(...PICT...)

SISUKORD

1. Sissejuhatus (...)3

2. Stabiliseerimisvahendi ülesehitus (...)3

3. 2007-2009 (...)4

4. 2010. aasta ülevaade (...)4

5. reageerimine kriisiolukordadele või tekkivatele kriisiolukordadele (stabiliseerimisvahendi määruse artikkel 3) (...)5

5.1. Kuidas on aastal 2010 kasutatud stabiliseerimisvahendit kriisile reageerimiseks? (...)5

5.2. Kes on kaasatud stabiliseerimisvahendi kriisidele reageerimise meetmetesse? (...)7

6. Ohud avalikule korral (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 1) (...)9

7. Keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalideGA seotud ohu vähendamine (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 2) (...)9

8. Kriisieelse ja -järgse suutlikkuse suurendamine (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 3) (...)10

9. Kokkuvõte (...)11

1. Sissejuhatus

Käesolev neljas aastaaruanne esitatakse Euroopa Parlamendile, nõukogule, Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. novembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1717/2006 (millega kehtestatakse stabiliseerimisvahend (edaspidi „stabiliseerimisvahendi määrus”)) artiklis 23 sätestatud aruandekohustusega.

Selles esitatakse ülevaade, kuidas on stabiliseerimisvahendit juhitud 2010. aastal, et mõjutada kriise ja reageerida kogu maailmas valitsevatele ohtudele. Käesolevale aastaaruandele on lisatud komisjoni talituste töödokument, milles esitatakse üldine ülevaade kriisile reageerimiseks võetud käimasolevate meetmete kohta asukohtade kaupa ning pikemaajaliste programmide kohta. Stabiliseerimisvahendi meetmeid võtavad väga erinevad rakendusorganid, sealhulgas ÜRO ja teised rahvusvahelised ja piirkondlikud organid, ELi liikmesriikide ametiasutused, valitsusvälised organisatsioonid ja muud kodanikuühiskonna osalised.

2. Stabiliseerimisvahendi ülesehitus

Stabiliseerimisvahend on peamine välisabi rahastamisvahend, mis võimaldab ELil aidata ennetada kriise või tekkivaid kriise ja neile reageerida ning luua turvaline ja stabiilne keskkond. Stabiliseerimisvahendi määruse [1] artiklites 3 ja 4 sätestatakse tegevuste liigid, mida võib toetada kõnealuse vahendi raames.

Artiklis 3 on ette nähtud abi kriisiolukordadele või tekkivatele kriisiolukordadele reageerimiseks, kui tegemist on tõsiste poliitiliste ja konfliktiolukordadega, suurte loodusõnnetustega ning mõnikord nende mõlema keerulise kooslusega, nagu näiteks juhtus 2010. aastal Pakistanis ja Haitil. Need meetmed võivad olla eriabimeetmed [2] või vahereageerimisprogrammid, [3] mida kasutatakse siis, kui peamisi välisabi rahastamisvahendeid [4] ei saa kasutada piisavalt kiiresti või asjakohasel viisil või kui avaneb võimalus kriisi ennetamiseks, leevendamiseks või lahendamiseks. Stabiliseerimisvahendi meetmed täiendavad sageli ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika meetmeid [5] ning muid meetmeid ELi ulatusliku reageerimise osana. Samuti antakse stabiliseerimisvahendi kaudu oluline panus hädaabiks, taastustöödeks ja arenguks [6].

Artiklis 4 on ette nähtud stabiliseerimisvahendi programmitöö komponent, mis hõlmab vahendi pikemaajalisi meetmeid kolmes valdkonnas:

artikli 4 lõige 1: julgeolekut ja turvalisust ohustav olukord piirkondadevahelises kontekstis;

artikli 4 lõige 2: keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalidega seotud ohu vähendamine; ning

artikli 4 lõige 3: kriisieelse ja -järgse suutlikkuse suurendamine [7].

3. 2007-2009

2009. aasta lõpuks oli stabiliseerimisvahend korralikult kasutusele võetud, et reageerida üleilmsel tasandil konfliktidele ja kriisidele, võtta meetmeid, mille eesmärk on kõrvaldada riikliku ja piirkondliku tasandi julgeolekuohud, ning suurendada kriisidele reageerimise ja konfliktide ennetamise suutlikkust õigeaegsete, tõhusate ja üksteist täiendavate meetmetega.

