Sissejuhatus

Integreeritud ühtne turg on majanduskasvu ja töökohtade loomise peamine liikumapanev jõud ning pakub Euroopa kodanikele täiendavaid võimalusi. Seepärast on sellel keskne roll strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisel.

Nagu on teatatud komisjoni 2012. aasta juuni teatises „Ühtse turu parem juhtimine”,[1] on käesoleva aruande eesmärk jälgida ühtse turu toimimist Euroopa poolaasta protsessi raames. Aruandes esitatakse ühtse turu integratsiooni hetkeseisu analüüs peamistes suurima kasvupotentsiaaliga valdkondades, st teenused, võrgustikud ja digitaalne majandus[2]. Käesoleva aruande eesmärk on määrata 2013. aasta majanduskasvu analüüsi raames kindlaks poliitika prioriteedid, mis juhul, kui liikmesriigid neid ellu viivad, aitaksid kaasa ühtsest turust tuleneva majanduskasvu täieliku potentsiaali kasutamisele ning edasise integratsiooni allesjäänud takistuste kõrvaldamisele. Käesoleva aruandega kutsutakse üles ka suurendama jõupingutusi, et tagada juba kehtestatud eeskirjade parem rakendamine ja jõustamine.

1. Ühtse turu integratsiooni ülevaade

Kui kõrvaldada takistused inimeste, kaupade, teenuste ja kapitali vabalt liikumiselt, võimaldab ühtne turg ettevõtjatel tegutseda suuremas mastaabis, suurendades seega nende innovatsioonivõimet, suutlikkust investeerida, muutuda tootlikumaks ja luua töökohti. Integratsiooniprotsessist tulenev suurem konkurents toimib võimsa stiimulina, et pakkuda suuremat valikut odavamaid ja kvaliteetsemaid tooteid Euroopa tarbijatele, nagu on näha tarbijaturgude tulemustabelitest. Tööjõu liikuvus aitab oluliselt kaasa tõeliselt üleeuroopalise tööturu tekkimisele, mis võimaldab pakkuda head vastavust tööandjate vajaduste ja tööotsijate oskuste vahel, suurendades ELi äriühingute tootlikkust ning seega majanduskasvu ja tööhõivet, ning aidates kõrvaldada kaht kõrvuti eksisteerivat probleemi, milleks on mitmes piirkonnas püsivalt kõrge töötuse määr ja ELi kiirema majanduskasvuga piirkondades tööjõupuuudus.

1.1. Neli vabadust

1.1.1. Kaubad

· 20 aastat pärast ühtse turu algust toimub kaupade turu integratsioon ikka veel, kuigi aeglasemas tempos. ELi-sisene kaubandus moodustas 1999. aastal ligikaudu 17 % ELi SKPst ning 2011. aastal peaaegu 22 % ELi SKPst. ELi-välise ekspordi kasv on olnud jõulisem, kuid selle väärtus on ainult ligikaudu 12 % ELi SKPst. See tähendab, et siseturg on Euroopa ettevõtjatele endiselt väga oluline ning et ikka veel on võimalusi ELi-sisese kaubanduse kasvu stimuleerimiseks.

· Kuigi integratsioon üldiselt süveneb, on olukord ELi eri liikmesriikides üsna erinev. Kaubaturu integratsiooni puhul on positiivseid suundumusi, nagu osutab ELi-sisese impordi ja ekspordi areng suhtes SKPsse perioodil 1999–2011 järgmistes riikides: CZ, DE, HU, LT, LV, NL, PL, SI, SK; mõningaid negatiivseid suundumusi või seisakut võib täheldada järgmistes riikides: EL, ES, FI, FR, IE, LU ja UK. Enamikus esimese rühma riikides oli integratsiooni süvenemine osa järelejõudmise protsessist, sest nad alustasid väiksema avatuse tasemelt, mis oli oluliselt allpool nende potentsiaali. Saavutatud integratsiooni taseme põhjal (ELi-sisese kaubavahetuse suhe SKPsse) võib väita, et väiksemad ELi liikmesriigid on loomult avatumad, välja arvatud Kreeka ja Küpros, mis olid suhteliselt suletud; neile järgnesid Portugal ja Põhjamaad.

· Vaadates riikide rühma, mis on teinud edusamme ühtse turuga integreerumisel, on enamiku riikide (PL ning mõnevõrra CZ, SI, DE, SK ja NL) hinnapõhise konkurentsivõime positsioon alates 1990ndate aastate lõpust paranenud[3]. LT ja LV olid eriti edukad nendel turgudel, kus SKP kasv oli kõnealusel perioodil kõrgem. HU näib olevat saanud kasu peamiselt mitte-hinnapõhisest konkurentsivõimest[4]. Peaaegu kõigi nende riikide puhul kaasnes suurema integratsiooniga siseturul ka nende kaubandusbilansi positsiooni paranemine ELi partneritega.

Joonis 1. ELi-sisese kaubavahetuse areng

Andmete allikas: Eurostat

· Nende riikide rühmas, kelle integratsioon vähenes või seiskus (võttes arvesse ELi-sisese kaupade impordi ja ekspordi suhet SKPsse), kogesid Hispaania ja Luksemburg nii suhteliselt madalat nõudluse kasvu oma partnerriikide majanduste puhul kui ka mõningast kulupõhise konkurentsivõime kaotust. Ka Kreeka kulupõhine konkurentsivõime halvenes. Soomel ja Ühendkuningriigil oli probleeme mitte-kulupõhise konkurentsivõimega. Need tegurid selgitavad integratsiooni arengut ekspordi poolel, kuid import on tugevas korrelatsioonis ekspordiga[5]. Sellest olenemata oli integratsiooni negatiivne suundumus mitme nimetatud riigi puhul seotud nende ja ELi partnerite vahelise kaubandusbilansi halvenemisega[6].

· ELi integratsioon kolmandate riikidega on nüüd kiirem kui sisemine integratsioon. See kajastab üleilmastumise protsessi ning nõudlust kiirema majanduskasvu järele mitmes tärkava turumajandusega riigis. See ei ole tingimata negatiivne märk, sest ELi sisekaubanduse ja maailmakaubanduse puhul ei ole seda, et ühe suurenemise tulemusena teine väheneb. Liikmesriigid, kes integreerusid enam maailmakaubandusse, on samuti need, kelle integratsioon oli kõige jõulisem ELis[7].

Joonis 2. ELi-sisese ja ELi-välise kaubavahetuse võrdlus

Andmete allikas: Eurostat

1.1.2. Teenused

· ELi-sisene teenustekaubandus järgis üldiselt sarnaseid arengusuundi nagu kaubavahetus (joonis 3). Integratsiooni tase sektoris, mis moodustab majandusest rohkem kui 70 %, on siiski jätkuvalt märkimisväärselt madalam kui kaupade turul. Ning praegu ei ole märke, et see integratsioon järele jõuaks. Siiski osutab hinnaerinevuse suurenemine ELi-siseste tõkete võimalikule püsimisele teenustekaubanduses. Kuigi erinevused hinnaerinevuste tasemetes on suures osas loomulikud ning tulenevad teenuste madalamast transporditavusest, kaubeldavusest[8] ja heterogeensusest, võivad erinevused nende teenuste ja kaupade erinevates suundumustes, mille puhul hinnaerinevused vähenesid, osutada konkurentsi ebapiisavale tasemele kõnealuses sektoris (joonis 4). Hinnaerinevuste suundumused on olnud jõulisemad ELi kõige vanemates liikmesriikides.

Joonis 3. ELi-sisese teenustekaubanduse areng

Andmete allikas: Eurostat

Joonis 4. Hinnaerinevused ELi liikmesriikides

Andmete allikas: Eurostat

· Paljude teenuste mittekaubeldavuse tõttu toimub teenuste turul integratsioon peamiselt ettevõtete loomise kaudu. Ettevõtete välismaise kontrolli all olemist käsitlevatest andmetest[9] nähtub, et peaaegu kõigis liikmesriikides oli integratsiooni aste teenuste puhul madalam kui muude sektorite puhul (joonis 5). Sarnaselt kaubanduse avatuse näitajatele olid väiksemad majandused avatumad, välja arvatud Küpros, Sloveenia ja Portugal, mis on üldiselt kõige suletumad, olenemata nende suurusest. Itaalia on suurtest majandustest kõige vähem integreeritud, võttes arvesse andmeid ettevõtete välismaise kontrolli all olemise kohta.

Joonis 5: ELi-sisesed asutamise tasemed teenustesektoris ja muudes sektorites

Andmete allikas: Eurostat

· Komisjoni iga-aastased tarbijaturgude tulemustabelid osutavad, et Euroopa tarbijate hinnang turu toimimisele on tavaliselt kõrgem nende turgude puhul, mis on integreeritumad[10]. Järgnevast graafikust nähtub, et peaaegu kõigis liikmesriikides on tarbijate antud hinnang vähemintegreeritud teenusteturgudele madalam kui kaupade turgudele.

