[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 6.5.2010

KOM(2010)214 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Esimene aastaaruanne sisserände- ja varjupaigaalaste küsimuste kohta ( 2009)

{SEK(2010) 535}

1. SISSEJUHATUS

2008. aasta oktoobris vastuvõetud Euroopa sisserände- ja varjupaigapaktis[1] võttis Euroopa Ülemkogu viis põhilist kohustust seoses seadusliku sisserände ja integratsiooniga, ebaseadusliku sisserändega, piirikontrolliga, varjupaigasüsteemiga ning partnerlusega päritolu- ja transiitriikidega (üldine lähenemisviis).

Käesolev dokument on komisjoni esimene iga-aastane aruanne pakti rakendamise kohta. Sellega aidatakse valmistada ette Euroopa Ülemkogu iga-aastast arutelu sisserände- ja varjupaigapoliitika üle.

2. jaos võetakse kokku ja hinnatakse arenguid ELi ja liikmesriikide tasandil[2] ning esitatakse soovitused, analüüsides järgemööda pakti viit valdkonda. Arvestades, et selline aruanne koostatakse igal aastal, juhitakse soovitustes tähelepanu punktidele, mille puhul komisjon on arvamusel, et nendele tuleb järgmise aasta jooksul erilist tähelepanu pöörata. Paktis esitatud kohustusi arendatakse edasi ka Stockholmi programmis[3] ja selle tegevuskavas.

Aruandlusperiood on 2008. aasta oktoobrist 2009. aasta lõpuni. Et kõnealust ajavahemikku iseloomustas majanduskriis, analüüsitakse 3. jaos selle mõju rändele. 4. jaos käsitletakse lühidalt käesolevas aruandes kasutatud meetodit. Sellele järgnevad järeldused. Lisas on esitatud põhiline statistika.

2. EDUSAMMUD PAKTI VIIES VALDKONNAS

2.1. Seaduslik sisseränne – integratsioon

Peamine kohustus : korraldada seaduslikku sisserännet, et võtta arvesse iga liikmesriigi kindlaksmääratud prioriteete, vajadusi ja vastuvõtuvõimet ning soodustada integratsiooni.

Seaduslik ränne. ELi tasand . ELi sinise kaardi direktiivi vastuvõtmisega tagatakse ELi sisenemist käsitlev menetlus kõrgelt kvalifitseeritud töötajate puhul. Jätkati arutelu kavandatud raamdirektiiv üle seoses võõrtöötajatele mõeldud ühtse loa ja ühtsete õigustega. Algatuse „Uute töökohtade jaoks uued oskused”[4] raames uuriti võimalusi, kuidas võõrtöötajate oskusi on võimalik seostada ELi tööjõuvajadustega. Komisjoni aruandes tuvastati võimalikud probleemid seoses perekonna taasühinemist käsitleva direktiivi ülevõtmisega. Töötati välja menetlus teabe vastastikuseks edastamiseks, eelkõige Euroopa rändevõrgustiku kaudu. Kuid vastastikuse teabemenetluse hindamine näitas, et menetlus ei vasta ootustele.

Riiklik tasand . Tööjõurännet hallati jätkuvalt, võttes arvesse tööturu vajadusi ja ELi eelistusi. Majanduskriis vähendas sisserändajate hulka, aga mitte kõikides liikmesriikides. Seetõttu karmistasid mõned liikmesriigid riiki sisenemise kriteeriume või kvoote, samas kui ülejäänud usaldasid nõudlusest juhitud süsteemide paindlikkust. Seadusliku rände haldamise parandamine hõlmas uute poliitikapõhimõtete kehtestamist, uute asutuste loomist ja lihtsustatud menetluste kehtestamist. Perekondade ühinemist käsitleva poliitika muudatused sisaldasid rangemaid tingimusi ja rohkem meetmeid fiktiivabielude vastu võitlemiseks.

Hinnang . Kooskõlas paktiga hallatakse tööjõurännet tavaliselt, võttes arvesse tööturu vajadusi ja ELi eelistusi. On tervitatav, et suund on lihtsustatud menetluste suunas. Vaatamata sellele saab olukorda ELi tööjõuvajaduste ja kolmandate riikide kodanike oskuste sobitamise küsimuses veelgi parandada.

Soovitused . Liikmesriigid ja komisjon peaksid jätkama koostööd kolmandate riikidega ja parandama tööjõu oskuste ja tööturuvajaduste ühitamist ning oskuste tunnustamist kooskõlas põhjaliku tööjõu rändepoliitika soodustamisega ELi 2020. aasta strateegia alla kuuluva ELi suurprojekti „Uute oskuste ja töökohtade tegevuskava” raames. See aitab ka kaasa demograafiliste probleemide lahendamisele.

Tuleks järgida seadusliku rände poliitikakava:

- liikmesriigid peaksid võtma meetmeid ELi sinise kaardi direktiivi õigeaegseks ja põhjalikuks ülevõtmiseks;

- nõukogu ja parlament peaksid kasutama ära võimalust, mida pakub Lissaboni lepinguga loodud uus olukord, et jõuda kokkuleppele raamdirektiivi osas, mis käsitleks võõrtöötajatele mõeldud ühtset luba ja võõrtöötajate põhilisi sotsiaalseid ja majanduslikke õigusi.

