SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Vahemere lääneosa on üks Vahemere piirkonna arenenumaid kalapüügi allpiirkondi. Sealt saadakse ligikaudu 31 % kogu lossitud saagist (1,35 miljardit eurot 4,76 miljardi euro suurusest kogusummast) ja seal tegutseb ligikaudu 19 % ametlikult teatatud Vahemere kalalaevastikust.

Põhjalähedaste liikide püük ei anna küll suurimat osa lossitud saagist, kuid kalurid on sellest nende liikide suure kaubandusliku väärtuse tõttu väga huvitatud. Põhjalähedaste liikide püük Vahemeres on väga keeruline ning hõlmab paljusid kala- ja koorikloomaliike. Vahemere lääneosas püütakse põhjalähedastest liikidest peamiselt euroopa merluusi (Merluccius merluccius), harilikku meripoisurit (Mullus barbatus), hiidlehthännakut (Aristaeomorpha foliacea), roosat süvahännakut (Parapenaeus longirostris), punakat aristiidi (Aristeus antennatus) ja norra salehomaari (Nephrops norvegicus). Kõnealune püük hõlmab paljusid liike ja osa kalavarusid liigub mitme liikmesriigi territoriaalvetes. Põhjalähedasi liike püütakse peamiselt traalidega, mis on suurima püügivõimsusega ja mida kasutab suurem osa laevastikust, kuid olulised on ka seisevpüünised, nagu abarad, nakkevõrgud, lõkspüünised ja õngejadad.

Põhjalähedaste liikide püüki Vahemere lääneosas korraldatakse praegu nõukogu määruse (EÜ) nr 1967/2006 (edaspidi „Vahemere määrus“) kohaselt vastu võetud riiklike majandamiskavadega. Itaalias on kolm traalereid puudutavat majandamiskava (vastu võetud ühe õigusaktiga 2011. aastal), Prantsusmaal on üks (vastu võetud 2013. aastal) nagu ka Hispaanias (kava jõustus 2013. aastal). Need kavad põhinevad sisendi kontrollimisel, st püügikoormuse piiramisel. See majandamisviis hõlmab tavaliselt selliseid meetmeid nagu püügivahendite ning püügilubade ja kalalaevatunnistuste arvu piiramine, maksimaalse püügipäevade arvu kehtestamine ja püügitegevuse alaline lõpetamine või ajutine peatamine. ELi tasandil võeti 2016. aastal vastu kolmeaastane tagasiheitekava, määruse (EL) nr 1380/2013 (ühise kalanduspoliitika määrus) artikliga 15 kehtestatud lossimiskohustuse täitmiseks liikide puhul, mille suhtes kohaldatakse kalavarude kaitseks kehtestatud alammõõtu. Rahvusvahelisel tasandil võttis Vahemere üldine kalanduskomisjon (GFCM) 2009. aastal vastu soovituse Lioni lahes (Vahemere lääneosa põhjapiirkond) kalapüügipiirangutega piirkonna kehtestamise kohta, et kaitsta kudekogumeid (eriti euroopa merluusi omi) ja tundlikke süvamereelupaiku. Nagu selgub allpool, ei ole need meetmed piisavalt piiravad, et aidata kalandussektoris saavutada Vahemere määruses ja ühises kalanduspoliitikas (ÜKP) sätestatud kaitse-eesmärke.

Enamikku Vahemere lääneosa töönduslikest kalavarudest kasutatakse tasemel, mis on tunduvalt suurem maksimaalse jätkusuutliku saagikuse (FMSY) sihttasemete saavutamisele vastavast kalastussuremuse tasemete vahemikust: selles allpiirkonnas on rohkem kui 80 % hinnatud varudest üle püütud. Peale selle on mõne kalavaru biomass piirangu piirväärtuse (BLIM) lähedal, mis näitab varude hävinemise suurt tõenäosust. Euroopa merluus ja harilik meripoisur on ülepüütumad kalaliigid: nende praegused kasutustasemed on kuni kümme korda kõrgemad FMSY hinnangulistest sihttasemetest. Kuigi paljude muude kalavarude seisund ei ole teada, on need suure tõenäosusega samas olukorras. Mitme 2015. ja 2016. aastal, sealhulgas Catania protsessi osana korraldatud konsultatsiooni käigus nõustusid sidusrühmad valdavalt, et Vahemere kalavarud on olulisel määral üle püütud. Lisaks sellele on Euroopa ja rahvusvahelised teadusringkonnad korduvalt rõhutanud vajadust võtta kiireloomulisi meetmeid ulatusliku ülepüügi vähendamiseks kogu Vahemere piirkonnas.