Kooskõlas stabiliseerimisevahendi määruse artikliga 3 on võetud mitmeid stabiliseerimisvahendi meetmeid, mis täiendavad humanitaarabi meetmeid. Nende eesmärk on edendada hädaabi, taastustöö ja arengu vahelist seost või lihtsustada julgeoleku- ja kaitsepoliitika missioonide poliitiliste eesmärkide saavutamist. Vahendeid on kasutusele võetud 350 miljoni euro ulatuses ning nendega on rahastatud 100 meedet 48 riigis üle maailma. Geograafiline ulatus oli suur: umbes 25 % meetmetest oli suunatud Aafrikale, 20 % Aasiale, 18 % Lähis-Idale, 15 % Lääne-Balkani piirkonnale ja Ida-Euroopale, 11 % Ladina-Ameerikale ning 11 % Kesk-Aasiale ja Lõuna-Kaukaasiale.

Seoses artikliga 4 võttis komisjon vastu uue ajavahemikku 2009–2011 käsitleva mitmeaastase sihtprogrammi, mille raames eraldatakse kuni 225 miljonit eurot kolmele prioriteetsele valdkonnale: i) rahvusvaheliste jõupingutuste toetamine massihävitusrelvade leviku tõkestamisel, kontrollides keemilisi, bioloogilisi, radioloogilisi ja tuumamaterjale ning toimeaineid ning kahese kasutusega kaupu ning võimaldades relvateadlastel suunata oma teadmised rahuotstarbelisse tegevusse, ii) võitlus salakaubanduse, terrorismi ja organiseeritud kuritegevuse vastu ning iii) selliste meetmete võtmine, mille eesmärk on tugevdada rahvusvahelist ja piirkondlikku suutlikkust, et analüüsida ja ennetada stabiilsust ja inimarengut ohustavaid olukordi ning nendele reageerida.

4. 2010. aasta ülevaade

2010. aastal oli stabiliseerimisvahendi eelarve 213 559 000 eurot, mis tähendas 15 % kasvu võrreldes 2009. aastaga. Sellest 21 miljonit eurot oli eraldatud piirkondadevahelistele ohtudele reageerimiseks (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 1), 41 miljonit eurot keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalidega seotud ohtude vähendamiseks (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 2) ning 20 miljonit eurot kriisieelse ja -järgse suutlikkuse suurendamisele (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 3). Ülejäänud 131 559 000 eurot oli ette nähtud kriisiolukordadele või tekkivatele kriisiolukordadele reageerimiseks (stabiliseerimisvahendi määruse artikkel 3). Kõik need summad olid assigneeritud.

Nõukogu hoiti kursis poliitika- ja julgeolekukomiteele esitatud korrapäraste teatiste abil, mis käsitlesid ELi abi kavandamist ja käimasolevate meetmete rakendamise ajakohastusi. Stabiliseerimisvahendi demokraatliku kontrolli raames loodi Euroopa Parlamendi väliskomisjoni töörühm konfliktide, julgeoleku ja arengu alal, mis kohtus neli korda. Septembris korraldas Euroopa Komisjon koos Euroopa Parlamendiga stabiliseerimisvahendi teemalise fotonäituse, mis portreteeris püüdlusi konfliktide ennetamisel 11 riigis.

Edasi vaadates toimus 2.–3. detsembril 2010 kõrgetasemeline seminar stabiliseerimisvahendi kasutamise küsimuses eesmärgiga käsitleda pikaajalisi ohte turvalisusele ja algatada arutelu ajavahemikku 2012–2013 hõlmava stabiliseerimisvahendi strateegiadokumendi üle. Sellel osalesid väga erinevad huvitatud sidusrühmad kodanikuühiskonnast, ELi liikmesriikidest ja institutsioonidest.

5. reageerimine KRIISIOLUKORDADELE VÕI TEKKIVATELE KRIISIOLUKORDADELE (STABILISEERIMISVAHENDI MÄÄRUSE ARTIKKEL 3)

5.1. Kuidas on aastal 2010 kasutatud stabiliseerimisvahendit kriisile reageerimiseks?

2010. aastal toimunud tegevuse illustreerimiseks on allpool esitatud mõne programmi lühikirjeldused, mis näitavad kohaldamisala ulatust ja väga erinevat laadi küsimusi, mille puhul stabiliseerimisvahendit kasutatakse. Üksikasjad kõikide 2010. aastal rakendatud stabiliseerimisvahendi programmide kohta on välja toodud lisas esitatud komisjoni töödokumendis. Kõik 2010. aastal rakendatud programmid on eriabimeetmed. Ühtegi vahereageerimisprogrammi ei rakendatud. Geograafiline jaotus oli 2010. aastal üleilmne, hõlmates kõiki mandreid peale Austraalia ja Antarktika: 19,3 miljonit eurot Aafrikas, 17,8 miljonit eurot Lähis-Idas, 550 000 eurot Ida-Euroopas ja Lääne-Balkani piirkonnas, 39 miljonit eurot Lõuna- ja Lääne-Aasias, 8,7 miljonit eurot Kagu-Aasias, 17,1 miljonit eurot Kesk-Aasias ja Lõuna-Kaukaasias ning 29,1 miljonit eurot Ladina-Ameerikas [8].

