Valletta 2018. aasta algne teema ja moto oli „Imagine 18“, millega taheti anda hädavajalik tõuge linna sissepoole suunatud kultuurisektorile. Taotlus oli seotud Valletta strateegilise arengukavaga ning sellel oli kõigi 68 kohaliku omavalitsuse ühehäälne toetus ja parlamendi fraktsiooniülene poliitiline toetus. Taotleti nelja põhieesmärki: luua kultuurivaldkonnaga seotud töökohti, kasvada rahvusvahelisel tasandil, teha Vallettast loov linn ja toetada kestlikke seoseid keskkonnaga. Pärast juhtide vahetumist 2013. aastal riigis toimunud üldvalimiste järel algideest siiski loobuti, eelistades motot „Valletta 2018: kogu saare pidustus“. Mõeldud oli, et Euroopa kultuuripealinn esindab kogu Maltat ja hõlbustab kodanike osalemist üle kogu territooriumi. Selline teema valiti ka seepärast, et see osutas Malta kohalikele traditsioonidele ja pidustustele (fiesta), mis toovad kokku terveid kogukondi.

Valletta on Malta pealinn ja osa laiemast suurlinnapiirkonnast, kus elab peaaegu 400 000 inimest ehk 90 % riigi elanikkonnast. Piirkond sõltub suurel määral vabaajaturismist, kuid olulised sektorid on ka raviturism, elektroonika, tekstiilitooted ja filmide tootmine. Tulenevalt riigi ajaloost on Vallettal rikkalik kultuuri- ja arhitektuuripärand, tänu millele kanti linn 1980. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Seejärel kohaldati mõlema linna suhtes seirekorda: Euroopa Komisjoni egiidi all jälgis ja suunas linnades tehtavaid ettevalmistusi ELi institutsioonide ja organite nimetatud seitsmest sõltumatust eksperdist koosnev komisjon. Sellel komisjonil oli lisaülesanne kanda hoolt selle eest, et täidetakse programmi ja kohustusi, mille põhjal need kaks linna olid välja valitud. Valletta ja Leeuwardeni esindajad osalesid komisjoni kokku kutsutud kahel ametlikul seirekoosolekul, mis toimusid 2015. aasta septembris ja 2017. aasta märtsis. Seiremenetluse lõppedes esitas seirekomisjon Euroopa Komisjonile soovituse anda mõlemale linnale 1,5 miljoni euro suurune Melina Mercouri auhind. See programmi „Loov Euroopa“ raames rahastatav rahaline auhind maksti kahele Euroopa kultuuripealinnale välja 2017. aasta sügisel.

Nende kahe liikmesriigi asjaomased asutused (kultuuriministeeriumid) viisid kaheetapilised valikuprotsessid (kandidaatide väljavalimine ja lõpliku soovituse esitamine) läbi paralleelselt. Valikuprotsess algab konkursikutse avaldamisega, et saada huvitatud linnadelt taotlusi. Valikukomisjon, kuhu kuulub 13 liiget, kellest kuus on nimetanud ametisse asjaomane liikmesriik ning seitse Euroopa Liidu institutsioonid ja organid, hindab kandidaatlinnade taotlusi, võttes aluseks otsuses sätestatud eesmärgid ja kriteeriumid.

Euroopa kultuuripealinna meede on kavandatud selleks, et rõhutada Euroopa kultuuride rikkust, mitmekesisust ja ühiseid jooni ning seeläbi edendada Euroopa elanike suuremat vastastikust mõistmist. Samuti on see mõeldud elavdama linnade pikaajalist kultuurilist arengut selle mõiste laiemas tähenduses, mis hõlmab sotsiaal-majanduslikku mõju, Euroopa kultuurivaldkonnas tegutsejate, loovisikute ja linnade vahelise koostöö tugevdamist ning kohalike elanike (ja välismaalaste) kaasamist ja kultuurielus osalemist.

Euroopa kultuuripealinna algatusest, mis käivitati valitsustevahelisel tasandil 1985. aastal, kujunes 1999. aastaks välja täisväärtuslik ELi meede . Praegu on see reguleeritud otsusega nr 445/2014/EL, kuid linnade suhtes, mis olid määratud Euroopa kultuuripealinnaks kuni aastani 2019, kohaldatakse otsust nr 1622/2006/EÜ.

