ET Euroopa Liidu Teataja C 326/1

VIISASID KÄSITLEVAD ÜHISED KONSULAARJUHISED DIPLOMAATILISTELE JA KONSULAARESINDUSTELE

(2005/C 326/01)

SISUKORD

I. Üldsätted

1. Reguleerimisala

2. Viisa mõiste ja liigid

2.1. Ühtne viisa

2.1.1. Lennujaama transiidiviisa

2.1.2. Transiidiviisa

2.1.3. Lühiajaline viisa ehk reisiviisa, mitmekordne viisa

2.1.4. Grupiviisa

2.2. Pikaajaline viisa

2.3. Piiratud territoriaalse kehtivusega viisa

2.4. Piiril antav viisa

2.5. Viisaga samaväärsed dokumendid, mis lubavad välispiire ületada: transiiti hõlbustav eridokument (FTD)/raudteetransiiti hõlbustav dokument (FRTD)

II. Vastutav diplomaatiline või konsulaaresindus

1. Vastutava riigi määramine

1.1. Taotluse kohta otsuse langetamise eest vastutav riik

1.2. Vastutavat riiki esindav riik

2. Viisataotlused, mis nõuavad siseriikliku keskasutuse või ühe või mitme lepinguosalise riigi keskasutusega konsulteerimist kooskõlas artikli 17 lõikega 2

2.1. Siseriikliku keskasutusega konsulteerimine

2.2. Ühe või mitme lepinguosalise keskasutusega konsulteerimine

2.3. Konsulteerimise kord esindamise korral

3. Mitteresidentide viisataotlused

4. Ühtse viisa andmise luba

III. Taotluse vastuvõtmine

1. Viisataotlusankeedid. Eksemplaride arv

2. Lisatavad dokumendid

3. Tagasipöördumise ja elatusvahendite tagatised

4. Isiklik vestlus taotlejaga

IV. Õiguslik alus

V. Taotluste läbivaatamine ja otsuste vastuvõtmine

Taotluste läbivaatamise põhikriteeriumid

1. Viisataotluste läbivaatamine

1.1. Viisataotluse kontrollimine

1.2. Taotleja isiku kontrollimine

1.3. Reisidokumendi kontrollimine

1.4. Teiste taotlusega seotud dokumentide kontrollimine

— Reisi eesmärki tõendavad dokumendid

— Transpordi- ja tagasipöördumisvahendite olemasolu tõendavad dokumendid

— Elatusvahendite olemasolu tõendavad dokumendid

— Majutuse olemasolu tõendavad dokumendid

— Vajaduse korral muud dokumendid

1.5. Taotleja heausksuse hindamine

2. Viisataotluste suhtes otsuse langetamise menetlus

2.1. Viisa liigi ja sissesõitude arvu valik

2.2. Menetleva asutuse haldusvastutus

2.3. Menetlus, mida järgitakse juhtudel, kui on vaja eelnevalt konsulteerida teiste lepinguosaliste keskasutustega

a) Menetlus

b) Taotluste edastamine riigi keskasutusele

c) Keskasutusele edastatav teave

d) Taotluste edastamine keskasutuste vahel

e) Vastamise aeg, selle pikendamine

f) Konsulteerimise tulemuste põhjal tehtavad otsused

g) Eridokumentide edastamine

2.4. Viisataotluse läbi vaatamata jätmine ja viisa väljastamisest keeldumine

3. Piiratud territoriaalse kehtivusega viisa

VI. Kuidas täita viisakleebist

1. Ühiste kannete osa (8. osa)

1.1. Lahter “KEHTIVUSPIIRKOND”

1.2. Lahter “ALATES … KUNI”

1.3. Lahter “SISSESÕITUDE ARV”

1.4. Lahter “VIIBIMISE KESTUS … PÄEVA”

1.5. Lahter “VÄLJAANDMISE KOHT … KUUPÄEV …”

1.6. Lahter “PASSI NUMBER”

1.7. Lahter “VIISA LIIK”

1.8. Lahter “PEREKONNA- JA EESNIMI”

2. Siseriiklike kannete osa (“Märkused”) (9. osa)

3. Foto jaoks ettenähtud osa

4. Masinloetav osa (5. osa)

5. Muud viisa andmisega seotud aspektid

5.1. Viisade allkirjastamine

5.2. Täidetud viisakleebiste tühistamine

5.3. Viisakleebiste passi kandmine

5.4. Passid ja reisidokumendid, millesse ühtse viisa võib kanda

5.5. Viisat väljaandva diplomaatilise või konsulaaresinduse tempel

VII. Halduskorraldus

1. Viisaosakondade korraldus

2. Kartoteekimine

3. Viisaregistrid

4. Viisa andmise eest võetavad lõivud

VIII. Konsulaarkoostöö kohalikul tasandil

1. Kohaliku tasandi konsulaarkoostöö lühiiseloomustus

2. Kuidas vältida korduvaid taotlusi või taotlusi, mis esitatakse pärast hiljutist viisa andmisest keeldumist?

3. Taotleja heausksuse hindamine

4. Statistika vahetamine

5. Haldusteenuste osutajate, reisibüroode ja reisikorraldajate poolt menetletavad viisataotlused

5.1. Vahendajate liigid

5.2. Koostöö ühtlustamine haldusteenuste osutajate, reisibüroode, reisikorraldajate ja nendega seotud jaemüüjatega

VIISASID KÄSITLEVATE ÜHISTE KONSULAARJUHISTE LISAD

1. — Ühine nimekiri kolmandatest riikidest, kelle kodanikel peab liikmesriikidesse sisenemiseks olema viisa vastavalt määrusele (EÜ) nr 539/2001, muudetud määrusega (EÜ) nr 2414/2001 ja määrusega (EÜ) nr 453/2003 — Ühine nimekiri kolmandatest riikidest, kelle kodanikud võivad liikmesriikidesse siseneda viisavabalt vastavalt määrusele (EÜ) nr 539/2001, muudetud määrusega (EÜ) nr 2414/2001 ja määrusega (EÜ) nr 453/2003

2. Eeskirjad, millega reguleeritakse diplomaatilise, ameti- või teenistuspassi omanike ning teatavate rahvusvaheliste valitsusvaheliste organisatsioonide poolt nende ametnikele väljaantud reisiloa omanike liikumist

3. Nende riikide nimekiri, kelle kodanikelt nõutakse lennujaama transiidiviisat, kusjuures see viisanõue kehtib ka nende riikide poolt väljaantud reisidokumentide omanike suhtes

4. Selliste dokumentide nimekiri, mis annavad õiguse viisata sissesõiduks

5. Selliste viisataotluste nimekiri, mis kooskõlas artikli 17 lõikega 2 nõuavad eelnevat konsulteerimist keskasutustega

6. Nende aukonsulite nimekiri, kellel on erandjuhtudel ja ajutiselt lubatud väljastada ühtset viisat

7. Piiriületamisel nõutavad summad, mis riikide ametiasutused määravad kindlaks kord aastas

8. Viisakleebiste ühtne vorm ning teave nende tehniliste omaduste ja turvaelementide kohta

9. Teave, mille lepinguosalised vajaduse korral kirjutavad märkuste lahtrisse

10. Masinloetavasse osasse kannete tegemise juhend

11. Reisidokumendid, millesse võib viisa kanda

12. Viisataotluste menetlemise halduskulude eest võetavad lõivud eurodes

13. Viisakleebiste täitmise juhised

14. Nõuded teabe kohta, mida lepinguosalised peavad esitama piiratud territoriaalse kehtivusega viisade andmise, ühtse viisa kehtetuks tunnistamise, tühistamise või selle kehtivuse piiramise ning siseriiklike elamislubade andmise korral

15. Lepinguosaliste koostatud ühtlustatud näidisvormid kutse, ülalpidamiskohustuse ja majutuse olemasolu tõendamiseks

16. Ühtse viisataotluse ühtlustatud näidisvorm

17. Transiiti hõlbustav eridokument (FTD) ja raudteetransiiti hõlbustav dokument (FRTD)

18. Ühtseid viisasid välja andvate esinduste tabel

VIISASID KÄSITLEVAD

ühised konsulaarjuhised Schengeni konventsiooni osalisriikide diplomaatilistele ja konsulaaresindustele

TEEMA: Ühtsete viisade väljastamise tingimused, mis kehtivad kõigi lepinguosaliste territooriumil.

I. ÜLDSÄTTED

1. Reguleerimisala

Beneluxi majandusliidu riikide, Saksamaa Liitvabariigi ja Prantsuse Vabariigi valitsuste vahelise ühispiiridel kontrolli järkjärgulise kaotamise 14. juuni 1985. aasta Schengeni kokkuleppe rakendamise konventsioonile (edaspidi “konventsioon”) kirjutati alla Schengenis 19. juunil 1990 ja sellega on seni ühinenud Itaalia, Hispaania, Portugal, Kreeka ja Austria. Konventsiooni 3. peatüki (1. ja 2. jao) sätted on aluseks järgmistele üldsätetele, mida kohaldatakse kõikide lepinguosaliste territooriumil kuni kolm kuud kestvaks viibimiseks kehtiva viisa, sealhulgas transiidiviisa taotluste läbivaatamisel. (1)

Viisa kauemaks kui kolmekuuliseks viibimiseks antakse vastavalt siseriiklikule menetlusele ning see annab selle omanikule õiguse viibida üksnes selle riigi territooriumil. Siiski võimaldab selline viisa selle omanikul sõita läbi teiste lepinguosaliste territooriumi, et jõuda viisa andnud lepinguosalise territooriumile, välja arvatud juhul, kui viisa omanik ei vasta artikli 5 lõike 1 punktides a, d ja e nimetatud sissesõidunõuetele või kui lepinguosaline, kelle territooriumilt ta läbisõitu taotleb, on kandnud ta sissesõidukeelu registrisse.

2. Viisa mõiste ja liigid

2.1. Ühtne viisa

Ühtne viisa kujutab endast lepinguosalise antud luba või otsust passi, reisidokumenti või muusse selle omanikul piiri ületada lubavasse dokumenti kantud kleebise näol. See võimaldab välismaalasel, kelle suhtes kehtib viisanõue, ilmuda viisa andnud lepinguosalise või muu lepinguosalise välispiirile ja taotleda vastavalt viisa liigile kas läbisõitu või elamist tingimusel, et muud läbi- või sissesõidunõuded on täidetud. Üksnes ühtse viisa omamine ei anna automaatset õigust siseneda riiki.

2.1.1. Lennujaama transiidiviisa

Lennujaama transiidiviisa annab välismaalasele, kellelt nõutakse sellist viisat, õiguse läbida vahepeatuse või ümberistumisega rahvusvahelise lennu kahe osa vahel lennujaamade rahvusvahelisi transiidialasid ilma asjaomase riigi territooriumile sisenemata. Kohustus omada sellist viisat on erand üldisest õigusest läbida eespool nimetatud rahvusvahelist transiidiala ilma viisata.

3. lisas loetletud riikide kodanikelt ja isikutelt, kes ei pruugi olla nende riikide kodanikud, ent kellel on nende riikide asutuste poolt väljaantud reisidokument, nõutakse seda liiki viisat.

Lennujaama transiidiviisa nõude erandid on sätestatud 3. lisa III jaos.

2.1.2. Transiidiviisa

Transiidiviisa annab ühest kolmandast riigist teise kolmandasse riiki reisivale välismaalasele õiguse läbida lepinguosaliste territooriumi.

See viisa annab selle omanikule loa ühe-, kahe- või erandjuhul mitmekordseks läbisõiduks tingimusel, et ükski läbisõit ei kesta üle viie päeva.

2.1.3. Lühiajaline viisa ehk reisiviisa; mitmekordne viisa

Lühiajaline viisa annab välismaalasele, kes soovib siseneda lepinguosaliste territooriumile muul põhjusel kui sisserändeks, õiguse ühekordseks vaheaegadeta riigis viibimiseks või mitmeks viibimiseks, mille kogukestus ei ületa kolme kuud poole aasta jooksul alates esimesest riiki sisenemise kuupäevast. Üldjuhul võib sellise viisa anda üheks või mitmeks sissesõiduks.

Välismaalasele, kellel tuleb sageli sõita ühte või mitmesse Schengeni riiki näiteks tööasjus, võib anda lühiajalise viisa mitmeks viibimiseks tingimusel, et nende viibimiste kogupikkus ei ületa mis tahes pooleaastases ajavahemikus kolme kuud. Sellise mitmekordse viisa kehtivusaeg võib olla üks aasta ja erandjuhtudel teatava kategooria isikute puhul üle ühe aasta (vt V osa punkt 2.1).

2.1.4. Grupiviisa

Grupiviisa kujutab endast transiidiviisat või maksimaalselt kolmekümnepäevast viisat, mida võib kanda rühmapassi, mis on välja antud enne reisile asumist moodustatud välismaalaste rühmale, – välja arvatud juhtudel, kui siseriiklikud õigusaktid sätestavad teisiti – tingimusel, et rühma liikmed sisenevad territooriumile, peatuvad seal ja lahkuvad territooriumilt rühmana.

Grupiviisasid võib anda rühmadele, kus on 5–50 inimest. Rühma eest vastutaval isikul on eraldi pass ja vajaduse korral ka eraldi viisa.

Erandina eeltoodust võidakse grupi transiidiviisasid anda meremeestele vastavalt nõukogu 27. veebruari 2003. aasta määrusele (EÜ) nr 415/2003 (viisade andmise kohta piiril, sealhulgas selliste viisade andmine läbisõidul olevatele meremeestele) (2).

2.2. Pikaajaline viisa

Enam kui kolm kuud kestvate viibimiste kohta annab üks liikmesriikidest siseriikliku viisa kooskõlas oma siseriiklike õigusaktidega.

Siiski kehtib selline viisa selle kehtima hakkamise kuupäevast kuni kolme kuu jooksul ühtse lühiajalise viisana tingimusel, et see väljastati kooskõlas ühiste tingimuste ja kriteeriumidega, mis on vastu võetud ülalnimetatud konventsiooni 3. peatüki 1. osa asjakohaste sätete alusel või kohaselt, ning et selle omanik vastab konventsiooni artikli 5 lõike 1 punktides a, c, d ja e nimetatud sissesõidunõuetele, mis on ära toodud käesolevate juhiste IV osas. Muudel juhtudel võimaldab selline viisa selle omanikul sõita läbi teiste lepinguosaliste territooriumi, selleks et jõuda viisa andnud liikmesriigi territooriumile, välja arvatud juhul, kui selle omanik ei vasta artikli 5 lõike 1 punktides a, d ja e sätestatud sissesõidunõuetele või on kantud selle liikmesriigi sissesõidukeelu registrisse, kelle territooriumilt läbisõidu luba ta taotleb.

2.3. Piiratud territoriaalse kehtivusega viisa

Selline viisa kantakse erandjuhul passi, reisidokumenti või muusse selle omanikul piiri ületada lubavasse dokumenti, kui on antud luba viibida üksnes ühe või mitme lepinguosalise territooriumil tingimusel, et nii sisse- kui ka väljasõit toimuvad selle lepinguosalise või nende lepinguosaliste territooriumi kaudu (vt käesolevate juhiste osa V.3).

