SISSEJUHATUS

1. Humanitaarabi ja kodanikukaitse eest vastutav komisjoni peadirektoraat (humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraat) on läbi viinud järgmiste 2007.–2009. aastal võetud kodanikukaitse meetmete analüüsi:

2. nõukogu 5. märtsi 2007. aasta otsus 2007/162/EÜ, Euratom, kodanikukaitse rahastamisvahendi kehtestamise kohta (edaspidi „rahastamisvahend”[1]);

3. nõukogu 8. novembri 2007. aasta otsus 2007/779/EÜ, Euratom, millega kehtestatakse ühenduse kodanikukaitse mehhanism (uuesti sõnastatud) (edaspidi „kodanikukaitse mehhanism”, „mehhanismi käsitlev otsus” ja „mehhanismi käsitlev uuesti sõnastatud otsus”[2]);

4. ELi kiirreageerimisvõime alane ettevalmistav tegevus finantsmääruse[3] artikli 49 lõike 6 punkti b tähenduses 2008., 2009. ja 2010. aasta eelarve raames;

5. loodusõnnetuste (2006. aasta eelarve raames) ja metsatulekahjude (2008. aasta eelarve raames) vastases võitluses tehtava piiriülese koostöö alased katseprojektid finantsmääruse artikli 49 lõike 6 punkti a tähenduses.

6. Kodanikukaitse mehhanismi eesmärk on tugevdada koostööd kodanikukaitse abimissioonidel, näiteks suurõnnetuste või nende tekkimise otsese ohu korral. Mehhanismi abiga tagatud kaitse hõlmab eelkõige inimeste, aga ka keskkonna ja vara, sealhulgas kultuuripärandi tõhusamat kaitset loodus- või inimtegevuse tagajärjel aset leidvate õnnetuste, terrorismiaktide ning tehnoloogiliste, kiirgus- ja keskkonnaõnnetuste, sealhulgas tahtmatu merereostuse eest nii ELi territooriumil kui ka väljaspool seda, võttes arvesse ka ELi isoleeritud, äärepoolsemate ja muude piirkondade või saarte konkreetseid vajadusi.

7. Praegu osaleb kodanikukaitse mehhanismis 31 riiki (kellel on seega õigus saada abi rahastamisvahendi raames): 27 ELi liikmesriiki, Norra, Island, Liechtenstein ja Horvaatia (edaspidi „osalevad riigid”)[4].

8. Mehhanismi käsitleva otsuse artikli 14 kohaselt hindab komisjon 2010. aasta lõpuks otsuse kohaldamist ja edastab hindamistulemused Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

9. Rahastamisvahendist antakse rahalist abi:

10. mehhanismi raames võetavatele meetmetele;

11. meetmetele, mille eesmärk on ennetada või vähendada õnnetuste mõjusid. ning

12. tegevustele, mille eesmärk on tõsta liidu valmisolekut õnnetustele reageerimiseks, sealhulgas tegevused ELi kodanike teadlikkuse tõstmiseks.

13. Lisaks sellele võib rahastamisvahendi erisätte alusel suurõnnetuse korral rahastada teatavaid transpordiressursse, et hädaolukorda kiiresti ja tõhusalt lahendada.

14. Vastavalt artikli 15 lõike 2 punktile b tuleb komisjonil läbi viia rahastamisvahendi rakendamisel saavutatud tulemuste ning rakendamise kvalitatiivsete ja kvantitatiivsete aspektide vahehindamine[5].

15. ELi kiirreageerimisvõime ettevalmistav tegevus käivitati 2008. aastal. Selle eesmärk oli parandada liidu suutlikkust osutada abi nii ELis kui ka väljaspool seda toimuvate suurõnnetuste puhul, kindlustades, et osalevate riikide abiressursid on ooteseisundis ja valmis kasutamiseks ELi kodanikukaitse operatsioonides. Komisjonile (seire- ja teabekeskusele) anti õigus otsustada ooteseisundis abiressursside kohepeal kasutuselevõtu üle.

16. Lisaks sellele algatati 2008. aastal katseprojekt, et süvendada osalevate riikide koostööd metsatulekahjudega võitlemisel. Projekti eesmärk oli parandada operatiivvahendite kasutuselevõtmist ja hädaabi andmist, et aidata osalevatel riikide kustutada metsatulekahjusid, mida on korraga liiga arvukalt ja mis on liiga suured selleks, et riik suudaks neid kustutada ainult oma logistikavõimsuse ja tööjõuga. Katseprojekti eesmärgid võeti 2009. aasta konkursikutse raames üle ELi kiirreageerimisvõime loomise ettevalmistavasse tegevusse. Selles vormis jätkus ettevalmistav tegevus ka 2010. aastal, mis oli selle tegevuse kolmas, viimane aasta (kuigi mõnede projektide rakendamine kestab kuni 2012. aasta keskpaigani).

17. Loodusõnnetuste vastu võitlemise alase piiriülese koostöö katseprojekti raames toetati ka meetmeid, mille eesmärk oli laiendada ja süvendada koostööd kodanikukaitsemeetmete alal, et tõsta teadlikkust ning vältida või vähendada loodusõnnetuste tagajärgi, arendades piiriüleseid varase hoiatamise, koordinatsiooni- ja logistikavahendeid.

18. Vastavalt finantsmääruse rakenduseeskirjade[6] artikli 21 lõikele 2 tuleb ettevalmistavate meetmete ja katseprojektide puhul anda hinnang neile eraldatud tööjõule ja rahalistele vahenditele ning saadud tulemustele, et kindlaks teha, kas need olid seatud eesmärkidega kooskõlas.

HINDAMISE EESMÄRGID JA METOODIKA

19. Hindamistulemused annavad komisjonile ja teistele sidusrühmadele ülevaate kodanikukaitse meetmete põhijäreldustest ja õppetundidest, mis on saadud nende meetmete käigus omandatud kogemuste tulemusena. Need aitavad komisjonil suurendada mehhanismi ja rahastamisvahendi tõhusust.

20. Lisaks kasutatakse hindamistulemusi tervikliku poliitikapaketi väljatöötamisel 2011. aastal. Paketiga muudetakse ELi katastroofide tagajärgede likvideerimise alast koostööd eelkõige kahes peamises valdkonnas: 1) kõigi osaliste vastutus asjakohaste ennetus- ja kaitsemeetmete võtmise eest ning 2) ELi sisene ja osalevate riikide vaheline solidaarsus ja abi osutamine iga kord, kui seda peaks vaja minema.

