1.Sissejuhatus

Amsterdami pakt, milles Euroopa Liidu (EL) liikmesriigid 2016. aasta mais kokku leppisid, töötati välja tihedas koostöös komisjoniga. Sellega sätestatakse ELi linnade tegevuskava, mis tähendab ajaloolist sammu linnade ELi ja riikide poliitika arengusse ulatuslikuma kaasamise suunas. Tegevuskava annab linnadele võimaluse näha ette konkreetsed meetmed, millega soodustatakse ELi ja riikide poliitika paremat õiguslikku reguleerimist ja rahastamist ning paremaid teadmisi sellest. Tegemist on uudse töömeetodiga, mis muudab tegelikkuseks mitmetasandilise valitsemise, sest tegevuskava juhivad koos kõik sellega seotud partnerid vabatahtlikult ning kaasaval ja võrdsel alusel. Kindlaks on tehtud kaksteist linnaarengu seisukohalt eriti olulist küsimust, mida käsitletakse kompleksselt. 2016. aasta juunis kinnitas Euroopa Liidu Nõukogu ELi linnade tegevuskava tähtsust ning kutsus komisjoni ja ELi liikmesriike üles seda täiel määral rakendama.

ÜRO kolmandal eluaseme ja säästva linnaarengu konverentsil (Habitat III) vastu võetud nõukogu järeldused ELi ja selle liikmesriikide eesmärkide ja prioriteetide kohta sisaldavad mõningaid linnaarengu põhiaspekte. Järeldustes nõutakse hästi juhitud, sotsiaalselt kaasavate, turvaliste, vastupidavate, ressursitõhusate, keskkonnasäästlike ja majanduslikult heal järjel olevate igas suuruses linnade edendamiseks integreeritud ja kohapõhist lähenemisviisi koos pikaajalise visiooniga. ELi linnade tegevuskava on selle nõudega kõigiti kooskõlas.

Linnad on ELi majanduskasvu olulised taganttõukajad. Enamik kodanikke elab just linnades, kus luuakse peamine osa sisemajanduse koguproduktist, kus rakendatakse suurt hulka ELi poliitikast ja õigusaktidest ning kus kulutatakse märkimisväärne osa ELi vahenditest. Lisaks sellele on linnad avatud innovatsioonis osalejad, võimaldades integreeritud ja uudsete lahenduste loomisse, kujundamisse ja rakendamisse kaasatud erinevate sidusrühmade vahelist mitmetasandilist ja -mõõtmelist ning mitut valdkonda hõlmavat koostoimimist.

Ühtlasi on linnad kohad, kus saab ära kasutada linnakeskkonnast tulenevaid võimalusi (nt vähesaastavale tehnoloogiale üleminek, ringmajandus, keskkonnahoidlik liikuvus, kultuurielu jne). Samas avaldavad linnadele tugevat mõju mitmed probleemid ning just linnades on kõige parem neile lahendusi otsida. Probleemid võivad olla seotud üleilmsete raskustega (nt töötus, ränne, kliimamuutuste tõttu süvenenud katastroofide mõjud, veenappus, säästev tootmine ja tarbimine või bioloogilise mitmekesisuse vähenemine, hall ja varimajandus), kuid need võivad tuleneda ka kohalikest, linnakodanike elukvaliteediga tihedas seoses olevatest teemadest (õhukvaliteet, puhkekohad, liiklustihedus ja müratase, veesaaste jne). Valges raamatus Euroopa tuleviku kohta rõhutatakse paljude eurooplaste arvamust, et „liit jääb nende jaoks liiga kaugeks või et see sekkub liialt nende igapäevaellu“ . Kuna linnad on üks kodanikele lähemaid valitsemistasandeid, võib koostöö linnadega tuua ELi inimestele lähemale. Seetõttu peaks EL ja linnad koos liikmesriikide, piirkondade ja sidusrühmadega tegema ühiselt tööd selle nimel, et kohandada oma poliitika linnade vajadustele vastavaks ja parandada seeläbi märgatavalt inimeste igapäevaelu.

