[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 20.4.2005

KOM(2005) 137 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE, EUROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Ühenduse kodanikukaitse mehhanismi parandamine

1. TAUSTTEAVE JA EESMÄRK

1.1. Taustteave

Ühenduse kodanikukaitse mehhanism toetab ja hõlbustab eluliselt tähtsa kodanikukaitseabi koondamist katastroofist räsitud riikide kohesteks vajadusteks. Selle panus tugineb eelnevatele õppetundidele ja kogemusele, mis on saadud abi andmisel mitmesuguste õnnetuste puhul nii ELis kui väljaspool, sealhulgas nimetagem üleujutusi Kesk-Euroopas (2002) ja Prantsusmaal (2003), õnnetust „Prestiižiga“ (2002), maavärinaid Alžeerias (2003), Iraanis (2003) ja Marokos (2004), metsatulekahjusid Prantsusmaal ja Portugalis (2003, 2004) ja plahvatust Asunciónis (2004). Hiljuti kasutasid mehhanismi Rootsi, pärast seda, kui riiki tabas suur torm, ja Albaania lumetormide tagajärgede likvideerimisel.

Mehhanismi abil reageeriti kiirelt ja tõhusalt tsunami hädaolukorrale, mis tabas Lõuna-Aasiat 2004. aasta detsembris. Mehhanismi kasutamine Lõuna-Aasias – ulatuslikem alates selle loomisest – on päevavalgele toonud täiendavaid tahke Euroopa kriisireageerimises, mis eelnevates hädaolukordades nii selgelt avaldunud polnud.

Seda, et Euroopa Liidu kodanikukaitse reageerimisvõimsuse tugevdamist tuleb jätkata, tunnustatakse laialdaselt. Seda silmas pidades on komisjon teinud ettepaneku suurõnnetustele kiirreageerimise ja nendeks valmisoleku rahastamisvahendi[1] loomise kohta, mis tagaks õigusraamistiku kodanikukaitsealaste toimingute rahastamiseks. Käesolevas teatises esitatakse täiendavad meetmed liidu panuse tugevdamiseks selles valdkonnas.

1.2 Nõukogu ja Euroopa Parlamendi taotlused

Oma erakorralisel 7. jaanuari 2005. aasta istungjärgul otsustas üldasjade ja välissuhete nõukogu vaadelda mehhanismi võimalikke parandusviise, sealhulgas selle analüüsivõimet, ja uurida ELi kiirreageerimisvõime võimalikku arendamist õnnetuste käsitlemisel. Lisaks sellele annab pärast India ookeani tsunamit, 31. jaanuaril 2005. aastal vastu võetud ELi tegevuskava ülevaate otseselt kodanikukaitsega seotud tegevuse mitmetest võtmesuundadest.

Nõukogu taotlused ühtivad Euroopa Parlamendi üleskutsetega „ühiste tsiviilisikutest koosnevate ning vastavalt varustatud kodanikukaitse eriüksuste loomise kohta, mis peaksid saama ühise väljaõppe ning reageerima loodus,- humanitaar- või keskkonnaõnnetuste või tööstusohtudega seotud õnnetuste korral liidus või mujal maailmas.“[2]

Samaaegselt on mitmed liikmesriigid esitanud ettepanekud ELi kodanikukaitse reageerimisvõime parandamiseks. Liikmesriikide ettepanekud erinevad küll üksikasjades, kuid nendes paistab valitsevat üksmeel kattuvate lisastruktuuride loomise asemel praeguse mehhanismi arendamise ja täiustamise osas.

1.3 Käesoleva teatise eesmärk

Käesolev teatis käsitleb täpsemalt ühenduse kodanikukaitse mehhanismi, mida saab kasutada nii ELis, kui ka kolmandates riikides. Teatises antakse ülevaate selle kohta, kuidas komisjon kavatseb vastata nõukogu taotlustele kodanikukaitse vallas, astudes selleks samme kahel eristataval tasandil.

Viivitamatu tegevuse eesmärk on mehhanismi täiustamine olemasolevas õigusraamistikus ja selle toetuse mõju maksimumini viimine. Lähitulevikus peaksid 3. jaos esitatud meetmed olemasolevaid õigusakte muutmata näitama selgemalt Euroopa ühtekuuluvust.

Lisaks sellele tehakse ettepanekud mehhanismi strukturaalsete uuenduste kohta, mille eesmärgiks on saavutada tugevam kodanikukaitsevõime, mis võimaldaks liidul tulevikus igat liiki õnnetuse korral kiiremini ja tõhusamalt reageerida. Kõnealuste 4. jaos esitatud uuenduste elluviimiseks tuleb muuta nõukogu otsust, millega mehhanism loodi.

Kõnealuste mehhanismi tugevdavate meetmete kohta ettepanekute tegemisel on komisjoni eesmärk ka mehhanismi ja muude nii ELi siseste kui väliste suurõnnetuste tagajärgede likvideerimiseks kasutavate vahendite vahelise sünergia ja täiendavuse suurendamine, mis aitaks kaasa ELi katastroofidele reageerimise võime sidususe parandamisele.