Joonis 6. Kaupade ja teenuste turgude toimimine vastavalt tarbijate antud hinnangule

Allikas: Turu-uuring, 2012 (komisjon, tervise- ja tarbijaküsimuste peadirektoraat)

1.1.3. Kapital

· ELi-sisesed investeeringud, mille abil äriühingud alustavad oma tegevust teistes liikmesriikides, on integratsiooni üks peamine tegur. Piiriülesed investeeringud on ka üks peamine viis, kuidas uuendusi levitatakse kogu ühtsel turul.

· Pärast pikka piiriüleste investeeringute suurenemise perioodi on piiriülesed investeeringud finantskriisi ajal oluliselt vähenenud ning vastupidiselt piiriülesele kaubandusele ei ole need täielikult taastunud.

Joonis 7. ELi-siseste välismaiste otseinvesteeringute areng

Andmete allikas: Eurostat

· Sarnane negatiivne integratsioonidünaamika on märgatav ka finantsturgude puhul. Kriis on oluliselt suurendanud turu volatiilsust ning finantsintegratsiooni näitajad kajastavad sellist volatiilsust alates 2007. aastast. Finantssüsteemis ja eelkõige pangandussektoris on mitmes riigis alanud restruktureerimise protsess. Välistada ei saa võimalust, et siseriiklike lahendustega kaasneb pankade tagasiliikumine liikmesriigi piiridesse. See aga muudaks osaliselt olematuks Euroopa finantsintegratsiooni märkimisväärsed hüved ning ohustaks majanduslikku integratsiooni tervikuna. Võita on palju, kui muudatused kooskõlastatakse nõuetekohaselt ning lisatakse ELi tasandil väljatöötatud uutesse järelevalvealastesse ja reguleerivatesse raamistikesse.

1.1.4. Tööjõud

· Kuigi teises liikmesriigis töötavate ELi kodanike arv suureneb, on tööjõu liikuvus Euroopas liiga madal võrreldes ELi potentsiaaliga ning ei vasta sellele, mida võiks eeldada tõeliselt ühtsel tööjõuturul. ELi kodanikud, kes on majanduslikult aktiivsed teises ELi riigis, moodustavad ainult 3,1 % ELi tööjõust ning see näitaja suureneb igal aastal vaid ligikaudu 0,1 %.

· Rahvusvahelistest võrdlustest[11] on ka näha, et piiriülene liikuvus ELi liikmesriikide vahel on võrreldes muude piirkondadega (nt Ameerika Ühendriigid, Kanada või Austraalia) piiratud. Kuigi see on osaliselt seletatav väga suure keelelise mitmekesisusega ning eri institutsionaalsete raamistikega, osutatavad kõnealused võrdlused siiski, et geograafilist liikuvust ELis on võimalik suurendada.

· Vastavalt Eurobaromeetri uuringule[12] kaaluks 28 % tööealistest ELi kodanikest teises ELi riigis töötamist ning 15 % ei kaaluks teise ELi riiki minemist liiga paljude takistuste tõttu. Rohkem kui pooled eurooplased peavad keele ja perekonnaga seotud kaalutlusi peamisteks takistusteks Euroopa kodanike liikuvusele. Sellest olenemata nimetasid isikud, kes otsustasid mitte töötada teises ELi liikmesriigis, põhjustena ka haldustõkkeid, nagu bürokraatia, kvalifikatsioonide tunnustamine ja sotsiaalkindlustus. Takistusteks tööjõu liikuvusele võivad olla ka teatavad täiendavad pensioniskeemi eeskirjad, maksutõkked teise liikmesriiki kolimise korral (hüvitiste saamine, maksusoodustused, topeltmaksustamine või kõrgemate progressiivsete maksumäärade kohaldamine mitteresidentide suhtes) ning paljude liikuvate töötajate vähene teadlikkus oma õigustest ja kohustustest.

· Komisjoni hiljutises aruandes[13] rõhutati ka liikuvuse makromajanduslike tegurite olulisust, näiteks sissetulekute suhtelise taseme erinevus, sest on näha, et vaeseimad liikmesriigid on kogenud suurimat väljarännet; selle teguri osatähtsus eeldatavasti langeb järelejõudmise protsessi käigus. Makromajanduslikuks teguriks on ka tööpuuduse taseme pikaajalised erinevused, kuigi see on vähem ilmne. Lisaks rõhutati aruandes ka sotsiaalseid ja kultuurilisi tegureid, näiteks rändemudeleid mõjutavad rändajate kogukonna võrgustikud.

2. Majanduskasvu ja töökohtade loomise käivitajad ühtsel turul

· Komisjon soovitab oma 2012. aasta juunis vastu võetud teatises, milles käsitletakse ühtse turu paremat juhtimist,[14] võtta meetmeid, et kasutada ära ühtse turu potentsiaal valdkondades, kus selline potentsiaal on suurim. Mitme majandusnäitaja alusel on teenused, finantsteenused,[15] transport, digitaalne turg ja energia määratletud kui peamised valdkonnad, kus tuleks võtta eelisjärjekorras poliitikameetmeid ja tugevdada ühtse turu rakendamist[16].

· Samal ajal on oluline parandada ka tööstustoodete siseturu toimimist, tehes muu hulgas kindlaks lüngad ja tõkked, mis ikka veel takistavad toodete vaba liikumist, ning parandades tooteid käsitlevate õigusaktide kvaliteeti ja tõhusust. Lisaks tuleb hoolikalt jälgida nn vastastikuse tunnustamise põhimõtte rakendamist kaupade ühtsel turul[17].

· Juunis avaldatud teatises, mis käsitleb ühtse turu paremat juhtimist, juhitakse tähelepanu sellele, et ühtse turu eeskirjad on vaja nõuetekohaselt siseriiklikku õigusesse üle võtta, rakendada ja jõustada, et saavutada ühtse turu täielik potentsiaal. Seepärast seatakse teatises kõrged eesmärgid ELi õigusaktide ülevõtmiseks ja järgimiseks, eelkõige, kuid mitte ainult, eespool osutatud peamistes valdkondades. Hiljutine siseturu tulemustabel näitab mõningaid edusamme eelkõige seoses vastavuse puudujäägi vähendamisega[18]. Siiski on suurenenud nende direktiivide arv, mille ülevõtmistähtaega on ületatud kaks aastat või rohkem.

· Põhivaldkondade puhul kutsutakse juunis avaldatud teatises üles kohaldama täisleppimatust eeskirjade ülevõtmise ja rakendamise suhtes. Selles nõutakse probleemide säilimise korral kiirendatud rikkumismenetluse kohaldamist. Nagu lisas esitatud tabelist nähtub, ei ole me seda veel saavutanud. Ainult üks liikmesriik (DK) juba täidab kõiki 2012. aasta juuni teatises seatud eesmärke, kuid rohkem kui pooled liikmesriigid ei ole täitnud rohkem kui kolm eesmärki. Pikimad hilinemised seoses ülevõtmisega on energiasektoris; transport aga on valdkond, kus enamik liikmesriike ei täida eesmärke peaaegu süstemaatiliselt.

· Liikmesriigid peaksid hoogustama meetmete võtmist, tagamaks et üksikisikud ja ettevõtjad saavad kasutada tulemuslikult oma ühtse turu õigusi, tagades, et liikmesriikide kohtud kohaldavad ja jõustavad siseturgu käsitlevaid õigusakte tulemuslikult ning pakkudes kvaliteetset teavet, e-valitsuse vahendeid ja menetlusi ning investeerides mehhanismidesse, et probleemid kiiresti lahendada. Selles valdkonnas on veel palju teha[19]. Näiteks on SOLVITi (peamine probleemide lahendamise vahend liikmesriigi tasandil, umbes 1300 juhtumit aastas) võimalused alakasutatud, seda osaliselt töötajate vähesuse tõttu SOLVITi eri keskustes.

· Juunis avaldatud teatises kutsutakse üles ka kiiresti rakendama ühtse turu aktis sisalduvaid olulisi meetmeid, et suurendada majanduskasvu ja usaldust[20].

1.2. Teenuste turud Turu toimimine ja ELi integratsiooni takistused

· Teenuste direktiiv on teenuste valdkonna ühtse turu integratsiooni nurgakivi. Hiljutises uuringus[21] hinnatakse, et teenuste direktiivist oleks võimalik saada täiendavat kasu, kui liimesriigid püstitaksid direktiivi rakendamisel kõrgemaid eesmärke. Ambitsioonika stsenaariumi korral, kus kõik liikmesriigid saavutaksid parima viie riigi[22] keskmise taseme seoses tõketega sektori kohta (mis on peaaegu kõigi teenuste direktiiviga hõlmatud piirangute kõrvaldamine), võiks selle majanduslik mõju olla SKP suurenemine kuni 2,6 %[23]. Selleks et kasutada ära teenuste direktiivist tulenevat majanduskasvu potentsiaali 2015. aastaks, esitas komisjon käesoleva aasta juunis tegevuskava[24].

