MÕISTED

Ainejääkide kontroll : mahepõllumajanduslike toodete laboratoorne analüüsimine, mille eesmärk on uurida, kas neis leidub mahepõllumajanduslikus tootmises keelatud aineid, või kontrollida, kas tootmismeetodid on olnud kooskõlas mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjadega, nagu keeld kasutada sünteetilisi pestitsiide ja väetisi, antibiootikume, teatud lisaaineid ja abiaineid.

Akrediteerimisasutus : avaliku või erasektori asutus, mis kinnitab ametlikult, et kontrollorgan on pädev kontrolli- ja sertifitseerimistegevuseks vastavalt mahepõllumajanduse standarditele. Euroopa Liidus peab mahe- põllumajanduse kontrollorgan olema akrediteeritud Euroopa standardi EN 45011 või ISO juhendi 65 alusel.

Ettevõtja : üksikettevõtja või ettevõte, mis toodab, ladustab, töötleb, transpordib, ekspordib või impordib mahepõllumajanduslikke tooteid.

Jälgitavus : võimalus jälgida toiduainet, sööta, toidulooma või ainet, mida kavatsetakse või eeldatavalt kavatsetakse lisada toidu või sööda hulka, kõigis tootmis-, töötlemis- ja turustusetappides.

Kontrollorgan : sõltumatu erasektori kolmas osapool, kes teeb mahepõllumajandusliku tootmise alal kontrolli ja väljastab sertifikaate.

Mahepõllumajanduslik tootmine : üleüldine põllumajandusettevõtete juhtimise ja toiduainete tootmise süsteem, mille eesmärk on säästev põllumajandus, kõrge kvaliteediga toodete tootmine ja selliste protsesside kasutamine, mis ei kahjusta keskkonda ega inimeste, taimede ning loomade tervist ja heaolu.

Mittevastavus : olukord, kus teatud standardit või sertifitseerimisnõuet ei ole täidetud.

Nõuetele vastavuse kontrollijana tunnustatud kontrollorgan : kolmandas riigis tegutsev kontrollorgan, mida komisjon on tunnustanud pädevana tagamaks, et kolmandas riigis kohaldatavad mahepõllumajandusliku tootmise eesmärgid ja põhimõtted ning tootmis- ja märgistamiseeskirjad vastavad Euroopa Liidus kehtivatele mahepõllumajandusliku tootmise ja märgistamise eeskirjadele.

Pädev asutus : liikmesriigi keskasutus, mis on pädev tegema mahepõllumajandusliku tootmise ametlikku kontrolli, või mis tahes muu asutus, millele on vastav pädevus omistatud. Mõiste hõlmab vajaduse korral ka kolmanda riigi vastavat asutust.

Samaväärsena tunnustatud kolmas riik : kolmas riik, mida komisjon tunnustab riigina, kus järgitakse tootmiseeskirju ja kontrollistandardeid, mis on samaväärsed Euroopa Liidus kehtivate mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjade ja standarditega, ning mis on seetõttu suuteline täitma samu eesmärke ja põhimõtteid, kohaldades eeskirju, mis tagavad samasuguse nõuetele vastavuse taseme.

Samaväärsuse kontrollijana tunnustatud kontrollorgan : kolmandas riigis tegutsev kontrollorgan, mida komisjon on tunnustanud pädevana tagamaks, et kolmandas riigis kehtivad tootmis- ja märgistamiseeskirjad ning ettevõtjatele kohaldatavad kontrollimeetmed on samaväärsed Euroopa Liidus kehtivate mahepõllumajandusliku tootmise ja märgistamise eeskirjadega.

Tootmise, ettevalmistamise ja turustamise etapid : kõik etapid alates mahepõllumajandusliku toote esmatootmisest kuni selle ladustamise, töötlemise, transpordi, müügi või tarnimiseni lõpptarbijale, hõlmates vajaduse korral ka märgistamist, reklaami, importi, eksporti ja allhankeid.

Täiendav kontrollkäik : kontrollorgani täiendav kontrollkäik ettevõtja juurde lisaks iga-aastasele kohustuslikule kontrollkäigule.

LÜHENDID

EAFRD : Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfond

FVO : Euroopa Komisjoni Toidu- ja Veterinaaramet

GMO : geneetiliselt muundatud organismid

OFIS : mahepõllumajanduse teabesüsteem

KOKKUVÕTE

I. Mahepõllumajanduslik tootmine on üleüldine põllumajandusettevõtete juhtimise ja toiduainete tootmise süsteem, mille eesmärk on säästev põllumajandus, kõrge kvaliteediga toodete tootmine ja selliste protsesside kasutamine, mis ei kahjusta keskkonda ega inimeste, taimede ning loomade tervist ja heaolu. Mahepõllumajanduslike toodete turg on kiiresti kasvanud – viimase kahekümne aasta jooksul üle 10% aastas. Euroopa mahepõllumajandusliku toidu turu maht on ca 20 miljardit eurot aastas, mis moodustab hinnanguliselt 1,5% kogu toiduaineturust.

II. Mahepõllumajanduslikku tootmist reguleeriva ELi õigusraamistiku eesmärk on luua alus mahepõllumajandusliku tootmise säästvale arengule ning tagada aus konkurents, tarbija usaldus ja tema huvide kaitse ning siseturu efektiivne toimimine. Selleks on loodud kontrollisüsteem, mis hõlmab mahepõllumajanduslike toodete tarneahela kõiki etappe, nagu tootmine põllumajandusettevõtte tasandil, toiduainete töötlemine, turustamine, import ja jaemüük. Kõik ahelas osalejad peavad järgima sama eeskirjade kogumit, mis käsitleb mahepõllumajanduslikku tootmist, töötlemist, turustamist, märgistamist ja kontrolli.

III. Kontrollikoja audit keskendus kontrollisüsteemi mõjususele ja sellele, kuidas asjaomased institutsioonid (komisjon ning liikmesriikide pädevad asutused, akrediteerimisasutused ja kontrollorganid) on oma üles- andeid täitnud, mis puudutab nii kontrollisüsteemi ELis kui ka praegu kehtiva impordikorra haldamist.

IV. Üldine auditiküsimus oli järgmine: kas mahepõllu- majanduslike toodete kontrollisüsteem annab piisava kindluse selle kohta, et mahepõllumajanduse toodete tootmise, töötlemise, turustamise ja impordi põhinõuded on täidetud?

V. ELi määrustes sätestatud mahepõllumajanduslike toodete kontrollisüsteem on suunatud tootmisprotsessile, mitte sellele, kas tooted ise on mahepõllumajanduslikud. Põhjuseks on asjaolu, et puudub teaduslik meetod selle kindlaksmääramiseks, kas toode on mahepõllumajanduslik või mitte. Kontrollikoda leiab, et piisava kindluse andmiseks selle kohta, et süsteem toimib mõjusalt, samuti selleks, et mitte õõnestada tarbija usaldust, oleks asjakohane likvideerida kontrollikoja auditiga ilmnenud puudused.

VI. Kontrollikoda järeldab auditi tulemuste põhjal, et:

a) paljud pädevad asutused ei täida piisavalt oma ülesandeid, mis puudutab kontrollorganite üle järelevalve tegemist. Selle tagajärjel ei täida mõningad kontrollorganid mitut ELi nõuet ega kasuta võimalust teatud heade tavade järgimiseks;

b) teabe edastamine nii liikmesriikides kui ka nende vahel, samuti liikmesriikide ja komisjoni vahel ei ole veel piisav, et tagada süsteemi nõuetekohane toimimine;

c) liikmesriikide pädevatel asutustel on probleeme mahepõllumajanduslike toodete jälgitavuse tagamisega enda haldusalas oleval territooriumil. Kui tooted ületavad riigipiiri, on jälgitavust veelgi keerulisem tagada;

d) komisjon ei ole piisavalt tähtsustanud järelevalvetegevust, sealhulgas auditite läbiviimist, et tagada liikmesriikide kontrollisüsteemide nõuetekohane toimimine;

e) komisjonil puudub piisav teave, veendumaks, et kolmandates riikides mahepõllumajandusliku tootmise kontrollisüsteemiga samaväärseks tunnustatud süsteem täidab õiguslikke nõudeid kogu perioodi jooksul, mil nende tunnustus kehtib. Lisaks märgib kontrollikoda, et läbivaatamist ootab märkimisväärsel hulgal kolmandate riikide taotlusi samaväärsuse tunnustuse saamiseks;

f) impordiloa andmise süsteemis esineb puudusi.

VII. Tuvastatud puuduste põhjal esitab kontrollikoda järgmised soovitused:

a) pädevad asutused peaksid tõhustama seiret kontrollorganite üle, rakendades asjakohaseid dokumenteeritud menetlusi kontrollorganitele heakskiidu andmiseks või nende üle järelevalve tegemiseks, edendades rikkumise, eeskirjade eiramise ja tulenevate sanktsioonide määratlemise ühtlustamist ning levitades väljakujunenud häid tavasid;

b) teabevahetust liikmesriikide sees ja nende vahel, samuti liikmesriikide ja komisjoni vahel tuleks parandada, et tagada kõrgetasemeline kontroll ja järelevalve;

c) tuleks tõhustada kontrolli, tagamaks, et ettevõtjad täidavad jälgitavusega seotud õiguslikke nõudeid; selleks peaks komisjon täpsustama protsessis osalejate ülesandeid ja vastutusvaldkondi;

d) komisjon peaks tõhustama järelevalvet liikmesriikide kontrollisüsteemide üle, korraldades auditikäike ning kogudes ja kasutades vajalikku teavet;

e) seoses impordiga peaks komisjon tagama asjakohase järelevalve nende riikide üle, kes on kantud selliste riikide nimekirja, kelle tootmismeetodid on tunnustatud mahepõllumajandusliku tootmisega samaväärseks; samuti peaks komisjon õigeaegselt läbi vaatama kolmandate riikide taotlused nimekirja kandmiseks;

f) kontrollikoda väljendab heameelt lihtsustamise üle, mis kaasneb komisjoni algatusega impordilubade režiimi kasutamine lõpetada. Režiimi kehtivusaja vältel peaksid aga liikmesriigid tagama selle nõuetekohase rakendamise. Liikmesriikide pädevad asutused peaksid tõhustama kontrolli nende kontrollorganite üle, kellel on õigus väljastada kontrollsertifikaate.

SISSEJUHATUS

MAHEPÕLLUMAJANDUSLIK TOOTMINE ELIS

1. Mahepõllumajanduslik tootmine on üleüldine põllumajandusettevõtete juhtimise ja toiduainete tootmise süsteem, mille eesmärk on säästev põllumajandus, kõrge kvaliteediga toodete tootmine ja selliste protsesside kasutamine, mis ei kahjusta keskkonda ega inimeste, taimede ning loomade tervist ja heaolu. Mahepõllumajanduslikule tootmisele kehtivad mitmed erinõuded, nagu külvikord, geneetiliselt muundatud organismide kasutamise keeld ning keemiliste sünteetiliste pestitsiidide ja sünteetiliste väetiste, kariloomadele manustatavate antibiootikumide, lisaainete ja abiainete kasutamise lubamine väga piiratud koguses. Mahepõllumajanduslikke tooteid peetakse kõrgema kvaliteediga toodeteks ja nende müügihind on üldjuhul kõrgem kui tavalistel toodetel.

JOONIS 1

EUROOPA MAHEPÕLLUMAJANDUSLIKU TOIDU JA JOOGI TURG: KÜMME SUURIMA MÜÜGIMAHUGA ELI RIIKI 2009. AASTAL (MILJARDITES EURODES)

+++++ TIFF +++++

Allikas: Willer, H. Organic Agriculture in Europe 2009: Production and Market. http://orgprints.org/18365/2/willer-2011-european-market.pdf

2. Mahepõllumajanduslike toodete turg on kiiresti kasvanud – viimase kahekümne aasta jooksul 10–15% aastas [1]. EL on üks suuremaid mahepõllumajanduslike toodete tootjaid ja tarbijaid maailmas. Ajavahemikul 2000–2008 suurenes mahepõllumajanduseks kasutatava maa [2] kogupindala ELi 27 liikmesriigis keskmiselt 7,4% aastas. 2008. aastal moodustas see 4,3% kasutatavast põllumajandusmaast ehk hinnanguliselt 7,6 miljonit hektarit. Samal aastal oli 27 ELi liikmesriigis mahepõllumajanduses tegev hinnanguliselt 197000 põllumajandusettevõtet [3]. Ligikaudu 15% Euroopas tarbitavatest mahepõllumajanduslikest toodetest imporditakse väljastpoolt ELi. Peamiselt on tegemist saadustega, mida ELis ei kasvatata või kasvatatakse väga väikestes kogustes (kohv, banaanid, puuvill jne) [4]. Euroopa mahepõllumajandusliku toidu turu maht on ca 20 miljardit eurot aastas [5], mis moodustab hinnanguliselt 1,5% kogu toiduaineturust [6]. Joonisel 1 on näidatud suurima mahepõllumajandusliku toidu ja joogi müügimahuga ELi liikmesriigid [7] ja joonisel 2 need ELi liikmesriigid, kus mahepõllumajanduseks kasutatava maa pindala on kõige suurem.

JOONIS 2

KÜMME ELI LIIKMESRIIKI, MILLE MAHEPÕLLUMAJANDUSEKS KASUTATAVA MAA PINDALA ON KÕIGE SUUREM (NII MAHEPÕLLUMAJANDUSELE ÜLEMINEKU JÄRGUS KUI KA SELLELE JUBA ÜLE LÄINUD) (1000 HA)

+++++ TIFF +++++

Allikas: Willer, H. Organic Agriculture in Europe 2009: Production and Market. http://orgprints.org/18365/2/willer-2011-european-market.pdf

MAHEPÕLLUMAJANDUSELE ANTAV RAHALINE TOETUS ELIS

3. EL toetab mahepõllumajanduslikke tootmisviise rahaliselt Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD) kaudu antava põllumajandusliku keskkonnatoetuse näol. Põllumajanduslikku keskkonnatoetust rakendatakse üldjuhul liikmesriigi ametiasutuse ja abisaaja (põllumajandustootja või maa valdaja) vahel sõlmitava lepingu alusel. Leping kohustab abisaajat järgima teatavat põllumajandustava. Üks põllumajandustootmise viisidest, mille abisaaja võib valida, on ka mahepõllumajandus. 2010. aasta lõpuks oli põllumajanduse keskkonnameetmete raames mahepõllumajandusele riiklikku toetust antud üle 690 miljoni euro (27 ELi liikmesriigis) [8]. EAFRD toetus moodustab avaliku sektori toetuse kogusummast 58%, ülejäänu rahastatakse riiklikest vahenditest.

4. Mahepõllumajanduslikku tootmist võib toetada ka kaudselt EAFRD teiste meetmetega (nt põllumajandusettevõtete moderniseerimine, koolitustegevus jne) või eritoetusega [9]. Mõned liikmesriigid annavad toetust esmajärjekorras põllumajandusettevõtetele või projektidele, mis arendavad mahepõllumajanduslikku tootmist.

ÕIGUSRAAMISTIK

5. Mahepõllumajanduslikku tootmist reguleeriva ELi õigusraamistiku eesmärk on luua alus mahepõllumajandusliku tootmise säästvale arengule, tagades sealjuures aus konkurents, tarbija usaldus ja tema huvide kaitse ning siseturu efektiivne toimimine.

1. FOTO: MAHEPÕLLUMAJANDUSLIKU TOOTMISE NÄITEID

+++++ TIFF +++++

+++++ TIFF +++++

© Euroopa Liit.

Allikas: Euroopa Kontrollikoda.

