Komisjon käsitleb ühiskonna jaoks olulisi küsimusi, mis puudutavad jätkusuutlikkust, Euroopa rohelises kokkuleppes ning eelkõige komisjoni strateegia „Talust taldrikule“ ja bioloogilise mitmekesisuse strateegia raames. Need algatused toetavad terveid ökosüsteeme ja bioloogilist mitmekesisust, jätkusuutlikumaid toidutootmissüsteeme ja tervislikumat toitumist, tagades samal ajal põllumajandustootjatele jätkusuutliku elatise ning tarbijatele juurdepääsu kvaliteetsele ja täisväärtuslikule toidule. On selge, et nende eesmärkide saavutamiseks on vaja uuenduslikke meetodeid.

Põllumajanduslike ökosüsteemide bioloogiline mitmekesisus on märkimisväärselt vähenenud – see väljendub põllulindude arvu vähenemises ja putukapopulatsioonide kadumises mõnes ELi osas. Muude tegurite hulgas on selliste muutuste oluliseks tõukejõuks peetud pestitsiidide kasutamist.

Lisaks avaldas Euroopa Kontrollikoda hiljuti aruande „Taimekaitsevahendite säästev kasutamine“, milles hinnati, kas komisjoni ja liikmesriikide meetmed on aidanud vähendada pestitsiidide kasutamisega seotud ohtusid ning kas asjakohaste õigusaktidega on ette nähtud tõhusad stiimulid pestitsiididest sõltuvuse vähendamiseks. Aruandes esitatakse komisjonile mitu soovitust, sealhulgas soovitus muuta integreeritud taimekaitse põhimõtted praktilisteks kriteeriumideks ning parandada nii pestitsiidide statistikat kui ka ühtlustatud näitajaid.

Ühiskonnas kasvab teadlikkus toidutootmise jätkusuutlikkusest, mille oluline osa on pestitsiidide säästev kasutamine, nagu on väljendatud ÜRO kestliku arengu tegevuskavas aastani 2030 ja Euroopa Komisjoni aruteludokumendis „Euroopa kestliku arengu saavutamine aastaks 2030“. See teadlikkus väljendus 2017. aastal Euroopa kodanikualgatuses, milles kutsuti komisjoni muu hulgas üles kehtestama kogu Euroopa Liitu hõlmavad kohustuslikud pestitsiidide kasutamise vähendamise eesmärgid. Euroopa kodanikualgatusele antud vastuses võttis komisjon endale kohustuse kasutada käesolevat aruannet võimalusena hinnata, kas pestitsiididega seotud ohtude vähendamisel on tehtud piisavaid edusamme. Juhul kui edusammud ei ole piisavad, kohustus komisjon kaaluma kogu Euroopa Liitu hõlmava kohustusliku eesmärgi kehtestamist pestitsiididest tuleneva ohu vähendamiseks.

Säästva kasutamise direktiivi artikli 4 lõike 3 kohaselt peab komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande liikmesriikide saadud kogemuste kohta seoses riiklikes tegevuskavades kehtestatud riiklike eesmärkide rakendamisega, et saavutada direktiivi eesmärgid. Lisaks peab komisjon säästva kasutamise direktiivi artikli 16 kohaselt andma Euroopa Parlamendile ja nõukogule korrapäraselt aru direktiivi rakendamisel tehtud edusammudest. Käesoleva aruandega täidetakse need aruandlusnõuded.

Säästva kasutamise direktiivis on sätestatud mitmesugused meetmed, mis vähendavad pestitsiidide kasutamisest inimeste tervisele ja keskkonnale tulenevaid ohtusid ja kaasnevat mõju ning aitavad seega saavutada pestitsiidide säästvat kasutamist. Üks direktiivi põhielemente on integreeritud taimekaitse rakendamine ja alternatiivsete lähenemisviiside või meetodite soodustamine, et vähendada sõltuvust pestitsiididest. Praegune ja tulevane ühine põllumajanduspoliitika (ÜPP) hõlmab mitut õigusakti, mis toetavad integreeritud taimekaitse rakendamist kasutajate poolt.

