EUROOPA KOMISJON Brüssel,14.10.2020 COM(2020) 950 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Energialiidu olukorda käsitlev 2020. aasta aruanne, mis on ette nähtud energialiidu ja kliimameetmete juhtimist käsitleva määrusega (EL) 2018/1999





1.Sissejuhatus Alates COVID-19 kriisi algusest on Euroopa Komisjon teinud tööd selle nimel, et aidata Euroopal toime tulla enneolematu olukorraga. Seepärast võetakse energialiidu olukorda käsitlevas 2020. aasta aruandes arvesse majanduse taastamisega seotud väljakutseid. ELi majanduse taastamise kava raames on meie eesmärk ehitada majandus uuesti üles paremana, hõlmates sellesse protsessi rohe- ja digiülemineku. Energia-, kliima- ja keskkonnapoliitika on otsustava tähtsusega Euroopa Liidu majanduse taastamise ja vastupidavuse juhtimisel kestliku kasvu suunas. Käesolev aruanne on koostatud Euroopa rohelise kokkuleppe raames seatud ELi uute eesmärkide kontekstis. Roheline kokkulepe on Euroopa uus majanduskasvu strateegia, mille eesmärk on muuta EL õiglaseks ja jõukaks ühiskonnaks ning milles on ühendatud poliitikameetmed kliimamuutustega võitlemiseks, elurikkuse kaitseks ja taastamiseks, saaste ärahoidmiseks, ringmajandusele üleminekuks ning selle tagamiseks, et kedagi ei jäetaks rohelisele majandusele üleminekul kõrvale. Praegune komisjon esitas oma ametiaja esimese kümne kuu jooksul ettepaneku Euroopa kliimaseaduse kohta, millega sätestatakse ELi 2050. aasta kliimaneutraalsuse eesmärk liidu õiguses, tagatakse prognoositavus ja muudetakse üleminek kliimaneutraalsele majandusele pöördumatuks. Komisjon on teinud Euroopa rohelisest kokkuleppest Euroopa investeerimis- ja reformikava, mis annab kahekordset kasu, sest rohepöördeks vajalikud reformid ja investeeringud võivad ka hoogustada majanduse taastumist. Selleks et alustada Euroopa poliitika- ja õigusraamistiku suunamist ELi uuendatud eesmärkide suunas, on komisjon esitanud uued strateegiad, millega paremini valmistuda eesseisvateks väljakutseteks, näiteks energiasüsteemi lõimimise ja vesiniku ulatuslikuma kasutamise kaudu. Liikmesriigid on töötanud koos komisjoniga väsimatult, et lõplikult vormistada riiklikud energia- ja kliimakavad. Üksikasjalikud hinnangud 27 riikliku kava kohta ja seonduvad suunised nende rakendamise kohta majanduse taastamise kontekstis täiendavad käesolevat aruannet. Kogu ELi hõlmav riiklike kavade hinnang esitati juba käesoleva aasta septembris. Saavutatud edusammud rõhutavad ELi otsustavust olla kliimamuutuste ja keskkonnaseisundi halvenemise vastases võitluses ning puhtale energiale ülemineku kiirendamises rahvusvahelisel tasandil juhtrollis. See on pidev protsess. Kuigi EL on juba teinud märkimisväärseid edusamme majanduskasvu lahtisidumisel kasvuhoonegaaside heitest, tuleb liidus võtta rohkem meetmeid, et Euroopa jõuaks 2050. aastaks kliimaneutraalsuseni, kasutades samal ajal puhtale energiale ülemineku ja rahvusvahelisi võimalusi. Seepärast on komisjon teinud ettepaneku seada Euroopale 2030. aastaks kõrgem kliimaeesmärk ja vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid vähemalt 55 %. See kõrgem 2030. aasta eesmärk on ambitsioonikas, kuid saavutatav, ja mis kõige tähtsam – Euroopale kasulik. Selle saavutamiseks tuleb õigusakte muuta. Seepärast kavatseb komisjon esitada 2021. aasta keskel ettepanekud peamiste kliima- ja energiaalaste õigusaktide muutmiseks. Samal ajal peavad liikmesriigid täielikult rakendama oma riiklikud kavad ja ajakohastama neid 2023. aastal, võttes arvesse ELi kõrgemaid 2030. aasta kliima- ja energiaeesmärke. Käesolevas 2020. aasta aruandes energialiidu olukorra kohta tutvustatakse ELi ja selle liikmesriikide viimaste kuude arvukaid algatusi parema Euroopa kujundamiseks. See on esimene asjaomane aruanne, mis lähtub energialiidu ja kliimameetmete juhtimise raamistikust. Sellega koos avaldatakse mitu temaatilist aruannet (vt tekstikast 1) ja komisjoni soovitus energiaostuvõimetuse kohta. Samuti antakse aruandes ülevaade energialiidu edusammudest ELi kliimameetmete ja kestlikkuseesmärkide laiemas kontekstis. 2.Energialiit – kindel alus 2.1.CO2 heite vähendamine Kasvuhoonegaaside heitkogused EL on seadnud endale eesmärgiks saada 2050. aastaks esimeseks kliimaneutraalseks maailmajaoks ning komisjon on teinud ettepaneku võtta vastu Euroopa kliimaseadus, et sätestada see eesmärk liidu õiguses ja tagada vahendid, millega kindlustada ELi liikumine eesmärgi suunas. EL on juba ületanud ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooniga võetud eesmärgi vähendada oma kasvuhoonegaaside heidet 2020. aastaks 20 % võrreldes 1990. aasta tasemega. EL 27 kasvuhoonegaaside koguheide on madalaimal 1990. aasta järgsel tasemel. Heitkogused on märkimisväärselt vähenenud, peamiselt tänu energiavarustusega seotud heite vähenemisele. See kajastub ELi heitkogustega kauplemise süsteemi (ELi HKS) alla kuuluvatest tegevustest tulenevate heitkoguste järsus vähenemises, samas kui ELi HKSiga hõlmamata tegevustest tulenevate heitkoguste üldine trend on jäänud mitmeks aastaks horisontaalseks. Samal ajal on rahvusvahelise lennunduse heitkogused viimase viie aasta jooksul jätkuvalt kasvanud (kuni COVID-19 kriisi puhkemiseni). Pärast aastatel 2007–2013 toimunud vähenemist on ka transpordisektori koguheide viimasel viiel aastal taas kasvanud. ELis tarnitavate kütuste keskmine kasvuhoonegaaside heitemahukus on alates 2010. aastast paranenud, kuid tuleb võtta lisameetmeid, et tagada kütusekvaliteedi direktiivis sätestatud eesmärgi – vähendada heitemahukust 2020. aastaks 6 % – saavutamine. Viimase viie aasta jooksul on ELi HKSi alla kuuluvate tegevusaladega tegelevate paiksete käitiste heitkogused märkimisväärselt vähenenud. Selline areng kajastab eelkõige elektri tootmiseks kasutatavate kütuseliikide muutumist, sh üha suuremat taastuvate energiaallikate kasutamist. 2019. aastal jätkus ELi HKSiga hõlmatud tööstusharudest ja energiasektorist tuleneva koguheite vähenemine (9,1 % võrreldes 2018. aastaga). Seda suundumust tõukab tagant peamiselt energiasektor, kus kasvuhoonegaaside heitkogused vähenesid märkimisväärselt (peaaegu 15 %). Tööstuse heitkogused vähenesid 2 %, mis on ELi HKSi 3. etapis (2013–2020) seni suurim vähenemine. Euroopa Majanduspiirkonna sisese lennunduse heitkogused kasvasid tagasihoidlikult peaaegu 1 % võrra. Turustabiilsusreserv, mis hakkas toimima 2019. aasta jaanuaris, on oluliselt vähendanud lubatud heitkoguse ühikute (LHÜd) ülejääki. CO2-turu ülejäägi näitaja avaldati 2020. aasta mais neljandat korda ja selle kohaselt on ülejääk vähenenud ligikaudu 1,39 miljardi LHÜni. Lähtuvalt ülejäägist ja ELi HKSi 4. etapiks (2021–2030) läbi vaadatud ELi HKSi õigusaktidest, vähendati 2020. aastal enampakkumisel müüdavate LHÜde arvu ligikaudu 375 miljoni võrra. 2021. aastal tuginetakse enampakkumismahtude vähendamisel samale õiguslikule alusele. Turustabiilsusreservi toimimine vaadatakse esimest korda läbi 2021. aastal laiemas ELi HKSi läbivaatamise kontekstis, et saavutada kavandatud eesmärk vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid vähemalt 55 %. Kui COVID-19 kriisist tingitud ajutine hinnalangus 2020. aasta alguses välja arvata, püsis CO2 hinnasignaal ajavahemikus 2019. aasta jaanuarist kuni 2020. aasta juunini keskmiselt 24 euro juures. ELi HKSi kogutulu enampakkumistest ajavahemikus 2012. aastast kuni 30. juunini 2020 ületas 57 miljardit eurot. Jätkuna käesolevale aruandele avaldab komisjon peagi seonduva kliimaaruannete paketi. Pakett sisaldab üksikasjalikku teavet kasvuhoonegaaside heitkoguste, ELi CO2-turu ja kütusekvaliteedi kohta.