6. Mahepõllumajanduslik tootmine hõlmab tarneahela kõiki etappe, nagu tootmine põllumajandusettevõtte tasandil, toiduainete töötlemine, turustamine ja jaemüük. Kõik ahelas osalejad peavad järgima sama eeskirjade kogumit, mis käsitleb mahepõllumajanduslikku tootmist, töötlemist, turustamist, märgistamist ja kontrolli. ELis on eeskirjad sätestatud mitmes määruses:

- nõukogu määrus (EÜ) nr 834/2007, 28. juuni 2007, mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise ja määruse (EMÜ) nr 2092/91 kehtetuks tunnistamise kohta [10];

- komisjoni määrus (EÜ) nr 889/2008, 5. september 2008, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 (mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise kohta) üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses mahepõllumajandusliku tootmise, märgistamise ja kontrolliga [11];

- komisjoni määrus (EÜ) nr 1235/2008, 8. detsember 2008, millega sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad mahepõllumajanduslike toodete kolmandatest riikidest importimise korra kohta [12].

Lisaks peab mahepõllumajanduslik toit vastama üldistele toidualastele õigusnormidele (määrus (EÜ) nr 178/2002 [13]), ja mahepõllumajanduslik tootmine kuulub määruse nr 882/2004 [14] (üldisem õigusakt ametlike toidu- ja söödaalaste kontrollide kohta) reguleerimisalasse [15].

2. FOTO: ELI MAHEPÕLLUMAJANDUSLIKU TOOTMISE LOGO

+++++ TIFF +++++

© Euroopa Liit.

Allikas: Komisjoni määrus (EL) nr 271/2010, 24. märts 2010, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 889/2008, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses Euroopa Liidu mahepõllumajandusliku tootmise logoga (ELT L 84, 31.3.2010, lk 19).

7. ELis võib seega tootele omistada sertifikaadi "mahepõllumajanduslik" ja toote vastavalt märgistada, kui tootmiseeskirjad vastavad ELi ülalmainitud määruste nõuetele. Alates 1. juulist 2010 on ELi logo kasutamine kinnispakis olevate toodete puhul kohustuslik. Importtoodete puhul on see vabatahtlik.

8. Kooskõlas määruse (EÜ) nr 834/2007 artikliga 37 on komisjon moodustanud mahepõllumajanduse alalise komitee. Tegemist on komisjoni regulatiivkomiteega, mida juhib komisjon ja mis koosneb liikmesriikide esindajatest. Komitee ülesanne on tagada, et komisjon konsulteerib teiseste õigusaktide rakendamisel põhjalikult liikmesriikide valitsustega.

9. Komisjon on koostöös liikmesriikidega koostanud komisjoni talituste töödokumendi mahepõllumajandussektori ametlike kontrollide kohta [16]. Dokument ei ole õiguslikult siduv, kuid see kajastab komisjoni püüdlusi töötada liikmesriikide jaoks välja täpsemad suunised mahepõllumajanduslikku tootmist reguleerivate määruste rakendamiseks.

MAHEPÕLLUMAJANDUSLIKU TOOTMISE KONTROLLISÜSTEEM

10. Loodud on kontrollisüsteem, millega kontrollitakse ja kinnitatakse iga tarneahelas osaleja (põllumajandustootjad, töötlejad, importijad) puhul tootmiseeskirjade nõuetekohast kohaldamist. Kontrollisüsteem on suunatud tootmisprotsessidele, mitte toodetele endile, kuna puudub teaduslik meetod selle kindlaksmääramiseks, kas toode on mahepõllumajanduslik või mitte [17]. Mahepõllumajanduslike toodete turg sõltub suurel määral tarbija usaldusest ja seega ka kõnealusest süsteemist, millega tagatakse, et tegemist on ehtsa mahepõllumajandusliku tootega. Komisjoni hinnangul võivad tarbijad kohalikust poest mahepõllumajanduslikku õuna või lihatükki ostes olla kindlad, et see on toodetud vastavalt rangetele eeskirjadele, mis on keskkonnasõbralikud ega kahjusta loomade heaolu.

11. ELi õigusraamistiku kohaselt peavad liikmesriigid looma kontrollisüsteemi (vt joonis 3). Komisjon vastutab liikmesriikide kontrollisüsteemide auditeerimise eest.

12. Liikmesriigid võivad luua kas riikliku, erasektori või kombineeritud kontrollisüsteemi ning nad peavad määrama ühe või mitu pädevat asutust, kes vastutab kontrolli eest. Pädev asutus määrab olenevalt valitud süsteemist kas riikliku kontrolliasutuse, erasektori kontrollorgani või nende kahe kombinatsiooni. Suurem osa liikmesriikidest (18) on valinud erasektori kontrollorganite süsteemi, viis liikmesriiki on määranud riikliku kontrolliasutuse ning neli kasutab riikliku kontrolliasutuse ja heakskiidetud erasektori kontrollorganite kombineeritud süsteemi. Pädevad asutused vastutavad kontrollorganite ja kontrolliasutuste heakskiitmise ja järelevalve eest. Pädevatel asutustel on kohustus kontrollorganeid auditeerida või kontrollida ja vajaduse korral tühistada neile kontrollorganitele antud heakskiit, kes ei vasta nõuetele.

JOONIS 3

MAHEPÕLLUMAJANDUSLIKE TOODETE KONTROLLISÜSTEEMIS OSALEVAD ASUTUSED JA ORGANID

+++++ TIFF +++++

Allikas: "Economic concepts of organic certification", 29.7.2009, Certcost mahepõllumajandusliku toidu ja mahepõllumajanduse sertifitseerimissüsteemide majanduslik analüüs.

13. Kui liikmesriik otsustab kasutada erasektori kontrollorganite süsteemi, tuleb vastavad organid akrediteerida [18]. Iga ELi liikmesriik on nimetanud ühe riikliku akrediteerimisasutuse. Akrediteerimisasutused kontrollivad kontrollorganite tehnilist pädevust, sõltumatust, erapooletust ja erialast usaldusväärsust. Riiklikke kontrolliasutusi ei ole vaja akrediteerida.

14. Kontrollorganid (või kontrolliasutused, nagu neid riiklikes süsteemides tuntakse) on kontrollisüsteemi keskne osa. Nende ülesanne on teha kontrolli üksikettevõtjate tasandil. Tarbijad, liikmesriikide ametiasutused ja komisjon toetuvad olulisel määral kontrollorganite tööle. Mahepõllumajandustootjate juures tehtav kontroll hõlmab tavaliselt tootmis- või töötlemisrajatiste füüsilist kontrolli, raamatupidamisdokumentide kontrollimist, lõppsaaduste ja koristatud saaduste valimi kontrollimist ning lehe- või mullaproovide võtmist keelatud ainete kasutamise kontrollimiseks. Kontrollorgani poolt väljastatava sertifikaadi eest maksab ettevõtja.

MAHEPÕLLUMAJANDUSLIKE TOODETE IMPORTIMINE KOLMANDATEST RIIKIDEST

15. Määrusega (EÜ) nr 834/2007 (vt tabel 1) on väljaspool ELi toodetud mahepõllumajanduslike toodete importimiseks ette nähtud neli impordirežiimi. Auditi läbiviimise ajal oli neist kasutusel aga ainult kaks.

TABEL 1

MÄÄRUSEGA (EÜ) NR 834/2007 ETTE NÄHTUD IMPORDIREŽIIMID

Impordirežiim | Haldab | Oli auditi ajal kasutusel |

Samaväärsena tunnustatud kolmandate riikide loetelu | Euroopa Komisjon | JAH |

Samaväärsuse kontrollijatena tunnustatud kontrollorganite/ kontrolliasutuste loetelu | Euroopa Komisjon | EI – esimest samaväärsuse kontrollijatena tunnustatud kontrollorganite loetelu ei olnud komisjon auditi toimumise ajaks avaldanud. |

Nõuetele vastavuse kontrollijatena tunnustatud kontrollorganite/ kontrolliasutuste loetelu | Euroopa Komisjon | EI – taotluste esitamise tähtaega esimese loetelu koostamiseks on pikendatud kuni 31. oktoobrini 2014. |

Impordiload | Liikmesriigid | JAH |

16. Kolmandate riikide tootmistingimused võivad ELi omadest oluliselt erineda, mistõttu ei saa tootmise või kontrolli puhul alati täpselt samu eeskirju kohaldada. Seetõttu on komisjon koostanud loetelu kolmandatest riikidest, mille mahepõllumajanduslike toodete tootmis- ja kontrollisüsteemi tunnustatakse ELi süsteemiga samaväärsena. See tähendab, et neis kolmandates riikides mahepõllumajanduslikena sertifitseeritud tooted tunnistatakse mahepõllumajanduslikeks ka ELis. Samaväärseks tunnistatud kolmandate riikide loetelus on praegu Argentina, Austraalia, Costa Rica, Iisrael, India, Jaapan, Kanada, Šveits, Tuneesia, Uus-Meremaa ja alates 1. juunist 2012 Ameerika Ühendriigid.

17. Lisaks on juurutamisel kaks uut impordirežiimi, mille alusel saab mahepõllumajanduslikke tooteid importida kolmandatest riikidest, mida ei ole veel samaväärsena tunnustatud. Tegemist on kahe loeteluga: samaväärsuse kontrollijatena tunnustatud kontrollorganite ja kontrolliasutuste loetelu (ei olnud auditi toimumise ajaks avaldatud) ning nõuetele vastavuse kontrollijatena tunnustatud kontrollorganite ja kontrolliasutuste loetelu (taotluste esitamise tähtaega on pikendatud 2014. aasta oktoobrini).

18. Neljas režiim – impordilubade režiim – kehtestati nõukogu määrusega (EMÜ) nr 2083/92 ainult üleminekuperioodiks. Pärast seda on impordilubade andmise tähtaega mitu korda pikendatud [19]. Kehtiva 6. detsembri 2011. aasta määruse (EÜ) nr 1267/2011 kohaselt ei või impordilube väljastada pärast 1. juulit 2014. Samas määruses sätestatakse, et pärast 1. juulit 2012 antud impordiload peavad kehtivuse kaotama hiljemalt 12 kuu jooksul. Kõnealune impordirežiim on aga endiselt väga laialdaselt kasutusel, sest ELi liikmesriigid (peamiselt Itaalia, Madalmaad, Prantsusmaa, Saksamaa ja Ühendkuningriik) annavad igal aastal välja ligikaudu 4000 impordiluba.

19. Impordikontrolli korrektne läbiviimine (selle tagamine, et imporditavad tooted vastavad vähemalt samaväärsetele tootmis- ja kontrollitingimustele) on oluline, et tagada siseturu nõuetekohane toimimine ning aus konkurents ELis ja väljaspool seda toodetud toodete vahel.

AUDIT

AUDITI ULATUS

20. Audit keskendus kontrollisüsteemi mõjususele ja sellele, kuidas asjaomased institutsioonid ja organid (komisjon ning liikmesriikide pädevad asutused, akrediteerimisasutused ja kontrollorganid) on oma ülesandeid täitnud. Üldine auditiküsimus oli järgmine:

Kas mahepõllumajanduslike toodete kontrollisüsteem annab piisava kindluse selle kohta, et mahepõllumajanduse toodete tootmise, töötlemise, turustamise ja impordi põhinõuded on täidetud?

21. Täpsemalt otsiti auditiga vastuseid järgmistele küsimustele:

a) kas ELi mahepõllumajandusliku tootmise kontrolliprotseduure rakendatakse asjakohaselt seoses järgmiste toimingutega:

- kontrollorganite heakskiitmine liikmesriikide poolt ja nende üle tehtav järelevalve,

- teabe vahetamine liikmesriikides ja nende vahel, samuti liikmesriikide ja komisjoni vahel,

- toodete jälgitavuse tagamine,

- liikmesriikide kontrollisüsteemide ülevaatamine komisjoni poolt;

b) kas impordikontrolli rakendatakse asjakohaselt seoses järgmiste toimingutega:

- samaväärsete kolmandate riikide nimekirja haldamine komisjoni poolt,

- impordilubade andmine liikmesriikide poolt,

- importijale kehtivate nõuete kontrollimine ELis tegutsevate kontrollorganite poolt.

22. ELi mahepõllumajandusliku tootmise kontrolliprotseduuride audit hõlmas ajavahemikku alates määruse (EÜ) nr 834/2007 jõustumisest, st jaanuarist 2007. Impordi kontrolliprotseduuride audit hõlmas ajavahemikku alates nõukogu määruse (EMÜ) nr 2092/91 [20] ja selle muudatuste jõustumisest (st samaväärsena tunnustatud kolmandate riikide loetelu puhul alates juunist 1991 ja impordilubade puhul alates juunist 1992).

AUDITI LÄHENEMISVIIS

23. Auditi tõendusmaterjali koguti järgmiste toimingutega:

- komisjoni toimikute läbivaatamine, mis hõlmas kolmandate riikide poolt eri impordirežiimide raames komisjonile saadetud dokumente; kohtumised põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi ning tervise- ja tarbijaküsimuste peadirektoraadi (Euroopa Komisjoni Toidu- ja Veterinaaramet) talitustega;

- auditikäigud kuude liikmesriiki (Ühendkuningriik (Inglismaa), Saksamaa (Nordrhein-Westfalen), Itaalia (Emilia Romagna), Hispaania (Andaluusia), Prantsusmaa ja Iirimaa [21]). Auditikäigud hõlmasid dokumentide läbivaatamist, kohtumisi pädevate asutuste, akrediteerimisasutuste ja kahe erasektori kontrollorganiga igas liikmesriigis, samuti tootjate, töötlejate ja importijate külastamist kohapeal. Kohapealsetel auditikäikudel saatsid audiitorid inspektoreid, et kontrolli kvaliteeti hinnata ning tutvuda nende dokumentide ja tootmisviiside kontrollimise meetoditega;

- 85 toote jälgitavuse kontroll, et kindlaks teha, kas a) oli võimalik tuvastada kõik toote tarneahelas osalenud ettevõtjad, b) kõigil ettevõtjatel oli mahepõllumajanduse sertifikaat, c) kõiki ettevõtjaid oli eelneval aastal kontrollitud (vt rohkem üksikasju I lisas);

- 73 toote laboritestide uurimine, et kontrollida, milliseid protseduure kasutavad kontrollorganid laboriproovide võtmiseks ja tulemuste tõlgendamiseks (vt rohkem üksikasju II lisas);

- kontrollikoja tellitud hindamisaruanne rahvusvaheliselt tunnustatud eksperdilt (keskendus kontrollorganite protseduuride kvaliteedile 73 toote laboriproovide võtmisel ja tulemuste tõlgendamisel);

- olemasolevate riiklike mitmeaastaste kontrollikavade läbivaatamine, mis hõlmas ka 27 liikmesriigi poolt komisjonile saadetud kavadega seotud aastaaruandeid.

EELMISED AUDITID

24. Kontrollikoda on avaldanud eriaruande nr 3/2005 seoses maaelu arenguga: põllumajanduse keskkonnameetmega seotud kulude kontroll [22], mis käsitles osa mahepõllumajandusliku tootmise kontrollisüsteemist (vt punkt 43), ja eriaruande nr 7/2011, mis käsitles põllumajandusliku keskkonnatoetuse kavandamist ja haldamist [23].

TÄHELEPANEKUD

ELI MAHEPÕLLUMAJANDUSLIKU TOOTMISE KONTROLLIPROTSEDUURIDE RAKENDAMINE

LEITI PUUDUSI MENETLUSTES, MILLEGA LIIKMESRIIGID ANNAVAD KONTROLLORGANITELE HEAKSKIIDU JA TEOSTAVAD NENDE ÜLE JÄRELEVALVET

25. Liikmesriikide pädevad asutused peavad kontrollorganitele heakskiidu andmise ja nende üle tehtava järelevalve menetlusi dokumenteerima, et tagada õiguslike nõuete täitmine. Samuti peavad nad edendama heade tavade järgimist. Kontrollorganid (riiklikes süsteemides kontrolliasutused) on kontrollisüsteemi keskne osa. Kontrollorganid peavad mahepõllu- majandusettevõtjate kontrollimisel täitma ELi määrusi.

