Sissejuhatus

Euroopa Komisjon on kooskõlas direktiivi 2013/36/EL (edaspidi „kapitalinõuete direktiiv”) artikli 161 lõikega 9 ja pärast Euroopa Keskpangaga (EKP) konsulteerimist koostanud käesoleva, Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatava aruande, milles käsitletakse Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPS) keskpankade poolt krediidiasutustele pakutavate pikemaajaliste refinantseerimisoperatsioonide ja samalaadsete rahastamise toetamise meetmete kasutamist ja nendest saadud kasu. Aruandes võetakse arvesse aruannet, mille Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) esitas Euroopa Komisjonile 17. juulil 2014. Käesoleva aruande puhul ei ole tegemist EKP ja teiste keskpankade rahapoliitiliste pädevuste kasutamise kohta arvamuse avaldamisega. Kooskõlas kapitalinõuete direktiivi kohase volitusega hinnatakse käesolevas aruandes seda, kuidas kasutasid pangad keskpankade rahastamise toetamise meetmeid 2011.–2013. aastal, kuid selles ei hinnata rahapoliitiliste operatsioonide asjakohasust.

Euroopa Parlament ja nõukogu nõudsid, et komisjon esitaks aruande selliste refinantseerimis- ja rahastamise toetamise meetmete kasutamise ja nendest saadud kasu kohta, mida mitu EKPSi keskpanka pakkus krediidiasutustele ajavahemikul 2011. aasta lõpust 2013. aasta lõpuni. Kuigi eeldati, et keskpanga rahastamisoperatsioonidel on reaalmajandusele tervikuna positiivne mõju tänu laenude ulatuslikumale andmisele äriühingutele ja majapidamistele, väideti ka, et krediidiasutused võisid seda rahastamise toetamist kasutada selleks, et teha muid kasumlikke tehinguid, mis ei olnud seotud majapidamistele ja äriühingutele laenude andmisega. Kaasseadusandjad kutsusid oma volituste piires komisjoni üles esitama asjakohasel juhul seadusandlikke ettepanekuid. Nende ettepanekute eesmärk oleks piirata keskpankade rahastamise toetamise meetmete võimalikku oportunistlikku kasutamist krediidiasutuste poolt.

Pikemaajaliste refinantseerimisoperatsioonide laad

Pikemaajalised refinantseerimisoperatsioonid ja sarnased keskpankade rahastamise toetamise meetmed, mida komisjon käesolevas aruandes hindab, on madalate intressimäärade ja erakordselt pikkade tähtaegadega refinantseerimisoperatsioonid, mille puhul üldiselt aktsepteeritakse suuremat valikut nõuetekohaseid tagatisi. Neid meetmeid pakuti ajal, mil Euroopas olid pankade rahastamise turgudel suured pinged. Eelkõige haavatavamates riikides olid mitmel pangal tõsised likviidsusprobleemid, mis olid seotud oluliselt halvenenud juurdepääsuga hulgirahastamise turgudele ja jaehoiuste väljavooluga. See väljendus suurtes rahastamiskuludes, suurtes laenude ja hoiuste suhtarvudes ja suures likviidsusriskis. Selle taustal oli kõnealuste operatsioonide eesmärk pakkuda euroala pankadele pikaajalist rahastamist. On väga tõenäoline, et ilma pikemaajaliste rahastamise toetamise meetmeteta oleksid haavatavamates riikides asuvad pangad pidanud finantsvõimendust kiiremini vähendama. Pikaajaliste rahastamise toetamise meetmete kujul on EBA ja komisjoni määratluse kohaselt tegemist rahastamisega, mida pakutakse pankadele otse EKPSi keskpankade kaudu ja mille algne või kavandatud tähtaeg on pikem kui üks aasta.

Analüüsitud on nelja pikaajalist rahastamise toetamise meedet (vt ka tabel 1):

1.Euroopa Keskpanga kolmeaastased pikemaajalised refinantseerimisoperatsioonid (kaks tükki);

2.Taani keskpanga kolmeaastased laenuvahendid;

3.Ungari keskpanga kaheaastased muutuva intressimääraga kollateraliseeritud laenud ja

4.Inglise keskpanga laenurahastamisskeem.

EKPSi keskpangad pakkusid ajavahemikul 2011. aasta detsembrist 2013. aasta detsembrini rahastamist kokku ligikaudu 1 080 miljardit eurot. EKP kaks kolmeaastast pikemaajalist refinantseerimisoperatsiooni 2011. aasta detsembris ja 2012. aasta märtsis moodustasid kõnealuse ajavahemiku pikemaajaliste refinantseerimismeetmete kogumahust üle 95 % .

