ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel, 25.1.2006 
KOM(2006)19 (lõplik) 
  
KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE, EU ROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA 
MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMI TEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE 
Teemaprogramm „Valitsusvälised osalejad ja  kohalikud ametivõimu d arenguprotsessis” 
 
ET 2   ET SISUKORD 
1. Sissejuhatus................................................................................................................ .. 3 
2. Taust....................................................................................................................... ...... 3 
2.1. Teema analüüs............................................................................................................. .3  
2.2. Olemasolev poliitiline raamistik .................................................................................. 5 2.3. Mineviku kogemused ja õppetunnid ............................................................................ 6 2.4. Teemapõhise lähenemise põhjendus............................................................................ 6 3. Teemaprogramm .......................................................................................................... 8 3.1. Kohaldamisala............................................................................................................. .8  
3.1.1. Abikõlblikud osalejad .................................................................................................. 8  
3.1.2. Abikõlblikud sekkumisviisid ....................................................................................... 8 3.1.3. Geograafiline kohaldamisala........................................................................................ 9 3.2. Programmitöö põhimõtted ........................................................................................... 9 3.3. Eesmärgid................................................................................................................. .. 10 
3.4. Prioriteedid.............................................................................................................. ... 11 
 LISA – Kokkuvõte varasematest kogemustest .......................................................... 12 
 
ET 3   ET KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE, EU ROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA 
MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMI TEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE 
Teemaprogramm „Valitsusvälised osalejad ja  kohalikud ametivõimu d arenguprotsessis“ 
1. S ISSEJUHATUS  
Püüdes muuta ühenduse välistegevust reguleeri vat õiguslikku raamis tikku lihtsamaks ja 
arusaadavamaks, on Euroopa Komisjon esitan ud 2007.–2013. aasta finantsperspektiivi alusel 
kuus uut rahastamisvahendit. Kolm neist (human itaarabi, stabiilsusabi ja makromajandusliku 
finantsabi vahendid) on horisontaalsed ja n eed on ette nähtud konkreetsetele vajadustele ja 
olukordadele reageerimiseks. Ülejäänud kolm ( liitumiseelse abi, Euroopa naabrus- ja 
partnerluspoliitika (ENPI) ning arengu- ja majanduskoostöö (DCECI) toetamise vahendid) on 
mõeldud poliitika elluviimiseks erinevates  valdkondades ja hõlmavad konkreetseid 
geograafilisi piirkondi. Tulevikus moodustava d need vahendid õigusliku aluse ühenduse 
kulutustele, mis tehakse väliskoostööpr ogrammide, sealhulg as asjakohaste 
teemaprogrammide toetamiseks, ning asendavad seniseid eri teemasid käsitlevaid eeskirju. 
Nende ettepanekute kohaselt annavad teemaprogr ammid olulist lisaväärtust ja täiendavad 
geograafilisi programme, mis jäävad ühenduse  koostööl kolmandate riikidega endiselt 
põhiraamistikuks.1 
Komisjon on võtnud endale kohustuse arutada Euroopa Parlamendi ja nõukoguga kummalegi 
institutsioonile edastatud ametlike teatiste al usel läbi iga teemaprogrammi kohaldamisala, 
eesmärgid ja prioriteedid. Selle protsessi tulemuseks on poliitikasuunised programmitöö 
järgmisteks etappideks, eelkõige  teemakohaste strateegiadokumentide jaoks, mis tuleb välja 
töötada kooskõlas eespool nimetatud vahenditega.  
Komisjon viis läbi põhjaliku av aliku arutelu, et tagada laia  huvirühmade ringi kaasatus 
programmi põhipunktide määratlemisse. Programmi s on lähtutud selle arutelu tulemustest 
(avaliku arutelu täielikku aruannet vaata are ngu peadirektoraadi lehe lt veebilehel Europa). 
2. K ONTEKST  
2.1. Teema analüüs 
Omavastutus ja osalemine on ELi are ngupoliitika tuumpõhimõtted, nagu on sätestatud 
„Euroopa konsensuses arengupoliitikas”2. Komisjon täidab tähtsat rolli selles, et neid 
põhimõtteid oleks võimalik tõhusalt kohaldada, hõlbustades ja edendades partnerriikides 
arengukoostöö prioriteete ja  strateegiaid käsitleva t dialoogi avaliku sektor i ja valits usväliste 
osalejate vahel.  
                                                 
1 Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamend ile „Välistegevus temaatiliste programmide raames 
tulevase 2007.–2013. aasta finantsperspektiivi alusel”, KOM(2005) 324, 3.8.2005. 
2 Euroopa Liidu Nõukogu, dokument nr 14820/05, 22. november 2005. 
 