1. SELGITUS

NÄITEID PÄDEVATE ASUTUSTE HILINENUD VÕI EBAPIISAVALT ÜKSIKASJALIKEST HEAKSKIIDU- JA JÄRELEVALVEMENETLUSTEST

Ühendkuningriigis kinnitati menetlused, millega pädev asutus annab kontrollorganitele heakskiidu ja teostab nende üle järelevalvet, ametlikult alles 18. oktoobril 2010, kuigi mahepõllumajandust reguleeriv määrus (EÜ) nr 834/2007 oli jõustunud jaanuaris 2009.

Prantsusmaal ei olnud pädev asutus kehtestanud menetlusi ega koostanud kontrollnimekirja, mille alusel kinnitada kontrollorganite kontrollikava ehk tähtsaim kontrollorganite esitatav dokument.

Hispaanias (Andaluusia) puudusid pädeval asutusel kontrollnimekirjad, mille alusel teostada kontrollorganite üle järelevalvet kooskõlas määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 27 lõigetega 8 ja 9 (nt selle kindlakstegemine, kas iga ettevõtjat kontrollitakse vähemalt kord aastas) või kooskõlas teiste menetlustega, mis kujutavad endast head tava, nagu proovivõtumeetodite, analüüsitulemuste või kontrollorganite ja muude asutuste vahelise teabe- vahetuse kontrollimine.

Iirimaal ei olnud kontrollorganite heakskiitmise menetluste puhul selge, millist kontrolli tuleb nendega seonduvalt teha, ning menetlused puudutasid üksnes uute taotluste käsitlemisega kaasnevat haldusalast tööd. Puudus kord, mille alusel kontrollorganile antud heakskiit tühistada.

KONTROLLORGANITELE HEAKSKIIDU ANDMISE VÕI SELLE TÜHISTAMISE, SAMUTI NENDE ÜLE TEOSTATAVA JÄRELEVALVE MENETLUSED EI OLE PIISAVALT DOKUMENTEERITUD

26. Pädevad asutused annavad kontrollorganitele heakskiidu ja delegeerivad neile kontrolliga seotud ülesandeid, kui neil on piisav kindlus, et kontrollorganid tegutsevad vastavalt ELi määrustele. Üks peamisi nõudeid kontrollorganitele on see, et nad peavad olema akrediteeritud. Akrediteerimisasutused annavad esialgse akrediteeringu ja jälgivad akrediteerimisnõuete jätkuvat täitmist. Pädevatel asutustel on aga lõplik vastutus kontrollorganite üle teostatava järelevalve eest, samuti selle jälgimise eest, et nad täidaksid jätkuvalt ELi määrusi.

27. Kontrollikoda viis läbi auditi kuues liikmesriigis, kus kasutatakse erasektori kontrollorganite süsteemi, ja leidis, et neist kolmes ei olnud kontrollorganite heakskiitmise, heakskiidu tühistamise või nende üle tehtava järelevalve menetlused (nt kord, mille alusel kirjeldatakse põhjalikult, milliseid protseduure tuleb järgida kontrollorganite kontrollikavade kinnitamisel või kontrollorganite kohapealsel kontrollimisel) piisavalt üksikasjalikud. Ühel juhul ei olnud menetlusi õigeaegselt ajakohastatud (vt 1. selgitus).

PÄDEVATEL ASUTUSTEL EI OLE PIISAVALT TEAVET, TAGAMAKS, ET KÕIKI ETTEVÕTJAID KONTROLLITAKSE VÄHEMALT KORD AASTAS, NAGU MÄÄRUS NÄEB SEDA ETTE

28. Kontrollorganid vastutavad ettevõtjate inspekteerimise ja mahepõllumajanduse sertifikaatide väljastamise eest kooskõlas ELi eeskirjadega. Üks põhinõudeid on, et kontrollorganid/kontrolliasutused peavad ettevõtjaid, olgu need tootjad, töötlejad või importijad, vähemalt kord aastas kontrollima (määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 27 lõige 3). Selle nõude eesmärk on tarbijatele tagada, et ettevõtjad täidavad jätkuvalt mahepõllumajandusliku tootmise eeskirju.

Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikkel 27 – Kontrollsüsteem

"3. [...] kontrollitakse kõigi ettevõtjate, välja arvatud vaid kinnispakis toodetega kauplevad hulgimüüjate ja artikli 28 lõikes 2 kirjeldatud lõpptarbijatele või -kasutajatele müüvate ettevõtjate puhul nõuetele vastavust vähemalt kord aastas."

29. Selle kontrollimine, kas kontrollorganid täidavad mainitud tingimust, on pädevate asutuste ülesanne. Viimastel puudub aga piisav teave nõuetekohase kontrolli tegemiseks, sest:

a) kontrollorganite poolt määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 27 lõike 14 kohaselt esitatav teave ei ole nõude täitmise kontrollimiseks asjakohane. Näiteks mainitakse pädevatele asutustele esitatavates koondaruannetes aasta jooksul tehtud kontrollide koguarvu. Selles ei võeta arvesse tõsiasja, et ettevõtjad võivad aasta jooksul kontrollisüsteemi siseneda või sellest lahkuda, ning seetõttu ei ole võimalik kindlaks teha, kas iga ettevõtjat on aasta jooksul kontrollitud;

Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikkel 27 – Kontrollsüsteem

"14. Kontrolliasutused ja kontrollorganid esitavad igal aastal hiljemalt 31. jaanuariks pädevatele asutustele nimekirja ettevõtjatest, keda nad eelmisel aastal 31. detsembri seisuga olid kontrollinud. Igal aastal esitatakse hiljemalt 31. märtsiks koondaruanne möödunud aasta jooksul läbi viidud kontrollitoimingute kohta."

b) mõned pädevad asutused toetuvad akrediteerimisasutuste andmetele, kuid viimaste hindamisaruanded ei sisalda piisavat teavet selle kinnitamiseks, et iga-aastase kontrolli nõuet on täidetud. Akrediteerimisasutused toetuvad oma töös sageli üksnes kontrollorganite rakendatud menetluste kirjeldusele, selle asemel, et kontrollida, kas neid menetlusi reaalselt rakendati. Lisaks ei pea akrediteerimistsükli käigus, mis kestab neli kuni viis aastat, ELi iga-aastase kontrolli nõude täitmist igal aastal kontrollima.

KONTROLLORGANITE MENETLUSI JA TAVASID ETTEVÕTJATE KONTROLLIMISEL TULEKS PARANDADA

30. Kooskõlas määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 27 lõike 3 ja määruse (EÜ) nr 889/2008 artikli 65 lõike 4 sätetega peavad kontrollorganid süstemaatiliselt hindama oma ettevõtjate riske riskitegurite alusel, mis tulenevad nende tegevuse iseloomust (nt toodete kogus ja mahepõllumajanduslike toodete tavatoodetega vahetusse mineku oht), et teha kindlaks täiendavate kontrollkäikude vajadus (st lisaks iga-aastastele kontrollkäikudele, vt punkt 28). Sagedad rikkumised teatud toote või tegevusvaldkonna puhul peaksid seega kaasa tooma täiendava järelevalve pisteliste kontrollkäikudena sama profiiliga ettevõtjate juurde. Auditi käigus külastatud 12 kontrollorganist seitse ei võta aga täiendavate kontrollkäikude vajaduse üle otsustamisel arvesse riskitegureid, mis tulenevad ettevõtjate tegevuse iseloomust.

Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikkel 27 – Kontrollsüsteem

"3. Käesoleva määruse kontekstis määratakse kontrolli laad ja sagedus kindlaks käesolevas määruses sätestatud nõuete järgimise eiramise ja rikkumise ohu esinemise hindamise alusel. [...]".

Määruse (EÜ) nr 889/2008 artikkel 65 – Kontrollkäigud

"4. Kontrolliasutus või kontrollorgan teeb peamiselt ette teatamata ka pistelisi kontrollkäike, lähtudes üldisest hinnangust mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjade mittetäitmise ohu kohta, võttes arvesse vähemalt eelmiste kontrollide tulemusi, asjaomaste toodete kogust ja toodete vahetussemineku ohtu."

31. Ehkki määrustes seda ei nõuta, on kontrollorganite üheks hea tava ilminguks inspektorite rotatsioon, mis vähendab inspektori ja ettevõtja vahelise liigse tuttavlikkuse ohtu. Audit aga näitas, et 12 külastatud kontrollorganist ainult neljas oli kehtestatud inspektorite rotatsiooni kord (vt 2. selgitus).

2. SELGITUS

NÄIDE KONTROLLORGANIST, MIS EI RAKENDANUD INSPEKTORITE ROTATSIOONI

Itaalias ei rakendatud ühes külastatud kontrollorganis kohustuslikku, kindlaksmääratud aja tagant toimuma pidavat inspektorite rotatsiooni, ehkki kontrollorgan oleks pidanud võtma parandusmeetmeid pärast hoiatust, mille ta sai 2009. aastal ühelt piirkonna pädevalt asutuselt selle järelevalvetegevuse käigus. Kontrollorgan teatas, et kord inspektorite rotatsiooniks teatud ajavahemiku, näiteks iga nelja aasta tagant, on väljatöötamisel.

AINEJÄÄKIDE KONTROLLI SAAKS TOOTMISPROTSESSI KONTROLLI VAHENDINA PAREMINI KASUTADA

32. Üks peamisi mahepõllumajanduslikele tootmismeetoditele esitatavaid nõudeid on kemikaalide ja muude ainete kasutamise piiramine. Kahtluse korral võib ainejääkide kontrolliga saada tõendeid keelatud ainete, nagu pestitsiidid, GMOd, lisaained ja farmaatsiatooted, kasutamise kohta. Ainejääkide kontroll on üks vahenditest, mida kontrollorganid peavad kasutama, et tagada määrustes sätestatud tootmiseeskirjade täitmine ettevõtjate poolt. Kohaldatavates määrustes ei sätestata laboriproovide nõutavat miinimumarvu, vaid üksnes nõue laboriproov võtta, kui tekib kahtlus mahepõllumajanduslikus tootmises mittelubatud ainete kasutamise kohta. Kontrollorganid tõlgendavad kahtluse tekkimist erinevalt ning seetõttu kasutavad ka kõnealust vahendit erinevalt.

3. SELGITUS

NÄITEID KONTROLLORGANITEST, KUS OLI KOOSTATUD ASJAKOHANE LABORATOORSE KONTROLLI PROOVIVÕTUKAVA

Itaalias oli kaks külastatud kontrollorganit koostanud proovivõtukava toodete rutiinseks laboratoorseks kontrollimiseks. Proovivõtukava põhineb riskianalüüsil. Väikese riskiga ettevõtjate puhul võetakse proovid ainult kahtluse korral. Keskmise riskiga ettevõtjate puhul võetakse proovid teatud protsendilt sellesse rühma kuuluvate ettevõtjate toodetelt, suure riskiga ettevõtjate puhul aga kõigi sellesse rühma kuuluvate ettevõtjate toodetelt.

Prantsusmaal koostab üks külastatud kontrollorganitest igal aastal riskianalüüsi põhjal laboratoorse kontrolli kava, võttes arvesse võimalikke hoiatusteateid ja varasemate aastate tulemusi. Alates 2009. aastast on sertifitseerimiskomisjon koostanud esialgse kontrollikava, kus on toodud analüüsitavate proovide ja nende põhjal tehtavate kontrollide miinimumarv.

Teise Prantsusmaal külastatud kontrollorgani kontrollikava sisaldab kontrollistrateegiat, milles on kindlaks määratud analüüsi alustamise tingimused. Nende alla kuuluvad eriolukorrad, nagu kombineeritud (mahepõllumajanduslik ja tavapärane) tootmine ning GMO risk. Vastutav töötaja koostab igal aastal soovituste loetelu mahepõllumajandussektori kontrollimiseks, mida kasutatakse kontrollide liigi ja arvu paremaks kindlaksmääramiseks. See, kas analüüs tehakse või mitte, on inspektori otsustada. Sertifitseerimiskomisjon määrab kontrolli aastaeelarve suuruse ja igale inspektorile/audiitorile eraldatakse sellest vahendid vastavalt tema valdkonna tüpoloogiale.

33. Külastatud liikmesriikide ainejääkide kontrollisüsteemide hindamiseks ostis kontrollikoda teatud arvu tooteid ja palus liikmesriikidel rakendada oma tavapäraseid kontrolliprotseduure keelatud ainete tuvastamiseks (rohkem üksikasju vt II lisas). Seejärel hindas kontrolli tulemusi ja kasutatud meetodeid sõltumatu ekspert. Kontrollikoda täheldas, et suur osa kontrollorganitest järgib ainejääkide kontrollimisel häid tavasid. Ka teistes kontrollorganites oleks otstarbekas neid rakendada:

a) kahe külastatud liikmesriigi kontrollorganite menetlusi võib pidada heaks tavaks, kuna neis kontrollorganites on koostatud riskipõhine iga-aastane või mitmeaastane proovivõtukava rutiinseks laboratoorseks kontrolliks, ehkki mahepõllumajandust reguleerivates ELi õigusaktides nõutakse proovide võtmist ainult kahtluse korral (vt 3. selgitus). Viiel külastatud kontrollorganil puudub aga proovi- võtukava, kus oleks kindlaks määratud analüüside miinimumarv või mis põhineks riskianalüüsil;

b) kõik külastatud kontrollorganid võtavad proove pestitsiidide ja väetiste kohta, mis on osa ELi õigusaktidega mahepõllumajanduses keelatud ainetest, kuid üks kontrollorgan ei võta proove muude ainete kohta, nagu lisaained, söödalisandid ja abiained;

c) analüüsitulemusi tuleb alati asjakohaselt hinnata [24]. Kontrollikoda tuvastas, et kahe külastatud kontrollorgani menetlused ei käsitle piisavalt seda, kuidas analüüsitulemusi hinnata ja milliseid meetmeid positiivsete tulemuste korral võtta;

d) proovide liik (nt toit, lehed, muld) ja nende võtmise aeg peab tulenema hüpoteesist, mille kohaselt kasutati mingis tootmis- või töötlemisetapis keelatud aineid [25]. Näiteks lehtede või mulla analüüs annab tihti palju paremaid tulemusi kui koristatud saagi või toodetud toote (nt moosi) analüüs. Enamik kontrollorganitest, kelle puhul seda uuriti, võtavad analüüsi kasulikkuse suurendamiseks arvesse proovide liiki. Üks Hispaanias külastatud kontrollorganitest aga eelistab võimaluse korral tootmisprotsessi kontrollimisele proovide võtmist lõpptoodetest.

34. Samuti leidis kontrollikoda, et kümnest kontrollorganist, mille puhul seda uuriti, ei rakendatud kahes proovide võtmiseks ja analüüsiks asjakohaseid menetlusi. Hispaanias ei võta kaks külastatud kontrollorganit ettevõtjatelt rohkem kui ühe proovi. See ei ole kooskõlas määruse nr 882/2004 artikli 11 lõigetega 5 ja 6, ning lisaks asetab see kontrollorgani ebasoodsasse olukorda, sest kui ettevõtja soovib analüüsi tulemused vaidlustada, puudub võimalus kontrollproovi kasutamiseks. Kontrollikoda leiab, et pädevad asutused võiksid heakskiidu andmise ja järelevalvealaseid ülesandeid paremini täita, tagades, et kontrollorganid täidavad ülaltoodud ELi nõudeid.