Teenuste direktiiv sisaldab mitut olulist ja ühemõttelist kohustust,[25] mida peaaegu pooled liikmesriigid ei täida. Näiteks on mõnes neist ikka veel piirangud teenuse osutaja kodakondsuse või elukoha alusel (nt Maltal ja Rootsis patendivolinike puhul, Itaalias, Küprosel ja Poolas turismisektori mõne teenuse puhul).

Teenuste direktiivis sisalduva teenuste osutamise vabaduse klausli kohaldamise puhul on liikmesriigid üldiselt võtnud konservatiivse lähenemisviisi ning kohtlevad piiriüleseid teenuseosutajaid jätkuvalt samal viisil kui riigis asutatud teenuseosutajaid, kohaldades nende suhtes seega põhjendamatult topeltreguleerimist, sest nad peavad täitma nii päritolu- kui ka vastuvõtva riigi eeskirju näiteks seoses kutsekindlustusega. Lisaks on mitmes liikmesriigis (nt BG, FI, IE, IT, LV, PL, RO, SI, SE) ebakindlust selles osas, milliseid eeskirju kohaldatakse teenuseosutajate suhtes, kes soovivad osutada piiriüleseid teenuseid ajutiselt, vastupidiselt teenuseosutajatele, kes soovivad alustada tegevust asjaomases riigis. Selle ebakindluse tulemusena võidakse teenuste ajutist osutamist käsitada kui asjaomases riigis asutamist ning seega pannakse teenuseosutajatele regulatiivne topeltkoormus, mis samuti raskendab teenuste piiriülest osutamist.

· Teenuste sektoritesse kuulub mitu kutseala, mis on reguleeritud liikmesriigi tasandil. Need õigusnormid osutavad turule sisenemise tõketeks (nt nõuded, millega on teatavad tegevused reserveeritud konkreetse kvalifikatsiooni omanikele) ja/või tegevuse tõkked (st piirangud kutsetegevusele, näiteks nõuded äriühingute õiguslikule vormile ja kapitali struktuurile). Mõnes liikmesriigis (BG, CY, DE, PL, SK, SI ja SE) on jäänud alles nõuded, millega määratakse kindlaks tariifid teatavatele kutsealadele (nt insenerid/arhitektid, arvestuseksperdid, maksu- ja patendinõustajad või veterinaarid).

Kuigi kutsealade reguleerimine võib olla õigustatud avaliku huviga, on see ELi eri liikmesriikides väga erinev: reguleeritud kutsealade arv eri liikmesriikides on vahemikus 47-st kuni 368-ni. Lisaks on olulised erinevused reserveeritud tegevusalade[26] ulatuses ning nõutavate kvalifikatsioonide tasemes. Seoses sellega on 2012. aastal esitatud riigipõhised soovitused juba kaheksale liikmesriigile (AT, CY, FR, DE, IT, PL, SI, ES) vajaduse kohta vähendada regulatiivseid tõkkeid ametitoimingute puhul. Mõni liikmesriik (eelkõige PL, PT, IT, ES, CZ) on algatanud selles valdkonnas reforme, et suurendada konkurentsi, lihtsustada ärikeskkonda või vähendada töötust, eelkõige noorte hulgas.

· Tulemuslikud juhtimise vahendid on ülima tähtsusega, et täielikult realiseerida üldiselt ühtset turgu käsitlevate õigusaktide ja eelkõige teenuste direktiivi integratsioonipotentsiaal. Nende oluliste vahendite hulgas on ühtsed kontaktpunktid ja siseturu infosüsteem (IMI).

Olukord seoses ühtsete kontaktpunktidega on liikmesriigiti väga erinev. Kõige arenenumaid ühtseid kontaktpunkte omavad DK, EE, ES, LU, NL, SE, UK ja LT ning samal ajal on riikides BG, EL, IE, RO ja SI areng oluliselt mahajäänud. Eelkõige on suured erinevused selle teabe üksikasjalikkuses ja kasutajasõbralikkuses, mida ühtsed kontaktpunktid annavad peamisi teenuste sektoreid käsitlevate siseriiklike eeskirjade kohta. Lisaks on palju haldusmenetlusi, mida ikka veel ei saa teostada veebipõhiselt või mida ei saa teostada piiriülesed kasutajad.

Siseturu infosüsteemi teabevahetuste üldarv teenuste puhul on jätkuvalt madal. Peaaegu pooled teabevahetustest algatas Saksamaa, kus on siseturu infosüsteemis registreeritud ka suurim arv ametiasutusi seoses teenustega. BE, DK, EE, FI, IE, NL, RO ja UK ei ole saatnud 2012. aastal ühtegi taotlust. Kõige rohkem sissetulevaid teabetaotlusi on saanud PL, HU ja UK.

· Teenusteturgudel on suurima majandusliku kaaluga SKP ja tööhõive suhtes ning keskmisest suurema kasvupotentsiaaliga ettevõtjatele osutatavad teenused (11,7 % ELi lisaväärtusest 2009. aastal), jae- ja hulgikaubandus (11,1 %) ning ehitus (6,3 %).

· Mitmes liikmesriigis on ettevõtjatele osutatavate teenuste sektor ikka veel rangelt reguleeritud. Näiteks nõuded, millega piiratakse ettevõtlusvormi vabalt valimist ja kirjutatakse ette teatavat liiki kapitalistruktuur, võivad takistada piiriüleste ametitoimingute arengut. Mõni selline tõke on pärast teenuste direktiivi jõustumist muudetud leebemaks (PL, DE, FR, CY ja IT), kuid mitte kõik (eelkõige on ranged nõuded kehtestanud AT, BE, BG, CZ, DK, FR, DE, IT, MT, PL, PT, RO, SK, SI ja UK advokaadi elukutse puhul).

· Euroopa jae- ja hulgimüügisektoreid iseloomustab majandusliku küpsuse ebavõrdne tase ja mitme turu küllastatus. Jaemüügisektoris takistavad konkurentsi allesjäänud tõkked, näiteks koormavad õigusaktid, millel võivad olla protektsionistlikud põhjused, või kaupluse müügipinna suhtes kehtestatud ebaproportsionaalsed piirangud. 2012. aasta riigipõhistes soovitustes on rõhutatud vajadust kõrvaldada piirangud jaemüügisektoris (BE, FR, HU, ES). Mõni liikmesriik (ES) on juba algatanud selles valdkonnas reforme. 2012. aasta riigipõhistes soovitustes on rõhutatud ka üldisemalt vajadust tugevdada konkurentsi jaemüügisektoris (BE, DK, FI).

Mõni liikmesriik nõuab, et ettevõtjad täidaksid nn majandusliku vajaduse testi nõudeid. Need on testid, mille puhul tegevusloa andmine eeldab 1) majandusliku vajaduse või turunõudluse olemasolu tõendamist, 2) tegevuse võimaliku või praeguse majandusliku mõju hindamist (nt juba asutatud teenuseosutajate puhul) või 3) hinnangut selle kohta, kas tegevus on kooskõlas pädeva asutuse majanduslike planeerimiseesmärkidega. Kõnealused testid võimaldavad meelevaldseid otsuseid, põhjendamatuid piiranguid ning nendega kaasnevad ettevõtjale olulised kulud. Sellised nõuded on teenuste direktiivi kohaselt keelatud, kuid neid kohaldavad ikka veel RO, AT, EL, NL, HU ning riikide DE ja ES teatavad piirkonnad.

Jaemüügisektori toimimist võivad mõjutada ka takistused piiriülesele kaubatarnele. Jaemüüjad ei saa alati vabalt hankida oma kaupu parima hinnaga kogu Euroopast. Esineb tarnimise territoriaalset piiramist, mis välistab madalamad hinnad mõne riigi turul (LU ja BE), seda eelkõige kaubamärgiga toodete puhul.

· Dünaamilise ehitussektori arengut ELis mõjutab asjaolu, et ettevõtjad ja kutsealade esindajad on silmitsi takistustega, mis tulenevad sellest, et tegevusloa andmise süsteemide või eriteenuseid osutavate ekspertide sertifitseerimise puhul (näiteks hoonete keskkonnaalase sertifitseerimise valdkonnas) puudub vastastikune tunnustamine. Näiteks seoses energiatõhususe sertifitseerimise teenuse osutajatele tegevusloa andmise menetlustega ei näi BE, CY, LV, LT ja MT võimaldavat piiriülest teenuste osutamist.

· Riigihanked on teenuste sektorile oluline turg – 2010. aastal olid ELi eeskirjadega hõlmatud hankevõimalused ettevõtjatele ligikaudu 447 miljardit eurot[27] (3,7 % ELi SKPst), millest teenuslepingud moodustasid ligikaudu 42 %. Siiski ainult 3,5 % hankelepingutest, mis ületavad ELi künnisväärtused, sõlmitakse piiriüleselt[28] (teenuste puhul on see osakaal veelgi madalam, st 2 %) ning takistused integreeritud hanketurule püsivad. Hanke-eeskirjade parem rakendamine liikmesriikides võiks tõhusust oluliselt suurendada. 2012. aastal esitati riigipõhised soovitused 5 liikmesriigile (BG, CZ, DK, HU ja SK).