Mõned liikmesriigid nimetasid oma esialgses riiklikus tegevuskavas kasulike eesmärkidena operaatorite koolitamist ja pestitsiididega töötlemise seadmete katsetamist (edaspidi „vastavuspõhised eesmärgid“). Kuigi tegemist on õiguslike nõuetega, leiavad liikmesriigid, et eesmärgi kehtestamine riiklikus tegevuskavas aitas suurendada säästva kasutamise direktiivi järgimise olulisust nendes valdkondades.

·Taani kavatseb luua partnerluse pihustamis- ja täppistehnoloogia valdkonnas, et edendada selliste vahendite kasutuselevõttu nagu globaalsed positsioneerimissüsteemid (GPS) ja droonid; see on hea näide koostööst paljude sidusrühmadega, et saavutada säästva kasutamise direktiivi eesmärgid.

·Iirimaa kasutab riiklikult rahastatud põllumajandushariduse, teadusuuringute ja arendustegevuse integreeritud süsteemi, mis aitab tagada, et taimekasvatajatel on ajakohastatud ja asjakohane teave integreeritud taimekaitse kohta.

·Tšehhi Vabariik kavatseb kehtestada sihipärasema veeseire toetamiseks 2022. aastaks nõude, et professionaalsed kasutajad on kohustatud registreerima veebis kõik taimekaitsevahendite kasutusviisid.

·Taani, Luksemburg ja Iirimaa nõuavad, et kui taimekaitsevahendeid müüakse mitteprofessionaalseks kasutuseks, peab juhiste andmiseks olema kättesaadav asjakohaselt koolitatud ja sertifitseeritud isik, samas kui Prantsusmaa on keelanud kasutada iseteenindust, kui taimekaitsevahendeid ostetakse mitteprofessionaalseks kasutuseks.

Kuigi üheski läbivaadatud riiklikus tegevuskavas ei ole säästva arengu direktiivi artikli 15 lõike 2 punkti c kohaselt ametlikult kindlaks määratud häid tavasid, sisaldavad kõik riiklikud tegevuskavad mõningaid meetmeid, mida võiks pidada headeks tavadeks. Komisjoni auditite käigus leiti palju näiteid selle kohta, et liikmesriigid läksid säästva kasutamise direktiivi miinimumnõuetest kaugemale. Need näited on järgmised.

Liikmesriigid on säästva kasutamise direktiivi artikli 15 lõike 2 punkti c kohaselt kohustatud määrama oma riiklikes tegevuskavades kindlaks prioriteetsed küsimused või head tavad. Prioriteetsed küsimused on näiteks erilist tähelepanu nõudvad toimeained, põllukultuurid, piirkonnad või tavad. Viis liikmesriiki määrasid läbivaadatud riiklikes tegevuskavades kindlaks prioriteetsed toimeained. Mitu liikmesriiki, sealhulgas Prantsusmaa, Hispaania ja Poola, nimetasid prioriteetse küsimusena vähem tähtsaid põllukultuure ning laiendasid nende kultuuride kahjuritõrjemeetodite valikut. Üheski läbivaadatud riiklikus tegevuskavas ei ole selgelt kindlaks määratud prioriteetseid piirkondi ega häid tavasid.

Riikliku tegevuskava üldine eesmärk peaks väljendama piisavat edasipüüdlikkust, kuid enamikul läbivaadatud riiklikel tegevuskavadel jäi edasipüüdlikkusest vajaka. Seda on näha Küprose puhul, kes seadis eesmärgi vähendada jääkide piirnormide rikkumised 3 %-ni, ning Hispaania puhul (s.o liikmesriik, kus on peaaegu miljon põllumajandusettevõtet), kes seadis eesmärgi edendada integreeritud taimekaitset vähemalt kahes katseettevõttes.

