Kolm Euroopa kodanikku neljast leiavad, et kliimamuutused on väga tõsine probleem. Kliimas täheldatud muutused avaldavad juba laiaulatuslikku mõju Euroopa ökosüsteemidele, majandussektoritele ning inimeste tervisele ja heaolule. Ilmast ja muudest kliimaga seotud äärmuslikest ilmastikunähtustest tulenev kogu teatatud majanduslik kahju Euroopas aastatel 1980–2016 oli üle 436 miljardi euro ja jagunes ELi liikmesriikide vahel järgmiselt :

Kaardilt on näha, et ELi mõjutaks kõige rohkem mõju Põhja- ja Lõuna-Ameerikas ning Lõuna-Aasias. Nelja hinnatud sektori hulgas suunab suuremat osa piiriülesest mõjust põllumajandus, sellele järgneb tööviljakus. Näiteks, kui kliimamuutuste tõttu väheneb ELi põllumajandusliku kaubanduspartneri saagikus, väheneb selle partneri SKP, mistõttu impordib ta (muude tagajärgede seas) vähem tooteid (muu hulgas) EList. Seetõttu väheneb omakorda ka ELi SKP . Ometi on selge, et mõju võib tuleneda ka ELi impordi tarneahela häiretest, muude sektorite kahjudest ja täiendavatest struktuurimuudatustest, mida ei ole käesolevas uuringus hinnatud.

Komisjon kogus kokku mõned esialgsed tõendid selle kohta, kuidas kliimamõju teistes maailmaosades võib mõjutada Euroopat rahvusvahelise kaubanduse (impordi ja ekspordi) kaudu. Alloleval kaardil on toodud hinnang ELi aastase SKP vähenemise kohta (miljardites eurodes), mille on põhjustanud mujal maailmas toimunud kliimamuutuste mõju rahvusvahelise kaubanduse kaudu. Eri piirkondades sisestatud arvud kajastavad kahjusid suurte heitkoguste stsenaariumi korral (punasega) ja temperatuuri 2 ºC tõusu korral (sinisega) sajandi lõpuks. Hindamine hõlmas ainult nelja sektorit: tööviljakus, põllumajandus, energeetika ja jõgede üleujutused.

Üha rohkem leidub tõendeid selle kohta, et Euroopa on haavatav ka väljaspool oma piire toimuvate kliimamuutuste mõju suhtes näiteks kaubanduse, rahvusvaheliste finantsvoogude, rände ja julgeoleku kaudu. Kliimarisk kandub üle piiride inimeste, ökosüsteemide ja majanduste vaheliste arvukate keerukate ja rahvusvaheliste vastastikuste seoste tõttu. Kui piiriüleste riskidega toimetulemiseks käsitleda kohanemist üldise avaliku hüvena, võib ilmneda võimalusi vastupanuvõimealase rahvusvahelise koostöö tugevdamiseks . Aidates teistel kohaneda, aitavad doonorriigid ka iseend.

Neilt elutähtsa taristu kahjusid kujutavatelt kaartidelt peegeldub muster: üldjoontes on kliima mõju Euroopas ebaühtlaselt jaotunud selle poolest, millal ja kus see avaldub. Näiteks :

Üldjoontes on saavutatud strateegia eesmärgid ning kõigi kaheksa üksiku meetme suhtes on registreeritud edusamme. Need meetmed on järgmised:

Strateegias märgiti, et komisjon peaks 2017. aastal esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande rakendamise seisu kohta ja tegema vajaduse korral läbivaatamisettepaneku. See on käesoleva aruande kontekst koos lisatud komisjoni talituste töödokumendiga (staff working document – SWD), milles kirjeldatakse üksikasjalikult hindamise tulemusi.