Haiti: In response to the devastating consequences of the 12 January 2010 earthquake, the EU was able to react swiftly, thanks inter-alia to the Instrument for Stability intervention. Euroopa Komisjonil ja ELi liikmesriikidel oli põhiroll katastroofijärgsete vajaduste intensiivsel hindamisel, mida rahastati stabiliseerimisvahendist. Hindamine viidi läbi koos ÜRO ja Maailmapangaga, valmistades ette New Yorgi doonorite konverentsi, kus esimest korda anti kõrgele esindajale ja asepresidendile Ashtonile volitused üle anda ELi 1,2 miljardi euro suurune kogupanus katastroofidega seotud taastamisse. Seoses sellega eraldati stabiliseerimisvahendist 5 miljonit eurot ÜRO Arenguprogrammi hallatavatesse programmidesse, mille raames makstakse töö eest sularahas ja millega aidati esialgsel kiviklibukoristusel ning samuti aidati kiiresti taaskäivitada mikromajandus arvukate mitteametlike sundümberasujate laagrite ümbruses. Hiljem sel aastal käivitati stabiliseerimisvahendi abiga ka 14,5 miljoni euro ulatuses programm, et parandada Haiti kodanikukaitseteenistuste suutlikkust suurõnnetusteks valmisolekul. Seda programmi viiakse läbi koostöös viie ELi liikmesriigi kodanikukaitseteenistustega ning tihedas kohapealses koostöös humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraadiga.

Poliitilisel tasandil rahastatakse stabiliseerimisvahendi kaudu Haiti juhtide kõrgetasemelist strateegilist nõustamist vastastikuse kogemustevahetamise kaudu, milles osalevad endised maailma liidrid. Käsitletavad teemad on seotud riigi eduka ülesehitamisega. Täiendavad 5 miljonit eurot eraldati 2010. aastal toimunud ülioluliste presidendivalimiste toetamiseks, täiendades sel moel ELi valimisalaseid eksperdimissioone, mida rahastatakse demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahendi kaudu. Stabiliseerimisvahendi kogupanus nende programmide raames oli 2010. aastal üle 25 miljoni euro.

Pakistan: Pakistani juhtum näitab stabiliseerimisvahendi mitmekülgsust. Võetud on kaks hädaolukorrale reageerimise meedet eesmärgiga reageerida järjestikku 1) poliitilisele kriisile Afganistani loodepiirkonnas, rahastades konfliktijärgsete vajaduste hindamist ja pakkudes 15 miljoni euro ulatuses konfliktijärgse taastumise paketti, ning 2) kolm kuud hiljem kehtestati 18 miljonit eurot hõlmav varajase taastamise programm, mis täiendas ELi humanitaarabialaseid jõupingutusi pärast üleujutuse põhjustatud ennenägematut katastroofi.

Sudaan: Lõuna-Sudaani enesemääratlemist käsitleva 2011. aasta jaanuari referendumi ettevalmistamise raames pakuti stabiliseerimisvahendist tuge referendumiprotsessi korraldamisel, põhja- ja lõunapiirkonna esindajate vaheliste referendumijärgset korraldust käsitlevate läbirääkimiste organiseerimisel ning samuti nn rahudividende, osutades Lõuna-Sudaani elanikkonnale põhiteenuseid. See toetus on ette nähtud ajani, mil Euroopa Arengufond hiljem 2011. aasta jooksul toetamise üle võtab.