Tabel 1. Pikaajalised rahastamise toetamise meetmed – eraldatud ja tagasi makstud 2013. aasta lõpu seisuga

Pikaajalised rahastamise toetamise meetmed Eraldatud summa % 2011. aasta SKPst Tagasi makstud summa Jääk (2013. aasta lõpu seisuga) EKP kolmeaastased pikemaajalised refinantseerimisoperatsioonid 1 018 mld eurot 11 % 446 mld eurot 572 mld eurot Taani keskpanga kolmeaastased laenuvahendid 60 mld Taani krooni (7 mld eurot) 3 % 46 mld Taani krooni (6 mld eurot) 10 mld Taani krooni (1,3 mld eurot) Ungari keskpanga kaheaastased muutuva intressimääraga kollateraliseeritud laenud 122 mld Ungari forinti (0,43 mld) < 1 % 10 mld Ungari forinti (0,04 mld eurot) 112 mld Ungari forinti (0,39 mld eurot) Ühendkuningriigi laenurahastamisskeem 44 mld naelsterlingit (53 mld eurot) 3 % 2 mld naelsterlingit (2,5 mld eurot) 42 mld naelsterlingit (51 mld eurot) Kokku 1 080 mld eurot 455 mld eurot 625 mld eurot

Allikas: EKP aruanne ja komisjoni arvutused.

Kasutamise ja kasu analüüsimise meetodite piirangud

Keskpankade pakutud rahastamise toetamise meetmete kasutamise ja nendest saadud kasu analüüsis esines meetoditega seotud probleem, mis oli tingitud n-ö rahastamise asendatavusest. See probleem on seotud asjaoluga, et selle raha kasutamist, mille pangad keskpankadelt laenasid, ei ole võimalik jälgida. Laenatud vahendid ei ole ette nähtud ühegi konkreetse eesmärgi jaoks, vaid neid kasutatakse koos muude rahastamisallikatega mitmesuguste tegevuste toetamiseks. EBA selgitas oma aruandes, et selle n-ö asendatavuse probleemitõttu ei olnud võimalik keskpankade rahastamise kasutamist ja sellest saadud kasu täpselt kvantifitseerida. Selle probleemi ületamiseks kasutas EBA kvalitatiivset lähenemisviisi, mis põhines asjaomastele keskpankadele ja järelevalveasutustele suunatud küsimustikel. Kuigi sellel meetodil on omad eelised, ei võimalda see kahjuks teha pikemaajaliste refinantseerimisoperatsioonide kasutamise ja nendest saadud kasu kohta lõplikke järeldusi.

Selle n-ö asendatavuse probleemi ületamiseks üritas komisjon kvantitatiivsemast seisukohast analüüsida riiklike pangandussüsteemide bilansside muutust ajavahemikul, mil pakuti rahastamise toetust. See aga siiski ei võimaldanud saada euroala pankade pikemaajaliste refinantseerimisoperatsioonide ja rahastamise toetamise meetmete tegelikust kasutamisest üksikasjalikumat usaldusväärset ülevaadet.

Pikemaajaliste refinantseerimisoperatsioonide ja rahastamise toetamise meetmete perioodil vähendati euroala pangandussüsteemis koondarvestuses mõnevõrra finantsvõimendust (568 miljardi euro ulatuses, st 1,7 %; pankade investeerimispositsiooni riigi võlakirjades ja äriühingutele laenude andmist vähendati kumbagi võrdselt ligikaudu 250 miljardi ulatuses), pidades silmas, et euroala pankade bilansimaht oli kokku ligikaudu 33 000 miljardit eurot.

Kuigi kõnealuse lähenemisviisi abil tehti kindlaks muutused riiklike pangandussüsteemide koondbilansi varade ja kohustuste poolel, võimaldab see teha üksnes piiratud järeldusi. See tuleneb eelkõige sellest, et ei ole teada, kuidas krediidiasutused oleksid käitunud keskpanga pakutud pikemaajaliste refinantseerimisvõimalusteta. Lühidalt öeldes ei ole usaldusväärset vastupidist stsenaariumit, mis näitaks, kuidas pangad oleksid kõnealuste meetmete puudumise korral käitunud. Kasutatud lähenemisviisi abil ei ole järelikult võimalik anda pikemaajaliste refinantseerimisoperatsioonide kasutamise ja tulemuslikkuse kohta üldist hinnangut. Inglise keskpank näiteks leidis, et laenurahastamisskeemi rakendamise alguses oli olukord selline, et laenuandmise vähenemine oli tõenäolisem kui laenuandmise suurenemine, kuid suurt kindlust selles osas ei olnud .