· Võttes arvesse riigihanke olulisust, tekitab eriti muret, et avaliku sektori asutused on jätkuvalt halvimad maksjad Euroopa Liidus. Euroopas mahakantud võlgade suurus on 2012. aastal kasvanud 2,8 %-ni nõuete kogusummast ning saavutanud enneolematu taseme 340 miljardit eurot. Erinevus põhja- ja lõunapoolsete liikmesriikide vahel kahjustab tõsiselt ELi ühtse turu integratsiooni[29]. Kui 2011. aastal vastu võetud hilinenud maksmist käsitlevat direktiivi[30] rakendataks nõuetekohaselt, võiks vabaneda 180 miljardit eurot aastas tänu avaliku sektori asutuste kohustusele tasuda 30 päeva jooksul, mis parandataks oluliselt ettevõtjate rahavoogusid ja aitaks neil väljuda majanduskriisist.

· Tarbija seisukohast on kõige kehvemini toimivaks tururühmaks jaepanganduse teenused, eelkõige tasude ja pakutavate tingimuste võrreldavuse osas, parima pakkumise valimisel või teenusepakkuja vahetamisel[31]. Usaldusväärne ELi raamistik,[32] millega tagatakse tarbija teavitamine, õigused, õiguskaitsevahendid ning juurdepääs põhilistele pangandusteenustele, võimaldab osaleda jaepangandussektoris kõigil tarbijatel, eelkõike tundlikel.

Poliitikaprioriteedid

· Liikmesriigid peaksid keskenduma järgmistele peamistele prioriteetidele:

o viima oma õigusaktid täielikult vastavusse teenuste direktiiviga, eelkõige täites kõik selle ühemõttelised kohustused;

o seadma teenuste direktiivi rakendamisel kõrgemad eesmärgid, tehes järgmist:

- vaadates läbi ülejäänud nõuete hädavajalikkuse ja proportsionaalsuse, eelkõige nende nõuete, millega määratakse kindlaks tariifid teatavatele kutsealadele, ning nende, millega piiratakse äriühingu struktuuri ja kapitali struktuuri;

- koostades ülevaate teenuste osutamise vabaduse klausli rakendamisest peamistes sektorites, st ehitussektor, ettevõtjatele osutatavad teenused ja turism.

Selline läbivaatamine peaks toimuma süstemaatilise vastastikuse eksperdihinnangu protsessina, mida toetab komisjon ja mille eesmärk on kõrvaldada allesjäänud ebavajalikud, põhjendamatud ja ebaproportsionaalsed piirangud;

o hindama selliste nõuete põhjendatust, millega piiratakse nii reguleeritud kutsealadele juurdepääsu kui ka nendega tegelemist, sealhulgas kutseühingute rolli, ning nende nõuete põhjendamatuse korral need kõrvaldama või neid lõdvendama. Sellised hindamised peaksid sisaldama ka uute reguleeritud kutsealade kehtestamise kriteeriumide läbivaatamist;

o tugevdama konkurentsi jaemüügisektoris, vähendades tõkkeid ja tegevuspiiranguid. Eelkõige tuleks süstemaatiliselt ära kaotada allesjäänud majandusliku vajaduse testid;

o parandama ühtseid kontaktpunkte, et neist saaksid täieulatuslikud e-valitsuse vahendid, mis asjakohaselt vastavad teenuse osutajate ja saajate vajadustele. Nende kasutajasõbralikkuse parandamiseks peaks eesmärk olema eelkõige see, et ühtsed kontaktpunktid hõlmavad kõiki menetlusi ettevõtte elutsükli ajal ning et need on mitmekeelsed;

o võtma hilinenud maksmist käsitleva direktiivi siseriiklikusse õigusesse üle võimalikult ruttu (ülevõtmise tähtaeg liikmesriikide jaoks on 16. märts 2013).

1.3. Energiaturud

Turu toimimine ja ELi integratsiooni takistused

· Energiasektori osa SKPs on ELis kasvanud alates 2000. aastast ning on viimastel aastatel ületanud 2½ %[33]. See näitaja ei kajasta siiski täielikult selle sektori olulisust majanduses, kus ta annab määrava tähtsusega tootmissisendi kõigile teistele sektoritele ning mõjutab seega oluliselt nende kulupõhist konkurentsivõimet.

· Energia siseturg hakkab aeglaselt, kuid kindlalt tulemusi andma[34]. Elektri hulgimüügihinnad on ELis kasvanud vähem, kui ülemaailmsed primaarenergia hinnad ja inflatsioon. Gaasi hulgimüügihinnad on olnud märgatavalt madalamad neis liikmesriikides, kus turud toimivad paremini. Gaasitarned jaetarbijatele on olnud vähem tundlikud eksportivate riikide poolsele mahu ajutisele vähendamisele tänu paindlikumale infrastruktuurile ja selgetele hinnasignaalidele ELis.

· Me ei ole eesmärki siiski veel saavutanud. Kõige viimases tarbijaturgude tulemustabelis olid energiateenuste (nii gaas kui ka elektrienergia) tulemused keskmisest madalamad, kusjuures elektrienergia tarnimine oli viie kõige kehvema tulemusega sektori hulgas (30-st)[35]. Lisaks ei peeta energiaturge üldiselt läbipaistvaks või uute sisenejate jaoks piisavalt avatuks[36].

· Energiaturu integratsiooni puudumist tõendab ka asjaolu, et elektrienergia ja gaasi jaemüügihindade ühtlustumine ELis on väike ning kõige kallimates liikmesriikides makstav hind on odavaimates riikides makstavast hinnast mitu korda kõrgem. See on nii mitmel põhjusel: hindade reguleerimine mitmes liikmesriigis (BG, CY, DK, EE, FR, EL, HU, LT, MT, PL, PT, RO, SK, ES), tarne ei ole piisavalt mitmekesine, piiratud piiriülene vastastikune seotus ning võrgukulude, maksustamise ja tööjõukulude erinevused. Reguleeritud hinnad ei loo konkurentsikeskkonda, kus tehakse õiget liiki investeeringuid. Investorid tajuvad seda poliitilise sekkumise näitajana ning see pidurdab investeeringuid. Lisaks võivad hindadega, mis on reguleeritud turuhinnast madalamana, kaasneda tariifid, mis ei ole tarnijatele majanduslikult jätkusuutlikud ning mille kulud kannavad lõpuks tarbijad ühiselt. Lisaks ei paku reguleeritud hinnad stiimuleid energiatõhususe suurendamiseks.

Jaemüügiturul on konkurentsi tase liikmesriigiti erinev ning peamine turu kontsentratsiooni näitaja (HHI[37]) on väga kõrge (rohkem kui 5000) riikides EL, PT, EE, LT, LV, IT ja FR. Lõuna- ja idapoolsemates riikides on tarnijate vahetamise määr väga madal. Üldiselt on tarbijad andnud elektrienergia turgudele madala hinnangu isegi neis liikmesriikides, kus elektriturud on üsna liberaliseeritud, sest nad tajuvad läbipaistvuse puudumist ning rahulolu klienditeenindusega on madal[38].

· Hulgimüügiturgudel on hindade ühtlustumine suurem kui jaemüügiturgudel. Energiaturu likviidsus on viimastel aastatel suurenenud ja sellel on positiivne mõju Euroopa elektrienergia hulgimüügituru toimimisele ning konkurentsile. Turuintegratsiooni on tugevdanud ka turgude suurenev liitmine[39] (17 liikmesriiki on kehtestanud süsteemi). Kui turg ei ole liidetud, ei toimi hinnad tulemuslikult signaalidena, mis määravad turgude vaheliste elektrivoogude suuna. Suurem integratsioon võiks selgitada, miks elektrienergia hulgimüügihinnad ELis ei järginud viimastel aastatel toimunud fossiilkütuste järsku hinnatõusu.

· Vaja on teha märkimisväärseid investeeringuid energiataristu (nt ülekandetorustikud ja elektrivõrgustikud), hoidlate ja veeldatud maagaasi projektidesse, et saavutada gaasi ja elektrienergia siseturud ning tagada varustuskindlus. Sel eesmärgil esitati 2012. aastal riigipõhised soovitused 11 liikmesriigile (BG, DE, EE, ES, FR, HU, IT, LT, LV, MT ja PL) seoses vajadusega suurendada elektri ja/või gaasi vastastikust seotust. Elektri puhul kajastab vajadus teha investeeringuid energiatootmisesse suurenevat nõudlust elektrienergia järele ning siduvaid eesmärke seoses taastuvate energiaallikatega aastaks 2020. Taastuvate energiaallikate optimaalne kasutamine eeldab piisavat vastastikust seotust ja arukaid võrke, sealhulgas hoiustamisvõimsust ja tagavaratootmise taristut. Takistused investeeringutele on seotud lubade andmise menetlustega liikmesriikides, rahastamise ja regulatiivse raamistikuga. Komisjon algatas novembris üldsusega konsulteerimise elektrivarustuskindluse ja tootmise piisavuse kohta.

