioonide koosseisu muutmist, et parandada kogumi keskmist kvaliteeti;

iv) suurendatakse krediidiasutuse või investeerimisühingu krediidiriski kaitse kulu või väärtpaberistamise positsioonide omanikele makstavat intressi aluspositsioonide kogumi krediidikvaliteedi halvenemise korral; (d)krediidiriski kaitse on jõustatav kõigis asjaomastes jurisdiktsioonides; (e)vajaduse korral selgitatakse, et väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsor võib lisaks lepingulistele kohustustele üksnes osta või tagasi osta väärtpaberistamise positsioone, või tagasi osta, restruktureerida või asendada aluspositsioone, kui seda tehakse kooskõlas valitsevate turutingimustega ning teised lepingupooled tegutsevad enda huvides tegutsevate vabade ja sõltumatute pooltena (turutingimustel); (f)lõpetav ostuoptsioon peab lisaks vastama kõigile järgmistele tingimustele: i) väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing saab seda kasutada omal äranägemisel; ii) seda saab kasutada ainult siis, kui 10 % või vähem aluspositsioonide esialgsest väärtusest on veel amortiseerimata; iii) see ei ole struktureeritud viisil, mis võimaldab vältida kahjumi allokeerimist krediidikvaliteedi parandamise positsioonidele või muudele investorite hoitavatele positsioonidele, ega muul sellisel viisil, mis pakub krediidikvaliteedi parandamist; (g)väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing on saanud pädevalt õigusnõustajalt arvamuse, mis kinnitab, et väärtpaberistamine vastab käesoleva lõike punktides b–f sätestatud tingimustele. (5)Pädevad asutused teavitavad EBA sellistest juhtudest, kus nad on otsustanud, et riskiga kaalutud varade võimalik vähendamine ei olnud põhjendatud lõike 2 kohase krediidiriski vastava ülekandmisega kolmandatele isikutele, ja sellistest juhtudest, kus krediidiasutused ja investeerimisühingud on otsustanud kohaldada lõike 4 sätteid. (6)EBA jälgib vastavalt käesolevale artiklile järelevalvetavade ulatust seoses riski olulise osa ülekandmise arvessevõtmisega sünteetilistes väärtpaberistamistes ja esitab oma järeldused komisjonile 31. detsembriks 2017. Komisjon võib pärast EBA aruande arvessevõtmist võtta vajaduse korral vastu delegeeritud õigusakti, et veelgi täpsustada järgmisi punkte: (a)krediidiriski olulise osa kolmandatele isikutele lõigete 2, 3 ja 4 kohase ülekandmise tingimused; (b)krediidiriski vastava osa kolmandatele isikutele ülekandmise tõlgendus lõigete 2 ja 3 eelviimases lõigus sätestatud pädevate asutuste hindamise kohaldamisel; (c)pädevate asutuste poolse selliste väärtpaberistamise tehingute hindamise tingimused, mille puhul väärtpaberistamise tehingu algataja taotleb krediidiriski olulise osa kolmandatele isikutele lõigete 2 või 3 kohase ülekandmise arvessevõtmist. Artikkel 246

Tegevusnõuded ennetähtaegse amortiseerimise klauslite puhul Kui väärtpaberistamine hõlmab uuenevaid nõudeid ning ennetähtaegse amortiseerimise klausleid või nende sarnaseid klausleid, loetakse oluline osa krediidiriskist väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt ülekantuks ainult siis, kui artiklites 244 ja 245 sätestatud nõuded on täidetud ning ennetähtaegse amortiseerimise klausliga, kui see on juba rakendatud, ei: (d)allutata krediidiasutuse või investeerimisühingu kõrgemasse või samasse nõudeõiguse järku kuuluvad nõuded aluspositsioonidele muude investorite nõuetele; (e)allutata veelgi krediidiasutuse või investeerimisühingu nõuet aluspotsioonidele, mis on seotud teiste isikute nõuetega; (f)suurendata muul viisil krediidiasutuse või investeerimisühingu kahjuriski, mis seondub aluseks olevate uuenevate nõuetega. 3. jagu

Riskiga kaalutud vara arvutamine

1. alajagu

Üldsätted Artikkel 247

Riskiga kaalutud vara arvutamine (1)Kui väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing on olulise osa väärtpaberistamise aluspositsioonidega seonduvast krediidiriskist 2. jao kohaselt üle kandnud, võib see krediidiasutus või investeerimisühing: (a)traditsioonilise väärtpaberistamise korral jätta aluspositsioonid riskiga kaalutud varade ja kui see on asjakohane, siis ka oodatava kahju arvutamisel arvesse võtmata; (b)sünteetilise väärtpaberistamise korral arvutada aluspositsioonidelt riskiga kaalutud varad ja kui see on asjakohane, siis ka nende oodatava kahju vastavalt artiklitele 251 ja 252. (2)Kui väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing on otsustanud kohaldada lõiget 1, arvutab ta käesolevas peatükis ettenähtud riskiga kaalutud vara positsioonide jaoks, mis tal võivad selles väärtpaberistamises olla. Kui väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing ei ole olulist osa krediidiriskist üle kandnud või on otsustanud mitte kohaldada lõiget 1, peab ta asjaomased aluspositsioonid jätkuvalt kaasama oma riskiga kaalutud varade arvutusse selliselt, nagu neid ei oleks väärtpaberistatud. (3)Kui esineb riskipositsioon seoses positsioonidega väärtpaberistamise erinevates seeriates, loetakse iga väärtpaberistamisseeriaga seotud riskipositsiooni eraldi väärtpaberistamise positsiooniks. Väärtpaberistamise positsioonidele krediidiriski kaitse andjaid loetakse väärtpaberistamise positsioonide omanikeks. Väärtpaberistamise positsioonid hõlmavad väärtpaberistamisest tulenevaid riskipositsioone, mis tulenevad intressimäära- või valuutatuletislepingutest, mille krediidiasutus või investeerimisühing on tehinguga sõlminud. (4)Kui väärtpaberistamise positsiooni ei arvata artikli 36 lõike 1 punkti k kohaselt esimese taseme põhiomavahendite kirjetest maha, kaasatakse riskiga kaalutud varad artikli 92 lõike 3 kohaldamisel krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiga kaalutud varade kogusumma arvutusse. (5)Väärtpaberistamise positsiooni riskiga kaalutud vara arvutatakse selliselt, et positsiooni artikli 248 kohaselt arvutatud riskipositsiooni väärtus korrutatakse asjakohase koguriskikaaluga. (6)Koguriskikaal leitakse, liites käesolevas peatükis sätestatud riskikaalu ja artikli 270a kohase mis tahes täiendava riskikaalu. Artikkel 248