ELi rahastute puhul esines eri määral lõimimist Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide raames: võeti kasutusele kliimaga seotud kulutuste jälgimise süsteem, ent mõnikord oli raske hinnata, mil määral aitasid investeeringud kohapeal kliimamuutustega kohaneda. Alati ei ole võimalik teha täielikult vahet leevendamis- ja kohanemiskulutustel poliitikavaldkondadevahelise sünergia tõttu, eriti põllumajandussektoris. Küll aga saab Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) ja Ühtekuuluvusfondi raames märkimisväärset eraldatavat summat kohanemisega seotud investeeringutega otseselt seostada. Lisaks hõlmab praegune ühine põllumajanduspoliitika, mis võeti vastu paar kuud pärast kohanemisstrateegiat, mitut kohanemise ja leevendamise seisukohast olulist meedet (kaasa arvatud teatud nõuetele vastavuse ja rohestamisnõudeid), mis on jaotatud mitme prioriteedi vahel. Allolevas tabelis on näidatud eri rahastamisprogrammides kohanemisele tehtud eraldised.

Samuti on tehtud selgeid edusamme teema praegustesse ELi poliitikavaldkondadesse ja programmidesse lõimimisel. Siin võib siiski olla veel võimalusi kohanemise paremaks lõimimiseks teatavatesse ELi ühistesse poliitikavaldkondadesse (nt kaubandus ja kalandus). Kaubanduse puhul esineb teadmistega seotud vajakajäämisi kolmandatest riikidest ülekanduva mõju suhtes, mille tundmine võimaldaks lõimida kohanemise tõhusalt ELi kaubanduspoliitikasse. Kalanduse puhul on põhjused suuresti tingitud asjaomases ELi rahastus kliimamuutustega kohanemisele pööratud ebapiisavast tähelepanust.

Hindamine kinnitas ka kohanemisega seotud teadlikkuse märkimisväärset paranemist komisjoni jõupingutuste tulemusena, eelkõige ELi teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogrammide, aga ka kliimamuutustega kohanemist käsitleva Euroopa veebisaidi Climate-ADAPT (European Climate Adaptation Platform) kaudu. Ent ühtegi teadmistega seotud esmatähtsat vajakajäämist ei ole kõrvaldatud ja tekkinud on uued vajakajäämised. Esiteks sõnastati 2013. aastal teadmistega seotud vajakajäämised üldiselt (mitte valdkonnaspetsiifiliste küsimustena), mis raskendab edusammude hindamist. Teiseks, nagu sageli teistes teaduslikes valdkondades olevate vajakajäämistega, ei pruugi teadmised kunagi olla täielikud ja kindlad. Ent modelleerimisse ning läbipaistvate ja avatud otsuste tegemisse saab lõimida ebakindluse elemendi: see ei ole ettekääne tegevusetuseks.

Piirkondlikul ja kohalikul tasandil lisas komisjon kohanemise linnapeade pakti ning on suurendanud teadlikkust ning koondanud ja toetanud linnu kohalike kohanemisstrateegiate vastuvõtmisel. 2018. aasta aprilliks oli 1076 paktile allakirjutanut 25 ELi liikmesriigist, mis hõlmab umbes 60 miljonit elanikku, kohustunud läbi viima haavatavus- ja riskihindamisi ning välja töötama kohanemiskavad, neid rakendama ja esitama nende kohta aruande. ELis on hinnanguliselt umbes 40 % üle 150 000 elanikuga linnadest võtnud vastu kohanemiskavad eurooplaste kaitsmiseks kliimamõju eest .

Nüüd on riiklik kohanemisstrateegia olemas 25 liikmesriigil võrreldes 15-ga 2013. aastal. Programmist LIFE on alates 2014. aastast rahastatud 184 miljoni euroga 60 kohanemisega seotud projekti, mis pärast nende lõpuleviimist mõjutavad kordamise ja ülekandmise kaudu hinnanguliselt 1,8 miljoni km2 suurust ala, mis on võrdväärne neljandiku ELi territooriumiga. Samuti aitab programm LIFE eriprojektide kaudu rakendada riiklikke ja piirkondlikke kohanemisstrateegiaid Kreekas ja Küprosel. Lisaks kiirendasid kohanemisstrateegiate rakendamist Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondid (ESIF), milles võeti tulemuslike ja tõhusate kulude tagamise eeltingimusena kasutusele riskihindamised, võttes arvesse kliimamuutustega kohanemist .