1.4 Käesoleva teatise ulatus

Käesolevas teatises käsitletakse ainult kodanikukaitsealast abi mehhanismi raames. Kodanikukaitse on viivitamatu abi esimestel õnnetusejärgsetel tundidel ja päevadel.[3] Nagu EÜ humanitaarabil, on selle eesmärk esimestel õnnetusejärgsetel päevadel elude päästmine ja õnnetuse tagajärgede leevendamine. Kodanikukaitse erineb EÜ humanitaarabist aga neljas aspektis: kodanikukaitseabi saab suunata nii õnnetuste keskkonnaalastele tagajärgedele, kui ka nende humanitaarmõjutustele; kodanikukaitseabi jagatakse mehhanismiga seotud riikide valitsuste poolt töörühmade, ekspertide ja varustuse näol ning mitte ECHO poolt kasutatavate humanitaarabiorganisatsioonide (Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni ametkonnad, Punase Risti ja valitsusvälised organisatsioonid) kaudu; kodanikukaitseabi võidakse anda nii ELi siseselt kui väliselt ning mehhanismi saab kasutada ka vahendina ühise välis- ja julgeolekupoliitika kriisiohjamistegevuse hõlbustamiseks ja toetamiseks.

Käesolevas teatises käsitletakse kõiki hädaolukordi, mille korral saab mehhanismi käivitada (sealhulgas väljaspool ELi aset leidvad õnnetused). Kuigi kolmandates riikides[4] ja liikmesriikides toimunud õnnetuste menetluskorrad on erinevad, on neil samas ka mitmeid ühiseid ülesandeid, mida saab edukalt ühe teatise raames käsitleda.

Käesolevas teatises ei käsitleta kriisiinfrastruktuuri kaitsmist, sellega seotud valmisolekumeetmeid ega terrorirünnakute vahetagajärgi piiravaid meetmeid, mis on vajalikud vabaduse, turvalisuse ja õigluse tagamiseks. Nimetatud teemadega tegeletakse nõukogu otsuse ettepanekus eriprogrammi „Terrorismi ennetamine, selleks valmisolek ja selle tagajärgede likvideerimine“ loomise kohta, mis võeti vastu 6. aprillil 2005. aastal.[5]

Käesolev teatis ei käsitle ka rahalist abi, mida osutatakse suurõnnetuses kannatada saanud liikmesriikidele või kandidaatriikidele ELi solidaarsusfondist ja 6. aprillil 2005. aastal vastu võetud uue solidaarsusfondi ettepaneku alusel.[6] Uue solidaarsusfondi eesmärk on pakkuda rahalist abi normaalsete elutingimuste kiireks taastamiseks kannatanud piirkondades ja rahalist toetust terrorismiohvritele. See hõlmab ka viivitamatut meditsiinilist abi ja rahvastiku kaitsmist vahetute terviseohtude eest, sealhulgas vaktsiinide, ravimite, meditsiinitoodete, varustuse ja infrastruktuuri maksumust hädaolukorra vältel.

2. KEHTIV KODANIKUKAITSE RAAMISTIK

2.1 Kodanikukaitsealased õigusaktid

Hetkel koosneb kodanikukaitsealane koostööraamistik kahest õigusaktist.

2001. aasta oktoobris loodud ühenduse kodanikukaitse mehhanism[7] on tõhus vahend, mille eesmärk on valmisoleku edendamine ja õnnetuste korral kohese kodanikukaitseabi andmine. See võidakse aktiveerida loodus- või inimtegevuse tagajärjel toimunud õnnetuste (sealhulgas tuumaõnnetused) korral. Praeguseks osaleb mehhanismis 30 riiki – ELi 25 liikmesriiki, Bulgaaria, Rumeenia, Liechtenstein, Norra ja Island. Mehhanism saab iga-aastast rahalist toetust.

Kodanikukaitse tegevusprogrammi alusel rahastatakse[8] ennetusele, valmisolekule ja tõhusale reageerimisele suunatud meetmeid. Selle kehtivusaeg lõpeb 2006. aasta lõpus.

2007. aastast algavaks perioodiks on komisjon vastu võtnud nõukogu määruse ettepaneku suurõnnetustele kiirreageerimise ja nendeks valmisoleku rahastamisvahendi loomise kohta. Kõnealune ettepanek peaks looma uue õigusliku aluse ühenduse rahalise toetuse andmiseks kodanikukaitsealasele tegevusele ning valmisoleku- ja õnnetustele reageerimise meetmetele ELis ja mehhanismiga seotud riikides. EList väljaspool toimuvale kodanikukaitsealasele tegevusele rahalise toetuse andmise õiguslik alus on stabiliseerimisvahend.

2.2 Mehhanismi ülesanne

Mehhanism toimib eelkõige on seire- ja teabekeskuse (MIC) kaudu, mis asub Euroopa Komisjonis Brüsselis. Hädaolukorra puhul saab komisjon hõlbustada kodanikukaitse ressursside koondamist liikmesriikidest seire- ja teabekeskuse kaudu, mille poole võib pöörduda 24 tundi ööpäevas.

Iga suurõnnetuse all kannatanud riik – ELis ja sellest väljaspool – võib seire- ja teabekeskuse kaudu toetust paluda. Seire- ja teabekeskus saadab palve viivitamatult edasi riiklike kontaktpunktide võrgustikule. Nemad teatavad seire- ja teabekeskusele, kas neil on võimalik toetust pakkuda. Seire- ja teabekeskus koostab vastused ja teavitab abi soovivat riiki võimalikust toetusest. Kannatanud riik valib välja vajamineva toetuse ja võtab abistavate riikidega ühendust. Seire- ja teabekeskus saab pakkuda ka tehnilist abi, sealhulgas täiustatud ligipääsu satelliidifotodele, ja toimib teabekeskusena, kogudes ja jagades värsket teavet regulaarselt kõikidele osalevatele riikidele.

