ET Euroopa Liidu Teataja C 434/1

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Digirevolutsioon tervishoius – mõju ravikindlustusele“

(omaalgatuslik arvamus)

(2017/C 434/01)

Raportöör: Alain COHEUR

Täiskogu otsus 26.1.2017 Õiguslik alus kodukorra artikli 29 lõige 2 – omaalgatuslik arvamus Vastutav sektsioon ühtse turu, tootmise ja tarbimise sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 5.9.2017 Vastuvõtmine täiskogus 20.9.2017 Täiskogu istungjärk nr 528 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 174/0/1

1. Järeldused

1.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee leiab, et tervishoiu valdkonnas toimuvat digirevolutsiooni arvestades on hädavajalik säilitada solidaarsed, kaasavad ja mittediskrimineerivad tervisekindlustussüsteemid kõigi jaoks ning neid edendada. Universaalse tervisekindlustuse eeltingimused on nii kõigi kaasamine kui ka kõigile võrdse juurdepääsu tagamine (digitaalsetele või mittedigitaalsetele) tervishoiuteenustele ja neile pühendumine.

1.2. Kooskõlas varasemate arvamustega (1) leiab komitee, et digiteerimine võib soodustada võrdset juurdepääsu ravile, mis on tervishoiupoliitika oluline eesmärk, kui täidetakse teatud tingimusi: — võrdne territoriaalne kaetus, võttes arvesse digitaalselt alateenindatud alasid (juurdepääs, kiirus); — digitaalse lõhe vähendamine kasutuse seisukohast kodanike, tervishoiutöötajate ja tervisekindlustussüsteemides osalejate vahel; — koostalitlusvõime kogu digitaalses arhitektuuris (andmebaasid, meditsiiniseadmed), et hõlbustada ravi järjepidevust struktuuride sees ja vahel; — tervishoiuandmete kaitse; andmeid ei tohi mingil juhul kasutada patsientide kahjuks.

1.3. Telemeditsiini, ühendatud seadmete, nanotehnoloogia, biotehnoloogia, informaatika ja kognitiivteaduste leviku tulemuseks ei tohi olla see, et üksikisikuid käsitletakse üksnes ühendatud kehadena, keda võib kõikvõimsa arvutiprogrammi abil eemalt analüüsida, kontrollida ja jälgida. Tervishoiutehnoloogia areng toob tegelikkuses kaasa vastupidise olukorra – sellega kinnitatakse uuesti, et inimestevahelised suhted ja sotsiaalsed sidemed on meditsiiniteenuste ja ravi osutamise põhiosa.

1.4. Komitee rõhutab, kuivõrd problemaatiline on kodanike vastutuse ülemäärane suurendamine, julgustades neid oma tervisega seotud küsimusi ise juhtima, ja ülemäärane individualiseerimine. Tänu ennetavale meditsiinile ja ühendatud seadmetele suurenevad teadmised inimeste terviseohtudest ja nende jälgimisest, edendades senisest rohkem individuaalsetele vajadustele vastavaid poliitikameetmeid. Selliste riskide väljaselgitamine ja erinevused üksikisikute vahel tekitavad olulisi eetilisi küsimusi seoses solidaarse kindlustuskaitse säilitamisega.

2. Soovitused

2.1. Komitee tuletab meelde, et digirevolutsiooni edu tagamiseks peavad tulemuslikud tervisekindlustussüsteemid a) rakendama digiteerimist tervishoiuga seotud põhiõiguste mõistmiseks ja kasutamiseks ning mitte nende nõrgestamiseks. Digiteerimine peab olema individuaalset ja kollektiivset suutlikkust tugevdav tegur ning jõuline vahend õiguste tõhustamiseks ja uute tervishoiu korraldamise ja juhtimise vormide arendamiseks; b) kinnitama, et solidaarsus ja universaalsus on meie tervishoiusüsteemi alusväärtused, mille säilitamise eest vastutab igaüks.

2.2. Mingil juhul ei tohi digiteerimise kasutamine viia kollektiivse solidaarsuse tõeliste alustalade ehk tervise- ja sotsiaalsete ohtude ümberjaotamise ja vastastikuseks muutmise põhimõtete kahtluse alla seadmiseni.

