P7_TA(2014)0095

Krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute solveerimine ühtse solveerimise korra ja ühtse pankade solveerimisfondi raames ***I

Euroopa Parlamendi 6. veebruaril 2014. aastal vastuvõetud muudatusettepanekud ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse ühtsed eeskirjad ja ühtne menetlus krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute solveerimiseks ühtse solveerimise korra ja ühtse pankade solveerimisfondi raames ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1093/2010 (COM(2013)0520 – C7-0223/2013 – 2013/0253(COD)) (1)

(Seadusandlik tavamenetlus: esimene lugemine)

(2017/C 093/62)

Muudatusettepanek 1

EUROOPA PARLAMENDI MUUDATUSED (*1)

komisjoni ettepanekule

(1) Asi saadeti tagasi vastutavale komisjonile uuesti käsitlemiseks vastavalt kodukorra artikli 57 lõike 2 teisele lõigule (A7-0478/2013).

(*1) Muudatused: uus või muudetud tekst on märgistatud paksus kaldkirjas, välja jäetud tekst on tähistatud sümboliga ▌.

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS,

millega kehtestatakse ühtsed eeskirjad ja ühtne menetlus krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute solveerimiseks ühtse solveerimise korra ja ühtse pankade solveerimisfondi raames ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1093/2010

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (1),

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)

ning arvestades järgmist:

(1) Pangateenuste integreeritud siseturg on äärmiselt oluline liidu majanduse elavnemise soodustamiseks. Paraku on praegune majandus- ja finantskriis näidanud, et siseturu toimimine selles valdkonnas on ohus ja et järjest suureneb finantsturgude killustatuse oht. Pankadevaheliste turgude likviidsus on kahanenud ja pankade piiriülene tegevus väheneb probleemide leviku hirmu ning usalduse puudumise tõttu teiste riikide pangandussüsteemide ja liikmesriikide suutlikkuse suhtes pankasid toetada. See tekitab tõsist muret siseturul, kus pankadel on Euroopa tegevusluba ja enamik neist tegutseb mitmes liikmesriigis.

(2) Usalduse puudumist ja turu ebastabiilsust süvendavad riikide solveerimiseeskirjade ja vastavate haldustavade vahelised erinevused ning see, et puudub ühtne liidu tasandi menetlus piiriüleste pankade solveerimise kohta otsuste tegemiseks, kuna need ei taga kindlust ja prognoositavust panga maksejõuetusse sattumise võimalike tagajärgede suhtes. Ainult riigi tasandil ja ühtlustamata õigusraamistike kohaselt tehtavad solveerimisotsused võivad põhjustada konkurentsi moonutamist ja lõppkokkuvõttes kahjustada siseturgu.

(3) Eelkõige avaldavad liikmesriikide erinevad tavad solveeritavate pankade võlausaldajate nõuete käsitlemisel ja maksejõuetuse ohus olevate pankade päästmisel mõju nende pankade puhul tunnetatavale krediidiriskile ning nende finantsilisele usaldusväärsusele ja maksevõimele. See kahjustab üldsuse usaldust pangandussektori vastu ja takistab asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse kasutamist siseturul, kuna rahastamiskulud oleksid ilma selliste erinevusteta liikmesriikide tavade vahel madalamad.

(4) Eri liikmesriikide riigisiseste solveerimiseeskirjade ja vastavate haldustavade vahelised erinevused võivad tuua pankade ja nende klientide jaoks kaasa kõrgemad laenuvõtmiskulud tingituna üksnes sellest, kus nad on asutatud, olenemata sellest, milline on nende tegelik krediidivõimelisus. Lisaks sellele on laenuintressimäärad mõnede liikmesriikide pankade klientide jaoks kõrgemad kui teiste liikmesriikide pankade klientide jaoks, olenemata sellest, milline on nende enda krediidivõimelisus.

(4a) Teatavate liikmesriikide suutmatus panna pankade solveerimise valdkonnas tööle hästitoimivad asutused on suurendanud viimastel aastatel panganduskriisi tekitatud kahju.

(4b) Liikmesriikide ametiasutustel võivad olla stiimulid päästa pangad enne solveerimise kohaldamist riigi raha abil ning seepärast on ühtse Euroopa solveerimise korra loomine väga oluline võrdsete võimaluste ja neutraalsema lähenemisviisi tagamiseks, kui tuleb otsustada, kas pank tuleks solveerida.

(5) Seni, kuni solveerimiseeskirjad, tavad ja lähenemisviisid koormuse jagamisele jäävad riigisiseseks ja solveerimise rahastamiseks vajalikke rahalisi vahendeid kaasatakse ja kulutatakse riigi tasandil, jääb siseturg killustatuks. Lisaks sellele on riigisisesed järelevalveasutused tugevalt motiveeritud minimeerima pangakriiside võimalikku mõju oma riigi majandusele, võttes vastu ühepoolseid meetmeid pangandustegevuste eraldamiseks, näiteks piirates grupisiseseid ülekandeid ja laenuandmist või kehtestades rangemad likviidsus- või kapitalinõuded nende jurisdiktsioonis tegutsevatele tütarettevõtjatele, kelle emaettevõtjad on maksejõuetusse sattumise ohus. Riigisisesed ning vaidlusi põhjustavad päritolu- ja vastuvõtvate riikidega seotud küsimused vähendavad oluliselt piiriülese solveerimisprotsessi tõhusust. See piirab pankade piiriülest tegevust ning loob seega takistusi põhivabaduste kasutamisele ja moonutab konkurentsi siseturul.

(6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv [] (4) on otsustav samm pankade solveerimise siseriiklike eeskirjade ühtlustamise suunas ning sellega on ette nähtud solveerimisasutustevaheline koostöö piiriüleste pankade maksejõuetusega tegelemiseks. Siiski ei ole direktiiviga [] ette nähtud ühtlustamine absoluutne ja otsuste tegemise menetlus ei ole tsentraliseeritud. Direktiiviga [] nähakse põhimõtteliselt ette ühised solveerimisvahendid ja -õigused, mida iga liikmesriigi siseriiklikud asutused saavad kasutada, ent nende vahendite kohaldamine ja riikliku rahastamismehhanismi kasutamine solveerimismenetluste toetuseks jäetakse teataval määral siseriiklike asutuste otsustada. Vaatamata Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1093/2010 (5) loodud Euroopa järelevalveasutusele (Euroopa Pangandusjärelevalve) antud regulatiivsetele ja vahendamisülesannetele ei ole direktiiviga [] täielikult välistatud, et liikmesriigid teevad piiriüleste gruppide solveerimise kohta eraldi ja potentsiaalselt vastukäivaid otsuseid, mis võivad suurendada solveerimise kogukulusid. Kuna direktiiviga nähakse ette riiklikud rahastamismehhanismid, ei vähendata sellega ka piisavalt pankade sõltuvust riigieelarvetest makstavast toetusest ning ei välistata täielikult seda, et liikmesriigid lähtuvad rahastamismehhanismide kasutamisel eri lähenemisviisidest.

(7) Tulemuslike ühtsete solveerimisotsuste tagamine liidus tegutsevate maksejõuetuse ohus olevate pankade, sealhulgas liidu tasandil kaasatud rahaliste vahendite kasutamise kohta, on finantsteenuste siseturu loomise lõpuleviimiseks keskse tähtsusega. Siseturul võib ühe liikmesriigi pankade maksejõuetusse sattumine kahjustada kogu liidu finantsturgude stabiilsust. Tulemuslike ja ühtsete solveerimiseeskirjade ja võrdsete solveerimise rahastamistingimuste tagamine kõigis liikmesriikides ei ole mitte ainult nende liikmesriikide huvides, kus pangad tegutsevad, vaid üldkokkuvõttes kõigi liikmesriikide huvides, kuna see on vahend, mis võimaldab säilitada konkurentsi ja parandada siseturu toimimist. Pangandussüsteemid on siseturul omavahel tihedalt seotud, pangandusgrupid on rahvusvahelised ja pankade varades on suur osakaal välismaistel varadel. Ühtse solveerimise korra puudumisel oleks ühtses järelevalvemehhanismis osalevates liikmesriikides aset leidvatel pangakriisidel suurem negatiivne süsteemne mõju ka selles mitteosalevatele liikmesriikidele. Ühtse solveerimise korra loomine suurendaks osalevate liikmesriikide pankade stabiilsust ja väldiks kriisi levikut mitteosalevatesse liikmesriikidesse ning hõlbustaks seega kogu siseturu toimimist. Nii osalevates kui ka mitteosalevates liikmesriikides asutatud krediidiasutuste ja investeerimisühingutega seotud koostöömehhanismid peaksid olema selged ja on oluline tagada, et mitteosalevaid liikmesriike ei diskrimineerita.

(7a) Usalduse ja usaldusväärsuse taastamiseks pangandussektoris viib Euroopa Keskpank (EKP) läbi kõikide tema otsese järelevalve all olevate pankade bilansi põhjaliku hindamise. Osalevate liikmesriikide nendes pankades, kes ei ole EKP otsese järelevalve all, peaksid pädevad asutused koostöös EKPga korraldama samaväärse, panga suurusele ja ärimudelile vastava bilansihindamise. Samuti aitaks see samavõrra kaasa usaldusväärsuse taastamisele ja tagaks kõikide pankade kontrollimise.

(7b) Selleks et tagada võrdsed võimalused siseturul tervikuna, tuleks liidus igasuguse pankade maksevõime taastamise ja solveerimise raames kohaldada direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] ja selle alusel vastu võetud delegeeritud õigusakte. Oma käesoleva määruse kohaste ülesannete täitmisel peaksid komisjon ja solveerimisnõukogu tegutsema kooskõlas nimetatud direktiivi ja delegeeritud õigusaktide nõuetega. See direktiiv peaks hõlmama maksevõime taastamise ja solveerimise kavandamist, varajast sekkumist, solveerimise tingimusi ja põhimõtteid ning solveerimisvahendite kasutamist ühtse solveerimise korra poolt. Käesolev määrus peab katma aspekte, mis on vajalikud tagamaks, et ühtse solveerimise korraga rakendataks kõnealust direktiivi ning et tema käsutusse antakse asjakohased nõutavad rahalised vahendid. Komisjoni ja solveerimisnõukogu suhtes tuleks kohaldada kõiki muid asjakohaseid liidu õigusakte, sh siduvaid regulatiivseid ja rakenduslikke tehnilisi standardeid, mille on koostanud Euroopa Pangandusjärelevalve ja vastu võtnud komisjon määruse (EL) nr 1093/2010 artiklite 10–15 kohaselt. Solveerimisnõukogu peaks järgima Euroopa Pangandusjärelevalve suuniseid ja soovitusi seoses direktiiviga [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] vastavalt selle määruse artiklile 16 ning vajaduse korral määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 19 lõike 3 kohase siduva vahendamise käigus tehtud Euroopa Pangandusjärelevalve otsuseid.

(8) Ühtse järelevalvemehhanismi loomise järel nõukogu määrusega (EL) nr 1024/2013 (6), mille kohaselt osalevate liikmesriikide pankade üle teeb keskset järelevalvet EKP, on tekkinud ebakõla kõnealuste pankade üle tehtava liidupoolse järelevalve ja nende pankade riikidepoolse solveerimismenetluse vahel vastavalt direktiivile pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv .

(8a) Määrus (EL) nr 1024/2013 võimaldab euroalavälisel mehhanismiga ühinenud liikmesriigil lõpetada tihe koostöö ühtse järelevalvemehhanismiga. Seepärast võib tekkida olukord, kus liikmesriik otsustab ühtsest järelevalvemehhanismist lahkuda, kuid tema territooriumil asub krediidiasutus või investeerimisühing, mida toetatakse ühtse solveerimise korra solveerimisrahastust. Käesoleva määruse läbivaatamisel võib näha ette sätted sellise olukorra lahendamiseks.

(9) Kui ühtsest järelevalvemehhanismist välja jäävate liikmesriikide pankade suhtes rakendatakse riigi tasandi järelevalve-, solveerimis- ja kaitsemehhanisme, mis on kooskõlla viidud, siis ühtses järelevalvemehhanismis osalevate liikmesriikide pankade suhtes rakendatakse liidu tasandi järelevalvekorda ning riigi tasandi solveerimiskorda ja kaitsemehhanisme. Selline ebakõla toob ühtses järelevalvemehhanismis osalevate liikmesriikide pankade jaoks kaasa ebasoodsa konkurentsiolukorra võrreldes teiste liikmesriikide pankadega. Kuna järelevalve ja solveerimine toimuvad ühtse järelevalvemehhanismi raames erinevatel tasanditel, siis ei ole ühtses järelevalvemehhanismis osalevate liikmesriikide pankade puhul sekkumine ja solveerimine sama kiire, järjepidev ja tõhus kui ühtsest järelevalvemehhanismist välja jäävate liikmesriikide pankade puhul. Sellel on ebasoodsad tagajärjed nende pankade rahastamiskuludele ja see põhjustab ebasoodsa konkurentsiolukorra, millel on kahjulik mõju liikmesriikidele, kus need pangad tegutsevad, ja siseturu toimimisele tervikuna. Seepärast on võrdsete tegutsemistingimuste tagamiseks hädavajalik rakendada tsentraliseeritud solveerimise korra kõigi pankade puhul, mis tegutsevad ühtses järelevalvemehhanismis osalevates liikmesriikides.