21. Hindamistulemusi kasutatakse ka rahastamisvahendi pikendamist käsitleva teatise ettevalmistamisel. Vastavalt rahastamisvahendi artikli 15 lõike 2 punktile c tuleb teatis esitada hiljemalt 31. detsembriks 2011 ja tegelikult moodustab see osa uue kodanikukaitse rahastamisvahendi kohta tehtavast ettepanekust.

22. Olemasoleva siseteabe ja -kogemuste põhjal on komisjoni talitused koostanud esialgsed siseläbivaatamise dokumendid. Hiljem telliti välistelt konsultantidelt (COWI A/S koos ettevõtjaga Aguaconsult) sõltumatu hinnang Euroopa Komisjoni tegevusele kodanikukaitse valdkonnas. Selle töö käigus viidi läbi põhjalik ja laiaulatuslik konsulteerimine sidusrühmadega,[7] mis sisaldas intervjueerimist ja internetipõhist küsitlust. Konsultandid koostasid hindamisaruande, milles on arvesse võetud siseläbivaatamise tulemusi. Aruanne on kättesaadav komisjoni veebilehel[8]. Hindamises ja juhtrühma tegevuses osalesid kõik komisjoni asjaomased talitused. Lisaks sellele pidasid komisjoni talitused nõu osalevate riikidega. Muu hulgas korraldati riikide kodanikukaitse ametite peadirektorite kohtumine, et saada neilt arvamusi mehhanismi ja rahastamisvahendi ning ettevalmistavate ja katsemeetmete toimimise kohta.

23. Sõltumatutel ekspertidel paluti esitada sõltumatu hinnang Euroopa Komisjoni kodanikukaitse meetmetele ajavahemikul 2007–2009),[9] eelkõige järgmisele:

24. mehhanismi käsitleva otsuse artikli 2 lõikes 5 osutatud seire- ja teabekeskuse toimimine ja teenused;

25. rahastamisvahendi transpordiabi käsitlevad sätted (artikli 4 lõike 2 punktid b ja c ning lõige 3);

26. „modulaarse lähenemisviisi” rakendamine ning tegevuskorra katsetamine katseprojektide ja ettevalmistavate meetmete raames hädaabiressursside kättesaadavuse parandamiseks;

27. mehhanismi käsitleva otsuse artikli 5 lõikes 5 osutatud koolitusprogramm (sealhulgas harjutuskava ja ekspertide vahetuskava).

HINDAMISE TULEMUSED

Seire- ja teabekeskus

28. Seire- ja teabekeskus on ELi kodanikukaitse mehhanismi peamine keskus, mille kaudu tugevdatakse ELi ja liikmesriikide koostööd suurõnnetuste puhul kodanikukaitse abimissioonide korraldamise alal.

29. Hinnates selle tegevust aastatel 2007–2009, ilmneb selgelt, et seire- ja teabekeskus on täitnud oma eesmärki liikmesriikide, komisjoni ja ELi abistamisel ning et pidevalt suureneb tema roll kodanikukaitse alases tegevuses Euroopas ja kogu maailmas. Seire- ja teabekeskus on kättesaadav ja valmis reageerima 24 tundi ööpäevas, nagu on ette nähtud mehhanismi käsitleva uuesti sõnastatud otsuse artikli 2 lõikes 5. Üldise arvamuse kohaselt osutab seire- ja teabekeskus kasulikku teenust, millest osalevatel riikidel on kasu nii ELis kui ka väljaspool seda teostatavate kodanikukaitse abimissioonide läbiviimisel, andes nõu kohapealsete vajaduste kohta ning aidates süvendada osalevate riikide koostööd ja ühiselt kasutada ressursse. Seire- ja teabekeskuse peamine tunnusjoon on see, et ta pakub kogu teenust ühest kohast. See aitab rahvusvahelist abi taotlevatel riikidel ja abi osutavatel osalevatel riikidel säästa väärtuslikku aega. Seire- ja teabekeskuse ülesanne on koordineerida tegevust väljaspool ELi toimuvate abimissioonide puhul; ÜRO kooskõlastatavate missioonide puhul on tema ülesanne integreerida Euroopa tegevust. Mehhanismi kasutatakse aastast aastasse üha laialdasemalt, mis annab tunnistust tema pakutavast lisaväärtusest.

30. Välishinnangus tunnustati seire- ja teabekeskuse ning muude rahvusvahelise hädaabi osutajate (eelkõige ÜRO asutuste) koostöö süvendamist, kuid osutati, et teha tuleks täiendavaid jõupingutusi teiste osalejate (näiteks humanitaarabi osutavate valitsusväliste organisatsioonide ja sõjaväeliste osalejate (näiteks NATO) kaasamiseks, viimatinimetatute puhul juhtudel, kui see vastab ÜRO suunistele (Oslo suunised ning sõjalise ja kodanikukaitse vahendeid käsitlevad suunised).

31. Oma 2008. aasta teatises Euroopa Parlamendile ja nõukogule Euroopa Liidu katastroofidele reageerimise suutlikkuse suurendamise kohta[10] märkis komisjon, et teatavates valdkondades on veel arenguruumi:

32. tuleks parandada oma tegevuse tulemuslikkust koostöös liikmesriikide, rahvusvaheliste, riigisiseste ja kohalike sidusrühmadega, eelkõige koolituse, vajaduste hindamise ja kavandamise ning operatsioonide koostoime ja kooskõlastamise parandamise kaudu;

33. eelkõige suurte loodusõnnetuste puhul tuleks veelgi süvendada horisontaalset kooskõlastamist komisjoni, eesistujariigi, liikmesriikide ja kõrge esindaja vahel nii Brüsselis kui ka kriisipiirkonnas, kus kasutatakse kodanikukaitse ning ühise välis- ja julgeolekupoliitika vahendeid;

34. parandada vertikaalset kooskõlastamist ELi tasandil ja liikmesriikides. Sellist kooskõlastamist tuleks tõhustada, sest erinevate liikmesriikide ja humanitaarabi talituste ja agentuuride volituste erinevused mõjutavad komisjoni reageerimisvõimalusi.