Riskipositsiooni väärtus (1)Väärtpaberistamise positsioonide riskipositsiooni väärtus arvutatakse järgmiselt: (a)bilansilise väärtpaberistamise positsiooni riskipositsiooni väärtus on selle bilansiline väärtus pärast väärtpaberistamise positsiooni asjakohaseid krediidiriskiga korrigeerimisi vastavalt artiklile 110; (b)bilansivälise väärtpaberistamise positsiooni riskipositsiooni väärtus on selle nimiväärtuse ja võimalike artikli 110 kohaste krediidiriskiga korrigeerimiste vahe ning käesolevas peatükis sätestatud asjakohase ümberhindlusteguri korrutis. Ümberhindlustegur on 100 %, kui ei ole sätestatud teisiti; (c)II lisas loetletud tuletisinstrumendiga seonduva väärtpaberistamise positsiooni vastaspoole krediidiriskist tuleneva riskipositsiooni väärtus määratakse kindlaks vastavalt 6. peatükile. (2)Kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on samas väärtpaberistamises kaks või enam kattuvat positsiooni, siis võtab ta oma riskiga kaalutud vara arvutamisel arvesse ainult üht positsiooni. Kui positsioonid kattuvad osaliselt, võib krediidiasutus või investeerimisühing jagada positsiooni kaheks osaks ja võtta kooskõlas esimese lõiguga arvesse ainult kattumist seoses ühe osaga. Teise võimalusena võib krediidiasutus või investeerimisühing käsitleda positsioone täielikult kattuvatena, suurendades kapitali arvutamise eesmärgil positsiooni, mis annab tulemuseks suurema riskiga kaalutud vara. Krediidiasutus või investeerimisühing võib arvesse võtta ka kauplemisportfelli positsioonide spetsiifilise riski omavahendite nõuete ja kauplemisportfelliväliste väärtpaberistamise positsioonide omavahendite nõuete kattumist, tingimusel et krediidiasutus või investeerimisühing on suuteline asjaomaste positsioonide omavahendite nõudeid arvutama ja võrdlema. Käesoleva lõike kohaldamisel käsitatakse kaht positsiooni kattuvatena, kui need tasakaalustavad üksteist selliselt, et krediidiasutus või investeerimisühing on suuteline välistama ühe positsiooniga seotud kahju teisest positsioonist tulenevate kohustuste täitmise teel.

(3)Kui artikkel 270c on kohaldatav varaga tagatud kommertsväärtpaberites olevate positsioonide suhtes, võib krediidiasutus või investeerimisühing varaga tagatud kommertsväärtpaberite puhul riskiga kaalutud vara arvutamiseks kasutada likviidsuse tagamise tehingu jaoks määratud riskikaalu, tingimusel et likviidsuse tagamise tehingust on kaetud programmi raames emiteeritud varaga tagatud kommertsväärtpaberitest 100 % ja likviidsuse tagamise tehing kuulub varaga tagatud kommertsväärtpaberitega samasse nõudeõiguse järku, nii et nad moodustavad kattuva positsiooni. Krediidiasutus või investeerimisühing teatab pädevatele asutustele, millistel juhtudel ta on käesolevat lõiget kohaldanud. Käesolevas lõikes sätestatud 100 % kattumise kindlaksmääramiseks võib krediidiasutus või investeerimisühing võtta arvesse muid likviidsuse tagamise tehingud varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmis, eeldusel et need moodustavad varaga tagatud kommertsväärtpaberitega kattuva positsiooni. Artikkel 249

