[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 22.3.2010

KOM(2010)99 lõplik

2008/0192 (COD)

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 294 lõike 6 alusel, mis käsitleb

nõukogu esimese lugemise seisukohta, mille eesmärk on võtta vastu ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviks füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamise kohta, millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 86/613/EMÜ

2008/0192 (COD)

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 294 lõike 6 alusel, mis käsitleb

nõukogu esimese lugemise seisukohta, mille eesmärk on võtta vastu ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviks füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamise kohta, millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 86/613/EMÜ

TAUST

Komisjon võttis 3. oktoobril 2008 vastu ettepaneku, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamise kohta, millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 86/613/EMÜ (KOM(2008) 636).

Kõnealune ettepanek edastati Euroopa Parlamendile ja nõukogule 3. oktoobril 2008.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis oma arvamuse vastu 24. märtsil 2009.

Euroopa Parlament võttis 6. mail 2009 esimesel lugemisel vastu oma arvamuse.

Täiskogul toimunud arutelul võttis komisjon vastu seisukoha muudatusettepanekute kohta. Komisjon ei võtnud siiski vastu Euroopa Parlamendi arvamuse kohaselt muudetud ametlikku ettepanekut.

Nõukogu võttis oma seisukohta vastu esimesel lugemisel 8. märtsil 2010 kvalifitseeritud häälteenamusega.

KOMISJONI ETTEPANEKU EESMÄRK

Ettepaneku eesmärk on muuta ühenduse õigusraamistikku seoses naiste ja meeste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamisega füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende abikaasade suhtes.

Ettepanek näeb ette põhjalikke muudatusi kehtivas direktiivis, mis pärineb 1986. aastast. Esiteks laiendatakse abikaasade mõistet, mis hõlmab nüüdsest ka elukaaslasi, kui liikmesriigi õigus nende staatust tunnistab. Teiseks tehakse ettepanek tagada füüsilist isikut abistavale abikaasale, arvestades tema panust pereettevõttes, tema taotlusel sama sotsiaalkaitse tase kui füüsilisest isikust ettevõtjale. Samuti on ettepanekus sätestatud, et füüsilisest isikust ettevõtjatele ja abistavatele abikaasadele tuleks tagada nende taotlusel sama pikk rasedus- ja sünnituspuhkus, nagu on ette nähtud rasedate töötajate kaitset käsitlevas direktiivis (14 nädalat), ja et see tuleks hüvitada põhimõtteliselt haiguspuhkusega võrdsel tasemel.

MÄRKUSED NÕUKOGU ESIMESEL LUGEMISEL VASTUVÕETUD SEISUKOHA KOHTA

Üldised märkused

Komisjon märgib, et nõukogu esimese lugemise seiskoht erineb oluliselt komisjoni ettepanekust ja Euroopa Parlamendi arvamusest, eeskätt abistavate abikaasade sotsiaalkaitse osas. Kui komisjon ja Euroopa Parlament on seisukohal, et abistavatele abikaasadele tuleks tagada sama sotsiaalkaitse tase kui füüsilisest isikust ettevõtjatele, siis nõukogu arvates piisab sellest, kui abistavatele abikaasadele on tagatud juurdepääs „sotsiaalkaitsele”.

Füüsilisest isikust ettevõtjate ja abistavate abikaasade rasedus- ja sünnituspuhkuse osas on nõukogu seisukoht üsna sarnane Euroopa Parlamendi poolt vastuvõetud ja komisjoni poolt heakskiidetud muudatusele, mis näeb ette asjaomaste isikute erivajadustega kohanemise. Seevastu rasedus- ja sünnitushüvitise asjakohase taseme osas (artikli 7 lõige 3) erineb nõukogu arvamus komisjoni ja Euroopa Parlamendi seisukohtadest märgatavalt.

Euroopa Parlamendi esimese lugemise muudatusettepanekute kohta tehtud otsus

Muudetud ettepanekusse ja nõukogu esimese lugemise seisukohta sisseviidud muudatused

Nõukogu seisukohta viiakse sisse järgmised Euroopa Parlamendi esitatud muudatusettepanekud, mille komisjon on heaks kiitnud:

- muudatusettepanek 12: positiivseid meetmeid käsitlevasse artiklisse on lisatud otsene viide naisettevõtluse edendamisele;

- muudatusettepanek 13: ettevõtete loomist reguleerivate tingimuste sõnastust on täpsustatud;

- muudatusettepanek 15: nõukogus vastu võetud tekstis on sätte sõnastust kohandatud füüsilisest isikust ettevõtjate ja abistavate abikaasade erivajadustega;

- muudatusettepanek 18: nõukogus vastu võetud teksti 7. põhjenduses on nimetatud abistavate abikaasade töö tunnustamist;

- muudatusettepanek 22: on täpsustatud võrdõiguslikkuse küsimustega tegelevate riiklike asutuste pädevust teabe vahetamisel samaväärsete Euroopa asutustega;

- muudatusettepanek 23: uus artikkel soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamise kohta;

- muudatusettepanek 27: nõue, mille kohaselt võib direktiivi rakendamiseks anda lisaaega vaid „eriliste raskuste” esinemise korral;

- muudatusettepanek 28: on lisatud uus artikkel ettepaneku „miinimumnõuete” selgitamiseks.