Madalmaade kirdeosas asuv Leeuwarden on 100 000 elanikuga linn Friisimaa provintsis, kus on 646 000 elanikku ja üksteist ajaloolist linna, mida ühendab vesi. Leeuwarden, mille rikas ajalugu ulatub tagasi Rooma aega, on ka üks Madalmaade põhjaosa vanimaid linnu. Linn ja provints on kultuuritaristu ja -tegevusega võrdlemisi hästi kaetud, kuid sageli leitakse, et nende kultuurisektor on sisu, sihtrühmade ja eesmärkide vaatenurgast kohalikule tasandile keskenduv ja sissepoole suunatud.

Leeuwarden kaasas Friisimaa piirkonna oma taotlusse, mille oluline element oli „Iepen (avatud) Mienskip”. „Mienskip“ on friisikeelne sõna ja Friisimaa traditsioon, mis seondub selliste põhiväärtustega nagu vastastikune austus, osalemine, rohujuuretasandi areng, võrdsus ja kodanikuvastutus. Omadussõnaga „iepen“ lisatakse oluline avatuse element ja väljendatakse tahet kaasata ka need, kes päritolu poolest ei kuulu friisi kogukonda. Leeuwardeni ja Friisimaa 2018. aasta arendustöös ja kultuuriprogrammis, mille peamine üldpõhimõte oli kasutada kultuuri ühiskonnas esinevate probleemide lahendamiseks, kavatseti lähtuda sellest avatud kogukonna käsitlusest. Seda arvesse võttes keskenduti kultuuriprogrammis järgmistele teemavaldkondadele: loodus ja kultuur, linn ja maa, kogukond ja mitmekesisus, innovatsioonilaborid ning „Kuninglikud friislased“.

3.Hindamine

3.1.Hindamistingimused

Hindamine hõlmab Euroopa 2018. aasta kahe kultuuripealinna programmide elluviimist kogu nende kestuse ajal, alates programmi käivitamisest kuni selle kestlikkuse ja pikaajalise mõjuga seotud aspektideni.

Eelkõige hinnatakse Euroopa 2018. aasta kahe kultuuripealinna programmi asjakohasust, tõhusust ja tulemuslikkust. Samuti vaadeldakse ELi lisaväärtust ning Euroopa kultuuripealinna meetme sidusust ja vastastikust täiendavust teiste ELi algatustega. Lõpetuseks tehakse kahe linnaga seotud kogemuste põhjal järeldused.

3.2.Hindamise metoodika ja piirangud

Hindamine ja selle metoodika kavandati nii, et need vastaksid otsuses sätestatud nõuetele ning aitaksid luua põhjalikuma arusaama Euroopa kultuuripealinna meetme rakendamisest ja sellega seotud saavutustest. Eelkõige on hindamine väärtuslik võimalus heita möödunud aastale kriitiline pilk, et tuua kahe korraldajalinna uusi kogemusi arvesse võttes välja õppetunnid ning soovitused seniste teadmiste ja arusaamade ümberkujundamiseks.

Sarnaselt kõigile eelmistele hindamistele põhineb sekkumisloogika otsusele vastaval eesmärkide hierarhial.

Et tulemused oleksid võrreldavad, on hindamisel kasutatud metoodikas järgitud Euroopa kultuuripealinna meetme varasemasel hindamisel rakendatud tõendite kogumise ja analüüsimise meetodeid .

Hindamisel tugineti kaht liiki andmetele ja vastavatele allikatele.

-Esmased andmed hõlmasid andmeid, mis olid kogutud kohapeal või mille olid esitanud kultuuripealinnad, nagu küsitlused ja veebipõhised küsimustikud. Küsitlustega püüti eelkõige saada mõlema kultuuripealinna kohta kõikvõimalikke arvamusi, sealhulgas korraldusmeeskonnalt, kohaliku ja riigi tasandi poliitikakujundajatelt, olulistelt kultuurivaldkonnas tegutsejatelt, mitmesugustelt programmi elluviimises osalenud partneritelt ja tegelikke projekte juhtinud või neis osalenud organisatsioonide valimilt.