Teistel liikmesriikidel on kas meetme- või vastavuspõhised eesmärgid. Poola on kehtestanud näitaja, mis põhineb vastavusel määruse (EÜ) nr 1107/2009 konkreetsetele aspektidele (nt lubatud taimekaitsevahendite kasutamine) ja säästva kasutamise direktiivi konkreetsetele aspektidele (nt professionaalsete kasutajate koolitamise nõude täitmine), ning näeb ette sellel näitajal põhineva kõrgetasemelise eesmärgi. Hispaania ja Belgia seadsid mõlemad selged eesmärgid, kuid need on kõik sektoripõhised ja seotud meetmetega (nt teavituskampaaniate arv aastas või loodavate näidisettevõtete arv), mitte mõõdetava mõjuga (nt integreeritud taimekaitset rakendavate professionaalsete kasutajate arv). Nii Sloveenia kui ka Soome seadsid eesmärkideks kehtivad õiguslikud nõuded (nt kõikide asjaomaste operaatorite koolitamine ning nõue, et kontrollide käigus ei tohi leida aegunud taimekaitsevahendeid).

Ainult kolm liikmesriiki määrasid säästva kasutamise direktiivi artikli 4 lõike 1 alusel kindlaks selged kõrgetasemelised tulemuspõhised eesmärgid. Taani kehtestas pestitsiidide koormuse näitaja sihttasemeks 1,96 ja säilitas seega oma esialgses riiklikus tegevuskavas seatud sihttaseme. Prantsusmaa kehtestas eesmärgiks vähendada taimekaitsevahendite kasutamist 2020. aastaks 25 % ja 2025. aastaks 50 %, ilma et see avaldaks negatiivset mõju põllumajandusettevõtete sissetulekutele. Luksemburg kehtestas kõrgetasemelise eesmärgi vähendada taimekaitsevahendite kasutamist 2030. aastaks 50 % võrra.

Kõnealused load antakse mitmesugustel põhjustel, sealhulgas seoses tekkivate taimetervise probleemidega ja määruse (EÜ) nr 1107/2009 artikli 3 punktis 26 määratletud vähe levinud või väikese kasvupinnaga kultuuridel kasutamiseks. Mõnikord võivad need olla oluline osa Euroopa Liidu strateegiast uute taimekahjurite leviku kontrolli all hoidmiseks, kuna liikmesriigid saavad need load anda suhteliselt kiiresti pärast taimekahjuri avastamist. Nende lubade arvu märkimisväärne kasv võib siiski olla tingitud sellest, et liikmesriigid ei ole säästva kasutamise direktiivi ega määrust (EÜ) nr 1107/2009 allpool selgitatud põhjustel täielikult rakendanud.

Teise ühtlustatud riskinäitaja kohaselt on risk suurenenud 50 % alates lähteperioodist kuni 2017. aastani. See näitaja põhineb erakorraliste lubade arvul, mida on kaalutud taimekaitsevahendites sisalduvate toimeainete ohtlike omadustega. Erakorralised load on siiski väga erineva ulatusega (ja seega on erinevad ka kasutatavate taimekaitsevahendite kogused), alates mõnest hektarist vähem tähtsate põllukultuuride puhul kuni ulatusliku kasutamiseni tähtsatel põllukultuuridel muudel juhtudel. Täpsemat näitajat ei olnud võimalik kehtestada, sest erakorralisi lube väljastanud liikmesriigid ei registreerinud ajavahemikul 2011–2017 kasutatud taimekaitsevahendite koguseid ega nendega seotud teavet ühtmoodi.

Esimene ühtlustatud riskinäitaja näitab 20 % riski vähenemist alates lähteperioodist kuni 2017. aastani, kuigi turule lastud taimekaitsevahendite kogus püsis sellel perioodil suhteliselt muutumatuna. See annab alust arvata, et laialdasemalt on hakatud kasutama vähem ohtlikke toimeaineid. Sellegipoolest on riski ja kasutamist võimalik veelgi vähendada säästva kasutamise direktiivi parema rakendamise ja integreeritud taimekaitse suurema kasutuselevõtuga, sealhulgas kemikaalivabade kahjuritõrjemeetodite laialdasema kasutuselevõtuga.