Taastuvenergia Üldiselt on EL saavutamas oma 2020. aasta taastuvenergiaeesmärki, kuid mõnes liikmesriigis on vaja teha veel suuremaid edusamme. 2018. aastal suurenes taastuvate energiaallikate osakaal ELi summaarses energia lõpptarbimises 18 %-ni. 12 liikmesriiki ületasid 2018. aastal oma 2020. aastaks seatud riiklikud siduvad eesmärgid, kuid viis liikmesriiki jäid allapoole eesmärkide saavutamise soovituslikku 2017.–2018. aasta trajektoori. Joonis 1. Taastuvenergia tegelik osakaal 2017. ja 2018. aastal võrreldes soovituslike trajektooridega, mis on sätestatud taastuvenergia direktiivis ja riiklikes taastuvenergia tegevuskavades. Taastuvenergia arenguaruandes prognoositakse, et EL jõuab 2020. aastal 22,8–23,1 %-ni summaarsest energia lõpptarbimisest. Investeeringud taastuvenergiasse tulenevad üha enam turuotsustest. Liikmesriigid toetavad taastuvenergiat järjest rohkem võistupakkumiste kaudu ja tagavad taastuvenergiarajatiste kaasamise elektriturule, nagu on ette nähtud riigiabi ja energia siseturu eeskirjadega. Kuigi enamik liikmesriike saavutab oma eesmärgi, on kolme liikmesriigi puhul tõsine ja kahe liikmesriigi puhul mõõdukas oht, et nad ei suuda oma eesmärki täita. Analüüsis võetakse arvesse COVID-19 tõenäolist mõju taastuvate energiaallikate suuremale osakaalule tarbimises tänu väiksemale tarbimisele. Liikmesriike julgustatakse uurima kõiki koostöömehhanismide kasutamise võimalusi, sealhulgas statistilisi ülekandeid, et tagada 2020. aastaks seatud riiklike siduvate eesmärkide saavutamine. Komisjon on valmis protsessi ja liikmesriikidevahelist dialoogi statistilisi ülekandeid käsitlevate kokkulepete sõlmimiseks toetama, sealhulgas loodava ELi taastuvenergia arendusplatvormi kaudu. Pärast 2020. aastat tuleks teha kõik selleks, et saavutada riiklikud panused 2030. aasta eesmärgini jõudmiseks. See hõlmab 2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegia ja selle Euroopa energiatootmise juhtalgatuse kasutamist, et kiirendada tulevikukindlate puhaste tehnoloogiate juurutamist ning taastuvate energiaallikate arendamist ja kasutamist osana jõupingutustest COVID-19 kriisi mõjust taastumisel. Taastuvenergia kasutuselevõtust saab mitmesugust kasu: heitkoguste vähendamine, energiasõltumatuse suurendamine, töökohtade ja majanduskasvu loomine ning saaste vähendamine koos ELi juhtpositsiooni säilitamisega kõnealuses sektoris kogu maailmas. Selleks et aidata saavutada riiklikke panuseid, võimaldab hiljuti kokku lepitud ELi taastuvenergia rahastamismehhanism liikmesriikidel investeerida taastuvenergiaprojektidesse, saades vastutasuks osaleva liikmesriigi statistilise jaotise. Taastuvate energiaallikate kiirendatud kasutuselevõttu toetatakse asjakohaste riigiabi suuniste, eelkõige keskkonna- ja energiaalase riigiabi suuniste läbivaatamisega, et kajastada rohelise kokkuleppe eesmärke. 2.2.Energiatõhusus Liikmesriigid peavad tegema rohkem jõupingutusi energiatõhususe suurendamiseks. Energialiit tunnistab energiatõhususe keskset rolli kõigi kliima- ja energiaeesmärkide saavutamisel ning on sätestanud energiatõhususe esikohale seadmise põhimõtte õigusaktides. 2018. aastal vähenes lõppenergia tarbimine ELis 2005. aastaga võrreldes 5,9 % ehk 1 124 miljoni naftaekvivalenttonnini (Mtoe). See kogus on 3,5 % suurem kui 2020. aastaks seatud lõppenergia tarbimise eesmärk 1 086 miljonit naftaekvivalenttonni ja 0,2 % suurem kui 2017. aastal. Primaarenergia tarbimine ELis vähenes 9,8 % võrra 1 552 miljoni naftaekvivalenttonnini; 2005. aastal oli see näitaja 1 721 miljonit naftaekvivalenttonni. Seda on 4,6 % rohkem kui 2020. aastaks seatud eesmärk 1 483 miljonit naftaekvivalenttonni. Pärast kolmel järjestikusel aastal toimunud kasvu registreeriti 2018. aastal eelmise aastaga võrreldes 0,6 % langus . Majandustegevuse kasv kergitas energiatarbimise 2018. aastal tasemeni, kus liikmesriikide rakendatud uued poliitikasuunad ja meetmed ei olnud piisavad energiatarbimise vähendamiseks ja 2020. aasta eesmärgi saavutamiseks seatud graafiku juurde naasmiseks. Otseselt energiatõhususega seotud töökohtade arv on pidevalt kasvanud (244 000-lt 2000. aastal 964 000-ni 2017. aastal) ning kasv on olnud suurem kui ülejäänud majanduses – keskmiselt 17,4 % aastas, samal ajal kui ülejäänud majanduses on töökohti lisandunud keskmiselt 0,5 % aastas. 