1Süsinikuringed

Süsinik on elu alus, meie ühiskonna ja majanduse alus. Süsinik on inimese DNAs. Poole meie toidu kaalust moodustab süsinik. Lubjakivi ja rauamaagi muutmine tsemendiks ja teraseks, millest on ehitatud meie linnad, hõlmab süsiniku töötlemist. Orgaaniline keemia kasutab ära süsiniku ainulaadset võimet moodustada ülimalt keerulisi molekule, et toota meie igapäevaelus kasutatavaid ravimeid, kemikaale, plaste ja kõrgtehnoloogilisi materjale. Süsinikupõhised fossiilkütused on olnud meie kodude, tehaste ja sõidukite energiaallikaks juba üle saja aasta. Fossiilkütuste põletamisest, tööstusprotsessidest ja maakasutuse muutusest tulenev heide kumuleerub aga ookeanides ning see suurendab märkimisväärselt CO2 kontsentratsiooni atmosfääris. Selle tulemusena maakera kliima soojeneb, elurikkus kaob, ookeanid muutuvad happelisemaks ja äärmuslikud ilmastikunähtused sagenevad. Kliimamuutuste mõju maale, metsadele, meredele ja krüosfäärile häirib omakorda lühiajalisi süsinikuringeid taimestiku ja atmosfääri vahel ning kergitab merevee taset. Mõnes piirkonnas võimendab seda veel ka loodusvarade jätkusuutmatu kasutamine. Kõik need tagasisideahelad hoogustavad kliima- ja elurikkuse kriisi ning kujutavad endast otsest ohtu ökosüsteemide toimimisele ja inimühiskonnale.

Vastusena valitsustevahelise kliimamuutuste paneeli (IPCC) järjestikustes hindamistes esile tõstetud kiireloomulisele vajadusele võtta kliimameetmeid, sätestas Euroopa Liit oma õiguses eesmärgi saavutada 2050. aastaks kogu majandust hõlmav kliimaneutraalsus. Euroopa kliimamääruse kohaselt peab kasvuhoonegaaside heide olema Euroopa Liidus hiljemalt 2050. aastaks tasakaalus nende eemaldamisega atmosfäärist ning pärast seda tuleb püüda saavutada negatiivne heide. Euroopa Liit on seadnud ka eesmärgi muuta end 2050. aastaks kliimamuutuste suhtes vastupanuvõimeliseks, et tulla toime kliimamuutuste vältimatu mõjuga.

Selliste kõrgete eesmärkide saavutamiseks peame tagama kestlikud ja kliimamuutuste suhtes vastupanuvõimelised süsinikuringed kolme põhimeetme abil.

·Eelkõige peame oluliselt vähendama sõltuvust süsinikust, näiteks hoonete, transpordiliikide ja tööstuse energiatõhususe parandamise, esmaste ressursside tarbimise vähendamise, ringmajandusele ülemineku ning taastuvenergia osakaalu suurendamisega. Euroopa kliimamääruses on kindlalt seatud eesmärk saavutada 2050. aastaks kliimaneutraalsus ning meie pikaajaline analüüs näitab, et selleks, et olla kliimaneutraalne, peame vähendama fossiilsel süsinikul põhineva energia praegust kasutust ELi energia lõpptarbimises 95 %. See süsinikuheite vähendamise strateegia on meie praeguse kliima-, keskkonna- ja energiapoliitika keskmes, et saavutada 2030. aasta eesmärk vähendada ELi kasvuhoonegaaside heidet 1990. aastaga võrreldes 55 %.

·Teiseks peame võtma süsinikku ringlusse jäätmevoogudest, säästvast biomassist või otse atmosfäärist, et kasutada seda fossiilse süsiniku asemel nendes majandussektorites, mis jäävad vältimatult süsinikust sõltuvaks. Ringmajandus ja kestliku biomajanduse sektorid saavad aidata seda eesmärki täita ning peaksid edendama tehnoloogialahendusi CO2 kogumiseks ja utiliseerimiseks ning kestlike sünteetiliste kütuste või muude mittefossiilsel süsinikul põhinevate toodete tootmiseks.

·Kolmandaks peame täiustama süsinikku eemaldavaid lahendusi, mis seovad atmosfäärist CO2 ja talletavad selle pikaks ajaks, kas ökosüsteemides (looduskaitse ja süsinikku siduva majandamise lahenduste kaudu) või säilitatuna muul kujul (tööstuslike lahenduste kaudu), tagades samal ajal, et kooskõlas ettevaatusprintsiibi ja põhimõttega „ei kahjusta oluliselt“ ei avaldata negatiivset mõju elurikkusele ega põhjustata ökosüsteemide seisundi halvenemist. Süsiniku eemaldamise lahenduste väljatöötamine ja ulatuslik kasutuselevõtt on kliimaneutraalsuse saavutamiseks hädavajalik ja vajab järgmisel kümnendil märkimisväärset sihipärast toetust.

