ET Euroopa Liidu Teataja C 24/70

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Ettepanek: Nõukogu direktiiv, millega muudetakse direktiivi 2003/96/EÜ (millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik)”

KOM(2011) 169 lõplik – 2011/0092 (CNS)

ja „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele „Arukam energia maksustamine ELis: ettepanek energia maksustamise direktiivi läbivaatamiseks” ”

KOM(2011) 168 lõplik

2012/C 24/13

Raportöör: Eric PIGAL

29. aprillil 2011 otsustas nõukogu vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 113 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Ettepanek: Nõukogu direktiiv, millega muudetakse direktiivi 2003/96/EÜ (millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik)”

KOM(2011) 169 lõplik – 2011/0092 (CNS)

ja

„Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele „Arukam energia maksustamine ELis: ettepanek energia maksustamise direktiivi läbivaatamiseks””

KOM(2011) 168 lõplik.

Komitee asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav majandus- ja rahaliidu ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsioon võttis arvamuse vastu 4. oktoobril 2011.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 475. istungjärgul 26.–27. oktoobril 2011 (27. oktoobri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 158, vastu hääletas 4, erapooletuks jäi 13.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Järeldused

1.1.1 Praegu, kui mitmed liikmesriigid on määratlemas oma strateegiat majandus- ja finantskriisist väljumiseks, pakub energia maksustamise direktiivi läbivaatamine võimaluse lepitada keskkonnaalaseid ja majanduslikke eesmärke. See võimaldab liikmesriikidel, kes seda soovivad, suunata osa töö või kapitali maksustamise koormusest sellisesse maksuvormi, mis toetab kooskõlas Euroopa 2020. aasta strateegiaga keskkonnahoidlikku käitumist ja edendab energiatõhusust.

1.1.2 Euroopa ei saa piirduda eesmärkidega, mille ta on energiapoliitikas seadnud. Ta peab nüüd nende saavutamiseks vahendid tagama. Edu saavutamiseks peab ta saatma tugeva hinnasignaali. See on tõhus, kui mitte ainus vahend, mille abil on võimalik mõtteviisi ja käitumist muuta.

1.1.3 Energia maksustamise direktiivi uuestisõnastamine tähendab vaieldamatult edasiminekut võrreldes algse versiooniga. Kahe teguri kasutuselevõtmine energia mõõtmiseks ja maksustamiseks muudab direktiivi täpsemaks ja asjakohasemaks. CO2-maks täiendab hästi ELi heitkogustega kauplemise süsteemi.

1.1.4 Nende kahe maksustamise teguri alusel tuleb enamikku energialiike käsitleda ja maksustada võrdselt, lähtuvalt nende CO2-heitest ja energiasisaldusest. Peab siiski mainima, et elektrit ei asetata teiste energialiikidega samale joonele.

1.1.5 Ükskõik, kui raske see ka lühikeses perspektiivis võib olla, valmistab mootorikütuse kõrge maksustamisega saadetav hinnasignaal Euroopa tarbijaid ette vältimatuks energianappuseks ja piiranguteks, mis soodustab investeeringuid ja jõupingutusi energia kokkuhoidmiseks, taastuva energia atraktiivsemaks muutumist ja arengut, vastupidavust naftahinna hüppelistele kõikumistele jmt.

Samas ei jõua see maksustamisega seotud hinnasignaal kohale kütteainete puhul ja olukord ei pruugi energia maksustamise direktiivi uuestisõnastamisega muutuda. Tarbijad ei näe sel juhul kütteaine säästmise püüetest ja sellesse investeerimisest saadavat tulu ning kannatavad turu ettenägematute kõikumiste all.

1.1.6 Kui tarbijatele pakutaks suuremaid stiimuleid kütteainet säästa, siis saaksid sellest kasu ka sektori ettevõtted, kuna kiireneks seadmete uuendamine ja pakutaks uusi turuvõimalusi.

1.1.7 Palju energiat tarbivad tööstussektorid, mis ei kuulunud seni energia maksustamise direktiivi reguleerimisalasse, on nüüd sellesse õigustatult lisatud.

Kuid mõned teised sektorid on sellest täielikult või osaliselt välja jäetud, nt:

— põllumajandus, ehitus ja riiklikud ehitustööd;

— ühis- ja sõjaväetransport, jäätmete kogumine, avalik haldus;

— kiirabi (kuid mitte taksod), õhutransport ja ühenduse meretransport;

— kodumajapidamistes tarbitav elektrienergia jne.

Nendes erandites on raske sidusust leida ja pealegi võib see jääda arusaamatuks neile, kelle suhtes erandit ei kehtestatud.

1.1.8 Vastupidiselt Euroopa Komisjoni teatises öeldule ei määratleta uues energia maksustamise direktiivis raamistikku, ei võeta seisukohta ega anta isegi soovitusi selle kohta, kuidas liikmesriigid kasutavad osasid või kõiki uue maksustamissüsteemi vahendeid pakkumise suunamiseks uute tehnoloogiate või puhtama energia poole.

