ET Euroopa Liidu Teataja C 34/130

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni aruanne Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettevõtjatevaheliste ebaausate kauplemistavade kohta toiduainete tarneahelas“

[COM(2016) 32 final]

(2017/C 034/21)

Raportöör: Peter SCHMIDT

Konsulteerimistaotlus Euroopa Komisjon, 04/03/2016 Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõige 2 [COM(2016) 32 final] Vastutav sektsioon Põllumajanduse, maaelu arengu ja keskkonna sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 30/09/2016 Vastuvõtmine täiskogus 19/10/2016 Täiskogu istungjärk nr 520 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 221/0/5

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Komitee rõhutab, et toiduainete tarneahela kõige haavatavamate lülide kehv seis tuleb lahendada, tehes lõpu ebaausatele kauplemistavadele toiduainete jaemüüjate (NB! käesolevas dokumendis mõeldakse „jaemüüjate“ all suuremastaabilist jaesektorit) ja piiriüleste ettevõtete poolt, mis suurendavad toiduainete tarneahela kõigi osaliste ohte ja ebakindlust ning tekitavad seega ebavajalikke kulusid.

1.2. Komitee möönab, et üksnes ebaausate kaubandustavade vältimisest ei piisa, et lahendada struktuurilisi turuprobleeme nagu turu tasakaalu ajutised kõikumised, põllumajandustootjate haavatav olukord jne.

1.3. Komitee väljendab uuesti oma muret ja soovitusi, mis sisalduvad varasemas arvamuses teemal „Suurte jaemüügikettide ja toiduainete tarnijate kaubanduslikud suhted – praegune olukord“ (1). Eelkõige kutsub komitee komisjoni taas üles kohandama Euroopa konkurentsiõigust toiduainetesektori eri osapoolte eripäradega.

1.4. Komitee juhib tähelepanu turutõrgete olemasolule, mida põhjustab jätkuvalt halvenev olukord ebapiisavalt reguleeritud süsteemis (2).

1.5. Komitee toetab jõuliselt Euroopa Parlamendi 7. juuni 2016. aasta resolutsiooni, (3) milles rõhutatakse vajadust ELi tasandi raamõigusaktide järele, et võidelda toiduainete jaemüüjate ja mõningate piiriüleste ettevõtete ebaõiglaste kaubandustavade vastu ja tagada, et Euroopa põllumajandustootjad ja tarbijad saaksid kasutada õiglaste ostu- ja müügitingimuste eeliseid. Komitee rõhutab, et ebaausate kauplemistavade olemus niihästi nõuab kui ka õigustab seda, et need tuleks ELi õigusaktidega keelustada.

1.6. Komitee kutsub komisjoni ja liikmesriike üles ebaausate kauplemistavade vältimiseks kiiresti meetmeid võtma, rajades seda eesmärki kandvate ELi täitevasutuste harmoniseeritud võrgustiku, et luua ühtsel turul võrdsed võimalused.

1.7. Komitee kiidab heaks kogu ELi hõlmava tarneahelaalgatuse ja muude liikmesriikide tasandi vabatahtlike süsteemide loomise, aga seda vaid täiendusena liikmesriikide mõjusatele ja tugevatele jõustamismehhanismidele. Vaja on aga tagada, et kõik sidusrühmad (nt põllumajandustootjad ja ametiühingud) saaksid osaleda ja et kaebusi saaks esitada anonüümselt. Samuti tuleb kehtestada hoiatava mõjuga karistused. Lisaks peaksid sellised platvormid suutma iseseisvalt reageerida. Ka teeb komitee ettepaneku kohtueelsel lepitamisel regulatiivseid volitusi omava ombudsmani institutsiooni loomise kohta.

1.8. Komitee kutsub üles keelustama kuritarvitusi, näiteks neid, mis on loetletud käesoleva arvamuse punktis 3.3.

1.9. Eelkõige soovitab komitee, et tarnijatele, nagu näiteks põllumajandustootjatele, tuleb maksta hinda, mis ei oleks tootmiskuludest madalam. Lisaks sellele nõuab komitee toiduainete jaemüügi ettevõtetele tõhusat keeldu müüa alla omahinna.

1.10. Komitee soovitab, et julgustataks ja toetataks, näiteks liikmesriikide riigihankepoliitika kaudu, alternatiivseid ärimudeleid, mis aitavad lühendada tarneahelat toiduainete tootjate ja lõpptarbijate vahel.

1.11. Komitee soovitab tugevdada kooperatiivide ja tootjaorganisatsioonide rolli ja positsiooni, et taastada jõudude tasakaal, sest tegemist on sobiva ja olulise ärimudeliga, mis võimaldab põllumajandustootjatel kui omanikel kollektiivselt oma turupositsiooni parandada – sealhulgas ELi ühtse turu tingimustes – ning aktiivselt taastada jõupositsioonide jaotuse tasakaal toiduainete tarneahelas.