Vastastikune teabevahetus on endiselt oluline. Liikmesriigid ja komisjon peaksid parandama aruandlust oluliste riiklike arengute kohta sisserände- ja varjupaigaküsimusi käsitlevate tulevaste aastaaruannete kaudu .

Integratsioon. ELi tasand . Käivitati kaks uut algatust: Euroopa Integratsioonifoorum ja Euroopa integratsiooni veebisait. Võeti meetmeid valdkondades, mis tunnistati esmatähtsaks nõukogu 2008. aasta novembri järeldustes: Euroopa väärtuste edendamine, üldsuse arvamuse kujundamine seoses rändajate ja seadusliku sisserändega, Euroopa moodulite väljatöötamine ja tulemuste hindamiseks näitajate kindlaksmääramine. Valmistati ette kolmas integratsiooni käsiraamat. Üksikasju võib leida 2010. aastal toimunud ministrite integratsioonialase konverentsi aruandest[5]. Nõukogu võttis vastu raamotsuse rassismi ja ksenofoobia kohta ning jätkus arutelu kavandatud raamdirektiivi üle seoses diskrimineerimise keelustamisega töökohast väljaspool. 2010. aasta märtsis leppis Euroopa Ülemkogu kokku, et rändajate parem integratsioon aitaks saavutada ELi 2020. aasta strateegia eesmärki: 20–64aastaste puhul 75 % tööhõivemäär.

Riiklik tasand . Liikmesriigid andsid aru riiklike õigusaktide, kavade või strateegiate vastuvõtmisest või ettevalmistamisest. Mitu liikmesriiki kasutas konsulteerimise ja dialoogi mehhanisme. Peamised valdkonnad olid keeleõpe, juurdepääs tööle ja meetmed diskrimineerimise vastu võitlemiseks. Mõned liikmesriigid keskendusid põgenikega seotud poliitikale. Vähesed muutsid õigused ja kohustused integratsioonilepingu kaudu formaalseks. Mõned teatasid poliitikameetmetest, mille eesmärk on parandada rändajate staatust ja anda neile pikaajaline elamisõigus või kodakondsus. Suurenev arv liikmesriike mainis järelevalvemeetmeid ja jõupingutusi näitajate väljatöötamisel.

Hinnang . Tugevdati ELi raamistikku. Jätkati integratsioonipoliitika arendamist ELi ja riiklikul tasandil kooskõlas ELi ühiste integratsioonialaste aluspõhimõtetega ja 2005. aasta ühise integratsioonikavaga. Tähelepanu pööratakse nii õigustele (tööhõive, mittediskrimineerimine) kui ka kohustustele (keeleõpe). Tervitatav suundumus on jätkuv areng ELi ja riiklikes struktuurides seoses poliitika kui terviku, teabevahetuse ja dialoogiga.

Soovitused . Eelistada tuleks jätkuvalt näitajaid , mille abil jälgida integratsioonipoliitika tulemusi.

Tuleks alustada tööd ELi uue rändajate integreerimise tegevuskavaga , et võtta see vastu 2011. aastal, nagu on soovitatud ELi 2020. aasta strateegias. Seejuures tuleks arvesse võtta Stockholmi programmi ja Lissaboni lepinguga sätestatud selget õiguslikku alust (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 79 lõige 4).

2.2. Ebaseaduslik sisseränne

Peamine kohustus : ohjata ebaseaduslikku sisserännet, tagades eelkõige ebaseaduslike sisserändajate tagasipöördumise päritolu- või transiidiriiki.

ELi tasand . Võeti vastu kaks olulist õigusakti: tagasisaatmisdirektiiv ja tööandjate suhtes sanktsioonide rakendamise direktiiv. Komisjon tegi ettepaneku õigusakti kohta, mille eesmärk oli tõhustada inimkaubanduse vältimist, selle vastu võitlemist ja ohvrite kaitsmist. FRONTEX suurendas oma tegevust tagasisaatmise valdkonnas. Tehti jõupingutusi sõlmida tagasivõtulepingud: selline leping sõlmiti Pakistaniga, läbirääkimistes Marokoga tehti edusamme, läbirääkimisi jätkati Türgiga (vt 2.5 jagu) ning läbirääkimisjuhised võeti vastu Gruusia ja Cabo Verde puhul. Jätkusid läbirääkimised mitme partnerlus- ja koostöölepingu üle. Tagasivõtulepingute tõhusust jälgitakse korrapäraselt ühistes tagasivõtukomiteedes. Ebaseadusliku sisserändega tegelemine oli üks liikuvuspartnerluse olulisematest osadest (vt 2.5 jagu).