Esimene ühtlustatud riskinäitaja põhineb igas liikmesriigis turule lastud (müüdud) taimekaitsevahendite kogustel ning teine igas liikmesriigis määruse (EÜ) nr 1107/2009 artikli 53 alusel väljastatud erakorraliste lubade arvul. Mõlemaid näitajaid kaalutakse, et kajastada taimekaitsevahendites sisalduvate toimeainete ohtlikke omadusi. Nende näitajate arvutamisel on asjakohane kasutada kolmeaastasel perioodil põhinevat lähtetaset, sest kasutatavate taimekaitsevahendite kogus ja laad kõiguvad aastate lõikes, kuna taimekahjurite esinemise juhtude ulatus ja raskusaste on aastati erinevad.

Säästva kasutamise direktiivi artikli 15 lõikes 1 sätestatud kohustusi järgides kehtestati komisjoni direktiiviga 2019/782 ühtlustatud riskinäitajad. See oli kooskõlas ka kohustusega, mis võeti vastuseks Euroopa kodanikualgatusele „Keelustada glüfosaat ning kaitsta inimesi ja keskkonda toksiliste pestitsiidide eest“. Need näitajad võimaldavad komisjonil mõõta üldisi edusamme, mis on tehtud taimekaitsevahenditega seotud ohtude vähendamisel kooskõlas säästva kasutamise direktiiviga.

Komisjon on välja töötanud kaks ühtlustatud riskinäitajat, mis osutavad sellele, et kuigi müüdud taimekaitsevahenditest tulenev oht on alates säästva kasutamise direktiivi jõustumisest vähenenud, on samal ajal märkimisväärselt suurenenud erakorraliste lubadega seotud näitaja.

Teise ühtlustatud riskinäitaja muutusest ilmneb, et taimekaitsevahenditest sõltumist vähendavad alternatiivsed meetodid taimekahjurite esinemise juhtude ennetamiseks ei ole veel kättesaadavad või neid ei kohaldata piisavalt. Samuti näitab see, et liikmesriigid peavad täitma määrusest (EÜ) nr 1107/2009 tulenevaid õiguslikke kohustusi, st pidama kinni taimekaitsevahendite lubamist käsitlevate otsuste tähtaegadest ning kasutama täielikult ära määruse artiklis 51 sätestatud vähe levinud või väikese kasvupinnaga kultuuridel kasutamise võimalusi (lubade kehtivuse laiendamine vähe levinud või väikese kasvupinnaga kultuuridel kasutamistele). See aitaks laiendada nende taimekaitsevahendite valikut, mida taimekasvatajatel on tavapäraselt lubatud kasutada, nagu on märgitud õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi raames läbi viidud taimekaitsevahendeid ja pestitsiidide jääke käsitlevate Euroopa Liidu õigusaktide (määrus (EÜ) nr 1107/2009 ja määrus (EÜ) nr 396/2005) hindamises.

Liikmesriigid peavad arvutama nii esimese kui ka teise ühtlustatud riskinäitaja, et teha kindlaks teatavate toimeainete kasutamise suundumused ja prioriteetsed küsimused, näiteks erilist tähelepanu nõudvad toimeained, põllukultuurid, piirkonnad või tavad, või head tavad. Samuti peavad nad edastama hindamise tulemused komisjonile ja teistele liikmesriikidele ning tegema selle teabe üldsusele kättesaadavaks. Praeguseks on esimese ja teise ühtlustatud riskinäitaja arvutanud ja avaldanud 20 liikmesriiki, kuid ainult üksikud liikmesriigid on kindlaks teinud teatavate toimeainete kasutamise suundumused, prioriteetsed küsimused või head tavad.

Nii esimene kui ka teine ühtlustatud riskinäitaja on kõrgetasemeline näitaja ning kooskõlas säästva kasutamise direktiivi artikliga 15 võivad liikmesriigid jätkata olemasolevate riiklike näitajate kasutamist või võtta lisaks neile kasutusele muid asjakohaseid näitajaid, et paremini kajastada oma territooriumil asjakohaste riskidega seotud suundumusi.