1.12. Komitee kutsub toiduainete tarneahela osalisi arendama õiglasi kaubandussuhteid, mille aluseks on pikaajalised ja stabiilsed lepingud ja tegema üksteisega koostööd, et täita tarbijate vajadusi ja nõudlust.

1.13. Komitee nõuab, et kaitstaks rikkumistest teatajaid, kes paljastavad ebaausaid kauplemistavasid, ja tagataks neile anonüümsus.

1.14. Komitee soovitab kehtestada õiguse esitada kollektiivhagi.

1.15. Komitee teeb ettepaneku algatada üleeuroopaline teavitus- ja teadlikkuse tõstmise kampaania toidu väärtuse teemal. Seda oleks vaja pikaajaliste muutuste tagamiseks tarbijakäitumises.

2. Sissejuhatus

2.1. Põllumajandusliku toidutööstuse tarneahel ühendab Euroopa majanduse tähtsaid ja mitmekesiseid sektoreid, mis on olulised nii majandusliku, sotsiaalse ja keskkonnaalase heaolu kui ka eurooplaste tervise seisukohast. Viimastel aastatel on jõuvahekord tarneahelas muutunud, peamiselt jaemüügisektori ning mõningate piiriüleste ettevõtete kasuks ning tarnijate, eelkõige esmatootjate kahjuks.

2.2. Väike hulk ettevõtjaid domineerib nüüd toiduainete turustamise ja müügi alal. Näiteks kontrollivad järjest enamates liikmesriikides kolm kuni viis jaemüüjat enamusosaluse kaudu paljusid toidukauplusi, omades kokku 65–90 % suurust turuosa moodsast jaekaubandusest (4) (5).

2.3. Jõupotentsiaali koondumine on viinud domineerivate positsioonide kuritarvitamiseni, mis muudab nõrgemad tarnijad ebaausate kauplemistavade suhtes üha haavatavamaks. See viib majandusliku riski turul tarneahelat mööda üles ning kahjustab eriti palju tarbijaid ja mõningaid osalejaid, näiteks põllumajandustootjaid, töötajaid ja VKEsid.

2.4. Komitee arutas ebaausate kauplemistavade küsimust oma arvamuses teemal „Suurte jaemüügikettide ja toiduainete tarnijate kaubanduslikud suhted – praegune olukord“ juba 2013. aasta veebruaris (6). Sellest ajast saadik ei ole ebaausate kauplemistavade olukord eriti paranenud. Vastupidi, suurte jaemüügikettide võim on veelgi kasvanud ja see võib viia kuritarvitusteni mõningate osalejate, näiteks põllumajandustootjate, töötajate ja VKEde suhtes.

3. Ebaausad kauplemistavad ja nende mõju

3.1. Üldiselt võib ebaausaid kauplemistavasid määratleda kui tavasid, mis kalduvad suurel määral kõrvale heast äritavast, on vastuolus hea usu ja ausa kauplemise põhimõttega (7).

3.2. Ebaausaid kauplemistavasid võib esineda mitmesuguste osaliste vahel tarneahela mis tahes etapis. Küll aga tuleb neid sagedamini ette tarneahela hilisemates etappides, kus jaemüüjate ja mõningate piiriüleste ettevõtete jõupositsioonid rohkem koonduvad. Kui ebaausaid kauplemistavasid tarneahela varasemates etappides esinebki, siis on selle põhjuseks sageli riski ülekandumine ebaausatelt kauplemistavadelt hilisemates etappides.

3.3. Sellised tavad on näiteks järgmised (loetelu ei ole sugugi ammendav): — äririski ebaõiglane ülekandmine; — ebaselged või täpsustamata lepingutingimused; — ühepoolsed ja tagasiulatuvad muudatused lepingutes, sh hinnas; — toote madalam kvaliteet või tarbijale suunatud vähendatud teave ilma ostjat teavitamata, ostjaga konsulteerimata või ostja nõusolekuta; — panus reklaami- või turunduskuludesse; — hilinenud maksed; — tootenimekirja kandmise või lojaalsustasud; — tasud tootepaigutuse eest; — nõuded rikutud või müümata toodete eest; — toote välimuse kirjelduste kasutamine toidusaadetiste tagasisaatmiseks või makstava hinna kärpimiseks; — surve hindade langetamiseks; — tasud fiktiivsete teenuste eest; — viimasel minutil tellimuste tühistamine ja prognoositud mahtude kärpimine; — toote nimekirjast eemaldamise ähvardused; — fikseeritud tasud, mida ettevõtjad tarnijatelt nõuavad selle eest, et neid tarnijate nimekirja lisataks (pay to stay).

