ET Euroopa Liidu Teataja C 434/51

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Keskpangale, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Tarbijatele suunatud finantsteenuste tegevuskava: paremad tooted ja laiem valik““

[COM(2017) 139 final]

(2017/C 434/08)

Raportöör: Michael IKRATH Kaasraportöör: Carlos TRIAS PINTÓ

Konsulteerimistaotlus Euroopa Komisjon, 26.4.2017 Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 304 Vastutav sektsioon ühtse turu, tootmise ja tarbimise sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 5.9.2017 Vastuvõtmine täiskogus 20.9.2017 Täiskogu istungjärk nr 528 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 136/0/2

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tervitab asjaolu, et Euroopa Komisjon hoidub praegu reguleerivatest meetmetest, ning toetab komisjoni otsustavust kohaldada asjakohaseid konkurentsieeskirju, kui see peaks osutuma vajalikuks, et tagada võrdsed tingimused ja tarbijate kaitse.

1.2. Komitee tervitab Euroopa Komisjoni algatust, mille eesmärk on ühtse turu süvendamine tegevuskava abil. See nõuab ühelt poolt majandus- ja rahaliidu järkjärgulist laiendamist ning teiselt poolt finantstoodete ja -teenuste edasist ühtlustamist koos digitaalse innovatsiooniga, säilitades õiglased, tehnoloogiast ja ärimudelist sõltumatud konkurentsitingimused.

1.3. Komitee kutsub liikmesriike üles suurendama jõupingutusi, et saavutada mitmesuguste üleeuroopaliste praegu rakendamisjärgus olevate standardite põhjalik, ühtlustatud, koordineeritud ja süstemaatiline kohaldamine, et nendega tagatakse tarbijate täielik kaasamine, kaitstes viimaseid samas arvukate riskide eest, mis uute finantsstsenaariumidega kaasnevad.

1.4. Komitee märgib, et erilist tähelepanu tuleb pöörata traditsioonilistele jaepankadele (boring banking), kes on selliste toodete ja teenuste peamised vahendajad. Traditsiooniliselt on need pangad, eriti piirkondlikud või kohalikud pangad, saanud tunda suurt usaldust ELi tarbijatelt, kes ei ole eriti altid teenusepakkuja vahetajad. Sellest hoolimata tuleks edendada piiriüleseid tooteid, et rõhutada ühtse turu ideed ning isikute ja kaupade vaba liikumist.

1.5. Samal ajal tuleks tegeleda tarbijate mureküsimustega, näiteks keelelised ja õiguslikud erinevused, mitteresidentidele kehtivad kõrgemad tasud, mitteresidentidele teatud finantsteenustele ja -toodetele juurepääsu keelamine, maksuerinevused, rahapesu käsitlevate õigusaktide ülemäärane kasutamine ning valuutariskid.

1.6. Komitee kutsub komisjoni üles viima läbi uuringu selle kohta, kui paljud majanduslikult haavatavad laenuvõtjad kasutavad piiriüleseid laenusid, mis ei ole neile koduriigis kättesaadavad (loan shopping), seades end nii suurde ülemäärase võlgnevuse ohtu.

1.7. Finantstoodete ja -teenuste võrreldavuse ja läbipaistvuse huvides ning liikmesriikidele võrdsete võimaluste loomiseks soovitab komitee võtta meetmeid tagamaks, et toodete ja teenuste maksustamissüsteem ei oleks enam õiglase konkurentsi takistuseks.

1.8. Komitee kutsub komisjoni tungivalt üles nägema ette asjakohased, sõltumatud ja kohustuslikus korras sertifitseeritud vahendid Euroopa Liidu eri õigussüsteemide erinevate finantstoodete võrdlemiseks.

1.9. Komitee soovitab reguleerida väljaspool Euroopat asuvaid IT suurettevõtjaid, nagu Google, Apple jt, kes oma klientide andmebaase kasutades võivad pakkuda kohandatud tooteid otsemüügiks, ilma et nende suhtes kohaldataks ELi tarbijakaitse-eeskirju ja muid õigusakte.

