ET Euroopa Liidu Teataja C 77/123

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Linnakeskkonna tasakaalustatud arengu suunas: väljakutsed ja võimalused”

(2009/C 77/27)

25. oktoobril 2007 esitas välis- ja Euroopa asjade ministeeriumis Euroopa asjade eest vastutav riigisekretär Jean-Pierre JOUYET vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 262 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele tulevase eesistujariigi Prantsusmaa nimel taotluse koostada ettevalmistav arvamus järgmises küsimuses:

„Linnakeskkonna tasakaalustatud arengu suunas: väljakutsed ja võimalused”.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav majandus- ja rahaliidu ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsioon võttis arvamuse vastu 14. juulil 2008. Raportöör oli Joost van IERSEL ja kaasraportöör Angelo GRASSO.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 447. istungjärgul 17.–18. septembril 2008 (17. septembri istungil) ühehäälselt vastu järgmise arvamuse.

LINNAKESKKOND: VÄLJAKUTSED JA VÕIMALUSED

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Linnad oma mitmekesisuses on Euroopa demograafiliste ja sotsiaalmajanduslike arengute keskmes. Nende mõju ja toimimine sõltub nende mõõtmetest ja tegevuste valikust, samuti elu- ja töökvaliteedist nende territooriumil.

1.2 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee toetab Euroopa säästvate linnade Leipzigi hartas ja Euroopa Liidu territoriaalses tegevuskavas (1) esitatud põhiideesid. EMSK märgib, et terve rida komisjoni peadirektoraate, Euroopa programme ja ameteid tegelevad järjest enam linnakeskkonna väljakutsete ja võimalustega, viidates sageli Lissaboni tegevuskavale. Territoriaalse ühtekuuluvuse rohelist raamatut on oodata 2008. aasta sügisel.

1.3 Stabiilsemate ja jätkusuutlikumate linnade, linnapiirkondade ja suurlinnapiirkondade huvides oleks vaja Euroopa debati laiendamist ja süvendamist. Selleks otstarbeks soovitab EMSK moodustada kõrgetasemelise töörühma „Linnade areng ja säästvus”.

1.4 Selles kõrgetasemelises töörühmas on vaja põhjalikke teadmisi linnade erihuvide kohta. Territoriaalse ühtekuuluvuse roheline raamat võiks olla tervitatav lähtepunkt.

1.5 Koostöös komisjoniga — linnaasjade talitustevahelise töörühmaga — saaks eelnimetatud kõrgetasemeline töörühm aidata kaasa tõhusamale ja sihipärasemale Euroopa arutelule linnade teemal, muu hulgas koostades ka edasise tegevuskava, nimekirja linnade, suurlinnapiirkondade ja valitsuste jaoks olulistest teemadest (2). Arutelu hakkaks toimuma hoopis uuel tasandil. Komisjoni ja nõukogu vahelist koostööd muudetakse operatiivsel viisil sujuvamaks. See rõhutab ka valitsuste omavastutust.

1.6 Kuna usaldusväärsed andmed on määrava tähtsusega, saavad toeks olla komisjon ja Eurostat, laiendades NUTSi (3) statistiliste aruannete 3. ja 2. tasandi andmeid linnu, suurlinnapiirkondi ja nende võrgustikke puudutavate andmeteni. Vastavate andmebaaside loomiseks on soovitavad kokkulepped liikmesriikide, riiklike statistikaametite ja uurimisinstituutide vahel (4).

1.7 ESPON (5) sobib hästi analüüsi- ja teadmiste keskuseks, arengute jälgimiseks ning analüüsikogemuste vahetamiseks liikmesriikide vahel.

1.8 Terves reas valdkondades kehtestavad valitsused küll tingimusi, kuid rakendamine ja konkreetne tegevus toimub peamiselt detsentraliseeritud tasandil ning puudutab selliseid valdkondi nagu sisemine ja väline juurdepääs, keskkond, haridus, pereelu tingimused, ettevõtlus, teadmised ja teadustegevus, tööhõives, ränne, vähemused ning etniline ja kultuuriline mitmekesisus, avalikud investeeringud ja avalikud teenused, (välis)investeeringute ligitõmbamine, avaliku sektori sisesed ning avaliku ja erasektori partnerlused, sealhulgas erasektori rahastamine jt.

1.9 Euroopa vajab hästivarustatud linnu ja suurlinnapiirkondi. Tehnoloogiline dünaamika ja rahvusvaheline majandusintegratsioon tähendavad seda, et rahvusvahelised arengusuunad ja konkurents mõjutavad linnu otseselt. Ei ole eriti üllatav, kuid on lootustandev, et paljud linnad ja suurlinnapiirkonnad määratlevad uusi ambitsioone. Parimad nende seast on kujunenud oskuste ja teadmiste teljeks kõigil tasanditel ning tulevikku suunatud investeeringute teljeks.

1.10 Seoses demograafiliste muutuste, rände, ökoloogiliste nõudmiste ja globaalsete majanduslike arengute tulemustega seisavad linnad sageli silmitsi ka suurte väljakutsetega, mis võivad tekitada neile suure koormuse ja viia kahetsusväärsete lõhenemisteni, õõnestades positiivseid väljavaateid.

1.11 Kuna kogu Euroopas valitsevad olenemata kultuurilistest ja sotsiaalmajanduslikest erinevustest ühesugused tendentsid ja eripärad, siis oleks kasu pidevast üleeuroopalisest arutelust lisaks riiklikele raamistikele ja kontekstidele. Lisaks analüüsidele ja soovitavate lähenemisviiside määratlemisele ning eelkõige võrdlusuuringutele ja läbipaistvatele headele tavadele integreeritud lähenemisviiside valdkonnas, oleks kasulik avatud kooskõlastamise meetodi kasutamine.

1.12 Kuna valitsuse poliitika eesmärgid ja vahendid (õiguslikud, eelarvelised ja rahalised) ning nende piirkondlik ja kohalik rakendamine peab kindlasti olema omavahel kooskõlastatud, siis avab kõrgetasemeline arutelu erinevate stsenaariumide üle koos analüüside ja võrdlusuuringutega tõenäoliselt uued perspektiivid, vaatamata kultuurilistele ja institutsioonilistele erinevustele liikmesriikide vahel.