Riiklik tasand . Algas töö tagasisaatmisdirektiivi ülevõtmiseks. Mitmes liikmesriigis võeti meetmeid, et soodustada vabatahtlikku tagasipöördumist. Aeg-ajalt kaaluti rangemaid meetmeid sunniviisiliseks tagasisaatmiseks ja aktiivsemaks jõustamiseks, et vähendada ebaseaduslikku sisserännet. Teatud liikmesriigid juhtisid tähelepanu suurele hulgale ebaseaduslikult riigis viibivatele rändajatele, keda ei ole ajutiselt võimalik välja saata, ja väitsid, et olukorrale lahenduse leidmiseks tuleks võtta meetmeid. Märkimisväärset toetust leidsid ühised tagasisaatmislennud. Mitu liikmesriiki viitas meetmetele, mida võeti inimkaubanduse vastu võitlemiseks. Paljud liikmesriigid teatasid püüdlustest sõlmida kahepoolsed tagasivõtulepingud ja rõhutasid kolmandate riikidega ELi tasandil tehtava koostöö olulisust, eeldusel et toimuvad nõuetekohased konsultatsioonid. Üksikud liikmesriigid mainisid seadustamismeetmeid, mida nad on võtnud. Teised liikmesriigid üritasid vältida selliste meetmete võtmist või kohandada neid vastavalt tagasisaatmispoliitikale. Mõned liikmesriigid teatasid mehhanismidest, mille eesmärk oli takistada seadusliku rände kavade ja vaba liikumise põhimõtte kuritarvitamist, st parandati riiklike ametiasutuste vahelist kooskõlastamist.

Hinnang . Kõige rohkem pöörati tähelepanu tagasisaatmispoliitikale ja tagasivõtulepingutele. Kooskõlas tagasisaatmisdirektiiviga paistab vabatahtlik tagasipöördumine olevat muutunud eelistatumaks valikuks. Teisest küljest võtsid mitmed liikmesriigid ka rangemaid meetmeid sunniviisiliseks tagasisaatmiseks, rõhutades nende hoiatavat mõju. Paljud liikmesriigid teatasid positiivsetest kogemustest seoses FRONTEXi kooskõlastatud ühiste tagasisaatmislendudega. Ebaseadusliku rände seisukohast on koostöö päritolu- ja transiidiriikidega väga oluline. Täiendavat tähelepanu nõuab selliste ebaseaduslikult riigis viibivate rändajate suur hulk, keda ei ole ajutiselt võimalik tagasi saata. Seadustamismeetmete puhul paistab liikmesriikide hulgas puuduvat ühine arusaam, kui kasulikud sellised meetmed on ebaseadusliku rändega seotud probleemide lahendamiseks.

Soovitused . Liikmesriigid peaksid eriti suurt tähelepanu pöörama tagasisaatmisdirektiivi ja tööandjate suhtes sanktsioonide rakendamise direktiivi täielikule ja õigeaegsele ülevõtmisele .

Liikmesriigid peaksid suurendama selliste kontrollide arvu ja tõhusust , mida korraldatakse nende sektorite töökohtadel, kus on eriti suur oht, et kasutatakse ebaseaduslikult riigis viibivat tööjõudu.

Liikmesriigid peaksid kasutama tagasisaatmisdirektiiviga tagatud võimalust ja edendama vabatahtlikku tagasipöördumist ning kasutama tagasisaatmisfondi.

Täiendavalt tuleks edendada ühiste tagasisaatmislendude kasutamist, kasutades täiel määral ära tagasisaatmisfondi ja FRONTEXi-poolset kooskõlastamist.

Kooskõlas pakti soovitustega tuleks edendada teabevahetust ja riikide seadustamismeetmete jälgimist , võttes arvesse eri lähenemisviise.

Täiendavaid jõupingutusi tuleks teha, et rääkida läbi tagasivõtulepingute üle ja sõlmida need peamiste kolmandate riikidega.

Arvestades nende ebaseaduslikult riigis viibivate rändajate suurt hulka, keda ei ole ajutiselt võimalik tagasi saata , kavatseb komisjon teostada uurimise nende kohtlemise kohta, säilitades samal ajal esmase eesmärgina nende võimalikult kiire tagasisaatmise (ebaseadusliku riigis viibimise lõpetamise).

EL ja liikmesriigid peaksid tagama, et meetmete puhul, mille eesmärk on paremini kontrollida rännet, võetakse täiel määral arvesse põhiõigusi ja laste õigusi kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste harta ja ÜRO lapse õiguste konventsiooniga.

2.3. Piirikontroll

Peamine kohustus : tõhustada piirikontrolli.

ELi tasand . Tehti ettevalmistusi seoses hiljuti (2010. aasta veebruaris) esitatud ettepanekuga FRONTEXi ajakohastamise kohta ning ettepanekuga ELi sisenemise ja sealt lahkumise süsteemi ning ELi registreeritud reisijate programmi kohta. Tegeleti tehniliste probleemidega, mis lükkasid edasi viisainfosüsteemi (edaspidi „VIS”) kohaldamist. Arutleti komisjoni väljapakutud parandatud Schengeni hindamismehhanismi üle. Muudeti ühiseid konsulaarjuhiseid, mis kujutavad endast õigusraamistikku tihedamaks koostööks liikmesriikide konsulaatide vahel, ning tehti ettevalmistusi rakendusmeetmete võtmiseks. Selleks et ühiselt hallata erinevatest rühmadest koosnevaid rändevoogusid, tehti tihedamat rahvusvahelist koostööd, eelkõige Türgi ja Liibüaga (vt 2.5 jagu).

