[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 10.5.2006

KOM(2006) 212 lõplik

KOMISJONI TEATIS EUROOPA ÜLEMKOGULE

Järelemõtlemisaeg ja D-kava

KOMISJONI TEATISEUROOPA ÜLEMKOGULE

Järelemõtlemisaeg ja D-kava

*****

1. Sissejuhatus

Viimastel aastatel on Euroopa tuleviku üle aktiivsemalt arutlema hakatud. Arutelu on algatanud Euroopa kodanikud ise, kuid Euroopa Liit on püüdnud anda sellele suuna ja keskme. 2001. aasta detsembris pärast Nice’i lepingut võttis Euroopa Ülemkogu vastu deklaratsiooni Euroopa Liidu tuleviku kohta, millega võeti kohustus muuta liit demokraatlikumaks, läbipaistvamaks ja tõhusamaks.

Kõnealuses „Laekeni deklaratsioonis“ pakuti välja Euroopa põhiseaduse võimalus ning moodustati konvent, mis hõlmas valitsuste ja parlamentide esindajaid kogu Euroopast ning ELi institutsioonidest. Konvent esitas Euroopa põhiseaduse lepingu eelnõu. See oli aluseks 2004. aasta oktoobris vastu võetud tekstile, millele kirjutasid Roomas alla kõigi liikmesriikide riigipead ja valitsusjuhid.

Eelmisel kevadel, kui kümme liikmesriiki olid põhiseaduse juba heaks kiitnud, lükkasid Prantsusmaa ja Hollandi kodanikud selle tagasi. Kuigi selliste hääletustulemuste põhjused on mitmetahulised, on arvamusküsitlused andnud teavet hääletajate valikute tagamaadest ja nende seisukohtadest Euroopa integratsiooni suhtes[1]. Mõlemas riigis mõjutas vastuhääletanute valikut kõige rohkem mure riigi majandusliku ja sotsiaalse olukorra pärast. Prantsusmaal viitasid „ei“ ütelnud hääletajad oma valikut selgitades eelkõige sotsiaal-majanduslikele aspektidele, milleks olid hirm ebasoodsa mõju pärast töökohtadele, hetkeolukord majanduses ja tööturul ning mulje, et põhiseadus on liialt keskendunud liberaliseerimisele ja liiga vähe sotsiaalküsimustele. Hollandis polnud paljudel vastuhääletanutel piisavat ettekujutust ka põhiseaduse tegelikust mõjust ja tähendusest, lisaks kardeti sõltumatuse kaotamist. Kuid see ei tähendanud siiski toetuse vähenemist liidule tervikuna: 88% prantslastest ja 82% hollandlastest suhtus Euroopa liitu positiivselt.

Pärast rahvahääletuste negatiivsete tulemuste selgumist võttis Euroopa Ülemkogu vastu deklaratsiooni Euroopa põhiseaduse lepingu ratifitseerimise kohta, milles riigipead ja valitsusjuhid nõudsid järelemõtlemisaega, mille jooksul igas riigis peaks toimuma laiapõhjaline arutelu. Arutelu peaks haarama kodanikke, kodanikuühiskonda, tööturu osapooli, riikide parlamente ja poliitilisi erakondi. Ka Euroopa institutsioone ja eelkõige komisjoni kutsuti üles sellest arutelust osa võtma.

Samal ajal jätkus ratifitseerimisprotsess mitmetes liikmesriikides. Pärast 2005. aasta juunit on põhiseaduse heaks kiitnud viis riiki, Soome parlamendi lõppotsust oodatakse lähikuudel. See tähendab, et varsti võib põhiseaduse olla ratifitseerinud juba 16 riiki.

2005. aasta oktoobris avaldas komisjon D-kava, milles D tähendab demokraatiat, dialoogi ja diskussiooni[2] See andis uut hoogu Euroopa tulevikku käsitlevale arutelule, julgustades leidma uusi võimalusi kodanike kaasamiseks.