Krediidiriski maandamise arvessevõtmine väärtpaberistamise positsioonide puhul (1)Krediidiasutus või investeerimisühing võib väärtpaberistamise positsioonile saadud otsest või kaudset krediidiriski kaitset arvesse võtta, kui käesolevas peatükis ja 4. peatükis sätestatud krediidiriski maandamise nõuded on täidetud. (2)Aktsepteeritud otseseks krediidiriski kaitseks võib olla üksnes selline finantstagatis, mida aktsepteeritakse riskiga kaalutud vara arvutamisel vastavalt 2. peatükile 4. peatükis täpsustatud korras ning krediidiriski maandamise arvessevõtmiseks peavad olema täidetud 4. peatükis sätestatud asjakohased nõuded. Aktsepteeritud kaudseks krediidiriski kaitseks ja selle andjateks saavad olla üksnes 4. peatüki kohaselt aktsepteeritav krediidiriski kaitse ja selle andjad ning krediidiriski maandamise arvessevõtmiseks peavad olema täidetud 4. peatükis sätestatud asjakohased nõuded. (3)Erandina lõikest 2 peab artikli 201 lõike 1 punktides a–h loetletud aktsepteeritud kaudse krediidiriski kaitse andjatel olema krediidikvaliteeti hindava tunnustatud asutuse antud krediidikvaliteedi hinnang, mis peab krediidiriski kaitse esmakordse arvessevõtmise ajal vastama krediidikvaliteedi astmele 2 või sellest kõrgemale astmele ning seejärel krediidikvaliteedi astmele 3 või sellest kõrgemale astmele. Käesolevas lõigus sätestatud nõuet ei kohaldata nõuetele vastavate kesksete vastaspoolte suhtes. Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kellel on lubatud kasutada krediidiriski kaitse andja suhtes olevate otseste positsioonide puhul sisereitingute meetodit, võivad aktsepteeritavust hinnata esimese lõigu kohaselt, tuginedes krediidiriski kaitse andja makseviivituse tõenäosuse ja artiklis 136 osutatud krediidikvaliteedi astmetega seostatava makseviivituse tõenäosuse samaväärsusele. (4)Erandina lõikest 2 on eriotstarbelised väärtpaberistamisüksused aktsepteeritava krediidiriski kaitse andjad, kui täidetud on kõik järgmised tingimused: (a)nad omavad 4. peatüki kohaselt aktsepteeritavaks finantstagatiseks kvalifitseeruvaid varasid; (b)punktis a osutatud varade suhtes ei ole nõudeid ega tingimuslikke nõudeid, mis kuuluksid kaudset krediidiriski kaitset saava krediidiasutuse või investeerimisühingu nõude või tingimusliku nõudega samasse nõudeõiguse järku või sellest kõrgemasse järku, ning (c)täidetud on kõik finantstagatise arvessevõtmisele esitatavad 4. peatükis sätestatud nõuded. (5)Käesoleva lõike kohaldamisel on GA (krediidiriski kaitse summa, mida on kooskõlas 4. peatükiga korrigeeritud võimalike valuutade mittevastavuste ja lõpptähtaegade mittevastavuste arvessevõtmiseks) piiratud kõnealuse vara volatiilsusega korrigeeritud turuväärtusega ja g (krediidiriski kaitse andja suhtes olevate positsioonide riskikaal, mida on täpsustatud standardmeetodi raames) määratakse kindlaks kaalutud keskmise riskikaaluna, mida kohaldataks kõnealuse vara kui finantstagatise suhtes standardmeetodi kohaselt. (6)Kui väärtpaberistamise positsioonil on täielik krediidiriski kaitse, kohaldatakse järgmisi nõudeid: (a)krediidiriski kaitset pakkuv krediidiasutus või investeerimisühing arvutab krediidiriski kaitsega hõlmatud väärtpaberistamise positsiooni puhul riskiga kaalutud vara vastavalt 3. alajaole selliselt, nagu see oleks tema otseselt hoitav positsioon; (b)krediidiriski kaitset ostev krediidiasutus või investeerimisühing arvutab riskiga kaalutud vara vastavalt 4. peatükile. (7)Osalise kaitse korral kohaldatakse järgmisi nõudeid: (a)krediidiriski kaitset pakkuv krediidiasutus või investeerimisühing käsitleb positsiooni krediidiriski kaitsega hõlmatud osa väärtpaberistamise positsioonina ja arvutab riskiga kaalutud vara vastavalt 3. alajaole selliselt, nagu see oleks tema otseselt hoitav positsioon, kui lõigetest 8 ja 9 ei tulene teisiti; (b)krediidiriski kaitset ostev krediidiasutus või investeerimisühing arvutab punktis a osutatud kaitstud positsiooni puhul riskiga kaalutud vara vastavalt 4. peatükile. Krediidiasutus või investeerimisühing käsitleb väärtparistamise positsiooni krediidiriski kaitsega mittehõlmatud osa eraldi väärtpaberistamise positsioonina ja arvutab riskiga kaalutud vara vastavalt 3. alajaole, kui lõigetest 8 ja 9 ei tulene teisiti. (8)Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kes kasutavad 3. alajao kohast sisereitingute meetodit (SEC-IRBA) või standardmeetodit (SEC-SA), määravad alumise eraldamispunkti A ja ülemise eraldamispunkti D kindlaks eraldi iga lõike 7 kohaselt tuletatud positsiooni puhul, nagu need oleks tekkinud tehingu algatamise ajal eraldi väärtpaberistamise positsioonidena. KIRB või KSA väärtus arvutatakse väärtpaberistamise aluspositsioonide algset kogumit arvesse võttes. (9)3. alajao kohast väärtpaberistamise välisreitingute meetodit (SEC-ERBA) kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad vastavalt lõikele 7 tuletatud positsioonide riskiga kaalutud vara järgmiselt:

(a)kui tuletatud positsioon kuulub kõrgemasse nõudeõiguse järku, määratakse talle algse väärtpaberistamise positsiooni riskikaal; (b)kui tuletatud positsioon kuulub madalamasse nõudeõiguse järku, võidakse sellele määrata kooskõlas artikli 261 lõikega 7 kaudne reiting. Kui kaudset reitingut ei ole võimalik anda, kohaldab krediidiasutus või investeerimisühing suuremat järgmistest riskikaaludest: i) väärtpaberistamise standardmeetodi kasutamisest kooskõlas lõikega 8 ja 3. alajaoga tulenev riskikaal või ii) algse väärtpaberistamise positsiooni riskikaal välisreitingute meetodi kohaselt. Artikkel 250

