KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE JA REGIOONIDE KOMITEELE

Kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinnad 2010” järelhindamine (Ruhri piirkond koos Esseni linnaga, Pécs, Istanbul)

SISSEJUHATUS

Käesolev aruanne esitatakse vastavalt 2006. aasta 24. oktoobri otsusele 1622/2006/EÜ[1] (millega kehtestatakse kultuurisündmusega „Euroopa kultuuripealinn” seotud ühenduse meede aastateks 2007 kuni 2019) artiklile 12, milles nõutakse järgmist: „Igal aastal tagab komisjon kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinn” eelneva aasta tulemuste välise ja sõltumatu hindamise vastavalt käesolevas otsuses sätestatud meetme eesmärkidele ja kriteeriumidele. Komisjon esitab hindamise aruande Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Regioonide Komiteele kultuurisündmusele „Euroopa kultuuripealinn” järgneva aasta lõpuks.

Aruandes esitatakse komisjoni seisukoht 2010. aasta kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinn” välishindamise aruande peamiste järelduste ja soovituste kohta, millega saab tutvuda järgmisel veebiaadressil:

http://ec.europa.eu/culture/our-programmes-and-actions/capitals/evaluation-commissioned-by-the-eu_en.htm.

Välishindamisel hinnati esiteks kolme Euroopa kultuuripealinna individuaalselt. Need linnad olid Ruhri piirkond koos Esseni linnaga, Pécs ja Istanbul. Seejärel võrreldi tähelepanekuid ja jõuti järeldusteni kõigi kolme linna kohta.

MEETME TAUST

Kultuurisündmusega „Euroopa kultuuripealinn” seotud ELi meede

Kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinn” esialgne kava algatati 1985. aastal valitsustevahelisel tasandil[2]. Sellest inspireeritult kehtestati otsusega 1419/1999/EÜ kultuurisündmusega „Euroopa kultuuripealinn” seotud ühenduse meetmed aastateks 2005–2019[3]. Liikmesriigid pandi korraldamisaasta alusel kronoloogilisse järjekorda. Euroopa riigid, kes ei olnud liikmesriigid, said samuti kandideerida, aga nende puhul ei määratud kindlaks kronoloogilist järjekorda. Nad pidid tegema ettepaneku linnade kohta ja edastama vastava aasta kultuuriprogrammi sisaldava taotluse Euroopa hindamiskomisjonile, kes esitas komisjonile oma soovituse kultuuripealinna nimetuse andmise kohta. Euroopa kultuuripealinna nimetas ametlikult Euroopa Liidu Nõukogu.

1. jaanuaril 2007 asendati otsus 1419/1999/EÜ otsusega 1622/2006/EÜ[4], milles täpsustati meetmete eesmärke, kehtestati kaheastmeline siseriiklik konkurss ja pärast 2013. aastat toimuvate sündmuste puhul kultuuripealinna tiitli määramis- ja jälgimisprotsess. Uues otsuses kehtestati nimetamisjärgsed kontrollikohtumised, mille järel hindamiskomisjon annab linnadele Melina Mercouri nimelise rahalise auhinna tingimusel, et nad täidavad otsuses 1622/2006/EÜ sätestatud kriteeriume ja on rakendanud valikukomisjoni ning kontrolli- ja nõustamiskomisjoni soovitusi. ELi rahalist toetust saadakse ELi kultuuriprogrammist. Aastateks 2007 – 2013 võimaldatakse igal aastal iga Euroopa kultuuripealinna kohta kasutada maksimaalselt 1,5 miljonit eurot. Kuni aastani 2009 tiitlit kandvad linnad said toetust kaasrahastamise toetusena, mis kattis osa nende programmidest. 2010. aastast tiitlit kandvad linnad on esitatud kontrolletapi läbimiseks ning need linnad on saanud ELi rahalist toetust 1,5 miljonit eurot Melina Mercouri auhinna kaudu.

Euroopa kultuuripealinnad 2010

2010. aasta Euroopa kultuuripealinnade valimisel kohaldati 1999. aasta otsuses sätestatud korda. Kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinn” korraldamise õigus oli sel aastal Saksamaal ja Ungaril. Saksamaa esitas Ruhri piirkonna koos Esseni linnaga ja Görlitzi; Ungari esitas Pécsi. Lisaks esitas Türgi Istanbuli ja Ukraina esitas Kiievi. Vastavalt otsuse 1419/1999/EÜ artiklile 4, milles käsitletakse ELi mittekuuluvate riikide osalemist sündmuses, tohib ainult üks linn ELi mittekuuluvate riikide seast kanda nimetatud aastal kultuuripealinna tiitlit.