Käesoleva ettepanekuga püütakse ulatusliku ülepüügi ja ebatõhusa reguleeriva raamistiku probleemi lahendada, kehtestades ELi tasandil esimest korda mitmeaastase kava. Selle eesmärk on saavutada ühise kalanduspoliitika määruse (artikkel 2) eesmärgid Vahemere lääneosa põhjalähedaste liikide püügil, nimelt tagada, et püügitegevus oleks pikas perspektiivis keskkonnasäästlik ja seda korraldataks viisil, mis tagab majandusliku, sotsiaalse ja tööhõivealase kasu. Kava soodustab ka lossimiskohustuse täitmist ja võimaldab rakendada piirkonnapõhist lähenemisviisi, mille puhul asjaomased liikmesriigid oleksid kaasatud majandamismeetmete väljatöötamisse.

Ühise kalanduspoliitika määrusega luuakse üldine raamistik ja määratakse kindlaks olukorrad, kus nõukogu ja Euroopa Parlament peavad vastu võtma mitmeaastased kavad, täpsemalt:

–artiklis 9 on sätestatud mitmeaastase kava põhimõtted ja eesmärgid. Eelkõige tuleks võtta kaitsemeetmeid, et taastada ja hoida kalavarud maksimaalset jätkusuutlikku saagikust ületaval tasemel;

–artiklis 10 on loetletud nõuded mitmeaastase kava sisule. Maksimaalsele jätkusuutlikule saagikusele vastavad mõõdetavad sihttasemed on väljendatud FMSY-vahemikena. Need võimaldavad teatavat paindlikkust segapüügi arvessevõtmiseks ja tagavad suurema kooskõla eri varude majandamismeetmete kehtestamisel, kuna annavad mõningast tegevusruumi. Sihttasemeid täiendavad kaitsemeetmed, mis on seotud preventiivsete ja biomassi piirangu piirväärtustega;

–artikliga 15 nõutakse kavas lossimiskohustuse täitmise täpsustamist, sealhulgas: erisätteid, mis käsitlevad kalapüüki või liike, mille suhtes kehtib lossimiskohustus; erandeid, sealhulgas vähese tähtsusega erandeid kuni 5 % ulatuses kõigi lossimiskohustusega hõlmatud liikide aastasest kogusaagist; sätteid püügi dokumenteerimise kohta; vajaduse korral kalavarude kaitseks alammõõtude kehtestamist, ja

–artikliga 18 on kehtestatud kaitsemeetmete valdkonnas piirkondliku koostöö raamistik. Otsese majandamishuviga liikmesriigid võivad esitada komisjonile ühiseid soovitusi teatavate meetmete võtmiseks, kui komisjonile on antud õigus võtta kavas ettenähtud eesmärkide saavutamiseks vastu rakendusakte või delegeeritud õigusakte. Kavaga kehtestatakse piirkondlik koostöö liikmesriikide vahel eesmärgiga võtta vastu lossimiskohustust käsitlevad sätted ja kehtestada teatavate varude suhtes konkreetsed kaitsemeetmed.

5. jaos antakse ülevaade mitmeaastase kava konkreetsetest sätetest.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

Käesolev Vahemere lääneosa põhjalähedaste liikide püügi mitmeaastast kava käsitlev ettepanek on kooskõlas ühise kalanduspoliitika määrusega ning varasemate mitmeaastaste kavadega Läänemere tursa-, räime- ja kiluvarude, Põhjamere põhjalähedaste kalavarude ja Aadria mere väikeste pelaagiliste liikide kohta.

Vahemere määruses on sätestatud tehnilised kaitsemeetmed, nagu vähim võrgusilma suurus, minimaalsed vahemaad ja sügavused püügivahendite kasutamisel ning lossitava kala alammõõt. Paljud neist asendatakse, kui võetakse vastu komisjoni ettepanek määruse kohta, mis käsitleb kalavarude ja mereökosüsteemide kaitsmist tehniliste meetmete abil.

•Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

Ettepanek ja selle eesmärgid on kooskõlas liidu muude tegevuspõhimõtetega, eelkõige merestrateegia raamdirektiivis sätestatud keskkonnapoliitikaga ning eesmärgiga tagada 2020. aastaks ELi mereala hea keskkonnaseisund.