1.1.9 Komitee peab siiski märkima, et energia maksustamise direktiiv aitab arendada ühtset turgu, võttes eesmärgiks ja võimaldades energiamakse ühtlustada.

1.2 Soovitused

1.2.1 Komitee toetab Euroopa Komisjoni püüdeid saavutada Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärgid. Energia maksustamise direktiivi uuestisõnastamine on võtnud selgelt selle suuna, seades eesmärgiks

— edendada säästvat arengut ja hoida keskkonda;

— kaitsta siseturgu ja toetada majanduskasvu;

— võimaldada vähendada tööjõukulusid ja eelarvedefitsiiti.

1.2.2 Kuid komitee kahetseb, et direktiivi uuestisõnastamine ei läinud sellest kaugemale ega olnud sidusam. Nimelt juba enne direktiivi esitamist (ja läbirääkimist) nõukogus tegi komisjon algatuse lisada sellesse erandid, mille eesmärk on mõningaid liikmesriike mitte pahandada või teiste soovidele vastu tulla.

Tulevastel läbirääkimistel nõukoguga ei pruugi komisjonil enam läbirääkimisruumi olla, välja arvatud juhul, kui uuestisõnastamise tooni sellisena, nagu see on komiteele esitatud, lõplikult ja ohtlikult muudetakse.

1.2.3 Liikmesriikidelt võib oodata kahtlusi või isegi vastuseisu. Samas leiab komitee, et Euroopa ning eelkõige Euroopa Komisjon peaks suutma liikmesriikidele meetmeid kehtestada, eriti kui mõned neist peavad oma riigis hakkama saama vastuseisuga otsustele, mis on vajalikud selleks, et ELi tasandil kõigi poolt ühiselt kokkulepitud eesmärke saavutada.

1.2.4 Lisaks sellele peab komisjon olema valmis lobitöötajate püüdlusteks, millega soovitakse ära hoida igasugused muutused, ja neile vastu seisma, tuues välja võimalikud lisakulud või ohtliku konkurentsivõime kaotuse. Ehkki komisjon peab kutsuma liikmesriike üles kaaluma mõningaid üksikuid tundlikke juhtumeid, peab ta ka hoidma kurssi Euroopa energiaeesmärkidel ja tooma esile uute energiaallikate innovatsiooni strateegilised eelised, kuna sellega luuakse töökohti ja suurendatakse majanduskasvu, parandatakse elukvaliteeti jne.

1.2.5 Komitee soovitab, et liikmesriikide tõenäoliste kahtluste ennetamiseks teeks komisjon kindlaks kehtestatavate muutuste kõrvalmeetmed ja lisaks need võimaluse korral kavandatud direktiivi. Selline käsitlus tundub komiteele parem kui liikmesriikidega toimuvatele läbirääkimistele eelnevalt järeleandmiste tegemine, seda enam, et see võimaldaks tarbijatel kavandatud muutusteks paremini ette valmistada.

2. Sissejuhatus

2.1 Kokkuvõte

2.1.1 Arutlusel olev tekst ei ole uus direktiiv, vaid energia maksustamise direktiivi uuestisõnastamine. Uuesti sõnastatud direktiiv peaks jõustuma 1. jaanuaril 2013. See kuupäev langeb kokku ELi heitkogustega kauplemise süsteemi kolmanda etapiga.

2.1.2 Muudetud direktiivis võetakse iga mootorikütuse ja kütteaine kohta kasutusele kaks maksustamise tegurit, millel mõlemal on oma eesmärk:

— CO2-heite maksustamine, mille eesmärk on vähendada kasvuhoonegaaside heidet;

— energiasisaldusega seotud maksustamine, mille eesmärk on sõltumata kasutatud energiatootest vähendada energiatarbimist.

2.1.3 Mootorikütused

— 2013: CO2-maks hakkab olema 20 eurot tonni CO2 kohta

— 2018: energiamaks hakkab olema 9,6 eurot gigadžauli kohta

2.1.4 Kütteained

— 2013: CO2-maks hakkab olema 20 eurot tonni CO2 kohta

— 2013: energiamaks hakkab olema 15 senti gigadžauli kohta

2.1.5 Tuleks meeles pidada, et praeguses energia maksustamise direktiivis, nagu ka selle uuestisõnastamise ettepanekus, võetakse kasutusele maksustamise alammäärad. Liikmesriigid võivad seega kehtestada kõrgemad maksumäärad, mida enamik neist ka teeb.

2.2 Taust

2.2.1 Kõnealune ettepanek direktiivi uuestisõnastamiseks lisandub tervele reale eelnevalt koostatud ja vastuvõetud direktiividele:

— 2003/96/EÜ: energia maksustamise direktiiv, mis tuleb läbi vaadata;

— 2003/87/EÜ: direktiiv, millega määratletakse kasvuhoonegaaside heide ja luuakse ELi kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem;

— 2009/29/EÜ: direktiiv, millega vaadatakse alates 2013. aastast üle kasvuhoonegaaside saastekvoodid;

— 2006/32/EÜ: direktiiv, mis käsitleb energiatõhusust; lisas II alumise kütteväärtuse (1) määratlus;

— 2009/28/EÜ: direktiiv, milles sätestatakse säästlikkuse kriteeriumid, eelkõige biomassist saadavate mootorikütuste ja kütteainete puhul.

