Lõpetuseks tuleb märkida, et komisjonini on jõudnud teave, et Itaalia on hakanud meedet kohaldama ootamata asjakohase nõukogu otsuse vastuvõtmist.

Seepärast on Itaalia muutnud oma maksutagastamise korda, kusjuures põhipunkt seisneb selles, et käibemaks tuleb taotlejale tagastada kolme kuu jooksul pärast taotluse esitamist. Lisaks sellele üldisele muudatusele on äritegevuse liikide ja sooritatud tehingute kaupa kindlaks määratud maksukohustuslaste kategooriad, kellele tagastatakse käibemaks esmajärjekorras. Maksukohustuslased, kelle suhtes kohaldatakse kavandatud erandit, kuuluvad kõnealusesse esmajärjekorda.

Samas on ka maksutagastamise kord Itaalias probleeme tekitanud ja tuleks rõhutada, et üks selles valdkonnas toime pandud rikkumine on siiani menetluses.

Kavandatud meetme üks tagajärgedest on aga asjaolu, et maksukohustuslane, kes tegeleb peamiselt riigiasutustele kauba tarnimise või teenuste osutamisega, ei saa enam sisendkäibemaksu summat maha arvata käibemaksust, mis laekub klientidelt seoses kauba tarnimise või teenuste osutamisega. Sellised maksukohustuslased võivad olla pidevalt krediidipositsioonis ja nad peavad maksuametilt taotlema selle käibemaksu tagastamist.

Elektrooniliste arvete jaoks on loodud andmebaas, kus on kirjas kõik riigiasutused, see on kättesaadav asjaomasel veebisaidil ning peaks andma kauba tarnijatele ja teenuse osutajatele vajaliku garantii, et nad tõepoolest tarnivad kaupa või osutavad teenust riigiasutustele, kelle suhtes kohaldatakse erandlikku meedet.

2014. aasta juunist alates kehtib Itaalias kohustus, et riigiasutustele kaupa tarnivad või teenuseid osutavad maksukohustuslased peavad arved esitama elektrooniliselt, seega saab riigiasutuste kõiki tehinguid ja täpseid käibemaksusummasid reaalajas kontrollida. Sellise täpse teabe põhjal peaks olema võimalik asjaomast sektorit auditeerida tavapäraste kontrollimeetoditega ilma käibemaksudirektiivist erandeid tegemata. Selleks aga, et luua nõuetekohane kontrollisüsteem ja seda rakendama hakata ning elektrooniliste arvete kaudu saadavast teabest täit kasu lõigata, on Itaalia taotlenud, et tal võimaldataks kohaldada erandit ajavahemikul, mil eespool kirjeldatud erikord rakendub. Itaalia on ühtlasi lubanud mitte taotleda kõnealuse erandi pikendamist.

Et sellist korda kehtestada, taotles Itaalia, et tal lubataks teha erand käibemaksudirektiivi artiklist 206, mis aitaks tagada, et tarnija või teenuseosutaja ei ole enam kohustatud maksuametile oma kauba või teenuste eest käibemaksu maksma, sest kauba saanud või teenust kasutanud riigiasutus peab maksma asjaomase käibemaksu selleks ettenähtud pangakontole, nagu eespool kirjeldatud. Samuti on vaja teha erand käibemaksudirektiivi artiklist 226 selles osas, mis käsitleb arvetel esitatavaid andmeid, mida võib kaupa tarnivalt või teenust osutavalt maksukohustuslaselt nõuda, ja lubada lisada arvele eraldi märge selle kohta, et käibemaksu summa tuleb maksta eraldiseisvale kontole, aga mitte kauba tarnijale või teenuse osutajale.

Et sellist teguviisi lõpetada, esitas Itaalia taotluse, et riigiasutustele tarnitava kauba või osutatavate teenuste puhul makstavat käibemaksu ei makstaks enam tarnijale või teenuseosutajale. Kuna aga riigiasutused ei ole põhimõtteliselt maksukohustuslased, siis ei ole võimalik kohaldada nn pöördmaksustamismehhanismi, sest mittemaksukohustuslased üldiselt ei esita käibedeklaratsioone, mille põhjal saaks maksmisele kuuluva käibemaksu välja selgitada ja sisse nõuda. Seepärast soovib Itaalia töötada välja korra, mille kohaselt riigiasutustele tarnitud kauba või osutatud teenuste eest makstaks käibemaksu eraldiseisvale ja kinnisele pangakontole. Itaalia hinnangute kohaselt saadaks selle korra kehtestamisel käibemaksutulu kokku vahemikus 741 kuni 1 235 miljonit eurot.

