1.Sissejuhatus

Alanud on üleminek vähese süsinikuheitega energiasüsteemile ja majandusele. Energiasüsteemi ümberkujundamisega kaasnevateks põhjalikeks muudatusteks läheb vaja ulatuslikku ühiskondlikku ja poliitilist toetust. Energiahind ja energiakulu (hind korrutatuna tarbimisega) peaksid suunama turgu ümber kujundama, et saavutada kliimaneutraalne majandus ning ühtlasi hoida energia hind kodanike ja ettevõtjate jaoks taskukohane. COVID-19 kriisist tingitud keerulisel ajal on veelgi olulisem tagada, et energiasüsteem kujundataks ümber õiglaselt. See täiendab meie jõupingutusi majanduse taastamisel, tagab meie tööstusele võrdsed võimalused ja hoiab energia kodumajapidamise jaoks taskukohase. Energiasüsteemi edukas ümberkujundamine kliimaneutraalsuse saavutamiseks aastaks 2050, nagu on ette nähtud Euroopa rohelises kokkuleppes, eeldab taskukohast energiat ja elavdab investeeringuid tehnoloogiatesse, mida on vaja süsinikuheite edasiseks vähendamiseks. Praegu on rakendamisel pakett „Puhas energia kõikidele eurooplastele“ ja ettevalmistamisel mitu rohelise kokkuleppe algatust energia-, maksu- ja kliimapoliitika valdkonnas. Nendega koos aitab energiahindade ja -kulude jälgimine paremini mõista meie praeguse poliitika mõju ning annab kasulikke teadmisi tulevaste ettepanekute ettevalmistamiseks.

Käesolevas aruandes esitatakse põhjalik teave, mis aitab aru saada energiahindade ja -kulude muutumisest Euroopa Liidus. Selles analüüsitakse elektri, gaasi ja naftasaaduste energiahindade suundumusi, vaadeldes üksikasjalikult turgu ja õigusalaseid stiimuleid ning esitatakse rahvusvahelisi võrdlusi. Samuti hinnatakse energiakulude olulisust ja mõju meie majandusele, ettevõtjatele ja kodumajapidamistele. Selleks on aruandes analüüsitud Euroopa Liidu energiaimpordi maksumuse muutumist, energiakulude osakaalu enam kui 40 tootmis-, põllumajandus- või teenusesektoris ning energiakulutuste mõju kodumajapidamise eelarvele sissetulekutaseme järgi. Aruandes käsitletakse ka energiamaksude olulisust maksutulu allikana ja mitmesuguseid energiatoodetele kehtestatud makse. Peale selle antakse ülevaade tegelikest hindadest elektritootmistehnoloogiate kaupa ja analüüsitakse, kuidas need koos muude tuluallikate ja kuludega mõjutavad kasumlikkust.

Nii nagu aruande 2016. ja 2018. aasta versioonid, põhineb ka see aruanne andmetel ja analüüsil, mis on saadud komisjoni tööst ja välisuuringutest, mis võimaldavad paremini aru saada energiahindade ja -kulude suundumustest Euroopas viimastel aastatel. Aruandes on eelistatud üldsusele kättesaadavaid statistilise teabe allikaid, mida täiendavad mitmed spetsiaalselt kogutud andmed, juhul kui avalikud andmed puuduvad või on liiga kokkuvõtlikud. Käesoleva aruande statistika ja analüüsid ei ole täielikult võrreldavad eelmiste väljaannetega, sest pärast Ühendkuningriigi lahkumist Euroopa Liidust käsitletakse 27 ELi liikmesriigi andmeid. Kui aruande eelmised väljaanded hõlmasid ka energiatoetusi, siis nüüd on see teema paigutatud iga-aastase aruande lisasse energialiidu olukorra kohta.

Varasemate perioodide kohta on esitatud andmeid kuni 2018. aastani, mõnel juhul 2019. aastani. Kuid COVID-19 pandeemia suure mõju tõttu energiahindadele ja -kuludele lisati aruandesse võimalust mööda uusi andmed, et saada võimalikult ajakohane ülevaade. Kahe eelmise versiooniga võrreldes ei ole käesolev aruanne COVID-19 pandeemia tõttu mõnel juhul sama põhjalik, eelkõige tööstuse valdkonnas. Mõne suure energiakasutusega sektori puhul on see mõnevõrra vähendanud rahvusvaheliste võrdluste ulatust ning energiahindade ja -kulude olulisuse hindamise põhjalikkust.

2.Energiahindade suundumused

2.1 Elektrihinnad

2016. aastal alanud hulgihindade tõus saavutas elektriturul kõrgpunkti 2018. aasta lõpus. 2019. aastal alanesid hulgihinnad järsult kütuse hinnalanguse, nõudluse vähenemise ja taastuvenergia tootmise kiire laienemise tõttu. Hinnad ei alanenud Euroopas ühtlaselt ja see tõi kaasa piirkondlike turgude hinnaerinevuse suurenemise. Võrreldes sama perioodiga 2019. aastal langesid 2020. aasta esimesel poolel hinnad mõnedel Lõuna-Euroopa piirkondlikel turgudel kuni 30 % ja mõnedes põhjapoolsetes piirkondades kuni 70 %. Ebaühtlast hinnalangust võib seletada ebapiisava ülekandevõimsusega, taastuvenergia tootmise ebaühtlase kasvuga eri turgudel ja märkimisväärselt kõrgema CO2 hinnaga, mis avaldas mõju eelkõige nendele liikmesriikidele, kus fossiilkütuste osakaal elektritootmisstruktuuris on suurem. See toob esile vajaduse teha täiendavaid investeeringuid võrgu paindlikkusse, piiriülesesse võimsusesse ja taastuvatesse energiaallikatesse, eelkõige selle poolest mahajäänud liikmesriikides. See peaks aitama hulgihindu ühtlustada.

COVID-19 negatiivne mõju majandustegevusele tõi 2020. aastal kaasa elektrinõudluse märkimisväärse languse, mis koos taastuvenergia osakaalu suurenemise ja gaasi hinna langusega on viinud elektri hulgihinna väga madalale. Ka hulgiturgudel on negatiivsed elektrihinnad muutunud palju sagedasemaks ja levinumaks. Selline olukord, kus elektritootjad peavad maksma oma toodangu müügi eest, tuleneb ebapiisavatest ühendustest süsteemide vahel ja/või mõnest elektritootjast, kellel puudub tehniline paindlikkus või majanduslik stiimul tootmist vähendada.

Rahvusvahelises võrdluses on Euroopa paigutus olnud viimastel aastatel üsnagi stabiilne. Elektrienergia hulgihind on 27 ELi liikmesriigis olnud madalam kui Jaapanis, Austraalias ja Brasiilias, kuid kõrgem kui USAs, Kanadas ja Venemaal. COVID-19 tõttu on energianõudlus (sealhulgas elektrinõudlus) kogu maailmas märkimisväärselt vähenenud. Kuid elektrienergia hinnalanguse kiirus on olnud erinev, sõltudes piirkondlike energiaallikate jaotusest, ilmastikutingimustest ja COVID-19 mõju suurusest.

Joonis 1. Elektrienergia hulgihinnad; kõige madalamad ja kõrgemad piirkondlikud hinnad ning erinevused