ET 4   ET Toetus riigisisese suutlikkuse arendamise prot sessidele kogu ulatuses ja eri tasanditel on 
kõnealuses kontekstis ülimalt oluline. Partnerv alitsused on osaluspõhimõtte edendamisele üha 
rohkem pühendunud. Nad kaasavad oma kodanikuühi skonda aina enam arengustrateegiate 
ettevalmistamisse ja rakendamisse ja lihtsustavad kodanikuühiskonna juurdepääsu 
rahastamisele. Esineb aga ka juhtumeid, kus olukord riigis või valitsuse suhtumine 
võimaldavad vaid osalist või väga piiratud huvirühmade osalemist või äärmuslikul juhul 
muudavad selle isegi võimatuks.  
Käesolev programm on kavandatud olema praegus e vabaühenduste kaasrahastamise programmi 
ja detsentraliseeritud koostööprogrammi järglane . See on osaleja-, mitte aga sektorikeskne. See 
toetab huvirühmade algatusõigust, võimaldades nende algatustele rahalisi vahendeid juhul, kui 
geograafilised programmid ei ole asjakohased. Prog ramm täiendab toetust, mida samad osalejad 
võivad saada muude, sektorikesks ete teemaprogrammide, eelkõige demokraatia ja inimõiguste 
programmi kaudu.  
Teatises on esitatud poliitilised suunised osal ejakeskse kergesti halla tava teemaprogrammi 
jaoks, mis on lisavahendiks geograafilistele programmidele ja täienduseks teemaprogrammidele. Need suunised varieeruvad ol enevalt osalejast, võttes arvesse lisaväärtust, 
mille nad kaasa toovad, arvestad es programmi kohaldam isala ja osalejate om adusi, vajadusi ja 
piiranguid (suutlikkus, potentsiaal, kindlad h uvivaldkonnad, rahalised vahendid), et teha 
kindlaks, kuidas neid kõige pare mini EÜ arengupoliitikasse kaasat a. Osalejakeskne  lähenemine 
tunnustab kodanikuühiskonna orga nisatsioone kui põhiosalisi abi osutamisel ja olulisi 
partnereid poliitiliste otsuste tegemisel. Seet õttu võimaldab program m kodanikuühiskonnal 
kasutada oma algatusõigust, töötada välja uuend uslikke lähenemisviise ja tuua protsessidesse 
teatavat dünaamikat.  
Valitsusväliste osalejate antav lisaväärtus seisneb nende riigist sõltumatuses, läheduses 
huviringkondadele ja nende mõistmises, suut likkuses oma huve kuuldavaks teha, nende 
teadmistes ja kogemustes ning nende võimes täita kriitilist lõhet strateeg iliste eesmärkide ja 
nende tegeliku täitmise vahel.  
Valitsusväliste osalejate puhul tuleks esile tuua erinevate organisatsioonide panust. 
Vabaühendused toovad poliitilisse  debatti kodanike ja kohali ku tasandi organisatsioonide 
hääle ning annavad tõhusa pa nuse arengukoostöö meetmetesse . Tööandjate ja töötajate 
organisatsioonidel on kaalukas ro ll sotsiaalse dialoogi edendamisel ja nad annavad seega oma 
panuse selleks, et kõigil oleks sobiv töö ja kõik saaksid osa majanduskasvust. Sõltumatud 
poliitilised fondid saavad  aidata kaasa demokraatia põhimõtete  ning kodanike ja poliitiliste 
esindajate vaheliste sidemete tugevdamise le. Ülikoolid parand avad kodanikuühiskonna 
analüüsivõimet ja suutlikkust teadusuuringuid lä bi viia ning koostöövõrgu stikke Põhja-Lõuna 
ja Lõuna-Lõuna teljel.  
Kohalikke ametivõime tuleks eelkõige toetada geograafiliste programmide raames 
detsentraliseerimisprotsessi kaudu. Nad on aga kodanikele palju lähemal kui muud avalikud 
institutsioonid ja võivad lihtsustada kodani ke otsest kaasamist arengukoostöösse ning 
kodanike ja riigi vastastikust s uhtlemist, samuti luua sidemeid  ELi ja partnerriikide kodanike 
vahel.  
Käesoleva ettepaneku põhielemendid võib kokku võtta järgmiselt:  – Kõik ELi ja partnerriikide kodanikuühiskonna organisatsioonid ja kohalikud ametivõimud 
on üldreeglina käesoleva teemap rogrammi raames abikõlblikud. 
 