Pärast seda, kui Itaalia oli kasutusele võtnud statistikal põhineva kontrollisüsteemi, leidis ta, et riigiasutustele tarnitava kauba ja osutatavate teenuste puhul esineb hulgaliselt käibemaksupettusi. Üldreeglina maksustatakse selline kaup või teenused käibemaksuga ning riigiasutused maksavad tarnijale või teenuseosutajale käibemaksu koos kauba või teenuse hinna tasumisega. Itaalia ametiasutused on aga osutanud, et paljud tarnijad ja teenuseosutajad üritavad maksude maksmisest kõrvale hoida ja jätavad käibemaksu maksuametile maksmata.

Komisjonis 24. novembril 2014. aastal registreeritud kirjaga taotles Itaalia Vabariik luba teha erand käibemaksudirektiivi artiklite 206 ja 226 kohaldamise suhtes. Vastavalt käibemaksudirektiivi artikli 395 lõikele 2 teavitas komisjon 16. märtsi 2015. aasta kirjaga teisi liikmesriike Itaalia Vabariigi taotlusest. Komisjon teatas 17. märtsi 2015. aasta kirjaga Itaalia Vabariigile, et tal on olemas kogu teave, mida on vaja taotluse hindamiseks.

Käibemaksudirektiivi artikli 395 kohaselt on erandi tegemine ühistest käibemaksueeskirjadest võimalik vaid komisjoni ettepaneku põhjal nõukogus ühehäälselt antud loa alusel. Lisaks on nõukogu otsus sobivaim vahend, sest selle saab adresseerida üksikutele liikmesriikidele.

Erandi piiratud ulatust arvestades on erimeede kooskõlas taotletava eesmärgiga, st see aitab vältida maksudest kõrvalehoidumist.

Tegemist on Itaaliale antava loaga kohaldada käibemaksudirektiivi sätetest tehtavat erandit, mis seisneb selles, et juhul, kui tegemist on riigiasutusele tarnitava kauba või osutatava teenusega, siis ei maksa klient tasumisele kuuluvat käibemaksu kauba tarnijale või teenuseosutajale, vaid selleks ettenähtud pangakontole. Ettepanekus on seatud Itaaliale kohustus esitada 18 kuu pärast aruanne, milles antakse ülevaade selle kohta, milline on olukord seoses käibemaksu tagastamisega neile maksukohustuslastele, keda meede mõjutab.

Kuna aga kauba tarnijad ja teenuseosutajad selle korra kohaselt oma klientidelt käibemaksu ei saa, siis peavad nad sagedamini taotlema käibemaksu tegelikku tagastamist. Et vältida kõnealuste maksukohustuslaste suhtes avalduvat negatiivset mõju, on oluline, et tagastamise kord hästi toimiks. Itaalia väitel on selleks vajalikud õigus- ja haldusmeetmed võetud.

Ettepanek sisaldab aegumisklauslit. Erandi kehtivus lõpeb automaatselt 31. detsembril 2017.

2015/0129 (NLE)

Ettepanek:

NÕUKOGU RAKENDUSOTSUS,

millega antakse Itaaliale luba kehtestada erimeede, millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artiklitest 206 ja 226

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

võttes arvesse nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, eriti selle artikli 395 lõiget 1,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut

ning arvestades järgmist:

(1)Komisjonis 24. novembril 2014. aastal registreeritud kirjaga taotles Itaalia luba kehtestada erimeede, millega tehakse erand direktiivi 2006/112/EÜ artiklitest 206 ja 226 ning mis käsitleb käibemaksu tasumist ja arveldamise korda.

