KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE nõukogu määruse (EÜ) nr 577/98 rakendamise kohta /* COM/2012/0701 final */





KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE nõukogu määruse (EÜ) nr 577/98 rakendamise kohta 1. Sissejuhatus Komisjoni määruses (EÜ) nr 577/98 (tööjõu valikvaatluse korraldamise kohta ühenduses)[1] on sätestatud tööjõu-uuringute ühtlustatud korraldamise miinimumstandardid Euroopa Liidus ja selle liikmesriikides. Määrust on muudetud 2002., 2003. ja 2007. aastal[2]. Määruse (EÜ) nr 577/98 artiklis 7 on sätestatud: „Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse rakendamise kohta alates aastast 2000 iga kolme aasta järel. Aruandes antakse eelkõige hinnang statistiliste meetodite kvaliteedile, mida liikmesriigid on kavandanud tulemuste parandamiseks või vaatlusprotsessi hõlbustamiseks.” Käesolev aruanne on komisjoni viies aruanne parlamendile ja nõukogule. 2. jaotises antakse ülevaade Euroopa Liidu tööjõu-uuringust ja selle asjakohasusest Euroopa Liidu poliitika toetamisel. 3. jaotises hinnatakse seda, kuidas on määrust (EÜ) nr 577/98 rakendatud liikmesriikides, kandidaatriikides, EFTA riikides ja Šveitsis. 4. jaotises keskendutakse käimasolevatele algatustele, mille on käivitanud Euroopa statistikasüsteem[3], et parandada tööjõu-uuringu kvaliteeti ja vähendada sellega seotud koormust. 2. Tööjõu-uuringu ülevaade 2.1. Üldkirjeldus Euroopa Liidu tööjõu-uuring (edaspidi „ELi tööjõu-uuring”) on ulatuslik valikuuring, mis hõlmab tavaleibkondades elavaid isikuid. Selle abil saadakse nii kvartaalset kui ka iga-aastast tööjõustatistikat tööhõive ja tööpuuduse kohta ning inimeste kohta, kes ei kuulu tööjõu hulka. Selle käigus kogutakse ka mitmeaastast teavet lisaküsimustikest ning saadakse andmeid moodulipõhisteks igakuisteks hinnanguteks tööpuuduse ja töötuse määra kohta. Liikmesriikide riiklikud statistikaametid vastutavad riiklike küsimustike koostamise, valimi moodustamise, küsitluste korraldamise ja komisjonile (Eurostatile) andmete saatmise eest komisjoni määruses (EÜ) nr 377/2008[4] sätestatud ühise koodide süsteemi kohaselt. Eurostat vastutab määruse (EÜ) nr 577/98 rakendamise järelevalve eest, abistades riiklikke statistikaameteid, edendades ühtlustatud mõistete ja meetodite kasutamist ning levitades võrreldavat riiklikku ja Euroopa tööjõustatistikat. ELi tööjõu-uuringu valimi suurus on 1,8 miljonit inimest igas kvartalis ja see hõlmab 33 osalevat riiki[5]. Seega on ELi tööjõu-uuring suurim leibkonnauuring Euroopas. 2.2. Asjakohasus ELi tööjõu-uuring on kõige olulisem Euroopa Liidu tööjõuturgude ametliku statistika allikas. Sellega kogutakse andmeid ühtekokku enam kui 100 muutuja kohta, mis iseloomustavad üksikisikute tööhõiveseisundit, tööhõive tunnuseid, tööaega, hariduslikku tausta ja koolitust; sellele lisanduvad iga-aastased temaatilised lisaküsimustikud[6]. Uuring põhineb rahvusvahelistel standarditel ja määratlustel ja on oluline ka väljaspool Euroopa Liidu piire, võimaldades võrrelda Euroopa tööturu olukorda teiste piirkondade või riikide omaga. Mõningate peamiste EL poliitiliste algatuste tulemuslikkuse