2.3. Komitee rõhutab vajadust — arendada ja hõlbustada kodanike võimalusi suurendada oma digikirjaoskust tervishoiu valdkonnas, et soodustada tervishoiuteabe kriitilist käsitlemist; — tagada kvaliteetne tervishoiuteave, eelkõige soodustades tervishoiurakenduste märgistamise/akrediteerimise menetluste kehtestamist; — tugevdada usaldusel põhinevaid suhteid patsientide, tervishoiutöötajate ja tervisekindlustussüsteemides osalejate vahel; — luua nii kasutajate kui ka tervishoiutöötajate vajadustele kohandatud asjakohane koolitussüsteem, et tagada digitaaltehnoloogia tõhus, ohutu ja kaitsev kasutamine ning toetada muutusi tervishoiusüsteemis; — tugevdada sotsiaalset dialoogi esmatähtsa viisina edasiste muutuste osas kokkuleppele jõudmiseks; — võtta kasutusele vahendid isikuandmete ohutu töötlemise tagamiseks, et vältida kindlustusega seotud andmete (juurdepääs, hüvitamine jne) kasutamist kaubanduslikel eesmärkidel, mis ei ole kooskõlas rahvatervise lõppeesmärgiga; — edendada dünaamilist regulatiivset keskkonda, võttes arvesse kogu ökosüsteemi („mitme sidusrühmaga keskkond“) ja tervisekindlustuse organisatsioonide osa usaldusväärse kolmanda osapoolena kindlustatute/liikmetega suhtlemisel; — toetada hüvitatava ravi ja pakutavate heaoluteenuste nomenklatuuri arendamist, võttes arvesse tänu digiteerimisele võimalikke tehnoloogilisi uuendusi; — vastusena kodanike vajadustele toetada üleminekut nn 4P meditsiinile, (2) arendades tervisekindlustusasutuste pakutavaid solidaarsusel põhinevaid teenuseid.

3. Taustteave

3.1. Digiteerimise levik toob tervishoiu valdkonnas kaasa ennenägematu ulatuse ja kiirusega toimuvaid muutuseid. Ühendatud seadmete ja tervishoiuga seotud mobiilirakenduste ulatusliku leviku, suurandmete kasutamise, nanotehnoloogia, biotehnoloogia, informaatika ja kognitiivteaduste arengu ning uute tervishoiuteenuste jõudsalt kasvava pakkumise tõttu viib digiteerimine meie tervishoiusüsteemi ulatusliku ümberkujundamiseni.

3.2. Tervishoiuga seotud digitaalsed uuendused ei piirdu kaugeltki ainult tehnilise või teadusliku mõõtmega, vaid pakuvad mitmesuguseid uuenduslikke kasutusviise. Need uued kasutusviisid kaasnevad ulatuslike sotsiaalsete uuendustega, mis võimaldavad uusi lahendusi tervishoiuga seotud ja sotsiaalsetele vajadustele.

3.3. Sellel on keerukas ökosüsteemis otsene mõju suhetele järgmiste osalejate vahel: a. üksikisikud tervisliku seisundi tundmise seisukohast; b. meditsiinitöötajad ja parameedikud ning nende suhted patsiendiga; c. tervisekindlustussüsteem selle erinevates korralduslikes, halduslikes ja rahastamisvormides.

3.4. Mis puudutab üksikisiku suhtumist oma tervislikku seisundisse, siis suureneb kõigi teadlikkus tervise tähtsusest ja enda eest hoolitsemise viisidest. Meditsiiniteabele juurdepääsemise raskuste ja nii tekkiva teadmatuse tõttu on üksikisikud olnud seni haigestumisohtude suhtes ebakindlad. Nüüd on üksikisikul aga mitmesuguseid vahendeid (näiteks ühendatud seadmed), mis võimaldavad tal oma tervislikku seisundit hinnata ja oma elustiili vastavalt kohandada.

3.5. Teabeallikate kättesaadavusega saab üksikisikust tervishoius osaleja, kes on suuteline tuvastama, võrdlema ja valima oma vajadustega kõige paremini kohandatud tervishoiuteenuse. Nn e-patsiendist on saamas prognoosivas meditsiinis osaleja, tervishoiuandmete looja ning enda ja teiste tervishoius osaleja. Seetõttu on teadlik nõusolek andmekaitse ning andmete integreeritud haldamise ja kasutamise põhitegur.

3.6. Uued tehnoloogiad julgustavad keskenduma pigem haiguste ennetamisele kui ravile. Lisaks võimaldavad need luua tõhusamaid, vähem sekkuvaid ja individuaalsemaid ravivõimalusi, mis on kooskõlas igaühe geneetiliste ja bioloogiliste omadustega, kuna teabe kättesaadavus reaalajas parandab ravi tulemuslikkust.

3.7. Tervishoiutöötajaid innustatakse arendama uusi pädevusi ja uusi tegevusvaldkondi ning seda mitmel tasandil, eelkõige järgmise osas: uus suhtlemisvorm, mis tugineb eeskätt vastastikusele usaldusele patsiendiga, digitaalsete vahendite kasutusoskuse järkjärguline omandamine koolitusmeetmete abil, raviteenuste osutamise tehniliste vormide muutmine ning koostööl ja jagamisel põhinev käsitlusviis koostalitlusvõimeliste süsteemide abil.

