KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE NING EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE

Välispiirifondi, Euroopa Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimise Fondi ja Euroopa Tagasipöördumisfondi vahendite liikmesriikide vahel jaotamise kriteeriumide kohaldamine

ARUANDE TAUST

Aruande eesmärk

Euroopa Liidus on loodud üldprogramm „Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine”, mis hõlmab 2007.–2013. aastat ja millele on ette nähtud 4020 miljonit eurot. Üldprogrammi kuulub neli fondi ja selle eesmärk on aidata õiglaselt jaotada kohustused finantskoormuse osas, mis on seotud liidu välispiiride integreeritud haldamise sisseseadmise ning ühise varjupaiga- ja sisserändepoliitika rakendamisega[1].

Fondid erinevad enamikust teistest Euroopa Liidu finantsvahenditest selle poolest, et nende jaoks kehtestatud kord näeb ette vahendite liikmesriikidele eraldamist aastahaaval.

Seetõttu on Välispiirifondi,[2] Euroopa Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimise Fondi[3] (edaspidi „Integratsioonifond”) ja Euroopa Tagasipöördumisfondi[4] (edaspidi „Tagasipöördumisfond”) alusaktides sätestatud, et komisjon esitab Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele aruande vahendite liikmesriikidele eraldamise kriteeriumide kohaldamise kohta ning hindab nende kriteeriumide muutmise vajalikkust.

Üldprogrammi neljanda fondi – Euroopa Pagulasfondi – suhtes selliseid kohustusi ei ole kehtestatud. 2000. aastal kehtestatud alusakt põhines varasemal, muu hulgas kriteeriumide kohta saadud kogemusel.

Aruandes kirjeldatakse vahendite jaotamise kriteeriumide kohaldamise tava ning sellele lisatud töödokumendis antakse üksikasjalik ülevaade selle mõjust liikmesriikidele. Nendes dokumentides esitatud ülevaade andmetest, kasutatavast metoodikast ja kriteeriumide kohaldamise tulemustest aitavad eeldatavasti liikmesriikidel, institutsioonidel ja sidusrühmadel kujundada seisukohti küsimuses, kuidas rahastada ELi rändevoogude juhtimise valdkonda järgmise mitmeaastase finantsraamistiku ajal.

Fondide vahendite eraldamise mehhanismid

Fondide vahendite kasutamise otsustavad ühise meetodi kohaselt eelkõige liikmesriigid. ELi eelarvest toetatakse liikmesriikide aastaprogrammide kaudu liikmesriikide struktureeritud tegevust (suutlikkuse suurendamist) ja terve riigi või kohalikust eripärast tingitud meetmeid alusaktis sätestatud poliitikavaldkonnas. Ühises raamistikus (ELi strateegilised suunised) on ette nähtud kõikide meetmete kaasrahastamine.

Fondid jaotavad igal aastal nende kasutada olevad ELi rahalised vahendid liikmesriikide vahel vastavalt konkreetsetele ja objektiivsetele kriteeriumidele, mille puhul on arvesse võetud liikmesriigi olukorda poliitikavalkonnas, milles liikmesriik on liidu nimel ja liidu üldise heaolu huvides võtnud kohustusi, näiteks kaitstava välispiiri pikkus ja välispiiri ületavate isikute arv; ühiskonda integreerimist vajavate riigis seaduslikult elavate kolmandate riikide kodanike arv; täitmisele kuuluvate tagasisaatmisotsuste arv. Need kriteeriumid on liikmesriikidevahelise solidaarsuse põhimõtte kõige selgem väljendus: rohkem ELi vahendeid on ette nähtud liikmesriikidele, keda rändevoogude juhtimine mõjutab rohkem.

Komisjon teeb oma arvutused igal aastal vastavalt Eurostati esitatud ELi statistikale ja liikmesriikidelt ad hoc nõutud andmetele. Kui liikmesriigid on oma aasta n-1 arvutused edastanud,[5] saavad nad teada oma aastaprogrammile antava ELi toetuse suuruse ja neil on võimalik konkreetselt kindlaks määrata iga programmi raames kaasfinantseeritavad meetmed. Kõnealused summad on soovituslikud (esialgne jaotus), mille eelarvepädevad institutsioonid kinnitavad või mida nad muudavad ELi eelarve vastuvõtmisega aastal n-1.

Aruande struktuur ja sisu

Aruande aluseks on eelarveaastateks 2007–2011 tehtud arvutused. Need arvutused on lõplikud.