Impulsi D-kava koostamiseks andsid Prantsuse ja Hollandi referendumid, kuid tegemist ei ole põhiseaduse päästeoperatsiooniga, samuti ei ole kava ajaliselt piiratud järelemõtlemisajaga: see on pikaajalise demokraatliku reformiprotsessi lähtepunkt. Poliitiline eesmärk on tuua ELi poliitika kodanikeni, muuta see arusaadavaks ja asjakohaseks ning suurendada ELi institutsioonide vastutust ja usaldusväärsust nende ees, kellele nad on mõeldud. Konkreetsete ja püsivate tulemuste saavutamine võtab aega ning nõuab tõelist pühendumist esmajoones liikmesriikidelt, kuid ka ELi institutsioonidelt. Protsessi edu mõõdetakse lõppjärgus vastavalt sellele, kui hästi EL suudab ja tahab kuulata, tagasisidet analüüsida ja seejärel poliitilisi tulemusi saavutada.

Tuleb meenutada, et arutelude korraldamise eest riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil vastutavad esmajoones liikmesriigid. Vastavalt D-kavale on komisjoni roll aidata arutelu struktureerida, andes vajadusel liikmesriikidele rahalist ja korralduslikku abi. I lisas on esitatud põhjalik loetelu D-kavast tulenevatest meetmetest, mille komisjon on rakendanud vahemikus 2005. aasta oktoobrist kuni 2006. aasta aprillini.

Euroopa tulevikku käsitleva arutelu intensiivsus on liikmesriigiti olnud väga erinev. Vähemalt osaliselt on see põhjendatud asjaoluga, et liikmesriikides ei olda ratifitseerimisega ühel kaugusel – liikmesriikides, kus põhiseaduse leping on ratifitseeritud, on arutelu juba toimunud. Arusaadavalt pole need riigid uutest algatustest niivõrd huvitatud ja sealsete kodanike uudishimu edasiste sammude suhtes on väiksem.

Järelemõtlemisaeg võimaldas anda 2006. aasta juunis kokkuvõtva hinnangu liikmesriikides toimunud aruteludele. Käesolev teatis sisaldab ülevaadet neist aruteludest, pannes rõhku eelkõige sellele, mida on D-kavast õppida. Lisaks on selles ära toodud üksikasjad Euroopa tulevikku käsitleva Eurobaromeetri eriküsitluse[3] kohta. Need järeldused täiendavad dokumenti „Kodanikekeskne tegevuskava – Euroopa tulemuslikuks“, mis on komisjoni panus Euroopa tulevikku käsitleval Euroopa Ülemkogul[4].

2. Aruteludes tõstatatud küsimused

2.1. Euroopa majanduslik ja sotsiaalne areng

Eurobaromeetri uuring sisaldas küsimusi, mille eesmärgiks oli uurida eurooplaste üldist meelsust. Ilmnes, et eurooplased olid üldiselt rahul oma riigis elamisega ning et üldiselt oldi rahul nii pereelu kui ka elukutsega. Kuid tulevikku suhtuti üldiselt pessimistlikult ja kõige rohkem muretseti majanduslike ja sotsiaalsete väljavaadete pärast. Põhimureks oli töötus , eriti noorte seas .

Üleilmastumise mõju oli võtmeteema kõigis liikmesriikides toimunud mõttevahetustes ja internetiaruteludes. Tõstatatud küsimustes viidati mõjule, mida see avaldab tööhõivele ja jõukusele, ning vajadusele parandada vananevas ühiskonnas konkurentsivõimet ja tootlikkust.

Seosele Euroopa Liidu ja üleilmastumise vahel viitasid massiteabevahendid, ametiühingud, noored ja valitsusväline sektor. Sellega oli seotud hirm, et üleilmastumine võib avaldada ebasoodsat mõju sotsiaalkaitsele ja suurendada varanduslikku kihistumist. Eurobaromeeter näitas siiski teatavat tasakaalu suhtumises üleilmastumisse, kuigi neid, kes pidasid seda oma riigi äriühingutele heaks võimaluseks, oli vähem (37%), kui neid, kes pidasid seda ohuks tööhõivele ja ettevõtetele (47%). Paljudes riikides kritiseeriti tugevasti paindlikkuse puudumist Euroopa majanduses.