Riiklik tasand . Kõik liikmesriigid teatasid jõupingutustest kehtestada või säilitada tõhustatud piirikontrollimehhanismid, kasutades selleks vajaduse korral toetust välispiiride fondist. Mitu liikmesriiki võttis meetmeid, et edendada tihedamat koostööd rändeametkondade, piiri- ja politseiasutuste vahel. Liikmesriigid teatasid oma aktiivsest osalemisest FRONTEXi tegevuses. Paljud liikmesriigid väljendasid toetust FRONTEXi rolli suurendamisele. Mitu liikmesriiki mainis tihedamat koostööd piirkontrolli valdkonnas kolmandate riikidega. Tehti ettevalmistusi VISi kasutuselevõtmiseks ja mitu liikmesriiki rõhutas vajadust kõrvaldada allesjäänud takistused nii kiiresti kui võimalik. Mõned liikmesriigid taotlesid sisserände kontaktametnike rolli edendamist viisateenistustes ja toetati aktiivselt konsulaatide koostööd kohalikul tasandil. Mitu liikmesriiki rakendas projekte seoses registreeritud reisijate programmide ning ELi sisenemise ja sealt lahkumise süsteemidega.

Hinnang . Kõik liikmesriigid on võtnud tõsiselt kohustust tagada tõhusam kontroll välispiiridel. Selles vallas tehti märkimisväärseid jõupingutusi, sealhulgas ajakohastatud tehnoloogia kasutuselevõtu kaudu. Tihti mainiti välispiiride fondist tuleneva rahastamise kasulikkust. Laialdaselt toetatakse FRONTEXi tegevust ja selles osaleti aktiivselt. Mitu liikmesriiki järgis üleskutset tõhustada konsulaatidevahelist koostööd. Mitu liikmesriiki, eelkõige ELi ida- ja lõunapiiril, tihendas piirihalduskoostööd kolmandate riikidega. Mitu liikmesriiki taunis tehnilisi probleeme ja sellest tulenevaid viivitusi VISi toimimises ning mõned väljendasid kahtlust seoses laiaulatuslike infotehnoloogiliste süsteemide (näiteks ELi sisenemise ja sealt lahkumise süsteemi) edasiarendamisega praegusel ajahetkel. Kohustust parandada Schengeni hindamismehhanismi ei suudetud veel hinnata.

Soovitused . Liikmesriigid ja komisjon peaksid parimal viisil ära kasutama peamisi õigusakte (piirieeskirjad, viisaeeskiri (millega tunnistatakse kehtetuks ühised konsulaarjuhised), FRONTEXi määrus, viisainfosüsteem, välispiiride fond) ja tagama nende nõuetekohase kohandamise ning võtma vajalikke rakendusmeetmeid.

Valdkondades, mille täiendavat ühtlustamist laialdaselt toetatakse (näiteks komisjoni pakutud FRONTEXi rolli suurendamine või olemasolevate õigusaktide teatavate sätete muutmine), tuleks teha täiendavaid jõupingutusi seoses õigusakte käsitlevate aruteludega, et täita paktis sisalduvaid kohustusi ja võtta kasutusele kõik olemasolevad vahendid, et tagada tõhusam piirikontroll ja anda FRONTEXile piisavalt ressursse oma missiooni täitmiseks.

Schengeni koostöö paistab silma oma edukusega ning Schengeni hindamismehhanism on ainulaade läbivaatamismehhanism, mida tuleks säilitada ja tugevdada kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepinguga . Kõnealuse mehhanismi aluseks peab olema kõikide osapoolte usaldus ja pädevuste selge jaotumine. Nüüd, kui Lissaboni leping on jõustunud, kavatseb komisjon lähiajal esitada uue ettepaneku. Tulemuse saavutamiseks on vaja kõikide ELi institutsioonide paindlikkust ja õigusliku reaalsuse tunnustamist.

2.4. Varjupaigapoliitika

Peamine kohustus : luua Euroopa varjupaigasüsteem.

ELi tasand . Komisjon on esitanud kõik paktiga nõutud õiguslikud algatused ja muud ettepanekud, millest teatati 2008. aasta juuni varjupaigapoliitika kavas. Paktis esitatud üleskutsele ühtse menetluse ja staatuse loomise kohta vastavad eelkõige varjupaigamenetlusi ja kvalifikatsioone käsitlevate direktiivide muudatused. Eeldatakse, et need parandavad ühtsust ELi varjupaigaõigusaktidega. Muudatuste eesmärk on lihtsustada, ühtlustada ja konsolideerida sisulisi ja menetluslikke kaitsenõudeid kogu ELis ja saavutada esimeses astmes usaldusväärsemad otsused, et vältida kuritarvitamist ja tõhustada varjupaigamenetlust.

Lisaks sellele tehti ka ettepanek muuta Dublini ja Eurodaci määrusi ning vastuvõtutingimuste direktiivi. Tehti ka ettepanekud ELi ühise ümberasustamisprogrammi kohta ja Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti kohta, et hõlbustada, kooskõlastada ja tihendada praktilist koostööd. Tugiameti osas jõudsid nõukogu ja parlament poliitilisele kokkuleppele 2009. aasta novembris.

Võeti ka mitteseadusandlikke meetmeid. Piirkondlike kaitseprogrammide välishindamisel jõuti järeldusele, et tegemist on esimese eduka mehhanismiga, mille kaudu pakkuda rohkem kaitset pagulastele nende päritolupiirkonna lähedal, kuid nende programmide mõju oli väike piiratud paindlikkuse, rahastamise, nähtavuse ja vähese kooskõlastuse tõttu muu ELi humanitaar- ja arengupoliitikaga, samuti kolmandate riikide ebapiisava osaluse tõttu. Otsustati kõnealuseid kaitseprogramme parandada ja laiendada, eelkõige Somaalia poolsaarel (Kenya, Djibouti, Jeemen) ja Põhja-Aafrikas (Liibüa, Egiptus, Tuneesia).