1.13 EMSK rõhutab vajadust leida komisjoni peadirektoraatide vahel ühiselt kooskõlastatud lähenemisviis linnade ja suurlinnapiirkondade teemale. Selle ühise lähenemisviisi nähtavus peaks olema stiimul ka riikide valitsustele, et leida linnade teemale integreeritud lähenemisviise, mida linnad on oma riikide valitsustelt ja Euroopa Liidult sageli taotlenud.

1.14 Analüüsides ja võrdlusuuringutes tuleb keskenduda tervele reale teemadele, mis on loetletud punktis 4.12: Linnastunud piirkondade ja tuleviku säästva linna ühtekuuluvuse alase tegevuskava omavahel seotud aspektid. Need aspektid peegeldavad suuresti Lissaboni tegevuskava piirkondlikku väljundit, mis annab vägagi sobiva raamistiku. Palju tööd on teinud juba avalikud ja erasektori instituudid ja ametid, samuti paljud suured linnad ise, kuid igati läbipaistvat ja järjepidevat lähenemisviisi ei ole ikka veel.

1.15 Enamikel suurtel linnadel ja suurlinnapiirkondadel seisavad ees keerulised ja rasked valikud. Üleeuroopaline tegevus ja toetus analüüside näol on neile kindlasti abiks võimaluste ja väljakutsetega tegelemisel. Illustreerimise mõttes oleks soovitav sisse seada (iga-aastased) autasud või Euroopa märgised linnaküsimustes. Väljapaistvaid eeskujusid on igal alal: linnaplaneerimine, ehitiste projekteerimine, ränne, vähemused ja mitmekesisus, liikuvus, tehnoloogia ja turg, ökoloogiaprojektid, energia säästmine, kvaliteetsed elamud jne. Neid tuleks tutvustada kogu Euroopale.

1.16 Määrava ja kriitilise tähtsusega on valitsemistavad (6). Sageli ei pöörata piisavalt tähelepanu sellele, kes on mille eest vastutav ja aruandekohustuslik. Linnade jaoks on juhtimine, visioon ja järjepidevus nagunii olulised eeldused (7).

1.17 Tavaliselt kaugest minevikust pärinevad keerukad haldusstruktuurid Euroopas ei sobi reeglina kaasaegse pikaajalise piirkondliku poliitika elluviimiseks tihedalt asustatud aladel. Palju oleks abi Euroopa tasandi arutelust selle üle, kuidas muuta mitmetasandilist valitsemist tõhusamaks. Sama kehtib avaliku sektori siseste ning avaliku ja erasektori vaheliste uute partnerlusvormide kohta, mis pakuvad järjest rohkem hädavajalikku toetust.

1.18 Pikaajaline Euroopa tegevuskava, komisjoni suurem pühendumus ja seire Euroopa tasandil võivad aidata määratleda püsivaid suundi piirkondlikul tasandil ja linnades. Lissaboni tegevuskava pakub vastava raamistiku. Järjepidevus on vajalik ka selleks, et siduda teisi avaliku ja erasektori sidusrühmi ja linnaelu spetsialiste programmide ja projektidega. Sidusrühmade hulka kuuluvad koolid ja koolitusasutused, kõrgemad õppeasutused, arhitektid ja linnaplaneerijad, piirkondlikud sotsiaalpartnerid, kaubanduskojad, ettevõtted, arendajad, sealhulgas erarahastajad, tervishoiuasutused, kultuuriorganisatsioonid jt.

1.19 Euroopa tegevuskava annaks eelised uuele tasakaalustatud polütsentrilise arengu mudelile Euroopas, mis tekitaks uusi kogukondade vorme ja tooks kasu ühiskonnale tervikuna. See protsess on käimas ja sellele tuleks anda EMSK arvates täielik tunnustus ja toetus.

2. Kontekst

2.1 Maailma demograafiline maastik muutub. Alates 2007. aastast tekkis esmakordselt maailma ajaloos olukord, kus üle poole maailma elanikkonnast elab linnades. Järjest kiirema linnastumise nähtus esineb kõigil kontinentidel ning see tendents kaldub süvenema.

2.2 Praegu elab üle 80 % Euroopa elanikkonnast linnaaladel ja suur osa sellest 80 %-st elab linnades ning üle 500 000 elanikuga linnastutes. Paljudel juhtudel kipuvad need näitajad samuti tõusma.

2.3 Suur-Londoni, Ile-de-France'i ja traditsiooniliste suurlinnade — enamasti pealinnade — kõrvale kerkivad teised, sageli ambitsioonikad keskused, mis meelitavad ligi inimesi ja majandustegevust.

2.4 Euroopa Liidu poliitikates võetakse neid demograafilisi muutusi ning nende vastavaid sotsiaalseid ja majanduslikke tagajärgi teataval määral arvesse. Linnad ja linnastumine on järjest tähtsamal kohal paljude peadirektoraatide jaoks: teadusuuringud, keskkond, energeetika ja transport, ettevõtlus ja tööstus, tööhõive, sotsiaalküsimused ja võrdsed võimalused. Euroopa Liidu regionaalpoliitikas tegeldakse samuti linnastumisega, seda näiteks linnadele suunatud programmides, nagu URBACT, JEREMIE ja JESSICA (8), ja linnadel suunatud projektides Euroopa Liidu sotsiaalfondi raames (9). Komisjonis on loodud linnaasjade talitustevaheline töörühm.

2.5 See näitab liikmesriikide kasvavat huvi ja sihipärast tegevust linnastumise ja suurlinnapiirkondade arengu valdkonnas.

2.6 Lisaks järjest arvukamatele analüüsidele ja uurimustele linnade ja linnastumise kohta liikmesriikides on ESPON loonud palju geograafilisi kaarte, mis toovad välja nüüdisaegsed demograafilised ja sotsiaalmajanduslikud suundumused.

2.7 Komisjon pani aluse üldisele lähenemisviisile linnade teemal 1997. aasta teatisega „Euroopa Liidu linnade tegevuskava suunas” (10).