Määruse (EÜ) nr 882/2004 artikkel 11 – Proovide võtmise ja analüüsimeetodid

"5. Pädevad asutused kehtestavad asjakohase korra tagamaks sööda- ja toidukäitlejate, kelle toodete suhtes kohaldatakse proovide võtmist ja analüüside tegemist, õiguse taotleda täiendavat ekspertarvamust, ilma et see piiraks pädevate asutuste kohustust võtta hädaolukorras viivitamata meetmeid.

6. Eelkõige tagavad nad selle, et sööda- ja toidukäitlejad saaksid hankida piisaval hulgal proove täiendava ekspertarvamuse saamiseks, kui see ei ole kergestiriknevate toodete või olemasoleva substraadi väga väikese koguse tõttu võimatu."

EESKIRJADE EIRAMISE JA RIKKUMISE KÄSITLEMINE NING VASTAVAD SANKTSIOONID ERINEVAD LIIKMESRIIKIDE VAHEL, LIIKMESRIIKIDES JA ISEGI KONTROLLORGANITE VAHEL

35. Mitmes liikmesriigis ei ole pädevad asutused rikkumisi ega vastavaid sanktsioone üksikasjalikult liigitanud (Saksamaa, Prantsusmaa ja Ühendkuningriik). Seetõttu tõlgendavad ühe ja sama liikmesriigi kontrollorganid rikkumisi ja rakendavad sanktsioone väga erineval viisil. Nii sanktsioneeritakse sama rikkumise toime pannud ettevõtjaid isegi ühes ja samas liikmesriigis erinevalt.

36. Kontrollorganid rakendavad sama rikkumise eest erinevaid sanktsioone, ei rakenda asjakohaseid sanktsioone (vastavalt oma kontrollikavale või pädeva asutuse juhistele) või rakendavad sanktsioone, mida ei ole nende kontrollikavas ette nähtud (vt 4. selgitus).

37. Tunnustatud teadlaste tehtud uuringud on näidanud, et kontrollorganite kontrollitulemuste vahel on suured erinevused [26]. Kontrollikoda täheldas, et 2009. aastal ei olnud ühe liikmesriigi üks kontrollorgan tühistanud ühtki sertifikaati ning oli teinud otsuse vaid kolme peatamiseks (võrdub 0,38 tühistamise või peatamisega 1000 ettevõtja kohta), ühe teise liikmesriigi kontrollorgan oli teinud aga samal aastal 5,26 tühistamist või peatamist 1000 ettevõtja kohta. Selliseid kontrollitulemuste erinevusi oleks esimese tasandi pädevatel asutustel ja komisjonil ELi tasandil tehtava järelevalve käigus kasulik arvesse võtta ja käsitleda.

4. SELGITUS

NÄITEID ERINEVATEST RAKENDATUD SANKTSIOONIDEST

Ühe loomakasvatusalase nõude [27] mittetäitmine toob Itaalias kaasa "mahepõllumajanduse märgise tühistamise", ühe Prantsusmaa kontrollorgani puhul toob see kaasa "hoiatuse", üks teine Prantsusmaa kontrollorgan aga esitab sel juhul "taotluse parandusmeetmete võtmiseks". Audiitorid leidsid näiteid juhtumitest, kus selle nõude rikkumise puhul sanktsioneeriti ettevõtjaid Itaalias "mahepõllumajanduse märgise tühistamisega", mis tähendas, et neil ei lubatud oma tooteid mahepõllumajanduslikena müüa, samas kui Prantsusmaal see võimalus ettevõtjatel säilis.

Ühe Itaalias külastatud kontrollorgani poolt tootjatele esitatavad kontrolliaruanded sisaldavad jaotist "Soovitused ja meetmed määruste jõustamiseks", mis on lisatud jaotisele, kus loetletakse rikkumisjuhtumid. Audiitorid leidsid ühe rikkumisjuhu, mis oli kantud kõnealusesse jaotisse, selle asemel et see korrakohaselt liigitada ja asjakohane sanktsioon määrata.

LEITI PUUDUSI LIIKMESRIIKIDES JA NENDE VAHEL, SAMUTI LIIKMESRIIKIDE JA KOMISJONI VAHEL TOIMUVAS TEABEVAHETUSES

38. Teabe kulgemine on kontrollsüsteemi keskne osa. Selle puudumisel tekib oht, et kontrollsüsteem ei tööta efektiivselt. Järgnevalt esitab kontrolli- koda leiud kahe tasandi kohta, mida peab kõige olulisemaks: teabe kulgemine mahepõllumajandusliku tootmise kontrollsüsteemi ja põllu- majandusliku keskkonnatoetuse kontrollsüsteemi vahel; teabe kulgemine liikmesriikide vahel ning liikmesriikide ja komisjoni vahel.

TEABE KULGEMIST MAHEPÕLLUMAJANDUSLIKU TOOTMISE KONTROLLSÜSTEEMI JA PÕLLUMAJANDUSLIKU KESKKONNATOETUSE KONTROLLSÜSTEEMI VAHEL TULEKS PARANDADA

39. Ühise põllumajanduspoliitika maaelu arengu samba raames võib teatud mahepõllumajanduslikele tootmisviisidele toetust taotleda Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist. Määruse (EÜ) nr 1975/2006 artikli 36 lõige 1 [28] näeb ette teabevahetuse talituste ja organisatsioonide vahel, kes osalevad mainitud toetuse abikõlblikkuskriteeriumidele vastavuse kontrollimises.

Määruse (EÜ) nr 1975/200 artikkel 36 – Kontrollimiste registreerimine makseasutuse jaoks

"1. Kui kontrollimisi ei tee makseasutus, tagab liikmesriik, et makseasutus saab tehtud kontrollimiste kohta piisava teabe. Makseasutus peab kindlaks määrama oma teabevajadused.

[...]."

40. Kahes külastatud liikmesriigis oli põllumajanduslike keskkonnameetmete raames mahepõllumajanduslikule tootmisele antavaid toetusi käsitleva teabe vahetamine mahepõllumajandusliku tootmise kontrollisüsteemi [29] ja maaelu arengu meetmete toetuskava [30] vahel ebapiisav. Prantsusmaal ei edastata makseasutusele kontrollorganite kontrolli tulemusi, mis on seotud põllumajandusliku keskkonnatoetusega. Seetõttu on oht, et hoolimata põllumajandusliku keskkonnatoetuse saamise tingimustega seotud rikkumiste tuvastamisest kontrollorgani poolt ei ole see aluseks toetuse vähendamisele või tagasinõudmisele. Sellega sarnaselt puudub Ühendkuningriigis vastassuunaline teabevoog ehk teabe edastamine makseasutuselt kontrollorganitele, mistõttu tekib oht, et makseasutuse kontrolli käigus tuvastatud mahepõllumajanduslike tootmisviisidega seotud rikkumised ei too kaasa sanktsioonide kehtestamist kontrollorgani poolt. Ka komisjon on selles vallas puuduste esinemist tunnistanud (vt punkt 53).

LIIKMESRIIKIDE ARUANDLUS EI VASTA TÄIELIKULT MÄÄRUSTELE

41. Liikmesriikidel on mitmesugused aruandlusalased kohustused:

- aastaaruanded mitmeaastase kontrollikava täitmise kohta, mis peavad sisaldama teavet ka tehtud kontrollide ja auditite, rikkumiste ja sanktsioonide kohta (määruse (EÜ) nr 882/2004 artikli 44 lõige 3);

Määruse (EÜ) nr 882/2004 artikkel 44 – Aastaaruanded

"3. Liikmesriigid vormistavad oma aruanded ja edastavad need komisjonile kuue kuu jooksul pärast aruandes käsitletava aasta lõppu."

- teatamine eeskirjade eiramisest ja rikkumisjuhtudest, mis mõjutavad toote mahepõllumajanduslikku seisundit (määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 30 lõige 2).

Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikkel 30 – Rikkumiste ja eeskirjade eiramise korral kasutatavad meetmed

"2. Teave eeskirjade eiramise ja rikkumisjuhtude kohta, mis mõjutavad toote mahepõllumajanduslikku seisundit, edastatakse viivitamata kontrollorganitele, kontrolliasutustele, pädevatele asutustele, asjaomastele liikmesriikidele ning vajadusel komisjonile.

Teabevahetuse tase sõltub ilmnenud eeskirjade eiramise või rikkumise tõsidusest ja ulatusest.

[...]."

42. Enamik liikmesriike annab mitmeaastaste kontrollikavade täitmise kohta aru tunduvalt hiljem kui määrustes ette nähtud. 2011. aasta alguseks ei olnud kaks liikmesriiki ikka veel esitanud 2009. aasta aruannet. Aruannete sisu osas peavad liikmesriigid järgima komisjoni suuniseid [31] aastaaruande koostamise kohta ja edastama teavet vähemalt tuvastatud rikkumiste, registreeritud ettevõtjate, kontrollkäikude, analüüsitud proovide ja rakendatud sanktsioonide kohta. Tegelikkuses sisaldavad aastaaruanded mahepõllumajanduse kontrollisüsteemi kohta aga väga vähe teavet. Enamik liikmesriike ei esitanud tuvastanud rikkumisjuhtude analüüsi ega mahepõllumajandussektori põhiandmeid (vt joonis 4).

JOONIS 4

NENDE LIIKMESRIIKIDE ARV, KES ON OMA VIIMASES KÄTTESAADAVAS ARUANDES [32] ESITANUD ALLJÄRGNEVAT TEAVET [33]

+++++ TIFF +++++

43. Eriaruandes nr 3/2005 seoses maaelu arenguga – põllumajanduse keskkonnameetmega seotud kulude kontroll – kirjeldas kontrollikoda mitut puudust, mis olid seotud liikmesriikide mahepõllumajandusliku tootmise alase aruandlusega [34]. Kontrollikoja 2005. aasta auditi toimumise ajal kehtis määruse (EMÜ) nr 2092/91 nõue, mille kohaselt pidid liikmesriigid mahepõllumajandusliku tootmise kohta eraldi aruande esitama. Nõue asendati määruse (EÜ) nr 882/2004 sätetega, mille alusel kaasati mahepõllumajanduslik tootmine ametlikke toidu- ja söödaalaseid kontrolle käsitlevasse üldisesse aruandlusse. Tabelis 2 antakse ülevaade mõningatest kontrollikoja aruande leidudest koos kontrollikoja hinnanguga olukorrale 2011. aastal. Muutunud aruandlusnõudeid arvesse võttes ei ole liikmesriikide aastaaruanded aga endiselt rahuldaval tasemel.

TABEL 2

ERIARUANDES NR 3/2005 ESITATUD TÄHELEPANEKUD LIIKMESRIIKIDE MAHEPÕLLUMAJANDUSLIKU TOOTMISE ALASE ARUANDLUSE KOHTA NING HINNANG PRAEGUSELE OLUKORRALE (TÄIELIK TABEL ON TOODUD III LISAS)

Eriaruandes nr 3/2005 esitatud leiud | Kontrollikoja hinnang olukorrale 2011. aastal |

Iga-aastased täitmisaruanded | |

Mitte kõik liikmesriigid ei esita oma aastaaruandeid. | Enamik liikmesriike teavitab oma kontrollitegevusest liiga hilja. |

Aastaaruanded ei sisalda järeldust süsteemi toimimise kohta. | Aastaaruannetes sisaldub endiselt väga vähe teavet mahepõllumajanduse kontrollisüsteemi kohta. |

Komisjon kasutab aruandeid piiratud ulatuses. | Komisjon keskendub aastaaruannete läbivaatamisel ja tagasiside andmisel peamiselt puuduva teabe kindlakstegemisele, mitte aastaaruannete analüüsimisele kontrollisüsteemi ülesehituse ja toimimise seisukohalt. |

Kvaliteet ei ole alati rahuldav, aruanded sisaldavad vigu ja ebatäpsusi. | Liikmesriikide aruannete kvaliteet on endiselt ebarahuldav. |

Isegi juhul, kui aruanded oleksid täielikud ja täpsed, ei annaks need kindlust tehtud kontrolli objektiivsuse ja mõjususe kohta. | Komisjonil puudub põhiteave kontrollisüsteemi toimimise kohta liikmesriikides. |

44. Kohaldatava määruse kohaselt peavad liikmesriigid teabe eeskirjade eiramise ja rikkumisjuhtude kohta, mis mõjutavad toote mahepõllumajanduslikku seisundit, edastama viivitamata teistele liikmesriikidele ja komisjonile. Võimaldamaks liikmesriikidel teavitada eeskirjade eiramisest ja rikkumisjuhtudest, mis oletatavalt pärinevad mõnest teisest liikmesriigist, on komisjon kasutusele võtnud mahepõllumajanduse teabesüsteemi (OFIS). Hoolimata sellest, et teave tuleb edastada "viivitamata", varieerub ajavahemik, mis kulus eeskirjade eiramise või rikkumisjuhu tuvastamisest kuni selle OFISi kaudu edastamiseni, eri juhtudel ühest seitsme kuuni. Selliste erinevuste üheks põhjuseks on asjaolu, et liikmesriikidel on erinev arusaam sellest, millisest ajahetkest alates tuleb "viivitamata" tegutsema asuda. Näiteks keelatud ainete avastamise puhul ei ole selge, kas teave tuleks edastada pärast esimeste analüüsitulemuste selgumist või pärast teise analüüsi tulemuste selgumist, mis kinnitavad esimese tulemusi.

45. Komisjon eeldab, et pärast OFISesse teabe sisestamist uurib teavitatud riik rikkumise võimalikke põhjuseid ja esitab OFISe kaudu 30 päeva jooksul vastuse [35]. Ka liikmesriikide vastuseid ei esitata õigeaegselt. 20. jaanuaril 2011 oli vastamata 38 teavitusele. Neist 36 puhul oli vastuse esitamise tähtaeg ületatud. 2009. ja 2010. aastal sisestati OFISesse kokku 100 teavitust ELi eeskirjade rikkumiste kohta. Neil juhtudel, kus teavitatud liikmesriik oli vastanud, oli teavituse saamisest vastuse esitamiseni kulunud keskmiselt 106 päeva.

TOODETE JÄLGITAVUSE TAGAMISEL ILMNENUD RASKUSED

46. Liikmesriigid peavad tagama mahepõllumajanduslike toodete jälgitavuse kooskõlas määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 27 lõikega 13. Komisjon peab toiduainete jälgitavust tarbija usalduse tagamise oluliseks elemendiks [36], mille abil on võimalik kontrollida, kas kõik ettevõtjad, kes osalevad toote kõigis tootmis-, ettevalmistus- ja turustusetappides, on täitnud mahepõllumajanduslikule tootmisele kehtivaid ELi nõudeid. Jälgitavus võimaldab rikkumise tuvastamise korral minna tagasi selle allika juurde ja probleem isoleerida, takistades asjassepuutuvate toodete jõudmise tarbijani (vt 5. ja 6. selgitus).

Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikkel 27 – Kontrollsüsteem

"13. Liikmesriigid tagavad, et loodud kontrollsüsteem võimaldab iga toote jälgitavust kõigil tootmis-, töötlemis- ja turustamisetappidel vastavalt määruse (EÜ) nr 178/2002 artiklile 18, eelkõige tarbijatele tagatise andmiseks selle kohta, et mahepõllumajanduslikud tooted on toodetud kooskõlas käesoleva määruse nõuetega."