(10) Riigi ja liidu tasandi vaheline solveerimisülesannete jaotus tuleks viia kooskõlla nende tasandite vahelise järelevalveülesannete jaotusega. Seni kuni järelevalve jääb asjaomase liikmesriigi tasandile, peaks see liikmesriik vastutama ka panga maksejõuetuse rahaliste tagajärgede eest. Seetõttu peaks ühtne solveerimise kord laienema vaid pankadele ja finantseerimisasutustele, mis on asutatud ühtses järelevalvemehhanismis osalevates liikmesriikides ja mille suhtes teostab ühtse järelevalvemehhanismi raames järelevalvet EKP. Ühtset solveerimise korra ei tohiks kohaldada ühtses järelevalvemehhanismis mitteosalevates liikmesriikides asutatud pankade suhtes. Kui ühtset solveerimise korra kohaldataks selliste liikmesriikide suhtes, tekitaks see neile valesid stiimuleid. Eelkõige võivad nende liikmesriikide järelevalveasutused muutuda leebemaks oma jurisdiktsioonis tegutsevate pankade suhtes, sest neil ei tuleks kanda nende maksejõuetuse kogu finantsriski. Seetõttu tuleks ühtse järelevalvemehhanismiga analoogia tagamiseks kohaldada ühtset solveerimise korra ühtses järelevalvemehhanismis osalevate liikmesriikide suhtes. Ühtse järelevalvemehhanismiga ühinemisel peaks sellega ühinevate liikmesriikide suhtes muutuma automaatselt kohaldatavaks ka ühtne solveerimise kord. Võib oodata, et lõpuks laieneb ühtne solveerimise kord kogu siseturule.

(11) Ühtne pankade solveerimisfond (edaspidi „fond“) on hädavajalik element, ilma milleta ei saaks ühtne solveerimise kord korralikult toimida. Erinevad riigisisesed rahastamissüsteemid moonutaksid pankade ühtsete solveerimiseeskirjade kohaldamist siseturul. Kui solveerimist rahastataks endiselt riigi tasandil, jääksid riikide ja pangandussektori vahelised seosed alles ja investorid lähtuksid laenamistingimuste kehtestamisel endiselt pigem sellest, kus pangad asuvad, mitte sellest, milline on nende krediidivõimelisus. Ühtlasi oleks finantsturud ka edaspidi suurel määral killustunud. Fond peaks aitama tagada ühtsed haldustavad solveerimise rahastamisel ning vältida takistuste tekkimist põhivabaduste kasutamisel või konkurentsi moonutamist siseturul riikide erinevate tavade tõttu. Fondi peaksid rahastama pangad ise ning selle vahendid peaks koondama liidu tasandil, nii et solveerimisvahendeid saaks liikmesriikide vahel asjakohaselt jaotada, mis suurendaks finantsstabiilsust ja nõrgendaks seost individuaalsete liikmesriikide puhul tunnetatava finantsseisundi ning neis liikmesriikides tegutsevate pankade ja ettevõtjate rahastamiskulude vahel. Selle seose kaotamiseks tuleks ühtse solveerimise korra raames keelata sellised otsused, mis mõjutavad otseselt liikmesriikide eelarvelisi kohustusi.

(12) Seetõttu on vaja vastu võtta meetmed ühtse solveerimise korra loomiseks kõigi ühtses järelevalvemehhanismis osalevate liikmesriikide jaoks, et hõlbustada siseturu nõuetekohast ja stabiilset toimimist.

(13) Direktiivis [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] sätestatud pankade solveerimiseeskirjade tsentraliseeritud kohaldamise liidu ühtse solveerimisasutuse poolt saab osalevates liikmesriikides tagada vaid juhul, kui ühtse solveerimise korra loomist ja toimimist reguleerivad eeskirjad on liikmesriikides vahetult kohaldatavad, sest see väldiks liikmesriikide erinevaid tõlgendusi. Solveerimisvahendite ühtse kohaldamise tagamiseks peaks solveerimisnõukogu koos komisjoniga võtma vastu solveerimisjuhendi, milles antakse direktiivis [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] sätestatud solveerimisvahendite kasutamiseks selged ja üksikasjalikud juhised. See peaks tooma kasu siseturule tervikuna, sest see aitab kaasa õiglase konkurentsi tagamisele ja põhivabaduste kasutamisel tekkida võivate takistuste vältimisele mitte ainult osalevates liikmesriikides, vaid ka siseturul tervikuna.

(14) Võttes eeskujuks määruse (EL) nr 1024/2013 reguleerimisala, peaks ühtne solveerimise kord hõlmama kõiki osalevates liikmesriikides asutatud krediidiasutusi. Samas peaks ühtse solveerimise korra raames olema võimalik solveerida osalevate liikmesriigi mis tahes krediidiasutust otse, et vältida siseturu sisest asümmeetriat maksejõuetuse ohus olevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning võlausaldajate nõuete käsitlemisel solveerimismenetluse käigus. Niivõrd, kui emaettevõtjad, investeerimisühingud ja finantseerimisasutused kuuluvad EKP teostatava konsolideeritud järelevalve alla, tuleks ka nemad kaasata ühtse solveerimise korra reguleerimisalasse. Kuigi EKP ei tee nende krediidiasutuste ja investeerimisühingute üle järelevalvet üksi, on ta ainus järelevalveasutus, kellel on üldine ülevaade riskist, millele grupp ja kaudselt selle üksikliikmed on avatud. EKP teostatava konsolideeritud järelevalve alla kuuluvate üksuste ühtse solveerimise korra reguleerimisalast välja jätmine teeks võimatuks pangandusgruppide solveerimise kavandamise ja grupi solveerimisstrateegia vastuvõtmise ning muudaks mis tahes solveerimisotsused märksa vähem tõhusaks.

(15) Ühtse solveerimise korra raames tuleks otsuseid teha kõige asjakohasemal tasandil. Solveerimisnõukogule ja eelkõige selle täitevistungile tuleks anda õigused valmistada ette ja võtta vastu kõik solveerimismenetlusega seotud otsused suurimas võimalikus ulatuses, austades samas komisjoni rolli, nagu see on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingus, eelkõige selle artiklites 114 ja 107.

(15a) Komisjon peaks oma käesoleva määruse kohaseid ülesandeid täitma lahus muudest ülesannetest ja järgima seejuures rangelt käesoleva määruse ja direktiivis [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] sätestatud eesmärke ja põhimõtteid. Ülesannete lahusus tuleks tagada korraldusliku eraldamise kaudu.

(16) EKP kui ühtse järelevalvemehhanismi raames tegutsev järelevalveasutus saab kõige paremini hinnata, kas krediidiasutus on maksejõuetuse ohus või võib tõenäoliselt jääda maksejõuetuks ning kas on põhjendatult alust oodata, et mõni alternatiivne erasektoripoolne või järelevalvemeede hoiaks ära selle maksejõuetuse mõistliku aja jooksul. Solveerimisnõukogu peaks oma täitevistungil EKP-lt teate saamisel ja solveerimistingimusi hinnates esitama komisjonile otsuse eelnõu krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes solveerimise algatamise kohta. See otsuse eelnõu peaks sisaldama soovitust selge ja üksikasjaliku solveerimisvahendite raamistiku kohta ning vajaduse korral ka fondi kasutamise raamistiku kohta . Selles raamistikus peaks solveerimisnõukogu tegema oma täitevistungil otsuse solveerimisskeemi kohta ja andma riiklikele solveerimisasutustele korraldused solveerimisvahendite ja -õiguste kohta, mida tuleb riigi tasandil rakendada. Ilma et sellega piirataks solveerimisnõukogu otsuse tegemise protsessi tulemuslikkust, peaksid solveerimisnõukogu liikmed otsuste tegemisel püüdma saavutada konsensuse.

(17) Solveerimisnõukogul peaks olema õigus teha otsuseid eelkõige seoses solveerimise kavandamise, solveeritavuse hindamise, solveeritavuse ees seisvate takistuste kõrvaldamise ja solveerimismeetmete ettevalmistamisega. Riiklikud solveerimisasutused peaksid abistama solveerimisnõukogu solveerimise kavandamisel ja solveerimisotsuste ettevalmistamisel. Kuna solveerimisõiguste kasutamine hõlmab siseriikliku õiguse kohaldamist, peaksid riiklikud solveerimisasutused vastutama ka solveerimisotsuste rakendamise eest.

(18) Siseturu ladusaks toimimiseks on oluline, et kõigi solveerimismeetmete suhtes kohaldataks samu eeskirju olenemata sellest, kas need võetakse riiklike solveerimisasutuste poolt direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] alusel või ühtse solveerimise korra raames. Komisjon hindab neid meetmeid ELi toimimise lepingu artikli 107 kohaselt. Kui solveerimise rahastamismehhanismi kasutamine ei hõlma ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt riigiabi, peaks komisjon siseturul võrdsete tegutsemistingimuste tagamiseks hindama neid meetmeid analoogia põhjal ELi toimimise lepingu artikliga 107. Kui ELi toimimise lepingu artikli 108 kohane teavitamine ei ole vajalik, kuna solveerimisnõukogu poolt tema täitevistungil ette nähtud kavandatav fondi kasutamine ei hõlma ELi toimimise lepingu artikli 107 kohast riigiabi, peaks komisjon selleks, et tagada siseturu terviklikkus osalevate ja mitteosalevate liikmesriikide vahel, kohaldama fondi kavandatava kasutamise hindamisel asjaomaseid ELi toimimise lepingu artikli 107 kohaseid riigiabi eeskirju analoogia põhjal. Solveerimisnõukogu ei tohiks teha solveerimisskeemi kohta otsust enne, kui komisjon on analoogia põhjal riigiabi eeskirjadega taganud, et fondi kasutamisel järgitakse samu eeskirju kui riiklike rahastamismehhanismide kaudu toimuvate sekkumiste puhul.

(19) Solveerimisel kiire ja tulemusliku otsuste tegemise protsessi tagamiseks peaks solveerimisnõukogu olema eriotstarbeline liidu amet, millel on tema ülesannetele vastav spetsiifiline struktuur, mis erineb teiste liidu ametite puhul järgitavast mudelist. Selle koosseis peaks tagama kõigi solveerimismenetlustes esinevate erinevate huvide arvessevõtmise. Solveerimisnõukogu peaks tegutsema täitevistungite ja täiskogu kaudu. Täitevistungil peaks tema koosseisu kuuluma tegevdirektor, tegevdirektori asetäitja ning komisjoni ja EKP nimetatud liikmed, kes peaksid tegutsema sõltumatult ja objektiivselt liidu kui terviku huvides . Solveerimisnõukogu ülesandeid arvestades lähtutakse tegevdirektori ja tegevdirektori asetäitja ametisse nimetamisel nende saavutustest, oskustest, pangandus- ja finantsalastest teadmistest ning finantsjärelevalve ja -regulatsiooni valdkonna jaoks olulistest kogemustest . Tegevdirektor ja asedirektor tuleks valida avaliku valikumenetluse teel, hoides Euroopa Parlamenti ja nõukogu menetlusega asjakohaselt kursis. Valikumenetluse puhul tuleks järgida soolise tasakaalu põhimõtet. Komisjon peaks Euroopa Parlamendi pädevale komisjonile esitama tegevdirektori ja tegevdirektori asetäitja ametikoha kandidaatide nimekirja. Komisjon peaks esitama tegevdirektori ja tegevdirektori asetäitja ametisse määramise ettepaneku Euroopa Parlamendile heakskiitmiseks. Kui Euroopa Parlament on ettepaneku heaks kiitnud, peaks nõukogu võtma tegevdirektori ja tegevdirektori asetäitja ametisse määramise kohta vastu rakendusotsuse. Ühesainsas osalevas liikmesriigis asutatud panga või grupi solveerimise kohta otsuse tegemisel peaks solveerimisnõukogu täitevistungile kutsuma ja selle otsuste tegemise protsessi kaasama ka asjaomase liikmesriigi määratud liikme, kes esindab tema riiklikku solveerimisasutust. Piiriülese grupi kohta otsuse tegemisel peaks solveerimisnõukogu täitevistungile kutsuma ja selle otsuste tegemise protsessi kaasama ka kõigi asjaomaste päritolu- ja vastuvõtvate liikmesriikide määratud liikmed, kes esindavad asjaomaseid riiklikke solveerimisasutusi. Siiski peaks päritoluliikmesriikide asutustel ja vastuvõtvate liikmesriikide asutustel olema otsusele tasakaalustav mõju, mistõttu vastuvõtvate liikmesriikide asutustel peaks olema ühiselt üksainus hääl. Otsuste tegemisel tuleks nõuetekohaselt arvestada konsolideeritud järelevalve alla kuuluva tütarettevõtja, filiaali või üksuse suhtelist suurust ja olulisust eri liikmesriikide majanduses ja grupis tervikuna.

(19a) Et solveerimisnõukogu täitevistungitel otsuste tegemises osalevad inimesed vahetuvad sõltuvalt liikmesriigist (-riikidest), kus asjaomane krediidiasutus või investeerimisühing või grupp tegutseb, peaksid alalised osalised – tegevdirektor, tegevdirektori asetäitja ning komisjoni ja EKP nimetatud liikmed – tagama, et kõik otsused, mis solveerimisnõukogu täitevistungite eri koosseisudes tehakse, oleksid sidusad, asjakohased ja proportsionaalsed.

(19b) Euroopa Pangandusjärelevalve peaks osalema solveerimisnõukogu istungitel vaatlejana. Solveerimisnõukogu istungitele võib vajaduse korral kutsuda ka muid vaatlejaid, näiteks Euroopa stabiilsusmehhanismi esindaja. Vaatlejate suhtes tuleks kohaldada samu ametisaladuse hoidmise nõudeid, mida kohaldatakse solveerimisnõukogu liikmetele ja töötajatele ning osalevate liikmesriikidega solveerimisülesannete täitmiseks vahetatud töötajatele või kõnealuste liikmesriikide lähetatud töötajatele.

