ET Euroopa Liidu Teataja C 302/12

Arvamus, mis käsitleb komisjoni teatist nõukogule ja Euroopa Parlamendile siseturul tehtavate maksete uue õigusliku raamistiku kohta

(K(2003) 718 lõplik).

(2004/C 302/03)

2. detsembril 2003. a otsustas komisjon vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklile 262 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmise dokumendi suhtes: Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile siseturul tehtavate maksete uue õigusliku raamistiku kohta.

Ühtse turu, tootmise ja tarbimise osakond, mis vastutab komitees selle valdkonna ettevalmistamise eest, võttis 9. juunil 2004 vastu otsuse (raportöör: hr Ravoet).

Oma 410. plenaaristungil 30. juunil ja 1. juulil 2004. aastal (30. juuni kohtumisel) võttis Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 140 poolt-, mitte ühegi vastu- ning 5 erapooletu häälega, vastu järgmise arvamuse:

1. Ettepaneku sisu ja ulatus

1.1 2. detsembril 2003 a andis Euroopa Komisjon välja nõuandva dokumendi pealkirjaga “Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile siseturul tehtavate maksete uue õigusliku raamistiku kohta”.

1.1.1 Euroopa Komisjon märgib ära õiguslikku ja tehnilist laadi ebaefektiivsust eurodes tehtavate välismaksete valdkonnas. Euroopa Komisjoni arvates on välismaksete ebaefektiivsuse põhjuseks ebapiisav õiguslik raamistik Euroopa tasandil. Vastu on võetud mitmeid makseid käsitlevaid õigusakte – kaasa arvatud määrus 2560/2001/EÜ, (1) mis kehtestab ühesuuruste tasude põhimõtte eurodes tehtavate siseriiklikele- ja välismaksetele ja direktiiv 97/5/EÜ, (2) mis käsitleb elektrooniliste maksevahendite kasutajate kaitset – kuid puudub ühtne õiguslik raamistik. Kaupade ja teenuste siseturu nõuetekohaseks toimimiseks vajalik eeldus on võimalus kasutada odavaid, efektiivseid ja turvalisi makseteenuseid. Komisjon loetleb mitmeid juhtpõhimõtteid, mida loetakse EL makseid käsitleva seadusandluse kontekstis eriti olulisteks. Need on järgmised: 1) efektiivsus kui püsiv eesmärk; 2) turvalisus kui vältimatu tingimus (“conditione sine qua non”); 3) konkurents: juurdepääs turgudele ja võrdsed võimalused; 4) kõrgetasemeline klientide (3) kaitse; 5) õigusnormid peavad olema tehniliselt neutraalsed; 6) makseid puudutavate õigusaktide uuesti sõnastamine peab lisama täiendavat väärtust; 7) tulevas(t)e õigusakti(de) iseloom.

1.2 Komisjoni nõuandev dokument on suhteliselt pikaajalise ettevalmistava töö tulemus ja kavandatakse, et 2004. a viib see õigusakti(de) algatamiseni,

1.3 Komisjon püüab tehniliste ja õiguslike tõkete eemaldamise kaudu saavutada makseteenuste efektiivsust, võrdseid konkurentsitingimusi, piisavat tarbijakaitse taset, maksete turvalisust ja õiguskindlust kõigi makseprotsessis osalevate poolte jaoks.

1.4 Komisjon tunnustab Euroopa pankade (4) jõupingutusi. Tõepoolest, 2002. a juunis loodi Euroopa Maksenõukogu (European Payment Council), mis võttis vastu laiaulatusliku ühtset euro-maksepiirkonda (Single Euro Payment Area) käsitleva tööplaani koos soovitustega tunduvalt muuta makseteenuste korraldamist Euroopa Liidus. See plaan sisaldab eelkõige otsust luua prioriteedina uus infrastruktuur (5) eurodes tehtavate krediidikorralduste jaoks, mis võimaldab väga väikest tehingukulu ja maksimaalselt kolmepäevast soovitatavat tehingu teostamise aega.

1.5 Komisjoni arvamuse kohaselt on kapitali liberaliseerimine lihtsustanud EL-siseseid riikidevahelisi rahaülekandeid. Samal ajal ei ole siseturg ikkagi veel nii efektiivne kui see on siseriiklikul tasemel, eriti mis puudutab jaemakseid. Erinevused on ka riiklike õigusaktide ja siseturul makseteenuste suhtes kehtivate tavade vahel. Uus õiguslik raamistik peaks vajaduse korral kõrvaldama need õiguslikud tõkked ühtse maksepiirkonna saavutamise teelt, eriti sel juhul, kui need on takistuseks kogu EL hõlmavate maksete infrastruktuuride ja süsteemide nõuetekohasele toimimisele. Näiteks reeglid, mis puudutavad maksekorralduse tühistamist, on erinevad sõltuvalt sellest, millises kohas siseturul maksekorraldus tehti. Kõige tähtsam on koostoimimisvõime, ühiste tehniliste standardite kasutamine ja peamiste õiguslike nõuete harmoneerimine.