Sotsiaalkaitsega seotud mured keskendusid pensionireformidele ning sotsiaalkindlustus- ja tervishoiusüsteemidele. Kuigi teenuste osutamise vabadus on Euroopa Liidu poliitikas kesksel kohal, osutati sellele vähem tähelepanu. Üldiselt kalduvad kodanikud olema seisukohal, et Euroopa Liit võiks oma sotsiaalse mudeli abil pakkuda kaitset üleilmastumise negatiivsete kõrvalmõjude eest , kuid konkreetseid samme on astutud vähe.

Töötajate vaba liikumine oli tundlik teema peaaegu kõigi liikmesriikide aruteludes. Mõningates vanades liikmesriikides kardeti endiselt töökoha kaotust ja survet palkade alandamiseks, mis tuleneb tööturu avamisest uute liikmesriikide töötajatele. Samal ajal näevad uute liikmesriikide kodanikud allesjäänud piiranguid tööjõu vabale liikumisele liidu põhivabaduste piiramisena.

Uutes liikmesriikides tulid esile veel kaks keskset teemat. Esiteks oli tulevane euroalaga liitumine enamiku kodanike jaoks oluline eesmärk. Teiseks tekitas muret Schengeni süsteemi rakendamine , sest kardeti, et see või tekitada uusi takistusi liikmesriikide naabritele.

2.2. Euroopa Liit ja tema roll

Liikmesriikides toimunud arutelud enamjaolt kinnitasid küsitlustest ilmnenud asjaolu, et üldiselt peetakse Euroopa Liitu kuulumist positiivseks. Kuid arvamusküsitlused näitavad siiski toetuse vähenemist enamikus liikmesriikides viimastel kuudel, seda eelkõige Austrias, Soomes ja Ühendkuningriigis.

Mitmes uues liikmesriigis arutlesid kodanikud oma riigi rolli üle Euroopa Liidus ning uute ja vanade liikmesriikide suhete üle.

ELi poolne rahastamine ja võimalused saada toetust struktuuri- ja ühtekuuluvusfondidest oli aruteludes sagedasti esinev teema. Neid võimalusi nähti peamiselt positiivsetena, pisut kriitikat tuli tülikate menetluste kohta. ELi poolse rahastamise vähenemine tegi muret eriti Hispaanias, kus tajuti, et viimase laienemisega on riik pigem kaotanud. Samal ajal peavad näiteks Rootsi ja Ühendkuningriigi kodanikud oma riigi panust ebaõiglaselt suureks.

Euroopa ühendamise positiivse saavutusena nähti rahu tagamist liikmesriikide vahel ja ühtset turgu. Lisaks ilmneb arvamusküsitlustest, et kodanikud suhtuvad positiivselt liidu jõupingutustesse teadusuuringute ja innovatsiooni alase koostöö edendamisel ja meeste ja naiste võrdse kohtlemise toetamisel. Paljudes riikides arutleti elavalt ka ohutusega seotud küsimuste üle ning näiteks liidu tegevust keskkonnaohutuse, toiduohutuse, transpordiohutuse ja reisijate õiguste ja energiavarustuse valdkonnas peeti enamjaolt positiivseks. Mõnes riigis arutleti ka ühise sisserände- ja varjupaigapoliitika vajaduse, maksureformi, hariduse, Euroopa identiteedi ja kultuurilise mitmekesisuse üle, samuti tarbijate õiguste ja põllumajandussektori tuleviku üle.

Kriitilisemalt suhtuvad kodanikud ülereguleerimisse , liialt üksikasjalikesse õigusaktidesse ja bürokraatiasse. Kujutlus kaugest ja tarbetult sekkuvast EList on endiselt tugev. Paljudes riikides kritiseeriti muuhulgas veel nii demokraatiapuudust kui ka Euroopa institutsioonide vähest läbipaistvust. Olulist puudust tunti kodanike suuremast kaasatusest otsuste vastuvõtmise protsessi.