2.4. Piiril antav viisa (3)

2.5. Viisaga samaväärsed dokumendid, mis lubavad välispiire ületada: transiiti hõlbustav eridokument (FTD)/raudteetransiiti hõlbustav dokument (FRTD)

Läbisõidu hõlbustamiseks võidakse väljastada FTD või FRTD vastavalt nõukogu määrustele (EÜ) nr 693/2003 (4) ja (EÜ) nr 694/2003 (5) (vt 17. lisa).

II. VASTUTAV DIPLOMAATILINE VÕI KONSULAARESINDUS

Välismaalased, kelle suhtes kehtib viisanõue (vt 1. lisa) ja kes taotlevad sissesõitu lepinguosalise riigi territooriumile, on kohustatud esitama taotluse vastutava diplomaatilise või konsulaaresinduse viisaosakonnale.

1. Vastutava riigi määramine

1.1. Taotluse kohta otsuse langetamise eest vastutav riik

Ühtse lühiajalise või transiidiviisa taotluste läbivaatamise eest vastutab:

(a) — lepinguosaline, kelle territooriumil asub sissesõidu ainus või peamine sihtkoht. Transiidiriigiks olevat lepinguosalist ei peeta mingil tingimusel peamiseks sihtkohariigiks. Diplomaatiline või konsulaaresindus, kellele taotlus on esitatud, otsustab igal üksikjuhul eraldi, milline on peamiseks sihtkohaks olev lepinguosaline, pidades hindamisel silmas kõiki asjaolusid, eriti sõidu eesmärki, marsruuti ja viibimise või viibimiste kestust. Nende asjaolude hindamisel keskendub esindus peamiselt taotleja esitatud tõendavatele dokumentidele. — Esindus keskendub eelkõige viibimise peamisele põhjusele või eesmärgile, kui ühte või mitmesse sihtkohta minnakse otseselt mingi teise sihtkoha pärast või sellele lisaks. — Esindus keskendub eelkõige pikimale viibimisele, kui ükski sihtkoht ei olene otseselt teisest sihtkohast ega täienda seda; kui viibimised on võrdse pikkusega, on otsustavaks teguriks esimene sihtkoht;

(b) — lepinguosaline, kelle territooriumile kõigepealt sisenetakse, kui peamiseks sihtkohaks olevat lepinguosalist ei ole võimalik kindlaks määrata. Lepinguosaline, kelle territooriumile kõigepealt sisenetakse, on see riik, kelle välispiiri taotleja pärast dokumentide kontrolli Schengeni territooriumile sisenemiseks ületab. — Kui lepinguosaline, kelle territooriumile kõigepealt sisenetakse, ei nõua viisat, ei ole ta kohustatud viisat andma – välja arvatud juhul, kui ta vabatahtlikult asjaomase isiku nõusolekul viisa annab – ja vastutus läheb üle esimesele sihtkohaks olevale või transiidil läbitavale lepinguosalisele, kes viisat nõuab. — Piiratud territoriaalse kehtivusega (ühe lepinguosalise territooriumi või Beneluxi riikide territooriumiga piirduva) viisa taotluse läbivaatamine ja sellise viisa andmine on asjaomase lepinguosalise enda või asjaomaste lepinguosaliste endi ülesanne.

1.2. Vastutavat riiki esindav riik

a) Kui vastutaval riigil ei ole asjaomases riigis diplomaatilist ega konsulaaresindust, võib ühtse viisa anda selle lepinguosalise esindus, kes esindab vastutava riigi huve. Viisa antakse esindatava lepinguosalise nimel eelneva loa alusel ja vajaduse korral keskasutuste vahel konsulteerides. Kui ühel Beneluxi riikidest on olemas diplomaatiline või konsulaaresindus, esindab see põhimõtteliselt automaatselt ka teisi Beneluxi riike, välja arvatud juhul, kui asjaomane Beneluxi riik ei ole tegelikkuses suuteline esindama teisi Beneluxi riike, mispuhul võib viimane taotleda teiselt partnerriigilt enda esindamist viisaküsimuste osas kõnealuses kolmandas riigis.

b) Isegi juhul, kui riigil on kolmandas riigis diplomaatiline või konsulaaresindus, võib ta paluda enda esindamist kõnealuses kolmandas riigis konsulaaresindust omaval teisel riigil. Ühtne viisa väljastatakse esindatava riigi nimel eelneva loa alusel ning vajaduse korral keskasutuste vahel konsulteerides.

c) Kui ühtne viisa väljastatakse punktide a ja b kohaselt, sõlmitakse esindatava riigi või esindatavate riikide ja seda riiki või neid riike esindava riigi vahel kokkulepe, milles määratakse kindlaks: — sellise esindamise kestus ja selle lõpetamise tingimused — ning punkti b kohaldamise korral esindamise rakenduskord, sealhulgas esindava riigi poolt tööruumidega varustamist käsitlevad tingimused, esindava ja esindatava riigi poolt töötajatega varustamist käsitlevad tingimused ning rahaline toetus, mida esindatav riik maksab vajaduse korral esindavale riigile viisade väljaandmisega seotud kulude katteks.

d) Kui ühtne viisa antakse välja punktide a ja b kohaselt, peab esindus olema kantud 18. lisas toodud ühtseid viisasid välja andvate esinduste tabelisse.

e) Punktidele a ja b vastava esinduse korral põhineb Schengeni viisade andmine järgmistel põhimõtetel. — Esindamise eeskirju kohaldatakse Schengeni konventsiooni ja ühiste konsulaarjuhiste kohaselt antavate ühtsete lennujaama transiidiviisade, transiidiviisade ja lühiajaliste viisade taotluste töötlemisel. Esindav riik peab tegutsema ühiste konsulaarjuhiste kohaldamisel sama hoolikalt ja kiiresti nagu enda samasse liiki kuuluva ja sama kehtivusajaga viisa andmisel. — Kui kahepoolsetes kokkulepetes ei ole ette nähtud teisiti, ei kohaldata esindamise eeskirju selliste viisade suhtes, mis antakse palgatöö tegemiseks või tegelemiseks mõne tegevusega, mis eeldab eelnevat nõusolekut sellelt riigilt, kus tegutseda kavatsetakse. Sellist viisat taotlev isik peab pöörduma selle riigi akrediteeritud konsulaaresinduse poole, kus kavandatav tegevus toimub. — Schengeni riigid ei ole kohustatud tagama, et neil on viisasid andev esindus kõigis kolmandates riikides. Nad võivad otsustada, et teatavates kolmandates riikides esitatakse viisataotlused või teatavat liiki viisa taotlused peamise sihtkohariigi alalisele konsulaar- või diplomaatilisele esindusele. — Diplomaatilised ja konsulaaresindused vastutavad täielikult viisade taotlemisega seotud ebaseadusliku sisserände ohu hindamise eest. — Esindavate riikide poolt esindatavate riikide nimel välja antud ja esindamise raames viisade omanike esitatud varjupaigataotluste eest vastutavad esindatavad riigid. — Kahepoolsetes kokkulepetes võib erandjuhul sätestada, et esindav riik esitab teatava kategooria välismaalaste viisataotlused ametiasutusele selles esindatavas riigis, kus asub peamine sihtkoht, või edastab need kõnealuse riigi alalisele konsulaaresindusele. Need kategooriad tuleb kindlaks määrata kirjalikult (vajaduse korral iga diplomaatilise või konsulaaresinduse puhul). Eeldatakse, et viisa on antud esindatava riigi loal kooskõlas Schengeni konventsiooni artikli 30 lõikega 1. — Kahepoolseid kokkuleppeid võib aja jooksul muuta otsuste alusel, mis üksikud riigid on teinud nende varjupaigataotluste kohta, mida teatava ajavahemiku jooksul on esitanud esindamise raames saadud viisade omanikud, ning muu viisade andmise kohta käiva teabe alusel. Lisaks võidakse kokku leppida, et teatavate diplomaatiliste ja konsulaaresinduste (ning võimalik, et ka teatavate riikide kodanike) puhul ei järgita esindamise eeskirju. — Esindamine on seotud üksnes viisade väljastamisega. Välismaalasi, kellel ei ole võimalik viisat taotleda seetõttu, et neil puuduvad piisavad tõendid asjakohastele tingimustele vastamise kohta, tuleb teavitada, et nad saavad esitada viisataotluse peamiseks sihtkohaks oleva Schengeni riigi alalisele diplomaatilisele või konsulaaresindusele. — Esindamise eeskirju võib parandada tarkvaraarendusest tuleneva konsultatsioonivõrgu laiendamise teel, mis võimaldab esindamiskohustuse võtnud konsulaar- ja diplomaatilistel esindustel lihtsal viisil konsulteerida esindatava riigi keskasutustega. — Kohalikul tasandil kindlustavad diplomaatilised ja konsulaaresindused kohaliku konsulaarkoostöö raames punktidele a ja b vastava esindusega seotud kohustusi käsitleva teabe kättesaadavuse viisataotlejatele.

2. Viisataotlused, mis nõuavad siseriikliku keskasutuse või ühe või mitme lepinguosalise riigi keskasutusega konsulteerimist kooskõlas artikli 17 lõikega 2

2.1. Siseriikliku keskasutusega konsulteerimine

Diplomaatiline või konsulaaresindus, kes taotluse läbi vaatab, taotleb oma keskasutuselt luba, konsulteerib sellega või teatab sellele otsusest, mille kavatseb konkreetsel juhul teha, siseriikliku õiguse ja tavaga ettenähtud korras ja aja jooksul. Juhtumid, mille puhul on tarvis siseriiklikult konsulteerida, on loetletud 5. lisa A osas.

2.2. Ühe või mitme lepinguosalise keskasutusega konsulteerimine

Diplomaatiline või konsulaaresindus, kellele on taotlus esitatud, taotleb luba oma keskasutuselt, kes omakorda saadab taotluse edasi ühe või mitme teise lepinguosalise pädevale keskasutusele (vt V osa, punkt 2.3). Kuni täitevkomitee pole vastastikuse konsulteerimise juhtude lõplikku nimekirja kinnitanud, kohaldatakse käesolevatele ühistele konsulaarjuhistele lisatud nimekirja (vt 5. lisa B osa).

2.3. Konsulteerimise kord esindamise korral

a) Kui 5. lisa C osas loetletud riikide kodanikud esitavad viisataotluse teist riiki esindava Schengeni riigi diplomaatilisele või konsulaaresindusele, konsulteeritakse esindatava riigiga.

b) Nende viisataotlustega seoses vahetatav teave vastab praegu 5. lisa B osa kohase konsulteerimise raames vahetatavale teabele. Vormil peab siiski olema kohustuslik lahter, mis sisaldab viidet esindatava riigi territooriumile.

c) Tähtaegade, nende pikendamise ja vastamisvormide suhtes kohaldatakse ühiste konsulaarjuhiste praegusi sätteid.

d) 5. lisa B osa sätestatud konsulteerimist korraldab esindatav riik.

3. Mitteresidentide viisataotlused

Kui taotlus esitatakse riigile, mis ei ole taotleja elukohariik, ning kui on kahtlusi isiku kavatsustes (eriti kui on ebaseaduslikule sisserändele viitavaid tõendeid), antakse viisa üksnes pärast taotleja elukohariigi diplomaatilise või konsulaaresindusega ja/või selle keskasutusega konsulteerimist.

4. Ühtse viisa andmise luba

Ühtse viisa andmise õigus on üksnes lepinguosaliste diplomaatilistel ja konsulaaresindustel, välja arvatud 6. lisas loetletud juhud.

III. TAOTLUSE VASTUVÕTMINE

1. Viisataotlusankeedid. Eksemplaride arv

Välismaalaselt nõutakse ka ühtse viisa taotlusankeedi täitmist. Ühtse viisa taotlus tuleb esitada 16. lisas esitatud ühtlustatud näidisvormil.

Ankeet tuleb täita vähemalt ühes eksemplaris, et seda saaks kasutada keskasutustega konsulteerimisel. Kui siseriiklik halduskord nõuab, võivad lepinguosalised nõuda taotlust mitmes eksemplaris.

2. Lisatavad dokumendid

Välismaalane peab taotlusele lisama järgmised dokumendid:

a) kehtiv reisidokument, millesse võib kanda viisa (vt 11. lisa);

b) vajaduse korral dokumendid, mis tõendavad kavatsetava reisi eesmärki ja tingimusi. Kui esitatud teabest piisab, et diplomaatiline või konsulaaresindus võiks kindlaks teha, kas taotleja tegutseb heauskselt, võivad viisade andmise eest vastutavad töötajad vabastada taotleja eespool mainitud tõendavate dokumentide esitamisest.

3. Tagasipöördumise ja elatusvahendite tagatised

Välismaalane peab suutma veenda diplomaatilist või konsulaaresindust, kellele ta oma taotluse esitab, et tal on piisavalt rahalisi vahendeid enda ülalpidamiseks ja tagasipöördumiseks.

4. Isiklik vestlus taotlejaga

Üldjuhul palutakse taotlejal isiklikult kohale ilmuda, et suuliselt oma taotlust põhjendada, eriti kui on kahtlusi reisi tegeliku eesmärgi suhtes või selle isiku kavatsuse suhtes lähteriiki tagasi pöörduda.

Sellest nõudest võib loobuda, kui taotleja on tuntud isik või kui diplomaatiline või konsulaaresindus asub liiga kaugel ning kui taotleja heausksuse suhtes pole kahtlusi või kui suurte rühmade puhul lugupeetud ja usaldusväärne asutus võib vastutada asjaomaste isikute heausksuse eest.

VIII osa punktis 5 on esitatud täpsemad eeskirjad, mis käsitlevad viisataotluste menetlemist haldusteenuste osutajate, reisibüroode, reisikorraldajate ja nendega seotud jaemüüjate poolt.

IV. ÕIGUSLIK ALUS

Ühtse viisa võib anda üksnes siis, kui konventsiooni artiklites 15 ja 5 sätestatud sissesõidunõuded on täidetud. Need artiklid on järgmised.

Artikkel 15

Artiklis 10 nimetatud viisa võib anda üksnes juhul, kui välismaalane vastab artikli 5 lõike 1 punktides a, c, d ja e sätestatud sissesõidunõuetele.

Artikkel 5

1. Kuni kolmekuulise viibimise puhul antakse lepinguosaliste territooriumile sisenemiseks luba välismaalasele, kui ta vastab järgmistele nõuetele: a) tal on kehtiv piiriületamisdokument või -dokumendid, mille on kindlaks määranud täitevkomitee; b) tal on kehtiv viisa, kui seda nõutakse; c) vajaduse korral esitab ta dokumendid, mis tõendavad kavatsetava viibimise eesmärki ja tingimusi, ning tal on piisavalt rahalisi vahendeid nii kavatsetava viibimise ajaks kui ka tagasipöördumiseks oma päritolumaale või edasisõiduks kolmandasse riiki, kus tema vastuvõtmine on tagatud, või ta on võimeline omandama need vahendid seaduslikul teel; d) talle ei ole kehtestatud sissesõidukeeldu; e) ta ei ohusta ühegi lepinguosalise avalikku korda, riigi julgeolekut ega rahvusvahelisi suhteid.

2. Välismaalasel, kes ei vasta kõigile eespool nimetatud nõuetele, on keelatud siseneda lepinguosaliste territooriumile, välja arvatud juhul, kui mõni lepinguosaline peab humanitaarsetel kaalutlustel, riiklikes huvides või rahvusvaheliste kohustuste tõttu vajalikuks teha erandi sellest põhimõttest. Sellisel juhul piiratakse sissesõiduluba asjaomase lepinguosalise territooriumiga, kes teatab sellest teistele lepinguosalistele. Need reeglid ei piira varjupaigaõiguse erisätete ega artikli 18 sätete kohaldamist.