Liidusisesteks ja -välisteks sekkumisteks kehtivad erinevad menetluskorrad. ELi siseste sekkumiste puhul koordineerib abi paluv riik mehhanismi kaudu saadud abi. Euroopa kodanikukaitseabi kooskõlastamine ELi väliste sekkumiste korral tagatakse komisjoni ja eesistujariigi põhjaliku arutelu tulemusena. Kõnealuseid sekkumisi võib korraldada kas iseseisva abistava sekkumisena või rahvusvahelise organisatsiooni juhitava sekkumise osana. Kõnealuste sekkumiste korral tagab seire- ja teabekeskus tiheda kooskõlastatuse Euroopa Ühenduse Humanitaarabiameti (ECHO) ja ka ÜRO humanitaarabiküsimuste koordineerimisbürooga (OCHA), mille ülesanne on tagada rahvusvahelise abitegevuse üleüldine kooskõlastatus. Väljaspool ELi asetleidvate sekkumiste puhul saab seire- ja teabekeskus mõne tunni jooksul välja saata kohapealseid vajadusi hindavad eksperdid, et kooskõlastada kodanikukaitse operatsioone ja teha koostööd pädevate asutuste ja rahvusvaheliste organisatsioonidega. Otsus hindamisekspertide saatmise kohta tehakse pärast põhjalikku arutelu eesistujariigiga. Mehhanismi kasutamisel ühise välis- ja julgeolekupoliitika kriisiohjamisoperatsioonide toetamiseks järgitakse kindlat korda.[9]

Mehhanismi kasutatakse ka valmisoleku edendamisel. Seda toetab siseriiklikke kodanikukaitse võimalusi sisaldav andmebaas, mida saab abistavate sekkumiste korral kasutada. Mehhanismi kasutada on ka ELi sõjalise staabi (EUMS) poolt koostatud sõjaline andmebaas, mis annab laiaulatusliku ülevaate kõikidest õnnetuste tagajärgede kõrvaldamiseks olemasolevatest vahenditest. Kodanikukaitse andmebaasi kantud eksperdid ja töörühmade juhid kutsutakse osalema kursuste, õppuste ja ekspertide vahetusega väljaõppeprogrammis. Hetkel on loomisel ühtne hädaabi kommunikatsiooni-ja teabesüsteem (CECIS) tagamaks tõhusat infovahetust seire- ja teabekeskuse ning riiklike kontaktpunktide vahel.

3. ÜHENDUSE KODANIKUKAITSE MEHHANISMI PARANDAMINE

Tegevusprogrammis on määratletud mehhanismi neli valdkonda, kus edusammud on võimalikud: parem ettevalmistus sekkumisteks kodanikukaitse vallas, analüüsi- ja hindamisvõime tugevdamine, kooskõlastamise edendamine ning abi tõhustamine suurõnnetustes kannatada saanud ELi kodanikele väljaspool liidu piire. Järgmisi meetmeid saab rakendada kehtiva õigusraamistiku ulatuses.

3.1 Valmisoleku kindlustamine

Viimastel aastatel väljaõppesse, õppustesse ja valmisolekusse tehtud investeeringud on aidanud tagada tõhusa kodanikukaitseabi koondamise suurõnnetustes kannatanud riikidele nii ELis kui väljaspool. Tegevuskavas taotletakse rohkem tööd stsenaariumide arendamise, väljaõppeprogrammide tugevdamise ja koostalitlusvõime, sealhulgas tsiviil-militaarse koostalitlusvõime, tõhustamisega.

Kodanikukaitsevõime hindamine

Viimastel kuudel on komisjon töötanud stsenaariumidega, mis aitavad teises riigis toimunud suure terrorirünnaku korral tuvastada liikmesriikides kättesaadavaid vahendeid. Kõnealune toiming võimaldab liikmesriikidel kindlaks teha Euroopa kodanikukaitseabis olevaid lünki ja nõrkusi ning on hädavajalik samm kättesaadavate vahendite koostalitlusvõime parandamise suunas.

Seda tööd peaks kiiresti jätkama ja laiendama loodusõnnetustele ning muudele õnnetustele, mille käigus kodanikukaitse mobiliseerimine on kõige tõenäolisem. Selle saavutamiseks on vaja kõikide liikmesriikide täielikku osalemist. Komisjon kutsub mõningaid seda veel mitte teinud liikmesriike üles kiiresti esitama kogu asjakohast teavet.

Komisjon jätkab koostööd ELi sõjalise staabiga (EUMS), et aidata saada ülevaadet kõikidest kättesaadavatest kodanikukaitseabi vahenditest.[10]

Modulaarne lähenemisviis

Laiendatud stsenaariumide rakendamise osana teeb komisjon ettepaneku, et iga osalev riik määratleks ette kiiresti positsioonidele asetatavad, iseseisvad moodulid, millised see riik saaks Euroopa kodanikukaitsealase sekkumise jaoks kättesaadavaks muuta (vajavad igal erineval juhul kinnitust). Kui võtmemoodulid on selgelt määratletud, saavad need kutse osaleda vastavatel väljaõppekursustel ja õppustel.

Tulevikus tähendab see seda, et seire- ja teabekeskus palub liikmesriikidel tegevusse rakendada kindlad moodulid. See lähenemiviis võimaldab seire- ja teabekeskusel luua sidusaid kodanikukaitseabi pakette ja rahuldada täpsemalt igas hädaolukorras esile kerkivaid erivajadusi.

Kõnealune modulaarne lähenemisviis oleks loogiline areng olemasolevale süsteemile, milles teatud meeskonnad on enamikes liikmesriikides kiireks tegutsemiseks valmis. Lisaeeliseks on maksimumkasu saamine erinevatest liikmesriikides kättesaadavatest eksperthinnangutest.

Moodulite arendamine oleks samuti tähtis meede, millega tugevdada rahvusvahelist reageerimisvõimet õnnetustele ning mis lubaks ELil panustada kindlatesse eelnevalt määratletud kodanikukaitseabi pakketidesse kolmandates riikides. Modulaarse lähenemisviisi arendamisel pööratakse tähelepanu moodulite ja ÜRO raames välja töötatud standardite vastavusele ja vastastikusele täiendavusele.