jälgimisel toetutakse ELi tööjõu-uuringu andmetele. Näiteks on ELi tööjõu-uuring üks peamisi andmeallikaid, et jälgida liikmesriikide edukust seoses Euroopa Liidu toimimise lepingu[7] artikli 148 kohaste tööhõivesuunistega ja ELi majanduskasvu strateegiaga (strateegia „Euroopa 2020”). Viiest strateegia „Euroopa 2020” peamisest eesmärgist kahe täitmist jälgitakse tööjõu-uuringu näitajate alusel (eesmärgid, et 20–64aastastest elanikest töötab 75 %, et koolist väljalangemine on väiksem kui 10 % ja et 30–34aastastest omandab kolmanda taseme hariduse vähemalt 40 %). Paljusid teisi tööjõu-uuringul põhinevaid näitajaid kasutatakse „Euroopa 2020” ühises hindamisraamistikus. ELi tööjõu-uuringust pärinevatel andmetel oli väga tähtis osa ka Lissaboni strateegias (2000–2010). Tööjõu-uuringul põhinev igakuine töötuse määr on oluline lühiaja majandusnäitaja. Tegemist on ühega Euroopa peamistest majandusnäitajatest[8], mida kasutatakse ka töötuse määra iga-aastaste libisevate keskmiste leidmiseks majandus- ja finantsnäitajate tulemustabeli tarbeks, et makromajanduslikke ja konkurentsivõimega seotud tasakaalunihkeid kindlaks määrata. ELi tööjõu-uuringu abil saadakse rahvamajanduse arvepidamise tarbeks andmeid töötajate ja tööaja kohta ning lisaks tööturule muudegi valdkondade, näiteks hariduse kohta. Lisaks kõigele on ELi tööjõu-uuring üks olulisemaid statistiliste üksikandmete allikaid Euroopa teadlaste jaoks. Tänu suurele valimile saab uurida teatavaid kindlaid tööturu rühmi. Uuring hõlmab muu hulgas ka paljusid demograafilisi, piirkondlikke ja haridusega seotud muutujaid. 3. Tööjõu-uuringu rakendamine 3.1. Täpsus Valikuuringute hinnangute puhul tuleb ette kahte liiki vigu: valikuvigu ja valikust sõltumatuid vigu. Üheskoos määravad need ära hinnangute täpsuse. Valikuvead tekivad seetõttu, et uuritakse vaid osa rahvastiku üldkogumist. Valikust sõltumatud vead on kõik muud vead, mis ei tulene valimi moodustamisest (kaetusvead, mõõtmisvead, töötlusvead, mittevastamisest põhjustatud vead). Valikuvigade tekke peamine põhjustaja on valimi suurus. Suuremate valimite puhul tulemuste täpsus paraneb. Järgnevas tabelis on esitatud igas osalevas riigis igas kvartalis küsitletud valimi suurus absoluutväärtusena ja võrrelduna kogu rahvaarvuga. Valimi osakaal üldkogumist[9] jääb vahemikku 0,2 %st (Belgia, Saksamaa, Prantsusmaa, Ühendkuningriik, Horvaatia ja Türgi) kuni 1,6 %ni (Malta). Keskmiselt oli 2010. aastal valimi suurus ühes kvartalis 1,8 miljonit inimest, mis on 0,3 % 33 osaleva riigi rahvastikust. Euroopa tööjõu-uuring Valimi suurus ja protsent rahvastikust (keskmiselt kvartalis 2010. aastal) || Valimi suurus kvartalis (tuhandetes) || Protsent rahvastikust || || || Valimi suurus kvartalis (tuhandetes) || Protsent rahvastikust BE || 26 || 0,2 % || || NL || 96 || 0,6 % BG || 34 || 0,4 % || || AT || 46 || 0,5 % CZ || 59 || 0,6 % || || PL || 104 || 0,3 % DK || 30 || 0,5 % || || PT || 40 || 0,4 % DE || 174 || 0,2 % || || RO || 61 || 0,3 % EE || 5 || 0,4 % || || SI || 16 || 0,8 % IE || 62 || 1,4 % || || SK || 26 || 0,5 % EL || 76 || 0,7 % || || FI || 37 || 0,7 % ES || 172 || 0,4 % || || SE || 65 || 0,7 % FR || 108 || 0,2 % || || UK || 106 || 0,2 % IT || 166 || 0,3 % || || IS || 3 || 1,0 % CY || 11 || 1,4 % || || NO || 20 || 0,4 % LV || 9 || 0,4 % || || CH || 32 || 0,4 % LT || 17 || 0,5 % || || HR || 10 || 0,2 % LU || 5 || 0,9 % || || MK || 14 || 0,7 % HU || 71 || 0,7 % || || TR || 131 || 0,2 % MT || 7 || 1,6 % || || EL 27 || 1 626 || 0,3 % || || || || KOKKU || 1 837 || 0,3 % ELi tööjõu-uuringu sarnastes ametlikes uuringutes kasutatakse tõenäosuslikku valikut. Tänu sellele on võimalik kvantifitseerida valikuvigu, mida saab väljendada usaldusvahemikena. Järgnevas tabelis on esitatud EL 27 koondandmete tasandil nelja peamise näitaja puhul saadud hinnangud ja 95 % usaldusvahemikud. Näiteks hõlmab vahemik 215,5–216,5 töötajate hulga tegelikku väärtust 95 % tõenäosusega. Usaldusvahemik 95 % peamiste tööjõu-uuringu näitajate puhul EL 27s (2010) Töötajate arv (miljonit) || Töötute arv (miljonit) || Töötuse määr (%) || Keskmine töötatud tundide arv (tundi) 216 ± 0,5 || 22,9 ± 0,2 || 9,6 ± 0,1 || 37,3 ± 0,1 Nimetatud vahemikud vastavad nõukogu määruses (EÜ) nr 577/98 sätestatud täpsusnõuetele. Valikust sõltumatute vigade puhul jälgivad Eurostat ja osalevad riigid korrapäraselt nende olulisemaid allikaid (mittevastamised, asendusküsitlused). Osalevad riigid teatavad Eurostatile igal aastal vigade peamised põhjused ja riiklikul tasandil kasutatavad meetodid nende vähendamiseks. Kokkuvõte avaldatakse iga-aastases ELi tööjõu-uuringu kvaliteediaruandes[10]. 3.2. Ajakohasus ja õigeaegsus Statistika ajakohasus tähendab ajavahemikku, mis jääb vaatlusperioodi ja andmete kasutajate jaoks kättesaadavaks tegemise vahele. ELi tööjõu-uuringu puhul sõltub see ajavahemik sellest, kui palju aega on liikmesriikidel vaja uuringu korraldamiseks ja andmete töötlemiseks ning seejärel tulemuste saatmiseks Eurostatile, ning sellest, kui palju aega vajab Eurostat tulemuste töötlemiseks, valideerimiseks ja avaldamiseks. Nõukogu määruses (EÜ) nr 577/98 on sätestatud, et liikmesriigid peavad andmed Eurostatile edastama kaheteistkümne nädala jooksul pärast vaatluskvartali lõppu. Eurostat valideerib riiklikud andmestikud kohe nende saabumise järel. Järgnevas graafikus on esitatud 2008.‑2010. aasta kohta ajavahemik vaatluskvartali lõpust kuni ajani, mil andmed tehti kättesaadavaks Eurostati kasutajatele, võrrelduna eelmises aruandes hõlmatud viimase aastaga (2007). Siit ilmneb, et vaadeldud perioodil on tööjõu-uuringu andmete ajakohasus järjekindlalt paranenud. 2007. aastal avaldas Eurostat 90 % liikmesriikide andmetest 16 nädala jooksul pärast vaatluskvartali lõppu. 2010. aastaks jõuti sama tulemuseni kaks nädalat varem. Tänu sellele edasiminekule saab Eurostat nüüd teatada kuupäevad, millal ta avaldab liikmesriikide peamised kvartalinäitajad ja ELi koondandmed. Kuna on olemas plaanitud avaldamise kuupäev, saab Eurostat mõõta statistika õigeaegsust, mis tähistab ajavahemikku andmete avaldamise plaanitud kuupäeva ja tegeliku avaldamiskuupäeva vahel. Tööjõu-uuringu andmete avaldamiskalendri kasutuselevõtust peale on Eurostat avaldamistähtaegadest pidevalt kinni pidanud. Tööjõu-uuringu andmete ajakohasus on ka väga oluline aspekt igakuiste töötuse määrade hindamisel. Kohe kui Eurostat on riiklikud andmed töödelnud, kasutatakse neid järgmise kuu töötuse määra arvutamisel. Igakuine töötuse määr avaldatakse umbes 31 päeva pärast kuu lõppu. 