3.8. Sotsiaaldialoog peab toetama kõnealuseid muutusi ja tõhustama tervishoiutöötajatele suunatud koolitusmeetmeid.

3.9. Tervisekindlustussüsteemide küsimuses jääb eesmärgiks iga kodaniku juurdepääs tulemuslikele ja kvaliteetsetele nii avalikele kui ka eratervishoiuteenustele. Selles kontekstis avaldatakse suurt mõju tervisekindlustusele, kuna tuleviku eesmärk on luua lahendusi ja isikustatud raviviise enne ohtude tekkimist vastastikkuse põhimõtete alusel, säilitades seejuures tervisekindlustuse traditsioonilise eemärgi võimaldada haigestunud inimestele juurdepääs tervishoiuteenustele.

3.10. Digiteerimise loodavad meditsiinilised uuendused võivad tervisekindlustust põhjalikult muuta. Loodav dünaamika viib meditsiini ja ravi individualiseerimiseni, tuginedes kahele teabeallikale: a. genoomi kaardistamine: kaardistamise võimaldatav prognoositavus võib anda ennetamisele täiesti uue mõõtme (genoomi kaardistamine annab teavet terviseohu tõenäosuse kohta ja ennetamine muutub seetõttu otstarbekamaks) ning tõstatada tervisekindlustuse valdkonnas olulisi küsimusi; b. e-tervishoiu vahendid: nende vahendite hulgas on muu hulgas ühendatud seadmed, mis põhinevad enda hallatavatel andmetel ning võimaldavad üksikisikutel oma tervislikku seisundit mõista ja parandada. Seetõttu tuleb arvestada mitmesuguste küsimuste ja tähelepanekutega. a. Kas kõnealused uued teadmisteallikad võivad viia uute kohandatud pakkumiste ja teenuste loomiseni, mis on kindlustatud isikute kasutusviisidega paremini kooskõlas? b. Kas tulevikus on tervisekindlustus seotud genoomi kaardistamisest tuleneva haigestumistõenäosusega? c. Kas üleminek ravipõhiselt käsitluselt ennetuspõhisele käsitlusele on kindel? Milline on mõju tervisekindlustuse juhtimisele ja rahastamisele keerulises majanduslikus olukorras? Kas isikustatud meditsiinilise ennetamise programme tuleks hüvitada digitaalsete platvormide raames? d. Kas heaolu (3) asendab nüüdsest tervishoidu? Kas tervishoiusüsteemi ümberkorraldamine ei vii holistilise ja vähem ravile keskendunud meditsiini tekkimiseni? e. Kas nende muudatustega muutub põhjalikult nägemus patsiendi ja arsti ning kindlustatud isiku ja kindlustaja vahelistest suhetest, minnes nn vertikaalselt mudelilt üle horisontaalsemale mudelile, milles patsient kõhkleb ja loob nn mitteeksperditeadmisi? f. Kas digiteerimise juhtivate osalejate majandusliku mõjuvõimu arvestades ei tuleks taas teha investeeringuid avaliku sektori ametiasutuste teadus- ja arendustegevusse?

4. Digiteerimise mõju üksikisikule/patsiendile

4.1. Digitaalne üleminek annab üksikisikutele võimaluse tegutseda oma tervisliku seisundi suhtes, olles siiski teadlik teatud tõkete olemasolust sellele juurdepääsul. Suurem juurepääs teadmistele, taristule ja isikustatud uuenduslikele tervishoiuteenustele võiks võimaldada igaühel osaleda oma tervishoiu tagamises, aga ka aidata kaasa teiste tervishoiu tagamisele abistaja, teabe looja ja andmepakkujana.

4.2. Sellist individualiseerimist iseloomustab nn 4P tervishoid, mis on osalusel põhinev: patsiendid ise toodavad meditsiinilisi andmeid ja teostavad nende üle järelevalvet, millele aitab kaasa ühendatud seadmete arvu suurenemine. Areneb suhe patsiendi ja arsti (kes ei ole enam ainus meditsiiniliste teadmiste allikas) vahel. Patsiendist saab aktiivne osaleja; ennetav: patsiendid, kes koguvad regulaarselt teavet oma tervise kohta, on hea tervise säilitamisest üha teadlikumad, mis loob võimaluse suuremal määral ennetamisele suunatud tervishoiuks; isikustatud: üha täpsemate ja mitmekesisemate isikuandmete katkematu voog võimaldab luua ka isikustatuma tervishoiu; prognoosiv: viimaks loob tehnoloogiline areng, mis võimaldab näiteks inimeste täieliku genoomi digiteerimist, võimaluse üha enam prognoosimisele suunatud tervishoiuks.

4.3. Haritus ja uue – digiteerimisega seotud – lõhe tekkimise oht tervishoius

4.3.1. Tervishoiualase harituse all mõistetakse üksikisikute võimet hankida, mõista ja kasutada teavet, et edendada head tervist ja see säilitada. See tähendab sellise isiklike teadmiste, oskuste ja usalduse taseme saavutamist, mis võimaldab võtta meetmeid isikliku ja kogukonna tervise parandamiseks, muutes eluviise ja -tingimusi.