Nagu alusaktide ettevalmistamise käigus peetud arutelude käigus eeldati, aitas andmete kogumisele kaasa määruse nr 862/2007 [6] (edaspidi „rändestatistika määrus”) jõustumine. Rändestatistika määruse kasutamine fondide vahendite jaotamiseks vajalike andmete saamiseks on aidanud parandada andmete usaldusväärsust ja võrreldavust. Kriteeriumide kohaldamise tavasid käsitletakse fondhaaval.

Komisjoni talituste töödokumendis antakse rohkem teavet metoodika ja andmete kogumise kohta ning esitatakse andmete kasutamise tulemuste ülevaade ja võrdlev analüüs.

ARVUTUSTE ÜLDINE RAAMISTIK

Andmete esitamise ning liikmesriikide ja komisjoni vahelise koostöö peamised põhimõtted

Selleks et kohaldada alusaktides sätestatud jaotuspõhimõtteid võimalikult hästi, on liikmesriikide ning komisjoni (koos Eurostatiga) vaheline koostöö kõikide fondide raames algusest peale lähtunud järgmistest põhimõtetest:

1. Liikmesriikidele vahendite eraldamist käsitlevate täpsete ja usaldusväärsete andmete esitamine on peamiselt liikmesriikide endi kohustus. Alusaktide kohaselt on kontrollarvudeks komisjoni (Eurostat) värskeimad statistilised andmed, mis vastavalt ühenduse õigusaktidele põhinevad liikmesriikide esitatud andmetel. Juhul kui liikmesriigid ei ole komisjonile (Eurostatile) vajalikke statistilisi andmeid esitanud ning juhul kui komisjon (Eurostat) sellist statistikat üldse ei koosta, tuleb liikmesriikidel võimalikult kiiresti esitada komisjonile (Eurostatile) esialgsed andmed ning teave, mis võimaldab komisjonil neid andmeid kontrollida[7].

2. Kui liikmesriigid ei täida nõuet esitada teatava kategooria andmeid vastavalt põhiõigusaktile, jääb vahendite jaotamiseks kasutatavas tabelis nõutav väli tühjaks, välja arvatud juhul, kui sellest võidaks liikmesriik.

ELis on kehtestatud statistika kvaliteedikontrolli põhikriteeriumid. Eurostatil on üldraamistik, mille raames ta kontrollib statistikaalaste õigusaktide täitmist liikmesriikide poolt, ning selle raames rakendatakse kvaliteedi tagamise programmi. Eurostat teeb koostööd liikmesriikide andmeesitajatega andmete hindamiseks ja rändestatistika määruse nõuetekohase täitmise tagamiseks.

Töömeetodite ja andmete kvaliteedi pidev parandamine

Komisjon ja liikmesriigid on teinud algusest peale koostööd andmete kättesaadavuse ja võrreldavuse tagamiseks. Loodi koostöö üldraamistik ning ühiselt vaadati läbi olemasolevad andmekogud ja -allikad. 2007. aasta suvel edastati liikmesriikidele andmed 2007. ja 2008. eelarveaasta tulemuste kohta. See oli esmakordne kogemus, mida arvestati ja tehti mõned täiustused. Otsustati võimalikult laialdaselt kasutada Eurostati poolt eeltäidetud vorme ja muuta ametlikuks töösuhted statistika kontaktisikute võrgustiku raames. Seega on kehtestatud töökord, mis on liikmesriikidele täiesti selge.

2010. eelarveaastal juba kasutati rändestatistika määruse kohaselt kogutud andmeid 2008. aasta kohta.

IGAL FONDIL ON KONKREETNE ERALDATAVATE VAHENDITE ARVUTAMISE RAAMISTIK

Välispiirifond

Alusaktis sätestatud kriteeriumid

Fondi vahendite iga-aastase liikmesriikide vahel jaotamise kriteeriumid on sätestatud otsuse 574/2007/EÜ (edaspidi „Välispiirifondi alusakt”) artiklites 14 ja 15. Nende artiklitega on kriteeriumid rühmitatud vastavalt piiri liigile, võttes arvesse rändevooge ja ohu taset liikmesriikide välispiiril. See väljendab solidaarsust liikmesriikidega, kellel ELi huvides lasuvad pikaajalised ja rasked finantskohustused.

Artikkel 14 näeb ette, et fondi olemasolevad vahendid jaotataks liikmesriikide vahel järgmiselt:

3. 30 % välismaismaapiiridele

4. 35 % välismerepiiridele

5. 20 % lennujaamadele

6. 15 % konsulaaresindustele.