3.3. Kättesaadavus ja selgus Eurostat levitab ELi tööjõu-uuringu andmed mitmel viisil. Peamine vahend on Eurostati veebiandmebaas, kust leiab üle 350 tabeli ELi tööjõu-uuringu üksikasjalike andmetega. Veebisaidi erirubriigis avaldatakse ka strateegia „Euroopa 2020” peamised näitajad[11]. Kõnealused tabelid hõlmavad üksnes tööjõu-uuringu kõige tähtsamaid tulemusi. Eurostat koostab teisigi ELi tööjõu-uuringu muutujate kombinatsioone konkreetsele vajadustele vastavate tabelitena. Tööjõu-uuringu üksikandmed on väga olulised teadustegevuse seisukohalt. Üha enam ülikoolide, teadusasutuste ja riiklike statistikaametite teadlasi Euroopast ja mujalt avaldavad soovi kasutada tööjõu-uuringute üksikandmeid. Alates 2011. aastast on Eurostat jaganud neid andmeid tasuta. Juurdepääs andmetele võimaldatakse kooskõlas komisjoni määruses (EÜ) nr 831/2002[12] sätestatud tingimustega, millega tagatakse uuringu andmeesitajate isikuandmete kaitse. Üksikandmeid sisaldavad andmefailid muudetakse anonüümseteks, et hoida ära isikuandmete ebaseaduslik avalikustamine. Detailset teavet (metaandmeid) edastatakse kasutajatele erinevate levikanalite kaudu. Laiem üldsus saab üldteavet Eurostati veebisaidi tööjõu-uuringut käsitlevast rubriigist[13]. Konkreetne teave statistika sisu ja kvaliteedi kohta esitatakse andmebaasis igale tabelile lisatud metaandmetes. Veelgi põhjalikum metoodikamaterjal avaldatakse spetsiaalsetes väljaannetes (nt iga-aastane kvaliteediaruanne, riiklike uuringute tunnuseid käsitlevad kirjutised jne). 3.4. Võrreldavus ELi tööjõu-uuring põhineb ülimalt ühtlustatud mõistetel, määratlustel, klassifikaatoritel ja metoodikal. Määrusega (EÜ) nr 377/2008 on kindlaks määratud ühine koodide süsteem, millega tagatakse, et kõik osalevad riigid kasutavad samu muutujate määratlusi. Kasutatakse ühiseid klassifikaatoreid (nt majanduse tegevusalade puhul NACE, ametite puhul ISCO) ning iga kord, kui klassifikaatoreid muudetakse, tagab Eurostat, et kõik osalevad riigid kooskõlastavad nende rakendamise. Peale selle antakse ühtsetes selgitavates märkustes üksikasjalikke suuniseid eesmärgi, kodeerimissüsteemi ja riiklike statistikaametite poolse rakendamise kohta. Metoodikaga seotud teemasid arutatakse spetsiaalses töörühmas (tööturustatistika töörühmas), see aitab kaasa kogemuste ja ühiste tavade vahetusele kõikide osalevate riikide vahel. Selleks et tööpuudust mõõdetaks kõikides osalevates riikides ühte moodi, on komisjoni määruses (EÜ) nr 1897/2000[14] sätestatud töötuse mõiste ning põhimõtted, mida tuleb järgida tööhõiveseisundit käsitlevate uuringuküsimuste sõnastamisel. Töötuse mõiste vastab Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) standarditele, mis võeti vastu 13. ja 14. rahvusvahelisel tööjõustatistikute konverentsil. Sellega tagatakse, et ELi tööjõu-uuringus kogutud statistika on võrreldav