4.3.2. Digiteerimine kipub rõhutama tervishoiuga seotud sotsiaalseid ebavõrdsusi, tugevdades põhjuslikku seost isiku tervisliku seisundi ja tema kognitiivsete võimete (näiteks võime leida ja mõista kvaliteetset teavet tervishoiu kohta) ning rahaliste võimaluste vahel (näiteks võimalus varustada ennast kõige tulemuslikumate seadmetega). Selline ebavõrdsus suureneb eakate, kõige haavatavamate ja nende inimeste puhul, kes elavad digitaaltehnoloogia seisukohast alateenindatud piirkondades.

4.3.3. Tervishoiurakenduste kasutamine nõuab teatavat teadmiste taset, mis võimaldab terviseteabele juurde pääseda, seda mõista, hinnata ja kasutada, et teha igapäevaseid otsuseid tervishoiu, haiguste ennetamise ja tervise edendamise kohta. Madala haritustasemega kaasnevad aga mitmed tervisega seotud ohud, millel on tagajärjed eeldatavale tervena elatavale elueale, enneaegsele surmale, elukvaliteedile ja kuludele üksikisiku ja ühiskonna jaoks.

4.3.4. Sellegipoolest ei tohi tähelepanuta jätta digitaalse lõhe tekkimist meditsiinitöötajate ja parameedikute hulgas. Seda on võimalik takistada, tõhustades haridussüsteemi koolitusprogrammi abil, milles keskendutakse digiteerimise tõttu hooldaja ja hooldatava vahel tekkinud uutele suhetele.

4.4. Vastutuse ülemäärane suurendamine – teine digiteerimisega kaasnev suur oht

4.4.1. Kvantifitseerimise tavad tervishoiu valdkonnas soodustavad tervishoiu individuaalset mikrotasandil haldamist ja vastutuse suurendamist, kahjustades kollektiivsemat käsitlusviisi. Kõnealustest tavadest tulenevalt vastutavad üksikisikud ise oma hea või halva tervisekäitumise eest ning võivad juhtida tähelepanu kõrvale rahvatervise probleemide keskkonnaga seotud või sotsiaal-majanduslikest põhjustest.

4.4.2. Kui jäetakse ennetamata digiteerimise mõju individualiseerimisele, tervishoiuga seotud sotsiaalse ebavõrdsuse suurendamisele ja tervishoiu kaubanduslikumaks muutumisele, võivad sattuda ohtu meie solidaarsusel põhinevad ja universaalsed tervisekindlustuse mudelid.

5. Digiteerimise mõju tervishoiutöötajatele ja nendevahelistele suhetele

5.1. E-tervisekaart kui tervishoiuteenuste korraldamise nurgakivi

5.1.1. Digiteerimine annab võimaluse kõrvaldada tervishoiusüsteemist takistused, hõlbustades teabe jagamist haiglate, eravastuvõttude, tervishoiuvõrgustike ja koduteenuste vahel. Eri osalejate kogutud teabe turvalised ja kiired ülekandmise vahendid on vajalik tingimus patsiendi ravi koordineerimiseks ja üldiseks hoolduseks. Patsiendi valdkonnaülese ravi ja hoolduse järjepidev korraldamine on palju hõlpsam. Kättesaadavus, kiire juurdepääs, andmete vahetamine ja jagamine hõlbustavad meditsiiniliste otsuste tegemist. Digitaalsel andmevahetusel tervishoiutöötajate vahel on ravi kvaliteedile otsesed kasutegurid.

5.1.2. Elektroonilisest tervisekaardist saab patsientide jaoks ravi koordineerimise ja kvaliteedi tagamise vahend tänu andmete jagamisele volitatud osalejate vahel ja eeldusel, et see jagamine toimub patsiendi eelneval nõusolekul, välja arvatud kiireloomulistel juhtudel või kui nõusoleku andmine ei ole võimalik. Elektroonilist digitaalset tervisekaarti reguleerivates eeskirjades käsitletakse kõiki konkreetseid digitaalsete andmete suhtes patsiendile antavaid tagatisi tema eraelu kaitse ja andmetele juurdepääsu valdkonnas. Meditsiinilise ja haldusliku tervisekaardi salastatus tuleb täiel määral tagada.

5.1.3. Elektrooniline tervisekaart võimaldab vältida dokumendi halvast loetavusest tingitud eksitusi (retsept, läbivaatuse saatekiri) ning hõlbustab juurdepääsu ravimiandmebaasidele ja ravimite ohutumat väljakirjutamist, kuna tuginetakse patsiendi konkreetsetele omadustele. Meditsiinipraktika digiteerimine aitab vähendada eksimisvõimalusi ja ravimitekkelisi ohtusid.

5.1.4. Meeldetuletuste ja hoiatuste funktsioon, mida võimaldab tervisekaardi elektrooniliseks muutmine, hõlbustab ennetusmeetme võtmist (vaktsineerimine, sõeluuringud) ja krooniliste haiguste all kannatavate patsientide ja ravimitega seotud teadmiste jälgimist ning aitab parandada patsientidele osutatavate raviteenuste kvaliteeti ja suurendab raviteenuste osutaja pädevust diagnoosimisel ja ravi määramisel.