Punktide 1 ja 2 kohta: maismaa- ja merepiiride puhul eraldatakse 70 % vastavalt välispiiri pikkusele, vajaduse korral arvestades ka kaalukoefitsiente. Ülejäänud 30 % jaotatakse vastavalt töökoormusele välispiiril (mis määratakse kindlaks vastavalt järgmistele kahe eelneva aasta keskmistele näitajatele: ametlikes piiripunktides välispiiri ületanud isikute arv; kolmandate riikide kodanike arv, kellel keelati sisenemine välispiiril; pärast ebaseaduslikku välispiiriületust tabatud kolmandate riikide kodanike arv).

Välismerepiiri pikkus on vastavalt ÜRO mereõiguse konventsioonile liikmesriikide territoriaalmere välispiiri pikkus, kui aga ebaseadusliku rände või riiki sisenemise tõkestamiseks viiakse regulaarselt läbi kaugoperatsioone, võib välispiiri lugeda pikemaks.

Punkti 3 kohta: lennujaamade puhul jagatakse vahendid liikmesriikide vahel vastavalt nende koormusele õhupiiri haldamisel (mis määratakse kindlaks vastavalt järgmistele kahe eelneva aasta keskmistele näitajatele: ametlikes piiripunktides välispiiri ületanud isikute arv ja kolmandate riikide kodanike arv, kellel keelati sisenemine välispiiril).

Punkti 4 kohta: konsulaaresindustele eraldatakse vahendeid vastavalt konsulaarasutuste ja viisataotluste arvule (töökoormusele).

Artiklis 15 on esitatud välismaismaa- ja välismerepiiri kaalukoefitsientide kindlaksmääramise raamistik . Frontexile on tehtud ülesandeks selgitada välja iga ohu suurus välispiiri kõikidel lõikudel (maismaapiiri puhul kõrge, keskmine ja tavapärane; merepiiri puhul kõrge, keskmine, tavapärane ja väike). Aruanded põhinevad andmetel, mille liikmesriikide piirikontrolliasutused on Frontexile esitanud Frontexi riskianalüüsi võrgustiku (FRAN) kaudu. Aluseks võetakse peamiselt Välispiirifondi alusaktis osutatud kategooriatesse kuuluvad andmed.

Andmete kogumine

Fondi vahendite jaotamiseks vajalike arvutuste tegemine on keeruline, kuna selleks tuleb igal aastal koguda eri allikatest pärit paljude eri kategooriate andmeid. Kuna ka andmete kogumine on keeruline, andis komisjon liikmesriikidele selle kohta konkreetsed suunised. Uusi suuniseid anti korrapäraselt vastavalt õigusliku ja tegevusraamistiku muutumisele ning eelmistel aastatel saadud teabele. Komisjon taotles lisaks andmetele, mida on vaja üksnes vahendite jaotamiseks, ka nende valideerimiseks vajalikke täiendavaid andmeid.

Välispiirifondi alusakti kohaselt kuuluvad ELi statistika hulka ainult osa töökoormust kajastavaid andmeid. Seda silmas pidades on Euroopa Välispiirifondi olukord oluliselt erinev muude fondide olukorrast, kuna viimaste puhul kujutavad peaaegu kõik andmed endast ELi statistikat.

Andmeid koguti järgmise korra kohaselt:

- välispiiride pikkuse ja lennujaamade arvu kohta esitasid liikmesriigid andmed ise ja need valideeris komisjon eri allikate (liikmesriikide ametlikud veebisaidid, Schengeni hindamisaruanded jms) võrdlemise teel;

- mis puudutab viisataotlusi , siis andmed Schengeni viisade kohta (lühiajalised viisad, transiidiviisad ja lennujaama transiidiviisad) on saadud nõukogu andmekogust ning andmed konsulaaresinduste arvu kohta on saadud liikmesriikidelt ja need on valideeritud nõukogu antud andmete alusel;

- andmed keeldumiste ja kinnipidamiste kohta pärinevad ebaseadusliku sisserände suhtes võetud jõustamismeetmete andmekogudest ning

- andmed välispiire ületanud reisijate arvu kohta on saadud liikmesriikidelt.

Mõnede fondile andmete esitamise seisukohast olulisimate liikmesriikide arvates oli tõlgendamine ja kvantitatiivsete näitajate esitamine puhuti keeruline. Mõnel juhul peeti keeruliseks täpselt kindlaks teha „välismerepiiri ületamist” fondi alusakti tähenduses ja „pärast ebaseaduslikku välispiiriületust tabatud kolmandate riikide kodanike arvu”. Teistel juhtudel oli mõnedel liikmesriikidel raskusi täpsete andmete esitamisega, kuna asjakohaseid andmed ei koguta üldse või ei tehta seda vastavalt Välispiirifondi alusaktides sätestatud kriteeriumidele. Seetõttu esitati kõigest hinnangulisi andmeid. Lisaks esines raskusi kaugoperatsioonide ja merepiiri pikendamise määratluse tõlgendamisel.

