7. palub komisjonil viivitamatult koostada hinnang direktiivi 75/129/EMÜ kohaldamise kohta ning teha
ettepanekud direktiivi täitmist tagavate meetmete kohta;
8. väljendab heameelt tulevase Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi üle, millest toetatakse
töötajaid ning parandatakse kollektiivsete koondamistega seotud sotsiaalset ja koolitusinfrastruktuuri, ning
palub nõukogul võtta ühise seisukoha vastu võimalikult kiiresti pärast Euroopa Parlamendi esimest lugemist
ja tagada, et kui praeguste sulgemiste mõju ulatub 2007. aastasse, võib seda kohaldada tagasiulatuvalt;
9. väljendab solidaarsust kõikide töötajatega, nende perekondade ja kogukondadega, keda koondamised on
mõjutanud;
10. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liimesriikide valit-
sustele ja parlamentidele, Euroopa Ametiühingute Konföderatsioonile ning Euroopa Tööandjate ja TööstuseKonföderatsioonide Liidule.
P6_TA(2006)0316
Erakorraline üleviimine
Euroopa Parlamendi resolutsioon LKA poolt kinnipeetavate transpordiks ja ebaseaduslikuks kinnipi-damiseks Euroopa riikide väidetava kasutamise kohta, vastu võetud ajutise komisjoni töö vaheetapis
(2006/2027(INI))
Euroopa Parlament,
—võttes arvesse oma 15. detsembri 2005. aasta resolutsiooni LKA poolt kinnipeetavate transpordiks ja
ebaseaduslikuks kinnipidamiseks Euroopa riikide oletatava kasutamise kohta (
1);
—võttes arvesse oma 18. jaanuari 2006. aasta otsust LKA poolt kinnipeetavate transpordiks ja ebaseadusli-
kuks kinnipidamiseks Euroopa riikide väidetava kasutamise uurimise ajutise komisjoni moodustamise
kohta (2);
—võttes arvesse kodukorra artiklit 175;
—võttes arvesse LKA poolt kinnipeetavate transpordiks ja ebaseaduslikuks kinnipidamiseks Euroopa riikide
väidetava kasutamise uurimise ajutise komisjoni vaheraportit (A6-0213/2006),
A. arvestades, et ajutise komisjoni töö põhieesmärk on kindlaks teha, kas Euroopa Liidu ja selle liikmesrii-
kide tegevus vastab esitatud asjaolude raames Euroopa Liidu lepingu artikli 6 aluspõhimõtetele ja tagabeelkõige põhiõiguste kaitse, mis on muuhulgas määratletud Euroopa Nõukogu poolt 4. novembril 1950.aastal vastuvõetud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis (edaspidi „Euroopa
inimõiguste konventsioon”);13.12.2006 C 303 E/833 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 6. juuli 2006ET
(1) Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2005)0529.
(2) Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0012.
B. arvestades, et Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni poolt 7. detsembri 2000. aasta Euroopa Ülem-
kogu Nice'i kohtumisel välja kuulutatud ja Euroopa Liidu põhiseaduse lepingu II osas esitatud Euroopa
Liidu põhiõiguste harta (1) on üks alustekstidest mitte ainult Euroopa Ühenduste Kohtu, vaid ka liikmes-
riikide konstitutsioonikohtute ja teiste kohtute jaoks;
C. arvestades, et terrorismivastast võitlust ei ole võimalik võita, tuues ohvriks just need põhimõtted, mida
terrorism püüab hävitada, eelkõige ei tohi kunagi ohvriks tuua põhiõiguste kaitset; arvestades, et terro-
rismi vastu tuleb võidelda legaalsete vahenditega ning sellest tuleb võitu saada rahvusvahelist ja siserii-
klikku õigust järgides ning nii valitsuste kui ka üldsuse vastutustundliku suhtumisega;
D. arvestades, et nimetatud põhiõiguste harta esimeses artiklis esineb inimväärikuse puutumatuse põhimõte
ja et see on aluseks mis tahes muule põhiõigusele ja eelkõige õigusele elule (artikkel 2), piinamise ningebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise keelule (artikkel 4), õigusele kaitsele tagasisaatmise,väljasaatmise või väljaandmise korral (artikkel 19), õigusele tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele
kohtulikule arutamisele (artikkel 47) ning et seda ei või piirata isegi julgeoleku/turvalisuse kaalutlustel ei
rahu ega sõja ajal;
E. arvestades, et vastavalt rahvusvahelistele inimõigustealastele normidele nagu need, mis on sätestatud
ÜRO inimõiguste ülddeklaratsioonis, kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelises paktis ja sellegaseotud vahendites ja eriti Euroopa inimõiguste konventsioonis, on Euroopa Liidu liikmesriikidel kohustus
tagada, et igal isikul nende jurisdiktsioonis on rahvusvahelisel tasandil antud põhiõigused, kaasa arvatud
üleandmise keeld seal, kus eksisteerib piinamise või muu julma, ebainimliku või alandava kohtlemise võikaristamise oht;
F. arvestades, et Euroopa ja rahvusvahelised inimõigustealased õigusaktid keelavad sunniviisilise kadumise,
sealhulgas salajase kinnipidamise, mille korral isikut hoitakse isolatsioonis kõikide kohtuprotsesside väli-selt ning tema perele või avalikkusele ei avaldata teavet tema saatuse või asukoha kohta;
G. G arvestades, et lisaks Euroopa inimõiguste konventsiooni sätetele võivad esitatud asjaolud kaasa tuua
vastutuse liikmesriikidele kui:
—ÜRO Peaassamblee 10. detsembril 1984. aastal vastu võetud piinamise ja muu julma, ebainimliku
või alandava kohtlemise või karistamise vastase konventsiooni,
—ÜRO Peaassamblee 16. detsembril 1966. aastal vastu võetud kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvus-
vahelise pakti,
—7. detsembri 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni ja eelkõige selle ar-
tiklite 3, 4 ja 6 osapooltele;
H. arvestades, et võitluseks terrorismiga on vaja võimalikult tihedat koostööd Euroopa, Ameerika ja kõigi
maailma riikide valitsuste vahel, kes tegutsevad ühise eesmärgi nimel;
I. arvestades, et ajutise komisjoni ja Euroopa Nõukogu, ÜRO inimõiguste ülemkomissari ning liikmesriikide
ametiasutuste ja eelkõige riikide parlamentide vahel on vajalik võimalikult tihe dialoog ja koostöö;13.12.2006 C 303 E/834 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 6. juuli 2006ET
(1) EÜT C 364, 18.12.2000, lk 1.
