ET    ET ET 
 
ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel 16.7.2008 
SEK(2008) 2288 
  
KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT 
Lisatud dokumendile 
 
Ettepanek  
 
EUROOPA PARLAMENDI JA  NÕUKOGU DIREKTIIV 
 
millega muudetakse Euroopa Parlamendi  ja nõukogu direktiivi 2006/116/EÜ 
autoriõiguse ja sellega kaasnevat e õiguste kaitse tähtaja kohta 
  
MÕJU HINDAMISE KOMME NTEERITUD KOKKUVÕTE ESITAJATE 
JA FONOGRAMMITOOTJATE ÕIGUS LIKU JA MAJANDUSLIKU 
OLUKORRA KOHTA EUROOPA LIIDUS  
{KOM(2008) 464 lõplik} 
{SEK(2008) 2287} 
 
ET 2   ET KOMMENTEERITUD KOKKUVÕTE  
Käesolevas mõju hindamises analüüsitakse esitaja te ja fonogrammitootjate majanduslikku ja 
sotsiaalset olukorda Euroopa Liidus.  
Esitajate kohta näitab käesolev mõju hindam ine, et paljud Euroopa muusikud ja lauljad 
alustavad karjääri kahekümnendate eluaastate alguses. See tähendab, et kui praegu kehtiv 
50-aastane kaitsetähtaeg lõpeb, on nad seitsm ekümnendates aastates ja võivad suure 
tõenäosusega jõuda ka kaheksakümnendatesse või üheksakümnendatesse aastatesse (ELis on 
keskmine eluiga meeste puhul 75 aastat ja nais te puhul 81 aastat). Selle tulemusel väheneb 
esitajate sissetulek elu lõpupool e järsult, kuna nad ei saa enam autoritasu plaadifirmadelt ega 
tulu oma helisalvestiste üldsus ele ülekandmise ja edastamise eest. Viimati nimetatud tasu 
maksavad esitajatele kollektiivse esindamis e organisatsioonid ning lepingulised suhted 
plaadifirmadega seda ei mõjuta.  
Taustamuusikat mängivatele stuudiomuusikutele ja vähem tuntud artistidele tähendab see, et 
üldsusele ülekandmise ja edastamise eest s aadav tasu väheneb ajal, mil nad on kõige 
haavatavamad, st ajal, mil nad l ähenevad pensionieale. Kui kaitse tähtaeg saab läbi, 
kaotavad nad potentsiaalset tulu ka  selle arvelt, kui nende varasemaid esitusi müüakse veebis.  
Kui esitajate õiguste kaitse tähtaeg saab läbi , võib juhtuda ka, et esitust kasutatakse 
taunitaval viisil, mis kahjustab nende nime  või mainet. Samuti on esitajad ebasoodsamas 
olukorras võrreldes autoritega, kelle teosed on kaitstud kuni 70 aastat pärast nende surma. 