2.2.2 Lisaks sellele, et käesolevas arvamuses uuritakse energia maksustamise direktiivi uuestisõnastamise ettepanekut, toetub see ka teatises esinevale lisateabele (2) ja komisjoni koostatud märgukirjale (3).

2.2.3 Oluline on märkida, et Euroopa Komisjon teeb kõnealuse Euroopa poliitika kehtestamiseks tööd rahvusvahelises kontekstis, mis avaldab suurt mõju mitmetele aspektidele:

— õiguslikud aspektid: Chicago konventsioon piirab rangelt ja siduvalt lennunduse maksustamist;

— turg: teadusuuringud on võimaldanud põlevkivi kaevandada. Tänu sellele avastusele on olnud võimalik kasutad uusi maardlaid ja suurendada sellega fossiilenergia pakkumist. See on aga täielikult segi löönud gaasituru. Gaasi hind langes maailmaturul, muutes teised energiaallikad ning eelkõige taastuva energia vähem atraktiivseks;

— strateegilised aspektid: Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida sündmused mõjutavad märkimisväärselt mitte ainult mootorikütuse hinda, vaid ka liikmesriikide seisukohti seoses kõnealuste energiaallikatega;

— keskkond: Kyoto protokolli ja Cancunis toimunud läbirääkimisi tuleb arvesse võtta ja vajadusel Euroopa strateegiat ja poliitikat vastavalt kohandada;

— avalik arvamus: Fukushimal juhtunu näitas, kui palju võib avalikku arvamust mõjutada nii suur ja ootamatu sündmus. Liikmesriigid ja Euroopa ei saa strateegiate kujundamisel ja otsuste tegemisel selle suhtes ükskõikseks jääda ja peavad muidugi oma poliitikat kiiresti kohandama.

2.2.4 Seetõttu tekib küsimus, kuidas asetada energia maksustamise küsimus taas rahvusvahelisse perspektiivi.

— Millise CO2 võrdlushinna peaks Euroopa üldise rahvusvahelise kokkuleppe puudumisel kehtestama?

— Samuti tasub kaaluda üldise rahvusvahelise maksu ideed.

2.3 Kronoloogia

2.3.1 Eelmine direktiiv (2003/96/EÜ) koostati Euroopa Komisjoni 1996. aasta ettepaneku alusel. Pikkadel läbirääkimistel Euroopa Liidu Nõukogus muudeti ettepanekut liikmesriikide eripärade arvesse võtmiseks põhjalikult. Muudatusettepanekutes pakuti välja, et direktiivi hakataks rakendama järk-järgult, nähes ette üleminekuperioodid, mööndused ja muud erandid. Lõpuks võeti 1996. aasta direktiivi ettepanek vastu 2003. aastal.

2.3.2 Selle elluviimine liikmesriikides, energiaturu areng ja järjest suurem teadlikkus energiatarbimise mõjust keskkonnale ja kliimale on toonud esile direktiivi puudused ja võimalused seda parandada (vt allpool).

2.3.3 2005. aastal hakati direktiivi läbi vaatama. Esimene, kaubanduslikul eesmärgil kasutatavale diislikütusele keskenduv katse tehti 2007. aastal, kuid see ei jõudnud nõukogusse. Uue ettepaneku direktiivi läbivaatamiseks tegi Euroopa Ülemkogu 2008. aasta märtsi järeldustes ja sellest sai 2011. aasta majanduskasvu analüüsis Euroopa Komisjoni prioriteet.

Volinike kolleegium võttis energia maksustamise direktiivi sätete uuestisõnastamise ettepaneku vastu 12. aprillil 2011.

3. Üldised märkused

3.1 Energia maksustamise direktiivi uuestisõnastamise eesmärk on eelkõige vastata Euroopa Liidu uutele prioriteetidele nii, nagu need on sätestatud Euroopa 2020. aasta strateegias. Muu hulgas on prioriteedid järgmised:

— võidelda kliimamuutuse vastu;

— seada prioriteediks säästev areng;

— muuta majandus keskkonnahoidlikumaks ja konkurentsivõimelisemaks;

— osaleda maksude ühtlustamises;

— vähendada töö maksustamist;

— aidata väikese sissetulekuga majapidamisi;

— konsolideerida liikmesriikide eelarveid.

3.2 Direktiiv vastab ka strateegia „ELi 2013.–2020. aasta kliima- ja energiapakett”3X20 reeglile:

— vähendada kasvuhoonegaase 20 %;

— toota 2020. aastal 20 % energiast taastuvatest energiaallikatest;

— parandada energiatõhusust 20 %.

