Brüssel 27.1.2005

KOM(2005) 8 lõplik

KOMISJONI TEATIS

Teine aruanne 2003. – 2005. aasta majanduspoliitika üldsuuniste rakendamise kohta(esitatud kooskõlas EÜ asutamislepingu artikli 99 lõikega 3){SEC(2005)91}

Majanduspoliitika üldsuuniste rakendamisel tehtud edusammude teine hindamine… …mida kasutatakse 2005. aasta kevadaruande koostamisel | Käesolev teatis annab ülevaate 2003. – 2005. aasta majanduspoliitika üldsuunistes[1] esitatud ELi keskmise tähtajaga majanduspoliitilise strateegia rakendamisel tehtud edusammudest. Suunised, mis on vastu võetud 2003. aastal ja 2004. aastal[2] liidu laienemist arvestades ajakohastatud, keskenduvad panusele, mida majanduspoliitika võib Lissaboni strateegiale anda, seda nii kindla makromajanduspoliitika järgimise kui jõulise majandusreformiga. Käesolev teatis võtab kokku majanduspoliitika üldsuuniste rakendusaruande peamised tulemused, mida komisjoni talitused on statistikanõudeid käsitleva ametliku väljaande jaoks rakendusaruande osana ette valmistanud, ning hõlmab ühise tööhõive aruande eelnõud ja siseturu strateegia rakendusaruannet. Statistikanõudeid käsitlev ametlik väljaanne on oluliseks taustteabeks komisjoni 2005. aasta kevadaruandele ning Lissaboni strateegia vahekokkuvõttele. |

Liikumine konkreetsete meetmete suunas | Võrreldes eelmisel aastal tehtud esialgse hinnanguga[3], on käesolevas rakendusaruandes tõhusamalt hinnatud seda, kas on tehtud selgeid edusamme või mitte. Seega on tähelepanu liikunud tuntaval määral eesmärkidelt meetmetele. Hinnangus võetakse siiski arvesse, et viimati liitunud liikmesriikidel pole olnud piisavalt aega suuniseid täita. |

Mõõdukas majanduse taastumine nõrga siseriikliku nõudlusega | Majandus hakkas taastuma 2003. aasta lõpus, varsti pärast 2003. – 2005. aasta majanduspoliitika üldsuuniste vastuvõtmist. Taastumine jätkus 2004. aastal, mida toetas soodne ülemaailmne majanduskeskkond. ELi majanduskasvuks 2004. aastal ennustatakse 2,5 protsenti (2 protsenti eurotsoonis), seega on majanduse taastumine olnud üpris mõõdukas, kuigi siseriiklik nõudlus seda veel ei toeta. Mõningaid paranemise märke on näidanud tööturg, kus tööhõive kasvas 2004. aastal 0,4 protsendini tänu mõõdukale palkade arengule. Prognoositakse, et inflatsioon on alates 2003. aastast tõusnud ainult pisut ehk 2,2 protsendini nii 25 liikmesriigist koosnevas ELis kui ka eurotsoonis, vaatamata energia hinnatõusule, mida eurotsoonis leevendas euro väärtuse suurendamine. |

Makromajanduspoliitika püsis muutlikuna Jätkuv eelarvepuudujääk | Makromajanduspoliitika püsis 2004. aastal muutlikuna, sest taastumise tugevus oli ebaühtlane ning energia hind tõusis jätkuvalt. EKP jättis oma kesksed intressimäärad samale tasemele. Mõned liidu keskpangad tõstsid inflatsioonisurve ohjeldamiseks intresse. Üldine maksupoliitika püsis 15 liikmesriigist koosnevas ELis 2004. aastal neutraalsena, mida tunnistab diskretsiooni komponendi minimaalne muutus ning see, et automaatsetel stabilisaatoritel lubati vabalt toetada majanduslikku tegevust. Mõnes uues liikmesriigis on riiklike vahendite konsolideerimine aidanud kaasa paindlikumate rahapoliitika seisukohtade kujunemisele, kui see muidu oleks olnud. Mitmes liikmesriigis, kus 2003. aastal oli suur eelarvepuudujääk, tehti 2004. aastal püsiva eelarveolukorra saavutamiseks üksnes piiratud edusamme. Koos 2004. aasta potentsiaalsest allapoole jääva kasvuga tähendas see seda, et keskmine nominaalne puudujääk tõusis eurotsoonis peaaegu 3 protsendini SKTst ning püsis muutumatult mitte oluliselt madalamal tasemel kogu ELis. Liikmesriikide lõikes esineb siiski märgatavaid erinevusi: mõne liikmesriigi nõrk tulemuslikkus moodustab terava kontrasti teistes liikmesriikides saavutatud või säilitatud tasakaalulähedase või ülejäägilise eelarveseisundiga 2003. või 2004. aastal (Belgia, Taani, Eesti, Hispaania, Iirimaa, Luksemburg, Soome ja Rootsi). |