Komisjon on võtnud kohustuse töötada uusi andmeallikaid arvesse võttes koos liikmesriikidega välja täiendavad ühtlustatud riskinäitajad, et paremini mõõta taimekaitsevahendite kasutamisega seotud ohtude arengut ja nendest vahenditest sõltuvust. Eelkõige on komisjon selle valdkonna esmase prioriteedina kindlaks teinud vajaduse töötada välja teisele ühtlustatud riskinäitajale alternatiivne näitaja, et kajastada täpsemalt ohtusid, mis on seotud erakorraliste lubade väljastamisega. Selleks tuleks luua uus näitaja, mis põhineks kõnealuste lubade arvul, individuaalsetest lubadest tuleneval kasutusulatusel (nt töödeldud hektarite arv) ja kasutatud taimekaitsevahendite omadustel ning kajastaks seega paremini erakorralistest lubadest tulenevaid ohtusid.

Ühtlustatud riskinäitajate üksikasjalikum analüüs on kättesaadav aadressil .

4.DIREKTIIVI ÜLDINE RAKENDAMINE

Hoolimata ulatuslikest viivitustest riiklike tegevuskavade läbivaatamisel ja kõrgetasemeliste tulemuspõhiste eesmärkide puudumisest enamikes läbivaadatud riiklikes tegevuskavades on liikmesriigid teinud viimase kahe aasta jooksul säästva kasutamise direktiivi rakendamisel edusamme. Juhtudel, kus edusammud ei ole olnud rahuldavad, kaalub komisjon praegu erinevaid meetmeid, sealhulgas rikkumismenetlusi.

Komisjoni 2017. aasta aruandes tunnistati tehtud märkimisväärseid edusamme, kuid jõuti järeldusele, et keskkonna ja tervise kavandatud paranemise saavutamiseks peavad liikmesriigid tegema säästva kasutamise direktiivi rakendamiseks rohkem tööd. Aruandes märgiti, et konkreetsed täiustamist vajavad valdkonnad on pestitsiididega töötlemise seadmete kontroll, teave pestitsiidimürgistuse juhtumite kohta ja integreeritud taimekaitse rakendamise hindamine.

Selles leiti, et liikmesriigid peavad oma riiklikud tegevuskavad läbi vaatama ja parandama nende kvaliteeti, kehtestades pestitsiidide kasutamisest tulenevate riskide ja mõju vähendamise pikemaajalise strateegia raames konkreetsed ja mõõdetavad eesmärgid ja näitajad. Need eesmärgid võimaldaksid liikmesriikidel jälgida säästva kasutamise direktiivi rakendamisel tehtud edusamme ja vajaduse korral oma strateegiat kohandada.

Komisjon on võtnud kasutusele mitmetahulise lähenemisviisi, et kõrvaldada need direktiivi rakendamise puudused liikmesriikides. Komisjon saatis 2017. aasta oktoobris kõikidele liikmesriikidele eraldi kirjad, mis põhinesid nende esialgsete riiklike tegevuskavade üksikasjalikul läbivaatamisel ja milles toodi välja konkreetsed puudused. Liikmesriike kutsuti üles neid küsimusi arutama, pidades silmas riiklike tegevuskavade võimalikku läbivaatamist.

Kirjadele saadetud vastuste põhjal viis komisjon läbi mitu sihipärast auditit, et hinnata säästva kasutamise direktiivi rakendamist 11 liikmesriigis, ning saatis lisaks kirja neljale liikmesriigile, et selgitada säästva kasutamise direktiivi rakendamise teatavaid aspekte.

Samuti töötas komisjon välja vastavuskontrolli indeksi, et võtta kokku edusammud, mida liikmesriigid on teinud säästva kasutamise direktiivi artiklite rakendamisel. See indeks näitab, et ajavahemikul 2017–2019 paranes säästva kasutamise direktiivi üldine rakendamine 10 %, nagu on kirjeldatud lisas.