Kaudne toetus (1)Väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing, kes on olulise osa väärtbaberistamise aluspositsioonidega seonduvast krediidiriskist 2. jao kohaselt üle kandnud, ja sponsorist krediidiasutus või investeerimisühing ei tohi investorile tekkiva võimaliku või tegeliku kahju vähendamiseks toetada väärtpaberistamist määral, mis ületab nende lepingulisi kohustusi. (2)Tehingut ei käsitata lõike 1 kohaldamisel toetusena, kui seda on võetud nõuetekohaselt arvesse riski olulise osa ülekandmise hindamisel ja mõlemad pooled on tehingu teinud enda huvides tegutsevate vabade ja sõltumatute pooltena (turutingimustel). Seepärast korraldab krediidiasutus või investeerimisühing tehinguga seoses täieliku krediidiriski kontrollimise ja võtab arvesse vähemalt kõike järgmist: (a)tagasiostuhind; (b)krediidiasutuse või investeerimisühingu kapitali- ja likviidsuspositsioon enne ja pärast tagasiostu; (c)aluspositsioonide tulemusnäitajad; (d)väärtpaberistamise positsioonide tulemusnäitajad; (e)toetuse mõju kahjule, mida väärtpaberistamise algataja investoritega võrreldes oodatavalt kannab. (3)Väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing ja sponsorist krediidiasutus või investeerimisühing teatavad pädevale asutusele võimalikest väärtpaberistamisega seotud lõike 2 kohastest tehingutest. (4)EBA annab kooskõlas määruse (EL) nr 1093/2010 artikliga 16 välja suunised selle kohta, mida tuleb käesoleva artikli kohaldamisel käsitada turutingimustel tehinguna ja millal ei ole tehing struktureeritud selliselt, et see pakub toetust. (5)Kui väärtpaberistamise tehingu algatajast või sponsorist krediidiasutus või investeerimisühing ei järgi väärtpaberistamisega seoses lõiget 1, võtab ta riskiga kaalutud vara arvutamisel arvesse selle väärtpaberistamise kõiki aluspositsioone selliselt, nagu neid ei oleks väärtpaberistatud, ning avalikustab (a)asjaolu, et ta on toetanud väärtpaberistamist ja mitte järginud lõiget 1, ja (b)pakutud toetuse mõju seoses omavahendite nõuetega. Artikkel 251

Sünteetilise väärtpaberistamise raames väärtpaberistatud riskipositsioonidelt riskiga kaalutud vara arvutamine väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt (1)Sünteetilise väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing kasutab aluspositsioonidelt riskiga kaalutud vara arvutamiseks asjakohasel juhul käesolevas jaos sätestatud arvutusmeetodeid ja mitte 2. peatükis sätestatud meetodeid. Kui krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad riskiga kaalutud vara ja oodatava kahju 3. peatüki alusel, on oodatav kahju selliste riskipositsioonide puhul null. (2)Esimeses lõikes sätestatud nõudeid kohaldatakse väärtpaberistamist tagavate nõuete kogumi suhtes tervikuna. Kui artiklist 252 ei tulene teisiti, arvutab väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing riskiga kaalutud vara kooskõlas käesoleva jaoga kõigilt väärtpaberistamisseeriatelt, sealhulgas sellised positsioonid, mille puhul saab ta võtta arvesse krediidiriski maandamist vastavalt artiklile 249. Krediidiriski maandamisega hõlmatud positsioonide suhtes kohaldatavat riskikaalu võib muuta kooskõlas 4. peatükiga.

Artikkel 252

Lõpptähtaegade mittevastavuste käsitlemine sünteetilise väärtpaberistamise puhul Artikli 251 kohasel riskiga kaalutud vara arvutamisel võetakse riski ülekandmise saavutamiseks kasutatava krediidiriski kaitse lõpptähtaegade ja aluspositsioonide lõpptähtaegade mittevastavused arvesse järgmiselt: (a)aluspositsioonide lõpptähtajaks loetakse nendest pikima lõpptähtajaga positsiooni lõpptähtaeg, kuid mitte rohkem kui viis aastat. Krediidiriski kaitse lõpptähtaeg määratakse kindlaks vastavalt 4. peatükile; (b)väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutus või investeerimisühing ei võta lõpptähtaegade võimalikke mittevastavusi arvesse riskiga kaalutud varade arvutamisel selliste väärtpaberistamise positsioonide korral, mille suhtes kohaldatakse käesoleva jao kohaselt riskikaalu 1 250 %. Kõigi muude positsioonide puhul kohaldatakse 4. peatükis sätestatud lõpptähtaegade mittevastavuse käsitlust vastavalt järgmisele valemile: RW* = ((RWSP · ((t – t*)/(T – t*))) + (RWAss · ((T – t)/(T – t*)))), kus: RW* = riskiga kaalutud vara artikli 92 lõike 3 punkti a kohaldamisel RWAss = aluspositsioonide riskiga kaalutud vara, kui neid ei oleks väärtpaberistatud, arvutatuna proportsionaalselt RWSP = artikli 251 kohaselt arvutatud riskiga kaalutud vara, kui lõpptähtaegade mittevastavust ei oleks T = aluspositsioonide lõpptähtaeg aastates t = krediidiriski kaitse lõpptähtaeg aastates t* = 0,25 Artikkel 253

Riskiga kaalutud vara vähendamine (1)Juhul kui väärtpaberistamise positsioonile on määratud käesoleva jao kohaselt riskikaal 1 250 %, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud arvata sellise positsiooni riskipositsiooni väärtuse esimese taseme põhiomavahenditest maha kooskõlas artikli 36 lõike 1 punktiga k; see kujutab endast alternatiivi riskiga kaalutud vara arvutamisel positsiooni arvessevõtmisele. Sel eesmärgil võib riskipositsiooni väärtuse arvutamisel võtta kooskõlas artikliga 249 arvesse aktsepteeritud otsest krediidiriski kaitset. (2)Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab lõikes 1 sätestatud alternatiivi, võib ta artikli 268 kohaselt maksimaalsele kapitalinõudele vastavast summast, mis arvutataks aluspositsioonide puhul, kui neid ei oleks väärtpaberistatud, maha arvata artikli 36 lõike 1 punkti k kohaselt maha arvatud summa. 2. alajagu