Valimine toimus aastal 2006. Euroopa hindamiskomisjon andis välja aruande, milles soovitas Ruhri piirkonda koos Esseni linnaga, Pécsi ja Istanbuli 2010. aasta kultuuripealinnadeks, andes neile samas soovitusi väljapakutud eesmärkide paremaks saavutamiseks. 2006. aastal andis Euroopa Liidu Nõukogu soovitatud linnadele komisjoni soovituse alusel ametlikult kultuuripealinna tiitli.

VÄLISHINDAMINE

Hindamistingimused

Komisjon usaldas 2010. aasta Euroopa kultuuripealinna kultuurisündmuse välishindamise[5] äriühingule ECORYS UK Ltd. Välishindamise eesmärk oli hinnata kõnealuste Euroopa kultuuripealinnade asjakohasust, tõhusust, mõjusust ja kestlikkust seoses meetmete eesmärkidega ja Euroopa kultuuripealinnade eesmärkidega, mille nad seadsid oma taotlustes ja rakendusperioodi jooksul. Arvestades asjaolu, et iga Euroopa kultuuripealinn kannab tiitlit ühe aasta, anti linnu puudutavaid soovitusi saadud kogemuse põhimõttel, et tulevasi kultuuripealinnu oma programmi ellurakendamisel aidata.

Metoodika

Kolme Euroopa kultuuripealinna hinnati eraldi ning järeldusi tehti osaliselt ka kultuuripealinnade endi tellitud hinnangute põhjal. Andmeid koguti kahel tasandil: väike osa andmeid ELi tasandil ja suurem osa andmetest Euroopa kultuuripealinnadelt. Peamiste allikate hulka kuulusid teemakohane ja erialakirjandus Euroopa tasandil, Euroopa kultuuripealinnade algsed taotlused, nende tellitud uuringud ja aruanded, sündmuste kavad, reklaammaterjalid ja veebilehed; Euroopa kultuuripealinnade esitatud kvantitatiivsed andmed ja tulemused; kõigi kolme Euroopa kultuuripealinna korraldusmeeskondadega tehtud intervjuud; arutelud kultuuripealinnade peamiste huvirühmadega ning linnade külastused. Euroopa kultuuripealinna kultuurisündmusega seotud järeldused tulenesid üldiselt kõigi kolme kultuuripealinna vaatlemisel leitud tõenditest ja tehtud järeldustest.

Hindaja tähelepanekud

Meetme asjakohasus

Hindaja arvates oli meetme rakendamine seotud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 167. Otsuses 1419/EÜ/1999 ja 1622/EÜ/2006 esitatud valikukriteeriumide abil tagati, et tiitlikandjate kultuuriprogrammid olid asjakohased vastavalt artiklile 167, kuigi iga kultuuripealinn võib kriteeriumide järgi tõlgendada asutamislepingu eesmärke ainulaadsel viisil.

1999. aasta otsuse preambul viitas otseselt kultuuri ja turismi arengule ja vajadusele kaasata suurt osa rahvastikust. Nendele eesmärkidele viidati samuti 2006. aasta otsuses, kui lisati selged kriteeriumid seoses „kodanike osaluse edendamise” ja „pikaajalise arenguga”. Paljud Euroopa kultuuripealinnad on läinud isegi kaugemale ja viidanud otsestele sotsiaalsetele, majanduslikele ja turismialastele eesmärkidele. Nimetatud eesmärkide lisamine Euroopa kultuuripealinna kultuurisündmusele on kujundanud ja ka peegeldanud kultuuripoliitika üldisi suundumusi.

Kõnealuste eesmärkide tähtsuse suurenemisega on aga kaasnenud arutelu selle üle, kas kultuuri tuleks toetada selle sisemiste väärtuste pärast või kui vahendit, millega tagada materiaalselt mõõdetav investeeringutasuvus.

2010. aasta Euroopa kultuuripealinnade asjakohasus

Hinnangus võeti arvesse linnade motivatsiooni nende püüetes saada Euroopa kultuuripealinnaks ning nende eesmärkide asjakohasust seoses meetme eesmärkide ja artikliga 167. Samuti uuriti seda, kuidas 2010. aasta Euroopa kultuuripealinnade motivatsioon sai väljundi teostatavates eesmärkides ja kuidas neid eesmärke väljatöötamise etapis muudeti. Kõik kolm Euroopa kultuuripealinna võtsid arvesse meetme eesmärke ning kohandasid neid vastavalt oma kavadele ja prioriteetidele. Kõik 2010. aasta kultuuripealinnad olid kavandanud mitmesuguseid kultuuriprogramme ja nendega seotud tegevusi (nt suhtekorraldus, vabatahtlik tegevus jne), et toetada eesmärke „kultuuritegevuse arendamine”, „Euroopa kultuurimõõtme ja mõttekultuuri edendamine” ja „majandusliku arengu toetamine kultuuri abil”.

