KOMISJONI ARUANNE EUROOPA ÜLEMKOGULE

2013. aasta aruanne kaubandus- ja investeerimistõkete kohta

SISSEJUHATUS

2012. aastal esitas komisjon Euroopa Ülemkogule oma teise aruande kaubandus- ja investeerimistõkete kohta (edaspidi „aruanne”). See aruanne, nagu esimenegi, esitati seoses Euroopa 2020. aasta strateegias[1] sisalduva ülesandega, mida käsitleti hiljem komisjoni teatises „Kaubandus, majanduskasv ja maailmapoliitika”[2]. Teatises seati eesmärgiks järgmine: „alates 2011. aastast ja edaspidi tuleb igal aastal koostada aruanne kaubandus- ja investeerimistõkete kohta, mis esitataks kevadisel Euroopa Ülemkogul. See oleks peamine vahend kaubandustõkete ja protektsionistlike meetmete järelevalve teostamiseks ja vastavate jõustamismeetmete elluviimiseks”.

Aruande eesmärk on osutada põhilistele Euroopa Liidu (EL) ettevõtete ees seisvatele tõketele ning üldisemalt suurendada teadlikkust sellest, kui tähtis on kaotada kaubandustõkked nii, et ettevõtted saaksid täit kasu maailmaturul osalemisest mitte ainult vastavalt ELi kaubanduspartneritega mitme- või kahepoolselt kokkulepitule, vaid ka kooskõlas muudel foorumitel, nt G20 kohtumiste raames, võetud kohustustega soodustada vabakaubandust.

ELi pikaajalist majandusseisakut silmas pidades on sel kolmandal aruandel suur tähtsus meie turulepääsu strateegia alussambana ning ELi ambitsioonika läbirääkimiskava täiendusena. Nagu märgiti komisjoni töödokumendis majanduskasvu välistegurite kohta,[3] hakkab välisnõudluse mõju majanduse arengule tulevikus kindlasti suurenema, kuna eeldatakse, et aastaks 2015 luuakse 90 % ülemaailmsest majanduskasvust väljaspool ELi. Pealegi, tänu sõltumatute piirkondlike ja ülemaailmsete tarneahelate laiale levikule peab EL kinnitama oma olulist rolli peamise väärtuste pakkujana ülemaailmsel tasandil tootmis-, teadus- ja arendustegevuse, disaini, logistika jm valdkonnas. Et tagada jätkusuutlik majanduskriisist toibumine, tuleb selle potentsiaali täielikuks ärakasutamiseks ELis tihendada sidemeid uute ülemaailmsete majanduskasvu keskustega – mida käsitleti üsna põhjalikult 2012. aasta kaubandus- ja investeerimistõkete aruandes.

Selleks antakse käesolevas kolmandas aruandes (2013) ülevaade edusammude kohta, mis on saavutatud eelnevates aruannetes (2011 ja 2012) määratletud tõkete puhul, mis valmistavad jätkuvalt muret ELi eksportijatele ja mida ei ole siiani suudetud täielikult kõrvaldada. 2013. aasta aruandes pööratakse tähelepanu ka teatud uutele 2012. aastal ilmnenud tõketele, mille puhul on teatud võtmeturgudel vajalik komisjoni ja liikmesriikide kooskõlastatud tegevus ja poliitiliste eesmärkide olulisuse määratlemine.

Keskendumine selles aruandes teatavatele ELi strateegilistele partneritele ei tähenda loomulikult muudel turgudel esinevate tõkete eiramist. Vastupidi, komisjon suhtleb aktiivselt palju laiema kaubanduspartnerite rühmaga, et parandada turulepääsu tingimusi kõikide ELi ettevõtete jaoks, kes ikka veel seisavad silmitsi märkimisväärse hulga kaubandustõketega.

Kaubandustõkete seire

Kaubandus- ja investeerimistõkkeid käsitlevas aruandes hinnatakse, jälgitakse ja käsitletakse kaubandustõkkeid, millega ELi eksportijad silmitsi seisavad. Aruandlusel on mitmesuguseid eesmärke, olgugi et teatud ulatuses need kattuvad.

Esiteks, nagu eespool nimetatud, pööratakse aruandes tähelepanu olulisematele tõketele, millega ELi äriühingud teatud turgudel silmitsi seisavad. Eesmärk on suurendada poliitilisel tasandil teadlikkust nimetatud tõkete eelisjärjekorras käsitlemise tähtsuse osas.

Teiseks, võimalike kaubandust piiravate meetmete[4] (üheksas aruanne avaldati juunis 2012) seire on ulatuslikum ettevõtmine, et määrata kindlaks finants- ja majanduskriisi kontekstis vastu võetud meetmed. Nimetatud tegevuse käigus ilmnes, et protektsionism oli suurenemas paljudel meie partnerite turgudel, seda eriti industrialiseerimispoliitika kehtestamise kaudu mitmetes tärkava turumajandusega riikides, mis tuginevad sageli kohaliku tootmissisendi kasutamise nõuetele ja impordi asendamise tavale.

Kolmandaks, turulepääsu strateegia kontekstis ning toimides nõukogu soovil, on kaubanduse peadirektoraat 2009. aastast alates teostanud põhjalikumat „olulisemate tõkete analüüsi”. Selleks valiti 32 turult 220 tõket. Eesmärk on kaubandusküsimuste järjestamine nende olulisuse alusel, kasutades selleks liikmesriikide ja ettevõtete prioriteetide loetelude andmeid, kuid arvestades mitte rohkem kui kümme tõket riigi kohta, et keskenduda majanduslikult ja õiguslikult kõige olulisematele tõketele. Loetelu vaadatakse korrapäraselt läbi ja sellega kaasneb teabelehtede koostamine liikmesriikidele kasutamiseks, et oleks tagatud kooskõlastatud sõnumite edastamine. Nimetatud analüüs hõlmab loomulikult kaubandus- ja investeerimistõkete aruandes käsitletud riikides ning samuti näiteks Ukrainas, Indoneesias, Mehhikos, Tais või Iisraelis esinevaid tõkkeid.

Sarnaselt 2012. aasta aruandele keskendub ka käesolev aruanne turulepääsu tõketele mõningates ELi strateegilistes partnerriikides, s.o Hiinas, Indias, Jaapanis, Brasiilias[5], Venemaal ja Ameerika Ühendriikides (USA), tehes seda peamiselt kolmel põhjusel. Esiteks esindavad need valitud partnerid ELi peamisi eksporditurgusid kauba (40,9 % 2010. aastal eksporditud kaubast), teenuste (40,0 %) ja välismaiste otseinvesteeringute osas (41,1 % välja suunatud välismaised otseinvesteeringud): USA on ELi esimene eksportturg, Hiina teine, Venemaa neljas, Jaapan kuues, India kaheksas ja Brasiilia üheksas.

Teiseks, ELil oma lisaks oma kümnele suurimale eksporditurule sooduskaubandussuhted ka teiste partneritega; Norral ja Šveitsil on siseturule juurdepääs vastavalt Euroopa Majanduspiirkonna ja erilepingute kaudu; sõlmitud on tolliliidud Türgiga ja alates 2011. aastast kehtib vabakaubandusleping Lõuna-Koreaga. Kaubandussuhteid nende nelja partneriga hõlbustavad konkreetsed kaubandusmeetmed, mis pakuvad kaubandustõketega tegelemiseks lisavõimalusi, vastupidiselt käesolevas aruandes määratletud kuuele tähtsale partnerile.

Lõpuks esindavad loetletud strateegilised partnerid turgusid, millel on ELi jaoks kaubanduse ja investeeringute seisukohast suur kasvupotentsiaal. Kiiresti areneva majandusega riigid, nagu Brasiilia, India, Hiina ja teatud määral ka Venemaa (nn BRIC-riigid), pakuvad ka edaspidi ELi ettevõtetele üha rohkem võimalusi. Ajavahemikul 2007–2011 oli Maailmapanga andmetel SKP keskmine kasv Hiinas 9,3 %, Indias 6,9 %, Venemaal 4,3 % ja Brasiilias 2,7 %[6]. ELi SKP aga langes sel ajavahemikul keskmiselt 0,2 % ja selle tõus võib järgmise kolme aasta jooksul venima jääda. Komisjoni 2012. aasta sügisel koostatud prognooside kohaselt on SKP iga-aastane kasv ajavahemikul 2012–2014 keskmiselt 0,4 %[7]. See tähendab, et kaupade väljaveol nimetatud riikidesse on eeldatavalt oluline tähtsus ELi tulevase ekspordi kasvatamisel, mis on ajavahemikul 2012–2014 prognoosi kohaselt keskmiselt 3,6 %. On ilmne, et kaubandusbilanss ei ole mitte ainult alates 2010. aastast kriisi mõju leevendanud, vaid seda nähakse 2013. aastal peamise majanduskasvu soodustava tegurina, nagu see oli ka 2011. ja 2012. aastal.

Käesolevas aruandes määratletud kaubandussuhted strateegiliste partneritega on küll väga olulised, aga ei ole saavutanud oma täielikku potentsiaali, osalt seetõttu, et kõnealused turud kasvavad väga kiiresti – ja tõenäoliselt jätkavad samas vaimus –, aga peamiselt seepärast, et nad ei ole piisavalt avatud ELi ekspordile. Kuna sellist suundumust kinnitati 2012. aastal ja olukord on mitmel kõnealusel tähtsal turul jätkuvalt halvenenud, keskendutakse käesoleval aastal uuesti sellele kitsale partnerite ringile.