Seda võib pidada ebaausaks, kuna esitajad on tänapäeval niisama ol ulised kui autorid, 
samuti aga võib just nendega seostada helisalvestise edu.  
Helisalvestiste tootjate kohta näitab mõju hindamine, et nende peamine väljakutse on 
partnervõrkude kaudu toimiv piraatlu s ja vajadus kohandada oma äritegevus 
mittemateriaalse turustamisega. Niisuguses olukorras on Euroopa plaaditööstusele tõsiseks väljakutseks säilitada püsivad sissetulek ud, mis võimaldaksid investeerida uutesse 
talentidesse. Plaadifirmade väit el investeerivad nad umbes 17 % oma sissetu lekutest uutesse 
talentidesse, st uute talentidega lepingute sõlm imisse, vähetuntud talentide edendamisse ja 
uuenduslike helisalvestiste toot misse. Seega aitaks pikem kaitse tähtaeg luua täiendavaid 
sissetulekuid, mis võimaldaksid rahastada uus i talente ja anda plaadifirmadele võimaluse 
uute talentide arendamisega seotud riske senise st edukamalt hajutada. Ebakindlate tulude 
(üksnes iga kaheksas helisalvestis osutub e dukaks) ja niinimetatud „informatsiooni 
asümmeetria“ tõttu ei teki kapitaliturgudel sageli sell eks vajalikke sissetulekuid. 
Mõju hindamises analüüsitakse kuue võimalu se majanduslikku, sotsiaalset ja kultuurilist 
mõju 
Käesolevas mõju hindamises esitatakse kokku seits e võimalust, kuid üks võimalus jäeti enne 
mõju analüüsimist kõrvale. Lisaks standardvõima lusele, milleks on „mitte midagi muuta“ ja 
lasta muusikaturul omasoodu areneda, analüüsita kse mõju hindamises kaht helisalvestiste 
kaitse tähtajaga seotud võimalust ning kolme võ imalust, mille puhul helisalvestiste suhtes 
praegu kohaldatavaid tähtaegu poleks vaja muuta.  
Seoses kaitse tähtajaga kaalutakse mõju hindamises võimalust pikendada esitajate kaitse 
tähtaega „elu lõpuni või 50 aastale“ oleneva lt sellest, kumb on pikem. See võimalus 
parandaks esitajate seisundit ning kaitse sidumin e nende eluajaga tunnustaks nende esituste 
isiklikku ja loovat iseloomu. Seda võimalust ei kohaldataks mitte  üksnes esitajate ainuõiguste 
suhtes, vaid samuti mitmesuguste ülekandmise ja  avaliku esitamisega seotud õiguste suhtes, 
mida plaadifirmadele ei loovutata.  
 