Juhtimise tõhusus

Käsitleti Euroopa kultuuripealinnade juhtimise tõhusust, sealhulgas nende korraldusmudeleid, kultuuritegevuste ja -sündmuste valimist ja täideviimist, suhtlust ja reklaami ning rahaliste vahendite hankimist.

Sarnaselt 2007., 2008. ja 2009. aasta Euroopa kultuuripealinnade hindamisega tõsteti ka 2010. aasta kultuuripealinnade hindamises esile, et asjakohase organisatsioonilise struktuuri loomine ja sobivate oskustega meeskonna moodustamine kultuuriprogrammi ellurakendamiseks on vajalik, kuid võib osutuda keeruliseks. Vaja on väga erinevate oskustega inimesi, mis tähendab, et vaja on teistsugust struktuuri ja meeskonda, kui esialgse taotluse ettevalmistamisel. Samuti on vaja tasakaalustada kunstilisi ja poliitilisi huve ning tagada, et olemasolevad huvirühmad tervitaksid koostööparterina kõiki uusi rakendusmehhanisme. Soovitav on luua uus ja sõltumatu struktuur, mis vastab linna poliitilisele ja kultuurilisele taustale.

2010. aasta Euroopa kultuuripealinnade puhul väljenduvad need aspektid erineval viisil. Ruhri piirkond koos Esseni linnaga töötas välja tõhusa ja tulemusliku juhtimisstruktuuri ja näitas sellega, kuidas lahendada põhiprobleeme, isegi sellises keerulises olukorras, kus on kaasatud ulatuslik liitpiirkond.

Pécsis oli nii suure mastaabiga ürituse korraldamine väga keerukas ja esile kerkis mitmeid probleeme. Esiteks loodi eelarve haldamiseks kaks eri organisatsiooni, mistõttu jäi kunstilise juhtimise vastutusala ebamääraseks; vahendite eraldamise vastutus kippus jääma ametkondade õlule ning haldusasutus oli sõltumatu vaid teatud piirini. Teiseks osutus kunstilise juhi valimine ja kultuuriprogrammi arendamise juhtimine keerukaks ning institutsionaalse korralduse ja programmi arendamise eest vastutavad isikud vahetusid. Olukorda raskendas veelgi enam see, et väljatöötamise etapi ajal toimusid muutused Pécsi poliitilises elus. Seetõttu oli otsustamisprotsess keerukas ja pikk ning juhtimiskord kinnitati alles 2008. aastal, misjärel saadi keskenduda kultuuriprogrammi arendamisele. Selles etapis oli aga paljude kultuuriettevõtjate mobiliseerimiseks ja mõningate esialgsete projektikavade elluviimiseks juba liiga hilja. Nimetatud probleemidele vaatamata oli Pécs 2010 lõplik kultuuriprogramm palju laiahaardelisem kui linna varasemate aastate kultuuriprogramm.

Istanbulis asutati seaduse alusel 2007. aastal täitevorgan „Istanbul 2010 European Capital of Culture Agency” Euroopa kultuuripealinna programmi rakendamiseks. Riigi valitsus toetas nimetatud organit poliitiliselt ja rahaliselt väga palju ning vähemalt alguses sai organ toimida väga iseseisvalt. Kuigi täitevorgan rakendas edukalt väga laiahaardelist kultuuriprogrammi ja viis läbi turunduskampaania, osutusid teatavad juhtimise aspektid problemaatiliseks ja seetõttu ei avaldanud Euroopa kultuuripealinna sündmus nii suurt mõju kui eeldati. Kuna valitsus kattis 95 % kuludest, tugevdasid riigiasutused Euroopa kultuuripealinna sündmuse üle kontrolli, mis häiris sõltumatuid kultuuriettevõtjaid ning viis selleni, et paljud neist loobusid koostööst täitevorganiga 2009. aastal. Järgnev selge kunstilise nägemuse kadumine viis kultuuriprogrammi ja turunduskampaania vahelise koostöö nõrgenemiseni ning kampaania ei olnud programmi niikuinii eriti edendanud.

Nendele probleemidele vaatamata on Euroopa kultuuripealinna tiitel jätkuvalt hinnatud, sündmuse raames korraldatakse suurel hulgal kultuuriüritusi ja selle mõju on märkimisväärne. Linnad võtavad suuri rahalisi kohustusi juba taotluse esitamise etapis. Siiski on vaja tagada, et Euroopa kultuuripealinnad täidaksid taotlusetapis antud lubadusi, sealhulgas teabevahetuse osas: valikuetapis pakkus Ruhri piirkond Esseni linnaga end välja kandidaatlinnaks ning kaasas oma programmi ka Ruhri. Kuid kontrolli- ja nõustamiskomisjoni soovitustele vaatamata muutus tiitel „Ruhri piirkond koos Esseni linnaga 2010” sündmuse kommunikatsioonistrateegia raames tiitliks „Ruhr 2010”. Lisaks võttis vähemalt üks linn Ruhri piirkonnas (Dortmund) endale tiitli ise, esitledes end mõnikord kui „Dortmund, Euroopa kultuuripealinn 2010”.