J. arvestades, et nimetatud dialoogi ja koostöö käigus tuleb võtta arvesse juba toimunud tegevusi ja uuri-
misi ning eelkõige:
—Rootsi ombudsmani (1) ja Rootsi parlamendi põhiseaduskomisjoni lõpparuandeid (2) ning ÜRO piina-
mise vastase komitee koostatavaid aruandeid (3), milles viidatakse muuhulgas ka Muhammed Al Zery
ja Ahmed Agiza Egiptusele üleandmisele;
—Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee õigusasjade ja inimõiguste komitee esimehe ja rapor-
tööri senaator Dick Marty 22. novembri 2005. aasta ja 22. jaanuari 2006. aasta infomemorandumid
„Väidetavad salajased kinnipidamised Euroopa Nõukogu liikmesriikides”,
—mitmetes liikmesriikides käimasolevaid kohtulikke uurimisi, eelkõige Itaalias Milano abiprokuröri
uurimise raames tehtud järeldusi (4) Egiptuse kodaniku Abu Omari röövimise ja Egiptusele üleand-
mise kohta ning Saksamaal Müncheni riigiprokuratuuri läbiviidavat uurimist Saksa kodaniku Khaled
El-Masri väidetava röövimise ja kinnipidamise kohta,
—mitmetes liikmesriikides ja läbirääkijariikides käimasolevaid või juba lõppenud parlamendiuurimisi,
—erinevate liikmesriikide, eelkõige Saksamaa, Ühendkuningriigi, Hispaania ja Iirimaa ametivõimude
esitatud avaldusi seoses Luure Keskagentuuri (LKA) poolt kasutatud tsiviillennukite maandumiseganende riikide territooriumidel;
K. arvestades, et samuti tuleb omistada erilist tähtsust Euroopa Nõukogu peasekretäri vahearuandele (
5), mis
on koostatud uurimise raames Euroopa inimõiguste konventsiooni artikli 56 alusel, ning tema 12. aprilli2006. aasta pressikonverentsil tehtud avaldustele, mis järgnesid Euroopa Nõukogu liikmesriikide (
6) ja
nende hulgas Euroopa Liidu liikmesriikide üksikasjalikele vastustele; arvestades, et peasekretär teatab, et
on selge, et tagasisaatmislennud toimusid ja et praktiliselt ühelgi meie liikmesriigil ei ole oma õiguslikke
ega haldusmeetmeid isikute tõhusaks kaitsmiseks sõbralike, nende territooriumil tegutsevate välisriikidejulgeolekuteenistuste esindajate poolt toimepandavate inimõiguste rikkumise eest ja et ta on saanudvastuse, milles tunnistatakse ametlikult, et isikuid on antud üle välisriikide esindajatele menetluse teel,millega eiratakse Euroopa inimõiguste konventsioonis nõutavaid norme ja kaitsemeetmeid ning teisi
Euroopa Nõukogu õiguslikke vahendeid (
7);
L. arvestades, et tänu ajutise komisjoni tööde esimesele etapile on olnud võimalik koostada teabetoimik,
kusjuures teavet on saadud eelkõige:
—13. ja 23. veebruaril, 6., 13., 21. ja 23. märtsil, 20. ja 25. aprillil ning 2. mail 2006. aastal toimunud
poolte kuulamistest juristide, ajakirjanike, valitsusväliste organisatsioonide esindajate, erakorralisteüleandmiste oletatavate ohvrite, liikmesriikide ametivõimude ja Euroopa institutsioonide esindajatega,13.12.2006 C 303 E/835 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 6. juuli 2006ET
(1) Parlamendi ombudsman, „A review of the enforcement by the Security Police of a Government decision to expel two
Egyptian citizens”, viitenumber 2169-2004 (22. mai 2005).
(2) Rootsi parlament, „The Swedish Government's handling of matters relating to expulsion to Egypt”, Scrutiny report
2005/06-KU2
http://www.riksdagen.se/templates/R_PageExtended_7639.aspx.
(3) Piinamise vastase komitee otsus, teatis nr 233/2003, hr Ahmed Hussein Kamil Agiza/Rootsi (20. mai 2005),
http://www.unhchr.ch/tbs/doc.nsf/MasterFrameView/3ef42bcd48fe9d9bc1257020005533ca?Opendocument.