(19c) Solveerimisnõukogu peaks looma sisemised solveerimismeeskonnad, mis koosnevad tema enda töötajatest ja osalevate liikmesriikide riiklike solveerimisasutuste töötajatest ja mida juhivad solveerimisnõukogu juhtivate töötajate poolt ametisse määratud koordinaatorid, keda võidakse kutsuda osalema vaatlejatena solveerimisnõukogu täitevistungitele, kuid kellele ei anta hääleõigust.

(19d) Aluslepingutes, eelkõige Euroopa Liidu lepingu artikli 13 lõikes 2, on sätestatud liidu institutsioonide vahelise lojaalse koostöö põhimõte.

(20) Pidades silmas solveerimisnõukogu ja komisjoni käesoleva määruse kohaseid ülesandeid ja solveerimise eesmärke, mis hõlmavad avaliku sektori vahendite kaitset, tuleks ühtse solveerimise korra tegevust rahastada osalevates liikmesriikides tegutsevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute osamaksudest. Mingil juhul ei tohiks nende kulude ja kohustuste rahastamise kohustust panna liikmesriikide või liidu eelarvele.

(21) Komisjon ja vajaduse korral solveerimisnõukogu peaksid asendama direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] kohaselt määratud riiklikke solveerimisasutusi kõigis solveerimist käsitlevate otsuste tegemise protsessiga seonduvates aspektides. Direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] kohaselt määratud riiklikud solveerimisasutused peaksid jätkama solveerimisnõukogu vastu võetud solveerimisskeemide rakendamisega seotud tegevust. Läbipaistvuse ja demokraatliku kontrolli tagamiseks ning liidu institutsioonide õiguste kaitsmiseks peaks solveerimisnõukogu olema kohustatud andma Euroopa Parlamendile ja nõukogule aru käesoleva ettepaneku alusel tehtud mis tahes otsustest. Samuti peaksid liikmesriikide parlamentidel olema läbipaistvuse ja demokraatliku kontrolli tagamise eesmärgil teatavad õigused solveerimisnõukogu tegevuse kohta teabe saamiseks ja sellega dialoogi astumiseks.

(21a) Kõik asjaomased ametiasutused peaksid määruse kohaldamisel arvestama proportsionaalsuse põhimõtet. Proportsionaalsuse põhimõte kätkeb eelkõige sellise mõju hindamist, mida krediidiasutuse või investeerimisühingu maksejõuetus võiks avaldada tulenevalt tema äritegevuse olemusest, aktsionäride struktuurist, õiguslikust vormist, riskiprofiilist, suurusest ja õiguslikust staatusest, näiteks kas tema suhtes kehtib määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 10 sätestatud erand, tema seotusest teiste krediidiasutuste või investeerimisühingutega või finantssüsteemiga üldiselt, tema tegevuse ulatusest ja keerukusest ning määruse (EL) nr 575/2013 artikli 113 lõike 7 nõuetele vastavasse krediidiasutuste ja investeerimisühingute kaitseskeemi või sama määruse artikli 113 lõikes 6 osutatud muusse ühisesse vastastikuse solidaarsuse süsteemi kuulumisest, ja sellest, kas ta tegeleb direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punktis 2 osutatud investeerimisteenuste ja -tegevusega.

(21b) Osalevate liikmesriikide parlamentide taotluse korral peab nende riikide parlamentide asjaomastel komisjonidel olema võimalik korraldada riikliku pädeva asutuse juuresolekul solveerimisnõukogu esindajaga kuulamine.

(22) Kui direktiiviga [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] on riiklikele solveerimisasutustele ette nähtud võimalus kohaldada lihtsustatud kohustusi või teha erandeid seoses solveerimiskavade koostamise nõudega, siis tuleks ette näha menetlus, mille kohaselt solveerimisnõukogu saaks anda loa selliste lihtsustatud kohustuste kohaldamiseks.

(23) Selleks, et tagada ühesuguse lähenemisviisi kasutamine krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning gruppide puhul, peaks solveerimisnõukogul olema õigus koostada neile solveerimiskavasid , tehes seda koostöös riiklike solveerimisasutustega, kellelt solveerimisnõukogu võib paluda solveerimiskavade koostamisega seotud ülesannete täitmist . Solveerimisnõukogu peaks hindama krediidiasutuste ja investeerimisühingute ning gruppide solveeritavust ning võtma meetmeid, mille eesmärk on võimalike solveeritavuse ees seisvate takistuste kõrvaldamine. Solveerimisnõukogu peaks nõudma riiklikelt solveerimisasutustelt, et nad kohaldaksid asjakohaseid meetmeid solveeritavuse ees seisvate takistuste kõrvaldamiseks, et tagada järjepidevus ning asjaomaste krediidiasutuste ja investeerimisühingute solveeritavus. Solveerimiskavades sisalduva teabe asutusepõhisuse ja konfidentsiaalsuse tõttu peaks solveerimiskavade koostamist, hindamist, heakskiitmist ning asjakohaste meetmete rakendamist käsitlevad otsused vastu võtma solveerimisnõukogu oma täitevistungitel.

(24) Solveerimise kavandamine on tõhusa solveerimise oluline osa. Solveerimisnõukogul peaks seega olema õigus nõuda muudatuste tegemist krediidiasutuste ja investeerimisühingute või gruppide struktuuris ja organisatsioonis, et kõrvaldada praktilised takistused solveerimisvahendite kohaldamiselt ning tagada asjaomaste üksuste solveeritavus. Kõigi krediidiasutuste ja investeerimisühingute võimaliku süsteemsuse tõttu on finantsstabiilsuse säilitamise seisukohast oluline, et ametiasutustel oleks võimalik solveerida mis tahes krediidiasutus või investeerimisühing. Selleks et järgida põhiõiguste harta artiklis 16 sätestatud ettevõtlusvabaduse õigust, peaks solveerimisnõukogu kaalutlusõigus piirduma üksnes sellega, mis on vajalik krediidiasutuse või investeerimisühingu struktuuri või tegevuse lihtsustamiseks ainuüksi selleks, et parandada tema solveeritavust. Lisaks peaksid kõik sel eesmärgil kehtestatavad meetmed olema kooskõlas liidu õigusega. Meetmed ei tohiks olla ei otse ega kaudselt kodakondsuse alusel diskrimineerivad ning need peaksid olema põhjendatud argumendiga, et neid rakendatakse lähtuvalt finantsstabiilsusega seotud avalikust huvist. Selle kindlaks tegemiseks, kas meede võeti avalikes huvides, peaks solveerimisnõukogul, kes tegutseb avalikes huvides, olema võimalik saavutada solveerimise eesmärgid ilma, et teda takistataks solveerimisvahendite kohaldamisel või talle antud õiguste teostamisel. Samuti ei tohiks meede ületada eesmärkide saavutamiseks minimaalselt vajalikku.

(24a) Solveerimiskavades tuleks võtta arvesse mõju töötajatele ning neisse tuleks direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] kohaselt kaasata töötajate või nende esindajate teavitamise ja nendega konsulteerimise menetlused kogu solveerimismenetluse käigus. Vajaduse korral tuleks selles järgida sõlmitud kollektiivlepinguid või muid sotsiaalpartnerite tehtud kokkuleppeid. Solveerimiskavadega seotud teave, sh nende ajakohastamine, tuleks direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] kohaselt vastavalt edastada töötajatele või nende esindajatele.

(25) Ühtne solveerimise kord peaks rajanema direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] ja ühtse järelevalvemehhanismi raamistikul . Seetõttu peaks solveerimisnõukogul olema õigus sekkuda varajases etapis, kui krediidiasutuse või investeerimisühingu finantsseisund või maksevõime halveneb. Teave, mida solveerimisnõukogu saab selles etapis ▌EKP-lt, on väga oluline otsuse tegemiseks meetmete kohta, mida ta võib võtta, et valmistuda asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu solveerimiseks.

(26) Selle tagamiseks, et solveerimismeetmeid oleks vajaduse korral võimalik võtta kiiresti, peaks solveerimisnõukogu koostöös asjaomase pädeva asutuse või EKPga tähelepanelikult jälgima asjaomaste krediidiasutuste ja investeerimisühingute olukorda ja seda, kuidas nad täidavad nende suhtes võetud võimalikku varajase sekkumise meedet.

(27) Selleks, et finantsturgusid ja majandust minimaalselt häirida, tuleks solveerimismenetlus lõpule viia lühikese ajaga. Hoiustajate juurdepääs vähemalt tagatud hoiustele peaks olema tagatud võimalikult kiiresti, kuid igal juhul enne, kui hoiustajad saaksid direktiivi [hoiuste tagamise skeemide direktiiv] kohaselt juurdepääsu tagatud hoiustele tavalise maksejõuetusmenetluse raames. Komisjonil peaks kogu solveerimismenetluse kestel olema juurdepääs mis tahes teabele, mida ta peab vajalikuks, et teha solveerimismenetluses informeeritud otsus. Kui komisjon otsustab võtta vastu solveerimisnõukogu otsuse eelnõu krediidiasutuse või investeerimisühingu solveerimise algatamise kohta , peaks solveerimisnõukogu võtma kohe vastu solveerimisskeemi, milles nähakse ette kohaldatavate solveerimisvahendite ja -õiguste üksikasjad ning võimalike rahastamismehhanismide kasutamine.

(28) Maksejõuetuse ohus oleva krediidiasutuse või investeerimisühingu likvideerimine vastavalt tavalisele maksejõuetusmenetlusele võib ohustada finantsstabiilsust, põhjustada katkestusi oluliste teenuste osutamises ning vähendada hoiustajate kaitset. Sellisel juhul on solveerimisvahendite kasutamiseks olemas avalik huvi. Solveerimise eesmärgid peaksid seepärast olema oluliste finantsteenuste jätkamise tagamine, finantssüsteemi stabiilsuse säilitamine, moraaliriski vähendamine, minimeerides sõltuvust maksejõuetuse ohus olevatele krediidiasutustele või investeerimisühingutele antavast riiklikust finantstoetusest, ning hoiustajate kaitse.

(29) Siiski tuleks alati kaaluda maksejõuetu krediidiasutuse või investeerimisühingu likvideerimist vastavalt tavalisele maksejõuetusmenetlusele, enne kui võib võtta vastu otsuse tema säilitamise kohta tegevust jätkava ettevõttena. Maksejõuetut krediidiasutust või investeerimisühingut tuleks säilitada tegevust jätkava ettevõttena finantsstabiilsuse eesmärgil ja kasutades võimalikult suurel määral erasektori vahendeid. Seda oleks võimalik saavutada krediidiasutuse või investeerimisühingu müügi teel erasektori ostjale või ühinemise teel erasektori ostjaga, kohustuste allahindamise teel või võlgade konverteerimise teel omakapitaliks rekapitaliseerimise eesmärgil.

(30) Solveerimisõiguste kasutamisel peaksid komisjon ja solveerimisnõukogu tagama, et aktsionärid ja võlausaldajad kannavad asjakohase osa kahjumist, juhid vahetatakse välja või lisatakse täiendavaid juhte , krediidiasutuse või investeerimisühingu solveerimise kulud minimeeritakse ning maksejõuetu krediidiasutuse või investeerimisühingu kõiki samasse klassi kuuluvaid võlausaldajate nõudeid käsitletakse ühtmoodi vastavalt käesolevale määrusele ja direktiivile [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] .

(31) Aktsionäride ja võlausaldajate õiguste kitsendused peaksid olema kooskõlas põhiõiguste harta artikliga 52. Seepärast tuleks solveerimisvahendeid rakendada ainult nende krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes, mis on maksejõuetuse ohus või tõenäoliselt jäävad maksejõuetuks, ning ainult sel juhul, kui see on vajalik finantsstabiilsuse eesmärgil, lähtuvalt üldistest huvidest. Eelkõige tuleks solveerimisvahendeid kohaldada, kui asutust ei ole võimalik likvideerida vastavalt tavalisele maksejõuetusmenetlusele, kuna see destabiliseeriks finantssüsteemi ning on vaja võtta meetmeid, et tagada süsteemselt tähtsate funktsioonide kiire ülevõtmine ja jätkuv toimimine, ning kui puudub põhjendatud lootus, et ükski alternatiivne erasektoripoolne lahendus, sealhulgas kapitali suurendamine olemasolevate aktsionäride või kolmanda isiku poolt oleks piisav, et taastada asutuse täielik elujõulisus.

(32) Sekkumine omandiõigustesse ei tohiks olla ebaproportsionaalne. Seetõttu ei peaks mõjutatud aktsionärid ja võlausaldajad kandma suuremat kahju, kui nad oleksid kandnud juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing oleks likvideeritud samal ajal, kui tehti otsus solveerimismeetmete võtmise kohta. Solveeritava krediidiasutuse või investeerimisühingu varade osalise ülekandmise korral erasektori ostjale või sildasutusele tuleks järelejäänud osa solveeritavast krediidiasutusest või investeerimisühingust likvideerida tavalise maksejõuetusmenetluse alusel. Krediidiasutuse või investeerimisühingu olemasolevate aktsionäride ja võlausaldajate kaitsmiseks likvideerimismenetluse käigus peaks neil olema õigus saada oma nõuete eest tasutud maksega, mis on vähemalt sama suur kui see, mille nad oleksid hinnanguliselt saanud juhul, kui kogu krediidiasutus või investeerimisühing oleks likvideeritud tavalise maksejõuetusmenetluse alusel.

(33) Aktsionäride õiguste kaitseks ja selle tagamiseks, et võlausaldajad ei saa oma nõuete eest vähem, kui nad oleksid saanud tavalises maksejõuetusmenetluses, tuleks sätestada selged kohustused seoses krediidiasutuse või investeerimisühingu varade ja kohustuste hindamisega ning tuleks anda piisavalt aega selle nõuetekohaseks hindamiseks, kuidas neid nõudeid oleks käsitletud, kui krediidiasutus või investeerimisühing oleks likvideeritud tavalise maksejõuetusmenetluse alusel. Sellist hindamist peaks olema võimalik alustada juba sekkumise varases etapis. Enne mis tahes solveerimismeetmete võtmist tuleks anda hinnang krediidiasutuse või investeerimisühingu varade ja kohustuste väärtusele ning sellele, kuidas oleks aktsionäre ja võlausaldajaid koheldud tavalise maksejõuetusmenetluse korral.