Euroopa kultuuripealinnade mehhanismide tõhusus ELi tasandil

Otsustava tähtsusega oli Euroopa Komisjoni läbiviidud valiku-, kontroll- ja finantsmenetluste tõhusus.

Mehhanismid, mida Euroopa Komisjon 2010. aasta Euroopa kultuuripealinnade valimisel kasutas, olid sõnastatud otsuses 1419/1999/EÜ. Saksamaa ja Ungari said vabalt valida, mille alusel nad Euroopa kultuuripealinna tiitlile kandideeriva(d) linna(d) nimetavad. Mõlemad liikmesriigid korraldasid konkursi ettepanekute välja valimiseks enne nende edastamist Euroopa institutsioonidele. Nad määratlesid kriteeriumid ja korra kõnealuste konkursside tarbeks Euroopa Komisjonist sõltumatult. Kuigi konkursid olid osalejate suure arvu osas edukad (16 linna Saksamaalt ja seitse linna Ungarist), ei tagatud seda, et taotlused vastaksid Euroopa kriteeriumitele. Lisaks märkigem, et kuigi Saksamaa esitas Euroopa hindamiskomisjonile kaks linna ning andis komisjonile võimaluse nende vahel valida, esitas Ungari vaid ühe kandidaadi, nii et komisjonil oli võimalik Pécsi kandidatuur ainult kas heaks kiita või tagasi lükata.

Kuigi kõik kolm Euroopa kultuuripealinna osutusid viimaks siiski ELi tasandi kriteeriumidele vastavaks, vastavad edaspidi (st alates aastast 2013) otsuses 1622/EÜ/2006 kehtestatud uue menetluse kohaselt valitavad Euroopa kultuuripealinnad ilmselt ELi tasandi kriteeriumidele paremini.

2010. aasta tiitlikandjad olid siiski esimesed kultuuripealinnad, mille kaasrahastamine ja kontrollimine leidis aset otsuses 1622/EÜ/2006 sätestatud uute protsesside kohaselt. Nende kolme linna puhul näitavad uurimistulemused, et uued menetlused on mõjutanud Euroopa kultuuripealinna sündmuse tõhustamist, sealhulgas keskendumist Euroopa mõõtmele. Aruannete järgi on mitteametlikud kontaktid kontrolli- ja nõustamiskomisjoni liikmetega oluliselt täiendanud ametlikke kontrollikohtumisi ja aruandlust. Kõik kolm linna tõdesid ka, et ELi rahalise abi saamine auhinna vormis on vähendanud halduskoormust rohkem kui seda tegi eelnevatele tiitlikandjatele antud traditsiooniline toetus. Seoses Euroopa kultuuripealinna algatusega on kandidaatriikides tekkinud suur nõudlus, kultuuriprogrammidesse ja ka linnadesse on tehtud märkimisväärseid investeeringuid ning sündmus on saanud meedias ja avalikkuse seas palju tähelepanu. Mõni muu poliitikamehhanism ei oleks ilmselt ELi rahastamise sama mahu juures sama mõju saavutanud, pidades silmas rahalisi vahendeid ja jõupingutusi.

Kultuuritegevuste arendamise mõjusus

Kõik 2010. aasta Euroopa kultuuripealinnad rakendasid oma territooriumitel palju laialdasemaid kultuuriprogramme kui juhul, kui neid ei oleks kultuuripealinnadeks nimetatud: Ruhri piirkonnas koos Esseni linnaga korraldati 5500 kultuurisündmust, Pécsi linnas 4675 ja Istanbulis 10 000. Kokku toimus rohkem kui 20 000 sündmust, millest võttis osa vähemalt 20 miljonit inimest kahes suuremas Euroopa kultuuripealinnas (Ruhri piirkonnas koos Esseni linnaga ja Istanbulis)[6]. Kõigi kolme Euroopa kultuuripealinna kultuuriprogrammid jagunesid tiitliaasta kõigi kaheteistkümne kuu peale. Kokkuvõttes võib öelda, et Euroopa kultuuripealinna sündmuse puhul saavutati kultuuritegevuse arendamise eesmärk.

Kolme Euroopa kultuuripealinna andmed viitavad ka sellele, et kõnealused kultuuriprogrammid olid innovatiivsemad, mitmekesisemad ja rohkem tähelepanu äratavamad linnade tavapärase kultuurieluga võrreldes. Sündmusi ja rahvusvaheliselt tuntud kunstnike etteasteid on olnud rohkem kui tavaliselt. Ruhri piirkond koos Esseni linnaga ja Istanbul asetasid erilise rõhu uute kunstiteoste ja –sündmuste eksponeerimisele ja tellimisele (sealhulgas kohalikelt kunstnikelt ja kultuuriasutustelt), samas kui Pécsis pöörati rohkem tähelepanu juba olemasolevatele tegevustele.

