ØELi kalavarude majandamise põhimõtete edendamine rahvusvahelisel tasandil. EL on juhtpositsioonil säästva kalapüügi toetamises ja kasutuselevõtus rahvusvahelisel tasandil, mida näitas ka ELi korraldatud konverentsi „Meie ookean“ saatnud edu.

ØMaksimaalse jätkusuutliku saagikuse Fmsy eesmärgi täitmine. ICESi piirkonnas näitab püügisurve üldist langustendentsi ja asjaomane näitaja (F/Fmsy) on nüüdseks stabiliseerunud tasemel 1, mis tähendab, et keskmiselt on kõigi kalavarude kasutamise tasemed lähedal maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamiseks vajalikele väärtustele (Fmsy). Samal ajal kasvas 2018. aastal lubatud kogupüük, mis oli kehtestatud kooskõlas maksimaalse jätkusuutliku saagikusega Fmsy, veelgi – tasemelt 44 tasemeni 53, mis on 69 % Fmsy ICESi piirkonnas hinnatud lubatud kogupüügist.

Vahemeres ei toimu 47 kalavarust ülepüüki ainult 13 % (6 kalavaru) puhul: harilik meripoisur – GSA 10 (Türreeni mere lõunaosa), GSA 17–18 (Aadria meri) ja GSA 22 (Egeuse meri); euroopa anšoovis – GSA 22 (Egeuse meri); roosa süvahännak – GSA 9 (Liguuria meri ja Türreeni mere põhjaosa); harilik seepia – GSA 17 (Aadria mere põhjaosa). Mustas meres toimub kuuest hinnatud kalavarust viies endiselt ülepüük, erandi moodustab kilu. On selge, et kõnealustes merepiirkondades on Fmsy 2020. aasta eesmärgi saavutamiseks vaja teha suuremaid pingutusi, nagu on kirjeldatud allpool punktis 2.3.

Kalavarude puhul, mille üle peavad rannikuriigid konsulteerima, on kümnest kalavarust ainult ühe puhul Fmsy nõuandele vastav lubatud kogupüük kooskõlas Fmsy tasemega, nimelt Atlandi-Skandinaavia heeringas, mis moodustab kõigi rannikuriikide lubatud kogupüügi lossitud saagi mahtudest 4 %. Seega on kõigis rannikuriikides kalavarude Fmsy saavutamine 2020. aastaks keeruline.

Süvamere kalavarude osas sätestati 2016. aasta novembris kalapüügivõimalused 2017. ja 2018. aastaks ning need moodustavad vähem kui 1 % kõigist lossimistest ELis. Süvamere kalavarude kohta on andmeid ja hinnanguid vähe, erandiks on kalju-tömppeakala loodepiirkonna vetes, mille lubatud kogupüük kehtestati Fmsy tasemel.

-Loodepiirkonna ja edelapiirkonna vetes on maksimaalse jätkusuutliku saagikuse Fmsy seisukohast hinnatud kalavarude puhul, mida EL ise majandab, see näitaja vastavalt 94 % ja 90 %.

-Põhjameres, Skagerrakis ja Kattegatis on maksimaalse jätkusuutliku saagikuse Fmsy seisukohast hinnatud kalavarude puhul, mida EL ise majandab, 99,7 % eeldatavatest lossimistest pärit lubatud kogupüügist, mis on kehtestatud kooskõlas Fmsy tasemega.

-Läänemeres kehtestati lubatud kalapüük Läänemere mitmeaastase kava alusel. 95 % eeldatud kalapüügist on pärit lubatud kogupüügist, mis on kehtestatud kooskõlas Fmsy tasemega, ja 4 % lubatud kogupüügist vastavalt ettevaatusprintsiibil põhinevale nõuandele.

STECFi andmetel väheneb kalastussuremus ICESi piirkonnas järjekindlalt ja vastava näitaja väärtus oli 2016. aastal ligikaudu 1 (2003. aastal 1,5), mis tähendab, et keskmiselt on kõigi kalavarude kasutamise tasemed lähedal maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamiseks vajalikele väärtustele (FMSY). Vahemeres ja Mustas meres näitavad F/FMSY suundumused, et mediaanväärtus võib pisut erineda, püsides perioodil 2003–2015 ilma languseta ligikaudu tasemel 2,3.