ET 5   ET – Enamik rahaeraldisi suunatakse kohapealsete meetmete toetamiseks arengumaades. 
Programmis pööratakse siiski piisavalt tähelepanu ka se kkumistele, mis edendavad 
teadlikkuse tõstmist ja hari dust arengupoliitika valdkonnas. Rahastamiskõlblikud on ka 
huvirühmade võrgustike vahelist koord ineerimist hõlbustavad meetmed.  
– Arengu- ja majanduskoostöö programmiga hõlmat ud arengumaades ja kõigis riikides, mis 
on hõlmatud Euroopa naabrus- ja partne rlusprogrammiga, hakatakse rakendama 
mitmesuguseid erinevaid meetmeid.  
– ELi liikmesriikides ja ühinejariikides on abikõlblikud meetmed teadli kkuse suurendamiseks ja 
hariduse andmiseks aren guvaldkonnas ning ELi h uvirühmade võrgustike töö 
kooskõlastamiseks .  
– Meetmete konkreetsed priorite edid ja programmi kohaldamisala täpsemad üksikasjad 
sätestatakse mitmeaastases programmdokumend is (temaatilises strateegiadokumendis).  
2.2. Olemasolev poliitil ine raamistik  
Valitsusväliste osalejate ja kohalike ametivõi mude kaasamine arengukoostöösse muuhulgas 
nii dialoogi kui ka rahalise toetuse ka udu on EÜ arengupoliitika kindel põhimõte, mis 
kajastub paljudes komisjoni poliitikadokumentides ja muude ELi institutsioonide järeldustes, 
resolutsioonides ja arvamustes3.  
„Euroopa konsensus arengupoliitikas ” 
„EL toetab kõigi huvirühmade la ialdast osalemist riikide arengu s ja julgustab selleks kõiki 
ühiskonna osalisi. Eelkõige just koda nikuühiskond, sealhulgas majandus- ja 
sotsiaalpartnerid nagu ametiühingud, tööa ndjate organisatsioonid ja erasektor, 
vabaühendused ja teised partnerriikide valitsusvä lised osalejad täidavad  ülimalt olulist rolli 
demokraatia, sotsiaalse õigluse ja inimõiguste edendajatena. EL tõhustab oma toetust valitsusväliste osalejate suutlikkuse suurendami sele, et muuta nende hääl arenguprotsessis 
kuuldavamaks ja edendada poliitilist, sotsiaal set ja majandusdialoogi. Samuti tunnustatakse 
Euroopa kodanikuühiskonna tähtsat rolli; se l eesmärgil pöörab EL erilist tähelepanu 
haridusele arenguvaldkonnas ja teadlikkuse tõstmisele ELi kodanike hulgas.” 
See lähenemine kajastub ka partnerlus - ja koostöölepetes. AKV ja EÜ koostöö 
partnerluskomponent on aidanud kaasa osal uspõhimõtet järgiva arengu kontseptsiooni 
tekkimisele, selle järkjärgulisele konsolideerimi sele ja sellele kindla vormi andmisele. 
Osaluspõhimõte on üheselt AKV ja EÜ koostöö põhimõtete hulka arvatud ning kaasatud on 
palju huvirühmi. Cotonou lepingu hiljutine läbivaatamine andis võimaluse seda lähenemisviisi veelgi tugevdada, esiteks rahastamise kättesaadavamaks muutmisega 
programmitöö dialoogi alusel ja teiseks selle  lähenemisviisi laiendamisega kohalikele 
ametivõimudele.
4 EÜ koostöös teiste geograafiliste rühmadega nagu Aasia, Ladina-Ameerika 
ja naaberriigid valitseb ka üldsuundumus kodanikuühiskonna organi satsioonide osaluse 
                                                 
3 „Euroopa konsensus arengupoliitikas” (Euroopa Liidu Nõukogu, 14820/05, 22.11.2005); 
„Valitsusväliste osalejate osalemine EÜ arengupoliitikas”, KOM(2002) 598, 7.11.2002; nõukogu 19. mai 2003. aasta järeldused, Euroopa Parlamendi 4. septembri 2003. aasta resolutsioon, Euroopa 
Majandus- ja Sotsiaalkomitee 16 . juuli 2003. aasta arvamus. 
4 Muudetud Cotonou lepingu artiklid 4, 6, 58 ja IV lisa artiklid 4 ja 15.  
 
ET 6   ET suurendamisele, sealhulgas nende kaasamisele poliitilisse dialoogi5. Kodanikuühiskonna 
osalus on niisiis EÜ tavapära se tööviisi loomulik osa.  
Euroopa naabruspoliitika eesmärgiks on seada na aberriikidega sisse eelis partnerlus, lähendada 
neid liidule ja võimaldada neil osa saada ühenduse siseturust, toetades samas dialoogi, 
reforme ning sotsiaalset ja majanduslikku arengu t. Kuigi naabruspolii tika peatähelepanu on 
selgelt suunatud lõimimisele, sisaldab see tavaliselt olulisi arenguaspekte. Vaesuse 
vähendamise ja sotsiaalarengu eesmärgid aita vad ehitada jõukamat, õiglasemat ja seega 
stabiilsemat ühiskonda peamiselt arengumaade s. Vahenditesse, mis võimaldavad selle 
poliitika toetamist tehnilise ja finantsabiga, lü litatakse vajadusel parimad arengutavad tõhusa 
haldamise ja rakendamise toetuseks. Osal uspõhimõte on kahtlemata sellise „parima 
arengutava” osaks.  
2.3. Mineviku kogemused ja õppetunnid 
Vabaühenduste kaasrahastamine ELi ja dets entraliseeritud koost öö programmi kaudu on 
järkjärgult liidetud arengupoliitika vahenditega, mis on osalejakesksed ja toetavad osalejate 
algatusõigust. Varasematest koge mustest (vt lisa), hinnangutest ja  aruteludest eri osapooltega 
ilmneb, et EÜ strateegilise partnerluse võimalusi huvirühmadega, välja arvatud riikide keskvalitsustega, on liiga vähe kasutatud. Pais tab, et selline olukord pole seotud poliitilise 
raamistikuga, vaid peamiselt on selle põhjustanud finantsmääruste nõuded, sagedased muutused rakenduseeskirjades ja  -tingimustes. Samal ajal on märkimisväärselt suurenenud 
rahastamisettepanekute arv, kuid komisjoni inim ressurss nende küsimuste käsitlemiseks ei ole 
samavõrra kasvanud. Komisjon uurib praegu võimalikke uusi lähenemisteid valikumenetlustele, et vähendada halduskoor must, määratleda paremini konkursikutsete 
sihtrühmad ja lihtsustada väikeste va baühenduste juurdepääsu rahastamisele. 
Segmendiviisilise ja osalejakeskse meetodi ke htestamine aitab kaasa uuendusliku ja senisest 
lihtsama lähenemisviisi leidmisele nende osalejate kaasrahastamiseks. 
2.4. Teemapõhise lähenemise põhjendus  
Peale valitsusväliste osalejate toetamise hu manitaarabi- ja are nguprogrammide (sh nii 
geograafiliste kui teemaprogrammide) raames on vajalik piisavate rahaliste vahenditega 
osalejakeskne teemaprogramm: 
– kui koostöö geograafiliste programmide kaudu  on piiratud – nagu keeruka partnerluse 
korral
6 – võimaldab programm EÜl asjakohast tegutse mist jätkata, toetada elanikke otse, 
lihtsustada abi rakendamist ja ju urdepääsu põhiteenustele, tõhustada 
demokratiseerumisprotsessi ja lihtsustada rahu tagamise protsesse sellistes olukordades. See 
peaks täiendama edusamme, mida avalikud institutsioonid on nendes valdkondades saavutanud;  
                                                
