KOMISJONI TEATIS

Suunised mõiste „videojagamisplatvormi teenus“ audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi kohases määratluses nimetatud põhilise otstarbe kriteeriumi praktilise rakendamise kohta

(2020/C 223/02)

I. SISSEJUHATUS

Audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi (1) eesmärk on kaitsta kasutajaid – eriti alaealisi – paremini teatavat liiki ebaseadusliku ja kahjuliku veebis leiduva audiovisuaalse sisu eest. Sel põhjusel on audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi kohaldamisala laiendatud, et kehtestada videojagamisplatvormi teenuse osutajatele teatavad kohustused.

Audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikli 28b lõike 1 kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et nende jurisdiktsiooni alla kuuluvad videojagamisplatvormi teenuse osutajad võtavad asjakohaseid meetmeid, et kaitsta alaealisi kahjuliku sisu eest ning kõiki kasutajaid sellise sisu eest, mis sisaldab vägivallale või vihkamisele õhutamist või mille levitamine kujutab endast liidu õiguse kohaselt kuriteo toimepanemist (nimelt avalik üleskutse terroriakti toimepanekuks, (2) lapspornoga seotud kuriteod (3) ning rassismi ja ksenofoobiaga seotud kuriteod) (4). Artikli 28b lõike 2 kohaselt kehtivad videojagamisplatvormi teenuse osutajate suhtes teatavad kohustused ka seoses audiovisuaalsete äriteadetega.

Direktiivi (EL) 2018/1808 põhjenduses 4 on tõdetud, et „[v]ideojagamisplatvormi teenused pakuvad audiovisuaalset sisu, mida üldsus ja eriti noored kasutavad üha rohkem. See kehtib ka sotsiaalmeediateenuste suhtes, millest on saanud teabe jagamise, meelelahutuse ja harimise oluline vahend, sealhulgas pakkudes ligipääsu saadetele ja kasutaja loodud videotele. Kõnealused sotsiaalmeediateenused peaksid kuuluma direktiivi 2010/13/EL kohaldamisalasse, sest need konkureerivad audiovisuaalmeedia teenustega sama vaatajaskonna ja tulude pärast. Lisaks on neil teenustel märkimisväärne mõju, kuna nad annavad kasutajale võimaluse kujundada ja mõjutada teiste kasutajate arvamusi. Et kaitsta alaealisi kahjuliku sisu eest ja kõiki kodanikke vihkamisele, vägivallale või terrorismile õhutava sisu eest, peaksid kõnealused teenused olema seetõttu direktiiviga 2010/13/EL reguleeritud niivõrd, kui need vastavad videojagamisplatvormi teenuse määratlusele.“

Seega on selge, et teatavad sotsiaalmeediateenused kuuluvad videojagamisplatvormide suhtes kehtivate uute eeskirjade kohaldamisalasse, kui nad vastavad teatud kriteeriumidele.

Audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikli 1 lõike 1 punkti aa kohaselt on „videojagamisplatvormi teenus – teenus Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklites 56 ja 57 määratletud tähenduses, mille puhul teenuse või selle eristatava osa peamine eesmärk või teenuse põhiline otstarve on pakkuda üldsusele direktiivi 2002/21/EÜ artikli 2 punktis a määratletud elektroonilise side võrgu kaudu teavituslikke, meelelahutuslikke või hariduslikke saateid, kasutaja loodud videoid või mõlemaid, mille üle videojagamisplatvormi teenuse osutajal puudub toimetusvastutus ning mille korralduse määrab kindlaks videojagamisplatvormi teenuse osutaja, sealhulgas automaatsete vahendite või algoritmide abil, eelkõige sisu kuvamise, märgistamise ja järjestamisega.“

Lisaks sellele on direktiivi (EL) 2018/1808 põhjenduses 5 täpsustatud, et kuigi „direktiivi 2010/13/EL eesmärk ei ole reguleerida sotsiaalmeediateenuseid, peaks see hõlmama sotsiaalmeediateenust juhul, kui saadete ja kasutaja loodud videote pakkumine on selle teenuse põhiline otstarve. Saadete ja kasutaja loodud videote pakkumist võib pidada sotsiaalmeediateenuse põhiliseks otstarbeks, kui audiovisuaalne sisu ei ole üksnes selle sotsiaalmeediateenuse kõrvaltoode või on väga väike osa sellest sotsiaalmeediateenusest. Rakendamise selguse, tulemuslikkuse ja järjepidevuse tagamiseks peaks komisjon vajaduse korral andma pärast kontaktkomiteega konsulteerimist välja suunised mõiste „videojagamisplatvormi teenus“ määratluse põhilise otstarbe kriteeriumi praktilise rakendamise kohta. Nende suuniste koostamisel tuleks võtta nõuetekohaselt arvesse avaliku huvi eesmärke, mis saavutatakse videojagamisplatvormi teenuse osutajate võetavate meetmetega, ja õigust sõnavabadusele.“ (5)

Vastavalt põhjendusele 5 võetakse käesolevates suunistes asjakohaselt arvesse vajadust tagada sõnavabadus ja üldist huvi pakkuvate eesmärkidele saavutamine (6).