Kõnealustele järeldustele tuginedes hakkas komisjon uurima, kuidas parandada seire- ja teabekeskuse toimimist. Komisjoni teatises Euroopa Liidu katastroofidele reageerimise suutlikkuse suurendamise kohta[11] soovitatakse suurendada seire- ja teabekeskuse rolli, nii et see täidaks Euroopa kodanikukaitsemissioonide operatiivkeskuse ülesannet . See eeldab kvalitatiivset muutust teabe jagamiselt / õnnetustele reageerimiselt õnnetuste ennetamisele / reaalajas seiramisele ja operatiivtegevusele / kooskõlastamisele. See hõlmab varajase hoiatamise süsteeme, vajaduste hindamist, sobivate ressursside väljaselgitamist ja liikmesriikide tehnilist nõustamist missioonil kasutatavate ressursside küsimuses; stsenaariumide ja standardmenetluste väljatöötamist ning saadud kogemuste analüüsimist; komisjoni pädevuste rakendamist olemasolevate transpordivõimaluste ühendamiseks ja transpordivõimaluste kaasrahastamiseks; liikmesriikide ja muude ekspertide jaoks mõeldud koolituste ja õppuste mahu suurendamist ning liikmesriikide abistamist ühiste ressursside loomisel. Tuginedes siseanalüüsi ja välishindamise tulemustele ning sidusrühmade seisukohtadele, järeldab komisjon, et seire- ja teabekeskus on edukalt, aktiivselt ja tõhusalt täitnud oma rolli kodanikukaitse mehhanismi keskse osana. Euroopa-sisene koostöö on pidevalt edasi arenenud, millest annavad tunnistust näiteks Maa seire Euroopa programmi ja selle hädaabiteenistuse areng, samuti komisjoni tervisekaitse alaste meetmete koostoime suurenemine. Samal ajal ei ole piisavalt tagatud tegevuse sidusus, kooskõlastamine ja vastastikune täiendavus nende meetmetega, mida rakendatakse muud laadi ELi ja rahvusvahelise (eelkõige ÜRO hallatava) suurõnnetuse likvideerimise suutlikkuse raames eelkõige humanitaarabi, kuid ka pikaajalise arenguabi valdkonnas, ning osalevate riikide meetmetega. Euroopa kodanikukaitse alases koostöös ja koordineerimises peitub kasutamata võimalusi, mida tulevane seire- ja teabekeskus saab aidata ära kasutada.

35. Oma teatises Euroopa Parlamendile ja nõukogule „Euroopa tõhusama katastroofidele reageerimise suunas: kodanikukaitse ja humanitaarabi roll”[12] esitas komisjon täiendavaid meetmeid, et suurendada Euroopa tegevuse tulemuslikkust, tõhusust, ühtsust ja nähtavust Selle üheks peamiseks ettepanekuks on ühendada seire- ja teabekeskus ning humanitaarabi peadirektoraadi kriisituba ning muuta need tõeliseks katkematult tegutsevaks Euroopa hädaabikeskuseks. Keskusest tuleks kujundada platvorm, millelt pakutakse osalevatele riikidele, muudele ELi talitustele ja rahvusvahelistele organisatsioonidele täielikku toetust abimissiooni läbiviimisel. Tal peaks olema keskne roll ELi operatsioonide kavandamisel (sealhulgas stsenaariumide väljatöötamisel ja situatsiooniplaneerimisel) ja Euroopa tasandil kättesaadavaks tehtud vahendite kasutamise koordineerimisel.

Koolitusprogramm

36. Dokumentide siseanalüüs, sidusrühmade seisukohad, välishindamise tulemused ja komisjoni kogemused osutavad sellele, et ELi kodanikukaitse koolituskavasid hinnatakse kõrgelt. Koolituskursustest on olnud palju kasu kodanikukaitse ekspertide ettevalmistamisel kodanikukaitse abimissioonideks ja need on aidanud oluliselt parandada ELi kodanikukaitse süsteemi suutlikkust. Komisjon leiab, et koolituskava peaks ka tulevikus aitama tagada valmisolekut ELi kodanikukaitse alase koostöö raames.

37. Hindamistulemuste põhjal selgus, et kursust peetakse vastastikku täiendavaks liikmesriikides ja rahvusvahelisel tasandil pakutavat koolitusega. Komisjon teeb sellest järelduse, et ELi koolitussüsteemi arendamisel tuleb tagada eri tasanditel pakutavate programmide sidusus, milleks tuleb jätkuvalt või veelgi paremini koordineerida koolituse pakkujate tegevust, eriti juhul, kui koolituskavasid soovitakse tulevikus veelgi põhjalikumalt integreerida.

38. Koolituspoliitika rühm moodustati 2009. aastal ja selle esimene koosolek peeti 2009. aasta septembris. Rühm kujutab endast esimest sammu suurõnnetustele reageerimise Euroopa koolituse korra loomisel. Lisaks peavad kursuse juhatajad õppetsükli jooksul kuni seitse kohtumist, millest kolm on hindamiskoosolekud. Koolituskoordinaatorid kohtuvad iga aasta lõpus. Kohtumistel peetud aruteludel on käsitletud ka siseriiklike koolituskavade võrreldavust, haldamist ja kvaliteeti ning võimalust hakata koolitust pakkuma ka ennetamise ja valmistumise valdkonnas.

39. Viimastel aastatel on koolitusprogramm suutnud pidada sammu tõhustatud kodanikukaitse mehhanismi arenguga, hoolimata sellest, et mehhanismi tegevus ja selle kaudu saadud kogemused on aja jooksul tunduvalt laienenud. Hindamine osutas koolitustegevuse laienemisele, sealhulgas kursuste arvu suurendamisele ja uut tüüpi kursuste pakkumisele. Hinnates neid muutusi riiklike rahastamisvõimaluste vähenemise taustal, tekib küsimus, kuidas muuta kodanikukaitse koolituskava tõhusamaks juhul, kui kogu rahvusvahelise koordineerimise alast koolitust ei korraldata ühest keskusest.

40. Osalevate riikide kodanikukaitse ekspertidele ja teistele partneritele, näiteks ÜRO suurõnnetuste hindamis- ja koordineerimismeeskondade liikmetele, samuti muudele komisjoni talitustele, on koolituskursused kujunenud suurepäraseks kogemuste vahetamise ja võrgustumise platvormiks. Selliste ametlike ja mitteametlike kontaktide kulu ja tulu on üldiselt raske objektiivsete näitajate alusel hinnata. Komisjon on seisukohal, et suurõnnetuse puhul võivad just sellised kontaktid ja võrgustikud anda parimat võimalikku abi (erinevalt kesisemast stsenaariumist, mille puhul ebatõhusa koordineerimise ja korraldamise tõttu läheb raisku väärtuslikku aega). On selge, et kogemuste vahetamine ja võrgustike loomine põhjustab süsteemile kulusid, kuid võrgustikkude tekkimise võib saavutada ka eespool nimetatud koolitusalaste peaeesmärkide täitmise raames.

41. Seda arvesse võttes uurib komisjon, kuidas parandada praktilise tegevuse, õppuste ja koolituse alaste kogemuste vahetamist ning muuta kogemuste vahetamist süsteemsemaks[13].