(4) Milano kohus, Sezione Giudice per le indagini preliminari, viitenumbrid 10838/05 R.G.N.R ja 1966/05 R.G.GIP.
(5) Peasekretäri aruanne oma volituste kasutamise kohta vastavalt Euroopa inimõiguste konventsiooni artiklile 52 seoses
teadetega, et terrorismiaktide toimepanekus kahtlustatavaid isikuid võidi vahistada ja kinni pidada või neilt vabaduse
võttes edasi toimetada teiste riikide asjaomaste agentuuride poolt või nende õhutusel,https://wcd.coe.int/ViewDoc.jsp?Ref=SG/Inf%282006%295&Sector=secPrivateOffice&Language=lanEnglish&Ver=origi-
nal&BackColorInternet=9999CC&BackColorIntranet=FFBB55&BackColorLogged=FFAC75.
(
6) http://www.coe.int/T/E/Com/Files/Events/2006-cia/annexes.asp.
(7) Euroopa Nõukogu peasekretäri Terry Davise märkmed pressikonverentsiks, kolmapäev, 12.aprill 2006,
http://www.coe.int/T/E/Com/Files/PA-Sessions/April-2006/20060412_Speaking-notes_sg.asp.
—kutsutud sõnavõtjate kirjalikest töödest ning ametlikest ja muudest dokumentidest, millele ajutisel
komisjonil on siiani olnud juurdepääs,
—USA valitsuse esindajate avaldustest, kes tunnistasid üleviimiste teostamist, eitades samal ajal asjaolu,
et kasutati piinamist või anti selle teostamiseks volitusi;
M. arvestades, et ehkki ajutisel komisjonil puudub poolkohtulik uurimispädevus ning riikide ametivõimud
on luureteenistuste väidetavat tegevust varjanud, on komisjon siiski suutnud koguda kokku teavet sellekohta, et Euroopa territooriumil on toimunud teatav ebaseaduslik tegevus, mis mõjutab Euroopa koda-nikke ja elanikke ning mille tõttu tuleb Euroopa riikide valitsustel teha kindlaks, kas Euroopa Liidulepingu artikli 6 ning Euroopa inimõiguste konventsiooni kohaseid inimõigustealaseid kohustusi on
täidetud;
N. arvestades, et ajutise komisjoni siiani tehtud töö kinnitab Euroopa Parlamendi 18. jaanuari 2006. aasta
komisjoni moodustamise otsuse põhjendatust, aga näitab ka edasise kontrollimise ja täiendava teabe
kogumise vajadust ning seepärast tuleb komisjonil lubada tööd jätkata, et ta saaks täita täielikult temaleusaldatud mandaati;
O. arvestades, et Euroopa Parlamendi 18. jaanuari 2006. aasta otsuse lõikega 3 nähakse ette, et ajutine
komisjon peab esitama Euroopa Parlamendile vahearuande koos üksikasjalike ettepanekutega komisjonitöö jätkamise korraldamise kohta;
P. arvestades, et käesolevas resolutsioonis tuleks „Euroopa riike” mõista liikmesriikide ning läbirääkija-,
kandidaat- ja assotsieerunud riikidena, nagu on kirjeldatud 18. jaanuaril 2006. aastal vastuvõetud ajutise
komisjoni volitustes;
Q. arvestades, et käesolev resolutsioon hõlmab Ameerika Ühendriikide kasutatavat kolme eri liiki tegevust:
—erakorraline üleandmine, mille puhul inimesed antakse ülekuulamiseks üle teise riigi valitsusele;
—salajane kinnipidamine, mille puhul inimesed viiakse üle Ameerika Ühendriikide kontrolli all oleva-
tesse asukohtadesse ning
—volitatud kinnipidamine, mille puhul inimesed antakse vahi alla kolmandas riigis kinnipidamiseks
Ameerika Ühendriikide korraldusel; ehkki puuduvad avalikud andmed selle kohta, et Euroopa riik on
hoidnud inimesi vahi all Ühendriikide korraldusel, on vägagi võimalik, et inimesed on kõnealuselekinnipidamisele suundudes läbinud Euroopa riike,
Ajutise komisjoni poolt seniajani kogutud teave
1. nõustub Euroopa Nõukogu peasekretäri järeldustega, mis on tehtud Euroopa inimõiguste konventsiooni
artikli 52 alusel läbiviidud uurimise põhjal;
2. võtab nimetatud kontekstis arvesse ka Euroopa Nõukogu komisjoni „Demokraatia õiguse kaudu”
(tuntud kui Veneetsia komisjon) (
1) Euroopa Nõukogu Parlamentaarsel Assambleel esitatud arvamust
nr 363/2005 ja eelkõige järgmisi üksikasju:
—Euroopa Nõukogu liikmesriik, kes teeb aktiivselt ja passiivselt koostööd salajaste kinnipidamisotsuste
tegemiseks ja kinnipidamiste täideviimiseks, kannab vastutust vastavalt Euroopa inimõiguste
konventsioonile,13.12.2006 C 303 E/836 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 6. juuli 2006ET
(1) http://www.venice.coe.int/docs/2006/CDL-AD%282006%29009-e.asp#_Toc130704767.