3.4. Ebaausatel kauplemistavadel on käitajatele, tarbijatele ja keskkonnale laiaulatuslik mõju. Sellised tavad on aga oma olemuselt tulusad ja toovad seetõttu nende kasutajatele lühiajalises perspektiivis kasu, seda teiste tarneahelas olevate sidusrühmade arvelt. Pikemas perspektiivis peavad toiduainete tarneahelas osalejatel olema jätkusuutlikud tarnesuhted ning selleks, et konkurentsis püsida ja pidevalt muutuvatele tarbijate nõudmistele vastata, peavad nad püüdma ära hoida tarneahela häireid.

3.5. Ebaausate kauplemistavade mõju tarnijatele

3.5.1. Ebaausate kauplemistavade erinevad mõjud käitajatele, kes nende all kannatavad, on mitmesugused ja kaugeleulatuvad ning võivad kas hindade kärpimise või nende tavade tulemusel kasvanud kulude tõttu viia tarnijate sissetulekute vähenemiseni. Ebaausad kauplemistavad lähevad tarnijatele hinnanguliselt maksma 30–40 miljardit eurot (8). Lisaks tarnijatele suunatud pidevale hinnasurvele tekitavad sellised tavad ebakindlust ning pidurdavad seetõttu innovatsiooni ja investeeringuid tarneahelas ning võivad sundida pädevaid ja vastutustundlikke tarnijaid oma tegevust lõpetama.

3.5.2. Põllumajandustootjate ja toiduainete töötlejate poolt avaldatav surve ja sellest tulenev hinnasurve viib ka töötasude vähendamiseni põllumajandussektoris ja toiduainete töötlemise sektoris. Püsivama tööjõu puhul viib võistlus kõige madalamate hindade nimel ka vähendatud palkadeni, et tarnijad suudaksid kasumit teenida.

3.5.3. VKEd on tihti ebaausate kauplemistavade ees kõige haavatavamad, näiteks ülemaailmses banaanikaubanduses, kus väikeste põllumajandustootjate toodangut kasutatakse suurte istanduste tootmismahtude suurendamiseks, on neil tarnijatel oht olla esimesed, kes tellimuse piisava etteteatamisajata tühistamise korral müügitehingust välja jäetakse (9).

3.5.4. On mõningaid toituainete tootmise ja tööstuse valdkondi, kus lepingulist vabadust enam ei eksisteeri. Saksamaal näitavad hiljutised arengud, et jaemüügihindu on ilma tarnijatega läbi rääkimata ühepoolselt alandatud. Ühendkuningriigis on piim toidukaupade sektoris tihti põhiline kahjumi tekitaja ja Briti põllumajandustootjatele makstakse piima eest aina madalamat hinda, mis on mõnikord madalam kui tootmiskulud. Hispaanias on töötlevale tööstusele omahinnast madalama hinnaga müük seaduslik, mis õõnestab oluliselt hinnakujundust tarneahelas.

3.5.5. Värskete saaduste sektor on ebaausate kauplemistavade suhtes eriti tundlik, kuna toodang, mida sektor Euroopa turule tarnib, on kiiresti riknev. Selleks et tagada lõppkliendi ja -tarbija jaoks piisav kõlblikkusaeg, peavad põllumajandustootjad oma saadused piiratud aja jooksul ära müüma ja seda kuritarvitavad sageli jaemüüjate heaks töötavad kokkuostjad ja vahendajad, kes sunnivad kauba vastuvõtmisel peale vaidlustamatuid hinnakärpeid.

3.5.6. Mitmete kontrollide käigus on tuvastatud, et teatud käitajatel on ilmselge ostja jõud, mida kuritarvitatakse ebaausate kauplemistavade kaudu (10). Need kuritarvitused võivad esineda tarneahela mis tahes etapis ja neid ilmneb ka põllumajandustootjate ja toiduainetetööstuse vahelistes suhetes, kuna selle sektori äriühingutel on võimu suhtelise koondumise tõttu samuti ostja jõud (11).

3.5.7. Jaemüüjate omatoodete (valgete siltidega või jaemüüjale kuuluva kaubamärgi all müüdavad tooted) müügi kasv võimaldab jaemüüjatel tarnijaid sageli vahetada, kui nad leiavad odavama tootja kas lepinguläbirääkimiste ajal või pärast lepingusuhte algust. Omatooted ei ole aga iseenesest ebaausad, vaid võivad aidata VKEdel turule siseneda ja pakuvad tarbijatele valikuvõimalusi.

3.5.8. Jaemüügitegevuse laiendamine vertikaalse integreerumise kaudu hankimisse ja töötlemisse võib viia hinna allalöömiseni jaemüüja poolt. See on näide jõupositsiooni suurenemise kohta võimu pideva koondumise kaudu.

3.5.9. Tootmiskuludest madalama hinnaga müük ja suurte jaemüüjate ning mõningate piiriüleste ettevõtete praktika müüa põllumajanduslikke põhitoiduaineid, nagu piima, juustu, puu- ja köögivilju alla turuhinna (st alla soetamismaksumuse) ohustavad Euroopa põllumajandustootmise pikaajalist jätkusuutlikkust.

