Õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise leping ning eelkõige selle artikli 169 lõike 2 punkt b. Kavandatud liidu programm aitab kaasa tarbijakaitse kõrge taseme tagamisele ning tarbijatele ühtsel turul finantsteenuste valdkonnas keskse koha andmisele liikmesriikide poliitika toetamise ja täiendamise teel, millega püütakse tagada, et kodanikud saavad täielikult osa siseturu hüvedest ning nende ohutus, õiguslikud ning majandushuvid on seejuures nõuetekohaselt esindatud ja kaitstud. Kooskõlas komisjoni poolt mitmeaastase finantsraamistiku raames vastu võetud seadusandliku poliitikaga tehakse ettepanek kehtestada käesolev rahastamisprogramm määruse kujul.

Käesolev liidu programm täiendab selliseid käimasolevaid poliitilisi algatusi, nagu tegevused, mida on alates 2010. aastast läbi viinud finantsteenuste kasutajarühm või muud eksperdirühmad, mis on moodustatud komisjoni või Euroopa järelevalveasutuste (nt sidusrühmade järelevalveasutused) abistamiseks liidu poliitika kujundamises finantsteenuste valdkonnas.

Nende toetusesaajate kaasrahastamine 2017. aastal samade põhimõtete alusel on ainus võimalus, millega tagatakse, et vastavalt hindamisele alates 2012. aastast saavutatud tulemused ja mõju tõenäoliselt edasi püsivad. See võimaldab täiendavalt suurendada oma huve esindavate finantsteenuste tarbijate, muude lõppkasutajate ja sidusrühmade kaasamist finantssektoriga seotud liidu poliitikakujundamisse.

Hindamise käigus jõuti järeldusele, et katseprojekti ja ettevalmistava meetme poliitilised eesmärgid olid üldiselt saavutatud. Samas rõhutati hindamises, et kumbki organisatsioon ei olnud ilma liidu rahastamiseta rahaliselt jätkusuutlik, hoolimata jõupingutustest mitmekesistada oma ressursse nende kolme aasta jooksul. Juhul kui 2017. aastast rahastamine peatatakse, oleksid organisatsioonid sunnitud oma tegevust oluliselt vähendama või selle üldse lõpetama, mis tähendaks, et poliitika eesmärke ei saa enam saavutada. Samamoodi on kaasrahastamise määra vähendamine riskantne, kuna mõlemad organisatsioonid on sel juhul sunnitud viivitamatult vähendama töötajate arvu, piirates juba oma tegevust 2017. aastal ning tõenäoliselt peataks selle üsna kiiresti.

Selles kontekstis käivitas komisjon 2011. aasta lõpus katseprojekti, mille eesmärk oli anda toetusi finantsteadmiste keskuse arendamiseks, et sellest saaksid kasu lõppkasutajad ja sektorivälised sidusrühmad, ning suurendada nende suutlikkust osaleda liidu poliitika kujundamises finantsteenuste valdkonnas. Pärast järjestikuseid avatud projektikonkursse andis komisjon ajavahemikus 2012–2015 tegevustoetust kahele Brüsselis asuvale mittetulundusühendusele, Finance Watchile ja Better Finance'ile.

Komisjon tuvastas samuti, et ressursside ja ekspertide eriteadmiste nappus nende organisatsioonide hulgas, mis esindavad neid sidusrühmi, kujutab endast takistust nende aktiivsele osalemisele aruteludes liidu poliitika kujundamise kohta finantsteenuste valdkonnas. Tarbijaorganisatsioonidel ega kodanikuühiskonna organisatsioonidel ei ole olnud piisavaid ressursse, et hõlmata nõuetekohaselt mitmeid sageli väga tehnilisi teemasid ning anda asjaomast sisendit liidu poliitika kujundamisse finantsteenuste valdkonnas. See oli mitterahuldav, sest komisjon ei saanud kõige laiemast võimalikust hulgast arvamustest ja sisenditest kasu ning mõned kodanikuühiskonna organisatsioonid leidsid, et seda on põhjendamatult mõjutanud sektori panus.

Finantsteenuste tarbijad hõlmavad tervet rida füüsilisi isikuid, kes kasutavad finantsteenuseid või taotlevad nende kasutamist, sealhulgas jaeinvestorid, hoiustajad, kindlustusvõtjad, pensionifondis osalejad ja laenuvõtjad. Kuigi käesoleva ettepaneku keskpunktis on tarbijad, võivad selle eesmärgid olla olulised ka muudele finantsteenuste lõppkasutajatele, kes kasutavad finantsteenuseid või taotlevad nende kasutamist seoses kaubandus-, äri- või kutsetegevusega. Euroopa Komisjon on võtnud mitmeid meetmeid, tagamaks, et finantsteenuste tarbijate ja muude lõppkasutajate arvamusi võetaks kuulda, eelkõige seoses i) 2010. aastal loodud finantsteenuste kasutajarühmaga, mis tegutseb foorumina, kus sektoriväliste sidusrühmade esindajaid teavitatakse regulaarselt väljatöötamisel olevate finantsteenustega seotud poliitika küsimustest ning kutsutakse üles väljendama oma arvamust ja huve ning andma soovitusi kavandatud õigusloomealgatuste kohta ning ii) tarbijate ja kodanikuühiskonna organisatsioonide esindajate süstemaatilise kaasamisega erinevatesse eksperdirühmadesse, mis on moodustatud komisjoni või Euroopa järelevalveasutuste abistamiseks finantsteenuste valdkonnaga seotud töös.