—Euroopa Nõukogu liikmesriik kannab vastutust ka juhul, kui selle esindajad (politsei, julgeolekujõud jne)
teevad võimupiire ületades koostööd välisriikide ametivõimudega või ei takista vahistamist või salajast
kinnipidamist, millest valitsust ei teavitatud;
3. väljendab kahetsust, et salateenistuste tööd reguleerivad eeskirjad näivad mitmes Euroopa Liidu liikmes-
riigis olevat ebapiisavad, mistõttu on vaja sisse seada parem kontroll, eelkõige seoses välisriikide salateenis-
tuste tegevusega nimetatud riikide territooriumil ja välisriikide sõjaväebaasides, ning on seisukohal, et ELitasandil tuleks kehtestada koostööeeskirjad;
4. avaldab kahetsust, et Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsioon (NATO) ei ole ajutisele komisjonile võimal-
danud juurdepääsu NATO Nõukogu 4. oktoobri 2001. aasta otsuse täistekstile Washingtoni lepingu artikli 5kohaldamise kohta; nõuab tungivalt, et NATO annaks küsimuse selgitamiseks juurdepääsu kõnesoleva otsusetäistekstile;
5. mõistab liikmesriikide ja nende liitlaste luureteenistuste tiheda koostöö tähtsust, kuid rõhutab, et sellist
koostööd ei tohi segi ajada Euroopa territooriumi ja õhuruumi suveräänsusest loobumisega;
6. võtab teadmiseks ELi terrorismivastase võitluse koordinaatori G. De Vries'i ning ühise välis- ja julgeole-
kupoliitika kõrge esindaja J. Solana kaastöö, kuivõrd mõlemad ütlesid, et nad ei ole teadlikud LKAga koos-tööd tegevate liikmesriikide poolt toime pandud riikliku või rahvusvahelise õiguse rikkumisest, lisades samalajal, et ELi õigus ei anna neile volitust nõuda asjaomast teavet liikmesriikidelt;
LKA, muude USA agentuuride või teenistuste või kolmandate riikide julgeolekuteenistuste poolt läbi-
viidud ebaseaduslikud kinnivõtmised, tagasisaatmised, vahistamised, inimröövid, erakorralised üleand-mised ja salajased kinnipidamised
7. tunneb muret asjaolu pärast, et liikmesriikides, Euroopa Nõukogus ja ajutise komisjoni töö käigus juba
ilmsiks tulnud informatsiooni põhjal on alates 11. septembrist 2001. aastast ja terrorismiga hädavajalikuvõitluse raames aset leidnud mitmeid raskeid ja lubamatuid põhiliste inimõiguste rikkumisi, eelkõige Euroopainimõiguste konventsiooni, ÜRO piinamise vastase konventsiooni, Euroopa Liidu põhiõiguste harta ningkodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti osas;
8. on ajutise komisjoni esitatud tõendite põhjal jõudnud veendumusele, et mõnel juhul on LKA ja muud
USA teenistused olnud otseselt vastutavad terrorismis kahtlustatavate isikute ebaseadusliku vahistamise, taga-sisaatmise, röövimise ja kinnipidamise eest liikmesriikides, läbirääkija- ja kandidaatriikides ning teiste
hulgas ka Euroopa kodanike või elanike erakorralise üleandmise eest; tuletab meelde, et selline tegevus ei
vasta olemasoleva rahvusvahelise õiguse põhimõtetele ning on vastuolus inimõigusi käsitleva õigusealuspõhimõtetega;
9. avaldab kahetsust, et USA ja Euroopa riikide vahelised vastastikuse mõistmise kokkulepped jäävad
ajutise komisjoni eest varjatuks;
10. mõistab hukka erakorraliste tagasisaatmiste tava, mille eesmärk on tagada, et kahtlustatavate üle ei
peeta kohut, vaid nad viiakse üle kolmandatesse riikidesse, et neid üle kuulata ja kus neid võidakse piinataning pidada kinni Ühendriikide või kohalike ametivõimude kontrolli all olevates rajatistes; peab vastuvõeta-matuks teatavate valitsuste tavasid, mille eesmärk on piirata nende vastutust ja paluda diplomaatilisi tagatisiriikidelt, kelle puhul on tõsiselt alust arvata, et seal kasutatakse piinamist, kusjuures sama seisukohta onväljendatud ka ÜRO eriraportööri piinamise küsimustes Manfred Nowaki järeldustes; peab lisaks sellele
isikute erakorralist tagasisaatmist paikadesse, kus on levinud piinamine, ÜRO piinamise vastase konvent-
siooni artiklis 3 sätestatud mittetagasisaatmise põhimõtte rikkumiseks;13.12.2006 C 303 E/837 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 6. juuli 2006ET
11. peab diplomaatilisi tagatisi, kui need nõuavad erandeid normidest, vaikivaks tunnustuseks piinamista-
vade eksisteerimisele kolmandates riikides ja seega vastuolus olevaks ELi kohustustega, mis on sätestatud
nõukogu poolt 9. aprillil 2001. aastal vastuvõetud ELi poliitilistes suunistes kolmandates riikides toimuvatepiinamiste ja muu julma, ebainimliku ja alandava kohtlemise ja karistamise kohta;
12. on häiritud tunnistusest, mille andis ajutisele komisjonile Kanada kodanik Maher Arar, kelle USA
ametivõimud vahistasid ja kelle LKA viis Euroopa lennujaama kaudu Süüriasse, kus teda kaksteist kuud kinnipeeti ning ka piinati; märgib samal ajal, et USA juriidiline nõustaja John Bellinger väitis ajutise komisjoniUSA delegatsiooni visiidi ajal, et Arar'i juhtumiga tegeldi lähtuvalt Ühendriikide immigratsiooni- ja tolliõigu-sest ning see ei olnud kuidagi seotud väidetavate üleviimisjuhtudega;