5.1.5. Kuna patsiendi kohta kogutud teabe digiteerimine aitab parandada meditsiiniliste otsuste tegemise protsessi, oleme lähiaastatel meditsiinitavade põhjaliku muutumise tunnistajateks. Ühtki meditsiinilist diagnoosi ei saa enam anda ilma tehisintellektipõhise eksperdi- või vahendisüsteemita. Selline revolutsioon on genoomika, neuroteaduste ja ühendatud seadmete paralleelse arengu tulemus, mille raames on nüüdsest üksnes masinad võimelised kõiki andmeid koos töötlema.

5.2. Inimese asetamine uute meditsiiniliste praktikate arendamise keskmesse

5.2.1. Tehnoloogiline areng võimaldab ja tugevdab telemeditsiini arengut, avades tee uutele meditsiinilistele ja parameditsiinilistele praktikatele. Telemeditsiinil on järgmised eelised: parem tervishoiuga seotud kaetus isoleeritud piirkondades ja haavatavas olukorras isikute liikumisvajaduse vähendamine, haigete kaugjälgimine, vältides nende haiglasse paigutamist, oskusteabe kaugjagamine, ravihariduse andmine kaugjälgimise ning valdkonnaülese kooskõlastamise kaudu tänu kaugkonsulteerimisele ja oskusteabe kaugjagamisele.

5.2.2. Telemeditsiin, elektrooniline ametialane suhtlus, elektroonilistele dokumentidele üleminek, geograafiliselt hajutatud pädevuste koondamine, intellektuaalsete või meditsiinitehnoloogiliste vahendite jagamine peab võimaldama kokku hoida tervishoiutöötajate aega, mida on seejärel võimalik kasutada patsiendiga otse suhtlemiseks ning mis viib arsti ja patsiendi suhte märkimisväärse paranemiseni.

6. Digiteerimise mõju tervise- ja ravikindlustuse haldamisele

6.1. Suurandmed

6.1.1. Meie tervishoiusüsteemide järkjärguline digiteerimine on vaieldamatult kaasa aidanud ühelt poolt iga kodaniku kindlustusdokumentide haldus- ja rahalisele juhtimisele (ruumi, aja, tarvikute kokkuhoid, suurem tootlikkus, lihtsam ja turvalisem arhiveerimine, keskkonnaga seotud kokkuhoid) ning teiselt poolt ravi osutajate ja haiglate kiiremale hüvitamisele, suurendades seejuures kontrollitoiminguid ja vähendades eksimise ohtu teenuste eest arvete esitamisel.

6.1.2. Dokumendivormide elektrooniliseks muutmine on vähendanud dokumentide edastamise aega – ehkki see ei too otsest kasu ravi kvaliteedi seisukohast – ja lihtsustanud haldustoiminguid. Sellegipoolest lihtsustab see meditsiiniteenuste osutamist, võimaldades arstidel keskenduda rohkem ravimisele ja vähem sellega kaasnevatele vältimatutele haldustoimingutele.

6.1.2.1. Tänapäeval luuakse suurandmeid, kui on kokku kogutud kõik patsientide/kindlustatute andmed, sealhulgas tervishoiurakendustest saadavad andmed. Suurandmed tuginevad suutlikkusele analüüsida kõiki erinevatest allikatest pärit andmeid. Selle eelduseks on vahendite olemasolu, mille abil andmed omavahel siduda ja eraldada automaatsel ja kulutõhusal viisil struktureerimata andmete hulgast kasulik teave.

6.1.3. Tänu rakendustele ei hoita andmeid enam arstide juures, haiglates ega tervisekindlustusasutustes, vaid pilvsalvestust kasutavates seadmetes või platvormidel, mille emaettevõtja ei pruugi tingimata asuda tervisekindlustuse asukohariigis ega isegi mitte Euroopas.

6.1.4. Selle saavutamisel on alustalaks koostalitlusvõime nii Euroopa (digitaalse ühtse turu näol) kui ka riiklikul tasandil. Tuleks välja töötada tervishoiuteabe süsteemide koostalitluse raamistik ja seda rakendada. Selline koostalitlusvõime teabehoidla koondaks põhimõtteid ja standardeid, mida tuleb järgida, et vahetada tervishoiuandmeid turvaliselt, ühendades kõiki e-tervishoiu osalejaid.

6.2. Andmekaitse

6.2.1. Üksikisikute/patsientide jaoks on esmatähtis andmete omandiõigus ja kaitse ning need on ka põhiõigused, mida tuleb austada. Üksikisikud/patsiendid peavad saama oma andmeid vabalt käsutada. See toimub kodanike vaba, teadliku ja alalise nõusoleku andmise teel nende andmete kogumiseks ja kasutamiseks. Sellele lisandub ülekantavuse õiguse tunnustamine ja Blue Buttoni (4) laadi lahenduste loomine üksikisikute isikliku ajaloo kättesaadavaks tegemiseks.