 
5 Vt eriti Kesk-Ameerika riikide ja Andide rühmaga sõlmitud poliitilise dialoogi ja koostöö lepingute 
artiklit 43. 
6 Keerukas partnerlus on määratletud kui olukord, kus ühel allpool nimetatud põhjustest ei ole huvirühmade, 
välja arvatud riikide keskvalitsuste algatuste toet amiseks võimalik täielikult kasutada tavapäraseid 
koostöövahendeid: 1) riigid, kus koostöö on peatatud, 2) riigid, mille ametivõimud ei ole pühendunud vaesuse vähendamise eesmärkide täitmisele ja m uudele arengupoliitika aluspõhimõtetele, mille hulka 
kuuluvad hea valitsemistava ning kodani kuühiskonna ja detsentraliseeritud asutuste osalemine, 3) riigid, 
kus osaluspõhimõtet järgivat arengut käsitlev dialoog on väga piiratud.  
 
ET 7   ET – kui on olemas toimiv koostöö ja tõhus partnerlus , siis täiendavad ja täiustavad programmi 
kaudu rahastatavad tegevused riigi- või p iirkonnapõhiseid koostööprogramme, toetades 
huvirühmi uute skeemide ja lähenemistega, et lõimida valdkondadevahelised küsimused paremini ja terviklikult, lihtsustada kohali ku tasandi või teatavate konkreetsete rühmade 
osalemist, edendada sugudevahelist võrdsus t, tõsta suutlikkust uutes valdkondades nagu 
õiglane kaubandus, keskkonnakaitse olulisuse selgitamine jne;  
– programm aitab luua usaldust valitsussektori ja  valitsusväliste osalejate vahel, näiteks 
seoses poliitilise arutelu, põhiteenuste tarnimisega jne, et hõlbustada nende järkjärgulist lõimimist geograafilistesse programmide sse, kui seda veel tehtud ei ole; 
– programm aitab tõsta ELis ava likkuse teadlikkust arenguküsimus test ja edendada haridust 
arenguvaldkonnas, et „ankurdada” arengupolii tika püsivalt Euroopa ühiskonda, saavutada 
ELi üldsuse suuremat toetust võitluses vaesus ega ja tegutsemises õiglasemate suhete nimel 
arenenud riikide ja arengumaade vahel, muuta ELis suhtumist probleemidesse ja 
raskustesse, millega arengumaad ja seal sed inimesed kokku puutuvad, ning edendada 
üleilmastumise sotsiaalset mõõdet;  
– programm toetab kooskõlastamise ja vastastikuse suhtlemise tugevdamise meetmeid nii 
huvirühmade vahel kui ka ELi institutsioonidega , et hõlbustada koostöövõrkude loomist ja 
vastastikust koostööd;  
– programm saab pakkuda tuge huvirühmade al gatustele, mis on mõeldud riigisisese 
suutlikkuse arendamise toetamiseks, võimald amaks osaleda poliitili stes debattides ja 
pakkuda põhiteenuseid (tervishoid, haridus , töö, julgeolek, sealhulgas konfliktide 
ennetamine, valmisolek katastroofiolukordade ks jne) kohalikul tasandil, kus ei ole 
võimalik kasutada geograafilisi programm e või läheb vaja uuenduslikku lähenemist. 
Võime kaasata suurt hulk osalejaid nii avalikust kui ka valitsusvälisest se ktorist, ja seda nii 
ELis kui ka partnerriikides, on üks  programmi lisaväärtustest;  
– üldiselt võttes toetab programm – geograafiliste programmide lisavahendina – 
huvirühmade algatusõigust, rahastades nende „omaalgatusi”, mitte ei määra üksikasjalikult kindlaks koostööpartnerite to etuskõlblikke tegevusi. Se llegipoolest on oluline, et 
programm aitab säilitada piisava kooskõla mu ude arengumeetmetega, mida EÜ toetab ja 
partnerriikide arengustrateegiatega, mida toetatakse geograafiliste programmide kaudu. 
Saavutada tuleks maksimaalne täiendavus käesoleva teemaprogrammi ja muude EÜ rahastatavate programmide vahel.
7  
3. T EEMAPROGRAMM  
3.1. Kohaldamisala 
Teatises esitatakse üldised pol iitikasuunised programmi kohalda misala kohta. Mitmeaastases 
temaatilises strateegiadokumendis8 täpsustatakse neid suuniseid ja määratakse kindlaks eri 
tasandite prioriteedid (riig id, sekkumisviisid, muud osal ejatega seotud küsimused nagu 
                                                 
7 Käesolevas dokumendis tähendab kooskõla, et teatav meede ei vähenda teise (sama või muu valdkonna) 
meetme tulemuslikkust ega mõju; täiendavus osutab tööjaotusele, mis lähtub iga osaleja loodavast 
lisaväärtusest. 
8 DCECI ja ENPI asjakohased artiklid. 
 