3.3 Selle eesmärk on ka parandada eelmise direktiivi nõrkused või puudused:

— praegused maksustamise alammäärad kehtivad üldiselt tarbitud kogusele, võtmata arvesse energeetilist väärtust ega saastet;

— see viib ELi eesmärkidega vastuolus oleva käitumiseni, millega toetatakse kivisöe kasutamist ja karistatakse taastuva energia kasutamist;

— praeguses direktiivis ei nähta ette stiimuleid alternatiivsete energiaallikate edendamiseks; nt on kõige rohkem maksustatud etanooli;

— energia maksustamise direktiivi ja ELi heitkogustega kauplemise süsteemi ebapiisava kooskõlastamise tõttu maksustatakse osasid sektoreid topelt või ei maksustata üldse.

3.4 Direktiivi uuestisõnastamisel võetakse arvesse eksogeenseid piiranguid:

— maksusüsteemide ümberkujundamine ja ajakohastamine;

— majanduskriis, mis piiras liikmesriikide tegevusvabadust ja suurendas survet eelarvele;

— kliimamuutuste esimeste tuntavate ja mõõdetavate mõjude ilmnemine;

— rahvusvahelised pinged, mis on põhjustanud rahutust ja muret rahvusvahelisel energiaturul.

3.5 Lisaks peab uuestisõnastamine alluma ka mõnedele endogeensetele piirangutele:

— sellise olukorra vältimine, milles energia maksustamine oleks diskrimineeriv või tekitaks liikmesriikide ettevõtete vahel konkurentsimoonutusi;

— ja teisalt energia maksustamise ebaühtlusega seonduvate moonutuste piiramine Euroopas.

4. Konkreetsed märkused

4.1 Peamised punktid

4.1.1 Sissejuhatusele viidates on ettepaneku peamine punkt (artikkel 1) kahe maksustamisteguri määratlemine. Lisaks kinnitatakse selles (artikkel 4), et arvutatud määrad on alammäärad, mida liikmesriigid võivad ületada ja et need alammäärad vaadatakse üle iga kolme aasta tagant.

4.1.2 Ettepaneku teine oluline punkt on see, et liikmesriikidele kehtestatakse uus kohustus (artikli 4 lõige 3) kohaldada kõikidele sama kasutusega toodetele (mootorikütus või kütteaine) ühetaolisi maksustamistasemeid, mis arvutatakse nende CO2-heite ja energiasisalduse järgi.

4.1.3 Algses direktiivis kehtestati madalaimad maksustamistasemed igale tootele (ja antud kasutusele) eraldi, ilma et neid oleks omavahel seotud.

4.1.4 Selle muudatusega peavad liikmesriigid oma (riiklikud) maksustamistasemed ümber arvutama, et kontrollida, kas nad on proportsionaalselt sama suured kui need, mis on sätestatud Euroopa madalaimate maksustamistasemetena (vt muudetud energia maksustamise direktiivi I lisa tabelid A, B ja C).

4.1.5 See kohustus kehtib nii mootorikütustele kui ka kütteainetele. 2013. aastal hakatakse seda kohaldama kütteainetele ja alates 2023. aastast mootorikütustele. Mootorikütuste puhul lükatakse tähtaega edasi sellepärast, et võtta arvesse liikmesriikidevahelisi väga suuri erinevusi.

4.1.6 Kuid kuna elektrienergia madalaimad maksustamistasemed on esitatud eraldi tabelis (tabel D), siis ei kehti proportsionaalsuse ja maksustamistasemete ühtlustamise nõue elektrienergiale.

4.1.7 Elektrienergiale kehtib energiamaksu osas jätkuvalt lõpptarbija (nn pistiku) maks, et vältida topeltmaksustamist – tootmisel ja tarbimisel.

4.1.8 Kuna elektrienergia tarbimisel ei teki CO2, siis ei saa CO2-maksu elektrienergiatootjatele kohaldada. Seega jäävad suurkäitised energia maksustamise direktiivist välja, sest nad kuuluvad ELi heitkogustega kauplemise süsteemi.

Tuumaelektrijaamadest saadava elektrienergia puhul ei maksustata seega CO2 (kuna ei ole CO2-heidet), vaid energiatarbimist.

4.1.9 Direktiivi 2003/87/EÜ lisamiseks kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemisse ja kattuvuse vältimiseks tehakse muudetud direktiivis ettepanek (artikli 14 lõike 1 punkt d) vabastada ELi heitkogustega kauplemise süsteemi kuuluvad energiatooted CO2-maksust. Samal ajal lisanduvad senini ELi heitkogustega kauplemise süsteemist välja jäänud tegevusalad energia maksustamise direktiivi reguleerimisalasse.

4.2 Üksikud sektorid

4.2.1 Ettepanekus võetakse arvesse ka seda, et sektorites võib olla süsinikdioksiidi lekke oht (artikkel 14a) ja tehakse ettepanek näha 2020. aastani igale asjaomasele käitisele ette maksukrediidi. Maksukrediidi summa vastab võrdlusperioodi jooksul energiatoodete keskmisele aastasele tarbimisele.

4.2.2 Senini maksustamata jäänud tegevusalad (artikkel 2) lisatakse nüüd direktiivi reguleerimisalasse, kas siis CO2 või energiasisalduse põhjal.