47. Kõigis külastatud liikmesriikides kontrollisid kontrollorganid tarnijate ja tarbijate identifitseerimist, et teha kindlaks, kas ettevõtja on täitnud raamatupidamisdokumentidega seotud kohustusi [37]. Kontrolli teevad ka liikmesriikide pädevad asutused. Osa pädevaid asutusi teeb ise lõpptoote tasandil jälgitavuse kontrolli (Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia), teistes liikmesriikides aga kontrollivad pädevad asutused kontrollorganite üle tehtava järelevalve raames kohustuslike jälgitavust võimaldavate dokumentide olemasolu (Saksamaa, Itaalia).

5. SELGITUS

HEA TAVA: SIDUSANDMEBAASID PAREMA JÄLGITAVUSE TAGAMISEKS

Itaalias on mitu kontrollorganit välja töötanud sidusandmebaasi, mis võimaldab tarbijatel ja ettevõtetel, kes ostavad vastava kontrollorgani poolt sertifitseeritud ettevõtjatelt mahepõllumajanduslikke tooteid, kontrollida ettevõtja tehingudokumentide või vastavussertifikaadi õigsust. Kontrollikoja hinnangul on see hea tava, kuna soodustab läbipaistvust ja jälgitavust.

6. SELGITUS

JÄLGITAVUSE KONTROLLI KÄIGUS TUVASTATUD LEID

Kontrollikoja tehtud jälgitavuse kontrolli käigus leiti üks võltsitud mahepõllumajandusliku tegevuse sertifikaat. Kontrollikoda ostis mahepõllumajanduslikku jahu ja järgnev kontroll näitas, et sertifikaadid olid võltsitud, mistõttu ei saanud toote mahepõllumajanduslikku seisundit kinnitada. See juhtum on osa suuremast uurimise all olevast väidetavast pettusejuhtumist, mis avalikustati 2011. aasta lõpus ja mida uurivad asjaomased siseriiklikud organid.

48. Kontrollikoja läbiviidud jälgitavuse kontroll (rohkem üksikasju vt I lisas) 85 eri päritolu ja koostisega toote kohta näitas, et hoolimata külastatud liikmesriikides jälgitavuse nõuete kontrollimiseks kehtestatud kontrollisüsteemidest ei ole jälgitavus kuni tootja tasandini kõigi toodete puhul tagatud. Esialgse kontrolliperioodi jooksul (kolm kuud) [38] ei olnud 40% toodete jälgimine kuni tootja tasandini võimalik ja nõutud teave (ettevõtjate kindlakstegemine kuni tootjani ning kõigi kindlakstehtud ettevõtjate vastavussertifikaadid) esitati ainult 48% toodete kohta. Pärast täiendava teabe esitamist mõningate liikmesriikide poolt pärast kontrolliperioodi lõppu, st kokku kuue kuu jooksul, ei olnud 32% toodete jälgimine kuni tootja tasandini endiselt võimalik ja ainult 56% toodete kohta esitati kõik nõutud dokumendid (vt ka joonis 5, kus on toodud tulemuste kokkuvõte toodete päritolu kaupa). Sellise olukorra üheks oluliseks põhjuseks on asjaolu, et liikmesriikidel ei ole kontrolli väljaspool nende territooriumit asuvate ettevõtjate üle, kui tooted või toodete koostisosad liiguvad ühest ELi liikmesriigist teise või ületavad ELi välispiiri.

JOONIS 5

KONTROLLIKOJA JÄLGITAVUSE KONTROLLI TULEMUSTE KOKKUVÕTE (TOOTED, MILLE KOHTA ESITATI TÄIELIK TEAVE) [39]

+++++ TIFF +++++

49. Lisaks ilmnes jälgitavuse kontrolliga arvukalt kontrollisüsteemi usaldusväärsust kahjustavaid tegureid, nagu selge viite puudumine tootjale või tootjate rühmale rühmasertifikaatidel, rühmasertifikaatide väljastamine riikidele, mis ei ole arengumaad, ja dokumentide väljastamine, mis sarnanevad vastavussertifikaadile, kuid ei oma samasugust väärtust [40].

3. FOTO: MAHEPÕLLUMAJANDUSLIKE TOODETE MÜÜGILE SPETSIALISEERUNUD POOD INGLISMAAL

+++++ TIFF +++++

© Euroopa Liit.

Allikas: Euroopa Kontrollikoda.

KOMISJONI TEGEVUS LIIKMESRIIKIDE KONTROLLSÜSTEEMIDE NÕUETEKOHASE TOIMIMISE TAGAMISEKS LEITI OLEVAT EBAPIISAV

50. Määruse (EÜ) nr 882/2004 artikli 45 kohaselt peab komisjon liikmesriikide ametlikke kontrolle auditeerima. Komisjonil on üldvastutus mahepõllumajandusliku tootmise kontrollsüsteemi järelevalve ja kooskõlastamise eest ning ta peaks tagama, et liikmesriigid täidavad oma kohustusi. Kontrollsüsteemi jõustamise esimene eeldus on juurdepääsu omamine teabele, mis puudutab süsteemi toimimist. Teine eeldus on proportsionaalsete jõustamismeetmete olemasolu, mida liikmesriikides rakendada.

51. Nagu punktides 41–45 mainitud, on liikmesriikide komisjonile esitatav aruandlus väga piiratud, tihti ebatäielik ja hilinenud. Seetõttu puuduvad komisjonil põhiandmed, mida ta vajaks oma järelevalve tõhustamiseks, avalikkuse teavitamiseks ja parlamendi küsimustele vastamiseks ning mis annaks poliitika väljatöötamiseks usaldusväärse aluse. Mis puudutab mitmeaastaseid riiklikke kontrollikavu ja nendega seotud aastaaruandeid, siis komisjoni talitused ei ole võtnud mingeid meetmeid selleks, et liikmesriikide aastaaruanded laekuksid õigeaegselt. Pärast aruannete kättesaamist vaatab põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat need läbi, teeb kindlaks puuduva teabe, analüüsib aruandeid ja vajaduse korral kommenteerib esitatud teabe sisu.

52. Pärast 2001. aastat ei ole komisjon liikmesriikides teinud auditeid selle kohta, kas mahepõllumajandusliku tootmise ametlikud kontrollid on toimunud kooskõlas ELi eeskirjadega [41]. Komisjoni sõnul on tööjaotus põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi ning tervise- ja tarbijaküsimuste peadirektoraadi vahel jätkuvalt arutusel ning alates 2012. aastast peaks mahepõllumajandus kuuluma FVO [42] iga-aastasesse kontrollikavasse. FVO auditikava prioriteedid määratakse aga riskipõhiselt ja suurimaks riskiteguriks peetakse jätkuvalt toiduohutust. Auditi toimumise ajal ei olnud mahepõllumajandusega seotud teemasid iga-aastasesse kontrolli- kavasse lülitatud.

53. Komisjon (põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat) teeb liikmesriikidesse auditikäike seoses maaelu arengu kulude kontrollimisega. Vastavate auditiaruannete [43] läbivaatamine näitas aga, et saadud teavet ei saa liikmesriikide vahel võrrelda.

54. Mahepõllumajanduslikule tootmisele kohaldatavate ELi õigusaktide mittejärgimise korral võib komisjon saata liikmesriikidele rikkumiseelse kirja või algatada rikkumismenetluse. Mahepõllumajanduslikku tootmist reguleerivad määrused ei näe aga ette ühtki jõustamismeedet, mida komisjon saaks liikmesriikide kohustuste mittetäitmise korral rakendada. Komisjon on saatnud neljale liikmesriigile kuus rikkumiseelset kirja [44]. Protseduur on aga väga tülikas ja aeganõudev.

IMPORTTOODETE KONTROLLIPROTSEDUURIDE RAKENDAMINE

LEITI PUUDUSI SAMAVÄÄRSEKS TUNNISTATUD KOLMANDATE RIIKIDE LOETELU HALDAMISEL

55. Vastavalt määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 33 lõikele 2 võib komisjon tunnustada kolmandaid riike, kelle tootmissüsteem vastab põhimõtetele ja tootmiseeskirjadele, mis on samaväärsed määruses (EÜ) nr 834/2007 sätestatutega ja kelle kontrollimeetmed on sama tõhusad kui samas määruses sätestatud meetmed, ning koostab kõnealuste riikide loetelu. Samaväärseks tunnistatud kolmandate riikide loetelus on praegu Argentina, Austraalia, Costa Rica, Iisrael, India, Jaapan, Kanada, Šveits, Tuneesia, Uus-Meremaa ja alates 1. juunist 2012 Ameerika Ühendriigid. See tähendab, et neis kolmandates riikides mahepõllumajanduslikena sertifitseeritud tooted tunnistatakse mahepõllumajanduslikeks ka ELis.

56. Komisjonil on üldvastutus loetelu haldamise eest, kuid ta jagab vastutust osaliselt liikmesriikidega, kes abistavad komisjoni tunnustuse andmisel ja järelevalve tegemisel. Loetelu korrektseks haldamiseks tuleks nõuetekohaselt rakendada kolmandate riikide loetellu lisamise täpseid menetlusi, mis oleks kooskõlas ELI määruse eesmärgi ja reguleerimisalaga. Samuti tuleks esitada piisavad tagatised selle kohta, et kord samaväärsetena tunnustatud kolmandad riigid täidaksid nõudeid ka edaspidi.

KOMISJONI SUUTLIKKUS KÄSITLEDA SAMAVÄÄRSETE KOLMANDATE RIIKIDE LOETELLU LISAMISE TAOTLUSI ON EBAPIISAV

57. Tunnustuse saamise taotluste läbivaatamisel peab komisjon hindama kolmanda riigi esitatud teavet [45] ja võib otsustada teha kohapealse kontrolli asjaomase kolmanda riigi tootmiseeskirjade ja kontrollimeetmete kohta.

58. Komisjon hindab taotluse esitanud riikide samaväärsust üldjuhul määruse sätetega kooskõlas. Komisjon kasutab standardset võrdlustabelit, kuhu kantakse kontrollid, mis on tehtud kolmandates riikides rakendatavate tootmisnormide samaväärsuse ja kontrollisüsteemi mõjususe hindamiseks. Lisaks on komisjon iga taotluse esitanud riiki enne selle loetellu kandmist vähemalt korra külastanud (välja arvatud Argentina, Austraalia, Uus-Meremaa ja Šveits, vt tabel 4). Alates 2010. aastast kasutab komisjon kolmandate riikide külastamisel standardseid kontrollnimekirju.

59. Nende kolmandate riikide arv, kes on esitanud taotluse samaväärsete kolmandate riikide loetellu kandmiseks, järjest suureneb. Aastail 2000–2011 on esitatud 25 taotlust, millest komisjon on jõudnud läbi vaadata ainult kaheksa. Lisaks on mitu juba loetelus olevat riiki taotlenud samaväärsuse ulatuse laiendamist. Asjaolu, et komisjon peab täitma laiaulatuslikke ja järjest arvukamaid ülesandeid olukorras, kus ressursid on piiratud, on tinginud selle, et taotluste läbivaatamine võtab väga kaua aega (nt Boliivia esitas taotluse 2006. aastal ning Tšiili esitas esialgse taotluse 2000. aastal ja saatis täiendavat teavet 2009. aastal, kuid komisjon ei ole veel esitatud teabe läbivaatamisega lõpule jõudnud).

KOMISJONI EBAPIISAVAD MENETLUSED, TAGAMAKS, ET SAMAVÄÄRSENA TUNNUSTATUD KOLMANDAD RIIGID JÄTKAVAD MÄÄRUSE NÕUETE TÄITMIST KA EDASPIDI

60. Samaväärsena tunnustatud kolmandad riigid peavad igal aastal komisjonile eelmise aasta kontrollitegevusest aru andma [46]. Määruse kohaselt peavad liikmesriigid komisjoni aastaaruannete hindamisel aitama [47]. Aastaaruannetes esitatud teabe põhjal peab komisjon liikmesriikide kaasaruandjate abiga tagama asjakohase järelevalve tunnustatud kolmandate riikide üle. Järelevalve laad määratakse kindlaks ELi määruse sätete eiramise ja rikkumise esinemise ohu hindamise alusel [48]. Komisjonil puudub aga üksikasjalikult kindlaksmääratud kord samaväärsete kolmandate riikide loetelu haldamiseks ja ülevaatamiseks ning kolmandate riikide riski- hindamist ei ole tehtud.

61. Komisjon ei ole aastaaruannete analüüsi ühtlustanud (ei kasutata näiteks kontrollnimekirju ega ühtset aruandeformaati) ning analüüsi tulemusel ei võeta erimeetmeid (nt komisjoni märgukiri). Mõnel juhul (nt Iisraeli 2008.-2009. aasta aruanne, Argentina mitu aruannet) puudusid tõendid (nt käsikirjalised märkmed või muud tõendavad dokumendid) selle kohta, et komisjon on need läbi vaadanud. Sageli puudusid tõendid ka selle kohta, kas liikmesriikide kaasaruandjad aitasid komisjonil asjakohast järelevalvet tagada (nt andes tagasisidet aastaaruannete kohta), nagu määruses sätestatud. Komisjon ei ole liikmesriikide kaasaruandjatele andnud suuniseid aruannete sisu kohta.

62. Kontrollikoda analüüsis valimit nende kolmandate riikide aastaaruannetest, keda praegu on samaväärsena tunnustatud. Aastaaruanded ei ole täielikud, kuna neis puudub teave järelevalvetegevuse, kontrollorganite tehtud kontrollide arvu ja liigi ning laborianalüüside arvu ja tulemuste kohta. Kahel juhul puudus igasugune selgitus parandusmeetmete kohta seoses aruandlusperioodil tuvastatud rikkumistega, mille üle oli toimunud teabevahetus komisjoniga (vt tabel 3). Komisjon saatis alles hiljuti (2011) kolmandatele riikidele suunised aastaaruannete sisu kohta.

TABEL 3

KONTROLLIKOJA ANALÜÜSI TULEMUSED AUDITI AJAL KÄTTESAADAVAL OLNUD VÄRSKEIMA AASTAARUANDE SISU KOHTA

Teema | Argentina | Iisrael | India | Uus-Meremaa | Tuneesia [5555] | Costa Rica |

Kolmanda riigi pädeva asutuse seire- ja järelevalvetegevus | Jah | Ei | Jah | Jah | e.k. | Jah |

Kolmanda riigi pädeva asutuse parandusmeetmed | Jah | Ei | Jah | Jah | e.k. | Ei |

Kolmandas riigis tegutsevate kontrollorganite arv | Jah | Jah | Jah | Jah | e.k. | Jah |

Kontrollorganite tehtud kontrollide arv ja liik | Ei | Ei | Ei | Ei | e.k. | Ei |

Laborianalüüside arv ja tulemused | Ei | Jah | Ei | Ei | e.k. | Jah |

63. Arvestades, et komisjoni talitustel puudub kindlaksmääratud kord järelevalve tegemiseks tunnustatud kolmandate riikide üle, ei ole selge, millal peaks komisjon tegema kohapealseid kontrollkäike loetellu kantud kolmandatesse riikidesse. Kontrollikoda märgib, et regulaarseid kohapealseid kontrollkäike kolmandatesse riikidesse ei ole tehtud (nt Iis- raeli tehti viimane kontrollkäik 1999. aastal ja Costa Ricasse 2000. aastal) (vt tabel 4).

64. Arvestades, et samaväärsete kolmandate riikide aastaaruannetes esitatud teave on puudulik ning et komisjon ei tee samaväärsetesse kolmandatesse riikidesse regulaarseid kontrollkäike, ei ole komisjonil võimalik tagada, et loetellu kantud kolmandate riikide tootmisnormid ja kontrollisüsteemide mõjusus oleksid jätkuvalt samaväärsed.