1.6 Õiguskindlusetus on asjaolu, mis põhjustab makseteenuste osutajate ja kasutajate tagasihoidlikkust tehingute tegemisel või tehingute tegemata jätmist. See puudutab näiteks otseseid deebettehinguid, mida EL-tasandil veel ei eksisteeri (vt lisa 16). See kehtib ka korrapäraste ja perioodiliste maksete kohta (näit. välisriigis väljaantava ajalehe püsitellimus või kommunaalteenuste maksmine teises liikmesriigis asuva suvemaja eest), mida ei ole võimalik “kodustada”. Et kasutajad, näit. tarbijad ning keskmise ja väikese suurusega ettevõtted saaksid siseturust täielikku kasu, peavad välismaksete teenused olema sama efektiivsed kui siseriiklikud. Uus õiguslik raamistik peaks seepärast täitma tühikud ning suurendama tarbijate usaldust ja heaolu siseturul ühtses maksepiirkonnas.

1.7 Siseturul on tarbijate usaldus maksetehingute vastu eriti oluline, sest tihti on need piiriülese ulatusega ja kuna usaldus on EL-i turul elektronkaubanduse potentsiaali kasutamise seisukohalt esmajärgulise tähtsusega. Seepärast taotleb asutamislepingu artikkel 153 tarbijakaitse kõrget taset, mis on uue õigusliku raamistiku juhtmõte. Sellisele tarbijakaitsele tehtavaid kulutusi tuleb siiski hinnata, sest lõppkokkuvõttes kannab need ühel või teisel viisil tarbija.

1.8 Tarbijakaitse huvides on vajalik ühtsete ja kasutajasõbralike nõuete olemasolu informatsiooni kohta enne ja pärast maksetehingu sooritamist. Selles suhtes on paljud nõuded juba kehtivas EL makseid puudutavates õigusaktides olemas ning need tuleb üle vaadata. Üheks kõige raskemaks ülesandeks on saavutada õige tasakaal informatsiooni sisu ja mahu vahel, nii et makseteenuste kasutajal oleks võimalik nendest õigustest ja kohustustest aru saada ja nendest teadlik olla.

1.9 Komisjon leiab, et tarbijakaitse õiguslikud tagatised maksetehingute täitmata jätmise, puuduliku täitmise või loata maksetehingute vastu on samuti väga tähtsad.

1.10 Teatise oluline osa on esitatud 21 lisana, millest igaüks käsitleb konkreetset õiguslikku ja/või tehnilist küsimust, mis puudutab maksete siseturu efektiivset toimimist.

2. Üldised märkused

2.1 Komitee toetab komisjoni algatuse eesmärki kehtestada ühtne ja kõikehõlmav õiguslik raamistik Euroopa ühtse maksepiirkonna jaoks. Tõkked maksete siseturul on tõepoolest olemas ja need tulenevad erinevustest riiklikes õigussüsteemides. Makseid siseturul reguleerivad siiamaani suures osas siseriiklikud reeglid ja/või tavad. Kuna 98 % jaemaksetest tehakse riigisiseselt, (6) on tarbijate nõudlus EL-siseste välismaksete järele ilmselt piiratud.

2.2 Paljude Euroopa riikide makseturud on väga efektiivsed. Seepärast peaks seadusandlus piirduma tõkete eemaldamisega välismaksetelt, et saavutada ühtne efektiivsuse tase. Seega ei tohiks välismaksete süsteemi parandamisega kaasneda mingisuguseid negatiivseid tagajärgi juba olemasolevatele efektiivsetele riiklikele maksesüsteemidele.

2.3 Komisjon peaks eemaldama õiguslikud tõkked, mis takistavad kogu EL-i hõlmavate konventsioonide ja kokkulepete sõlmimist, kuid mitte reguleerima aspekte, mida saab hõlmata nende konventsioonide ja kokkulepetega. Loomulikult tuleb saavutada õige tasakaal enesekontrolli/ühisreguleerimise ja EL seadusandluse vahel.

2.4 EMSK (7) arvamuse kohaselt tuleks toetada nii enesekontrolli kui ka ühisreguleerimist. Kui siiski tarbijakaitse on kaalul, tuleb range reguleerimine tarvitusele võttakõigis valdkondades kus enesekontrolli või ühisreguleerimise meetmed osutuvad mittevastavateks, ebapiisavateks või ebakorrektselt rakendatuks.