42. 2011. aastal vaadatakse kodanikukaitse õigusaktid läbi. Selle raames saab neid küsimusi põhjalikumalt vaagida. Samuti esitatakse küsimus, kas on võimalik suurendada uuest rahastamisvahendist koolitusele ettenähtud summasid või tuleb leida muid võimalusi Euroopa Liidu koostöö tihendamiseks suurõnnetusteks valmisoleku valdkonnas.

Õppuste kava

43. Komisjoni siseanalüüs, välishindamise tulemused ja järeldused ning osalevate riikide ja muude sidusrühmade seisukohad annavad tunnistust sellest, et õppuste korraldamine on tõhus vahend, et suurendada Euroopa valmisolekut võidelda loodus- või inimtegevuse tagajärjel toimuvate õnnetustega. Õppused on aidanud täiustada tegevuskorda ja praktilisi lahendusi, mis on vajalikud kodanikukaitse missioonideks ja koostöö laabumiseks, sealhulgas võimaldanud harjutada toetuse osutamist vastuvõtva riigi poolt. Seejuures ilmneb selgelt, et täidetud on mehhanismi rakendamise otsuse[14] artiklis 24 sätestatud eesmärgid, mille hulka kuuluvad abimissioonide korraldamise suutlikkuse suurendamine ja meeskondadele vajaliku praktika andmine, tegevuskorra täiustamine ja kontrollimine; kodanikukaitse abimissioonide koordineerimiseks ühise keele kehtestamine; suurõnnetuste korral reageerimiskiiruse parandamine; operatiivkoostöö tõhustamine osalevate riikide kodanikukaitse teenistuste vahel ja saadud kogemuste jagamine.

44. Komisjon jõudis järeldusele, et täieulatuslikud, ELi poolt kaasrahastatud kodanikukaitse mehhanismi väliõppused on mänginud olulist rolli kodanikukaitse mehhanismi kõikide koostisosade valmisoleku parandamisel.

45. Kuigi vaadeldaval perioodil toimunud õppused on aidanud kaasa eesmärkide saavutamisele, on nende puuduseks asjaolu, et õppusi ei viida läbi tervikliku kava raamides, vaid vastavalt osalevatelt riikidelt laekuvatele ettepanekutele. Seda hinnangut jagasid paljud sidusrühmad, kellel paluti hinnata õppuste kava üldist tulemuslikust, järjekindlust, koostööpõhisust ja vastastikust täiendavust. Mõned küsitletutest soovisid, et EL annaks suunised, näiteks miinimumnõuded, õppuste taseme ja korralduse ühtlustamiseks.

46. Komisjon jõudis järeldusele, et õppuste kava on saavutanud sellise küpsuse, et nüüd on käes aeg vaadata ELi valmisoleku suurendamiseks üle poliitika konkreetsed prioriteedid ja eesmärgid, eelkõige hinnates ja täiustades ELi rahastamise suhtes kehtivaid miinimumnõudeid.

47. Täieulatuslikud õppused on ette nähtud koostöö harjutamiseks siseriiklikul ja Euroopa tasandil. See asjaolu põhjustab suuri probleeme õppuste korraldamise kõikidel etappidel eriti põhjusel, et osalevate riikide kodanikukaitse süsteemid on eri arenguastmetel ja nende lähenemisviis kavandamisele, teostamisele ja hindamisele on erinev. See tõstatab küsimuse, kas ei tuleks tihendada Euroopa õppuste kavade ja siseriiklike kavade vahelist koostööd. Koostöö tihendamine aitaks parandada õppuste kava tulemuslikkust, järjekindlust, koostööpõhisust, vastastikust täiendavust ja ka tõhusust, kuid võib nõuda täiendavaid vahendeid kavandamise ja koordineerimise jaoks ning ELi õppuste raamistiku loomiseks.

48. Selleks et paremini saavutada lõppeesmärki – parandada abimissioonide läbiviimist valmisoleku suurendamise teel – leiab komisjon, et tuleks kaaluda tervikliku ja igakülgse õppuste kava või raamistiku loomist. Selleks tuleb astuda mitmeid samme alustades mõistete ühtlustamisest ja õppuste metoodika miinimumnõuete kehtestamisest (hindamise ja arengu kavandamine, õppuste kontrollimine, ühised ohutuseeskirjad jms). Samuti tuleb välja pakkuda selliste suurõnnetuste stsenaariumid, mille lahendamist tuleb harjutada. Seejuures tuleks eelkõige kasutada riskianalüüsi tulemusi ja osalevate riikide koostatud stsenaariume, samuti lähiaastatel välja töötatavaid ELi tasandi ülevaatestsenaariume. Lisaks tuleks kaaluda, kas õppuste poliitilisse raamistikku tuleks lisada ka peamised väljaspool ELi abimissioonide käivitamise stsenaariumid.

49. ELi õppuste kava küsimuses on komisjon jõudnud järeldusele, et kuigi see on üldiselt edukas, võib olla vajalik tugevdada õppuste raamistikku, et tõsta valmisoleku ja Euroopa riikide vahelise koostöö taset ning suurendada kõikide osalevate riikide saadavat kasu.

Ekspertide vahetamise kava

50. Partnerite (liikmesriikide ametiasutuste ja muude osalejate) töömeetodite ja -korra vahetust tundmaõppimisest ELi kodanikukaitse alase tegevuse raames on olnud palju kasu nii Euroopa kui ka rahvusvahelisel tasandil.

51. Komisjon leiab, et ekspertide vahetamise programm on täitnud eesmärgid, mis on sätestatud mehhanismi rakendamisotsuse[15] artiklis 25 ja mis võimaldavad ekspertidel: 1) saada kogemust teistes valdkondades; 2) tutvuda kasutatava tehnika ja tegevuskordadega; 3) uurida teiste osalevate riikide hädaabiteenistuste ja ametiasutuste kasutatavaid lähenemisi. Üldiselt aitab teistes liikmesriikides samade probleemidega töötavate kolleegidega suhtlemine oluliselt lihvida ja lihtsustada teabevahetust hädaolukorras, kus olulisim on kiire tegutsemine.

52. Kuna esialgu on väljaõppe saanud ainult vähesed eksperdid ja nende järele näib olevat jätkuv vajadus, tundub, et seda kava tuleks jätkata ja isegi populariseerida.

53. Komisjon märgib, et kava on peamiselt mõeldud ekspertide koolitamiseks teises riigis. Osalevate riikide koostöö tugevdamiseks tuleks kaaluda sellist ekspertide vahetust, mille puhul ühe riigi teatava valdkonna eksperte saadetakse ise koolitust pakkuma teise osalevasse riiki viimase taotlusel.