Väljaõpe ja õppused

Väljaõpe ja simulatsiooniõppused aitavad kaasa koostalitlusvõime tõhustamisele ja üldise sekkumissüsteemi arendamisele. Jooksvaid püüdeid selles vallas oleks vaja edasi arendada ja vajadusel süvendada. See võib sisaldada eriväljaõpet ja õppusi teatud küsimustes (nagu näiteks hindamismeetodid) või teatud sihtgruppidele. Propageerimaks tsiviil-militaarset koostalitlusvõimet, tuleks soodustada vastavate sõjaliste üksuste osavõttu väljaõppekursustest ja õppustest. Aitamaks kaasa ühisele tegevuskultuurile ja koostalitlusvõimele, uuritakse sidusust ja koosmõjusid olemasolevate väljaõppesüsteemidega ÜROs ja Punases Ristis. Soodustatakse vastastikust õppustel osalemist.

3.2 Vajaduste analüüs ja hindamine

Varane hoiatus ja analüüs

Tugevdades sidet seire- ja teabekeskuse ning ELi ja ÜRO tasandil toimivate varase hoiatamise ja teenistuskohustuste süsteemide vahel saab võita väärtuslikku aega. Keskusel on vaja vastu võtta kõik kättesaadavad loodusõnnetuste ohuhoiatused tegemaks sujuvalt kindlaks, kas need võivad viia abi palumiseni ja lühendada kodanikukaitse sekkumise ettevalmistamiseks vajaminevat aega.

Seire- ja teabekeskus peaks pidevalt jälgima suurõnnetustega seotud olukordade arengut, kasutades maksimaalselt ära kõiki kättesaadavaid teabeallikaid.[11] Muudatusi ja saabuvaid aruandeid on vaja koheselt analüüsida, et määratleda nende potentsiaalne mõju ja hinnata võimalikke kodanikukaitse vajadusi. Olulise panuse annavad sellesse töösse Euroopa tasandil kättesaadavad teadus- ja tehnoloogiavahendid, sealhulgas teabe- ja seiresüsteemid.

Selleks vajab seire- ja teabekeskus tõelist ööpäev läbi käigusolevat töörežiimi[12] piisava tagavarapersonaliga, tagades vajaliku isikkoosseisu sündmuste igal etapil, kindlustades sel moel viivitamatu reageerimise hädaolukordadele.

Kohapealsete vajaduste hindamise täiustamine

Üheks hiljutisest tsunamikatastroofist tulenevaks võtmeõppetunniks on vajadus tugevdada hindamisvõimekust suurõnnetuse sündmuskohal, et kindlaks teha erivajadused valdkondades, millele kodanikukaitse keskendub. Selle vajaduste hindamine toimub loomulikult kooskõlas ja vastastikuses täiendavuses ECHO kohapealsete humanitaarhädaolukordadele reageerimise töörühmade ning samuti ÜRO ja teiste kohapealsete hindamisrühmadega. ELi suurenenud kodanikukaitseabi vajaduse hindamise suutlikkus peaks tõhustama olemasolevat üleilmset suutlikkust, täiustades ELi osalust ÜRO jõupingutustes ning arendades ELi sisest lisasuutlikkust.

Olenevalt õnnetuse suurusest peaks seire- ja teabekeskus olema tulevikus võimeline üksikute ekspertide asemel välja saatma väikesi umbes 5-liikmelisi hindamisrühmi. Selleks peaksid liikmesriigid seire- ja teabekeskust kõikidest lühiajalisteks missioonideks valmisolevatest ekspertidest eelnevalt teavitama ning nende valmisolekut hädaolukorra esimestel etappidel kinnitama.

Lisaks sellele tuleb läbi vaadata hindamismeetodid ja standardid, arvestades ÜRO ja teiste poolt välja töötatud tunnustatud meetodeid ja standardeid, loomaks ühtset lähenemist kodanikukaitse vajaduste hindamisele mehhanismi raames.

Hinnangute taset saab veelgi täiustada hindamisekspertide eriväljaõppega. Väljaõppe peatähelepanu oleks suunatud koostööle ÜRO, ECHO, IFRC ja teiste ekspertidega ning hindamismeetoditele ja standarditele.

Lõpetuseks, mehhanismi raames loob komisjon personali kohapealseks äratundmiseks ühtse sümboolika, nagu juba 4. oktoobril 2004. aastal nõukogu poolt kokku lepiti. See aitab tekitada kuuluvustunnet ELi kodanikukaitse üksusesse ja ELi kohalolekut suurõnnetuse sündmuskohal nähtavamalt märgistada.

3.3 Tõhusam koordineerimine

Nõukogu palus komisjonil teha ettepanekuid liikmesriikide panuste koordineerimise edendamise kohta nii iseseisva Euroopa Liidu operatsiooni kontekstis, kui ka ELi ühispanuse osana teise organisatsiooni poolt juhitava operatsiooni raames.

Euroopa kodanikukaitseabi koordineerimine

Selleks, et EL saaks ühtselt reageerida, on vaja eelkõige, et liikmesriigid teeksid mehhanismi kaudu koostööd. Reageerimine Lõuna-Aasia hädaolukorrale paljastas liikmesriikide lähenemisviisides teravaid vastuolusid. Mehhanismi täispotentsiaali saavutamiseks on vaja kindlat kohustust koostööks Euroopa tasandil toetamaks ÜROd ja õnnetuses kannatada saanud riiki.