Piiratud territoriaalse kehtivusega viisa võib anda artikli 11 lõikes 2, artikli 14 lõikes 1 ja artiklis 16 sätestatud tingimustel koostoimes artikli 5 lõikega 2 (vt V osa punkt 3).

Artikli 11 lõige 2

2. Lõige 1 ei takista lepinguosalist andmast vajaduse korral kõnealuse poolaasta jooksul uut viisat, mille kehtivus piirdub tema oma territooriumiga.

Artikli 14 lõige 1

1. Viisat ei vormistata reisidokumenti, mida ei tunnista ükski lepinguosaline. Kui reisidokumenti tunnistab ainult üks või mõni lepinguosaline, siis piiratakse vormistatava viisa kehtivust kõnealuse lepinguosalise või kõnealuste lepinguosalistega.

Artikkel 16

Kui lepinguosaline peab vajalikuks ühel artikli 5 lõikes 2 loetletud põhjustest teha erandi artiklis 15 sätestatud põhimõttest, andes viisa välismaalasele, kes ei vasta kõikidele artikli 5 lõikes 1 nimetatud sissesõidunõuetele, siis piiratakse selle viisa kehtivust kõnealuse lepinguosalise territooriumiga, kes peab sellest teatama vastavalt teistele lepinguosalistele.

V. TAOTLUSTE LÄBIVAATAMINE JA OTSUSTE VASTUVÕTMINE

Kõigepealt kontrollib diplomaatiline või konsulaaresindus esitatud dokumente (1) ja koostab seejärel nende dokumentide põhjal viisataotluse kohta tehtava otsuse (2).

Taotluste läbivaatamise põhikriteeriumid

Peamised asjaolud, mida tuleb viisataotluste läbivaatamisel silmas pidada, on lepinguosaliste julgeolek ja võitlus ebaseadusliku sisserände vastu, samuti muud rahvusvaheliste suhetega seotud aspektid. Olenevalt asjaomasest riigist võib mõne neist tähtsuselt ettepoole asetada, kuid mitte üheski etapis ei tohi ühtki neist asjaoludest kahe silma vahele jätta.

Julgeolekuga seoses on soovitatav jälgida, et oleksid tehtud vajalikud kontrollimised: läbi vaadatud Schengeni infosüsteemis failid selliste isikute kohta, kellele on kehtestatud sissesõidukeeld, konsulteeritud nende riikide keskasutustega, kelle puhul see menetlus on ette nähtud.

Diplomaatiline või konsulaaresindus kannab sisserändeohu olemasolu hinnates täit vastutust. Viisataotluste läbivaatamise eesmärk on leida need taotlejad, kes püüavad lepinguosaliste territooriumile sisse rännata ja sinna elama asuda, tuues ettekäändeks selliseid põhjusi nagu turism, õpingud, ärireisid või perekondlikud külastused. Seepärast tuleb selliste riskikategooriate, s.t töötute isikute, korrapärase sissetulekuta isikute jne puhul olla eriti valvas. Samal põhjusel on eriti oluline ka taotlejaga reisi eesmärgi kindlaksmääramiseks läbiviidav vestlus. Võib nõuda ka lisadokumente, mille iseloom tuleks võimalusel kokku leppida kohaliku konsulaarkoostöö raames. Diplomaatiline või konsulaaresindus peab kohalikule konsulaarkoostööle toetuma ka selleks, et tuvastada tõhusamalt viisa taotlemisel tõendusmaterjalina esitatud vale- või võltsdokumente. Kui tekib kahtlusi esitatud dokumentide ja tõendusmaterjali ehtsuses, sealhulgas kahtlus nende sisu õigsuse või vestluse ajal antud seletuste usaldusväärsuse suhtes, keeldub diplomaatiline või konsulaaresindus viisa andmisest.

Teiselt poolt vähendatakse kontrolli, kui taotlejat tuntakse heauskse isikuna; sellekohast teavet vahetatakse konsulaarkoostöö kaudu.

1. Viisataotluste läbivaatamine

1.1. Viisataotluse kontrollimine

— Taotletav külastuse kestus vastab reisi eesmärgile.

— Vastused ankeedi küsimustele on täielikud ja vastuoludeta. Ankeedil on viisataotleja isikut tuvastav foto ning ankeedis märgitakse võimaluse korral reisi peamine sihtkoht.

1.2. Taotleja isiku kontrollimine ja kontrollimine, kas Schengeni infosüsteemi (SIS) on taotleja kohta tehtud märge sissesõidukeelu kohta või kas ta kujutab endast muud ohtu (julgeolekule), mis võiks olla aluseks viisa andmisest keeldumisele, või kas taotleja kujutab endast ohtu sisserände seisukohalt sellega, et eelmise reisi ajal viibis ta riigis kauem kui lubatud.

1.3. Reisidokumendi kontrollimine

— Dokumendi nõuetekohasuse kontrollimine: dokument peab olema täielik ega tohi olla muudetud ega võltsitud.

— Reisidokumendi territoriaalse kehtivuse kontrollimine: reisidokument peab lepinguosaliste territooriumile sisenemisel olema kehtiv.

— Reisidokumendi kehtivusaja kontrollimine: reisidokumendi kehtivusaeg peab ületama viisa kehtivusaja kolme kuu võrra (konventsiooni artikli 13 lõige 2).

— Siiski on mõjuvatel humanitaarsetel kaalutlustel, riiklikes huvides või rahvusvaheliste kohustuste tõttu erandjuhtudel võimalik kanda viisa reisidokumenti, mille kehtivusaeg on lühem kui eelmises lõigus märgitud (kolm kuud), tingimusel, et selle kehtivusaeg ületab siiski viisa kehtivusaja ning et tagasipöördumine on seega võimalik.

— Lepinguosaliste territooriumil eelneva viibimise kestuse kontrollimine.

1.4. Teiste taotlusega seotud dokumentide kontrollimine

Nõutavate tõendavate dokumentide hulk ja laad sõltub ebaseadusliku sisserände võimalikust ohust ja kohalikust olukorrast (näiteks kas valuuta on konverteeritav) ning võib riigiti erineda. Tõendavate dokumentide hindamise osas võivad lepinguosaliste diplomaatilised või konsulaaresindused kokku leppida kohalikele oludele kohandatud tegutsemiskorras.

Tõendavad dokumendid hõlmavad reisi eesmärki, transpordi- ja tagasipöördumisvahendite, elatusvahendite ning majutuse olemasolu.

— Reisi eesmärki tõendavad dokumendid on näiteks: — küllakutse, — kohtukutse, — organiseeritud reis.

— Transpordi- ja tagasipöördumisvahendite olemasolu tõendavad dokumendid on näiteks: — edasi-tagasisõidupilet, — raha bensiini ostmiseks või autokindlustus.

— Elatusvahendite olemasolu tõendavad dokumendid on järgmised. Elatusvahendite olemasolu tõendusena võib käsitada järgmist: sularaha konverteeritavas valuutas, reisitšekid, välisvaluutaarve tšekiraamat, krediitkaardid või muud vahendid, mis tagavad rahaliste vahendite olemasolu vabalt vahetatavas vääringus. Elatusvahendite suurus peab olema võrdeline reisi pikkuse ja eesmärgiga ning külastatava Schengeni riigi või külastatavate Schengeni riikide elukallidusega. Sel eesmärgil kinnitavad lepinguosaliste siseriiklikud asutused igal aastal piiriületamisel nõutavad summad (vt 7. lisa) (6). Lisaks peab taotleja lühiajalise või reisiviisa taotlemisel tõendama üksikisiku või rühma piisava ja kehtiva reisikindlustuse olemaolu, mis katab kõik haiguse tõttu kodumaale naasmise, vältimatu arstiabi ja/või erakorralise haiglaravi kulud. Põhimõtteliselt peaksid taotlejad sõlmima kindlustuse oma elukohariigis. Kui see ei ole võimalik, tuleb kindlustuskaitse omandada mis tahes muus riigis. Juhul kui vastuvõtja sõlmib kindlustuse taotleja eest, teeb ta seda oma elukohas. Kindlustus peab kehtima Schengeni acquis'd täielikult rakendavate liikmesriikide kogu territooriumil ning katma kogu viibimisaja. Minimaalne kindlustuskate on 30 000 eurot. Põhimõtteliselt tõendatakse kindlustuse olemasolu viisa väljastamisel. Pädev diplomaatiline või konsulaaresindus, kes viisataotluse läbi vaatab, võib otsustada, et käesolev nõue on täidetud, kui on tõendatud, et taotleja ametiseisundi tõttu võib eeldada piisavat reisikindlustuse taset. Diplomaatilised või konsulaaresindused võivad, käsitledes iga juhtumit eraldi, otsustada teha erandi käesolevast nõudest diplomaatilise, ameti- või muu teenistuspassi omanikele või siis, kui sellega kaitstakse riiklikke huve välispoliitika ja arengupoliitika valdkonnas või muudes avalikku huvi pakkuvates valdkondades. Erandeid reisikindlustuse olemasolu tõendamise nõudest võib teha ka kohaliku konsulaarkoostöö raames juhul, kui on kindlaks tehtud, et teatavate kolmandate riikide kodanikel on võimatu sellist kindlustust hankida. Kindlustuse piisavuse hindamiseks võivad liikmesriigid teha kindlaks, kas kindlustusseltsi vastu esitatud nõuded kuuluvad hüvitamisele liikmesriigis, Šveitsis või Liechtensteinis.

— Majutuse olemasolu tõendavad dokumendid Majutuse olemasolu tõendusena võib muu hulgas käsitada järgmist: a) reserveeritud koht hotellis või muus sellises asutuses; b) dokumendid, mis näitavad taotleja nimel kinnisvara rentimist või omandi olemasolu, tõendades külastatavas riigis asuva kinnisvara omandiõigust; c) kui välismaalane teatab, et ta peatub mõne isiku kodus või asutuses, kontrollib diplomaatiline või konsulaaresindus, kas välismaalane ka tegelikult sinna majutatakse: — kas kontrollides siseriiklike asutuste kaudu, kui see on vajalik; — nõudes vastuvõtja/asutuse poolt vastavalt siseriiklike õigusaktide sätetele täidetud ning lepinguosalise pädeva asutuse templit kandva ühtlustatud vormis tõendi esitamist, mis kinnitab lubadust majutada. Selle vormi näidise võib vastu võtta täitevkomitee; — või nõudes asjaomase lepinguosalise siseriikliku õiguse kohaselt vormistatud ja kontrollitud tõendi või ametliku või avaliku dokumendi esitamist, mis kinnitab lubadust majutada. Eelmises kahes lõigus nimetatud majutamislubadust tõendavate dokumentide esitamine ei ole viisade andmisel uus tingimus. Nende dokumentide tegelik eesmärk on tõendada, et majutus ja vajaduse korral ka elatusvahendid on olemas. Kui lepinguosaline kasutab seda liiki dokumenti, siis peaks selles igal juhul olema nimetatud vastuvõtja ja külalise isik või külaliste isikud, majutuskoha aadress, reisi pikkus ja eesmärk ja võimalikud perekondlikud sidemed ning see peaks näitama, kas vastuvõtja elab selles riigis seaduslikult. Pärast viisa välja andmist paneb diplomaatiline või konsulaaresindus dokumendile oma templi ja kirjutab sellele viisa numbri, et vältida dokumendi korduvkasutamist. Selle kontrolli eesmärk on vältida fiktiivseid küllakutseid, pettuslikke küllakutseid või küllakutseid ebaseaduslikult riigis elavatelt või ebakindla staatusega välismaalastelt. Enne ühtse viisa taotlemist võib taotleja vabastada majutuse olemasolu tõendavate dokumentide esitamise nõudest, kui ta suudab tõendada, et tal on piisavalt rahalisi vahendeid elamis- ja majutuskulude katmiseks külastatavas Schengeni riigis või külastatavates riikides.

— Vajaduse korral muud dokumendid: — elukohatõend ja tõend sidemete kohta elukohariigiga, — alaealiste puhul vanemate luba, — tõend taotleja sotsiaalse seisundi ja ameti kohta. Kui Schengeni riikide siseriiklike õigusaktidega nõutakse üksikisiku esitatud kutse tõendamist või tööreiside puhul ülalpidamiskohustuse kinnitust või majutuse olemasolu tõendamist, kasutatakse selleks ühtlustatud vormi.

1.5. Taotleja heausksuse hindamine

Et hinnata taotleja heausksust, kontrollib esindus kohaliku konsulaarkoostöö raames, kas taotlejat tuntakse kui heauskset isikut.

Lisaks vaadatakse läbi saadud teave, nagu on osutatud käesolevate juhiste VIII peatüki punktis 3.

2. Viisataotluste suhtes otsuse langetamise menetlus

2.1. Viisa liigi ja sissesõitude arvu valik

Artikli 11 kohaselt võib ühtne viisa olla:

— reisiviisa üheks või mitmekordseks sisenemiseks, kusjuures ühe katkematu viibimise kestus või üksteisele järgnevate viibimiste kestus alates esimese sisenemise kuupäevast ei ületa kolme kuud ühe poolaasta jooksul;

— üheaastase kehtivusega viisa, mis annab õiguse kolmekuuliseks viibimiseks mis tahes poole aasta jooksul ning mitmekordseks sisenemiseks; selle viisa võib anda isikutele, kes esitavad vajalikud tagatised, ning isikutele, kelle suhtes lepinguosalised on erilist huvi üles näidanud. Erandjuhtudel võib teatava kategooria isikute puhul anda üle ühe aasta, kuid maksimaalselt viis aastat kehtiva viisa mitmekordseks sisenemiseks;

— transiidiviisa, mis annab selle omanikule õiguse läbida teel kolmandasse riiki lepinguosaliste territooriumi üks kord, kaks või erandjuhul mitu korda tingimusel, et ükski läbisõit ei kesta üle viie päeva, et välismaalase sissesõit sihtkohariiki on tagatud ning et tavapärane marsruut nõuab lepinguosaliste territooriumilt läbisõitu.

2.2. Menetleva asutuse haldusvastutus

Diplomaatilised esindajad või konsulaarosakondade juhid kannavad kooskõlas oma riiklike volitustega täit vastutust esinduse poolt viisade andmise praktilise korralduse eest ning konsulteerivad üksteisega.

Diplomaatiline või konsulaaresindus võtab otsuse vastu kogu talle teada oleva teabe alusel ja iga taotleja konkreetset olukorda silmas pidades.

2.3. Menetlus, mida järgitakse juhtudel, kui on vaja eelnevalt konsulteerida teiste lepinguosaliste keskasutustega

Lepinguosalised on otsustanud luua keskasutustega konsulteerimise süsteemi. Kui konsulteerimise tehniline süsteem lakkab töötamast, võib olukorrast lähtudes kohaldada ajutiselt järgmisi meetmeid:

— konsulteerimine piirdub selliste juhtudega, mille puhul konsulteerimist peetakse hädavajalikuks;

— konsulteerimisel kasutatakse kanalitena asjaomaste lepinguosaliste saatkondade ja konsulaatide kohalikku võrku;

— kasutatakse lepinguosaliste selliste saatkondade võrku, mis asuvad (a) konsulteerimist korraldavas riigis, (b) riigis, kellega konsulteeritakse;

— kontaktpunktide vahelises suhtlemises kasutatakse tavapäraseid sidevahendeid: faks, telefon jne;

— ollakse valvsamad ühistes huvides.