Kõigis kolmes Euroopa kultuuripealinnas tegeleti mitmesuguste kunstialaste teemade ja küsimustega, mis mõnel juhul olid ka innovatiivsed või avangardsed. Kultuuripealinna sündmuse juhtimisega seotud probleemid Pécsis ja Istanbulis tähendasid aga seda, et kultuuriprogrammi kui terviku kunstiline juhtimine oli kehv. Istanbulis käsitleti kaasaegseid teemasid ning esitleti moodsat ja kaasaegset kultuuri mitmekesisel viisil eri kunstivaldkondade kaudu, kuid linnal oli raskusi neid valdkondi ühendava ühtse kunstilise teema leidmisega. Samal ajal oli Pécsi üldine eesmärk koostöö edendamine Kagu-Euroopaga ning enda positsioneerimine väravana nimetatud piirkonna riikidesse. Kuid tegelikkuses oli Pécsi tegevus suunatud rohkem uue infrastruktuuri arendamisele (selle rahastamine võib kultuuripealinna aasta järel olla raskendatud), mitte niivõrd Euroopa kultuuripealinna sündmuse üldeesmärgiga seotud kunstiliste teemade käsitlemisele.

Euroopa kultuurimõõtme ja mõttekultuuri edendamise mõjusus

1999. aasta otsuses ei ole Euroopa mõõdet sõnaselgelt defineeritud, kuid seda on selgitatud kultuurialase koostöö kaudu, sealhulgas: tõsta esile eurooplaste ühiseid kunstisuundi ja -stiile, mida asjaomane linn on inspireerinud või millesse olulise panuse andnud; soodustada liikmesriikide teiste linnade kultuuriinimesi kaasa haaravaid, püsivale kultuurikoostööle viivaid ettevõtmisi ning edendada nende inimeste liikumist Euroopa Liidus.

2006. aasta otsuses sätestatud Euroopa mõõtme tingimus annab linnadele tõlgendamisruumi. Näited on esitatud kandidaatlinnadele suunatud juhistes, mis on Internetis üleval alates 2007. aastast.

2009. aasta Euroopa kultuuripealinnade hindamise järelsõnas tõdeti, et Euroopa kultuuripealinna sündmuse kultuuriprogrammid kujunevad „euroopalikuks” selliste tegevuste kaasamise abil, mille sisu, rakendusmehhanism, publik või osalejad on olemuselt euroopalikud. 2010. aasta Euroopa kultuuripealinnade puhul võime näha, et kõik kolm olid eelneva määratluse kohaselt euroopalikud, kuigi nende lähenemisviisid olid erinevad.

- Sisu: kolm Euroopa kultuuripealinna tõstsid esile väga erinevaid euroopalikke teemasid eri vaatenurkade alt. Ruhri piirkond koos Esseni linnaga panustas enim piirkondlikele teemadele, kuid käsitles neid – eelkõige migratsiooni, identiteeti ja hoiakuid kultuurihariduse suhtes – euroopalikus kontekstis,. Kolmest Euroopa kultuuripealinnast õnnestus ehk Ruhri piirkonnal koos Esseni linnaga kõige enam tagada, et Euroopa teemad olid läbivalt esil kogu kultuuriprogrammis, sest „Eeskuju Euroopale” oli üks valikukriteerium kõikide projektide puhul. Pécsi edendatav Euroopa teema oli suunatud võimalusele toimida kui „värav Balkanimaadesse” ja paljude kultuuriürituste eesmärk oli kogu Balkani kultuuri propageerimine. Istanbuli esialgne eesmärk oli esitleda linna moodsa ja kaasaegse kultuuri Euroopa keskusena, mis „toimib Euroopat idamaadega ühendava sillana” ning kultuuri ja kodanikuühiskonna rolli käsitleti mõningal määral Türgi ELi liikmeks saamise taotluse kontekstis. Kuid tegelikult kahanes esialgne kunstiline nägemus Euroopa kultuuripealinna aasta vältel ja viimaks asetus rõhk linna kaasaegse Euroopa pärandi asemel sagedamini ajaloolisele pärandile.