2.5 Komitee toetab ühtselt kõrge tasemega tarbijakaitse põhimõtet, sest see on asutamislepingu üks peamisi eesmärke.

2.6 Maksete siseturg peab olema rahvusvaheliselt konkurentsivõimeline. Kui uus EL õiguslik raamistik põhjustab maksetega seotud kulude kasvu, on reaalne oht, et makseteenuseid hakkavad üha enam pakkuma EL-i mitte kuuluvad ettevõtjad väljastpoolt Euroopat ja et õigusaktid ei täida oma eesmärki.

2.7. Komitee ei nõustu, et tšekid peaks välja jäetma uue optsiooni poolt kaetavast maksete reguleerimisalast, sest seda laadi maksevahendeid kasutatakse mõnedes liikmesriikides.

2.8. On oluline uute organiseerimistega kindlustada, kas kohustuslike või enesekontrolli vahendite läbi, et ühes liikmesriigis tunnustatud ükskõik millise finantsinstitutsiooni poolt väljaantud või legaliseeritud krediit- või deebetkaardid oleks vastuvõetud rahaautomaadis ükskõik millises teises liikmesriigis.

3. Konkreetsed märkused

3.1 Makseteenuste osutamise õigus (lisa 1)

Selle küsimuse käsitlus maksete uue õigusliku raamistiku kontekstis on väga oluline rahandussüsteemi turvalisuse seisukohast. Kuna maksesüsteem on kogu majanduse nurgakivi, peavad makseteenused olema reguleeritud kõikides liikmesriikides. Vastastikuse tunnustamise põhimõtet ei peaks rakendama enne, kui on kõigepealt kehtestatud harmoneeritud miinimumnõuded makseteenuste litsentsimiseks. See põhimõte ei pakuks piisavalt turvalisust tarbijatele ega ka võrdseid võimalusi. Siduv ja vahetult kohaldatav õigusakt (määrus) tagaks selleks tegevuseks turvalise õigusliku raamistiku. Peab olema selgelt arusaadav, et kui makseteenuste osutajal lubatakse hoiuseid vastu võtta, peab tal olema panganduslitsents (nõuded maksevõimele jne). Üldise märkusena eeldatakse, et mis tahes selles valdkonnas väljatöötatav määrus kehtib ka Euroopa Liidus tegutsevate mitte-Euroopa makseteenuste osutajate suhtes.

3.2 Nõuded informatsioonile (lisa 2)

Krediidiasutused peavad vastama direktiivi 97/5/EÜ, mis käsitleb kreedidikorraldusega tehtud välismakseid, määruse 2560/2001/EÜ, mis käsitleb eurodes tehtavaid välismakseid ja soovituse 97/489/EÜ, mis käsitleb elektroonilisi maksevahendeid, nõuetele. Mõnedel liikmesriikidel võivad olla siseriiklikud õigusaktid ning kehtestatud on ka EL-i nõuded, mis käsitlevad konkreetselt tarbijate informeerimise küsimusi, näiteks direktiiv 2002/56/EÜ tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustuse kohta ja direktiiv 2000/31/EÜ (“elektronkaubanduse direktiiv”). Pangad rakendavad neid kohaldamisalalt ja sisult piisavaid nõudeid. Komitee toetab täielikult komisjoni algatust konsolideerida olemasolevad õigusnormid, et koostada üks selge õigusakt, mis hõlmab kõiki nõudeid informatsioonile. Nõuded informatsioonile peavad olema nii üldised, et neid saaks rakendada ka maksevahendite suhtes, mida tänasel päeval veel ei eksisteeri.

3.3 Mitteresidentide kontod (lisa 3)

See küsimus on maksete valdkonnast palju ulatuslikum ning seega tuleks seda käsitleda kusagil mujal.

3.4 Väärtuspäevad (lisa 4)

3.4.1 Väärtuspäevade määramine ei ole ainult makseid puudutav küsimus; väärtuspäevad ei ole tõepoolest tihti seotud konkreetselt maksetehinguga – see võib tuleneda mistahes kontoga seotud tehingust.

3.4.2 Nagu komisjon möönab, on väärtuspäevade määramine põhiliselt hinnakujunduse küsimus (so tootehaldus või kliendisuhe). Tootehalduse küsimusena on väärtuspäevad sõltumatud broneeringutest, mida kasutatakse kontol raha liikumiste arvestamiseks.

3.4.3 Väärtuspäevad võivad erineda erinevates pankades, sama panga erinevatel klientidel või isegi sama panga sama kliendi erinevate tehingute puhul.

3.4.4 Komitee tervitab ideed makseteenuste osutajatele väärtuspäevade kasutamise osas läbipaistvuse nõuete rakendamise kohta. Tarbijale peaks väärtuspäevade määramine avaldama mõõdukat rahalist mõju. Samuti peab arvesse võtmaväärtussüsteemide ühtlustamist Euroopa piires, kuigi kuna riiklikud süsteemid erinevad liikmesriikide vahel oluliselt, peab ühtlustumist nägema kui keskmise-kestusega eesmärki.

