Kommenteeritud kokkuvõte

Komisjoni määruse (EL) xxx/2019 (mis käsitleb keevitusseadmete ökodisaini nõudeid) mõjuhinnang

A. Vajadus meetmete järele

Miks? Mis on lahendamist vajav probleem?

Keevitusseadmed on ärituru (B2B) tooted, mida kasutatakse laialdaselt paljudes tööstussektorites, eelkõige ehituses, energeetikas ja transpordis. Nad tarbivad palju energiat ja keevitusmetalli (keevitustraat või elektrood, mida kasutatakse keevitamisel). Pooled kasutatavatest seadmetest kasutavad ka suurtes kogustes kaitsegaasi. Keevitusseadmete tehnoloogia on viimastel aastakümnetel märkimisväärselt arenenud, muutunud energia- ja materjalitõhusamaks ning mitmekülgsemaks. Ent kasutajad ei sea seadmeid ostes praegu prioriteediks energia- või materjalitõhusust, vaid pigem selliseid aspekte nagu töökindlus ja taskukohasus. Selle põhjuseks on teabe puudumine energia- ja materjalikulu kohta, asjaolu, et kasutajad ei hinda enamasti seadme kogu olelusringi kulu, ning muud harjumused, sealhulgas teatava kaubamärgi eelistamine. Seetõttu ei jõua kulutõhusad energiasäästlikud tehnoloogiad turule nii kiiresti, nagu nad võiksid jõuda, kui neid asjakohaste meetmetega toetada. Korduskasutust, parandust ja ringlussevõttu piirab teabe puudumine materjalitõhususe kohta, samuti raskused toodete lahtivõtmisel ja osade eraldamisel ning seadmetes sisalduvate kriitilise tähtsusega toorainete ja ohtlike komponentide tuvastamisel.

Mida selle algatusega loodetakse saavutada?

Üldeesmärk on aidata kaasa ELi 2030. aasta kliima- ja energiaeesmärkide ning ringmajanduse paketi eesmärkide saavutamisele, tagades samal ajal siseturu tõrgeteta toimimise. Konkreetsemalt on algatuse eesmärgid järgmised: -tõsta teadlikkust keevitusseadmete keskkonnatoimest; -aidata kasutajatel tooteid võrrelda ning -suurendada toodete parandatavust ja ringlussevõetavust. Samuti tugevdab see ELi töötleva tööstuse konkurentsivõimet, viies ELi tooted kiiremini kooskõlla muude maailma piirkondade tehnoloogiaarenguga ja energiatõhususe nõuetega.

Milline on ELi tasandi meetmete lisaväärtus?

Keevitusseadmeid valmistatakse ja nendega kaubeldakse kogu maailmas ning nende komponente hangitakse globaalselt. Keevitusseadmed koosnevad keerukatest toodetest, mis ei ole riigiti erinevad. Kogu ELi hõlmavate nõuete väljatöötamiseks tuleks ühendada liikmesriikide ressursid, et töötada välja ühised eeskirjad ja järelevalvekavad, selle asemel et kasutada mitmesuguseid riiklikke süsteeme, eeskirju ja järelevalvekordasid. Kui ELi tasandil ühtlustatud nõudeid ei ole, võivad liikmesriigid kehtestada riigisiseseid tootepõhiseid energiatõhususe nõudeid vastavalt oma keskkonna- ja energiapoliitikale. See kahjustaks kaupade vaba liikumist ja suurendaks ELi äriühingute jaoks nõuete täitmisega seotud kulusid. Seepärast on ELi tasandi energiatõhususe miinimumnõuete kehtestamisel selge lisaväärtus.

B. Lahendused

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?