Üldhinnang kriteeriumide kohaldamisele

Kokkuvõtteks võib nentida, et kuigi mõningaid vahendite jaotamisega seotud tegureid oli keeruline arvesse võtta, on siiski suudetud koguda Välispiirifondi alusaktis sätestatud kriteeriumide kohaldamiseks vajalikud andmed, mis võimaldas piisavalt aegsasti välja arvutada liikmesriikidele eraldatavate vahendite esialgse summa, mida liikmesriigid saaksid kasutada oma aastaprogrammide koostamisel.

Kriteeriumide kohaldamise tulemused on esitatud SEK-dokumendis. Vahendite lõplik jaotus näitab, et fondist said kõige rohkem abi need liikmesriigid, kes täidavad suurimat rolli ühise välispiiride haldamise poliitika elluviimisel:

- Hispaania, Kreeka ja Itaalia saavad 48 % fondi 2007.–2011. aasta assigneeringutest;

- kui kolmele suurimale abisaajale lisada Prantsusmaa, Malta ja Küpros, siis ilmneb, et 60 % kogu rahalisest abist saavad Vahemere ja Kanaari saarte piirkonnaga piirnevad liikmesriigid;

- need liikmesriigid, kellel on välismaismaapiir idas (Poola, Ungari, Soome, Sloveenia, Rumeenia, Leedu, Eesti, Bulgaaria, Läti ja Slovakkia) saavad 25% vahendite kogusummast;

- tulemused vastavad fondi eesmärgile olla ELi integreeritud piirihalduse valdkonnas rahalise solidaarsuse vahend.

Euroopa Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimise Fond

Alusaktis sätestatud kriteeriumid

Vahendite iga-aastase liikmesriikide vahel jaotamise kriteeriumid on sätestatud alusakti (edaspidi „Integratsioonifondi alusakt”)[8] artiklis 12.

Artikli 12 lõike 1 kohaselt saab iga liikmesriik fondi iga-aastastest eraldistest fikseeritud summa 500 000 eurot.

Artikli 12 lõikes 2 on sätestatud ülejäänud iga-aastaste vahendite liikmesriikide vahel jaotamise kriteeriumid:

7. 40 % võrdeliselt eelnenud kolme aasta jooksul liikmesriikides seaduslikult elanud kolmandate riikide kodanike keskmise koguarvuga (1. Integratsioonifondis „seaduslikult elavate kolmandate riikide kodanike koguarv ”)ning

8. 60% võrdeliselt nende kolmandate riikide kodanike arvuga, kes on liikmesriikidelt saanud loa elada selle liikmesriigi territooriumil kolme eelnenud aasta jooksul (2. Integratsioonifondis „seaduslikult elavate kolmandate riikide kodanike voog ”).

Mis puutub koguarvu, siis kolme aasta keskmise elanike arvu arvutamisel on lähtutud nelja võrdluskuupäeva andmetest.

Vastavalt Integratsioonifondi alusakti artikli 12 lõikele 3 ei võeta artikli 12 lõike 2 punktis b osutatud arvutuste puhul arvesse järgmistesse kategooriatesse kuuluvaid isikuid:

- hooajatöölised vastavalt siseriikliku õiguse määratlusele;

- kolmandate riikide kodanikud, kes on riiki lubatud õpinguteks või õpilasvahetuse, tasustamata koolituse või vabatahtliku teenistuse raames vastavalt nõukogu direktiivile 2004/114/EÜ;

- kolmandate riikide kodanikud, kes on liikmesriiki lubatud teadusliku uurimistöö eesmärgil vastavalt nõukogu direktiivile 2005/71/EÜ;

- kolmandate riikide kodanikud, kelle liikmesriikidelt saadud luba on pikendatud või kelle staatus on muutunud , kaasa arvatud kolmandate riikide kodanikud, kes on saanud pikaajalise elaniku staatuse vastavalt nõukogu direktiivile 2003/109/EÜ.

Põhiõigusakti kohaselt ei arvestata nimetatud arvutuste tegemisel ka varjupaigataotlejaid, pagulasi ega täiendava kaitse saajaid vastavalt direktiivile 2004/83/EÜ, samuti isikuid, kellel on topeltkodakondsus, millest üks on liikmesriigi kodakondsus.