4.2.3 Erinevate maksumäärade puhul (artikkel 5) muudetakse ainult seda, et sättest jäetakse välja taksod.

4.2.4 Õhutransport (v.a eraõhutransport) ja ühenduse meretransport (v.a eraomanduses olevate lõbusõidulaevade navigatsioon) on energia maksustamise direktiivist välja jäänud.

4.2.5 Järgmiste sektorite puhul võiks mootorikütust maksustada nagu kütteainet (artikkel 8):

— põllumajandus, aiandus, kalakasvatus ja metsandus;

— statsionaarsed mootorid;

— ehitus, tsiviilehitus ja riiklikud ehitustööd;

— sõidukid, millel ei ole luba teedel liigelda.

4.2.6 Põllumajanduse ja selle CO2-heite puhul näeb komisjon ette (artikkel 14a) analüüsi, kas selles sektoris on süsinikdioksiidi leket. Kui see peaks nii olema, siis ta volitaks liikmesriike andma põllumajandusettevõtetele maksukrediiti.

Samuti teeb komisjon energiasisalduse maksust (artikli 15 lõige 3) täieliku erandi, kui põllumajandussektor suudab saavutada võrdväärseid edusamme energiatõhususe alal, ent selle mõiste tõlgendamine on jäetud iga liikmesriigi otsustada.

4.2.7 Biokütuseid (artikkel 16) ei maksustata enam nagu nendega võrdväärseid fossiilseid kütuseid. Neile kehtib energiatarbimise üldine maks (sõltuvalt energiasisaldusest).

4.2.8 Kuid CO2-maksuga võrreldes on siin siiski erinevus. Kõik biokütused ei ole taastuvad: mõned võivad tekitada rohkem CO2, kui nad tarbivad. Taastuvatest energiaallikatest toodetud biokütustele see maks ei kehti, kuna leitakse, et nad ei tekita põhimõtteliselt CO2. Taastumatutest energiaallikatest toodetud biokütustele kehtib CO2-maks nii, nagu tavalistele energiatoodetele.

4.2.9 Liikmesriigid võivad 2023. aastani kohaldada oma maksumääri, mis on madalamad kui energia maksustamise direktiivi alammäärad.

4.2.10 Liikmesriikidele jääb jätkuvalt õigus kehtestada kodumajapidamiste (ja heategevusorganisatsioonide) kütteainele ja elektrienergiale (artikli 15 lõike 1 punkt h) täielik või osaline erand.

5. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus

5.1 Energia maksustamise direktiivi alused

5.1.1 Energia maksustamisel kahe teguriga arvestamine on kahtlemata varasema direktiiviga võrreldes edusamm. Esiteks vastab see Euroopa 2020. aasta strateegia kahele eesmärgile: vähendada CO2-heidet ja energiatarbimist.

Teiseks mõõdab see täpsemalt (ainult ühe kriteeriumiga) energiatarbimise kahjulikku mõju: saastet ja ületarbimist maailma varusid arvestades.

5.1.2 Muudetud energia maksustamise direktiivi ettepanekus kehtestatakse liikmesriikide tasandil CO2 -maks. Tasub meelde tuletada, et Euroopa tasandil juba on üks süsteem, mille raames ostetakse ELi heitkogustega kauplemise süsteemi kaudu saastekvoote.

ELi heitkogustega kauplemise süsteemi kuuluvat käitist ei saaks pealegi energia maksustamise direktiivi järgi maksustada. See jäetakse sellest välja. Nii välditakse direktiiviga kahe süsteemi järgi CO2 topeltmaksustamist. Kuid samas võimaldab direktiiv luua maksustamisvahendi, mis katab ka väikeseid käitisi, mis olid senini oma suuruse tõttu ELi heitkogustega kauplemise süsteemi reguleerimisalast välja jäänud.

Komitee toetab ettepanekut lisada ELi heitkogustega kauplemise süsteem energia maksustamise direktiivi, kuna sellega parandatakse seda süsteemi, kust senini jäi 50 % mootorikütuste ja kütteainete CO2-heitest välja.

5.1.3 Mõned energialiigid on saastavamad kui teised. Mõned kontsentreeritumad energialiigid võimaldavad rohkem tarbida kui teised. Seega on direktiivi läbivaatamisega kavandatav energiaallikate õiglane tasakaal põhimõtteliselt sidus ja õiglane.

Kuid see toob teatud energialiikide jaoks, mida praegu mõnedes liikmesriikides vähem maksustatakse, kaasa märkimisväärse maksude tõusu. Kõige silmatorkavamaks näiteks on diislikütus, mille puhul peaks maksustamise alammäär olema kõrgem kui bensiini puhul, arvestades selle veidi suuremat CO2-heidet, kuid eelkõige kõrgemat energiasisaldust. Kuid praegu on paljudes liikmesriikides olukord täpselt vastupidine. Diislikütust maksustatakse vähem ja see on odavam kui bensiin ning teedel on palju rohkem diiselmootoriga sõidukeid.

5.1.4 Komitee on nõus komisjoni analüüsiga, et kuna diislikütus on palju odavam kui bensiin, siis on rafineerimise turg praegu moonutatud diislikütuse liiga suure ja bensiini liiga vähese nõudluse tõttu. Diislikütuse suurem maksustamine aitaks kindlasti tasakaalu taastada.