3.6. Ebaausate kauplemistavade mõju tarbijatele

3.6.1. Ebaausad kauplemistavad avaldavad Euroopa tarbijatele märkimisväärset negatiivset mõju. Suuremad käitajad kannavad ebaausatest kauplemistavadest tulenevad kulud sageli ise, aga väiksemad ettevõtted satuvad suurema surve alla ega suuda investeerida või innovatsiooniga tegeleda, see aga jätab nad kõrgväärtuslikest turgudest kõrvale (12). Selle tulemusel vähenevad tarbijate valikud ja toodete kättesaadavus ning tõusevad tarbijahinnad.

3.6.2. Etikettidel leiduva teabe puudulik läbipaistvus kahjustab tarbijaid, kes ei saa teha teadlikke ostuvalikuid, olgugi et on korduvalt väljendanud soovi eelistada tervislikke, keskkonnahoidlikke ja kvaliteetseid põllumajanduslikke toidukaupu, mis on seotud nende kohaliku piirkonnaga. Selline läbipaistmatus avaldab tarbijate usaldusele negatiivset mõju ja süvendab põllumajandussektori kriisi veelgi.

3.6.3. Hinnasurve sunnib toiduainete töötlejaid tootma nii odavalt kui võimalik ja see võib mõjutada tarbijatele kättesaadava toidu kvaliteeti. Kulude vähendamiseks kasutavad ettevõtted mõnel juhul odavamat toorainet, mis mõjutab toiduainete kvaliteeti ja väärtust, näiteks kasutatakse paljudes toodetes transrasvasid, mis asendab tervislikumaid Euroopa õlisid ja rasvasid.

3.7. Ebaausate kauplemistavade mõju keskkonnale

3.7.1. Ebaausate kauplemistavade mõju keskkonnale tuleb teadvustada. Ebaausad kauplemistavad soodustavad ületootmist, mida tarnijad kasutavad selleks, et kindlustada end ebakindlates oludes. Selline ületootmine võib viia toidu raiskamiseni, mis põhjustab ressursside, sh maa, vee, põllumajanduslike kemikaalide ja kütuse tarbetut ammendumist (13) (14).

4. Kokkuvõte komisjoni aruandest ettevõtjatevaheliste ebaausate kauplemistavade kohta toiduainete tarneahelas

4.1. Komisjon on koostanud aruande, (15) milles hinnatakse ebaausate kauplemistavade vastu võitlemise meetmete jõustamiseks loodud riiklike raamistike olemasolu ja tõhusust ning kogu ELi hõlmava tarneahelaalgatuse ja selle riiklike vabatahtlike platvormide rolli.

4.2. Komisjoni 2016. aasta aruandes rõhutatakse asjaolu, et enamik liikmesriike on ebaausate kauplemistavade vastu võitlemiseks juba õiguslikud meetmed ja riiklikud jõustamissüsteemid kehtestanud. Mõned liikmesriigid on teinud suuremaid samme kui teised, ent paljud on siiani võimetud tegelema selle hirmuõhkkonnaga, mida ebaausate kauplemistavade ohvrid kogevad. Kuna ebaausate kauplemistavade vastu saaks tõhusalt võidelda mitmete lähenemisviiside abil, on komisjon järeldanud, et konkreetsed ELi õigusaktid lisaväärtust ei annaks.

4.3. Tarneahelaalgatus (16) on kaheksa ELi organisatsiooni ühine algatus. Nad esindavad toidu- ja joogitööstust, kaubamärgitoodete tootjaid, jaemüügisektorit, VKEsid ja põllumajandusettevõtjaid. Tarneahelaalgatus käivitati toiduainete tarneahela parandamiseks loodud kõrgetasemelise foorumi raames (17) eesmärgiga aidata sidusrühmadel ebaausate kauplemistavade probleemiga tegeleda.

4.4. Aruande järelduses nenditakse, et tarneahelaalgatus on tekitanud teadlikkuse ebaausate kauplemistavade suhtes ning võib olla kiirem ja odavam alternatiiv kohtumenetlustele. Samuti võib algatus aidata lahendada piiriüleseid küsimusi. Komisjon tõstab ka esile tarneahelaalgatuse valdkondi, kus on veel arenguruumi, näiteks nagu juhtimisstruktuuri erapooletuse suurendamine ja konfidentsiaalsete üksikkaebuste esitamise võimaldamine.