Käesolevate suuniste koostamisel on komisjon nõuetekohaselt konsulteerinud kontaktkomiteega, nagu on nõutud põhjenduses 5.

II. AUDIOVISUAALMEEDIA TEENUSTE DIREKTIIVI KOHASED VIDEOJAGAMISPLATVORMIDE KATEGOORIAD

Videojagamisplatvormide teenused võib nende kohta audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikli 1 lõike 1 punktis aa esitatud määratlusest lähtudes kindlaks teha järgmise kolme kriteeriumi põhjal:

1) teenused, mille peamine eesmärk on pakkuda üldsusele saateid, kasutaja loodud videoid või mõlemaid;

2) ulatuslikumat laadi teenused, mille muude elementide hulgas on eristatav osa, mille peamine eesmärk on pakkuda üldsusele saateid, kasutaja loodud videoid või mõlemaid;

3) teenused, mille põhiline otstarve on pakkuda üldsusele saateid, kasutaja loodud videoid või mõlemaid.

Tuleb märkida, et eelnimetatud kriteeriumid ei välista ilmtingimata üksteist. Ennekõike võib teenuseid, millel on eristatav osa, mis võib peamise eesmärgi kriteeriumi kohaselt kujutada enesest videojagamisplatvormi (2. kategooria), lugeda põhilise otstarbe kriteeriumi alusel videojagamisplatvormiks ka tervikuna (3. kategooria).

Eeltoodut arvesse võttes on käesoleva dokumendi eesmärk anda suuniseid mõiste „videojagamisplatvormi teenus“ audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi kohases määratluses nimetatud põhilise otstarbe kriteeriumi praktilise rakendamise kohta. Käesolevad suunised ei ole siduvad. Seoses võimaliku neis esitatud tõlgendusega audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi kohta ei mõjuta komisjoni seisukoht Euroopa Liidu Kohtu tõlgendust.

III. AUDIOVISUAALSE SISU OLULISUS TEENUSE TOIMIMISE SEISUKOHAST

Direktiivi (EL) 2018/1808 põhjenduses 5 on täpsustatud, et selleks, et audiovisuaalne sisu kujutaks endast teenuse põhilist otstarvet, ei tohi selline audiovisuaalne sisu olla asjaomase teenuse toimimise puhul „üksnes [---] kõrvaltoode või [---] väga väike osa“. Audiovisuaalset sisu tuleb pidada teenuse toimimise kõrvaltooteks juhul, kui see üksnes kaasneb asjaomase platvormi muu tegevuse või pakutava funktsiooniga. Näide selle kohta võib olla videote üleslaadimine üksnes selleks, et kaasa aidata majandustehingutele, näiteks selline video konkreetse toote või teenuse kohta, mille eesmärk on potentsiaalne või tegelik müük (sealhulgas näiteks e-kaubanduse platvormid, kes lisavad kasutajate videoid, milles näidatakse toodet selle kasutamisel).

Audiovisuaalset sisu võib pidada teenuse toimimise väga väikseks osaks alati, kui kvantitatiivsete ja/või kvalitatiivsete kaalutluste põhjal ilmneb, et sellel on teenuse üldises majanduskontekstis ebaoluline roll. Kvantitatiivsest seisukohast võib näiteks juhul, kui platvormil on märkimisväärne arv videoid, eeldada, et audiovisuaalne sisu ei ole väga väike osa teenusest. Teisalt ei pruugi videod kvantitatiivsetest kaalutlustest hoolimata moodustada väga väikest osa platvormi teenusest juhul, kui nad aitavad märgatavalt suurendada teenuse enese ligitõmbavust, toimivust või edu turul. Seda võib järeldada mitme detaili põhjal, nagu näiteks asjaolu, et kasutajad tarbivad suurel hulgal videoid või saateid või et platvorm investeerib audiovisuaalsesse sisusse või seab selle olulisele kohale.