Linnade probleemide esiletõstmine ei ole tõusuteel mitte üksnes ELis, vaid ka kogu maailmas, kus EL ja selle liikmesriigid on aktiivselt osalenud uue linnade tegevuskava kujundamises. Viimane kajastab ja kindlustab Amsterdami pakti põhimõtteid ja peamisi sõnumeid. Uue linnade tegevuskavaga luuakse linnastumise ja kestliku arengu vahele vastastikku kasulik seos ning suunatakse linnaarengupoliitikat ja linnaarengu rahastamist järgneva 20 aasta jooksul. ELi linnade tegevuskavaga edendatakse väliskoostööd säästvate linnade rajamiseks kõikjal maailmas ning suurendatakse võimalusi kaasavaks, turvaliseks, vastupidavaks ja kestlikuks linnaarenguks Euroopa uue arengukonsensuse ning väljatöötamisel oleva kolmandate riikide linnu ja kohalikke omavalitsusüksusi käsitleva komisjoni talituste töödokumendi raames. Euroopa Liidu Nõukogu on tunnistanud, et ELi linnade tegevuskava on peamine vahend, mille abil uut linnade tegevuskava saab Euroopa Liidus ellu viia .

ELi linnade tegevuskava annab olulise tõuke mitmele teisele rahvusvahelisele kokkuleppele. Eelkõige kehtib see kestliku arengu tegevuskava kohta aastani 2030, mille kestliku arengu 11. eesmärgis nõutakse, et linnad ja elukeskkond oleksid kaasavad, turvalised, vastupidavad ja säästvad, aga ka teiste linnadega seotud eesmärkide kohta. See toetab ka Pariisi kliimakokkulepet, mis on esimene õiguslikult siduv üldine ja ülemaailmne kliimalepe, milles tunnistatakse linnade olulist rolli heitkoguste kärpimisel, samuti Sendai katastroofiohu vähendamise raamistikku . Lõpetuseks on see andnud inspiratsiooni ka hiljuti vastu võetud Vahemere Liidu linnade tegevuskavale.

Käesoleva aruande eesmärk on kirjeldada ELi linnade tegevuskava rakendamise sissejuhatavat etappi ja esialgseid tulemusi kuni 2017. aasta oktoobrini. Aruande esimeses osas käsitletakse rakendamist ja tuuakse esile töömeetodi põhiaspektid. Teine osa on pühendatud tulemustele ning selles tutvustatakse ELi linnade tegevuskava senist mõju poliitikakujundamisele, samuti mõningaid esialgseid ettepanekuid, mis on esimestes tegevuskavade projektides tehtud parema õigusliku reguleerimise ja rahastamise ning paremate teadmiste kohta.

2.Rakendamine

ELi linnade tegevuskava on raamiks kõikidele linnapoliitika algatustele. Seetõttu peaks seda rakendama kõik asjakohased osalejad kõikidel tasanditel.

Põhiroll on partnerlustel (komisjoni, liikmesriikide, linnade ja sidusrühmade ekspertide rühmadel). Partnerlused hõlmavad igas etapis kõiki valitsemise tasandeid, mis töötavad võrdsetel alustel, jagades seega vastutust tulemuste eest ja tehes igapäevaselt koostööd. Nendeks valitsemise tasanditeks on ELi institutsioonid ja nõuandvad asutused, liikmesriikide ministeeriumid ning piirkondlikud ja linnade ametiasutused, samuti sidusrühmad. Pärast aastast kogemust peavad liikmed sellist töömeetodit väga kasulikuks, kuna sellega soositakse omaksvõttu ja parandatakse tehtavat sisuliselt.

Amsterdami paktis on ära märgitud kaksteist prioriteetset ainevaldkonda. Need valiti välja, võttes arvesse strateegia „Euroopa 2020“ nutika, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu prioriteete ning need on: rändajate ja pagulaste kaasamine; vaesus linnades; elamumajandus; õhukvaliteet; ringmajandus; töökohad ja oskused kohalikus majanduses; kliimamuutustega kohanemine (sealhulgas rohelise taristu lahendused); energiaalane üleminek; säästev maakasutus ja looduspõhised lahendused; linnaline liikumiskeskkond; digitaaltehnoloogiale üleminek ning uuenduslikud ja vastutustundlikud riigihanked. Nimetatud prioriteetsete ainevaldkondadega tegeletakse, võttes arvesse hulka valdkondadevahelisi küsimusi, mis kajastavad mõningaid olulisi ELi põhimõtteid, eriti nende territoriaalset mõõdet: linnade ja maapiirkondade vahelise hea koostöö vajadust; väike- ja keskmise suurusega linnade tähtsust; lisaväärtust, mille annab hea linnaplaneerimine, sest see võib mõjutada valglinnastumist ja tegevust kesklinnades; seoseid rahvusvahelise mõõtmega, eelkõige uue linnade tegevuskava ja kestliku arengu eesmärkidega; soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise üldpõhimõtet jne.

