1.Sissejuhatus

Euroopa uudismeedia- ja audiovisuaalsektor on olnud COVID-19 pandeemia ajal kodanike teavitamisel ja neile meelelahutuse pakkumisel ääretult olulised. Nõudlus faktikontrolli läbinud teabe ja uudiste järele on märkimisväärselt suurenenud, samal ajal kui filmid, seriaalid ja videomängud on liikumispiirangute kuudel olnud peamine meelelahutuse allikas.

Vabal, mitmekesisel ja dünaamilisel meediakeskkonnal on avatud ja demokraatlike ühiskondade tugevdamisel ning Euroopa kultuurilise mitmekesisuse edendamisel väga suur tähtsus. Euroopa on kunsti ja kultuuri mootor. Euroopa ühtse turu potentsiaali kasutamine kultuurilise mitmekesisuse edendamiseks toob kasu meedia- ja audiovisuaalsektorile ning kultuurisektorile üldiselt.

Euroopa meediasektor

Meediasektor tervikuna hõlmab mitmesuguseid ettevõtteid, mis toodavad ja levitavad infosisu, jagavad sünergiat ja mille väärtus põhineb intellektuaalomandil. Sektor koosneb peamiselt VKEdest, kuigi mõnel suuremal meediaettevõttel on piisavalt mastaapsust, et lõimida meediategevus kõigisse sektoritesse ja väärtusahelasse. Kogu meediasektor, mille käive ületab 3 % SKPst, aitab kaasa töökohtade loomisele ja majanduskasvule.

Käesolevas teatises keskendutakse uudismeedia sektorile (sealhulgas trüki- ja veebiajakirjandus, raadio ja audiovisuaalteenused) ning audiovisuaalsele meelelahutusele – eelkõige kinole, televisioonile, raadiole ja videoülekannetele, samuti videomängudele ja uuenduslikele formaatidele, nagu virtuaalreaalsuse kogemustele.

COVID-19 mõju

Pandeemia on tugevalt mõjutanud kultuuri- ja loomeökosüsteemi, mille lahutamatuks osaks on uudismeedia- ja audiovisuaalsektor. Uudiste avaldamisega kaasnev reklaamitulu vähenes üldiste liikumispiirangute ajal 2020. aasta teises kvartalis 30–80 % ja televisiooni reklaamitulu vähenes 20 %. Euroopa meediasektori VKEd seisavad silmitsi suurte likviidsusprobleemidega, samal ajal on suurenenud töötus ning paljud meediatöötajad ja ajakirjanikud, eelkõige need, kelle töösuhted on ebakindlad või kes on vabakutselised, on jäänud üldse ilma sissetulekuta. Kinode tulud kuivasid kokku (liikumispiirangute ajal tekkinud kahjumiks hinnati 100 000 eurot ekraani kohta kuus), samal ajal kui uute filmide, saadete ja teleseriaalide filmimine on paljudel juhtudel peatatud ning sageli ei saa loota kindlustuslepingutele, mis kataksid sellistest sündmustest nagu ülemaailmne pandeemia tuleneva kahju.

Samal ajal on kriis kiirendanud digitehnoloogia valdkonnas pikka aega levinud peamisi suundumusi. Veebiplatvormid on tugevdanud oma turupositsiooni, võtnud kasutusele uusi teenuseid ja meelitanud liikumispiirangute ajal ligi uut lugejas-, vaatajas- ja kuulajaskonda. Uued, peamiselt audiovisuaalsisul põhinevad veebipõhised sotsiaalmeediaplatvormid on purustanud rekordeid ka allalaadimises, eelkõige noorte kasutajate seas.

Käesoleva teatise eesmärk on kiirendada meediasektori taastumist, ümberkujundamist ja suurendada selle vastupanuvõimet. Audiovisuaal- ja uudismeediasektori ees seisvad struktuursed probleemid tuleb lahendada. Uudismeediasektoris on traditsioonilisel meedial olnud raske kohaneda internetituruga, kus suurem osa reklaamitulust läheb ülemaailmsetele veebiplatvormidele. COVID-19 pandeemia puhkedes on reklaamitellijad vähendanud oma üldisi reklaamikulusid majandusliku ebakindluse kontekstis, mis paneb sektori jätkusuutlikkuse veelgi rohkem proovile ning võimalik, et mõjutab kodanike juurdepääsu mitmekesistele ja sõltumatutele teabeallikatele.