TABEL 4

KOMISJONI KOLMANDATESSE RIIKIDESSE TEHTUD KOHAPEALSETE KONTROLLKÄIKUDE ÜKSIKASJAD

Samaväärsena tunnustatud riigid | Loetellu kandmise aasta | Kohapealsed kontrollkäigud (aasta) enne riigi samaväärsete kolmandate riikide loetellu kandmist | Kohapealsed kontrollkäigud (aasta) pärast riigi samaväärsete kolmandate riikide loetellu kandmist [4444] |

Argentina | 1996 | – | ≥ 1999 and < 2000 |

Austraalia | 1996 | – | 1999 |

Kanada | 2011 | 2010 | – |

Costa Rica | 2003 | 2000 | – |

India | 2006 | 2004 | – |

Iisrael | 1996 | 1994 | 1999 |

Jaapan | 2010 | 2001 ja 2009 | – |

Uus-Meremaa | 2002 | – | 2003 |

Šveits | 1996 | – | 2001 |

Tuneesia | 2009 | 2008 | – |

LEITI PUUDUSI IMPORDILUBADE REŽIIMI HALDAMISEL

65. Väljaspool ELi toodetud mahepõllumajanduslikke tooteid võib importida impordilubade režiimi alusel. Impordilube väljastavad liikmesriikide pädevad asutused kindlaksmääratud perioodiks. Impordiluba kehtib kõige rohkem ühe aasta [49] teatud ettevõtjale ja täpselt kindlaksmääratud toodetele ning selle võib tühistada, kui määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 33 lõike 1 punktides a ja b osutatud nõudeid enam ei täideta.

Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikkel 33 – Samaväärsete tagatistega toodete import

"1. Kolmandast riigist imporditud toote võib viia ühenduse turule mahepõllumajanduslikuna ka juhul, kui on täidetud järgmised tingimused:

a) toode on toodetud vastavalt tootmiseeskirjadele, mis on samaväärsed III ja IV jaotises osutatud eeskirjadega;

b) ettevõtjate suhtes on kohaldatud kontrollimeetmeid, mis on sama tõhusad kui V jaotises osutatud meetmed ning neid on kohaldatud alaliselt ja tõhusalt;

[...]."

66. Komisjoni ülesanne on teha järelevalvet ja ta võib nõuda loa andnud liikmesriigilt selle tühistamist, kui ta leiab, et mainitud nõudeid ei täideta (vt 8. selgitus).

67. ELi 27 liikmesriiki väljastavad igal aastal ligikaudu 4000 impordiluba. Impordilubade väljastamisel on erakordselt keeruline tagada 27 liikmesriigi pädevate asutuste ühtne lähenemisviis. Nende raskuste tõttu on kavas impordilubade režiimi kasutamine 2015. aasta juuni lõpuks lõpetada. Käesoleva auditi käigus kontrollikoja poolt liikmesriikidesse tehtud kontrollkäigud tõid ilmsiks mitu puudust nii pädevate asutuste kui ka komisjoni tasandil tehtud kontrollis, mida alljärgnevalt kirjeldatakse.

LIIKMESRIIGID TEEVAD IMPORDILUBADE ANDMISEL EBAPIISAVALT KONTROLLI

68. Igale selle režiimi alusel imporditud mahepõllumajanduslike toodete saadetisele peab olema lisatud kontrollsertifikaat, mille väljastab kolmanda riigi kontrollorgan. Kontrollorgan peab olema impordiloa väljastanud liikmesriigi pädeva asutuse poolt kinnitatud. Seega peab impordiloa väljastava liikmesriigi pädev asutus loa andmisel kinnitama, et luba taotleva importija poolt väljapakutud kontrollorgan on pädev kontrollsertifikaate väljastama. ELi määrustes ei ole aga määratletud, mille põhjal selline kinnitus anda.

69. Enamasti teevad pädevad asutused otsuse selle kohta, kas kinnitada kolmanda riigi kontrollorgani pädevust kontrollsertifikaatide väljastamisel, vastavalt sellele, kas kontrollorgan on akrediteeritud või mitte. Liikmesriikide pädevad asutused ei kontrolli aga aktiivselt, kas kontrollsertifikaadi väljastamise õigusega kontrollorganid on oma akrediteeringut uuendanud ja kas selle ulatus on asjakohane, et tagada samaväärsus ELi standarditega.

70. Kontrollikoda täheldas, et ainult vähesed liikmesriigid (Iirimaa, Hispaania, Itaalia) teevad täiendavat kontrolli ja nõuavad impordiluba taotlevalt importijalt asjaomase kolmanda riigi kontrollorgani poolt väljastatud kontrolliaruande esitamist, et kontrollida, kas kontrollimeetodid vastavad ELi määruses sätestatule. Kõik liikmesriigid teevad üksnes dokumentide kontrolli, kohapealseid kontrollkäike ei tehta üheski külastatud liikmesriigis.

71. Kui impordiluba on väljastatud, toetuvad ELi asjaomased ettevõtjad igale importtoodete saadetisele lisatud kontrollsertifikaadis esitatud teabele (sertifikaadi 15. lahtris ja kooskõlas määruse (EÜ) nr 1235/2008 artikli 13 lõikega 4), mille kohaselt on asjaomases kolmandas riigis rakendatud samaväärseid tootmiseeskirju ja kontrollimeetmeid.

Määruse (EÜ) nr 1235/2008 artikkel 13 – Kontrollsertifikaat

"4. Kontrollsertifikaati väljastav asutus või organ annab kontrollsertifikaadi välja ja kinnitab sertifikaadi 15. lahtri deklaratsiooni alles pärast seda, kui

a) ta on kontrollinud kõiki asjakohaseid dokumente, sealhulgas eelkõige asjaomaste toodete tootmisplaani, transpordi- ja äridokumente, ning

b) ta on kaubasaadetist kas füüsiliselt kontrollinud või saanud eksportijalt selgesõnalise deklaratsiooni, milles kinnitatakse, et asjakohane partii on toodetud ja/või ette valmistatud kooskõlas määruse (EÜ) nr 834/2007 artikliga 33; asutus või organ kontrollib riske arvesse võttes kõnealuse deklaratsiooni usaldusväärust.

Lisaks sellele märgib ta igale väljaantud sertifikaadile järjekorranumbri ning registreerib väljaantud sertifikaadid kronoloogilises järjekorras."

72. Tuleb tähele panna, et sertifikaadi 15. lahtris oleva kinnituse annab tegelikult kontrollsertifikaati väljastav kolmanda riigi kontrollorgan ise. Liikmesriikide pädevad asutused kinnituse usaldusväärsust ei kontrolli. See näitab, kui oluline on, et lube väljastavate liikmesriikide pädevad asutused kontrolliksid sertifikaadi väljastanud kontrollorgani pädevust enne impordiloa andmist.

KOMISJONIL PUUDUB JUURDEPÄÄS PIISAVALT USALDUSVÄÄRSETELE ANDMETELE, MILLE PÕHJAL HINNATA, KAS LIIKMESRIIKIDE ANTUD IMPORDILOAD VASTAVAD MÄÄRUSES SÄTESTATUD TINGIMUSTELE

73. Komisjoni suunistes liikmesriikide poolt komisjonile saadetavate aastaaruannete sisu kohta ei ole liikmesriikide antud impordilube käsitleva teabe edastamist ette nähtud.

74. OFISis nõutakse impordilube puudutava teabe vahetamist liikmesriikide ja komisjoni vahel, nagu on sätestatud määruse (EÜ) nr 1235/2008 artikli 19 lõikes 2. Auditi raames liikmesriikidesse tehtud kontrollkäigud on ilmsiks toonud juhtumeid, kus liikmesriikide poolt OFISisse sisestatud teave impordilubade kohta ei ole usaldusväärne ega täielik (vt 7. selgitus).

Määruse (EÜ) nr 1235/2008 artikkel 19 – Üleminekueeskirjad selliste samaväärsete tunnustega toodete impordi kohta, mis ei pärine loetellu kantud kolmandatest riikidest

"2. Kõik liikmesriigid teatavad teistele liikmesriikidele ja komisjonile igast käesoleva artikli kohaselt välja antud loast, sealhulgas asjaomastest tootmisstandarditest ja kontrollikorrast."

75. Mahepõllumajanduse alalise komitee koosolekute protokollide (2010. ja 2011. aastast) läbivaatamine näitas, et komitee ei täida nõuetekohaselt oma ülesannet, mis puudutab impordilubade režiimi alast teabevahetust.

7. SELGITUS

OFISIS SISALDUV TEAVE IMPORDILUBADE KOHTA EI OLE USALDUSVÄÄRNE

Audit näitas, et 26 impordiloast, mis Saksamaal 2009. aastal tühistati, oli ainult 11 korrektselt OFISisse kantud, 11 kohta oli märke "tühistatud" asemel märge "kehtivusaeg lõppenud" ja neli impordiluba ei olnud üldse OFISis registreeritud.

2009. aastal peatas Saksamaa ajutiselt kaheksa impordiluba mõningates saadetistes avastatud pestitsiidide ainejääkide tõttu. Kehtivas ELi määruses ei ole aga impordiloa peatamise võimalust ette nähtud. Seega puudub OFISis võimalus märkida loa staatuseks "peatatud", mistõttu nelja loa kohta oli tehtud märge "kehtivusaeg lõppenud" ja ühe kohta märge "tühistatud". Kolme impordiluba ei olnud OFISisse sisestatud.

Üks Itaalia poolt 2009. aastal antud impordiluba oli ekslikult märgitud "tühistatuks", ehkki see oleks pidanud jätkuvalt kehtima.

76. Alates 2001. aastast ei ole komisjon teinud liikmesriikides ühtegi auditit, et kontrollida, kas liikmesriigid väljastavad impordilube ainult juhul, kui määruse nõuded on täidetud. Kuna viimase kümne aasta jooksul ei ole liikmesriikidesse kohapealseid kontrollkäike tehtud, puudub komisjonil ajakohane teave, mille alusel hinnata, kas impordilube võiks ja tuleks väljastada.

77. Kui kontrollimisel leitakse, et kolmandas riigis ei ole kohaldatud samaväärseid tootmiseeskirju ja kontrollimeetmeid [50], võib komisjon impordiloa andnud liikmesriigilt loa tühistamist nõuda [51]. Komisjon ei ole ligi 20 aasta jooksul, mil režiim on kehtinud, kordagi seda võimalust kasutanud. Ühel juhul on komisjon siiski soovitanud (mitte nõudnud) liikmesriikidel teatud toote suhtes impordiluba tühistada, kuid kõik liikmesriigid seda soovitust ei järginud (vt 8. selgitus).

8. SELGITUS

TEATAV KOLMANDAST RIIGIST IMPORDITUD TOODE

2009. aasta oktoobris ja novembris väljastas komisjon liikmesriikide pädevatele asutustele mahepõllumajanduse alalise komitee kaudu kaks teatist, kui ühest kolmandast riigist imporditud tootest oli mitmel puhul leitud keelatud aineid. Teatistes soovitas komisjon kõnealuse kolmandast riigist imporditava toote impordiluba tühistada. Enamik liikmesriike järgis komisjoni soovitust ja tühistas asjaomase impordiloa. Kontrollikoda täheldas, et kolm liikmesriiki seda ei teinud. 1. märtsil 2010 väljastas komisjon mahepõllumajanduse alalise komitee delegaatidele teatise, millega lubati uute impordilubade väljastamist asjaomastele toodetele. Osa liikmesriike oli sellel ajal juba alustanud kõnealustele toodetele uute impordilubade andmist.

ÜHISED IMPORDINÕUDED – IMPORTIJATE EBAPIISAV KONTROLLIMINE KONTROLLORGANITE POOLT

78. Imporditavate toodete puhul tuleb tootmisahela esimesi etappe kontrollida kolmandas riigis vastavalt samaväärsetele tootmiseeskirjadele ja kontrollimeetmetele (vt punktid 55–77). Toodete jõudmisel ELi on ELis toimiva kontrollsüsteemiga võimalik kontrollida ainult tootmisahela viimast lüli, st importijat. Kontrollikoja tähelepanekute kohaselt on kõnealune kontroll tihti puudulik.

IMPORTIJATE JA IMPORDITAVATE TOODETE KONTROLLIMINE KONTROLLORGANITE POOLT ON TIHTI PUUDULIK

79. Kontrollikoda tegi auditi raames liikmesriikidesse kontrollkäike, et uurida, kuidas täidavad kontrollorganid komisjoni määruse (EÜ) nr 889/2008 artiklites 82 ja 84 sätestatud kohustusi. Tulemused on järgmised:

- kaheksast auditeeritud kontrollorganist kolm ei nõudnud importijalt üksuse täieliku kirjelduse esitamist koos kohustusega tagada, et kõigi toodete ladustamiseks kasutatavate rajatiste suhtes kohaldatakse kontrolli (määruse (EÜ) nr 889/2008 artikkel 82);

Määruse (EÜ) nr 889/2008 artikkel 82 – Kontrollikord

"1. Importija puhul sisaldab artikli 63 lõike 1 punktis a osutatud üksuse täielik kirjeldus andmeid importija tööruumide ja imporditegevuse kohta, näidates ära toodete ühendusse sisenemise kohad ning kõik muud rajatised, mida importija kavatseb kasutada imporditud toodete ladustamiseks enne nende tarnimist esimesele kaubasaajale.

Lisaks sisaldab artikli 63 lõikes 2 osutatud deklaratsioon importija kohustust tagada, et kõikide tema poolt toodete ladustamiseks kasutatavate rajatiste suhtes kohaldatakse kontrolli [...]".

- seitsmest auditeeritud kontrollorganist viis ei nõudnud importijalt enda teavitamist igast imporditavast saadetisest (määruse (EÜ) nr 889/2008 artikkel 84).

Määruse (EÜ) nr 889/2008 artikkel 84 – Teave imporditud kaubasaadetiste kohta

"Importija teavitab kontrollorganit või kontrolliasutust õigel ajal igast ühendusse imporditavast saadetisest [...]."

4. FOTO: NÄIDE ELIS MÜÜDAVAST MAHEPÕLLUMAJANDUSLIKU MÄRGISEGA IMPORTTOOTEST

+++++ TIFF +++++

© Euroopa Liit.

Allikas: Euroopa Kontrollikoda.

JÄRELDUSED JA SOOVITUSED

80. ELi määrustes sätestatud mahepõllumajanduslike toodete kontrollsüsteem on suunatud tootmisprotsessile, mitte sellele, kas tooted ise on mahepõllumajanduslikud. Põhjuseks on asjaolu, et puudub teaduslik meetod selle kindlaksmääramiseks, kas toode on mahepõllumajanduslik või mitte. Piisava kindluse andmiseks selle kohta, et süsteem toimib mõjusalt, samuti selleks, et mitte õõnestada tarbija usaldust, oleks asjakohane likvideerida kontrollikoja auditiga ilmnenud puudused.

81. Kontrollikoda leidis näiteid juhtudest, kus pädevad asutused ei täida piisavalt oma ülesandeid, mis puudutab kontrollorganite üle järelevalve tegemist. Selle tagajärjel ei täida osa kontrollorganeid mitut ELi nõuet ega kasuta võimalust teatud heade tavade järgimiseks (punktid 27, 29–31, 33–37 ja 79). Kontrollikoda esitab järgmise soovituse:

1. SOOVITUS

Pädevad asutused peaksid tõhustama järelevalvet kontrollorganite üle, rakendades asjakohaseid dokumenteeritud menetlusi seoses kontrollorganite kinnitamise ja järelevalvega, edendades eeskirjade rikkumise ja eiramise ja tulenevate sanktsioonide määratlemise ühtlustamist ning levitades täheldatud häid tavasid.