ET 3   ET Teine kaitse tähtajaga seotud võimalus olek s pikendada esitajate ja plaadifirmade õiguste 
kaitse praegust 50-aastast tähtaega 95 aastale . See võimalus tagab täieliku vastavuse 
maailma pikima kaitse tähtajaga. Tagamaks, et tähtaja pikendamisest saavad kasu just 
esitajad, eriti stuudiomuusikud, kes on oma aut oriõigusega seotud õigused loovutanud 
ühekordse tasu eest, peaks plaadifirmade õi guste kaitse tähtaja pi kendamisega kaasnema 
plaadifirmade kasvanud tuludest  teatava protsendi tasumine  stuudiomuusikute olukorra 
parandamiseks mõeldud fondi. Nii nagu võimaluse „elu lõpuni või 50 aastat“ puhul, jääks esitajale ka käesoleval juhul õigus saada esituse üldsusele ül ekandmise ja edastamise eest 
tasu 95 aasta jooksul.  
Osa võimaluste eesmärgiks on lahendada eespool  nimetatud probleemid kaitse tähtaega 
muutmata. Need hõlmavad mitmesuguseid lahen dusi, mis võiksid parandada esitajate rahalist 
olukorda ja tugevdada nende moraalseid õigus i. Niisuguseid meetmeid võiks muidugi 
kasutada kas tähtaja pikendamise alternatiivina või kaitse tähtaja pikendamist täiendavate 
meetmetena. Mitmed nimetatud meetmetest s aaks vastu võtta üksnes ühenduse õigusaktidega. 
Käesolevas mõju hindamises kirjeldatakse, kuidas esitajad loob uvad lepingu alusel 
plaadifirmade kasuks oma õigustest (sealhulgas reprodutseerimise, lev itamise, rentimise ja 
kättesaadavaks tegemise õigusest) , ei loobu aga õigusest nõuda tasu  üldsusele ülekandmise ja 
edastamise eest. Et piirata esitajate ainuõigus te plaadifirmadele süstemaatilise lepingujärgse 
loovutamise mõju, vaadeldakse  mõju hindamises võimalust,  mille kohaselt esitajate 
„võõrandamatu“ õigus tasule säiliks ka pärast seda, kui nad on loovutanud oma 
kättesaadavaks tegemise õiguse pl aaditootjale. Õiglase tasu ke htestamine esituste veebimüügi 
ja muul viisil veebis  kättesaadavaks tegemise eest on pa ljulubav võimalus, mis võib ühel 
päeval tõeks saada. Esialgu on aga ebaselgus selle suhtes, kes peaks nimetatud „õiglast tasu“ 
maksma, nii suur, et selle võim aluse mõju ei saa mõistliku kindlusega arvuliselt hinnata. 
Võttes arvesse õiglase tasu nõuete praktilise  haldamisega seotud ebaselgust, tuleb seda 
võimalust edaspidi kindlasti põhjalikumalt uu rida. Ehkki tulevikus võiks selle võimaluse 
kasutusele võtta, et esitajad saaksid veebimüügist  teenitavast tulust enam osa, on seda praegu 
liiga vara arutada. Seetõttu  jäeti võimalus enne mõju hindamist kõrvale. 
Veel üks võimalus, mida analüüsiti, on esitajate  moraalsete õiguste tu gevdamine. Esitajate 
moraalsete õiguste kohaldamisala võiks ühtlu stada, et neil oleks õigus piirata oma esituste 
taunitavat kasutamist.  
Veel üks võimalus on tagada esitajate ja plaa difirmade vahel sõlmit avatesse lepingutesse 
„võta või jäta“ klausli lisami ne. See tähendab, et kui plaadifirm a ei soovi esitust pikendatud 
tähtaja jooksul uuesti avaldada, võ ib esitaja sõlmida lepingu teise plaadifirmaga või kasutada 
esitust ise.  
Võimaluste mõju 
Kõiki võimalusi hinnatakse läht uvalt kuuest rakenduslikust ee smärgist: (1) autorite ja 
esitajate kaitse järk-järguline ühtlustamine; (2 ) esitajate sissetulekute tõstmine; (3) ELi ja 
USA vaheliste kaitsega seotud erinevuste vähendamine; (4) artistide ja repertuaari 
arendamiseks, st uute talentid e edendamiseks vajali ke vahendite suurendamine; (5) muusika 
mõistliku hinnaga kättesaadavuse tagamine ja (6 ) varasemate salvestiste digiteerimise 
soodustamine.  
Mõju hindamises järeldatakse, et tegevusetu st ei saa soovitada. Ku i midagi ei muudeta, 
kaotavad tuhanded Euroopa esitaj ad, kelle esitusi on salvestatud viiekü mnendate aastate 
lõpus ja kuuekümnendatel aastatel, järgmise  10 aasta jooksul kogu sissetuleku, mille 
moodustavad esituste üldsusele edastamise  eest saadavad autorita sud. Sellel oleks 
 