Strateegia laiaulatuslikke eesmärke ei ole viie aastaga täielikult saavutatud, kuid edusamme on tehtud. Üldiselt on poliitiline tähelepanu nihkunud kohanemisküsimustele ja vajadusele valmistuda paratamatuks mõjuks.

Alates 2013. aastast on rahvusvahelise poliitika areng, nt Pariisi kokkulepe, kestliku arengu eesmärgid ja Sendai katastroofiohu vähendamise raamistik oluliselt juurde andnud poliitilist hoogu kliimamuutustega kohanemise toetamiseks kogu maailmas. Kliimakohustuste ja kestliku arengu eesmärkidega tuleb ühiselt edasi liikuda, et tõhusalt toime tulla ökosüsteemide seisundi halvenemise, kliimamuutuste mõju, ebavõrdsuse kasvu ja poliitilise ebastabiilsusega seotud kiireloomuliste probleemidega . Kuna strateegia eesmärk on keskenduda kliimamuutuste mõjule ELi territooriumil, ei käsitletud selles võimalikke omavahelisi seoseid kliimamuutuste kohanemisega väljaspool ELi. Tõendite puudumise tõttu võeti strateegias vaid osaliselt arvesse väljaspool Euroopat toimuvate kliimamuutuste võimalikku mõju ja selle tagajärgi ELile.

Alates strateegia vastuvõtmisest on saadud üha rohkem tõendeid selle kohta, et kliimaga seotud äärmuslikud ilmastiku- ja muud nähtused on Euroopas muutumas sagedasemaks ja intensiivsemaks. Praegused Pariisi kokkuleppest tulenevad heite vähendamise kohustused tooksid kaasa globaalse soojenemise üle 3 °C võrreldes tööstusajastule eelnenud ajajärgu temperatuuriga. Seetõttu on ELi kliimašokkidele vastupanu võime suurendamine hädavajalik, et piirata lühi-, keskpika- ja pikaajalisi majanduslikke, sotsiaalseid ja keskkonnaalaseid kulusid.

Aastatel 2013–2018 suurenes riikliku kohanemisstrateegiaga liikmesriikide arv 15-lt 25-le. EL on edendanud ja jälginud meetmeid programmi LIFE projektide ning kliima- ja energiaalase linnapeade pakti kaudu (edaspidi „linnapeade pakt“). Strateegia on aidanud parandada kohanemisega seotud teadmisi ja neid jagada teadlikumate otsuste tegemiseks. Strateegia kaudu on kohanemine kaasatud mitmesugustesse ELi olulistesse poliitikavaldkondadesse ja rahastamisprogrammidesse, suunatud neid ning tugevdatud seoseid katastroofiohu vähendamise, taristu vastupanuvõime ja finantssektoriga.

Ehkki strateegia meetmes 8 nähti ette edendada finantstooteid, et tagada „ilmastikukindlad“ investeeringud, ei kuulu 2018. aasta komisjoni jätkusuutliku majanduskasvu rahastamise tegevuskava mõju oma ajastuse tõttu siin käsitletavale hindamisele. Ent on tõenäoline, et see osutub kasulikuks ELi finantssüsteemi stabiilsuse tagamise seisukohast, sest sellega lisatakse kliimariskid ettevõtjate ja finantsasutuste riskijuhtimisprotsessidesse. Tegevuskava eesmärk on muuta ka kohanemisvajadusi ja heitkoguste vähendamise võimalusi käsitlevad investeerimisotsused läbipaistvamaks ja jätkusuutlikumaks.

Strateegia kindlustus- ja finantssektorit käsitlev meede ei pruugi seni olnud olla piisav avaliku ja erasektori koostöö takistuste kõrvaldamiseks. Kuigi see on aidanud paremini mõista seda, kuidas liikmesriikides kindlustusturud toimivad hädavajaliku kohanemisvahendina, eriti kindlustuse rolli kliimariskide juhtimisel, ei ole ELi meetmed veel selgeid tulemusi andnud. Euroopa lisaväärtus seisneb siin omavalitsuste ja kindlustusandjate vahelise koostöö võimaldamises ning teadlikkuse suurendamises katvuse lünkade kohta ja selle kohta, et valitsused peavad lõimima kindlustuse kõigi kliimariskide juhtimisse.