82. Pädevad asutused peaksid tõhustama järelevalvet kontrollorganite üle, rakendades asjakohaseid dokumenteeritud menetlusi seoses kontrollorganite kinnitamise ja järelevalvega, edendades eeskirjade rikkumise ja eiramise ja tulenevate sanktsioonide määratlemise ühtlustamist ning levitades täheldatud häid tavasid.

2. SOOVITUS

Liikmesriigid peaksid tagama kogu eeskirjade eiramist ja rikkumist puudutava asjakohase teabe otsevahetuse kontrollorganite ja makseasutuste vahel; komisjon peaks täpsustama eeskirjade eiramisest ja rikkumisest teatamise vormi ja ajastust, kasutusele võtma sobivad meetmed, tagamaks, et liikmesriigid täidavad oma aruandluskohustust, üle vaatama eeskirjade eiramisest ja rikkumisest teatamise infosüsteemi ning kaaluma kolmandaid riike puudutavate teavituste süsteemi lisamist.

83. Liikmesriikide pädevatel asutustel on probleeme mahepõllumajanduslike toodete jälgitavuse tagamisega enda haldusalas oleval territooriumil. Kui tooted ületavad riigipiiri, on jälgitavust veelgi keerulisem tagada. Kontrollikoda esitab järgmise soovituse:

3. SOOVITUS

Kontrolli tuleks tõhustada, tagamaks, et ettevõtjad täidavad jälgitavusega seotud õiguslikke nõudeid; selleks peaks komisjon täpsustama protsessis osalejate ülesandeid ja vastutusvaldkondi.

84. Komisjon ei ole piisavalt tähtsustanud järelevalvetegevust, sealhulgas auditite läbiviimist, et tagada liikmesriikide kontrollisüsteemide nõuetekohane toimimine (punktid 51–54). Kontrollikoda esitab järgmise soovituse:

4. SOOVITUS

Komisjon peaks tõhustama järelevalvet liikmesriikide kontrollsüsteemide üle, korraldades auditikäike ning kogudes ja kasutades vajalikku teavet.

85. Komisjonil puudub piisav teave, veendumaks, et kolmandates riikides mahepõllumajandusliku tootmise kontrollsüsteemiga samaväärsena tunnustatud süsteem täidab õiguslikke nõudeid kogu tunnustuse kehtivuse perioodi jooksul. Lisaks märgib kontrollikoda, et läbivaatamist ootab märkimisväärsel hulgal kolmandate riikide taotlusi samaväärsuse tunnustuse saamiseks (punktid 59–64). Kontrollikoda esitab järgmise soovituse:

5. SOOVITUS

Komisjon peaks tagama asjakohase järelevalve nende riikide üle, kes on kantud selliste riikide loetellu, kelle tootmismeetodeid on tunnustatud mahepõllumajandusliku tootmisega samaväärsena; samuti peaks komisjon õigeaegselt läbi vaatama kolmandate riikide taotlused loetellu kandmiseks.

86. Kontrollikoda leidis puudusi impordilubade andmise süsteemis (punktid 68–77). Kontrollikoda väljendab heameelt lihtsustumise üle, mis kaasneb komisjoni algatusega impordilubade režiimi kasutamine lõpetada, ja esitab järgmise soovituse:

6. SOOVITUS

Liikmesriigid peaksid tagama impordilubade andmise režiimi nõuetekohase rakendamise kogu selle kehtivusaja vältel. Liikmesriikide pädevad asutused peaksid tõhustama kontrolli nende kontrolliasutuste üle, kellel on õigus väljastada kontrollsertifikaate.

I auditikoda, mida juhib kontrollikoja liige Ioannis SARMAS, võttis käesoleva aruande vastu 28. märtsi 2012. aasta koosolekul Luxembourgis.

Kontrollikoja nimel

+++++ TIFF +++++

president

Vítor Manuel da Silva Caldeira

[1] Allikas: http://ec.europa.eu/agriculture/organic/consumer-confidence/consumer-demand_en

[2] Nii mahepõllumajandusele ülemineku järgus kui ka sellele juba üle läinud.

[3] Allikas: Mahepõllumajandussektori analüüs, juuni 2010, Euroopa Komisjon. Tegemist on 2008. aasta 27 ELi liikmesriigi andmetega.

[4] Seda kinnitavad statistilised koondandmed puuduvad, sest ELi kaubanduse andmebaasides ei eristata mahepõllumajanduslikke põllumajandussaaduseid ja toiduaineid tavalistest.

[5] Allikas: Willer, H., Organic Agriculture in Europe 2009: Production and Market. http://orgprints.org/18365/2/willer-2011-european-market.pdf

[6] Allikas: Research Institute of Organic Agriculture (FiBL), põllumajandusturu teabeteenistus (Agrarmarkt Informations-Gesellschaft), Bonn, Saksamaa. 2008. aasta andmed.

[7] Mahepõllumajanduslik toit on üks mahepõllumajanduslike toodete liike. Teised mahepõllumajanduslikud tooted on näiteks mahepõllumajanduslik kosmeetika, tekstiil ja loomatoit.

[8] Vastavalt arvestustele, mis põhinevad liikmesriikide poolt aasta eduaruannete raames esitatud kontrolliandmetel.

[9] Nõukogu 19. jaanuari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 73/2009, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks, muudetakse määruseid (EÜ) nr 1290/2005, (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 378/2007 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1782/2003 (ELT L 30, 31.1.2009, lk 16), artikkel 68. Artikli kohaselt oli 15. märtsi 2012. aasta seisuga perioodiks 2010–2013 kavandatud 348 miljonit eurot. Kaudse EAFRD toetuse kohta andmeid ei ole.

[10] ELT L 189, 20.7.2007, lk 1. Määrust muudeti määrusega (EÜ) nr 967/2008 (millega lükati edasi ELi mahepõllumajanduse logo kohustuslik kasutamine) (ELT L 264, 3.10.2008, lk 1).

[11] ELT L 250, 18.9.2008, lk 1. Määrust muudeti määrusega (EÜ) nr 1254/2008 (kehtestati mahepõllumajandusliku pärmi tootmise uued eeskirjad) (ELT L 337, 16.12.2008, lk 80).

[12] ELT L 334, 12.12.2008, lk 25. Määrust muudeti määrusega (EÜ) nr 537/2009 (ELT L 159, 20.6.2009, lk 6), määrusega (EÜ) nr 471/2010 (ELT L 134, 1.6.2010, lk 1) ja rakendusmäärusega (EÜ) nr 590/2011 (ELT L 161, 21.6.2011, lk 9).

[13] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 178/2002, 28. jaanuar 2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1).

[14] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 882/2004, 29. aprill 2004, ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks (ELT L 165, 30.4.2004, lk 1).

[15] Samuti peab mahepõllumajanduslik toit vastama asjakohastele spetsiifilisematele õigusaktidele, nagu määrus (EÜ) nr 852/2004 toiduainete hügieeni kohta, määrus (EÜ) nr 853/2004, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erireeglid, ja määrus (EÜ) nr 1760/2000 veiste identifitseerimise ja registreerimise süsteemi loomise ning veiseliha ja veiselihatoodete märgistamise kohta, kui nimetada ainult mõned.

[16] 8. juuli 2011. aasta versioon, mida esitleti mahepõllumajanduse alalises komitees 27. ja 28. septembril 2011.

[17] Vt ka punktid 32 ja 33.

[18] Vastavalt Euroopa standardi EN 45011 või ISO juhendi 65 viimasele versioonile (Üldnõuded toote sertifitseerimisorganitele).

[19] Nõukogu määruse (EMÜ) nr 2083/92 (EÜT L 208, 24.7.1992, lk 15) kohaselt sai impordilube anda kuni 31. juulini 1995; nõukogu määrusega (EÜ) nr 1935/95 (EÜT L 186, 5.8.1995, lk 1) pikendati tähtaega 31. detsembrini 2002; nõukogu määrusega (EÜ) nr 1804/1999 (EÜT L 222, 24.8.1999, lk 1) pikendati tähtaega 31. detsembrini 2005; nõukogu määrusega (EÜ) nr 1567/2005 (ELT L 252, 28.9.2005, lk 1) pikendati tähtaega 31. detsembrini 2006; nõukogu määrusega (EÜ) nr 1991/2006 (ELT L 411, 30.12.2006, lk 18) pikendati tähtaega kuni 12 kuuni pärast samaväärsuse kontrollijatena tunnustatud kontrolliasutuste ja kontrollivate ametiasutuste esimese nimekirja avaldamist; komisjoni määrusega (EÜ) nr 1235/2008 (ELT L 334, 12.12.2008, lk 25) määrati tähtajaks 1. jaanuar 2013.

[20] Nõukogu määrus (EMÜ) nr 2092/91, 24. juuni 1991, põllumajandustoodete mahepõllundustootmise ning põllumajandustoodete ja toiduainete puhul sellele viitavate märgiste kohta (EÜT L 198, 22.7.1991, lk 1).

[21] Liikmesriigid valiti vastavalt nende osatähtsusele ELi turul (vt punkt 2). Iirimaa valiti auditimetoodika katsetamiseks ja optimeerimiseks.

[22] ELT L 279, 11.11.2005, lk 1.

[23] http://eca.europa.eu

[24] Positiivsete tulemuste korral on oluline välja selgitada saaste võimalik allikas ja välja töötada meetmed saastamise ärahoidmiseks tulevikus.

[25] Tänapäevased pestitsiidid lagunevad kiiresti ja nende kasutussoovitustes lähtutakse pestitsiidide jääkainete minimeerimisest. Suuremast osast pestitsiididest ei jää lõpptoodetesse tuvastatavaid jääkaineid.

[26] "Supervision of an organic control system in Europe – an analysis of German control data", Certcost projekt, esitlus Biofach Nürnbergis 19.2.2010; Zorn et al., "Monitoring of the organic control system in Germany – an opportunity to increase consumer’s trust", Jahrbuch der Österreichischen Gesellschaft für Agrarökonomie, 2010, köide 19(1):71–80.

[27] Määruse (EÜ) nr 889/2008 artikli 24 lõike 5 kohaselt peab keeluaeg loomale tavalistes kasutustingimustes allopaatilise veterinaarravimi manustamise ja sellest loomast mahepõllumajanduslike toiduainete tootmise vahel olema kaks korda nii pikk kui seadusega ettenähtud keeluaeg või 48 tundi, kui keeluaega ei ole määratud.

[28] Komisjoni määrus (EÜ) nr 1975/2006, 7. detsember 2006, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 rakendamise üksikasjalikud eeskirjad kontrollimenetluse rakendamise ja maaelu arengu toetusmeetmete nõuetele vastavuse kohta (ELT L 368, 23.12.2006, lk 74).

[29] Reguleeritakse määrusega (EÜ) nr 834/2007 ja selle rakendusmäärustega.

[30] Reguleeritakse nõukogu määrusega (EÜ) 1698/2005, 20. september 2005, Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta (ELT L 277, 21.10.2005, lk 1) ja selle rakendusmäärustega.

[31] Komisjoni otsus 2008/654/EÜ, 24. juuli 2008, suuniste kohta, millega abistatakse liikmesriike Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 882/2004 ette nähtud ühtsete integreeritud mitmeaastaste riiklike kontrollikavade kohta aastaaruande koostamisel (ELT L 214, 9.8.2008, lk 56).

[32] 2011. aasta veebruaris olid kontrollikojale kättesaadavaks tehtud järgmised aruanded – i) 2009. aasta aruanne: Eesti (aruannet ei saanud aga analüüsida tehniliste probleemide tõttu failide lugemisel); ii) 2008. aasta aruanne: Austria, Prantsusmaa, Läti, Malta, Poola ja Rootsi; iii) 19 liikmesriigi puhul oli viimane kättesaadav aastaaruanne aastast 2007, Bulgaaria aastaaruannet ei saanud aga analüüsida tehniliste probleemide tõttu failide lugemisel; iv) Portugali kohta ei olnud esitatud ühtki aruannet.

[33] Bulgaaria, Eesti ja Portugali aastaaruandeid ei olnud võimalik analüüsida (vt joonise 4 1. joonealune märkus).

[34] Määruses (EÜ) nr 1698/2005 käsitletakse mahepõllumajanduslikku tootmist ühe põllumajanduse keskkonnameetmena.

[35] Vastavalt mahepõllumajanduse alalises komitees 28. ja 29. jaanuaril 2009 kokkulepitud menetlusele "Procedure to follow-up notifications from Member States according to Article 92(2) of Regulation (EC) nr 889/2008 on measures in case of infringements and irregularities".

[36] http://ec.europa.eu/agriculture/organic/the-farm/farm-fork_en and http://www.trace.eu.org/doc/TRACE_consumer-info-EA.pdf

[37] Vastavalt määruse (EÜ) nr 889/2008 artiklile 66.

[38] Saksamaa esitas teabe üheksa nädala pärast (13 toodet), Hispaania nelja nädala pärast (21 toodet), Prantsusmaa kaheksa nädala pärast (23 toodet, Itaalia üheksa nädala pärast (15 toodet) ja Ühendkuningriik 13 nädala pärast (15 toodet).

[39] 31 toodet toodeti ja müüdi samas liikmesriigis, 26 toodet toodeti ühes ja müüdi teises liikmesriigis, 20 toodet sisaldas vähemalt üht koostisosa, mis oli imporditud impordiloa alusel ja kaheksa toodet sisaldas vähemalt üht koostisosa, mis oli imporditud samaväärseks tunnistatud riigist.

[40] Itaalias väljastavad kontrollorganid ettevõtja vastavuse tõendi (attestato di idoneitą aziendale), mis tõendab ettevõtja kandmist kontrollisüsteemi. Prantsusmaal väljastavad kontrollorganid nn litsentsi, millega ettevõtja kohustub kogu oma mahepõllumajanduslikus tegevuses järgima mahepõllumajanduslikke tootmismeetodeid. Mainitud dokumendid ei sisalda tõendiga hõlmatavate toodete nimekirja.

[41] Enne 2001. aastat Euroopa Komisjoni Toidu- ja Veterinaarameti (FVO) poolt tehtud auditid näitasid mahepõllumajandusliku tootmise kontrollisüsteemis olulisi vajakajäämisi.

[42] FVO kuulub tervise- ja tarbijaküsimuste peadirektoraadi alluvusse.

[43] Üks komisjoni tuvastatud puudustest on nõuetekohase teabevahetuse puudumine mahepõllumajandusliku tootmise kontrollisüsteemi ja põllumajandusliku keskkonnatoetuse kava vahel.

[44] Neli kirja käsitles kontrollorganite akrediteerimist. Üks kiri puudutas tehtud kontrollide arvu ja tulemusi, tuvastatud rikkumiste käsitlemist, ühe peatamise erijuhtumi käsitlemist ja FVO poolt 2000. aastal tehtud auditi järelmeetmeid. Veel üks kiri saadeti 2011. aasta juulis, kontrollikoja auditi toimumise ajal.

[45] Nagu määratletud määruse (EÜ) nr 1235/2008 artikli 8 lõikes 2.

[46] Määruse (EÜ) nr 1235/2008 artikli 12 lõike 1 punkt b.

[47] Määruse (EÜ) nr 1235/2008 artikli 16 lõige 2.

[48] Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 33 lõige 2.

[5555] Tuneesia kanti samaväärsete riikide loetellu 2009. aastal, kuid ei olnud 2010. aasta septembriks ühtki aastaaruannet esitanud. Riik esitas 2009. aasta aruande 2010. aasta novembris.

[4444] Punasega on märgitud riigid, mida pärast selle loetellu kandmist ei ole külastatud või mida on viimati külastatud rohkem kui seitse aastat tagasi. Rohelisega on märgitud riigid, mida on hiljuti külastatud pärast neile tunnustuse andmist või mis on hiljuti loetellu kantud.

