Käesolevas aruandes tutvustatakse peamisi edusamme, mida EL oma narkostrateegia 2013–2020 ja narkootikumidealase tegevuskava 2013–2016 rakendamisel 2013. ja 2014. aastal tegi. Üksikasjalikud järeldused on esitatud komisjoni talituste töödokumendis, mis on lisatud käesolevale aruandele.

ELi narkostrateegias 2013–2020 ja ELi narkootikumidealases tegevuskavas aastateks 2013–2016 on sätestatud ELi uimastipoliitika raamistik ja prioriteedid. Strateegiaga on ette nähtud ühine tõenduspõhine raamistik uimastite vastu võitlemiseks ELis ja mujal. Selle eesmärk on aidata vähendada nii narkootikumide nõudlust kui ka pakkumist ELis ning uimastitest tingitud tervisealaseid ja sotsiaalseid riske ja kahjusid. Strateegia sisaldab kolme valdkondadevahelist teemat: a) koordineerimine, b) rahvusvaheline koostöö ning c) teadusuuringud, teavitamine, seire ja hindamine.

2016. aasta aprillis toimub ÜRO Peaassamblee erakorraline uimastiteemaline istungjärk, kus uuritakse võimalusi uimastipoliitika parandamiseks üle maailma, tugevdades samal ajal rahvatervise ja inimõiguste aspekte uimasteid käsitlevate ÜRO konventsioonide raames. See on rahvusvahelise kogukonna jaoks murdepunkt tulevase uimastipoliitika kindlaksmääramisel. ELil on selles kontekstis otsustav roll.

Uimastid on üleilmne probleem. Hinnangute kohaselt tarbis 2013. aastal mõnda ebaseaduslikku uimastit kokku 264 miljonit 15–64aastast inimest. Ligikaudu 27 miljonil inimesel on uimastitarbimisest tingitud tervisehäireid või uimastisõltuvus. Peaaegu pooled neist (12,19 miljonit) on süstivad narkomaanid ja 2013. aastal oli hinnanguliselt 1,65 miljonil süstival narkomaanil HIV.

Euroopa julgeoleku tegevuskavas kinnitatakse Europoli hinnangut, mille kohaselt on ebaseaduslike uimastite turg kõikidest kuritegelikest turgudest kõige dünaamilisem. Ebaseaduslik uimastikaubandus ja uimastitootmine kuuluvad ELis tegutsevate organiseeritud kuritegelike rühmituste kõige tulutoovama kuritegeliku tegevuse hulka. Euroopa opiaadituru väärtuseks on hinnatud ligikaudu 12 miljardit eurot, samal ajal kui ELis kõige levinumat uimastit kanepit kasutatakse hinnanguliselt koguses 2 000 tonni. Teine kõige enam kasutatav uimasti ELis on kokaiin – 2013. aastal konfiskeerisid ELi liikmesriigid seda koguses üle 61 tonni. Lisaks sellele on internetist viimasel paaril aastal kujunenud oluline uimastitega kauplemise koht.

Vähemalt 78,9 miljonit eurooplast on enda sõnul tarbinud kanepit vähemalt korra elu jooksul, samal ajal kui kokaiini ja amfetamiine on proovinud vastavalt 15,6 ja 12 miljonit inimest. Peale selle on 1,3 miljonit täiskasvanut probleemsed opioiditarbijad ja 3,4 % kõikide 15–39aastaste eurooplaste surmajuhtumitest on tingitud uimastite üleannustamisest. Viimaste hinnangute kohaselt suri ELis 2010. aastal uimastitarbimisest põhjustatud HIVi/AIDSi tõttu 1 700 inimest. 2013. aastal teatati ELis 1 446 uuest HIVi nakatumise juhtumist, mis olid põhjustatud uimastite süstimisest. 2014. aastal avastati 101 uut psühhoaktiivset ainet, mis on 22 % rohkem kui 2013. aastal.

Uimastisõltuvuse sotsiaalsed ja inimkulud on väga suured. Peale selle tekitab see rahvatervise (narkomaania ennetamine ja ravi, tervishoid ja haiglaravi), avaliku turvalisuse, keskkonna ja tööviljakusega seotud kulusid.