Meetodite tähtsusjärjekord ja ühised parameetrid Artikkel 254

Meetodite tähtsusjärjekord (1)Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad riskiga kaalutud vara seoses kõigi positsioonidega, mis neil väärtpaberistamises on, ühe 3. alajaos sätestatud meetodiga. (2)3. alajaos sätestatud meetodeid kasutatakse järgmise tähtsusjärjekorra alusel (a)krediidiasutus või investeerimisühing kasutab sisereitingute meetodit juhul, kui artikli 258 tingimused on täidetud; (b)kui sisereitingute meetodit kasutada ei tohi, kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud reitingu saanud positsioonide või selliste positsioonide puhul, mille korral võib kasutada kaudset reitingut, välisreitingute meetodit kooskõlas artiklitega 261 ja 262; (c)kui välisreitingute meetodit kasutada ei tohi, kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud standardmeetodit kooskõlas artiklitega 263 ja 264. (3)Erandina lõike 2 punktist b, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutada välisreitingute meetodi asemel standardmeetodit kõigi selliste positsioonide korral, mis on seotud väärtpaberistamisega, mille puhul riskiga kaalutud vara välisreitingute meetodi kohaselt ei vasta väärtpaberistamise aluspositsioonides kajastuvale krediidiriskile. Kui krediidiasutus või investeerimisühing on otsustanud kasutada kooskõlas käesoleva lõikega standardmeetodit, teatab ta sellest kohe pädevale asutusele. Kui krediidiasutus või investeerimisühing on kasutanud kooskõlas käesoleva lõikega standardmeetodit, võib pädev asutus kohustada krediidiasutust või investeerimisühingut kasutama muud meetodit. (4)Ilma et see piiraks lõike 2 kohaldamist, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutada sisemisel hinnangul põhinevat meetodit (IAA), et arvutada riskiga kaalutud vara seoses reitinguta positsiooniga varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmis kooskõlas artikliga 266, tingimusel et artikli 265 tingimused on täidetud. (5)Edasiväärtpaberistamise positsiooni korral kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud standardmeetodit kooskõlas artikliga 263, võttes arvesse artiklis 269 sätestatud muudatusi.

(6)Kõigil muudel juhtudel määratakse väärtpaberistamise positsioonidele riskikaal 1 250 %. (7)Pädevad asutused teavitavad EBA lõike 3 kohaselt saadud teadetest ja tehtud otsustest. EBA jälgib lõikega 3 seotud eri tavasid ning annab vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16 välja suuniseid. Artikkel 255

KIRB ja KSA arvutamine (1)Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab 3. alajao alusel sisereitingute meetodit, arvutab ta KIRB vastavalt lõigetele 2–5. (2)Krediidiasutused või investeerimisühingud arvutavad KIRB, korrutades riskiga kaalutud vara, mille peaks 3. peatüki kohaselt arvutama seoses aluspositsioonidega, juhul kui neid ei oleks väärtpaberistatud, 1. peatüki kohase omavahendite suhtarvuga ja jagades tulemuse aluspositsioonide väärtusega. KIRB väljendatakse kümnendarvuna, mis jääb nulli ja ühe vahele. (3)Riskiga kaalutud vara, mille peaks 3. peatüki kohaselt seoses aluspositsioonidega arvutama, hõlmab KIRB arvutamisel järgmist: (a)oodatav kahju seoses väärtpaberistamise kõigi aluspositsioonidega, sealhulgas makseviivituses olevad aluspositsioonid, mis kuuluvad kooskõlas 3. peatükiga jätkuvalt kogumisse, ja (b)ettenägematu kahju seoses kõigi aluspositsioonidega, sealhulgas makseviivituses olevad aluspositsioonid kogumis kooskõlas 3. peatükiga; (4)Krediidiasutused või investeerimisühingud võivad arvutada KIRB seoses väärtpaberistamise aluspositsioonidega vastavalt 3. peatüki sätetele ostetud nõuete puhul kapitalinõuete arvutamise kohta. Sel eesmärgil käsitletakse jaenõudeid ostetud jaenõuetena ja mittejaenõudeid äriühingute vastu olevate ostetud nõuetena. (5)Krediidiasutused või investeerimisühingud arvutavad KIRB eraldi väärtpaberistamise aluspositsioonidega seotud lahjendusriski jaoks, kui lahjendusrisk on selliste positsioonide puhul oluline. Kui lahjendus- ja krediidiriskidest tulenevat kahju käsitletakse väärtpaberistamises agregeeritult, koondavad krediidiasutused või investeerimisühingud 3. alajao kohaldamisel lahjendusriski KIRB ja krediidiriski KIRB ühte KIRB-sse. Kui kas krediidiriskist või lahjendusriskist tuleneva kahju katmiseks on olemas üks reservfond või esineb ületagatust, võib seda pidada märgiks selle kohta, et kõnealuseid riske käsitletakse agregeeritult. Kui lahjendus- ja krediidiriski ei käsitleta väärtpaberistamises agregeeritult, muudavad krediidiasutused või investeerimisühingud eelmises lõikes sätestatud käsitlust, et ühendada usaldusväärselt krediidi- ja lahjendusriski KIRB-d. (6)Kui krediidiasutus või investeerimisühing kasutab 3. alajao alusel standardmeetodit, arvutab ta KSA, korrutades riskiga kaalutud vara, mille peaks 2. peatüki kohaselt arvutama seoses aluspositsioonidega, juhul kui neid ei oleks väärtpaberistatud, 8 %-ga ja jagades tulemuse aluspositsioonide väärtusega. KSA väljendatakse kümnendarvuna, mis jääb nulli ja ühe vahele. Käesoleva lõike kohaldamisel arvutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud riskiga kaalutud vara, tasaarvestamata spetsiifilisi krediidiriskiga korrigeerimisi ja täiendavaid väärtuse korrigeerimisi vastavalt artiklitele 34 ja 110 ning tegemata muid omavahenditest mahaarvamisi. (7)Kui väärtpaberistamise struktuur hõlmab eriotstarbelise väärtpaberistamisüksuse kasutamist, käsitletakse lõigete 1–6 kohaldamisel eriotstarbelise väärtpaberistamisüksuse kõiki väärtpaberistamisega seotud positsioone aluspositsioonidena. Ilma et see piiraks eelneva kohaldamist, võib krediidiasutus või investeerimisühing jätta KIRB või KSA arvutamisel eriotstarbelise üksuse positsioonid aluspositsioonide kogumist välja, juhul kui eriotstarbelise üksuse positsioonidest tulenev risk ei ole oluline või kui see ei mõjuta krediidiasutuse või investeerimisühingu väärtpaberistamise positsiooni. Rahastatud sünteetilise väärtpaberistamise korral võetakse KIRB või KSA arvutamisel arvesse krediidiriski vahetustehingut sisaldavate võlakirjade emiteerimisest saadud olulist tulu või eriotstarbelise üksuse muid rahastatud kohustusi, mida kasutatakse väärtpaberistamise positsioonide tagasimaksmisel tagatistena, kui tagatise krediidiriski puhul jaotatakse kahju seeriate kaupa. (8)Lõike 5 kolmanda lõigu kohaldamisel esitab EBA kooskõlas määruse (EL) nr 1093/2010 artikliga 16 suunised, mis käsitlevad sobivaid meetodeid lahjendusriski KIRB ja krediidiriski KIRB ühendamiseks olukorras, kus neid riske ei käsitleta väärtpaberistamises agregeeritult. Artikkel 256