Nendes merepiirkondades on olulisel kohal ka nõuete täitmise tagamine ja kontrollimine. 2017. aastal laiendas komisjon kontrolli ja inspekteerimisalase eriprogrammi (SCIP) kohaldamisala Vahemerele, et hõlmata Sitsiilia väina euroopa merluus ja roosa süvahännak. Ühtlasi on oluliselt suurenenud Euroopa Kalanduskontrolli Ameti koordineeritavate ühiskampaaniate arv.

ELi tasandil on komisjoni üks prioriteetidest jätkata Vahemere kalavarusid käsitleva määruse alusel vastu võetud riiklike majandamiskavade ÜKPga vastavusseviimist. 2017. aastal vaadati läbi viis riiklikku majandamiskava, mida uuendati kooskõlas STEFCi nõuannetega. Kavades käsitletakse muu hulgas paadi-, kalda- ja väikeste seinnootade ja gangui-traaleritega püüki Horvaatias, Prantsusmaal, Kreekas ja Hispaanias. 2018. aastal see protsess kiireneb.

Euroopa Komisjon on teinud märkimisväärseid samme, et võidelda Vahemeres ja Mustas meres toimuva ülepüügi vastu nii ELi tasandil kui ka koos rahvusvaheliste partneritega.

Vahemeres ja Mustas meres on kudekarja biomass 2003. aastast saadik sisuliselt samaks jäänud. Nendesse tulemustesse tuleks siiski ettevaatlikult suhtuda, kuna ebakindlus on selles osas suur.

ICESi piirkonnas on kudekarja biomass üldiselt perioodi jooksul kasvanud ja oli 2016. aastal 2003. aastaga võrreldes keskmiselt 39 % suurem. Samuti suureneb ohututes bioloogilistes piirides olevate kalavarude osakaal. 2018. aastal saadakse eeldatavasti 81 % püügivõimalustest ohututes bioloogilistes piirides olevatest kalavarudest, 11 % ohututesse bioloogilistesse piiridesse mittemahtuvatest kalavarudest ja 8 % kalavarudest vastavalt ettevaatusprintsiibil põhinevale nõuandele, mille kohta ei ole teada, kas need on või ei ole ohututes bioloogilistes piirides.

ELi laevastiku töötingimuste parandamise osas toimus oluline areng Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) kalandustöö konventsiooni (konventsioon nr 188) ELi õigusesse eduka ülevõtmise näol vastavalt ELi sotsiaalpartnerite kokkuleppele. Konventsioon loob ühe tervikliku vahendi elu- ja töötingimuste parandamiseks kalalaevade pardal. Kalapüüki käsitlevad rahvusvahelised konventsioonid on siiski ratifitseerinud vaid üksikud liikmesriigid ja nende standardite ELi õigusesse ülevõtmine ei ole veel lõppenud. Kalalaevadel inimväärsete töö-, tervishoiu- ja turvalisust puudutavate tingimuste tagamine on komisjoni päevakorras tähtsal kohal.

Sotsiaalse jätkusuutlikkuse osas on ELi laevastiku kogutööhõive täistööaja ekvivalentides väljendatuna alates 2008. aastast vähenenud keskmiselt 1,3 % aastas, mille üks põhjus on ELi laevastiku püügivõimsuse vähenemine. Väljendatuna täistööaja ekvivalentides on keskmine palk siiski aastas keskmiselt 2,7 % kasvanud. Keskmine aastapalk täistööajale taandatud töötaja kohta on 24 800 eurot.

Vilju on hakanud kandma ka ELi töö Rahvusvahelise Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjoni (ICCAT) raamistikus: hariliku tuuni kohta teatatud kõrged biomassi tasemed Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres võimaldasid suurendada 2018.–2020. aasta lubatud kogupüüki teaduslike nõuannetega kooskõlas. Sellega sillutati ühtlasi teed uue majandamisraamistiku suunas, et liikuda varude taastamise kavast edasi majandamiskava suunas, võimaldades taastada väikesemahulise püügi, samal ajal rangeid kontrollimeetmeid säilitades. Vahemeres püütava mõõkkala osas näeb hiljuti vastu võetud taastamiskava ette alates 2017. aastast lubatud kogupüügi 10 500 tonni, mida vähendatakse igal aastal lineaarselt 3 % võrra kuni aastani 2022. 2017. aastal otsustas ICCAT ühtlasi külmutada Vahemere pikkuim-tuuni püüdvate laevade püügivõimsuse.