(34) On tähtis, et krediidiasutuse või investeerimisühingu maksejõuetuse korral kajastataks sellest tulenevad kahjud. Maksejõuetuse ohus olevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute varade ja kohustuste hindamise juhtpõhimõtted on sätestatud direktiivis [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] . Kiireloomulistel juhtudel peaks soleerimisnõukogul olema võimalik anda maksejõuetuse ohus oleva krediidiasutuse või investeerimisühingu varadele ja kohustustele kiire esialgne hinnang, mis peaks kehtima kuni sõltumatu hindamise teostamiseni.

(35) Solveerimisprotsessi objektiivsuse ja kindluse tagamiseks on vaja sätestada see, millises järjekorras tuleks solveeritava krediidiasutuse või investeerimisühingu vastu olevaid võlausaldajate tagamata nõudeid alla hinnata või konverteerida. Selleks et piirata ohtu, et võlausaldajad kannavad suuremat kahju, kui nad oleksid kandnud juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing oleks likvideeritud tavalise maksejõuetusmenetluse alusel, peaks sätestatav järjekord olema kohaldatav nii tavalise maksejõuetusmenetluse kui ka solveerimise käigus toimuva allahindamis- või konverteerimisprotsessi korral. See lihtsustaks ka võla hinnastamist.

(35a) Eesmärki ühtlustada liidu kogu maksejõuetust käsitlev õigus, mis oleks tõelise siseturu väljakujundamisel suur edasiminek, ei ole veel saavutatud. Maksejõuetuse korral võlausaldajate poolt esitatavate nõuete rahuldamisjärgud, mis hõlmab ka hoiustajate eelisseisundit, on nii ühtses järelevalvemehhanismis osalevates liikmesriikides asuvate üksuste kui ka muudes liikmesriikides asuvate üksuste puhul direktiiviga [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] kehtestatud ühtlustamise tulemusel siiski ühesugune. Tänu ühtlustamisele on õigusnormide erinevuste ärakasutamise oluline allikas kõrvaldatud. Sellele vaatamata tuleks liidu maksejõuetusmenetlus järk-järgult kasutusele võtta.

(36) Komisjon peaks solveerimisnõukogu koostatud otsuse eelnõu alusel asjaomaste üksuste solveerimiskavade põhjal ette nägema võetavate solveerimismeetmete raamistiku olenevalt juhtumi asjaoludest ning tal peaks olema võimalik määrata kasutamiseks kõik vajalikud solveerimisvahendid. Selles selges ja täpses raamistikus peaks solveerimisnõukogu tegema otsuse üksikasjaliku solveerimisskeemi kohta. Asjaomased solveerimisvahendid peaksid hõlmama ettevõtte müügi vahendit, sildasutuse vahendit, kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendit ning varade eraldamise vahendit, mis on samuti ette nähtud direktiiviga [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ]. Raamistik peaks võimaldama hinnata, kas kapitaliinstrumentide allahindamise või konverteerimise tingimused on täidetud.

(37) Kooskõlas direktiiviga [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] peaks ettevõtte müügi vahend võimaldama krediidiasutuse või investeerimisühingu või tema äritegevuse osade müüki ühele või mitmele ostjale ilma aktsionäride nõusolekuta.

(38) Kooskõlas direktiiviga [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] peaks varade eraldamise vahend võimaldama ametiasutustel kanda ebapiisava tootlusega või langenud väärtusega varad eraldi vahendisse. Seda vahendit tohiks kasutada ainult koos teiste vahenditega, et vältida maksejõuetuse ohus oleva krediidiasutuse või investeerimisühingu ebaõiglast konkurentsieelist.

(39) Tulemuslik solveerimiskord peaks minimeerima maksejõuetuse ohus oleva krediidiasutuse või investeerimisühingu solveerimiskulusid maksumaksjate jaoks. Samuti peaks see tagama, et ka suuri ja süsteemselt olulisi krediidiasutusi ja investeerimisühinguid saaks solveerida finantsstabiilsust ohtu seadmata. Kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendiga saavutatakse see eesmärk tagades, et üksuse aktsionärid ja võlausaldajad kannavad asjakohaseid kahjusid ning asjakohast osa neist kuludest. Sellest eesmärgist lähtuvalt tuleks solveerimisraamistikku kaasata võlgade õiguspärase allahindamise õigused, mida saaks kasutada täiendava valikuna koos teiste solveerimisvahenditega kooskõlas finantsstabiilsuse nõukogu soovitusega.

(40) Selleks et tagada piisav paindlikkus võlausaldajate kanda jääva kahju määramisel mitmesugustes eri olukordades, on direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] kohaselt asjakohane, et kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendit saaks kasutada nii juhul, kui eesmärk on solveerida maksejõuetuse ohus olev krediidiasutus või investeerimisühing nii, et see jätkab tegevust, kui on tõenäoline, et tema elujõulisus on võimalik taastada, kui ka juhul, kui süsteemselt olulised teenused kantakse üle sildasutusse ning ülejäänud osa krediidiasutusest või investeerimisühingust lõpetab tegevuse ja likvideeritakse.

(41) Kui kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendit rakendatakse eesmärgiga taastada maksejõuetuse ohus krediidiasutuse või investeerimisühingu kapital, et tal oleks võimalik tegevust jätkata, peaks direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] kohaselt solveerimisega kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise abil alati kaasnema juhtkonna väljavahetamine ning seejärel krediidiasutuse või investeerimisühingu ja selle tegevuse restruktureerimine viisil, mis kõrvaldaks tema maksejõuetuse põhjused. Selline restruktureerimine tuleks läbi viia ettevõtte saneerimiskava elluviimise kaudu.

(42) Kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendit ei ole direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] kohaselt asjakohane kohaldada nõuete suhtes niivõrd, kui need on tagatud, tagatisega kaetud või muul moel garanteeritud. Selle tagamiseks, et kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahend oleks tõhus ja saavutaks oma eesmärgid, peaks siiski olema võimalik seda kohaldada maksejõuetuse ohus oleva krediidiasutuse või investeerimisühingu võimalikult paljudele erinevatele tagamata kohustustele. Sellest hoolimata on asjakohane välistada teatud liiki tagamata kohustused selliste kohustuste hulgast, mille suhtes saaks kohaldada kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendit. Avaliku poliitika ja tulemusliku solveerimise huvides ei tohiks kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendit kohaldada hoiuste suhtes, mis on kaitstud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 94/19/EÜ (7) kohaselt, maksejõuetuse ohus oleva krediidiasutuse või investeerimisühingu töötajate vastu olevate kohustuste suhtes ega äriliste nõuete suhtes, mis on seotud krediidiasutuse või investeerimisühingu igapäevaseks toimimiseks vajalike kaupade ja teenustega.

(43) Selliste hoiustajate suhtes, kelle hoiused on tagatud hoiuste tagamise skeemiga, ei tohiks direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] kohaselt kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendit rakendada. ▌Kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise õiguse rakendamisega tagataks hoiustajatele jätkuvalt juurdepääs oma hoiustele ▌.

(44) Selleks et rakendada koormuse jagamist aktsionäride ja madalamat nõudeõiguse järku omavate võlausaldajate vahel, nagu on ette nähtud riigiabi eeskirjadega, peaks alates käesoleva määruse ja direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] jõustumisest olema ühtse solveerimise korra raames võimalik analoogselt kohaldada kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendit.

(45) Selleks et vältida olukorda, kus krediidiasutused ja investeerimisühingud struktureerivad oma kohustused viisil, mis vähendab kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendi tõhusust, peaks solveerimisnõukogul olema võimalik ette näha, et krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peab kogu aeg olema solveerimiskavades ette nähtud teatav kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendi alla kuuluvate omavahendite, allutatud võla ja kõrgema nõudeõiguse järguga kohustuste kogusumma, mida väljendatakse protsendimäärana krediidiasutuse ja investeerimisühingu kohustuste kogusummast ning mis ei kvalifitseeru omavahenditena Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 575/2013 (8) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/36/EL (9) kohaldamisel.

(46) Parim solveerimismeetod tuleks valida sõltuvalt juhtumi asjaoludest ja selleks peaksid olema kättesaadavad kõik direktiiviga [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] ette nähtud ja selle direktiivi kohaselt kohaldatavad solveerimisvahendid.

(47) Direktiiviga [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] on riiklikele solveerimisasutustele antud kapitaliinstrumentide allahindamise ja konverteerimise õigus, kuna kapitaliinstrumentide allahindamise ja konverteerimise tingimused võivad langeda kokku solveerimistingimustega ning sel juhul tuleb hinnata, kas üksnes kapitaliinstrumentide allahindamine ja konverteerimine on piisav asjaomase üksuse rahalise usaldusväärsuse taastamiseks või tuleb lisaks võtta solveerimismeetmeid. Reeglina kasutatakse seda solveerimise raames. Solveerimisnõukogu ja komisjon peaksid asendama riiklikud solveerimisasutused ka selles funktsioonis ja seega tuleks neile anda õigus hinnata, kas kapitaliinstrumentide allahindamise ja konverteerimise tingimused on täidetud, ning otsustada, kas algatada üksuse solveerimine, kui solveerimisnõuded on samuti täidetud.

(48) Solveerimismeetmete tõhusus ja ühtsus peaks olema tagatud kõigis osalevates liikmesriikides. Seepärast tuleks solveerimisnõukogule anda õigus ▌juhul, kui riiklik solveerimisasutus ei ole üldse või piisavalt kohaldanud solveerimisasutuse otsust, esitada korraldusi otse solveeritavale krediidiasutusele või investeerimisühingule . ▌

(49) Ühtse solveerimise korra tõhususe suurendamiseks peaks solveerimisnõukogu tegema tihedat koostööd Euroopa Pangandusjärelevalvega igas olukorras. Vajaduse korral peaks solveerimisnõukogu tegema koostööd ka Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvega, Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalvega ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga ning muude asutustega, mis kuuluvad Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi. Lisaks peaks solveerimisnõukogu tegema tihedat koostööd EKPga ja muude asutustega, kellele on antud õigused teostada krediidiasutuste järelevalvet ühtse järelevalvemehhanismi raames, eelkõige gruppide puhul, kes on EKP konsolideeritud järelevalve all. Selleks et tõhusalt juhtida maksejõuetuse ohus olevate pankade solveerimise protsessi, peaks solveerimisnõukogu tegema koostööd riiklike solveerimisasutustega solveerimisprotsessi kõigis etappides. Seega ei ole koostöö riiklike solveerimisasutustega vajalik mitte ainult solveerimisnõukogu solveerimisotsuste rakendamiseks, vaid ka enne mis tahes solveerimisotsuse vastuvõtmist solveerimise kavandamise või varase sekkumise etapis. Oma käesoleva määruste kohaste ülesannete täitmisel peaks komisjon tegema tihedat koostööd Euroopa Pangandusjärelevalvega ning võtma asjakohaselt arvesse tema poolt esitatud suuniseid ja soovitusi.

(49a) Solveerimisvahendite rakendamisel ja solveerimisõiguste kasutamisel peaks solveerimisnõukogu tagama, et asjaomaste üksuste töötajate esindajaid teavitataks ja et nendega vajaduse korral konsulteeritaks, nagu on sätestatud direktiivis [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv]. Võimaluse korral tuleks järgida kollektiivlepinguid või teisi sotsiaalpartneritega tehtud kokkuleppeid.

(50) Kuna solveerimisnõukogu asendab osalevate liikmesriikide riiklikke solveerimisasutusi solveerimisotsuste tegemisel, peaks solveerimisnõukogu asendama seoses solveerimisfunktsioonidega neid asutusi ka koostöös mitteosalevate liikmesriikidega. Eelkõige peaks solveerimisnõukogu esindama solveerimiskolleegiumides kõiki osalevate liikmesriikide asutusi, sealhulgas mitteosalevate liikmesriikide asutusi.

(50a) Solveerimisnõukogu ja mitteosalevate liikmesriikide solveerimisasutused peaksid koostama vastastikuse mõistmise memorandumi, milles kirjeldatakse üldiselt, kuidas nad teevad üksteisega koostööd direktiivis [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] määratud ülesannete täitmisel. Vastastikuse mõistmise memorandumid võiksid muu hulgas selgitada konsulteerimist seoses komisjoni ja solveerimisnõukogu otsustega, mis puudutavad mitteosalevates liikmesriikides asuvaid tütarettevõtjaid ja filiaale, mille emaettevõtja asub osalevas liikmesriigis. Memorandumid tuleks korrapäraselt läbi vaadata.

(51) Kuna paljud krediidiasutused ja investeerimisühingud tegutsevad mitte ainult liidus, vaid ka rahvusvahelisel tasandil, tuleb tõhusa solveerimise korraga kindlaks määrata asjaomaste kolmandate riikide ametiasutustega tehtava koostöö põhimõtted. Toetust kolmandate riikide ametiasutustele tuleks anda kooskõlas direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] artiklis 88 sätestatud õigusraamistikuga. Kuna solveerimisnõukogu peaks olema ainus asutus, kellel on õigused maksejõuetuse ohus olevate pankade solveerimiseks osalevates liikmesriikides, tuleks seega ainult solveerimisnõukogule anda õigused sõlmida osalevate liikmesriikide ametiasutuste nimel mittesiduvaid koostöölepinguid kõnealuste kolmanda riigi ametiasutustega.