Ligikaudu kolmandikul liikmesriikidel ületas puudujääk 2004. aastal 3% SKTst | Nominaalsed eelarveassigneeringud nõrgenesid enam kui pooltes liikmesriikides, ülejääk muutus puudujäägiks neljas liikmesriigis ja puudujääk halvenes veel kümnes, seda märkimisväärselt Kreekas ja Poolas. Komisjoni 2004. aasta sügisese majandusprognoosi põhjal ennustatakse üheksale liikmesriigile puudujääki, mis ületab 2004. aastal märgatavalt 3-protsendilist ülemmäära SKTst. See näitab ka esialgset eelarveolukorda mitmes uues liikmesriigis ja toimuvat üleminekuprotsessi ning maksupoliitikat ees ootavaid erinevaid väljakutseid. Ülemäärane puudujääk on tuvastatud juba Portugalis (2002), Saksamaal ja Prantsusmaal (mõlemas 2003), samuti oli kaheksas muus riigis 2004. aastal ülemäärane puudujääk: Kreekas ja Madalmaades ning pärast ühinemist Tšehhi Vabariigis, Küprosel, Ungaris, Maltal, Poolas ja Slovakkias. Portugal parandas oma ülemäärase eelarvepuudujäägi 2004. aastal, prognoositakse, et Madalmaade puudujääk 2004. aastal langeb alla 3 protsendi SKTst. Saksamaa, Prantsusmaa ja eelkõige Kreeka (endisest 15 ELi liikmesriigist) võitlevad siiani suurte puudujääkidega. Kui Kreeka ja Ungari välja arvata, on majanduse stabiliseerimine teistes riikides siiski üldiselt õigel teel. |

Tööturureformid jätkuvad | Tööturureformid jätkusid 2004. aastal samas tempos, seda eelkõige Saksamaal tänu hiljuti kasutusele võetud meetmetele. Märkimisväärset edu saavutati ka Taanis, Madalmaades, Iirimaal ja Austrias (vaata ka ühist tööhõive aruannet aastateks 2004–2005). Üldiselt keskenduvad enamik meetmeid maksukärbetele, elukestvatele õppestrateegiatele või aktiivsele tööturupoliitikale. Vähem on kasutatud toetussüsteeme, palgaarutelusid ning töökaitse õigusakte (või olid need väiksema mõjuulatusega). |

Töö ergutamist tugevdavad meetmed keskenduvad jätkuvalt maksureformidele | Mitmed liikmesriigid viisid läbi maksureformi, et suurendada stiimuleid tööturule sisenemiseks või jäämiseks. Mõned liikmesriigid (nt Tšehhi Vabariik, Taani, Saksamaa, Prantsusmaa ja Madalmaad) lühendasid töötuskindlustushüvitise kestust ja/või karmistasid selle saamise tingimusi ja tööotsinguga seotud tingimusi. |