Kõrgõzstan: Pärast rahvaülestõusu, millega kukutati president Kurmambek Bakiev, ja lõunas 2010. aasta juunis aset leidnud rahvusrühmade vahelisi vägivaldseid kokkupõrkeid, kus sai surma enam kui 400 inimest ja oma kodust oli sunnitud lahkuma 375 000 inimest, on laiahaardeliste ja varajaste stabiliseerimisvahendi meetmetega saavutatud märkimisväärseid tulemusi. Programmi kaudu on aidatud kaasa uue põhiseaduse koostamisele, selleteemalistele konsultatsioonidele ja põhiseaduse levitamisele, põhiseaduse heakskiitmiseks toimuva 27. juuni referendumi ja 10. oktoobri parlamendivalimiste rahastamisele ja korraldamisele ning juunikuiste vägivallategude tõttu kahjustada saanud või hävinud 400 maja taastamisele detsembrikuuks. Lisaks moodustati sõltumatu rahvusvaheline uurimiskomisjon ning samuti loodi ÜRO inimõiguste ülemvoliniku büroo Ošis, mis on oma esimese kaheksa tegevuskuu jooksul saanud üle 1500 kõne ja pakkunud enam kui 7000 korral tasuta õigusnõustamist pärast 2010. aasta rahvusrühmade vahelist vägivallatsemist.

Filipiinid: Filipiinide valitsus ja Moro Islami Vabastusrinne [9] esitasid ELile palve aidata kaasa nende rahuprotsessile, osaledes aktiivselt rahvusvahelises järelevalverühmas ja juhtides järelevalve teostamist selle üle, et mõlemad pooled järgiksid oma humanitaarabi, taastustööde ja arengutegevuse kohustusi riigi lõunaosas. Pärast nõukogu nõustumist palvega toetatakse ELi meeskonda poliitiliselt oluliste stabiliseerimisvahendi meetmetega summas 3 miljonit eurot ning paralleelselt pakutakse valitsusvälistele organisatsioonidele vahendeid, et nad suudaksid teostada järelevalvet kaitsetegevuse üle ja toetada poliitilise dialoogi protsessi rahvusvahelise kontaktrühma kaudu, mida juhib Malaisia.

Gruusia: Ajavahemikul 2008–2010 stabiliseerimisvahendi raames Gruusias võetud meetmetel on olnud oluline roll, et EL saaks olla kohal konfliktist mõjutatud piirkondades, eelkõige Abhaasias, ja tuua sinna ka teisi sidusrühmi, näiteks kohalikke ja rahvusvahelisi valitsusväliseid organisatsioone, rahvusvahelisi organisatsioone ja teisi doonoreid. Meetmed on kooskõlas Lõuna-Kaukaasiat käsitleva ELi strateegiaga ning täiendavad pärast 2008. aasta augustit Euroopa naabruspoliitika iga-aastaste tegevuskavade raames antavat ELi humanitaarabi ja toetust. Sekkumiste kaudu on paindlikult ja täiendaval viisil reageeritud kohaliku elanikkonna erinevatele vajadustele, käsitledes selliseid küsimusi nagu varajane taastamine, kodust lahkuma sunnitud inimeste sotsiaal-majanduslik taasintegreerimine, poliitiline dialoog ja usalduse suurendamise meetmed. Eriti edukas on olnud usalduse suurendamise ja varajase reageerimise mehhanism, mis loodi 2010. aastal ning mis tegi võimalikuks umbes 68 väikesemahulise projekti rakendamise Gruusia ja Abhaasia kogukondade vahel ning pakkus selleks rahalisi vahendeid. Nimetatud mehhanismi abil tehakse tihedat koostööd ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika missiooniga, mille ülesanne on analüüsida ja jälgida stabiliseerimisprotsessi, tugevdades samal ajal ELi juhtrolli pingete vähendamisel selles piirkonnas.

Somaalia piraatluskriis: ELi laiaulatusliku lähenemisviisi osana Somaalia rannikul piraatluse vastu võitlemisel on stabiliseerimisvahend koos ÜRO uimastite ja kuritegevuse vastu võitlemise bürooga (UNODC) välja töötanud programme, et toetada kohtumõistmist piraatide üle. 2009. aasta maist on rakendatud kokkulepet Keeniaga ja 2010. aasta algusest kokkulepet Seišellidega ning sellega täiendatakse ÜJKP mereväeoperatsiooni EU-NAVFOR ATALANTA, mille edukus seisneb piirkonna riikides kahtlustatavate piraatide üle kohtumõistmises. See näitab seost ÜJKP ja stabiliseerimisvahendi tegevuste vahel, kuid lisaks on see ka hea näide stabiliseerimisvahendi kaudu abi pakkumise kiirusest: Mauritiuse missiooni lõppemisest 2010. aasta septembris kuni programmi koostamise ja piraatide üle kohtumõistmise toetamiseks 1,08 miljoni euro andmist käsitleva ametliku otsuse [10] vastuvõtmiseni kulus vaid üks nädal, st otsus langetati täpselt kõrge esindaja ja asepresidendi Ashtoni ja Mauritiuse peaministri kohtumise ajaks, mis võimaldas kõrgel esindajal kinnitada konkreetsete ELi rahaliste vahendite eraldamist Mauritiuse elanike toetamiseks, aidates pidada läbirääkimisi ELi ja Mauritiuse vahelise piiraatluses kahtlustatavate üleandmise lepingu sõlmimiseks.