(52) Oma ülesannete tulemuslikuks täitmiseks peaksid solveerimisnõukogul olema asjakohased uurimisvolitused. Solveerimisnõukogul peaks olema õigus nõuda kogu vajalikku teavet kas otse või riiklike solveerimisasutuste kaudu ning viia läbi uurimisi ja kohapealseid kontrolle, vajaduse korral koostöös liikmesriikide pädevate asutustega , kasutades EKP-le ja riiklikele pädevatele asutustele kättesaadavat kogu teavet . Solveerimise raames võib solveerimisnõukogu viia läbi kohapealseid kontrolle, et tõhusalt jälgida, kuidas riiklikud asutused rakendavad meetmeid, ja tagada, et komisjon ja solveerimisnõukogu teevad oma otsuseid täielikult täpse teabe põhjal.

(53) Tagamaks, et solveerimisnõukogul on juurdepääs kogu asjaomasele teabele, ei tohiks asjaomased üksused ega nende töötajad tugineda ametisaladuse eeskirjadele selleks, et vältida teabe avalikustamist solveerimisnõukogule. Samas ei tohiks niisuguse teabe avaldamist solveerimisnõukogule käsitada ametisaladuse rikkumisena.

(54) Selleks et tagada ühtse solveerimise korra raames vastu võetud otsuste täitmine, tuleks rikkumise korral kohaldada proportsionaalseid ja hoiatavaid karistusi. Solveerimisnõukogul peaks olema õigus nõuda, et riiklikud solveerimisasutused kohaldaksid üksuste suhtes, kes ei täida solveerimisnõukogu otsustest tulenevaid kohustusi, halduskaristusi või korrapäraseid karistusmakseid. Selleks et tagada järjepidev, tõhus ja tulemuslik otsuste täitmine, peaks solveerimisnõukogul olema õigus esitada riiklikele solveerimisasutustele halduskaristuste ja karistusmaksete kohaldamise kohta suuniseid.

(55) Kui riiklik solveerimisasutus rikub ühtse solveerimise korra eeskirju, jättes kasutamata talle siseriikliku õigusega antud õigused solveerimisnõukogu juhiste rakendamiseks, võib asjaomane liikmesriik olla kohustatud hüvitama kooskõlas asjaomase kohtupraktikaga mis tahes kahju üksikisikutele, sealhulgas vajaduse korral solveeritavale üksusele või grupile või kõnealuse üksuse või grupi mis tahes osa võlausaldajale mis tahes liikmesriigis.

(56) Tuleks kehtestada asjakohased eeskirjad, mis käsitlevad solveerimisnõukogu eelarvet, eelarve koostamist, selliste sise-eeskirjade vastuvõtmist, millega määratakse kindlaks eelarve vastuvõtmise ja täitmise kord , eelarve jälgimine ja kontrollimine solveerimisnõukogu poolt täiskogul ning raamatupidamisaruannete sise- ja välisauditit.

(56a) Solveerimisnõukogu peaks oma täiskogul vastu võtma ka iga-aastase tööprogrammi, seda jälgima ja kontrollima ning esitama arvamusi ja soovitusi tegevdirektori koostatava aruande projekti kohta, mis peaks sisaldama omaette osa solveerimistegevuse, sh käsilolevate solveerimisjuhtumite kohta, ning finants- ja haldusküsimuste osa.

(57) On olukordi, kus rakendatud solveerimisvahendite tulemuslikkus võib sõltuda lühiajalise rahastamise kättesaadavusest krediidiasutuse ja investeerimisühingu või sildasutuse jaoks, võimalikele ostjatele tagatiste andmisest või kapitali andmisest sildasutusele. Seepärast on oluline luua fond, et vältida avaliku sektori vahendite kasutamist sel eesmärgil.

(58) Tuleb tagada, et fond on täielikult kättesaadav maksejõuetuse ohus olevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute solveerimiseks. Seega ei tohiks fondi kasutada muuks otstarbeks kui solveerimisvahendite ja -õiguste tõhusaks rakendamiseks. Lisaks tuleks fondi kasutada ainult kooskõlas kohaldatavate solveerimiseesmärkide ja -põhimõtetega , järgides täielikult direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] sätteid . Seega peaks solveerimisnõukogu tagama, et solveerimisvahendite kasutamisest tulenenud kahju, kulud või muud kulutused kannavad esmalt solveeritava krediidiasutuse või investeerimisühingu aktsionärid ja võlausaldajad. Ainult juhul, kui aktsionäride ja võlausaldajate vahendid on ammendunud, peaks solveerimisvahendite kasutamisest tulenenud kahju, kulud või muud kulutused kandma fond.

(59) Üldiselt tuleks vastavaid osamaksusid finantssektorilt koguda enne mis tahes solveerimistoimingut ja sellest sõltumatult. Juhul kui eelrahastamisest ei piisa fondi kasutamisel tekkinud kahjude või kulude katmiseks, tuleks koguda täiendavaid osamakse, et täiendavad kulud või kahjud katta. Lisaks peab fondil olema võimalus võtta laenu või saada muud liiki toetust finantseerimisasutustelt või muudelt kolmandatelt isikutelt, kui olemasolevatest rahalistest vahenditest ei piisa fondi kasutamisel tekkinud kahju, kulude ja muud kulutuste katmiseks ning tagantjärgi makstavad erakorralised osamaksud ei ole kohe kättesaadavad.

(59a) Juhul kui osalevates liikmesriikides on kriisile reageerimiseks juba kehtestatud riiklikud pangatasud, maksud või solveerimismaksed, tuleb need asendada fondi tehtavate osamaksudega, et vältida topeltmaksustamist.

(60) Selleks et saavutada kriitiline mass ning vältida protsüklilist mõju, mis tekiks, kui fond toetuks süsteemses kriisis üksnes tagantjärele makstavatele osamaksudele, on hädavajalik, et fondi eelnevalt kogutud rahalised vahendid ulatuksid teatava sihttasemeni.

(60a) Fondi sihttase tuleks kehtestada kõikide osalevates liikmesriikides tegevusloa saanud krediidiasutuste tagatud kõigi hoiuste protsendimäärana. Kuna aga nende krediidiasutuste kohustuste kogusumma oleks fondi ülesandeid arvestades parem võrdlusalus, peaks komisjon hindama, kas tulevikus tuleks kehtestada kohustuste kogusummaga seotud etalonväärtus, mis tuleks saavutada lisaks fondi sihttasemele, säilitades võrdsed võimalused kooskõlas direktiiviga [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] .

(61) Fondi rahastamise sihttaseme saavutamiseks tuleks määrata asjakohane tähtaeg. Siiski peaks solveerimisnõukogul olema võimalik osamaksu tähtaega kohandada, et võtta arvesse fondist tehtud märkimisväärseid väljamakseid.

(61a) Riikide ja pangandussektori vahelise seose kaotamiseks ning ühtse solveerimise korra tõhususe ja usaldusväärsuse tagamiseks, eelkõige kuna fond ei ole täielikult rahastatud, on oluline luua mõistliku aja jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist Euroopa avalik laenuvahend. Laenuvahendist saadud mis tahes laenu peaks fond maksma tagasi kokkulepitud aja jooksul. See laenuvahend tagaks käesolevas määrusega ettenähtud piisavate rahaliste vahendite kohese olemasolu.

(62) Kui osalevad liikmesriigid on juba välja töötanud riiklikud solveerimise rahastamise mehhanismid, peaks neil olema võimalik ette näha, et riiklikud rahastamismehhanismid kasutavad olemasolevaid krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt ette makstud osamaksudena kogutud rahalisi vahendeid krediidiasutuste ja investeerimisühingute selliste ettemakstavate osamaksude hüvitamiseks, mis nad peaksid fondi sisse maksma. Selline hüvitamine ei tohiks piirata liikmesriikide kohustusi, mis tulenevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivist 94/18/EÜ (10).

(63) Selleks et osamaksud arvutataks õiglaselt ning loodaks stiimulid väiksema riskiga tegevusmudeli kasutamiseks, tuleks fondi osamaksude puhul , mille määrab direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] ja selle põhjal vastuvõetud delegeeritud õigusaktide alusel ja pärast pädeva asutusega konsulteerimist kindlaks solveerimisnõukogu, võtta arvesse krediidiasutuste ja investeerimisühingute riskitaset.

▐

(65) Fondis hoitavate summade väärtuse kaitseks tuleks kõnealused summad investeerida piisavalt turvalistesse, mitmekesistesse ja likviidsetesse varadesse.

(66) Komisjonile tuleks anda õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 290, et määrata kindlaks fondi tehtavate osamaksude laad, asjaolud, mille korral osamaksusid nõutakse, osamaksude arvutamise ja nende maksmise viis; määrata kindlaks registreerimise, raamatupidamise, aruandluse ja muud eeskirjad, et tagada osamaksude täielik ja õigeaegne tasumine; määrata kindlaks selliste krediidiasutuste või investeerimisühingute osamaksude süsteem, kes on saanud tegevusloa pärast seda, kui fond on saavutanud sihttaseme; määrata kindlaks kriteeriumid, mille alusel toimub osamaksude ajaline jaotamine, määrata kindlaks kriteeriumid, mille alusel võib osamaksude tasumise ettepoole tuua; määrata kindlaks kriteeriumid, mille alusel kehtestatakse iga-aastaste osamaksude suurus ; määrata kindlaks meetmed, et täpsustada asjaolud ja kord, mille alusel krediidiasutus või investeerimisühing võib olla osaliselt või täielikult vabastatud tagantjärele makstavate osamaksude tasumisest.

(67) Solveerimisnõukogu töö konfidentsiaalsuse säilitamiseks tuleks tema liikmete, solveerimisnõukogu töötajate, sealhulgas osalevate liikmesriikidega solveerimisülesannete täitmiseks vahetatud töötajate või kõnealuste liikmesriikide lähetatud töötajate suhtes kohaldada ametisaladuse hoidmise nõudeid, isegi pärast nende töökohustuste lõppemist. Need nõuded peaksid kehtima ka teistele isikutele, kes on solveerimisnõukogu poolt volitatud ja liikmesriikide solveerimisasutuste poolt volitatud või ametisse määratud kohapealseid kontrolle tegema, ning vaatlejatele, kes on kutsutud osalema solveerimisnõukogu täis- ja täitevistungitel. Temale määratud ülesannete täitmiseks peaks solveerimisnõukogul olema lubatud teatavatel tingimustel vahetada teavet liikmesriikide või liidu asutuste ja organitega.

(68) Tagamaks, et solveerimisnõukogu on esindatud Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemis, tuleks muuta määrust (EL) nr 1093/2010, et hõlmata ka solveerimisnõukogu nende pädevate asutuste hulka, mis on kindlaks määratud kõnealuse määrusega. Selline solveerimisnõukogu ja pädevate asutuste võrdsustamine vastavalt määrusele (EL) nr 1093/2010 on kooskõlas määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 25 kohaselt EBA-le omistatud ülesannetega aidata kaasa maksevõime taastamise kavade ja solveerimiskavade väljatöötamisele ja kooskõlastamisele ning selles aktiivselt osaleda ning hõlbustada maksejõuetuse ohus olevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute solveerimist, eelkõige piiriüleste gruppide puhul.

(69) Kuni solveerimisnõukogu on täielikult toimiv, peaks komisjon vastutama algse tegevuse eest, sealhulgas halduskulude katmiseks vajalike osamaksude kogumise eest ja ajutise tegevdirektori määramise eest, kes annab loa mis tahes vajalike maksete tegemiseks solveerimisnõukogu nimel.

(70) Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ja järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tunnustatud põhimõtteid, eelkõige õigust omandile, isikuandmete kaitset, ettevõtlusvabadust, töötajate õigust teavitamisele ja konsulteerimisele ettevõttes ning õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, ja seda rakendatakse kooskõlas kõnealuste õiguste ja põhimõtetega.

(71) Kuna käesoleva määruse eesmärke, milleks on luua tõhus ja tulemuslik ühtne Euroopa raamistik krediidiasutuste ja investeerimisühingute solveerimiseks ning tagada solveerimiseeskirjade järjekindel rakendamine, ei saa piisavalt saavutada liikmesriikide tasandil, küll aga saab neid paremini saavutada liidu tasandil, mistõttu liit võib võtta meetmeid vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttele. Kooskõlas kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe käesolev määrus kaugemale sellest, mis on vajalik nende eesmärkide saavutamiseks.

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I OSA

ÜLDSÄTTED

Artikkel 1

Reguleerimisese

Käesoleva määrusega luuakse ühtsed eeskirjad ja ühtne menetlus selliste artiklis 2 osutatud üksuste solveerimiseks, mis on asutatud artiklis 4 osutatud osalevates liikmesriikides.

Solveerimisnõukogu, mis on loodud artikli 38 kohaselt, kohaldab neid ühtseid eeskirju ja menetlusi koos komisjoni ja osalevate liikmesriikide solveerimisasutustega käesoleva määrusega loodava ühtse solveerimise korra raames. Ühtset solveerimise korra toetab ühtne pankade solveerimisfond (edaspidi „fond“).

Artikkel 2

Reguleerimisala

Käesolevat määrust kohaldatakse järgnevate üksuste suhtes:

(a) osalevates liikmesriikides asutatud krediidiasutused;

(b) osalevates liikmesriikides asutatud emaettevõtjad, sealhulgas finantsvaldusettevõtjad ja segafinantsvaldusettevõtjad, kui nende suhtes kohaldatakse kooskõlas määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 4 lõike 1 punktiga i Euroopa Keskpanga (EKP) teostatavat konsolideeritud järelevalvet;

(c) osalevates liikmesriikides asutatud investeerimisühingud ja finantseerimisasutused, kui nad kuuluvad kooskõlas nõukogu määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 4 lõike 1 punktiga i EKP poolt emaettevõtja suhtes teostatava konsolideeritud järelevalve alla.

