KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE Komisjoni avaldus, mis kaasneb komisjoni ettepanekuga nõukogu määruse kohta, millega määratakse suhkrusektoris kindlaks turustusaastate 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 toodangumaksud, lisamaksu arvutamise koefitsient turustusaastateks 2001/2002 ja 2004/2005 ning suhkrutootjate poolt suhkrupeedimüüjatele maksude maksimumsumma ja nende maksude vahe tõttu turustusaastate 2002/2003, 2003/2004 ja 2005/2006 eest makstav summa /* COM/2013/0526 final */





KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE Komisjoni avaldus, mis kaasneb komisjoni ettepanekuga nõukogu määruse kohta, millega määratakse suhkrusektoris kindlaks turustusaastate 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 toodangumaksud, lisamaksu arvutamise koefitsient turustusaastateks 2001/2002 ja 2004/2005 ning suhkrutootjate poolt suhkrupeedimüüjatele maksude maksimumsumma ja nende maksude vahe tõttu turustusaastate 2002/2003, 2003/2004 ja 2005/2006 eest makstav summa 1. põhisumma ja intressi tagasimaksmine Euroopa Liidu Kohus otsustas 27. septembri 2012. aasta kohtuasjas,[1] et komisjoni määruse (EÜ) nr 1193/2009[2] kehtetuse tõttu on tootjatel õigus tagasi saada teatavatel turustusaastatel toodangumaksuna alusetult makstud summad. Sellised ülemäärased maksud on kantud liidu eelarvesse pärast seda, kui on arvatud maha 25 % sissenõudmiskuludest, mille liikmesriigid võivad nõukogu otsuse 2000/597/(EÜ, Euratom) (Euroopa ühenduste omavahendite süsteemi kohta)[3] artikli 2 lõike 3 kohaselt endale jätta. Kavandatava nõukogu määrusega määratakse kindlaks suhkrusektori toodangumaksud turustusaastateks 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006, mis võimaldab liikmesriikidel kindlaks määrata suhkrutootjatele hüvitatavad summad. Suhkrutootjatele makstakse tagasi ainult vanade ja uute maksude vahe, mitte kõik asjaomasel ajavahemikul kogutud summad. Alusetut rikastumist käsitlevast üldpõhimõttest tuleneb, et liikmesriigid peaksid saama ELi eelarvest tagasi tegelikult hüvitatud summad ilma 25 %, mille liikmesriigid peavad sissenõudmiskulude katteks kinni. Kohus selgitas, et kehtetu määruse põhjal suhkrusektoris toodangumaksuna kindlaks määratud ja alusetult tasutud summa tagasisaamiseks õigustatud isikutel on õigus saada nendelt summadelt ka intressi. Seepärast tuleb liikmesriikidel ettevõtjatele ELi õigusaktide raames aluselt maksud summade hüvitamisel maksta ka intressi sellisel määral, mida sarnases olukorras nähakse ette liikmesriikide õigusaktidega. Liikmesriigid kohaldavad intressisummade väljaarvutamiseks siseriiklikke õigusakte. 2. Hüvitised suhkrupeedimüüjatele Kavandatava nõukogu määruse artikli 1 lõikes 3 sätestatakse läbi vaadatud täiendavad hinnad, mille põhjal suhkrutootjad peavad tegema tagasimakse suhkrupeedimüüjatele. Tuleb rõhutada, et suhkrupeedimüüjatele tagasimakstavate summade arvutamiseks tuleb kasutada üksnes vana ja uue täiendava hinna vahet, sealhulgas intressi, mida makstakse samadel punktis 1 osutatud tingimustel. Liikmesriigid peaksid enne suhkrutootjatele kõnealusel ajavahemikul enammakstud maksude tagasimaksmist kehtestama haldusmenetlused, millega tagatakse, et asjaomased tootjad maksavad vajaduse korral tagasi summad, mis tuleb tasuda suhkrupeedimüüjatele. Kui sellist tagasimakset ei ole tehtud, vähendatakse suhkrutootjatele makstavat hüvitist proportsionaalselt. 3. raamatupidamisarvestus Omavahendeid reguleerivas raamistikus ei ole ühtki sätet, mis võimaldaks ELil maksta liikmesriikidele intressi. Seepärast peavad liikmesriigid, kui nad taotlevad komisjonilt kantud kulude tagasimaksmist, teatama komisjonile asjaomastele ettevõtjatele tegelikult hüvitisena makstud summad, märkides eraldi põhisumma ja intressi osa. 3.1. Põhisummad Suhkrutoodangu maksude tagasimaksmine kujutab endast ELi omavahendite korrektsiooni. Sellest järeldub, et liikmesriigid võivad maha arvata 75 % tegelikult enammakstud summast, nõudes selle sisse ELi omavahenditest. Nõukogu 22. mai 2000. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 (millega rakendatakse 2007/436/EÜ, Euratom, (Euroopa ühenduste omavahendite süsteemi kohta)[4]) artikli 2 lõike 2 kohaselt peavad liikmesriigid kehtestama parandatud suhkrutasud, mida kohaldatakse asjaomastel aastatel, selleks kuupäevaks, mis on sätestatud kavandatava nõukogu määruse (millega määratakse kindlaks maksud suhkrusektoris) artiklis 2. Kuna kavandatavas nõukogu määruses osutatakse suhkrusektoris algselt makstud toodangumaksude korrektsioonile, siis on liikmesriikide valduses kõik andmed, et määrata täpselt kindlaks tagasimakstavad summad. Liikmesriigid võivad algselt makstud summad kui põhjendamatult kogutud ülemäärased maksud tagasi nõuda negatiivse paranduse abil nn A-arvestuses. Tuleb rõhutada, et A-arvestusse peavad liikmesriigid esmalt lisama korrektsioonina tagasimakstud täieliku summa (100 %). Seejärel kannavad nad sissenõudmiskuludena kinnipeetud summade netosumma (75 %) arvestuse viimasesse veergu. Selline menetlus on sissenõudmiskulude arvessevõtmisel tavaline. Kavandatava nõukogu määruse artikli 2 kohaselt peavad liikmesriigid omavahendid kindlaks määrama hiljemalt kõnealuse määruse jõustumisele järgneva neljanda kuu viimasel päeval. Liikmesriigid peavad kindlaksmääramise tulemuse lisama A-arvestusse, mille nad peavad edastama komisjonile hiljemalt esimesel tööpäeval pärast maksu kindlaksmääramise kuule järgneva teise kuu 19. kuupäeval. Seega peavad liikmesriigid omavahendite korrigeerimise kindlaks määrama hiljemalt […] viimasel päeval. Nad peavad kindlaksmääramise tulemuse kandma A-arvestusse, mis edastatakse komisjonile, hiljemalt […]. Sõltuvalt nõukogu määruse vastuvõtmise kuupäevast võib finantsmõju ELi eelarve tulude osale avalduda kas 2013. või 2014. või mõlemal eelarveaastal. 3.2. Intressid Nagu eespool märgitud, tuleneb alusetut rikastumist käsitlevast üldpõhimõttest, et isikutel, kellel on õigus tagasi saada alusetult maksud summad, mis määrati suhkrusektoris toodangumaksuna kindlaks kehtetu määruse põhjal, on õigus saada nendelt summadelt intresse sellisel määral, mida sarnases olukorras nähakse ette liikmesriikide õigusaktidega. Tegelikult makstud intress deklareeritakse eelarvereal 05 07 02, „Vaidluste lahendamine”, kasutades nõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 (ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta) artiklis 15 osutatud igakuiste maksete tegemise korda. See eelarverida on ette nähtud eelkõige selleks, et vajaduse korral sinna kanda kulude katmiseks mõeldud assigneeringud (positiivsed või negatiivsed), mille eest komisjon peab vastutama tulenevalt kohtu otsusest, sealhulgas kahjunõuete ja intresside tasumine. 4. Tagasimaksmisprotsessi järelevalve Järelevalve eesmärgil peaksid liikmesriigid komisjonile andma ülevaate summadest, mis tuleb suhkrutootjatele tagasi maksta, tehes vahet põhisumma ja intressisumma vahel, enne kui alustatakse tagasimaksmist ning igal juhul hiljemalt kavandatava määruse jõustumisele järgnevaks teiseks kuuks. Sellesse ülevaatesse tuleks lisada siseriiklike õigusaktide kohane üksikasjalik selgitus seadusliku aluse kohta, mida kasutati makstava intressi ja kohaldatud määra kindlaksmääramiseks, samuti intressisumma arvutamisel arvesse võetud ajavahemik. Komisjon tahab võrdväärsuse põhimõttega rõhutada, et kasutatav intressimäär peab vastama sellele, mida tavaliselt kasutatakse sarnaste riigisiseste tagasimaksete puhul. Komisjon jätab endale õiguse nõuda täiendavaid selgitusi summade kohta, mis on deklareeritud makstuna, ja võtta mis tahes asjakohaseid meetmeid liidu finantshuvide kaitseks. [1] Liidetud kohtuasjad C-113/10, C-147/10 ja C-234/10, avaldamata. [2] ELT L 321, 8.12.2009, lk 1. [3] EÜT L 253, 7.10.2000, lk 42. [4] EÜT L 130, 31.5.2000, lk 1.