Andmete kogumine

Komisjon on liikmesriikidele esitanud üksikasjalikud andmemääratluste suunised . Migratsiooniandmete allikad ja andmemääratlused on liikmesriigiti väga erinevad ja raskusi valmistab vajadus mitte arvestada teatavat liiki andmeid, kui andmeallikad on valitud lähtuvalt demograafilistest kaalutlustest, mitte vastavalt isikute staatusele (s.t vastavalt sellele, kas isikud elavad riigis seaduslikult, ning nende elamisloa tüübile).

2007.–2009. eelarveaasta kohta koguti Integratsioonifondi alusakti kohaselt nõutavad andmed kolmandate riikide kodanike koguarvu kohta (artikli 12 lõike 2 punkt a) kahel viisil: Eurostati juhtimisel mitteametliku, kuid korrapärase andmekogumise käigus, ning liikmesriikidele esitatud ad hoc taotlustega (elamislubade katseandmebaasi raames), et saada andmeid nende kolmandate riikide kodanike kohta, kes on saanud loa elada liikmesriigis (artikli 12 lõike 2 punkt b).

Rändestatistika määruse vastuvõtmine ja jõustumine on avaldanud suurt mõju. Sellele vastavalt on kohandatud töömeetodeid. Kuna nüüd kogutakse elamislubade kohta andmeid vastavalt rändestatistika määruse artiklile 6, on põhimõtteliselt kõiki Integratsioonifondi alusaktiga nõutavaid andmeid koguarvu ja voogude kohta võimalik saada ELi statistikast.

Pidades silmas rändestatistika määrusega ettenähtud elamislubade statistika esitamise kohustuslikku tähtaega (iga aasta juuni lõpp) ning andmete kontrollimiseks vajalikku aega, on välja kujunenud tava, et vahendite esialgseks jaotamiseks kasutatud andmed vaadatakse läbi ja vajaduse korral esitatakse Eurostati valideeritud andmete alusel esialgse jaotuse ajakohastatud versioon.

Võttes arvesse andmeallikate eripära, oli mõnel liikmesriigil raske arvestamata jätta varjupaigataotlejate ja rahvusvahelise kaitse saajate andmeid. Teatavatel juhtudel tuli tugineda varjupaigaandmete alusel tehtud hinnangutele. Teiste liikmesriikide jaoks nõudis lisatööd elamisloa pikendamise juhtumite arvestamata jätmine. Mõnel juhul tuli andmeid täpsustada vastavalt elamisloa määratlusele. Lisaks esitasid ainult väga vähesed liikmesriigid eelnevalt vabatahtlikult andmeid elamislubade kohta, kuigi Eurostat seda nõuab.

Enne rändestatistika määruse kohaldamise alustamist tuli komisjonil tihedas koostöös andmeesitajatega teha hulgaliselt lisakontrollimisi. Migratsioonistatistika määruse kohaldamisega tagatakse piisavalt andmete võrreldavus ja kvaliteet. Selleks et tagada liikmesriikide esitatud andmete usaldusväärsus, tehakse teatud juhtudel täiendavat kontrolli ka praegu (näiteks teatavat liiki andmete arvestamata jätmise korral).

Üldhinnang kriteeriumide kohaldamisele

Kokkuvõttes võib nentida, et Integratsioonifondi alusaktis sätestatud kriteeriumide kohaldamiseks vajalikud andmed on kätte saadud ning liikmesriikidele eraldatavate vahendite esialgne summa on esitatud piisavalt aegsasti, et liikmesriigid saaksid neid kasutada iga-aastaste programmide väljatöötamisel. Mõnel juhul tingis rändestatistika määruses sätestatud andmete esitamise ajakava siiski andmete hilisema läbivaatamise vajaduse.

Kriteeriumide kohaldamise tulemused on esitatud SEK-dokumendis. Viis peamist toetusesaajat olid Itaalia, Ühendkuningriik, Hispaania, Saksamaa ja Prantsusmaa, kellele eraldati peaaegu 70 % vahenditest. Võttes arvesse, kui suur on sisseränne nendesse liikmesriikidesse ning milliseid probleeme pidi EL aastail 2007–2010 lahendama, on tulemused kooskõlas fondi eesmärgiga olla rahalise solidaarsuse vahend integratsioonipoliitika väljatöötamiseks ELis.

Euroopa Tagasipöördumisfond

Alusaktis sätestatud kriteeriumid

Vahendite iga-aastase liikmesriikide vahel jaotamise kriteeriumid on sätestatud alusakti (edaspidi „Tagasipöördumisfondi alusakt”) artiklis 14.

Artikli 14 lõike 1 kohaselt saab iga liikmesriik fondi iga-aastastest eraldistest fikseeritud summa 300000 eurot. Euroopa Liiduga pärast 1. maid 2004 ühinenud liikmesriikide puhul on summa suurem – 500 000 eurot.