Alumise eraldamispunkti (A) ja ülemise eraldamispunkti (D) kindlaksmääramine (1)3. alajao kohaldamisel kehtestavad krediidiasutused ja investeerimisühingud alumiseks eraldamispunktiks (A) piirväärtuse, mille juures hakataks kahjusid aluspositsioonide kogumi sees allokeerima asjaomasele väärtpaberistamise positsioonile. Alumine eraldamispunkt A väljendatakse kümnendväärtusena, mis jääb nulli ja ühe vahele ja mis on võrdne kas nulliga või sellise väärtpaberistamisega seotud aluspositsioonide kogumi avatud positsioonide jäägi, millest on lahutatud kõigi asjaomast väärtpaberistamise positsiooni sisaldava seeriaga võrreldes samasse või kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvate seeriate avatud positsioonide jääk, suhtega väärtpaberistamise kõigi aluspositsioonide avatud positsioonide jääki, olenevalt sellest, kumb on suurem.

(2)3. alajao kohaldamisel kehtestavad krediidiasutused ja investeerimisühingud ülemiseks eraldamispunktiks D piirväärtuse, mille juures põhjustaksid kahjud aluspositsioonide kogumi sees asjaomast väärtpaberistamise positsiooni sisaldava seeria puhul põhisumma täieliku kaotuse. Ülemine eraldamispunkt D väljendatakse kümnendväärtusena, mis jääb nulli ja ühe vahele ja mis on võrdne kas nulliga või sellise väärtpaberistamisega seotud aluspositsioonide kogumi avatud positsioonide jäägi, millest on lahutatud kõigi asjaomast väärtpaberistamise positsiooni sisaldava seeriaga võrreldes kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvate seeriate avatud positsioonide jääk, suhtega väärtpaberistamise kõigi aluspositsioonide avatud positsioonide jääki, olenevalt sellest, kumb on suurem. (3)Lõigete 1 ja 2 kohaldamisel käsitlevad krediidiasutused ja investeerimisühingud ületagatust ja rahastatud reservikontosid seeriatena ning selliste reservikontode varasid aluspositsioonidena. (4)Lõigete 1 ja 2 kohaldamisel jätavad krediidiasutused ja investeerimisühingud kõrvale rahastamata reservikontod ja varad, mis ei paranda krediidikvaliteeti, näiteks varad, mis pakuvad ainult likviidsustoetust, valuuta- või intressimäära vahetustehingud ja sularahatagatise kontod, mis on nende positsioonidega väärtpaberistamises seotud. Rahastatud reservikontode ja krediidikvaliteeti parandavate varade puhul käsitleb krediidiasutus või investeerimisühing väärtpaberistamise positsioonidena ainult nende kontode või varade seda osa, mis katab kahju. Artikkel 257