ET 8   ET kaasrahastamise määrad ja avaliku sektori os alejate abikõlblikkuse tingimused), et anda 
programmile konkreetne siht. 
Käesolev programm on suunatud eelkõige kohap ealsete meetmete toetamisele ja seda 
rakendatakse peamiselt arengumaades ja piirkon dades, kus geograafiliste programmide kaudu 
ei näha toetust ette või  ei võimaldata rahaeraldisi valitsusvälistele osalejatele ja kohalikele 
ametivõimudele nende nõrga poliitilise püh endumuse tõttu, või allpiirkondades, mida 
riigiprogramm ei hõlma, või keeruka partnerl use puhul, nõrkades riikid es, konfliktijärgses või 
poliitilise ebastabiilsuse olukorras jne. 
3.1.1. Abikõlblikud osalejad 
Programmi raames võib toetust saada suur hulk mittetulunduslikke osalejaid nii EList kui ka 
partnerriikidest.  Need osalejad peavad suutma kaasat a kodanikke arengukoostöösse, arvestada 
elanikkonna vajadustega, suutma tõendada om a pädevust ning nende tegevus peab olema 
läbipaistev ja usaldusväärne.  
Rahalist toetust võivad programmi raames saad a kõik valitsusvälised osalejad, sealhulgas 
vabaühendused, ametiühingud, keskkonnakaitse huvir ühmad, ülikoolid ja poliitilised fondid 
jne. Peale selle võivad teatav ate valdkondade meetmete jaoks s aada rahalist to etust kohalikud 
ametivõimud, kui nende poolt lood av lisaväärtus on tõendatav ja kui neid meetmeid ei ole 
võimalik võtta geograafiliste programmide raames.  
Seda väga laiapõhjalist osalejak eskset lähenemist täpsustataks e mitmeaastases temaatilises 
strateegiadokumendis. Üksikasj alikumad abikõlblikkuse kriteer iumid eri osalejatele võidakse 
kindlaks määrata vastavalt nende loodavale lisav äärtusele, suutlikkusele ja erivajadustele ning 
piirangutele (k.a finantstasandil), et viia e llu temaatilises strateegiadokumendis määratletud 
prioriteedid. Olenevalt sekkumis e eelisaladest võivad rahastam ise tingimused eri osalejate 
korral (kaasrahastamise protsendimäär, meetmete liik jne) olla täpsustatud kas temaatilises 
strateegiadokumendis või selle rakendusdokumentid es. Arvesse võetakse seda, et osalejad 
võivad toetust saada ka muude EÜ ra hastatavate programmide raames.  
3.1.2. Abikõlblikud sekkumisviisid 
Teemaprogrammis võetakse arvesse abikõlblike osal ejate algatusõigust, a ndes neile finantsabi 
kolme liiki sekkumiste teostamiseks: 
– suurema osaga rahaeraldistest toetatakse arengumaades ja -piirkondades meetmeid, mis 1) 
tugevdavad osalusarengut, 2) toetavad asjaomaste osalejat e suutlikkuse edendamist riigi 
või piirkonna tasandil, 3) edendavad vastastikust mõistmist. Seda liiki sekkumised hõlmavad vajadusel meetmeid, mille eesmä rgiks on lihtsustada kodanike aktiivset 
osalemist arenguprotsessides ja t ugevdada nende tegevussuutlikkust; 
– teadlikkuse suurendamine ja haridus ar enguvaldkonnas ELis ja ühinejariikides;  
– kooskõlastamine ja teabevahetus kodanikuühi skonna ja kohalike ametivõimude võrgustike 
vahel, nende organisatsioonide sees ja erinev ate huvirühmade vahel, kes osalevad aktiivselt 
Euroopa avalikus arenguarutelus.   
Mitmeaastases temaatilises strateegiadokumendi s määratletakse nende valdkondade meetmete 
üksikasjalikumad prioriteedid geograafilisi programme arvesse võttes, kuid ei kehtestata jäika raamistikku, vaid toetatakse nende endi alga tusi, et säilitada osal ejate algatusõigus.  
 