2020. aasta osalised andmed näitavad, et COVID-19 kriis on oluliselt mõjutanud energianõudlust. Isegi kui see aitaks saavutada 2020. aasta energiatõhususe eesmärke, ei tooks see kaasa energiatarbimise struktuurset vähenemist. Tagasipõrke fenomeni ilmnemist on oodata niipea, kui majandus taastub. Seepärast on äärmiselt oluline teha 2030. aasta energiatõhususe eesmärkide saavutamiseks täiendavaid pikaajalise mõjuga jõupingutusi, seda ka 2021. aasta kestliku majanduskasvu strateegia ja selle Euroopa juhtalgatuse „Renoveerimine“ kontekstis. Juhtalgatuse eesmärk on parandada avaliku ja erasektori hoonete energia- ja ressursitõhusust ning hoogustada digitaalset arengut aruka elukeskkonna ja arukate arvestite kaudu, aidates sellega kaasa COVID-19 kriisist taastumisele. Komisjon töötab välja täiendavad suunised ja lisab energiatõhususe esikohale seadmise põhimõtte kõigisse asjakohastesse poliitikaettepanekutesse, nagu ELi energiasüsteemi lõimimise strateegia, renoveerimislaine algatus ja üleeuroopaliste energiavõrkude määruse eelseisev läbivaatamine. Liikmesriigid peavad energiatõhususe meetmeid kaaluma ka kavandamise, poliitika ja investeerimisega seotud otsuste tegemisel kõigis majandusvaldkondades. Joonis 2. Energiatõhusus – edusammud 2020. aasta eesmärkide saavutamisel (miljonites naftaekvivalenttonnides) 2.3.Energiajulgeolek Hoolimata märkimisväärsest mõjust, mida COVID-19 kriis on avaldanud energianõudlusele (ulatuslikud kõrvalekalded selle perioodi tavapärastest tarbimismustritest), on liikmesriikide valmisolek osutunud tugevaks ning tagab oluliste toimingute jätkumise. Energialiidu energiajulgeolekualane õigusraamistik – eelkõige elektrisektori ohuvalmiduse määrus ja gaasivarustuskindlust käsitlev määrus – on olnud kriisi mõju haldamisel energiasektoris väga oluline. COVID-19 pandeemia ajal avaldas komisjon 2020. aasta juunis dokumendi energiasektori heade tavade ja saadud õppetundide kohta. ELi õigusaktide alusel loodud eksperdirühmadel oli oluline roll piiriülese koordineerimise hõlbustamisel koos ulatusliku koostöö ja teabevahetusega liikmesriikide, süsteemihaldurite ja energiasektori asjaomaste esindajate vahel. Järelmeetmena hindab komisjon võimalikke nõrku kohti ja võimalusi, kuidas parandada energiatehnoloogia jaoks kriitiliste tarneahelate vastupidavust. ELi julgeolekuliidu strateegia sisaldab ettepanekut tugevdada elutähtsa energiataristu vastupidavust ja küberturvalisust, mille olulisust on ka pandeemia esile tõstnud. Komisjon on alustanud ka võrgueeskirja väljatöötamist, et tagada piiriüleste elektrivoogude küberturvalisus. Elektrisektoris tagatakse ohuvalmiduse määruse rakendamisega liikmesriikidele vahendid omavaheliseks koostööks, et elektrikriise ennetada, nendeks valmistuda ja neid leevendada. Lisaks on kaks uut metoodikat võimaldanud Euroopa elektri põhivõrguettevõtjate võrgustikul (ENTSO-E) esimest korda välja selgitada kõige asjakohasemad piirkondlikud elektrikriisi stsenaariumid ja teha eelmise suve kohta esimese hooajalise piisavuse hindamise, mis põhineb uuel metodoloogilisel lähenemisviisil (2020. aasta suveprognoos). Nende alusel valmistatakse ette riiklikud stsenaariumid ja liikmesriikide ohuvalmiduskavad. Komisjon võttis vastu ka soovituse, mis käsitleb liikmesriikidele õiglase hüvitise maksmist, kui nad annavad üksteisele abi kriiside ennetamiseks ja ohjamiseks. Taristu on turu nõuetekohase ja tõhusa toimimise võti. Seepärast on EL seadnud elektrivõrkude ülekandevõimsuse eesmärgid. Kaheksa liikmesriiki ei ole veel täitnud 2020. aastaks seatud 10 % ülekandevõimsuse eesmärki. Ühishuviprojektid võivad ka hoogustada liikmesriikide jõupingutusi CO2 heite vähendamisel ja panna aluse Euroopa vesinikuturgudele. Need võivad hõlmata toetust Euroopa ühendamise rahastust ning taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendi energiatootmise juhtalgatuse raames võetavaid meetmeid, mille eesmärk on integreerida puhtad tehnoloogiad ja taastuvad energiaallikad ajakohastatud võrkude ja suurema omavahelise ühendatuse kaudu. Samuti tehakse jõupingutusi, et tagada olemasolevate võrkudevaheliste ühenduste ja toimivate digitaalsete platvormide täielik ärakasutamine. Elektri siseturu korraldusega seotud sätete rakendamine ja eelkõige turgude liitmine on oluliselt suurendanud elektrikaubanduse tõhusust Euroopas,. Gaasivarustuskindluse valdkonnas on liikmesriigid koostanud ennetavad tegevuskavad ja hädaolukorra lahendamise kavad,. Need sisaldavad meetmeid gaasitarnehäire mõju ning riiklikul ja piirkondlikul tasandil kindlaks tehtud riskide leevendamiseks. Komisjon jätkab liikmesriikide abistamist solidaarsuspõhimõtte rakendamisel, muu hulgas selleks, et tagada katkematud gaasitarned kõige haavatavamatele tarbijatele isegi tõsiste gaasikriiside korral.