ELi äriühingute teel seisavad nendele välisturgudele sisenedes ikka veel liigagi sageli märkimisväärsed tõkked. Takistused esinevad sageli mittetariifsete tõketena, nagu tehnilised eeskirjad ja vastavushindamismenetlus, koormavad tolliprotseduurid või intellektuaalomandi õiguste vähene jõustamine. EL on nimetatud küsimusi tulemuslikult käsitlenud turulepääsu partnerluse raames. Võttes aga arvesse, et need tõkked levivad sageli valdkondades, kus mitmepoolse kaubanduse eeskirjad on ikka veel mittetäielikud (näiteks riigihanke ja ekspordipiirangute puhul), on kehtivate WTO eeskirjadega võrreldes põhjalikumate reguleerimismeetmete väljatöötamine peamiseks prioriteediks ELi kaubandusläbirääkimiste kavas.

Seega on EL viimase aasta jooksul samaaegselt jõustamispüüdlustega ennetavalt üritanud täita ka oma ambitsioonikat läbirääkimiskava. Koreaga sõlmitud vabakaubandusleping jõustus 1. juulil 2011 ja sellega pakutakse juba praegu ELi äriühingutele ja tarbijatele märkimisväärseid majanduslikke eeliseid. Lõpule on jõudnud kahepoolsed kaubandusläbirääkimised Kesk-Ameerika ning Peruu ja Colombiaga ning Euroopa Parlament kiitis need kokkulepped heaks 2012. aasta detsembris. Lõppenud on põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduslepingu alased läbirääkimised Ukrainaga, mis hõlmasid tehnilisi ja reguleerivaid küsimusi, ning 2012. aasta detsembris jõudsid lõpule vabakaubanduslepingu alased läbirääkimised Singapuriga. Kanadaga on läbirääkimised jõudnud lõppfaasi. India, Mercosuri, Malaisia, Armeenia, Gruusia ja Moldovaga on läbirääkimised praegu toimumas ning 2012. aastal alustati läbirääkimisi Vietnamiga. 2011. aasta detsembris alustas nõukogu põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduslepingu küsimuses läbirääkimisi Marokoga. Lisaks Jaapanis läbi viidud edukale analüüsile, mis hõlmas mittetariifsete tõketega seotud sätteid, alustas nõukogu 2012. aasta novembris ka vabakaubanduslepingu alaseid läbirääkimisi. ELi suurima kaubanduspartneri ELi kõige tähtsama kaubanduspartneri USA puhul on ettevalmistused jõudnud sellesse etappi, et alustada vabakaubanduslepingu alaseid läbirääkimisi. Kõrgetasemeline tööhõive ja majanduskasvu töörühm on esitanud lõpparuande, milles soovitab alustada läbirääkimisi laiaulatusliku atlandiülese kaubandus- ja investeerimispartnerluse üle.

Ettevalmistavaid kõnelusi on alustatud Tuneesia, Jordaania, Egiptuse ja Marokoga eesmärgiga käivitada nimetatud riikidega nende valmisoleku korral läbirääkimised põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduslepingu üle. Viimaks ometi toimuvad ka Indoneesia, Tai ja Filipiinidega arutelud võimalike läbirääkimiste üle, mis täiendaksid keerukat vabakaubanduslepingu kava ASEANi piirkonnas. Venemaa ühinemine WTOga, mis oli 2012. aastal oluline kaubandusega seotud sündmus, on avanud uued väljavaated käimasolevateks läbirääkimisteks uue lepingu üle, mis peaks asendama partnerlus- ja koostöölepingu. Lisaks ELi ja Hiina tippkohtumisel toimunud aruteludele on käimas ettevalmistused kõneluste alustamiseks eraldiseisva investeerimislepingu üle. Maailma kahe suurima majanduse – USA ja Hiina – kohta saab kokkuvõttes öelda, et EL peab nende mõlemaga kõrgetasemelist dialoogi, mille raames käsitletakse muu hulgas turulepääsu tõkkeid.

Kaubandusläbirääkimised ja jõustamine peavad olema omavahel kooskõlas, et tagada ELi osalemine ülemaailmsetes tarneahelates ning kogu maailmas äritegevuseks vajalikud stabiilsed ennustatavad raamtingimused. Ilma tugeva jõustamisstrateegiata, mida kohaldatakse kaubandusdiplomaatia, vaidluste lahendamise ja läbirääkimistega samal ajal ning mis eeldab meetmete võtmist eri tasanditel, sh kõrgeimal poliitilisel tasandil ja eriti kolmandate riikidega korraldatavate tippkohtumiste käigus, ei saa EL oma ettevõtetele tagada võrdseid tingimusi ülemaailmsel turul. Komisjon, liikmesriigid ja tööstus peavad jätkama koostööd vastavalt turulepääsu strateegiale, et tagada kolmandates riikides tõkete kõrvaldamine ning uute tõkete kehtestamise küsimärgi alla seadmine. Nii on tagatud ELi äriühingute parem juurdepääs kiiresti laienevatele välisturgudele ning nad saavad ELi majanduse taastumisele tõhusalt kaasa aidata.

Käesoleva kolmanda aruande ülesehitus on järgmine: punktis 1 kirjeldatakse viimases aruandes kindlaks tehtud tõkete vallas saavutatud edu ja määratakse kindlaks edasise tegevuse võimalused seal, kus edu ei ole veel rahuldav. Punktis 2 määratakse kindlaks mitmed muud tõkked, millega tuleb tulevikus tegeleda eelisjärjekorras. Punktis 3 kirjeldatakse, kuidas ühendada olemasolevaid vahendeid, et kaotada kaubandustõkked kõige tulemuslikumal viisil.

1. TÕKKED 2012. AASTAL: MIDA ON SAAVUTATUD?

2012. aasta aruandes tehti kindlaks 25 kaubandustõket kuue kaubanduspartneri/piirkonna puhul (USA, Hiina, Jaapan, India, Venemaa ja Brasiilia/Argentina). Arvestades, et tõkked ilmnesid riikides, millel on võimalik majanduslik ja süsteemne mõju ning strateegiline tähtsus, leiti, et need tõkked on ELi majanduse seisukohast olulise tähendusega. Need turulepääsu küsimused on tõstetud ELi kahepoolsetes kaubandussuhetes asjaomaste riikidega esikohale. See tähendab, et komisjon on püüdnud kahepoolsetel kohtumistel, sh kõrgeimal poliitilisel tasandil (nt tippkohtumised), süstemaatiliselt neid küsimusi tõstatada. Peale selle tuleb kindlasti märkida, et Venemaa liitumine WTOga 22. augustil 2012. aastal avas võimaluse lahendada paljud kauaaegsed turulepääsuga seotud probleemid, kuigi selle protsessi käigus on kehtestatud uusi tõkkeid.

Käesolevas jaotises käsitletakse 2012. aasta jooksul saavutatud edu. Mõnel juhul on edusammud olnud nii suured, et tõke on täielikult kõrvaldatud. Teistel juhtudel on saavutatud mõningane paranemine, samas on tõke osaliselt säilinud. Mõne tõkke puhul on olukord hoolimata arvukatest võetud meetmetest eelmise aastaga võrreldes halvenenud. Käesolevas jaotises analüüsitakse kõnealust kolme kategooriat vastavalt sellele, kui suuri edusamme on saavutatud.

a. Tõkked, millega seoses on saavutatud märkimisväärset edu

Hiinas on EL saavutanud edu tooraine ekspordi piirangute käsitlemisel. 23. juunil 2009. aastal algatasid EL ja USA ning hiljem ka Mehhiko WTO vaidluste lahendamise menetluse. 31. jaanuaril 2012 toetas apellatsioonikogu aruanne kõiki peamisi ELi esitatud nõudeid ja kinnitas vaekogu 2011. aasta juulis esitatud järeldused. Aruandes kinnitati, et Hiina kehtestatud piirangud mitme tooraine ekspordile olid vastuolus Hiina kohustustega WTO eeskirjade raames ning et piirangud ei ole keskkonnakaitse seisukohast põhjendatud. Tegemist on väga olulise majandusliku ja süsteemse edusammuga, millega jõustati eeskirjad, mida Hiina on nõustunud WTOga liitudes järgima. Hiinal oli eeskirjade kohaldamiseks aega 31. detsembrini 2012 ning aasta lõpus avalikustas Hiina rakendusmeetmed, millega kaotatakse ekspordimaksud ja kvoodid. Samas kehtestab Hiina peaaegu kõigi toodete suhtes, mille suhtes eelnevalt kohaldati kvoote, nüüd ekspordilitsentsi nõudeid. Komisjon jätkab olukorra ja ekspordis toimuvate arengute hoolikat jälgimist ning pöörab erilist tähelepanu hiljuti kehtestatud ekspordilitsentsi nõuetele

13. märtsil 2012 algatati Hiina vastu teine menetlus, sest EL, USA ja Jaapan nõudsid konsultatsioone seoses Hiina kehtestatud piirangutega haruldaste muldmetallide, volframi ja molübdeeni ekspordile. Moodustatud on vaekogu ja otsuse langetamine peaks toimuma 2013. aasta lõpus.