(2)Komisjon teatas Itaalia taotlusest teistele liikmesriikidele 16. märtsi 2015. aasta kirjaga. Komisjon teatas 17. märtsi 2015. aasta kirjas Itaaliale, et tal on olemas kogu teave, mida on vaja taotluse hindamiseks.

(3)Itaalia on kindlaks teinud, et riigiasutustele tarnitava kauba ja osutatavate teenuste puhul esineb hulgaliselt maksupettusi. Kõnealuste kaubatarnete ja osutatud teenuste puhul maksab riigiasutus käibemaksu kaubatarnijale või teenuseosutajale, kes üldreeglina on kohustatud need käibemaksusummad maksuametile üle kandma. Itaalia ametiasutused on aga osutanud, et paljud tarnijad ja teenuseosutajad üritavad maksude maksmisest kõrvale hoida ja jätavad käibemaksu maksuametile maksmata.

(4)Itaalia taotles sellise erandi kohaldamist, mille alusel riigiasutustele tarnitava kauba või osutatavate teenuste eest tasumisele kuuluvat käibemaksu ei makstaks kaubatarnijale või teenuseosutajale, vaid kantaks eraldiseisvale ja kinnisele pangakontole. Erandina kohaldatav meede peaks võimaldama seda maksudest kõrvalehoidmise viisi välistada, mõjutamata seejuures tasumisele kuuluva käibemaksu summat. Seepärast on vaja teha kõnealuste kaubatarnete ja osutatud teenuste puhul erand direktiivi 2006/112/EÜ artiklist 206. Lisaks sellele on vaja teha erand direktiivi 2006/112/EÜ artiklist 226, et lisada eraldi märge selle kohta, et käibemaks tuleb maksta selleks ettenähtud kontole.

(5)Meetmega kaasneb see, et maksukohustuslasel, kes riigiasutusele kaupa tarnib või teenust osutab, võib osutuda vajalikuks sagedamini taotleda käibemaksu tagastamist. Itaalia on osutanud sellele, et ta on vastu võtnud vajalikud õigusnormid ja haldusmeetmed, et kiirendada tagastamistoiminguid eesmärgiga tagada, et asjaomaste maksukohustuslaste mahaarvamisõigust järgitaks täiel määral. Itaalialt tuleks seega nõuda, et ta esitaks 18 kuud pärast erandi kehtima hakkamist komisjonile aruande, milles kirjeldatakse üldolukorda seoses käibemaksutagastustega ja antakse teavet, kui palju kulub keskmiselt aega maksutagastuseks. 2014. aastal kehtestati Itaalias kohustus, mille kohaselt riigiasutustele kaupa tarnivad või teenuseid osutavad maksukohustuslased peavad esitama arved elektrooniliselt. See peaks siis, kui asjakohane kontrollisüsteem on elektrooniliste andmete põhjal välja töötatud ja kasutusele võetud, võimaldama tulevikus asjaomast sektorit nõuetekohaselt kontrollida. Kui süsteem on täies mahus rakendatud, ei ole direktiivi 2006/112/EÜ sätetest tehtavat erandit enam vaja. Seepärast on Itaalia kinnitanud, et erandina kohaldatava meetme pikendamist ei taotleta.

(6)Erandina kohaldatav meede on seega kooskõlas taotletava eesmärgiga, sest meede on ajaliselt piiratud ja seda kohaldatakse üksnes sektoris, kus on palju probleeme maksudest kõrvalehoidmisega. Lisaks sellele ei kaasne erandina kohaldatava meetmega ohtu, et pettus võiks üle kanduda teistesse sektoritesse või liikmesriikidesse.

(7)Erandi kohaldamine ei mõjuta oluliselt lõpptarbimise etapis kogutava maksutulu kogusummat ega mõjuta ebasoodsalt käibemaksupõhiselt laekuvaid liidu omavahendeid,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Erandina direktiivi 2006/112/EÜ artiklist 206 lubatakse Itaalial sätestada kord, mille kohaselt riigiasutustele tarnitava kauba või osutatavate teenuste eest tasumisele kuuluv käibemaks tuleb kauba saaja või teenuse kasutaja poolt maksta maksuameti eraldiseisvale ja kinnisele pangakontole.