5. Üldised märkused

5.1. Komitee seisukoht komisjoni aruande osas on kooskõlas Euroopa Parlamendi resolutsiooniga ebaõiglaste kaubandustavade kohta toiduainete tarneahelas, mis võeti 7. juunil 2016. aastal vastu suure parteiülese toetusega (18). Parlament toonitab vajadust ELi tasandi raamõigusaktide järele ja kutsub komisjoni üles esitama ettepanekuid, mille abil võidelda ebaõiglaste kaubandustavade vastu, et tagada põllumajandustootjatele õiglane tasustamine ja tarbijatele lai tootevalik. Samuti rõhutab parlament seda, et tarneahelaalgatust ning muid riiklikke ja ELi tasandi vabatahtlikke süsteeme tuleks edendada mitte kui alternatiivi, vaid „täiendusena liikmesriikide mõjusatele ja tugevatele jõustamismehhanismidele, tagades anonüümsete kaebuste esitamise võimaluse ja hoiatava mõjuga karistuste kehtestamise, koordineerides tegevust ELi tasandil“ (19).

5.2. Komisjon leiab, et tarneahelaalgatus on veel liiga uus, et selle edukust hinnata. Komitee aga märgib, et tarneahelaalgatusel pole õnnestunud ebaausate kauplemistavade esinemist ja ostujõu kuritarvitamist vähendada järgmistel põhjustel.

5.2.1. Jaemüügisektori juhtpositsioon tarneahelaalgatuses heidutab mis tahes põllumajandustootjaid selle platvormi raames tõhusalt tegutsemast, arvestades nende sidusrühmade vahelist usaldamatust. Seetõttu ei taga tarneahelaalgatus tarnijatele anonüümsust, mida nad vajavad hirmuõhkkonnast ülesaamiseks. Lisaks ei suudeta tarneahelaalgatuse raames ennetavalt tarneahelaid uurida ja toetutakse käitajate kaebustele, asetades nii tõendamiskohustuse ebaausate kauplemistavade ohvritele.

5.2.2. Komisjoni väitel võimaldab tarneahelaalgatus ebaausate kauplemistavade isereguleerimist. Rahaliste karistuste puudumine tähendab aga, et ostjaid ei heidutata muidu tulusaid ebaausaid kauplemistavasid kasutamast. Näiteks avastati hiljuti, et Tesco plc kasutab oma tarnijate suhtes ebaausaid kauplemistavasid, olgugi et on tarneahelaalgatuse liige. Briti õigussüsteemi raames (Groceries Code Adjudicator – (supermarketite ja nende tarnijate vaheliste suhetega tegelev instants) sai Tesco küll mitterahalise karistuse, kuid ei ole tarneahelaalgatuse poolt mingeid sanktsioone pälvinud. Tarneahelaalgatuse ainus heidutus on võimalus jätta reegleid rikkunud ettevõte liikmesusest ilma, mida Tesco plc suhtes veel rakendatud pole. See on ere näide sellest, kuidas tarneahelaalgatus ei ole ebaausaid kauplemistavasid ära hoidnud.

5.2.3. Komitee märgib samuti, et tarneahelaalgatuse liikmete hulgast puuduvad põllumajandustootjad ja ametiühingud. Kui mõned organisatsioonid pole mitte kunagi kõnealuse algatuse või selle riiklike analoogidega ühinenudki, siis Soome põllumajandustootjate ja metsaomanike keskliit, mis on Soomes tarneahelaalgatuse rakendamise riikliku platvormi asutajaliige, lahkus algatusest väites, et see ei toimi, kuna suurendab anonüümsuse puudumise tõttu põllumajandustootjate riske.

6. Praegused jõustamismehhanismid ebaausate kauplemistavade ära hoidmiseks Euroopas

6.1. Kahekümnes liikmesriigis on asjakohased õigusnormid ja regulatiivsed algatused, aga nende tulemuslikkus on endiselt tagasihoidlik (20). Neist liikmesriikidest viieteistkümnes on viimase viie aasta jooksul võetud kasutusele näitajad, mis tõendavad ebaausate kauplemistavade suurt levikust tarneahelas. Reguleerimise astmete vahel on aga suuri lahknevusi ning paljud riiklikud täitevasutused ei suuda rahalisi karistusi määrata ega anonüümseid kaebusi registreerida.

6.2. Ühendkuningriigi esmatarbekaupade tarne alast tegevusjuhist (GSCOP) (21) peetakse ebaausate kauplemistavade ära hoidmise üheks kõige progressiivsemaks õiguslikuks meetmeks (22). Enne selle juhise kehtestamist eksisteeris vabatahtlik tegevusjuhis, aga seda peeti puuduliku reguleeriva mõju tõttu ebaausate kauplemistavade ärahoidmisel ebatõhusaks. Esmatarbekaupade tarne alast tegevusjuhist haldab supermarketite ja nende tarnijate vaheliste suhetega tegelev instants (GCA – Groceries Code Adjudicator), kellel on õigus võtta vastu anonüümseid kaebuseid ebaausate kauplemistavade kohta, algatada ex officio uurimisi, teha avalikuks ettevõtete rikkumised ja tegevusjuhise rikkumiste eest jaemüüjaid trahvida kuni 1 % ulatuses nende aastakäibest. Vaatamata oma saavutustele suudab GCA reguleerida vaid jaemüüjate ja nende otsetarnijate (kes asuvad peamiselt Ühendkuningriigis) vahelisi suhteid. Selle küsimusega kaasneb moraalseid ohte, mille puhul nii jaemüüjad kui ka nende otsetarnijad kannavad oma riski ebaausate kauplemistavade toel üle kaudsetele tarnijatele.