Audiovisuaalsektori suurim probleem on turu killustatus. Peale väheste erandite keskenduvad Euroopa audiovisuaalettevõtted üldiselt oma riigi vaatajaskonnale. ELis eksporditakse Euroopa filme keskmiselt kolme riiki, USA filme aga kümnesse riiki. USA filmide arvele langeb ka 66 % ELi kassatulust. Seetõttu on isegi Euroopa suurimad meediaettevõtted märgatavalt väiksemad kui nende peamised ülemaailmsed konkurendid. Euroopa kontsernide arvele jääb 11 % maailma 50 suurima audiovisuaalettevõtete rühma tulust, samal ajal kui USA kontsernide tulu moodustab üle 70 % sellest tulust.

Platvormide roll Euroopa audiovisuaalturul Euroopa turule on tulnud mitu võimsat rahvusvahelist tellitavate videoteenuste platvormi, mis toodavad Euroopas edukalt sisu. See on olnud Euroopa sõltumatutele audiovisuaalteoste tootjatele ja teostele endile nii võimalus kui ka katsumus. Ühelt poolt saavad platvormid anda asjaomastele Euroopa tootjatele ja kunstnikele juurdepääsu laiemale rahvusvahelisele üldsusele, pakkudes ka atraktiivset tasu. Mõnel juhul täiendavad seda stiimulid, mis põhinevad filmi/seriaali kasutamisel ja/või nende töö eduga seotud boonustel. Teisest küljest võib see, et platvormid rakendavad meetodit, mida võiks määratleda nn alltöövõtu (work-for-hire) mudelina (st kõigi tootjatele ja/või üksikutele loojatele kuuluvate intellektuaalomandi õiguste omandamine kohe alguses, kogu maailmas ja alatiseks), n-ö lukustada tootjad/talendid asjaomasele platvormile.

Audiovisuaalsektori ettevõtetel peaks olema võimalik pidada oma kohalikuks turuks kogu Euroopa maailmajagu, mitte ainult oma vastavaid riigisiseseid turge. Et see nii läheks, peavad Euroopa osalised saavutama piisava mastaabi, et väljuda riigi piiridest ning investeerida infosisusse, andekatesse inimestesse, müügiedendusse, levitamisse, uuendustegevusse ja tehnoloogiasse kõikjal ELis. Uudismeediasektoris peaksid ettevõtted leidma piisavalt elujõulisi ja jätkusuutlikke rahastamismudeleid, et tagada kodanike juurdepääs pluralistlikule, mitmekesisele ja sõltumatule meediakeskkonnale, sealhulgas piirkondlikul ja kohalikul tasandil.

Digiüleminek on võti, mis avab selle tõelise potentsiaali. See kehtib majanduse kui terviku kohta ning meedia ei ole siin erand. Euroopal on olemas kõik vajalikud vahendid, et digikümnendil oma ühtse turu ja 450 miljoni tarbija, oma talendipagasi, tootjate, autorite ja esitajate loovuse ning Euroopa infosisu kvaliteediga edukalt läbi lüüa.

Tegutseda tuleb kiiresti

Viimase aja põhisuundumused võivad koos COVID-19 kriisiga juhul, kui poliitilisel tasandil jõuliselt ei reageerita, kahjustada Euroopa meediasektori vastupanuvõimet ja selle demokraatlikku rolli. See võib nõrgestada Euroopa kultuurilist ja meedia mitmekesisust.

Euroopa kodanikud peavad ka edaspidi saama osa meediasektori pakutavast teabe- ja meelelahutuse rohkusest ning loota avatud demokraatlikule arutelule, samuti meedia- ja kunstivabadusele. Samal ajal peaks neil olema õigus vabalt valida eri võimaluste vahel ning nad peaksid olema suutelised orienteeruma nüüdisaegses uudistekeskkonnas ja tegema teadlikke otsuseid.

Meediasektori jaoks on väga olulised intellektuaalomandi õigused. Intellektuaalomandi õiguste ja eelkõige autoriõiguse tõhusa järgimise tagamine on sektori toetamisel olulise tähtsusega, eriti praegusel keerulisel ajal.