-Teiseste andmeallikate hulka kuulusid Euroopa kultuuripealinna meedet käsitlevad poliitika- ja seadusandlusega seotud dokumendid, teadusuuringud, milles käsitleti Euroopa kultuuripealinnu ja kultuuri rolli linnade arengus, kahe 2018. aasta kultuuripealinna algsed taotlused, taotlusprotsessiga seotud sisearuanded, seire- ja hindamisaruanded, kultuuripealinnade korraldatud või tellitud uuringud ja aruanded, ürituste programmid, reklaammaterjalid ja veebisaidid ning kahe kultuuripealinna kogutud peamised statistilised andmed eelarve ja kulutuste, projektide arvu ja liigi, osalemise taseme ja publiku suuruse, väljundite ja tulemuste kohta.

-Hindamine ei hõlma laiemat avalikku konsultatsiooni. Nagu on selgitatud tegevuskavas, peetakse meedet kohalikuks; rahvusvahelised osalejad on üle kogu Euroopa ja maailma laiali ning nendeni on keeruline jõuda. Seda järeldust kinnitas Euroopa 2017. aasta kahe kultuuripealinna hindamise käigus korraldatud avaliku konsultatsiooni raames saadud piiratud ülevaade, nagu on rõhutatud vastavas komisjoni talituste töödokumendis, mille komisjon võttis vastu 2019. aastal .

Nagu kõigi varasemate Euroopa kultuuripealinnade järelhindamisel, on komisjon seisukohal, et valitud metoodika on asjakohane ning võimaldab koostada piisavalt kindlal alusel rajaneva aruande, milles saab teha mõistlikke järeldusi Euroopa kultuuripealinna meetme tulemuslikkuse kohta.

Ent nagu eelmise aasta aruandes juba rõhutati, on jätkuvalt piiranguks asjaolu, et puuduvad lähteandmed, mida lõimida linna võrdlevasse uuringusse, mis hõlmab olukorda enne tiitli võitmist, kultuuripealinna aasta alguses ja pärast kultuuripealinna aasta lõppemist. Need andmed on üliolulised, et saada usaldusväärse ja põhjaliku andmebaasi toel tasakaalustatud ülevaade Euroopa kultuuripealinna meetme tegelikust mõjust linnale.

Samas ei võimalda hindamise jaoks eraldatavad eelarvevahendid (ligikaudu 75 000 eurot aastas) – mis on proportsionaalsed nende mõõdukate rahaliste vahenditega, mille EL annab otse igale Euroopa kultuuripealinnale (1,5 miljoni euro suurune Melina Mercouri auhind) – korraldada eeluuringut (lähteuuring) ega järeluuringut (saavutatu hindamiseks). Tagasihoidliku eelarve veel üks tagajärg on see, et esmaste andmete kogumine on laadilt pigem kvalitatiivne kui kvantitatiivne. Ehkki kvalitatiivsed andmed on hindamisel väga tähtsad, muutub mitmekesiste andmeallikate puudumise korral vähem usaldusväärseks näiteks teave, millega tõendatakse kultuuripealinna meetme objektiivseid tulemusi ja mõju kultuurialastes ettevõtmistes osalemise laiendamisele.

Seega on aruanne ja selle järeldused põhjendatud pigem rikkaliku kogumi kvalitatiivsete andmetega (nt eri liiki sidusrühmade seisukohad ja arvamused) kui ulatusliku kvantitatiivse andmekogumiga.

Komisjon saab aruandes vaid korrata seda, mida ta on korduvalt öelnud oma varasemates iga-aastastes Euroopa kultuuripealinna meetme järelhindamise aruannetes, st et ta on sellistest piirangutest igati teadlik ja nõustub nendega, olles need ka selgelt kindlaks teinud ja esitanud oma talituste töödokumendis, mis on lisatud ettepanekule võtta vastu otsus, millega kehtestatakse liidu meede „Euroopa kultuuripealinnad“ aastateks 2020−2033 .