6.3. Sarnaseid uurimisi nagu Ühendkuningriigi konkurentsikomisjoni oma on läbi viidud ka Hispaanias, (23) Soomes, (24) Prantsusmaal, (25) Itaalias (26) ja Saksamaal ning kõikides neis tuvastati ebaausate kauplemistavade suur levik toidutarneahelas.

6.4. Paljud Euroopa käitajad tegutsevad mitmes liikmesriigis ja see võimaldab ettevõtjatel meelepäraseimat kohtualluvust valida, õõnestades seeläbi liikmesriikide õigusnorme. Ühtlustamata õigusmaastik ELis on tekitanud ühtsel turul ebavõrdsed tingimused. Riikides, kus õigusaktid reguleerivad vaid otsetarnijate ja jaemüüjate vahelisi suhteid, vähendab jaemüüjate tava toidu ostmisel vahendajaid kasutada selliste õigusaktide tõhusust, nagu nähtub Ühendkuningriigi puhul. See räägib samuti üleeuroopaliste õigusaktide vajalikkuse poolt.

6.5. Ülemeretarnijad varustavad ELi jaemüüjaid üldiselt importijate ja teiste vahendajate kaudu. Sellises olukorras teatakse selliste asutuste (27) olemasolust vähe ja neil, kes midagi teavad, puudub enamikule täitevasutustele ligipääs, et ebaausate kauplemistavade heastamist nõuda.

7. Üleskutse ebaausate kauplemistavade ärahoidmiseks riiklike täitevasutuste Euroopa võrgustiku loomiseks

7.1. Võttes arvesse eelnimetatud märkusi, nõuab komitee ebaausate kauplemistavade ärahoidmiseks täitevasutuste Euroopa võrgustiku loomist. Ebaausate kauplemistavade olemus nii nõuab kui ka õigustab seda, et ELi õigusaktid need keelustaks, et kaitsta kõiki toiduainete tarnijaid nende asukohast olenemata, kolmandad riigid kaasa arvatud. Selleks et võrgustik oleks tõhus, peavad sinna kuuluvatel täitevasutustel olema järgmised funktsioonid: — vaba ligipääs kõigile ELi toidutarneahela osalistele ja sidusrühmadele, olenemata nende geograafilisest asukohast; — meetmed ebaausate kauplemistavade kohta kaebusi esitada soovivate sidusrühmade anonüümsuse ja konfidentsiaalsuse tõhusaks kaitsmiseks; — võimekus ettevõtjaid ostja jõu kuritarvitamise osas ex officio uurida; — volitused määrata rikkumisi toime pannud ettevõtjatele rahalisi ja mitterahalisi karistusi; — liikmesriikide täitevasutuste koordineerimine ELi tasandil; — potentsiaal rahvusvaheliseks koostööks ELi väliste täitevorganitega, et ära hoida ebaausate kauplemistavade esinemist nii ühtsel turul kui ka sellest väljaspool.

7.2. Kõigi liikmesriikide eesmärk peaks olema ebaausate kauplemistavade kohta esitatud kaebustega tegelemiseks riiklike täitevorganite loomine. Nende organite kavandamisel peaksid ülaltoodud funktsioonid olema miinimumstandardiks.

7.3. Ebaausate kauplemistavade ärahoidmise õiguslikud meetmed saavad olla ja peaksid olema kulutõhusad.

7.4. Euroopa Parlamendi resolutsioonis kutsutakse samuti komisjoni üles tagama tõhusad jõustamismehhanismid, nagu „ELi tasandil vastastikuselt tunnustatud riiklike ametiasutuste võrgustiku“ väljatöötamine ja selle tegevuse koordineerimine (28).

7.5. Briti rahvusvahelise ja võrdleva õiguse instituut on soovitanud, et EL võiks võtta vastu direktiivi, millega kehtestatakse liikmesriikide täitevasutuste hulgas ühised eesmärgid ebaausate kauplemistavade esinemise ära hoidmiseks ja mis sisaldaks eeskirju nende organite üleeuroopaliseks koordineerimiseks (29).