Lisaks ollakse mitmes riigis seisukohal, et komisjon ei kohtle kõiki liikmesriike ühtmoodi . Seda tuntakse kõige tugevamini väikestes riikides, kus arvatakse, et ülemäärase puudujäägi eeskirju ja konkurentsiotsuseid ei kohaldata õiglaselt. Samasugune veendumus valitseb ka ühenduse õigusaktide jõustamisega seoses.

Arvamusküsitlused näitasid väga nappe teadmisi ja vähest arusaamist liidu toimimisest , selle institutsioonidest ja nende rollist. Nõudlus on siiski olemas ja viimastel kuudel on komisjoni esindused liikmesriikides täheldanud, et õppurid soovivad varasemast rohkem teavet Euroopa institutsioonide ning õpingute ja vahetusprogrammide kohta teistes liikmesriikides.

Keeleküsimus ei paistnud riikide aruteludes eriti tugevasti esile kerkivat, kuid see oli keskne teema Euroopa-teemaliste arutelude foorumis „Debate Europe“, kus inimestel tuleb otse suhelda teistsuguse kultuuritaustaga kodanikega. Sealses diskussioonis nõudis enamik osalejaid ühist esimest võõrkeelt kõigi ELi kodanike jaoks.

Arutelud näitasid, kuidas teatud küsimused olid mõnes liikmesriigis tähelepanu keskmes, kuid ei äratanud erilist huvi teistes. Austerlased arutlesid välisüliõpilaste juurdepääsu üle Austria ülikoolidesse ning Alpitransiidi üle, samas kui mitmes piirkondlikus arutelus Saksamaal kerkis korduvalt üles subsidiaarsusküsimus. Taanis arutlevad kodanikud võimaliku eranditest loobumise üle. Arutelude keskmesse tõusis ka ELi reaktsioon Muhamedi-karikatuuride küsimusele, mille kohta oli erinevaid arvamusi. Küproslastele oli eriti tähtis Türgi küsimus.

2.3. Euroopa piirid ja tema roll maailmas

Laienemine on endiselt üks arutelude põhiteemasid. Keskmiselt 55% eurooplastest suhtub ELi laienemisse positiivselt. Kuid samas kardab 63%, et uus laienemine suurendaks probleeme liikmesriikide tööturgudel. EL 15 riikides oli osa kahtlejaid seisukohal, et toimunud laienemine on olnud liiga ulatuslik ja liiga kiire, samuti seati küsimuse alla edasine laienemine üldse ning eriti Türgi ühinemine. Need kodanikud paistavad kartvat identiteedi kaotust Euroopas, mille piirid on ebaselged ja kultuurilised erinevused järjest suuremad.

Arutelude laad erines riigiti, mõnel juhul suhtuti edasisse laienemisse väga kahtlevalt, samal ajal kui teisal oli lähenemine positiivsem (Sloveenia, Ühendkuningriik). Kodanike vaateid selles küsimuses kalduvad mõjutama ajaloolised ja geograafilised asjaolud. Osa riike suhtub soosivamalt Horvaatiasse ja Lääne-Balkani riikidesse kui Türgisse.

Mitmes riigis soovivad kodanikud tugevat Euroopat, ühiseid välispoliitilisi algatusi ja kaitse- ja julgeolekupoliitika edasiarendamist, samal ajal kui jõupingutusi rahu ja demokraatia edendamisel maailmas tunnustatakse üsna laialdaselt. Eriti soomlased ja lätlased rõhutasid vajadust parema koostöö järele Euroopa Liidu ja Venemaa vahel. Siin-seal arutleti ELi kriisiohjevalmiduse parandamise ning transatlantiliste suhete elavdamise üle.