Mõned liikmesriigid tõstavad kohanemisvõimet | Tööturud tuleb muuta palju paindlikumaks, kuid säilitada samas töötajate asjakohane turvatase. 2004. aastal kasutas vaid mõni liikmesriik meetmeid töökorralduse paindlikkuse tõstmiseks. Saksamaal on töökaitse õigusakte väikeettevõtete jaoks pehmendatud, tähtajaliste lepingute kestust on pikendatud ja teatud aladel on hakatud loobuma lühendatud tööajast. Prantsusmaa muutis koondamisega seotud õigusakte. Teistes liikmesriikides ei tegeletud alaliste lepingute töökaitsealaste, kohati liigagi karmide õigusaktidega, ega ka erinevat tüüpi töölepingute alusel segmenteeritud tööturuga. Itaalias, kus viidi läbi reformid tööjõu osaluse suurendamise toetuseks, võib eritüüpi töölepingute arv tulevikus veelgi suurendada tööturu segmenteerumist. |

Enamik liikmesriike edendab jätkuvalt tööalast liikuvust elukestvate õppestrateegiate ja aktiivse tööturupoliitikaga. Mõnedes liikmesriikides suurendati piirkondlikku liikuvust maksu/toetussüsteemide stiimulite parandamisega või, näiteks Hispaanias, elamuturu paindlikkuse tõstmisega. |

Areng on kõikide 2005/2010 aastateks püstitatud tööhõive eesmärkide saavutamiseks selgelt ebapiisav | Vaatamata hiljutistele edusammudele on äärmiselt ebatõenäoline, et liit täidab Lissaboni ja Stockholmi tööhõive-eesmärgid (võimalik erand on naiste tööhõivemäär), kui kõik liikmesriigid ei rakenda kiiresti uusi ja terviklikke reforme. Majandusdünaamika pidev tõus aitaks samuti kaasa tööhõive edaspidisele kasvule. |

Tootlikkuse kasvu ebasoodsad arengud | ELi tootlikkust parandavad reformid on sama tähtsad kui tööturureformid. Sajandivahetusest saadik on tööviljakuse kasv tunni kohta peatunud mitmes liikmesriigis ning oli 2003. aastal negatiivne Itaalias, Madalmaades ja Portugalis. See on osaliselt seotud ühe töötaja kohta tehtud investeeringutega, mida põhjustas kõrgem töökohtade loomise määr 1990ndate aastate teisel poolel. Siiski seletab see vaid väikest osa vaadeldud tootlikkuse langusest. Palju olulisem on tehnoloogilise arengu aeglustumine, mis tuleneb aeglasest ümberorienteerumisest kõrge tootlikkusega kasvusektoritele. ELi suhteliselt väike ja aeglane info- ja sidetehnoloogia tööstus ei lase info- ja sidetehnoloogia pakutavatest tootlikkust parandavatest eelistest info– ja sidetehnoloogiat kasutavatel tööstusaladel kasu lõigata. |

Siseturu integreerumine on aeglustunud… | Tootmistasemete tõstmine nõuab tõhusat ja terviklikku reformikava, mis kasutaks täielikult ära majandusintegratsiooni eelised. Nagu juba esimeses aruandes 2003. – 2005. aasta majanduspoliitika üldsuuniste vahendamise kohta täheldati, on olukord segane. Mitmed näitajad (ELi sisekaubandus, hindade lähenemine) näitavad, et siseturu integratsioonitempo on aeglustunud, seda osaliselt madalama aktiivsusega majandustegevuse tulemusena. Siseturu direktiivide ülevõtmine on ajakavast maas ning ainult Hispaania ja Leedu on suutnud hoida ülevõtmata direktiivide protsenti allpool kokkulepitud 1,5 protsenti. Rikkumisjuhtumite kõrge tase Saksamaal, Kreekas, Hispaanias, Prantsusmaal ja Itaalias tekitab samuti muret. Riigihangete hulgas tõuseb avalikult reklaamitud projektide maksumus, kuid see on siiski vaid 16% riigihangete kogumaksumusest. |