5.2. Kes on kaasatud stabiliseerimisvahendi kriisidele reageerimise meetmetesse?

Stabiliseerimisvahendi kriisidele reageerimise meetmed koostatakse tihedas koostöös erinevate partneritega, kelleks on kodanikuühiskond ja riigiasutused, liikmesriigid, ELi institutsioonid, kolmandad riigid ja rahvusvaheline kogukond. ELi delegatsioonidel on võtmeroll, pakkudes varajast hoiatamist ja töötades välja projektide kontseptsioone. 2010. aastal delegeeriti [11] enamik uusi meetmeid, sealhulgas kõik 13 konkreetset rahastamisotsust [12] ja kuus meedet [13] poliitilist nõustamist ja vahendamist toetava rahastu raames ELi delegatsioonidele, et nad rakendaksid neid asjaomastes asukohtades. See võimaldab õigeaegselt läbi rääkida lepingud rakendusorganitega ja kohapeal jälgida tundlike projektide rakendamist. Selle tulemusena oli ELi delegatsioonide osa 2010. aastal stabiliseerimisvahendi raames võetud kohustustest 78 % ja tehtud maksetest 85 %.

Mõnda delegatsiooni, kelle töökoormus on stabiliseerimisvahendi programmide tõttu eriti suur, aitab selleks määratud personal, keda rahastatakse stabiliseerimisvahendi haldustoetuse eelarverealt. ELi delegatsioonides stabiliseerimisvahendi projektidega töötavate inimeste arv on kasvanud 22ni, kusjuures 8 piirkondlike kriisimeetmete kavandajat toetavad peakontorit tõhusate meetmete kindlaksmääramisel ja ülejäänud 14 stabiliseerimisvahendi projektijuhti töötavad delegatsioonides, mille stabiliseerimisvahendi meetmeportfell on mahukas ja kompleksne.

Muud rahvusvahelised organisatsioonid (Aafrika Liit, OSCE, Euroopa Nõukogu, Maailmapank, Rahvusvaheline Migratsiooniorganisatsioon)

(...PICT...)

Kogu ajavahemiku 2007–2010 vaatlemine võimaldab saada täpsema ülevaate, kui vaid ühele aastale keskendumine. Erinevatest partneritest kasutasid stabiliseerimisvahendi eelarvest 32 % valitsusvälised osalejad ja 37 % ÜRO asutused. ÜRO märkimisväärne roll on põhjendatav kiiresti muutuvate keskkondadega, kus stabiliseerimisvahendit kasutatakse, ning sageli on ÜRO organid ühed vähestest, kelle kohalolu riigis on nii ulatuslik, et suudetakse kiiresti reageerida nende tugevate kohalike võrgustike abil. Pidevalt on kasvanud partnerite arv valitsusväliste organisatsioonide seas, kellel on konfliktide ennetamise ja rahutagamise oskused ning kes arendavad oma haldussuutlikkust ELi rahaliste vahendite haldamiseks. Selle tulemusel on valitsusväliseid organisatsioone hakatud üha rohkem kaasama stabiliseerimisvahendi raames võetavate meetmete rakendamisse. 2010. aastal rakendas valitsusväliste organisatsioonide sektor peaaegu poole [14] kriisideks valmisolekuks ettenähtud eelarvest [15].

6. ohud avalikule korral (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 1)

Piirkondadevahelisi ohte arvestades kavandatud programmid keskenduvad suutlikkuse tõstmisele, konsulteerides selleks tihedalt abisaavate riikidega. Tavaliselt tugevdatakse julgeolekualast suutlikkust riiklikul, piirkondlikul ja lõpuks ka piirkondadevahelisel tasandil. Konkreetsest olukorrast lähtuvalt välja töötatud lähenemisviisi raames määratakse kindlaks piirkonna peamised riigid ning seejärel suurendatakse kohalike õiguskaitse- ja julgeolekuorganite suutlikkust, luues või tugevdades spetsialiseerunud asutustevahelisi üksuseid. Seejärel nähakse piirkondliku ja piirkondadevahelise koostöö edendamiseks ette piirkondlikud koordineerimisfunktsioonid, kus kasutatakse võimaluse korral ära olemasolevaid struktuure. Piirkondlike infosüsteemide kaudu edendatakse teabevahetust. Hõlmatud on erinevad valdkonnad: võitlus salakaubaveo ja organiseeritud kuritegevuse vastu kokaiini- ja heroiinimarsruutidel, tulirelvade ja lõhkeainete salakaubavedu, meretranspordi turvalisus ja ohutus kriitilistel mereteedel ning suutlikkuse tõstmine terrorismist mõjutatud piirkondades.