13. on sügavalt mures selle üle, et kogu ajutise komisjoni senine töö paistab viitavat sellele, et LKA variet-
tevõtted on kasutanud Euroopa õhuruumi ja lennujaamu, et mööda hiilida Chicago konventsioonis riiklikeleõhusõidukitele kehtestatud juriidilistest kohustustest, võimaldades seega terrorismis kahtlustatavate isikute
ebaseaduslikku üleviimist riikidesse (sealhulgas Egiptus, Jordaania, Süüria ja Afganistan), kes kasutavad sageli,
nagu Ameerika Ühendriikide valitsus ka ise tunnistab, ülekuulamiste ajal piinamist (
1);
14. märgib, et ajutise komisjoni töö ei ole seni paljastanud ühtki asitõendit või tõendusmaterjali salavang-
late eksisteerimise kohta ELis; on samas seisukohal, et järgmistel kuudel keskendub ajutine komisjon omatöös sellele küsimusele lähemalt;
15. tervitab USA Kongressi kiiret ja tõhusat reageerimist, tänu millele rakendati McCaini muudatusette-
panek, mille eesmärk on tagada väidetavate terroristide parem kaitse riigiasutustepoolse ebaseadusliku koht-lemise eest;
Võimalus, et liikmesriigid, läbirääkija- ja kandidaatriigid on tegevuse või tegevusetuse kaudu seotud
vahistamiste, ebaseaduslike kinnivõtmiste, tagasisaatmiste, inimröövide, väljasaatmiste, erakorralisteüleandmiste ja salajaste kinnipidamistega või neist osa võtnud
16. peab seni kogutud tõendite ja dokumentide põhjal ebatõenäoliseks, et teatavad Euroopa riikide valit-
sused ei olnud teadlikud erakorralise üleandmisega seotud tegevustest, mis toimusid nende territooriumil;eelkõige peab täiesti ebatõenäoliseks seda, et mitusada lendu üle mitme liikmesriigi õhuruumi ja sama paljuliikumisi Euroopa lennuväljadele ja sealt välja oleksid võinud toimuda julgeoleku- või luureteenistuste tead-mata ja ilma et nimetatud teenistuste vanemametnikele oleks vähemalt tekkinud kahtlus kõnealuste lendudeja erakorraliste üleandmiste vahelise seose kohta; märgib, et nimetatud oletust toetab asjaolu, et USA admi-
nistratsiooni kõrgemad isikud on alati väitnud, et nad on tegutsenud Euroopa riikide riiklikku suveräänsust
kahjustamata;
17. peab lähtuvalt kohtuliku uurimise tulemustest, tunnistustest ja uuritud dokumentidest uskumatuks ka
seda, et Egiptuse kodaniku Abu Omari röövimine LKA agentide poolt Milanos 17. veebruaril 2003. aastal jatema toimetamine Avianosse ning hiljem Ramsteini organiseeriti ja pandi toime ilma, et Itaalia valitsusasutusivõi julgeolekuteenistust oleks sellest eelnevalt teavitatud;
18. palub Itaalia valitsusel, eeldades, et varasema otsuse tegemist ajendanud tingimusi ei peeta enam kehti-
vaks, taotleda Abu Omari röövimises osalenud 22 LKA agendi väljaandmist, et nad saaksid osaleda käimaso-levas kohtumenetluses ja aidata tõde välja selgitada;13.12.2006 C 303 E/838 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 6. juuli 2006ET
(1) Vaata Ameerika Ühendriikide valitsuse aruandeid inimõiguste kohta: US Department of State country reports on
human rights practices (2003).
19. mõistab hukka Saksamaa kodaniku Khaled el Masri, keda peeti kinni Afganistanis 2004. aasta jaanua-
rist maini ja koheldi alandavalt ning ebainimlikult, röövimise LKA poolt; võtab lisaks sellele teadmiseks —
veel summutamata —kahtlustuse, et Khaled el Masri'd peeti ebaseaduslikult kinni enne nimetatud kuupäeva
31. detsembrist 2003 kuni 23. jaanuarini 2004 endise Jugoslaavia Makedoonia Vabariigis ning et23.-24. jaanuaril 2004. aastal transporditi ta sealt Afganistani; peab endise Jugoslaavia Makedoonia Vabariigiküsimuse uurimiseks võetud meetmeid ebapiisavateks;
20. tervitab Saksamaa Bundestagis toimunud parlamendiuurimist ja ootab uurimiskomisjoni lõpptulemusi;21. rõhutab ELi terrorismivastaste meetmete üle peetava demokraatlikuma ja kohtuliku järelevalve vaja-
dust; on arvamusel, et nõukogu terrorismivastast võitlust käsitlev töörühm peaks oma koosolekutel tegelemasüstemaatiliselt inimõiguste kaitsega ja avaldama kõnealuse küsimuse kohta aastaaruande;
22. kutsub loodavat Põhiõiguste Ametit pöörama erilist tähelepanu juhtumitele, mis on seotud väidetavalt
terrorismis kahtlustatavate isikute liikmesriikidest kolmandatesse riikidesse väljaandmisega;
23. kahetseb, et Rootsi riik loobus korrakaitse kontrollist 18. detsembril 2001. aastal Bromma lennuväljal,
viies ellu valitsuse otsuse saata välja kaks Egiptuse kodanikku Mohammed Al Zary ja Ahmed Agiza ninglubades USA operatiivtöötajatel teostada Rootsi territooriumil avalikku võimu, mis Rootsi parlamendipeaombudsmani kohaselt on vastuolus Rootsi seadustega;
24. kahetseb, et Egiptuse kodanike Mohammed Al Zary ja Ahmed Agiza Rootsist väljasaatmine 2001.