Komisjon on hinnanud kogemusi, mis on saadud avamere nafta- ja gaasiammutamisprotsesside ohutust käsitlevate kehtivate õigusaktide rakendamisel, ning esitab oma aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule käesoleva aasta sügisel. Tuumaohutuse ja -julgeoleku valdkonnas on ELil terviklik raamistik, mis hõlmab kogu tuumatsüklit, sealhulgas kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete ohutut ja vastutustundlikku käitlemist. Komisjon jälgib hoolikalt selle raamistiku rakendamist liikmesriikides. Samuti on EL jätkanud tuumaohutuse kõrge taseme edendamist väljaspool ELi, eelkõige naaberriikides, kus on töötavad tuumaelektrijaamad või kavatsetakse neid ehitada. See hõlmab tuge vastupidavustestide tegemisel ja järelmeetmete võtmisel, et edendada soovituste asjakohast ja läbipaistvat rakendamist. Euroopa Ülemkogu on eelkõige rõhutanud Astravetsis asuva Valgevene tuumaelektrijaama tuuma- ja keskkonnaohutuse tagamise tähtsust. 2.4.Energia siseturg Täielikult lõimitud ja hästi toimiv energia siseturg on kõige tõhusam viis tagada taskukohased energiahinnad, vajalikud hinnasignaalid rohelisesse energiasse investeerimiseks, energiavarustuse kindlus ja kõige vähem kulukas tee kliimaneutraalsuseni. Olulised algatused on tugevdanud elektrienergia ja gaasi siseturgu. Vaatamata jõudsatele edusammudele on vaja teha rohkem tööd, et tagada elektri- ja gaasiturgude edasine lõimimine. Elektrienergia valdkonnas on pakett „Puhas energia kõikidele eurooplastele“ ja eelkõige 2019. aastal vastu võetud uued elektrituru korraldust käsitlevad õigusnormid aidanud luua eeldused paremaks toimetulekuks uue olukorraga energiaturgudel, kus valitseb taastuvenergia tootmine. Need õigusnormid on loonud paremad tingimused, millega edendada tarbijate energiaturgudel osalemist ja võrdseid võimalusi uutele turule sisenejatele. Kavandatud rakendusaktid andmete koostalitlusvõime kohta peaksid aitama seda ellu viia ning aitama klientidel ja uutel teenuseosutajatel turul aktiivsemalt osaleda. Elektrienergiamääruse eesmärk on elektriturge veelgi rohkem lõimida, tugevdades eelkõige elektrivõrguühenduste maksimaalse kasutamise norme. Nende normidega edendatakse piiriülest kaubandust, mis võimaldab ELis tervikuna energiaressursse tõhusamalt kasutada. Jõudsalt edeneb ELi tehniliste määruste tervikliku kogumi (võrgueeskirjad) rakendamine. Alates 2016. aastast on toimunud liikmesriikide elektri jaehindade ühtlustumine, kuid endiselt esineb suuri erinevusi. Kodutarbijate elektrihinnad ulatusid 2019. aastal 98 eurost/MWh Bulgaarias 295 euroni/MWh Taanis. Keskmine hind ELis oli 216 eurot/MWh. Üldiselt juhivad jaehindasid endiselt komponendid, mida ei määra konkurents, vaid reguleerivad asutused (nt reguleeritud võrgutasud ja maksud/lõivud). Joonis 3. Kodutarbijate elektrihinnad ELis 2019. aastal (DC-tarbimisvahemik) Hulgimüügi tasandil valitsevad enam kui 20 aastat pärast turu liberaliseerimise algust enamikus liikmesriikides turgu endiselt mõned konkreetsed ettevõtjad. Mõnes riigis on nende turuosa isegi üle 80 % ja nad on peaaegu monopoolses seisundis. Nende riikide kalduvus hindu reguleerida on sageli osutunud turuletulijate jaoks lisatakistuseks konkureerimisel turgu valitsevate ettevõtjatega . Viimase kümne aasta jooksul on elektri jaehindade tõus ületanud inflatsioonimäära. Tööstuslikul eesmärgil kasutatava elektrienergia hinnatõus on siiski jäänud tööstustoodangu tootjahinnaindeksist madalamaks ja suuremate tarbijate jaoks on hinnad isegi langenud. Viimastel aastatel on võrgutasud, maksud ja lõivud olnud stabiilsed või vaid veidi tõusnud. Lisaks täheldatakse taastuvenergiatasude väiksemat survet hindadele ning samal ajal ka taastuvaid energiaallikaid edendavate turupõhiste vahendite laiemat kasutuselevõttu ja vanade toetuskavade järkjärgulist kaotamist. Selle tulemusena mõjutasid lõpptarbijate makstavat elektrihinda peamiselt muutused tootmis- ja tarnekuludes. Need muutused ei olnud siiski niivõrd suured, et saata piisavalt tugevaid turusignaale. See tuleneb muu hulgas asjaolust, et lõpptarbimise hinna reguleeritud komponent moodustas lõpptarbimise hinnast endiselt suhteliselt suure osa. Seetõttu ei ole asjaolu, et peamised elektri jaemüüjad kogu ELis kaotasid turuosa, mille tagajärjel vähenes elektri jaeturu kontsentratsioon, alati täielikult väljendunud piisavalt tõhusates hinnasignaalides. Kõigi maksude ja lõivude koondmõju lõplikule energiahinnale on suur, eelkõige elektri puhul. Nagu on rõhutatud ELi energiasüsteemi lõimimise strateegias, võib see põhjustada moonutusi teatavate energiakandjate kasutuses. Liikmesriigid võiksid võtta arvesse maksude ja lõivude mõju energia lõpphindadele, et tagada reformide ja hinnasignaalide muutustega õiglane üleminek puhtale energiale kooskõlas rohelise kokkuleppe eesmärkidega. Energia lõpphindade jaotusliku mõju ja sellega seotud energiaostuvõimetuse probleemide käsitlemine on väga oluline, kui soovitakse tagada, et keskkonnasäästlikule majandusele üleminek on ka sotsiaalselt õiglane. Energia maksustamise direktiiv ei täida enam oma põhieesmärki, mis on seotud siseturu nõuetekohase toimimisega. Maksude alammäärad on kaotanud oma mõju ja kohaldatakse erinevaid riiklikke maksumäärasid koos paljude maksusoodustustega. Need maksuvabastused ja -vähendused on tegelikult fossiilkütuste toetuste vormid ega ole kooskõlas Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkidega. Direktiivi läbivaatamise eesmärk on need puudused kõrvaldada. Gaasi siseturu väljakujundamine on hästi edenenud. Maagaasibörside kauplemismahtude kasv jätkus 2020. aastal, mille esimeses kvartalis suurenes Euroopa gaasibörsidel kaubeldud maht eelmise aastaga võrreldes 32 % (kuni 5 010 TWh). Samuti paranevad jätkuvalt ühendused ja juurdepääs eri gaasiallikatele. Ainult kolmel ELi turul oli vähem kui kolm tarneallikat. Hindade ühtlustumine on viimastel aastatel hoogustunud ja oli suurim Loode-Euroopas. Euroopa tasandil see aga 2019. aastal vähenes – turgude vahel esinesid suuremad hinnaerinevused rohkematel päevadel aastas. Üldiselt tõusid gaasi jaehinnad 2019. aastal võrreldes 2018. aastaga. Kuid kuna need järgivad hulgihindade arengut väikese viivitusega, langevad need lähitulevikus tõenäoliselt uuesti. Kodutarbijate gaasihinnad ulatusid 33 eurost/MWh Ungaris 116 euroni/MWh Rootsis. Keskmine hind ELis oli 68 eurot/MWh. Kõige vähem makse ja lõive pidid tasuma Luksemburgi tarbijad. Taanis oli tootmis- ja tarnekulude osakaal väikseim, samas kui maksude osakaal oli suurim. Sarnaselt elektriturgudega püsisid maksud/lõivud ja võrgutasud stabiilsed või tõusid veidi, mis tähendab, et hinna määrasid eelkõige muutused tootmis- ja tarnekuludes. Joonis 4. Kodutarbijate gaasihinnad 2019. aastal (D2-tarbimisvahemik) ELi energiaimpordi kulud toovad esile liidu sõltuvuse fossiilkütuste impordist ja tema mõjutatavuse muutlikest rahvusvahelistest turgudest. Ajavahemikus 2016–2018 impordikulud suurenesid ning jõudsid rohkem kui 330 miljardi euroni aastas. See katkestab 2013. aasta kõrgeimale tasemele (400 miljardit eurot) järgnenud langustrendi. COVID-19 pandeemia mõju energiahindadele vähendab 2020. aastal energiaimpordi kulusid. Majanduse taastudes hinnad eeldatavasti tõusevad, kuid võib juhtuda, et 2019. aasta tasemele jõuavad need alles 2021. aastaks. Energiaostuvõimetus 2018. aastal ei olnud ligi 34 miljonil eurooplasel vahendeid, et oma kodu piisavalt kütta, seega on energiaostuvõimetus ELis endiselt suur probleem. Kuigi see näitaja liikus ajavahemikus 2010–2018 keskmiselt paremuse suunas, oli muutuste tempo ELis väga erinev. Bulgaarias, Lätis, Poolas, Portugalis ja Rumeenias on energiaostuvõimetus oluliselt vähenenud. Teisest küljest täheldati Kreekas märkimisväärset kasvu. Kuigi Euroopa kodumajapidamiste energiakulud on viimastel aastatel vähenenud, on liikmesriikide vahel siiski suured erinevused, kui võrrelda nii absoluutkulusid kui ka energiakulude osakaalu kodumajapidamiste kogukuludes. 2018. aastal moodustasid energiakulud kõige vaesemate Euroopa kodumajapidamiste kogukuludest endiselt 8,3 % (mõnes Kesk- ja Ida-Euroopa riigis kuni 15–22 %). Piisav soojus, jahutus, valgus ja energia seadmete kasutamiseks on hädavajalikud, et tagada inimväärne elatustase ja tervis. ELi poliitilised jõupingutused selles valdkonnas jätkuvad, kuna COVID-19 majanduslik mõju võib olukorda halvendada, eriti kõige vaesemate jaoks. Enamik liikmesriike on oma riiklikes energia- ja kliimakavades andnud ülevaate energiaostuvõimetusest ning paljud on esitanud näitajad selle mõju analüüsimiseks. Enamik neist ei ole siiski veel vastu võtnud süsteemset lähenemisviisi energiaostuvõimetuse probleemi lahendamiseks. Liikmesriikide jõupingutuste toetamiseks on komisjon koos käesoleva teatisega esitanud energiaostuvõimetust käsitleva soovituse. Samuti toetab ta jätkuvalt kütteostuvõimetuse jälgimiskeskust, mis kogub andmeid, töötab välja näitajaid ja levitab parimaid tavasid energiaostuvõimetuse vastu võitlemiseks.