Ebaseaduslike uimastite puhul on tegemist keerulise sotsiaalse probleemiga, mis mõjutab miljonite inimeste elu. Kuigi selliste uimastite nagu heroiini või kokaiini tarvitamine on viimasel paaril aastal vähenenud, siis uued psühhoaktiivsed ained on avatud turul ja/või interneti kaudu üha kättesaadavamad ning kujutavad tõsist ohtu tervisele.

Noori ja uimasteid käsitleva Eurobaromeetri 2014. aasta uuringu kohaselt hakatakse uimasteid proovima sageli kooli ajal − hinnanguliselt on mõnda ebaseaduslikku uimastit kasutanud iga neljas 15−16aastane inimene. Teadlikkuse suurendamine ja nõustamine on jätkuvalt kõige levinumad ennetusmeetmed, mida kasutatakse selliste noorteni jõudmiseks, kelle puhul võib esineda ainete kuritarvitamise risk, näiteks sotsiaalsete ja õpiprobleemidega kooliõpilased. 2013. aastal teatas alla poole ELi liikmesriikidest EMCDDA-le, et nad on täielikult rakendanud koolide uimastipoliitika. Ainete kuritarvitamist käsitlevaid üldisi teavituskampaaniaid kasutatakse ELis koolides aga laialdaselt. Enamik ELi liikmesriike märkis, et ajavahemikul 2013–2014 korraldasid nad ebaseaduslike uimastite esmakordse tarvitamise edasilükkamisele suunatud eriprogramme ja/või -meetmeid.





Näide Luksemburgi ning sellega piirnevaid Prantsusmaa, Saksamaa ja Belgia piirkondi hõlmav koostöögrupp Mondorf Group viis ellu ennetustegevust, ühendades muudele küsimustele kui uimastitele keskenduva lähenemisviisi kultuuridevaheliste elementidega, ja on korraldanud noortele vabaajategevust lähtuvalt nn seikluspedagoogika põhimõttest. Tegevuse põhieesmärk on pakkuda noortele võimalusi kogeda rühmadünaamikat, konfliktide lahendamist, piirangute ja riskide hindamist, aga ka solidaarsustunnet erineva sotsiaalse ja kultuurilise taustaga inimeste rühmas.

Enamik ELi liikmesriike, sealhulgas kodanikuühiskond, teatas teadlikkuse suurendamise algatuste korraldamisest ebaseaduslike uimastite ja muude uute psühhoaktiivsete ainete kasutamise riskide ja tagajärgede teemal.

Kõik ELi liikmesriigid märkisid, et on võtnud ennetusmeetmeid. Paljud ELi liikmesriigid korraldavad üldisi ennetusprogramme ning üksikud neist on teatanud valikuliste ja näidustatud ennetusprogrammide rakendamisest. Pooled ELi liikmesriigid märkisid, et viivad läbi uimastivastaseid kampaaniaid meelelahutusüritustel, nagu muusikafestivalidel, pidudel ja ööklubides. Enamik ELi liikmesriikidest mainis, et ajavahemikul 2013–2014 püsis ennetusmeetmete kättesaadavus stabiilsena või paranes. Teatavad kodanikuühiskonna esindajad juhtisid aga tähelepanu sellele, et avaliku sektori kulutused on selles valdkonnas eelarvepiirangute tõttu vähenenud.

Sõltuvus retseptiravimitest ja nende väärkasutamine

Retseptiravimite sõltuvuse ja nende väärkasutamise valdkond nõuab ELis rohkem tööd ja analüüsimist. Sageli väärkasutavad kõrge riskitasemega opioiditarbijad bensodiasepiine, mida seostatakse haigestumuse ja suremusega selles rühmas. Arvatakse, et tõenäoliselt väärkasutatakse opioidanalgeetikume ja -anesteetikume – neid ravimeid kirjutatakse tavaliselt välja nende psühhoaktiivse toime tõttu ja asendusravimina sõltuvusraviks. Andmete kättesaadavus ELi liikmesriikides on aga väga piiratud ega võimalda saada täielikku ülevaadet mitmesugustes tingimustes toimuvast väärkasutamisest kogu ELis. Seepärast tuleb probleemi ulatust ja sellele reageerimist ELis täiendavalt täpsustada, et teha kindlaks meetmed, mida edaspidi võtta.