2.4. Liidu tegutsemisviis: „Konkreetsed teod, vähem sõnu“

Aruteludest ilmnes selgesti, et ELi tegevus on eluliselt tähtis ning et ootused on kõrged . Kodanike valdav enamik tunnustab mõtet, et Euroopa on rahu ja solidaarsuse projekt ning koht, kus valitseb vabadus ja õigus. Nende arvates teeb Euroopa Liit õigesti kaitstes maailmas euroopalikku mudelit, võideldes terrorismi vastu ja tegeledes teiste julgeolekuprobleemidega.

Keskkond, toiduohutus ja energeetika on valdkonnad, mille pärast inimesed muretsevad ja milles nad näevad ühenduse integratsiooni positiivset mõju. Euroopa üldsuse arvates peaks EL valdkondades, kus tulemusi peetakse positiivseks, jätkama oma tööd ja kindlustama oma seisundit. See käib eelkõige demokraatia ja rahu edendamise kohta maailmas, teadusuuringute alase koostöö ja innovatsiooni ning keskkonnakaitse kohta.

Teisalt ollakse siiski ka arvamusel, et viis, kuidas liit toimib, võib saada takistuseks poliitiliste tulemuste saavutamisel. Kodanikud suhtuvad kriitilisemalt nii Euroopa Liidu tegutsemise viisi kui selle poliitikasse ning soovivad rohkem võimalusi ühenduse otsustusprotsessis kaasalöömiseks. Aruteludes ilmnes, et soovitakse ELi meetmetele käegakatsutavaid tulemusi valdkondades, kus neil arvatakse olevat tegelik lisaväärtus.

Aruteludes kaldusid kodanikud institutsioonilisi küsimusi pidama abstraktseteks ja keerukateks ning rohkem huvi näidati üles konkreetsete igapäevaelu mõjutavate poliitikavaldkondade suhtes, nagu tööhõive, keskkond ja energeetika. Foorumis “Debate Europe“ olid põhiseaduse probleem ja Euroopa institutsioonide roll siiski olulised teemad, mille kohta oli nii positiivseid kui ka kriitilisi arvamusi. Ka Euroopa avalik arvamus toetas (25%) seisukohta, et põhiseadus oleks Euroopa arengule kasulik pärast seda, kui kõigis liikmesriikides on võrreldav elustandard ja kõigis neis on kasutusele võetud euro.

3. Järeldus

Komisjoni pühendumine demokraatiale, dialoogile ja diskussioonile ei lõppe järelemõtlemisaja ümbersaamisega. Oktoobris 2005 jätkab komisjon D-kavas sisalduva 13 meetme rakendamist ning on vajadusel alati avatud uutele meetmetele. Selles tegevuses on edaspidigi oluline tihe koostöö ELi institutsioonide ja liikmesriikidega ning kõikide osapoolte tarmukad jõupingutused ja aktiivne osalemine.

Järelemõtlemisaeg on tänaseks andnud nii mõnegi õppetunni. Positiivselt poolelt tuleb mainida silmnähtavat valmidust arutada, millistes valdkondades EL peaks tegutsema. See ilmnes selgesti mõnede liikmesriikide väga konstruktiivseist ja tulevikuvaatavaist algatustest, avalikest aruteludest ja foorumitest, aktiivsest pöördumisest liikmesriikide parlamentide ning piirkondlike ja kohalike omavalitsuste poole. ELil oleks kindlasti kasu sellest, kui niisuguseid algatusi teeks rohkem liikmesriike.

ELi institutsioonide poolelt tuleb mainida Euroopa Parlamendi ja Austria parlamendi korraldatud parlamentidevahelist foorumit 8. ja 9. mail, samuti tervet rida kiiduväärseid Euroopa Parlamendi komisjonide algatusi, mis on sillutanud teed vajalikule laiapõhjalisele arutelule ja osalusele parlamentaarsel tasandil, sidudes sel viisil Euroopa projekti veelgi tugevamalt rahva ja tema valitud esindajatega.

Samamoodi on Regioonide Komitee ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee loonud struktuurid, mis tagavad, et piirkonnad ja tööturu osapooled mitte ainult ei osale ELi poliitika kujundamisel, vaid et nende häält on ka kuulda ja nende arvamust arvestatakse.