Püüdlused vastastikuse täiendavuse ja kooskõlastatuse poole ÜROga

Sekkumiste korral kolmandates riikides peab EL olema suuteline toetama riiklike ja kohalike asutuste püüdeid ning tagama tervikliku panuse ÜRO poolt kooskõlastatud rahvusvahelisse toetusprojekti. Väljaspool ELi aset leidvate sekkumiste puhul tunnustatakse kooskõlastamisel täielikult ÜRO humanitaarabiküsimuste koordineerimisbüroo (OCHA) pearolli. Kogu Lõuna-Aasia katastroofi vältel tegutseti mehhanismi raames tihedas koostöös OCHA ja selle sündmuskohal asuva personaliga. Praegust koostööd ja kooskõlastamist ÜROga, mis on rajatud 2004. aastal sõlmitud lepingule,[13] arendatakse edasi kõikides toimivates õnnetustele reageerimise võtmevaldkondades, nii sündmuskohal kui peakontorites. Selleks, et kättesaadavate vahendite kasutust maksimumini viia ning tagada õnnetuste korral kolmandates riikides kooskõlastatud reageerimine, tagab komisjon OCHAga sõlmitud lepingu täieliku rakendamise.

Püüdlused vastastikuse täiendavuse ja kooskõlastatuse poole humanitaarabiga

Mitmetes hädaolukordades reageeritakse kodanikukaitse raames humanitaarvajadustele andes oma lisapanuse laiaulatuslikku humanitaarabi andmise operatsiooni. Seepärast on oluline tagada, et sekkumised kodanikukaitse raames toimuvad tihedas koostöös humanitaarabi andjatega operatsiooni igal etapil.

Ühenduse tasandil tehakse mehhanismi raames tihedat koostööd ECHOga nii kohapeal kui ka peakorterites tagamaks Euroopa ühtse eriolukorra reageeringu äkkõnnetustele. Komisjoni töökorras peetakse oluliseks ning jätkatakse koosmõjude ja vastastikuse täiendavuse kindlustamist EÜ humanitaarabi ja kodanikukaitse vahel, toetudes nende eriülesannetele ja võrreldavatele eelistele. Jätkatakse juba alustatud tööd ühiste õppetundide ja tegevussidemetega planeerimisjärgust kuni rakendamiseni, et tagada tõhus ühisreageering juhul, kui sama õnnetuse korral asutakse tegutsema mõlema vahendi raames.

Operatiivse planeerimisvõime tugevdamine

Seire- ja teabekeskuse operatiivset planeerimisvõimet oleks vaja tugevdada. See võimaldaks keskusel etendada kesksemat rolli liikmesriikide kodanikukaitseabi transpordi, levitamise ja kohaletoimetamise planeerimisel ning kooskõlastamisel ELis ja väljaspool.

Parem koordineerimine sündmuskohal

ELi väliste sekkumiste korral peaks tugevdatud suutlikkus peakontorites olema võrdne samavõrra tugeva kooskõlastamisvõimega sündmuskohal. Euroopa kodanikukaitseabi paremaks koordineerimiseks oleks vaja Euroopa panuse paremat kooskõlastatust sündmuskohal. See tugevdaks kohalike pädevate asutuste ja ÜRO võimet toetuspanuse kooskõlastamisel, tagades kogu ELi kodanikukaitseabile üheainsa kontaktpunkti. Selline koordineerimine hõlmaks Euroopa kodanikukaitseabi saabumist, levitamist ja kohaletoimetamist ning kooskõlastamist väliste osalistega, sealhulgas ÜRO ametitega, kohalike ja rahvusvaheliste valitsusväliste organisatsioonidega.

Kooskõlastamine vastavate sõjaliste üksustega

Sõjaliste vahendite kasutamine ELi väliste kodanikukaitse operatsioonide toetuseks peab põhinema vastavatel rahvusvahelistel eeskirjadel, eelkõige 1994. aasta suunistel militaar- ja tsiviilkaitsevarustuse (MCDA) kasutamise kohta loodusõnnetuste puhul (niinimetatud Oslo suunised) ning ÜRO 2003. aasta suunistel militaar- ja tsiviilkaitsevarustuse (MCDA) kasutamise kohta keerulistes hädaolukordades, ning juhul, kui ÜRO osaleb abi andmises, tuleb ka sõjaliste vahendite kasutamisel tunnustada ÜRO üldist kooskõlastavat rolli.

Tsunami hädaolukord on sellest olenemata välja toonud sõjalise varustuse potentsiaalse väärtuse suurõnnetuste korral ja vajaduse tagada parem kooskõlastatus vastavate sõjaliste üksustega. Kui sõjalise varustuse kasutamine on rahvusvaheliste eeskirjade kohaselt vajalik ja asjakohane, peab mehhanismi raames olema võimalus kasutada sõjalisi vahendeid, et toetada tsiviilabi püüdeid.

On põhjust meelde tuletada, et nõukogu võttis 17. mail 2004. aastal vastu sõjalise andmebaasi mehhanismi raames kättesaadavaks muutmise korra. See sisaldab sõjaliste vahendite kasutamise korda liidusiseste terrorirünnakute puhul. Selle kohaselt edastatakse mehhanismi kaudu kõik abipalved määratud riiklikele kodanikukaitse kontaktpunktidele, mis omakorda võimaldavad nende reageeringus abipalvele anda vastuseid sõjalise toetuse kättesaadavuse ja võime kohta. Sarnane menetluskord tuleks vastu võtta ka muude õnnetusliikide jaoks, et sõjalised vahendid suudetaks vajaduse korral kiiremini ja tõhusamalt koondada.