Riiklikud, piirkondlikud ja kohalikud otsusetegijad võinuksid olla sunnitud kaaluma kohanemist ka ilma ELi strateegiata. Ent sidusrühmad kinnitasid, et ELi kohanemisalase juhtrolli puudumisel oleks olnud vähem edusamme ja vähem julgustust kohanemissuutlikkuse tugevdamiseks, eriti üle piiride asuvates ELi makropiirkondades (nt vesikonnad ja Alpi piirkonnad), millel on ühised kliimaga seotud riskid . Samuti oleksid ELi linnad ilma linnapeade paktita haavatavamad ning kohalikel ja piirkondlikel osalistel oleks vähem kättesaadavaid teadustulemusi pikaajalise planeerimise toetamiseks.

Mis puutub sisemisse sidususse (st sisusse), leiti, et strateegia on väga sidus ning mitu meedet täiendasid üksteist. Näiteks jagati kohanemisalaseid rikkalikke teadmisi ELi tasandil nende loojate või koondajate (Climate-ADAPTi ) ning kohalike omavalitsusasutuste vahel, kes koguvad vajalikku teavet linnapeade paktiga koostoimeks. Ent meetmete vaheliste seoste põhjalikum uurimine ja kasutamine oleks parandanud sisemist sidusust veelgi rohkem .

ELi tulevase kohanemispoliitika ning kestliku arengu eesmärkide saavutamise, elurikkuse konventsiooni ja Sendai katastroofiohu vähendamise raamistiku vahelised seosed on võimalikud. Näiteks on paljud näitajad, mis töötati välja nende üleilmsete raamistike rakendamisel tehtud edusammude jälgimiseks, kohanemise seisukohast väga asjakohased. Lisaks töötatakse välja modelleerimisvahendeid, milles lõimitakse jätkusuutlikkus kliimastsenaariumite ning -probleemidega (kohanemise ja leevendamisega seoses) .

Tulevikus on võimalik strateegia ümber sõnastada, et see alates 2013. aastast toimunud rahvusvaheliste poliitiliste arengusuundadega paremini vastavusse viia ning paremini hinnata ELi mittekuuluvates riikides toimunud kliimamuutuste mõju piiriüleseid tagajärgi ELile, mis tekivad näiteks rände-, kaubandus- ja finantsvoogude kaudu.

Tulevikus on kliimamuutuste mõju Euroopas laialdane. Kohanemist on vaja, et muuta kõigi juhtimistasandite meetmed piisavalt ümberkujundusi soodustavaks, et toime tulla meie kliima, keskkonna ja ühiskonna süsteemsete muutustega.

Üldiselt toob ELi strateegia kulutustele vastavat tulu, sest strateegia kaheksat meedet võib pidada väga kulutõhusaks. Näiteks hinnatakse, et programmi LIFE projektid, kaasa arvatud kohanemisprojektid, tõid 2014. aastal ühiskonnale kasu umbes 1,7 miljardi euro ulatuses, mis on neli korda suurem programmi LIFE tolle aasta üldeelarvest .

Eespool toodud tulemused ja näited kajastavad seda, et ELi tasandi kohanemisstrateegia on endiselt väga asjakohane ja lisab riiklikele, piirkondlikele ja kohalikele kohanemispingutustele väärtust, olles samas kulutõhus. Strateegia, mis on enamiku sidusrühmade jaoks vähese haldusmõjuga poliitikavahend, on edukalt juhtinud otsusetegijate tähelepanu vajadusele valmistuda kliimaohtudeks. Strateegia on toiminud võrdlusalusena, s.t koondades ja toetades meetmeid teistel juhtimistasanditel. Lisaks on see edukalt suunanud jõupingutusi, tagamaks jätkuvalt, et kliimamuutuste kaalutlusi lõimitakse ELi tasandi poliitikavaldkondadesse ja eelarvetesse.

Hindamisprotsessi käigus sai komisjon väärtuslikku teavet strateegia rakendamise esimese viie aasta kohta.