teiste riikide, eriti teiste OECD liikmete omaga. Riigid täiustavad tööjõu-uuringut selle metoodika või protsessi osas regulaarselt. Kui selliste täiustamisega kaasneb katkestusi tööjõu-uuringu andmetes, teavitab asjaomane riiklik statistikaamet Eurostati. Olulised katkestused dokumenteeritakse ja märgistatakse vastavalt Eurostati väljaannetes. Eurostat avaldab spetsiaalset andmestikku nimega „LFS main indicators” („Tööjõu-uuringu põhinäitajad”), milles on varasemad aegread korrigeeritud võimalike katkestuste suhtes ja täidetud juhuslikud andmelüngad. 3.5. Sidusus ELi tööjõu-uuringul põhinevate ja rahvastikustatistikast pärit rahvastikuhinnangute omavaheline sidusus on oluline üldise kvaliteedi aspekt. ELi tööjõu-uuringu kui valikuuringu tulemused arvutatakse rahvastiku ühe osa vastuste põhjal. Seejärel teostatakse vastuste võrdlusanalüüs kogu rahvastiku suhtes. Rahvastiku andmed põhinevad parimatel parajasti kättesaadavatel hinnangutel (jagatud soo ja vanuserühmade kaupa, et võrdlus oleks täpsem). Põhimõtteliselt tagatakse võrdlusanalüüsiga sidusus ELi tööjõu-uuringu ja rahvastikustatistika vahel. Erandjuhtudel võib siiski ette tulla erinevusi. Näiteks saadakse iga kümne aasta järel uued rahvaloenduse andmed. Kui uue loenduse tulemusel selguvad andmed, mis erinevad eelmistest rahvaarvu hinnangutest, võib eelmised aegread üle vaadata. Sel juhul võib rahvastikustatistika ja ELi tööjõu-uuringu läbivaatamisel kestuse ja ajastuse osas erinevusi ette tulla, sest piirangud seab see, kuivõrd kättesaadavad on üksikasjalikud rahvastikuandmed rahvaloenduste vaheliste kümmeaastakute kohta. Tööpuudust käsitlevate hinnangute sidususega seoses tuleb märkida, et paljud riigid avaldavad statistikat ka selle kohta, kui palju inimesi on end registreerinud riiklikus tööhõiveametis ja otsivad tööd. Töötust käsitlevad näitajad tööjõu-uuringus ja registreeritud tööotsijate arv erineb seetõttu, et kogutakse eri liiki andmeid. Kui ELi tööjõu-uuringus toetutakse leibkondade uurimisel nende töötamise ja töötamiseks valmisoleku ühtlustatud metoodikale, siis riiklike tööhõiveametite haldusregistrid esitavad täieliku nimekirja isikutest, kes on end töötuna arvele võtnud ja kellel on õigus saada töötushüvitist. Kuna töötuna arvele võtmine sõltub riigi sotsiaalpoliitikast, ei saa registreeritud tööotsijaid hõlmavat statistikat võrrelda ei riikide lõikes ega ajaliselt. Statistiline sidusus on oluline veel teiseski valdkonnas, nimelt seoses tööhõive hinnangutega, mida saab esitada nii tööjõu-uuringule kui ka rahvamajanduse arvepidamisele tuginedes. Hinnangud ei pruugi olla samad. See tuleneb erinevast metoodikast (mõisted ja rahvastiku üldkogumi kaetus ei ole samad), kuid ka erinevast koostamisprotsessist. Rahvamajanduse arvepidamise andmed koostatakse kõikide asjakohaste riigis kättesaadavate andmeallikate võrdlemise ja kombineerimise teel, iga allikat kasutatakse optimaalselt ära parima tulemuse saavutamiseks. Siin üritatakse saavutada ka sidusus tööhõive ja tootmise vahel (SKP). Tööjõu-uuring on selles protsessis üks andmeallikatest ettevõtlusuuringute, tööhõiveregistrite või