ET 9   ET Kõiki neid meetmete liike võib rakendada ka s ühes või mitmes riigis, piirkondlikul või 
piirkonnaülesel tasandil. Neid kõiki on võima lik rahastada üksikproj ektide toetamise kaudu.  
3.1.3. Geograafiline kohaldamisala 
Kooskõlas „Euroopa konsensusega arengupoliiti kas” on kõik sekkumised arengumaades, mis 
on määratletud ametliku arenguabi saajate nimekirjas,9 käesoleva teemaprogrammi raames 
abikõlblikud. Kõnealuseid riik e hõlmavad DCECI ja ENPI.  
Riikide üldisi abikõlblikkuskriteeriume täpsustatakse mitmeaastases temaatilises 
strateegiadokumendis. Nende hulka võidakse arvata ka eel isriikide ja -piirkondade 
määratlemise kriteeriumid.  
ELi liikmesriigid ja ühinejariigid hõl matakse teemaprogrammi geograafilisse 
kohaldamisalasse üksnes teadlikkuse suuren damise ja arengualase hariduse ning 
kooskõlastamismeetmete valdkonnas.  
3.2. Programmitöö põhimõtted 
Otsused nelja-aastast (2007–2010) ja järgnevalt veel kolme-aastast ajavahemikku (2011–2013) 
käsitlevate temaatiliste strateegiadokumentide (programmdokumentide) suhtes teeb komisjon, 
järgides komiteemenetlust. Nendes määratletaks e üksikasjalikumalt eelisriikide ja -piirkondade 
valikukriteeriumid ning meetmete prioriteedid. Kõige olulisemad huvirühmad kaasatakse 
asjakohastel juhtudel programmi ettevalmistamise eri etappidesse.  
Selle mitmeaastase programmitöö alusel koostab komisjon iga- aastased tegevusprogrammid, 
milles määratakse kindlaks to etatavad prioriteetse d meetmed, konkreetsed eesmärgid, oodatavad 
tulemused ja soovit uslikud summad.  
Vahekokkuvõtte tegemiseks viiakse esimese kolme aasta (2007–2009) jooksul läbi 
välishindamine, et kasutada selle tulemusi teise temaatilise strateegiadokumendi (2011–2013) ettevalmistamisel. Aruanded edastatakse liikmesriikidele ja Euroopa Parlamendile ja arutatakse nendega läbi. 
Programmi rakendatakse kooskõlas 2000. aasta välis abi juhtimise reformiga, millega nähakse 
muu hulgas ette vajaduse korral haldusvastut use üleandmine delegatsioonidele. Peale selle 
määratleb komisjon vabaühenduse mõiste , mis hakkab kehtima komisjoni kõigis 
tegevusvaldkondades, ning loob vabaühenduste andmebaasi, mis võimaldab komisjoni 
talitustel ja delegatsioonidel lihtsalt saada kvantitatiivset ja kvalitatiivset teavet iga 
vabaühenduse kohta, kes kuulub ühenduse partnerite hulka. 
Selleks et tagada geograafiline sidusus pr ogrammitöö eri osade vahel, analüüsitakse 
temaatilises strateegiadokumendis geograafili ste ja teemaprogrammide, aga ka muude 
asjakohaste EÜ hallatavate eelarveridade kaudu sarnase kohaldamisalaga sekkumistele antud 
toetust. Niivõrd kui võimalik, tuleks samasugune analüüs läbi viia ka liikmesriikide ja teiste 
abiandjate toetatavate sekkumiste kohta. Siht riike/-piirkondi käsitl evates riigi- ja 
piirkonnastrateegia dokumen tides tuleks seda arvesse võtta ja  esitada tervikli k ülevaade kõigi 
rahastamisvahendite ja programmide kohta.  
                                                
 
9 Ametliku arenguabi saajate nimekiri tuleb OECD arenguabikomitees otsustamisele aprillis 2006. 
Euroopa Liidu Nõukogu, dokument nr 14820/05, 22. november 2005. 
 
ET 10   ET 3.3. Eesmärgid  
Käesolev programm on peamisel t arengupoliitika vahend. Nii selle üldeesmärgid kui iga 
abikõlbliku meetmeliigi eesmärgid on kooskõ las ELi uue arengupoliitika ühisavaldusega 
„Euroopa konsensu s arengupoliitikas”10. Selle esmane ja ülim ee smärk on vaesuse kaotamine 
säästva arengu kontekstis, sealhu lgas aastatuhande arengueesmärkide saavutamine. Teised 
põhieesmärgid hõlmavad (vastava lt Euroopa konsensuses määratle tule) head val itsemistava ja 
inimõigusi, mis on valdkondadevah elised küsimused ja mis tule b kõikidesse pa rtnerriikides 
võetavatesse meetmetesse kaasata. Erinevad meetmete liigid peav ad nende eesmärkide 
saavutamisele järgmiselt kaasa aitama: 
– partnerriikides ja -p iirkondades võetavad meetmed edenda vad osalust soodus tavat ja vaba 
ühiskonda. Nende eesmärgid on 1) muuta olukord soodsamaks selliste elanikerühmade jaoks, kellele üldteenused ja ressursid ei ol e kättesaadavad ja kes on poliitiliste otsuste 
tegemise protsessidest kõrvale jäetud, 2) tugevdada kodanikuühiskonna organisatsioonide 
suutlikkust partnerriikid es, et lihtsustada nende osalemis t jätkusuutlike arengustrateegiate 
väljatöötamisel ja elluviimisel, 3) hõlbustada  vastastikust suhtlemist valitsussektori ja 
valitsusväliste osalejate vahel eri valdkondade s. Tähelepanu pööratak se sellele, et leida 
osalejaid eriti tõrjutud ja haavatavate isi kuterühmade hulgast ni ng kaasata nad tegevuse 
sihtrühma. Sekkumised võivad sisaldada ka meetmeid, mille eesmärgiks on tugevdada 
kodanike tegevussuutlikkust ja võimet oma õigusi kaitsta ning osaleda poliitilistes 
aruteludes kohalikul, riiklikul ja rahvusvahelisel tasandil;  
– teadlikkuse suurendamise ja arengualase haridus e eesmärk ELis ja ühinejariikides on tõsta 
Euroopa rahva teadlikkuse taset arenguküs imustes. Need meetmed aitavad tõmmata 
Euroopa üldsust kaasa aktiivselt toetama vaesuse vähendamist ja säästva arengu strateegiaid partnerr iikides, õiglasemaid suhteid aren enud riikide ja arengumaade vahel; 
ning tugevdavad kodanikuühiskonna rolli edu ja muutusi soodus tava tegurina;  
– kooskõlastamismeetmed kodanikuühiskonna võrgus tike vahel, nende organisatsioonide 
sees ja ELi institutsioonidega on suunatud tõhusama koostöö saavutamisele sünergia soodustamise ja struktureeritud dialoog i tagamise kaudu. Kooskõlastamine aitab 
suurendada huvirühmade usaldusv äärsust, nähtavust ja mõju.  
3.4. Prioriteedid  
Teemaprogrammi eesmärkide saavutamiseks on m ääratletud järgmised üldised prioriteedid:  
– huvirühmade osalemise lihtsustamine ebasoodsat es olukordades, nagu keerukas partnerlus, 
ebastabiilne olukord, konflikt, kodanikuühiskonna osalejate staa tuse määratlematus, halb 
valitsemistava jne; 
– suutlikkuse arendamise protsesside tugevda mine ja senisest suurema osalusarengu 
ergutamine partnerriikides  ja -piirkondades; 
– piiriüleste ja piirkondlik e algatuste edendamine, et täienda da geograafilisi programme ja 
soodustada sidemete ja liitude teket huvirühmade vahel; 
                                                