Tuleks siiski rõhutada, et sellised algatused peaksid edaspidi olema Euroopa arenguga seotud alaline nähtus, ning et nende alusel tagatakse nii ühenduse, liikmesriigi, piirkondlikul kui ka kohalikul tasandil struktuurid, mille kaudu on võimalik saada kodanikelt pidevat tagasisidet. Eriti tähtis on noorte kaasamine, sest nemad on selgelt huvitatud suuremast rollist Euroopa Liidu arendamisel ja aktiivseks Euroopa kodanikuks saamisest[5].

Järelemõtlemisaeg on näidanud, et kodanikel on suhteliselt vähe teavet ELi institutsioonide toimimise kohta, ning et nad pole sellest eriti huvitatud. Samas on tulemuste ja poliitilise sisu osas nende ootused suured. See nõuab ELi institutsioonidelt kodanike paremat kaasamist kõigi tasandite poliitilistesse protsessidesse.

Sellega seoses on komisjonil edaspidi täita eriline roll ja koostöös tähtsaimate partnerite – liikmesriikide ja ELi institutsioonidega – peab ta tagama, et tagasiside andmist võetaks tõsiselt ja et ärakuulamisele järgneksid konkreetsed meetmed. Komisjon arutab, kuidas poliitikakujundamise protsessi käigus vastata sellele tagasisidele ja kodanikelt tulevatele algatustele.

Komisjon on valmis varustama nõukogu lisateabe, analüüsi ja aruannetega oma sellekohaste jätkuvate jõupingutuste kohta.

LISA

D-kava: põhjalik aruanne komisjoni ellu viidud meetmetest

Oktoober 2005 – aprill 2006

Komisjon on teinud liikmesriikidesse sadu visiite, üle 100 visiidi liikmesriikide parlamentidesse on teinud komisjoni liikmed ja president, lisaks on komisjon osana D-kavast korraldanud terve rea kõrgetasemelisi erivisiite, et astuda Euroopa Liidu kodanikega tõelisse diskussiooni. Allpool on esitatud osa neist sündmustest.

1. Näiteid meetmetest, mis on ellu viidud alates 2005. aasta oktoobrist

Laialdase avaliku arutelu soodustamine

- Volinike visiidid liikmesriikidesse: Lisaks volinike tavapärastele visiitidele toimus viis spetsiaalselt kavandatud D-kavast tulenevat visiiti, kus osalesid president Barroso, asepresident Wallström, asepresident Barrot ja volinikud Špidla, Ferrero-Waldner, Figel ja Potočnik. Visiidid hõlmasid mitmeid erikohtumisi, kaasa arvatud riigi ja kohalike omavalitsuste, liikmesriikide parlamentide, ajakirjanduse, eri pooli esindavate organisatsioonide ja laiema avalikkusega, et kogemuste vahetus hõlmaks võimalikult suurt läbilõiget ühiskonnast.

- Järgmised D-kavaga seotud visiidid toimuvad 18.–19. mail Taani ja juunis Lätti ja Leetu, mis teeb Euroopa Ülemkogu toimumise ajaks kokku kaheksa sellist visiiti.

- Volinike kohtumised liikmesriikide parlamentidega: 2005. aastal leidis aset ligikaudu 100 volinike visiiti ja kohtumist liikmesriikide parlamentidega. 2006. aasta aprilliks olid volinikud seoses D-kavaga teinud üle 40 visiidi liikmesriikide parlamentidesse ja kaetud olid peaaegu kõik liikmesriigid. Osa neist kohtumistest olid liikmesriikide parlamentide jaoks esimene kord, kui komisjoni president või volinikud täiskogu istungil osalesid.

- Üldsusele avatud esindused ja keskused „Europe Direct“: Kõik liikmesriikides asuvad komisjoni esindused korraldavad korra kuus või nädalas „lahtiste uste päevi“, mil toimuvad konverentsid, infotunnid ajakirjanikele ja temaatilised esitlused.