Seetõttu on Euroopa rohelise kokkuleppe ja sellega seotud poliitikameetmete eesmärk vähendada kiiresti fossiilse süsiniku kasutamist ja see pikas perspektiivis järk-järgult lõpetada. Meie ühiskonna toimimiseks endiselt vajalik süsinik ei pärine siis enam fossiilkütuste kaevandamisest; tänu uuenduslikele tehnoloogiatele hangitakse see kestlikult meie ökosüsteemidest ja tööstussektoritest.

Samal ajal ei ole praegused maailmas võetavad kliimameetmed piisavad, et hoida CO2 kontsentratsiooni atmosfääris tasemel, mis on kooskõlas Pariisi kokkuleppe eesmärgiga. Teadlaste üha tungivamate nõuannete kohaselt tuleb seda kontsentratsiooni tulevikus aktiivselt vähendada, et hoida globaalne soojenemine 1,5 °C piires. Lisaks on kõigi suuremate majandusriikide kliimaneutraalsus sajandi keskpaigaks tõenäoliselt ainult esimene samm planeedi kliimatasakaalu vähemalt osalisel taastamisel käesoleva sajandi lõpuks. Süsiniku eemaldamine atmosfäärist peab etendama kasvavat rolli ja sellest peab saama peamine meede pärast seda, kui on saavutatud kliimaneutraalsus ja kui maailma temperatuuri tõusu stabiliseerimiseks on vaja muuta heide negatiivseks. Vastupidavatel looduslikel ökosüsteemidel ning tööstuslikul CO2 kogumisel ja säilitamisel põhinevaid olemasolevaid lahendusi tuleks kasutada tõhusal ja kestlikul viisil, võttes arvesse nende eripära. Selleks et ökosüsteemide või tööstuslike lahenduste abil saavutatud süsiniku eemaldamise saaks tunnistada ELi kliima- ja keskkonnaeesmärkide saavutamisele kaasa aitavaks, peaks see vastama rangetele seire-, aruandlus- ja tõendamisnõuetele. Olenemata sellest, kuidas süsiniku eemaldamine on saavutatud, peab selle arvestus toimuma täiesti läbipaistvalt ning võttes arvesse selliseid kriteeriume nagu säilitamise kestus, eemaldamise ümberpöördumise oht, mõõtmismääramatus või süsinikulekke oht, mis suurendab kasvuhoonegaaside heidet mujal.

Kestlike süsinikuringete loomine ELi majanduses ja ökosüsteemides on pikaajaline ettevõtmine, mis eeldab siiski kooskõlastatud tegutsemist juba nüüd. Käesolevas teatises keskendutakse lühiajalistele meetmetele, mille eesmärk on laiendada süsinikku siduva majandamise kui ärimudeli kasutamist, stimuleerides selliseid tavasid, mis suurendavad süsiniku sidumist looduslikes ökosüsteemides (vt 2. jagu), ning edendada uut tööstuse väärtusahelat süsiniku kestlikuks kogumiseks, ringlussevõtuks, transpordiks ja säilitamiseks (vt 3. jagu). Kõik need meetmed aitavad kaasa liidu püüdlustele leevendada kliimamuutusi, kas kasvuhoonegaaside heite vähendamise või atmosfäärist süsiniku eemaldamise kaudu, ja sillutavad teed negatiivse heite põhimõtte rakendamisele tulevikus. Kaasneva hüvena aitavad need saavutada liidu eesmärki pöörata ümber elurikkuse vähenemine ja keskkonna saastumine.

Oluline samm selle võimaldamiseks on kehtestada õigusraamistik, mille abil saab selgelt ja läbipaistvalt teha kindlaks tegevused, millega ühemõtteliselt eemaldatakse atmosfäärist süsinikku ja mis võivad vähendada CO2 kontsentratsiooni atmosfääris. Seega tuleb töötada välja ELi raamistik süsiniku eemaldamise sertifitseerimiseks kindlate arvestuseeskirjade alusel, nii looduslikes ökosüsteemides kui ka tööstuslike lahenduste kaudu saavutatud süsiniku kvaliteetse ja kestliku eemaldamise jaoks (vt 4. jagu). Pidades silmas väljavaateid saavutada 2050. aastaks kliimaneutraalsus, tuleks käesoleva teatisega alustada ka arutelu süsiniku eemaldamise edasise integreerimise üle 2030. aasta järgsetesse ELi õigus- ja vastavusraamistikesse, võttes arvesse teaduslikult valideeritud meetodeid.