Mis puudutab Indiat, siis eelmise aasta aruandest selgub, et 2010. aastal saavutati edu puuvillaekspordi (puuvillase lõnga ja toorpuuvilla) suhtes kehtestatud koguseliste piirangute kaotamise osas. 2011. aasta augustis kaotas India valitsus lõplikult kõik ülejäänud toorpuuvilla suhtes kehtinud koguselised piirangud. Probleemid ilmnesid aga kohe pärast 2012. aasta aruande avaldamist, sest 5. märtsil 2012. aastal kehtestati uus osaline keeld enne keelu ametlikku kaotamist 4. mail. Pärast kahepoolseid ja sektoripõhiseid läbirääkimisi India valitsusega lubas India ELile, et ei kehtesta järgmisel hooajal ekspordipiiranguid.

Eelmise aasta aruandest selgub, et mõningat edu saavutati ka Jaapanis. Pärast ELi ja Jaapani tippkohtumist 2011. aasta mais tehti algust analüüsiga, mille eesmärk on uurida, millises ulatuses ja mis eesmärgiga pidada tulevasi vabakaubanduslepingute läbirääkimisi. 2012. aastal käsitleti selle analüüsi kontekstis mittetariifsete tõkete ulatuslikku nimekirja. Mõne kindlaks tehtud probleemi puhul on analüüs juba tulemusi andnud ja nimekirja lisatud mittetariifsetest tõketest on tänaseks kaotatud tõkked järgmistelt valdkondadelt: mahetoit, alkoholi hulgimüügi litsentsid, läbipaistvus, Jaapani ja ELi vahelise ravimite head tava käsitleva vastastikuse tunnustamise lepingu kohaldamise laiendamine 12 uuele ELi liikmesriigile ning kahe toidulisandi määramine. Märgatavat edu on saavutatud ka mootorsõidukite sektoris pürotehniliste ohutusseadmete valdkonnas ning ravimite hinnakujunduse prognoositavuse küsimuses. Jaapan otsustas tühistada samuti keelu vähem kui 30 kuu vanuste veiste liha impordile Prantsusmaalt ja Madalamaadelt. Teiste liikmesriikide taotlusi vaadatakse läbi. Eeldatakse, et tegelikku avamist on oodata 2013. aasta kevadel. Mitmel juhul (raadioseadmed, meditsiiniseadmed, mootorsõidukite seadmed või ravimis) peaks Jaapan enne 2013. aasta märtsi võtma meetmeid ELi viidatud mureküsimuste käsitlemiseks. Ülejäänud küsimuste osas peaksid edu saavutamisele kaasa aitama tulevikus peetavad vabakaubanduslepingu alased läbirääkimised.

Pärast seda, kui Venemaa ühines 22. augustil 2012 WTOga, seoti Venemaa imporditariifid esimest korda lepinguga. Selle peamine tulemus oli 2008. aastal kriisi ajal kehtestatud tariifitõusu tühistamine.

b. Tõkked, millega seoses on saavutatud teatavat edu

2011. aasta aruandes märgiti, et komisjoni järjekindel tegutsemine Hiina suunal on vilja kandnud kahepoolse kaubanduse takistuste nimekirjas oleva ühe kõige süstemaatilisema probleemi puhul. 2011. aasta esimesel poolel saavutati tõepoolest olulist edu niinimetatud omamaise innovatsiooni poliitika valdkonnas, mille aluseks on põhimõte, et riigihange on kättesaadav vaid nende uuenduslike toodete jaoks, mille intellektuaalomand on Hiina päritolu.

Rahandusministeerium tühistas 2011. aasta juuli algul kolm põhimäärust ning teadaanded avaldati kõige kõrgemal poliitilisel tasandil. Siiski on veel märke sellest, et piirkondlikul tasandil antakse välja õigusakte, mis nõuavad tehnoloogiastandardite kooskõlla viimist omamaise innovatsiooni arenguga (nt 2012. aasta märtsis jõustunud Guangdongi valitsuse määrus). Ka on omamaise innovatsiooni ilminguid märgata erinevates aspektides, nt mitmetasandilise kaitsesüsteemi toetuseks väljatöötatud infoturbe standardid või uued riigihanke kataloogid, näiteks ametnikele või parteijuhtidele mõeldud autode jaoks, või uus riikliku arengu- ja reformikomisjoni koostatud kiirelt arenevate strateegiliste tööstusharude kataloog. Edusammud ei ole seega suured: hangete lahtisidumine omamaise innovatsiooni poliitikast ei ole täielikult jõustunud; nõutav on jätkuvalt põhjalik jälgimine, sest uusimad õigusaktid on üha keerulisemad.

Standardimise ja tehniliste eeskirjade valdkonnas tekitasid jätkuvalt muret prioriteetsena kindlaks tehtud tõkked Hiina infoturbe sektoris (nt äriliselt kasutatava krüpteerimise haldamise ameti [OSCCA] eeskiri äriliselt kasutatava krüpteerimise kohta ja mitmetasandiline kaitsesüsteem). Saavutatud on küll mõningat edu,[8] aga jätkuvalt on raske omandada OSCCA sertifikaati krüpteeringuga toodetele ning mitmetasandilist kaitsesüsteemi kohaldatakse endiselt.

Muret põhjustavad veel Hiina ekspordi rahastamistingimused ja -subsiidiumid. Et edendada oma ekspordituru liidrite eksporti kapitalimahukates ja sageli kõrgtehnoloogilistes valdkondades, kasutab Hiina ekspordikrediiti, mis ei ole OECD/WTO eeskirjadega kooskõlas. 2012. aastal saavutati mõningat edu, kuna Hiina on põhimõtteliselt andnud märku oma valmisolekust alustada ekspordi rahastamistingimuste küsimuses rahvusvahelisi läbirääkimisi. Rahvusvahelise töörühma esimene kohtumine toimus 2012. aasta novembris ja Hiina pakkus end järgmise, 2013. aasta mais toimuva kohtumise korraldajaks. Läbirääkimised ei ole siiski alanud lihtsalt. Et võimaldada rahvusvahelise töörühma liikmetel eelnevalt arutada ekspordikrediidiga seonduvat põhjalikumalt ja mitteametlikult, korraldab EL 2013. aasta märtsis tehnilise kohtumise.

Eelmise aasta aruandes märgiti, et Indias ei saavutatud märkimisväärset edu selles, et välisinvesteeringutele avataks teatavad sektorid, nagu jaemüük, õigusteenused, raamatupidamine, kindlustus, pangandus ja finantsteenused. Samamoodi tekitasid endiselt muret postisektori reform ja selle võimalik negatiivne mõju kiirkulleriteenustele. Tundub aga, et 2012. aastal pühendus valitsus majandusreformi kava elluviimisele. Selle konkreetseteks tulemusteks on jaemüügi (üks ja mitu kaubamärki) avamine otsestele välisinvesteeringutele ja otsus suurendada otseseid välisinvesteeringuid lennuettevõtjatesse. Parlament kavandab veel pangandusreforme ning kindlustuse pakkumist otsestele välisinvesteeringutele, mis mõlemad kinnitavad valitsuse kavatsust majandusreformiga edasi minna.

Indias tehti mõningaid piiratud edusamme telekommunikatsiooni turvalisuse kontrolli nõuete valdkonnas. See puudutab eelkõige 2010. aastal kehtestatud telekommunikatsiooniseadmete turvalisusele esitatavaid nõudeid, mida lõpuks muudeti, et kaotada kõige koormavamad tingimused, sealhulgas jäeti kõrvale algne nõue lähtekoodide avaldamise kohta. Siiani tekitab muret nõue sertifitseerida Indias turvalisuse seisukohast ohtlikuks peetavaid seadmeid, mis on vastuolus rahvusvahelise tavaga, mis tugineb vastastikuse tunnustamise kriteeriumidele. Samuti on India imporditud ja eksporditud rehvide suhtes pikka aega kohaldanud India standardiameti sertifikaatide süsteemi. 2012 aasta septembris muutis India kehtetuks süsteemi ühe kõige koormavama osa, nimelt IS-märgistusega (India standard) rehvide müügikeelu väljaspool India turgu. Tegemist oli nõudmisega, mille ELi tööstus oli juba ammu esitanud. Teatud rehvide sertifitseerimisega seotud probleemid aga püsivad (tasu ühe rehvi kohta, aegavõtvad toimingud, tehase kontrollid ja nõutavad pangatagatised jm). Mis puudutab India standardiameti poolset terasetoodete sertifitseerimist, on India teatud toodete sertifitseerimise nõuete jõustamise edasi lükanud 2013. aasta märtsini (varem 2012. aasta september). Sertifitseerimisele esitatavad nõuded on aga jätkuvalt ebaproportsionaalsed ega ole kooskõlas kõnealuses valdkonnas kohaldatavate rahvusvaheliste tavadega (tehasekontrollid, pikad tähtajad, liigne testimine, tasud). India on rehvide ja terasetoodete sertifitseerimise süsteemidest teada andnud vastavalt WTO tehniliste kaubandustõkete lepingule ning seda küsimust arutatakse tehniliste kaubandustõkete komitees regulaarselt.

USA osas on eelmise aasta aruandes loetletud edusammud kinnitatud. Aruandes märgiti, et edu saavutati ka USA õigusakti puhul, mis käsitleb merekonteinerite läbivaatust („100 % scanning”). Hulga meetmetega, mida võttis ka Euroopa Liit, saavutati, et Ameerika Ühendriikide sisejulgeolekuminister pikendas kõnealuse meetme esialgu 1. juuliks 2012 ette nähtud jõustumise tähtaega kahe aasta võrra. Oma kaubanduspoliitika ülevaates kinnitas USA, et merekonteinerite läbivaatuse meetme jõustumise tähtaeg on 1. juuli 2014. Nõue on kohustuslik ka edaspidi, aga rakendamise tähtaega on muudetud. Sisejulgeolekuminister võib tähtaega veelgi pikendada, aga sellist otsust ei ole veel langetatud.