Juurdepääsu ELi sõjalistele vahenditele saab samuti parandada ELi sõjaliste vahendite andmebaasi parema kasutusega. Komisjoni teatises „ELi reageerimise tõhustamine õnnetuste ja kriiside korral“[14] on visandatud, mil moel eriliste planeeritavate stsenaariumide arendamine koostöös tsiviil-militaarse üksusega aitaks kaasa selle eesmärgi saavutamisele.

Komisjonisisese koordineerimise tugevdamine

Lõuna-Aasia kogemus on juhtinud tähelepanu komisjoni teenistuste vahelisele koordineerimisele. 20. oktoobril 2004 teatas komisjon üldise kiirhoiatussüsteemi (ARGUS) ja keskse kriisikeskuse loomisest.[15] Tagamaks hädaolukorra ajal võimalikult tõhusa ja sidusa reageerimisviisi, tegeleb komisjon aktiivselt ka oma sisemiste menetluskordade uurimisega.

Transpordi rahastamine

Euroopa kodanikukaitsealaste sekkumiste paremaks kooskõlastamiseks peab kannatanud riigi vajaduste rahuldamiseks olema võimalik kasutada ka kogu kättesaadavat abi. Nagu näitas tsunami hädaolukorra kogemus, on olemas selge vajadus parandada Euroopa kodanikukaitseabi transporti. Nõukogu otsus, millega mehhanism loodi, juba võimaldab seire- ja teabekeskusel korraldada kodanikukaitseabi transporti. Kui suurõnnetustele kiirreageerimise ja nendeks valmisoleku rahastamisvahend vastu võetakse, võimaldaks see anda oma osa kõnealuse transpordi rahastamisse õnnetuste korral ELis või mehhanismis osalevates riikides.[16] Vahendid nende kulude katmiseks, mis on seotud kodanikukaitseabi transpordiga väljaspoole ELi, on esitatud stabiliseerimisvahendis.

3.4 Mehhanism ühise välis- ja julgeolekupoliitika teenistuses

Euroopa Ülemkogu Feira kohtumisel leiti, et kodanikukaitse on üks võtmevaldkondadest, kus ELi tsiviilkriisiohjamise suutlikkust tuleks tugevdada. Ühenduse kodanikukaitse mehhanismil on tähtis osa selle suutlikkuse ülesehitamisel. Komisjon tuletab meelde 29. septembri 2003. aasta ühisdeklaratsiooni, milles on sätestatud mehhanismi rakendamise kord ühise välis- ja julgeolekupoliitika operatsioonides. Komisjon jätkab koostööd nõukoguga tagamaks, et mehhanism vastab täielikult tulevaste ühise välis- ja julgeolekupoliitika operatsioonide vajadustele.

3.5 Parem abi ELi kodanikele

Lõpuks tõstis nõukogu esile vajaduse täiustada abi väljaspool ELi õnnetustes kannatanud Euroopa kodanikele ja kutsus sellega seoses üles diskussioonile olemasolevate õigusaktide osatähtsuse üle.

Lõuna-Aasia kogemus on näidanud, et koostöö kodanikukaitse ja konsulaarasutuste vahel võib liiduväliste sekkumiste korral vastastikuselt kasulik olla. Ööpäevaringselt töötava, liikmesriikide ametiasutusi ühendava võrgustiku kaudu saab mehhanismi raames anda kasulikku operatiivabi, eriti vahetades informatsiooni ohvrituvastusmeeskondade, repatrieerimise ja kõikide liikmesriikide (meditsiiniliste) evakuatsioonivajaduste kohta. Peale selle julgustas seire- ja teabekeskus liikmesriike kasutama kodanikukaitseabi toovaid õhusõidukeid Euroopa kodanike repatrieerimiseks, luues nõnda silla traditsioonilise kodanikukaitsealase abi ja konsulaarkoostöö vahel. Kui see on asjakohane ja kasulik, on komisjon nõus mehhanismi selliste uute ülesannete jaoks kohandama.

4. PIKEMAAJALINE TEGEVUS EUROOPA LIIDU KODANIKUKAITSE SUUTLIKKUSE ARENDAMISEKS

Nõukogu on taotlenud komisjonilt selliste ettepanekute esitamist, mis aitaksid ELil teha oma kodanikukaitse tegevuses kvalitatiivset sammu edasi ja suurendada võimsust. ELi 31. jaanuari 2005. aasta tegevuskavas määratletakse eriküsimused, millele panna rõhku, sealhulgas vahendite ühine kasutamine, seire- ja teabekeskuse, ECHO ning liikmesriikide vaheline suhtlemine (nt kasutades sidusteabesüsteemi), sõjaliste vahendite koordineerimine kodanikukaitesealaste sekkumiste toetamiseks ja kohapeal loodavad kooskõlastamisstruktuurid.

Mehhanismi abil, on võimalik kodanikukaitseabi kiiresti koondadaväga erinevates situatsioonides, ning selle kaudu saab anda oma panuse üleüldisesse ELi kiirreageerimisvõimesse. Lisaks ülalpakutud parandustele tehakse ettepanekud mehhanismi struktuuriuuenduste kohta tugevdamaks selle reageerimisvõimet.

4.1 Kodanikukaitsealaste vahendite ühine kasutamine

Kehtiv nõukogu otsus, millega kodanikukaitse mehhanism loodi, võimaldab liikmesriikidel Euroopa tasandil kodanikukaitsealaseid vahendeid jagada. Nagu eespool mainitud, võimaldab stsenaariumidele orienteeritud võimekushinnang liikmesriikidel määratleda puudusi praeguse mehhanismi kaudu kättesaadavas kodanikukaitseabis.