sotsiaalkindlustusregistrite kõrval. Tööjõu-uuringu ja rahvamajanduse arvepidamise järjepidevust on arutatud tööturustatistika töörühmas. Eurostat jälgib erinevusi nende kahe hinnangu vahel ja mitu riiklikku statistikaametit on analüüsinud erinevuste põhjuseid ja suurust. Mõnel juhul on avaldatud kahe andmestiku vahelised vastavustabelid. Üldkokkuvõttes peetakse rahvamajanduse arvepidamist sobilikumaks vahendiks tööhõive taseme, tööhõive suurenemise ja majandusharude kaupa jagunemise mõõtmisel. Tööjõu-uuring sobib rohkem selleks, et mõõta tööturul osalemist (st tööhõive ja tööpuuduse ning aktiivsuse määra jms) või analüüsida konkreetsete sotsiaal-majanduslike rahvastikurühmade olukorda (nt vanuse, soo või hariduse alusel). 4. Algatused tööjõu-uuringu täiendamiseks 4.1. Tööjõu valikuuringu kvaliteediga tegelev töörühm ja järelmeetmed 2007. aastal algatasid Eurostat ja liikmesriigid ELi tööjõu-uuringu kvaliteedikontrolli. Loodi vastav töörühm võimalike puuduste kindlakstegemiseks ja asjakohaste meetmete soovitamiseks Euroopa statistikasüsteemi statistiliste tulemuste kvaliteediraamistiku kõikidel tasanditel. Oma lõpparuandes (2009)[15] sõnastas töörühm üle 40 soovituse eesmärgiga täiustada uuringu kavandamist, korraldust ja teostust. Soovitused erinevad üksteisest keerukuse, ulatuse, ressursivajaduste ja rakendamiseks kuluva aja poolest. Osalevad riigid teostasid nende soovituste alusel enesehindamise ja 2010. aastal koostas igaüks riikliku tegevuskava soovituste rakendamiseks. Saavutatut hindab korrapäraselt tööturustatistika töörühm. 4.2. Uute statistikatoodete kujundamine Üks võimalus laiendada tööjõu-uuringu tulemuste kasutamist on parandada kättesaadavate üksikandmete kasutust, näiteks esitades kasutajatele uusi näitajaid. Näiteks on nüüdseks uued näitajad täiendamas andmeid töötuse määra kohta. ILO esitatud töötuse mõiste määratluse kohaselt peab korraga olema täidetud kolm tingimust: uuritaval nädalal ei ole tundigi töötatud; otsitakse aktiivselt tööd; ollakse valmis kohe tööle asuma. Paljud inimesed vastavad neile nõuetele vaid osaliselt ja nii ei käsitata neid töötusstatistikas töötutena. Et esitada näitajad selliste erirühmade jaoks ja pakkuda seega põhjalikumat ülevaadet rahuldamata nõudlusest töö järele, on Eurostat ja liikmesriikide riiklikud statistikaametid töötanud välja kolme uue näitaja määratlused. Üks näitajatest on seotud vaeghõivega ja kahe teisega käsitletakse eriolukordi, mil ollakse tööta, kuid osaletakse teataval määral tööturul. Nende rühmade kohta avaldati esimesed andmed 2011. aastal. Teine näide on uus näitaja selliste noorte kohta, kes ei tööta ega omanda haridust või kutset (nn NEET). See on oluline selliste noorte jälgimisel, kelle puhul esineb risk, et nad jäävad ühiskonda kaasamata. Näitaja seob omavahel ELi tööjõu-uuringu andmetest saadud teavet hariduse ja tööturu kohta. Veel on kasutajad tahtnud saada statistikat tööturu dünaamika kohta. Tegemist on teabega ühest tööhõiveseisundist teise üleminekute kohta, näiteks selle kohta, kui palju inimesi konkreetsel ajavahemikul kaotas või leidis töö. Tänu sellele on võimalik teha kindlaks