ET 4   ET märkimisväärne sotsiaalne ja kultuuriline mõ ju. Samuti oleks helisalvestustööstus sunnitud 
Euroopas uute helisalvestiste loomist vähendama.  
Mõju hindamises vaadeldakse n iisuguste võimaluste mõju, mi s ei ole seotud esitajate ega 
fonogrammitootjate õiguste kaitse tähtaj aga (võimalused 3a, b, c ja d). Võimalus 3a 
(võõrandamatu õigus õiglasele tasule veebimüügi eest) tundub ennatlik, kuna pole selge, kes peaks täiendavad seadusjärgsed tasunõuded vä lja maksma, ning raske on hinnata sellest 
saadavat rahalist kasu. Võimalus 3b (moraalsete õiguste tugevdam ine) ei mõjuta rahaliselt ei 
esitajaid ega fonogrammit ootjaid. Võimalus 3c, „võta või jä ta“ klausel, oleks esitajatele 
kasulik, võimaldades neil tagada, et nende esitu sed on turul kättesaadavad. See oleks kasulik 
ka kultuurilise mitmekesisuse  seisukohast. Võimalus 3d, plaadifirmade moodustatav fond, 
oleks väga kasulik kõrvalesitajatele. Fonogramm itootjad peaksid sellisel  juhul siiski fondi 
paigutama vähemalt 20 % pikendat ud tähtaja jooksul teenitavast täiendavast tulust. Mõju 
hindamises järeldatakse siiski, et helisalves tiste turustamine on plaadifirmadele kasulik 
hoolimata sellest, et 20 % tulust tu leks sellisesse fondi maksta.  
Tähtaja pikendamist hõlmavad võimalused (2a „e lu lõpuni või 50 aastat“ ja 2b „95 aastat nii 
esitajate kui ka fonogrammitootjate puhul“) tunduvad kuue eesmärgi saavutamiseks pisut 
paremini sobivat. Võimalused 2a ja 2b toovad  esitajatele rahalist kasu ning võimaldavad 
seega suuremal hulgal esitajatel pühendada rohkem aega kunstilisele tegevusele.  
Võimalus 2a, mille puhul kaitse tähtaeg seotaks esitaja eluajaga, aitaks kaasa esitajate ja 
autorite õiguskaitse ühtlustamisele. See kajastak s esitajate kunstilise pa nuse isiklikku olemust 
ning möönaks, et muusika publiku ette toomisel on esitajad sama olulised kui autorid. Samuti 
võimaldaks see esitajatel oma eluajal seista vastu oma loom ingu taunitavale kasutamisele. 
Lisaks aitaks võimalus 2b suurendada fonogr ammitootjatele artistide ja repertuaari 
arendamiseks vajalike vahendite hulka ning  võiks seega avaldada positiivset mõju 
kultuurilisele mitmekesisusele. Mõju hindamine näitab ka, et tähtaja pikendamisest tõusev 
tulu ei läheks tingimata ainult kuulsate ar tistide taskusse. Ehkki põhiesitajad teenivad 
suurema osa autoritasust, mille suhtes lepitakse kokku plaadifirmadega, on kõigil esitajatel, nii põhiartistidel kui ka stuudiomuus ikutel õigus niinimetatud teis estele sissetulekuallikatele, 
nagu näiteks ühekordne õiglane tasu, mida nad s aavad juhul, kui nende esitust sisaldavat 
helisalvestist kantakse üle või edastatakse üldsusele. Täht aja pikendamine aitaks tagada 
nimetatud sissetulekuallikate püsimise esitaj a eluajal. Esitajad kasu tavad sissetulekute 
väikestki kasvu ära selleks, et pühendada rohkem aega oma muus ikukarjäärile ja kulutada 
vähem aega muudes ametites osaajaga töötamis eks. Liiatigi on salvestu ste ülekandmise eest 
saadav ühekordne õiglane tasu tuhandetele anonüümsetele stuudiomuusikutele, kes olid oma 
karjääri tipul viiekümnendate aastate lõpus ja kuuekümnendate alguses, sageli ainus 
muusikukarjääriga seotud sissetulek.  
Lisaks sellele, et võimalus  2b aitab suurendada artistide ja repertuaari arendamiseks vajalike 
vahendite hulka, on seda ka kergem rakendada kui võimalust 2a, kuna viimane on seotud 
üksikute esitajate elueaga. Ühiselt kirjutatud teoste näitel võib veenduda, et kaitse tähtaja 
sidumine esitajate eluajaga tekitaks keerulisi oluk ordi juhul, kui helisalve stis sisaldab mitme 
esitaja panust. See suurendak s liikmesriikide se adusandlikku ja halduskoormust ning 
põhjustaks õiguslikku ebakindlust, sest kaitse tähtaeg ei oleks seotud ühe kindla kuupäevaga, 
st esitust sisaldava fonogrammi  avaldamisega, vaid üksikute kaasesitajate mõnikord väga 
erineva elueaga. 
Millised ettepaneku sätted võik sid tagada, et kasu saavad esitajad?  
Tagamaks et tähtaja pikendamisest saavad kasu  esitajad, eriti stuudiomuusikud, järeldatakse 
käesolevas mõju hindamises, et plaadifirmad peaksid panustama stuudiomuusikute fondi 
 