Artikli 14 lõikes 2 on sätestatud ülejäänud iga-aastaste vahendite liikmesriikide vahel jaotamise kriteeriumid:

9. 50 % võrdeliselt nende kolmandate riikide kodanike koguarvuga, kes ei vasta või enam ei vasta liikmesriigi territooriumile sisenemise ja seal viibimise tingimustele ning kelle suhtes siseriikliku ja/või ühenduse õiguse alusel kehtib tagasisaatmisotsus, st haldusotsus või kohtulahend või -akt, millega kuulutatakse territooriumil viibimine ebaseaduslikuks ja kehtestatakse tagasipöördumiskohustus („kolmandate riikide kodanikud, kelle suhtes kehtib tagasisaatmisotsus”);

10. 50 % võrdeliselt nende kolmandate riikide kodanike koguarvuga, kes on liikmesriikide territooriumilt pärast haldus- või kohtulikku lahkumiskorraldust kas vabatahtlikult või sunniviisiliselt lahkunud („tegelik tagasipöördumine”).

Tagasipöördumisfondi alusaktis on ette nähtud, et arvesse ei võeta neid kolmandate riikide kodanikke, kellele liikmesriigi transiidialal viibides ei antud sisenemisluba, ega neid kolmandate riikide kodanikke, kes saadeti tagasi teise liikmesriiki, eelkõige vastavalt varjupaigataotlejaid käsitlevale Dublini määrusele[9].

Tagasipöördumisfondi alusaktis on kehtestatud nõue koguda mõlema kategooria andmeid kolme võrdlusaasta kohta.

Andmete kogumine

Liikmesriikidel tuleb esitada andmed vastavalt komisjoni suunistele, eriti selle järgmistele punktidele:

11. seoses nende kolmandate riikide kodanikega, kelle suhtes on tehtud tagasisaatmisotsus: arvesse võetakse neid kolmandate riikide kodanikke, kelle suhtes on antud kõnealuse aasta jooksul tagasisaatmisotsus (ja mitte sellisid kolmandate riikide kodanikke, kelle suhtes on tehtud tagasisaatmisotsus ja kes on aasta lõpu seisuga jäänud liikmesriiki); samuti võetakse arvesse ainult ühte korraldust inimese kohta, et liikmesriigi aastast töökoormust väljendada negatiivsete varjupaiga- ja sisserändeotsusejuhtumite koguarvuna;

12. tegelike tagasipöördumiste puhul arvestatakse lahkumiskorralduse alusel kolmandasse riiki tegelikult väljasaadetud kolmandate riikide kodanikke, sealhulgas toetatud vabatahtliku ja sunniviisilise tagasipöördumise raames, kuid omaalgatusliku vabatahtliku tagasipöördumise juhtumid jäetakse arvestamata.

Tagasisaatmisfondi alusakti kohaselt nõutavad andmed ebaseadusliku sisserände suhtes 2008.–2009. eelarveaastal võetud jõustamismeetmete kohta koguti Eurostati juhtimisel nii mitteametliku, kuid korrapärase andmekogumise käigus, kui ka liikmesriikidele esitatud ad hoc taotlustega, et saada andmeid, mida nimetatud andmekogumise käigus ei saadud. Korrapärase andmekogumisega saadi andmeid tulemuslike tagasipöördumiste kohta, samal ajal kui ad hoc taotluste eesmärk oli koguda andmeid nende kolmandate riikide kodanike kohta, kelle suhtes on vastu võetud tagasisaatmisotsus.

Alates 2010. eelarveaastast jõustusid kohandatud töömeetodid. Kohaldada võib rändestatistika määrust, kuna selles käsitletakse andmete kogumist alates 2008. võrdlusaastast. Rändestatistika määruse artikkel 7 hõlmab suures osas kahte liiki andmeid, mis on sätestatud ka Tagasisaatmisfondi alusaktis.

Rändestatistika määruse artikli 7 alusel kogutavad andmed ei vasta küll täielikult Tagasisaatmisfondi alusaktiga nõutavatele andmetele, kuid see probleem on lahendatud sel teel, et Eurostat esitab andmete kogumisel täiendava vabatahtlikult täidetava tabeli. Rändestatistika määrusega ei kohustata liikmesriike esitama andmeid selle kohta, kui palju kolmandate riikide kodanikke on tagasi pöördunud kolmandatesse riikidesse . Sellega nõutakse vaid andmeid lahkumiskorralduse alusel kolmandasse riiki tegelikult väljasaadetud kolmandate riikide kodanike kohta (Dublini määruse kohaseid juhtumeid arvestamata). Statistikamääruse kohase andmete kogumise raames esitatavas täiendavas tabelis esitatakse andmed tegelike kolmandatesse riikidesse tagasipöördumiste kohta. Seoses 2011. aasta eelarvega esitasid kõik liikmesriigid täiendava tabeli vabatahtlikult. Seega ei olnud vaja teha täiendavat ad hoc taotlust Tagasisaatmisfondi kohta.