 
10 Euroopa Liidu Nõukogu, dokument nr 14820/05, 22. november 2005. 
 
ET 11   ET – väärikate partnerlussuhete soodustamine ELi  ja partnerriikide erinevate huvirühmade 
vahel; 
– algatuste toetamine, mis edendavad tööandjat e ja töötajate organisatsioonide suutlikkuse 
tõstmist, soodustavad sotsiaalse dialoogi mehha nismide ja struktuuride loomist ja seisavad 
sotsiaalpartnerite suurema vabadus e eest probleemsetes olukordades; 
– kodanike aktiivse osalemise hõlbustamine te adlikkuse suurendamise ja arengualase 
hariduse, seisukohtade tutvustamise ja kampaaniate kaudu; 
– arengu sidususe edendamine hariduse val dkonnas, võimaldades muuhulgas lastele ja 
noortele juurdepääsu haridusele arenguvaldkonnas; 
– dialoogi ja teabevahetuse stru ktuuride tugevdamine huvirühmade organisatsioonide vahel, 
edendades koostöövõrgustike loomist ja pari mate tavade üleandmist ning suhteid Põhja-
Lõuna ja Lõuna-Lõuna teljel.  
 
ET 12   ET LISA  
ANNEX  - SUMMARY OF PAST EXPERIENCE  
Different types of stakeholders  (non-state actors and local au thorities) other than central 
governments both from the EU and partner coun tries are eligible for funding under thematic 
and geographic programmes. They are expect ed to be able to mobilize citizens for 
development, to address the needs of the population, to operate in a transparent and 
accountable manner and to prove their specific competencies. These actors implement their 
own initiatives, but also act as “implementing partners” for pre-defined thematic and geographic priorities. Eligibility in this context has been limited to non-profit making 
activities and this crite rion should be upheld. Profit making ac tivities should not  be eligible 
for funding under the programme since other sp ecific instruments are available for them. 
Civil society organisations and networks from the EU, particularly development NGOs, have 
been involved for years in regular policy dial ogue and consultation within the EU. Their 
initiatives and interventions, funded by the EC , have shown NGOs’ added value both in the 
EU and in partner countries,  by contributing to developmen t policy objectives and supporting 
capacity development processes. Supporting NGOs has brought innovative approaches and 
partnerships in civil society to the development process. Compared to public institutions, NGOs are in a better position to r each and give voice to the gra ssroots. Their capacity to work 
and effectively deliver even in the most diffi cult environments, as we ll as their ability to 
mobilise EU constituencies in support of devel opment policy issues, are also part of their 
contribution to the development process. Th e European Parliament has underscored the 
specific and irreplaceable role  and the utility and effect iveness of NGOs’ development 
activities, stressing their crucial work in fa vour of disadvantaged gr oups in the developing 
countries, the need to maintain their freedom of  action, and the essential role they play in 
promoting human rights and gr assroots democratisation
11.  
More recently, economic and social partners and interest groups have em erged in the process, 
very actively and constructively supported by the European Economic and Social Committee 
and by local and regional author ities from the EU, with the pr ogressive involvement of the 
Committee of the Regions, plus other actors, su ch as political foundations and universities, 
and their respective networks. Although thei r access to EC funding and involvement in 
programme implementation have been limited so far, they advocate speci fic and differentiated 
issues that are relevant to the development agenda and participate in development policy 
dialogues and consultations both in the EU and partner countries.  
In addition to geographical pr ogrammes and humanitarian assi stance, different actors have 
access to a number of thematic budget lines (E IDHR, food security, environment and tropical 
forests, anti-personnel mines, gender, and he alth) and to the Rapid Reaction Mechanism. 
Among these various instruments, the NGO co-f inancing budget line, cr eated in 1976, best 
symbolises the partnership between the EU and NGOs on development cooperation. Its size 
has gradually increased, from EUR 2.5 million to EUR 200 million a year. Since 1979, 10% of the total allocation has supported awar eness raising and development education 
interventions.  
                                                