rühmi, kel on parem võimalus leida töö, või haavatavaid rühmi, kelle liikmetel on suurem töötuks jäämise risk. Sellise teabevajaduse täitmine ELi tööjõu-uuringu abil ei ole lihtne, sest uuring oli algselt ette nähtud pigem konkreetset momenti (nt töötute arv mingi ajahetke seisuga) mitte perioodi iseloomustavate andmete kogumiseks. Ajavahemike kohta hinnangute esitamine on siiski võimalik, kuid need ei ole sama täpsed kui momendi kohta käivad andmed ja peavad vastama teatavatele tingimustele. Enamikus osalevates riikides kujutab tööjõu-uuring endast rotatsiooniga paneeluuringut, kus sama isikut küsitletakse mitu korda järjestikuste kvartalite jooksul. Selline moodus võimaldab saada tööjõu-uuringu kaudu näitajaid üleminekute kohta tööturul. Mõningad riigid juba avaldavad selliseid andmeid korrapäraselt, kasutades tööjõu-uuringu paneelide andmeid. Tuleb võtta meetmeid, et sedasama tehtaks kogu ELi tasandil. Esiteks peavad osalevad riigid, kes ei kasuta rotatsiooniga paneeluuringut, kavandama oma süsteemi ümber sellele vastavalt. Teiseks erinevad rotatsiooniga paneelid riigiti ja oleks hea, kui need oleks rohkem ühtlustatud. Lisaks tuleb lahendada veel mõningad metoodilised probleemid, nagu momendiandmete ja perioodiandmete sidusus. Koostöös liikmesriikidega tegeleb Eurostat eeltingimuste loomisega selleks, et ELi tööjõu-uuringu abil saaks edaspidi teha statistikat tööturu dünaamika kohta. 4.3. Tööturu-uuring tänapäevases sotsiaalstatistika süsteemis Võttes aluseks komisjoni teatise „Euroopa Liidu statistika koostamise metoodika kohta: vaade järgmisele kümnendile”,[16] on käivitatud Euroopa sotsiaalstatistika ajakohastamise algatus. 2011. aasta Wiesbadeni memorandumis[17] sätestati selle elluviimise strateegia. Oldi üksmeelel selles, et kõrgeid kvaliteedistandardeid säilitades on väga oluline suurendada tõhusust sotsiaalstatistika koostamisel ning selle saavutamiseks on vaja koos tegutseda Euroopa sotsiaalstatistika ühtse ülesehituse nimel. Strateegia peamised eesmärgid on järgmised: täiustada valimi moodustamise metoodikat (valimiraami); ühtlustada sotsiaaluuringuid; kasutada paremini ära uusi ja olemasolevaid andmeallikaid, eeskätt haldusallikaid. Sotsiaalstatistika korralduse ajakohastamisel on mõju ka tööjõu-uuringule. Kõnealuses strateegias on tähtis ka uute tehnoloogiate laialdasem kasutamine. Sotsiaalstatistika puhul näib interneti kasutamine andmete kogumiseks olevat paljutõotav viis, et suurendada andmete kogumise tõhusust ja säilitada andmeesitajate head tahet. Mitu riiki viib selles valdkonnas projekte ellu. Rahvusvahelise koostöö soodustamiseks ja ühiste vahendite väljatöötamiseks käivitati 2012. aastal Euroopa statistikasüsteemi ühisprojekt[18]. Tööjõu-uuringust saab selle projekti katseuuring. Lõpetuseks olgu mainitud, et Eurostat hindab praegu tööjõu-uuringu lisaküsimustikke. Igal aastal sisaldab tööjõu-uuring eri teemasid hõlmavat lisaküsimustikku (moodulit). Nende koostamist saaks muuta tõhusamaks ja tulemuste kvaliteeti paremaks. Üks võimalus oleks võtta kasutusele korduvad moodulid, mis valitakse küsimustikku kuuluvate moodulite põhiloendist, pidades silmas võimalust vastata ka uutele tekkivatele poliitilistele vajadustele. Tänu sellele oleks võimalik teatavaid teemasid mitme aasta lõikes paremini jälgida. 