Kuigi nimetatud õigusaktid valmistavad jätkuvalt probleeme, saavutati USAs mõningat edu Ameerikast pärit toodete eelistamise („Buy American”) eeskirjadega seoses. Finantskriisi ajal 2009. aastal kehtestatud stimuleerivad meetmed, mis sisaldasid Ameerikast pärit toodete eelistamisega seoses kaugeleulatuvaid sätteid, aegusid 2011. aasta septembris ja neid ei pikendatud.

25. jaanuaril 2013, kaheksa kuud pärast WTOs vaidluste lahendamise konsultatsiooni alustamist kaubandustõketega seotud meetmete küsimuses, tühistas Argentina mitteautomaatsed impordilitsentsid. See on tähtis samm, mis leidis aset pärast seda, kui EL oli tublisti tööd teinud selle nimel, et Argentina hakkaks tegutsema vastavalt oma WTO kohustustele. Samuti näitab see, et WTO vaidluste lahendamise mehhanism täidab oma eesmärki. Paraku aga ei käsitle see kõiki Argentinas kohaldatavaid kaubandust piiravaid meetmeid. Seepärast palus EL 28. jaanuaril 2013. aastal WTO vaekogul kõrvaldada ülejäänud kaks ebaseaduslikku meedet (vt järgmist punkti).

c. Tõkked, mille osas 2012. aastal edu ei saavutatud

Vaatamata 2012. aastal Euroopa Liidu võetud meetmetele – sealhulgas käsitleti mõnel juhul küsimusi kõrgeimal poliitilisel tasandil – ei saavutatud mitmete tõkete osas mingit märkimisväärset edu. Need tõkked jäävad 2013. aasta prioriteetide nimekirja.

Arvestades Hiina tohutut potentsiaali, on investeeringud endiselt keskne teema kahepoolsetes suhetes selle riigiga. Investeerimistõkked püsivad sellele vaatamata ja olukord ei ole viimase aasta jooksul eriti paranenud. 2011. aasta lõpus läbi vaadatud välisinvesteeringute kataloog valmistas pettumuse, sest viitas liberaliseerimisele ainult väga vähestes valdkondades ning teatud valdkondades oli turulepääs veelgi piiratum. Halvenemisest annab märku näiteks olukord autotööstuse „komponentide tootmisse” tehtavate välisinvesteeringute osas, mis olid seadusega piiritlemata kuni 2011. aasta välisinvesteeringute kataloogi kinnitamiseni. 2011. aasta kataloogis piiratakse elektrisõidukite akudele tehtavaid investeeringuid maksimaalselt 50 %ga. Kuigi 20. septembril 2012. aastal toimunud ELi ja Hiina tippkohtumisel kinnitasid mõlemad pooled uuesti oma valmisolekut alustada investeerimisalaste läbirääkimiste ettevalmistamisega, piirdutakse jätkuvalt pooltevaheliste esialgsete kontaktidega, sest mõlemas riigis on endiselt käimas riigisisesed ettevalmistustoimingud. 2012. aastal tehti palju ametlikke avaldusi riigi edaspidise avamise kohta investeeringutele, eriti teenuste valdkonnas. Saab näha, kas lubatu ka ellu viiakse.

2011. aastal võttis Hiina välismaiste investorite osalusega ühinemiste ja ülevõtmiste jaoks vastu riikliku julgeoleku kontrollimehhanismi, millega Hiina saab takistada välismaiseid ülevõtmisi riikliku julgeoleku kaalutlustel. Lõplik mehhanism võeti vastu 2011. aasta septembris. Probleemiks ei ole sellise mehhanismi kohaldamine iseenesest (sarnased mehhanismid eksisteerivad ka mõnes ELi liikmesriigis), vaid asjaolu, et mehhanismil on väga lai kohaldamisala – nii sektorite kui ka riikliku julgeoleku määratlemisega seoses –, mis ulatub palju kaugemale kokkulepitud rahvusvahelistest (OECD) põhimõtetest. Edu pole siinkohal saavutatud ja me oleme teadlikud ühest hiljutisest ELi äriühingut kaasavast ühisettevõtte juhtumist, mida praegu kontrollitakse otseinvesteeringute kontrollimehhanismi abil, kus protseduurid ja eeskirjad on jätkuvalt ebaselged ja ettenägematud, tekitades nii ebakindlust ja heidutades võimalikke investoreid.

Ikka veel koostatakse India uut telekommunikatsiooni valdkonna poliitilist raamistikku, aga mõned poliitika juba avaldatud osad hõlmavad kohaliku tootmissisendi nõudeid (minimaalselt 30 %), kus riigihankemenetlustes eelistatakse kodumaal toodetud seadmeid ja elektroonikaseadmeid. Sarnaseid sätteid kohaldatakse ka teistes tööstusvaldkondades, näiteks taastuvenergia ja päikeseenergia tootmine. Kuigi India ei ole riigihankelepingu osapool, on selline poliitiline areng muret tekitav, eriti praeguste vabakaubanduslepingut käsitlevate läbirääkimiste kontekstis, sest need kinnitavad India kavatsust toetada oma turuliidreid tähtsaimates tööstussektorites, kus ELi ettevõtjatel on Indias olulised huvid mängus. Nimetatud poliitika võib seega ohustada ärivõimalusi Indias. Veel ühe muret tekitava arengusuundumusena on oluline märkida, et India kavatseb telekommunikatsiooniseadmete riigihanke korral rakendada kohaliku tootmissisendi nõudeid seoses tundlike julgeolekukaalutlustega, mis on tööstuse jaoks väga oluline teema.

Nagu eelmisel aastal märgiti, saavutati 2011. aastal Indiaga mõningat edu sanitaar- ja fütosanitaarmeetmete küsimustes. Täpsemalt, rahvusvaheliste standarditega kohandamise väljavaadete paranemine ilmnes eelkõige veiste geneetilise materjali (sperma) osas. Hoolimata India püüdlustest parandada nimetatud tingimusi ei täheldatud 2012. aastal märkimisväärset edu. Komisjon teostab selles küsimuses põhjalikku järelevalvet, kuid on mures India üldise suhtumise pärast, sest India hoiab põhjendamatute ja ebavajalike sanitaar- ja fütosanitaarmeetmetega oma põllumajandustoiduainete turgu impordile suletuna.

2011. aastal ei saavutatud seoses Mercosuri riikidega kindlaks tehtud tõkete osas olukorra paranemist. Vastupidi, neis riikides täheldati teatavate protektsionistlike suundumuste püsimist, eelkõige puudutab see Argentinas ja Brasiilias kehtivaid meetmeid. Mõnede kõnealuste tõkete puhul (nt meretranspordi piirangud ja toorainete ekspordipiirangud Argentinas ja Brasiilias) on vabakaubanduslepingute läbirääkimised peamine foorum, kus küsimusi praegu käsitletakse. Kuigi Mercosuriga peetavad läbirääkimised edenevad väga aeglaselt, lepiti 26. jaanuaril 2013. aastal ministeeriumide tasandil kokku, et pakkumiste vahetamine toimub hiljemalt 2013. aasta viimases kvartalis.

Üldiselt võetakse järjest rohkem impordipiirangu meetmeid. Jätkuvalt kohaldatakse tööstuse uuendamise ja impordi asendamise poliitikat, mis on impordi suhtes diskrimineeriv. 2012. aasta veebruaris kehtestas Argentina uue ühtse elektroonilise akna kõigile imporditavatele toodetele, millega importijale kaasneb eelnevalt kinnitatud deklaratsiooni esitamise kohustus kogu imporditava kauba kohta ning mille puhul mitmesugused riiklikud asutused võivad oma äranägemise järgi nõuda heakskiidu taotlemist. See põhjustab paljudes sektorites praegusest veelgi suuremaid viivitusi. Aprillis 2012 laiendati seda süsteemi teenuste sektorile. Välisettevõtteid mõjutavad üha enam piirangud seoses välisvaluuta, dividendide ja kasutustasude ülekandmisega. Lisaks peavad importijad järgima impordi tasakaalustamise nõudeid. Nimetatud meetmed lähevad vastuollu koguseliste piirangute kehtestamise keeluga ning mittediskrimineerimise kohustuse ja võrdse kohtlemise põhimõttega 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe alusel ning impordilitsentside protseduuride lepingu eeskirjadega. 25. mail 2012 taotles Euroopa Liit WTO konsultatsioone vaidluste lahendamiseks seoses mitteautomaatsete litsentside, (mis tühistati jaanuaris 2013 – vt eespool), kinnitatud impordideklaratsioonidega ning impordi tasakaalustamise nõuetega, kuid juulis aset leidnud konsultatsioonid ei andnud tulemusi. 6. detsembril 2012 palus EL WTO-l langetada otsuse Argentina kaubandust piiravate meetmete seaduslikkuse kohta ning moodustada vaekogu. USA ja Jaapan palusid asutada vaekogu samal päeval ja samadel alustel.

Argentina säilitas piirangud ka edasikindlustuse teenuste sektoris. 2011. aasta veebruaris väljastas Argentina kindlustusjärelevalve (Superintendencia de Seguros de la Nacion, SSN) otsuse, millega muudetakse edasikindlustust reguleerivat raamistikku. Muu hulgas piirab uus otsus turulepääsu, lubades vaid omamaistel äriühingutel või välismaiste äriühingute kohalikel filiaalidel osutada riigis edasikindlustusteenuseid. Edu pole selles suunas saavutatud.

