Selles kontekstis rõhutab komisjon, et rahapesu andmebüroodele tuleb tagada piisavad ressursid, et nad saaksid täita neile neljandas rahapesuvastases direktiivis määratud ülesandeid. Lisaks, nagu on nõutud viienda rahapesuvastase direktiivi artikli 65 lõikes 2, hindab komisjon 2019. aasta juuniks rahapesu andmebüroode ja kolmandate riikide koostöö raamistikku ning liidus tegutsevate rahapesu andmebüroode vahelise koostöö parendamisega seonduvaid takistusi ja võimalusi, muu hulgas koordineeriva tugimehhanismi loomise võimalikkust.

Ettepanek puudutab ka rahapesu andmebüroode vahelise koostöö ning rahapesu andmebüroode ja pädevate asutuste vahelise koostöö hõlbustamist. Selles määratletakse, millist tüüpi informatsiooni (finantsteavet, finantsanalüüse, õiguskaitsealast teavet) võivad pädevad asutused ja rahapesu andmebürood taotleda, ning täpsustakse täielik loetelu kuritegudest, mille korral konkreetne asutus võib teavet alati üksikjuhtumipõhiselt ehk konkreetse uurimisel oleva juhtumi puhul vahetada. Selles sätestatakse tähtajad, mille jooksul peaksid rahapesu andmebürood teavet vahetama, ning nõutakse turvalise teabevahetuskanali kasutamist, mis hõlbustab ja kiirendab teabe vahetamist. Lisaks nõutakse ettepanekus, et liikmesriigid määraksid kõik pädevad asutused, kellel on õigus teavet taotleda. See tagab laiema ja tõhusama, kuid samal ajal ka proportsionaalse teabevahetuse.

Sellega seonduvalt käsitletakse käesolevas ettepanekus finantsteabe ja muude andmete kasutamist hõlbustavaid meetmeid, mis võimaldaksid muu hulgas piiriüleselt raskeid kuritegusid efektiivsemalt tõkestada ning nende vastu võidelda. Konkreetsemalt nähakse selles ette, et edendada tuleb pädevate asutuste õigeaegset juurdepääsu neljanda rahapesuvastase direktiivi kohaselt loodud pangakontode keskregistrites või andmeotsingu süsteemides sisalduvale teabele. Samuti käsitleb ettepanek põhiõiguste (eelkõige isikuandmete kaitse õiguse) kõrgetasemelist kaitsmist ja üldpäringute menetlusega seotud halduskoormuse vähendamist nii pädevate asutuste kui ka pangandussektori jaoks. Otsejuurdepääs on kõige vahetum viis saada ligipääs finantsteabele.

Seega käsitletakse käesolevas ettepanekus pädevatele asutustele otsejuurdepääsu andmist pangakontode riiklikele keskregistritele või andmeotsingu süsteemidele. Nende pädevate asutuste hulka, kellele juurdepääs antakse, kuuluvad ka maksuhaldurid ja korruptsioonivastased ametid, kellel on siseriikliku õiguse alusel pädevus kriminaaluurimiste läbiviimisteks. Lisaks kuuluvad nende hulka kriminaaltulu jälitamise talitused, kes vastutavad kuritegeliku vara päritolu kindlaks tegemise ja tuvastamise eest, lähtudes selle võimalikust arestimisest ning konfiskeerimisest. Tagamaks seda, et „kuritegevus end ära ei tasuks“ ja kurjategijad jääksid ilma oma illegaalsest kasumist, tuleb kindlustada see, et kriminaaltulu jälitamise talitustel oleksid oma ülesannete täitmiseks vajalikule teabele juurdepääsu loomiseks asjakohased vahendid. Liikmesriikide riiklike üksuste kaudu antakse kaudne juurdepääs ka Europolile. Europol ei vii kriminaaluurimisi läbi, kuid toetab liikmesriikide võetavaid meetmeid. Kui Europolil puudub juurdepääs finantsteabele (muu hulgas pangakontode riiklikes keskregistrites ja andmeotsingu süsteemides sisalduvatele andmetele), ei võimalda see tal oma analüüsivõimalusi maksimaalsel määral ära kasutada. Neile piiranguid rõhutati ja selgitati 2017. aastal avaldatud Europoli aruandes „From suspicion to action“.