Kus ühendatud riiklikud eelised ja võimed pole võimalike vajaduste rahuldamiseks piisavad, seal tuleb astuda lisasamme, et riiklikul tasandil arendada kodanikukaitsevõimet või kindlustada Euroopa tasandil vahendite parem ühine kasutamine. See vajab selget õiguslikku alust ja liikmesriikide nõusolekut teiste riikide abistamiseks rohkemate kodanikukaitse vahendite kättesaadavaks muutmiseks ning nende vahendite kohta käiva teabe jagamiseks.

Uus õigusakt, millega muudetakse nõukogu otsust mehhanismi kohta ja mis on kavandatud esitada 2005. aastal, peaks looma aluse selleks, et püstitada kvantitatiivsed eesmärgid Euroopa tasandil kättesaadavate kodanikukaitsealasete vahendite kohta toetamaks abi vajavaid liikmesriike ja kolmandaid riike.

4.2 Suund ennetavale lähenemisviisile

ELi väliste sekkumiste puhul on hiljutine kogemus näidanud, et õnnetuse toimumise ja ametliku abipalve saamise vahel võib kaduma minna väärtuslikku aega.

Seire- ja teabekeskuse analüütilise võime parandamine võib võimaldada kiiremat tegutsemist õnnetusest teadasaamisel. Tulevikus peaks seire- ja teabekeskus olema volitatud kolmandat riiki – EÜ delegatsioonide, sündmuskohal olevate EÜ ekspertide või teiste diplomaatiliste kanalite kaudu – toetuse taotlemise võimalusest teavitama, kui ilmneb selge vajadus kodanikukaitseabi järele. See aitab vähendada viivitust õnnetuse toimumise ja abi saabumise vahel. Kui kannatanud riik lükkab abipakkumise tagasi, ei pea edasisi samme astuma.

4.3 Valmisolekumoodulid

Praegusel hetkel otsustab iga liikmesriik sihtotstarbelisuse ja vabatahtlikkuse alusel, kas ta on või ei ole võimeline pakkuma taotletud kodanikukaitsealast toetust. Kõnealune süsteem muudab Euroopa kodanikukaitseabi kiiruse sõltuvaks otsuse tegemisest riiklikul tasandil 25 liikmesriigis.

Toetudes punktis 3.1 kirjeldatud modulaarsele lähenemisele, võivad liikmesriigid tulevikus astuda lisasammu, leppides kokku Euroopa kodanikukaitse sekkumiste jaoks väikese hulga võtmemoodulite alalises valmisolekus hoidmises. Lisaks sellele võivad liikmesriigid jõuda enne mis tahes õnnetust poliitilisele kokkuleppele koondada kõnealused valmisolekus kodanikukaitse moodulid, kui asjakohane Euroopa asutus taotleb nende viivitamatut positsioonidele asumist. See tagaks mõningate võtmemoodulite väljasaatmise alalise valmisoleku ja lühendaks märkimisväärselt kodanikukaitseabi koondamiseks vajaminevat aega.

Kuigi liikmesriigid lepiksid eelnevalt kokku kõnealuste meeskondade väljasaatmise taotluse saamisel Euroopast, võidakse valmistuda olukordadeks, mis on riiklikust vajadusest tähtsamad. Näiteks võiksid liikmesriikide rühmad jagada teatavate võtmemoodulite valmisolekus hoidmise ülesannet, tagades sel viisil Euroopa tasandil nende alalise kättesaadavuse.

Kõnealused üksused peavad olema kiiresti valmis positsioonidele asuma ja olema täielikult iseseisvad. Nende üksuste positsioonidele asumise tingimuste suhtes peaks liikmesriikidega saavutama selge kokkuleppe. Nende üksuste koostalitlusvõimet, mis moodustaks Euroopa kodanikukaitse vallas iga sekkumise põhiosa, saab tagada õppuste ja väljaõppega. Sellisel kujul moodustaksid need Euroopa kodanikukaitsejõu efektiivse tuuma.

4.4 Logistilise aluse kindlustamine

Mehhanismi käsutuses peaksid olema asjakohased logistilised võimalused. Nõukogu määruse ettepanekus suurõnnetustele kiirreageerimise ja nendeks valmisoleku rahastamisvahendi loomise kohta sätestatakse Euroopa kiire reageerimise tagamiseks võimalus rahastada liikmesriikides puuduva varustuse üürimist. Näitena võib tuua õhusõidukid ja suvekuudel metsatulekahjudega võitlemise varustuse. ELi väliste sekkumiste korral oleks vaja uurida võimalikke koosmõjusid ÜROga, eriti ÜRO ühendatud logistikakeskusega (UN JLC) ja ÜRO kriisiohjamisvõime pearegistriga.

Oma teatises „ELi reageerimise tõhustamine õnnetuste ja kriiside korral“[17] on komisjon teinud ettepaneku teostatavusuuringuks otse korraldatud operatsioonide ühtse logistilise aluse rajamise kohta väljaspool ELi.

4.5 Kriisiohjamise rahvusvahelise koosõlastatuse edendamine

Olles volitatud tõhustama 30 Euroopa riigi kodanikukaitseabi koondamist, on ühenduse mehhanismi raames võimalik kasutada suurt hulka reageerimisvahendeid. Lisaks üldisele abile õnnetuse korral, sisaldavad need ka ainulaadseid kõrgetasemelisi tehnilisi vahendeid alates saastatusest puhastamise komplektidest kuni tuletõrje erivarustuseni. See abi võib kujutada endast väärtuslikku lisa muudele rahvusvahelistele humanitaarabi püüetele erinevate õnnetuseliikide korral.