3.4.5 Selle tingimuse eesmärk on, et Komitee nõustub Komisjoni poolt järjekindlalt tõstatatud põhimõttega oma ettepanekus, et maksetehingu väärtuspäev peab olema sama kui kuupäev millal maksekorraldus raharingluse vastava makseteenuse pakkuja juures aset leiab.

3.5 Pangakonto numbrite teisaldatavus (lisa 5)

3.5.1 Olemasolev määrus 2560 viitab IBAN-le (8) ja BIC-le, (9) mida on propageerinud ja toetanud Euroopa asutused, kaasa arvatud Euroopa Keskpankade Süsteem (European System of Central Banks - IBAN). IBAN numeratsioonistandard on tunnustatud ja toimib hästi kogu EL-i piires, mis tõestab tema edukust. See kodeerimissüsteem ei võimalda teisaldamist. Pangad peavad miinimumina tagama, et kliendil on võimalik säilitada oma kontonumber, kui ta siirdub sama panga teise filiaali.

3.6 Klientide liikuvus (lisa 6)

Üldiselt soodustab konkurentsivõimeline turg loomulikku klientide liikuvust, pankadega, mis on kohustatud automaatselt üksteisele edastama üksikaasjad vastava panga ülekande kohta arveldusarvelt arveldusarvele. Komitee toetab täielikult enesekontrolli ideed, mille eesmärk on klientide liikuvuse suurendamine. Komitee toetab ka konto sulgemistasu läbipaistvust. Need tasud peaksid olema mõistlikud ja kantud reaalsetest administratiivkuludest, mis on seotud arveldusarvete sulgemise ja avamisega. Lisaks, peaks klienti nendest teavitama enne pangakonto avamist.

3.7 Maksevahendite ja –seadmete turvalisuse hindamine (lisa 7)

Kuna seadusandlikud algatused võivad kalduda säilitama vanu tehnoloogilisi lahendusi (turvaelemente täiendatakse pidevalt) peaks standardiseerimine eelistatavalt toimuma (pangandus)sektori eestvedamisel enesekontrolli raames, mida komisjon pakub välja esimese võimalusena. Komitee usub, et segaduse vältimiseks tuleks sektori poolt läbiviidav turvalisuse sertifitseerimine ühtlustada EL-i üldpõhimõtetega, mis tuleb veel kehtestada.

3.8 Teave makse algataja kohta (SRVII of FATF) (lisa 8)

FATF on valitsustevaheline organ, mis rahvusvahelisel tasandil kehtestab standardid ja töötab välja poliitika rahapesu ja terrorismi rahastamise vastu. Terrorismi rahastamist puudutav VII erisoovitus viitab telegraafi/telefoni teel tehtavatele ülekannetele ja märgib: “Riigid peaksid võtma meetmeid nõudmaks finantsasutustelt, kaasa arvatud rahaülekannete tegijatelt, et rahaülekannete ja nendega seotud teadetele oleks lisatud korrektne ja mõistetav teave makse algataja kohta (nimi, aadress ja kontonumber) ning et see teave jääks tehingule või sellega seotud teatele lisatuks kogu makseahela jooksul. Riigid peaksid võtma meetmeid, et finantsasutused, kaasa arvatud rahaülekannete tegijad, uuriksid hoolega ja jälgiksid kahtlasi rahaülekandeid, mille juures ei ole täielikku teavet makse algataja kohta (nimi, aadress ja kontonumber).” Komitee teeb ettepaneku, et VII erisoovitust rakendataks täielikult harmoneerituna määruse vormis kogu siseturul, et tagada selle järjepidev ja ühetaoline kohaldamine. Selles kontekstis on ülimalt oluline arvestada privaatsuse tagamise nõuetega. Eelistatavalt peaks kaasama ka Euroopa Majanduspiirkonna riigid. Eraldi peaks teave maksja kohta sisaldama maksja asemel konto omaniku nime, sest need võivad olla erinevad, nii et teavet konto omaniku kohta säilitatakse ja see on makseteenuse osutajale hõlpsasti kättesaadav.

3.9 Alternatiivne vaidluste lahendamine (lisa 9)

Oma arvamuses komisjoni rohelise raamatu “Alternatiivne vaidluste lahendamine tsiviil- ja äriõiguses” (“Alternative dispute resolution in civil and commercial law”) (10) kohta toetab komitee FIN-NET võrgustikku alates selle algatamisest komisjoni poolt. See näitab, et piiriülesed lepitussüsteemid saavad olemasolevaid mehhanisme kasutades töötada efektiivselt ja ilma bürokraatiata. FIN-NET on efektiivne ja edukas tänu asjaolule, et see hõlmas tol ajal uudse välismakseid puudutavate vaidluste alternatiivse lahendamise valdkonda, olles üles ehitatud olemasolevatele mitte-piiriüleste süsteemide alusel.