Alates 2009. aasta juulist käib töö seoses katseprojektiga, mis käsitleb rahvusvahelise kaitse saajate vabatahtlikku ümberasumist Maltalt muudesse liikmesriikidesse. Seda toetab Euroopa Pagulasfond, kes 2009. aastal toetas 95 rahvusvahelise kaitse saaja ümberasumist Maltalt Prantsusmaale. Kokku on kümme liikmesriiki (Saksamaa, Prantsusmaa, Luksemburg, Ungari, Poola, Portugal, Rumeenia, Sloveenia, Slovakkia, Ühendkuningriik) nõustunud asustama Maltalt oma territooriumile ümber rahvusvahelise kaitse saajaid.

Riiklik tasand . Aruandlusperioodi alguseks oli enamik liikmesriike juba üle võtnud varjupaigaalase õigustiku esimesed õigusaktid, kuigi mõned liikmesriigid teatasid ülevõtmismeetmetest 2009. aastal, mis tähendas märkimisväärset hilinemist. Peamiselt teatati ümberasumisega seotud tegevusest ja praktilisest koostööst. Mõned liikmesriigid, kes tavaliselt ei tegele ümberasustamisega (Belgia, Portugal), pakkusid ümberasustamise võimalust, samal ajal kui vähemalt kaks liikmesriiki (Rumeenia, Slovakkia) pakkusid ajutiselt peavarju pagulastele, keda on plaanis mujale ümber asustada.

Mõned liikmesriigid (Madalmaad, Ühendkuningriik) toetasid Maltat ja Kreekat praktilise koostöö kaudu, näiteks koolitused ja ametnike lähetused. Mitu liikmesriiki (Belgia, Tšehhi, Saksamaa, Prantsusmaa, Madalmaad, Austria, Rootsi, Ühendkuningriik) jätkas oma jõupingutusi, et luua Euroopa varjupaigaalane koolituskava.

Hinnang . Endiselt tehakse jõupingutusi, et täita kõik paktis sisalduvad ja varjupaigapoliitikaga seotud kohustused. Kuid vaatamata sellele, et on tehtud märkimisväärseid edusamme Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti loomiseks, mis hakkab tööle 2010. aastal, ja ka ümberasustamise valdkonnas, mille puhul järjest rohkem liikmesriike näitab üles oma huvi, on arutelud esimeste õigusaktide muutmise üle keerulised ja edenevad aeglaselt. Suurem osa liikmesriike ei ole näidanud üles huvi selliste solidaarsete meetmete vastu, mille eesmärk on asustada ELi-siseselt ümber rahvusvahelise kaitse saajaid.

Soovitused . Nõukogu ja parlament peaks tegema täiendavaid jõupingutusi seoses käimasolevate õigusaktide alaste aruteludega, et täita oma kohustus seoses Euroopa ühise varjupaigasüsteemiga, mis pakuks suuremat kaitset ja tagaks karmimad nõuded.

Kõik sidusrühmad peaksid täiel määral toetama Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti kiiret käivitamist .

Kooskõlas solidaarsuse ja vastutuse õiglase jagamise põhimõtetega (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 80), mis on kasutusele võetud Lissaboni lepinguga, peaks rohkem liikmesriike suurendama jõupingutusi ja toetama neid liikmesriike, kus varjupaiga taotlemine on kõige aktiivsem , nõustudes oma territooriumile ümber asustama rahvusvahelise kaitse saajaid või kasutades muid viise, näiteks pakkuma tehnilist abi.

2.5. Üldine lähenemisviis rändele

Peamine kohustus : luua igakülgne partnerlus päritolu- ja transiidiriikidega, et soodustada rände ja arengu vahelist koostoimet.

ELi tasand . Võttes arvesse 2008. aasta komisjoni teatist „Rände suhtes võetud üldise lähenemisviisi tugevdamine”, milles tehakse ettepanek kooskõlastamise, ühtsuse ja koostoime parandamiseks, on üldise lähenemisviisi vahendeid täiendavalt edasi arendatud. Lisaks käimasolevale liikuvuspartnerlusele Moldova Vabariigiga (osaleb 15 liikmesriiki) ja Cabo Verdega (5 liikmesriiki), sõlmis EL 2009. aasta novembris liikuvuspartnerluse ka Gruusiaga (16 liikmesriiki). Komisjoni talituste 2009. aasta septembri töödokumendis hinnati esimesi liikuvuspartnerlusi. Hindamise peamised aspektid toodi välja 2009. aasta detsembri nõukogu järeldustes. Kasutati ka muid vahendeid, näiteks rändealased lähetused Gruusiasse, Tansaaniasse, Valgevenesse ja Kenyasse. Viidi lõpule 10 Lääne-Aafrika ning 17 Ida- ja Kagu-Euroopa riigi rändeprofiilide koostamine lisaks neile profiilidele, mis on juba lisatud AKV riikide strateegiadokumentidele. Etioopias loodi koostööplatvorm.