Üldpäringu korral peab pädev asutus ootama ära kõigi finantseerimisasutuste vastused. See kätkeb endas reaalset märkimisväärsete viivituste riski, mis võib takistada kriminaaluurimisi. Lisaks mõjutab see piiriülest koostööd. Erinevates liikmesriikides tegutsevatelt pankadelt finantsteabe saamiseks kuluv aeg varieerub sageli ning võib koostöö seisukohast tuua kaasa täiendavaid viivitusi. Viienda rahapesuvastase direktiivi artikli 32a lõige 4 kohustab komisjoni esitama 2020. aasta juuniks Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, milles hinnatakse pangakontode keskregistrite edasise vastastikuse sidumise võimalusi. Komisjon esitab oma hinnangu ja hindamistulemused 2019. aasta keskpaigaks.

Enamikul pädevatest asutustest puudub praegu otsejuurdepääs pangakontode keskregistritesse või andmeotsingu süsteemidesse talletatud teabele pangakonto omanike isikusamasuse kohta. Vastavad registrid ja süsteemid on hetkel kasutusel 15 liikmesriigis, kuid neile on otsejuurdepääs vaid kuue liikmesriigi pädevatel asutustel (ja mitte kõigil neist). Seetõttu saadavad nad teabe taotlemiseks enamasti üldpäringu kõigile vastava liikmesriigi finantseerimisasutustele või edastavad teabetaotluse vahendajale, kui neile on antud kaudne juurdepääs.

2. veebruaril 2016 võttis komisjon vastu terrorismi rahastamise vastase võitluse tõhustamise tegevuskava, mis andis ülevaate sellest, kuidas sooviks komisjon täiendada neljandat rahapesuvastast direktiivi. Lisaks esitati tegevuskavas üleskutse kaardistamaks takistusi, mis tõkestavad juurdepääsu teabele, selle vahetamist ja kasutamist ning rahapesu andmebüroode vahelist operatiivkoostööd, ning nähti ette vastavad seadusandlikud ettepanekud, kui see on asjakohane.

Praegused finantsteabele juurdepääsu loomise ja selle vahetamise mehhanismid on aeglased, võrreldes sellega, kui kiiresti saab rahalisi vahendeid Euroopas ning üleilmselt üle kanda. Finantsteabe saamine võtab liiga kaua aega, mis vähendab uurimiste ja süüdistuste esitamise tõhusust. Pangakonto andmetele, finantsteabele ja finantsanalüüsidele juurdepääsu loomiseks ning vastava teabe vahetamiseks tuleb leida kiiremad ja efektiivsemad meetodid. Edukate kriminaaluurimiste arvu tõusuga kaasneb süüdimõistvate kohtuotsuste ja vara konfiskeerimiste hulga suurenemine. See aitab tõkestada illegaalset tegevust ning tõsta liikmesriikides ja kogu liidus julgeolekut.

Raskete kuritegude uurimisel on õigeaegne teabe kättesaadavus kriitilise tähtsusega. Finantsteabe puudumine võib takistada raskete kuritegude uurimist, kuritegevuse tõkestamist, terroriplaanide peatamist ning kriminaaltulu tuvastamist ja arestimist. Kõiki kahtlustatavale kuuluvaid kontosid puudutava teabe vähesus võib tingida selle, et varad arestitakse vaid osaliselt, mis võib alarmeerida kahtlustatavat, kes saab sel juhul mitte teada olevad rahalised vahendid teistelt kontodelt kõrvaldada. Paljud uurimised jäävad tulemusetuks, sest tagatud ei ole õigeaegne, tõrgeteta ja terviklik juurdepääs asjassepuutuvatele finantsandmetele.