Komisjon leiab, et hinnates seda, kas audiovisuaalse sisu funktsioon on põhiline või mitte, peaksid liikmesriigid – sealhulgas nende reguleerivad asutused – ennekõike arvesse võtma kasutaja loodud videote ja saadete iseloomu ja seda, milline on nende roll platvormi pakutava teenuse juures. Ennekõike peaksid liikmesriikide reguleerivad asutused koostama kvalitatiivseid ja/või kvantitatiivseid näitajaid arvesse võttes üldise analüüsi teenuse kohta, et teha kindlaks, kas pakutav audiovisuaalne sisu on pelgalt teenuse toimimise kõrvaltoode või väga väike osa sellest (7).

Teatava teenuse hindamisel tuleks erilist tähelepanu pöörata sellele, kas audiovisuaalne sisu on teenuse kaubandusliku edu või turul positsioonimise jaoks oluline. Kuid mitte mingil juhul ei tohiks põhilise otstarbe nõuet tõlgendada nii, et audiovisuaalne sisu peab olema platvormil kaubanduslikust seisukohast sedavõrd oluline, et selle puudumisel ei saaks teenus toimida või selle pakkumist turul ei saaks jätkata. Selline kitsas tõlgendus ei tagaks küllaldasel tasemel kaitset kasutajatele ja alaealistele, kui nad tarbivad audiovisuaalset sisu paljudel populaarsetel platvormidel (nagu teatavad sotsiaalmeediateenused), ega oleks seega kooskõlas audiovisuaalmeedia teenuste direktiiviga taotletava eesmärgiga (8).

Peale selle, kui audiovisuaalne sisu ei ole väga väike osa teenuse majandustegevusest või üksnes selle kõrvaltoode, puutuvad selle teenuse kasutajad niisuguse sisuga üldjuhul sagedamini kokku. Seega leiab komisjon, et põhilise otstarbe kriteeriumi kohaldades peaksid liikmesriigid (sealhulgas nende reguleerivad asutused) pöörama erilist tähelepanu ka kasutajate vaatenurgale ja ennekõike sellele, mil määral nad asjaomaste teenuste tarbimisel audiovisuaalse sisuga kokku puutuvad.

Eespool nimetatud käsituse kohaselt on komisjon määratlenud mõned asjakohased näitajad, mida riigi ametiasutused peaksid arvesse võtma, kui nad kohaldavad videojagamisplatvormi teenuse osutaja määratluse kohast põhilise otstarbe kriteeriumi. Näitlikustamiseks võib need näitajad jagada nelja kategooriasse: 1) audiovisuaalse sisu suhe teenuse põhilise majandustegevuse valdkonna/valdkondadega; 2) teenuse kaudu kättesaadava audiovisuaalse sisu kvantitatiivne ja kvalitatiivne olulisus; 3) audiovisuaalse sisu tulundamine või sellest eest tulu saamine; 4) selliste vahendite kättesaadavus, mille eesmärk on suurendada audiovisuaalse sisu nähtavust või ligitõmbavust.

Neid näitajaid ei tohiks kohaldada kumulatiivselt. Eelkõige ei tohiks neist ühe või mitme puudumisel automaatselt järeldada, et teenus ei ole videojagamisplatvorm. Seevastu tuleks teenust käsitada põhilise otstarbe kriteeriumile vastavana juhul, kui üldise hinnangu põhjal toetab küllaldane arv analüüsitud näitajaid järeldust, et konkreetse teenuse pakutav audiovisuaalne sisu ei ole üksnes teenuse toimimise kõrvaltoode või väga väike osa.

1. Audiovisuaalse sisu suhe teenuse põhilise majandustegevuse valdkonna/valdkondadega

Kui audiovisuaalsel sisul on platvormil eraldi väärtus, saavad kasutajad videoid ja saateid üldjuhul tarbida platvormiteenuse eraldiseisvate osadena, st sõltumatult muust selle taga olevast majandustegevusest. Sellisel juhul on tõenäoline, et audiovisuaalne sisu ei ole üksnes asjaomase teenuse toimimise kõrvaltoode või väga väike osa ja et kasutajad puutuvad sellise sisuga suurel määral kokku.

Selles suhtes peaksid liikmesriigid (sealhulgas nende reguleerivad asutused) võtma eelkõige arvesse järgmisi näitajaid.