3.10 Maksekorralduse tühistatavus (lisa 10)

3.10.1 Et tagada kliendile õiguskindlus, oleks selles lisas asjakohasem käsitleda (maksekorralduse) “pöördumatuse hetke” määratlemist ja sellest teavitamist olenevalt kasutatavast maksevahendist. Komitee toetab mõtet, et tarbijat peaks teavitama tühistamise tingimustest erinevates maksesüsteemides ja olenevalt maksevahendist.

3.10.2 Ühtlasi tuleb meeles pidada, et kliendid mitte ainult ei kanna makseid üle vaid ka saavad neid. Väga pikkadel ajavahemikel maksekorralduse tühistamiseks oleks seega vastupidine mõju nendele klientidele, kes on eeldatavad maksete saajad.

3.10.3 Samuti on tähtis eristada maksekorralduse tühistatavust kliendi ja süsteemi poolt. Selguse ja õiguskindluse huvides ei tohiks maksekorralduse alusel tehtavat arveldust üldiselt tühistada, kui see on juba süsteemi sisestatud, nagu on sätestatud arvelduse lõplikkuse direktiivis.

3.10.4 Komitee on arvamusel, et maksekorralduse tühistatavuse küsimus on keerukas ja et seda on vaja veel arutada. Sellest hoolimata peaks makseteenuste osutaja nõudmisel teavitama oma klienti konkreetse makse pöördumatuse hetkest.

3.11 Makseteenuste osutaja roll kliendi-kaupmehe vaidluse korral sidevahendite abil teostatavas kaubanduses (lisa 11)

Komitee on arvamusel, et eristada tuleks põhitehingut ja makse teostamist: maksetehing iseenesest on täiesti neutraalne. Ei makse algataja ega ka makse saaja pank ei saa mõjutada makse aluseks olevat tehingut makse algataja (kaupmehe kliendi) ja makse saaja (kaupmehe) vahel. Komitee möönab, et selles lisas käsitletav küsimus on väga keerukas ja seda tuleb edaspidi veel arutada.

3.12 Maksekäsundi mittetäitmine või puudulik täitmine

3.12.1 Komitee on nõus sellega, et makseteenuste osutaja peaks vastutama maksekorralduse korrektse täitmise eest ja tõendamise eest, et tehing on korralikult konteeritud, täidetud ja krediteeritud makse saaja kontole. Ta on vastutav selle osa (tehnilises mõttes) maksesüsteemi eest, mis on tema kontrolli all. Samal ajal on selge, et makseteenuste osutajat ei saa võtta vastutusele selle eest, mis ületab tema tsiviilvastutuse määra ning loomulikult mitte sel juhul, kui tegemist ei ole hooletusega või force majeure puhul. Seepärast on see teenuse osutaja asi, kindlustamaks et maksekorralduse tehing on korralikult konteeritud, täidetud ja raha on kontodele kantud sellistel maksetingimustel nagu see oli tellitud. Seda kohustust ei saa piirata või vältida lepinguliste vahenditega.

3.12.2 Komitee usub, et makseteenuste osutajad võiksid võtta vastutuse nõuete eest, mis puudutavad nende kontrolli alt väljas olevaid küsimusi, lisaväärtusteenuste vormis. See oleks soodne tarbijale ja viiks konkurentsi suurenemisele.

3.13 Lubamatute tehingutega seotud lepinguosaliste kohustused ja vastutus (lisa 13)

3.13.1 Kaardimaksete osas peavad krediidiasutused juba täitma soovituse 97/489/CE nõudeid, eriti selles osas, mis puudutab: — kaardi omaniku rahalise vastutuse piiramist (välja arvatud juhul, kui ta paneb toime tõsise eksimuse) 150 euroga toimingute eest kaotatud või varastatud kaardiga enne maksete peatamist; ja — heauskseks vaidlusobjektiks olevate deebetsummade (ja kõikide nendega seotud pangakulude), mis tulenevad pettusega seotud tehingutest, mis tehakse sidevahendite kaudu ilma kaardi füüsilise kasutamiseta või võltsitud kaardiga, tagasimaksmist.

3.12.2 Pettusega seotud tehingute taga seisab ka organiseeritud kuritegevus. 150 euro piirmäär võib potentsiaalselt õhutada pettusi. Sellepärast arvab komitee, et kehtestama peaks riskipõhise piirmäära. Kaardi omaniku vastutus ülalnimetatud juhul peaks olema teatud protsent tema kaardi kogu krediidilimiidist, mis on lepinguga määratud. Selline õiglane lähenemine peegeldaks tõelist riski ja kulu, samal ajal võtaks tõhusamalt ära soovi pettusi korda saata ning seega vähendaks üldisi kulusid.

3.13.3 Soovituse 97/489/EÜ teatud ajakohastamine kooskõlas uue õigusliku raamistikuga oleks positiivne edasiminek. Komitee on arvamusel, et seda lisa tuleks käsitleda seoses võimalustega kasutada elektronallkirja vastavalt “elektronallkirja direktiivile”.

3.13.4 On ebaselge, kas makseteenuste osutajal õnnestub lõplikult – kui üldse õnnestub – tõestada, kas klient oli või ei olnud tehniliselt turvalise elektroonilise maksevahendiga tehtud tehingu algataja. Eriti reaalajas pangatehingute puhul tundub, et makseteenuste osutajatel on raskusi selliste tõendite esitamisega, kuna neid tehinguid võib teha personaalarvutist, mida makseteenuste osutaja ei saa kontrollida.

3.14 “Our” (meie), “ben” (makse saaja) ja “share” (jagatud) (11) kasutamine (lisa 14)

3.14.1 Selle lisa keskseks põhimõtteks on kogu summa kandmine makse saaja arvele. See põhimõte on pärast määruse 2560/2001 kehtestamist hästi juurdunud maksete osas, mida saab täielikult STP (otsetöötluse - Straight-Through-Processing) teel töödelda, kuna vastavaid riigisiseseid makseid makstakse ilma makse saajalt mingeid tasusid maha arvamata.

3.14.2 Lisaks toimib enesekontroll ICP (Interbank Convention on Payments - pankadevaheline makseid käsitlev konventsioon ), (12) raames, mille kohaldamisala praegu piirdub eurodes tehtavate krediitkorraldusega maksetega. ICP propageerib seda, et mitte võimaldada vahendavatel pankadel, kui neid kasutatakse, ülekantavalt summalt tasusid maha arvata.

3.14.3 Mistahes õiguslik raamistik ei peaks käsitlema tehnilisi tingimusi, mida kasutatakse konkreetsetes teadete vormingutes ja süsteemides (näit SHARE, BEN, OUR), mis paljudel juhtudel ei ole siseriiklikus kontekstis asjakohased. Komitee on arvamusel, et direktiivi 97/5/EC asendamiseks ei peaks seepärast looma uusi nõudeid. Praegused tasude maksmise võimalused on selleks, et anda klientidele valikuvõimalus, mis on osa kliendi ja panga vahel kokkulepitavatest tingimustest. Vältima peab liigset lihtsustamist ja valiku piiramist, sest need tasude maksmise võimalused on vastuseks turu nõudlusele, mis ei piirdu põhiliste EL-siseste kreeditkorraldusega tehtavate maksevahendi(te)ga, vaid on vajalikud erinevate makseliikide ja samuti sidevahendite abil teostatava kaubanduse jaoks. Komiteele meeldiks, et (pangandus)sektor suurendaks kasutatava tasude maksmise võimaluse läbipaistvust.

3.14.4 Komitee julgustab komisjoni likvideerima lahknevust direktiivis toodud vaikimisi valitava “OUR” võimaluse (tasumise võimalus, mida ei eksisteeri enamuses liikmesriikides) ja määruses eelistatud “SHA” võimaluse vahel.

3.15 Tehingu teostamise aeg kreeditkorraldusega maksete puhul (lisa 15)

3.15.1 Komitee tuletab meelde, et Euroopa Maksenõukogu (European Payments Council) pangad on enesekontrolli teel CREDEURO konventsioonis kokku leppinud, et vaikeaeg kreeditkorraldusega tehtavate maksete teostamiseks on 3 panga tööpäeva (pärast vastuvõtmise päeva). Tegelikult on 3 päeva vaikeaeg, mida üksikud pangad saavad veelgi lühendada. Kuna tehingu teostamise aeg on teenuse üks põhitegureid, peaks teenuste tõhustamise jätma konkurentsi ülesandeks.

3.15.2 Edasist õigusloome vajadust peaks käsitlema siis, kui (pangandus)sektori algatus ei toimi.

3.16 Otsekorraldused (lisa 16)

3.16.1 Kui üleeuroopaline otsekorralduste programm (Pan-European Direct Debit scheme) on Euroopa Maksenõukogu (European Payments Council - EPC) poolt ametlikult heaks kiidetud, määratleb EPC täpselt ja edastab komisjonile teabe õigusaktide kohta, mida on vaja vastu võtta, ja/või õiguslike tõkete kohta, mida on vaja eemaldada. Üleeuroopalise otsekorralduste programmi jaoks vajalik õiguslik raamistik sõltub väga paljus valitavast mudelist. Seepärast on komitee veendunud, et planeerima peaks tihedat koostööd sektori ja seadusandja (EÜ) vahel.

