Relvakaubanduslepinguga nähakse muu hulgas ette meetmed (nagu ekspordi- ja impordikontroll), mis kuuluvad liidu ühise kaubanduspoliitika kohaldamisalasse. Selles valdkonnas käsitleb relvakaubandusleping liidu õiguse osi, mis on juba ulatuslikult reguleeritud. Lisaks puudutavad seda valdkonda ka järgmised ELi teisesed siseturuõigusaktid: a) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta direktiiv 2009/43/EÜ kaitseotstarbeliste toodete ühendusesisese veo tingimuste lihtsustamise kohta, b) nõukogu 18. juuni 1991. aasta direktiiv 91/477/EMÜ relvade omandamise ja valduse kontrolli kohta ning c) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. märtsi 2012. aasta määrus (EL) nr 258/2012, millega rakendatakse rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni täiendava tulirelvade, nende osade ja laskemoona ebaseaduslikku valmistamist ja nendega ebaseaduslikku kauplemist tõkestava ÜRO protokolli (ÜRO tulirelvade protokoll) artiklit 10 ning kehtestatakse tulirelvade, nende osade ja laskemoona ekspordilubade andmise menetlus ning importi ja transiiti käsitlevad meetmed.

Relvakaubanduslepingu eesmärk on aidata kaasa rahvusvahelisele ja piirkondlikule rahule, julgeolekule ja stabiilsusele, reguleerides rahvusvahelist kauplemist tavarelvadega ja võideldes ebaseadusliku relvakaubanduse vastu. Selles kehtestatakse tavarelvastuse tarnimise normid ja nõutakse osalisriikidelt kogu relvaekspordi läbivaatamist tagamaks, et tavarelvastust ja laskemoona ei kasutataks muu hulgas inimõiguste kuritarvitamiseks, terrorismiks ja humanitaarõiguse rikkumisteks.

(a)nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrust (EÜ) nr 260/2009 impordi ühiste eeskirjade kohta;

(b)nõukogu 19. oktoobri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1061/2009, millega kehtestatakse ühised ekspordieeskirjad;

(c)Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. märtsi 2012. aasta määrust (EL) nr 258/2012, millega rakendatakse rahvusvahelise organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni täiendava tulirelvade, nende osade ja laskemoona ebaseaduslikku valmistamist ja nendega ebaseaduslikku kauplemist tõkestava ÜRO protokolli (ÜRO tulirelvade protokoll) artiklit 10 ning kehtestatakse tulirelvade, nende osade ja laskemoona ekspordilubade andmise menetlus ning importi ja transiiti käsitlevad meetmed, ning

(d)Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta direktiivi 2009/43/EÜ kaitseotstarbeliste toodete ühendusesisese veo tingimuste lihtsustamise kohta (muudetud kujul).

Nimetatud Euroopa Liidu õigusaktid on acquis’ osa ja seepärast on oluline, et relvakaubanduslepingu osalisriikide konverentsi kodukorra vastuvõtmine ei seaks neid otseselt või kaudselt kahtluse alla. See laieneb ka kõikidele kõnealuste ELi õigusaktide muudatustele ning ettenähtavas tulevikus relvakaubanduslepinguga hõlmatud valdkondades vastuvõetavatele ELi õigusaktidele.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

•Õiguslik alus

Kavandatava nõukogu otsuse õiguslikuks aluseks on ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9, milles on sätestatud: „Nõukogu võtab komisjoni [...] ettepaneku põhjal vastu otsuse, millega [...] kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte [...]”.

Kuna Euroopa Liit ei ole relvakaubanduslepingu osaline, siis sellisena ei saa ta relvakaubanduslepingu osalisriikide konverentsi kodukorda vastu võtta. Siiski tuleb osalisriikide konverentsi pidada ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 tähenduses rahvusvahelise lepingu alusel loodud organiks ning selle konverentsi kodukorda tuleb pidada nimetatud artikli tähenduses õiguslike tagajärgedega aktiks. Seepärast tuleb kohaldada ELi toimimise lepingu artikli 218 lõiget 9, ehkki EL ei ole relvakaubanduslepingu osaline.

Arvestades, et kodukorral on õiguslikud tagajärjed valdkondades, mis kuuluvad ELi ainupädevusse, on vaja, et liidu institutsioonid ja liikmesriigid võtaksid kõik meetmed, et teha koostööd relvakaubanduslepingu kodukorra vastuvõtmisel ja tagada sellest lepingust tulenevate kohustuste täitmine. Kodukorras tuleks eelkõige näha ette piisav aeg konsultatsioonideks ja aruteludeks ELi liikmesriikide ja liidu institutsioonide vahel osalisriikide konverentsi poolt vastuvõetavate õigusliku toimega aktide eelnõude küsimuses.

•Subsidiaarsus (ei kuulu liidu ainupädevusse)

Vt eespool

•Proportsionaalsus

Ettepanek on kooskõlas ja proportsionaalne artikli 218 lõike 9 tähenduses.

•Vahendi valik

Ettepanek: nõukogu otsus, millega kehtestatakse ELi nimel seisukoht.

3.JÄRELHINDAMISTE TULEMUSED, KONSULTEERIMINE SIDUSRÜHMADEGA JA MÕJUHINNANGUD

•Järelhindamised/ kehtivate õigusaktide toimivuskontroll

Ei kohaldata

•Konsulteerimine sidusrühmadega