· Kolmas energiapakett[40] on gaasi- ja elektrituru integratsiooni nurgakivi. Selle siseriiklikusse õigusesse ülevõtmisel ja jõustamisel on siiski viivitusi. 25. oktoobri 2012 seisuga ei ole mitu liikmesriiki veel teatanud kolmanda energiapaketi ühe või mõlema direktiivi täielikust ülevõtmisest. On teostatud nende liikmesriikide teatatud meetmete analüüs, kes on teatanud täielikust ülevõtmisest, ning juhul, kui ülevõtmist ei peeta täielikuks, võetakse meetmeid. Täiendav teave on esitatud lisas. Õigusaktide sujuva rakendamisega on probleeme mitmes tundlikus valdkonnas, st i) ülekandevõrkude omandisuhete eraldamine, ii) tarbijakaitse küsimused (sealhulgas tundlike klientide tulemuslik kaitsmine) ja iii) riiklike reguleerivate asutuste sõltumatus ja volitused, arvestades, et direktiivi kohased sõltumatuse nõuded on väga ranged.

· Energiataristu paketi[41] kiire vastuvõtmine ja rakendamine ning üleliiduline energiataristu ühishuviprojektide loetelu vastuvõtmine on keskse tähtsusega turvalise ja taskukohase energiatarne jaoks tulevikus.

· Seoses energiatõhususega peitub suurim energiasäästu potentsiaal hoonetes, mis moodustavad Euroopa Liidus energia kogutarbimisest 40 %. Seepärast on energiatarbimise vähendamine selles valdkonnas prioriteet „20-20-20” kliima- ja energiaeesmärkide energiatõhususe osas ning ka ressursitõhusa Euroopa tegevuskavas[42]. Nende eesmärkide elluviimisel on tähtis selle valdkonna peamiste õigusaktide õigeaegne ja asjakohane ülevõtmine siseriiklikkusse õigusesse ning nende kiire rakendamine. Nende eesmärkide saavutamisel on ka ehitussektoril oluline roll. Uued tehnoloogiad ei paku suurt potentsiaali mitte ainult uute majade puhul, vaid ka miljonite olemasolevate majade renoveerimisel, et muuta need väga energiatõhusaks.

Poliitikaprioriteedid

· Integreeritud ja hästi toimivate energiaturgude saavutamiseks peaksid liikmesriigid keskenduma järgmistele olulistele prioriteetidele:

o võtma õigeaegselt ja täielikult üle kolmanda energiapaketi direktiivid ning kohaldama asjakohaselt kolmanda energiapaketi määruseid, kui liikmesriigid seda veel teinud ei ole, et tuua võimalikult suurt kasu Euroopa tarbijatele ja ettevõtjatele. Võtma üle olulised energiatõhususe alased õigusaktid, eelkõige energiatõhususe direktiiv, ja neid rakendama;

o analüüsima, kas tootmisse investeeritakse liiga vähe ning miks on tootmis- ja tarbimisharjumused põhjalikult muutumas. Liikmesriigid peaksid otsima kõigile tekkinud probleemidele enne meetmete kavandamist piiriüleseid lahendusi, et vältida energia siseturu killustumist;

o suurendama tarbijate mõjuvõimu, andes neile võimaluse teha teadlikke valikuid ja pakkudes rohkem stiimuleid energiatõhusaks käitumiseks;

o kaotama järk-järgult reguleeritud hinnad, tagades samas tugeva konkurentsi ja parandades tundlikumate tarbijate kaitset. Reguleeritud hindade järk-järgulise kaotamisega antaks õigeid hinnasignaale, mida on vaja piisavate investeeringute tagamiseks ja energiatõhususe suurendamiseks. Pikemas perspektiivis tagaks see tarbijatele rohkem valikuvõimalusi ja püsivad turuhinnad;

o lisaks valdkondlikele õigusaktidele ja eeskirjadele tuleb jätkata energiasektoris konkurentsieeskirjade jõustamist, et luua konkurentsivõimelisemad ja tõhusamad energiaturud.

1.4. Transporditurud

Turu toimimine ja ELi integratsiooni takistused

· Transpordisektor on kasvu ja konkurentsi seisukohalt võtmetähtsusega valdkond; seda mitte üksnes sektori suurusest tulenevalt (sektori osakaal ELi kogulisandväärtuses on ligikaudu 5 %), vaid ka seetõttu, et sektor teenindab teisi majandussektoreid. Tõhusad ja jätkusuutlikud transporditeenused, sobivad taristud ja tänapäevane tehnoloogia on hästi toimiva siseturu eeltingimus ja põhitegur, mis võimaldab ära kasutada kõigi piirkondade tugevaid külgi.

· Meetmete võtmisega viivitamise tõttu on transpordisektor ja eriti teatavad transpordiliigid muudest sektoritest turu avamise ja üldise jõudluse osas maha jäänud. Probleem ei ole üksnes selles, et turu avamise ulatus on eri transpordiliikide (lennu-, raudtee-, maantee- ja meretransport) lõikes erinev, vaid ka selles, et transporditeenuste siseturgu ei ole ikka veel täielikult saavutatud ja et see ei vasta kasvavale nõudlusele.

· Puudulik integratsioon on osaliselt tingitud raskustest kõnealuse valdkonna peamiste õigusaktide asjakohasel ja õigeaegsel ülevõtmisel ja rakendamisel (vt lisa), eelkõige maantee- ja raudteetranspordi ning meresõiduohutuse valdkonnas. Suurt tähelepanu tuleb pöörata ka siseturu põhimõtete kohaldamisele sadamasektoris, eelkõige asutamisvabaduse piiramisele sadamates. Lennundussektoris on mitmes liikmesriigis probleeme juurdepääsuga maapealse käitluse turule. Rikkumised on seotud eelkõige sellega, et uutel turuletulijatel on raske turule pääseda, ja teenuseosutajate valimiseks korraldatavate hankemenetlustega, mida ei peeta vastavaks ELi õigusaktidele. Selle tulemuseks on erinevused ELi tarbijate hinnangutes,[43] mille kohaselt olid lennuteenused teenuseturgude 2012. aasta pingereas 5. kohal (30 teenuse seas), samas kui raudteeteenused olid alles 27. kohal.

· Turu avatuse ja konkurentsi ebaühtlane olukord kajastub 2012. aasta riigipõhistes soovitustes; nimelt on neile liikmesriikidele, kellel on oluline osa ELi transpordivõrgus (Austria, Belgia, Prantsusmaa, Saksamaa ja Itaalia), tehtud soovitusi edendada konkurentsi ja hõlbustada uute teenuseosutajate turuletulekut. Bulgaarial ja Poolal aga on soovitatud parandada haldussuutlikkust ja turu reguleerimist transpordisektoris. Üldisemalt esineb mitme liikmesriigi, eelkõige suur- ja/või transiitriikide (Saksamaa, Prantsusmaa, Itaalia, Hispaania ja Austria) transporditurul jätkuvalt turulepääsuga ja regulatiivse koormusega seotud takistusi, mis pidurdavad ELi majandust tervikuna.

· Kitsaskohad on kõige silmnähtavamad raudteeteenuste siseturul. Ehkki raudtee-kaubaveo turud on täielikult konkurentsile avatud alates 2007. aastast ja rahvusvahelise reisijateveo turud alates 2010. aastast, on riigisisene reisijatevedu ikka veel suures osas konkurentsile suletud. Sealjuures on asjaolu, et turgu valitsevatel ettevõtjatel, kes on riigisisesel turul sageli de facto monopoolses seisundis, puuduvad konkurendid, üks põhjusi, millega selgitada raudteeteenuste madalat kvaliteeti ja vähest tõhusust, ning see kajastub ka tarbijate madalas hinnangus kõnealuse turu kohta.

· Ehkki ELi õigusaktid peaksid tagama juurdepääsu raudtee-kaubaveo ja rahvusvahelise reisijateveo turgudele, on uutel teenuseosutajatel endiselt raske turule pääseda, eriti Prantsusmaal ja Itaalias, ning Saksamaal ei taga institutsiooniline korraldus tõhusat konkurentsi. Turu avanemine on kõige paremini edenenud Taanis, Rootsis ja Ühendkuningriigis, kus raudteeteenuste turuosa on suurenenud. Rootsi ja Ühendkuningriik ning Saksamaa on ka ainsad liikmesriigid, kus kõik teenuste riigihankelepingud on sõlmitud võistupakkumise alusel.

· Jätkuvalt on killustunud sadamateenuste pakkumine. ELi ettevõtjate puhul võivad sadama- ja terminalikulud moodustada uksest-ukseni transpordi kuludest kuni 25 %. Näiteks Saksamaal, Madalmaades, Soomes ja Taanis aitavad sadamad märkimisväärselt kaasa riigi logistika üldisele tulemuslikkusele aja, kulude ja usaldusväärsuse osas.[44] Seevastu muudes Euroopa sadamates, eelkõige Vahemere, Musta mere ja Läänemere piirkonnas, on kaubandustõketeks puudulik ühenduvus, bürokraatia ja turuletuleku takistused erasektori kaasamisel – tehnilis-merenduslikud ja lastikäitlemisteenused on sageli monopoolsed või piirduvad väheste pikka aega tegutsenud ettevõtjatega.