Artikkel 3

Mõisted

Käesolevas direktiivis kasutatakse direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] artiklis 2 ja direktiivi 2013/36/EL artiklis 3 sätestatud mõisteid. Lisaks sellele kasutatakse järgmisi mõisteid:

(1) „riiklik pädev asutus“ – mis tahes riiklik pädev asutus vastavalt nõukogu määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 2 lõikes 2 esitatud määratlusele;

(1a) „pädev asutus“ – pädev asutus, nagu on määratletud määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 40 ning Euroopa Keskpank järelevalvaja rollis vastavalt määrusele (EL) nr 1024/2013;

(2) „riiklik solveerimisasutus“ – liikmesriigi poolt direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] artikli 3 kohaselt määratud ametiasutus;

(3) „solveerimismeede“ – solveerimisvahendi kohaldamine artiklis 2 osutatud krediidiasutuse või investeerimisühingu või üksuse suhtes või ühe või enama solveerimisõiguse kasutamine temaga seoses;

(3a) „solveerimisnõukogu“ – käesoleva määruse artikli 38 kohaselt moodustatud ühtne solveerimisnõukogu;

(4) „tagatud hoiused“ – hoiused, mis on tagatud siseriikliku õiguse kohaste hoiuste tagamise skeemidega vastavalt direktiivile 94/19/EÜ ja direktiivi 94/19/EÜ artiklis 7 sätestatud tagatud summa ulatuses;

(5) „kõlblikud hoiused“ – direktiivi 94/19/EÜ artiklis 1 määratletud hoiused, mis ei ole jäetud välja kõnealuse direktiivi artikli 2 kohasest kaitsest, olenemata nende summast;

▐

(11) „solveeritav krediidiasutus või investeerimisühing“ – artiklis 2 osutatud üksus, mille suhtes võetakse solveerimismeetmeid;

(12) „krediidiasutus või investeerimisühing“ – krediidiasutus või artikli 2 punkti c kohase konsolideeritud järelevalve alla kuuluv investeerimisühing;

(13) „grupp“ – emaettevõtja ja selle tütarettevõtjad, mis on artiklis 2 osutatud üksused;

▐

(19) „kasutatavad finantsvahendid“ – raha, hoiused, varad ja tagasivõtmatud maksekohustused, mida fond saab artiklis 74 osutatud eesmärkidel kasutada;

(20) „rahastamise sihttase“ – kasutatavate finantsvahendite summa, milleni tuleb artikli 68 kohaselt jõuda.

Artikkel 4

Osalevad liikmesriigid

Osalevad liikmesriigid on liikmesriigid, kelle rahaühik on euro, või liikmesriigid, kelle rahaühik ei ole küll euro, kuid kes on määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 7 kohaselt sisse seadnud tiheda koostöö.

Artikkel 5

Seos direktiiviga [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] ja kohaldatava siseriikliku õigusega

-1. Käesoleva määruse kohaselt kohaldatakse komisjoni ja solveerimisnõukogu käesoleva määruse kohaste ülesannete täitmiseks ja õiguste kasutamiseks direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] ja selle alusel vastu võetud delegeeritud õigusakte.

1. Kui komisjon või solveerimisnõukogu teostab käesoleva määruse kohaselt ülesandeid või õigusi, mida direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] kohaselt peab teostama osaleva liikmesriigi riiklik solveerimisasutus, käsitatakse solveerimisnõukogu käesoleva määruse ja direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] kohaldamisel asjaomase riikliku solveerimisasutusena või piiriülese grupi solveerimise korral asjaomase grupi tasandi solveerimisasutusena.

1a. Solveerimisnõukogu suhtes kohaldatakse tema käesoleva määruse kohaste õiguste rakendamisel siduvaid regulatiivseid ja rakenduslikke tehnilisi standardeid, mille on välja töötanud Euroopa Pangandusjärelevalve ja vastu võtnud komisjon vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklitele 10–15, suuniseid ja soovitusi, mille on vastu võtnud Euroopa Pangandusjärelevalve vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16 direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] asjakohaste sätete alusel, ning Euroopa Pangandusjärelevalve otsuseid, mis on tehtud vastavalt määruse (EL) nr 1093/2010 artiklile 16 direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] asjakohaste sätete alusel.

2. Kui see on asjakohane, tegutseb solveerimisnõukogu riikliku solveerimisasutusena komisjoni loal.

3. Ilma et see piiraks käesoleva määruse kohaldamist, tegutsevad osaleva liikmesriigi riiklikud solveerimisasutused direktiiviga [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] ühtlustatud siseriikliku õiguse asjaomaste sätete alusel ja kohaselt.

Artikkel 6

Üldpõhimõtted

1. Solveerimisnõukogu, komisjoni ega riikliku solveerimisasutuse ükski meede, ettepanek ega tegevuspõhimõte ei tohi diskrimineerida artiklis 2 osutatud üksusi, hoiuste omanikke, investoreid ega teisi võlausaldajaid, kes on asutatud liidus, nende rahvuse või tegevuskoha tõttu.

1a. Kõiki ühtse solveerimise korra raamesse kuuluvad solveerimisnõukogu, komisjoni või riikliku solveerimisasutuse meetmeid, ettepanekuid või tegevuspõhimõtteid rakendatakse eesmärgiga tugevdada finantssüsteemi stabiilsust liidus ja igas osalevas liikmesriigis, võttes samas täielikult arvesse kohustust tagada siseturu ühtsus ja terviklikkus.

2. Selliste otsuste tegemisel ja selliste meetmete võtmisel, mille mõju võib avalduda rohkem kui ühes ▌liikmesriigis, ja eelkõige otsuste tegemisel kahes või enamas osalevas liikmesriigis asutatud gruppide suhtes võtavad komisjon ja solveerimisnõukogu nõuetekohaselt arvesse kõiki järgmisi tegureid:

(a) nende ▌liikmesriikide huvisid, kus grupp tegutseb, ning eelkõige mis tahes otsuse tegemise või meetme võtmise või meetme võtmata jätmise mõju kõnealuste liikmesriikide finantsstabiilsusele, majandusele, hoiuste tagamise skeemile või investeeringute tagamise skeemile;

(b) eesmärki tasakaalustada erinevate asjaomaste liikmesriikide huvisid ja vältida mõne ▌liikmesriigi huvide ebaõiglast kahjustamist või ebaõiglast kaitsmist;

(c) vajadust vältida negatiivset mõju sellise grupi muudele osadele, millesse artiklis 2 osutatud solveeritav üksus kuulub;

(ca) võimaluse korral grupi huvi jätkata oma piiriülest tegevust;

(d) vajadust vältida kõnealuste artiklis 2 osutatud üksuste võlausaldajatele tekkivate kulude ebaproportsionaalset suurenemist nii, et need ületavad kulusid, mida nad oleksid kandnud juhul, kui neid oleks solveeritud tavalise maksejõuetusmenetluse kaudu;

(e) käesoleva määruse artikli 16 lõikes 10 osutatud otsuseid, mis tehakse ELi toimimise lepingu artikli 107 kohaselt;

3. Komisjon ja solveerimisnõukogu seavad lõikes 2 osutatud tegurid tasakaalu artiklis 12 osutatud solveerimise eesmärkidega selliselt, nagu see on iga juhtumi laadi ja asjaolusid arvestades asjakohane.

4. Solveerimisnõukogu või komisjoni ühegi otsuse ega meetmega ei nõuta liikmesriikidelt erakorralise riikliku finantstoetuse andmist ega mõjutata otseselt liikmesriikide eelarvelisi kohustusi .

4a. Otsuste tegemisel ja meetmete võtmisel tagab solveerimisnõukogu, et asjaomaste üksuste töötajate esindajaid teavitatakse ja et nendega vajadusel konsulteeritakse.

4b. Komisjoni, solveerimisnõukogu ja riiklike solveerimisasutuste käesoleva määruste kohastes meetmetes, ettepanekutes ja tegevuspõhimõtetes järgitakse liikmesriigi või liikmesriikide rühma mittediskrimineerimise põhimõtet.

4c. Komisjon peaks oma käesoleva määruse kohaseid ülesandeid täitma sõltumatult, lahus oma muudest ülesannetest, ja järgima seejuures rangelt käesolevas määruses ja direktiivis [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] sätestatud eesmärke ja põhimõtteid. Ülesannete lahusus tuleks tagada asjakohase korraldusliku eraldamise kaudu.

II OSA

ERISÄTTED

I JAOTIS

FUNKTSIOONID ÜHTSES SOLVEERIMISE KORRAS JA MENETLUSEESKIRJAD

1. peatükk

Solveerimise kavandamine

Artikkel 7

Solveerimiskavad

1. Solveerimisnõukogu koostab koostöös riiklike solveerimisasutustega gruppidele ja artiklis 2 osutatud üksustele solveerimiskavad ja kiidab need heaks .

2. Lõike 1 kohaldamisel edastavad riiklikud solveerimisasutused solveerimisnõukogule kogu teabe, mis on vajalik solveerimiskavade koostamiseks ja rakendamiseks ning mille nad on saanud direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] artikli 10 ja artikli 12 lõike 1 kohaselt, ilma et see piiraks käesoleva jaotise 5. peatüki kohaldamist.

2a. Iga üksuse solveerimiskava ja grupi solveerimiskavad koostatakse vastavalt direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklitele 9–12.

▐

7. Solveerimisnõukogu koostab solveerimiskavad koostöös järelevalvet või konsolideeritud järelevalvet teostava asutuse ning nende osalevate liikmesriikide riiklike solveerimisasutustega, kus üksused on asutatud. Solveerimisnõukogu teeb koostööd mitteosalevate liikmesriikide solveerimisasutustega juhul, kui nendes liikmesriikides on üksusi, mis on hõlmatud konsolideeritud järelevalvega.

8. Solveerimisnõukogu võib nõuda riiklikelt solveerimisasutustelt esialgsete solveerimiskavade projektide ja grupi tasandi solveerimisasutuselt grupi esialgse solveerimise kava projekti koostamist , mille vaatab läbi ja kiidab heaks solveerimisnõukogu . Solveerimisnõukogu võib nõuda, et riiklikud solveerimisasutused täidaksid solveerimiskava koostamisega seotud muid ülesandeid.

9. Solveerimiskavad vaadatakse läbi ja vajaduse korral ajakohastatakse vastavalt direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklitele 9–12.

9a. Solveerimisnõukogu võtab oma täitevistungil vastu otsuseid solveerimiskavade koostamise, hindamise ja heakskiitmise ning asjakohaste meetmete kohaldamise kohta.

Artikkel 8

Solveeritavuse hindamine

1. Solveerimiskavade koostamisel kooskõlas artikliga 7 viib solveerimisnõukogu pärast konsulteerimist pädevate asutustega , sealhulgas EKPga, ning tütarettevõtjate ja/või oluliste filiaalide asukohaks olevate mitteosalevate liikmesriikide solveerimisasutustega niivõrd, kui see on olulise filiaali puhul asjakohane vastavalt direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklite 13 ja 13a sätetele , läbi hindamise selle kohta, mil määral on krediidiasutused ja investeerimisühingud ning grupid solveeritavad, nagu on nõutud direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklites 13 ja 13a .

2. ▌Üksus loetakse solveeritavaks direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklis 13 osutatud olukordades.

3. ▌Grupp loetakse solveeritavaks direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklis 13a osutatud olukordades.

4. Hindamise eesmärgil uurib solveerimisnõukogu vähemalt direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] lisa C jaos sätestatud aspekte.

5. Kui solveerimisnõukogu teeb kooskõlas lõikega 1 üksuse või grupi solveeritavusele antud hinnangu kohaselt pärast konsulteerimist pädeva asutusega, sealhulgas EKPga, kindlaks, et kõnealuse üksuse või grupi solveeritavusel esineb võimalikke olulisi takistusi, koostab solveerimisnõukogu pädevate asutustega konsulteerides krediidiasutusele või investeerimisühingule või emaettevõtjale suunatud aruande, milles analüüsitakse solveerimisvahendite tulemusliku kohaldamise ja solveerimisõiguste teostamise ees seisvaid olulisi takistusi. Samuti soovitatakse selles aruandes mis tahes meetmeid, mis on solveerimisnõukogu arvates vajalikud või asjakohased nende takistuste kõrvaldamiseks kooskõlas lõikega 8.

6. Aruandest teavitatakse asjaomast üksust või emaettevõtjat, pädevaid asutusi ja oluliste filiaalide või tütarettevõtjate asukohaks olevate mitteosalevate liikmesriikide solveerimisasutusi. Selle toetuseks esitatakse kõnealuse hindamise või kindlakstegemise põhjendused ning selles näidatakse, kuidas kõnealune hindamine või kindlakstegemine on kooskõlas artiklis 6 sätestatud proportsionaalse kohaldamise nõudega.

7. Nelja kuu jooksul pärast selle aruande saamist võib üksus või emaettevõtja esitada oma tähelepanekud ning teha solveerimisnõukogule ettepaneku alternatiivsete meetmete kohta, millega oleks võimalik aruandes tuvastatud takistused kõrvaldada. Solveerimisnõukogu teavitab üksuse või emaettevõtja poolt välja pakutud meetmetest pädevaid asutusi ja oluliste filiaalide või tütarettevõtjate asukohaks olevate mitteosalevate liikmesriikide solveerimisasutusi.