Mõnel liikmesriigil on olnud andmete esitamisega probleeme. Paljudel juhtudel põhjustab raskusi nende siseriiklike andmeallikate laad. Sageli tuli varjupaigataotlejate ja transiidialal viibivate kolmandate riikide kodanike väljajätmiseks andmed uuesti läbi vaadata. Samuti ilmnes, et mõnes liikmesriigis oli tagasisaatmisotsuste arv väiksem kui tegelikult tagasipöördunute arv. See põhimõtteliselt ebaloogiline olukord tuleneb asjaomaste liikmesriikide teatel sellest, et teatavad kolmandate riikide kodanikud saadeti tagasi ilma eelneva tagasisaatmisotsuseta vastavalt kolmandate riikidega sõlmitud kahepoolsetele lepingutele ja kokkulepetele. Selleks et neid andmeid saaks nõuetekohaselt hinnata, paluti liikmesriikidel esitada komisjonile koos andmetega kirjalik teade kahepoolsete lepingute ja kokkulepete kohta ning tagasisaadetud kolmandate riikide kodanike arv kodakondsuse kaupa. Erinevate rändevoogude haldamise juhtumite puhul esineb teatavaid kõikumisi.

Migratsioonistatistika määruse kohaldamisega tagatakse piisavalt andmete võrreldavus ja kvaliteet. Teatud konkreetsetel juhtudel, näiteks kui tagasisaatmisotsuste arv on suurem kui tegelikult tagasipöördunute arv, tehti täiendavaid kontrolle, et olla kindel liikmesriikide esitatud andmete õigsuses.

Üldhinnang kriteeriumide kohaldamisele

Kokkuvõtteks võib nentida, et vaatamata väikestele probleemidele Tagasisaatmisfondi alusakti kohaste määratluste ühtsel kohaldamisel, on siiski suudetud koguda Tagasisaatmisfondi alusaktis sätestatud kriteeriumide rakendamiseks vajalikud andmed, mis võimaldas piisavalt aegsasti välja arvutada liikmesriikidele eraldatavate vahendite esialgse summa, et liikmesriigid saaksid neid kasutada oma aastaprogrammide koostamisel.

Kriteeriumide kohaldamise tulemused on esitatud SEK-dokumendis. Kolm peamist toetusesaajat on Kreeka, Ühendkuningriik ja Hispaania. Need riigid koos Prantsusmaa, Itaalia ja Saksamaaga said kokku peaaegu 67 % fondi eraldatud vahenditest. Pidades silmas migratsioonisurve suurust ja arvestades, et ebaseadusliku sisserände vool on aastate jooksul hakanud Hispaania ranniku (Kanaari saared) asemel kulgema Vahemere keskosa marsruuti mööda Kreeka ning Albaania ja Türgi vahelise piirini, vastavad tulemused fondi eesmärgile olla ELi tagasipöördumise haldamise valdkonnas rahalise solidaarsuse vahend.

LÕPPMÄRKUSED

Nelja fondi alusaktid jõustusid 2007. aasta suvel, paar nädalat enne vahendite jaotuse esmaste arvutuste valmimise tähtaega.

Kuna komisjon ja liikmesriigid olid nende õigusaktide jõustumist oodates vahendite jaotamiseks vajalikud andmed ette valmistanud, sai komisjon esitada liikmesriikidele ettenähtud tähtajaks, 2007. aasta juuliks, teabe 2007. ja 2008. aasta vahendite eraldamise kohta. Nende ning aastatele 2009–2013 ekstrapoleeritud andmete alusel koostasid liikmesriigid suunava finantsraamistiku, millel omakorda põhineb fondide rakendamise mitmeaastane strateegia.

Eelarveaastail 2007–2011 järk-järgult välja töötatud ja igal aastal täpsustatud andmete kogumise põhimõtted ja töömeetodid hakkasid vähehaaval vilja kandma. Viimane eelarveaasta on tõestanud, et need on arvutusi lihtsustanud ja nende tegemist hõlbustanud. Kasutatud metoodika on osutunud tõhusaks. Seetõttu suutis komisjon esitada arvutused liikmesriikidele üldiselt õigeaegselt.