5.1.5 Samas hoiatab komitee komisjoni ka selle eest, et bensiini ja diislikütuse hinnavahe ümberpööramine võib autotööstusturgu tugevalt häirida ja suurendada leibkondade kulusid autotranspordile. Ka siinkohal peaks üleminek olema järkjärguline.

5.1.6 Paradoksaalselt kaitsesid mootorikütuste kõrged maksud tarbijaid naftahinna hüppeliste kõikumiste eest. Nimelt innustab kõrge hind juba ennetavalt tarbimist vähendama ja kõrged maksud vähendasid mootorikütuste hinna osakaalu, mis on tundlik turuhinnakõikumistele (šokkidele).

5.1.7 Juba aastakümneid on autotootjad osanud ja suutnud investeerida teadus- ja arendustegevusse ning vähendada edukalt mootorite kütusekulu. Hoolimata korduvatest naftahinna hüppelistest kõikumistest ei ole transpordisektor kunagi halvatud olnud.

5.1.8 Selle analüüsi järgi märgib komitee, et CO2 -maks on mootorikütuste ja kütteainete puhul samasugune. See hakkab olema 20 eurot tonni CO2 kohta ehk näitlikult kõikide diislikütuste (mida kasutatakse kütteks või mitte) puhul 0,0533 eurot liitri kohta.

Samas on komitee üllatunud, et energiatarbimise üldine maks on

— mootorikütuste puhul 9,6 eurot gigadžauli kohta ehk 0,316 eurot liitri diislikütuse kohta;

— ent nii madal kütteainete puhul: 15 senti gigadžauli kohta ehk 0,0054 eurot liitri kütteks kasutatava diislikütuse kohta.

5.1.9 Seepärast soovib komitee, et tarbijad tunnetaksid kütteainete energiamaksu – see aga ei ole võimalik siis, kui maks on 0,0054 eurot liitri kohta!

Komitee soovitab seda maksu järk-järgult, kuid märkimisväärselt tõsta, et

— võtta arvesse tarbijate vältimatuid küttevajadusi;

— vähendada kütteainete tarbimist;

— õigustada majandusosaliste investeeringuid energiaalasesse innovatsiooni seoses eluasemete ja tööstuslike vajadustega (nagu seda on teinud autotootjad).

5.2 Energia maksustamise direktiivi erandid ja mööndused

5.2.1 Viies liikmesriigis on lubatud diislikütuse kaubanduslikku kasutust (veoautod, bussid, taksod jm) madalamalt maksustada kui erakasutust. Direktiivi läbivaatamisel käsitletakse taas seda võimalust ja tehakse liikmesriikidele kohustuseks need maksud võrdsustada.

Kuna diislikütuse põhjustatud saaste on ikka samasugune, hoolimata selle kasutusest (kaubanduslik või erakasutus), siis oleks selle maksualanduse kaotamine mõistlik ja eelkõige kooskõlas Euroopa 2020. aasta strateegia põhimõtetega. Pealegi toob peamiselt diislikütust tarbiva maanteetranspordi hüppeline kasv esile vajaduse toetada selle suundumuse peatamist või isegi vähendada veoautode liiklust.

Kuid nende kahe diislikütuse maksustamist suurendava meetme (tasakaalu taastamine võrreldes bensiiniga (vt eelpool) ja kaubandusliku kasutuse maksualanduse kaotamine) kumulatiivne mõju viib mõnedes liikmesriikides diislikütuse hinna väga järsu tõusuni. Sel juhul võivad mõned tugevalt organiseerunud ja kergelt mobiliseeritavad töötajaterühmad oma riigi valitsusele survet avaldada või ulatuslikke streike korraldada.

Komitee hoiatab seega komisjoni liiga ulatuslike või kiirete muudatustega kaasnevate ohtude ja vältimatute vastuseisude eest liikmesriikides. Ta teeb seega ettepaneku näha ette kõrvalmeetmeid selleks, et ühelt poolt vastata Euroopa 2020. aasta strateegia nõuetele ja teiselt poolt ärgitada liikmesriike direktiivi läbivaatamist toetama.

5.2.2 Liikmesriigid peavad hoolitsema selle eest, et nad maksustaksid kõiki energialiike võrdselt ja proportsionaalselt võrreldes nende CO2-heite ja energiasisaldusega (vt eelpool). Kuid see ühtlustamiskohustus ei kehti elektrienergiale.

Komitee tõstatab selle erandi küsimuse ja soovib, et komisjon kohandaks oma ettepanekut nii, et elektrienergiat käsitletaks samamoodi kui teisi energialiike.

5.2.3 Eelmises direktiivis energiamaksust vabastatud tegevusalad tuleks edaspidi teiste tegevusaladega kooskõlla viia ja seega neis CO2 ja energiatarbimist samamoodi maksustada.