Kaaluti nelja poliitikavarianti. ·Poliitikavariant 1 – senise olukorra jätkumine. Lähtestsenaarium, mille puhul praegune olukord ei muutu. ·Poliitikavariant 2 – iseregulatsioon. Komisjon andis tööstusele võimaluse töötada välja iseregulatsiooni meetmed, kuid ühtegi ettepanekut ei esitatud. ·Poliitikavariant 3 – energiamärgistus. See variant esitatakse üldiselt selliste toodete puhul, mida ettevõtjad müüvad tarbijatele (B2C) koos ökodisainiga, et tagada parimate toodete nähtavus ja konkurentsivõime. See on aga keeruline, kui puudub ulatuslik andmebaas, milles sisalduvate energiatõhususe andmete kogumiseks on kasutatud väljakujunenud mõõtmismeetodeid. ·Poliitikavariant 4a – „väikseim olelusringi kulu“ (least lifecycle cost, LLCC). Kohustuslikud toiteallika tõhususe piirmäärad, mis maksimeerivad lõppkasutaja investeeringu toote olelusringi jooksul ja mis tuleb saavutada 2028. aastaks, kusjuures vaheaste on 2023. aastal. ·Poliitikavariant 4b – ambitsioonikas LLCC. Niisama ranged ökodisaini nõuded nagu poliitikavariant 4a puhul, mis põhineb LLCC-l, kuid need tuleb saavutada varem (2025. aastal) ja ilma vaheastmeteta. ·Poliitikavariant 5 – teavitamine. Kohustuslik ökodisainiteabe esitamine energia- ja materjalitõhususe kohta, kuid tõhususe arvnõuded puuduvad. Lisaks hõlmavad poliitikavariandid 4a ja 4b järgmisi meetmeid: -standardiseerimise abil arvutusmeetodite väljatöötamine; -teabe andmine materjali- ja energiakulu kohta ning -teabe andmine ringmajanduse aspektide kohta (parandatavuse ja ringlussevõetavuse parandamiseks). Teabe andmise nõudeid kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2021. Poliitikavariant 4a on majanduse ja keskkonna seisukohast eelistatud variant, mis tasakaalustab üldist energiasäästu ja materjali kokkuhoidu ning sidusrühmade toetust. Samuti vastab see ökodisaini direktiivi kohasele nõudele pakkuda välja tootepõhine rakendusmeede.

Kes millist varianti toetab?

·POLIITIKAVARIANT 1 – senise olukorra jätkumine. Sidusrühmad, eelkõige töötlev tööstus, ei pea seda mõistlikuks lahenduseks, võttes arvesse energiatõhususe nõuete arengut mujal maailmas. ·POLIITIKAVARIANT 2 – iseregulatsioon. Komisjon ja liikmesriigid eelistasid seda varianti, kuid tööstus ei esitanud ühtegi ettepanekut. ·POLIITIKAVARIANT 3 – energiamärgistus. Liikmesriigid, valitsusvälised organisatsioonid ja tööstus olid seisukohal, et see variant tuleks välistada, kuna see ei anna B2B toodete puhul mingit lisaväärtust. ·POLIITIKAVARIANT 4a – LLCC. Nagu ka poliitikavariant 4b, kaitseb see variant märkimisväärselt keskkonda, kuid enamik liikmesriike ja töötlev tööstus eelistavad pikema kohanemisaja tõttu just seda. ·POLIITIKAVARIANT 4b – ambitsioonikas LLCC. Seda varianti toetavad mõned liikmesriigid ja valitsusvälised organisatsioonid. See annab küll veidi suurema keskkonnasäästu kui poliitikavariant 4a, kuid töötleva tööstuse suured sektorid on mures selle pärast, et VKEd (>80 % ELi tootjatest) ei pruugi suuta oma tegevust nõuetele õigeaegselt kohandada. ·POLIITIKAVARIANT 5 – teavitamine. See poliitikavariant on ebatõhusam kui poliitikavariandid 4a ja 4b energiasäästu, kasvuhoonegaaside heite vähenemise, äritulude ja seadme omamise kogukulu suhtes. Liikmesriigid ja tööstus leiavad, et selle lisaväärtus on väiksem kui sellega kaasnevad kulud. Laialdaselt toetati poliitikavariantide 4a, 4b ja 5 ühiseid sätteid (mõõtmismeetodite standardimine, teabe esitamine materjalitõhususe kohta).

C. Eelistatud poliitikavariandi mõju

Millised on eelistatud poliitikavariandi (kui see on olemas, vastasel korral peamiste poliitikavariantide) eelised?