aasta detsembris põhines vaid Egiptuse valitsuse diplomaatilistele tagatistele, mis ei andnud tõhusaid kaitsea-binõusid piinamise vastu;
25. nõuab tungivalt, et uurimisi on vaja jätkata, et selgitada välja USA sõdurite roll, kes osalesid NATO
juhitud stabiliseerimisjõudude (SFOR) koosseisus kuue Bosnia kodaniku või Alžeeria päritolu elaniku röövi-
mises ja üleviimises Guantánamo lahe ääres asuvasse kinnipidamiskohta vastupidiselt Bosnia ja Hertsegoviina
inimõigustekolleegiumi siduvale vaheotsusele ja vaatamata Bosnia ülemkohtu otsusele kahtlusalused vabas-tada, nagu on tunnistanud Manfred Nowak, kes oli sel ajal Bosnia ja Hertsegoviina inimõigustekolleegiumiliige; nõuab, et lisaks uuritaks Bosnia valitsuse võimalikku rolli nimetatud juhtumis; rõhutab vajadust saadarohkem teavet NATO ja ÜRO rahvusvahelise politseijõudude üksuse võimaliku osaluse kohta;
26. nõuab tungivalt uurimiste jätkamist, et tuua selgust salajase kinnipidamiskoha väidetava olemasolu
kohta Kosovos ja rahvusvahelise rahuvalveüksuse (KFOR) osaluse kohta terrorismis kahtlustatavate ebasea-duslikus kinnipidamises;
27. teeb ettepaneku kutsuda NATO peasekretär ajutise komisjoni arutelule, et muuhulgas tuua selgust
stabiliseerimisjõudude (SFOR) ja rahvusvahelise rahuvalveüksuse (KFOR) osalusse terrorismis kahtlustatavateebaseaduslikus vahistamises, üleandmises ja kinnipidamises;
28. tuletab liikmesriikidele meelde, et Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktika kohaselt on riikidel nii
materiaalõiguse kui ka menetlusõiguse alusel positiivsed kohustused inimõiguste valdkonnas ja et nad on
kohustatud võtma õigusloomega seotud meetmeid, et hoida ära nende territooriumil toimuvaid inimõiguste
rikkumisi, ning peavad ka uurima väidetavaid rikkumisi ja karistama neid, kes on vastutavad, kui sellisedrikkumised on toimunud; märgib lisaks sellele, et Euroopa inimõiguste konventsiooni rikkumiste korral võibneid pidada vastutavaks nimetatud positiivsete kohustuste mittejärgimise eest; rõhutab sellest tulenevalt, etliikmesriikidel on kohustus viia läbi uurimisi, et selgitada välja, kas nende territooriumi ja õhuruumi onkasutatud inimõiguste rikkumiste toimepanemisel nende endi või kolmandate riikide poolt nende otsese või
kaudse koostööga, ning et nad peavad ka võtma kõik õigusloomega seotud meetmed, mida on vaja selliste
rikkumiste kordumiste vältimiseks;13.12.2006 C 303 E/839 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 6. juuli 2006ET
Piinamise kasutamine
29. rõhutab, et piinamise ning julma, ebainimliku ja inimväärikust alandava kohtlemise keelamine, nagu
see on määratletud ÜRO piinamise vastase konventsiooni artiklis 1, on absoluutne ja eranditeta, olgu tege-
mist sõjaseisukorra või sõjaohuga, sisepoliitika ebastabiilsuse või mis tahes muu eriolukorraga; tuletabmeelde, et isolatsioonis vahi all hoidmise, inimröövide või erakorraliste üleandmiste juhtumid kujutavadendast põhiõiguste rikkumist rahvusvahelise õiguse, eelkõige Euroopa inimõiguste konventsiooni artiklite 3ja 5 kohaselt, eriti seetõttu, et nimetatud teod on piinamise või ebainimliku ja alandava kohtlemisega samatä-henduslikud;
30. tuletab meelde, et piinamise või julma, ebainimliku ja alandava kohtlemisega välja pressitud ülestunnis-
tusi ei või mitte mingil juhul pidada väärtuslikeks tõenditeks, nagu see on sätestatud ÜRO piinamise vastaseskonventsioonis, ega mis tahes muul viisil kasutada; kordab üldlevinud skeptilist suhtumist piinamise abil
saadud ülestunnistuste usaldusväärsusesse ja selle panusesse terrorismi ärahoidmisele ja ohjeldamisele, nagu
andis selle kohta ühe ärakuulamise ajal ajutise komisjoni ees tunnistust muuhulgas endine Briti suursaadikUsbekistanis Craig Murray;
31. nõuab tungivalt, et liikmesriigid ning läbirääkija- ja kandidaatriigid järgiksid rangelt ÜRO piinamise
vastase konventsiooni artiklit 3 ja eelkõige mittetagasisaatmise põhimõtet, mille kohaselt „mitte ükski
osavõttev riik ei tohi mitte ühtki isikut teise riiki välja või tagasi saata („refouler”) ega teda teisele riigile väljaanda, kui on tõsine alus arvata, et seal võib teda ähvardada piinamine”; kutsub samuti Ameerika Ühendriikeuuesti läbi vaatama kõnesoleva konventsiooni artiklis 3 sõnastatud mittetagasisaatmise põhimõtte omapoolsetõlgenduse;