Moodulid

54. Moodulitel põhinev lähenemisviis on nüüdseks Euroopa kodanikukaitse valdkonnas kindlalt juurdunud. See parandab koostalitlusvõimet, käivitamiskiirust, tegevuse prognoositavust, kannatanud riigi poolt abimissioonile osutatavat toetust (et võimaldada moodulil toimida nii, nagu ette nähtud) ning Euroopa kodanikukaitse missioonide üldist kvaliteeti ja tulemuslikkust. Moodulite väljatöötamine ning CECISe[16] moodulite andmebaasi loomine lihtsustas ka abi taotlemist ja andmist ELis, kuna see parandas nii abi andja kui ka saaja poolset kavandamist (näiteks kui üleujutuste puhul esitatakse taotlus saada teatavat hulka suure võimsusega pumpasid, siis nimetatakse taotluses mooduli võimsus, selle kasutamise paik, vajadus tugivahendite järele jms). Komisjon leiab, et kõnealune modulaarne lähenemisviis on tõestanud oma lisaväärtust.

55. Komisjoni siseläbivaatamise ja välise hindamise tulemused ja järeldused ning osalevate riikide sidusrühmadelt saadud tagasiside osutavad, et kodanikukaitse mooduleid peetakse üldjuhul vahendiks, mis võimaldab parandada Euroopa valmisolekut võidelda loodus- ja inimtegevuse tagajärjel toimuvate õnnetustega.

56. Moodulite põhimõtet tuleb veelgi arendada ja võtta moodulid kasutusele ka konkreetsete õppuste raames. Töö selles suunas algas 2010. aastal, kui käivitati esimene kuut moodulit hõlmav õppuste tsükkel. Moodulitel põhinevatel õppustel harjutatakse praktiliselt eri moodulite ja ELi kodanikukaitse koordineerimismeeskonna tegevuse kooskõlastamist ja koordineerimist hädaolukorras. Kuigi mooduleid hõlmavaid õppusi käesolevas hindamisaruandes ei käsitleta (kuna tegevus selles valdkonnas algas alles 2010. aasta lõpus), on osalevate liikmesriikide senine tagasiside väga positiivne.

57. Lisaks töötatakse välja tegevuse tüüpeeskirju moodulite kasutamiseks, et veelgi parandada koostalitlusvõimet ja koordineerimist kohapeal ja peakorteris. Töötatakse välja ka tegevusjuhised vastuvõtva riigi jaoks. Mõlemat algatust koordineerib komisjon; osalevad riigid on kaasatud moodulite töörühma raames.

Katseprojektid ja ettevalmistavad meetmed

58. EL kaasrahastas katseprojektide ja ettevalmistavate meetmete raames mitmeid projekte, mille eesmärk oli tagada kriisile reageerimise vahendite kättesaadavus. Nende projektide eesmärk oli katsetada osalevate riikide abiressursside (enamjaolt moodulite) uuenduslikku juhtimiskorraldust. Katsetati peamiselt komisjoni ja osalevate riikide kokkuleppe põhjal osalevate riikide poolt ELi operatsioonideks ootele pandud ressurssidega, samuti täiendavate ELi tasandi ressursside ja teenustega.

59. Suurt osa osalevate riikide ooteseisundis abiressurssidest ning täiendavatest ELi tasandi ressurssidest ja teenustest on ettevalmistavate meetmete ja katseprojektide raames hädaolukordades tegelikult kasutusele võetud. Tulemused on olnud lootustandvad ja annavad tunnistust katsetatud moodulite kasutuskõlblikkusest. Kuigi välishindamise aruandes leitakse, et mõnest üksikust juhtumist ei saa veel teha lõplikke järeldusi ELi katastroofidele reageerimise tulemuslikkuse paranemise kohta, ollakse siiski seisukohal, et need vahendid on aidanud parandada ELi tegevust hädaolukorras.

60. Peamiste ressursside ooteseisundis hoidmise korra täiustamiseks on komisjon ELi kiirreageerimisvõime ettevalmistava meetme raames kaasrahastanud umbes 20 projekti, milles on osalenud rohkem kui pooled osalevad riigid. Nende projektide raames seadsid osalevad riigid ELi kodanikukaitse operatsioonide jaoks ooteseisundisse mitmeid abiressursse (näiteks pääste- ja otsingu-, vee puhastamise, metsatulekahjudega võitlemise,[17] KBRT-materjalide tuvastamise ja saastatusest puhastamise, ajutise peavarju, tehnilist abi ja toetuse mooduleid ning arstide meeskondi). Neid ressursse on katsetatud õppustel ja kasutatud reaalajas toimunud operatsioonides (näiteks Haiti maavärinale ja Poola üleujutustele järgnenud abimissioonidel), mis on ELi tegevust tõhusalt täiendanud. Moodulite kasutuselevõtt ja praktiline rakendamine komisjoni (seire- ja teabekeskuse) taotlusel on kulgenud tõrgeteta. Mõned projektid on veel pooleli ning lõpevad hiljemalt 2012. aasta keskel.

61. Ooteseisundis ressurssidest oleks veelgi rohkem kasu, kui oleks olemas ühtne süsteem, mis hõlmaks piisavat hulka eri tüüpi ressursse ja rakendaks eelkavandamist (sh näidisstsenaariumid ja situatsioonplaanid). Seda on võimalik saavutada, koondades Euroopa hädaabi osutamise suutlikkuse raames liikmesriikide poolt ELi katastroofiabi operatsioonideks vabatahtlikult ettenähtud ressursse vastavalt komisjoni 2010. aasta oktoobri teatisele KOM(2010) 600 (lõplik).

62. Selleks et tõhustada osalevate riikide koostööd metsapõlengutega võitlemisel, algatati 2008. aastal katseprojekt (ELi metsatulekahjude vastu võitlemise taktikaline reserv (EUFFTR)). Selle eesmärk oli parandada operatiivvahendite kasutuselevõtmist ja hädaabi osutamist, aidates osalevatel riikide kustutada metsatulekahjusid, mida on korraga liiga arvukalt ja mis on liiga suured selleks, et riik suudaks neid kustutada ainult oma logistikavõimsuse ja tööjõuga. EUFFTRi projekti kuulus kaks turutingimustel renditud tuletõrjelennukit (Canadair CL-215 ), millest kumbagi hoiti lennuvalmis 150 tunniks 1. juulist kuni 30. septembrini 2009. Lennukid kujutasid endast täiendavat Euroopa ressurssi, mis tugevdasid ELi tuletõrjesuutlikkust, ja neid hoiti kodanikukaitse mehhanismi raames kasutusvalmis ELi liikmesriikide jaoks, kes taotlesid tulekahju kustutamiseks tuletõrjelennukite abi.