Lähtudes Euroopa kodanikukaitseabi lisaväärtustest ja toetades ÜRO pearolli, peaks mehhanismi kasutamise eesmärk olema rahvusvahelise kooskõlastamise edendamine, et kättesaadavate ressursside kasutust maksimumini viia ning hõlbustada täielikult kooskõlastatud reageerimist õnnetustele kolmandates riikides. See hõlmab panustamist töömeetodite kohapealse kooskõlastatuse ja vajaduste hindamise arendamisse ja täiustamisse. See nõuab mehhanismilt aktiivsemat rahvusvahelist rolli, mis tugineks tihedale kooskõlastamisele ÜRO humanitaarabiküsimuste koordineerimisbürooga (OCHA) ja muude rahvusvaheliste organisatsioonide volituste põhjalikku arvessevõtmist.

5. JÄRELDUS

Käesoleva teatise 3. jaos on välja toodud meetmed, mida saab kiiresti võtta mehhanismi talituse parandamiseks. 4. jaos esitatakse ettepanekud mehhanismi edasiseks arendamiseks, mis nõuavad mehhanismi käsitleva nõukogu otsuse muutmist.

Nendes jagudes tehtud ettepanekud vajavad rahalist katet. ELi sisese valmisolekutegevuse kulud esitati suurõnnetustele kiirreageerimise ja nendeks valmisoleku rahastamisvahendis, mis võeti komisjoni poolt vastu 6. aprillil 2005. aastal.[18] ELi välise tegevusega seotud kulud kaetakse stabiliseerimisvahendist.[19] Tuleb märkida, et nõukogu ei ole neid vahendeid veel vastu võtnud.

Seda, palju nende ettepanekute elluviimiseks inimressursse vajatakse, käsitletakse iga-aastase vahendite eraldamise raames, mille käigus eraldatakse ressursse vastavalt poliitilisel tasandil määratletud prioriteetidele. Üksikasjalik vajaminevate ressursside jaotus ülalkirjeldatud meetmete läbiviimiseks on esitatud suurõnnetustele kiirreageerimise ja nendeks valmisoleku rahastamisvahendile lisatud raamatupidamisaruandes. Kui neid vajadusi ei ole võimalik täielikult täita, võib tekkida vajadus läbi vaadata ettepanekus esitatud meetmete ulatus.

Komisjon kutsub nõukogu ja Euroopa Parlamenti toetama selles teatises sätestatud suundumusi ja andma oma toetust ettepanekutele, mida see sisaldab.

[1] KOM(2005) 113, lõplik, 6.4.2005.

[2] Euroopa Parlamendi 13. jaanuari 2005. aasta resolutsioon hiljutise India ookeani tsunamikatastroofi kohta.

[3] Tavaliselt sisaldab see ohvrite otsimist ja päästmist, meditsiinilist esmaabi, tuletõrjet, peavarju, toitu ja vett. Sõltuvalt õnnetuse iseloomust sisaldab see tihti ka tehnilisemat abi, nagu näiteks tulekustutuseks ette nähtud õhusõidukid (metsatulekahjude korral), pumpamisvõimalused (üleujutused), laevad saaste vastu võitlemiseks (naftareostused) ning tuvastamise ja keemilisest saastatusest puhastamise seadmed (keemilised,- bioloogilised- või aatomiõnnetused).

[4] Sekkumiste kohta kolmandates riikides vt eelkõige nõukogu 23. oktoobri 2001. aasta otsuse (millega kehtestatakse ühenduse mehhanism tugevdatud koostöö soodustamiseks kodanikukaitse abimissioonidel, 2001/792/EÜ, Euratom) artiklit 6.

[5] KOM(2005) 124, lõplik, 6.4.2005.

[6] KOM(2005) 108, lõplik, 6.4.2005.

[7] Nõukogu otsus 2001/792/EÜ, Euratom.

[8] Nõukogu 9. detsembri 1999. aasta otsus, millega kehtestatakse ühenduse kodanikukaitsealane tegevusprogramm (1999/847/EÜ).

[9] 2003. aasta 29. septembri nõukogu ja komisjoni ühisdeklaratsioonis on sätestatud kindlad reeglid mehhanismi kasutamise kohta ühise välis- ja julgeolekupoliitika kriisiohjamisoperatsioonides.

[10] Oma teatises “ELi reageerimise tõhustamine õnnetuste ja kriiside korral“ teeb komisjon ettepanekud komisjoni ja ELi sõjalise staabi vaheliste sidemete tugevdamiseks, sealhulgas kontaktametnike eraldamist tsiviil-militaarsesse üksusesse. KOM(2005) 153, lõplik, 20.04.2005

[11] Olemasolevate teabeallikate hulka kuuluvad näiteks ELi delegatsioonid, RELEXi kriisikeskus, ECHO kriisikeskus ja eksperdid, ECURIE, süsteemid nagu näiteks Teadusuuringute Ühiskeskuse ja teadusuuringute peadirektoraadi kaudu kättesaadav GDAS ning hoiatussüsteem UNDAC.

[12] Kui praegu pakub seire- ja teabekeskus valmisolekuvõimet 7 päeva nädalas ja 24 tundi ööpäevas, on see koostöös komisjoni julgeolekudirektoraadiga rajatud personali valmisolekule teenistuseks 30 minuti jooksul.

[13] ÜRO OCHA ja Euroopa Ühenduste Komisjoni kirjavahetus 27.-28. oktoobrist 2004. aastast nendevahelise koostöö kohta õnnetustele reageerimise raames (samaaegse sekkumise korral õnnetuses kannatada saanud riigis).

[14] KOM(2005) 153, lõplik, 20.4.2005.

[15] KOM(2004) 701, lõplik, 20.10.2004.

[16] KOM(2005) 113, lõplik, 6.4.2005.

[17] KOM(2005) 153, lõplik, 20.4.2005.

[18] KOM(2005) 113, lõplik, 6.4.2005.

[19] KOM(2004) 630, lõplik, 29.09.2004.