32. kutsub liikmesriike mitte toetuma diplomaatilistele tagatistele piinamise vastu, nagu seda on soovi-
tanud Manfred Nowak;
33. kutsub nõukogu võtma vastu ühise seisukoha kolmandate riikide diplomaatiliste tagatiste liikmesriikide
poolt kasutamise suhtes, kui on piisavalt alust uskuda, et isikuid ähvardab piinamine või väärkohtlemine;
Euroopa õhuruumi ja Euroopa lennuväljade kasutamine LKA poolt
34. on veendunud, et Chicago konventsiooni rikuti paljude lendude puhul, mida sooritasid LKA poolt
omandatud või renditud õhusõidukid, kasutades liikmesriikide ning läbirääkijariikide ja kandidaatriikideõhuruumi ja lennuvälju, eirates kohustust hankida nimetatud konventsiooni artikliga 3 ette nähtud lubariiklike lendude jaoks;
35. taunib asjaolu, et ükski liikmesriik, läbirääkijariik ega kandidaatriik ei ole võtnud vastu korda eesmär-
giga kontrollida, kas tsiviillennukeid ei kasutata otstarbel, mis ei sobi kokku rahvusvaheliselt tunnustatudinimõiguste standarditega;
36. peab täiesti ebapiisavaks Euroopa õigusakte, mis käsitlevad ühtset Euroopa taevast, siseriiklike õhuruu-
mide kasutamist, kontrolli ja haldamist ning liikmesriikide lennuväljade kasutamist ja Euroopa veoettevõtjaid;rõhutab vajadust kehtestada uued siseriiklikud, Euroopa ja rahvusvahelised normid; kutsub komisjoni viivita-matult parandama õigusakte, esitades direktiivi, mille eesmärk on mittekaubandusliku tsiviillennunduse järe-levalvet käsitlevate siseriiklike õigusaktide ühtlustamine;
37. palub komisjonil esitada liikmesriikidele soovitused, et parandada norme, mis käsitlevad ELi lennu-
jaamu ja õhuruumi kasutavate eratellimuslendudega seotud tegevuse järelevalvet;
38. peab vajalikuks valgustada 22. jaanuaril 2003. aastal Ateenas sõlmitud uut atlandiülest kava käsitleva
kokkuleppe tegelikku olemust, milles käsitletakse Euroopa transiidiasutuste kasutamise suurendamist, ettoetada kriminaalsete/vastuvõetamatute välismaalaste tagastamist;
39. peab vajalikuks teha kindlaks, kuidas USA salateenistused on tegelikult kasutanud õhuruumi, tsiviil- ja
sõjaväelennujaamu ning NATO ja USA baase;13.12.2006 C 303 E/840 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 6. juuli 2006ET
40. peab vajalikuks tuvastada, kas on mis tahes tõendeid kinnitamaks, et mõnedes Euroopa riikides on
tegutsenud salavanglad, nagu on väidetud mitmetes ajakirjanike ja autoriteetsete valitsusväliste organisatsioo-
nide poolt läbi viidud uurimistes;
Ajutise komisjoni ametlike delegatsioonide senised visiidid
41. on seisukohal, et kaks ametlikku delegatsiooni endise Jugoslaavia Makedoonia Vabariiki ja USAsse on
olnud olulise teabe allikaks ajutise komisjoni töö jaoks ning muutnud võimalikuks nii poliitiliste ametivõi-mude versiooni sündmuste kohta kui ka kodanikuühiskonna seisukoha vahetu väljaselgitamise;
42. mõistab hukka asjaolu, et Saksamaa kodanikku Khalid El-Masrit hoiti illegaalselt Afganistanis enam kui
neli kuud 2004. aastal; taunib endise Jugoslaavia Makedoonia Vabariigi ametivõimude soovimatust kinnitada,
et El-Masri oli Skopjes ja et tõenäoliselt hoidsid teda seal enne tema väljasaatmist Afganistani LKA agendid;
43. avaldab kahetsust USA valitsuse piinamise vastase konventsiooni ning eriti mis tahes väljasaatmiste
keelamise väga piirava tõlgenduse üle, mis võib välja viia antud vangide piinamiseni või julma, ebainimlikuvõi alandava kohtlemiseni;
Ajutise komisjoni edasine töö
44. märgib vajadust jätkata ajutise komisjoni tööd ja hinnata põhjalikumalt vaatlusaluseid sündmusi, et
kontrollida ühe või mitme liikmesriigi poolse Euroopa Liidu lepingu artikli 6 rikkumise esinemist; rõhutab
ka, et uurimist tuleb laiendada sündmustele ja riikidele, mida ei ole käesolevas resolutsioonis selgesõnaliseltmainitud;
45. otsustab seetõttu, et ajutine komisjon jätkab tööd 12-kuulise ametiaja järelejäänud perioodil, ilma et
see piiraks kodukorra artikli 175 kohaldamist, milles käsitletakse ametiaja pikendamise võimalust;
46. on seisukohal, et ettevalmistavat õigusloomealast tegevust Euroopa Liidu ja Euroopa Nõukogu tasandil
tuleb alustada nii kiiresti kui võimalik, et tagada piisav õiguskaitse isikutele, kes kuuluvad liikmesriikide päde-vusse, ja tagada luureteenistuste tõhus parlamentaarne kontroll nii riiklikul kui ka Euroopa tasandil; sellekspeab vajalikuks luua Euroopa Liidu põhiõiguste amet ja panna see toimima;