Aastal 2007 kõigutas finants- ja majanduskriis finantsteenuste lõppkasutajate ja eriti tarbijate usaldust finantsteenuste valdkonnas. Seepärast leidsid Euroopa seadusandjad, et tarbijate ja muude finantsteenuste lõppkasutajate probleeme tuleb süstemaatiliselt ja piisavalt võtta arvesse, et taastada kodanike usaldus finantssektori vastu.

Proportsionaalsus

Ettepanek on kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega. Nagu tehti kindlaks finantsmäärust käsitleval komisjoni ettepanekuga kaasneval eelhindamisel, ei lähe käesolev määrus kaugemale selle eesmärkide saavutamiseks vajalikust selleks, et säilitada eelmise katseprojekti ja ettevalmistava meetme kaudu seni saavutatud mõju. Liidu rahastamine on kavandatud kahe täpselt kindlaks määratud toetusesaaja puhul, kelle tegevust, väljundeid ja mõju on hinnatud 2015. aastal. Praeguse institutsionaalse raamistiku alusel tagatakse uue rahastamiskorraga stabiilne, usaldusväärne ja piisav rahastamine, et saavutada poliitilised eesmärgid. Rahalist toetust antakse vastavalt tingimustele, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määruses (EL, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju, ning komisjoni 29. oktoobri 2012. aasta delegeeritud määruses (EL) nr 1268/2012, mis käsitleb määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 kohaldamise eeskirju.

Vahendi valik

Kõige sobivam õigusakt, mida kasutada käesoleval juhul artikli 169 lõike 2 punkti b alusel selleks, et luua liidu programm, mille eesmärk on toetada teatavaid tegevusi, mis suurendavad tarbijate ja muude lõppkasutajate, samuti sidusrühmade kaasamist, kes esindavad oma huve liidu poliitika kujundamises finantsteenuste valdkonnas, on määrus.

3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

Olemasolevate õigusaktide järelhindamine

Vastavalt järelhindamisele leiab komisjon, et katseprojekti ja sellele järgneva ettevalmistava meetme eesmärgid on üldiselt saavutatud. Üldine eesmärk moodustada Euroopa finantseksperdikeskus on saavutatud sellega, et tekkinud on kaks teineteist täiendavat eksperdikeskust. Mõlema toetusesaaja rakendatud tegevusega panustati sellesse, et Euroopa poliitikakujundajatele edastati muid arvamusi kui neid, mida on väljendanud finantssektor asjaomasel perioodil, ning oldi edukas asjaomase teabe edastamisel laiemale avalikkusele. Nii Finance Watch kui ka Better Finance on alates 2012. aastast teinud tihedat koostööd liidu poliitikakujundajatega, nagu tõendab nende osalemine erinevatel kohtumistel ja aruteludel liikmesriigi parlamendis või Euroopa Parlamendis. Nende ekspertteadmised, mida jagatakse mitmes väljaandes ja konsultatsioonide vastustes, võimaldas neil tuua avalikku mõttevahetusse oma sõnumi. Viimasena saavutasid mõlemad suutlikkuse vahetada tõhusalt teavet, mis võimaldas neil oma liikmeid ja isegi laiemat avalikkust teavitada finantssektoris arutlusel olevate küsimuste kohta. Finance Watch ja Better Finance on töötanud erinevate poliitikavaldkondadega ja suhelnud erinevate sihtrühmadega, kuid koos on nad oma tegevuse kaudu hõlmanud enamiku liidu finantspoliitilisest tegevuskavast alates 2012. aastast.

Finance Watch loodi tänu nendele liidu toetustele ning sellele laekus ajavahemikus 2012–2014 rahalist toetust summas 3,04 miljonit eurot. Hindamise käigus leiti, et selle töökorraldus, töötajad ja tegevus on väga vajalikud selleks, et saavutada katseprojekti ja ettevalmistava meetme eesmärke. Finance Watch keskendus selgelt kriisile järgnenud finantsreformikavale ning hõlmas ajavahemikus 2012–2014 märkimisväärse osa liidu poliitilisest tegevuskavast. Selle perioodi jooksul esitatud ekspertteadmised (uurimisaruanded, seisukohavõtud, konsultatsioonide vastused, pressiteated) võeti üldiselt hästi vastu. Teabevahetuse seisukohast lõi Finance Watch asjaomase veebisaidi, samuti õnnestus sellel saada suhteliselt ulatuslikku kajastamist meedias ning korraldada alates 2012. aastast kaks kõrgetasemelist iga-aastast konverentsi. Leiti, et organisatsioon on vähem tõhus lõppkasutajate, tarbijate suutlikkuse suurendamisel osaleda liidu poliitika kujundamisel finantssektoris ning seda võiks seostada selle ebaühtlase liikmelisusega (madal suutlikkus väljaspool Brüsselit). Selle aastane eelarve ulatus keskmiselt 1,8 miljoni euroni, kusjuures peaaegu kaks kolmandikku ressurssidest investeeriti kõrgelt kvalifitseeritud töötajate palkamiseks (14 töötajat), et täita oma ülesandeid. Organisatsiooni kulusid iga väljundi kohta (väljaanded, üritused ja kohtumised, teabevahetus) hinnati ajavahemikus 2012–2014 stabiilseks.