Aastal 2010 seoti eespool nimetatud meetmetega 21,5 miljonit eurot, sealhulgas moodustasid maksete assigneeringud kokku ligi 7 miljonit eurot. 2010. aastal palgati ekspertide rahastamise vahendi [16] kaudu üle 100 eksperdi asjaomastest avalikest või pooleldi avalikest ELi liikmesriikide organisatsioonidest, et ühendada jõud ja teha kättesaadavaks nende teadmised ja eksperdiarvamused ning anda tehnilist abi stabiliseerimisvahendi meetmete määratlemiseks ja üksikasjalikuks kavandamiseks, sealhulgas 2011. aasta tegevuskava koostamiseks. Samuti sillutatakse teed eelmistel aastatel vastu võetud tegevuskavades heaks kiidetud meetmete täielikuks rakendamiseks.

7. keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalideGA seotud ohu vähendamine (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 2)

Ajalooliselt oli tegevus enamikus valdkondades koondunud endisesse Nõukogude Liitu. 2010. aastal püüti suurendada programmi geograafilist ulatust. Seda on laiendatud Vahemere piirkonda, Lähis-Idasse, Kagu- ja Kesk-Aasiasse, Lõuna-Kaukaasiasse ja Aafrikasse. Lisaks endise Nõukogude Liidu alale on äsja kaasatud riike kokku 40.

Keemiliste, bioloogiliste, radioloogiliste ja tuumamaterjalidega seotud programmi eesmärk on parandada ohutuskultuuri, levitades parimaid tavasid ning tõstes turvalisusest ja ohutusest teadlikkuse üldist taset. Enne 2010. aastat käsitleti erinevaid valdkondi eraldi [17]. Alates 2010. aastast on stabiliseerimisvahendi raames loodud tippkeskused ühtseks ja integreeritud platvormiks kõigi nende valdkondade meetmete puhul.

8. Kriisieelse ja -järgse suutlikkuse suurendamine (stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 3)

2010. aastal jätkus stabiliseerimisvahendi iga-aastase tegevuskava raames rahutagamise partnerluse meetmete [18] rakendamine ning edasi on arendatud eelmistel aastatel toetatud meetmete gruppi. 2010. aasta aprillis käivitatud programm keskendus järgmistele tegevustele:

i) valitsusväliste osalejate üldise suutlikkuse tugevdamine kriisiolukordadele reageerimisel ning kodanikuühiskonna ja ELi institutsioonide vahelise dialoogi hõlbustamine rahutagamise küsimustes;

ii) koostöö rahvusvaheliste organisatsioonidega, eelkõige ÜRO asutustega erinevates temaatilistes küsimustes (sealhulgas loodusvarad ja konflikt, katastroofiohu vähendamine ning desarmeerimine, demobiliseerimine ja taasintegreerimine); ning

iii) koostöö asjaomaste ELi liikmesriikide organitega politseinike ja tsiviilekspertide koolitamisel, et nad saaksid osaleda stabiliseerimismissioonidel.

Aasta jooksul jätkus eelmiste iga-aastaste tegevuskavade alusel rahastatud meetmete rakendamine sellistes temaatilistes valdkondades, nagu konflikti- ja katastroofijärgsete vajaduste hindamine, konfliktijärgset abi käsitlevate andmete kvaliteedi parandamine, vahendamine ja dialoog ning julgeolekusektori reform koostöös ÜRO asutuste ja Maailmapangaga. Koos Aafrika Liidu ja Araabia Riikide Liigaga on võetud konkreetsed meetmed, et parandada nende varajase hoiatamise suutlikkust.