…samal ajal on võrgutööstuste liberaliseerumine suurenenud ning konkurentsipoliitika muutunud palju tõhusamaks | Konkurentsi tekitamisele kaasaaitamine võrgutööstustes on püsiv eesmärk. Võrgutööstuste liberaliseerimiseks tehti 2004. aastal mitmeid samme, kuid tõhus konkurents pole alati kindlustatud, millele viitab ka turgu valitsevate operaatorite jätkuvalt suur turuosa. Uue reguleeriva raamistiku rakendamisega muutub konkurents e-kommunikatsiooni sektoris enamikul turgudel tihedamaks ning toob eeliseid tarbijatele. Kaheksa liikmesriiki astusid lisasamme energiaturu täielikuks liberaliseerimiseks (Belgia, Taani, Prantsusmaa, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg, Madalmaad ja Portugal). Mitmes uues liikmesriigis on konkurents võrguturgudel samuti elavnenud, sest nende majandused on avanenud rahvusvahelisele konkurentsile. Konkurentsipoliitika tõhususele aitab kaasa komisjoni monopolivastaste ja ühinemismeetmete uuendamine ning uurimisvolituste tagasihoidlik tugevdamine. Seoses selle arenguga, mis annab riiklikele konkurentsiasutustele rohkem vastutust, on liikmesriigid (eelkõige Iirimaa, Madalmaad, Hispaania ja Ühendkuningriik) astunud positiivse sammu, tehes kättesaadavaks täiendavad vahendid. |

Finantsturgude integreerimisel saavutatud edu | 2004. aastal tehti olulisi samme asjakohase reguleeriva raamistiku loomiseks, et saavutada tõhusamat kapitaliturgu ja ELi sisest edasist finantsalast integratsiooni. Riskikapitali tegevuskava (RCAP) rakendusjärk on viinud hästi arenenud väljaostu turgude (buy-out market) tekkeni, kuid riskikapitali investeeringud algfaasis olevate äriühingute puhul on nõrgad. Finantsteenustealase tegevuskava (FSAP) seadusandliku faasi lõppemisel on tähelepanu hakanud liikuma vastuvõetud meetmete siseriiklikesse õigusaktidesse ülevõtmisele. Ülevõetud direktiivide hulk on direktiivide ja liikmesriikide lõikes väga erinev, isegi juhul kui ülevõtmine näib 2004. aastal piisavana. |

Komisjoni 2004. aasta mai teatisega, mis käsitles kliiring- ja arveldustehinguid ning kliiringu ja arvelduste nõuande ja järelevalve ekspertrühma loomist, on edu saavutatud ka integreeritud, turvalise ja tõhusa kauplemisjärgse keskkonna loomisega ELi väärtpaberiturgudel. Edasiminek on olnud ka ettevõtete üldjuhtimise karmistamisel, vastu on võetud algatusi nii ELi kui siseriiklikul tasandil. Vastavalt turusuundumustele, jätkasid liikmesriigid valdkonnaülese järelevalvekorra parandamist ning tegid märkimisväärseid samme piiriülese koostöö parandamiseks. |

Paranenud ärikliima | Ettevõtlusega tegelemise üldtingimused näitavad paranemise tendentsi. Selge näide regulatiivse reformi suuremast arvessevõtmisest on Euroopa nelja eesistuja õigusliku reguleerimise reformi käsitlev ühisalgatus, mille eesmärgiks on vähendada bürokraatlikke takistusi ettevõtlusele. Liikmesriikides rakendatakse meetmeid, et vähendada ettevõtte tulumaksunõuete täitmise kulusid (mis võivad VKEde puhul olla väga kõrged). Lisaks sellele on võetud meetmeid ettevõtte tulumaksubaasi suurendamiseks. |