Meeldetuletuseks, maksust olid vabastatud järgmised tegevusalad: metallurgia ja keemiline redutseerimine, elektrolüüsiprotsessid, palju elektrienergiat tarbivad ettevõtted (kus elektrienergiakulu moodustab rohkem kui 50 % tootmiskuludest) ja mittemetallmineraalide (tsement, klaas, lubi jm) tootmisega seotud tegevusalad.

Selle muudatusega näitavad direktiivi läbivaatajad selget sidusust: esiteks oleksid nii kõik saastavad ja energiat tarbivad tegevusalad maksustatud ilma diskrimineerimiseta ja teiseks toetataks nii investeeringuid nende energiamõju vähendamisse.

Komitee võib sellist õigluse ja sidususe taastamist vaid toetada. Ta tunneb siiski muret sotsiaalse ja majandusliku mõju pärast kõnealustele valdkondadele. Sellega seoses teeb ta ka siinkohal ettepaneku näha ette kõrvalmeetmeid, et

— aidata neil sektoritel investeerida ja/või ümberkorraldusi teha;

— tagada nende püsimajäämine ja asumine ELis.

Lisaks sellele kahtleb komitee selles, milline on kõnealuse muudatuse tõeline mõju, kui sellega lisatakse energia maksustamise direktiivi reguleerimisalasse valdkondi, kuid samas jäetakse sealt kohe välja need tegevusalad, mis on hõlmatud ELi heitkogustega kauplemise süsteemi.

Lõpuks küsib komitee, kas varem maksust vabastatud tegevusalade puhul ei või olla süsinikdioksiidi lekke ohtu. ELi heitkogustega kauplemise süsteem sisaldab kaitsemehhanisme ja energia maksustamise direktiiv võiks sellest eeskuju võtta.

5.2.4 Liikmesriikidele jääb õigus kehtestada erinevaid maksumäärasid peaaegu kõigile eelnevalt mainitud tegevusaladele. Kui kohalikul ühistranspordil on jätkuvalt see eelis, siis ei innusta see neid kindlasti investeerima saaste või mootorikütuse tarbimise vähendamisse. Kuid erandi säilitamist võib õigustada sellega, et toetada tuleks pigem ühis- kui eratransporti.

Komitee kahtleb siiski, kas erandi säilitamine on õigustatud jäätmete kogumise, kiirabi, avaliku halduse, puuetega inimeste, sõjaväe jm puhul.

Seepärast soovitab ta ettepanekut muuta, et väga veenvaid põhjuseid, mis õigustavad taksode väljajätmist erineva maksumäära eelisest, kohaldataks samamoodi ka teistele transpordivahenditele.

5.2.5 Tuginedes samale analüüsile, nagu erinevate maksumäärade puhul, küsib komitee ka seda, mis õigustab õhutranspordile ja ühenduse meretranspordile energia maksustamise direktiivis erandi tegemist.

5.2.6 Isegi kui tulevikus võivad õhu- ja meretransport vaid CO2-heite tõttu lisanduda ELi heitkogustega kauplemise süsteemi reguleerimisalasse, tunneb komitee muret sellepärast, et nende kahe palju energiat tarbiva sektori puhul ei maksustata energiatarbimist.

Rahvusvaheliste konventsioonide tõttu ei saa neid kahte transpordiliiki maksustada energiasisalduse peatüki all. Seega teeb komitee ettepaneku algatada maailma tasandil läbirääkimised, et lähendada neid konventsioone ELi eeskirjadele.

5.2.7 Komiteel on ka kahtlusi seoses liikmesriikide jätkuva õigusega vabastada (näiteks) kodumajapidamised kütteaine ja elektrienergia maksust.

See võimalus seab ohtu kogu energia maksustamise direktiivi sidususe. Nimelt on direktiivi aluseks hüpotees, et hinnasignaal innustab asjaosalisi vähendama CO2-heidet ja energiatarbimist. Miks ei peaks seda sõnumit edastama kodumajapidamistele, mis ometigi tarbivad palju energiat?

Komitee soovitab seega võimalus kodumajapidamised kütteaine maksust vabastada ettepanekust välja jätta, kuid arvestada seejuures tarbijate eripiiranguid kohalikul ja riigi tasandil.

5.2.8 Energia maksustamise direktiivi läbivaatamisega püütakse sidususe huvides tagada, et seni välja jäänud tegevusalad oleksid taas direktiiviga hõlmatud ja et diislikütuse kaubanduslikku kasutust ei seataks enam erakasutusega võrreldes eelisseisu.

Kuid kuidas sel juhul selgitada, et teised tegevusalad (nt põllumajandus, ehitus, riiklikud ehitustööd jmt) on jätkuvalt eelisseisus, kuna nende puhul maksustatakse mootorikütust samal tasemel kui kütteinet ehk palju madalamalt? Seda enam, et need sektorid peavad eeskuju näitama – oma tegevuse ja nähtavuse tõttu on nad maakasutuse ja eluasemete planeerimise parandamise keskmes.

5.2.9 Komitee küsib, mis võiks seda erandit õigustada, sest need õigustused ei saa olla ei majanduslikud, sotsiaalsed ega keskkonnaalased. Ta tunneb muret, et seda punkti võidakse kasutada uue direktiivi rakendamise aeglustamiseks või takistamiseks ettekäändel, et see on omavoliline ja diskrimineeriv.