Olukord ei paranenud ka Brasiilias riigihankele juurdepääsu valdkonnas. 2010. aastal kehtestas Brasiilia oma riigihankeseaduses 25 %-lise soodusmarginaali, mida hakati vahetult kohaldama info- ja kommunikatsioonitehnoloogia sektori suhtes. 2012. aastal pole sellel suunal edusamme tehtud.

Brasiilia karmistas tekstiil- ja rõivatoodete impordiga seotud menetlusi, muutes tollikontrolli alates 2011. aasta viimasest kvartalist rangemaks. Tekstiil- ja rõivatooted läbivad nüüd nn halli ja punase tolliprotseduuri. See tähendab, et kaupade suhtes kehtib füüsiline kontroll ja näidiseid võidakse kontrollida laboratooriumis. Edu pole sellel suunal saavutatud.

2. MUUD MÄRKIMISVÄÄRSED TÕKKED JA KÄESOLEVA AASTA ARUANDE PRIORITEEDID

Lisaks 2012. aasta aruandes loetletud kõrvaldamata tõketele tekkis sel aastal uusi tõkkeid, mis on lisatud jõustamismeetmete prioriteetide nimekirja.

a. Uued tõkked

2012. aasta aruandes märgiti, et 2011. aasta septembris tõstis Brasiilia tööstustoodangu suhtes kehtivat maksu mootorsõidukite ja veoautode tootjatele, kes ei täida teatavaid kohalikule tootmisele esitatud tingimusi. 2011. aasta tööstustoodangu suhtes kehtiva maksu ajutised eeskirjad asendati 2012. aasta oktoobris uute, ajavahemikuks 2013–2017 ette nähtud eeskirjadega, mis hõlmavad täpsemaid tingimusi ja nõudeid (nn INOVAR-AUTO toetusprogramm). Kohalikele tootjatele langetatakse tööstustoodangu suhtes kehtivat maksu, kui nad täidavad nõudeid, mis muu hulgas puudutavad investeeringuid ning teadus- ja arendustegevust ja mitmete tootmisega seotud meetmete võtmist Brasiilias. Maksuvähendust antakse kodumaal toodetud autoosade kasutamisega seotud täiendava maksusoodustuse kaudu. Brasiilia on seega pikendanud 2011. aastal kehtestatud diskrimineerivat maksusüsteemi. Ajavahemikku 2013–2017 hõlmav süsteem sisaldab jätkuvalt soodustusi kohaliku tootmise jaoks, mis on impordile kahjulikud.

Kaudsete maksude kasutamine, et kaitsta Brasiilia tootjaid impordi eest, ei piirdu ainuüksi mootorsõidukite sektoriga. Probleemidest seoses meetmetega on teada antud ka teistes sektorites, näiteks elektroonika- ja telekommunikatsiooniseadmete sektoris. Muret tekitab võimalik küsitavate maksutavade laiendamine teistele valdkondadele eesmärgiga toetada Brasiilia ekspordiettevõtteid.

Riigisisese maksustamisega seotud probleeme raskendab veelgi Mercosuri tippkohtumise järel Brasiilia 2012. aasta oktoobris vastu võetud otsus tõsta 100 tariifirea osas tariife kuni WTO lepingujärgsete määradeni erandina ühtsest Mercosuri tariifist. Kuigi see ei ole vastuolus WTO kohustustega, ei ole otsus kooskõlas G20 poliitilise kohustusega vältida importi piiravate meetmete võtmist. See hõlmab paljusid tooteid, sh keraamikat ja tulekindlaid tooteid, paberit, viskooslõnga, töödeldud kartuleid, kemikaale jm, millest paljud on ELi majanduse jaoks olulise tähtsusega. 2013. aasta algul on oodata 100 tariifirea tariifi täiendavat tõusu erandina ühtsest Mercosuri tariifist.

Autode puhul rakendatakse Brasiilias siseriiklikke määrusi ja autoosade sertifitseerimise menetlusi, kuigi varem võttis Brasiilia vastu UNECE sertifitseeritud ja märgistatud tooteid täiendava testimise, sertifitseerimise või märgistamiseta. Ideaalis peaks Brasiilia ühinema mitmepoolse lepinguga, mis käsitleb ühtsete tehnonõuete kehtestamist ning autode ja autoosade heakskiitmise vastastikust tunnustamist (UNECE 1958. aasta leping), aga selleks puudub poliitiline valmisolek. ELi tootjaid aitaks ka see, kui leitaks võimalusi, kuidas lihtsustada ELis teostatud vastavushindamise menetluste (testimine ja kontroll) tunnustamist Brasiilias.

Brasiilia ja India puhul nimetatud kohaliku tootmissisendi nõuete suundumust on märgata ka seoses Hiinaga, kuigi kohaliku tootmissisendi nõuded ei kuulu üldiselt Hiina riiklikesse ja kohalikesse määrustesse. See ei tähenda, et nõudeid ei eksisteeri, pigem on nõuded muutunud endisest keerulisemaks ja varjatumaks. Viimastel aastatel on riigihangetest saanud oluline muret tekitav valdkond. Riigihankeid reguleeritakse Hiinas peamiselt kahe seadusega – riigihangete seaduse (eeldatav turuväärtus 1,13 triljonit jüaani; ei kohaldata riigile kuuluvate ettevõtete suhtes) ning pakkumise seadusega (eeldatav turuväärtus 8,3 triljonit jüaani; kohaldatakse riigile kuuluvate ettevõtete suhtes). Mõnel juhul on kohalikud omavalitsused sätestanud kohaliku tootmissisendi nõude 70 % ulatuses. Tegelikkuses ei anna pakkumisdokumentides esinev nn kodumaiste kaupade nõue ning selgete juhiste puudumine seoses selliste kodumaiste kaupade määratlemisega Hiinas asutatud välisinvesteeringutega ettevõtetele võrdset juurdepääsu riigihankelepingutele.

Argentinas on viimastel aastatel muret tekitanud valitsuse nõue, et teatud sektorid ja tööstused suurendaksid tootmises kohaliku tootmissisendit. Selle tulemusena on kohaliku tootmissisendi nõudega seotud paljud sektorid ja tööstused, sealhulgas kaevandamis-, mootorsõidukite, jalatsi-, põllumajandus-, masinaehitussektor, ehitusmaterjalide, ravimite, kemikaali- ja tekstiilisektor. Valitsuse poliitika mõjutab ka teenussfääri: karmide kohaliku tootmissisendi nõuetega on seotud panga-, kindlustus- ja meediateenused.

2012. aasta aprillis võttis Argentina valitsus vastu otsuse sundvõõrandada 51 % YPF aktsiatest, mille omanikuks oli Hispaania ettevõte Repsol, ning 51 % Repsol YPF GAS S.A. aktsiatest, mille omanikuks oli Hispaania ettevõte Repsol Butano S.A. Selline sundvõõrandamine võib olla diskrimineeriva iseloomuga, kuna YPFis hõlmas see ainult ühe osaniku aktsiaid. Samuti ei ole Argentina endisele omanikule taganud hüvitamist, eirates nii Hispaania ja Argentina vahel sõlmitud kahepoolse investeerimislepingu sätteid.

India andis hiljuti tehniliste kaubandustõkete komiteele teada, et kavatseb kehtestada elektroonika- ja infotehnoloogia kaupade kohustusliku registreerimissüsteemi. Asjakohane süsteem (nt kohustus testida tooteid India laborites alates aprillist 2013) kehtestab vastavushindamise menetluse, mis on vajalikust rangem seoses mittevastavusest tingitud riskidega. ELis loetakse sellised tooted madala riskiga toodeteks ja tarnijad peavad nende kohta esitama vastavusdeklaratsiooni. See kõik võib oluliselt mõjutada ELi ja India vahelist kaubandust nende toodete puhul.

Muret tekitab ka Hiinas kohaldatav käibemaksuvabastus Hiinas toodetud piirkondlike õhusõidukite suhtes. See vabastus tekitab tõsiseid probleeme seoses WTO mittediskrimineerimist käsitlevate kohustustega ja raskendab välistootjate turulepääsu. Selle probleemiga tegeletakse põhjalikult, et Hiina kooskõlastaks oma tegevuse enda võetud rahvusvaheliste kohustustega.

b. Venemaa – lisaks kauaaegsetele turulepääsuga seotud probleemidele on WTOga ühinemise järel esile kerkinud uued tõkked

Venemaa 18 aastat kestnud WTOga ühinemise protsess on lõpule jõudnud ja Venemaa ühines WTOga ametlikult 22. augustil 2012. See on oluline teetähis Venemaaga kaubandussuhete parandamisel. Ühinemise järel kehtestas Venemaa siiski uued meetmed või jätkas olemasolevate protektsionistlike meetmete kohaldamist, millest enamik ei ole kooskõlas Venemaa WTO kohustustega.

Sõidukitele kohaldatava taaskasutusmaksuga seoses jõustus 1. septembril 2012 uus raamistik ja selle rakendusdekreet, kehtestades ringlussevõtu süsteemi ja ringlusesse võetavate sõidukite suhtes kohaldatava ringlussevõtu tasu. Kohalikud tootjad võivad tasu maksmise asemel anda oma sõidukite ringlussevõtule tagatise, aga välistarnijad peavad imporditud auto registreerimiseks maksma maksu – see meede on selgelt diskrimineeriv. Kahepoolsed läbirääkimised on parajasti käimas ja nende käigus püütakse leida sellele probleemile lahendus. Kui tulemusi ei saavutata, kaalub EL WTO vaidluste lahendamise menetluse algatamist.