Kodanike demokraatlikus protsessis osalemise edendamine

- Tulemuslikuma nõupidamise edendamine: Komisjoni 1. veebruaril 2006 vastu võetud Euroopa teabevahetuspoliitikat käsitlev valge raamat[6] toob kaasa konkreetsema tegevuskava pärast kuuekuulist ärakuulamisperioodi, mille jooksul kõiki asjast huvitatud Euroopa kodanikke ja sidusrühmi kutsutakse üles väljendama oma seisukohti (2006. aasta maikuu alguseks oli registreeritud üle 500 seisukohavõtu)[7].

- Euroopa kodanike projektide toetamine: 17. märtsil 2006 algatas komisjon 2 miljoni euro suuruse projektikonkursi, mille eesmärk on rahaliselt toetada riikidevaheliste kodanikele suunatud ürituste korraldamist[8] (kus ühe projektiga oleks hõlmatud vähemalt 4–5 liikmesriiki). Hetkel toimub projektide valik. Selle projektikonkursi eesmärk on vastavalt D-kavale toetada Euroopa Liidu organisatsioonide algatusi, mis edendavad üldsuse osalemist ELi käsitlevates aruteludes.

- Suurem avatus: Komisjon suhtus heakskiitvalt nõukogu 21. detsembril 2005 vastu võetud järeldustesse, milles nõukogu kohustus pidama rohkem avalikke istungeid, suurendades sellega avatust ja läbipaistvust. Lisaks on komisjon loonud avaliku registri eksperdirühmade kohta[9], mis aitab komisjonil ette valmistada seadusandlikke ettepanekuid ja poliitilisi algatusi ja mis on Internetis kättesaadav alates novembrist 2005. Lisaks sellele võttis komisjon osana novembris 2005 käivitatud Euroopa läbipaistvuse algatusest 3. mail 2006 vastu rohelise raamatu, mille eesmärk on algatada arutelu, mis käsitleb lobitööd ning liikmesriikide tulevast õiguslikku kohustust avaldada ühiselt hallatavatest rahalistest vahenditest toetuse saajate andmed, ja komisjoni nõupidamistavasid.

Vahendid dialoogi õhutamiseks Euroopa poliitiliste põhimõtete üle

- Eurobaromeeter Euroopa tuleviku kohta: Kvantitatiivne ja kvalitatiivne uuring toimus kõigis 25 liikmesriigis veebruaris-märtsis 2006.

- Internet : Komisjon käivitas 27. märtsil 2006 veebipõhise arutelufoorumi „Debate Europe“[10], mis töötab 20 keeles. 4. maiks 2006 olid kodanikud teinud 5354 postitust.

- Keskendumine sihtrühmadele: 2006. aasta jaanuaris toimunud (ja oma viiendat sünnipäeva tähistava) ürituse „Euroopa kevadpäev 2006“ eesmärk on ergutada noorte huvi ja tekitada arutelu Euroopa Liidu teemadel. Üritusel osalevad aktiivselt ka komisjoni volinikud. 4. maiks 2006 oli kevadpäeva korraldanud 7354 kooli.

Partnerlus Euroopa institutsioonide ja asutustega

Sujuv koostöö ja sünergia olid põhiteemad institutsioonidevahelise teaberühma (IGI) kohtumisel 17. jaanuaril 2006. Kohtumise tulemusel tekkisid partnerlusest praktilised ja konkreetsed meetmed. Selle tulemusena võtsid ELi institutsioonide ja asutustega koostöö tegijad osa näiteks visiitidest liikmesriikidesse ning osalesid foorumi „Debate Europe“ aruteludes. Lisaks toetasid nad koolides Euroopa kevadpäevaga seotud üritusi ja osalesid neil. Paljud liikmesriikides 9. mai puhul korraldatud üritused valmistati ette koostöös komisjoni esinduste ja Euroopa Parlamendi infobüroodega. Brüsselis toimunud liikmesriikide parlamentide vahelise foorumi korraldas Euroopa Parlament koostöös Austria parlamendiga. Lisaks on Regioonide Komitee ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee olnud arvestatavad partnerid D-kava rakendamisel, kasutades täielikult ära oma sidemeid kohaliku/piirkondliku tasandiga ja sotsiaalvaldkonnas tegutsejatega.