Kui taotlejad kuuluvad 5. lisa B osas loetletud kategooriatesse, mille puhul tuleb konsulteerida keskasutustega – välisministeeriumi või muu asutusega – (konventsiooni artikli 17 lõige 2), antakse ühtne viisa ja samal ajal lühiajalise viisana kehtiv pikaajaline viisa allpool kirjeldatud menetluse kohaselt.

Diplomaatiline või konsulaaresindus, kellele on taotluse esitanud nendest kategooriatest mõnesse kuuluv isik, kontrollib kõigepealt Schengeni infosüsteemist, kas taotlejale on kehtestatud sissesõidukeeld.

Seejärel järgib ta allpool kirjeldatud menetlust.

a) Menetlus Punktis b kirjeldatud menetlust ei kohaldata, kui viisataotleja kohta on Schengeni infosüsteemi kantud märge sissesõidukeelu kohta.

b) Taotluste edastamine riigi keskasutusele Diplomaatiline või konsulaaresindus, kellele on taotluse esitanud isik, kes kuulub mõnesse konsulteerimisele kuuluvatest kategooriatest, edastab selle taotluse viivitamata oma riigi keskasutusele. — Kui keskasutus otsustab tagasi lükata taotluse, mille eest vastutab lepinguosaline, kellele taotlus esitati, ei ole vaja alustada ega jätkata konsultatsioonimenetlust nende lepinguosaliste keskasutustega, kes soovisid, et nendega konsulteeritaks. — Juhul kui taotluse peab läbi vaatama vastutava riigi esindaja, edastab selle lepinguosalise keskasutus, kellele taotlus esitati, taotluse vastutava riigi keskasutusele. Kui esindatava riigi keskasutus – või esindava riigi keskasutus, kui nii on ette nähtud esindamiskokkuleppes – otsustab viisataotluse tagasi lükata, ei ole vaja alustada ega jätkata konsultatsioonimenetlust nende lepinguosaliste keskasutustega, kes soovisid, et nendega konsulteeritaks.

c) Keskasutusele edastatav teave Osana keskasutustega konsulteerimisest edastavad diplomaatilised või konsulaaresindused, kellele taotlus on esitatud, oma keskasutusele järgmise teabe. 1. Diplomaatiline või konsulaaresindus, kellele taotlus on esitatud. 2. Taotleja perekonnanimi ja eesnimed, sünniaeg ja -koht ning taotleja vanemate nimed, kui need on teada. 3. Taotleja(te) kodakondsus ja varasemad kodakondsused, kui need on teada. 4. Esitatud reisidokumendi (dokumentide) liik ja number, väljaandmise kuupäev ja kehtivusaeg. 5. Kavatsetava reisi kestus ja eesmärk. 6. Kavatsetava reisi kuupäevad. 7. Viisataotleja elukoht, elukutse ja töökoht. 8. Märkused liikmesriikidelt, eriti varasemad allakirjutanud riikidele esitatud taotlused ja viibimine neis riikides. 9. Piir, mida taotleja kavatseb kasutada Schengeni territooriumile sisenemiseks. 10. Kõik muud nimed (neiupõlvenimi või vajaduse korral abieluaegne nimi, et isikut täielikult tuvastada kooskõlas lepinguosaliste siseriikliku õiguse nõuetega ja selle riigi õigusega, mille kodanik taotleja on). 11. Muu teave, mida diplomaatilised või konsulaaresindused vajalikuks peavad ja mis puudutab näiteks asjaomast isikut saatvat abikaasat või alaealisi lapsi, varem taotlejale antud viisasid ja viisataotlusi sõiduks samasse sihtkohta. See teave võetakse viisataotlusankeedist sellises järjekorras, nagu see ankeedis esitatud on. Eespool toodud loend on aluseks keskasutuste vahel konsulteerimiseks edastatavale informatsioonile. Konsultatsiooni pakkuv lepinguosaline vastutab harilikult selle eest, mil viisil ta infot edastab, igal juhul peavad olema täpselt märgitud edastamiskuupäev ning adressaadiks oleva keskasutuse poolt kättesaamise kuupäev ja kellaaeg.

d) Taotluste edastamine keskasutuste vahel Selle lepinguosalise keskasutus, kelle esindus on saanud taotluse, konsulteerib omakorda selle lepinguosalise keskasutuse või nende lepinguosaliste keskasutustega, kes on soovinud, et nendega konsulteeritaks. Sel eesmärgil on keskasutuseks lepinguosaliste määratud asutused. Pärast vajalikke kontrollimisi saadavad asjaomased asutused nendega konsulteerinud keskasutusele oma üldhinnangu viisataotluse kohta.

e) Vastamise aeg, selle pikendamine Maksimaalne tähtaeg, mille jooksul konsultatsiooni andvad keskasutused peavad konsultatsiooni palunud keskasutusele saatma vastuse, on seitse kalendripäeva. Esialgset vastamisaega loetakse alates ajast, mil konsulteerima kohustatud keskasutus taotluse saatis. Kui seitsme päeva jooksul palub mõni konsultatsiooni andev keskasutus tähtaega pikendada, võib seda pikendada veel seitsme päeva võrra. Erandjuhtudel võib konsultatsiooni andev keskasutus esitada põhjendatud taotluse pikendada tähtaega rohkem kui seitsme päeva võrra. Konsultatsiooni andvad asutused tagavad, et edasilükkamatutel juhtudel saadetakse vastus nii ruttu kui võimalik. Kui vastust ei ole saadud esialgse tähtaja, või kui see on vajalik, pikendatud tähtaja jooksul, võrdub see loa saamisega ning tähendab, et konsultatsiooni andval lepinguosalisel või lepinguosalistel ei ole alust viisa andmisele vastu olla.

f) Konsulteerimise tulemuste põhjal tehtavad otsused Kui esialgne või pikendatud tähtaeg on möödas, võib selle lepinguosalise keskasutus, kellele viisataotlus on esitatud, lubada diplomaatilisel või konsulaaresindusel ühtse viisa välja anda. Kui keskasutus ei ole teinud selget otsust, võib diplomaatiline või konsulaaresindus, kellele viisataotlus on esitatud, anda viisa 14 päeva pärast seda, kui konsultatsiooni pakkuv keskasutus taotluse saatis. Iga keskasutuse ülesanne on teavitada oma esindusi iga konsulteerimisperioodi algusest. Kui keskasutus saab taotluse tähtaega erandlikult pikendada, teatab ta sellest esindusele, kellele viisataotlus esitati; esindus ei langeta otsust viisataotluse kohta enne, kui on saanud oma keskasutuselt selged juhised.

g) Eridokumentide edastamine Erandjuhtudel võib saatkond, kellele viisataotlus on esitatud, edastada taotluse korral selle riigi konsulaaresindusele, kellega konsulteeritakse, viisataotlusankeedi (millel on ette nähtud koht foto jaoks) vastavalt Schengeni konventsiooni artiklile 17. Seda menetlust kohaldatakse ainult kohtades, kus asuvad nii konsulteeriva riigi kui ka konsultatsiooni andva riigi diplomaatiline või konsulaaresindus, ning üksnes 5. lisa B osas loetletud kodakondsuste puhul. Vastamine või konsulteerimistähtaja pikendamise taotlemine ei tohi mingil juhul toimuda kohalikul tasandil, välja arvatud konsultatsioonide puhul, mis toimuvad kohalikul tasandil kooskõlas viisasid käsitlevate ühiste konsulaarjuhiste 5. lisa B osa sätetega; keskasutuste vahelises teabevahetuses kasutatakse alati konsultatsioonivõrku.

2.4. Viisataotluse läbi vaatamata jätmine ja viisa väljastamisest keeldumine

Menetlus ja edasikaebamisvõimalused juhuks, kui diplomaatiline või konsulaaresindus jätab taotluse läbi vaatamata või keeldub viisa andmisest, reguleeritakse vastava lepinguosalise õigusega.

Kui viisa andmisest keeldutakse ning siseriiklik õigus näeb ette, et keeldumist tuleb põhjendada, tehakse seda järgmise teksti alusel:

“Teie viisataotluse rahuldamisest on keeldutud vastavalt Schengeni lepingu rakendamise 19. juuni 1990. aasta konventsiooni artiklile 15 koostoimes artikliga 5, sest Te ei vasta kõnealuse konventsiooni artikli 5 lõike 1 punktides a, c, d ja e sätestatud tingimustele (asjakohane tingimus (asjakohased tingimused) ära märkida), mille kohaselt … (lisada asjakohas(t)e tingimus(t)e tekst).”

Eespool esitatud põhjendustele võib vajaduse korral lisada üksikasjalikuma teabe või põhjendused võivad sisaldada muud teavet vastavalt Schengeni riikide siseriiklike õigusaktidega käesolevas valdkonnas sätestatud nõuetele.

Kui teist Schengeni riiki esindav diplomaatiline või konsulaaresindus on sunnitud viisataotluse läbivaatamise katkestama, tuleb taotlejat sellest teavitada ning teatada talle, et ta võib pöörduda lähima viisataotluse läbivaatamiseks pädeva riigi diplomaatilise või konsulaaresinduse poole.

3. Piiratud territoriaalse kehtivusega viisa

Viisa, mis kehtib ainult ühe või mitme lepinguosalise riigi territooriumil, võib anda:

1) kui diplomaatiline või konsulaaresindus peab vajalikuks teha erandi konventsiooni artiklis 15 sätestatud põhimõttest (artikkel 16) ühel artikli 5 lõikes 2 loetletud põhjustest (humanitaarsetel kaalutlustel, riiklikes huvides või rahvusvaheliste kohustuste tõttu);

2) konventsiooni artiklis 14 sätestatud juhtudel, mille kohaselt: “1. Viisat ei vormistata reisidokumenti, mida ei tunnista ükski lepinguosaline. Kui reisidokumenti tunnistab ainult üks või mõni lepinguosaline, siis piiratakse vormistatava viisa kehtivust kõnealuse lepinguosalise või kõnealuste lepinguosalistega. 2. Kui üks või mitu lepinguosalist ei tunnista reisidokumenti, siis võib anda loa, mis kehtib viisa asemel.”

3) kui esindus äärmiselt kiireloomulistel juhtudel (humanitaarsetel kaalutlustel, riiklikes huvides või rahvusvaheliste kohustuste tõttu) jätab keskasutustega konsulteerimata või kui selle menetluse tulemuseks on vastuväited;

4) kui esindus annab hädavajaduse sunnil välja uue viisa taotlejale, kes on kolmekuulise kehtivusajaga viisa kuuekuulise ajavahemiku jooksul juba ära kasutanud. Viisa kehtivus piirdub eespool kirjeldatud 1., 3. ja 4. juhtumi puhul ühe lepinguosalise, ühe Beneluxi riigi või kahe Beneluxi riigi territooriumiga ning 2. juhtumi puhul ühe või mitme lepinguosalise, ühe Beneluxi riigi või kahe Beneluxi riigi territooriumiga. Teiste lepinguosaliste esindustele teatatakse juhtudest, kui sellised viisad antakse.

VI. KUIDAS TÄITA VIISAKLEEBIST

8. ja 13. lisa sisaldavad järgmist: 8. lisa – kleebise turvaelementide kirjeldus; 13. lisa – täidetud viisakleebiste näidised.

1. Ühiste kannete osa (8. osa)

1.1. Lahter “KEHTIVUSPIIRKOND”

Sellesse lahtrisse on märgitud territoorium, kus viisa omanikul on õigus reisida.

Selle lahtri võib täita üksnes ühel neljast järgmisest viisist:

a) Schengeni riigid;

b) Schengeni riik või riigid, mille territooriumiga viisa kehtivus piirdub (sel juhul kasutatakse järgmisi lühendeid: F – Prantsusmaa, D – Saksamaa, E – Hispaania, GR – Kreeka, P – Portugal, I – Itaalia, L – Luksemburg, N – Madalmaad, B – Belgia);

c) Beneluxi maad;

d) Schengeni riik (kasutades punktis b toodud lühendeid), kes andis pikaajalise siseriikliku viisa + Schengeni riigid.

— Kui kleebist kasutatakse ühtse viisa andmiseks konventsiooni artiklite 10 ja 11 kohaselt või sellise viisa andmiseks, mille kehtivus ei piirdu viisa andnud riigi territooriumiga, täidetakse lahter “KEHTIVUSPIIRKOND” sõnadega “Schengeni riigid” selle lepinguosalise keeles, kes on viisa andnud.

— Kui kleebist kasutatakse viisade andmiseks, mis piiravad sissesõidu-, viibimis- ja väljasõiduõiguse üheainsa territooriumiga, kantakse sellesse lahtrisse riigikeeles selle lepinguosalise nimi, kelle territooriumiga viisa omaniku sissesõidu-, viibimis- ja väljasõiduõigus piirdub.

— Kui kleebist kasutatakse selleks, et anda pikaajalist siseriiklikku viisat, mis kehtib alates selle esialgsest kehtivuskuupäevast maksimaalselt kolme kuu jooksul ka ühtse lühiajalise viisana, kantakse kõnealusesse lahtrisse pikaajalise siseriikliku viisa andnud liikmesriigi nimi, millele järgneb märge “Schengeni riigid”.

— Konventsiooni artikli 14 kohaselt võib piiratud territoriaalne kehtivus hõlmata mitme liikmesriigi territooriumi; sellisel juhul kirjutatakse sellesse lahtrisse asjaomaste liikmesriikide koodid, kasutades ühte järgmistest võimalustest: a) kirjutatakse lahtrisse asjaomaste liikmesriikide koodid; b) kirjutatakse lahtrisse viisat andva liikmesriigi keeles sõnad “Schengeni riigid”, mille järele lisatakse sulgudesse miinusmärk ning nende liikmesriikide koodid, kelle territooriumil viisa ei kehti.

— Piiratud territoriaalne kehtivus ei või hõlmata ainult osa lepinguosalise territooriumist.

1.2. Lahter “ALATES … KUNI”

Sellesse lahtrisse on märgitud ajavahemik, mille jooksul viisaomanik võib asjaomasel territooriumil viibida.

Kuupäev, millest alates viisaomanik võib siseneda territooriumile, kus viisa kehtib, kirjutatakse sõna “ALATES” järele järgmiselt:

— kuupäev kirjutatakse kahe numbriga; kui kuupäev on ühekohaline, on esimene number null;

— sidekriips;

— kuu kirjutatakse kahe numbriga; kui kuu number on ühekohaline, on esimene number null;

— sidekriips;

— aasta kirjutatakse kahe numbriga, mis vastavad aastaarvu kahele viimasele numbrile.

— Näiteks: 15-04-94 = 15. aprill 1994.

Viimane kuupäev, millal viisaomanik võib asjaomasel territooriumil viibida, kirjutatakse sõna “KUNI” järele. Selle kuupäeva keskööks peab viisaomanik lahkuma territooriumilt, kus viisa kehtib.

Kõnealune kuupäev kirjutatakse samamoodi nagu eespool näidatud esimene kuupäev.