Paljude toodete puhul, sh kasutatud sõidukid, paber, autokered jm, kohaldab Venemaa pärast WTOga ühinemist imporditariife, mis on ettenähtud tasemest kõrgemad (nt lisades kehtivale väärtuselisele tollimaksule impordi miinimumhinna põhise konkreetse tollimaksu)[9]. Nimetatud meetmed on vastuolus WTO kohustustega ja nende kohaldamine tuleks kohe lõpetada. Praegu on käimas kahepoolsed läbirääkimised. On saavutatud mõningat edu ning 1. märtsiks 2013 muudetakse tariifiridade arvu, aga see ei hõlma autokerede suhtes kohaldatavaid tariife.

Tehniliste kaubandustõkete valdkonnas on viimasel ajal Venemaa, Kasahstani ja Valgevene tolliliidu raames välja töötatud mitmeid tehnilisi määrusi (nt alkohoolsed joogid, autod ja tekstiiltooted). Kui need määrused vastu võetakse, raskendavad need ELi ettevõtjate tegevust oma toodete Venemaa turule viimisel. Venemaal on palutud täita oma kohustusi vastavalt WTO tehniliste kaubandustõkete lepingule ning anda tehniliste määruste eelnõudest piisavalt vara teada, et teised WTO liikmed saaksid neid analüüsida ja märkusi esitada. Praeguseks on esitatud kaks teatist (alkohoolsed joogid ja autod), aga Venemaa ei andnud teistele WTO liikmesriikidele märkuste esitamise võimalust, nagu seda sätestab kaubandustõkete leping. Alkohoolsete jookide ja tekstiiltoodetega seonduvaid probleeme on ulatuslikult arutatud kahe- ja mitmepoolsel tasandil.

Pärast Venemaa ühinemist WTOga oodati edusamme paljude sanitaar- ja fütosanitaarküsimuste osas, sest Venemaa peaks WTOga liitumise esimesest päevast alates tagama WTO tehniliste kaubandustõkete lepingu ja asjakohaste rahvusvaheliste standardite täieliku järgimise. Eelkõige peab Venemaa tagama, et sanitaar- ja fütosanitaarmeetmed rajanevad läbipaistvuse põhimõtetel ja on teaduslikult põhjendatud ning et need on proportsionaalsed ja põhjendatud. Kehtestati aga uued tõkked ja mõned varem eksisteerinud piirangud püsivad siiani. 20. märtsil 2012 keelustas Venemaa elusloomade impordi EList. Venemaa ametiasutused põhjendasid tapasigade ebaproportsionaalset keeldu sellega, et avastasid EList saabunud saadetiste veterinaartõendites eeskirjade eiramisi. ELi toiduainete tootjad peavad ikka väga kaua ootama või ei saa nad üldse luba Venemaale või tolliliitu eksportimiseks ning liikmesriike kutsutakse üles taotlema nende süsteemide auditeerimist. Käimas on kahepoolsed läbirääkimised, aga seni ei ole rahuldavaid tulemusi saavutatud. Hiljuti kehtestas Venemaa mitu uut sanitaar- ja fütosanitaarmeedet, millega keelustatakse Saksamaalt pärit jahutatud liha ja seemnekartuli import. ELile valmistab muret asjaolu, et Venemaa kasutab probleemide tekkimisel ELi toodete puhul süsteemselt keelde, eirates WTO põhimõtteid, mis eeldavad sanitaar- ja fütosanitaarmeetmete osas proportsionaalset ja põhjendatud tegevust.

Mis puutub puidu importi Venemaalt, siis ELi ja Venemaa vahel sõlmitud kahepoolse lepingu alusel, mis käsitleb kuuse- ja männipuidu tariifikvoote, oleks ELi ettevõtjatel alates 2012. aasta septembrist pidanud olema võimalus nimetatud puitu importida oluliselt madalama ekspordimaksu määraga. Ekspordilubade väljastamine venis aga tunduvalt ja EL pidi kõige olulisemate takistuste eemaldamiseks mitmel korral selle küsimuse tõstatama. Kuudepikkuse viivituse järel on lõpuks hakatud ekspordilube väljastama ning puidu import tariifikvootide alusel kasvab nüüd märgatavalt. EL tagab, et see suundumus jätkub 2013. aastal.

c. Lõuna-Koreaga sõlmitud vabakaubanduslepingu rakendamine

ELi ja Lõuna-Korea vahelist vabakaubanduslepingut on ajutiselt kohaldatud alates 2011. aasta juulist[10]. Tegemist on esimese uue põlvkonna vabakaubanduslepinguga ning see on põhjalik ja laiaulatuslik. Ühtlasi tähistab see ELi esimest kaubanduslepingut Ida-Aasia riigiga.

Peamiste järelduste kohaselt, mis tuginevad lepingu esimese rakendamisaasta (juuli 2011 – juuni 2012) andmete võrdlusele viimase nelja aasta keskmiste andmetega (edaspidi „võrdlusperiood”), on ELi eksport Lõuna-Koreasse suurenenud 37 % võrra. ELi import Lõuna-Koreast on samal ajal ainult pisut kasvanud (1 %).

Veel püsivate kaubandustõkete osas on lepingu institutsiooniline ülesehitus võimaldanud komisjonil tõstatada olulisi küsimusi, mis käsitlevad muu hulgas Lõuna-Korea poolset ELi veiseliha impordile seatud keeldu ning Lõuna-Korea vastumeelsust teatud autoosade rahvusvahelise UNECE märgistuse tunnustamisel. Komisjon jätkab ELi tööstuse edendamise nimel jõupingutusi, et lahendada need ja muud turulepääsuga seotud probleemid. Vabakaubanduslepingu jõustumise järel on juba märgata positiivseid arenguid, nt mootorsõidukitööstuses seoses rehvide märgistamise, sama tootepere autode UNECE tüübikindlustunnistuste tunnustamise, autoosade tootja registreerimise, heitkoguste mõõtmise ja elektrisõidukite standarditega.

d. Muud tõkked valitud strateegiliste partnerite turgudel

Mitmel juhul saavutati edu seoses tõketega, mida 2012. aasta aruandes ei nimetata.

Pikka aega probleeme tekitanud arvutipõhise ettetellimissüsteemi valdkonnas on Hiina ajutiste määruste jõustamisega lõpuks kehtestanud õigusraamistiku, mis võimaldab välismaistel arvutipõhiste ettetellimissüsteemide pakkujatel Hiina turul tegutseda. Selle uue raamistiku rakendamisel esineb probleeme ja komisjon jälgib olukorda hoolikalt, et näha, kas ja mil määral Hiina täidab WTO kohustusi.

Kosmeetikatoodete puhul on Hiinas jätkuvalt probleeme seoses uute koostisainete ja uusi koostisaineid sisaldavate toodete heakskiitmisega. Muudes kosmeetikatoodetega seotud küsimustes on aga saavutatud mõningaid edusamme. Näiteks ELiga 25. oktoobril 2012 peetud kahepoolsete kõneluste käigus kinnitas riiklik toidu- ja ravimiamet, et tööstuse ja kaubanduspartneritega peetud põhjalike läbirääkimiste tulemusena otsustati edasi lükata nende kavandatud õigusaktide jõustamine, mis käsitlevad paljude tootekategooriate klassifikatsiooni muutmist tavalisest eriliseks tooteks[11]. Selline uus klassifitseerimine oleks kaasa toonud palju rohkem koormavaid nõudeid. Tulevikuplaane kaalutakse CHMRi (Hiina kosmeetikatoodete algmäärus) läbivaatamise kontekstis, mis peaks toimuma aastatel 2013–2014. Hiina on märku andnud, et ta võib kaaluda üleminekut turustamiseelse heakskiidu süsteemilt teavitamissüsteemile. Praegu pole aga teada, kas see kehtiks kõigi kosmeetikatoodete puhul.

Seoses Hiina CO2-heidet / kütusesäästlikkust käsitlevate määrustega on tööstus- ja infotehnoloogia ministeerium teada andnud, et ühtseid tarbimiseesmärke käsitlevad plaanid on kõrvale jäetud ja et ministeerium kasutab selle asemel ühtse keskmise süsteemi (nagu ELis). Tööstus- ja infotehnoloogia ministeerium viitas ka sellele, et nimetatud keskmiste arvutamisel ei ole võimalik koondada riigisiseselt toodetud ja imporditud sõidukeid ja see tekitab probleeme, sest imporditud sõidukid on tavaliselt suuremad, uhkemad ja kujutavad endast nišiturusõidukeid, mis on sageli raskemad ja tarbivad rohkem kütust. Asjaolu, et andmeid ei ole võimalik koondada, võib raskendada imporditud sõidukitele seatud keskmise sihtmärgi saavutamist.

Lisaks lükkas Hiina edasi riikliku arengu reformikomisjoni koostatud siirdatavate meditsiiniseadmete hinnakujunduspoliitika eelnõu, mis kehtestas meditsiinilistele implantaatidele hinnapiirangu ja nägi ette keerulise ja diskrimineeriva maksimumhinna arvutamise Hiinas toodetud ja imporditud toodete puhul. On oht, et võimu vahetumisel hakatakse nende meetmetega millalgi jälle tegelema, aga praegu neid hinnakujundusega seotud plaane ei arendata.