·Kohanemisalaste teadmiste vajakajäämisi ei pruugita küll kunagi täiesti kõrvaldada, kuid sidusrühmad hindasid kindlalt ELi teadus- ja innovatsioonimeetmete lisaväärtust alates 2013. aastast. Nüüd võib olla aeg, et tähelepanu liiguks teadmiste loomiselt nende rakendamisele otsuste tegemiseks ebakindluse korral, eriti majandusharudes või piirkondades, mis võivad olla haavatavamad, näiteks põllumajandusküsimustes Vahemere piirkondades või Euroopa äärepoolseimates piirkondades. Selleks võib komisjon kavandada edukaid kohanemismeetmeid käsitleva teabe vahetusi sidusrühmade vahel ja teadusringkondadega. Teataval määral võib alt-üles suunatud, koos välja töötatud lähenemine kannustada meetmeid ja õppimist ebatäielikest tõenditest hoolimata, kooskõlas ettevaatuspõhimõttega . Teaduse- ja poliitikateemalisi struktureeritud dialooge võiks pidada korrapäraselt, näiteks iga kahe aasta tagant toimuva Euroopa kliimamuutustega kohanemise konverentsi raames. Lisaks võiks luua kohanemise analüüsi ja modelleerimise foorumi, et parandada kliimamuutuste mõju ja nendega kohanemise mudelite kasutamist poliitika kujundamiseks. Foorumil võiks ära kasutada eri mudelite ühist suutlikkust, teha tööd kohanemisalaste teadusuuringute erinevate lähenemisviiside tugevate ja nõrkade külgede valdkonnas ning anda jooksvalt suuniseid edasisteks jõupingutusteks.

·Pikaajaliste taristuinvesteeringute korral on kliimamuutustele vastupanuvõime oluline: see eeldab muu hulgas konkreetseid kohanemisstandardeid, Maa seireandmeid, muid kosmoseandmeid ja kosmosepõhiseid teenuseid, kodanikuteadust ja suuniseid, mis on kättesaadavad nii ekspertidele kui ka otsusetegijatele. Kohanemist on taristu puhul võimalik veelgi rohkem arvesse võtta, näiteks nähes ette ilmastikukindluse tagamise iga ELi rahastatava taristu jaoks, ja eriti siis, kui taristu on elutähtis heitkoguste vähendamise seisukohast.

·Strateegia meetmeid võiks üksteisega paremini lõimida. Meetmete vahelised seosed on tekkinud tahtmatult, kuid neid võiks paremini kindlaks teha ja ära kasutada. Näiteks võiks Climate-ADAPT anda parema ülevaate praegustest ELi rahastatavatest teadusprojektidest ning tegevusaladest, nt mitmest Copernicuse teenusest. Lisaks tuleks sagedamini jagada spetsialistidele ning asjaomastele riiklikele ja ELi platvormidele mõeldud metoodikaid ja tulemusi, näiteks interaktiivsemate vahendite ja veebiseminaride kaudu.

·Samamoodi tuleks strateegias paremini lõimida kohanemise rahvusvahelist mõõdet, et sünkroonida seda üleilmsete ühiste poliitika- ja muude meetmetega mh kestliku arengu, elurikkuse ja katastroofiohu vähendamise valdkonnas. Seega on komisjoni eesmärk ühendada oma lõimimispingutused ja -protsessid, et saavutada kestliku arengu eesmärgid ja kliimakohustused, nii ELi siseselt kui ka tema arengumaadele antava toetuse ja nendega tehtava koostöö kaudu.

·Strateegiaga on edendatud kohanemiskavasid kõigil tasanditel, kuid see on olnud vähem tõhus nende kavade elluviimisel ja jälgimisel liikmesriikides. Sujuvam protsess riiklike kohanemismeetmete edusammude jälgimiseks ja vastastikuse õppimise hõlbustamiseks võiks aidata kohanemismeetmeid veelgi kiirendada. Kohanemine on lisatud energialiidu juhtimist käsitlevasse määrusesse, mis võimaldab liikmesriikidel süstemaatilisemalt esitada korrapärasemaid aruandeid mitmesuguste kohanemiseesmärkide ja edusammude kohta. See aitab rakendada ka Pariisi kokkulepet. See peaks kaasa tooma parema kogu ELi hõlmava riiklike ja/või piirkondlike ja/või kohalike strateegiate jälgimise raamistiku, mis võiks omakorda aidata paremini välja selgitada täiustatud meetmete ja koostöö, ühiste probleemide või jagatud ebakindluse valdkondi.