— Platvormi üldine arhitektuur ja väline esitus. Juhul kui platvormi siht on jagada sisu eesmärgiga kasutajaid teavitada, neid harida või nende meelt lahutada ja mitte näiteks majandustehinguid lihtsustada, ei ole tõenäoline, et audiovisuaalosa peetaks asjaomase platvormi tegevuse kõrvaltooteks või väga väikeseks osaks. Sellega seoses võiksid olulised elemendid olla teenuse üldine struktuur ja väline esitus, näiteks see, kas selle põhilistel lehtedel (sealhulgas jagamisliidese leheküljel) või platvormi ajaskeemil leidub silmatorkavaid videojagamisfunktsioone (vastandina pelgalt e-kaubandusega seotud elementidele), nagu uute või populaarsete videote esitlused või soovitamine, videote kategooriate loetelu, „tee video“ nupp või otselink telefoni või arvuti galeriirakendusele ja selles säilitatavale sisule. Selliste elementide olemasolu korral on tõenäoline, et audiovisuaalne sisu ei ole üksnes asjaomase teenuse toimimise kõrvaltoode või väga väike osa.

— Audiovisuaalse sisu iseseisvus. Kui videoid laaditakse platvormile üles või neid jagatakse eraldiseisvate üksustena (ja mitte majandustehingute hõlbustamiseks) ning kui kasutajad vaatavad neid tulenevalt videotele omasest teavituslikust, meelelahutuslikust või hariduslikust väärtusest, on tõenäolisem, et need on selle platvormi tegevuse seisukohast eriliselt olulised. Seevastu asjaolu, et platvorm on kavandatud ennekõike eesmärgiga turustada tooteid või teenuseid (välja arvatud audiovisuaalse sisu pakkumine) või nende turustamist hõlbustada, viitab sellele, et audiovisuaalne sisu on selle taga oleva majandustegevuse kõrvaltoode või väga väike osa. Näiteks juhul kui e-kaubanduse platvorm lubab müüjatel kasutada videoid pelgalt selleks, et esitleda konkreetseid tooteid, näitab see, et platvormi ei tuleks käsitada videojagamisplatvormina. Sellega seoses võivad riigi ametiasutused kontrollida, kas kasutajad laadivad videoid üles, jagavad neid või laadivad neid alla kui eraldiseisvaid üksusi ja mitte selleks, et soodustada toodete või teenuste müüki. Sellisel juhul on tõenäoline, et videod tingivad kasutajate märkimisväärse kokkupuute ja seega võib audiovisuaalosa pidada enamaks kui üksnes platvormi tegevuse kõrvaltooteks või väga väikeseks osaks.

— Audiovisuaalse sisu jaoks kohandatud või selle spetsiifilised erifunktsioonid. Asjaolu, et platvormil on muu hulgas spetsiaalselt audiovisuaalse sisu jaoks kohandatud või sellise sisu spetsiifilisi elemente, annab tunnistust audiovisuaalse sisu erilisest olulisusest teenuse üldises majanduskontekstis. Eriti tähendusrikkad on sellised elemendid nagu automaatesitusfunktsioon, eriti kui see on sisse lülitatud vaikimisi, või otseedastusfunktsioon, Samuti võiks arvesse võtta asjaolu, et platvorm võimaldab otsida ainult videosisu või filtreerida konkreetse otsingu tulemusi nii, et kuvatakse ainult videoid. Nimetatud funktsioonide olemasolu viitab sellele, et audiovisuaalne sisu ei ole üksnes teenuse toimimise kõrvaltoode või väga väike osa ja tingib harilikult kasutajate suurema kokkupuute sellise sisuga.

— Viis, kuidas teenus ennast turul positsioonib, ja turusegment, millele see keskendub. Sellega seoses võiks olulisi viiteid sellele, kas tegu on kõrvaltoote või väikese osaga, saada viisist, kuidas teenusepakkuja ise ennast avalikkusega suheldes identifitseerib, ja viisist, kuidas ta turustab või reklaamib oma teenuseid turusegmendis, millele ta keskendub. Sellega seoses tuleks arvesse võtta asjaolu, et teenust turustatakse kui videojagamisplatvormi, et sellele viidatakse sel moel avalikkusega suheldes või et eraldi viidatakse teenuse audiovisuaalosale või -pakkumisele.

2. Audiovisuaalse sisu kvantitatiivne ja kvalitatiivne olulisus teenuse toimimise seisukohast

Põhimõtteliselt leiab komisjon, et mida suurem on teenuse puhul audiovisuaalse sisu hulk ja selle olulisus, seda vähem tõenäoline on, et selline sisu on üksnes teenuse toimimise kõrvaltoode või väga väike osa. Sellisel juhul on tõenäolisem, et teenused tingivad kasutajate märkimisväärse kokkupuute audiovisuaalse sisuga.