63. EUFFTRi rakendamise otsuse võttis vastu komisjon pärast metsatulekahjude alast nõupidamist Euroopa Liidu lõunapoolsete liikmesriikidega. Pärast otsuse langetamist korraldas Prantsusmaa siseministeerium (projekti raames toetuse saaja) Bastias Korsikal asunud lennukite kasutamise. 2009. aastal käivitati mehhanism üheksa metsatulekahju kustutamisel, millest EUFFTR osales kuuel juhul: kaks korda Prantsusmaal (Korsikal) ja Portugalis ning ühe korra Itaalias ja Kreekas. Ülejäänud kolmel juhul, kui mehhanism käivitati (Albaania, Kreeka ja Portugal), EUFFTR abi ei vajatud, kuna liikmesriigid ise osutasid piisavat ja õigeaegset abi.

64. Nagu on märgitud ka välishindamise aruandes, on meetmete vastastikust täiendavust raske hinnata. Kas kõik meetmed oleksid teostunud ilma ELi poolse kaasrahastamiseta? eSurvey osutab üsna selgelt, et vastastikune täiendavus saavutati (seda seisukohta toetab 80 % vastanutest, kuid ei toeta 10 %, vt eespool). Tuleb siiski märkida, et tulemused võivad olla mõnel määral tendentslikud, kuna suur osa vastanutest olid kaasrahastatavate projektidest abisaajad. Hindajad osutasid probleemile, et rahastatavad katseprojektid ja ettevalmistavad meetmed ei ole täielikult üksteist täiendavad, vaid pigem aitavad täita lünki riigi või piirkonna ennetamis- ja valmisoleku tagamise meetmetes. Lisaks sellele tundsid vastajad muret, et mehhanismil võib olla tahtmatu passiivsust soodustav mõju, kuna mõned osalevad riigid rajavad oma lootused mehhanismile ega tee ise investeeringuid näiteks ennetusmeetmetesse. Objektiivse hinnangu saamiseks tuleks aluseks võtta lähtestsenaarium, milles kirjeldatakse sündmuste arengut juhul, kui puuduks ELi kaasrahastamine. Iga konkreetse osaleva riigi puhul on sellist analüüsi raske teha ja see annaks ebakindlaid tulemusi.

65. Kõnealuseid raskusi arvestades ei ole komisjonil võimalik täielikult kinnitada ei vastastikune täiendavuse olemasolu ega selle puudumist. Mis puudutab võimalust, et liidu tasandi meetmed hakkavad asendama riikide ennetusmeetmeid, siis selle kohta seisukoha kujundamiseks oleks vaja määrata kindlaks ennetamise suutlikkuse eeldatav miinimumtase.

66. Hindamise raames võib arutada, kas mõned tulemustest (eelkõige kiirreageerimissuutlikkuse parandamine) oleks olnud võimalik saavutada väiksema kuluga. Olemasolevate andmete alusel ei saa komisjon teha kindlaid järeldusi lähenemisviisi kulutõhususe kohta. Siiski juhtisid mitmed välishindamise raames eSurvey küsitlusele vastajad tähelepanu vajadusele parandada kontrolli ja hindamist.

67. Komisjon leiab, et kodanikukaitsemoodulite, ettevalmistavate meetmete ja katseprojektide väljatöötamine on aidanud suurendada Euroopa valmisolekut. Mis tahes suurõnnetusele seatakse vastu tõhustatud kiirreageerimisvõime, mis aitab päästa elusid, kaitsta vara ja keskkonda nii Euroopas kui ka väljaspool seda. Samal ajal on selge ka see, et saavutatud tõhusamat valmisoleku püsimiseks keskmises ja pikemas perspektiivis tuleb säilitada juba kasutuselevõetud moodulid tuleb ja neid edasi arendada. Sellega seoses märgib komisjon, et hindajad märkasid peaaegu kõikide vastajate suurt huvi ettevalmistavate meetmete süsteemi säilitamise vastu ka pärast nende meetmete tähtaja lõppemist 2010. aastal. Seda toetas 25 vastajat 20st.

Transpordiabi käsitlevad sätted

68. Transpordiabi käsitlevad sätted on kehtinud alates 2007. aastast. Nende eesmärk on kõrvaldada transpordiabi alal tuvastatud puudused. Komisjon saab selles osaleda kas 1) otsetoetuste andmisega osalevatele riikidele (abikõlblikud on kõik transpordivahendid: tsiviil- ja sõjalised ressursid, tingimusel et täielikult täidetakse asjakohaseid rahvusvahelisi (ÜRO) suuniseid[18]) ning 2) kasutades transpordivahendite liisimiseks transporditeenuse pakkuja („vahendaja”) teenuseid. Kodanikukaitse rahastamisvahendi raames saab transpordiabi osutamiseks ajavahemikul 2007–2013 kasutada kuni 90 miljonit eurot. Kõnealust toetust taotleval osaleval riigil tuleb tasuda vähemalt 50 % saadud ELi vahenditest kuue kuu jooksul pärast missiooni toimumist.

69. Enne kui osalevad riigid said transpordiabi käsitlevaid sätteid hakata täielikult ära kasutama, kulus mõnevõrra aega. Alates nende sätete jõustumisest kuni 2010. aasta lõpuni kaasrahastati rahastamisvahendist meetmeid kokku ligikaudu 7,5 miljoni euro ulatuses, kusjuures 2010. ja 2011. aastal suurenes ressursside koondamise ja finantsabi saamise taotluste arv märgatavalt[19].

70. Hindamise tulemusel leiti, et transpordiabi käsitlevad sätted on aidanud tervikuna parandada abi kohaletoimetamist ning tõhustada õnnetustele reageerimist. Transpordiabi käsitlevad sätted on olnud väärtuslikud ka seetõttu, et nad on aidanud parandada osalevate riikide kohalolekut ja nähtavust rahvusvahelistes katastroofides. Võib öelda, et transporti käsitlevad sätted on üldiselt aidanud osalevatel riikidel oma transpordiressursse koondada ja ühiselt kasutada ning võimaldanud suurendada transpordiressursside kättesaadavust ja kõrvaldada nende puudust (vahendades transporditeenuseid või toetades nende osutamist rahaliselt). 40 % eSurvey küsitletutest vastas, et transporti käsitlevad sätted avaldavad määravat mõju otsuste tegemisel abi pakkumise kohta.

71. Kord, mille kohaselt osalevatele riikidele antakse rahalist abi otsetoetustena, on aidanud täita suure tühiku. Samal ajal ollakse üldiselt arvamusel, et protseduur on keeruline ja vaevarikas ning et seda tuleks lihtsustada ja muuta paindlikumaks.