2.5.Teadusuuringud, innovatsioon ja konkurentsivõime Teadusuuringud ja innovatsioon Teadusuuringute ja innovatsiooni valdkonnas ei ole avaliku ja erasektori kulutuste suundumused ELis julgustavad. Liikmesriigid kulutavad eelmiste aastatega võrreldes veidi vähem puhta energiaga seotud teadusuuringutele ja innovatsioonile, samal ajal kui ELi üldised avaliku sektori investeeringud puhta energia tehnoloogiaga seotud teadusuuringutesse ja innovatsiooni osakaaluna SKPst on suuremate majandusjõudude seas kõige väiksemad (vt joonis 5). See peegeldab üleilmset suundumust. Rahvusvaheline Energiaagentuur märgib, et avaliku sektori kulutused vähese CO2 heitega energiatehnoloogiale olid 2019. aastal väiksemad kui 2012. aastal. Joonis 5. Energialiidu prioriteetidega seotud teadusuuringute ja innovatsiooni (R&I) hinnanguline rahastamine avaliku ja erasektori vahenditest. BERD = ettevõtete kulutused teadus- ja arendustegevusele (business expenditure on R&D).

Allikas: Teadusuuringute Ühiskeskus, Rahvusvahelise Energiaagentuuri, algatuse „Mission Innovation“, Eurostati ja OECD andmete põhjal. Kooskõlas nende tulemustega on alates 2012. aastast vähenenud ka üldine puhta energia tehnoloogiate patentimine, samal ajal kui selliste väärtuslike tehnoloogialahenduste nagu akude ja nutirakenduste patentimine on suurenenud. Hinnangulised erasektori investeeringud energialiidu teadus- ja innovatsiooniprioriteetidesse (mis hõlmavad eri ettevõtlusvaldkondi) on viimastel aastatel vähenenud. Peale selle moodustavad investeeringud teadus- ja innovatsioonitegevustesse, mis on esitatud liikmesriikide, tööstussektori, teadusringkondade ja komisjoni vahel kokku lepitud Euroopa energiatehnoloogia strateegilises kavas, vaid 15 % hinnangulistest vajadustest aastani 2030 . Lisaks on vähestel liikmesriikidel riiklikud eesmärgid, mis näitaksid asjakohaselt 2030. ja 2050. aasta eesmärkide suunas liikumist. Liikmesriikidele on kättesaadavad mitmesugused toetusvahendid, nagu programm „Euroopa horisont“, innovatsioonifond ja programm „InvestEU“. Programmist „Horisont 2020“ rahastatava ühe miljardi suuruse eelarvega rohelise kokkuleppe projektikonkursi raames käsitletakse peamisi energia ja süsteemide lõimimisega seotud probleeme. See hõlmab energia tootmist avamerel ja maismaal, suuremahuliste elektrolüüserite toetamist ning puhta energia kasutamist sadamates ja lennujaamades, CO2-neutraalset tööstust ning energia- ja ressursitõhusat ehitust ja renoveerimist. Konkurentsivõime Esimesest konkurentsivõime eduaruandest nähtub, et ELi tööstus on edukalt ära kasutanud võimalusi, mis tulenevad suurenenud nõudlusest puhta energia tehnoloogia järele. Võrreldes traditsioonilise energiatehnoloogiaga on selle sektori konkurentsivõime lisandväärtuse, tööviljakuse, tööhõive kasvu ja turu hõlvamise poolest parem. Lisaks muutub puhta energia sektor SKP seisukohast ELi majanduse jaoks üha olulisemaks. Tavapäraste energiaallikate osatähtsus samas väheneb. ELi tööstus saab kasu esimese turuletulija eelisest tuuleenergia, taastuvallikatest toodetud vesiniku ja avamereenergia tehnoloogiate valdkonnas. Tootmisvõimsuste oodatav kasv nendes segmentides viitab siiski sellele, et tööstuse struktuur vältimatult muutub. Nendes valdkondades, kus ELil praegu (või enam) ei ole esimese turuletulija eelist, tuleb samuti teha kestvaid jõupingutusi, et teistele järele jõuda ja konkurentsieelis saavutada. Eriti tähtsad on päikeseelektrisüsteemid ja liitiumioonakud, arvestades nende nõudluse eeldatavat suurenemist, nende modulaarsust ja ülekanduvat mõju muudele rakendustele, nagu päikeseenergiasüsteemide integreerimine hoonetesse, sõidukitesse või muusse taristusse. Akuliit on tööstusliitude hea näitena tõestanud, et suurem koordineerimine liikmesriikide, teadusringkondade ja tööstussektori vahel võib anda tööstussektori sidusrühmadele vajaliku tõuke investeerida puhta tehnoloogia tootmisse ELis. On aeg laiendada seda ideed teistele peamistele tehnoloogia- ja ettevõtlusvaldkondadele. Sellele edukale mudelile tuginedes on komisjon loonud Euroopa saastevaba vesiniku liidu ja Euroopa tooraineliidu. Samuti on olulised muud võtmetehnoloogiad, nagu arukad võrgud, sest need loovad väärtust kõigele, mis on võrguga ühendatud. ELi tarkvõrgutööstus peaks järgmise kümne aasta jooksul märkimisväärselt kasvama. Tuleb teha püsivaid jõupingutusi, et tagada moonutamata kauplemine ja investeeringud kolmandates riikides, ka nendes valdkondades, kus ELil on tugev konkurentsivõime, kuid kus seistakse üha enam silmitsi moonutustega, nagu kohaliku sisendi nõuded ja diskrimineerivad riigisisesed menetlused. Arvestades, et suurem osa keskkonnahoidlikesse tehnoloogiatesse tehtavatest investeeringutest tehakse väljaspool Euroopa Liitu, on vaja tagada, et ELi tööstusettevõtted suudaks konkureerida võrdsetel tingimustel ning kasutada ära Euroopa rohelise kokkuleppe võimalusi töökohtade ja majanduskasvu loomiseks. Toetused Ilmselgelt tuleb teha rohkem selleks, et vähendada raiskavat energiatarbimist soodustavaid toetusi ja edendada energiasüsteemi ümberkujundamist. Paremad andmed energiatoetuste kohta on selle jälgimisel keskse tähtsusega. Andmed energiatoetuste kohta on endiselt killustatud ning toetusi käsitlev teave riiklikes energia- ja kliimakavades suures osas puudulik. Aruandes energiatoetuste kohta ELis märgitakse, et energiatoetused ulatusid 2018. aastal 159 miljardi euroni, mis on 5 % rohkem kui 2015. aastal. Rohkem kui pool toetustest on mõeldud puhtale energiale ülemineku jaoks. Nagu on täpsemalt kirjeldatud energiatoetusi käsitlevas lisas, ulatusid fossiilkütuste toetused ELis 2018. aastal 50 miljardi euroni (s.o üks kolmandik kõigist ELi energiatoetustest) ning need on viimase kümne aasta jooksul olnud suhteliselt stabiilsed. Toetuste summa oli suurim 2012. aastal, mil see ulatus 53 miljardi euroni. Uuesti hakkasid toetused suurenema 2015. aastal, kasvades kuni 2018. aastani 6 %. Osa liikmesriike, näiteks Austria, Eesti, Taani ja Ungari, liikus aga vastupidises suunas ja hoopis vähendas märkimisväärselt fossiilkütuste toetusi. 2.6.Energialiit laiemas rohelise kokkuleppe kontekstis Õiglane üleminek