1.3. Lahter “SISSESÕITUDE ARV”

Sellest lahtrist on näha, mitu korda viisaomanik võib siseneda territooriumile, kus viisa kehtib; teisisõnu tähendab see lahter sellel territooriumil viibimiste arvu, mis võivad jaguneda kogu kehtivusajale – vt 1.4.

Sissesõite võib olla üks, kaks või rohkem. See arv kirjutatakse valmistrükitud osa paremale poolele, kasutades numbriühendeid “01”, “02” või lühendit “MULT”, kui viisa lubab rohkem kui kaht sissesõitu.

Transiidiviisa puhul võib lubada üksnes üht või kaht sissesõitu (kirjutatakse “01” või “02”). Üle kahe sissesõidu (“MULT”) lubatakse üksnes erandjuhtudel.

Viisa kehtivus lõpeb, kui selle omaniku väljasõitude arv võrdub lubatud sissesõitude arvuga, isegi kui omanik ei ole viisaga lubatud päevade arvu ära kasutanud.

1.4. Lahter “VIIBIMISE KESTUS … PÄEVA”

Sellesse lahtrisse on märgitud päevade arv, mille vältel viisaomanik võib peatuda territooriumil, kus viisa kehtib (7). Viibimine võib olla vaheaegadeta või sõltuvalt lubatud päevade arvust jaotatud osadeks punktis 1.2 nimetatud kuupäevade vahel, pidades silmas punktis 1.3 lubatud sissesõitude arvu.

Lubatud päevade arv kirjutatakse tühikusse sõnade “VIIBIMISE KESTUS” ja “PÄEVA” vahele kahekohalise arvuna; kui päevade arv on alla kümne, on esimene number null.

Maksimaalne päevade arv, mida võib siia lahtrisse kirjutada, on 90 poole aasta jooksul.

1.5. Lahter “VÄLJA ANTUD (KOHT) … (KUUPÄEV)”

Sellesse lahtrisse on märgitud viisa andnud lepinguosalise keeles linna nimi, kus viisa andnud diplomaatiline või konsulaaresindus asub ja mis kirjutatakse sõnade “VÄLJA ANTUD” järele. Väljaandmise kuupäev kirjutatakse pärast sõna “kuupäev”.

Andmise kuupäev kirjutatakse samamoodi kui punktis 1.2 nimetatud kuupäev.

Viisa andnud asutuse võib tuvastada ka 4. osasse löödava templi põhjal.

1.6. Lahter “PASSI NUMBER”

Sellesse lahtrisse on märgitud passi number, millesse viisakleebis on kantud. Numbrile järgneb viide viisaomanikuga kaasas olevatele lastele ja abikaasale, kui nende nimed on passi kantud (lapsi tähistab täht “X”, millele eelneb nende arv (näiteks 3X = kolm last), ja abikaasat täht “Y”).

Kui põhjusel, et omaniku reisidokumenti ei tunnistata, kasutatakse viisa puhul ühtse vorminguga vormi, võib viisa välja andnud diplomaatiline või konsulaaresindus valida, kas kasutada sama vormi, et laiendada viisa kehtivust ka vormi omaniku abikaasale ja temaga kaasas olevatele ülalpeetavatele alaealistele, või anda välja eraldi vormid omanikule, tema abikaasale ja igale ülapeetavale, kinnitades vastava viisa igale vormile eraldi.

Passi number on seerianumber, mis on kõigile või peaaegu kõigile passi lehekülgedele eeltrükitud või perforeeritud.

Ühtses vormingus vormile kantava viisa puhul ei ole sellesse lahtrisse märgitav number mitte passinumber, vaid sama tüpograafiline number, mis on vormil; see koosneb kuuest numbrist, millele võib lisada viisa väljaandnud liikmesriigi või liikmesriikide rühma tunnustähe või -tähed.

1.7. Lahter “VIISA LIIK”

Et kergendada kontrolliasutuste tööd, täpsustatakse selles lahtris viisa liik, kasutades tähti A, B, C ja D järgmiselt:

A : lennujaama transiidiviisa, B : transiidiviisa, C : lühiajaline viisa, D : pikaajaline siseriiklik viisa, D + C : samal ajal lühiajalise viisana kehtiv pikaajaline siseriiklik viisa.

Piiratud territoriaalse kehtivusega viisade ja grupiviisade puhul kasutatakse vastavalt vajadusele tähte A, B või C.

1.8. Lahter “PEREKONNA- JA EESNIMI”

Kõigepealt kirjutatakse viisaomaniku passis või reisidokumendis esimene sõna kastist “perekonnanimi” ja seejärel esimene sõna kastist “eesnimi”. Diplomaatiline või konsulaaresindus kontrollib, et passis või reisidokumendis olevad ning käesolevasse lahtrisse ja masinloetavasse osasse märgitud perekonna- ja eesnimi on samad kui viisataotlusel.

2. Siseriiklike kannete osa (“MÄRKUSED”) (9. osa)

Erinevalt 8. osast (ühised ja kohustuslikud kanded) on see osa mõeldud siseriiklikest õigusaktidest tulenevate märkuste jaoks. Kuigi lepinguosalistel on vabadus kanda sinna märkusi, mida nad oluliseks peavad, on nad kohustatud oma partneritele nendest teatama, et neid märkusi osataks tõlgendada (vt 9. lisa).

3. Foto jaoks ettenähtud osa

Viisaomaniku värvifoto kinnitatakse selleks ettenähtud kohta, nagu on näidatud 8. lisas. Viisakleebisele kinnitatava foto puhul tuleb järgida järgmisi eeskirju.

Pea suurus lõua allservast kuni pealaeni on 70–80 % foto vertikaalpinnast.

Miinimumnõuded resolutsioonile:

— skaneerimiseks 300 pikselit tolli kohta (ppi), pakkimata;

— fotode värvitrükiks 720 punkti tolli kohta (dpi).

Foto puudumisel on kohustuslik märkida sellele osale kahes või kolmes keeles (viisa andnud liikmesriigi keeles ning inglise ja prantsuse keeles) sõnad “kehtiv ilma fotota”. Need sõnad tavaliselt trükitakse, erandkorras kasutatakse eritemplit; tempel katab ka osa rotogravüüri osast, mille vasak või parem äär piiritleb foto kinnitamise koha.

4. Masinloetav osa (5. osa)

Nii viisakleebise kui ka masinloetava osa formaadi on Schengeni riikide ettepaneku alusel võtnud vastu ICAO. See osa koosneb kahest 36tähelisest reast (OCR B-10 cpi). 10. lisas selgitatakse, kuidas seda osa täita.

5. Muud viisa andmisega seotud aspektid

5.1. Viisade allkirjastamine

Kui lepinguosalise õigus või tava nõuab käsitsi kirjutatud allkirja, kirjutab passi leheküljele kantud viisakleebisele alla pädev ametiisik.

Allkiri jääb lahtrist “MÄRKUSED” paremale; osa allkirjast peaks ulatuma passi või reisidokumendi leheküljele, kuid see ei tohi katta masinloetavat osa.

5.2. Täidetud viisakleebiste tühistamine

Viisakleebisel ei tohi teha muudatusi. Kui viisa andmisel tehakse viga, tuleb kleebis tühistada.

— Kui viga leitakse kleebisel, mis ei ole veel passi kantud, siis kleebis hävitatakse või lõigatakse diagonaalselt pooleks.

— Kui viga leitakse pärast kleebise passi kandmist, tuleb kleebisele tõmmata punane rist ja passi kanda uus kleebis.

5.3. Viisakleebiste passi kandmine

Kleebis täidetakse enne passi kandmist. Tempel ja allkiri pannakse kleebisele pärast selle passi või reisidokumenti kandmist.

Kui viisakleebis on õigesti täidetud, kantakse see passi esimesele leheküljele, millel pole muid kandeid ega templeid peale viisataotluse kohta käiva templi. Passid, milles ei ole vaba ruumi kleebise kandmiseks, samuti passid, mille kehtivusaeg on lõppenud, ja passid, mille alusel välismaalane ei saa passi kehtivusaja jooksul riigi territooriumilt välja sõita või tagasi pöörduda oma päritolumaale või siseneda kolmandasse riiki (vt konventsiooni artikkel 13), lükatakse tagasi.

5.4. Passid ja reisidokumendid, millesse ühtse viisa võib kanda

Kriteeriumid, mille alusel otsustatakse kooskõlas konventsiooni artikli 17 lõike 3 punktiga a, millistesse reisidokumentidesse võib viisa kanda, on loetletud 11. lisas.

Artikli 14 kohaselt ei tohi viisat kanda reisidokumenti, mida ei tunnista ükski lepinguosaline. Kui reisidokumenti tunnistab ainult üks või mõni lepinguosaline, piirdub sellesse kantav viisa asjaomaste lepinguosalistega.

Kui üks või mitu liikmesriiki reisidokumenti ei tunnista, on viisa üksnes piiratud territoriaalse kehtivusega. Liikmesriigi diplomaatiline või konsulaaresindus peab kasutama ühtses vormingus vormi, et kinnitada viisa, mis on välja antud sellise reisidokumendi omanikule, mida vormi väljaandev liikmesriik ei tunnista. Selline viisa on üksnes piiratud territoriaalse kehtivusega.

5.5. Viisat väljaandva diplomaatilise või konsulaaresinduse tempel

Viisat väljaandva diplomaatilise või konsulaaresinduse tempel lüüakse lahtrisse “MÄRKUSED”, kandes hoolt selle eest, et see ei takistaks andmete lugemist, ja et see ulatub kleebisest väljapoole passi või reisidokumendi leheküljele. Ainult juhul, kui masinloetavat osa ei ole võimalik täita, võib templi sellele alale lüüa, et muuta see kasutamiskõlbmatuks. Templi suurus ja sisu ning kasutatav tint määratakse kindlaks liikmesriigi siseriiklike normidega.

Ühtses vormingus vormile kinnitatud viisakleebise uuesti kasutamise vältimiseks lüüakse väljaandva konsulaaresinduse tempel paremale, et see ühendaks kleebist ja vormi nii, et see ei takistaks lahtri pealkirja ja täidetud andmete lugemist ega ulatuks masinloetavale osale, kui see on täidetud.

VII. HALDUSKORRALDUS

1. Viisaosakondade korraldus

Iga lepinguosaline vastutab ise oma viisaosakondade korralduse eest.

Esinduste juhid tagavad, et viisade andmise eest vastutavad osakonnad oleksid korraldatud nõnda, et vältida igasugust hooletust, mis võiks kergendada vargusi ja võltsimist.

— Viisade andmise eest vastutav personal ei allu mingil viisil kohalikule survele.

— Et vältida selliste harjumuste kujunemist, mis võivad viia valvsuse vähenemiseni, vahetuvad vastutavad ametiisikud tavapärase rotatsiooni korras.

— Viisakleebiseid hoitakse ja kasutatakse samasuguste julgeolekumeetmete alusel, mida kasutatakse teiste kaitset vajavate dokumentide puhul.

2. Kartoteekimine

Iga lepinguosaline vastutab ise viisataotluste kartoteekimise eest ja juhul, kui viisade suhtes tuleb keskasutusega konsulteerida, ka taotlejate fotode kartoteekimise eest.

Viisataotlust säilitatakse vähemalt üks aasta, kui viisa on välja antud, ja vähemalt viis aastat, kui viisa andmisest on keeldutud.

Et kergendada taotluse leidmist, nimetatakse konsultatsiooni paludes ja andes toimiku- ja arhiiviviited.

3. Viisaregistrid

Kõik lepinguosalised registreerivad väljastatud viisad oma siseriikliku korra kohaselt. Tühistatud viisakleebised tuleb samuti registreerida.

4. Viisataotluste menetlemise halduskulude eest võetavad lõivud

Viisataotluste menetlemise halduskuludele eest võetavad lõivud on loetletud 12. lisas.

Lõive ei kohaldata siiski kolmandate riikide selliste kodanike viisataotluste menetlemisega seotud halduskulude suhtes, kes on Euroopa Liidu kodaniku või Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriigi kodaniku perekonnaliikmed, ning kes kasutavad oma õigust vabale liikumisele.

VIII. KONSULAARKOOSTÖÖ KOHALIKUL TASANDIL

1. Kohaliku tasandi konsulaarkoostöö lühiiseloomustus

Kohapealne konsulaarkoostöö keskendub üldjuhul sisserändeohu hindamisele. Selle peamine eesmärk on määrata kindlaks ühised kriteeriumid toimikute läbivaatamiseks, informatsiooni vahetamiseks valedokumentide kasutamise, võimalike ebaseaduslike sisserände marsruutide ja viisa andmisest keeldumise kohta, kui taotlus on ilmselgelt põhjendamatu või põhineb pettusel. See peaks võimaldama ka vahetada informatsiooni heausksete taotlejate kohta ning ühiselt välja töötada üldsusele antav teave Schengeni viisa taotlemise tingimuste kohta.

Konsulaarkoostöö võtab arvesse ka kohalikku haldusolukorda ning sotsiaalset ja majandusstruktuuri.

Olenevalt olukorrast korraldavad esindused korralisi kohtumisi nii sageli, kui nad sobivaks peavad; nende kohtumiste kohta esitavad nad keskasutustele aruanded. Eesistujariigi nõudmisel esitavad nad poolaasta üldaruande.

2. Kuidas vältida korduvaid taotlusi või taotlusi, mis esitatakse pärast hiljutist viisa andmisest keeldumist?

Esinduste vahel vahetatava info ja templi löömisega või muul viisil taotluste identifitseerimise eesmärk on vältida mitme samaaegse või järjestikuse viisataotluse esitamist sama isiku poolt samale või mõnele muule esindusele kas taotluse läbivaatamise ajal või pärast selle tagasilükkamist.

Ilma et see piiraks esindustevahelist konsulteerimist või teabevahetust, paneb esindus, kellele taotlus esitatakse, iga taotleja passi templi tekstiga “Viisataotlus esitatud (kuupäev) … (koht) …”. Tühik sõna “kuupäev” järel täidetakse kuue numbriga (kaks kuupäeva, kaks kuu ja kaks aasta märkimiseks); teine tühik jääb asjaomase diplomaatilise või konsulaaresinduse jaoks. Lisatakse taotletava viisaliigi kood.

Otsuse, kas diplomaatilisse või teenistuspassi panna templi või mitte, teeb esindus, kes taotluse vastu võtab.

Templi võib samal viisil panna ka pikaajalise viisa taotluste korral.

Kui üks Schengeni riik esindab teist, lisatakse templile taotletava viisa liigi koodi järele märge “R”, millele järgneb esindatava riigi kood.

Kui viisa antakse, pannakse viisakleebis võimaluse korral templi peale.

Erandjuhtudel, kui templit ei ole võimalik panna, teavitab eesistujariigi esindus pädevat Schengeni töörühma ning esitab töörühmale heakskiitmiseks alternatiivse ettepaneku, mis hõlmab näiteks passide valguskoopiate ning selliste loetelude vahetust, mis sisaldavad tagasilükatud viisataotlusi koos viisa andmisest keeldumise põhjustega.

Esinduste juhid otsustavad eesistujariigi algatusel või omal algatusel alternatiivsete või lisakaitsemeetmete vajalikkuse üle.

3. Taotleja heausksuse hindamine

Et kergendada taotleja heausksuse hindamist, võivad diplomaatilised või konsulaaresindused kooskõlas siseriiklike õigusaktidega vahetada teavet koostöö raames kohalikul tasandil sõlmitud kokkulepete alusel ja vastavalt käesoleva peatüki 1. punktile.