Muudetud ettepanekusse sisseviidud muudatused, mis ei sisaldu nõukogu esimese lugemise seisukohas

- muudatusettepanekud 21 ja 22, mis käsitlevad soolise võrdõiguslikkuse küsimustega tegelevat asutust: komisjon kiitis need muudatused põhimõtteliselt heaks. Nõukogu aga soovis viia selle standardsätte vastavusse kõige hiljutisema soolist võrdõiguslikkust käsitleva aktiga (uuesti sõnastatud direktiiv[1]). Komisjon kiitis selle põhimõtte heaks.

Nõukogu esitatud uued sätted ja komisjoni seisukoht

Esimesel lugemisel vastuvõetud nõukogu seisukohast tuleks eriti esile tuua kaht sätet, mis erinevad oluliselt komisjoni ettepanekust ja Euroopa Parlamendi arvamusest. Need on nõukogu seisukoha artikkel 6 ja artikli 7 lõige 3, mis käsitlevad vastavalt abistavate abikaasade sotsiaalkaitset ning füüsilisest isikust ettevõtjate ja abistavate abikaasade rasedus- ja sünnitushüvitist.

Komisjon kaitses oma ettepanekut artikli 6 kohta, soovides tagada abistavatele abikaasadele sama sotsiaalkaitse taseme kui füüsilisest isikust ettevõtjatele. Kuivõrd abistavad abikaasad osalevad tavapäraselt ettevõtte tegevuses, oleks mis tahes muu lähenemisviis vastuolus ettepaneku eesmärgiga, milleks on tagada naiste (valdav enamik abistavatest abikaasadest on naised) ja meeste (enamus – kaks kolmandikku – füüsilisest isikutest ettevõtjatest on mehed) võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamine.

Siiski selgus nõukogus peetud läbirääkimiste käigus, et suur osa liikmesriike seisaks vastu mis tahes katsele ühtlustada füüsilisest isikust ettevõtjatele ja abistavatele abikaasadele tagatav sotsiaalkaitse tase. Seetõttu nõustus komisjon väljapakutud muudatusega, mis vähendas küll oluliselt tema ettepaneku kõrgeid eesmärke, aga oli samas ainus võimalus jõuda nõukogus poliitilisele kokkuleppele. Komisjon on arvamusel, et nõukogus vastu võetud tekst on praeguse olukorraga võrreldes märkimisväärne edasiminek nii füüsilisest isikust ettevõtjate kui ka abistavate abikaasade jaoks. Nimelt sätestatavad uued rasedus- ja sünnitushüvitist käsitlevad sätted liidu tasandil esmakordselt, et füüsilisest isikust ettevõtjatel ja abistavatel abikaasadel on õigus töölt eemal viibida vähemalt 14 nädalat ja saada selle aja eest hüvitist. Eeskätt tagab nõukogus vastu võetud tekst abistavatele abikaasadele ja elukaaslastele täieõigusliku juurdepääsu sotsiaalkaitsele olenemata sotsiaalkaitse süsteemist ja sellest, kas neil on „tuletatud” õigused sotsiaalkindlustusele füüsilisest isikust ettevõtja kaudu.

Komisjon võttis arvesse ka asjaolu, et kuna kaks liikmesriiki olid põhimõtteliselt vastu mis tahes õigusaktile selles valdkonnas, ei oleks nõukogu saanud ühehäälselt otsustada.

30. novembril 2009 toimunud Euroopa Liidu Nõukogu kohtumisel muutis eesistuja oma kompromissettepanekut, lisades sinna sätte, mis lubab liikmesriikidel otsustada rasedus- ja sünnitushüvitise taseme üle. Komisjon hoidus jällegi vastuväiteid tegemast, sest ta ei tahtnud seada ohtu nõukogus saavutatud poliitilist konsensust.

JÄRELDUSED

Eelöeldut arvestades on komisjon arvamusel, et kuigi nõukogus esimesel lugemisel vastuvõetud seisukoht ei ole kooskõlas tema ettepaneku teatavate oluliste punktidega, on ainus võimalus menetluse jätkamiseks hoiduda vastuseisust nõukogu esimese lugemise seisukohale.

[1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiiv 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (uuesti sõnastatud) (ELT L 204, 26.7.2006, lk 23).