- Rakendusmehhanism: kõik kolm Euroopa kultuuripealinna korraldasid üritusi Euroopa tasandil tuntud artistidega, kuigi Euroopa mõõtme peamine rakendusmehhanism tähendas partnerlussuhteid teiste riikide linnadega. Ruhri piirkonna puhul koos Esseni linnaga olid partnerlussuhted mitmekesised, hõlmates kultuurialast koostööd, vahetusi ja suhtlemist 83 000 osalejat kaasava enam kui 100 mitmepoolse koostööprojekti kaudu. Pécsis toimus 270 projekti muude riikide kunstnikega ja 52 projekti teiste Euroopa kultuuripealinnadega; kõige tähtsam oli koostöö naaberriikide linnadega. Euroopa kultuuripealinnade ja teiste linnade vaheline koostöö oli Pécsis ja Istanbulis vähem struktureeritud ja väiksemamahuline kui Ruhri piirkonnas koos Esseni linnaga, kuigi toimus mitmeid koostööprojekte muude riikide kunstnike ja kultuuritegelastega. Istanbul võimaldas mitmel 39 omavalitsusest alustada esmakordselt riikidevahelist kultuurialast koostööd; ka kolme Euroopa kultuuripealinna vahel leidis aset mitmekesine kultuurialane koostöö.

Sotsiaalse, majandusliku ja linnaarengu ning turismivaldkonna mõjususe saavutamine

Ruhri piirkond koos Esseni linnaga ja Pécs taotlesid kunsti ja kultuuri arendamist kui üht vahendit, mille abil saavutada endiste tööstuspiirkondade majanduslik ja sotsiaalne taaselustamine, ehkki nende lähenemisviisid olid küllaltki erinevad. Istanbul ei püüelnud eriti selle poole, et kasutada kultuuri majanduslike eesmärkide saavutamiseks, kuid tõenäoliselt avaldas tema tegevus mõju ka majandusele. Selle linna eesmärk oli edendada juurdepääsu kultuurile ja osalemist selles, eelkõige nende jaoks, kellel tavaliselt sellised võimalused puuduvad.

Kõik Euroopa kultuuripealinnad soodustasid investeerimist kultuuri- ja muudesse infrastruktuuridesse, mis muidu oleks jäänud tegemata (Pécsis investeeriti 2010. aastal 140 miljonit eurot ja Istanbulis 64 miljonit eurot). Pécsis moodustasid uued või renoveeritud kultuurirajatised Euroopa kultuuripealinna sündmuse keskpunkti ja neid peeti nii kultuuri kui ka linna pikaajalise arengu võtmeks. Seal kannustas Euroopa kultuuripealinna tiitel ka investeerimist teistesse infrastruktuuridesse, näiteks uude autoteeühendusse Budapestiga. Istanbulis ergutas Euroopa kultuuripealinna tiitel ulatuslikke investeeringuid linna rikkaliku kultuuripärandi restaureerimisse. Mõned rajatised renoveeriti ka Ruhri piirkonnas koos Esseni linnaga.

2010. aasta kogemusest ilmneb ka, et Euroopa kultuuripealinna tiitel võib kaasa aidata linnade kuvandi muutmisele või tõsta neid rahvusvahelises plaanis rohkem esile, kuigi sellise tulemuse otstarbekuse või teostatavuse määr varieerub.

Turismi otsese mõju osas majandusele võib tõdeda, et turistide külastuste arv suurenes Pécsis 71 %, Ruhri piirkonnas koos Esseni linnaga 18,5 % ja Istanbulis 11 %. Kõigis kolmes linnas on kultuuri- ja loometööstuse positsioon tugevnenud, ehkki vähemalt kahes linnas mitte nii suurel määral kui loodeti; Pécsis kujunes peamiseks mureks uute rajatiste väljatöötamine, mitte niivõrd kultuuri- ja loometööstuse toetamine. Ka Istanbulis siirdus rõhuasetus väljatöötamisetapis moodsa ja kaasaegse kultuurisektori loomiselt kultuuripärandiga seotud kohtade restaureerimisele.

2010. aasta kogemused näitavad ühtlasi Euroopa kultuuripealinna sündmuse jätkuvat potentsiaali suurendada kodanike osalust kultuurielus väga erinevates kontekstides. Kõigi kolme Euroopa kultuuripealinna tegevusse oli kaasatud väga erineva suunitlusega projekte eesmärgiga hõlmata neid kodanikke, kes tavaliselt kultuurialases tegevuses ei osale või kes sellele juurde ei pääse. Kõigis kolmes Euroopa kultuuripealinnas (nagu ka paljudes teistes kultuuripealinnades viimaste aastate jooksul) pürgiti selle eesmärgi saavutamise poole ühtemoodi, hajutades tegevust linna eri piirkondadesse ja erinevatesse või ebatavalistesse kohtadesse, ning rõhutades üldiseid väärtusi nagu tolerants ja linna etniliste rühmade ja eri kultuuride väärtustamine. Ka vabatahtlikud mängisid olulist rolli: Ruhri piirkonnas koos Esseni linnaga oli neid 1165, Istanbulis 901 ja Pécsis 780.