USA teatas, et 2013. aastal avaldatakse pikaajaline lõplik eeskiri veiste spongioosse entsefalopaatia (BSE) kohta ning jõustub sigade klassikalise katku eeskiri. Lisaks avaldati 2012. aasta lõpus avalike märkuste tegemiseks sigade vesikulaarhaigust käsitlev kavandatav teadaanne, millega tunnistatakse sellest haigusest vabaks mõned Itaalia piirkonnad. EL eeldab, et varsti pärast nimetatud eeskirjade avaldamist taastub veiste, sigade ja nendest valmistatud toodete eksport EList USAsse. ELile valmistavad aga muret väga pikad viivitused teiste sanitaar- ja fütosanitaarmeetmete kohaldamist nõudvate ELi ekspordiartiklite käsitlemisel (õunad, pirnid ja paprika).

Brasiilia teatas, et mäletsejaliste (veised, lambad) ja nendest valmistatud toodete EList importimisel kohaldatavad sanitaar- ja fütosanitaarmeetmed, mis on seotud transmissiivse spongioosse entsefalopaatiaga (TSE), võidakse peagi viia vastavusse asjakohase rahvusvahelise standardiga, mille tagajärjel on kaubandussuhted võimalikud. Samas pole Brasiilia teinud mingeid edusamme oma kava täitmisel seoses ELi liikmesriikide külastustega. See avaldab negatiivset ja olulist mõju ELi ekspordile, eriti lisandväärtusega loomset päritolu toodete ekspordile.

3. KUIDAS KOMBINEERIDA KÄTTESAADAVAID VAHENDEID, ET KAOTADA KAUBANDUSTÕKKED

Käesolevas punktis kirjeldatakse, kuidas kasutada ELi käsutuses olevaid erinevaid vahendeid.

a. Kaubandusdiplomaatia

Kaubandusdiplomaatia on ELi välissuhete seisukohast väga olulise tähtsusega valdkond ning selle kohaldamine toimub ELi institutsioonide tegevuse tasandil tihedas koostöös ELi delegatsioonide ja liikmesriikide valitsustega ning kõrgeimal poliitilisel tasandil, näiteks tippkohtumiste ja kahepoolsete lepingute sõlmimise ajal. See, kuidas EL teostab kaubandusdiplomaatiat ja haldab majandusalaseid välissuhteid, kajastab Euroopa Ülemkogu soovi parandada koostoimet ELi ja riiklike tasandite vahel, nii et tegevus oleks kooskõlas aluslepingute sätetega ja et oleks tagatud parem koostöö institutsiooniliste osaliste vahel, kõigi asjakohaste vahendite ja poliitikavaldkondade parem kaasamine ning et kolmandate riikidega peetavaid tippkohtumisi kasutataks tulemuslikumalt. Kaubanduspoliitika on ELi välissuhtluse ühtse lähenemisviisi osa.

Kaubandusdiplomaatia on üldiselt kiireim viis kaubandustõkete kaotamiseks, sest see ei nõua konkreetset konteksti, nagu seda nõuavad vabakaubanduslepingute läbirääkimised, ega pikka ja keerukat kohtuvaidluste strateegiat, nagu see on vajalik kaubandusalaste vaidluste puhul. Selleks et juhtida tähelepanu tõketele ja WTO kohustuste eiramisele teatud meetmete puhul, piisab ühenduse võtmisest kohalike asutustega.

Kaubandustõkete käsitlemine sellisel moel on tõepoolest diplomaatiline, sest eesmärk on probleemide lahendamine nii, et välditakse ühe osapoole edu teise ees. See aitab vältida vaidluste ja vastumeetmete – olgu need õiguslikud või mitte – laienemise riski

Kaubandusdiplomaatia tõhusus sõltub aga sellest, kas asjaomast riiki on võimalik veenda, et kõnealuste tõkete kaotamine on tema enda huvides. See sõltub peamiselt järgmisest:

· võimalus veenvalt näidata, et tõkke kaotamine parandaks asjaomase riigi tarbijate ja äriühingute olukorda niivõrd, et see kaaluks üles ELi äriühingutega (kelle suhtes tõkkeid kohaldatakse) konkureerivate muude äriühingute olukorra halvenemise;

· ELi võime pakkuda veenvaid alternatiivseid lahendusi ja teha konkreetseid ettepanekuid, mis ideaaljuhul tuginevad ELi enda ja liidu liikmesriikide kogemustele. Koostöö ja dialoogid reguleerivates küsimustes on selle saavutamiseks väga sobivad vahendid. Selline koostöö tuleks täielikult kaasata ja see peaks toetama konkreetse riigiga seotud ELi üldist välismajanduse kava, täiendades nii kaubandusläbirääkimisi ja hõlbustades turulepääsu[12];

· võimalus algatada kohtuasi: see võib olla edukas, kui võimaliku kohtuvaidluse oht heidutab riiki niivõrd, et sunnib teda tõket eemaldama. Sellisel juhul on usutav ja tõhus vaidluste lahendamise menetlus kaubandusdiplomaatia alaste tulemuste saavutamiseks väga oluline.

See näitab, et kaubandusdiplomaatia on palju tulemuslikum, kui seda kohaldatakse ühitatult teiste vahenditega, sest paljud praktilised vahendid annavad tulemusi ainult juhul, kui neid toetavad usaldusväärsed sanktsioonimehhanismid.

b. Vaidluste lahendamine

Vaidluste lahendamise osas on EL viimase 17 aasta jooksul – alates vaidluste lahendamise asutuse moodustamisest 1995. aastal – olnud üks WTO kõige aktiivsemaid liikmeid[13]. Viimase kahe aasta jooksul on EL hagejana algatanud viis vaidlust. EL vaidlustab praegu eeskirju, mis käsitlevad kohalikku tootmissisendit, impordilitsentside väljastamist oma äranägemise järgi, ekspordipiiranguid ning kolmandate riikide poolset ELi ekspordile seatud dumpinguvastaste ja tasakaalustavate tollimaksude kuritarvitamist.

Samal ajavahemikul on EL WTO vaidluste lahendamisega seoses saavutanud ka märkimisväärseid võite: EL võitis olulise kohtuasja Hiina vastu seoses piirangutega, mis Hiina seadis tooraine ekspordile, samuti kindlustati, et ELi kangete alkohoolsete jookide importi ei suhtutaks Filipiinidel diskrimineerivalt. ELi jaoks jõudis lõpule ka kaua kestnud vaidlus USAga nn nullimismeetodi kasutamise üle dumpinguvastaste meetmete puhul. Ulatuslik kohtuvaidlus USAga suurte tsiviilõhusõidukite küsimuses jätkub ja WTO on langetanud mitu olulist otsust ELi kasuks seoses USA poolt Boeingule eraldatud ebaseaduslike toetustega.

ELi kaubanduspoliitika rakendamise edasiseks tugevdamiseks kavandab komisjon täiendatud meetmeid ELi õiguste jõustamiseks rahvusvaheliste kaubanduslepingute alusel[14]. Eesmärk on võimaldada ELil oma õiguste kaitsmise eesmärgil kiiresti ja tõhusalt reageerida. Komisjon kavandab määrust, millega kehtestatakse selge ja ennustatav raamistik rakendusaktide vastuvõtmiseks pärast nende rahvusvaheliste vaidluste lahendamist, millel on ELi majandusele negatiivne mõju.

c. WTO komiteede tõhus kasutamine

Tehniliste eeskirjade ja vastavushindamismenetluse osas on EL ja USA kaubandustõkete komitees ja sanitaar- ja fütosanitaarmeetmete komitees kõige aktiivsemad WTO liikmed. Kaubandustõkete komitee kohtumised Genfis on tõhus vahend, mille abil saab juhtida tähelepanu ELi muredele seoses teiste WTO liikmete kehtestatud tehniliste eeskirjadega, suurendada nimetatud eeskirjade läbipaistvust, parandada teadlikkust ning luua liitusid teiste asjaomaste WTO liikmetega. Kaubandustõkete komitee kohtumisel märtsis 2012 käsitleti 65 konkreetset kaubandusega seotud küsimust – rohkem kui kunagi varem –, millest EL oli 35 tõstatajaks või toetajaks.

ELi ennetav lähenemisviis ei piirdu ainuüksi kaubandustõkete komiteega ja sanitaar- ja fütosanitaarmeetmete komiteega, vaid ulatub ka WTO teiste komiteedeni. Käesolevas aruandes nimetatud kaubandustõkete seisukohast on kõige olulisemad impordilitsentside menetluse ning kaubandusega seotud investeerimismeetmete komiteed.

d. Läbirääkimised vabakaubanduslepingute üle

Läbirääkimised sooduskaubanduse kokkulepete küsimuses ja eriti vabakaubanduslepingute ning põhjalike ja laiaulatuslike vabakaubanduslepingute osas, aga ka WTOga ühinemise alased läbirääkimised võivad olla kasulik vahend teatavate kaubandust takistavate meetmetega tegelemiseks kolmandates riikides, kui neid kohaldatakse samal ajal eespool nimetatud vahenditega. Käesolevas aruandes mainitud kuuest riigist ja piirkonnast peab EL hetkel vabakaubanduslepingu küsimuses läbirääkimisi kahega, India ja Brasiilia/Argentinaga (Mercosuri osana), ning alustab varsti läbirääkimisi Jaapaniga ja lähikuudel ilmselt ka USAga. Need läbirääkimised ja Venemaaga peetavad uue lepingu alased kõnelused võivad luua positiivse raamistiku kaubandustõketega tegelemiseks ja seda mitmel põhjusel.

Esiteks annab ELi positsioon ekspordi peamise sihtkohana läbirääkimiste käigus talle võimaluse saavutada järeleandmisi kolmandatelt riikidelt, kellel on tugev stiimul pidada läbirääkimisi 500 miljonit tarbijat hõlmava turuga.

Teiseks käsitlevad sellised kokkulepped samaaegselt paljusid tõkkeid ja hõlmavad võimaluse korral rangemaid reguleerimismeetmeid kui olemasolevad rahvusvahelised kaubanduseeskirjad. Sel põhjusel püüab EL nende läbirääkimiste kaudu saavutada enamat, kui see on võimalik pelgalt kehtivate eeskirjade rakendamise abil.

Lisaks võivad uue põlvkonna vabakaubanduslepingud hõlbustada kaubandusalaste vaidluste lahendamist, sest need hõlmavad WTO mudelil põhinevaid vaidluste kahepoolse lahendamise mehhanisme. Vabakaubanduslepingud kehtestavad ka sektori- ja teemapõhiste töörühmade ja komiteede täieliku struktuuri, et tagada lepingu õige rakendamine ning takistada uute tõkete kehtestamist tulevikus.

Turulepääsu vahendina on sooduskaubanduse kokkulepetel aga ka oma nõrgad küljed. Näiteks üksikjuhtumid: tõkkeid, mida ei ole menetluse käigus kõrvaldatud või mis hiljem uuesti kehtestati, tuleb käsitleda teiste kanalite kaudu. Vabakaubanduslepingute alaste läbirääkimiste pidamiseks ja lepingute vastuvõtmiseks kuluv aeg on sageli tunduvalt kiiremini toimivate äritsüklite jaoks liiga pikk. Soodustuste osas on raske tasakaalu saavutada ja sageli tähendab see, et kõiki kaubandustõkkeid ei saa samaaegselt ja põhjalikult käsitleda ning et rahuldava kokkuleppe saavutamiseks tuleb mõningaid neist käsitleda eelisjärjekorras.

5. KOKKUVÕTE

Eeldatakse, et ELi majanduskasvu seisukohast on kaubandus lähiaastatel kindlasti edasiviiv jõud. See on ka väga oluline proovikivi meie mandri konkurentsivõime tõendamisel maailmaturul, näidates ELi tööstuse suutlikkust piirkondlike väärtusahelate koondamisel ja ülemaailmsetesse ahelatesse kuulumisel. Selles kontekstis plaanib komisjon maailmas kehtestatud kaubandus- ja investeerimistõketega tegelemiseks turulepääsu strateegia raames veelgi tugevdada oma partnerlusinstrumenti, et tagada võrdsed tingimused oma majandusliku potentsiaali täielikuks kasutamiseks. Et komisjoni, ELi delegatsioonide ja liikmesriikide poolsed kolmandates riikides tehtavad ühised pingutused kaubandusdiplomaatia valdkonnas oleksid tulemuslikumad, vaatab komisjon korrapäraselt läbi ELi peamiste kaubanduspartnerite turgudel esinevate olulisemate tõkete loetelu ja täiendab seda ning esitab liikmesriikidele teabelehed, millega tagatakse kooskõlastatud sõnumite edastamine asjaomaste riikide asutustega suhtlemisel. Kaubandusdiplomaatiat soodustab kõigi asjakohaste vahendite ja poliitikavaldkondade ning kolmandate riikidega peetavate tippkohtumiste ja ELi üldiste välissuhete optimeeritud kasutamine – Euroopa Majanduspiirkonna lepinguriigid toetavad nimetatud eesmärke ja püüavad oma tegevuses saavutada suuremat järjepidevust.

EL on jätkuvalt maailma suurim eksportija, importija, otseste välisinvesteeringute tegija ja otseste välisinvesteeringute saaja. Vaatamata majanduskriisile ja viimase 30 aasta jooksul maailmakaubandust mõjutanud suurtele muudatustele on EL aastate jooksul suutnud säilitada oma ligi 20% suuruse osa maailma koguekspordist[15]. Meie hiigelsuur töötleva tööstuse kaubavahetuse ülejääk – 281 miljardit eurot, summa, mis on 2000. aastaga võrreldes viis korda kasvanud – on igati kompenseerinud sama ajavahemiku jooksul toimunud energeetika valdkonda tehtavate kulutuste suurenemise. ELi aktiivne kaubavahetusbilanss teenuste valdkonnas on kümne aastaga suurenenud enam kui 20 korda (2011. aastal 108 miljardit eurot) ja ELi põllumajandustoodete kaubandusbilanss on 2000. aasta 3 miljardi euro suurusest puudujäägist jõudnud 2011. aastaks ligi 7 miljardi euro suuruse ülejäägini.

Lisaks nendele niigi paljuütlevatele näitajatele tõhustavad komisjon ja liikmesriigid oma pingutusi tõkete eemaldamiseks kolmandates riikides, tegutsedes kooskõlastatult ja kasutades õiglase turulepääsu tagamiseks ühendatult kõiki olemasolevaid vahendeid. Lisaks Brüsselis ja kohapeal kohaldatavale kaubanduspoliitikale hõlmab selline tegevus järgmist: WTO komiteede tõhus kasutamine, mitmepoolsete ja kahepoolsete lepingutega võetud kohustuste jõustamine õigesti suunatud vaidluste lahendamise kaudu juhul, kui see osutub vajalikuks ja kui ELi partnerid ei täida oma rahvusvahelisi kohustusi, ning vabakaubanduslepingute üle peetavate läbirääkimiste parimal moel ärakasutamine, et süsteemselt kaotada kaubandustõkked.

[1] „alates 2011. aastast igal aastal enne kevadise Euroopa Ülemkogu aruandeid kaubandus- ja investeerimistõkete kohta, milles tuvastatakse võimalused turulepääsu ja regulatiivkeskkonna parandamiseks ELi ettevõtjate jaoks” – Euroopa 2020. aasta aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia, ec.europa.eu/research/era/docs/en/investing-in-research-european-commission-europe-2020-2010.pdf

[2] Kaubandus, majanduskasv ja maailmapoliitika, KOM(2010) 612, 9.11.2010. http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0612:FIN:ET:PDF,

trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/november/tradoc_146955.pdf .

[3] Komisjoni töödokument majanduskasvu välistegurite kohta, eduaruanne ELi kaubandus- ja investeerimisalaste suhete kohta tähtsaimate majanduspartneritega, 2012, trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2012/july/tradoc_149807.pdf

[4] trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2012/june/tradoc_149526.pdf

[5] Teatud juhtudel Argentina/Mercosur.

[6] data.worldbank.org/indicator/NY.GDP.MKTP.KD.ZG/countries?display=default

[7] ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2012/pdf/ee-2012-7_en.pdf

[8] Mais 2012 anti OSCCA krüpteeringu testimise litsentsi alusel välisosanikele kuuluvale ettevõttele Hiina infoturbe toodete kohustuslik sertifikaat (CC-IS). See oli esimene kord, kui OSCCA väljastas välisosanikele kuuluvale ettevõttele krüpteeringu testimise litsentsi. Sertifitseerimine sõltus aga asjaolust, kas vajalik on kiip, mida kasutatakse kiipkaardil, mida toodab Hiina pooljuhtide valmistaja ning millesse on sisestatud Hiina riiklikud krüpteerimisalgoritmid (Allikas: Hiinas asuva Euroopa Liidu Kaubanduskoja seisukoht, 2012).

[9] Tuleb märkida, et sarnane olukord võib tekkida ka Ukrainas, kes hetkel vaatab läbi enda kohaldatavaid määrasid. Ukraina on algatanud WTO menetluse paljude tariifiridadega seotud määrade läbivaatamiseks ning see võib luua soovimatu pretsedendi.

[10] Vabakaubanduslepingut kohaldatakse ELis ajutiselt seni, kuni kõik ELi liikmesriigid selle ratifitseerivad. Ratifitseerimise hetkeseisu näeb nõukogu lepingute kodulehel: www.consilium.europa.eu/policies/agreements/search-the-agreements-database?command=details&id=&lang=en&aid=2010036&doclang=EN.

[11] WTO tehniliste kaubandustõkete teatis G/TBT/N/CHN/887.

[12] Nagu on kirjeldatud näiteks 2007. aasta ühtse turu aruandes – ec.europa.eu/citizens_agenda/docs/sec_2007_1519_en.pdf.

[13] 2012. aasta novembri seisuga oli vaidluste lahendamise asutusse jõudnud 452 vaidlust, millest 87 puhul on EL osalenud hageva osapoolena (ja 73 korral kostva osapoolena),[13] s.o 19,2 % kõigist juhtumitest, millest 66 esitati ühe vastu kuuest käesolevas aruandes nimetatud riigist/piirkonnast (32 USA, 4 Brasiilia, 8 Argentina, 10 India, 6 Jaapani, 6 Hiina vastu ja praeguseks mitte ühtegi Venemaa vastu), s.o 75,9 % juhtumitest, kus EL oli hageja rollis.

[14] trade.ec.europa.eu/doclib/press/index.cfm?id=856.

[15] Kaubavahetus, v.a nafta ja gaas, allikas: ÜRO andmebaas COMTRADE.