· Erinevalt muudest transpordiliikidest peetakse liikmesriikide sadamate vahelist lähimerevedu ikka veel sageli siseturu välispiiridest väljuvaks ja seega põhjalikke haldusmenetlusi nõudvaks. Ka ausa konkurentsi jaoks sadamate vahel on vaja võrdseid tingimusi: läbipaistev peaks olema teave abi kohta, mida avaliku sektori asutused sadamatele annavad, ja samuti tingimused, mille alusel sadamavaldajad teenuseosutajate turulepääsu võimaldavad.

· Seni on turu avamine olnud edukas lennundussektoris, kus 1990. aastatel aset leidnud liberaliseerimine tõi kaasa nii lennureisijate kui ka ELi-siseste lennuliinide arvu enneolematu kasvu ja lennupiletite hinna märkimisväärse languse. Euroopa õhuruum on siiski veel killustunud; see põhjustab lisakulusid nii lennuettevõtjatele kui ka tarbijatele ja on majanduslikult ebatõhus. Selles osas on ühtne Euroopa taevas üks põhitegureid, mille abil saavutada Euroopa ühtne transpordipiirkond. Euroopa õhuruumi aitaks ühtsemaks muuta eelkõige tõeliselt funktsionaalsete õhuruumiosade loomine ja sellega parandataks märkimisväärselt aeronavigatsiooniteenuste osutamist Euroopas. Lisaks sellele saab lennundussektori majanduslikku tõhusust suurendada pakkumise koondamisega, kui see vastab täielikult konkurentsieeskirjadele ning ühinemise ja liitude suhtes kohaldatavatele põhimõtetele.

· Väga edukas on olnud turu avamine rahvusvahelise maanteetranspordi valdkonnas. Rahvusvaheline maanteevedu kasvas 2000.–2010. aastal 35 % (võrreldes riigisisese veoturu 8 %-lise kasvuga). Siiski on veel palju olulisi kabotaažipiiranguid,[45] mis takistavad saavutamast veoteenuste pakkumise ja nõudluse optimaalset tasakaalu.

· Siseveetranspordi turgu on alates 1990. aastatest liberaliseeritud. Siseveetranspordi alal on konkurents suurenenud ja veohinnad langenud. Siiski esineb veel tõkkeid kutsealale juurdepääsul.

Poliitikaprioriteedid

· Selleks et kõrvaldada kitsaskohad, mis takistavad transporditeenuste tõelise siseturu teostumist, peaksid liikmesriigid keskenduma järgmistele olulistele prioriteetidele:

o tagama transpordialase acquis’ õigeaegne ja kvaliteetne ülevõtmine, eelkõige maantee-, raudtee- ja meresõiduohutuse valdkonnas;

o avama riigisisesed raudtee-reisijateveoteenused konkurentsile ning tagama, et institutsiooniline korraldus võimaldab tõhusat konkurentsi raudteeturgudel ja pakub võrdset juurdepääsu taristule;

o kõrvaldama bürokraatiaga ja turulepääsuga seotud tõkked sadamateenuste sektoris (eelkõige Vahemere, Musta mere ja Läänemere piirkonnas);

o kiirendama ühtse Euroopa taeva algatuse rakendamist (nt hoogustades funktsionaalsete õhuruumiosade rakendamist), et parandada lennunduse turvalisust, suutlikkust, tõhusust ja keskkonnamõju;

o andma rohkem kabotaaživõimalusi välismaistele maanteeveo-ettevõtjatele.

2.4. Digitaalsed turud Turu toimimine ja ELi integratsiooni takistused

· Internet ja eriti interneti lairibaühendus loovad aluse rakenduste, näiteks e-kaubanduse ja pilvandmetöötluse tohutule kasvupotentsiaalile: kiire internetiühenduse kasvu korral 10 protsendipunkti võrra kasvab SKP elaniku kohta aastas hinnanguliselt 1–1,5 protsendipunkti.[46]

· Lairibaühenduse jätkuv kasv on olnud võimalik eelkõige tänu konkurentsi kasvule, mis tuleneb ELi õigusraamistiku rakendamisest elektroonilise side valdkonnas ja mis on kaasa toonud teenuste jaehindade languse. 2011. aastal müüsid uued operaatorid kaks kolmandikku kõikidest uutest püsivõrgu liinidest. Vaatamata sellele näitavad liikmesriikide vahel püsivad hinnaerinevused, et siseturgu ei ole selles sektoris ikka veel täielikult saavutatud.

· Digitaalmajanduse arengu teine oluline tegur on interneti lairibaühenduse taristu olemasolu. Olukord seoses lairibaühenduse lõhe, leviku hajumuse mõõtmise ja kasutusmääradega halvenes ELi riikide võrdluses jätkuvalt. Maapiirkondade kaetus on endiselt probleemiks eriti Poolas, Bulgaarias, Saksamaal[47] ja Sloveenias. Kuigi lairibaühenduste üldarvu kasv on aeglustumas, on näha selget suundumust kiirema ühenduse poole ja ühenduse kiirus on märkimisväärselt kasvanud.

· Lisaks kõikjaleulatuva ühenduse tagamisele on oluline, et liikmesriigid edendaksid jätkuvalt tõhusaid investeeringuid kiiresse ja ülikiiresse lairibaühendusse kooskõlas digitaalarengu tegevuskavas seatud tulemuseesmärkidega. Selleks on vaja luua asjakohased investeerimisstiimulid, eelkõige läbipaistev ja tõhus õigusraamistik, mis tugineb tugevatele ja sõltumatutele reguleerivatele asutustele, ning anda vajaduse korral sihipärast riiklikku toetust.

· Mobiilsidesektor on kogu telekommunikatsioonituru kõige enam konkurentsil põhinev segment. Mobiilne lairibaühenduse levik hoogustus 2011. aastal. Kui 2011. aasta jaanuaris ulatus selle levik 26,8 %-ni rahvastikust, siis 2012. aasta jaanuaris 43 %-ni rahvastikust, kusjuures liikmesriikide vahel oli suuri erinevusi.[48] Nii turuliidrist operaatorite kui ka teisejärguliste operaatorite turuosad on pisut vähenenud. Turu koondumist väheste operaatorite kätte võib veel täheldada Küprosel (vaid kaks operaatorit), Luksemburgis ja Sloveenias. Lisaks sellele on teatavad mobiilsideturu osad (nt rändlus) olnud konkurentsile suures osas suletud ning seetõttu on vaja sekkumist õigusloome tasandil, et tagada strukturaalsed reformid.

· Oodatav hüppeline kasv on siiski võimalik vaid seni, kui on piisavalt spektrit. Võttes arvesse teenuste kasvumäära ja seega ka spektri kasutamise määra, peavad liikmesriigid tegema kättesaadavaks kogu ühtlustatud spektri ja tagama selle tõhusa kasutuse. Sagedusala 800 MHz osas puudutab see Belgiat, Bulgaariat, Tšehhit, Eestit, Kreekat, Hispaaniat, Küprost, Lätit, Leedut, Ungarit, Maltat, Austriat, Poolat, Rumeeniat, Sloveeniat, Slovakkiat, Soomet ja Ühendkuningriiki. Ehkki paljud neist liikmesriikidest on taotlenud erandi tegemist, tuleb maksimaalselt pingutada selle nimel, et nimetatud sagedusala vabastada ja teha see võimalikult kiiresti kättesaadavaks traadita lairibaühendusele.

· Kuigi ELi 27s liikmesriigis oodatakse aastatel 2010–2016 internetimajanduse kasvu tasemelt 3,8 % SKPst tasemele 5,7 % SKPst,[49] on piiriüleses e-kaubanduses tehtud väga vähe edusamme. 2011. aastal tellis teiste ELi riikide müüjatelt kaupu või teenuseid üksnes 10 % ELi rahvastikust.[50] Lisaks sellele teevad piiriüleses e-kaubanduses arenenumad riigid palju kiiremaid edusamme kui selles valdkonnas vähem arenenud riigid, suurendades lõhet veelgi.

· Asjaolu, et tarbijad kasutavad vähe piiriülest e-kaubandust, on seotud piiriülese internetimüügiga tegelevate ettevõtjate piiratud arvuga. 2010. aastal tegi vaid 6 % e-kaubandusega tegelevatest ettevõtjatest e-müügitehinguid teistes ELi riikides, sealhulgas riikides, kus on kõige rohkem e-kaubandusega seotud ettevõtjaid. EL jääb ikka veel ilma suurest kasust, mida e-kaubandus toob.[51] Nii jääb täiesti olemata piiriülene kaubandus, mille potentsiaalne iga-aastane käive on 26 miljardit eurot. Samuti saaks e-kaubanduse suurema integreeritusega ELis märkimisväärselt tõsta Euroopa tarbijate heaolu, seda tänu internetis pakutavatele madalamatele hindadele ja suuremale valikule.