3.17 Tõkete eemaldamine sularaha ringlusega seotud kutsetegevuselt (lisa 17) (13)

3.17.1 See lisa ei ole seotud maksete valdkonnaga ja ei kuulu seega makseid käsitleva uue õigusliku raamistiku alla.

3.17.2 Ei tohiks teha vahet sularahas ja mitte-sularahas tehtavate maksete reguleerimisel. Mitmed regulatiivsed ja tehnilised tõkked takistavad piiriülest sularaha transporti eurotsoonis, eriti riigi keskpanga filiaalide ja teises riigis asuvate rahandusasutuste filiaalide vahel.

3.17.3 Juurdepääs riigi keskpankade piiriülestele teenustele on osa eurotsoonis ühisraha kasutamisega seotud loomulikust arengust.

3.17.4 Konkurentsi sularaha transportimise sektoris peaks eurotsoonis soodustama, et saavutada maksimaalne efektiivsus, kuid komitee arvamusel on vaja kehtestada piiriülese sularaha transportimise litsents ja tagada piisav kontroll selle rakendamise üle.

3.18 Andmekaitse küsimused (lisa 18)

Komisjoni ettepanek lisada määrusesse säte, mis vastab andmekaitse direktiivi 95/46/EÜ (14) artikli 13 alapunktile d on parim võimalus lühikese ajaga harmoneerida teabevahetust maksesüsteemides pettuste tõkestamise eesmärgil (ettevõtjate ja asutuste vahel ning ettevõtjate vahel erandina andmekaitse direktiivist: näit: kaarditehingute pettustega seotud kaupmeeste andmebaas).

3.19 Digitaalallkirjad (lisa 19)

Komitee teeb komisjonile ettepaneku esitada kõigepealt oma aruanne elektronallkirju käsitleva direktiivi 1999/93/EÜ (15) rakendamise kohta. Komisjoni ettepanekud uute meetmete kohta on teretulnud. Üldise märkusena tahaks komitee rõhutada, et digitaalne tõendamine on tootehalduse valdkond, kus kehtivad tehnilise neutraalsuse ja konkurentsi põhimõtted.

3.20 Võrgustike turvalisus (lisa 20)

Komitee tervitab tegevusi ja algatusi, mis muudavad küberkuritegevuse raskemaks õigusrikkumiseks ja mis käsitlevad harmoneerimist selles valdkonnas EL-st laiemas ulatuses koostöös teiste jurisdiktsioonidega (näit Ameerika Ühendriigid). Positiivne on hoiatavate sanktsioonide kasutamine, karistamaks pettuse, hävitamise, andmete või süsteemi töö muutmise eesmärgil volitamata juurdepääsu automaatsetele andmetöötluse süsteemidele. Vaja on kasutada sanktsioone ka poolte suhtes, kes levitavad andmeid, programme, tarkvara või teavet, mis on spetsiaalselt välja töötatud või kohandatud võimaldamaks volitamata juurepääsu automaatsetele andmetöötlussüsteemidele pettuse eesmärgil. Seepärast peab eristama kriminaalkaristuse ettenägemist pettuste eest maksevõrgustikes, mille osas edasine EL piires harmoneerimine õigusaktide kaudu oleks tervitatav, ning ennetavaid abinõusid maksevõrgustike kaitsmiseks, millega peaks tegelema (pangandus)sektor, et arvesse võtta kõiki tehnoloogilisi uuendusi.

3.21 Maksevõrgustiku rikked (lisa 21)

3.21.1 Komiteele tundub, et lisas 21 käsitletav teema on lisas 12 (maksekäsundi mittetäitmine või puudulik täitmine) käsitletud teema alateemaks. Tõepoolest, tuleb nõustuda, et: — maksevõrgustiku rikked ei ole tavapärane nähtus; — maksevõrgustiku rikked võivad mõjutada süsteeme ja seadmeid, mis ei ole krediidiasutuse otsese kontrolli all (network externalities); — krediidiasutused peavad täitma paindlikkuse ja äritegevuse järjepidevuse kohustusi, mis on neile pandud pädevate reguleerivate asutuste poolt.

3.21.2 Makseteenuste osutajaid ei peaks vastutusele võtma selle eest, et makseid ei saanud rikke ajal süsteemi sisestada. Makseteenuste osutajal kannab piiratud vastutust vastavalt tema tsiviilvastutusele ja ta peaks tõendama, et on võtnud kõik võimalikud meetmed rikke vältimiseks.