ET 5   ET (võimalus 3d). Selleks et tekiksid piisavad rahalised vahendid, millest oleks 
stuudiomuusikutele ka tegelikult kasu, tehakse mõju hindamises ettepanek, et plaadifirmad 
paigutaksid stuudiomuusikute tarvis fondi vähemalt 20 % pikendatud tähtaja jooksul 
teenitavast täiendavast tulust. Fondi mõju st uudiomuusikutele oleks pos itiivne, kuna keskmise 
esitaja täiendav aastane sisse tulek 45-aastase tähtaja jooksul peaaegu kolmekordistuks. 
Mõju hindamises tehakse samuti ettepanek, mille kohaselt tähtaja pikendamisega peaks 
kaasnema „võta või jäta“ klausel (võimalus 3c). See tähendab, et juhul kui plaadifirma ei 
soovi esitust pikendatud tähtaja jooksul uuest i avaldada, võib esitaja sõlmida lepingu teise 
plaadifirmaga või teha esitu se ise kättesaadavaks.  
Empiirilised uurimused näitavad, et tähtaja pikendamisel ei olek s negatiivset mõju 
tarbijatele.  
Empiirilised uurimused näitav ad, et selliste helisal vestiste hind, mille aut oriõiguse kaitse 
tähtaeg on lõppenud, ei ole madalam kui autoriõ igusega kaitstud heli salvestiste hind. See 
peab paika nii seadusjärgsete ta sunõuete kui ka CD-müügi puhul. 
Esiteks jääks ülekandmise ja avalikes kohtade s edastamise eest saada v „ühekordne õiglane 
tasu“ samaks, kuna selle väljamaksed arvuta takse protsendina ri nghäälinguasutuse või muu 
levitaja sissetulekust. Mis puutub CD-müüki, siis analüüsitakse auto riõigusega kaitstud ja 
kaitsmata salvestiste hinnavahet väga vähestes  uurimustes. Ettevõtte Price Waterhouse 
Coopers uurimuses järeldati, et autoriõigusega kaitstud ja kaits mata salvestiste puhul ei ole 
täheldatud süstemaatilist hinnavahet. Tegemist  on seni kõige põhjalikuma uurimusega, mis 
hõlmab 129 aastatel 1950–1958 salvesta tud kogumikku. Selle valimi põhjal ei ilmne selgeid 
tõendeid, mille kohaselt salvestisi, mille õiguste kaitse tähtaeg on lõppenud, müüdaks süstemaatiliselt madalama hinnaga kui salvesti si, mille autoriõiguse kaitse veel kehtib.  
Analüüsides autoriõiguse ja sellega kaasnevate  õiguste mõju hindadele , on vaadeldud ka teisi 
uurimusi. Enamik neist keskendub raamatutele. Ometi ei esine se lleski kategoorias valimisse 
kuulunud autoriõigusega kaitstud ja kaitsmata raamatute puhul üldist hinnavahet või siis on 
autoriõiguse mõju hinnale äärmiselt mudeli põhine, mistõttu saadud hinnanguid ei saa pidada 
kuigi usaldusväärseks. Võttes arvesse üldise lt aktsepteeritud m udelite puudumist ja 
asjakohase perioodi pikkust, oleks õiglane öel da, et pole selgeid tõe ndeid, mis viitaksid 
sellele, et kaitse tähtaja pike ndamise tõttu hinnad tõuseksid.  
Lisaks peaks kaitse tähtaja pikendamine av aldama kokkuvõttes tarbijate valikule ja 
kultuurilisele mitmekesisusele positiivset mõju . Pikemas perspektiivis on selle põhjuseks 
tõsiasi, et kaitse tähtaja pikendamine soodusta b kultuurilist mitmekes isust, aidates tagada 
uute talentide rahastamiseks ja arendamiseks  vajalikud vahendid. L ühemas ja keskmises 
perspektiivis stimuleerib kaitse tähtaja pikendamine plaadifirmasid digiteerima ja turustama 
oma varasemaid salvestisi. On ju selge,  et veebimüük pakub ainulaadseid võimalusi 
enneolematu hulga helisal vestiste turustamiseks. 
Rahvusvaheline mõõde 
Mõju hindamises vaadeldi ka pikema kaits e tähtaja kaubanduslikku mõju ning järeldati 
esialgu, et suurem osa pikendatud tähtaja jooksul saadavast täie ndavast tulust jääks 
Euroopasse ja tooks kasu Eu roopa esitajatele. See soodustab Euroopa esitajate ja Euroopa 
helisalvestiste kultuurilise elujõulisuse edendamist.