· Ehkki tarbijad hindavad võimalust teha e-kaubanduse müügikanali kaudu sisseoste igal ajal ja igal pool ning juurdepääsu teabele ja laiemale kaubavalikule, ei osta kõik kasutajad, kes kasutavad võimalust saada internetist teavet pakutavate kaupade ja teenuste kohta, kaupu lõpuks interneti teel. Selle põhjuseks võib olla usalduse või teabe puudumine, privaatsus- ja/või turvakaalutlused ning kartus ostu ebaõnnesutmise korral raha mitte tagasi saada.[52] Komisjon on teinud mitu algatust nende probleemide lahendamiseks. Näiteks uue tarbijaõiguste direktiiviga,[53] mida hakatakse kohaldama hiljemalt alates 13. juunist 2014, suurendatakse tarbijate õigusi internetist ostmisel ja soodustatakse seeläbi õiguspärast e-kaubandust. Tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise direktiivi ettepaneku[54] eesmärk on tagada vaidluste kohtuvälise lahendamise kvaliteetsete vahendite kehtestamine ja rakendamine ning see, et loodaks üleeuroopaline veebiplatvorm piiriülese e-kaubandusega seotud kaebuste jaoks. Esitatud on Euroopa ühise müügiõiguse määruse ettepanek,[55] et anda kauplejatele võimalus müüa oma kaupu teise liikmesriigi elanikele, lähtudes ühtsetest lepinguõiguse eeskirjadest, mis põhinevad kõrgetasemelisel tarbijakaitsel.

· Veel üks piiriülese e-kaubanduse oluline takistus on kaupade kättetoimetamine. See on põhitegur müüjate ja ostjate vahelise usalduse loomisel. Selle tõkke kõrvaldamiseks algatatakse postipakkide kättetoimetamise integreeritud turgu käsitleva rohelise raamatu alusel ulatuslik konsulteerimine ning seejärel võetakse vastu meetmepakett, mille eesmärk on toetada e-kaubanduse kasvu ELis.

· Praegustes kokkuhoiutingimustes on e-valitsus üks võimalus parandada oluliselt avalike teenuste osutamist ja säästa märkimisväärselt riigi raha ning samuti vähendada ettevõtjate kulusid. Täielik üleminek e-hangetele tooks ELis kaasa avaliku sektori kulude kokkuhoiu mahus kuni 100 miljardit eurot.[56] E-hangetega saab suurendada ka piiriüleste hangete osakaalu. Ometi piirdub elektroonilise menetluse kasutamine hangetes praegu 5–10 %-ga.[57] Mõned liikmesriigid on e-hangete täielikus kasutuselevõtus teinud siiski olulisi edusamme – Portugalis on e-hangete kasutamine enamiku menetluste puhul kohustuslik ja Leedus oli e-hangete osakaal 2011. aastal 75 %. Seevastu Bulgaarias ja Sloveenias pakkumusi veel elektrooniliselt ei esitata. E-valitsuse kasutamisel üldiselt on hästi arenenud Austria, Taani, Eesti ja Rootsi, ent maha on selles valdkonnas jäänud Sloveenia, Bulgaaria, Rumeenia, Itaalia, Poola ja Ungari.

· IKT-alased oskused on eeltingimus selleks, et ettevõtjad ja kodanikud saaksid täielikult ära kasutada digitaalmajanduse pakutavaid kasvu- ja töövõimalusi. EL seisab silmitsi IKT-spetsialistide puudusega[58]: prognooside kohaselt on ELis aastaks 2015 täitmata 700 000 IKT-valdkonna töökohta. Vaatamata majanduslangusele kasvab nõudlus IKT-spetsialistide järele 3 % aastas. Lisaks sellele vajatakse IKT-alaseid oskusi kõigis majandussektorites ning need on muutunud äritegevuse ja tööalase konkurentsivõime eeltingimuseks. Kõnealune probleem on hästi lahendatud Rootsis, Lätis, Taanis, Luksemburgis ja Soomes.

Poliitikaprioriteedid

· Liikmesriigid peaksid keskenduma järgmistele olulistele prioriteetidele: o suurendama jõupingutusi püsivõrgu ja traadita lairibaühenduse kasutuselevõtul ning selle kvaliteedi parandamisel. See investeering eeldab, et luuakse asjakohased stiimulid tõhusate õigusaktide ja vajaduse korral ka sihipärase riikliku toetuse näol (nt struktuurifondid ning järgmine mitmeaastane finantsraamistik ja Euroopa Ühendamise Rahastu), muudetakse traadita lairibaühenduse jaoks kättesaadavaks raadiospektri sagedusala kuni 1200 MHz ning litsentsitakse tulemuslikult juba ühtlustatud sagedusalad, sh sagedusala 800 MHz; o tagama e-kaubanduse direktiivi nõuetekohane kohaldamine. Ühtsete eeskirjade kohaldamine sellistes valdkondades nagu läbipaistvus, teabega seotud nõuded ja elektroonilised lepingud aitab taastada õiguskindlust ettevõtjate ja tarbijate jaoks; o tagama tarbijaõiguste direktiivi õigeaegne ja nõuetekohane ülevõtmine siseriiklikku õigusesse (13. detsembriks 2013) ning seejärel selle rakendamine,[59] et suurendada tarbijate kaitset ning seeläbi usaldust e-kaubanduse müügikanali vastu; o parandama kasutajasõbralike avalike e-teenuste kättesaadavust, sealhulgas piiriülese vastastikuse sidumise ja taristute abil (eelkõige Euroopa Ühendamise Rahastu abil[60]), muutes e-hanked koostalitlusvõimeliseks ja kohustuslikuks ning edendades e-tervise kasutuselevõttu avalike tervishoiusüsteemide tõhustamiseks; o investeerima IKT-alasesse väljaõppesse, kasutades eelkõige Euroopa Teadusfondi vahendeid, ja võtta vastu e-oskuste raamistik, et tagada tööjõu piisav, tänapäeva äritavadele vastav kvalifikatsioon.

Lisa:

[1] Euroopa Komisjoni teatis „Ühtse turu parem juhtimine”, COM(2012) 259 final.

[2] Hiljutises Euroopa tarbijakaitse tegevuskavas on osutatud, et need sektorid on tarbijate jaoks ühed problemaatilisemad ja mõjutavad enim kodumajapidamiste eelarvet.

[3] Mõõdetuna reaalse efektiivse vahetuskursi nõrgenemisena, mille puhul deflaatorina on kasutatud tööjõuühikukulu tootmises. Vt: http://ec.europa.eu/economy_finance/db_indicators/competitiveness/data_section_en.htm

[4] Kaubanduse arengut ei seleta hästi ei hinnapõhine konkurentsivõime ega ka välisnõudlus, kuigi mitte-hinnapõhist konkurentsivõimet on kõige raskem mõõta.

[5] Eksport võimaldab rahastada importi ning oluline osa ekspordi sisendist tuleneb impordist, eriti arvestades rahvusvaheliste tootmisahelate kiiresti suurenevat rolli.

[6] Integratsioon ja konkurentsivõime näivad teineteist toetavat, luues positiivseid mõjuringe näiteks suurema konkurentsisurve abil ning juurdepääsuga parematele või odavamatele toomissisenditele.

[7] Eri liikmesriikides on kõrge positiivne korrelatsioon (0,8) ELi kaubanduse ja ELi väliskaubanduse vahel (mõõdetuna aastase keskmise muutusena protsendipunktides SKPst).

[8] Teenuste kaubeldavus on siiski suurenemas tänu info- ja kommunikatsioonitehnoloogia (IKT) kiirele arengule.

[9] Eurostat Foreign AffiliaTes Statistics (FATS). Andmed on praegu kättesaadavad kuni 2009. aastani.

[10] 8. tarbijaturgude tulemustabel (8th Consumer Markets Scoreboard), 2012, komisjon, tervise- ja tarbijaküsimuste peadirektoraat. Seda hinnangut toetab see, et tarbijate poolt turu toimimisele antud hinnangute ELi keskmise taseme ja selle näitaja hajuvuse vahel siseturul on suur negatiivne korrelatsioon. See hajuvus on integratsiooni asendusnäitaja, sest integreeritumatel turgudel peaks eeldatavasti tarbijate hinnangute tase olema sarnasem. Keskmine tase ja hajuvus (variatsioon) arvutatakse mitme kauba ja teenuste sektori puhul (st kõigis liikmesriikides). Negatiivset korrelatsiooni hajuvuste ja keskmiste tasemete vahel on seejärel vaadeldud kõigis sektorites.

[11] Vt nt OECD, Economic survey of the EU, 2012.

[12] Eurobaromeetri eriuuring nr 363 http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_363_en.pdf.

[13] Euroopa Komisjon (tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraat), „Employment and Social Developments in Europe 2011”, detsember 2011, http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=6176&type=2&furtherPubs=no .

[14] Euroopa Komisjoni teatis „Ühtse turu parem juhtimine”, COM(2012) 259 final.

[15] Finantsteenuste sektori ülevaadet käesolevas aruandes ei esitata. Siiski on lisas arvesse võetud osa selle sektori asjaomaseid õigusakte, mida käsitletakse juuni teatises.