2009. aasta juunis ja oktoobris toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumise järelduste suhtes seoses Vahemere piirkonnaga on edukalt võetud järelmeetmeid. Türgi küsimuses on jätkatud takerdunud läbirääkimisi tagasivõtulepingu üle ja FRONTEX on teinud edusamme seoses läbirääkimistega töökorra üle. Liibüa puhul on komisjon jätkanud läbirääkimisi ELi ja Liibüa raamlepingu üle, mis sisaldab ka rännet käsitlevat sätet, ning arendanud dialoogi ja koostööd.

Aafrika puhul on komisjon toetanud meetmeid ELi-Aafrika rände-, liikuvus- ja tööhõivepartnerluse raames ning kohalikul tasandil Rabati/Pariisi koostööprogrammi raames. Ida-Euroopas toetas komisjon 2009. aasta aprillis toimunud ministrite konverentsi Prahas ja selle järelprojekti „Rändepartnerluste loomine”. Muudes piirkondades käivitas EL rändealase struktureeritud dialoogi Ladina-Ameerika ja Kariibi mere piirkonna riikidega ning korraldas Aasia-Euroopa kohtumisi ja kohtumisi Indiaga. Teemaprogrammist rahastati projekte seoses ajude äravoolu, korduvrände, seadusliku ja ebaseadusliku rände ning võõrsil elavate vähemuste osalemisega päritoluriigi arengus ja kodumaale raha saatmisega. Kavandatakse rändega seotud tegevuse rahastamist geograafilistest rahastamisvahenditest.

2009. aasta septembri komisjoni teatises rõhutati vajadust tagada rände- ja arengupoliitika vaheline ühtlus. Sama rõhutati ka 2009. aasta novembri nõukogu järeldustes.

Riiklik tasand . Liikmesriigid teatasid suurest huvist parema koostoime (st seoste) vastu rändepoliitika ja välissuhete vahel, eelkõige riikides, mis asuvad Euroopasse suunduvatel rändeteedel. Liikmesriigid teatasid, et nad on hästi panustanud üldisesse lähenemisviisi, osaledes liikuvuspartnerlustes, rändealastes lähetustes, luues rändepartnerlusi ja tehes edusamme koostööplatvormi loomiseks Etioopias. Üksikud liikmesriigid on pidanud läbirääkimisi kahepoolsete ja rännet käsitlevate lepingute üle Maroko, Venemaa, Gruusia, Ukraina, Kongo, Burundi, Malawi, Liibüa, Albaania ja Cabo Verdega. Mõned liikmesriigid on vastu võtnud keskpika tähtajaga arengukoostöö strateegia, mis sisaldab arengu- ja rändepoliitika seostamise meetmeid. Teatavates küsimustes on käimas programmid seoses kodumaale raha saatmise läbipaistvusega ja ajude äravoolu vastu võitlemisega, edendades arengumaadest pärit tervishoiutöötajate eetilist värbamist.

Hinnang . Tehtud on märkimisväärseid edusamme seoses rändealase dialoogiga kolmandate riikidega. Vaatamata sellele tuleb ratsionaliseerida eri dialooge ja tõhustada rände- ja arenguküsimuste koostoimet. Tugevdada tuleks koostööd teemaprogrammi raames, kasutades selleks ELi geograafilisi rahastamisvahendeid ja liikmesriikide panust. Rände- ja arengualane koostöö peaks nüüd hõlmama rohkemat kui katseprojektid. Koostati edukalt rändeprofiile, mis on põhilised vahendid tõenditel põhineva rändepoliitika kujundamisel. Üldise lähenemisviisi vahendeid on vaja süstematiseerida ja konsolideerida kõikide osapoolte aktiivsel osalusel, et tagada parem kooskõlastamine, ühtsus ja koostoime.

Soovitused . EL peaks Stockholmi programmi alusel ja koos liikmesriikide jätkuva toetusega edasi arendama ja konsolideerima rände suhtes võetud üldist lähenemisviisi , kasutades strateegiliselt, tõenditele toetudes ja süstemaatiliselt kõiki selle vahendeid, ratsionaliseerides dialooge ja tugevdades operatiivkoostööd. Tugevdada tuleks tasakaalu kolme valdkonna vahel – seaduslik ränne, ebaseaduslik ränne ning ränne ja areng.

Endiselt tuleks tähelepanu pöörata koostööle asjaomasemate päritolu- ja transiidiriikidega Aafrikas ning Ida- ja Kagu-Euroopas . Edendada tuleks ka dialoogi ja koostööd Aasia riikidega, st India ja Hiinaga, ning Ladina-Ameerika ja Kariibi mere piirkonna riikidega.

3. MAJANDUSKRIISI MÕJU

Sisseränne kolmandatest riikidest on ergutanud mitme liikmesriigi majanduskasvu. Majanduslangus toob endaga kaasa uusi väljakutseid, kuid selle mõju rändevoogudele on keeruline hinnata. Kahes kolmandikus liikmesriikides on registreeritud majanduskriisi mõju rändevoogudele, mis väljendus peamiselt vähenenud nõudluses välistööjõu järele.