Suhete tugevdamine liikmesriikide parlamentidega

Euroopa Parlamendi ja liikmesriikide parlamentide tiheda koostööna tehakse edasisi jõupingutusi, näiteks uuritakse viise, kuidas tagada asjakohane teavitamine iga-aastasest poliitilisest strateegiast ning töö- ja õigusloomeprogrammidest. Lisaks on komisjon vastavalt kehtivatele põhilepingutele avatud riikide parlamentide ettepanekutele algatuste kohta õigusloome-eelses etapis.

2. Hinnang

- D-kava eesmärk pole põhiseaduse päästmine

D-kava eesmärk on „laiendada arutelu Euroopa Liidu institutsioonide ja kodanike vahel“ . Selle eesmärk on välja töötada meetod, mille kohaselt kodanikud saavad Euroopa otsustusprotsessis osaleda. D-kava raames käivitatud arutelud võivad anda nii poliitilise sisuga ideid kui ka uusi vahendeid, mis on abiks tõhusas ja vastutustundlikus otsuste tegemise protsessis.

- Liikmesriikide osaluse tähtsus

Komisjoni näeb ennast liikmesriikide osaluse lihtsustajana. Kuus kuud pärast D-kava vastuvõtmist tuleb tõdeda, et liikmesriikide aruteludes osalemise aktiivsus on jätkuvalt ebaühtlane.

- Pikaajaline tegevus

D-kavas esitatud meetmetega alustati 2006. aasta esimeses pooles ja seetõttu on vara teha põhjapanevaid järeldusi. D-kava on osa pikaajalisest tegevusest, mille käigus kodanikega suhtlemisel kasutatakse uusi meetodeid. Konstruktiivset dialoogi ei saa üles ehitada ühe päevaga. Lisaks ei saa selle dialoogi õnnestumist tagada ainuüksi ELi institutsioonide algatused ja Brüsseli juhtimine, vaid selleks on vaja kohalike tasandite panust ja liikmesriikide aktiivset toetust ja kaasatust.

- Mitmekeelsus

Komisjon teostab D-kavas esitatud meetmeid kõigis ELi ametlikes keeltes (veebipõhine arutelufoorum, Euroopa kevadpäev), samal ajal kui liikmesriigi, piirkondliku ja kohaliku tasandi üritused, mida korraldavad komisjoni esindused liikmesriikides, toimuvad vastava riigi keeles. Selles kontekstis tuleb rõhutada, et mitmekeelsus on eluliselt tähtis vahend kodanikega tõelise dialoogi pidamisel. Sel põhjuselt püüavad komisjon ja teised institutsioonid tagada, et Internetis olev üldsusele suunatud teave oleks võimalikult paljudes keeltes.

[1] Eurobaromeetri kiiruuringud nr 171 ja 172 – Euroopa põhiseadus: referendumijärgsed küsitlused Prantsusmaal ja Hollandis.

[2] Komisjoni panus järelemõtlemisperioodiks ja kauemakski: demokraatia, dialoogi ja diskussiooni D-kava – KOM (2005) 494.

[3] Eurobaromeeter nr 65.1 Euroopa tuleviku kohta – mai 2006.

[4] KOM (2006) 211, 10.5.2006.

[5] « Youth takes the floor » – Noorte eurooplaste mured ja ootused seoses Euroopa Liidu arenguga, analüüs Eurobaromeetri standarduuringu nr 63 alusel, avaldatud detsembris 2005

[6] KOM(2006) 35.

[7] http://www.europa.eu.int/comm/communication_white_paper/charter_code/index_en.htm

[8] http://europa.eu.int/comm/dgs/communication/grants/index_en.htm

[9] http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regexp/

[10] http://europa.eu.int/debateeurope/