Seeria lõpptähtaja (MT) kindlaksmääramine (1)3. alajao kohaldamisel ja võttes arvesse lõiget 3 võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud määrata seeria lõpptähtajaks (MT) ühe järgmistest: (a)seeriaga seoses tasumisele kuuluvate lepinguliste maksete kaalutud keskmine tähtaeg järgmise valemi kohaselt: kus CFt tähistab kõiki lepingulisi makseid (põhisumma, intressid ja teenustasud), mille laenuvõtja peab perioodil t tasuma, või (b)seeria lõplik õiguslik tähtaeg järgmise valemi kohaselt: MT = 1 + (ML – 1) * 80 %, kus ML tähistab seeria lõplikku õiguslikku tähtaega. (2)Erandina lõikest 1 kasutavad krediidiasutused ja investeerimisühingud seeria lõplikku õiguslikku tähtaega selle lõpptähtaja (MT) kindlaksmääramiseks vastavalt lõike 1 punktile b ainult siis, kui seoses seeriaga tasumisele kuuluvad lepingulised maksed sõltuvad või olenevad aluspositsioonide tegelikest tulemusnäitajatest. (3)Lõigete 1 ja 2 kohaldamisel on seeria lõpptähtaja (MT) kindlaksmääramise puhul kõigil juhtudel alampiir üks aasta ja ülempiir viis aastat. (4)Kui krediidiasutus või investeerimisühing võib lepingust tulenevalt aluspositsioonidest kahju saada, võtab ta väärtpaberistamise positsiooni lõpptähtaja kindlaksmääramisel arvesse asjaomaste aluspositsioonide pikimat tähtaega. Uuenevate nõuete korral kohaldatakse sellise positsiooni lepingukohast pikimat võimalikku järelejäänud tähtaega, mis võidakse uueneva perioodi jooksul lisada. 3. alajagu

Riskiga kaalutud vara arvutamise meetodid Artikkel 258

Sisereitingute meetodi kasutamise tingimused (1)Krediidiasutused ja investeerimisühingud arvutavad väärtpaberistamise positsiooniga seotud riskiga kaalutud vara sisereitingute meetodi kohaselt, juhul kui täidetud on järgmised tingimused: (a)positsioon on tagatud sisereitingute meetodil põhineva kogumiga või eri liiki aluspositsioonidest koosneva kogumiga, eeldusel et viimasel juhul on krediidiasutus või investeerimisühing suuteline arvutama KIRB vastavalt 3. alajaole vähemalt 95 % riskiga kaalutud alusvarade puhul;

(b)väärtpaberistamise aluspositsioonide kohta avalikult kättesaadav teave on piisav, et krediidiasutus või investeerimisühing saaks KIRB arvutada, ja (c)krediidiasutusel või investeerimisühingul ei ole vastavalt lõikele 2 keelatud kasutada sisereitingute meetodit konkreetse väärtpaberistamise positsiooni puhul. (2)Kui väärtpaberistamisel on väga komplekssed või riskantsed aspektid, võivad pädevad asutused keelata üksikjuhtumite kaupa sisereitingute meetodi kasutamise. Väga kompleksseks või riskantseks võib pidada järgmist: (a)krediidikvaliteedi parandamine, mis võib väheneda muudel põhjustel kui põhisumma või intresside maksmata jätmisest tingitud portfelli kahjud; (b)aluspositsioonide kogumid, millel on suur sisemine korrelatsioon, kuna positsioonid on kontsentreerunud üksikutele sektoritele või geograafilistele piirkondadele; (c)tehingud, mille puhul väärtpaberistamise positsioonide tagasimaksmine sõltub suurel määral KIRB-s kajastamata riskiteguritest, või (d)kahju äärmiselt keerukas jaotumine seeriate lõikes. Artikkel 259

Riskiga kaalutud vara arvutamine sisereitingute meetodi kohaselt (1)Sisereitingute meetodi kasutamise korral arvutatakse väärtpaberistamise positsiooni riskiga kaalutud vara, korrutades positsiooni artikli 248 kohaselt leitud riskipositsiooni väärtuse asjakohase riskikaaluga, mis leitakse järgmiselt (alampiir kõigil juhtudel 15 %): RW = 1 250 %, kui D ≤ KIRB RW = 12,5·KSSFA(KIRB), kui A ≥ KIRB, , kui A ˂ KIRB ˂ D, kus: KIRB on aluspositsioonide kogumi omavahendite nõue, nagu määratletud artiklis 255; D on ülemine eraldamispunkt, mis on määratud kindlaks vastavalt artiklile 256; A on alumine eraldamispunkt, mis on määratud kindlaks vastavalt artiklile 256. kus: a = – (1 / (p * KIRB)),

u = D – KIRB, l = max (A – KIRB; 0), kus: p = max [0,3; (A + B*(1/N) + C* KIRB + D*LGD + E*MT)], kus: N on aluspositsioonide kogumis sisalduvate positsioonide tegelik arv, mis on leitud vastavalt lõikele 4; LGD on aluspositsioonide kogumi riskipositsioonidega kaalutud keskmine makseviivitusest tingitud kahjumäär, mis on arvutatud vastavalt lõikele 5; MT on seeria lõpptähtaeg vastavalt artiklile 257. Parameetrid A, B, C, D ja E määratakse kindlaks järgmise tabeli alusel: A B C D E Hulgi Kõrgem nõudeõiguse järk, kontsentreeritud (N ≥ 25) 0 3,56 –1,85 0,55 0,07 Kõrgem nõudeõiguse järk, mittekontsentreeritud (N < 25) 0,11 2,61 –2,91 0,68 0,07 Mitte kõrgem nõudeõiguse järk, kontsentreeritud (N ≥ 25) 0,16 2,87 –1,03 0,21 0,07 Mitte kõrgem nõudeõiguse järk, mittekontsentreeritud (N < 25) 0,22 2,35 –2,46 0,48 0,07 Jae Kõrgem nõudeõiguse järk 0 0 –7,48 0,71 0,24 Mitte kõrgem nõudeõiguse järk 0 0 –5,78 0,55 0,27 (2)Kui sisereitingute meetodil põhinevas aluskogumis on nii jae- kui ka muid nõudeid, jagatakse kogum kaheks: jaenõuete alamkogumiks ja mittejaenõuete alamkogumiks; iga alamkogumi jaoks leitakse eraldi p-parameeter (ja vastavad sisendparameetrid N, KIRB ja LGD). Tehingu kaalutud keskmine p-parameeter arvutatakse iga alamkogumi p-parameetrite ja igasse alamkogumisse kuuluvate positsioonide nominaalse suuruse põhjal. (3)Kui krediidiasutus või investeerimisühing kohaldab eri liiki aluspositsioonidest koosneva kogumi suhtes sisereitingute meetodit, arvutatakse p-parameeter ainult selliste aluspositsioonide põhjal, mille suhtes kohaldatakse sisereitingute meetodit. Aluspositsioonid, mille suhtes kohaldatakse standardmeetodit, jäetakse seega kõrvale. (4)Riskipositsioonide tegelik arv (N) leitakse järgmiselt: , kus EADi tähistab makseviivituses olevat riskipositsiooni, mis on seotud kogumisse kuuluva i-nda instrumendiga. Kui ühe võlgniku suhtes on mitu positsiooni, konsolideeritakse need ja neid käsitletakse ühe positsioonina. (5)Riskipositsioonidega kaalutud keskmine makseviivitusest tingitud kahjumäär (LGD) arvutatakse järgmiselt: , kus LGDi tähistab keskmist LGD-d, mis on seotud kõigi i-nda võlgniku suhtes olevate positsioonidega.