Ettepanek puudutab nii rahapesu andmebüroode kui ka rahapesu andmebüroode ja pädevate asutuste vahelise koostöö hõlbustamist. Mainitud teabevahetuse raamistik kohaldub konkreetsetel tingimustel ja on piiratud teatavate süütegudega (rahapesu, eelkuritegude ja terrorismi rahastamisega) ning raskete kuritegudega. Raamistik hõlmab mitmesuguseid eraelu puutumatuse ja isikuandmete kaitsemeetmeid ning selle keskmes on nii siseriikliku ja piiriülese koostöö ning teabevahetuse täiustamine kui ka kurjategijate tõkestamine siseriiklike õigusaktide vaheliste erinevuste enda kasuks ära kasutamisel. Lisaks on ka juhud ja tingimused, kus finantsandmete vahetamine on lubatud, piiratud pädevate asutuste täieliku loeteluga. Vastavatel pädevatel asutustel on lubatud finantsandmetele juurepääsu luua ja neid vahetada seoses konkreetsesse loendisse kuuluvate kuritegudega ning kohalduvad riiklikud menetluslikud ja privaatsustega seotud kaitsemeetmed.

Pangakontode riiklikele keskregistritele ja andmeotsingu süsteemidele antav juurdepääs on piiratud vaid teatud andmetega (nt omaniku nimi, sünniaeg, pangakonto number), mis on hädavajalikud tuvastamaks, millistes pankades uurimisalune pangakontosid omab. Asutustel ei ole võimalik luua juurdepääsu pangakontode sisule ega konto saldole või tehingute üksikasjadele. Kui pädevad asutused on selgitanud välja, millises finantseerimisasutuses uurimisalusel pangakonto on, peavad nad enamikel juhtudel pöörduma vastava finantseerimisasutuse poole ja taotlema lisateavet, näiteks tehingute loendit (üldjuhul kohtu loal).

Kavandatud algatuse eesmärk on anda teatavatele pädevatele asutustele otsene juurdepääs pangakontode riiklikele keskregistritele ja andmeotsingu süsteemidele. Seetõttu peavad liikmesriigid määrama kuritegude tõkestamiseks, avastamiseks, uurimiseks ja nende eest vastutusele võtmiseks pädevate asutuste ning organite seast pädevad asutused, kellele antakse volitused mainitud registritele juurdepääsu loomiseks ja neis otsingute tegemiseks. Nende hulka kuuluvad kriminaaltulu jälitamise talitused ja Europoli riiklikud üksused. Lisaks antakse Europolile üksnes üksikjuhtumipõhiselt kaudne juurdepääs pangakontode riiklikes keskregistrites ja andmeotsingu süsteemides sisalduvatele andmetele, et ta saaks kooskõlas oma volitustega talle määratud ülesandeid täita.

Euroopa Liidu lepingu artikli 5 lõikes 3 sätestatud subsidiaarsuse põhimõtte kohaselt ei suuda liikmesriigid ettepaneku eesmärke piisavalt saavutada ja seepärast on need paremini saavutatavad liidu tasandil. Käesolevas ettepanekus käsitletakse üksnes kõnealuste eesmärkide saavutamiseks vajalikke aspekte. Kooskõlas kehtivate eeskirjadega on liikmesriikidel käesoleva ettepaneku kohaldamisalas õigus võtta vastu või säilitada meetmeid, mis on liidu õiguses sätestatutest rangemad.

Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 67 kohaselt on liidu eesmärk tagada kuritegevuse vältimise ja selle vastu võitlemisega kodanike kõrge turvalisuse tase. Liit peaks selles valdkonnas meetmeid võtma ainult niisuguses ulatuses ja siis, kui liikmesriigid ei suuda seda eesmärki piisavalt saavutada ning eesmärk on paremini saavutatav liidu tasandil.

See seadusandlik algatus on kooskõlas ka liidu siseturu arengueesmärkidega, eelkõige ühtse makseturuga, millega luuakse Euroopa Liidus turvalisemad ja uuenduslikumad makseteenused, nimelt nõuetega, mis on sätestatud direktiivis (EL) 2015/2366.