72. Hindamise tulemusel esitati olulisi tähelepanekuid, mis sunnivad täiendavalt tegelema küsimustega, nagu transpordioperatsioonide kaasrahastamise määra diferentseerimine olenevalt sellest, kui kiireloomuline või prioriteetne on operatsiooni käigus transporditav abiressurss, ning transpordiressursside ja eri liiki transpordivahendite kättesaadavuse parandamine.

Koostööprojektid

73. Seda valdkonda on komisjon hinnanud ise, ilma välise abita. Konsultantidele ei antud ülesannet hinnata ennetamise ja valmisoleku alaseid koostööprojekte eeskätt seetõttu, et eSurvey ja küsitlemise metoodika ei olnud selleks sobiv, kuna konkreetsete projektide tulemustega on üksikasjalikult tuttav vaid kitsas ring inimesi.

74. Tundub, et rahastamisvahendist kaasrahastatud ennetamise ja valmisoleku alased koostööprojektid on täitnud oma eesmärgid. 2007. aasta konkursikutse alusel teostatud ja lõpule jõudnud projektide raames peeti palju huvitavaid konverentse ning valmis kasulikke suuniseid ja aruandeid. Läbipaistvuse huvides lõpparuanded avaldatakse. Komisjon on projektide lõpparuanded heaks kiitnud ja seega tunnustanud tehtud töö tulemusi. On näha, et ettepanekute ja rahalist toetust saanud projektide arv suureneb aastast aastasse, mis tõenäoliselt tähendab, et vajadus sellise toetuse järele on olemas. Kuigi paljusid projekte (nagu üldse teadus- ja arendustegevuse projekte) ei saa hinnata pelgalt rahaliste näitajate alusel, tuleb kõiki projekte siiski pidada Euroopa ennetamise ja valmisoleku suurendamise seisukohalt kasulikuks, sest kunagi ei või teada, millise projekti tulemustest võib olla kasu järjekordse suurõnnetuse korral.

75. Komisjon leiab, et ennetamise ja valmisoleku projektid on oluliselt aidanud täiustada ELi kodanikukaitse ja katastroofide tagajärgede likvideerimise juhtimise süsteemi, mistõttu rahastamisvõimalus tuleks säilitada ka tulevikus.

76. Tuleb siiski vastata küsimusele, kas ühekordsed projektid, mille eesmärgid, abisaajad ja tulemused on väga erinevad, aitavad piisavalt kaasa poliitiliste eesmärkide saavutamisele, kui puudub üldine poliitiline raamistik, mille alusel saavutatud tulemusi hinnata. Võib väita, et omavahel seostamata projektidele rahalise toetuse andmine iga-aastaste konkursikutsete alusel ei saa asendada poliitikaraamistikku.

77. Valmisoleku valdkonnas on olukord küll mõnevõrra erinev, kuna mehhanism on selles küsimuses väga põhjalik. Üldist poliitilist raamistikku on aga ikkagi vaja, kuna mehhanism hõlmab ainult kodanikukaitses osalejaid kitsas tähenduses, kuid kodanikukaitse rahastamisvahendi puhul peetakse valmisoleku all silmas ka muid abisaajaid, nagu laiem avalikkus ning üldised valmisoleku ja teadlikkuse suurendamise meetmed. Käsitlemist vajavad ka projektide vastastikuse täiendavuse suurendamise, nende kattuvuse vähendamise ja projektide tulemuste jätkusuutlikkuse suurendamise küsimused.

78. Kuigi see väljub käesolev hinnangu raamidest, tuleks uurida ka võimalusi suurendada sünergiat muude ELi programmide ja poliitikavaldkondadega, mille vahendid võivad kaasa aidata ennetamise ja valmisoleku teatavate tahkude edendamisele.

JÄRELDUSED

79. Komisjon märgib, et välishindajate järeldused on üldiselt positiivsed ning neis on tunnustatud ja rõhutatud ELi kodanikukaitse alase tegevuse kasulikkust ja asjakohasust käsitletavas ajavahemikus. Eelkõige tunnistatakse üldiselt, et seire- ja teabekeskus osutab osalevatele riikidele kasulikke teenuseid seoses kodanikukaitse abimissioonidega ELis ja välisriikides.

80. Komisjon võtab teadmiseks ka kitsaskohad ja sidusrühmade poolt hindajatele esitatud ideed nende kõrvaldamiseks. 2011. aastal valmistatakse ette õigusakti ettepanekud ja selle käigus on võimalik kõik probleemid läbi arutada. Eelkõige kolmandates riikides toimuvate abimissioonide puhul pakub veelgi enam sünergiat ja vastastikust täiendavust kodanikukaitse üksuste ühendamine humanitaarabi peadirektoraadiga (DG ECHO) ning uue humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraadi[20] moodustamine. Sellekohane otsus langetati 2010. aasta alguses.

81. Komisjon märkis ka seda, et praegu töötatakse suurõnnetustele reageerimisel iga abimissioon välja eraldi, kuid vaja oleks luua eelnevale kavandamisele tuginev süsteem, mille puhul peamised ressursid oleksid pidevas valmisolekus ja neid saaks kiiresti kasutusele võtta. ELi kodanikukaitse operatsioonide kavandamise täiustamiseks töötatakse välja võrdlusstsenaariumid, kaardistatakse liikmesriikide ressursid ja koostatakse situatsiooniplaanid. Samuti koondatakse ressursid, mille liikmesriigid annavad vabatahtlikult ELi operatsioonide käsutusse, lihtsustatakse ja tugevdatakse transpordiabi käsitlevaid sätteid ning võetakse muid meetmeid, mis on ette nähtud 2010. aasta oktoobris esitatud teatises katastroofidele reageerimise suutlikkuse suurendamise kohta.

82. Koolitusest on olnud palju kasu kodanikukaitse ekspertide ettevalmistamisel kodanikukaitse abimissioonideks ja see on aidanud parandada mehhanismi üldist reageerimissuutlikkust. Hindamistulemustest selgus siiski, et koolituse edasist arengut piirab üldise poliitikaraamistiku puudumine. Sama järeldus on tehtud ka õppuste kava suhtes, mida küll üldiselt toetatakse, kuid mida samuti mõjutab üldise poliitikaraamistiku puudumine. Kaaluda tuleks tervikliku koolitus- ja õppuste poliitika väljatöötamist. See aitaks paremini saavutada lõppeesmärki – parandada abimissioonide läbiviimist.