8. Kui asjaomase üksuse või emaettevõtja poolt välja pakutud meetmed ei kõrvalda tulemuslikult takistusi solveeritavusele, teeb solveerimisnõukogu pärast pädevate asutuste ja vajaduse korral makrotasandi usaldatavusjärelevalvet teostava asutusega konsulteerimist otsuse, näidates selles, et välja pakutud meetmed ei kõrvalda tulemuslikult takistusi solveeritavusele, ja andes selles riiklikele solveerimisasutustele korralduse nõuda krediidiasutuselt või investeerimisühingult, emaettevõtjalt või asjaomase grupi mis tahes tütarettevõtjalt, et nad võtaksid mis tahes direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklis 14 loetletud meetmeid, tuginedes järgmistele kriteeriumidele:

(a) meetme tulemuslikkus solveeritavuse ees seisvate takistuste kõrvaldamisel;

(b) vajadus vältida negatiivset mõju finantsstabiilsusele ▌liikmesriikides , kus grupp tegutseb ;

(c) vajadus vältida asjaomasele krediidiasutusele või investeerimisühingule või grupile avalduvat mõju, mis läheb solveeritavuse ees seisva takistuse kõrvaldamiseks vajalikust kaugemale või on ebaproportsionaalne.

9. Lõike 8 kohaldamisel annab solveerimisnõukogu riiklikele solveerimisasutustele korralduse võtta direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklis 14 loetletud meetmeid:

▐

10. Riiklikud solveerimisasutused täidavad solveerimisnõukogu korraldused artikli 26 kohaselt.

Artikkel 8a

Süsteemselt oluliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute solveeritavus

Ilma et see piiraks tema õigusi ja sõltumatust, hindab solveerimisnõukogu esmajärjekorras süsteemse riskiga krediidiasutuste ja investeerimisühingute solveeritavust, sealhulgas, kuid mitte ainult, selliseid krediidiasutusi ja investeerimisühinguid, mis on direktiivi 2013/36/EL artikli 131 kohaselt määratletud ülemaailmsete süsteemselt tähtsate asutustena (G-SII) või muude süsteemselt tähtsate asutustena (O-SII), ning koostab vajaduse korral iga sellise krediidiasutuse ja investeerimisühingu kohta kava, et kõrvaldada solveeritavuse ees olevad takistused vastavalt käesoleva määruse artiklile 8 ja direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklile 14.

Artikkel 9

Lihtsustatud kohustused ja erandid

1. Solveerimisnõukogu võib omal algatusel või riikliku solveerimisasutuse ettepanekul kohaldada lihtsustatud kohustusi seoses maksevõime taastamise ja solveerimiskavade koostamisega kooskõlas direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artikliga 4 .

2. Riiklikud solveerimisasutused võivad teha solveerimisnõukogule ettepaneku kohaldada konkreetsete krediidiasutuste ja investeerimisühingute või gruppide puhul kavade koostamisel lihtsustatud kohustusi . Kõnealune ettepanek peab olema põhjendatud ja selle toetuseks tuleb esitada kogu asjaomane dokumentatsioon.

3. Solveerimisnõukogu teostab pärast lõikes 1 osutatud ettepaneku saamist või omal algatusel asjaomaste krediidiasutuste ja investeerimisühingute või grupi hindamise. Hindamise teostamisel võetakse arvesse direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklis 4 toodud elemente.

▐

4. Solveerimisnõukogu hindab lihtsustatud kohustuste kohaldamise jätkamist ja lõpetab nende kohaldamise direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklis 4 sätestatud olukordades.

Kui riiklik solveerimisasutus, kes on teinud ettepaneku lihtsustatud kohustuse kohaldamiseks ▌kooskõlas lõikega 1, on arvamusel, et lihtsustatud kohustuste kohaldamise ▌otsus tuleb tühistada, esitab ta solveerimisnõukogule sellekohase ettepaneku. Sel juhul teeb solveerimisnõukogu esildatud tühistamise kohta otsuse, võttes igakülgselt arvesse riikliku solveerimisasutuse esitatud tühistamise põhjendusi, pidades silmas lõikes 3 sätestatud aspekte

▐

7. Solveerimisnõukogu teavitab Euroopa Pangandusjärelevalvet sellest, et ta kohaldab lõikeid 1 ja 4.

Artikkel 10

Miinimumnõue omavahendite ja allahinnatavate kohustuste puhul

1. Solveerimisnõukogu määrab pärast konsulteerimist pädevate asutustega, sealhulgas EKPga, kindlaks artiklis 2 osutatud krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt ning emaettevõtjatelt nõutava hoitavate omavahendite ja allahinnatavate kohustuste miinimumnõude, millele on osutatud lõikes 2.

2. Miinimumnõue arvutatakse vastavalt direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklile 39.

3. Lõike 1 kohane kindlaksmääramine toimub ▌kriteeriumide alusel, mis on sätestatud direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklis 39.

▐

Kõnealuse kindlaksmääramise juures täpsustatakse miinimumnõue, mille täitmist nõutakse krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt individuaalsel alusel ning emaettevõtjatelt konsolideeritud alusel. Solveerimisnõukogu võib otsustada teha erandi miinimumnõude kohaldamisest konsolideeritud või individuaalsel alusel direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] artiklis 39 sätestatud olukordades.

4. Lõike 1 kohasel kindlaksmääramisel võidakse sätestada, et omavahendite ja allahinnatavate kohustuste suhtes kohaldatavat miinimumnõuet täidetakse konsolideeritud või individuaalsel alusel osaliselt lepinguliste kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendite kaudu kooskõlas direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artikliga 39 .

▐

6. Solveerimisnõukogu teeb lõike 1 kohased mis tahes kindlaksmääramised artikli 7 kohase solveerimiskavade väljatöötamise ja ajakohastamise käigus.

7. Solveerimisnõukogu adresseerib oma kindlaksmääramise riiklikele solveerimisasutustele. Riiklikud solveerimisasutused täidavad solveerimisnõukogu korraldused artikli 26 kohaselt. Solveerimisnõukogu nõuab, et riiklikud solveerimisasutused kontrolliksid ja tagaksid, et krediidiasutused ja investeerimisühingud ning emaettevõtjad täidaksid jätkuvalt lõikes 1 sätestatud miinimumnõuet.

8. Solveerimisnõukogu teavitab EKPd ja Euroopa Pangandusjärelevalvet miinimumnõudest, mille ta on iga krediidiasutuse ja investeerimisühingu ning emaettevõtja jaoks lõike 1 kohaselt kindlaks määranud.

2. peatükk

Varane sekkumine

Artikkel 11

Varane sekkumine

1. EKP teavitab omal algatusel või osaleva liikmesriigi pädevalt asutuselt saadud teate põhjal solveerimisnõukogu kõigist meetmetest, mille võtmist ta krediidiasutuselt või investeerimisühingult või grupilt nõuab või mida ta ise võtab vastavalt nõukogu määruse (EL) nr 1024/2013 artiklile 16 , direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] artikli 23 lõikele 1 või artiklile 24 või vastavalt direktiivi 2013/36/EL artiklile 104.

Solveerimisnõukogu teatab komisjonile igasugusest esimese lõigu kohaselt saadud teabest.

2. Alates lõikes 1 osutatud teabe saamise kuupäevast ja ilma et see piiraks EKP või pädevate asutuste volitusi, mis tulenevad muudest liidu õigusaktidest, võib solveerimisnõukogu valmistada ette asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu või grupi solveerimise.

Esimese lõike kohaldamisel jälgib solveerimisnõukogu koostöös EKP ja asjaomase pädeva asutusega tähelepanelikult krediidiasutuse või investeerimisühingu või emaettevõtja olukorda ja seda, kuidas nad täidavad nõutud varajase sekkumise meetmeid.

3. Solveerimisnõukogul on järgmised õigused:

(a) nõuda vastavalt käesoleva jaotise 5. peatükile kogu teavet, mis on vajalik, et valmistada ette krediidiasutuse või investeerimisühingu või grupi solveerimine;

(b) hinnata krediidiasutuse või investeerimisühingu või grupi varasid ja kohustusi vastavalt artiklile 17;

(c) võtta ühendust võimalike ostjatega, et valmistada ette krediidiasutuse või investeerimisühingu või grupi solveerimine, või nõuda, et seda teeks krediidiasutus või investeerimisühing, emaettevõtja või riiklik solveerimisasutus, täites käesolevas määruses ja direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] artiklis 76 kehtestatud konfidentsiaalsusnõudeid;

(d) nõuda, et asjaomane riiklik solveerimisasutus koostaks kõnealuse krediidiasutuse või investeerimisühingu või grupi jaoks esialgse solveerimisskeemi.

4. Kui EKP või osalevate liikmesriikide riiklikud pädevad asutused kavatsevad kehtestada krediidiasutuse või investeerimisühingu või grupi suhtes lisameetmeid vastavalt nõukogu määruse (EL) nr 1024/2013 artiklile 16 või direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] artiklile 23 või 24 või direktiivi 2013/36/EL artiklile 104 enne, kui krediidiasutus või investeerimisühing või grupp on täielikult rakendanud esimese meetme, millest solveerimisnõukogule teatati, teavitab EKP omal algatusel või osaleva liikmesriigi pädevalt asutuselt saadud teate põhjal solveerimisnõukogu enne, kui krediidiasutuse või investeerimisühingu või grupi suhtes kehtestatakse selline lisameede.

5. EKP või pädev asutus ja solveerimisnõukogu tagavad, et lõikes 4 osutatud lisameede ja solveerimisnõukogu mis tahes tegevus, millega valmistatakse ette solveerimist vastavalt lõikele 2, on omavahel kooskõlas.

3. peatükk

Solveerimine

Artikkel 12

Solveerimiseesmärgid

1. Tegutsedes artiklis 16 osutatud solveerimismenetluse kohaselt võtavad komisjon ja solveerimisnõukogu oma vastavate kohustuste puhul arvesse direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklis 26 sätestatud solveerimiseesmärke ning valivad sellised vahendid ja õigused, mis nende arvates aitaksid konkreetsel juhul kõige paremini saavutada asjakohaseid eesmärke.

2. ▌Nimetatud eesmärke täites toimivad komisjon ja solveerimisnõukogu kooskõlas direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artikliga 26 .

▐

Artikkel 13

Solveerimise üldpõhimõtted

Tegutsedes artiklis 16 osutatud solveerimismenetluse kohaselt, võtavad komisjon ja solveerimisnõukogu kõik vajalikud meetmed tagamaks, et solveerimine toimub kooskõlas ▌põhimõtetega, mis on sätestatud direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklis 29.

▐

Artikkel 14

Finantseerimisasutuste ja emaettevõtjate solveerimine

Finantseerimisasutuste ja nende emaettevõtjatega seotud solveerimismeetmeid võtab komisjon vastavalt solveerimisnõukogu koostatud otsuse eelnõule ja kooskõlas direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artikliga 28.

▐

Artikkel 15

Nõuete tähtsuse järjekord

Kui solveeritava krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul kasutatakse kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendit ja ilma, et see piiraks kohustusi, mille puhul kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahendit ei kohaldata vastavalt artikli 24 lõikele 3, otsustab komisjon solveerimisnõukogu koostatud otsuse eelnõu põhjal allahindamis- ja konverteerimisõiguse kasutamise üle ning solveerimisnõukogu ja osalevate liikmesriikide riiklikud solveerimisasutused kasutavad seda õigust nõuete puhul vastavalt direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artiklis 43 sätestatud järjekorrale .

Artikkel 16

Solveerimismenetlus

1. Kui EKP teeb omal algatusel või osaleva liikmesriigi riikliku pädeva asutuse teate põhjal hinnangu , et lõike 2 punktides a ja b osutatud tingimused artiklis 2 osutatud üksuse puhul on täidetud, teavitab ta sellisest hinnangust viivitamata komisjoni ja solveerimisnõukogu.

Esimeses lõigus osutatud teavitamine võib toimuda pärast solveerimisnõukogu või riikliku solveerimisasutuse taotlust teha hindamine, kui üks neist leiab, et on alust arvata, et krediidiasutus või investeerimisühing on maksejõuetuse ohus või tõenäoliselt jääb maksejõuetuks.

Esimeses lõigus osutatud teavitamine toimub pärast konsulteerimist solveerimisnõukogu ja riikliku solveerimisasutusega.

1a. Solveerimisnõukogu koostab ja teeb kõik solveerimismenetlusega seotud otsused oma täitevistungil kooskõlas artikliga 50.

2. Solveerimisnõukogu teostab oma täitevistungil pärast seda, kui teda on lõike 1 kohaselt teavitatud hindamise, et kontrollida, kas järgmised tingimused on täidetud:

(a) üksus on maksejõuetuse ohus või tõenäoliselt jääb maksejõuetuks;

(b) võttes arvesse ajastust ja muid asjakohaseid asjaolusid, puudub põhjendatud väljavaade, et ükski alternatiivne erasektoripoolne meede, sealhulgas asutuste kaitseskeemi meetmed, või järelevalvemeede (sealhulgas varase sekkumise meetmed või artikli 18 kohane kapitaliinstrumentide allahindamine või konverteerimine) üksuse suhtes aitaks tema maksejõuetust mõistliku aja jooksul ära hoida;

(c) solveerimismeede on vajalik avaliku huvi seisukohast vastavalt lõikele 4.

3. Lõike 2 punkti a kohaldamisel loetakse üksus maksejõuetuse ohus olevaks või tõenäoliselt maksejõuetuks jäävaks, kui tema suhtes kehtib üks või mitu direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artikli 27 lõikes 2 sätestatud asjaoludest.

▐

4. Lõike 2 punkti c kohaldamisel käsitatakse solveerimismeedet avaliku huvi seisukohast vajalikuna direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artikli 27 lõikes 3 sätestatud juhtudel.

5. Kui solveerimisnõukogu hinnangu kohaselt on kõik lõikes 2 osutatud tingimused täidetud, esitab solveerimisnõukogu komisjonile , võttes arvesse lõikes 1 nimetatud teavitamist, otsuse eelnõu, millega nähakse ette üksuse solveerimine. Otsuse eelnõu sisaldab vähemalt järgmist:

(a) soovitus alustada üksuse solveerimist;

(b) artikli 19 lõikes 32 osutatud solveerimisvahendite raamistik;

(c) raamistik, mille kohaselt kasutatakse fondi solveerimismeetme toetamiseks vastavalt artiklile 71.