·praegune „üldpäringute“ saatmise tava on „efektiivsusest“ lähtudes äärmiselt mitterahuldav, sellega kaasneb märkimisväärne halduskoormuse pankadele ja õiguskaitseasutustele ning see aeglustab uurimisi;

Käesoleva ettepaneku õiguslikuks vormiks on valitud direktiiv, millega sätestatakse eesmärk, mille liikmesriigid peavad saavutama, kuid jäetakse neile vabadus otsustada ise, millised õigusaktid vastavate eesmärkide saavutamiseks kehtestada. Muud õiguslikud vormid ei oleks adekvaatsed, sest meetme eesmärk on ühtlustada liikmesriikide õigusakte, mille alusel antakse asutustele juurdepääs pangakontode riiklikele keskregistritele ja andmeotsingu süsteemidele. Seega ei oleks peale direktiivi asjakohane ükski teine õiguslik vahend.

Pangaliidud kinnitasid endapoolset täielikku pühendumust rahapesu ja terrorismi rahastamise vastasele võitlusele ning argumenteerisid, et:

·otsus selle osas, kas süsteem peaks olema tsentraliseeritud või detsentraliseeritud, tuleks langetada riigi tasandil;

·algatuse puhul tuleks pöörata nõuetekohast tähelepanu sellele, et ei kahjustuks üksikisikute põhiõigus andmekaitsele.

Euroopa Andmekaitseinspektor ja riiklikud andmekaitseasutused rõhutasid, et:

·üldpäringute saatmise tava on andmekaitse seisukohast mitterahuldav;

·juurdepääsu laiendamine eeldab tugevaid põhjendusi ning tagatud peavad olema vajalikud kaitsemeetmeid;

·mis tahes tulevane seadusandlik ettepanek peab olema täielikus kooskõlas Euroopa andmekaitseraamistikuga.

Neid seisukohti võeti ettepaneku koostamisel nõuetekohaselt arvesse.

Rahapesu andmebüroode ja pädevate asutuste vaheline teabevahetus

Konsulteerimine rahapesu andmebüroode ja pädevate asutustega

Komisjon korraldas 2018. aasta märtsis kohtumise, et arutada rahapesu andmebüroode ja õiguskaitseasutuste vahelist koostööd. Konsulteeriti liikmesriikidega, kes andsid oma seisukoha alljärgnevates küsimustes.

(i) Rahapesu andmebüroode riigisisene juurdepääs õiguskaitseasutuste teabele juhtudel oludes, kus näib, et kõigil rahapesu andmebüroodel on juurdepääs, olgu see otsene või kaudne (rahapesu andmebüroodes tegutsevate politsei kontaktametnike vahendusel). Liikmesriikide peamine erinevus lasub teabe liigis, millele rahapesu andmebüroodel juurdepääs on. Rahapesu andmebürood tunnistasid, et oluline oleks ühtlustada teabe liigid, millele neil juurdepääs on.

(ii) Rahapesu andmebüroode vahendatav pädevate asutuste juurdepääs finantsteabele oludes, kus näib, et ükski rahapesu andmebüroo ei anna pädevatele asutustele otsejuurdepääsu oma andmebaasidele. Sellegipoolest on politsei rahapesu andmebürood võimelised vastama hõlpsalt pädevate asutuste teabenõuetele Administratiivsete rahapesu andmebüroode puhul ei ole see nii lihtne.

(iii) Diagonaalne koostöö, st ühes liikmesriigis tegutseva rahapesu andmebüroo ja teistes liikmesriikides tegutsevate pädevate asutuste vaheline koostöö, mis võib olla otsene või kaudne (st taotlust esitavate pädevate asutuste liikmesriigis tegutseva rahapesu andmebüroo vahendusel), mille osas olid kõik liikmesriigid vastu otsesele diagonaalsele koostööle ja toetasid kaudset diagonaalset koostööd.

(iv) Koostöö Europoliga, millega seonduvalt kaheksa rahapesu andmebürood juba vahetavad Europoliga teavet. Üldjoontes väljendasid rahapesu andmebürood huvi Europoliga teabe vahetamise vastu, eeldusel et teabevahetus on vastastikune.

•Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine