SISSEJUHATUS

Internet on muutnud eurooplaste igapäevaelu juba möödunud sajandite tööstusrevolutsiooniga võrreldavalt. E-kaubandus ning üldisemalt internetipõhised teenused[1] on nüüd tarbijate, ettevõtjate – kõige suurematest kõige väiksemateni – ning üldisemalt kodanike jaoks kesksel kohal. Toodete ja teenuste võrdlemine, ostmine ja müümine, teabe otsimine või kättesaadavaks tegemine, maksete või andmete haldamine, enda harimine või hariduse omandamine, kontaktide loomine, vahetamine ja jagamine ei ole sama mis 20, 10 või isegi 5 aastat tagasi.

Tavapärast kaubandust ning seda reguleerivaid halduseeskirju tuleb kohandada muutustega, mis hägustavad piiri näiteks tavapärase kaubanduse ja e-kaubanduse või tavapärase meedia ja internetisuhtluse vahel. Sellised kontaktide vormid võivad luua konkurentsi ja innovatsiooni positiivse mõjuringi, mis on kasulik kõigile. Samuti võib osutuda vajalikuks vaadata üle teatud eeskirjad, mille asjakohasus või tõhusus on küsitav tehnoloogiaarengu tõttu, või nõuda uusi kaasnevaid poliitikameetmeid.

Tõelise digitaalse ühtse turu loomine võimaldaks välja kujundada uusi majanduskasvu vorme. Kasutamata potentsiaal on tohutu ja sellest saaksid kasu kõik liidu territooriumid ja majandussektorid. G8 riikides, Lõuna-Koreas ja Rootsis on viimase viie aasta jooksul 21 % SKP kasvust tulenenud internetipõhisest[2] majandusest[3]. Sellega luuakse ka 2,6 töökohta ühe kaotatud töökoha asemele ja selle arvele langeb isegi 25 % kõikidest loodud töökohtadest[4]. Olemuselt piirideta internetipõhised teenused võivad kiirendada Euroopa integreerimist ja ühtse turu loomist, mille poole on püüeldud juba üle 50 aasta.

Internetipõhise majanduse osa Euroopa SKPs on siiski endiselt tagasihoidlik. 2010. aastal ei ületanud see 3 %. Kuigi e-kaubandus[5] kasvab liikmesriikide tasandil kiiresti, on see uus vahend oma 3,4 %-lise[6] osaga Euroopa jaemüügis praegu veel vähetähtis. Olles vähem arenenud kui Aasia ja Vaikse ookeani piirkonna riikides ning USAs, jääb e-kaubandus suuresti veel liikmesriikide piiridesse ning piiriülene tegevus on endiselt väike[7].

Interneti kasutamisel Euroopas kehtivad endiselt eri seadused, eeskirjad, standardid ja tavad, mille koostoimimine on kohati raske või isegi võimatu. Selline olukord takistab internetipõhiste teenuste arengut ning vähendab tegelike või võimalike kasutajate usaldust nii pakkumise kui ka nõudluse osas. Nende kõhklusi suurendab teadmiste puudumine õigustest, kohaldatavatest eeskirjadest ning digitaalmajanduse pakutavatest võimalustest. Piiriüleste tehingute (maksmine, tarne, vaidluste lahendamine, kuritarvitamise risk) praktilised raskused ei võimalda neil toodete pakkumiseks ja teenuste osutamiseks kasutada täielikult internetti.

Digitaalne ühtne turg on oma täieliku potentsiaali saavutamisest väga kaugel. Hinnanguliselt on selle lõpuleviimise kulu kuni 2020. aastani vähemalt 4,1 % SKPst, mis on 500 miljardit eurot ehk 1000 eurot kodaniku kohta[8]. Olles seadnud paljutõotavad eesmärgid uue, jätkusuutliku, aruka ja kaasava majanduskasvu saavutamiseks 2020. aastaks,[9] ei või Euroopa Liit lõpetada oma toetust killustatud digitaalse turuga seotud kulu tasumisel. Ta peab hoopiski püstitama e-kaubanduse ja internetipõhise teenuste kasvu potentsiaalile vastavad eesmärgid, kuna nende arvele võib näiteks Madalmaades ja Ühendkuningriigis 2015. aastaks langeda 15–20 % SKP kasvust[10]. Seatud eesmärk kahekordistada 2015. aastaks internetimüügi ja internetipõhise majanduse osa Euroopa SKPs annab tunnistust ELi kindlameelsusest maksimeerida digitaalmajandust.

E-kaubanduse ja internetipõhiste teenuste elavdamiseks Euroopa tasandil on vastavalt Euroopa digitaalarengu tegevuskavale[11] vaja kooskõlastatud ja otsustavaid meetmeid. Komisjon on võtnud kohustuse teha selle eesmärgi saavutamiseks koostööd kõikide sidusrühmadega. Paljud digitaalarengu tegevuskavas esitatud algatused on juba vastu võetud või vastuvõtmisel[12]. Käesolev teatis on samuti kooskõlas 2009. aasta teatisega,[13] milles esitatud analüüsid kehtivad endiselt. See on uus panus digitaalarengu tegevuskava rakendamisse, sest sellega kehtestatakse internetipõhiste teenuste arendamise tegevuskava, ning koos majanduskasvu iga-aastase analüüsiga[14] on see ka vastus Euroopa Ülemkogu taotlusele esitada tegevuskava digitaalse siseturu lõpuleviimiseks 2015. aastaks.

USALDUSE SUURENDAMINE DIGITAALSEL ÜHTSEL TURUL

Oodatav kasu

Vajalikele lairibavõrkudele rajatud tõhusatel ja innovatiivsetel internetipõhistel teenustel on ainukordne suutlikkus edendada majanduskasvu ja tööhõivet Euroopas. Ükski teine tehnoloogiline, majanduslik või sotsiaalne areng ei paku praegu samaväärset potentsiaali seoses tõhususe kasvu, mitmekesise pakkumise, juurdepääsetavuse, praktilisuse ja innovatsiooniga. Internetipõhised teenused ning lairibaühendus võivad aidata suurendada ka hariduse ning elukestva õppe tootlikkust ja innovatsiooni ning võimaldada paremini toime tulla ühiskonna suurte probleemidega, milleks on sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse säilitamine ning rahvastiku vananemise ning kliimamuutuse tagajärgedega kohanemine.

Selle potentsiaali realiseerimine eeldab suuremat usaldusväärsust digitaalsel ühtsel turul, mis on kasulik kogu ühiskonnale.

- E-kaubanduse laiendamine toob tarbijatele konkreetset kasu toodete ja teenuste madalama hinna, suurema valiku ning kvaliteedina tänu piiriülesele kaubandusele ning pakkumiste kergemale võrdlemisele[15]. Kasu tarbijate jaoks kokku oleks ligikaudu 204 miljardit eurot (1,7 % Euroopa SKPst), kui e-kaubanduse arvele langeks jaemüügis 15 % ning kui ühtse turu tõkked kõrvaldataks[16]. Eelkõige võivad sellest kasu saada haavatavad isikud (eakad, väheliikuvad, isoleeritud maapiirkondades, vähese ostujõuga) ning Euroopa saab siis paremini toime tulla praeguste demograafiliste probleemidega.

- Ettevõtjad, eriti väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad ehk mikroettevõtjad näevad avarduvat oma võimalusi. Neil tekiks võimalus juurdepääsuks uutele turgudele väljaspool oma riigi piire ja isegi Euroopat. Ettevõtjate tootlikkus paraneks internetipõhiste teenuste aktiivsema kasutamisega ning juurdepääsuga pilvandmetöötluse ( cloud computing ) platvormidele. Tekiks idufirmasid ja olemasolevad ettevõtjad saaksid uutele turgudele minnes edu saavutada tänu „pika saba” efektile[17]. Väga tõhus Euroopa digitaalne turg võimaldab Euroopal paremini toime tulla muu maailma konkurentsiga, andes talle kõik konkurentsieelised, mis on rajatud teadmistele, kõrgele kvalifikatsioonile ning innovatiivsetele majanduslikele ja sotsiaalsetele mudelitele.

- Ohutus, vastutusrikkas ja usaldusväärses keskkonnas võiksid kodanikud üldisemalt osaleda e-äris, sealhulgas piiriüleses e-äris. Internet pakub Euroopale tõhusamat, kindlamat ja vastutusrikkamat tegevusraamistikku, võimaldades kõikidel oma õigusi kasutada. Nii kajastatakse Euroopa väärtusi ja austatakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud põhiõigusi, nagu sõna- ja teabevabadus, eraelu austamine, isikuandmete kaitse või diskrimineerimiskeeld. Sotsiaalne ja kultuuriline läbikäimine muutub lihtsamaks.

- Digitaalsest ühtsest turust saavad kasu ka töötajad. Internetipõhised teenused loovad palgatöölistele või füüsilisest isikust ettevõtjatele kvaliteetseid töökohti ka maa- või äärepoolsemates piirkondades. Sellised teenused pakuvad tööviiside laiemat valikut (näiteks kaugtöö) ja lihtsustavad töökoha otsingut (isegi väljaspool oma riigi piiri) ning eraalgatusi.

- E-kaubanduse areng on kasulik ka keskkonnale . Selliselt saavutatud majanduskasv on keskkonnasäästlikum ja jätkusuutlikum: tegelikult tarbib optimaalse logistika raames koju tarnimine vähem energiat kui tarbijate üksiksõitude mitmekordistamine[18]. Energiasääst saadakse isegi ka nende kaupade tootmises, mida on näiteks võimalik edaspidi alla laadida digitaalse infosisu vormis[19].

Strateegia selle eesmärgi saavutamiseks 2015. aastaks

Käesolevas teatises on kindlaks määratud digitaalse ühtse turu viis peamist takistust ning tegevuskava nende kõrvaldamiseks:

- seaduslike ja piiriüleste internetipõhiste teenuste praegu veel ebapiisav pakkumine;

- teabe puudumine internetipõhiste teenuste ettevõtjate kohta ning internetikasutajate kaitse puudumine;

- makse- ja tarnesüsteemid on ebapiisavad;

- liiga palju kuritarvitamisjuhtumeid ning vaidluste lahendamise keerukus;

- lairibaühenduste ning arenenud tehnoloogiliste lahenduste endiselt ebapiisav kasutamine.

Need viis takistust ning tegevuskavas esitatud lahendused ei ole ammendavad. Kavas pannakse rõhku e-kaubanduse ja muude internetipõhiste teenuste ühtse ning ühtlustatud raamistiku tugevdamisele. Avades Euroopa jaoks sel teemal digitaalarengu tegevuskava uue peatüki, tagatakse ka kooskõla ühtse turu akti loogikaga[20] ning osaletakse Euroopa Liidu suuremas kohustuses, mille eesmärk on edendada digitaalmajandust ja infoühiskonda, ulatudes e-halduse edendamisest digitaalse kirjaoskuseni ning standardimisest internetiturvalisuseni[21].

Käesoleva teatise järeldusi arutatakse mitmel nõupidamisel, käsitletakse uuringutes ja aruannetes, eelkõige Euroopa Parlamendi omades, ning üldsusega konsulteerimisel. Sellele on lisatud kaks komisjoni talituste töödokumenti. Esimeses neist, pealkirjaga „Internetipõhised teenused, sealhulgas e-kaubandus ühtsel turul” analüüsitakse e-kaubanduse arengu takistusi koos e-kaubandust käsitleva direktiivi hindamisega[22]. Teises töödokumendis pealkirjaga „Tuua tarbijateni e-kaubanduse kasu” tutvustatakse konkreetsemalt toodete e-kaubanduses kindlaks tehtud takistuste põhjalikku analüüsi.

VIIS PRIORITEETI

Töötada välja seaduslike ja piiriüleste internetipõhiste teenuste pakkumine

Internetipõhiste teenuste ühtsest turust täielikult kasu saamiseks peab kõigi liikmesriikide tarbijatel olema seaduslik juurdepääs arvukatele ja mitmekesistele toodetele ning teenustele, mida pakutakse geograafiliselt võimalikult laiaulatuslikult.

E-kaubandust käsitleva direktiiviga kõrvaldati rida piiriüleste internetipõhiste teenustega seotud takistusi. See on väga oluline õiguskindluse ja tarbijate (nt ettevõtjad) usalduse saavutamiseks. Siseturu klausel, milles on sätestatud, et liikmesriigid ei või piirata teisest liikmesriigist infoühiskonna teenuste osutamise vabadust, on digitaalse ühtse turu nurgakivi. Konsultatsioonidest ja analüüsidest nähtub, et praeguses etapis ei ole vaja direktiivi läbi vaadata. Vaja on aga parandada selle rakendamist (eelkõige liikmesriikidega tehtava parema halduskoostöö ning direktiivi rakendamise põhjaliku hindamise kaudu), esitada selgitused, näiteks internetis vahendajatena tegutsevate teenuseosutajate vastutuse valdkonnas, ning võtta direktiivi täieliku potentsiaali ärakasutamiseks vajalikud lisameetmed, mis on kindlaks määratud käesolevas tegevuskavas. Teiste Euroopa õigusaktide tarvis juba sisse seatud siseturu infosüsteemi[23] kasutamine võib lihtsustada halduskoostööd liikmesriikide vahel e-kaubandust käsitleva direktiivi kohaldamisel.

Internetipõhiste teenuste arengut ning neile võimalikult paljude isikute juurdepääsu pärsivad aga endiselt paljud tõkked:

Ettevõtjad ei ole valmis osalema uuenduslikus tegevuses, võttes arvesse kulu ja riski, mis tuleneb 27 liikmesriigi õigusrežiimide kooseksisteerimisega seotud killustatusest , eriti tarbijaõiguse puhul. Euroopa tasandil on vajalik lisapingutus, et lihtsustada nende algatuste elluviimist ilma uusi barjääre tekitamata. Hiljutine määruse ettepanek ühise Euroopa müügiõiguse kohta, mida kohaldatakse vabatahtlikkuse alusel pärast sõnaselget kokkulepet piiriüleste lepingupoolte vahel, vähendab ettevõtjate jaoks piiriüleste tehingute kulu. Ühine Euroopa müügiõigus eksisteerib kõrvuti liikmesriikide siseriikliku õigusega. Klientide seisukohast tuleb aga kõrvaldada põhjendamatu diskrimineerimine kodakondsuse või elukoha alusel . Komisjon tutvustab sel eesmärgil teenuste direktiivi (millega on selline diskrimineerimine sõnaselgelt keelatud) artikli 20 rakendamise suuniseid[24].

Samuti tuleb edendada tugevamat konkurentsi toodete ja teenuste vahel . VKEd on väljendanud oma muret seoses vaieldavate juhtumitega selliste toodete valikulisel turustamisel , mille puhul ei tohiks see olla lubatud. Komisjon kontrollib, et valikulist turustamist[25] hõlmavaid eeskirju kohaldatakse rangelt. Ettevõtjate vahelisi ebaausaid kaubandustavasid käsitleva tulevase algatuse raames uuris komisjon ka probleeme, mis tulenevad võimalikust tavapärases kaubanduses osalejate läbirääkimisvolituste kuritarvitamisest eesmärgiga takistada e-kaubanduse uute tulijate tegevust. Ta tagab, et ettevõtjad, eriti otsingumootorid, ei kuritarvitaks oma domineerivat positsiooni digitaalses keskkonnas ning säiliks võrgu neutraalsus, eelkõige et lõppkasutaja võiks teabele ligi pääseda ja seda levitada ning kasutada omal valikul rakendusi ja teenuseid[26].

Digitaalse infosisu valdkonnas arenevad seaduslikud pakkumised liikmesriikides eri rütmis ega vasta alati tarbijate ootustele. Muusika valdkonnas on näiteks teatud liikmesriikide elanikel palju suurem valik kui liidu teistes riikides. Üldiselt on muusika tarbimine interneti teel arenenud USAs palju kiiremini kui Euroopas,[27] kus piiriüleseid või kogu Euroopat hõlmavaid pakkumisi on endiselt vähe. Sama kehtib audiovisuaaltööstuse kohta, kus audiovisuaalmaterjali müügi võrgustikud ja ülekandeõigused on teatud liikmesriikides piiratud ning sageli riikliku ulatusega. Autoriõiguste kollektiivne haldamine peaks arenema Euroopa mudelite suunas, mis lihtsustaksid mitut territooriumi hõlmavate litsentside väljaandmist. Ajutiselt või püsivalt teises liikmesriigis elavatel kodanikel peaks olema jätkuvalt võimalus näha neid programme, mis neid köidavad. Intellektuaalomandit hõlmava Euroopa strateegia[28] paljutõotav rakendamine aitab eelkõige kaasa rikkalikumate ja paremini Euroopa tasandile kohandatud pakkumiste arengule. Komisjon esitab 2012. aastal ettepanekud autoriõiguste kollektiivse haldamise õigusraamistiku loomiseks, mis võimaldab õiguste turustamist mitme riigi territooriumil ja üleeuroopaliselt.

Muud uued pakkumised, mida võimaldab tehnoloogia areng, nt e-raamat, on Euroopas endiselt algusjärgus, samas kui USAs on e-raamatute müük ületanud taskuraamatute oma. Elektrooniliste väljaannete käibemaksumäär võib nt negatiivselt mõjutada nende pakkumist, kuna kõnealune määr ületab oluliselt samaväärsete füüsiliste toodete käibemaksumäära, ning see kajastub tarbijatele müügi hinnas. 6. detsembril 2011. aastal[29] vastuvõetud teatises käibemaksu tuleviku kohta märgib komisjon, et üks aluspõhimõte, mida tuleb täita, on see, et sarnaste kaupade ja teenuste käibemaksumäärad peaksid olema ühesugused ning selles suhtes tuleks arvesse võtta teaduse ja tehnika arengut, et veebikeskkonda ja füüsilist keskkonda teineteisele lähemale tuua. Komisjon teeb selle kohta ettepanekud 2013. aasta lõpuks. Laiaulatuslikumas plaanis alustab ta läbirääkimisi liikmesriikide ja sidusrühmadega e-raamatu arengu kohta ühtsel turul ning nende tõkete kohta, millega see kokku puutub.

Ka käibemaksusüsteemi keerukus võib takistada ettevõtjaid müümast kaupa interneti teel teises liikmesriigis[30]. Selleks et leevendada ettevõtjate jaoks praegusest käibemaksusüsteemist tulenevat halduskoormust, oleks eelkõige vajalik piiriülese e-kaubanduse julgustamiseks ja lihtsustamiseks sisse seada ühtsed kontrollpunktid. Komisjon märgib eespool viidatud teatises, et 2015. aastal ühe akna süsteemi sujuv kasutuselevõtt lõpptarbijale telekommunikatsiooni-, ringhäälingu-, televisiooni ja elektrooniliste teenuste osutajate jaoks on väga oluline ülesanne ning et ta loodab, et liikmesriigid teevad kättesaadavaks selleks vajalikud vahendid. Ühtse akna süsteemi rakendusala laiendamine muudele toodetele ja teenustele on samuti ette nähtud pärast 2015. aastat. Siseturu nõuetekohaseks toimimiseks on vaja isiklikuks tarbeks kopeerimise maksud viia vastavusse kaupade vaba liikumise põhimõttega, st võimaldada sujuvat piiriülest kauplemist kaupadega, mille suhtes kõnealused maksud kehtivad.

Avalikult sektorilt pärinevat sotsiaalset, majandus-, geograafilist, meteoroloogilist või turismialast teavet kasutatakse üha enam uuenduslike e-kaubanduse rakenduste arendamiseks. Endiselt püsivad siiski siseriiklike õigusnormide erinevused, näiteks hinna või kasutustingimuste osas. Komisjon võttis hiljuti vastu ettepaneku vaadata läbi praegune õigusraamistik, et ergutada avaliku teabe kasutamist digitaalkeskkonna rakenduste puhul.

PÕHIMEETMED

Komisjonil on kavas võtta järgmised põhimeetmed:

1. tagada e-kaubandust ning internetiga seotud tarbijakaitset käsitlevate direktiivide kohaldamine, tuginedes liikmesriikidega tehtava halduskoostöö parandamisele – eelkõige siseturu infosüsteemi (IMI) laiendamise teel, tarbijakaitsealase koostöövõrgustiku kaudu ning direktiivi ülevõtmise ja rakendamise põhjaliku hindamise kaudu (2012);

2. tagada intellektuaalomandit hõlmava Euroopa strateegia kiire ja ulatuslik rakendamine, eelkõige isiklikuks tarbeks kopeerimist hõlmava seadusandliku algatuse kaudu (2013) ning autoriõigust infoühiskonnas käsitleva direktiivi läbivaatamise kaudu (2012). Komisjon esitab 2012. aastal ka aruande konsulteerimise kohta, mis hõlmab audiovisuaalteoste levitamist internetis, ning analüüsi kohtuasja Premier League mõju kohta[31];

3. tagada, et valikulise turustamise suhtes kehtivaid eeskirju kohaldatakse rangelt, ning võidelda ebaausate kaubandustavade vastu. Tagada samal ajal, et kodanike juurdepääsu internetipõhistele teenustele ei takistaks konkurentsivastased tavad.

Ettevõtjate parem informeeritus ning tarbijakaitse tugevdamine

Nii internetipõhiste teenuste osutajatel kui ka kasutajatel peab olema võimalus pääseda ligi nende tegevusega seotud piisavalt põhjalikule ja usaldusväärsele teabele või seda saada. Eelkõige tuleb tarbijatele tagada nende õiguste kaitse ning nende isikuandmete nõuetekohane kasutamine.

Ettevõtjate teadmised ja teave e-kaubandust reguleerivate eeskirjade kohta ning tarbijate teadmised oma õiguste kohta on puudulikud, eriti piiriüleses kontekstis[32]. Paljude ettevõtjate hinnangul on interneti teel müümine või oma tegevuse piiriüleseks muutmine liiga keeruline või riskantne. Komisjon aitab kaasa aktiivsemale poliitikale, kasutades olemasolevaid võrgustikke, eriti Euroopa ettevõtlusvõrgustikku, et anda e-kaupmeestele teavet seoses nende kohustustega piiriülese müügi puhul ning võimalustega, mida pakub müük ELi riikides. Selline meede on kauplejate jaoks samaväärne Euroopa e-tarbijate õiguste suuniste avaldamisega. Komisjon arendab samal ajal välja internetipõhist interaktiivset platvormi tarbijate harimiseks, mis hõlmab uue digitaaltehnoloogiaga seotud infosisu.

Enne interneti teel või muul viisil ostu sooritamist otsib iga teine Euroopa internetikasutaja internetist teavet, et võrrelda hindu, kvaliteeti, keskkonna- või energiasäästlikkust[33]. Seega on tähtis, et võrdlussaidid vastavad usaldusväärsuse, sõltumatuse ja läbipaistvuse kriteeriumidele, mis praegu ei ole paraku alati täidetud. Lisaks oleks vajalik, et need pakuksid mitmekeelse ja piiriülese teabe abil kodanikele laia valikut, stimuleerides konkurentsi siseturul ja edendades ühtse turu arengut. Usalduslogode sisseseadmine on teine kasulik võimalus tarbijate teavitamiseks.

Euroopa kodanikud kurdavad pidevalt selle üle, et puudub otsene suhtlusvahend, mis võimaldaks kiiresti ja tulemuslikult ühendust võtta internetipõhise teenuse osutajaga, näiteks lennuettevõtjaga. Lühikesest internetiotsingust, mida kinnitab „tundmatu kliendi”[34] uurimine, piisab selle väljaselgitamiseks, et läbipaistvuse ja tarbijate teavitamise nõuded tehingu sooritamise ajal ei ole piisavalt täidetud[35]. Tarbijakaitsealasest koostöövõrgustikust on alates 2007. aastast saanud tõhus vahend tagamaks, et e-kaupmehed kohaldavad Euroopas kehtivaid läbipaistvuse ja ebaausate kaubandustavadega seotud eeskirju. Välja on töötatud vahendid, näiteks lauskontrollid, mis on võimaldanud vähendada õigusvastast tegevust lennupiletite, mobiiltelefonihelinate, elektroonikatoodete jne müümisel. Komisjon pakub jätkuvalt abi tarbijakaitsealase koostöövõrgustiku suutlikkuse suurendamisel (nt julgustades sellega töötavate uurijate pädevuste arendamist, koolitust ja heade tavade vahetamist).

Hiljuti vastu võetud tarbijaõiguste direktiiv [36] on praegu peamine tarbijakaitse valdkonna vahend internetipõhiste teenuste puhul. Seda tuleb rakendada tõhusalt ja kiiresti. Euroopa Komisjon esitab 2012. aastal Euroopa tarbijakaitsestrateegia, mis põhineb integreeritud lähenemisviisil, mille üks nurgakivi on digitaalse revolutsiooni mõju tarbijate käitumisele[37]. Kõnealuse strateegia üks põhieesmärk on suurendada tarbijate usaldust toodete ja teenuste ostmisel nii internetis kui ka mujal. Selles käsitletakse nimelt digitaalse infosisu sektorit, et parandada tarbijakaitset selliste ostude tegemisel.

Lisaks peab olema kodanikele tagatud, et nende isikuandmeid ei kasutata ilma nende nõusolekuta, ning ettevõtjatel peab olema võimalus töötada välja uuenduslikud majandusmudelid. Käitumispõhise reklaami sarnaste uute internetipõhiste teenuste arendamine tekitab kartust isikuandmete kasutamise ja nende kaitse taseme osas. Asjaomastel isikutel, kelle isikuandmeid töödeldakse, peab olema selge ja arusaadav teave vastavalt andmekaitse direktiivile[38]. Andmekaitse valdkonna õigusaktide läbivaatamine võimaldab leida tasakaalu innovatsiooni julgustamise ja kasutajate kõrgel tasemel kaitse saavutamise vahel.

Euroopa Komisjon esitab 2012. aastal ka ettepaneku võtta vastu õigusakt elektroonilise identifitseerimise ja autentimise vastastikuse tunnustamise ning e-allkirjade kohta – need aspektid on väga olulised e-tehingute lihtsustamiseks ja kodanike usalduse suurendamiseks nende vastu.

Ka online -mängud ja kihlveod kujutavad endast olulisi probleeme[39]. Interneti kiire areng ja selliste teenuste suur pakkumine raskendab liikmesriikide eri kordade kooseksisteerimist. Lisaks kasvab endiselt jõudsalt ebaseaduslik pakkumine[40]. Riiklike eeskirjade täitmine on tõeline probleem, millest tulenevalt kerkib üles võimalike Euroopa tasandi meetmete võtmise küsimus, et tagada piisav kaitse ja tõhusam võitlus pettuse vastu. Ükski liikmesriik ei saa praegu tõhusalt üksi võidelda ebaseaduslike online -mängude vastu. Liikmesriikide reguleerivate asutuste koostöö on aga endiselt algusjärgus. Komisjon pakub 2012. aastal välja tegevuskava, mille eesmärgid on muu hulgas koostöö tugevdamine ning tarbijate ja kodanike tõhus kaitsmine.

Ravimite ostmine internetis tekitab mõningaid probleeme seoses tarbijakaitsega. Hiljuti võeti vastu võltsitud ravimeid käsitlev direktiiv,[41] mis aitab kaasa seadusliku pakkumise tagamisele internetis, võimaldades internetimüügi saitide usalduslogosid käsitlevate üldisemate kaalutluste raames kehtestada digitaalse tegevuskavaga ette nähtud Euroopa usalduslogo seaduslike saitide tarvis.

Selleks et tagada patsientide piisav kaitse kogu liidus, tuleks jätkata konkreetselt ravimite internetimüügiga seotud võimalike riskide analüüsimist kõnealuse direktiivi rakendamisel liikmesriikides ning seda rakendamist arvesse võttes. Lisaks sisaldab aruanne, mille komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule selle kohta, kuidas on tänu direktiivile aidatud ära hoida võltsitud ravimite sisenemist seaduslikku tarneahelasse, andmeid ravimite võltsimise arengu kohta vastavate ravimikategooriate ja tarnekanalite, sealhulgas internetimüügi puhul.

Ravimite ebaseaduslikku pakkumist võib käsitada kuritegevusena, mille puhul on karistusmeetmete rahvusvaheliseks raamistikuks Euroopa Nõukogu konventsioon[42]. Nõukogu 2011. aasta juuni järeldustega,[43] milles kutsutakse liikmesriike üles tugevdama õiguskaitsealast koostööd võitluses võltsitud ravimite vastu, on ette nähtud selliste veebisaitide kindlakstegemine, kus võidakse pakkuda ravimeid seadusevastaselt.

PÕHIMEETMED

Komisjonil on kavas võtta järgmised põhimeetmed:

4. tõhustada e-kaupmeeste koolitust nende kohustuste ja digitaalse ühtse turu pakutavate võimaluste kohta, eelkõige Euroopa ettevõtlusvõrgustiku kaudu koos Euroopa tarbijakeskuste võrgustiku (ECC-Net) abiga tarbijatega seotud küsimustes ning vastavate suuniste avaldamisega (2012);

5. töötada sidusrühmadega dialoogi pidades välja toimimisjuhend, heade tavade suunised ning suunised selleks, et tarbijatel oleks juurdepääs läbipaistvale ja usaldusväärsele teabele, mis võimaldab neil kergemini võrrelda kaupade ja teenuste hindu, kvaliteeti ja jätkusuutlikkust (2013–2014);

6. suurendada tarbijakaitsealase koostöövõrgustiku suutlikkust, et leida vastavad vahendid, mille abil tagada asjakohaste õigusaktide üleeuroopaline kohaldamine digitaalkeskkonnas, eelkõige selliste ühisprojektide rahastamise kaudu, mille eesmärk on julgustada võrgus töötavate uurijate pädevuste arendamist, koolitust ja heade tavade vahetamist (2012–2014);

7. võtta vastu Euroopa tarbijakaitse tegevuskava, pakkudes välja strateegia ja meetmed, mille eesmärk on asetada tarbijad ühtse turu keskpunkti, sealhulgas digitaalsete aspektide puhul, suurendades eelkõige tarbijate tegevussuutlikkust ja nende õiguste nõuetekohast kaitset (2012);

8. esitada seoses online -mängudega Euroopa tasandil tegevuskava, kus pannakse rõhku halduskoostööle, tarbijakaitsele ja seadusliku pakkumise arendamisele (2012);

9. tagada võltsitud ravimeid käsitleva direktiivi rakendamise kaudu internetist ravimeid ostvate patsientide nõuetekohane kaitse, i) aidates kaasa sellise usalduslogo kasutuselevõtule, mille abil saab välja selgitada veebisaidid, mis pakuvad avalikkusele kaugmüügi teel seaduslikult ravimeid (2013–2014), esitades selleks Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, ii) jälgides võltsitud ravimite probleemi arenemist turustamiskanalite kaudu ja iii) uurides konkreetselt ravimite internetimüügiga seotud võimalikke riske.

Maksesüsteemid ning usaldusväärne ja tõhus tarnimine

Vastupidiselt tavapärasele kaubandusele, mille puhul maksmine toimub vahetult, tugineb e-kaubandus suuresti elektroonilistele maksetele . E-tarbijatel peab seega olema võimalus valida eri maksevõimaluste vahel, mis tagavad maksete kiire ja usaldusväärse sooritamise konkurentsivõimeliste hindadega. Liiga sageli aga takistavad usalduse puudumine ja piiratud maksevõimalused tarbijatel internetis maksete sooritamist ning seega e-kaubanduse eelistest täielikult kasu saamist[44].

Ligikaudu 35 % internetikasutajatest ei soorita ostusid internetis, sest nad kahtlevad maksete turvalisuses[45]. Internetimaksete puhul ei aktsepteerita piisavalt deebetkaarte, samas aga ei ole kõikidel Euroopa kodanikel krediitkaarti. Tarbijate jaoks võib takistuseks olla ka hind, kuna lisatasud on mõnikord kõrged. Ettevõtjate hinnangul on jõulist arengut (ajakirjandus, muusika, filmid internetis jms) silmas pidades maksetehingute hind liiga kõrge, eriti mikromaksete puhul. Selline olukord tuleneb teatud tõketest ja puudustest, mis takistavad Euroopas internetimaksete turu arenemist, eriti piiriülesel tasandil[46]. Need on (kuid mitte ainult) turu suur killustatus, turule sisenemise barjäärid, puudulik standardimine, koostalitlusvõime probleemid teenuseosutajate vahel, maksete turvalisuse tase ja isikuandmete ebapiisav kaitse, samuti asjaolu, et hinnakujundus ei toimu vabalt või et teatud maksevahendite puhul puudub läbipaistvus.

Kõik need küsimused tuleb lahendada turu parema integreerimise raames. Ühtne euromaksete piirkond (SEPA) kujutab endast üleeuroopaliste kreedit- ja otsekorraldustega ideaalset alust selliste uute üleeuroopaliste makseteenuste arenguks, mis arvestavad isikuandmete kaitse õigusest[47] ja teabevahetuse konfidentsiaalsusest tulenevaid nõudeid. Nii tarbijad kui ka ettevõtjad saavad otseselt kasu ühtsest integreeritumast piirkonnast, mis hõlmab maksekaarte, interneti- ja mobiilimakseid. Kuigi turul on areng selles suunas mingil määral alanud, on see üldiselt väga aeglane ega hõlma kogu Euroopa Liitu.

Internetis sooritatud ostude tarnimise osas peab tarbijatel olema kindlus, et nad saavad tellitud paki kätte lihtsalt, mõistliku hinnaga, liigse viivituseta ja rahuldavas seisus.

Praegu ei soorita 10 % isikutest oste internetis,[48] kuna neile teeb muret kättetoimetamisteenuse kulu, eriti piiriülese teenuse puhul, ning selle kvaliteet. Paki kättetoimetamise teenuse kvaliteeti ei saa hinnata üksnes kättetoimetamise kestuse põhjal. Ka ohutus on oluline näitaja, mida tuleb arvesse võtta. Tarbijate jaoks tuleb välja töötada eri valikuvõimalused ning liikmesriikides tuleb levitada selliseid Euroopa parimaid tavasid, nagu paki koju kohaletoimetamine täpsel kellajal, kättesaamine äripartneri või paindliku ajagraafikuga automatiseeritud süsteemi kaudu jms, ning need kasutusele võtta. Nii klientide kui ka ettevõtjate seisukohast väärib selgitamist vastutuse küsimus olukorras, kui saabunud pakk on kahjustatud. Tagada tuleb ka saadetiste kättetoimetamise teenuse tõhusus ja taskukohasus liidu maapiirkondades, raskesti ligipääsetavates ja äärepoolseimates piirkondades, et e-kaubandus võiks aidata vähendada territoriaalse ühtekuuluvusega seotud ebavõrdust, mitte aga seda suurendada.

PÕHIMEETMED

Komisjonil on kavas võtta järgmised meetmed:

10. töötada välja strateegia kaardi-, interneti- või mobiilimaksete turu lõimimiseks käesoleva teatisega samal ajal vastuvõetava rohelise raamatu põhjal ning püüda i) hinnata turule sisenemise ja sealse konkurentsi takistusi ning pakkuda vajaduse korral välja seadusandlikud meetmed, ii) tagada makseteenuste läbipaistvus tarbijatele ja müüjatele, iii) parandada ja kiirendada standardimist ning kaardi-, interneti- ja mobiilimaksete koostalitlust, iv) suurendada maksete ohutuse ja andmekaitse taset. Komisjon esitab järeldused käesoleva eelarveaasta ja järgmiste etappide kohta kuni 2012. aasta keskpaigani;

11. algatada 2012. aastal rohelise raamatu põhjal konsulteerimine seoses pakkide kättetoimetamisega, eriti piiriüleselt, võttes aluseks piiriüleste postiteenuste hinna uuringu tulemused, et leida võimalikud lahendused probleemidele, millega puutuvad kokku ettevõtjad ja tarbijad. Komisjon esitab järeldused käesoleva eelarveaasta ja järgmiste etappide kohta kuni 2012. aasta lõpuni.

Tõhusam võitlus kuritarvitamise vastu ning vaidluste parem lahendamine

Internetipõhised teenused peavad jätkama Euroopa tarbijatele sellise erakordse suhtlemise ning lihtsama seadusliku äritegevuse võimaluse pakkumist. Interneti suhtlusvõrgustikel, müügiplatvormidel ning video ühiskasutusel on Euroopa ühiskonnas ja majanduses edaspidi täita tähtis osa. Need võimaldavad kodanikel olla aktiivsemad, avaldada arvamust toote või teenuse kohta, leida teavet ja ennast väljendada. Mõnikord aga ületatakse seaduse piire sellistes tundlikes valdkondades nagu lapsporno, üldine vägivald, rassivaenule õhutamine, laim, terrorism või ebaseaduslikud online -mängud ja nendega kaasnevad võimalikud kuritegelikud tavad. Samuti tekitavad muret intellektuaalomandi rikkumised.

Hoolimata tagatistest, mida pakutakse e-kaubandust käsitleva direktiiviga nendele ettevõtjatele, kelle veebisaitidel on ebaseaduslik infosisu või kes seda passiivselt edastavad, elavad internetis vahendajatena tegutsevad teenuseosutajad õiguslikus ebakindluses, mis tuleneb selliste kohaldatavate eeskirjade ja võimalike tavade killustatusest Euroopa Liidus, mille järgimist neilt nõutakse või eeldatakse, juhul kui nad leiavad oma veebisaidilt ebaseaduslikku infosisu. Selline killustatus ei julgusta ettevõtjaid alustama tegevust internetis või takistab nende arengut.

Lisaks kasutatakse internetti võlts- või piraattoodete ja teenuste levitamiseks, austamata intellektuaalomandiõigusi. Intellektuaalomandi õiguste kaitse on vajalik teadmistepõhises majanduses ja Euroopa Liit võitleb aktiivselt võltsimise ja piraatluse vastu.

Üldiselt ei peatata ebaseaduslikku tegevust sageli tõhusalt ning ebaseaduslikku infosisu ei kõrvaldata või tehakse seda liiga aeglaselt. Näiteks väljendavad kodanikud nördimust selle üle, et ilmselt kuritegeliku infosisu nagu lapspornograafia kõrvaldamine võtab mõnikord liialt kaua aega ning mille olemasolu internetis on väga suur probleem. See õõnestab kodanike ja ettevõtjate usaldust interneti vastu, mis omakorda mõjutab internetiteenuseid nagu müügiplatvormid. Samal ajal kurdavad kodanikud vahel läbipaistvuse puudumise või sellise tegevuse üle, mis on väär (nt seadusliku sisu kõrvaldamine) või mille puhul ei kuulata ära teatavaid internetipõhiste teenuste osutajaid.

Kuritarvitamise ja ebaseadusliku teabe kõrvaldamise mehhanisme tuleb seega tõhustada sellises raamistikus, mis tagab üheaegselt õiguskindluse, ettevõtjate suhtes kohaldatavate eeskirjade proportsionaalsuse ja põhiõiguste austamise. Euroopa Komisjoni talitused kirjeldavad lisatud dokumendis üksikasjalikult tõlgendamise lahknevusi, mis on eespool nimetatud probleemide allikaks. Eeskirjade ja kohtupraktikate rohkenemise tõttu liikmesriikides tundub olevat vajalik võtta teavitamismenetluseks ja meetmete võtmiseks edaspidi kasutusele Euroopa horisontaalne raamistik[49].

Komisjon hakkab 2012. aastal samal ajal läbi vaatama intellektuaalomandiõiguste jõustamist käsitlevat direktiivi,[50] et paremini võidelda ebaseadusliku infosisuga siseturgu ja põhiõiguseid austaval viisil, parandades tsiviilmenetluse raamistikku. Euroopa teavitamise ja meetmete võtmise raamistiku sisseseadmine ei piira viimati nimetatud algatust. Koostöö sidusrühmade, eriti internetis teenuseosutajate, õigusjärglaste ja makseteenuste osutajate vahel Euroopa Liidus ja USAs võib samuti aidata võidelda ebaseadusliku infosisu vastu.

Lisaks tuleb võidelda teatud ettevõtjate ebaausate äritavadega, nagu kahtlaste või keelatud äriliste teadaannete kasutamine.

Juhul kui internetimüügi puhul tekib probleem, peab tarbijatel olema võimalus leida kiire ja odav lahendus. Nende ebakindlus selles, mida tuleb teha probleemi korral, on endiselt põhitakistus usaldusele, mis võiks olla internetipõhiste teenuste suhtes. Kohtusse pöördumine ei ole siiani rahuldav lahendus e-kaubanduse tehingutega seotud vaidluste lahendamiseks, sest vaidluste tavapärase juriidilise lahendamise viisid on liiga kulukad ja aeganõudvad[51]. Seetõttu on vaja tõhustada õiguse üldist kohaldamist ning eelkõige lihtsustada vaidluste lahendamist interneti teel . Vaidluste alternatiivsete lahendamise süsteemide[52] kasutuselevõtt on kiirem ja odavam vahend veebipõhiste teenuste optimaalse arengu võimaldamiseks. Paraku ei ole need praegu veebis ikka veel eriti kättesaadavad, on alahinnatud või tundmatud ega hõlma kõiki sektoreid. Sellise olukorra parandamiseks tegi komisjon kooskõlas ühtse turu aktiga ettepaneku võtta vastu tarbijavaidluste kohtuvälist lahendamist käsitlev direktiiv ning tarbijavaidluste kohtuvälist veebipõhist lahendamist käsitlev määrus[53]. Euroopa Parlamenti ja nõukogu julgustatakse neid ettepanekuid kiiresti vastu võtma[54]. Lisaks võtab komisjon järgmisena vastu seadusandliku algatuse ühte gruppi kuuluvate ettevõtjate vahelise vaidluste lahendamise kohta[55].

Lõpetuseks, turvalisuse suurendamist on vaja usalduse suurendamiseks digitaalse ühtse turu vastu. Omavahel seotud ja vastastikku sõltuvas digitaalkeskkonnas võivad küberrünnakud ja tehnilised rikked väga kiiresti mõjutada taristut ja märkimisväärselt mõjutada Euroopa majandust, ühiskonda ja kodanikke. Seepärast on vaja luua interneti turvalisust käsitlev tõhus ja sihipärane strateegia 2012. aastaks. Selle peaeesmärgid on tagada, et loodud internetiturvalisuse mehhanismidega suudetakse tõhusalt toime tulla küberrünnakute ja tehniliste riketega, korrapäraselt testida reageerimisvõimet, vahetada teavet, eelnevalt kavandada tegevuskorda ning tagada pädevate asutuste teavitamine.

PÕHIMEETMED

Komisjonil on kavas võtta järgmised meetmed:

12. võtta vastu horisontaalne algatus teavitamismenetluse ja meetmete võtmise kohta (2012)[56];

13. esitada 2012. aastal Euroopa tervikliku interneti turvalisuse strateegia, et seada sisse asjakohane kaitse küberrünnakute vastu ELis. Sellega seoses on oluline roll 2013. aastaks Euroopa küberkuritegevuse keskuse rajamisel.

Lairibavõrkude ja kõrgtehnoloogiliste lahenduste kasutusele võtmine

Lairibavõrkude kasutuselevõtt on internetipõhiste teenuste arenemise vältimatu tingimus. Kuigi Euroopa Liit on püstitanud digitaalarengu tegevuskavas[57] ambitsioonikad eesmärgid, on ta konkurentidega võrreldes maha jäänud investeerimisel uue põlvkonna telekommunikatsiooni taristutesse, mida ta hädasti vajab.

Liikmesriigid peavad majanduskasvu strateegia keskse tegevusena[58] investeerima lairibaühendusse , eelkõige rakendades selles valdkonnas tegevuskavasid, võttes siseriiklikusse õigusesse kiiresti üle elektroonilist sidet hõlmava läbivaadatud Euroopa õigusraamistiku, kohandades planeerimisõigust kasutuselevõtukulu piiramiseks või kasutades ka regionaalpoliitika raames kättesaadavaid rahalisi vahendeid või komisjoni väljapakutud Euroopa Ühendamise Rahastu raames kavandatud vahendite (nt võlakirjalaenude)[59] kaudu. Euroopa Komisjon julgustab liikmesriike edendama digitaalmajandust ja -ühiskonda, et tagada maapiirkondade, raskesti ligipääsetavate ja äärepoolseimate piirkondade lõimimine elektroonilistesse sidevõrkudesse.

Lisaks on uute internetipõhiste tarbimismudelite, nt mobiilside (nutitelefonid, tahvelarvutid) tarvitusele võtmise tõttu vaja raadiospektri suuremat kättesaadavust . Eurooplaste püüdlusi majanduskasvu valdkonnas tuleb ellu viia asjakohaste meetmetega. Eelkõige tuleb pärast hiljuti sõlmitud poliitilist kokkulepet rakendada kiiresti Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsust, millega luuakse esimene raadiospektripoliitika programm,[60] pärast seda, kui Euroopa seadusandja on selle vastu võtnud. Eriti oluline on tagada kodanikele ja ettevõtjatele parem traadita lairibaühendus tänu spektri tõhusamale kasutamisele, eelkõige spektri jagatud kasutamise kaudu.

Lisaks taristule peab EL leidma lahendused kõrgtehnoloogia tõttu tekkinud ülesannetele. Pilvandmetöötlus kujutab olulist potentsiaali seoses tööhõive, tootlikkuse (eriti VKEde puhul) ning säästudega kõikides sektorites. Komisjon võtab 2012. aastal vastu üldise Euroopa pilvandmetöötluse strateegia, mis hõlmab juriidilist ja tehnilist mõõdet, standardimist ning meetmeid teadusuuringute ja innovatsiooni soodustamiseks.

PÕHIMEETMED

Komisjonil on kavas võtta järgmised meetmed:

14. tugevdada ja lihtsustada info- ja kommunikatsioonitaristu arendamist 2012. aastal järgmiste meetmete kaudu: ) valmistada Euroopa Ühendamise Rahastu raames ette suunised lairibataristu projektideks, ii) koostada Euroopa ühtekuuluvusfondide raames suunised aruka spetsialiseerumise strateegiaks, mille alusel võimaldatakse juurdepääs piirkondlikule rahastamisele, iii) võtta elektroonilist sidet käsitleva õigusraamistiku raames vastu soovitus hulgimüügiturule juurdepääsu tarifitseerimise kohta, et stimuleerida investeerimist valguskaabliühenduse kasutuselevõtuks, ning võtta vastu lairibavõrkude valdkonna riigiabi käsitlevad 2009. aasta läbivaadatud suunised[61] ning iv) võtta vastu suunised ehituskulu vähendamise meetoditeks eesmärgiga vähendada kulu poole võrra;

15. võtta vastu pilvandmetöötluse terviklik strateegia, et kõnealust sektorit ergutada ning tagada ettevõtjate jaoks vajalik õiguskindlus (2012);

16. võtta vastu teatis spektri jagatud kasutamise kohta, integreerides strateegia jagatud spektrikasutuse edendamise kohta siseturul ja võimaldades struktureeritud poliitilist arutelu majanduslike, tehniliste ja reguleerimisega seotud küsimuste kohta seoses spektri jagamise eri viisidega (2012).

KOKKUVÕTE

E-kaubandus ja internetipõhised teenused on viimastel aastakümnetel arenenud Euroopa kodanike ja tarbijate suurima kasu heaks. Need kätkevad endas erakordset majanduslikku ja sotsiaalset potentsiaali, mille saavutamisest ollakse veel kaugel.

Digitaalühiskonna ja -majanduse saabumisega peab kaasnema otsustav Euroopa strateegia ning see peab saabumist kiirendama, vastates seega kodanike ootustele ning luues uut majanduskasvu eesmärgiga kahekordistada 2015. aastaks internetipõhise majanduse osa Euroopa SKPs ning internetimüügi osa Euroopa jaemüügis. Selle saavutamiseks on lisaks käesolevas dokumendis väljapakutud meetmetele vaja tagada algatuste sidusus ja ühtlustamine. Eelkõige tähendab see, et kõikide uute ettepanekute puhul tuleb arvestada, et ükski uus Euroopa tasandil võetud meede ei tohi tekitada internetipõhiste teenuste arengule uusi tõkkeid.

Võttes arvesse e-kaubanduse ja internetipõhiste teenuste globaalset mõõdet, tuleb ELi tasandil tegevust täiendada aktiivsema osalemisega olemasolevate rahvusvaheliste foorumite töös ja nõuetekohase kooskõlastamisega vältimaks seda, et kehtivate eeskirjade killustatuse tõttu tekivad raskused EList väljaspool tegutsevatele ELi ettevõtjatele ning liidus asutatud kolmandate riikide ettevõtjatele.

Euroopa Komisjon jälgib lähedalt internetipõhiste teenuste arengut ja annab tegevuskava rakendamisel saavutatud edust aru aastaaruannetes ja e-kaubandust käsitleva direktiivi aruannetes ning kooskõlas ühtse turu akti ja Euroopa digitaalarengu tegevuskavaga. Ta korraldab 2013. aastal sidusrühmade konverentsi. Digitaalarengu tegevuskava vahearuande tegemisel hindab komisjon nimetatud tegevuskavaga ette nähtud meetmete puhul saavutatud edu ning kavandab vajaduse korral uued meetmed digitaalühiskonna ja -majanduse edasiseks ergutamiseks.

[1] Internetipõhise teenuse all mõeldakse siin teenuste pakkumist vahemaa tagant elektroonilisel teel teenusesaaja taotlusel ning tasu eest. Seega kuuluvad siia ka kaupade (sealhulgas kultuurikaupade ja ravimite) ning teenuste (sealhulgas interneti hasartmängude) e-kaubandus, aga ka suhtlusvõrgustikud, ametialane kaugõpe jms. Samas ei ole käesolevasse analüüsi lisatud valitsemissektori osutatavad internetipõhised teenused. Keelelise lihtsuse huvides räägitakse internetipõhisest teenusest, v.a juhul kui on sõnaselgelt viidatud e-kaubandusele.

[2] Internetile juurdepääsu võrkude loomise ja kasutuselevõtuga seotud tegevus ning interneti kaudu osutatavad teenused (telekommunikatsioon internetiprotokolli kaudu, veebi jaoks ettenähtud teabematerjalide koostamine ja hooldus, veebiga seotud IT-teenused, kõik teenused, mille puhul kasutatakse toena internetti, alates e-kaubandusest internetireklaamini).

[3] Internet matters, the net's sweeping impact on growth, jobs, and prosperity (Internet on oluline, võrk avaldab tohutut mõju nii majanduskasvule, tööhõivele kui ka jõukusele), McKinsey Global Institute, mai 2011. Selles käsitletakse neid riike ning ka Brasiiliat, Hiinat ja Indiat.

[4] Prantsusmaa puhul alates 2000. aastast. L'impact d'Internet sur l'économie française (Interneti mõju Prantsusmaa majandusele), McKinsey, märts 2011.

[5] Ost ja müük veebisaitide või elektrooniliste süsteemide kaudu, välja arvatud ostutellimuste täitmine käsitsi trükitud meilide kaudu (Eurostati ja OECD määratlus).

[6] Euromonitor.

[7] Viies siseturu tulemustabel, Euroopa Komisjon, märts 2011, http://ec.europa.eu/consumers/consumer_research/editions/cms6_en.htm

[8] Copenhagen Economics, The Economic Impact of a European Digital Single Market (Euroopa digitaalse ühtse turu majanduslik mõju), märts 2010.

[9] Komisjoni teatis „EUROOPA 2020. AASTAL. Aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia”, KOM(2010) 2020 (lõplik).

[10] Turning local: from Madrid to Moscow, the Internet is going native (Kõikjal – Madridist Moskvani – omandab internet kohaliku värvingu), Boston Consulting Group, september 2011.

[11] Komisjoni teatis „Euroopa digitaalne tegevuskava” KOM(2010) 245.

[12] Nt ettepanek võtta vastu määrus Euroopa ühise müügiõiguse kohta, direktiiv vaidluste kohtuvälise lahendamise kohta või direktiiv avaliku sektori teabe taaskasutamise kohta. Vt 22. detsembri 2011. aasta eduaruanne http://ec.europa.eu/information_society/digital-agenda/documents/dae_annual_report_2011.pdf

[13] KOM(2009) 557 (lõplik).

[14] KOM(2011) 815 (lõplik).

[15] Hinnangu kohaselt on internetis siseturul oste sooritavatel tarbijatel kaks korda suurem valik kui neil, kes internetis kunagi oste ei soorita. Kui sooritatakse oste kogu Euroopa Liidus, siis on valik isegi 16 korda suurem.

[16] Komisjoni talituste töödokument „Bringing e-commerce benefits to consumers” („E-kaubanduse hüvede toomine tarbijateni”), käesoleva teatise 2. lisa.

[17] Vähese nõudlusega või vähese müügimahuga toodete kogumüük võib endast kujutada kõige paremini müüvate toodetega võrdset või suuremat turuosa, juhul kui müüjad suudavad pakkuda suurt valikut.

[18] L’impact environnemental de l’achat sur internet (Interneti teel sooritatud ostude keskkonnamõju), Estia ja Médiamétrie//NetRatings FEVADi nimel, juuni 2009.

[19] Weber, Koomey, Matthews, The energy and climate change impact of different music delivery methods (Eri muusika tarnimise meetodite energia ja kliimamuutuse mõju), lõpparuanne Microsoft Corporationile ja Intel Corporationile.

[20] Komisjoni teatis „Ühtse turu akt. Kaksteist vahendit majanduskasvu edendamiseks ja usalduse suurendamiseks. „Üheskoos uue majanduskasvu eest””, KOM(2011) 206 (lõplik).

[21] Komisjon tagab, et kõikide käesoleva teatise raames võetud meetmete puhul austatakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartat.

[22] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/31, 8. juuni 2000, infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul [EÜT L 178, 17.7.2000, lk 1]. Selle eesmärk on soodustada kõnealuste teenuste arengut, kohaldades päritoluriigi klauslit, tarbijate teavitamise kohustust, reguleerides äriliste teadaannete internetis avaldamist ning kohaldades elektrooniliste lepingutega ja interneti kaudu vahendajatest teenuseosutajate vastutusega seotud sätteid.

[23] See on turvaline ja mitmekeelne elektrooniline lahendus, mis lihtsustab suhtlemist pädevate asutuste vahel Euroopa Majanduspiirkonnas.

[24] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/123/EÜ, 12. detsember 2006, teenuste kohta siseturul [ELT L 376, 27.12.2006].

[25] Komisjoni määrus (EL) nr 330/2010, 20. aprill 2010, Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 101 lõike 3 kohaldamise kohta teatavat liiki vertikaalsete kokkulepete ja kooskõlastatud tegevuse suhtes [ELT L 102, 23.4.2010, lk 1].

[26] KOM(2011) 222 (lõplik).

[27] Digitaalse muusika arvele langeb Euroopas kokku 19 %, USAs aga 50 % ja Jaapanis 25 % (IFPI Recording Industry in Numbers (Plaaditööstus arvudes), 2011).

[28] Komisjoni teatis „Intellektuaalomandiõiguse ühtne turg loovuse ja innovatsiooni soodustamiseks, et tagada Euroopas majanduskasv, kvaliteetsete töökohtade loomine ning kõrgetasemelised tooted ja teenused”, KOM(2011) 287 (lõplik).

[29] KOM(2011) 851 (lõplik).

[30] Teenuste puhul nt peavad nad teadma riiklikult kehtestatud piirmäärasid, mille ületamise korral peavad nad end registreerima selles liikmesriigis, kus nad kaupa müüvad, ning seejärel kandma vastavat halduskoormust.

[31] 4. oktoobri 2001. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-403/08 ja C-429/08. Otsuses on sedastatud, et satelliittelevisiooni abonemendi piiriülest importi, müüki ja kasutamist ei tohi teenuste vaba liikumise põhimõtte kohaselt keelata.

[32] Näiteks teab 29 % kauplejatest, kust otsida teavet või nõuandeid muudes Euroopa riikides jõus olevate tarbijakaitset käsitlevate õigusaktide kohta. 72 % kaugmüüjatest ei tea kaugmüügi korral kehtivat lepingust taganemise täpset tähtaega oma riigis. Allikas: Eurobaromeetri kiiruuring nr 300, „ Retailers attitudes towards cross-border trade and consumer protection ” („Jaemüüjate suhtumine piiriülesesse kaubandusse ja tarbijakaitsesse”), 2011.

[33] Consumer market study on the functioning of e-commerce and internet market and selling techniques in the retail of goods (Tarbijaturu uuring e-kaubanduse ja internetituru toimimise ning jaemüügi meetodite kohta), CIVIC consulting, 2011.

[34] Cross-border online shopping: how safe and easy is it? (Kui ohutu ja lihtne on piiriülene interneti teel ostude sooritamine?) ECC-Net, oktoober 2011.

[35] Näiteks sõnaselge nõustumine müügi üldtingimustega, tellimuse samaaegne kinnitamine e-posti kaudu ja ekraanil jms.

[36] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/83/EL, 25. oktoober 2011, tarbija õiguste kohta [ELT L 304, 22.11.2011].

[37] Euroopa tarbijakaitse tegevuskava, meede 17. Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa majandus- ja sotsiaalkomiteele ning regioonide komiteele. Komisjoni 2012. aasta tööprogramm. KOM(2011) 777 (lõplik/2)

[38] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 95/46/EÜ, 24. oktoober 1995, üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta [EÜT L 281, 23.11.1995].

[39] Roheline raamat Interneti hasartmängude kohta siseturul, KOM(2011) 128 (lõplik).

[40] Üle 85 % ligikaudu 15 000 Euroopa aktiivsest mängusaidist tegutses mõned aastad tagasi ilma tegevusloata. Allikas: Cybercriminalité dans le jeu en ligne (Küberkuritegevus online -mängudes), CERT-LEXSI, valge raamat (Laboratoire d'Expertise en Securité Informatique), juuli 2006.

[41] Direktiiv 2011/62/EL, 8. juuni 2011, millega muudetakse direktiivi 2001/83/EÜ (inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta) seoses vajadusega vältida võltsitud ravimite sattumist seaduslikku tarneahelasse [ELT L 174, 1.7.2011].

[42] 28. oktoobri 2011. aasta meditsiinitoodete võltsimise ja sarnaste rahvatervist ohustavate kuritegude konventsioon.

[43] Justiits- ja siseküsimuste nõukogu, 9. ja 10. juuni 2011.

[44] Eespool viidatud Euroopa digitaalarengu tegevuskavas on internetis ostusid sooritada soovivate tarbijate peamisteks probleemideks peetud maksete turvalisust, usaldust, eraelu austamist ja juurdepääsu puudumist.

[45] Eurostat Household survey (Eurostati leibkondade uuring), 2009.

[46] Internetimakseid sooritatakse sageli deebet- või krediitkaartide, e-makse lahenduste või telefoni abil (m-maksed).

[47] Eraelu kavandatud puutumatuse põhimõte.

[48] Eurostat Household survey (Eurostati leibkondade uuring), 2009.

[49] Teavitamis- ja kõrvaldamismenetlusi järgivad internetis vahendajatena tegutsevad teenuseosutajad ebaseaduslikule infosisule reageerimiseks pärast teate saamist. Vahendaja võetud meetmeteks võivad olla näiteks ebaseadusliku infosisu kõrvaldamine, blokeerimine või selle internetis avaldanud isikutele vabatahtliku kõrvaldamise taotluse saatmine. See algatus ei piira üksikasjalikumaid algatusi teatud valdkondades, vaid peab neid julgustama. 2011. aasta mais allkirjastatud Euroopa protokolliga oluliste õigusjärglaste ja interneti platvormide vahel võltsitud toodete internetimüügi kohta on lisaks teavitamis- ja kõrvaldamissüsteemile nõutud meetmeid korduvrikkumiste vastu ning ennetusmeetmeid.

Vt http://ec.europa.eu/internal_market/iprenforcement/docs/memorandum_04052011_en.pdf

[50] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/48/EÜ, 29. aprill 2004, intellektuaalomandi õiguste jõustamise kohta [ELT L 195, 2.6.2004].

[51] Seda hoolimata Euroopa väiksemate kohtuvaidluste menetluse olemasolust, vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta määrus (EÜ) nr 861/2007, millega luuakse Euroopa väiksemate kohtuvaidluste menetlus [ELT L 199, 31.7.2007, lk 1].

[52] Tuntud kui vaidluste kohtuväline lahendamine.

[53] Ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, milles käsitletakse tarbijavaidluste kohtuvälist lahendamist ja millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2006/2004 ja direktiivi 2009/22/EÜ (tarbijavaidluste kohtuvälise lahendamise direktiiv), KOM (2011) 793, ning ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, milles käsitletakse tarbijavaidluste veebipõhist lahendamist (tarbijavaidluste veebipõhise lahendamise määrus), KOM(2011) 794.

[54] Vaidluste kohtuvälise lahendamise ja vaidluste veebipõhise lahendamise ettepanekud kuuluvad ühtse turu aktis kindlaks määratud 12 peamise meetme hulka, mida Euroopa Parlament ja nõukogu on juba nõustunud vastu võtma kiirendatud menetluse käigus (2012. aasta majanduskasvu analüüs), KOM(2011) 815 (lõplik).

[55] Ettepanek võtta vastu määrus vaidluste lahendamise kohta ettevõtjate vahel on kavandatud 2012. aastaks.

[56] Eelneva mõju hindamisega määratakse kindlaks algatuse laad.

[57] 2020. aastaks kiirem kui 30 Mbit/s internetiühendus ja 50 % või enamale Euroopa kodumajapidamistest kiirem kui 100 Mbit/s internetiühendus.

[58] Nagu ka kõikide teiste käesolevas teatises viidatud algatuste puhul, ei piirata sellega riigiabi eeskirjade kohaldamist.

[59] Ettepanek võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega asutatakse Euroopa Ühendamise Rahastu, 19. oktoober 2011, KOM(2011) 665 (lõplik).

[60] KOM(2010) 471 (lõplik).

[61] Ühenduse suunised riigiabieeskirjade kohaldamiseks seoses lairibavõrkude kiire kasutuselevõtuga [ELT C 235, 30.9.2009].