Audiovisuaalse sisu hulka ja olulisust saab hinnata nii kvantitatiivsete kui ka kvalitatiivsete näitajate põhjal. Liikmesriigid (sealhulgas nende reguleerivad asutused) peaksid eriti arvesse võtma järgmisi näitajaid.

— Platvormil leiduva audiovisuaalse sisu hulk. Kui platvormil leidub märkimisväärne hulk videoid, on tõenäoline, et audiovisuaalne sisu ei ole üksnes asjaomase teenuse toimimise kõrvaltoode või väga väike osa. See hinnang peaks tuginema sisulistele ja usaldusväärsetele tõenditele. Juhul kui on olemas sisulised andmed, võivad riigi ametiasutused hinnangu anda kvantitatiivsetel alustel, võttes näiteks arvesse platvormil leiduvate videote arvu või osakaalu võrreldes muud liiki kättesaadava sisuga. Riigi ametiasutusi kutsutakse üles selliseid andmeid või elemente omal käel või asjaomasest teenuseosutajast sõltumatutest allikatest koguma või kontrollima. Täpsete andmete puudumise korral on riigi ametiasutustel lubatud kasutada asjakohaseid kvalitatiivseid tõendeid, nagu platvormi osade valimianalüüs teatava ajavahemiku jooksul või kasutajate/sidusrühmade küsitlused.

— Audiovisuaalse sisu kasutamine platvormil. Asjaolu, et kasutajad teevad platvormil kättesaadavaks märkimisväärse hulga videoid, viitab sellele, et audiovisuaalne sisu on teenuse seisukohast eriti oluline. Nagu seoses eelmise näitajaga mainitud, soovitatakse riigi ametiasutustel tugineda analüüsi tehes sisulistele ja usaldusväärsetele tõenditele. Näiteks võivad riigi ametiasutused sisuliste andmete olemasolu korral kasutada selliseid kvantitatiivseid andmeid nagu videotega seonduvate klõpsude, jagamiste ja laikide arv. Võimaluse korral võivad riigi ametiasutused samuti võrrelda asjakohasel viisil audiovisuaalse sisu ja muud liiki sisu kasutamist platvormil. Riigi ametiasutusi kutsutakse ühtlasi üles selliseid andmeid või elemente omal käel või asjaomasest teenuseosutajast sõltumatutest allikatest koguma või kontrollima. Täpsete andmete puudumise korral on riigi ametiasutustel lubatud kasutada asjakohaseid kvalitatiivseid tõendeid, nagu platvormi osade valimianalüüs teatava ajavahemiku jooksul või kasutajate/sidusrühmade küsitlused.

— Audiovisuaalse sisu leviraadius. Isegi kui populaarseid videoid on piiratud arvul, võivad need jõuda väga suure arvu kasutajateni, eriti jagamise ja soovituste varal. Kui platvormil on populaarne videosisu, mille eesmärk on kasutajaid teavitada või harida või nende meelt lahutada, näitab see, et niisugune sisu ei ole üksnes tegevuse kõrvaltoode või väga väike osa. Sellistel juhtudel ei ole tõenäoline, et audiovisuaalset sisu peetaks üksnes asjaomase teenuse toimimise kõrvaltooteks või väga väikeseks osaks. Kooskõlas põhjendusega 5 ja vajadusega võtta asjakohasel viisil arvesse üldist avalikku huvi, mille saavutamist uute normidega taotletakse, võiks selles kontekstis erilist tähelepanu pöörata platvormi sihtpublikule ja eriti sellele, kas platvorm on suunatud alaealistele või, isegi kui see ei ole otseselt alaealistele suunatud, kas alaealised kasutavad seda korrapäraselt ja kas platvorm ei võta meetmeid sellise kasutuse pärssimiseks. Eelkõige võib sellistel puhkudel suur arv (vastuvõtlikke) kasutajaid puutuda kokku platvormil leiduva audiovisuaalse sisuga isegi juhul, kui sellise sisu suhteline määr platvormil on piiratud. Seega tuleks hinnangus arvesse võtta seda, kui suur on risk, et alaealised puutuvad kokku teenuse audiovisuaalse sisuga.

3. Audiovisuaalse sisu tulundamine või sissetuleku saamine

Asjaolu, et platvormid tulundavad audiovisuaalset sisu või saavad selle eest sissetulekut, näitab tavaliselt, et selline sisu ei ole üksnes nende tegevuse kõrvaltoode või väga väike osa. Tavaliselt näitab see ka niisuguse sisu majanduslikku olulisust teenuse jaoks (9). Praktikas on tõenäolisem, et sellised teenused tingivad kasutajate märkimisväärse kokkupuute kõnealuse sisuga, et suurendada sellest tulenevat tulu või muid sellega seotud hüvesid.