Kolme aasta jooksul sai Better Finance 0,90 miljoni euro väärtuses tegevustoetusi. Organisatsioonil õnnestus moodustada finantseksperdikeskus, mis keskendus peamiselt väikeinvestorite, väikeaktsionäride, hoiustajate ja muude finantsteenuste lõppkasutajate huvidele kooskõlas selle liikmeskonna ja piiratud ressurssidega. Better Finance'i töökorraldust, liikmeid ja tegevust on hinnatud väga oluliseks seoses teatavate poliitikavaldkondade katseprojekti eesmärkidega. Samas hinnati selle sekretariaat olevat mõnevõrra habras sekretariaadi piiratud suuruse (5 töötajat), finantsekspertide piiratud arvu ja sellel perioodil kogetud raskuste tõttu, et olla suuteline hoidma stabiilseid ressursse. Seoses selle tegeliku mõjuga liidu poliitikakujundamisele leiti, et organisatsioon on tõhus koos Brüsselis asuvate liidu poliitikakujundajatega mitmes teatavas teemas ning võib-olla isegi rohkem teise ja kolmanda tasandi õigusaktide valdkonnas koostöös Euroopa järelevalveasutustega. Tänu liidu tegevustoetustele suutis Better Finance tõhusalt suurendada oma teabevahetuse potentsiaali, töötades välja professionaalse veebisaidi ning palgates pühendunud töötajad. Selle uurimistöö keskendus asjaomasel perioodil suures osas pensionidele.

Alates 2012. aastast on mõlemat toetusesaajat rahastatud kuni 60 % ulatuses nende abikõlblikest kuludest liidu toetuste kaudu ning nad jäävad liidu rahastamisest suuresti sõltuvaks. Vaatamata regulaarsetele püüdlustele õnnestus Finance Watchil ligi meelitada üksnes üks teine stabiilne ja oluline rahastaja, Adessium Foundation, mille panus ei ole pärast 2016. aastat kinnitust leidnud. Finance Watchi liikmed seda kahjumit tõenäoliselt ei kompenseeri. Better Finance'i seisukohast näib olukord isegi hullem. Lisaks toetusele on organisatsioon hindamisperioodi ajal (2012–2014) saanud olulist ja korduvat toetust ühe oma liikme käest. Selline toetuse oluline vähendamine 2015. aastal võib osutuda ohuks Better Finance'i jätkusuutlikkusele.

Kui vaadata käesolevast katseprojektist ja ettevalmistavast meetmest tulenevat liidu lisandväärtust, siis leiti hindamise käigus, et mõlemad organisatsioonid annavad kahtlemata lisandväärtust liidu poliitika kujundamisse finantsteenuste valdkonnas. Liidu tasandil on vähe organisatsioone, mis esindavad tarbijate üldist huvi, ning puuduvad kodanikuühiskonna organisatsioonid, mis keskenduvad spetsiaalselt finantssektorile ja selle regulatsioonile. Ajavahemikus 2012–2014, kui korraldati iga-aastased projektikonkursid, ei ilmnenud ühtegi alternatiivset algatust Finance Watchile ega Better Finance'ile. Hindamise käigus leiti, et mõlemad organisatsioonid andsid oma tegevuse kaudu lisandväärtust seoses oma liikmesriikide liikmete tegevusega ning Euroopa tarbijad said sellest kasu viisil, mida liikmesriikide tarbijate huvirühmad ei ole teha suutnud.

Konsulteerimine sidusrühmadega

Järelhindamine sisaldas suunatud konsultatsiooni, mis hõlmas ulatuslikku veebipõhist küsitlust ning kõikide asjaomaste sidusrühmade suunatud intervjuusid:

–kõik toetusesaajate liikmed (nii organisatsioonid kui ka üksikisikud);

–mitmed poliitikakujundajad, sealhulgas Euroopa Parlamendi liikmed (Euroopa Parlamendi liikmed peamiselt majandus- ja rahanduskomisjonist), Euroopa Komisjoni ametnikud (FISMA ja JUST), kolme Euroopa järelevalveasutuse esindajad ja riikide ametiasutuste esindajad;

–rahastajad, toetusesaajate muud rahastajad;

–tarbijaorganisatsioonid;

–pangandussektori esindajad;

–rahanduseksperdid;

–finantssektoriga seotud mõttekojad.