Kriis on kõige tõsisema hoobi andnud rändajatele. Mõju on aga erinev, eelkõige valdkonniti (kõige tõsisemalt mõjutas kriis ehitus- ja tootmisvaldkonda, turismi ning finantsteenuseid), haridustaseme ja kutsekvalifikatsiooni kaupa. Kolmandate riikide kodanikest töötute hulk oli 2008. aasta kolmandas kvartalis 13,6 % ja kasvas 2009. aasta kolmandaks kvartaliks 18,9 %-ni, mis oli suurem tõus kui ELi kodanike puhul (vastavalt 6,4 % ja 8,4 %), kuid sarnane muudest liikmesriikidest pärit töötajate töötusega (vastavalt 8,6 % ja 12 %).

Raha saatmine arengumaadesse on vähenenud: Maailmapanga andmete kohaselt 338 miljardilt USA dollarilt 2008. aastal eeldatavalt 317 miljardi USA dollarini 2009. aastal. EL on abi andmisel keskendunud kõige raskemasse olukorda sattunud arengumaadele.

EL on reageerinud kriisi mõjudele otsustavalt. Paljud üldised meetmed, näiteks majandusstiimulite paketid ja tööturusekkumised uute töökohtade loomise näol on kasu toonud nii ELi kodanikele kui ka rändajatele.

Majandus on juba taastumas. Kuigi kriis vähendab lühiajaliselt kvalifitseerimata ja kvalifitseeritud tööjõu puudust, mängib hästikorraldatud seadusliku sisserände poliitika pikas perspektiivis jätkuvalt olulist rolli tööjõupuuduse probleemi lahendamisel ja demograafiliste probleemidega tegelemisel (ELi aktiivne elanikkond hakkab aastast 2013 või 2014 vähenema). Liialt piirav poliitika võib kriisi mõjusid võimendada ja süvendada tööjõupuudust. Seda arvestades tuleks nõuetekohaselt arvesse võtta vajadust pidada kinni Euroopa Liidu eeliste põhimõttest ja hiljuti sõlmitud ühinemisaktide asjaomasest üleminekukorrast.

Soovitused . Osana ELi 2020. aasta strateegiast peaksid EL ja liikmesriigid maksimaalselt ära kasutama tööjõurännet kui olulist vahendit tööturul tööjõupuuduse probleemi lahendamiseks .

EL peaks lahendama majanduskriisist tulenevaid probleeme koostöös nende kolmandate riikidega , kus kriis avaldab eriti tõsist pikaajalist mõju.

4. METOODIKA

Kasutades jälgimismeetodit, mida komisjon on kirjeldanud 2009. aasta juuni teatises,[6] on komisjonil olnud võimalik koostada käesolev aruanne, võttes aluseks liikmesriikide panuse ja muu teabe, eelkõige Euroopa rändevõrgustiku riiklike kontaktpunktide aruanded. Teises aastaaruandes, mis esitatakse 2011. aastal, käsitletakse ka Stockholmi programmi ja selle tegevuskava seoses sisserände ja varjupaigaalaste küsimustega.

Soovitus . Järgmise aruande koostamise eesmärgil peaksid liikmesriigid jätkuvalt esitama komisjonile poliitilise aruande, kuid asjaomased faktid tuleks esitada Euroopa rändevõrgustiku riiklike kontaktpunktide aruannetes .

5. KOKKUVÕTE

Nii riiklikul kui ka ELi tasandil on tehtud edusamme, et käsitleda sisserände ja varjupaigaalaseid küsimusi kooskõlas paktiga. Paigas on juba laiaulatusliku ELi rändealase poliitika esimesed nurgakivid: õigusaktid, neli fondi, ametid ja võrgustikud, lepingud kolmandate riikidega. Neid tuleks täiel määral rakendada, kasutada neid parimate tulemuste saavutamiseks ja hinnata[7]. Teatavaid poliitilisi raamistikke, näiteks seadusliku rände poliitikakava ja üldine lähenemisviis tuleks edasi arendada.

Mõnes valdkonnas on komisjon esitatud ettepanekuid, et muuta esimesi õigusakte, luues Euroopa ühise varjupaigasüsteemi ja suurendades FRONTEXi rolli. Komisjon julgustab Euroopa Parlamenti ja nõukogu kokku leppima laiaulatuslike õigusaktide asjus.

ELi rändepoliitikat on siiski vaja edasi arendada. Seda on tunnistatud ka Stockholmi programmis. ELi 2020. aasta strateegias kutsutakse üles looma põhjalik tööjõurände poliitika ja paremini integreerima rändajaid, muu hulgas ka tööpostil. Käesoleva aruande soovitustes tuuakse välja järgmise aasta prioriteedid. Uut hoogu annavad juurde ka Lissaboni lepingust tulenevad muudatused, eelkõige Euroopa Parlamendi jõulisem roll, ja Stockholmi programmi rakendamise tegevuskavast tulenevad muudatused[8].

Lisa: Statistiline kokkuvõte

ELi demograafiline olukord tulevikus[9]

- Prognoositakse, et EL 27 elanikkond, milles suurus 2008. aastal oli 495,4 miljonit inimest, suureneb 2035. aastaks 520,7 miljoni inimeseni ja väheneb seejärel 2060. aastaks 505,7 miljoni inimeseni. 2008. aastal oli iga 65aastase või vanema inimese kohta 4 tööealist inimest (vanuses 15–64), kuid eeldatakse, et see määr on 2060. aastal kaks ühele.

Ränne ja integratsioon

- 1. jaanuari 2003. aasta seisuga oli kolmandate riikide kodanike arv EL 25s 16,2 miljonit, st 3,6 % elanikkonnast. Viis aastat hiljem – 1. jaanuaril 2008 – oli kolmandate riikide kodanike arv EL 27s 19 miljonit, st 3,9 % EL 27 elanikkonnast (4,15 % EL 25 elanikkonnast).

- Suurimad kolmandate riikide kodanike rühmad 2008. aastal olid pärit Türgist, Marokost ja Albaaniast.

- 2008. aastal anti ELis 1,62 miljonit esmakordset elamisluba[10]. 35 % elamislubadest anti pererändeks, 33 % tasuliseks tööks, 14 % õppimiseks; ülejäänud anti muudel põhjustel (kaitsega seotud põhjused, elamisluba ilma tööloata jne).

- Nagu tabelist näha, oli töötuse määr nende ELi kodanike puhul, kes soovisid töötada oma liikmesriigis, madalam kui kolmandate riikide kodanike puhul. Kuigi praegune majanduskriis on negatiivselt mõjutanud mõlemat töötajate rühma, on rohkem kannatanud kolmandate riikide kodanikud: 2008. aasta kolmandast kvartalist kuni 2009. aasta kolmanda kvartalini suurenes ELi kodanike töötuse määr 31 % võrra ja kolmandate riikide kodanike töötuse määr 39 % võrra.

2007. aasta III kvartal | 2008. aasta III kvartal | 2009. aasta III kvartal |

Euroopa Liidu kodanikud | Kodanikud | 6,6 % | 6,4 % | 8,4 % |

Muu ELi liikmesriigi kodanikud | 7,7 % | 8,6 % | 12 % |

Kolmandate riikide kodanikud | 13,4 % | 13,6 % | 18,9 % |

Ebaseaduslik sisseränne ja tagasipöördumine

- 2008. aastal oli ebaseaduslikult EL 27 territooriumil viibivate kinnipeetud kolmandate riikide kodanike arv ligikaudu 609 000 (2003. aastal oli EL 25 puhul see arv 425 000). Liikmesriigid võtsid vastu ligikaudu 608 000 tagasisaatmisotsust. Elluviidud tagasisaatmiste arv oli oluliselt madalam – ligikaudu 241 000 (2003. aastal EL 25 puhul 245 000).

- Clandestino projekti[11] hinnangu kohaselt oli 2008. aastal EL 15 territooriumil ebaseaduslikult viibivate inimeste arv 1,8–3,3 miljonit (see oli väiksem kui 3,1–5,3 miljonit 2002. aastal).

Varjupaigapoliitika

- 2008. aastal registreerisid liikmesriigid veidi üle 240 000 varjupaigataotluse, mis tähendas võrreldes 2007. aastaga 6 % tõusu. Esialgsed andmed näitavad, et varjupaigataotluste arv 2009. aastal püsis 2008. aastaga samal tasemel. Kuid selline näiline stabiilsus peidab endas märkimisväärseid erinevusi liikmesriigiti: Vahemere-äärsetes liikmeriikides (Hispaania, Kreeka, Itaalia, Küpros, Malta) registreeriti taotluse arvu vähenemine, kuid taotluste arv suurenes märgatavalt Taanis (59 %), Ungaris (50 %), Poolas ja Soomes (47 %), Belgias (40 %), Saksamaal (25 %), Austrias (23 %) ja Prantsusmaal (19 %). Lisaks sellele kätkevad varjupaigataotluste koguarvud märkimisväärseid erinevusi liikmesriigiti, kui kõnealused arvud suhestada riikide elanikkonnaga.

- 2009. aastal taotlesid ELis varjupaika kõige rohkem järgmiste riikide kodanikud (esitatud tähtsuse järjekorras): Afganistan, Somaalia, Venemaa, Iraak ja Serbia (sealhulgas Kosovo). Võrreldes 2008. aastaga vähenes Iraagi kodanike taotluste arv 36 % võrra, kuid Afganistani ja Serbia kodanike taotluste arv suurenes rohkem kui 30 % võrra.

- 2008. aastal anti rohkem kui 65 000 varjupaigataotlejale ELis rahvusvahelise kaitse staatus. Kõnealune staatus anti ligikaudu 24 % otsuste puhul, mis võeti vastu esimese astme menetluse käigus. Lisaks sellele anti peaaegu 11 000 inimesele luba jääda ELi humanitaarpõhjustel.

- 4 886 pagulast kolmandatest riikidest asustati ELi ümber.

-

[1] 14368/08 (eestistujariigi järeldused) ja 13440/08 (pakt).

[2] Dokumendile lisatud komisjoni talituste töödokumendis on kirjas täiendavad üksikasjad.

[3] EUCO 6/09 (eesistujariigi järeldused) ja 17024/09 (programm).

[4] KOM (2008) 868.

[5] SEK(2010) 357.

[6] KOM (2009) 266.

[7] 2010. aastal esitab komisjon teatise, milles hinnatakse vabaduse, turvalisuse ja õiguse küsimustega seotud poliitikat.

[8] Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala Euroopa kodanikele (KOM(2010) 171).

[9] Eurostat „Statistics in focus” 72/2008.

[10] Välja arvatud Luksemburg ja Ühendkuningriik.

[11] Kuuendast raamprogrammist rahastatud teadusprojekt.