3.21.3 Hiljutises elektronkirjade rünnaku juhtumis Ühendkuningriigi pankade vastu nägi üks reaalajas teenuse pakkuja rünnakule reageerimise põhilise vahendina reaalajas teenuse sulgemist. Sellised rünnakud on teenusepakkuja otsese kontrolli alt väljas, sest ründaja ja klient on elektronposti kaudu otseühenduses. Makseteenuste osutajad peaksid oma kliente võimaluse korral teavitama enne oma süsteemi sulgemist turvalisuse eesmärgil. Komitee arvab, et ei ole asjakohane karistada teenuse osutajat, kui ta võtab selliseid meetmeid oma klientide kaitseks. Komitee kutsub ka makseteenuste osutajaid võtma meetmeid selliste pettuste ennetamiseks.

4. Kokkuvõte

4.1 Uus õiguslik raamistik peaks olema kooskõlas Euroopa tarbijakaitse strateegiaga, mille peamiseks eesmärgiks on ühtlaselt kõrge tasemega tarbijakaitse.

4.1.1 Komitee toetab Euroopa Komisjoni püüet suurendada tarbija usaldust, õiguskindlust ja turu efektiivsust siseturul tehtavate maksete suhtes. Samuti on positiivne käsitleda enesekontrolli ja ühisreguleerimist ühe võimaliku arenguna mitmes 21 lisas mainitud valdkonnas.

4.2 Eelistama peaks seadusandlikke meetmeid, mis hõlmavad lisasid 1, 2, 8, 12, 13, 18 ja 19. Eriti tungivalt vajavad tähelepanu lisad tarbija informeerimise nõuetest (2), teabest makse algataja kohta (8) ja andmekaitse küsimustest (18).

4.3 Planeerima peaks tihenevat koostööd komisjoni ja pangandussektori vahel Euroopa otsekorralduste programmi (lisa 16) kehtestamise alal, määratlemaks, kellel on õigus makseteenuseid osutada (lisa 01) ning samuti maksevahendite turvalisuse tõendamise valdkonnas (lisa 07).

4.4 Teiste lisade osas tundub komiteele, et enesekontroll või ühisreguleerimine võiks olla asjakohasem vahend saavutamaks komisjoni eesmärki luua efektiivne maksete siseturg. On selge, et kui enesekontrolli meetmed ei osutu edukaks, tuleks ette näha määruse kehtestamine.

4.5 Samuti on komiteel ettepanek, et kogu võrgustik peaks keskenduma läbipaistvusele tarbijate suhtes ning püüdma niipalju kui võimalik aluseks võtta olemasolevaid tavasid ja enesekontrolli reegleid. Näiteks ei ole vajalik enam regulatsioone kehtestada, kui turg on juba saavutanud seadusandja poolt ettenähtud eesmärgid ( näit. ei ole otsest vajadust muuta direktiivi kreeditkorralduste kohta maksete teostamise aja lühendamise eesmärgil). Siiski on teatud valdkondades ühtne lähenemine õigeks lahenduseks.

4.6 Teatise teemade ulatus on tihti palju laiem maksete temaatikast ja komisjon peab selgemalt rõhutama vahet äritegevuse ja maksesüsteemide vahel. Ükski maksetega seotud õigusakt ei peaks sisaldama küsimusi, mis on seotud muude tegevuste kui maksete teostamisega.

Brüsselis, 30. juunil 2004. Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee president Roger BRIESCH

(1) EÜT L 344, 28.12.2001

(2) EÜT L 43, 14.2.1997

(3) Klientide all mõeldakse tarbijaid ja teisi isikuid nagu jaemüüjad ja keskmise ja väikese suurusega ettevõtted, kes kasutavad makseteenuseid.

(4) Näit. Euro-pankade Liidu (Euro Banking Associations -EBA) süsteem EURO 1 ja STEP 1.

(5) EBA tegi esimesed tehingud 28.4.2003.

(6) Mitmete allikate (Swift, EBA, kaardiprogrammid) põhjal Fédération Bancaire Européenne (2003) poolt arvutatud koguprotsent.

(7) EMSK 500/2004, raportöör hr Retureau.

(8) Rahvusvaheline pangakontonumber

(9) Panga tunnskood

(10) ELT C 85, 8.4.2003.

(11) “our”, “beneficiary” ja “share” on kolm (teenustasu) tasumise võimalust pangaülekande puhul .

(12) Pankadevaheline konventsioon, mis käsitleb põhilisi kreeditkorralduse alusel tehtavaid makseid, mis jäävad määruse 2569/2001 kohaldamisalasse.

(13) Erilist tähelepanu tuleb pöörata tõlgete õigsusele. Itaalia keeles, näiteks, peaks päis olema “Rimozióne delle barriere al transporto di fondi”, mis on sisult lähemal originaaltekstis olevale päisele.

(14) EÜT L 281, 23.11.1995

(15) EÜT L 13, 19.1.2000