Aeg-ajalt võib vahetada teavet isikute kohta, kelle taotlused on tagasi lükatud, sest nad on kasutanud varastatud, kaotatud või võltsitud dokumente või ei ole järginud eelmise viisa väljasõidukuupäeva või kujutavad ohtu julgeolekule ning eelkõige kui on alust arvata, et tehakse katset lepinguosaliste territooriumile ebaseaduslikult sisse rännata.

Ühiselt vahetatavat ja koostatavat informatsiooni kasutatakse viisataotluste hindamisel. See ei asenda siiski viisataotluse tegelikku läbivaatamist, päringute tegemist Schengeni infosüsteemis ega konsulteerimist seda soovivate keskasutustega.

4. Statistika vahetamine

4.1. Statistikat väljaantud lühiajaliste viisade, transiidiviisade ja lennujaama transiidiviisade ning selliste viisade ametlikult tagasilükatud taotluste kohta vahetatakse iga kolme kuu järel.

4.2. Ilma et see piiraks Schengeni konventsiooni artiklis 16 ettenähtud kohustuste täitmist, mis on selgelt sõnastatud ühiste konsulaarjuhiste 14. lisas ja mille kohaselt peavad Schengeni riigid edastama 72 tunni jooksul üksikasjaliku teabe piiratud territoriaalse kehtivusega viisade andmise kohta, on Schengeni riikide diplomaatilised ja konsulaaresindused kohustatud vahetama statistikat, mis käsitleb eelmisel kuul väljaantud piiratud territoriaalse kehtivusega viisasid, ning edastama selle asjaomastele siseriiklikele keskasutustele.

5. Haldusteenuste osutajate, reisibüroode ja reisikorraldajate poolt menetletavad viisataotlused

Viisataotluste menetlemise põhireegel eeldab isikliku vestluse võimalust. Sellest võib siiski loobuda, kui ei teki põhjendatud kahtlust taotleja heausksuses, reisi eesmärgis ega taotleja tegelikus kavatsuses päritoluriiki tagasi pöörduda ning kui rühmareise korraldav usaldusväärne ja maksevõimeline asutus esitab diplomaatilisele või konsulaaresindusele vajalikud dokumendid ja kviitungid ning vastutab põhjendatud usaldusväärsuse alusel taotleja heausksuse, reisi eesmärgi ja taotleja tegeliku tagasipöördumiskavatsuse eest (vt III osa punkt 4).

Eelkõige suurtes riikides on tavapärane ja kasulik, et haldusteenuste osutajad, reisibürood ja reisikorraldajad ning nendega seotud jaemüüjad toimivad taotleja volitatud vahendajatena. Need kaubanduslikud vahendajad ei ole loomult ühetaolised, sest nende kohustused klientide ees, kes annavad nende hoolde viisa menetlemise, ei ole samasugused; põhimõtteliselt on nende eeldatav maksevõimelisuse tase ja usaldusväärsus otseselt võrdeline nende osalusega reisi üldises planeerimises, majutamises, ravi- ja reisikindlustuses ning vastutuses kliendi päritoluriiki tagasipöördumise eest.

5.1. Vahendajate liigid

a) Kõige lihtsamat liiki vahendajad on haldusteenuste osutajad, kelle poolt kliendile antav abi hõlmab üksnes isikut tõendavate ja muude vajalike dokumentide esitamist kliendi nimel.

b) Teist liiki äriüksused on transpordiasutused või kohalikud reisibürood, kes võivad olla reisijate regulaar- või tellimuslende pakkuvate lennuettevõtjate, kas riigikullerite või teiste koostööpartnerid. Nende abi kliendile hõlmab vajalike dokumentide esitamist ning vajaduse korral piletite müüki ja hotellibroneeringuid.

c) Kolmas vahendajate liik on füüsilisest või juriidilisest isikust reisiteenuste pakkujad või reisikorraldajad, kes korraldavad regulaarseid pakettreise (reisidokumentide ettevalmistamine, transport, majutus, muud turismiteenused, ravi- ja reisikindlustus, siseveod jne) ning müüvad selliseid pakettreise või pakuvad neid müügiks otse või jaemüüja või reisikorraldajaga lepinguliselt seotud reisibüroo kaudu. Reisikorraldaja ning pakettreiside jaemüügibüroo jaoks on viisataotleja üksnes korraldatava reisi tarbija, kusjuures viisataotluse menetlemine on paketi osa. See kolmas terviklik vahendusteenuse liik koosneb mitmest etapist ja aspektist, mille puhul saab objektiivselt kontrollida: äridokumente, haldamist, reisi tegelikku toimumist ja sihti, majutust ning rühmade plaanipäraseid saabumisi ja lahkumisi.

5.2 Koostöö ühtlustamine haldusteenuste osutajate, reisibüroode, reisikorraldajate ja nendega seotud jaemüüjatega

a) Kõik ühes linnas asuvad diplomaatilised või konsulaaresindused peaksid püüdma saavutada allpool esitatud suuniste ühtlustatud kohaldamise kohalikul tasandil vastavalt asjaomaste büroode vahendustegevuse liigile. Kuigi iga diplomaatiline või konsulaaresindus võib ise otsustada, kas ta teeb koostööd büroodega, peab neil siiski olema igal ajal võimalik akrediteering tühistada, kui see on olukorra ja ühise viisapoliitika huvides vajalik. Kui diplomaatiline või konsulaaresindus otsustab bürooga koostööd teha, peab ta järgima käesolevas osas ettenähtud töökorda ja menetlusi. — Liikmesriikide konsulaaresindused peavad olema eriti valvsad ning tegema tihedat koostööd haldusteenuste osutajate hindamisel ning erakorralisel akrediteerimisel. Nende viisataotluste menetlemist uuritakse üksikasjaliku täpsusega ja igal juhul kontrollitakse viisaomaniku tõendavaid dokumente ning haldusteenuste osutaja litsentsi ja äriregistrisse kandmisega seotud dokumente. — Transpordiettevõtete või kohalike reisibüroode esitatud viisataotluste hindamisel tuleb erilist tähelepanu pöörata taotlejaga seotud asjaoludele ning tõendavate dokumentide vastavusele iga üksikjuhtumi puhul. Konsulaaresindused peavad tegema tihedat koostööd, tugevdades oma vastavaid mehhanisme büroode ja veoettevõtjate poolt eeskirjade eiramise avastamiseks ning lisaks neile mehhanismidele teatama eeskirjade eiramisest büroodes konsulaaresinduste kohaliku ja piirkondliku koostöö tasandil. — Reisibüroode (reisikorraldajad ja jaemüüjad) akrediteerimisel võetakse muu hulgas arvesse järgmisi kriteeriume: kehtiv litsents; äriregister; äriühingu põhikiri; lepingud pankadega; ajakohastatud lepingud ühenduse turismiteenuste vastuvõtjatega, mis peavad sisaldama kõiki pakettreiside osi (majutus ja pakettreisiteenused); lepingud lennuettevõtjatega, mis peavad hõlmama tagatud edasi-tagasireise, ning nõutav ravi- ja reisikindlustus. Nende reisibüroode esitatud viisataotlusi tuleb hoolikalt kontrollida.

b) Diplomaatilised ja konsulaaresindused teevad kohaliku konsulaarkoostöö raames jõupingutusi, et ühtlustada töökorraldust ja menetlusi ning haldusteenuste osutajate, reisibüroode ja reisiteenuste pakkujate (reisikorraldajad ning jaemüüjad) tegevuse nõuetekohasuse kontrollimise kriteeriume. Kontrollimine peab iga kord hõlmama akrediteerimisdokumentide kontrolli, kontrolli kohapeal (sealhulgas intervjuud ja telefonivestlused taotlejatega), reiside ja majutuse kontrolli ning võimaluse korral rühmareisiga seotud dokumentide kontrolli.

c) Haldusteenuste osutajate, reisibüroode ja reisiteenuste pakkujate (reisikorraldajad ja jaemüüjad) tegevusega seotud asjakohast teavet vahetatakse intensiivselt: teatatakse avastatud eiramistest, vahetatakse korrapäraselt teavet viisade andmisest keeldumise kohta, teatatakse reisidokumendi võltsimisest ning plaanipäraste reiside toimumata jäämisest. Koostööd haldusteenuste osutajate, reisibüroode ja reisiteenuste pakkujatega (reisikorraldajad ja jaemüüjad) tuleb arutada ühise konsulaarkoostöö raames korraldatavatel korralistel kohtumistel.

d) Kohaliku konsulaarkoostöö tasandil tuleb vahetada nimekirju, millesse on kantud kõik haldusteenuste osutajad, reisibürood ja reisiteenuste pakkujad (reisikorraldajad ning jaemüüjad), kelle mis tahes diplomaatiline või konsulaaresindus on akrediteerinud või kelle akrediteering on tühistatud, sealhulgas iga tühistamise põhjused.

e) Haldusteenuste osutajad, reisibürood ja reisiteenuste pakkujad (reisikorraldajad ning jaemüüjad) peavad esitama neid akrediteerinud diplomaatilistele ja konsulaaresindustele ühe või kahe volitatud vahendaja nime, kellel on viisataotluste sisseandmise õigus.

(1) Vastavalt konventsiooni artiklile 138 kohaldatakse neid sätteid ainult Prantsuse Vabariigi ja Hollandi Kuningriigi Euroopa territooriumil.

(2) ELT L 64, 7.3.2003, lk 1.

(3) Erandjuhtudel võidakse lühiajaline või transiidiviisa anda piiril välispiire käsitleva üldkäsiraamatu II osa punktis 5 kindlaksmääratud tingimustel.

(4) ELT L 99, 17.4.2003, lk 8.

(5) ELT L 99, 17.4.2003, lk 15.

(6) Need nõutavad summad kinnitatakse üldkäsiraamatu I osas sätestatud korras.

(7) Transiidiviisade korral ei või läbisõidu kestus ületada viit päeva.

1. LISA I. Ühine nimekiri kolmandatest riikidest, kelle kodanikel peab liikmesriikidesse sisenemiseks olema viisa vastavalt määrusele (EÜ) nr 539/2001 ( 1 ), muudetud määrusega (EÜ) nr 2414/2001 ( 2 ) ja määrusega (EÜ) nr 453/2003 ( 3 ) II. Ühine nimekiri kolmandatest riikidest, kelle kodanikud võivad liikmesriikidesse siseneda viisavabalt vastavalt määrusele (EÜ) nr 539/2001, muudetud määrusega (EÜ) nr 2414/2001 ja määrusega (EÜ) nr 453/2003 I. Ühine nimekiri kolmandatest riikidest, kelle kodanikel peab liikmesriikidesse sisenemiseks olema viisa vastavalt määrusele (EÜ) nr 539/2001, muudetud määrusega (EÜ) nr 2414/2001 ja määrusega (EÜ) nr 453/2003. 1. Riigid AFGANISTAN ALBAANIA ALŽEERIA ANGOLA ANTIGUA JA BARBUDA ARAABIA ÜHENDEMIRAADID ARMEENIA ASERBAIDŽAAN BAHAMA BAHREIN BANGLADESH BARBADOS BELAU BELIZE BENIN BHUTAN BIRMA/MYANMAR BOSNIA JA HERTSEGOVIINA BOTSWANA BURKINA FASO BURUNDI CABO VERDE COLOMBIA CÔTE D'IVOIRE DJIBOUTI DOMINICA DOMINIKAANI VABARIIK ECUADOR EGIPTUS EKVATORIAAL-GUINEA ENDINE JUGOSLAAVIA MAKEDOONIA VABARIIK ERITREA ETIOOPIA FIDŽI FILIPIINID GABON GAMBIA GHANA GRENADA GRUUSIA GUINEA GUINEA-BISSAU GUYANA HAITI HIINA IDA-TIMOR INDIA INDONEESIA IRAAK IRAAN JAMAICA JEEMEN JORDAANIA KAMBODŽA KAMERUN KASAHSTAN KATAR KEENIA KESK-AAFRIKA VABARIIK KIRIBATI KOMOORID KONGO KONGO DEMOKRAATLIK VABARIIK KUUBA KUVEIT KÕRGÕZSTAN LAOS LESOTHO LIBEERIA LIIBANON LIIBÜA LÕUNA-AAFRIKA VABARIIK MADAGASKAR MALAWI MALDIIVID MALI MAROKO MARSHALLI SAARED MAURITAANIA MAURITIUS MIKRONEESIA MOLDOVA MONGOOLIA MOSAMBIIK NAMIIBIA NAURU NEPAL NIGEERIA NIGER OMAAN PAAPUA UUS-GUINEA PAKISTAN PERUU PÕHJA-KOREA PÕHJA-MARIAANID (SAARED) RWANDA SAALOMONI SAARED SAINT KITTS JA NEVIS SAINT LUCIA SAINT VINCENT JA GRENADIINID SAMBIA SAMOA SÃO TOMÉ JA PRÍNCIPE SAUDI ARAABIA SEIŠELLID SENEGAL SERBIA JA MONTENEGRO SIERRA LEONE SOMAALIA SRI LANKA SUDAAN SURINAME SVAASIMAA SÜÜRIA ZIMBABWE TADŽIKISTAN TAI TANSAANIA TOGO TONGA TRINIDAD JA TOBAGO TŠAAD TUNEESIA TUVALU TÜRGI TÜRKMENISTAN UGANDA UKRAINA USBEKISTAN VALGEVENE VANUATU VENEMAA VIETNAM 2. Territoriaalüksused ja -valitsused, mida vähemalt üks liikmesriik ei ole riigina tunnustanud PALESTIINA OMAVALITSUS TAIWAN II. Ühine nimekiri kolmandatest riikidest, kelle kodanikud võivad liikmesriikidesse siseneda viisavabalt vastavalt määrusele (EÜ) nr 539/2001, muudetud määrusega (EÜ) nr 2414/2001 ja määrusega (EÜ) nr 453/2003 1. Riigid AMEERIKA ÜHENDRIIGID ANDORRA ARGENTIINA AUSTRAALIA BOLIIVIA BRASIILIA BRUNEIDARUSSALAM BULGAARIA COSTA RICA EL SALVADOR GUATEMALA HONDURAS HORVAATIA IISRAEL JAAPAN KANADA LÕUNA-KOREA MALAISIA MEHHIKO MONACO NICARAGUA PANAMA PARAGUAY PÜHA TOOL (VATIKANI LINNRIIK) RUMEENIA SAN MARINO SINGAPUR TŠIILI URUGUAY UUS-MEREMAA VENEZUELA 2. Hiina Rahvavabariigi erihalduspiirkonnad HONGKONGI ERIHALDUSPIIRKOND (4) AOMENI ERIHALDUSPIIRKOND (5) (1) EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1–7. (2) EÜT L 327, 12.12.2001, lk 1–2. (3) ELT L 69, 13.3.2003, lk 10–11. (4) Viisavabastus kehtib ainult Hongkongi erihalduspiirkonna passi omanikele. (5) Viisavabastus kehtib ainult Região Administrativa Especial de Macau passi omanikele.