·Kohalike kohanemisstrateegiate arvu puhul on edasiminek olnud aeglasem, kui 2013. aastal kavandati, ning see erineb liikmesriigiti. See on arvatavasti seotud riikide kontekstiga, s.t sellega, kas siduv siseriiklik õigusakt, milles nõutakse kohalikelt omavalitsuselt kohalikke kohanemiskavasid, on olemas või mitte . Kohalike kohanemisstrateegiate väljatöötamise ja elluviimise edendamiseks peaks komisjon:

(1)kannustama liikmesriike kaaluma raamistikke, millega täiustada aktiivselt ja pidevalt kohalikke meetmeid ning

(2)parandama teadlikkuse suurendamist ning tehnilist ja rahalist abi kohalikele omavalitsustele, näiteks linnapeade pakti või muude algatuste kaudu, eeskätt liikmesriikides, kus kohalike kohanemisstrateegiate osakaal on väiksem (s.t Lõuna- ja Ida-Euroopas) .

·Viis aastat alates strateegia vastuvõtmisest on liiga lühike aeg kohanemise (või kohanemise puudumise) jaotusliku mõju analüüsimiseks. ELi piirkondade vahel erineb prognoositud mõju kvalitatiivselt ja kvantitatiivselt. ELi solidaarsusvahendeid ning tema majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust võidakse proovile panna: võitjaid ja kaotajaid võib olla nii piirkondlikult, sotsiaalselt kui ka ettevõtjate seas. Oleks vaja ELi tasandil kogutud asjakohaseid tulemuslikkuse näitajaid, et hinnata konkreetset mõju riikides, piirkondades, elanikkonna rühmades või sektorites. Pärast perioodi 2014–2020 mitmeaastase finantsraamistiku alusel rahastatud projektide lõpuleviimist võib olla võimalik koondada asjaomased ja innovatiivsed ühiskondlikud näitajad, et täpsemalt kindlaks teha kliimamuutuste ja kohanemispoliitika sotsiaalmajanduslik mõju. See võib aidata välja töötada paremad lähenemisviisid komisjoni ühtekuuluvuspoliitikale 2027. aasta järgseks programmitöö perioodiks.

·Strateegia võib aidata tulevikus saavutada rohkem teatud valdkondades, näiteks:

okatastroofiohu vähendamine, eeskätt kohanemisperspektiivide lõimimine metoodikatesse ja näitajatesse, riskihindamiseks vajalikud teadmised ning süstemaatilisem dialoog kohanemise spetsialistide ja katastroofiohu vähendamise spetsialistide vahel. Samuti võiks kaaluda kodanike teadlikkuse suurendamist;

okohanemise parem lõimimine ELi merendus- ja kalanduspoliitikasse ning rannikupiirkondadesse üldiselt. Isegi kui heitkogused ja temperatuurid stabiliseeruvad, jätkab meretase tõusmist. Iga kolmas ELi kodanik elab 50 km raadiuses mererannast ja ilma kohanemismeetmeteta mõjutaksid rannikupiirkondade üleujutused miljoneid. Rannikupiirkondades maismaa ja mere koostoimet mõjutavad ELi poliitikavaldkonnad, näiteks mereruumi planeerimine ja rannikuala tervikmajandamine, programm „Euroopa horisont“ ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfond, aga ka rahvusvahelise ookeanide majandamise kava meetmed, peaksid olema paremini ette valmistatud sellega tegelemiseks tulevikus;

oneile investoritele ja kindlustusandjatele, kes ei pruugi piisavalt lõimida kliimamuutusi oma riskijuhtimistavadesse, mõeldud instrumentide ja töövahendite väljatöötamine ja kasutamine . Prognooside ja riskianalüüside parandamiseks kliimateenuste ja andmete parema jagamise kaudu on kasutamata potentsiaal seal, kus tekkivad turuvõimalused võivad kiirendada kohanemist, eriti Copernicuse kliimaandmete abil . Euroopa kosmosestrateegias tehti kliimaprobleemid kindlaks ühena kasutajate kõige olulisematest uutest vajadustest;