2018. aastal on kõige tähtsam verstapost Musta mere ääres asuvate riikide vastuvõetav Sofia deklaratsioon 2016. aastal heaks kiidetud Bukaresti deklaratsiooni järelmeetmena. Komisjoni eesmärk on ka jõuda kokkuleppele euroopa angerja piirkondlikus majandamiskavas ning Vahemere kesk- ja idaosa põhjalähedaste liikide püüki käsitlevates kaitsemeetmetes selliste peamiste töönduslike liikide nagu meritigu ja Aadria mere väikeste pelaagiliste liikide kohta, kuna ELi mitmeaastast kava ei ole kehtestatud.

Lossimiskohustuse järkjärgulisel kasutuselevõtul tehti 2018. aastal uusi edusamme. Juba praegu kehtib pelaagiliste kalade püügile ning Läänemere ja Musta mere kalapüügile täielikult lossimiskohustus. Põhjalähedaste kalade püügi osas on lossimiskohustuse maht üldiselt suurenenud – eelmise aasta 35 %-lt 44 %-le, st 34 % Põhjameres, 51 % loodepiirkonna vetes ja 65 % edelapiirkonna vetes. Praegu kuulub Vahemeres ligikaudu 66 % lossitud üldkogusest lossimiskohustuse alla. See näitaja on väikeste pelaagiliste liikide osas 94 %, põhjalähedaste liikide osas 24 % ja karpide osas 71 %. Musta mere puhul hõlmab lossimiskohustus alates 2017. aastast kogu selliste liikide püüki, mille kohta on kehtestatud lubatud kogupüük (st kilu ja harilik kammeljas).

Nõuandekomisjonide oskusteave on ÜKP edukaks rakendamiseks otsustava tähtsusega. Komisjon ja liikmesriigid tuginevad analüüsidele, et ennetada või vähemalt leevendada püüki piiravaid olukordi kehtivate ELi eeskirjade raamistikus. Nõuandekomisjonid saavad ühtlasi töötada välja selliseid jätkusuutlikke majandamisstrateegiaid, nagu näiteks merikeelt käsitlevad kaks majandamisstrateegiat Biskaia lahe ja La Manche'i idaosa puhul, kus kalapüük on kooskõlas Fmsy tasemega ja mille tagajärjel on kalurite kvoodid suurenenud.

Piirkondadeks jaotamine on mänginud tähtsat rolli ka lossimiskohustuse järkjärgulisel kasutuselevõtul. Väiksem edu on seevastu saatnud ÜKP määruse artikli 11 kohaselt Natura 2000 alade ja muude kaitstud alade kaitsemeetmeid käsitlevaid ühiseid soovitusi, mis hõlmavad üksnes Põhjamere ja Läänemere teatavaid piirkondi. 2017. aasta oktoobris toimus Zadaris temaatiline seminar eesmärgiga aidata Vahemere-äärsetel liikmesriikidel paremini mõista ÜKP kohaste kaitsemeetmete kehtestamise eeliseid. Liikmesriigid ja sidusrühmad peavad selles vallas rohkem tegema. Komisjon avaldab nende ülesannete täitmise hõlbustamiseks juhenddokumendi delegeeritud aktide väljatöötamise kohta vastavalt ÜKP määruse artiklile 11. Lisaks teatas komisjon aasta alguses ÜKP raames delegeeritud õiguste kasutamisest.

Hiljuti vastu võetud Põhjamere põhjalähedasi kalavarusid käsitlev mitmeaastane kava on oluline areng, mis aitab tagada pikas perspektiivis jätkusuutliku kalapüügi. Tegemist on teise mitmeaastase kavaga, milles on pärast 2016. aasta Läänemere mitmeaastast kava kokku lepitud. Seevastu Euroopa Parlament ja nõukogu ei ole veel 2017. aastal komisjoni väljapakutud Aadria mere sardiine ja anšooviseid käsitleva mitmeaastase kava osas kokkuleppele jõudnud ja selle kiire vastuvõtmise väljavaated on kesised. Komisjon töötab tihedalt koos kõigi asjaomaste pooltega arutelude hõlbustamise nimel, et kriitilises seisundis olevate kalavarude kaitseks saaks võimalikult ruttu meetmed kehtestada.

Vastavalt alusmääruse sätetele kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2019 lossimiskohustust kõigile alla püügi piirnorme jäävate liikide saakidele ja Vahemeres ka alla kalavarude kaitseks kehtestatud alammõõdust jäävate liikide saakidele. Lossimiskohustuse täielikuks ja õigeaegseks rakendamiseks tuleks täielikult ära kasutada kõiki ÜKP alusel praegu olemasolevaid paindlikke võimalusi.