2. LISA Eeskirjad, millega reguleeritakse diplomaatilise, ameti- või teenistuspassi omanike ning teatavate rahvusvaheliste valitsusvaheliste organisatsioonide poolt nende ametnikele väljaantud reisiloa omanike liikumist I. Eeskirjad, mis reguleerivad liikumist välispiiridel 1. Viisanõuete üldnimekiri ei reguleeri diplomaatilise, ameti- või teenistuspassi omanike liikumist. Lepinguosalised riigid kohustuvad siiski oma partnereid eelnevalt teavitama võimalikest muudatustest, mida nad kavatsevad teha eespool nimetatud passide omanike liikumist reguleerivates eeskirjades, ning arvestama oma partnerite huvidega. 2. Et eespool nimetatud passide omanike reisimist käsitlevaid eeskirju eriti paindlikult ühtlustada, lisatakse teavitamise eesmärgil ühistele viisajuhistele loetelu riikidest, kelle kodanikelt ei nõuta viisat, kui nad on eespool nimetatud passide omanikud, vaid viisat nõutakse üksnes nendelt selle riigi kodanikelt, kes on tavalise passi omanikud. Vajaduse korral koostatakse ka loetelu juhtumitest, mille korral olukord on vastupidine. Täitevkomitee vastutab nende loetelude ajakohastamise eest. 3. Käesolevas dokumendis käsitletud liikumist reguleerivaid eeskirju ei kohaldata avalikke ülesandeid täitvate tavaliste passide omanike suhtes ega selliste teenistuspasside, ametipasside, eripasside jne omanike suhtes, mille väljastamisel kolmandad riigid ei ole järginud Schengeni riikides järgitavaid rahvusvahelisi tavasid. Sellest lähtuvalt võib täitevkomitee koostada ekspertide rühma ettepanekul nimekirja muudest passidest peale tavaliste passide, mille omanike suhtes Schengeni riigid ei kavatse kohaldada sooduskohtlemist. 4. Kooskõlas Schengeni konventsiooni artikliga 18 võivad isikud, kellele on antud viisa, et nad võiksid akrediteerimise eesmärgil jõuda teatava Schengeni riigi territooriumile, viisa andnud riiki reisimisel vähemalt läbida teisi riike. 5. Diplomaatilise või konsulaaresinduse poolt juba akrediteeritud isikud ja nende perekonnaliikmed, kellel on välisministeeriumi antud isikutunnistus, võivad ületada Schengeni territooriumi välispiiri, esitades kõnealuse isikutunnistuse ja vajaduse korral reisidokumendi. 6. Üldjuhul ei pea diplomaatilise, ameti- või teenistuspassi omanikud tõendama piisavate elatusvahendite olemasolu, kuigi nende suhtes kehtib viisanõue, kui selline nõue olemas on. Kui reis toimub isiklikel eesmärkidel, võib nendelt siiski vajaduse korral nõuda samade tõendavate dokumentide esitamist, mida nõutakse viisa taotlemisel tavalise passi omanikelt. 7. Tööülesandeid täitva diplomaatilise, ameti- või teenistuspassi omaniku viisataotlusele tuleks lisada välisministeeriumi või diplomaatilise esinduse (kui viisataotlus esitatakse kolmandas riigis) suuline teade. Suulist teadet võib nõuda ka juhul, kui reis toimub isiklikel eesmärkidel. 8.1. Diplomaatilise, ameti- või teenistuspassi omanike viisataotluste üle konsulteeritakse eelnevalt teiste lepinguosaliste riikide keskasutustega. Eelnev konsulteerimine ei ole vajalik, kui liikmesriik on sõlminud kõnealuse riigiga kokkuleppe viisanõude tühistamise kohta nende diplomaatilise ja/või teenistuspassi omanike puhul, keda konsulteerimine puudutab (käesolevate juhiste 5. lisas nimetatud juhtudel). Kui mõni lepinguosaline riik esitab vastuväiteid, võib viisataotluse üle otsustav Schengeni riik väljastada piiratud territoriaalse kehtivusega viisa. 8.2. Schengeni riigid kohustuvad edaspidi sõlmima diplomaatilise, ameti- või teenistuspassi omanike viisanõude tühistamise kohta kolmandate riikidega kokkuleppeid üksnes eelneval kokkuleppel teiste liikmesriikidega, kui mõni teine Schengeni riik nõuab konsulteerimist enne viisa andmist kõnealuse kolmanda riigi kodanikele. 8.3. Kui viisa antakse sissesõidukeelu saanud välismaalase akrediteerimiseks ning ette on nähtud eelnev konsulteerimine, peab konsulteerimine toimuma kooskõlas Schengeni konventsiooni artikli 25 sätetega. 9. Kui lepinguosaline riik lähtub Schengeni konventsiooni artikli 5 lõikes 2 sätestatud eranditest, peab sissesõiduluba diplomaatilise, ameti- või teenistuspassi omanikele piirduma kõnealuse riigi territooriumiga ning see riik peab teavitama sellest ka teisi liikmesriike. II. Eeskirjad, mis reguleerivad liikumist sisepiiridel Üldjuhul kohaldatakse artiklis 19 ja selle järgnevates artiklites sätestatud korda, välja arvatud piiratud territoriaalse kehtivusega viisade väljastamise korral. Diplomaatilise, ameti-või teenistuspassi omanikud võivad liikuda lepinguosaliste riikide territooriumil kolme kuu jooksul alates sissesõidu kuupäevast (kui nende suhtes ei kehti viisanõue) või viisa kehtivusaja jooksul. Diplomaatilise või konsulaaresinduse poolt akrediteeritud isikud ja nende perekonnaliikmed, kellel on välisministeeriumi antud isikutunnistus, võivad liikuda lepinguosaliste riikide territooriumil maksimaalselt kolme kuu jooksul, esitades kõnealuse isikutunnistuse ja vajaduse korral reisidokumendi. III. Käesolevas dokumendis käsitletud liikumist reguleerivaid eeskirju kohaldatakse reisilubade suhtes, mille sellised rahvusvahelised valitsusvahelised organisatsioonid, kuhu kuuluvad kõik Schengeni riigid, annavad oma ametnikele, kes on nende organisatsioonide asutamislepingu kohaselt vabastatud immigratsiooniametis registreerimise ning elamisloa omamise nõudest (vt üldkäsiraamatu 5. lisa). Diplomaatilise, ameti- ja teenistuspassi omanike liikumist reguleerivad eeskirjad A Nimekiri Riigid, kelle kodanikelt üldjuhul nõuavad viisat üks või mitu Schengeni riiki, välja arvatud juhul, kui kodanikud on diplomaatilise, ameti- või teenistuspassi omanikud BNL CZ: DK DE EE EL ES FR IT CY: LV LT HU MT AT PL PT SI SK FI SE IS NO Albaania DS D DS D DS DS DS Alžeeria DS D (1) DS Angola DS Antigua ja Barbuda DS Armeenia DS D DS D Aserbaidžaan DS Bahama DS Barbados DS DS Benin DS DS Bosnia ja Hertsegoviina D DS D D DS Botswana DS Burkina Faso DS Cabo Verde DS Colombia DS DS DS DS DS Côte d'Ivoire DS DS Dominica DS Dominikaani Vabariik DS Ecuador DS DS DS (2) DS DS Egiptus DS DS DS DS Endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik D DS DS D DS DS D DS DS DS DS Fidži DS Filipiinid DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS Gabon D Gambia DS Ghana DS Gruusia DS Guyana DS Hiina Rahvavabariik DS DS DS DS DS India DS D DS Iraan DS D D Jamaica DS D DS Jeemen DS D Kambodža DS Kasahstan DS Keenia D Kõrgõzstan DS Kuuba DS DS DS Kuveit DS Laos DS DS DS Lesotho DS Lõuna-Aafrika Vabariik DS D DS DS DS DS DS DS DS DS Malawi DS D Maldiivid DS Maroko DS DS D DS D D DS DS DS DS DS DS DS DS Mauritaania DS Moldova DS D DS Mongoolia DS DS Mosambiik DS Namiibia D Niger DS Pakistan DS DS DS D D DS DS DS DS DS Peruu DS DS D DS DS DS DS DS DS DS DS D DS Samoa DS São Tomé ja Príncipe DS Senegal D D DS Serbia ja Montenegro DS DS DS DS DS Seišellid DS D Svaasimaa DS D Tadžikistan DS Tai DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS Togo DS Trinidad ja Tobago DS Tšaad D DS Tuneesia DS DS D D DS D D DS DS DS DS DS DS D D D Türgi DS DS DS DS D DS DS DS DS D DS DS DS DS D DS DS DS DS DS DS Türkmenistan DS Uganda DS Ukraina D DS D DS DS D Usbekistan D Valgevene DS D Venemaa Föderatsioon DS DS D Vietnam D D DS Zimbabwe DS B Nimekiri Riigid, kelle kodanike suhtes kehtib viisanõue ühes või mitmes Schengeni riigis, kui nad on diplomaatilise, ameti- või teenistuspassi omanikud, kuid kelle suhtes ei kehti see nõue, kui nad on tavalise passi omanikud BNL CZ: DK DE EE EL ES FR IT CY: LV LT HU MT AT PL PT SI SK FI SE IS NO Ameerika Ühendriigid X. X (3) X (3) Austraalia X (3) Iisrael X. Mehhiko X. Tšiili X. (1) Ungaris töötavatelt diplomaatilise passi omanikelt nõutakse esmasel sisenemisel viisanõuete täitmist, kuid töökohustuste edasise täitmise ajal vabastatakse nad selle nõude täitmisest. (2) Eripassi omanikud ei ole viisanõudest vabastatud. (3) Ametireiside korral.