 
11 Resolution of 14 May 1992 on the role of NGOs in development cooperation (OJ C 150, 15.6.1992). 
 
ET 13   ET Since 1998, the legal basis for the NGO cofina ncing budget line is Council Regulation (EC) 
1658/98. It fosters quality partnerships for development objectives between NGOs from the 
EU and civil society organizations  in developing countries, so that the budget line preserves 
the right of initiative in developing countries  and allows active par ticipation by European 
citizens in the development process. Under th e Regulation, the budget line cofinances with 
European NGOs: (i) operations aimed at meeting th e basic needs of the p oorest sections of the 
population in developing countri es, (ii) schemes to raise European public awareness of 
development issues in developi ng countries, in particular re lations between developing and 
developed countries, (iii) measures to strengt hen cooperation and c oordination between NGOs 
in the Member States and be tween such NGOs and Community  institutions. The Commission 
evaluated the instrument after three years, i.e., in mid-2001.12 
Since the EU’s enlargement to ten new member states on 1 May 2004, NGOs from new 
Member States have had access to funding under the budget line. In addition, awareness raising and development education interven tions in and involving NGOs from the new 
Member States have become a strategic priority  in this field. NGOs from new Member States 
have encountered certain difficulti es in obtaining financial suppor t for their initiatives, mainly 
for reasons linked to their sometimes lim ited management capacity and knowledge of 
procedures. With a view to strengthening co operation and supporting information-sharing 
among EU NGOs, projects such as TRIA LOG and DEEEP have been set up.  
The Decentralised Cooperation budget line ai ms at similar objectives. Following the 
conclusions of 2003 external evaluation
13, carried out before the relevant legal basis was 
extended14, it was decided that operations and ini tiatives supported under this heading would 
be targeted on situations of di fficult partnerships and that Delegations would manage these 
activities, through ca lls for proposals adjusted to the situ ation of the country concerned. In 
order to ensure flexibility, priority was give n to supporting decentralised cooperation actors’ 
own initiatives. Compared to NGO cofinanc ing, the decentralised cooperation budget line 
involves much less financial resources (around EU R 6 million a year), is not limited to NGOs 
from the EU, but open to all types of civil so ciety organisations and local authorities from 
both partner countries and the EU, and provides fi nancial support to interventions in the field. 
Finally, its focus is on situat ions involving difficult partners hip, when other instruments 
cannot be used, and the management is the re sponsibility of EC Dele gations in selected 
countries.  
In the light of past experience, the different evaluations and discussions with the different 
parties involved, the potential of  the strategic partnership between the EC and stakeholders 
other than central governments appears to  be under-utilised. In this context:  
– Project cycle management is considered to be heavily dominated by the selection process 
(which has become increasingly complex, partic ularly with the introduction of calls for 
proposals) and has neglected project monitori ng, which has been reduced to monitoring 
contract and budget issues.  
                                                 
12 Report 12/2000 – ref. 951568. 
 
13 Communication from the Commission to the Council and the European Parliament: Overall assessment 
of the operations financed by the Community under the Regulation on decentralized cooperation, COM (2003) 412 final, 11.07.2003. 
14 Regulation (EC) No 1659/98 on decentralised cooperation, amended and extended by Regulations (EC) 
No 955/2002 and (EC) No 625/2004 of the European Parliament and of the Council.  
 
ET 14   ET – The selection process has been  primarily conceived to ratio nalise the workload created by 
the huge amount of proposals received every year  as well as to ensure equal treatment and 
transparency. Strategic policy considerations have not completely been integrated in this process. The process is mainly based on the analysis made of the proposals by independent 
experts, without giving enough importance to the overall policy priorities decided by the 
Commission. 
– Timeframes in the decision-making process, from the call for propos als to the financial 
decision, are considered to be too long, which jeopardizes the releva nce of the initiative 
and generates frustration amongst applicants . More generally, the timing, stability and 
predictability of the calls for proposals should be improved. 
– The formal requirements currently applied in calls for proposals represent a substantial 
administrative burden for the appli cants and for Commission staff. 
– The different abilities, needs, constraints and sizes of various types of actor should ideally 
be reflected in the conception of strategies and the selec tion process (e.g. by using local 
languages for calls for proposals or for inform ation, and putting in place different kinds 
and sizes of funding mechanisms according to  the capacity and needs of each type of 
stakeholder). 
– Evaluation reports presented by grant benefici aries should not only describe the activities 
carried out but also show clearly what e ffects the intervention has had on targeted 
populations and beneficiaries. 
– The role of the Delegations is  considered to be too low-ke y. They should play the most 
important part in the selection process and be in charge not just of project monitoring but 
of raising the awareness of  the local population and provi ding it with information.  
– Some modifications of existing rules may be necessary to ensure be tter involvement of 
actors from new Member States . They may encounter certai n difficulties in obtaining 
financial support for their initia tives, mainly for reasons linked to their sometimes limited 
management capacity and knowledge of procedures.  
The Commission is currently engaged in explor ing new approaches to selection procedures, 
with a view to both reducing the administrativ e burden and facilitating access to funding for 
small NGOs.