5. Kokkuvõte Eurostat jälgib vastavust õiguslikule alusele. Komisjon leiab, et määruse (EÜ) nr 577/98 rakendamine on olnud rahuldav. Liikmesriigid järgivad määrust kas täielikult või peaaegu täielikult. Liikmesriikidega arutatakse lahtiseid küsimusi ja vajadusel lepitakse ühiselt kokku tegevuskavad. ELi tööjõu-uuringu üldine kvaliteet on hea. Euroopa statistikasüsteem püüdleb selle poole, et ELi tööjõu-uuringu protsesse ja meetodeid pidevalt täiendada, ning keerulisest olukorrast, vähestest vahenditest ja suurtest eelarvekärbetest hoolimata on ta oma tegevust käigus hoidnud. Praegu toimub ELi tööjõu-uuringu metoodika läbivaatamine, et kohaneda muutustega kasutajate vajadustes ja uute ülesannetega (nt ajakohasust käsitlevad täiustatud nõuded, hinnangud tööturustaatuste vahelise liikumise kohta). See töö on osa sotsiaalstatistika üldisest tänapäevasemaks muutmisest. [1] EÜT L 77, 14.3.1998, lk 3. [2] Komisjoni määrus (EÜ) nr 2104/2002 (EÜT L 324, 29.11.2002, lk 14), Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrused (EÜ) nr 1991/2002 (EÜT L 308, 9.11.2002, lk 1), (EÜ) nr 2257/2003 (ELT L 336, 23.12.2003, lk 6) ja (EÜ) nr 1372/2007 (ELT L 315, 3.12.2007, lk 42). [3] Euroopa statistikasüsteem on partnerlus Euroopa statistikaasutuse (Euroopa Komisjon (Eurostat)), riiklike statistikaametite ja muude siseriiklike asutuste vahel, kes vastutavad igas liikmesriigis Euroopa statistika arendamise, koostamise ja levitamise eest. [4] ELT L 114, 26.4.2008, lk 57. [5] Osalevad riigid on 27 liikmesriiki, Island, Norra, Šveits, Horvaatia, endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik ja Türgi. [6] 2008., 2009. ja 2010. aasta lisaküsimustikud olid järgmised: 2008: Võõrtöötajate ja nende otseste järeltulijate olukord tööturul 2009: Noorte tööturule kaasamine 2010: Töö- ja pereelu kokkusobitamine. [7] Vt nõukogu otsus 2011/308/EL, 19. mai 2011, liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta (ELT L 138, 26.5.2011, lk 56). [8] Vt Principal European Economic Indicators – A statistical guide, Eurostat 2009. [9] Seda määratletakse kui valimi suuruse (üksuste arv valimis) ja rahvastiku üldkogumi suuruse (üksuste arv rahvastiku sihtkogumis) suhtarvu. [10] http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/product_details/publication?p_product_code=KS-RA-12-021. [11] http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/europe_2020_indicators/headline_indicators. [12] EÜT L 133, 18.5.2002, lk 7. [13] http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/employment_unemployment_lfs/introduction. [14] EÜT L 228, 8.9.2000, lk 18. [15] Task Force on the quality of the Labour Force Survey – Final report, Eurostat 2009. [16] KOM(2009) 404, 10.8.2009. [17] http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/pgp_ess/0_DOCS/de/DGINS2011_memorandum.pdf [18] „Data collection for social surveys using multiple modes” („Sotsiaaluuringute andmete kogumine erinevate meetodite abil”).