[49] Hiljuti piirati maksimaalset kehtivusaega 12 kuule (määrus (EÜ) nr 1267/2011). Varasemalt ei olnud impordilubade täpset kehtivusaega ELi määrustes sätestatud.

[50] Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 33 lõike 1 punktid a ja b.

[51] Määruse (EÜ) nr 1235/2008 artikli 19 lõige 3.

--------------------------------------------------

I LISA

JÄLGITAVUSE KONTROLLI METOODIKA

1. Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 27 lõikes 13 on sätestatud, et:

"13. Liikmesriigid tagavad, et loodud kontrollsüsteem võimaldab iga toote jälgitavust kõigil tootmis-, töötlemis- ja turustamisetappidel vastavalt määruse (EÜ) nr 178/2002 artiklile 18, eelkõige tarbijatele tagatise andmiseks selle kohta, et mahepõllumajanduslikud tooted on toodetud kooskõlas käesoleva määruse nõuetega."

2. Käesoleva auditi kontekstis nõuti jälgitavuse kontrollimisel kontrollikoja poolt mitme dokumendi esitamist liikmesriikide kontrollkäikude ajal ostetud 85 toote kohta selleks, et kontrollida toodete jälgitavust kuni päritolu tasandini. Nõutud teave oli järgmine:

identifiseerimisandmed kõikide ettevõtjate kohta, kes olid toote tarnimisel (kuni tootja tasandini) osalenud. Rohkem kui ühest koostisosast koosnevate toodete puhul nõuti sellist teavet kahe kõige tähtsama mahepõllumajandusliku koostisosa kohta (kaalu põhjal);

igale eelmise punkti alusel kindlaks tehtud ettevõtjale antud mahepõllumajandusliku tootmise sertifikaat;

iga kindlakstehtud ettevõtja eelmine kontrolliaruanne.

3. Jälgitavuse kontrollimisel valiti eri liiki tooted selliste riskide suhtes, mis on seotud järgmiste muutujatega:

erinev koostis (tooted koosnesid ühest taimse päritoluga koostisosast; ühest loomsest saadusest; rohkem kui ühest koostisosast);

erinev päritolu (tooted toodeti samas liikmesriigis, kust neid osteti; erinevas liikmesriigis kui liikmesriik, kust neid osteti; kolmandas riigis);

toodete erinev importimise süsteem (tooted imporditi liikmesriikide impordilubade alusel, samaväärsete kolmandate riikide loetelus olevast riigist).

4. Kontrolli läbiviimiseks tegid kontrollikoja audiitorid iga külastatud liikmesriigi puhul järgmisi toiminguid:

koostasid ostetavate toodete loetelu (võttes arvesse punktis 3 märgitud asjaolud), mis sisaldas külastatud liikmesriikide või kontrollikoja poolt veel külastamata liikmesriikide kontrollorganite sertifitseeritud tooteid, ning ostsid need tooted;

esitasid külastatud liikmesriigi pädevale asutusele taotluse saada jälgitavusega seonduvat dokumentatsiooni auditikäigu ajal ostetud toodete kohta või nende toodete kohta, mille etiketil märgitud kontrollorgan tegutses kõnealuses liikmesriigis;

esitasid külastatud liikmesriigi pädevale asutusele taotluse saada jälgitavusega seonduvat dokumentatsiooni nende toodete kohta, mis osteti eelmiste auditikäikude ajal teistes liikmesriikides, kuid mille etiketil märgitud kontrollorgan tegutses kõnealuses liikmesriigis.

5. Järgmistes tabelites esitatakse ülevaade jälgitavuse kontrollimisega hõlmatud toodete turustamisest.

TABEL 1. TOODETE (PÄRITOLU JA IMPORDIKORRA JÄRGI) TURUSTAMINE

Riik, kust toode osteti | Toodeti ja tarbiti samas liikmesriigis | Toodeti teises liikmesriigis | Toodeti sama-väärsete kolmandate riikide loetelus olevas riigis | Toodeti riigis, mis ekspordib liikmesriigi impordilubade alusel | Ostetud toodete arv riigiti |

DE | 3 | 5 | 3 | 5 | 16 |

ES | 15 | 5 | 0 | 3 | 23 |

FR | 7 | 7 | 0 | 2 | 16 |

IT | 2 | 4 | 2 | 4 | 12 |

LU | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 |

UK | 4 | 4 | 3 | 6 | 17 |

Kokku | 31 | 26 | 8 | 20 | 85 |

TABEL 2. JÄLGITAVUSE KONTROLLIGA HÕLMATUD RIIGID

ELi liikmesriigid (14) | Samaväärsete kolmandate riikide loetelus olevad kolmandad riigid (6) | Muud kolmandad riigid (14) |

Taani | Kanada | Boliivia |

Saksamaa | Costa Rica | Brasiilia |

Iirimaa | India | Hiina |

Kreeka | Jaapan | Dominikaani Vabariik |

Hispaania | Tuneesia | Ecuador |

Prantsusmaa | Šveits | Kasahstan |

Itaalia | | Paraguay |

Ungari | | Peruu |

Madalmaad | | Filipiinid |

Austria | | Lõuna-Aafrika |

Poola | | Sri Lanka |

Rumeenia | | Türgi |

Rootsi | | Ukraina |

Ühendkuningriik | | Uruguay |

TABEL 3. TOODETE (KOOSTISE JÄRGI) TURUSTAMINE

| Tooted koosnesid ühest taimse päritoluga koostisosast | Tooted koosnesid ühest loomsest saadusest | Tooted koosnesid rohkem kui ühest koostisosast | Kokku |

Toodete hulk | 37 | 11 | 37 | 85 |

TABEL 4. TOODETE TURUSTAMINE LIIKMESRIIGIS, KUS NEED OSTETI

Liikmesriik, mille kohta nõuti jälgitavusega seonduvaid andmeid | Osteti samas liikmesriigis | Osteti teises liikmesriigis | Kokku |

DE | 12 | 1 (UK) | 13 |

ES | 20 | 1 (DE) | 21 |

FR | 16 | 3 (ES), 1 (IT), 2 (DE), 1(UK) | 23 |

IT | 11 | 1 (DE), 2 (UK), 1 (LU) | 15 |

UK | 13 | – | 13 |

Kokku | 72 | 13 | 85 |

TABEL 5. TOOTED, MILLE KOOSTISOSADEST VÄHEMALT ÜKS ON IMPORDITUD SAMAVÄÄRSETE KOLMANDATE RIIKIDE LOETELUS OLEVAST RIIGIST

Liikmesriik, mille kohta nõuti jälgitavusega seonduvaid andmeid | Osteti samas liikmesriigis | Osteti teises liikmesriigis | Kokku |

DE | 3 | – | 3 |

ES | – | – | 0 |

FR | – | 1 (UK) | 1 |

IT | 2 | – | 2 |

UK | 2 | – | 2 |

Kokku | 7 | 1 | 8 |

TABEL 6. TOOTED, MILLE KOOSTISOSADEST VÄHEMALT ÜKS ON IMPORDITUD LIIKMESRIIKIDE ANTUD IMPORDILUBADE ALUSEL

Liikmesriik, mille kohta nõuti jälgitavusega seonduvaid andmeid | Osteti samas liikmesriigis | Osteti teises liikmesriigis | Kokku |

DE | 4 | – | 4 |

ES | 2 | – | 2 |

FR | 2 | 1 (ES) | 3 |

IT | 4 | 1 (DE) | 5 |

UK | 6 | – | 6 |

Kokku | 18 | 2 | 20 |

--------------------------------------------------

II LISA

LABORATOORSETE UURINGUTE METOODIKA

1. Kontrollikoda tellis laboratoorsed uuringud 73 toote kohta, mis osteti liikmesriikide auditikäikude ajal. Igas liikmesriigis paluti ühel külastatud kontrollorganil teha laboratoorsed uuringud kontrollikoja ostetud toodete kohta. Kontrollorganid pidid võtma proovid ja tegema laboratoorsed uuringud vastavalt oma menetlustele ja tavadele. Kontrollikoja audiitorid valisid välja ja ostsid tooted ning kontrollorganil paluti: 1) valida koostisosad, mida iga toote puhul tuli laboratoorselt uurida; 2) valida laboratoorium/laboratooriumid, kellega nad tavaliselt koostööd tegid; 3) võtta proovid oma tavaliste menetluste kohaselt; 4) saata kontrollikojale laboratoorsete uuringute tulemused. Analüüsi tulemusi hindas kontrollikoja tellitud ekspert.

2. 73 analüüsitud proovist tehti 67 proovi puhul ühte liiki analüüs, ülejäänud kuue proovi puhul tehti kaks erinevat analüüsi. Kokku tehti 79 analüüsi, mis hõlmas laboratoorseid uuringuid pestitsiidide, antibiootikumide, geneetiliselt muundatud organismide, raskmetallide ja säilitusainete kohta.

TABEL – KÕIK LABORATOORSELT UURITUD TOOTED JA VASTAVAD ANALÜÜSID

Kontrollikoja tootekood | Riik | Toode | Analüüsi liik |

DE-01 | Saksamaa | Krevetid | Raskmetallid, säilitusained |

DE-02 | Saksamaa | Mustikad | Pestitsiidid |

DE-03 | Saksamaa | Manouri juust | Lehmapiim |

DE-04 | Saksamaa | Paprika | Pestitsiidid |

DE-05 | Saksamaa | Munad | Rullumise jäljed |

DE-06 | Saksamaa | Ploomid | Pestitsiidid |

DE-07 | Saksamaa | Banaanikrõpsud | Pestitsiidid |

DE-08 | Saksamaa | Limonaad | Geneetiliselt muundatud organismid |

DE-09 | Saksamaa | Teraviljamüsli | Pestitsiidid |

DE-10 | Saksamaa | Roheline tee | Pestitsiidid |

DE-11 | Saksamaa | Tee | Pestitsiidid |

DE-12 | Saksamaa | Oliiviõli | Pestitsiidid |

DE-13 | Saksamaa | Oliiviõli | Pestitsiidid |

DE-14 | Saksamaa | Viigimarjadžemm | Pestitsiidid |

DE-15 | Saksamaa | Linaseeme | Pestitsiidid, geneetiliselt muundatud organismid |

DE-16 | Saksamaa | Nisukliid | Pestitsiidid, geneetiliselt muundatud organismid |

DE-17 | Saksamaa | Ploomid šokolaadis | Pestitsiidid |

DE-18 | Saksamaa | Datlid | Pestitsiidid |

DE-19 | Saksamaa | Roosuhkur | Raskmetallid |

DE-20 | Saksamaa | Sojaoad | Pestitsiidid, geneetiliselt muundatud organismid |

DE-21 | Saksamaa | Mooniseemned | Raskmetallid, pestitsiidid |

DE-22 | Saksamaa | Mesi | Geneetiliselt muundatud organismid |

DE-23 | Saksamaa | Ingver | Pestitsiidid |

ES-01 | Hispaania | Kaelakarbonaad | Säilitusained |

ES-02 | Hispaania | Majonees | Pestitsiidid |

ES-03 | Hispaania | Oliiviõli | Pestitsiidid |

ES-04 | Hispaania | Pikk sai | Pestitsiidid |

ES-05 | Hispaania | Manzanilla oliivid | Pestitsiidid |

ES-06 | Hispaania | Munad | Säilitusained |

ES-07 | Hispaania | Suvikõrvitsahoidis | Pestitsiidid |

ES-08 | Hispaania | Oliiviõliga leivapulgad | Pestitsiidid |

ES-09 | Hispaania | Mandariinidžemm | Pestitsiidid |

ES-10 | Hispaania | Paraguay tee | Pestitsiidid |

ES-11 | Hispaania | Praekartulid | Pestitsiidid |

ES-12 | Hispaania | Šokolaad | Pestitsiidid |

ES-13 | Hispaania | Roosuhkur | Pestitsiidid |

ES-14 | Hispaania | Küdooniavõie | Pestitsiidid |

ES-15 | Hispaania | Värske kitsejuust | Pestitsiidid |

ES-16 | Hispaania | Greip | Pestitsiidid |

FR-01 | Prantsusmaa | Värske piim | Pestitsiidid |

FR-04 | Prantsusmaa | Õunad | Pestitsiidid |

FR-05 | Prantsusmaa | Kõrvitsaseemned | Pestitsiidid |

FR-07 | Prantsusmaa | Tomatisupp | Pestitsiidid |

FR-08 | Prantsusmaa | Hibiskimahl | Pestitsiidid |

FR-09 | Prantsusmaa | Sushiriis | Pestitsiidid |

FR-10 | Prantsusmaa | Kaerajook | Pestitsiidid |

FR-12 | Prantsusmaa | Pirnid | Pestitsiidid |

IT-01 | Itaalia | Piim | Antibiootikumid |

IT-02 | Itaalia | Õunad | Pestitsiidid |

IT-03 | Itaalia | Maisiõli | Pestitsiidid, geneetiliselt muundatud organismid |

IT-04 | Itaalia | Viljaliha | Pestitsiidid |

UK-01 | Ühendkuningriik | Kartulid | Pestitsiidid |

UK-02 | Ühendkuningriik | Peekon | Antibiootikumid |

UK-03 | Ühendkuningriik | Garneelid | Antibiootikumid |

UK-04 | Ühendkuningriik | Avokaado | Pestitsiidid |

UK-05 | Ühendkuningriik | Lambahakkliha | Antibiootikumid |

UK-06 | Ühendkuningriik | Kanarind | Antibiootikumid |

UK-07 | Ühendkuningriik | Apelsinid | Pestitsiidid |

UK-08 | Ühendkuningriik | Cheddari juust | Antibiootikumid |

UK-09 | Ühendkuningriik | Müsli | Pestitsiidid |

UK-10 | Ühendkuningriik | Purustatud kreeka pähklid | Pestitsiidid |

UK-11 | Ühendkuningriik | Sultana rosinad | Pestitsiidid |

UK-12 | Ühendkuningriik | Mesi | Pestitsiidid |

UK-13 | Ühendkuningriik | Suhkur | Pestitsiidid |

UK-14 | Ühendkuningriik | Metsik riis | Pestitsiidid |

UK-15 | Ühendkuningriik | Fruit-T-loaf | Pestitsiidid |

UK-16 | Ühendkuningriik | Redis | Pestitsiidid |

UK-17 | Ühendkuningriik | Spiraalnuudlid | Pestitsiidid |

UK-18 | Ühendkuningriik | Imikute landcashire’i liharoog | Pestitsiidid |

UK-19 | Ühendkuningriik | Äädikas | Pestitsiidid |

UK-20 | Ühendkuningriik | Yerba Mate tee | Pestitsiidid |

UK-21 | Ühendkuningriik | Roheline tee | Pestitsiidid |

UK-22 | Ühendkuningriik | Maguskartul | Pestitsiidid |

--------------------------------------------------

III LISA

KONTROLLIKOJA ERIARUANDE NR 3/2005 TÄHELEPANEKUD LIIKMESRIIKIDE MAHEPÕLLUMAJANDUST KÄSITLEVATE ARUANNETE KOHTA JA KONTROLLIKOJA HINNANG PRAEGUSELE OLUKORRALE

Eriaruandes nr 3/2005 esitatud leiud | Komisjoni vastused kontrollikoja eriaruandele nr 3/2005 | Kontrollikoja hinnang praegusele olukorrale (2011. aasta) |

Iga-aastased täitmisaruanded | | |

47 a)Mitte kõik liikmesriigid ei saatnud kontroll- akte (näiteks Austria).Auditi lõppedes (november 2004) oli 48 aruandest, mis 12 liikmesriiki pidid ajavahemiku 2000–2003 kohta saatma, saatmata 15.Pärast seda on aruande esitanud Austria, Prantsusmaa, Iirimaa, Portugal, Hispaania ja Ühendkun