Energialiidu eesmärgid on selgelt põimunud rohelise kokkuleppe laiemate eesmärkidega. Nii on see õiglase ülemineku ja ka põhimõtte puhul, et kedagi ei jäeta kõrvale. Seepärast esitas komisjon ettepaneku luua õiglase ülemineku mehhanism, mis hõlmab õiglase ülemineku fondi ja mis aitab toime tulla kliimamuutustega seotud ülemineku majanduslike ja sotsiaalsete kuludega kõige haavatavamates kivisöe-, pruunsöe-, põlevkivi- ja turbatööstuse ning CO2-mahukates piirkondades. Õiglase ülemineku mehhanism hõlmab ka InvestEU sihtotstarbelist õiglase ülemineku kava ning avaliku sektori laenurahastut, millest toetatakse õiglase ülemineku jaoks olulisi avaliku sektori investeeringuid. Selleks, et liikmesriigid saaksid neid vahendeid kasutada näiteks majanduse ajakohastamise ja mitmekesistamise, ümber- ja täiendõppe või puhtale energiale üleminekuga seotud väikesemahuliste investeeringute toetamiseks, peavad nad koostama õiglase ülemineku territoriaalsed kavad, mis on muu hulgas kooskõlas nende riiklike energia- ja kliimakavadega. Õiglase ülemineku territoriaalsed kavad on asjakohased ka taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendi kontekstis. Sidusrühmade abistamiseks on komisjon loonud õiglase ülemineku platvormi, et anda teavet rahastamisvõimaluste ja ajakohast teavet õigusnormide kohta ning soodustada parimate tavade vahetamist ja sektoripõhiseid algatusi. See tugineb olemasolevale üleminekuetapis olevate söepiirkondade algatusele, mis pakub kohandatud vajaduspõhist abi ja toetab suutlikkuse suurendamist, ning laiendab selle tegevust. Üleminekuetapis olevate söepiirkondade algatuse roll fossiilkütuste piirkondade nõustamisel säilib ühena kahest platvormi töösuunast. Õhukvaliteet Õhukvaliteet paraneb jätkuvalt, kuid on mitmes piirkonnas ja linnas endiselt muret tekitav. Tänu ELi ja liikmesriikide ühistele jõupingutustele on õhusaasteainete heitkogused ELis viimastel aastakümnetel vähenenud, välja arvatud ammoniaagi puhul. Selle tulemusena on vähenenud ka tahkete osakeste ELi piirnorme ületavate õhukvaliteedipiirkondade arv ning õhusaastest põhjustatud enneaegsete surmade hinnanguline arv – viimaste hinnangute kohaselt ligikaudu 1 miljonilt 1990. aastal ligikaudu 400 000ni aastas. Õhusaastega kaasnevad ka sotsiaalsed kulud, kuna nii suurema kokkupuute kui ka suurema haavatavuse tõttu mõjutab õhusaaste enam väiksema sissetulekuga inimesi. Üldiselt nendes ELi piirkondades, kus SKP elaniku kohta on väikseim, on kokkupuude tahkete peenosakestega suurem kui teistes piirkondades. Lisaks on energiaostuvõimetus seotud tahkekütuste kasutamisega elamute kütmiseks ja toiduvalmistamiseks, mis toob kaasa halva sise- ja välisõhu kvaliteedi. Kaart 1. Euroopa Keskkonnaamet, 2018. Ebavõrdne kokkupuude ja ebavõrdne mõju: sotsiaalne haavatavus õhusaaste, müra ja äärmuslike temperatuuride suhtes Euroopas. Aruanne 22/2018. Energialiidu poliitikameetmetega esile kutsutud struktuurimuutused on aidanud vähendada energiasektori õhusaasteainete heitkoguseid, eelkõige hoonete energiatõhususe suurendamise, söe kasutamise järkjärgulise lõpetamise ning muu kui põletamise teel saadava taastuvenergia ja säästvamate transpordivahendite arendamise kaudu. Euroopa rohelises kokkuleppes on ka seatud nullsaaste eesmärk mürgivaba keskkonna saavutamiseks, et parandada saastest põhjustatud kahju heastamist. Rahvusvaheline mõõde Vaatamata üleilmsetele jõupingutustele näitavad viimased teaduslikud tõendid, et kasvuhoonegaaside heide ikka suureneb. Kuigi järgmine ÜRO kliimamuutuste konverents on edasi lükatud 2021. aastasse, on 2020. aasta kogu maailmas kõrgemate kliimaeesmärkide seadmise seisukohast endiselt otsustava tähtsusega. Tänu Pariisi kokkuleppe rakendamiseks loodud strateegilistele partnerlustele aitab EL oma partneritel kujundada nende visioon vähese heitega ja kliimamuutuste suhtes vastupanuvõimelisest majandusest elluviidavateks poliitikasuundadeks ja meetmeteks, sealhulgas energeetika valdkonnas. Diplomaatilisel tasandil on EL seoses kliimameetmetega korraldanud ministrite kohtumisi Hiina ja Kanadaga ning teinud ELi mittekuuluvates riikides asuvate ELi delegatsioonide kaudu mitu sihipärast demarši. Samuti teeb ta tihedat koostööd G7 ja G20 eesistujariikide ja partneritega, et edendada ülemaailmset kliimamuutuste tegevuskava, ning pöörab suuremat tähelepanu ELi lähinaabrite jõupingutuste toetamisele Lääne-Balkani ja idapartnerluse riikides ning lõunanaabruses ja Aafrikas. Viimastel aastatel on rahvusvahelisel tasandil tehtud teatavaid edusamme ka lennunduse ja meretranspordi heitkoguste vähendamisel. Võttes arvesse meretranspordi ja lennunduse kasvavat panust kasvuhoonegaaside heite tekkesse ELis ja kogu maailmas, on kiiresti vaja võtta meetmeid nende heitkoguste vähendamiseks. EL edendab ka puhtasse energiasse tehtavaid investeeringuid partnerriikides, mis loob ärivõimalusi Euroopa teedrajavatele vähese CO2 heitega tööstusharudele. Need investeeringud tugevdavad ka ELi üleilmset juhtrolli puhta energia tehnoloogia valdkonnas, edendades eksporti ning hoogustades majanduskasvu ja töökohtade loomist ELis. Mitmepoolselt edendas