83. Transpordiabi käsitlevatest sätetest on saanud mehhanismi kindel koostisosa. Viimase kahe aasta jooksul on väga laialdaselt kasutatud ressursside koondamist ja kaasrahastamist. Esitatud on ka menetluste lihtsustamise üleskutseid, mida võetakse arvesse. Lisaks eeskirjade ja korra lihtsustamisele tuleneb hinnangust ka muid olulisi kaalutlusi. Need sunnivad kaaluma transpordioperatsioonide kaasrahastamise määra diferentseerimist vastavalt sellele, kui kiireloomuline või prioriteetne on operatsiooni käigus transporditav abiressurss, ning parandama transpordiressursside ja eri liiki transpordivahendite kättesaadavust.

84. Moodulitel põhineva lähenemisviisi on osalevad riigid vastu võetud suure huviga ja seda tuleks edasi arendada. Muu hulgas tuleks korraldada spetsiaalseid õppusi ja välja töötada püsitoimingud ( Standard Operating Procedures ).

85. Katseprojektide ja ettevalmistavate meetmetega katsetati uuenduslikke lahendusi peamiste abiressursside kättesaadavuse parandamiseks. Need lahendused osutusid sobivaks ja tuleks kasutusele võtta. Tuleb siiski märkida, et katseprojektid ja ettevalmistavad meetmed on oma loomult lühiajalised ega saa asendada püsivamat poliitika- ja regulatiivraamistikku. Kõnealuste projektide kavandamisel ja rakendamisel saadud kogemusi kasutatakse õigusaktide läbivaatamisel 2011. aastal.

86. Komisjon leiab, et Euroopa kodanikukaitse alase koostöö ja koordineerimise vallas on tehtud olulisi edusamme, kuid on ka veel kasutamata võimalusi. Üha enam levib arusaam loodusõnnetuste ennetamine ja nende tagajärgede likvideerimise poliitika vajalikkusest. Tugevam ennetamisalane ELi poliitiline raamistik võimaldaks lahendada mitmesuguseid ennetamisega seotud probleeme ELi eri poliitikavaldkondades, nagu keskkond, turvalisus, tervis ja regionaalpoliitika, ning edendada koostööd osalevate riikide vahel.

87. Komisjon kutsub Euroopa Parlamenti ja nõukogu üles võtma hinnangu järeldused teadmiseks.

[1] ELT L 71, 10.3.2007, lk 9.

[2] ELT L 314, 1.12.2007, lk 9.

[3] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, 25. juuni 2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust (EÜT L 248, 16.9.2002, lk 1), viimati muudetud 17. detsembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1525/2007 (ELT L 343, 27.12.2007, lk 9).

[4] Mehhanismi raames kodanikukaitse alase abi osutamist võivad taotleda ka muud riigid kui osalevad riigid, kuid neil ei ole õigust saada rahastamisvahendist rahalist abi.

[5] Kõnealune hindamine hõlmab kogu rahastamisvahendit, sealhulgas transpordi rahastamist. Transporti käsitlevate sätete esimene hindamine oleks rahastamisvahendi artikli 15 lõike 2 punkti a kohaselt pidanud toimuma 31. detsembriks 2008, kuid määratud tähtajaks ei olnud saadud piisavalt praktilisi kogemusi, et anda sisulist hinnangut.

[6] Komisjoni määrus (EÜ, Euratom) nr 2342/2002, 23. detsember 2002, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 üksikasjalikud rakenduseeskirjad (EÜT L 357, 31.12.2002, lk 1). Määrust on viimati muudetud 23. aprilli 2007. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 478/2007 (ELT L 111, 28.4.2007, lk 13).

[7] Väliskonsultantide aruandele on lisatud nende teenuste osutamise tingimused.

[8] Vt http://ec.europa.eu/echo/policies/evaluation/thematic_en.htm.

[9] Vajaduse korral on arvesse võetud ka teavet 2010. aasta kohta.

[10] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2008:0130:FIN:EN:PDF.

[11] Brüssel, 5. märts 2008, KOM(2008) 130 (lõplik), lk 6–7, kättesaadav veebisaidil http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2008:0130:FIN:ET:PDF.

[12] KOM(2010) 600 (lõplik).

[13] Tulevikus korraldatakse igal aastal kohtumine, et hõlbustada kogemuste vahetamist selles valdkonnas.

[14] Komisjoni otsus, 29. detsember 2003, milles kehtestatakse eeskirjad nõukogu otsuse 2001/792/EÜ, Euratom (millega kehtestatakse ühenduse mehhanism tugevdatud koostöö soodustamiseks kodanikukaitse abimissioonidel) rakendamiseks; 2004/277/EÜ, Euratom.

[15] Komisjoni otsus, 29. detsember 2003, milles kehtestatakse eeskirjad nõukogu otsuse 2001/792/EÜ, Euratom (millega kehtestatakse ühenduse mehhanism tugevdatud koostöö soodustamiseks kodanikukaitse abimissioonidel) rakendamiseks; 2004/277/EÜ, Euratom.

[16] CECIS – ühine hädaolukordade side- ja infosüsteem, millega on ühenduses kõikide osalevate riikide kodanikukaitseasutused ning seire- ja teabekeskus.

[17] Mis puudutab metsatulekahjude kustutamist ja sellekohaste meetmete EÜ-poolset toetamist, siis vastavalt LIFE+ käsitleva määruse (EÜ) nr 614/2007 artiklile 4 on LIFE+ programmi koosseisu kuuluva programmi „LIFE+ teave ja teabevahetus” konkreetseteks eesmärkideks metsatulekahjude vältimine ning metsatulekahjude vältimise alane koolitus. Praegu kestab kolm 2008. aasta projektikonkursi alusel ellu viidavat projekti. FORESTFIRE (PL) eesmärk on vähendada inimtegevuse tagajärjel metsatulekahjude tekkimise ohtu, suurendades metsatulekahjude vältimise alast teadlikkust. EEFOREST (PT) eesmärk on vähendada metsatulekahjude arvu Tavira omavalitsusüksuses, suurendades metsateadlikkuse-alaste kampaaniate tõhusust. FFPE (EE) raames edendatakse metsatulekahjude vältimisega seotud mõõtmiste teostamist ja suurendatakse metsatulekahjude vältimise alast teadlikkust terves riigis.

[18] Eelkõige nn Oslo ning sõjalise ja kodanikukaitsevarustuse (MCDA) suunised.

[19] Kui 2007. aastal esitati üks transpordi rahastamine taotlus (ligikaudu 0,03 miljonit eurot) ning nii 2008. kui ka 2009. aastal moodustas kaasrahastamise summa umbes 0,4 miljonit eurot, siis 2010. aastal oli see ligikaudu 6,6 miljonit eurot (55 taotlust) ja 2011. aastal on juba esitatud 35 taotlust 10,8 miljoni euro ulatuses.

[20] http://ec.europa.eu/echo/index_en.htm.