Rändestatistika määrus on üha kindlamalt Tagasisaatmisfondi ja Integratsioonifondi raames andmete kogumise süsteemi selgroog. Kuigi Välispiirifondi jaoks kehtestatud andmete kogumise süsteem on erinev, on ka see piisavalt hea. Kummagi süsteemi raames kehtestatud kontrollisüsteem ei ole mõnikord küll parim võimalik, kuna andmeallikad, andmete valideerimise vahendid ja ELi andmeanalüüsi alane haldussuutlikkus on piiratud, kuid sellest hoolimata saab nende alusel teha arvutusi tulevaste eelarveaastate kohta. Mis puudutab andmete kogumisel kasutatavaid määratlusi, siis võivad säilida mõned erinevused rändestatistika määruses ja alusaktides sätestatud kriteeriumide vahel. Omavahelise töö käigus on aga leitud lahendused ja jätkatakse tegevust selle nimel, et veelgi parandada koostööd ja teabevahetust liikmesriikide ning komisjoni ja Eurostati vahel. Eurostat jälgib kontrollarvude saamiseks kasutatud teabe kvaliteeti olenemata sellest, kas andmeid esitatakse konkreetsete statistikaalaste õigusaktide või vabatahtlike kokkulepete põhjal. See järelevalve ja kvaliteedikontroll vastab üldisele statistikatavale ning tavapärasele ülesannete ja vastutuse jaotusele Eurostati ja liikmesriikide andmeesitajate vahel. Tuleb märkida, et Euroopa statistika koostamine on koostööl põhinev protsess, mis suuresti sõltub riiklike ametiasutuste esitatud andmete usaldusväärsusest.

Kuna kõnealuse nelja fondi vahendite jaotamisel kasutatava statistika kvaliteedi tagamine on väga oluline, on Eurostat välja töötatud asjakohase kvaliteedi tagamise programmi ning jätkab tööd kvaliteedi parandamise nimel.

Tänu osutatud teguritele suutis komisjon üldiselt esitada lõplikud arvutused õigeaegselt, kuid sellest hoolimata on ilmne, et aastast aastasse kogutavate ja kontrollitavate andmete hulk ja keerukus suurendavad järjekindlalt liikmesriikide ja komisjoni halduskoormust. Fondide aluseks olevale solidaarsuspõhimõttele vastava jaotuspõhimõtte kohaldamiseks võib leiduda ka säästlikumaid viise.

Teatisele lisatud töödokumendis esitatud kriteeriumide kohaldamise tulemusi peetakse üldiselt heaks. Kriteeriumide kohaldamine on aidanud täita eesmärke, mille Euroopa Parlament ja nõukogu on kehtestanud üldprogrammi „Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine“ raames loodud fondide alusaktides, võttes arvesse, et nendesse fondidesse on koondatud suurem osa ELi vahenditest, mis tehakse kättesaadavaks nendele liikmesriikidele, keda kõige rohkem mõjutavad kolmandate riikide kodanike ELi suunduvate rändevoogude juhtimise probleemid. Neid asjaolusid arvestades ei peeta vajalikuks teha ettepanekut kriteeriume muuta.

[1] KOM(2005) 123 (lõplik).

[2] Otsuse nr 574/2007/EÜ artikli 52 lõike 3 punkt a (ELT L 144, 6.6.2007, lk 22).

[3] Nõukogu otsuse 2007/435/EÜ artikli 48 lõike 3 punkt a (ELT L 68,, 28.6.2007, lk 18).

[4] Otsuse nr 575/2007/EÜ artikli 50 lõike 3 punkt a (ELT L 144, 6.6.2007, lk 45).

[5] Need summad on soovituslikud, kuna fondi assigneeringud nähakse ette Euroopa Liidu üldeelarves, mille eelarvepädevad institutsioonid peavad aasta lõpuks heaks kiitma. Need summad on esialgsed ka seetõttu, et komisjon peab need ametlikult heaks kiitma.

[6] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 862/2007, mis käsitleb ühenduse rände- ja rahvusvahelise kaitse statistikat ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 311/76 võõrtöötajaid käsitleva statistika koostamise kohta (ELT L 199, 31.7.2007, lk 23).

[7] Integratsioonifondi alusakti artikkel 12, Pagulasfondi alusakti artikkel 13 ning Välispiirifondi ja Tagasisaatmisfondi alusakti artikkel 14.

[8] Nõukogu otsus 2007/435/EÜ (ELT L 168, 28.6.2007, lk 18).

[9] Nõukogu määrus (EÜ) nr 343/2003, 18. veebruar 2003, millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku esitatud varjupaigataotluse läbivaatamise eest (ELT L 50, 25.2.2003, lk 1).