Järeldus:

Märkimisväärse mõju saavutamiseks vajalikud inim- ja rahalised ressursid varieeruvad Euroopa kultuuripealinna territooriumi suurusele ja laadile vastavalt. Väga suure territooriumi (ja/või rahvahulga) kaasamiseks läheb loomulikult vaja ulatuslikke vahendeid, kuid tulevased Euroopa kultuuripealinnad peaksid hoolikalt kaaluma, millist laadi tulemusi nad saada soovivad. Tõenäoliselt keskendutakse ühele konkreetsele piirkonnale või taotletakse selliseid tulemusi nagu tõhustunud võrgustik ja nähtavus ümberkaudsel territooriumil, mitte niivõrd pöördelisi muutusi kultuurielus.

Euroopa kultuuripealinna sündmus avaldab ka edaspidi positiivset sotsiaalset ja majanduslikku mõju elavneva turismi, parema infrastruktuuri, suurema rahvusvahelise nähtavuse ning tugevama kultuuri- ja loometööstuse kaudu. Sel viisil lisab Euroopa kultuuripealinna tiitel väärtust Euroopa struktuurifondidest tehtavatele investeeringutele kultuuripärandisse ja infrastruktuuri.

Sellised eelised aga ei lisandu tiitlit kandvatele linnadele automaatselt ja tingimata. Sotsiaalse ja majandusliku arengu hoogustumise määr – ja selle arengu laad – sõltuvad endiselt huvirühmade selgest arenguvisioonist ning asjakohastest ja koordineeritud meetmetest, mida kultuuriprogrammiga kooskõlas rakendatakse.

Euroopa kultuuripealinna sündmus kätkeb suurt potentsiaali suurendada kodanike osalemist kultuurialases tegevuses väga erinevates kontekstides, eelkõige siis, kui sellise tegevusega rõhutatakse tolerantsi ja linna etniliste rühmade ja eri kultuuride väärtustamist.

Jätkusuutlikkus

Euroopa kultuuripealinn on kavandatud „olema jätkusuutlik ning moodustama linna pikaajalise kultuurilise ja sotsiaalse arengu lahutamatu osa”[7]. Kõigi kolme kultuuripealinna puhul täheldatakse uut kultuuritegevust, mis jätkub ka pärast tiitliaastat, ning uute renoveeritud kultuurirajatiste kasutuselevõttu. Kultuuri jätkusuutlikkuse osas võib tõdeda, et Euroopa kultuuripealinna tiitli tõttu on kõigil kolmel linnal nüüd rohkem kogemusi ja teadmisi ning nende kultuurisektorite vaheline suhtlus ja koostöö on tugevamad. Samas on näitajad kultuurivaldkonna juhtimise kestliku paranemise kohta aga vastakad. Istanbulis jäävad mõned paranenud juhtimistavad püsima, samas aga kaob Euroopa kultuuripealinna sündmuse raames kehtestatud mudel, kui täitevorgan lõpetab töö 2011. aastal, ning pole kindel, et huvirühmad ühinevad keskse strateegia eesmärgil. Pécsis on loodud kaks kultuuripealinna pärandile pühendatud asutust, et hallata uusi kultuurirajatisi pikemas perspektiivis, kuigi omavalitsusel seisab veel ees katusstruktuuri loomine kultuuriettevõtjate toetamiseks kogu linnas. Ruhri piirkonnas koos Esseni linnaga on püstitatud palju ambitsioonikaid pikaajalisi eesmärke ja vastutus on antud piirkondlikele partneritele nagu Ruhri triennaali korraldajale, Kultur Ruhr GmbH-le ja Ruhr Tourism GmbH-le.

Järeldus:

Euroopa kultuuripealinna kultuurisündmus loob võõrustavates linnades pärandi, mis väljendub uue, ka pärast tiitliaastat jätkuva kultuuritegevuse, huvirühmade vahelise tõhustunud suhtlemise ja koostöö ning uute renoveeritud kultuurirajatiste kaudu.

Kõigele positiivsele vaatamata jääb kultuuripealinna pärandi jätkusuutlikkus siiski küsitavaks. Tavaliselt peavad selleks peamised huvirühmad kokku tulema pikema perspektiivi ja strateegia paikapanemise eesmärgil ning ka selleks, et luua struktuur linna kultuurivaldkonna praeguse juhtimise ja koordineerimise jaoks, mis sageli hõlmab konkreetse kultuuripärandiga tegeleva asutuse loomist.

VÄLISHINDAMISE PEAMISED SOOVITUSED JA KOMISJONI MÄRKUSED

Komisjon nõustub hindaja antud üldise sõnumiga; soovitused on väga sarnased aastate 2007−2008 ja 2009 kultuuripealinnade hindamise järel antutega.