Partnerluste raames analüüsitakse probleeme ja kitsaskohti, et anda soovitusi suunatud, konkreetseteks ja rakendatavateks meetmeteks, tehes seda tegevuskavas, mis tuleb lõplikult vormistada kahe aasta jooksul partnerluse töö algusest. Nende üksmeelselt vastuvõetud ettepanekud hõlmavad õigusliku reguleerimise, rahastamise ja teadmiste parandamist, kuid võivad puudutada ka poliitikat, valitsemist ja tavasid. Niisugune lähenemisviis arvestab linnade mitmekesisust ja nende laiemat territoriaalset keskkonda, et edendada liidu territoriaalse ühtekuuluvuse eesmärki.

Kõik kaksteist partnerlust on loodud kolmes etapis alates 2016. aasta maist kuni 2017. aasta juunini (neli partnerlust Madalmaade eesistumise, neli Slovakkia eesistumise ja neli Malta eesistumise ajal). Osalevad liikmesriigid ja linnad on välja pakkunud liikmesriigid, Euroopa Regioonide Komitee, võrgustik Eurocities, Euroopa Kohalike ja Piirkondlike Omavalitsuste Nõukogu, samuti programm URBACT, ning need valis välja linnaküsimustega tegelev peadirektorite rühm. Oma huvi partnerlustes osalemise vastu näitas üles suur hulk linnu ja partnereid (kokku saadi ligikaudu 250 avaldust). Partnerlused hõlmavad väga erinevaid osalejaid: 22 liikmesriiki, 84 linna, 13 komisjoni peadirektoraati, kahte linnade liitu (Eurocities ning Euroopa Kohalike ja Piirkondlike Omavalitsuste Nõukogu), Euroopa Investeerimispanka (kaheksas partnerluses) ning mitmeid sidusrühmi, näiteks liite, vabaühendusi, teadus- ja haridusasutusi ning äriesindusi (nt kodututega töötavate siseriiklike organisatsioonide Euroopa föderatsioon (European Federation of National Organisations Working with the Homeless), kohaliku transpordiga tegelev Euroopa linnade ja piirkondade võrgustik Polis, Housing Europe). Tasub ka toonitada, et partnerluste koosseis on tasakaalustatud, sest hõlmatud on enamik liikmesriike, igasuguse suurusega ning igasuguse majandusliku ja sotsiaalse arengu tasemega linnad kõikjalt EList, samuti mõned linnade piirkondlikud võrgustikud ja piirkonnad.

Selleks et tagada partnerluste töövõime, on nende suurus piiratud 15–20 liikmega. Seetõttu on eriti oluline, et töö oleks täiesti läbipaistev ja kuulda võetaks ka neid, kes partnerluse koosseisu ei kuulu. Selleks kasutatakse interaktiivset veebisaiti „Futurium“, mis võimaldab kõigil huvitatutel saada teavet ja anda tagasisidet (nt partnerluste väljapakutud esimeste tegevuskavade projektide kohta), seminarisarja ning ka kõrgetasemelist konverentsi „Cities Forum“, mida korraldab komisjon iga kahe aasta tagant.

ELi linnade tegevuskava kohaselt tuleb probleemidega tegeleda kompleksselt. Prioriteetsed ainevaldkonnad nõuavad eri poliitikavaldkondade ekspertide panust ja koostööd. Näiteks on õhukvaliteedi parandamine võrdselt seotud nii transpordi, energeetika, loodusvarade säästva majandamise, looduspõhiste lahenduste, tervishoiu, valitsemise, elamumajanduse, taristu, ettevõtluse, ehituse, finantsmudelite kui ka teadustegevuse ja innovatsiooniga seotud küsimuste lahendamisega.

Kooskõlas selle lähenemisviisiga osalevad partnerluste töös erinevate Euroopa Komisjoni peadirektoraatide eksperdid, mis tagab eelkõige selle, et tööga hõlmatakse kõik ELi linnu käsitlevad poliitikavaldkonnad ja meetmed ning tehakse koostööd, millega välditakse dubleerimist, tekitatakse vastastikune täiendavus ja luuakse sünergiline toime. Selleks, et kindlustada linnaprobleemide kõikehõlmav käsitlus ja kokkusobivad ettepanekud nende lahendamiseks, kooskõlastavad partnerlused tööd ka omavahel.‎

3.Esimesed tulemused

3.1.Mõju poliitikakujundamisele