6. Pärast solveerimisnõukogult otsuse eelnõu saamist otsustab komisjon, kas ta võtab otsuse eelnõu vastu või mitte , milliseid solveerimisvahendeid kõnealuse üksuse puhul kohaldatakse ja , vajaduse korral, kuidas kasutatakse fondi solveerimismeetme toetamiseks. ▐

Kui komisjon ei kavatse solveerimisnõukogu esitatud soovituse eelnõu vastu võtta või kavatseb võtta selle vastu muudetud kujul, saadab ta soovituse eelnõu solveerimisnõukogule tagasi ja selgitab, miks ta ei kavatse seda vastu võtta või miks ta kavatseb seda muuta, ning nõuab selle läbivaatamist . Komisjon võib kehtestada ajavahemiku, mille kestel võib solveerimisnõukogu oma algset soovituse eelnõu muuta komisjoni esitatud muudatuste põhjal ja esitada selle uuesti komisjonile. Välja arvatud asjakohaselt põhjendatud pakilistel erandjuhtudel, on solveerimisnõukogul pärast komisjoni esitatud nõudmist soovituse eelnõu läbivaatamiseks aega vähemalt viis tööpäeva.

Komisjon teeb kõik endast oleneva, et järgida Euroopa Pangandusjärelevalve välja antud suuniseid ja soovitusi, mis puudutavad komisjonile käesoleva lõigu ja õigusaktiga pandud ülesannete täitmist, seoses kinnitusega, kas ta täidab või kavatseb täita nimetatud suunist või soovitust, nagu on sätestatud määruse (EL) nr 1093/2010 artikli 16 lõikes 3.

7. Komisjoni otsus suunatakse solveerimisnõukogule. Kui komisjon otsustab, et üksust ei asuta solveerima, sest lõike 2 punktis c sätestatud tingimus ei ole täidetud, likvideeritakse asjaomane üksus riigisisese maksejõuetusseaduse kohaselt.

8. Solveerimisnõukogu otsustab komisjoni kehtestatud raamides oma täitevistungil artiklis 20 osutatud solveerimisskeemi üle ning tagab, et asjaomased riiklikud solveerimisasutused võtavad skeemi elluviimiseks vajalikud solveerimismeetmed. Solveerimisnõukogu adresseerib oma otsuse asjaomastele riiklikele solveerimisasutustele ja juhendab neid asutusi, kes võtavad kõik vajalikud meetmed, et rakendada solveerimisnõukogu otsus vastavalt artiklile 26, kasutades mis tahes solveerimisõigusi, mis on sätestatud direktiivis [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ], eelkõige selle direktiivi artiklites 56–64. Kui antakse riigiabi, võib solveerimisnõukogu teha oma otsuse alles pärast seda, kui komisjon on teinud otsuse kõnealuse riigiabi kohta.

9. Kui solveerimisnõukogu leiab ▌, et solveerimismeetmete puhul võib olla tegemist riigiabiga ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, esitab ta osalevale liikmesriigile või asjaomastele liikmesriikidele üleskutse teatada kavandatud meetmetest viivitamata komisjonile vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikele 3.

10. Kuivõrd solveerimisnõukogu täitevistungil tehtud ettepaneku kohane solveerimismeede hõlmab fondi kasutamist, kuid ei hõlma riigiabi andmist vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikele 1, kohaldab komisjon analoogia põhjal paralleelselt ELi toimimise lepingu artikli 107 kohaldamiseks kehtestatud kriteeriume.

11. Komisjonil on õigus saada solveerimisnõukogult mis tahes teavet, mida ta peab oluliseks käesolevast määrusest ja vajaduse korral ELi toimimise lepingu artiklist 107 tulenevate kohustuste täitmisel. Solveerimisnõukogul on õigus saada vastavalt käesoleva jaotise 5. peatükile kõigilt isikutelt mis tahes teavet, mida ta vajab solveerimismeetmete ettevalmistamiseks ja nende üle otsustamiseks, kaasa arvatud solveerimiskavades esitatud ajakohastatud teavet ja täiendusi.

12. Solveerimisnõukogul on õigus esitada komisjonile otsuste eelnõusid, et muuta solveeritava üksuse puhul kohaldatavate solveerimisvahendite ja fondi kasutamise raamistikku.

12a. Võrdsete tingimuste tagamiseks käsitleb komisjon oma riigiabiga seotud pädevust rakendades ja kooskõlas direktiiviga [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] fondi kasutamist nii, nagu ta käsitleks riiklikku solveerimise rahastamismehhanismi.

Artikkel 17

Hindamine

1. Enne solveerimismeetme võtmist või kapitaliinstrumentide allahindamise või konverteerimise õiguse kasutamist tagab solveerimisnõukogu, et artiklis 2 osutatud üksuse varasid ja kohustusi hinnatakse kooskõlas direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artikliga 30 .

▐

16. Selleks et hinnata, kas aktsionäre ja võlausaldajaid oleks koheldud paremini, kui solveeritava krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes oleks algatatud tavaline maksejõuetusmenetlus, tagab solveerimisnõukogu pärast solveerimismeetme jõustamist, et hindamine toimub kooskõlas direktiivi [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] artikliga 66 ja on erinev lõike 1 kohaselt teostatavast hindamisest.

▐

Artikkel 18

Kapitaliinstrumentide allahindamine ja konverteerimine

1. EKP teatab omal algatusel või osaleva liikmesriigi pädevalt asutuselt teate saamise järel solveerimisnõukogule, kui tema hinnangul on artiklis 2 osutatud üksuse või osalevas liikmesriigis tegutseva grupi puhul täidetud direktiivis [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] sätestatud kapitaliinstrumentide allahindamise ja konverteerimise tingimused.

▐

1a. EKP esitab solveerimisnõukogule lõike 1 kohase teabe solveerimisnõukogu või riikliku solveerimisasutuse hindamise teostamise taotluse alusel, kui üks neist leiab, et on alust arvata, et artiklis 2 osutatud üksuse või osalevas liikmesriigis asutatud grupi puhul on täidetud kapitaliinstrumentide allahindamine ja konverteerimise tingimused.

1b. Kui lõikes 1 kehtestatud tingimused on täidetud, esitab solveerimisnõukogu lõikes 1 osutatud teavet arvesse võttes komisjonile otsuse eelnõu, milles sätestatakse, et kapitaliinstrumentide allahindamise või konverteerimise õigust kasutatakse, ja selle, kas seda õigust kasutatakse eraldi või artikli 16 lõigete 4–7 kohase menetluse alusel koos solveerimismeetmega.

▌

5. Komisjon otsustab solveerimisnõukogult otsuse eelõu saamise korral, kas otsuse eelnõu vastu võtta või mitte ja kas kapitaliinstrumentide allahindamise või konverteerimise õigust kasutatakse eraldi või artikli 16 lõigete 4–7 kohase menetluse alusel koos solveerimismeetmega.

6. Kui ▌lõikes 1 osutatud tingimused on täidetud, kuid artikli 16 lõike 2 kohase solveerimise tingimused ei ole täidetud, annab solveerimisnõukogu pärast komisjoni otsust riiklikele solveerimisasutustele korralduse kasutada allahindamise või konverteerimise õigusi vastavalt direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] artiklitele 51 ja 52.

7. Kui lõikes 1 osutatud kapitaliinstrumentide allahindamise või konverteerimise tingimused on täidetud ning täidetud on ka artikli 16 lõikes 2 osutatud solveerimise tingimused, kohaldatakse artikli 16 lõigetes 4–7 sätestatud menetlust.

8. Solveerimisnõukogu tagab, et riiklikud solveerimisasutused kasutavad allahindamise või konverteerimise õigusi vastavalt direktiivile [pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv] .

▐

9. Riiklikud solveerimisasutused rakendavad solveerimisnõukogu korraldusi ning kasutavad kapitaliinstrumentide allahindamise või konverteerimise õigust vastavalt artiklile 26.

Artikkel 19

Solveerimisvahendite üldpõhimõtted

1. Kui solveerimisnõukogu otsustab kohaldada artiklis 2 osutatud üksuse suhtes solveerimisvahendit ja see solveerimismeede põhjustaks võlausaldajatele kahju või nende nõuete konverteerimist, kasutab solveerimisnõukogu artikli 18 kohast õigust vahetult enne solveerimisvahendi kohaldamist või koos sellega.

2. Artikli 16 lõike 5 punktis b osutatud solveerimisvahendid on järgmised:

(a) ettevõtte müügi vahend;

(b) sildasutuse vahend;

(c) varade eraldamise vahend;

(d) kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahend.

3. Artikli 16 lõikes 5 osutatud otsuse eelnõu vastuvõtmisel kaalub solveerimisnõukogu järgmisi tegureid:

(a) solveeritava krediidiasutuse või investeerimisühingu varad ja kohustused lähtuvalt artikli 17 kohasest hindamisest;

(b) solveeritava krediidiasutuse või investeerimisühingu likviidsuspositsioon;

(c) solveeritava krediidiasutuse või investeerimisühingu frantsiisiväärtuse turustatavus, arvestades turu konkurentsi- ja majandustingimusi;

(d) kasutada olev aeg.

4. ▌Solveerimisvahendeid võib kohaldada eraldi või koos, kuid varade eraldamise vahendit võib kasutada ainult koos mõne teise solveerimisvahendiga.

4a. Solveerimisnõukogule käesoleva määrusega antud ülesannete täitmiseks ja solveerimisvahendite kasutamisel võrdsete tingimuste tagamiseks võtab solveerimisnõukogu koos komisjoniga vastu solveerimisjuhendi, milles sätestatakse selged ja üksikasjalikud suunised solveerimisvahendite kasutamiseks.

Esimeses lõigus osutatud solveerimisjuhend antakse välja komisjoni poolt artikli 82 kohaselt vastu võetava delegeeritud õigusakti kujul.

Artikkel 20

Solveerimisskeem

Solveerimisskeemiga, mille solveerimisnõukogu võtab vastu vastavalt artikli 16 lõikele 8 kooskõlas artikli 16 lõike 6 kohase komisjoni otsustega solveerimisskeemi kohta ja mis tahes riigiabi käsitleva otsusega vajaduse korral analoogia põhjal, nähakse ette solveeritava krediidiasutuse või investeerimisühingu puhul kohaldatavate solveerimisvahendite üksikasjad vähemalt artikli 21 lõikes 2, artikli 22 lõikes 2, artikli 23 lõikes 2 ja artikli 24 lõikes 1 osutatud meetmete puhul ning määratakse kindlaks konkreetsed summad ja fondi kasutamise eesmärgid.

Solveerimise käigus võib solveerimisnõukogu solveerimisskeemi vastavalt vajadusele muuta ja ajakohastada, pidades silmas konkreetseid asjaolusid ja jäädes solveerimisraamistiku piiridesse, mille kohta komisjon on teinud otsuse vastavalt artikli 16 lõikele 6.

Artikkel 21

Ettevõtte müük kui vahend

1. Komisjoni kehtestatud raamides seisneb ettevõtte müügi vahend järgmiste varade ülekandmises ostjale, kes ei ole sildasutus:

(a) solveeritava krediidiasutuse või investeerimisühingu aktsiad või muud omandiõigust tõendavad instrumendid või

(b) solveeritava krediidiasutuse või investeerimisühingu kõik või teatavad varad, õigused ja kohustused.

2. Artikli 16 lõikes 8 osutatud solveerimisskeemis määratakse ettevõtte müügi vahendi kohta kindlaks järgmised üksikasjad:

(a) instrumendid, varad, õigused ja kohustused, mille riiklik solveerimisasutus kannab üle vastavalt direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] artikli 32 lõigetele 1 ja 7–11;

(b) äritingimused, võttes arvesse asjaolusid ning solveerimisprotsessi käigus tekkinud kulusid, mille kohaselt riiklik solveerimisasutus teeb ülekande vastavalt direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] artikli 32 lõigetele 2–4;

(c) kas riiklik solveerimisasutus võib ülekandmisõigust kasutada rohkem kui ühe korra vastavalt direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] artikli 32 lõigetele 5 ja 6;

(d) kord, mille kohaselt riiklik solveerimisasutus turustab kõnealuse üksuse või need instrumendid, varad, õigused ja kohustused vastavalt direktiivi [ pankade maksevõime taastamise ja solveerimise direktiiv ] artikli 33 lõigetele 1 ja 2;

(e) kas on tõenäoline, et turustamisnõuete järgimine riikliku solveerimisasutuse poolt võib seada ohtu solveerimiseesmärgid, nagu on kirjeldatud lõikes 3.

3. Ettevõtte müügi vahendit rakendades ei pea solveerimisnõukogu järgima lõike 2 punktis e sätestatud turustamisnõudeid, kui ta otsustab, et kõnealuste nõuete järgimine seaks tõenäoliselt ohtu ühe või enama solveerimiseesmärgi saavutamise, ning eelkõige kui on täidetud järgmised tingimused:

(a) solveerimisnõukogu leiab, et solveeritava krediidiasutuse või investeerimisühingu maksejõuetusest või võimalikust maksejõuetusest tuleneb oluline oht finantsstabiilsusele või maksejõuetus suurendab sellist ohtu,

(b) solveerimisnõukogu leiab, et kõnealuste nõuete järgimine kahjustaks tõenäoliselt ettevõtte müügi vahendi tulemuslikkust sellise ohu leevendamisel või takistaks artikli 12 lõike 2 punktis b sätestatud solveerimiseesmärgi saavutamist.

Artikkel 22

Sildasutuse vah