6.2.2. 25. mail 2018. aastal jõustuva isikuandmete kaitse üldmäärusega reguleeritakse kõnealust küsimust Euroopa tasandil. Samuti tuleb arvesse võtta Maailma Arstide Liidu deklaratsiooni terviseandmebaaside ja biopankade eetiliste kaalutluste kohta (Taipei deklaratsioon).

6.3. Põhjalikud muutused tervisekindlustuses

6.3.1. Kindlustuse valdkonnas toimub digiteerimine. Ehkki algselt piirduti väärtuspakkumistega, mis olid seotud teabe ja võrdlemisega (võrdlusvahendid, registreerimine veebis jne) või meditsiiniliste ja haldusdokumentide elektrooniliseks muutmisega, läheb see üksnes tehingutega seotud lülidest märkimisväärselt kaugemale. Uued kvantifitseerimise meetodid, mida teatakse suurandmetena, muudavad märkimisväärselt kindlustussektori majandusmudelit ning nende tulemusel tekivad uued tooted.

6.3.2. See muutus mõjutab tugevalt ja ilmselgelt — kutsealasid, mis on seotud andmete tootmise, säilitamise, tarnimise, töötlemise ja muutmisega algoritmide abil ning millel on suur teabealane lisaväärtus; — patsientide staatust, kellest saavad oma tervise suhtes aktiivsed osalejad ning kes sõltuvad üha vähem tervishoiutöötajatest.

6.3.3. Tehnoloogia ja tervishoiurakenduste arenedes on kõikidel üksikisikutel võimalik oma füüsilist tegevust, toitumist, teistega suhtlemist ehk kõiki oma tervisega seotud näitajaid n-ö esemestada.

6.3.4. Suurandmete kasutamine võiks üksikisikute suhtes tähendada liikumist ohtude katmise ja vastastikuseks muutmise mudelilt käitumisviiside katmise ja kindlustuspakkumise individualiseerimise mudelile, viies ülemäärase individualiseerimiseni. Kui kasumit taotlevatel erakindlustusandjatel näib olevat võimalik sellega üsna loomulikul teel kohaneda, siis võib muutus olla keerulisem vastastikuste kindlustusandjate ja tervisekindlustuse avaliku sektori osalejate jaoks, kelle peamised ülesanded satuksid surve alla.

6.3.5. Tervisekindlustuse haldurid on omalt poolt sellest arengust tulenevalt haavatavas etapis, sest nad on teelahkmel mitmemõõtmelises ökosüsteemis, mis koosneb tootjatest, arstidest, valitsustest, seadusandjatest, investoritest ja patsientidest.

6.3.6. Tervisekindlustuse haldurid peavad tulema toime väga staatilise olukorraga, mis on seotud tundlikke terviseandmeid käsitlevate äärmiselt rangete eeskirjadega, meditsiini- ja haiglasektori keeruka toimimise ja rahastamisega, üsna jäiga ja vähereageeriva väärtusahelaga (kindlustuslepingu sõlmimine, maksete vastuvõtmine, hüvitiste määramine), kindlustustoodete üha rangema reguleerimisega ja mõnikord isegi meditsiinitöötajate korporatiivsusega.

6.3.7. Seejuures ei ole kõikidel tervisekindlustuse halduritel (enam) samaväärset finantssuutlikkust ning selleks tegevuseks vajalik omakapital näib üha enam takistusena nende endi arengule. Digiteerimise suurte osalejate majanduslik võimsus avab neile uksi, võimaldades otse investeerida valdkonda, mida nemad tajuvad turuna.

6.3.8. Vaatamata paranenud teadmistele individuaalsetest terviseohtudest on oluline tagada, et meie tervishoiusüsteemid tugineksid ka edaspidi ühise ja solidaarsusel põhineva kindlustuse põhimõtetele. Meie tervisekindlustussüsteemide tulemuslikkus põhinebki üksikisiku liikmesuse ühendamisel kollektiivse kaitsega kõigi terviseohtude vastu.

6.4. Hüvitamismehhanismide kohandamine

6.4.1. Praegu on vähe näiteid mobiilirakenduste kasutamise rahalisest hüvitamisest isiku ravi ajal. Üks praeguseid peamisi takistusi on nimelt piisavate ja uusi tehnoloogilisi tingimusi hõlmavate hüvitamismudelite puudumine.

6.4.2. Ühelt poolt on olemas klassikaline riigi sekkumisel põhinev meetod, mille kohaselt on hüvitamine riiklike institutsioonide ja ametiasutuste ülesanne, kes otsustavad hüvitatavate mobiilsete terviseteenuste üle (5). Teiselt poolt on olemas ka tervisekindlustuse süsteemide osalejate, sh vastastikuste kindlustusandjate tehtavad algatused (6).