8. Praegused tööstusharu parimad tavad ebaausate kauplemistavade kasutamise ärahoidmiseks

8.1. Fikseeritud hindadega või tagatud miinimumhinnaga lepingud, mis põhinevad õiglastel läbirääkimistel ostjate ja tarnijate vahel, pakuvad viimastele suuremat turvalisust kui avatud turul saaduste müümine. Siiski, kuigi sellist tüüpi lepingud tagavad tarnijatele kindlaksmääratud hinnad, siis kindlustaksid kindlaksmääratud mahud või miinimumgarantiid seda tava. Praegu võidakse mahtusid siiski tagantjärele muuta või võivad ostjad saaduseid tagasi lükata, kui nõudlus turul muutub. Mõnikord juhtub see viimasel minutil ning toob endaga kaasa ettenägematud kulud seoses toidu uuestiturustamise, ümberpakendamise või kõrvaldamisega.

8.2. Mõned ELi tarnijad on hakanud kasutama kolmandatest isikutest kontrollijaid, kes saadused sihtkohta saabumisel üle kontrollivad, et vältida importijate õigustamatuid toodete tagasilükkamise nõudeid. Selliseid nõudeid esitatakse, kui prognoositud pakkumine ja nõudlus on muutunud, kasvatades nii ostjate riske tarneahela hilisemates etappides. Selles küsimuses mängib rolli hooajalisus, kuna ajal, mil pakkumine on suur ja hinnad seetõttu madalad, on tarnijatel suurem risk kaebusi saada kui siis, mil pakkumine on väike. Kuigi kolmandatest isikutest kontrollijate kasutamine vähendab kindlasti eksportijatel selliste tagasilükkamisnõuete esinemissagedust, on need teenused tarnijate jaoks lisakulu, mis piirab veelgi nende võimekust oma ettevõttesse investeerida või innovatsiooniga tegeleda. Lisaks ei suuda väiketarnijad enamasti sellist abi endale lubada ega saa selle pakutavaid eeliseid ära kasutada.

9. Alternatiivsed toiduainete tarneahelad

9.1. Leidub mitmeid näiteid alternatiivsete toiduainete tarneahelate kohta, kus eksisteerivad ausamad kauplemistavad ning ausam jaotamise ja ümberjaotamise tasakaal. Kooperatiivide valdkonnas leidub mõningaid paljulubavaid lähenemisviise, aga neid ähvardab üha enam ettevõtterühmade ja rahvusvaheliste ettevõtete kasvav võim.

9.2. Selleks et suurendada ELi toidutarneahelas õiglust, on vaja astuda mitmesuguseid samme, et tegeleda suurte ettevõtete jõupositsiooniga tarneahelas ja vältida ebaausate kauplemistavade kasutamist, samuti tugevdada tasakaalustavat jõudu, soodustades kooperatiivide ja alternatiivsete toiduainete jagamise kanalite arengut.

9.3. Kooperatiivid ja põllumajandustootjate ühendused Euroopas ja ülemeremaades on võimaldanud tarnijatel tootmismahtusid kokku liita, et oma müügijõudu suurendada, laiemale turule siseneda ning paremaid hindu välja kaubelda. Sellised ärimudelid võimaldavad tarnijatel saavutada suuremat kontrolli oma toodete tootmise ja turustamise üle ning pakuvad alternatiivi suuremahulisele maaviljelusele. Euroopa Parlament on kutsunud komisjoni üles soodustama ärimudeleid, et tugevdada nende läbirääkimispositsiooni ja positsiooni toidutarneahelas (30). Peale selle on vaja tugevamat valdkonna- ja piirkonnapõhist tootjate ja kooperatiivide vahelise koostöö edendamist (31).

9.4. Kogukonna toetatud põllumajanduse süsteemid ning muud põllumajandustootjate ja tarbijate kooperatiivid võimaldavad tarbijatel anda otsene panus selle toidu, mida nad söövad, tootmisesse. Hiljutised andmed näitavad, et praegu tegutseb Euroopas 2 776 sellist kogukonna toetatud põllumajanduse süsteemi, mis toidavad 472 055 tarbijat (32). Laialt levinud teatud saaduste nn „kastisüsteemide“ eeliseks on ka lühike tarneahel, kuna kaup tarnitakse otse tarbijamajapidamistele või tsentraliseeritud kogumispunktidesse.

9.5. Põllumajandustootjate juhitaval põllumajanduslike toidukaupade otsemüügil, nagu põllumajandustootjate turud, kahekordne eelis: ei kasutata tootjatele kahjulikke tavasid ja tootjatel on suurem autonoomsus ja suuremad tulud, samal ajal kui tarbijatel on ligipääs värsketele, autentsetele ja keskkonnahoidlikele kindla päritoluga toodetele. Ühes uuringus leiti, et põllumajandustootjad teenisid tavapäraste turgude asemel selliseid tarneahelaid kasutades oma saaduste eest palju suuremat sissetulekut (33). Selliseid algatusi tuleks riiklikest vahenditest rahastamisega veelgi toetada, näiteks põllumajanduspoliitika teise samba maksetest, kuna need algatused toetavad majanduskasvu ja loovad töökohti ning täidavad tarbijate vajadusi.