[16] Peamiste valdkondade kindlaksmääramiseks kasutatud metoodika ja kriteeriumid on esitatud komisjoni teatise „Ühtse turu parem juhtimine” (COM(2012) 259 final) lisas.

[17] Esimene aruanne vastastikuse tunnustamise määruse kohaldamise kohta: http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/ecp456_en.htm .

[18] Ülevõtmise puudujääk (nende siseturudirektiivide protsent, mille ülevõtmisest ei ole veel komisjonile teatatud, nende direktiivide koguarvust, mille ülevõtmisest oleks tulnud teatada tähtajaks) on vähenenud 1,2 %-lt 2011. aasta novembris 0,9 %-le 2012. aasta mais. Vastavuse puudujääk (nende siseriiklikku õigusesse üle võetud direktiivide arv, mille puhul komisjon on algatanud mittevastavuse tõttu rikkumismenetluse) on vähenenud 0,8 %-lt 2011. aasta novembris 0,7 %-le 2012. aasta mais (allikas: siseturu tulemustabel nr 25, september 2012, http://ec.europa.eu/internal_market/score/docs/score25_en.pdf ).

[19] Iga-aastane valitsemistavade kontroll 2011 „Making the single market deliver”, veebruar 2012, http://ec.europa.eu/internal_market/score/docs/relateddocs/single_market_governance_report_2011_en.pdf .

[20] Euroopa Komisjoni teatis: „Ühtse turu akt. Kaksteist vahendit majanduskasvu edendamiseks ja usalduse suurendamiseks. Üheskoos uue majanduskasvu eest”, KOM(2011) 206 (lõplik).

[21] http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/ecp456_en.htm

[22] Riigid, mis kõige sagedamini esinevad analüüsiga hõlmatud riikide parima viie hulgas sektoripõhiselt, on SI, UK, DK, IE, FI ja ES.

[23] Arvutatuna täiendava 1,8 %-na SKPst lisaks mõjule, mis tuleneb juba vähendatud takistustest, mis on hinnanguliselt 0,8 % SKPst.

[24] Euroopa Komisjoni teatis teenuste direktiivi rakendamise kohta „Teenindussektori majanduskasvu edendamise partnerlus 2012–2015”, COM(2012) 261 final.

[25] Need ühemõttelised kohustused on loetletud Euroopa Komisjoni teatises teenuste direktiivi rakendamise kohta „Teenindussektori majanduskasvu edendamise partnerlus 2012–2015”, COM(2012) 261 final.

[26] Reserveeritud tegevusala on majandustegevus, mis on reserveeritud konkreetsete kutsekvalifikatsioonide omanikele, kes saavad kasu asjaomaste tegevuste ainuõigustest ja osutavad seotud teenuseid.

[27] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/indicators2010_en.pdf

[28] Uuring „Cross-border procurement above EU thresholds” http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/modernising_rules/cross-border-procurement_en.pdf

[29] Lõunapoolses piirkonnas kulub ettevõtjatevaheliste tehingute tasumiseks keskmiselt 91 päeva, põhjapoolses piirkonnas keskmiselt 31 päeva.

[30] Direktiiv 2011/7/EL, 16. veebruar 2011, hilinenud maksmisega võitlemise kohta äriühingute puhul.

[31] 8. tarbijaturgude tulemustabel, 2012, komisjon, tervise- ja tarbijaküsimuste peadirektoraat.

[32] See hõlmab tarbijakrediiti käsitleva 2008. aasta direktiivi ning tulevase seadusandliku algatuse (mis käsitleb pangakontodega seonduvate tasude läbipaistvust ja võrreldavust, pangakontode vahetamise lihtsustamist ja põhimaksekonto kättesaadavust) nõuetekohast rakendamist.

[33] Siin käsitatakse sektorit vastavalt liigitusele NACE Rev. 1 „E: Elektri-, gaasi- ja veevarustus”.

[34] Euroopa Komisjon esitas 15. novembril 2012 teatise „Toimiv energiaturg”, milles hinnatakse energia siseturu olukorda, COM(2012)663.

[35]8. tarbijaturgude tulemustabel, 2012, Euroopa Komisjon, tervise- ja tarbijaküsimuste peadirektoraat.

[36] Euroopa Komisjoni teatis „Toimiv energiaturg”, COM(2012) 663.

[37] HHI (Herfindahl-Hirschmani indeks) on turu kontsentratsiooni üldtunnustatud mõõt. Selle arvutamisel võetakse iga turul konkureeriva ettevõtte turuosa ruut ning seejärel liidetakse saadud numbrid (mida suurem on indeks, seda kontsentreeritum on turg). Mõõdukas kontsentratsioon: 750–1800; kõrge kontsentratsioon: 1800–5000; väga kõrge kontsentratsioon: rohkem kui 5000. Lisateabe saamiseks vt komisjoni talituste töödokument „Energy Markets in the European Union in 2011” SWD(2012)368, 2. osa.

[38] Euroopa Komisjoni (tervise- ja tarbijaküsimuste peadirektoraat) nimel tehtud uuring ELi elektrienergia jaemüügiturgude toimimise kohta tarbija seisukohalt („The functioning of retail electricity markets for consumers in the European Union”), 2010.

[39] Turgude liitmisega ühendatakse automaatselt pakkumine ja nõudlus mõlemal pool piiri ning optimeeritakse sellega ühendusvõimsust ja tagatakse elektrivoog madala hinnaga piirkondadest kõrge hinnaga piirkondadesse.

[40] Direktiivid 2009/72/EÜ ja 2009/73/EÜ.

[41] Määruse ettepanek, milles käsitletakse üleeuroopalise energiataristu suunised, KOM(2011)658, ning määruse ettepanek, millega asutatakse Euroopa Ühendamise Rahastu, mis hõlmab energia, transpordi ja telekommunikatsiooni infrastruktuuri (2014–2020), KOM(2011)665.

[42] Euroopa Komisjoni teatis „Ressursitõhusa Euroopa tegevuskava”, KOM(2011)571 (lõplik).

[43] 8th Consumer Markets Scoreboard (8. tarbijaturgude tulemustabel), 2012, Euroopa Komisjon, tervise- ja tarbijaküsimuste peadirektoraat. Nimetatud andmeid kinnitab ka Maailmapanga logistika tulemusindeks.

[44] Maailmapank, logistika tulemusindeks, Connecting to Compete (2012).

[45] Kabotaaž – kaupade ja reisijate vedu teatava riigi ühest punktist teise veokiga, mis on registreeritud mõnes teises riigis.

[46] Czernich, N., Falck, O., Kretschmer, T., ja Woessman, L. (2009). Broadband infrastructure and economic growth (CESinfo töödokument nr 2861). Hinnang põhineb OECD riikide andmetel aastatest 1996–2007.

[47] Ehkki püsivõrgu lairibaühenduse kättesaadavus Saksamaa maapiirkondades on halb, on seal kõige paremini kättesaadav neljanda põlvkonna mobiilne lairibaühendus (LTE) – sellega kaetus oli 2011. aasta detsembris 41 %. Lisaks sellele on LTE spektriloaga seotud kohustuste eesmärk tagada ühendus 90 %-le elanikest, kes elavad nn tühimikes (st piirkondades, kus lairibateenuste allalaadimiskiirus on alla 1 Mbps).

[48] Mobiilne lairibaühendus on kõige populaarsem Põhjamaades, kus selle levik on üle 80 %. Neljas liikmesriigis (Rumeenia, Bulgaaria, Ungari ja Belgia) on mobiilse lairibaühenduse levik alla 20 %.

[49]https://www.bcgperspectives.com/content/articles/media_entertainment_strategic_planning_4_2_trillion_opportunity_internet_economy_g20/

[50] Värskete uuringute esialgsed tulemused näitavad selles valdkonnas viimasel ajal toimunud olulist edasiminekut.

[51] Civic Consulting (2011).

[52] Eurobaromeeter (299/2011).

[53] Direktiiv 2011/83/EL, 25. oktoober 2011, tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ.

[54] Ettepanek: tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise direktiiv, KOM(2011)793 (lõplik), 29. november 2011; ettepanek: tarbijavaidluste veebipõhise lahendamise määrus, KOM(2011)794 (lõplik), 29. november 2011.

[55] Ettepanek: määrus Euroopa ühise müügiõiguse kohta, KOM(2011) 635 (lõplik).

[56] Euroopa Komisjoni teatis: „E-hangete strateegia”, KOM(2012)179 (lõplik).

[57] Euroopa Komisjoni teatis: „E-hangete strateegia”, COM(2012)179 final.

[58] Euroopa Komisjoni aruanne „Anticipating the Evolution of the Supply and Demand of e-Skills in Europe (2010-2015)”, Empirica ja IDC Europe, detsember 2009.

[59] Euroopa Komisjoni teatis „Euroopa tarbijakaitse tegevuskava – suurem usaldus ja kiirem kasv”, COM(2012)225 final.

[60] Ettepanek: määrus, millega asutatakse Euroopa Ühendamise Rahastu, KOM(2011)665 (lõplik).