1.17

määratleb peamised probleemid, mille ees piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused direktiivi rakendamisel seisavad. Probleemid on järgmised: a. Prügilatesse ladestatavate biolagunevate jäätmete koguse vähendamise eesmärkide saavutamine. Kriitiliseks küsimuseks peavad seda eelkõige nende liikmesriikide piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused, kus biolagunevate jäätmete vähendamise riiklikke strateegiaid veel ei ole või need on välja töötatud alles hiljuti. Probleem on tihti vastavuses biolagunevate jäätmete taaskasutamiseks arenenud turu puudumisega kõnealustes riikides. Lisaks peetakse probleemiks biolagunevate jäätmete vähendamiseks vajalike tõhusate vahendite vähesust riiklikes strateegiates. b. Prügilate projekteerimine, toimimine ja järelhooldus. Enamik omavalitsusi peab prügilate projekteerimist, toimimist ja järelhooldust (mõnel juhul) keeruliseks; kõige keerulisem teema tundub olevat järelhooldus. Vahel tekitab probleeme tehniliste nõuete jäikus, sest need ei võimalda geoloogiliste tingimuste, uuendusliku tehnika või uute teadmistega kohanemist. c. Rahaliste vahendite ja inimressursi puudumine. Jäätmepoliitika muutmine peamiselt jäätmete kõrvaldamiselt säästvamale lähenemisviisile nõuab märkimisväärseid rahalisi ja inimressursse. Enamik eelkõige uute liikmesriikide piirkondlikke ja kohalikke omavalitsusi näevad ressursside puudumist peamise probleemina eriti seoses biolagunevate jäätmete eesmärkide elluviimisega. d. Avalikkuse vähene teadlikkus. Paljud piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused näevad vaeva avalikkuse teadlikkuse tõstmisega ning kodanikke ja ettevõtteid koostööle innustamisega eraldi kogumise skeemide toimimiseks. e. Korra keerukus. Prügiladirektiivi rakendamise tulemusena on lubade taotlemise kord muutunud keerulisemaks ja pikemaks, seda eriti liikmesriikides, kus puudus väljakujunenud jäätmepoliitika. f. Jäätmete keskkonda viimine. Seni on prügilatesse ladestamine olnud odav viis jäätmete kõrvaldamiseks. Prügilate tariifide suurenemisega kasvab tihti ka jäätmete keskkonda viimine, mis nõuab rangeid vastumeetmeid. g. Jäätmete vedu. Prügiladirektiivi rakendamise tulemusena on palju kohalikke prügilaid suletud ja uued prügilad teenindavad suuremaid piirkondi. See viib tihti vedude suurenemiseni, mis suurendab kulusid ja mõjub keskkonda kahjustavalt. Kõnealune probleem võib eriti esile kerkida madala asustustihedusega piirkondades. h. Võrdsete tingimuste puudumine. Rakendamise erinevate ajakavade, erinevate keskkonnaalaste standardite ja käitlemiskulude ning osaliselt ringlussevõtmise erineva määratlemise tõttu ei ole liikmesriikidel (ja vahel ka liikmesriigis sees) võrdseid tingimusi. Selle tagajärjel on riikidel tihti rahaliselt kasulikum (seaduslikult või ebaseaduslikult) eksportida jäätmed naaberriikidesse, rikkudes nii läheduspõhimõtet ja jäätmekäitluse sõltumatuse eesmärki. Lisaks suurendatakse nii jäätmete pikamaavedu. i. Liiga kitsa lähenemisviisi oht. Võib tekkida oht, et direktiiv annab tõuke vaid olmejäätmete vähendamiseks, kuid jätab kõrvale muud jäätmete liigid, mille vähendamine on samuti väga oluline, nt tööstusjäätmed. j. Suuniste puudumine. Biolagunevate jäätmete eraldi kogumise propageerimine ja turu loomine selliste jäätmete taaskasutamiseks võib olla keeruline suuniste või viidete puudumise tõttu kõnealuse teema kohta.