Olemasolevate andmete kohaselt ei ole siiani esinenud lossimiskohustusest tulenevaid püüki piiravaid olukordi. Sellegipoolest on Fmsy 2020. aasta eesmärgi saavutamine ja lossimiskohustuse täielik rakendamine keeruline ning seega julgustatakse liikmesriike ja nõuandekomisjone tööd jätkama eelkõige selleks, et tuvastada juhtumid, kui süsteemis ei ole piisavalt kalu ja püügi piiramist saab ennetada kvootide vahetamisega. Liikmesriigid peaksid ühtlasi kaaluma, kas nende riigisiseseid meetmeid tuleks parandada. Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kasutatakse lossimiskohustuse rakendamise toetamiseks endiselt väga vähe ning lossimiskohustusega seotud meetmetele on eraldatud kõigest 49 miljonit eurot.

Komisjon on koos liikmesriikide ja nõuandekomisjonidega pühendunud tööle, et hõlbustada lossimiskohustuse rakendamist. Märk sellest pühendumusest on hiljuti muudetud ÜKP määruse artikli 15 lõige 6, mille kohaselt on võimalik tagasiheitekavasid täiendavalt kolmeks aastaks uuendada. Euroopa Parlament ja nõukogu peaksid seda täiendavat perioodi kasutama selleks, et jõuda kokkuleppele komisjoni hiljuti väljapakutud mitmeaastaste kavade osas, kuna sellised kavad on kasulikud võimalike püüki piiravate olukordade lahendamiseks. Komisjon abistab jätkuvalt täiendavate võimaluste uurimisel, eelkõige seoses püüki piiravate olukordadega, tehes seda kehtivate ELi eeskirjade piires ja lähtudes liikmesriikide esitatud konkreetsetest näidetest.

Jõustamise ja kontrolli osas on saanud järjest selgemaks, et sellised traditsioonilised kontrollivahendid nagu merel teostatav inspekteerimine ja õhuseire on vähem tõhusamad kui elektroonilise kaugseiresüsteemi tehnoloogia (REM), näiteks videovalvesüsteem (CCTV) ja andurid. Piirkondlikul tasandil kokkuleppe puudumisel ja võrdsete võimaluste tagamiseks pidas komisjon hiljuti arutelusid liikmesriikide ja EFCAga, et lahendada see küsimus kontrollimääruse alusel vastu võetud kontrolli- ja inspekteerimisalastes eriprogrammides.

1.7.Laiem kontekst: „Ookeanide majandamise ja meie ookeani rahvusvaheline konverents 2017“

2017. aastal võõrustas EL edukalt neljandat „Meie ookeani“ konverentsi, mille tulemusel võeti kokku 7,2 miljardi euro väärtuses 433 konkreetset rahastamiskohustust ja lisandus 2,5 miljonit km2 merekaitsealasid.

Ookeanide rahvusvahelist majandamist käsitleva ühisteatise raamistikus keskendub komisjon töös rahvusvahelisel tasandil lisaks järgmisele:

-kalavarude säästva majandamise aktiivne edendamine ELi vetest väljaspool piirkondlike kalandusorganisatsioonide kaudu;

-piirkondilike kalandusorganisatsioonide ja piirkondlike merekonventsioonide vahelise parema koordineerimise ja rahvusvaheliste organisatsioonidega koostöö toetamine;

-võitlus ETR-kalapüügiga ning ookeaniressursside säästva majandamise tugevdamine kahepoolse ETR-dialoogi ja töörühmade kaudu. Sadamariikide meetmete lepingu jõustumine 2016. aasta juunis, ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) püügidokumendimenetluste vabatahtlike suuniste vastuvõtmine 2017. aasta juulis ja FAO ülemaailmse kalalaevade, külmveolaevade ja abilaevade registri esimese tööversiooni algatamine 2017. aasta aprillis on selles valdkonnas olulised arengud;

-puudujääkide kõrvaldamine rahvusvahelises raamistikus. Rahvusvahelise kokkuleppe saavutamine, millega ennetatakse reguleerimata töönduspüüki Arktika avameres, on selles valdkonnas peamine saavutus;

-säästva kalapüügi ja vesiviljeluse arendamine ning sektori suutlikkuse suurendamine ELi rahastatud toetusprogrammide kaudu Vaikse ookeani, Lääne-Aafrika ja India ookeani piirkondlike üksuste ja riikidega. 2017. aastal võeti vastu kaks uut piirkondlikku programmi: PESCAO (Lääne-Aafrika) ja PEUMP (Vaikne ookean);