Ravi

2013. ja 2014. aastal pakuti laialdaselt kättesaadavaid integreeritud raviteenuseid kõikides ELi liikmesriikides. Pooled ELi liikmesriigid leidsid, et raviteenuste kättesaadavus nende riigis ei muutunud aastatel 2013–2014 oluliselt, enamik ülejäänud ELi liikmesriike arvas, et raviteenuste kättesaadavus on paranenud. Teisalt väidavad teatavad kodanikühiskonna esindajad, et raviteenuste kättesaadavus on eelarvekärbete tõttu halvenenud.

Aastatel 2013–2014 pakuti ELi liikmesriikides mitmesuguseid terviklikke ja integreeritud raviteenuseid. Pooled ELi liikmesriigid teatasid, et võrreldes eelmiste aastatega selliste raviteenuste mitmekesisus 2013. ja 2014. aastal ei suurenenud.

Näide Inglismaal on narkomaaniaravi laialdaselt kättesaadav. Viimased raviandmed (aastate 2013–2014 kohta) näitavad, et 98 % ravile suunatud inimestest alustas ravi kiiremini kui kolme nädalaga. Ooteajad on lühikesed – ravi alustamiseks kulub ligi kolm päeva. Tänu ravisüsteemi täiustamisele viimase kümnendi jooksul on ooteaeg kahanenud kahelt kuult 2001. aastal vaid kolmele päevale aastatel 2013–2014.

Suurem osa narkomaaniaravist toimub Euroopas ambulatoorselt. Haiglates või spetsialiseerunud keskustes patsientidele pakutav narkomaaniaravi moodustab narkomaaniaravist kümnendiku.

Rehabilitatsiooni-/taastumisteenused 2013. ja 2014. aastal arenesid, kuid peaaegu pooled ELi liikmesriigid märkisid, et kõnealuseid teenuseid ei laiendatud. Samamoodi teatasid paljud kodanikuühiskonna esindajad, et rehabilitatsiooni-/taastumisteenuseid 2013. ja 2014. aastal nende riigis ei laiendatud.

Riski ja kahjude vähendamine

2013. aastaks olid kõik ELi liikmesriigid vastu võtnud rahvatervise eesmärgid ennetada ja leevendada uimastisõltuvusega seotud tervisekahjustusi. Enamik ELi liikmesriike teatas, et 2013. ja 2014. aastal võeti erimeetmeid tõenduspõhiste riski ja kahjude vähendamise meetmete kättesaadavuse ja nendele juurdepääsu tagamiseks.

Näide 2013. aastal loodud madala läve programmi raames viidi Küprosel 2014. aastal ellu esimene nn lumepalliefektil põhinev katseprogramm. Selles programmis osalesid endised või praegused süstivad narkomaanid koolitusel, kus jagati teavet HIVi/AIDSi, hepatiidi, tuberkuloosi, esmaabivõtete, turvaseksi ja ohutuma uimastitarbimise kohta. Pärast koolitust jagas iga osaleja koolitusel saadud teadmisi omakorda veel kolme süstiva narkomaaniga ning kogus küsimustiku abil andmeid uimastitega seotud kõrge riskitasemega käitumise kohta.

Kõikides ELi liikmesriikides on kehtestatud opioid-asendusravi ning nõela- ja süstlavahetuse programmid peamiste meetmetena süstivate narkomaanide seas levivate nakkuste ennetamiseks ja tõrjeks ning nende kahe programmi ulatus paranes märkimisväärselt. 2013. aastal ei olnud nõela- ja süstlavahetuse programmide ulatus kõikides riikides ja eelkõige vanglates aga kaugeltki täielik. Samuti teatas mitu riiki kahjude vähendamise teenuste kärpimisest viimastel aastatel ja mõnes riigis osutatakse selliseid teenuseid vaid piiratud ulatuses.