Liikmesriigid (sealhulgas nende reguleerivad asutused) peaksid eriti arvesse võtma järgmisi näitajaid.

— Äriliste teadaannete lisamine audiovisuaalsesse sisusse või selle ette/järele (näiteks eel-, vahe- või järelklipid) (10). Seda näitajat tuleks mõista nii, et see hõlmab nii teenuse kontrollitavaid ärilisi teadaandeid kui ka reklaamipinna müüki kolmandatele isikutele, näiteks reklaamijatele. Selles kontekstis tuleks täiendavate elementidena arvesse võtta seda, milliseid meetmeid teenused rakendavad, et tagada sellise audiovisuaalse sisu kohasus, mille ees, järel või sees kuvatakse kolmanda isiku (konkreetse kaubamärgi) kommertsteadaandeid.

— Tasuline juurdepääs audiovisuaalsele sisule. Asjaolu, et platvorm nõuab juurdepääsu eest audiovisuaalsele sisule tasu kas abonemendi või vaatamiskorra põhiselt, on tõend selle kohta, et teenusepakkuja saab sellise sisu eest sissetulekut. Selliste maksesüsteemide kasutamine on asjakohane sõltumata sellest, kas tulundamissüsteemi haldab teenusepakkuja ise või teevad seda üleslaadijad/loojad.

— Sponsorlepingud kaubamärkide ja üleslaadijate vahel. Sponsor- või tootepaigutuslepingutest eri liiki kolmandast isikust toote- ja teenustefirmade ning üleslaadijate (audiovisuaalse sisu loojate) vahel on saamas audiovisuaalse sisu tavaline tulundamisviis, kuna üha enam kaubamärke sõlmib kokkuleppe populaarsete loojate või suunamudijatega, keda palju vaadatakse. Teatavatel juhtudel soodustavad või hõlbustavad teenused otseselt selliste kokkulepete sõlmimist, näiteks korraldades üritusi kolmandate isikute kaubamärkidele ja loojatele või pakkudes logistikatuge. Ehkki videojagamisplatvorm ei pruugi sellistes kokkulepetes otseselt osaleda, saavad nad selliste loojate populaarsusest ja nende ligimeelitatud vaatamistest kaudselt kasu. Seega viitab niisuguste kokkulepete olemasolu sellele, et platvorm tulundab (kaudselt) audiovisuaalset sisu.

— Platvormi kasutajate tegevuse jälgimine. Kui platvorm jälgib kasutajate tegevust seoses platvormil kättesaadava audiovisuaalse sisuga eri turunduslikel/ärilistel eesmärkidel, nagu käitumispõhine suunatud reklaam või andmejagamislepingud, võib seda samuti pidada kaudse tulundamise viisiks.

4. Selliste vahendite kättesaadavus, mille eesmärk on suurendada audiovisuaalse sisu nähtavust või ligitõmbavust (11)

See, kui konkreetse teenuse puhul on olemas spetsiaalsed vahendid, mille eesmärk on suurendada audiovisuaalne sisu nähtavust või ligitõmbavust, näitab tavaliselt, et selline sisu ei ole üksnes selle teenuse toimimise kõrvaltoode või väga väike osa. Sellised vahendid tingivad tavaliselt ka kasutajate suurema kokkupuute audiovisuaalse sisuga.

Liikmesriigid (sealhulgas nende reguleerivad asutused) peaksid eriti arvesse võtma järgmisi näitajaid.

— Audiovisuaalse sisu tarbimisele kutsuvad eriomadused või -meetmed. Asjaolu, et kasutajaliidesel on eriomadused, mis kutsuvad audiovisuaalset sisu tarbima, näitab niisuguse sisu olulisust nii kasutajate kui ka platvormi tegevuse seisukohast. Näiteks kui platvorm soovitab või näitab videoid pealehel või platvormi ajajoonel ilma kasutaja konkreetse päringu või sisendita, on see oluline element, mida tuleb arvesse võtta. Riigi ametiasutused võiksid samuti arvesse võtta seda, kas teenus reklaamib audiovisuaalset sisu või seab selle kasutajate tehtud päringutes esikohale, ja niisiis seda, kas võib järeldada, et audiovisuaalset sisu pakutakse kasutajatele aktiivselt.

— Videote sees või nende ees või järel olevad vahendid, mis on kavandatud kasutajaid ligi tõmbama ja soodustama nende interaktsiooni. Juhul kui on olemas vahendid või süsteemid, nagu filtrid, jagamisvõimalused, veebivestlused, konkreetselt audiovisuaalse sisuga seotud veebivestlused või vaatamispaketid, näitab see teenusepakkuja soovi soodustada kasutajate reageerimist videotele ja saadetele ning tõmmata neile kasutajate tähelepanu. Selliste vahendite ja süsteemide eesmärk on hõlbustada, parandada või suurendada kasutajate audiovisuaalkogemust platvormil ja audiovisuaalse sisu populaarsust. Seega võib seda käsitada viitena sellise sisu erilisele olulisusele teenuse toimimise seisukohast. Selle näitaja juurde kuuluvad ka arendustegevus ja investeeringud, mille teenusepakkuja on teinud seoses uuenduslike, kaasahaaravamate ja interaktiivsete viisidega audiovisuaalset sisu jagada ja tarbida. Ennekõike võib asjaolu, et teenusel on erirakendus nutitelevisioonile, näha viitena sellele, et see mitte pelgalt ei võimalda audiovisuaalse sisu tarbimist, vaid ka aitab sellele aktiivselt kaasa.

— Vahendid või süsteemid, mis võimaldavad kasutajatel valida audiovisuaalse sisu, mida nad soovivad näha. Teatavad teenused pakuvad kasutajatele võimalust kohandada pakutav audiovisuaalne sisu oma soovi järgi, andes teada oma huvidest või välistades eraldi teatavat liiki sisu. See toimub harilikult küsitluste, valimite või sarnaste vahendite abil. Selliseid vahendeid või süsteeme pakutakse kasutajatele selleks, et pälvida kasutajate tähelepanu ja säilitada nende huvi audiovisuaalse sisu vastu, ning seega on need viide audiovisuaalfunktsiooni erilisele olulisusele teenuse toimimise seisukohast.

— Vahendid või süsteemid platvormile üles laaditud sisu soorituse jälgimiseks ja sisu haldamiseks. Teenused saavad oma audiovisuaalse sisu atraktiivsust suurendada ka sellega, et nad pakuvad üleslaadijatele vahendeid või süsteeme teenuse raames üles laaditud sisu soorituse jälgimiseks ja haldamiseks. Sel viisil annavad teenused üleslaadijatele võimaluse oma vaatajate eelistusi paremini mõista, mille tulemusena võidakse platvormile panna atraktiivsem sisu. Selliste vahendite olemasolu võib käsitada viitena audiovisuaalse sisu erilisele olulisusele teenuse toimimise seisukohast.

IV. MÄRKUSED MENETLUSE KOHTA

Audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikli 28a kohaselt peab otsuse selle kohta, kas audiovisuaalse sisu pakkumine on teenuse põhiline otstarve (audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikli 1 lõike 1 punkti aa tähenduses), tegema liikmesriik, kelle jurisdiktsiooni alla selline teenus kuulub.

Kui riigi ametiasutus hindab teenuse vastavust põhilise otstarbe kriteeriumile, peaks ta tegutsema juhtumipõhiselt ja võtma arvesse asjaomase teenuse eriomadusi.

Riigi ametiasutused peaksid teenuseosutajat käimasolevast hindamisest ja videojagamisplatvormi teenuse osutajaks lugemise õiguslikest tagajärgedest teavitama kooskõlas audiovisuaalmeedia teenuste direktiiviga ja eesmärgiga saada käimasoleva hindamise jaoks vajalikku teavet.

Kuid see ei tohiks välistada riigi ametiasutuste võimalust teha koostööd oma sõsarasutustega teistes liikmesriikides, et saada oma hinnangule toetust. Selline koostöö võiks olla eriti soovitatav selleks, et koguda asjakohast teavet või andmeid ja vähendada ohtu, et liikmesriikide reguleerivad asutused tõlgendavad eeltoodud näitajaid erinevalt. Sellise koostöö edendamiseks sobilik keskkond on audiovisuaalmeedia teenuste Euroopa regulaatorasutuste rühm (ERGA).

Riigi reguleerivatel asutustel palutakse ERGAt asjakohaselt teavitada juhul, kui nad hindavad seda, kas teatavad teenused vastavad põhilise otstarbe kriteeriumile ja kujutavad enesest seega videojagamisplatvormi teenust. Ennekõike peaksid riigi reguleerivad asutused teavitama ERGAt oma hinnangu esialgsetest järeldustest, samuti selle aluseks olevast arutluskäigust. Selles kontekstis peaks ERGA juhtima komisjoni tähelepanu kõigile olulistele või pidevatele ebakõladele reguleerivate asutuste rakendatavate lähenemisviiside vahel. Komisjon hoiab audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi kontaktkomiteed sellise arenguga kursis.