EL rahvusvahelist koostööd taastuvenergia valdkonnas Rahvusvahelise Taastuvenergia Agentuuri raames ning puhta tehnoloogia arendamise ja kasutuselevõtu valdkonnas puhta energia teemal toimunud ministrite kohtumise ja algatuse „Mission Innovation“ raames. EL osaleb aktiivselt energiaharta lepingu ajakohastamist käsitlevates läbirääkimistes ning on esitanud sisulised, põhjalikud ja kaugeleulatuvad ettepanekud, mille eesmärk on ajakohastada lepingu sätteid investeeringute kaitse kohta ning viia leping kooskõlla Pariisi kokkuleppe pikaajaliste eesmärkide ja energiasüsteemi ümberkujundamiseks võetavate ELi poliitikameetmetega. ELi rahvusvaheline tegevus on aidanud kaasa Euroopa energiaallikate mitmekesistamisele ja energiajulgeoleku tagamisele. EL peab korrapärast energiateemalist dialoogi peamiste energiatarnijate ja partneritega nii kahepoolselt kui ka mitmepoolsete platvormide kaudu, püüdes samuti tagada likviidse ja paindliku üleilmse veeldatud maagaasi turu. 2019. aasta lõpus aitas Euroopa Komisjon kaasa Ukraina ja Venemaa Föderatsiooni vaheliste läbirääkimiste edukale lõpuleviimisele, mis võimaldab jätkata maagaasi transiiti Venemaalt Ukraina kaudu. Energiaühenduse kaudu on EL jätkanud lepinguosaliste abistamist ELi energia- ja kliimaalase õigustiku põhielementide vastuvõtmisel ning et võimaldada edasist turgude integreerimist ELiga. Jätkatakse tööd selle nimel, et lepinguosalised töötaksid välja riiklikud energia- ja kliimakavad ning määraksid kindlaks 2030. aasta energia- ja kliimaeesmärgid. Euroopa Komisjon on palju tähelepanu pööranud tuumaohutuse tagamisele väljaspool Euroopa Liidu piire. Tuumaohutust reguleerivate asutuste Euroopa töörühma ja komisjoni tehnilised eksperdid tegid vastastikuse eksperdihindamise Armeenia ja Valgevene tuumarajatiste vastupidavustestide tegevuskavade rakendamise kohta. EL on näidanud, et on jätkuvalt pühendunud Iraaniga tehtavat tsiviilotstarbelist tuumaenergiaalast koostööd käsitleva ühise laiaulatusliku tegevuskava III lisa rakendamisele. EL on võtnud eri meetmeid, mis keskenduvad ohutusele ja Iraani integreerimisele rahvusvahelisse tuumaenergiaalasse õigusraamistikku ning kavatseb tõhustada ka puhta energia ja kliimaga seotud koostööd. 3.Keskkonnahoidlik majanduse taastamine ja kestlik majandus

2019. aasta detsembris vastu võetud rohelise kokkuleppega toetatakse ELi üleminekut õiglasele ja jõukale ühiskonnale, mis tegeleb kliimamuutustest ja keskkonnaseisundi halvenemisest tulenevate probleemidega, parandades selle abil nii praeguste kui ka tulevaste põlvkondade elukvaliteeti ning püüdes saavutada õiglast üleminekut. Alates COVID-19 kriisi algusest on komisjon seadnud rohepöörde ELi taastekava keskmesse. Rohepöörde kiirendamine tugevdab Euroopa konkurentsivõimet, vastupidavust ja positsiooni maailmas. Euroopa rohelise kokkuleppe raames kujundatakse välja konkreetseid meetmeid energeetika, tööstuse, põllumajanduse, toidu ja bioloogilise mitmekesisuse valdkonnas (tekstikast 2). Muid olulisi algatusi, mille eesmärk on juhtida Euroopa CO2 heite vähendamist energia- ja transpordisektoris, on oodata 2020. aasta lõpuks. Tekstikast 2. Valik alates 1. detsembrist 2019 esitatud algatusi ·Teatis Euroopa rohelise kokkuleppe kohta (COM(2019) 640) ·Ettepanek Euroopa kliimaseaduse kohta (COM(2020) 80) ·Euroopa rohelise kokkuleppe investeerimiskava (COM(2020) 21) ·Ettepanek määruse kohta, millega asutatakse õiglase ülemineku fond (COM(2020) 22) ·Euroopa andmestrateegia (COM(2020) 66 final) ·Ringmajanduse tegevuskava (COM(2020) 98) ·Strateegia „Talust taldrikule“ (COM(2020) 381) ·ELi elurikkuse strateegia aastani 2030 (COM(2020) 380) ·Ettepanek määruse kohta, millega luuakse programm „InvestEU“ (COM(2020) 403) ·Teatis Euroopa 2030. aasta kliimaeesmärgi suurendamise kohta (COM(2020) 562) ·Kogu ELi hõlmav hinnang riiklikele energia- ja kliimakavadele (COM(2020) 564) ·Muudetud ettepanek Euroopa kliimaseaduse kohta (COM(2020) 563) ·Teatis energiasüsteemi lõimimise kohta (COM(2020) 299) ·Kliimaneutraalse Euroopa vesinikustrateegia (COM(2020) 301) ·Teatis metaaniheite vähendamise ELi strateegia kohta (COM(2020) 633) ·Euroopa renoveerimislaine strateegia (COM(2020) 662, SWD(2020) 550) ·Säästva ja aruka liikuvuse strateegia (valmimas) Lisaks käesolevale energialiidu olukorda käsitlevale aruandele ning kogu ELi hõlmavale hinnangule riiklike energia- ja kliimakavade kohta avaldab komisjon riigipõhised hinnangud 27 lõimitud lõpliku riikliku energia- ja kliimakava kohta. Nendes dokumentides hinnatakse, kas ja kuidas aitavad riiklikud eesmärgid, sihtmäärad ja panused ühiselt saavutada energialiidu strateegilise raamistiku eesmärke. Hindamisel keskendutakse ka sellele, mil määral on liikmesriigid võtnud arvesse komisjoni 2019. aasta juunis esitatud soovitusi. Riiklikud energia- ja kliimakavad on aluseks jätkuvale järkjärgulisele protsessile ELi ja selle liikmesriikide vahel. Hinnangus kutsutakse liikmesriike üles võtma täiendavaid meetmeid mitmes valdkonnas. Puudujäägid ja allesjäänud lüngad tuleb kõrvaldada nii liikmesriikide kui ka ELi tasandil tehtavate ühiste jõupingutuste abil. ELi tasandi poliitikameetmed tugevdavad ja täiendavad riikliku tasandi meetmeid. 3.1.ELi energiasüsteemi ümberkujundamine Selleks et saavutada CO2 heite ulatuslik vähendamine kõigis majandussektorites, peab EL tagama oma energiasüsteemi põhjaliku ümberkujundamise. Sel eesmärgil võttis komisjon 2020. aasta juulis vastu ELi energiasüsteemi lõimimise strateegia. Selles antakse ülevaade komisjoni visioonist kiirendada üleminekut paremini lõimitud energiasüsteemile ning tagada süsteemi koordineeritud kavandamine ja käitamine. 