Aeglane liikumine teadmusepõhise majanduse suunas… seab Lissaboni eesmärgi teadus- ja arendustöö osa ohtu | Vaatamata erinevatele teadmuspõhisele majandusele üleminekuks võetud edendavatele meetmetele on edusammud olnud aeglased. EL jääb innovatsiooni ja teadustegevus (teadus- ja arendustegevus) osas USAst jätkuvalt kaugele maha. Viimane tsükliline mahajäämus äriinvesteeringutes ja otsestes välisinvesteeringutes takistas andmete ja tehnoloogia levitamist, mis on eelkõige oluline uute liikmesriikide jaoks. Kulutused teadus- ja arendustegevusele on kasvanud marginaalselt ainult 2 protsendini SKTst 2002. aastal, mis teeb teadus- ja arendustegevuse investeeringute eesmärgi 3 protsenti SKTst saavutamise 2010. aastaks (millest kahte kolmandikku finantseerib erasektor) praktiliselt võimatuks. Mõningates liikmesriikides (Rootsi, Soome) on teadus- ja arendustegevuse investeeringute määr kõrge, mõnedes aga on alates 1999. aastast toimunud langus (Kreeka, Iirimaa ja Madalmaad). Peaaegu kõik liikmesriigid on püstitanud riiklikud eesmärgid tõsta riiklikke ja erainvesteeringuid teadustegevusse ning suurem osa liikmesriikidest toetab teadus- ja arendustegevust ettevõtluses kaudselt maksustiimulitega. Uued liikmesriigid saaksid kasu teadmiste üleandmisest välismaiste otseinvesteeringute kaudu. Teadmiste üleandmine on oluline uutele liikmesriikidele, mahajäämuse tasategemiseks, eesmärgiga tõsta spetsialiseerituse taset suuremat lisaväärtust andvatel tegevusaladel. Riiklikud investeeringud inimressurssidesse on pisut tõusnud ning on liikmesriikide lõikes väga erinevad. Vaatamata julgustavatele edusammudele on 2010. aastaks seatud täisealiste elukestva õppimise ja kooli pooleli jätnute sihtmärkide saavutamiseks vaja teha täiendavaid pingutusi. Vähe on tehtud keskhariduse omandanud 22aastaste osakaalu tõstmiseks. Kuigi liikmesriigid teevad jõupingutusi teadustegevuse, innovatsiooni, haridus- ja koolitussüsteemide reformimiseks, võib kokkuvõtvalt öelda, et praegune reformitempo seab ohtu liidu teadmuspõhist majandust käsitlevate Lissaboni ja Barcelona eesmärkide saavutamise. Riiklikud koguinvesteeringud (protsendimäärana SKTst) on üldiselt pärast 1970ndate aastate langustendentsi stabiliseerunud 2,5 protsendi juures SKTst ajavahemikul 2000–2004. Euroopa kasvu algatus tõstis esile riiklike investeeringute osa siseturu dünaamika tugevdamisel võtmetähtsusega transpordi infrastruktuuris. Välja toodi nimekiri, mis on nüüd osa liidu 2004. aasta aprillis kinnitatud üleeuroopalise transpordivõrgu prioriteedist.. |

Majanduse jätkusuutlikkus ei ole … liikmesriigis veel kindlustatud | Lisaks kõrgemale tööhõivele ja kiiremale potentsiaalsele kasvule sõltub vananemise majanduslike ja eelarveliste tagajärgede saavutamiseks kokkulepitud ühisstrateegia ka võlgade vähendamisest ja pensionisüsteemi reformimisest. Viimastel aastatel pole märkimisväärset edu saavutatud riigivõla vähendamisel, mis püsis üle 60 protsendi kontrollväärtusest SKT suhtes 2004. aastal nii kogu ELis kui ka eurotsoonis. Suure riigivõla põhjuseks on vähene tähelepanu eelarve konsolideerumisele pühendatav mõnedes liikmesriikides ning kehv majanduskasvu keskkond. 2003. aastal viidi märkimisväärseid pensionireforme läbi Prantsusmaal ja Austrias, 2004. aastal viidi tähtsaid meetmeid ellu ka Itaalias ja Slovakkias. Teistes liikmesriikides olid meetmed tagasihoidlikumad (Läti tõstis pensioniiga ning Portugal vähendas eelpensionile jäävate riigiametnike pensionit) ning mõnikord oli nende eesmärgiks pehmendada varasemate reformide mõju. Analüüs näitab, et 25 liikmesriigist … ei ole suutnud kindlustada riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, seda eelkõige … . |