5.2.10 Konkreetselt põllumajanduse puhul soovib komitee komisjoni hoiatada selle eest, et muudetud direktiiv on küllaltki ebamäärane ja liikmesriigid võivad enne ettepaneku heakskiitmist nõuda selgitusi ja tagatisi.

Selgitusi on vaja järgneva kohta:

— põhjused, mis õigustaksid põllumajanduse väga soodsat erikohtlemist, mis oleks vastuolus direktiivi põhimõtetega ja hinnasignaaliga ning teistelt, samuti raskustes olevatelt sektoritelt nõutavate jõupingutustega;

— ühelt poolt süsinikdioksiidi lekke ohu hindamisprotsess ja -kriteeriumid ning teiselt poolt energiatõhususe eest pakutav vastutasu.

5.3 Direktiivi muud aspektid

5.3.1 Uus direktiiv ei saa olla lihtne ja üheülbaline vastus. Euroopa Liidu energiapoliitika on muu poliitikaga võrreldes mitmekihilisem ja keerukam ning nõuab kas erinevate lahenduste kombineerimist või ühte kompleksset lahendust.

Komitee tunnustab siiski direktiivi läbivaatajate püüdeid selle põhimõtteid, eesmärke ja rakendamist lihtsustada.

5.3.2 Samas, nagu me juba eelnevalt nägime, on direktiivi uuestisõnastamine osa keerukast ja mitmekesisest reguleerivast raamistikust. Direktiivis on ka mitmeid viiteid teistele tekstidele ja direktiividele. Tänu kõigile neile tekstidevahelistele ristviidetele ei ole vaja samu punkte mitmes direktiivis korrata.

Kuid energia ja keskkonna valdkond muutub pidevalt. Selle näiteks on nomenklatuuri koodide ajakohastamise võimalus (artikli 2 lõige 5). Lisaks võib igasugune muudatus viidatud tekstis mõjutada ootamatult või soovimatult teisi tekste.

Komitee teeb kõigepealt ettepaneku panna viitetekstid lisasse ja vajaduse korral selgitada, kas mõningaid lisasid saab tulevase direktiivi sidususe tagamiseks kinnitada.

5.3.3 Artiklis 4 lisatakse alammäära arvutusse kõik kinnipeetavad kaudsed maksed, sealhulgas seega puhtalt riiklikud maksed, nagu näiteks mõnede liikmesriikide süsinikdioksiidimaks. Kuid liikmesriikide valitud maksu reguleerimisala ja erandid võivad süsinikdioksiidimaksu puhul erineda direktiivis sätestatust.

Komitee arvates võiks komisjon selgitada, et liikmesriigid peavad need kaks CO2-maksu oma õiguskorda lisama direktiivi ülevõtmise hetkel.

5.3.4 Direktiivi läbivaatamine keskendub energia maksustamisele ja komisjon tunnistab, et direktiivis ei käsitleta energia maksustamise direktiivist tuleneva maksutulu kasutamist liikmesriikides.

Euroopa 2020. aasta strateegias on seatud prioriteediks jätkusuutlik majanduskasv, et majandus oleks ressursitõhusam, keskkonnahoidlikum ja konkurentsivõimelisem.

Komitee küsib, miks tulevases direktiivis ei ole näiteks järgmisi täpseid meetmeid ühiste ja sidusate meetmete tagamiseks liikmesriikides, et liikuda jätkusuutlikuma, keskkonnahoidlikuma ja konkurentsivõimelisema majanduse suunas:

— sotsiaalsed meetmed, mis toetavad tööhõivet ja vähendavad tööjõukulusid;

— tehnoloogilise arengu toetamine uute energialiikide sektoris;

— liikmesriikide eelarve konsolideerimine.

5.3.5 CO2-heidet väljendatakse tonnides ja energiasisaldust gigadžaulides (GJ). Iga energiatoote maksustamise alammäär arvutatakse tema CO2-heite ja energiasisalduse järgi. Neid alammäärasid peab kohaldama tavapärasele arvestus- ja makseühikule, milleks on mootorikütuste ja mõnede kütteainete puhul tavaliselt liiter ja elektri puhul kilovatt/tunnis (KWh) jne. See ümberarvestus nõuab komisjoni talituste arvutusi. Samas ei ole nende arvutuste puhul kasutatavaid reegleid ja hüpoteese selgitatud, mistõttu ei saa mõnede liikmesriikide esindajad jõuda samale tulemusele.

Komitee tuletab meelde, et ümberarvutuste ühtlustamine on vältimatu ja soovitab seega ettepanekus selgelt märkida, milliseid ümberarvutusmeetodeid kasutati. Viimased peaksid olema võimalikult sarnased liikmesriikide maksusüsteemides kasutatavatele meetoditele.

Brüssel, 27. oktoober 2011 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Staffan NILSSON

(1) Täpsemalt öeldes energiatoodete ja elektrienergia alumine kütteväärtus.

(2) KOM(2011) 168 lõplik.

(3) Märgukiri 11/238.