3. LISA Ühine nimekiri kolmandatest riikidest, kelle kodanikelt nõutakse lennujaama transiidiviisat, kusjuures see viisanõue kehtib ka nende riikide poolt väljaantud reisidokumentide omanike suhtes (1) Schengeni riigid võtavad endale kohustuse mitte muuta 3. lisa I osa ilma teiste liikmesriikide eelneva nõusolekuta. Kui liikmesriik kavatseb käesoleva lisa II osa muuta, on ta kohustatud teavitama oma partnereid ning arvestama nende huvidega. I osa: Ühine nimekiri kolmandatest riikidest, kelle kodanikelt nõuavad lennujaama transiidiviisat kõik Schengeni riigid, kusjuures see viisanõue kehtib ka nende riikide poolt väljaantud reisidokumentide omanike suhtes (2) (3) AFGANISTAN BANGLADESH ERITREA (4) ETIOOPIA GHANA (5) IRAAK IRAAN (6) KONGO (Kongo Demokraatlik Vabariik) NIGEERIA PAKISTAN (7) SOMAALIA SRI LANKA Nende isikute suhtes ei kehti viisanõue, kui neil on mõni käesoleva lisa III osa punktis A osas loetletud Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigi elamisluba või Ameerika Ühendriikide, Andorra, Jaapani, Kanada, Monaco, San Marino või Šveitsi allpool nimetatud elamisluba, mis tagab piiramatu tagasipöördumisõiguse ja mis on loetletud III osa punktis B. Elamislubade nimekiri koostatakse vastastikusel kokkuleppel II töörühma viisasid käsitlevas töörühmas ning seda kontrollitakse regulaarselt. Probleemide tekkimisel võivad Schengeni riigid nende meetmete kohaldamise peatada, kuni kõnealused probleemid on omavahelisel kokkuleppel lahendatud. Lepinguosalised riigid võivad teatavad elamisload erandi kohaldamisalast välja arvata juhul, kui neid on nimetatud III osas. Diplomaatilise, teenistus- või muu ametipassi omanike puhul otsustab lennujaama transiidiviisa nõudest tehtavad erandid iga liikmesriik ise. II osa: Ühine nimekiri kolmandatest riikidest, kelle kodanikelt nõuavad lennujaama transiidiviisat ainult mõned Schengeni riigid, kusjuures see nõue kehtib ka nende riikide väljastatud reisidokumentide omanike suhtes BNL (8) CZ: DK DE (9) EE (10) EL ES (11) FR (10) IT (12) CY: LV LT (13) HU MT AT (14) PL PT SI SK FI SE IS NO Albaania X. Angola X. X. X. X. X. X. Armeenia X. Aserbaidžaan X. Burkina Faso X (15) Côte d'Ivoire X. X. X (15) Egiptus X (16) Filipiinid X. Gambia X. X. X (15) Guinea X. X (15) X. Guinea-Bissau X. X. Haiti X. X. India X (17) X (18) X. X. X (15) X. Jordaania X (19) Kamerun X (15) X. Kongo X. Kuuba X. Libeeria X. X. X. X. X. X. Liibanon X. X. X. X (16) X. Liibüa X. X. Mali X. X. X (15) Põhja-Korea X. Põhja-Mariaanid X. Rwanda X. Senegal X. X (15) X. X. X. Sierra Leone X. X. X. X. X. Sudaan X. X. X. X. X. X. X. X. Süüria X. X (10) X. X. X. X (15) (20) X. Togo X. X. Türgi X (13) X. X. X. Vietnam X. III osa A. Loetelu Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriikide elamislubadest, mille omanikud on vabastatud lennujaama transiidiviisa nõudest IIRIMAA — Residence permit ja sellega seotud re-entry visa (elamisluba ainult koos taassissesõiduviisaga) LIECHTENSTEIN — Livret pour étranger B (välismaalase isikutunnistus B; elamisluba, mis lubab selle omanikul pöörduda tagasi juhul, kui selle üheaastane kehtivusaeg ei ole lõppenud) (1) — Livret pour étranger C (välismaalase isikutunnistus C; elama asumise luba, mis kindlustab selle omanikule tagasipöördumisõiguse juhul, kui selle viie- või kümneaastane kehtivusaeg ei ole lõppenud) ÜHENDKUNINGRIIK — Leave to remain in the United Kingdom for an indefinite period (Ühendkuningriigi elamisluba määramata ajaks. See dokument kindlustab tagasipöördumisõiguse juhul, kui väljaspool Ühendkuningriiki veedetud aeg ei ole pikem kui kaks aastat) — Certificate of entitlement to the right of abode (elama asumise õigust kinnitav tõend) B. Loetelu elamislubadest, mis kindlustavad piiramata tagasipöördumisõiguse ning mille omanikud on vabastatud lennujaama transiidiviisa nõudest ANDORRA — Tarjeta provisional de estancia y de trabajo (ajutine elamis- ja tööluba) (valge). Luba antakse hooajatöötajatele; kehtivusaeg sõltub töösuhte kestusest, kuid ei tohi ületada kuut kuud. Luba ei saa pikendada. (1) — Tarjeta de estancia y de trabajo (elamis- ja tööluba) (valge). Luba antakse kuueks kuuks ja seda võib aasta võrra pikendada. (1) — Tarjeta de estancia (elamisluba) (valge). Luba antakse kuueks kuuks ja seda võib aasta võrra pikendada. (1) — Tarjeta temporal de residencia (tähtajaline elamisluba) (roosa). Luba antakse üheks aastaks ja seda võib kahel korral aasta võrra pikendada. (1) — Tarjeta ordinaria de residencia (tavaline elamisluba) (kollane). Luba antakse kolmeks aastaks ja seda võib kolme aasta võrra pikendada. (1) — Tarjeta privilegiada de residencia (eri-elamisluba) (roheline). Luba antakse viieks aastaks ja seda võib viie aasta kaupa pikendada. — Autorización de residencia (elamisluba) (roheline). Luba antakse üheks aastaks ja seda võib kolme aasta kaupa pikendada. (1) — Autorización temporal de residencia y de trabajo (tähtajaline elamis- ja tööluba) (roosa). Luba antakse kaheks aastaks ja seda võib kahe aasta võrra pikendada. (1) — Autorización ordinaria de residencia y de trabajo (tavaline elamis- ja tööluba) (kollane). Luba antakse viieks aastaks. — Autorización privilegiada de residencia y de trabajo (eri-elamisluba ja tööluba) (roheline). Luba antakse kümneks aastaks ja seda võib kümne aasta kaupa pikendada. KANADA — Permanent resident card (alaline elamisluba, krediitkaardi formaat) JAAPAN — Re-entry permit to Japan (luba Jaapanisse taassissesõiduks) (1) MONACO — Carte de séjour de résident temporaire de Monaco (tähtajaline elamisluba) (1) — Carte de séjour de résident ordinaire de Monaco (tavaline elamisluba) — Carte de séjour de résident privilégié (privilegeeritud residendi elamisluba) — Carte de séjour de conjoint de ressortissant monégasque (Monaco kodaniku abikaasa elamisluba) SAN MARINO — Permesso di soggiorno ordinario (validità illimitata) [tavaline elamisluba (piiramatu kehtivusega)] — Permesso di soggiorno continuativo speciale (validità illimitata) [spetsiaalne alaline elamisluba (piiramatu kehtivusega)] — Carta d'identità de San Marino (validità illimitata) [San Marino isikutunnistus (piiramatu kehtivusega)] ŠVEITS — Livret pour étranger B (välismaalase isikutunnistus B) (elamisluba, mis tagab omaniku tagasipöördumise, kui selle üheaastane kehtivusaeg ei ole lõppenud) — Livret pour étranger C (välismaalase isikutunnistus C) (elama asumise luba, mis tagab omaniku tagasipöördumise juhul, kui selle viie- või kümneaastane kehtivusaeg ei ole lõppenud) AMEERIKA ÜHENDRIIGID — Form I-551 permanent resident card (alaline elamisluba, kehtib 2–10 aastat) — Form I-551 alien registration receipt card (välismaalase elamisluba, kehtib 2–10 aastat) — Form I-551 alien registration receipt card (välismaalase elamisluba, kehtivuse lõpukuupäev puudub) — Form I-327 re-entry document (taassissesõidudokument, kehtib kaks aastat – antakse I-551 omanikele) — Resident alien card (välismaalasest residendi isikutunnistus, mille kehtivusaeg on 2–10 aastat või mille kehtivuse lõppkuupäev puudub. See dokument on piisav üksnes juhul, kui omanik ei ole viibinud väljaspool Ameerika Ühendriike üle ühe aasta) — Permit to re-enter (taassissesõiduluba, mille kehtivusaeg on kaks aastat. See dokument on piisav üksnes juhul, kui omanik ei ole viibinud väljaspool Ameerika Ühendriike üle kahe aasta) — Valid temporary residence stamp kehtivas passis (kehtib üks aasta alates selle väljaandmise kuupäevast) (1) Lennujaama transiidiviisa väljastamiseks ei ole vaja keskasutustega konsulteerida. (2) Kõigi Schengeni riikide puhul: Lennujaama transiidiviisa nõudest on vabastatud: — lennumeeskonna liikmed, kes on Chicago konventsiooni osalisriigi kodanikud. (3) Beneluxi riikide, Tšehhi Vabariigi, Eesti, Hispaania, Prantsusmaa, Ungari ja Slovakkia puhul: Lennujaama transiidiviisa nõudest on vabastatud: — diplomaatilise ja teenistuspassi omanikud. (4) Itaalia puhul: Ainult siis, kui kodanikele ei ole väljastatud ELi liikmesriigis, 2. mail 1992. aastal sõlmitud Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osapooleks olevas riigis, Kanadas, Šveitsis või Ameerika Ühendriikides kehtivat viisat või elamisluba. (5) Saksamaa puhul: Lennujaama transiidiviisa nõudest on vabastatud: — diplomaatilise ja teenistuspassi omanikud. (6) Saksamaa ja Küprose puhul: Lennujaama transiidiviisa nõudest on vabastatud: — diplomaatilise ja teenistuspassi omanikud. Poola puhul: Lennujaama transiidiviisa nõudest on vabastatud: — diplomaatilise passi omanikud. (7) Saksamaa puhul: Lennujaama transiidiviisa nõudest on vabastatud: — diplomaatilise passi omanikud. (8) Vaid juhul, kui kodanikel puudub EMPi liikmesriikides, Ameerika Ühendriikides või Kanadas kehtiv elamisluba. Viisanõudest on samuti vabastatud diplomaatilise, teenistus- või eripassi omanikud. (9) Lennujaama transiidiviisa nõudest on vabastatud: a) isikud, kellel on ELi liikmesriigi või mõne Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigi viisa või elamisluba, samuti b) isikud, kes omavad III osa punktis B nimetatud elamisluba või mõnda muud dokumenti.Lennujaama transiidiviisa ei ole viisa punkti a tähenduses. (10) Lennujaama transiidiviisa nõudest on vabastatud: — diplomaatilise ja teenistuspassi omanikud; — III osas loetletud elamislubade omanikud; — lennumeeskonna liikmed, kes on Chicago konventsiooni osalisriigi kodanikud. (11) Lennujaama transiidiviisa kohustus ei kehti diplomaatilise, ameti- või teenistuspassi omanike suhtes. Sama kord kehtib ka nende tavaliste passi omanike suhtes, kes elavad EMPi liikmesriigis, Ameerika Ühendriikides või Kanadas või kellel on kehtiv viisa mõnda nimetatud riiki sisenemiseks. (12) Vaid juhul, kui kodanikel puudub EMPi liikmesriikides, Kanadas või Ameerika Ühendriikides kehtiv elamisluba. (13) Lennujaama transiidiviisa kohustus ei kehti diplomaatilise ja teenistuspassi omanike suhtes. (14) Transiidiviisa kohustusega välismaalased ei vaja lennujaama transiidiviisat läbisõiduks Austria lennujaama kaudu, kui neil on üks järgmistest dokumentidest, mis kehtib vähemalt läbisõiduks vajaliku aja jooksul: — Andorra, Ameerika Ühendriikide, Jaapani, Monaco, Kanada, Püha Tooli, San Marino või Šveitsi väljastatud elamisluba, mis tagab tagasipöördumisõiguse; — nende Schengeni riikide väljastatud viisa või elamisluba, kelle ühinemislepingud on jõustunud; — EMPi liikmesriigi väljastatud elamisluba. (15) Vaid juhul, kui kodanikel puudub ELi liikmesriigis, 2. mail 1992. aastal sõlmitud Euroopa Majanduspiirkonna lepingu pooleks olevas riigis, Kanadas, Šveitsis või Ameerika Ühendriikides kehtiv viisa või elamisluba. (16) Ainult Palestiina pagulase reisidokumendi omanikud. (17) Diplomaatilist või teenistuspassi omavatelt India kodanikelt ei nõuta lennujaama transiidiviisa nõude täitmist. Lennujaama transiidiviisa nõude täitmist ei nõuta neilt India kodanikelt, kellel on ELi või EMPi riigis, Kanadas, Šveitsis või Ameerika Ühendriikides kehtiv viisa või elamisluba. Lisaks ei nõuta India kodanikelt lennujaama transiidiviisa nõude täitmist juhul, kui neil on Andorras, Jaapanis, Monacos või San Marinos kehtiv elamisluba ning elukohariigi taassissesõiduluba, mis kehtib kolm kuud pärast lennujaama transiidi toimumist.Tuleb märkida, et Andorras, Jaapanis, Monacos või San Marinos kehtivat elamisluba omavate India kodanike viisavabastus jõustus 25. märtsil 2001, s.t päeval, mil Taani ühines Schengeni riikide koostööga. (18) Diplomaatilise passi omanikud on vabastatud lennujaama transiidiviisa nõudest. (19) Jordaania passi või seda asendava dokumendi omanikud on lennujaama transiidiviisa nõudest vabastatud, kui nad omavad kehtivat Austraalia, Iisraeli, Jaapani, Kanada, Uus-Meremaa või Ameerika Ühendriikide viisat ning kinnitatud lennupiletit või kehtivat pardakaarti neisse riikidesse lendavale lennukile, või kui nad reisivad pärast oma ametlikult lubatud viibimise lõpetamist mõnes eespool nimetatud riigis Jordaaniasse ning omavad kinnitatud lennupiletit või kehtivat pardakaarti Jordaaniasse lendavale lennukile. Edasilend peab toimuma kaheteistkümne tunni jooksul pärast Saksamaa Liitvabariiki saabumist sellest lennujaamast, mille transiidialal välismaa kodanik eranditult viibib. Lisaks kohaldatakse märkust 11. (20) Samuti Palestiina pagulase reisidokumendi omanikud.

4. LISA Selliste dokumentide nimekiri, mis annavad õiguse viisata sissesõiduks BELGIA — Carte d'identité d'étranger Identiteitskaart voor vreemdelingen Personalausweis für Ausländer (välismaalase isikutunnistus) — Certificat d'inscription au régistre des étrangers Bewijs van inschrijving in het vreemdelingenregister Bescheinigung der Eintragung im Ausländer-register (tõend välismaalaste registrisse kandmise kohta) — Välisministeeriumi väljastatavad eri-elamisload: — Carte d'identité diplomatique Diplomatieke identiteitskaart Diplomatischer Personalausweis (diplomaadi isikutunnistus) — Carte d'identité diplomatique Consular identiteitskaart Konsularer Personalausweis (konsulaaresindaja isikutunnistus) — Carte d'identité spéciale – couleur bleue Bijzondere identiteitskaart – blauw Besonderer Personalausweis – blau (spetsiaalne isikutunnistus – sinine) — Carte d'identité spéciale – couleur rouge Bijzondere identiteitskaart – rood Besonderer Personalausweis – rot (spetsiaalne isikutunnistus – punane) — Certificat d'identité pour les enfants âgés de moins de cinq ans des étrangers privilégiés titulaires d'une carte d'identité diplomatique, d'une carte d'identité consulaire, d'une carte d'identité spéciale – couleur bleue ou d'une carte d'identité – couleur rouge Identiteitsbewijs voor kinderen, die de leeftijd van vijf jaar nog niet hebben bereikt, van een bevoorrecht vreemdeling dewelke houder is van een diplomatieke identiteitskaart, consulaire identiteitskaart, bijzondere identiteitskaart – blauw of bijzondere identiteitskaart – rood Identitätsnachweis für Kinder unter fünf Jahren, für privilegierte Ausländer, die Inhaber eines diplomatischen Personalausweises sind, konsularer Personalausweis, besonderer Personalausweis – rot oder besonderer Personalausweis – blau (isikutunnistus välismaalase alla viieaastasele lapsele, kui lapse vanem on diplomaadi isikutunnistuse, konsulaaresindaja isikutunnistuse, spetsiaalse sinise isikutunnistuse või spetsiaalse punase isikutunnistuse omanik) — Certificat d'identité avec photographie délivré par une administration communale belge à un enfant de moins de douze ans Door een Belgisch gemeentebestuur aan een kind beneden de 12 jaar afgegeven identiteitsbewijs met foto Von einer belgischen Gemeindeverwaltung einem Kind unter dem 12. Lebensjahr ausgestellter Personalausweis mit Lichtbild (Belgia omavalitsusüksuste poolt alla 12-aastasele lapsele väljastatav fotoga isikutunnistus) — Euroopa Liidus kooliekskursioonil osalevate isikute nimekiri TŠEHHI VABARIIK — Povolení k pobytu (štítek v pasu) (elamisluba) (kleebis passis) — Průkaz o povolení pobytu pro cizince (zelené provedení) (välismaalase elamisloa tõend) (roheline raamatuke) — Průkaz o povolení pobytu pro státního příslušníka členského státu Evropských společenství (fialové provedení) (Euroopa ühenduste liikmesriigi kodaniku elamisloa tõend) (lilla raamatuke) — Cestovní doklad – Úmluva z 28. července 1951) vydávaný azylantům (modré provedení) (reisidokument – 28. juuli 1951. aasta konventsioon) (sinine raamatuke)-{}- — Povolení k přechodnému pobytu od – do (razítko v pasu) (tähtajaline elamisluba alates … kuni ...) (tempel Euroopa ühenduste liikmesriigi kodaniku passis või tema sellise perekonnaliikme passis, kes ei ole Euroopa ühenduste liikmesriigi kodanik) — Trvalý pobyt v ČR od …) (razítko v pasu) (alaline elamisluba alates …) (tempel Euroopa ühenduste liikmesriigi kodaniku passis või tema sellise perekonnaliikme passis, kes ei ole Euroopa ühenduste liikmesriigi kodanik) TAANI Elamisload EF/EØ – opholdskort (ELi/EMPi elamisluba) (kaardi pealkiri) — Kort A. Tidsbegrænset EF/EØS-opholdsbevis (anvendes til EF/EØS-statsborgere) (Kaart A. ELi/EMPi kodanike tähtajaline ELi/EMPi elamisluba) — Kort B. Tidsubegrænset EP/EØS-opholdsbevis (anvendes til EF/EØS-statsborgere) (Kaart B. ELi/EMPi kodanike piiramatu kehtivusega ELi/EMPi elamisluba) — Kort K. Tidsbegrænset opholdstilladelse til tredjelandsstatsborgere, der meddeles opholdstilladelse efter ER/EØS-reglerne) (Kaart K. Tähtajaline elamisluba ELi/EMPi eeskirjadele vastavat elamisluba omavatele kolmandate riikide kodanikele) — Kort L. Tidsubegrænset opholdstilladelse til tredjelandsstatsborgere, der meddeles opholdstilladelse efter ER/EØS-reglerne) (Kaart L. Piiramatu kehtivusega elamisluba ELi/EMPi eeskirjadele vastavat elamisluba omavatele kolmandate riikide kodanikele) Elamisload (kaardi pealkiri) — Kort C. Tidsbegrænset opholdstilladelse til udlændinge, der er fritaget for arbejdstilladelse (Kaart C. Tähtajaline elamisluba välismaalastele, kellelt tööluba ei nõuta) — Kort D. Tidsubegrænset opholdstilladelse til udlændinge, der er fritaget for arbejdstilladelse (Kaart D. Piiramatu kehtivusega elamisluba välismaalastele, kellelt tööluba ei nõuta) — Kort E. Tidsbegrænset opholdstilladelse til udlændinge, der ikke har ret til arbejde (Kaart E. Tähtajaline elamisluba välismaalastele, kellel puudub tööluba) — Kort F. Tidsbegrænset opholdstilladelse til flygtninge – er fritaget for arbejdstilladelse (Kaart F. Tähtajaline elamisluba põgenikele – tööluba ei nõuta) — Kort G. Tidsbegrænset opholdstilladelse til EF/EØS – stats borgere, som har andet opholdsgrundlag end efter EF-reglerne – er fritaget for arbejdstilladelse (Kaart G. Tähtajaline elamisluba ELi/EMPi kodanikele, kelle elamisõigus põhineb muul alusel, kui tuleneb ELi eeskirjadest – tööluba ei nõuta) — Kort H. Tidsubegrænset opholdstilladelse til EF/EØS – stats borgere, som har andet opholdsgrundlag end efter EF-reglerne – er fritaget for arbejdstil