2Süsinikku siduv majandamine kui ökosüsteemide seisundit parandav ärimudel

2.1Süsinikku siduva majandamise roll

Maa kestlik majandamine on ELi 2050. aasta kliimaneutraalsuse eesmärgi saavutamise seisukohast otsustava tähtsusega, kuna see suurendab taimedes ja mullas seotava ja talletatava süsiniku kogust. Kui aastane süsiniku eemaldamine metsade poolt on ELi tasandil suurem kui nende süsinikuheide, siis kõigi muude maakasutusviiside, nagu põllumaa, rohumaa, märgalad ja asulad, aastane süsinikuheide ületab süsiniku eemaldamist, kusjuures liikmesriikide vahel on märkimisväärsed erinevused. Enamgi veel, ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni sekretariaadile esitatud riiklikest kasvuhoonegaaside inventuuridest nähtub, et viimase kümne aasta jooksul on süsiniku netoeemaldamine ELi maismaaökosüsteemide poolt vähenenud, mis on suuresti tingitud metsa ökosüsteemide halvenevast olukorrast. Alates 2013. aastast on süsiniku aastane eemaldamine metsamaal vähenenud rohkem kui 12 miljoni CO2 ekvivalenttonni võrra aastas ja selline suundumus on ilmnenud mitmes ELi piirkonnas (erinevas ulatuses). Alates 2013. aastast toimunud muutus on põhjustatud mitmest tegurist, nagu on selgitatud ELi metsastrateegias ning maakasutust, maakasutuse muutust ja metsandust (LULUCF) käsitlevas mõjuhinnangus. Lahendused, mille abil saab selle vähenemistrendi ümber pöörata ja süsiniku netoeemaldamise varasema taseme (üle 300 miljoni CO2 ekvivalenttonni) kiiresti taastada, on olemas, kuid nende kasutuselevõttu tuleb hõlbustada.

Seda silmas pidades tegi komisjon ettepaneku muuta LULUCFi määrust (EL) 2018/841 (edaspidi „LULUCFi ettepanek“) ning seada liidule 2030. aastaks süsiniku aastase netoeemaldamise eesmärk 310 miljonit CO2 ekvivalenttonni (sellisel tasemel oli süsiniku eemaldamine viimati 2013. aastal) ja määrata igale liikmesriigile eesmärgid. Ettepanek hõlmab ka eesmärki saavutada 2035. aastaks kogu maakasutussektoris kliimaneutraalsus, mis tähendab, et süsiniku eemaldamine maismaaökosüsteemide poolt peaks tasakaalustama kogu maakasutuse, kariloomade ja väetiste kasutamisega seotud kasvuhoonegaaside heidet. Komisjoni ettepanekus ei ole siiski esitatud maavaldajatele otseseid stiimuleid süsiniku eemaldamise suurendamiseks ja süsinikuvaru kaitsmiseks. Stiimulite süsteem maavaldajate tasandil võimendaks aga otseseid meetmeid kohapeal. Käesoleva teatisega käivitatakse süsinikku siduvat majandamist käsitlev ELi algatus, millest teatati strateegias „Talust taldrikule“ ja ELi metsastrateegias aastani 2030, ning soovitakse anda maakasutussektori peamistele sidusrühmadele võimalus täita oma otsustavat rolli süsiniku kestlikus majandamises teel kliimaneutraalsuse suunas. Samuti aitab see taastada looduse elurikkust ja vastupanuvõimet kogu ELis.

Süsinikku siduv majandamine kui ärimudel

Süsinikku siduvat majandamist võib määratleda kui keskkonnahoidlikku ärimudelit, mis võimaldab maavaldajatel saada väärilist tasu selle eest, et nad kasutavad täiustatud maamajandamistavasid, mille tulemusena suureneb süsiniku sidumine elusas biomassis, surnud orgaanilises aines ja mullas tänu süsiniku sidumise suurendamisele ja/või süsiniku atmosfääri sattumise vähendamisele, järgides ökoloogilisi põhimõtteid, mis edendavad elurikkust ja looduskapitali üldiselt. Rahalised stiimulid võivad pärineda avaliku sektori või eraallikatest ning nendega võidakse tasustada maavaldajaid kas atmosfäärist rohkem süsinikku siduvate majandamistavade kasutamise või tegelikult seotud süsiniku koguse eest.