9.6. Liikmesriigid peaksid arendama viise, kuidas parandada põllumajandustootjate ja kohalike toidukäitlemisettevõtjate olukorda otselepingute kaudu, mis sõlmitakse avaliku sektori asutustega uute riigihankeid reguleerivate direktiivide rakendamisel ja mis lähtuvad enamast kui maksimaalse allahindluse loogikast.

9.7. Lisaks tuleks algatada üleeuroopaline teavitus- ja teadlikkuse tõstmise kampaania toidu väärtuse teemal. Tarbijate teadlikkuse tõstmine toiduainete tootmisest ning nende väärtusest on muutunud järjest vajalikumaks ning see võib kaasa aidata õiglasemate kaubandustavade kujunemisele.

Brüssel, 19. oktoober 2016 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Georges DASSIS

(1) ELT C 133, 9.5.2013, lk16.

(2) Vt joonealune märkus 1.

(3) Euroopa Parlamendi 7. juuni 2016. aasta resolutsioon ebaõiglaste kaubandustavade kohta toiduainete tarneahelas (2015/2065(INI)).

(4) Friends of the Earth, 2015. Eating From The Farm.

(5) Consumers International, 2012. The relationship between supermarkets and suppliers: What are the implications for consumers?

(6) Vt joonealune märkus 1.

(7) Euroopa Komisjon, 2014. „Ettevõtjatevaheliste ebaausate kauplemistavade vastu võitlemine toiduainete tarneahelas“, COM(2014) 472 final.

(8) Europe Economics. Estimated costs of Unfair Trading Practices in the EU Food Supply Chain.

(9) Make Fruit Fair, 2015. Banana Value Chains in Europe and the Consequences of Unfair Trading Practices. http://www.makefruitfair.org/wp-content/uploads/2015/11/banana_value_chain_research_FINAL_WEB.pdf.

(10) Weekly Report, Berlin 13/2011, lk 4 ja järgnevad.

(11) Vt joonealune märkus 1.

(12) Fair Trade Advocacy Office, 2014. Who’s got the power? Tackling imbalances in agricultural supply chains. Lk 4.

(13) Euroopa Parlamendi siseturu- ja tarbijakaitsekomisjon, 2016. Raport ebaõiglaste kaubandustavade kohta toiduainete tarneahelas (2015/2065(INI)).

(14) Feedback, 2015. Food Waste In Kenya: uncovering food waste in the horticultural export supply chain.

(15) COM(2016) 32 final.

(16) http://www.supplychaininitiative.eu/de/homepage.

(17) http://ec.europa.eu/growth/sectors/food/competitiveness/supply-chain-forum/index_en.htm.

(18) Euroopa Parlamendi 7. juuni 2016. aasta resolutsioon ebaõiglaste kaubandustavade kohta toiduainete tarneahelas (2015/2065(INI)).

(19) Euroopa Parlamendi resolutsioon (2015/2065(INI)), ibid.

(20) Vt joonealune märkus 15.

(21) UK GOV. 2016: www.gov.uk/government/publications/groceries-supply-code-of-practice.

(22) Tegevusjuhis kehtestati Ühendkuningriigi konkurentsikomisjoni korraldatud uurimise tulemusel, kuna tuvastati, et jaemüüjatel on tarneahelas ebaproportsionaalselt suur võim, mis viib riski tarneahelat mööda ettepoole.

(23) Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia, Informe sobre las relaciones entre fabricantes y distribuidores en el sector alimentario, 2011.

(24) Soome konkurentsiamet: „Soome konkurentsiameti uuring näitab, et tarbekaupadega kauplemises kasutatakse ostja jõudu mitmel sellisel viisil, mis on konkurentsi seisukohalt küsitavad“, 2012.

(25) Autorité de la Concurrence, Avis no 12-A-01 du 11 janvier 2012 relatif à la situation concurrentielle dans le secteur de la distribution alimentaire à Paris.

(26) Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, „Indagine conoscitiva sul settore della Grande Distribuzione Organizzata“, 2013

(27) Feedback, 2015 ibid.

(28) Euroopa Parlamendi resolutsioon (2015/2065(INI)), ibid.

(29) Link: http://www.biicl.org/documents/872_biicl_enforcement_mechanisms_report_-_final_w_exec_sum.pdf?showdocument=1.

(30) Euroopa Parlamendi resolutsioon (2015/2065(INI)), ibid.

(31) ELT C 303, 19.8.2016, lk 64.

(32) European CSA Research Group, 2015. Overview of Community Support Agriculture in Europe http://urgenci.net/wp-content/uploads/2016/05/Overview-of-Community-Supported-Agriculture-in-Europe.pdf.

(33) http://www.foeeurope.org/sites/default/files/agriculture/2015/eating_from_the_farm.pdf.