Kui ostetud nõuete puhul käsitletakse krediidiriski ja lahjendusriski väärtpaberistamise raames agregeeritult, arvutatakse LGD sisend krediidiriski LGD ja lahjendusriski 100 % LGD kaalutud keskmisena. Riskikaalud on vastavalt krediidiriski ja lahjendusriski eraldiseisvad omavahendite nõuded sisereitingute põhjal. Kui kas krediidiriskist või makseviivituse riskist tuleneva kahju katmiseks on olemas üks reservfond või esineb [ületagatust], võib seda pidada märgiks selle kohta, et kõnealuseid riske käsitletakse agregeeritult. (6)Kui kogumisse kuuluva suurima aluspositsiooni osa (C1) ei ole suurem kui 3 %, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutada N-i ja riskipositsioonidega kaalutud keskmiste makseviivitusest tingitud kahjumäärade arvutamiseks järgmist lihtsustatud meetodit: , LGD = 0,50, kus: Cm tähistab kogumi osakaalu, mis vastab suurimate m riskipositsioonide summale (nt osakaal 15 % vastab väärtusele 0,15), ja m-i määrab krediidiasutus või investeerimisühing. Kui kättesaadav on ainult C1 ja see ei ole suurem kui 0,03, võib krediidiasutus või investeerimisühing määrata LGD-ks 0,50 ja N-iks 1/C1. (7)Kui positsioon on tagatud eri liiki aluspositsioonidest koosneva kogumiga ning krediidiasutus või investeerimisühing on suuteline arvutama KIRB vastavalt artikli 258 lõike 1 punktile a vähemalt 95 % riskiga kaalutud alusvarade puhul, leiab krediidiasutus või investeerimisühing aluspositsioonide kogumi kapitalinõude järgmiselt: dˑ KIRB + (1 – d)ˑ KSA, kus: d on selliste aluspositsioonide vara protsent, mille kohta saab pank arvutada IRB, kõigi aluspositsioonide vara suhtes, ja KIRB ja KSA vastavad artikli 255 määratlustele. (8)Kui krediidiasutusel või investeerimisühingul on väärtpaberistamise positsioon tuletisinstrumendi kujul, võib krediidiasutus või investeerimisühing anda tuletisinstrumendile tuletatud riskikaalu, mis on võrdväärne käesoleva artikli kohaselt arvutatud võrdluspositsiooni riskikaaluga. Esimese lõigu kohaldamisel on võrdluspositsioon positsioon, mis tuletisinstrumendiga võrreldes kuulub kõigis aspektides samasse nõudeõiguse järku, või sellise positsiooni puudumise korral tuletisinstrumendiga võrreldes vahetult järgmisesse nõudeõiguse järku kuuluv positsioon. Artikkel 260

Standardväärtpaberistamise käsitlemine sisereitingute meetodi kohaselt Sisereitingute meetodi kasutamise korral arvutatakse standardväärtpaberistamise positsiooni riskikaal kooskõlas artikliga 259, võttes arvesse järgmisi muudatusi: riskikaalu alampiir kõrgemasse nõudeõiguse järku kuuluvate väärtpaberistamise positsioonide puhul = 10 %, p = max [0,3; 0,5ˑ (A + Bˑ(1/N) + Cˑ KIRB + D*LGD + EˑMT)]. Artikkel 261

Riskiga kaalutud vara arvutamine välisreitingute meetodi kohaselt

(1)Välisreitingute meetodi kasutamise korral arvutatakse väärtpaberistamise positsiooni riskiga kaalutud vara, korrutades positsiooni artikli 248 kohaselt leitud riskipositsiooni väärtuse asjakohase riskikaaluga vastavalt käesolevale artiklile. (2)Kui riskipositsioonil on lühiajalised krediidikvaliteedi hinnangud või kui lühiajalisel krediidikvaliteedi hinnangul põhinev reiting on võimalik kooskõlas lõikega 7 tuletada, kasutatakse järgmisi riskikaale: Tabel 1 Krediidikvaliteedi aste 1 2 3 Kõik muud reitingud Riskikaal 15 % 50 % 100 % 1 250 % (3)Kui riskipositsioonil on pikaajalised krediidikvaliteedi hinnangud või kui pikaajalisel krediidikvaliteedi hinnangul põhinev reiting on võimalik kooskõlas lõikega 7 tuletada, kasutatakse