Sotsiaalset jätkusuutlikkust pärsib olukord tööturul | Sotsiaalse jätkusuutlikkuse parandamisel tehtud edusammud olid 2004. aastal tagasihoidlikud. Eelkõige takistas jätkuvalt üldist arengut tööturu nõrk toimivus koos aeglase tööhõive kasvuga 2003. – 2004. aastal , kuna tööhõive mängib põhirolli inimeste päästmisel vaesusest ja sotsiaalsest tõrjutusest. Slovakkia, Ungari, Tšehhi Vabariigi, Sloveenia ja Eesti poolt hiljuti võetud meetmete eesmärgiks on moderniseerida maksu- ja toetussüsteemi või lihtsustada kehvemas olukorras olevate elanikkonnarühmade tööhõivet. Seepärast on oluline tugevdada majanduskasvu edendavate strateegiate, tööhõive, majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse vastastikku täiendavaid mõjusid. |

Keskkonnaalase jätkusuutlikkuse edendamisel tehti edusamme | Võrreldes 2003. aastaga saavutati keskkonnaalase jätkusuutlikkuse edendamisel 2004. aastal paremaid tulemusi. Kliimamuutuste osas jõuti 2004. aastal lõpule ühenduse kasvuhoonegaasidega kauplemise süsteemi ettevalmistamisega, mis lubab süsteemiga alustada 1. jaanuaril 2005. Siiski ei teatanud mõned liikmesriigid oma siseriiklike kasvuhoonegaaside eraldamise kavadest õigeaegselt ning ei saanud seepärast süsteemis algusest peale osaleda. Kyoto protokolli ratifitseerimine Venemaa poolt tähendab selle jõustumist 2005. aastal, mis lisab survet kasvuhoonegaaside heitmeid vähendavate tõhusate meetmete rakendamisele. Hetkel pole 15 liikmesriigist koosneva ELi kasvuhoonegaaside vähendamine piisaval tasemel, et täita Kyoto protokolli tingimusi. Mitmed liikmesriigid võtsid turupõhiseid meetmeid, et toetada tõhusat energiakasutust (Belgia ja Itaalia) või alternatiivkütuse kasutamist (Prantsusmaa, Austria, Rootsi ja Ühendkuningriik). Mõned liikmesriigid reageerisid kõrgemale energiahinnale kütusemaksude alandamisega. Transpordisektoris on mõned liikmesriigid (Belgia, Küpros ja Austria) ühinenud rühmaga, mis on kohandanud oma sõidukimaksud ka süsinikdioksiidi ja/või kübemeheitmete arvesse võtmiseks. Lisaks jõustusid Austrias ning lõpuks ka Saksamaal raskeveokite teemaksud, mis on vajalikud ühendveoteenuste parema tasakaalu saavutamiseks. Taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia alal saavutati suuri edusamme toitetariifide rakendamisega neljas riigis (Taani, Saksamaa ja Hispaania) ning taastuvate energiaallikatele maksuvabastuse andmisega (Soome). Tuleks ellu viia kogu energiavarustuse turustus- ja nõudlusahela tõhusust tõstvaid meetmeid, et vähendada Euroopa energiasõltuvust, kindlustada kõigile lõpptarbijatele (nii tööstusele kui kodumajapidamistele) sobiv hind, ning et suudetaks täita Kyoto protokollist tulenevaid rahvusvahelisi kohustusi. |