47. avaldab kahetsust selgete erinevuste pärast lähenemisviisis, mis on tekkinud siiani Ameerika ja Euroopa
õigusmudelite vahel seoses teemadega, mis kuuluvad ajutise komisjoni pädevusse; tunnistab samas, et rahvus-
vaheline terrorism on üks peamisi ohte ELi ning kogu rahvusvahelise üldsuse julgeolekule ja stabiilsuselening selle ohuga on võimalik võidelda üksnes õiguspäraste vahenditega ja tihedas koostöös USAga, juhibtähelepanu tungivale vajadusele selgelt keelustada erakorralised üleandmised rahvusvahelises õiguses ningvõtta vastu Euroopa institutsioonide sellekohane ühine seisukoht ning arutada küsimust asjaomaste kolman-
date riikidega;
48. on seisukohal, et ajutine komisjon peab oma töö lõpetamisel vastu võtma soovitused, eelkõige:—seoses ELi sisese järelevalve korraldamise vajadusega, et tagada inimõigustealaste kohustuste täitmine liik-
mesriikides
—luureteenistuste vahelise teabevahetuse uute eeskirjade raames;
—kolmandate riikide ja terrorismivastase võitlusega tegelevate rahvusvaheliste organisatsioonidega sõlmitud
kokkulepete raames;13.12.2006 C 303 E/841 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 6. juuli 2006ET
—Euroopa naabruspoliitikaga seonduvate kokkulepete raames kolmandate riikidega, kusjuures nende kõige
tähtsam aluspõhimõte peab alati olema inimõiguste järgimine;
49. palub juhatusel võtta kõiki vajalikke meetmeid, et võimaldada ajutisel komisjonil, arvestades tema
ülesannete väga spetsiifilist laadi, täielikult kasutada talle antud volitusi, tehes komisjonile kuni töö lõpetami-
seni Euroopa Parlamendi sise-eeskirjadest asjakohaseid erandeid, eelkõige selliseid, mis on seotud:
—ajutise komisjoni kuulamistele kutsutavate ekspertide arvuga, kellel on õigus kulude hüvitamisele;
—teenistuslähetuste ja volitatud liikmete arvuga ajutise komisjoni ametlike delegatsioonide raames;
—ajutises komisjonis toimunud kuulamiste protokollide koostamisega, samuti antud protokollide tõlkimi-
sega ELi liikmesriikide keeltesse, keda uurimine puudutab;
50. väljendab heameelt Euroopa Nõukogu ning eelkõige õigus- ja inimõiguste komisjoni raportööri tehtud
töö ning Euroopa Nõukogu ja ajutise komisjoni vahelise koostöö üle;
51. kutsub nõukogu ja kõiki selle liikmeid ja eelkõige eesistujariiki toetama täielikult ja tingimusteta ajutise
komisjoni tööd kooskõlas aluslepingutes ja Euroopa Ühenduste Kohtu kohtupraktikas määratletud lojaalsekoostöö põhimõttega;
52. palub liikmesriikidel võtta rangema seisukoha Guantánamo lahe kinnipidamiskeskuse sulgemise kohta
ning etendada aktiivset rolli lahenduste leidmisel kinnipeetute jaoks, kelle suhtes ei algatata kohtumenetlustja kes ei saa tagasi pöörduda päritoluriiki või elukohariiki, kuna nad on jäänud ilma kodakondsusest võiseisavad silmitsi piinamise või muu julma, ebainimliku ja alandava kohtlemisega;
53. nõuab tungivalt, et liikmesriigid tagaksid kõikidele Euroopa kodanikele ja kõikidele nendele, kes on
elanud ELis ja keda praegu peetakse kinni Guantánamos, vajaliku toetuse ja abi, eelkõige õigusabi;
54. julgustab Euroopa Nõukogu piinamise vältimise komisjoni töötama selle nimel, et tagada, et iga
Euroopa Nõukogu liikmesriik täidab oma kohustust (
1) teavitada piinamise vältimise komisjoni mis tahes
kinnipidamisasutusest nende territooriumil ning võimaldades juurdepääsu nimetatud asutustele;
55. julgustab komisjoni toetama ajutise komisjoni kõiki algatusi, mida see kavatseb ette võtta;
56. juhib tähelepanu liikmesriikide, läbirääkijariikide, kandidaatriikide ja assotsieerunud riikide, eriti sama
küsimusega tegelevate riikide parlamentidega täielikus koostöös töötamise olulisele tähtsusele;
*
* *
57. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide ja
läbirääkijariikide, kandidaatriikide ja assotsieerunud riikide valitsustele ja parlamentidele ning Euroopa
Nõukogule ja Ameerika Ühendriikide valitsusele ning kongressi mõlemale kojale.
(1) European Convention for the Prevention of Torture and Inhuman or Degrading Treatment or Punishment, Ref.:
CPT/Inf/C (2002) 1 [EN] (Part 1) - Strasbourg, 26.XI.1987, Art. 8.13.12.2006 C 303 E/842 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 6. juuli 2006ET