oerasektori investeeringute kasutamine kohanemisel. Avaliku sektori ressursid ei ole piisavad kliimamuutustele vastupanuvõimelise majanduse tagamiseks. Et saada ka erarahastamist, kavatsetakse jätkusuutliku majanduskasvu rahastamise tegevuskavas luua selgust selles, kas investeeringud aitavad kaasa kliimamuutustega kohanemisele keskkonda säästvate investeeringute taksonoomia kaudu . See meede koos programmi InvestEU alusel pakutud investeerimistoetusega avab võimalusi erasektori suunamiseks kliimamuutustele vastupanuvõimelise äritegevuse poole ja sihtotstarbeliste kohanemisprojektide loomiseks. Ideaalis kaasneks sellega selliste töövahendite väljatöötamine nagu kliimamuutustele vastupanuvõimet käsitlevad tehnilised standardid ja tasuvusanalüüsid, mille abil tuuakse esile kohanemise majanduslikud eelised;

oökosüsteemidel põhinev kohanemine (nt keskkonda säästvad põllumajandustavad, roheline taristu, looduskaitse) pakub mitmeid eeliseid, kaasa arvatud elurikkuse, ökosüsteemide, kliimamuutustega kohanemise, kliimamuutuste leevendamise, õhu ja mulla kvaliteedi ning ühiskondliku heaolu jaoks. Seda multifunktsionaalsust tuleks paremini põimida kohanemismeetmete hindamisse. See võimaldaks loodusel põhinevatel kohanemislahendustel lühikeses perspektiivis konkureerida teiste tavapärasemate ehk halli taristu võimalustega. Ökosüsteemidel põhinev kohanemine võiks olla lõimitud ka kapitali kaasamisse ja investeeringutesse. Programmist LIFE (kaasa arvatud selle looduskapitali rahastamisvahend), „Horisont 2020“ ja muudest ELi rahastatavatest projektidest saadud kogemusi tuleks võtta arvesse jätkusuutliku majanduskasvu rahastamist käsitleva tegevuskava rakendamisel ning ergutada seega investeerimist rohelisse taristusse ja loodusel põhinevatesse lahendustesse;

okohalike kohanemisstrateegiate ja -meetmete vastuvõtmise ja seire edendamine. On oluline lõimida kohanemist paremini riiklikesse/piirkondlikesse õigusraamistikesse (nt linna-, ruumi- ja rannikuplaneerimisse). Kõiki asjaomaseid juhtimistasandeid tuleks kannustada näitama üles poliitilist tahet, mis tooks kaasa parema tehnilise abi piirkondlikele ja kohalikele omavalitsustele ning kohanemiseks mõeldud suuremad rahalised vahendid. Energialiidu juhtimist käsitlevas määruses ette nähtud alaliste riiklike mitmetasandiliste kliima- ja energiadialoogide põhjal võiks linnapeade pakti raames aidata kindlaks teha ja jagada häid riiklikke tavasid linnade kaasamiseks;

okonkreetsete keskkonnaprobleemide, looduslike piirangute või kliimamuutuste suhtes suure haavatavusega geograafiliste piirkondade, näiteks äärepoolseimate piirkondade, parem ettevalmistus;

okliimaga seotud nähtuste suhtes sotsiaalse haavatavuse hindamise ja kaardistamise edendamine ning haavatavate rühmade kindlakstegemine ja kaasamine õiglase kohanemispoliitika kavandamiseks kõikidel asjakohastel juhtimistasanditel. Näiteks võiks komisjon suurendada ELi rahastamisprogrammide kaudu vajadust hinnata, kavandada ja ellu viia sotsiaalselt õiglast kohanemist linnades, näiteks aidata suurendada omavalitsuste suutlikkust nii, et nad saavad kavandada sotsiaalselt õiglast kohanemispoliitikat. Mõningad Soome, Slovakkia ja Prantsusmaa näited võiksid olla alguspunkt ;