Komisjon on nõus, et uue õigusliku aluse kujundamisel peaks ta juhul, kui Euroopa kultuuripealinna sündmus jätkub ka pärast aastat 2019:

- tagama, et valikuprotsessis sisaldub nõue taotluste hindamiseks ELi tasandil kehtestatud kriteeriumide kohaselt nagu sätestatud praegu kehtivas otsuses (vt 3.3.4);

- lähtudes „Istanbul 2010” kogemusest ja sellest, et praegu kehtiva otsuse kohaselt ei saa kolmandate riikide linnad enam tiitlile kandideerida, kaaluma, kas uue õigusliku aluse järgi tuleks see võimalus taaskehtestada (vt 2.2);

- kaaluma, mil määral on Melina Mercouri nimelise rahalise auhinna andmine pärast aastat 2019, nagu on ette nähtud praeguse otsusega, tõhusam kui traditsioonilise toetuse andmine osale linna programmist, nagu seda varem tehti (vt 2.1 ja 3.3.4);

- keskendama Euroopa kultuuripealinna sündmuse peamiselt linnadele, kuid võimaldama linnadele paindlikkust kaasata ka laiemat piirkonda, nagu seda praegu tehakse (vt 3.3.3);

- rõhutama linna pikaajalise arenguga seotud kriteeriumite täitmise olulisust ja kaaluma valikukriteeriumitesse selgesõnalise stiimuli lisamist, et eelistatakse neid linnu, mis on juba välja töötanud pikaajalise kultuuripoliitika strateegia (vt 3.3.8).

KOMISJONI JÄRELDUSED

Komisjon järeldab, et Euroopa kultuuripealinna tiitel on jätkuvalt hinnatud, selle raames korraldatakse laialdaselt kultuuriüritusi ja selle mõju on märkimisväärne. ELi tiitlil ja rahalisel toetusel on võimendav mõju, muutes selle väga kulutõhusaks ja tulemuslikuks algatuseks. Komisjon on nõus hindaja üldise hinnanguga ning on nõus eelnevalt esitatud sõnastuses antud soovitustega.

Komisjon märgib, et enamikul Euroopa kultuuripealinnadel on juba hindamissüsteemid, mis käsitlevad kõiki või osasid kultuuriprogramme, ning soovitab ka edaspidi rakendada kohalikul tasandil üldist hindamist. Et edendada heade hindamistavade levitamist, on komisjon toetanud ELi kultuuriprogrammi kaudu poliitika töörühma, kus kohandatakse 2008. aasta kultuuripealinna Liverpooli arendatud üldist hindamismudelit tulevaste Euroopa kultuuripealinnade vajadustele[8]. Komisjon on ajakohastanud ka kandidaatlinnade jaoks koostatud juhist ja lisanud sinna peatüki hindamise kohta.

Komisjon kavandab ettepanekut algatuse kohta pärast 2019. aastat, mille eesmärk on tagada, et kultuuripealinna sündmus jääks nii palju kui võimalik sama atraktiivseks, tähtsaks ja tõhusaks, nagu see on praegu. Komisjon võtab arvesse hindamise peamised järeldused ja soovitused – nii aastate 2007−2008 ja 2009 kultuuripealinnade kohta kui ka otsusega 1622/2006/EÜ kehtestatud korra ja aastate 2010 ja 2011 avaliku arutelu hindamiste kohta. Jätkusuutlikkuse aspektist lähtudes on sündmuse pikaajalise mõju tagamine üks 2006. aasta otsuse kriteeriume ning jääb selleks ka pikendamise kavades. Lisaks rõhutab komisjon sündmuse kultuuripoliitika pikaajalisse strateegiasse lülitamise tähtsust oma dokumentides, teabetundides ja muudel konverentsidel ning teeb seda ka edaspidi.

[1] ELT L 304, 3. november 2006

[2] Vt kultuuriministrite 13. juuni 1985. aasta resolutsiooni kultuurisündmuse „Euroopa kultuuripealinn” iga-aastase korraldamise kohta http://eur-lex.europa.eu/Notice.do?val=117538:cs&lang=fr&list=117540:cs,117539:cs,117538:cs,118564:cs,&pos=3&page=1&nbl=4&pgs=10&hwords=&checktexte=checkbox&visu=

[3] Otsus nr 1419/1999/EÜ (EÜT L 166, 1.7.1999). Muudetud otsusega 649/2005/EÜ (OJ L 117, 4.5.2005). http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:1999:166:0001:0005:EN:PDF http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2005:117:0020:0021:EN:PDF

[4] Otsus nr 1622/2006/EÜ (ELT L 304, 3.11.2006). http://eur-lex.europa.eu/JOHtml.do?uri=OJ:L:2006:304:SOM:EN:HTML

[5] Teenuste raamleping nr EAC/03/06

[6] Pécsi osalejate arv ei olnud teada.

[7] Otsus 1622/EÜ/2006

[8] http://www.liv.ac.uk/impacts08/