Eurotsooni areng on ebaühtlane, eelarvepoliitika valmistab jätkuvalt pettumust... …kuid majanduse juhtimisele toob kasu eurogrupi kaheaastane eesistumine | Suunistele vastav areng eurotsoonis on jätkuvalt ebaühtlane. Kui makromajanduspoliitiliste meetmete, kasvu toetavate rahanduspoliitiliste seisukohtade ning neutraalsete fiskaalpoliitiliste seisukohtadega toetatakse jätkuvalt majanduskasvu, siis majanduse loid ja aeglane taastumine võrreldes teiste tööstusriikidega näitab täiendavate ja terviklike majandusreformide vajadust. Täiendavad reformid struktuurilise paindlikkuse suurendamiseks ja automaatne stabiliseerimine eelarve kaudu on endiselt vajalikud, et tugevdada majanduslike löökide talumise võimet. Eriti problemaatiline selles suhtes on märkimisväärsete edusammude puudumine eelarve konsolideerimises nendes seitsmes liikmesriigis, mis ei saavutanud 2003. aastal tasakaalus olevat või ülejäägiga eelarvet. Kuigi Prantsusmaal ja Hollandis täheldati mõningast edasiminekut tsükliliselt kohandatud eelarvepuudujääkide osas, on olukord Saksamaal, Kreekas, Itaalias ja Austrias veelgi halvenenud. Positiivne on see, et eurotsooni inflatsioonierinevused on teist aastat järjest kahanenud. 2004. aastal tehtud otsus luua alates 2005. aastast eurogrupile stabiilne kaheaastane eesistumiskord peaks sellele kaasa aitama ja annab eurotsooni liikmetele võimaluse järjepidevamalt rahvusvahelistel kohtumistel osaleda. Seda võib vaadelda esimese tähtsa sammuna eurotsooni positsiooni tugevdamisel maailmaareenil. |

2003. – 2005. aastate majanduspoliitika üldsuuniste rakendamine jätab soovida | Käesoleva, 2003.—2005. aasta majanduspoliitika üldsuuniste teise rakendusaruande põhjal võib kokkuvõtvalt tõdeda, et areng on olnud ebaühtlane. Mõni liikmesriik on võrreldes teistega rohkem edusamme teinud. Näiteks Belgia, Taani, Iirimaa, Hollandi, Soome ja Ühendkuningriigi areng on olnud võrdlemisi hea, samas mitme liikmesriigi edusamme võib lugeda piiratuks. Uutele liikmesriikidele alles pool aastat tagasi antud soovituste osas näitab rakendamisele antud hinnang, et eri kiirusest sõltumata liigutakse õiges suunas, eriti tõsteti esile Küprost ja Slovakkiat. Kui keskenduda arengule sektorite kaupa, siis on suhtelist edu saavutatud üldise majanduskeskkonna parandamisel, konkurentsipoliitikate tõhususe edendamisel ning keskkonna jätkusuutlikkuse parandamisel. Tööturu reformide kiirus, mis 2003. aastal tõusis, jätkus samal tasemel. Teadmuspõhisele majandusele üleminekul saavutatud edusammud on aga olnud piiratud, USA edumaa ELi ees on jätkuvalt märkimisväärne. Aeglustunud on ka siseturu integratsioonitempo, mõningast edu saavutati siseturu direktiivide ülevõtmisel, rikkumisjuhtumite tase oli kõrge. Peale selle tekitab muret mitme liikmesriigi vähene edasiminek püsiva eelarveseisundi saavutamisel ja/või ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimisel. Kuigi mõnedes liikmesriikides õnnestus parandada maksupoliitika järjepidevust näiteks pensionireformidega, püsib võla suhe kõrge ning pikaajaline jätkusuutlikkus pole veel 14 liikmesriigis 2004. aastal kindlustatud. Reformide üldtempo jäi 2004. aastal samaks. On selge, et praeguse reformitempoga ei jõuta 2003.-2005. aasta majanduspoliitika üldsuuniseid täielikult rakendada, mis teeb omakorda raskeks Lissaboni eesmärkide täitmise. |

[1] Nõukogu 26. juuni 2003. aasta soovitus liikmesriikide ja ühenduse majanduspoliitiliste üldsuuniste kohta (ajavahemikuks 2003–2005), 2003/555/EÜ, avaldatud Euroopa Liidu Teatajas nr L 195/1, 1. august 2003.

[2] Nõukogu 5. juuli 2004. aasta soovitus 2003.–2005. aasta majanduspoliitiliste üldsuuniste ajakohastamise kohta 2004. aastal.

[3] Komisjoni teatis „Esimene aruanne 2003.–2005. aasta majanduspoliitika üldsuuniste rakendamise kohta“, KOM(2004) 20 lõplik, 21. jaanuar 2004.