2020. aasta juulis võttis komisjon vastu ka vesinikustrateegia, milles esitas oma visiooni selle kohta, kuidas märkimisväärselt suurendada saastevaba vesiniku rolli energiakandjana. See hõlmab muu hulgas tegevust, millega muuta taastuvallikatest toodetud vesinik ja vähese CO2 heitega vesinik ning vesinikupõhised sünteetilised kütused kulude poolest konkurentsivõimeliseks. Koos vesinikustrateegiaga käivitas komisjon ka Euroopa saastevaba vesiniku liidu. Uued kliimaeesmärgid ja põhjalikud muudatused, mis on vaja teha ELi energiasüsteemi toimimises, eeldavad ka uut visiooni ELi energiataristust. Seepärast vaatab komisjon läbi üleeuroopalisi energiavõrke käsitlevaid suuniseid. Kuigi põhirõhk jääb taastuvenergia integreerimiseks vajalikule elektritaristule, luuakse sellega ka raamistik, millega veelgi parandada uuendusliku tehnoloogia ja taristu, näiteks tarkvõrkude, vesinikuvõrkude või integreeritud avamerevõrkude kasutuselevõttu. Sellel on oluline roll ka üleminekul säästvale ja arukale liikuvusele ELis. 3.2.Kõrgema kliimaeesmärgi seadmine Poliitikaraamistiku ajakohastamine Pidades silmas ELi eesmärki saada 2050. aastaks kliimaneutraalseks, võttis komisjon 2020. aasta septembris vastu teatise Euroopa 2030. aasta kliimaeesmärgi suurendamise kohta ja muudetud ettepaneku Euroopa kliimaseaduse kohta, et seada ELi 2030. aasta kliimaeesmärgiks vähendada kasvuhoonegaaside heidet 1990. aastaga võrreldes 40 % asemel vähemalt 55 % (sh heide ja sidumine). Teatises kirjeldatakse ka meetmeid, mida on vaja võtta kõigis majandussektorites, ning sellega algatatakse peamiste õigusaktide läbivaatamine 2021. aasta juuniks, et saavutada kõnealune kõrgem eesmärk. Samuti töötab komisjon välja uusi õigusnorme fluoritud kasvuhoonegaaside ja osoonikihti kahandavate ainete kohta, need esitatakse 2021. aasta lõpuks. Rohelises kokkuleppes teatati ka kavatsusest võtta vastu uus ambitsioonikam kliimamuutustega kohanemise ELi strateegia. Kliimamuutuste mõju on energiasektoris juba tunda, nt vähem prognoositav hüdroenergia tootmine või isegi teatavate tuumaelektrijaamade sulgemine jahutusvee vähesuse tõttu tõsiste põudade ajal. Ees ootavad suured väljakutsed. Lisaks hõlmab roheline kokkulepe Euroopa kliimapakti. Selle eesmärk on kaasata üksikisikud ja kogukonnad kliimameetmetesse. Olemasolevatele algatustele tuginedes luuakse kliimapaktiga võimalus kavandada uusi kliimameetmeid, jagada teavet, käivitada rohujuure tasandi algatusi ja pakkuda lahendusi, mida teised võivad järgida. Komisjon võttis vastu ka teatise metaaniga seotud heite vähendamise ELi strateegia kohta. Strateegias esitatakse ettepanekud metaaniheite vähendamiseks ELis ning edendatakse ja toetatakse sarnaseid meetmeid kogu maailmas. See hõlmab kõiki peamisi metaaniheidet tekitavaid sektoreid: põllumajandus-, energia- ja jäätmesektorit. Energiavaldkonnas keskendutakse strateegias metaani heitkoguste paremale mõõtmisele, kindlale ja läbipaistvale aruandlusele ning usaldusväärsele kontrollimisele. Kõrgem kliimaeesmärk eeldab taastuvenergia tootmise enneolematut kasvu. Rohelise kokkuleppe kohaselt on avamere taastuvenergial selles võtmeroll. Selle protsessi hõlbustamiseks võtab komisjon 2020. aasta sügisel vastu avamereenergia strateegia, milles käsitletakse looduslikest ja puhastest allikatest (nagu tuul, päike, lained ja looded) toodetud energiat. Säästvad alternatiivkütused aitavad üle minna säästvamale transpordisüsteemile. Komisjon esitab peagi säästva ja aruka liikuvuse strateegia ning töötab välja algatusi, mille eesmärk on suurendada säästvate alternatiivkütuste pakkumist ja kasutuselevõttu, eelkõige lennu- ja veetranspordis. Ülevaade liikmesriikide esitatud teabest pikaajaliste CO2 heite vähendamise strateegiate kohta Kõigil Pariisi kokkuleppe osalistel paluti esitada 2020. aastaks oma pikaajalised arengustrateegiad, mille eesmärk on saavutada sajandi keskpaigaks kasvuhoonegaaside heite madal tase. Energialiidu ja kliimameetmete juhtimist käsitlevas määruses on ette nähtud protsess nende strateegiate ettevalmistamiseks liikmesriikide poolt ning selle määruse kohaselt pidid liikmesriigid koostama ja esitama komisjonile 1. jaanuariks 2020 oma pikaajalise strateegia, milles lähtutakse vähemalt 30 aasta perspektiivist. Seni on oma pikaajalise strateegia esitanud vaid 16 liikmesriiki . Neist kolmteistkümnes on viidatud otseselt või kaudselt kliimaneutraalsusele, samas kui ülejäänud kolmes on seatud eesmärgiks vähendada heitkoguseid 80–95 % võrreldes 1990. aasta tasemega. Siiski puudub sageli üldise eesmärgi puhul kasutatud mõiste selge määratlus ning tihti ei ole selge, kas liikmesriikide seatud eesmärgid on õiguslikult siduvad. Samuti on kohustusliku sisu esitus liikmesriigiti erinev. Seetõttu ei saa komisjon veel esitada üksikasjalikku hinnangut selle kohta, kas riiklikud pikaajalised strateegiad on piisavad ELi kliimaneutraalsuse eesmärgi ühiseks saavutamiseks, ega anda teavet võimaliku kollektiivse puudujäägi kohta. 3.3.Majanduse taastamiseks hädavajalikud energia- ja kliimameetmed COVID-19 kriis on ELi majandust palju mõjutanud. Siiski ei ole see struktuurselt muutnud investeeringuid ja reforme, mida on vaja kõrgema kliimaeesmärgi saavutamiseks. Kaasata täiendavaid mahukaid investeeringuid ja edendada õiglast üleminekut on tõeline väljakutse. COVID-19 kriisist taastumise kontekstis on Euroopal ainulaadne võimalus teha investeeringuid, mis võivad toetada ELi majanduse taastamist ja samal ajal kiirendada rohe- ja digipööret. Majanduse taaskäivitamine mis tahes muul viisil, mis tooks kaasa mittesäästvate tavade kinnistumise, lihtsalt ei tule kõne alla.