Rahutagamise partnerluse käigus on keskendutud rahutagamise küsimustes dialoogi edendamisele kodanikuühiskonna organisatsioonidega. Märtsis toimus ELi ja Somaalia vaheline nõupidamine. Lisaks loodi kodanikuühiskonna dialoogi võrgustik, [19] et hõlbustada dialoogi valitsusväliste osalejatega eesmärgiga anda omapoolne panus ELi poliitikakujundamise protsessi. 2010. aastal toimus kaks kohtumist poliitikavaldkonnas: „Rahutagamine ja nõrgad situatsioonid” ning „Naiste osalemine rahuprotsessis”, mis kasvas välja ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni nr 1325 (naiste, rahu ja julgeoleku kohta) [20] 10. aastapäevast. Hea näide selle kohta, kuidas 2010. aastal tehtud töö on edendanud poliitilist dialoogi rahvusvahelise kogukonna seas, on märkimisväärsed edusammud ELi ja ÜRO algatuse raames, mis käsitleb seoseid loodusvarade ja konfliktide vahel. Teabematerjalid on välja töötatud sellistel teemadel nagu maa, kaevandustööstused ja loodusvarade nappus ning konflikt. Brüsselis ja ÜRO Personalikolledžis (UNSSC) Torinos korraldati ühiselt koolitusi, kuhu olid kaasatud ELi, ÜRO ja kodanikuühiskonna organisatsioonide esindajad.

Samuti täheldati märkimisväärseid edusamme 2008. aasta septembris vastu võetud kriisi- ja katastroofijärgsete vajaduste hindamist käsitleva ELi, ÜRO ja Maailmapanga ühisdeklaratsiooni [21] elluviimisel. Kahe eraldiseisva meetme raames töötati välja ja viidi ellu ühised meetodid, rakendusvahendid ja koolitused. 2010. aastal korraldati mitmetele sihtrühmadele erinevaid ühiskoolitusi ja teavitamisüritusi, kus käsitleti väga erinevaid teemasid, alustades sissejuhatavatest loengutest kriisi- ja katastroofijärgsete vajaduste hindamise kohta ning lõpetades ELi, ÜRO ja Maailmapanga personalile ja operaatoritele ette nähtud vanemekspertide seminaridega. Samuti toimusid eksperdiseminarid eesmärgiga täiustada meetodeid ja töötada välja ühised käsiraamatud/abivahendid, mida kriisi- ja katastroofijärgsete vajaduste hindamise missioonidel osalevad konkreetse sektori eksperdid võiksid kasutada.

EL püüdis tugevdada tsiviilkriisiohje juhtimise suutlikkust ning selleks avaldati kaks konkursikutset, [22] et pakkuda spetsialiseeritud koolitusprogramme, mille eesmärk on tõsta tsiviilkriisiohje missioonidel osaleva personali ja kriisisituatsioonis tõenäoliselt kasutatavate politseinike suutlikkust ning parandada nende oskusi.

9. Kokkuvõte

2010. aastal rakendatud stabiliseerimisvahendi meetmed, mis täiendasid ELi piirkondlikke ja temaatilisi arenguvahendeid, humanitaarabi ja ÜKJP missioone, on aidanud ELil tagada rahu, ennetada konflikte ja tugevdada rahvusvahelist julgeolekut kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikliga 21. Oma neljandal tegevusaastal on üldine stabiliseerimisvahendi programm, mille eelarve on kasvanud 59 %, st 139 123 000 eurolt 2007. aastal 213 559 000 eurole 2010. aastal, piisavalt arenenud, et toime tulla tulevaste väljakutsetega; näiteks selliste probleemidega, mis kerkisid esile 2011. aasta alguses Põhja-Aafrikas ja Araabia riikides Lähis-Idas. Selleks et teha kindlaks stabiliseerimisevahendi kriisidele reageerimise ja nendeks valmisoleku komponentidega saavutatud tulemused ning aidata edendada stabiliseerimisvahendi lähenemisviise tulevaste kriisidele reageerimise meetmete puhul ja tulevaste valmisoleku kavandamise strateegiate puhul, alustati 2010. aasta lõpus stabiliseerimisvahendi välishindamist. Hindamises järeldati, et stabiliseerimisvahend on „ELi ainulaadne vahend rahu, turvalisuse ja arengu edendamiseks. Artikliga 3 ja artikli 4 lõikega 3 täidetakse strateegiline, rahastamis- ja suutlikkustühimik, ning võimaldatakse ELil toetada laialdast väga vajalikku kriisivalmidust ja reageerimismeetmeid. Vahendi ülesehitus ja haldamine on andnud märkimisväärseid tulemusi, mida tuleks tunnustada ja mis moodustavad olulise osa rahu ja stabiilsuse tagamisest terves maailmas”. Täielik aruanne edastati stabiilsusvahendi komiteele juulis 2011.