2.8 Tervel real linnaplaneerimise ja territoriaalse ühtekuuluvuse eest vastutavate ministrite mitteametlikel kohtumistel alates Rotterdamist 2004. aasta novembris kuni Leipzigini 2007. aasta mais on ruumilise planeerimise ja linnaküsimuste eest vastutavad ministrid rõhutanud linnade arengu ja territoriaalse ühtekuuluvuse tähtsust Euroopas ning määratlenud mitmeid ühist huvi pakkuvaid valdkondi.

2.9 Selle protsessi tulemus on Leipzigis 2007. aasta mais vastu võetud Euroopa säästvate linnade Leipzigi harta ja territoriaalne tegevuskava, mille jätkuks on Sloveenia eesistumise ajal algatatud projekt „Territoriaalne ja linnadevaheline kooskõlastamine”.

2.10 Paralleelselt mitteametlike ministrite kohtumustega on muutunud intensiivsemaks ka kontaktid riikide kõrgete ametnike vahel. Mõnikord palutakse uurimisinstituutidel käsitleda linnade arengu spetsiifilisi aspekte (11).

2.11 Vaatamata analüüsidele ja linnastumise dünaamilise protsessi valdkondade loetlemisele jääb selgusetuks komisjoni ja nõukogu üldine lähenemine linnastumisele ja selle edasisele arengule Euroopas.

2.12 2008. aasta veebruaris võttis Euroopa Parlament vastu aruande „Territoriaalse tegevuskava ja Leipzigi harta järelmeetmed — ruumilise arengu ja territoriaalse ühtekuuluvuse Euroopa tegevusprogrammi suunas” (12). Selles aruandes rõhutatakse integreeritud lähenemise tähtsust piirkondlikule ja linnaplaneerimisele, mille eesmärk on süvendada piirkondade ja linnade suutlikkust paremini kohaneda majanduslike muutustega Euroopa kodanike elukvaliteedi huvides.

2.13 2007. aasta novembris võttis Regioonide Komitee vastu arvamusel teemal „Neljas aruanne majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse kohta” (13). Selles arvamuses leiab Regioonide Komitee, „et seoses Euroopa linnade keskse kohaga Lissaboni ja Göteborgi eesmärkide saavutamisel ning sotsiaalsel integreerimisel (nt sisserändajate puhul) tuleks viiendas ühtekuuluvusaruandes linnamõõdet käsitleda eraldi peatükis”.

2.14 Euroopa linnade vahel on olulisi erinevusi: on suuri ja väikseid, tihedalt linnastunuid ja vähem asustatuid linnu ning erinevaid maastikke, mis iseloomustavad näiteks suurlinnu ja linnade gruppe, jõukaid ja mahajäänud linnu. Kuid torkab silma ka üks ühine nimetaja: spontaanne demograafiline nihe toimub igal pool linnade suunas, suurte linnade majanduslik atraktiivsus suureneb ning samas seisavad need linnad ühesuguste väljakutsete ees.

2.15 Võimaluste ja väljakutsete üldpilt muutub selgemini nähtavaks, kuna nüüdisajal ei piirduta eduka linnaplaneerimise juures vaid ruumilise planeerimise ja elamumajandusega, vaid terviklikku lähenemisse kaasatakse ka kõik asjaomased sotsiaalmajanduslikud faktorid. Järjest enam tulevikku orienteeritud planeerimisprojektid töötatakse välja territoriaalsete, ökoloogiliste, majanduslike ja sotsiaalsete aspektide integreeritud lähenemise abil.

2.16 Vaatamata sellele, et valitsused eelistavad linnade edumeelset arendamist, jäävad lähenemised sageli mitmetimõistetavaks. Arendusprojektide läbiviimise ja juhtimise viisid erinevad, mõnikord suuresti, eri riikide vahel ja isegi eri linnade vahel. Kindlasti võib sama öelda ka linnapiirkondade ja suurlinnapiirkondade arendamise kohta.

2.17 EMSK väljendas oma üldisi seisukohti linnastumise kohta 1998. aastal arvamuses „Linnade tegevuskava suunas”. Järgnesid teised arvamused, mille hulgas 2004. ja 2007. aastal koostati kaks konkreetset arvamust teemal „Suurlinna-alad: sotsiaal-majanduslikud tähendused Euroopa tuleviku jaoks”. 2007. aastal avaldati ka arvamus Euroopa Liidu territoriaalse tegevuskava kohta. Peale selle käsitleb terve rida EMSK arvamusi linnade ja linnastumise seisukohalt huvipakkuvaid spetsiifilisi teemasid (vt lisa).

3. Analüüs ja areng

3.1 Linnad ja inimeste kogukonnas elamise viisid peegeldavad ajaloolisi perioode ja ühiskonna vastavat arengutaset.

3.2 Peale strateegiliste ja poliitiliste põhjuste olid majandus ja turvalisus peamised tõukejõud kogukondade, linnade ja nendevaheliste suhete tekkeks.

3.3 Kaasaegne Euroopa linnade ajalugu algab sellest, kui agraarühiskonnad saavutasid teatud küpsuse ning nende majanduslik ja kaubanduslik suunitlus tingis linnade tekke kogu kontinendil. Hiljem muutsid industrialiseerimise järgmised etapid olemasolevaid linnu ja aitasid tekkida uutel väikelinnadel. Pärast 19. sajandi lõppu viis industrialiseerimine väikelinnade ja linnade tohutu kasvuni. Enamikes linnades on hästi näha pikka kujunemislugu, sealhulgas ka kultuuripärandit, tööstuspiirkondi, elamumajandust jne.

3.4 Viimaste aastakümnete jooksul on tööstuskeskused oluliselt muutunud. Osas neist on toimunud ja toimuvad siiani valulikud ümberkorraldused, kuna traditsioonilised tööstusprotsessid on järk-järgult välja suremas.