(1) Käesolevate suuniste tähenduses tuleb viiteid audiovisuaalmeedia teenuste direktiivile mõista kui viiteid Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2010. aasta direktiivile 2010/13/EL audiovisuaalmeedia teenuste osutamist käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide koordineerimise kohta (audiovisuaalmeedia teenuste direktiiv) (ELT L 95, 15.4.2010, lk 1), mida on muudetud direktiiviga (EL) 2018/1808 (ELT L 303, 28.11.2018, lk 69).

(2) Nagu on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2017. aasta direktiivi (EL) 2017/541 (terrorismivastase võitluse kohta, millega asendatakse nõukogu raamotsus 2002/475/JSK ning muudetakse nõukogu otsust 2005/671/JSK (ELT L 88, 31.3.2017, lk 6)) artiklis 5.

(3) Nagu on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/93/EL (mis käsitleb laste seksuaalse kuritarvitamise ja ärakasutamise ning lasteporno vastast võitlust ja mis asendab nõukogu raamotsuse 2004/68/JSK (ELT L 335, 17.12.2011, lk 1)) artikli 5 lõikes 4.

(4) Nagu on sätestatud nõukogu 28. novembri 2008. aasta raamotsuse 2008/913/JSK (teatud rassismi ja ksenofoobia vormide ja ilmingute vastu võitlemise kohta kriminaalõiguse vahenditega (ELT L 328, 6.12.2008, lk 55)) artiklis 1.

(5) Sellega seoses on asjakohane ka direktiivi (EL) 2018/1808 põhjendus 6, mille kohaselt ei kuulu videojagamisplatvormi teenuse määratluse alla selline mittemajanduslik tegevus, „nagu isiklikel veebisaitidel audiovisuaalse sisu pakkumine ja mitteäriliste huviringkondade audiovisuaalne sisu.“

(6) Direktiivi (EL) 2018/1808 põhjenduse 51 kohaselt tuleks kasutajate ja alaealiste kaitsmiseks võetavad asjakohased meetmed viia hoolikalt tasakaalu kohaldatavate põhiõiguste, sealhulgas sõnavabadusega.

(7) See käsitus on kooskõlas ka direktiivi (EL) 2018/1808 põhjendusega 4, milles on selgitatud, et sotsiaalmeediateenused peaksid kuuluma direktiivi kohaldamisalasse juhul, kui need konkureerivad audiovisuaalmeedia teenustega sama vaatajaskonna ja tulude pärast.

(8) Audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi põhjenduses 4 viidatakse sotsiaalmeediateenustele, millest „on saanud teabe jagamise, meelelahutuse ja harimise oluline vahend, sealhulgas pakkudes ligipääsu saadetele ja kasutaja loodud videotele,“ ning millel on „märkimisväärne mõju, kuna nad annavad kasutajale võimaluse kujundada ja mõjutada teiste kasutajate arvamusi“.

(9) Audiovisuaalse sisu tulundamise mõiste hõlmab teenuse saadud otsest, aga ka kaudset tulu. Isegi juhul, kui teenusepakkuja otsest sissetulekut ei saa, võib see kasutajate poolt üles laaditud ja tulundatud audiovisuaalsest sisust kaudselt kasu saada. Üldiselt on sisu tulundamisvõimalus loojatele stiimul toota parema kvaliteediga sisu, et tõmmata ligi vaatajaid, mis omakorda tähendab sissetulekut. Lõppkokkuvõttes võib eeldada, et see aitab kaasa teenuse populaarsusele ja edule.

(10) Need terminid tähistavad videoreklaame, mida kuvatakse enne või pärast sisu, mille juurde nad kuuluvad, või selle vahel.

(11) Vastavalt audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikli 1 lõike 1 punktis aa esitatud videojagamisplatvormi määratlusele eeldatakse selle näitajate kategooria puhul, et sellised vahendid ei anna kaalumisel olevale platvormile audiovisuaalse sisu üle tegelikku, toimetusvastutusega sarnanevat kontrolli, mille olemasolu tähendaks, et nad kvalifitseeruksid meediateenuse osutajaks, aga mitte videojagamisplatvormiks (hinnangu selle paikapidavuse kohta peavad juhtumipõhiselt tegema asjaomase riigi reguleerivad asutused). Samuti ei piira suunised direktiivi 2000/31/EÜ artiklite 12, 13 ja 14 kohaldamist, nagu on täiendavalt selgitatud direktiivi (EL) 2018/1808 põhjenduses 48, ega audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikli 28b kohaldamist.