6.4.3. Lisaks on kasutusele võetud uuenduslikud hüvitamissüsteemid, näiteks innustamis- ja ennetamisprogrammid, mille eesmärk on keskenduda pigem ennetamisele kui ravimisele.

6.5. Tervisekindlustusasutuste uued väljakutsed

6.5.1. Tulevased väljakutsed mõjutavad tugevalt nii avaliku kui ka erasektori (näiteks vastastikused kindlustusandjad) kohustusliku tervisekindlustuse haldamise organisatsioone. Need on järgmised: — töötada välja kohandatud ja individuaalsed ennetavad, prognoosivad ja jälgimisvahendid ravi valdkonnas ning luua lahendusi ja isiklikke raviviise enne ohtude tekkimist vastastikkuse põhimõtte alusel, säilitades seejuures traditsioonilise eesmärgi tagada haigestunud isikutele juurdepääs ravile; — viia tervishoiuteenuste pakkumine kooskõlla patsientide muutuvate vajadustega; — aidata patsiente, vältides häbimärgistamise ja süüdistamise ohtu: vastastikustel kindlustusandjatel on juba oluline osa ennetamises, hoolduse ja patsientide jälgimises. Seda osa tuleks laiendada ka avaliku sektori tervisekindlustusasutustele; — võidelda digitaalse lõhe tulemusel tekkida võiva tervishoiuga seotud sotsiaalse ebavõrdsuse vastu, suurendades haritust (eeskätt pädevuste tugevdamise kaudu); — vähendada riskikäitumist ja jälgida tervishoiutöötajate ettekirjutuste järgimist. Tõhusate ja vajadustele vastavate vahendite leidmine on põhiküsimus; — seada esmatähtsaks kindlustatute elukvaliteet. See on seotud majanduslike ja riskihaldamise eesmärkidega ning seetõttu ka tervishoiukulutustega seotud eesmärkidega; — süstematiseerida patsientide tervisekaartide elektrooniline haldamine ja suhted hooldusteenuste pakkujatega, sh osutatud hooldustoiminguid tõendavate dokumentide elektrooniliseks muutmine, elektrooniline tervisekaart, digitaalne haiguslugu; — kohandada hüvitised patsientide hoolduse ja jälgimise uute vormidega tervishoiutöötajate poolt; — saada usaldusväärseks kolmandaks osapooleks terviseandmete voogude kasutamisel ja haldamisel ning nende kogumisel, olles teadlik, et selliseid andmeid võidakse kasutada lubamatul viisil kaubanduslikul eesmärgil.

6.5.2. Tervishoiuvaldkonna vastastikused kindlustusandjad, mis olid tervisekindlustuse eelkäijad, võivad nüüd eesmärgiks seada püsiva ja isikustatud abi tagamise kõikidele kindlustatutele. Olenemata sellest, kas tegu on pakutavate toodete/teenustega või üksikisikute aitamisega nende heaolu- või ravipüüdlustes, peab tervishoiuvaldkonna vastastikustel kindlustusandjatel olema võimalik olla olenemata suhtluskanalist kindlustatute elus kohal ja pakkuda neile nende vajadustega kohandatud vastust.

7. Digiteerimisvaldkonna takistajate mõju tervisekindlustusele ja ühiskonnale

7.1. Sellegipoolest avaldavad kõik eelnevalt välja toodud elemendid, mis näitavad tervishoiuga seotud digiteerimise küsimuste keerukust, ning uute veebiosalejate tekkimine meie tervisekindlustussüsteemidele suurt majanduslikku survet.

7.2. Selle muutuse teeb osaliselt võimalikuks majanduslikult juurdepääsetavate ja tehniliselt usaldusväärsete tuvastamisvõimaluste tekkimine, ent lisaks ja eeskätt ka võimekus tsentraliseerida ja analüüsida andmeid nutitelefoni või veebiliidese kaudu. Nii on tekkinud mobiilirakenduste ökosüsteem, mis on keskendunud eesmärkide, kogukonna ja mängulisuse põhimõttele. See võimaldab mobiilikeskkondade loojatel määratleda terviseandmete haldamise standardid oma asjaomaste teenuste kaudu (7).

7.3. Võib arvata, et GAFAMA (Google, Apple, Facebook, Amazon, Microsoft ja Alibaba) (8) ja teised tulevased ettevõtjad on tulevikus selle uue meditsiinivormi juhid, tuginedes üha enam infotehnoloogiale ja selle dekrüpteerimisele. Ent tegemist on just nimelt digitaalmajanduse juhtide elatisega, kes kasutavad kõnealuseid tehnoloogiaid, et saavutada kontroll ökosüsteemide üle kõikides sektorites.