3.5 Seoses tehnoloogilise dünaamika ja globaliseerumisega on tulekul uued protsessid. Toimub üleminek masstoodangult eritellimusel valmistatavale toodangule, oluline on spetsialiseerumine ja pidev täiendamine ning samas laieneb jõudsalt teenuste valdkond. Liikuvus paraneb tohutult ja demograafilised nihked toimuvad muu hulgas maapiirkondadest linnadesse ning rände kaudu.

3.6 Läänemaailmas muutub keskkond inimeste jaoks piirituks ja virtuaalseks, horisont avardub ning sama areng mõjutab ka igapäevast füüsilist keskkonda kõigis inimtegevuse valdkondades.

3.7 Paljude inimeste jaoks ei ole igapäevane keskkond enam üks küla, väikelinn ega linn, vaid hõlmab laiemaid piirkondlikke üksusi ning see paneb aluse uut tüüpi linnastumisele.

3.8 Võrgustikus olevad linnad ja piirkonnad tugevnevad spontaanselt ja/või teadlikult. Vaadates Euroopa suurlinnade ja linnastute arengut, on tänapäeva linnastunud ühiskonnas märgata tekkimas uut geograafilist reaalsust, mis koosneb majandusliku mõjuvõimuga domineerivatest tsoonidest ja arvukatest alltsoonidest, mis sageli ei kattu enam kehtiva haldusjaotusega.

3.9 Nende uute linnapiirkondade oluline tunnusjoon on nende kriitiline suurus, mis on vajalik linnastumise tõhusaks juhtimiseks kodanike, nende elu- ja töökvaliteedi huvides. Kriitiline suurus võib märkimisväärselt varieeruda, sõltuvalt konkreetsetest geograafilistest, majanduslikest ja demograafilistest oludest.

3.10 Pärast aastakümnepikkusi riigisiseseid uurimusi ja arutelusid Saksmaa „tuleviku kaardi” üle määratleti 2004. aastal üksteist suurlinnapiirkonda, mida võib nimetada majandusliku mõjuvõimuga domineerivateks tsoonideks. Vaatamata algsetele skeptilistele reageeringutele täiendatakse nüüd seda kontseptsiooni. Aktuaalne teema on ka suurlinnapiirkondade ja maapiirkondade vahelised suhted ja nende vastastikune sõltuvus.

3.11 Samal perioodil teostas DIACT (14) uurimusi ka Prantsusmaal ning seejärel määratleti terve rida suurlinnapiirkondi. 2008. aasta jaanuaris tutvustati poliitilist dokumenti „Imaginer les métropoles d'avenir” (15), mis võib olla stiimul nende Prantsusmaa keskuste veelgi intensiivsemale arengule ning asjaomasele õigusloomele. Ka Ühendkuningriigis on palju tegeletud linnapiirkondadega.

3.12 Enam-vähem samalaadseid algatusi on teinud ka teiste riikide valitsused ja/või piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused, nt Skandinaaviamaades, Balti riikides, Iirimaal ja Austrias peamiselt seoses pealinna ja selle ümbrusega, Madalmaades seoses Randstadi suurlinna-alaga. Suurtes liikmesriikides nagu Hispaania, Itaalia ja Poola kerkivad esile domineerivad keskused.

3.13 Põhikeskuste kõrval tekivad ka allkeskused, mis muudavad linnastumise, mis ei ole küll tervel kontinendil ühtlaselt levinud, siiski Euroopa oluliseks tunnusjooneks.

3.14 Sotsiaalsetest ja majanduslikest arengutest tingituna on sündinud polütsentriline linnastunud Euroopa, mis ei ole enam piiratud kindla geograafilise territooriumiga nagu traditsiooniline „Sinine banaan” või üksikute pealinnade grupp.

4. Väljakutsed ja võimalused

4.1 Otsustav küsimus on järgmine: milline on ja milline peab olema tuleviku Euroopas säästev linn kui oma kodanike jaoks paljutõotav kogukond? Pidades silmas üleeuroopalist arutelu keerukate arengute üle linnapiirkondades, tuleb eristada teatud hulka domineerivaid faktoreid ja suundumusi, mis hõlmavad tihti erinevat tegelikkust suurte linnade või linnapiirkondade sees ja vahel kogu Euroopas.

4.2 Mõned neist faktoreist ja suundumusist on järgmised: — demograafilised muutused, sealhulgas: — rahvastiku vananemine, — linnad kui noorte spetsialistide tõmbekeskused, — sisserände tulemusel suurenenud etniline ja kultuuriline mitmekesisus; — linnade ja muude omavalitsusüksuste rühmad on määratletud võrgustiklinnade ning -piirkondade või suurlinnapiirkondadena; — transport ja liiklus: majanduslikud mõjutsoonid kogu Euroopas ja kaugemal on omavahel üha tugevamini seotud; — rahvusvahelised investeeringud ja peakorterid, kaasa arvatud ettevõtlusteenused; — kasvav hulk teadmiste- ja uurimiskeskusi; — uute tööstus- ja teenindussektorite tekkimine ning rõhuasetus loomingulisusele; — muutuvad dünaamilised tööturud; — juurdepääsude loomine; — kaasaegne elamumajandus ja kohandatud ruumiline planeerimine; — uute liitude loomine linnastunud aladel; — linnakeskuste taaselustamine ja valglinnastumise vähendamine; — vaba aja veetmine ja üritused; — rõhuasetus kultuuril (sealhulgas ajaloo- ja looduspärand) ja kultuurirajatistel.

4.3 Samal ajal teravnevad linnades olemasolevad probleemid ja kerkivad uued väljakutsed: — säästvus, keskkonnaaspektid, energia; — linnakeskuste elanikkonna vähenemine; — piirangud avaliku linnaruumi ulatusele ning avaliku linnaruumi kvaliteediga seotud väljakutsed; — infrastruktuur, transpordisüsteemid ja juurdepääsetavus; — liikluse korraldamine; — madala kvalifikatsiooniga inimeste väljakutsed: töö, haridus, eluase; — elanikkonna vananemisest tulenevad väljakutsed; — piisava ettevõtluse puudumine, eriti majanduslanguse all kannatavates piirkondades; — ebaseaduslik ränne; — haridus ja oskused; — varem ebaõnnestunud või tegemata jäetud ruumiline planeerimine, nt eeslinnad; — marginaliseerunud kogukonnad ja kuritegevus; — terrorismioht.

4.4 Suurte linnade ja suurlinnapiirkondade demograafiline maastik esitab tihti väljakutseid, ent pakub ka võimalusi. Pilt on linnati erinev: see sõltub elanikkonna koosseisust ja majanduslikest võimalustest, ent ka riiklikust poliitikast. Asukohariikide edukate terviklike poliitikate tagajärjeks on tihti suur(em) kaasatuse määr.

4.5 Maapiirkondade ja linnade suhe on tõeline väljakutse. Erinevalt üldtunnustatud ja poliitilistest arvamustest on harmooniline suhe maapiirkondade ja linnade vahel elu- ja töötingimuste suhtes suurlinnapiirkondades otsustava tähtsusega ning vastupidine sageli tavapärasele „kas-üks-või-teine” või „meie-nemad” vastandamisele. See sobitub suurepäraselt uude polütsentrilise arengu mudelisse.

4.6 Kuigi linnade lähtekohad võivad lahknevate arengutasemete tõttu olla erinevad, on enamus erinevusi astmelised. Põhiosas peegeldab linnastumine uutes liikmesriikides samu nähtusi, olgugi et teatud distantsilt. Üks põhieesmärke on renoveerimine. Kuna majanduskasv toob kaasa suuremad riiklikud kulutused ning rohkem erainvesteeringuid ja kõrgema sissetulekute taseme, siis ilmutab linnastumine kogu Euroopas üha enam samu tunnused.

4.7 Praegusel ajal viitab komisjon oma linnastumise alastes poliitikadokumentides ja projektiettepanekutes süstemaatiliselt Lissaboni tegevuskavale. Nõukogu ja riiklikud dokumendid toonitavad üha sagedamini sama seost. Ühenduse strateegilistes suunistes räägib komisjon linnadest kui piirkondliku arengu mootoritest ja innovatsioonikeskustest, ent ka vajadusest suurendada sisemist ühtekuuluvust, võideldes sotsiaalse tõrjutuse ja kuritegevusega, ning parandada elukvaliteeti ebasoodsamas olukorras olevates linnaosades.

4.8 Lissaboni tegevuskava sai alguse ülalt-alla protsessina. Vahepeal on komisjon ja nõukogu jõudnud veendumusele, et aktiveerida tuleb ka altpoolt ülespoole toimivad jõud. Altpoolt ülespoole toimivate jõudude hulgas on igakülgselt arenevad linnad olulised osalejad: määrav osa Euroopa territoriaalsete ja sotsiaal-majanduslike struktuuride moderniseerimisest toimub peamiselt avaliku sektori ja erasektori investeeringute ning piirkodades ja linnades teostatavate konkreetsete meetmete kaudu. Linnad on enamasti parim geograafiline tasand avaliku, era- ja kõrgharidussektori koostööks kodanikuühiskonnaga, selleks et luua Euroopas vajalik innovaatilisus.

4.9 Sel põhjusel on EMSK seisukohal, et suured linnad ja suurlinnapiirkonnad peavad määratlema omaenda Lissaboni tegevuskava konkurentsi, säästva arengu ning sotsiaalse ühtekuuluvuse ja kaasamise valdkonnas. Selline tegevuskava peaks poliitiliste otsuste tegijatele ja kõigile teistele piirkondliku tasandi sidusrühmadele pakkuma tulevikku suunatud struktuuri ja pikaajalist programmi. Sel moel toimides edendatakse linnade ja linnapiirkondade eneseusaldust, parandades nii riigisisesel kui rahvusvahelisel tasandil nende eneseväljendust.

4.10 Pikaajaline piirkondlik tegevuskava Euroopa tihedamalt asustatud aladel peab olema ühtlane või terviklik, s.t selle kõik aspektid peavad olema omavahel seotud. Mida paremad on tingimused erasektori investeeringuteks, seda enam on võimalusi töökohtade loomiseks ja avalikeks teenusteks ja hoolitsuseks haavatavate rühmade eest, nagu (üksikud) eakad ja madala kvalifikatsiooniga inimesed (16). Tähelepanu koondamine eraldi just hoonestatud keskkonna säästvusele ja üldisele kvaliteedile aitab muuta sellised linnad ja piirkonnad elanikkonna ja samuti ka (rahvusvaheliste) investeeringute jaoks atraktiivsemaks. Paremad sotsiaalse ühtekuuluvuse sätted lihtsustaksid töökohtade loomist. Üldised ja kestvad strateegiad suurendavad usaldusväärsust elanikkonna silmis (17).

4.11 Meeles tuleb pidada ka seda, et sageli turud ei toimi ruumiliste jäikuste nagu eluasemed, arengupoliitika, infrastruktuur, transport ja liiklus tagajärjel. Sellistele jäikustele tuleb lahendus leida tavaliselt suurlinna tasandil. Turgude integreerumine võib kaasa tuua ka riigipiiride iganemise (18).

4.12 Linnastunud piirkondade ning tuleviku säästva linna ühtekuuluvuse alase tegevuskava omavahel seotud aspektid on järgmised: — tingimuste loomine ajakohaseks majandusarenguks, VKEde jaoks ning samuti rahvusvahelisteks investeeringuteks ja peakorteriteks, millega edendatakse majandusklastrite moodustamist; — ELi õigusaktide korrektne rakendamine ning kohalike ja piirkondlike eeskirjade lihtsustamine; — tööhõivepoliitika ja piirkondlikud sotsiaalsed dialoogid; — haridus ja koolitus kõigil tasanditel ja kõigile kategooriatele, sealhulgas elukestev õpe, töö ja õppimise ühildamine ning e-õpe; — peresõbralikud elutingimused, nt taskukohane lapsehoid; — teadus- ja arendustegevus, s.t rajatised, tehnoloogialinnakud ja teaduspargid, innovatsioon; — füüsiline infrastruktuur: — osalus üleeuroopalistes võrkudes, — liikluse haldamine (19), — mitmeliigilise ühistranspordi süsteemid, — avaliku ja erasektori partnerlus, kaasa arvatud erasektori vahenditest rahastamine; — virtuaalne infrastruktuur: — telekommunikatsioonid, — info- ja sidetehnoloogia põhinõudena ning lairibaühenduse levitamine ja ühilduvus; — säästev areng: — keskkonnapoliitika rakendamine, — valglinnastumise negatiivsete aspektide vältimine, soodustades elanikkonna tihedust linnades, — spetsiifilised valdkonnad, nagu jäätmemajandus, veemajandus ja energiatõhusus, nt ehituses ja elamumajanduses, (ühis)transpordis, teemaksude kaudu jne; — sotsiaalne ühtekuuluvus (20): — säästev linnaplaneerimine ja arhitektuur, — sotsiaaleluasemed haavatavatele elanikkonnarühmadele, — ühetaolised üldhuviteenused (tervishoid, haridus, turvalisus) kogu piirkonnas, — ühistranspordivõrgud kogu piirkonnas, sealhulgas ühendused mahajäänud linnaosadega, — tähelepanu koondamine etnilisele ja kultuurilisele mitmekesisusele ning kultuuridevahelisele dialoogile, — linnaelanike, eriti eakate ja puuetega inimeste elu raskendavate takistuste kaotamine, — avaliku sektori meetmed noorte tööpuuduse kõrgete määrade vähendamiseks ebasoodsas olukorras linnaosades: haridus, uued majandustegevused, ettevõtlikkuse propageerimine, üritused, — kultuur, kultuurirajatised, üritused, — sport ja vaba aja veetmine, — turism, — ühiselt tunnetatud piirkondliku identiteedi edendamine.

4.13 Moodsa linna ja linnapiirkonna tänapäeva tasemel ehituskultuuri (Baukultur (21)) jaoks on otsustava tähtsusega nt arhitektuuriline üldkontseptsioon, mis põhineb terviklikul lähenemisel, mille raames arhitektid, planeerijad, projekteerijad, ehitustööstus, arendajad ja lõppkasutajad töötavad üheskoos kvaliteetse hoonestatud keskkonna loomisel ja hoidmisel, et pakkuda lahendusi säästvateks linnadeks (22).

5. Linnastumine ja valitsemistava

5.1 Euroopa vajab elujõulisi ja säästvaid linnu ja linnapiirkondi või suurlinnapiirkondi, mis on võimelised end esitlema rahvusvahelisel tasandil.

5.2 See asetab valitsemistava päevakorras olulisele kohale. Valitseb ulatuslik kokkulepe võimaluste ja väljakutsete analüüsi osas, linnade vahel toimub üha enam mõttevahetusi, ent jättes kõrvale linnati erinevad tingimused, jääb ebaselgeks, kes konkreetsetes olukordades mille eest vastutab: — soovitavad oleksid ühiselt kokku lepitud suurte linnade ja linnapiirkondade määratlused (23); — tööjaotus riikide valitsuste ning suurte linnade ja suurlinnapiirkondade vahel ning ootused neile erinevad suuresti; — tihti tekib segadusi ja arusaamatusi riikides, kus linnaasjade eri aspektide eest vastutab rohkem kui üks ministeerium; — milline peaks olema komisjoni roll? — olemasolevad kohalikud ja piirkondlikud haldustõkked seoses kohaliku või piirkondliku tasandi valitsemistavaga takistavad sageli vajalikke meetmeid; — keerulised probleemid on tihti tekkinud mitmetasandilise valitsuse ebarahuldava toimimise tõttu; — elanikkonna ja oluliste osalejatega suhtlemise viisides ning osalusdemokraatia korralduses valitsevad märkimisväärsed erinevused; — sageli on hägusalt määratletud spetsialiseerunud valitsusväliste organisatsioonide (nt elamumajanduse, hariduse, vähemuste, äritegevuse jmt alal) roll ning see, mil määral linnad ja linnapiirkonnad neist kasu saavad; — alati ei ole järjekindlat lähenemist avaliku sektori sisesele või siis avaliku ja erasektori partnerlusele seoses linnade tegevuskavade, oluliste investeeringute ja loovate lahendustega; — tuleviku säästvatele linnadele on vaja pikaajalisi lähenemisviise; — läbipaistvus ja õiguspärasus on pikaajaliste strateegiate hädavajalikud vahendid.

5.3 Praktika näitab, et üldjuhul on juhivõimed, visioon ja järjepidevus muutuste eduka juhtimise ja linnade jätkuva arengu tingimus.

5.4 Kuna suured linnad ja suurlinnapiirkonnad on nii paljude inimeste jaoks tõmbekeskused ja igapäevane elukeskkond ning nende potentsiaalne sotsiaalmajanduslik tähtsus Euroopa jaoks on väljaspool kahtlust, peab EMSK vajalikuks põhjalikku arutelu nende mõju üle tervikuna mitte ainult riigisiseselt vaid ka ELi tasandil.

5.5 Kuna EÜ asutamislepingus puudusid kuni viimase ajani sätted ruumilise arengu kohta, ning samuti subsidiaarsuse tõttu, jäi komisjoni ja nõukogu roll hägusaks. Vahepeal teostavad komisjoni peadirektoraadid aga otsekonsultatsioonide kaudu linnadega linnastunud piirkondades järjest enam väga mitmekülgseid projekte. Teemavaldkonnad hõlmavad teadus- ja arendustegevust, keskkonda, tööhõivet ja transporti (24).

5.6 Linnad kalduvad samuti Brüsseli suunal proaktiivsemaks muutuma, kuna ELi õigusaktid puudutavad neid otseselt. Teemade hulka kuuluvad keskkonnaalased õigusaktid, riigihanked, noorte tööpuudus, avalik kord ja julgeolek, ränne, mahajäänud piirkonnad.

5.7 Sama kehtib suuresti Lissaboni tegevuskava suhtes. Euroopa kriteeriume eri teemavaldkondades hinnatakse järjest enam piirkondlikul tasandil kohaldamise aspektist: millised on ettepaneku rakendamise ja/või vastuvõetud eeskirja mõjud linna ja suurlinna tasandil. Näited tõendavad, et linnadele iseloomulikke spetsiifilisi tingimusi arvesse võtmata võivad rakendamise kulud osutuda suuremaks kui struktuurifondide toetusest projektidele saadav kasu.

5.8 Selles kontekstis tervitab EMSK komisjoni algatust esitada peatselt territoriaalse ühtekuuluvuse roheline raamat. Rohelise raamatu teemaline arutelu on võimalus minna süvitsi ka Euroopa säästvate linnade Leipzigi hartaga.

5.9 Punktis 4.12 esitatud tegevuskava on kaalukas. Olukorrad on tavaliselt väga keerukad. Praeguseks on järjepidev strateegiline nägemus suurlinnadest ja linnapiirkondadest välja töötatud vaid piiratud juhtudel. Paljudel juhtudel selge suund pigem puudub, mis osaliselt tuleneb valitsuste ebaselgest positsioonist ning riikide ning suurlinna enda tasandi haldusasutuste lahknevatest vaadetest.

5.10 Ühest küljest on pikaajaline visioon ja järjepidevus suurlinna tasandil hädavajalik, selleks et luua pühendumust olemasolevate ja ka uute kogukondade hulgas, erasektori sidusrühmade jaoks ja kasulike liitude loomiseks organiseeritud kodanikuühiskonnas. Hetkel näib see olevat veelgi raskem, kuna suurlinnapiirkondade kontseptsioon on pigem hiljutine nähtus, ja seepärast on viljakas debatt Euroopas seda soovitavam (25).

5.11 See ei tähenda seda, et kõik juhud on sarnased, vastupidi. Jättes kõrvale demograafilised ja sotsiaal-majanduslikud erinevused Euroopas, on riikides ja piirkondades lai haldus- ja kultuuritraditsioonide spekter. Konkreetsed olukorrad, elustiilid ja arusaamad seoses korraldusega erinevad märkimisväärselt. Mõnel juhul on olnud otsustav üksainus tulevikule suunatud juhtiv idee või visioon. Üldisemalt võttes võib Lissaboni tegevuskavast olla abi aruteluks ja lähenemise väljatöötamiseks vajaliku ühise pinna tuvastamisel.

5.12 Tihti ei jäta keskvalitsus linnadele piisavalt mänguruumi nende oma saatuse kujundamiseks. Poliitika on suunatud eelkõige ülalt alla, samuti nagu haldusmenetlusedki. Seevastu võiks iseotsustamise soodustamine luua õiged tingimused soovitavate strateegiate ja poliitikameetmete rakendamiseks. Suurte linnade ja linnapiirkondade või suurlinnapiirkondade positsiooni uue määratluse järgi võiks neist saada tõelised „vastutuspõhised kogukonnad”.

5.13 Iseotsustamine ja vastastikune austus linnade ja neid ümbritsevate alade vahel suurendab kohalike ja piirkondlike omavalitsuste kohustust ja vastutust ning aitab kaasa soovitavale kodanikuühiskonna ja erasektori proaktiivsele lähenemisele.

5.14 Tõhusaks toimimiseks on paljudel juhtudel vaja olemasolev kohalik ja piirkondlik haldusjaotus (omavalitsusüksused) ja haldusüksuste pädevused ümber kujundada.

5.15 Euroopa linnade elanikkond võib muutuda veelgi mitmekesisemaks nii töö ja sissetuleku aspektist kui ka kultuuriliselt. Potentsiaalselt on olemas kõik eeldused viljakaks linnastumiseks, ent kui protsesse korralikult ei hallata, jääb potentsiaal välja arendamata ja ühiskonna ühtekuuluvus võib olla ohus.

5.16 Eesmärgistatud arutelud, prioriteetide kindlaksmääramine ja tõhus seire Euroopa tasandil võivad aidata määratleda püsiva suuna piirkondlikul tasandil. Selline järjepidevus ei ole vajalik mitte ainult avaliku sektori osalejate puhul, vaid see on hädavajalik ka avaliku ja erasektori sidusrühmade ning linnaelu spetsialistide pühendumuse saavutamiseks.

Brüssel, 17. september 2008 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Dimitris DIMITRIADIS

(1) Säästvate linnade Leipzigi harta ja Euroopa Liidu territoriaalne tegevuskava „Konkurentsivõimelise ja jätkusuutliku ning mitmekesiste piirkondade Euroopa”, mis kiideti heaks territoriaalse ühtekuuluvuse ja linnade arengu eest vastutavate ministrite mitteametlikul kohtumisel Leipzigis 24.–25. mail 2007.

(2) Kõnealuse tegevuskava sisu osas võiks juhinduda Prantsuse asulaplaneerimise eest vastutava riigisekretäri Hubert Falco poolt 16. juulil 2008 Euroopa Parlamendi regionaalarengukomisjoni ees öeldust: „… me soovime koostöös kohaliku tasandi otsusetegijatega töötada välja ühtse tugiraamistiku säästvate ja solidaarsete linnade jaoks. Konkreetsemalt on tegemist ühise protsessi algatamisega, selleks et töötada välja ühised kriteeriumid ja näitajad Leipzigi harta soovitustele rakendusliku sisu andmiseks”.

(3) EUROSTATi poolt koostatud statistiliste territoriaaljaotuste nomenklatuur. NUTS 2: 800 000–3 000 000 elanikku, NUTS 3: 150 000–800 000 elanikku.

(4) Hollandi uurimisinstituut TNO töötas välja viisi, kuidas jälgida mitmeid eri tegureid suurlinnapiirkonna tasandil, näiteks demograafiat, majandust (lisandväärtus, tööjõu tootlikkus), tööturgu (töötus, haridus, tööjõud), keskkonda (õhukvaliteet), infrastruktuuri, kontoriturgu, turismi jms. Andmed tulevad Eurostatilt ning lisaallikatest ning nende abil võrreldakse Randstad Hollandit 19 teise peamise Euroopa suurlinnapiirkonnaga aastatel 1995–2006. Eurostati andmed kohandatakse OECD andmetega ning vaadatakse läbi igal aastal. Jälgida võiks ka teisi suurlinnapiirkondi.

(5) European Spatial Planning Observation Network (Euroopa ruumilise planeerimise vaatlusvõrgustik).

(6) Vt ptk 5 „Linnastumine ja valitsemistava”.

(7) Selles osas on BILBAO sihipärane arendamine viimase 20 aasta jooksul muljetavaldav ja veenev näide.

(8) URBACT II (2007) on osa komisjoni algatusest „Piirkonnad majandusmuutustes” seoses Lissaboni-Göteborgi strateegia rakendamisega. JEREMIE (Joint European Resources for Micro to Medium Enterprises — Euroopa ühisressursid mikro-, väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele) on komisjoni, Euroopa Investeerimispanga ja Euroopa Investeerimisfondi ühine algatus. JESSICA (Joint European Support for Sustainable Investment in City Areas (2006) — ühine Euroopa toetus jätkusuutlikeks investeeringuteks linnapiirkondades) on komisjoni, Euroopa Investeerimispanga ja Euroopa Nõukogu Arengupanga ühine algatus.

(9) Vt ka linnaasjade talitustevaheline töörühma koostatud juhis ühenduse 2007–2013 poliitikavaldkondade linnamõõtmele.

(10) KOM(97) 197 lõplik, EÜT C 226, 20.7.1998, lk 36.

(11) Selles vallas väärib märkimist Euroopa linnapoliitikaalaste teadmiste võrgustiku (European Knowledge Network on Cities) Hollandi osakonna Nicise Instituudi projekt, mida teostatakse koostöös liikmesriikidega ja milles käsitletakse halduslikke, õiguslikke ja eelarvelisi vahendeid säästvate linnade arendamiseks. See projekt viiakse läbi Prantsusmaa eesistumise raames linnaasjade ministeeriumidevahelise delegatsiooni (Délégation Interministérielle de la Ville) taotlusel. Linnapoliitikaalaste teadmiste võrgustik on võrgustikorganisatsioon, kuhu kuulub 16 liikmesriiki.

(12) P6_TA-PROV(2008)0069.

(13) CdR 97/2007 fin.

(14) Ruumilise planeerimise ja piirkondliku konkurentsivõime ministeeriumidevaheline delegatsioon (délégation interministérielle ą l'aménagement et ą la compétitivité des territories) (varem DATAR).

(15) „Imaginer les métropoles d'aveni” („Ettekujutus tuleviku suurlinnadest”), endise transpordiministri ja praeguse parlamendiliikme Dominique Perbeni aruanne, koostatud president Sarkozy ja peaminster Filloni taotlusel. Dominique Perben esitab linnastumise ja suurlinnastumise diagnoosi Euroopas ja Prantsusmaal ning seejärel väljakutsed ja meetmed Prantsusmaa suurtele linnadele ja linnapiirkondadele, kus on üle 500 000 elaniku. Ta teeb ka 19 konkreetset ettepanekut meetmete ja õigusaktide kohta. See teema tõstatatakse ka Prantsusmaa eesistumise ajal 2008. aasta teisel poolel.

(16) Tööhõive, sotsiaalküsimuste ja võrdsete võimaluste peadirektoraadi konverents „Ettevõtlikkuse kasutamine kaasava kohaliku tööhõive edendamiseks”, 25. aprill 2008.

(17) Saksamaal nimetatakse uut suurlinnapiirkonna kontseptsiooni eine neue Verantwortungsgesellschaft, s.t uueks vastutuspõhiseks kogukonnaks. Vt Manfred Sinz, Saksamaa transpordi, ehituse ja linnaasjade föderaalministeerium: „From Metropolitan Regions to Communities of Responsibilities” („Suurlinnapiirkondadest vastutusepõhisteks kogukondadeks”).

(18) Üks näide selle kohta on Londoni finantsturu absorbeerimisvõime. Muus kontekstis võib näiteks tuua sellised piirkonnad nagu Lille-Courtrai, Kopenhaagen-Malmö and Viin-Bratislava.

(19) Vt ka „Uued suunad linnalise liikumiskeskkonna arendamisel”, KOM 2007 551 lõplik.

(20) Seda teemat on süvitsi käsitletud Prantsusmaal koostatud aruandes „Une Nouvelle Politique pour les Banlieues” („Uus eeslinnade poliitika”), Palais de l'Elysée, 8. veebruar 2008. Aruandes esitatakse rida ettepanekuid linnades getode ohuga võitlemiseks. Eelkõige tutvustatakse aruandes riiklikke ning piirkondlikke ja kohalikke algatusi seoses hariduse, koolituse ning töökohtade ja ettevõtete loomisega ebasoodsas olukorras olevates linnaosades. Eesistujariik Prantsusmaa kavandab sel teemal mitmeid ELi konverentse.

(21) „Baukultur as an impulse for growth. Good examples for European Cities” („Baukultur majanduskasvu mootorina. Head eeskujud Euroopa linnadele”), Saksamaa transpordi, ehituse ja linnaasjade föderaalministeeriumi uurimus, avaldatud 2007. aasta aprillis.

(22) Euroopa arhitektide nõukogu konverents „Tulevikuks projekteerimine: Arhitektuur ja elukvaliteet” („Designing for the Future: Architecture and Quality of Life”), Brüssel, 10. aprill 2008.

(23) Kasulik näide on ka suurlinna statistiline piirkond (Metropolitan Statistical Area — MSA) Ameerika Ühendriikides, endine standardne suurlinna statistiline piirkond (Standard Metropolitan Statistical Area) alates 1959. aastast.

(24) Kõnekas näide on regionaalpoliitika peadirektoraadi aruanne laia projektide spektri kohta „Regions and Innovation” („Piirkonnad ja innovatsioon”), märts 2007.

(25) Positiivset rolli võivad mängida ka riiklikud- või piirkondlikud sotsiaal- ja majandusnõukogud. Kõnekas näide selle kohta on sotsiaal- ja majandusnõukogu aprillis 2008 esitatud aruanne Randstadi tuleviku kohta Madalmaades

http://www.ser.nl/~/media/Files/Internet/Talen/Engels/2007/2007_04.ashx