Ehkki 2010. aasta lõpus loodi Euroopa välisteenistus ja komisjoni välispoliitika vahendite talitus, sõltub ELi ja stabiliseerimisvahendi tõhusus tulevikus kriisidega toimetulekul jätkuvalt tihedast koostööst komisjonis, eelkõige nendes talitustes, mis haldavad humanitaarabi, arengukoostöö ja välispoliitika vahendeid, ning välisteenistuse, ELi delegatsioonide ja ELi laiema kogukonna vahel.

[1] Määrus (EÜ) nr 1717/2006, 15. november 2006, millega kehtestatakse stabiliseerimisvahend. ELT L 327, 24.11.2006, lk 1.

[2] Maksimaalse kestusega kuni 18 kuud ning alla 20 miljoni euro suuruseid programme käsitlevate otsuste vastuvõtmiseks ja rakendamiseks kasutatakse kiirendatud menetlusi, nagu on sätestatud nõukogu 25. juuni 2002. aasta määruses (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust (muudetud kujul; finantsmäärus) ning komisjoni 23. detsembri 2002. aasta määruses (EÜ, Euratom) nr 2342/2002, millega kehtestatakse finantsmääruse üksikasjalikud rakenduseeskirjad (rakendusmäärus).

[3] Programmid, mis tuginevad eriabimeetmetele ja mille eesmärk on luua tingimused ELi koostööpoliitika rakendamiseks. Nende suhtes ei kohaldata samu ajapiiranguid nagu eriabimeetmete suhtes, vaid nende puhul langetatakse otsused pikema aja jooksul, sealhulgas komiteemenetluse raames.

[4] Ühinemiseelse abi rahastamisvahend, Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrument, arengukoostöö rahastamisvahend, Euroopa Arengufond, demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahend jne.

[5] ÜJKP

[6] LRRD

[7] Samuti tuntud kui stabiliseerimisvahendi rahutagamispartnerlus.

[8] Protsentides väljendatuna: 14,7 % Aafrikas, 13,5 % Lähis-Idas, 0,4 % Euroopas, 29,6 % Edela-Aasias, 6,7 % Kagu-Aasias, 13 % Kesk-Aasias ja Lõuna-Kaukaasias, 22,1 % Ladina-Ameerikas.

[9] MILF

[10] Kiire heakskiitmine on võimalik stabiliseerimisvahendi rahastamisotsusega, millega loodi poliitilise nõustamise, tehnilise abi ja vahendamise rahastamisvahend (2010. aastal eraldati 20 miljonit eurot), millest võis igaks tegevuseks eraldada maksimaalselt 2 miljonit eurot pärast komisjoni endise välissuhete peadirektoraadi peadirektori heakskiitu.

[11] Õiguslik ja finantsvastutus ELi rahaliste vahendite kasutamise eest, sealhulgas allkirjaõigus ja õigus muuta vajaduse korral lepinguid antakse üle Euroopa Komisjonilt asjaomasele delegatsioonile.

[12] Komisjoni otsus ELi rahastamise kasutamise kohta.

[13] PAMF (Policy Advice and Mediation Facility); sisuliselt rahastamisotsus, mis sisaldab tingimusi, mille alusel võidakse langetada otsused konkreetsemat liiki väiksemate tegevuste üle kiiremini.

[14] 48%

[15] Stabiliseerimisvahendi määruse artikli 4 lõige 3.

[16] Ekspertide rahastamise vahend, mis põhineb kogu ELi riiklike ja poolriiklike organisatsioonide spetsialistidel. Alates 2008. aastast on eksperdid 17 liikmesriigi ligikaudu 60 organisatsioonist läbi viinud üle 100 missiooni.

[17] Nt kahesuguse kasutusega kaupade ekspordikontroll, salakaubandus, endiste relvateadlaste ümbersuunamine, ohutus- ja turvakultuur.

[18] 2010. aasta tegevuskava võttis Euroopa Komisjon vastu 31. märtsil 2010 ( http://www.eeas.europa.eu/ifs/docs/2010_annual_action_programme_en.pdf).

[19] Võrgustikku haldas Euroopa rahutagamise keskasutus.

[20] UNSCR1325

[21] PCNA/PDNA (Post Crisis and Post Disaster Needs Assessments).

[22] Tsiviilkriisiohje koolitusleping allkirjastati 2010. aasta detsembris 13 ELi liikmesriigi koolitusorganite konsortsiumi juhtivametiga.

--------------------------------------------------