7.4. Nende platvormide jõud väljendub selles, et nende arengumudel tugineb ühendatud toote või teenuse massilisele pakkumisele elanikkonnale, mis annab neile juurdepääsu rohketele andmetele, mis tehakse rahaks. Andmete rahaks tegemine võimaldab pakkuda mitmeid tasuta teenuseid, tagades massilise kasutamise ja soodustades positiivset mõjuringi, milles igaüks püüab sundida tarbijat võimalikult suletud ökosüsteemi. Teenuste pakkumise peaaegu puuduvate tegevuskulude tõttu soosib veebipõhine majandusmudel loomulikult kõige suuremaid osalejaid, kes võtavad endale suure osa loodud väärtusest ja kellel on seetõttu suutlikkus teha suuri investeeringuid.

7.5. Võib arvata, et üksnes GAFAMA on suuteline nendest tasuta levitavatest andmetest kasu saama, võrreldes neid kõigi muude andmetega, mida nad üksikisikute käitumise kohta koguvad. Praegusi ja tulevasi internetihiide silmas pidades on eetilisest ja õiguslikust seisukohast esmatähtis säilitada nii kodanike kui ka valitsuste ja institutsioonide, sh sotsiaalkindlustusasutuste suveräänsed õigused andmete kindlakstegemisel, kogumisel ja kasutamisel.

7.6. Selle teabe lisaväärtuse, eelkõige tervishoiu puhul, korjavad endale ja seda kontrollivad kõnealused platvormid ja mitte enam tervishoiusüsteemi tootjad. Seejärel tuleb teave üksnes taotlejatele kättesaadavaks teha, kes saavad seda kasutada.

7.7. Mahule, kiirusele, mitmekesisusele, tõesusele ja väärtusele tugineval andmekaitsel on majanduslik väärtus, mis vajab arenevat õiguskeskkonda, mis oleks seotud kogu ökosüsteemiga (mitme sidusrühmaga keskkond), eesmärgiga vältida kasutust üksnes kaubanduslikul eesmärgil.

Brüssel, 20. september 2017 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Georges DASSIS

(1) ELT C 458, 19.12.2014, lk 54; ELT C 242, 23.7.2015, lk 48; ELT C 13, 15.1.2016, lk 14; ELT C 13, 15.1.2016, lk 40; ELT C 288, 31.8.2017, lk 1.

(2) Vt punkt 4.2.

(3) „Heaolu, tervishoiu ja ravi valdkonnad on osa tavapärase ja patoloogilise vahelisest kontiinumist. See kontiinum on meditsiinis otstarbekas.“

(4) Ülevaade algatusest Blue Button: algatuse Blue Button käivitas 2010. aastal Ameerika Ühendriikide valitsus, et pakkuda Ameerika veteranidele jälgimise, kontrolli ja isiklike terviseandmete allalaadimise platvormi. See võimaldab neil pääseda juurde nende ravi, tervisekindlustusandmeid ja terviseajalugu (allergiad, meditsiinilised analüüsid jne) käsitlevatele kokkuvõtetele ja neid alla laadida. Allikas: http://www.va.gov/bluebutton/.

(5) Prantsusmaal jõuti uue etapini, võttes pärast meditsiiniseadmete ja tervishoiutehnoloogiate hindamise riikliku komisjoni esitatud arvamust kasutusele Diabeo. Lahendus Diabeo on tarkvaraprogramm koos meditsiinilise kaugjälgimise ja tehnilise teenusega programmi kasutamise õppimiseks. Programm Diabeo aitab patsienti pika ja lühikese toimeajaga insuliini igapäevaste annuste arvutamisel kooskõlas ravimi välja kirjutanud arsti poolt kindlaksmääratud eesmärkidega. See on patsiendi jaoks kättesaadav mobiilse terminali rakenduse kaudu (nutitelefon või tahvelarvuti) ja veebiportaali kaudu.

(6) Prantsusmaa vastastikuse kindlustusandja MGEN välja töötatud ja Belgia vastastikuse kindlustusandja (Solidaris) poolt edastatav Vivoptim on veel avaldamata e-tervishoiuprogramm, mille eesmärk on ennetada südame-veresoonkonna haiguste ohtusid ja nendega tegeleda, pakkudes mitmesuguseid isikustatud teenuseid digitaalsete vahendite ja ühendatud seadmete abil. See koosneb 3 jälgimisprogrammist ja 13 ennetamisviisist, mis on kohandatud igaühe olukorra, ootuste ja vajadustega, ennetamisest hea tervisega isikute puhul krooniliste haiguste haldamiseni.

(7) Rakendustepoodide turu struktuur on jagatud peamiselt viie kõige suurema rakendustepoe vahel (90 % allalaadimistest: Play (Android), App Store (Apple), Windows Phone Store (Microsoft), App World (BlackBerry) ja Ovi (Nokia)).

(8) Turuliidrid, nn GAFAMA (Google, Apple, Facebook, Amazon, Microsoft ja Alibaba) on omandamas e-tervise üle kontrollimonopoli. Need hargmaised ettevõtjad on rahvatervise valdkonda ulatuslikult investeerinud, kuna nad näevad selles majandusliku laienemise potentsiaali.