1.10. Komitee on kindlalt veendunud, et digiteerimine muudab pidevalt ja püsivalt tarbijate käitumist. Seega tervitab ja toetab komitee komisjoni keskendumist digitaalse ühtse turu edendamisele, pöörates eritähelepanu finantsteenustele. Komisjon keskendub õigustatult selliste takistuste kõrvaldamisele, mis pärsivad piiriülest digitaalset levitamist (asukohapõhine piiramine). See on komitee arvates ainus võimalus saavutada tõeline finantsteenuste ühtne turg tarbijate jaoks.

1.11. Finantstehnoloogia valdkonnas ja jätkusuutliku õigusraamistiku huvides ning võimalikult ulatusliku finantsstabiilsuse säilitamiseks tuleks komitee arvates kõigile asjaomaste finantsteenuste pakkujatele tagada võrdsed võimalused ning tarbijatele peavad alati kehtima samad tagatised, mis on jõus traditsioonilises pangandussektoris.

1.12. Komitee soovitab komisjonil määratleda täiendavad tooted, mis on lihtsad ja samade omadustega ja seetõttu võrreldavad ja läbipaistvad juba tegevuskavas toodud tarbijatoodetega. Sellega avaneb võimalus pakkuda erinevate jaotusvõrkude kaudu (finantstehnoloogia, traditsioonilised pangafiliaalid jne) kogu ELis nn tähttooteid ning suurendada tarbijate usaldust nende toodete vastu. Toetudes usaldusväärsele teabele toote kohta ja toote läbipaistvusele, saavad tarbijad riskivabalt valida parima pakkuja kogu EList.

1.13. Tarvis oleks tugevdada sama finantsteenuse eri haldajate vahelist sõltumatust, et vältida huvide konflikti. See soodustab head valitsemistava ja finantsteenuste tõhusat järelevalvet.

1.14. Komitee rõhutab vajadust regulaarselt hinnata iga standardi mõju tarbijatele mõeldud finantstoodete ja -teenuste arendamisele, suurendades samas asjakohaselt järelevalveasutuste ressursse. Ta juhib tähelepanu ka asjaolule, et keskse tegurina tarbijate kindlustunde suurendamiseks on piiriüleste tehingute puhul tarvis tõhusaid alternatiivseid vaidluste lahendamise (ADR) ja vaidluste internetipõhise lahendamise (ODR) mehhanisme.

1.15. Kui soovime kodanike ja ettevõtjate jaoks tõhusalt ja tulemuslikult kulusid vähendada, peaksid komitee arvates kõik kõnealust teemat puudutavad meetmed ja eeskirjad lähtuma õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi põhimõtetest ning neid arvesse võtma. Ilma kõnealuse valdkonna selgeid eesmärke ohtu seadmata on oluline, et kõik tulevased asjaomased õigusaktid ja eeskirjad oleksid lihtsad ja kõrvaldaksid kasutud tõkked. Samuti tuleb tõelise killustamata ühtse turu saavutamiseks vältida igasugust ülereguleerimist riiklikul või piirkondlikul tasandil.

2. Taustteave

2.1. Tegevuskava eesmärk on pakkuda Euroopa tarbijatele laiemat valikut finantsteenuseid ja paremat juurdepääsu neile kogu ELis.

2.2. See hõlmab finantsteenuseid, mis moodustavad olulise osa tarbijate igapäevaelust, näiteks arvelduskonto säästutooted, makseteenused, krediitkaardid, hüpoteegid ja muud laenud ning mitmesugused kindlustused.

2.3. Tegevuskava moodustab lahutamatu osa süvendatud ja õiglasema ühtse turu väljatöötamisest. Finantsteenuste osas tähendab see, et tuleb parandada finantsteenuste osutajate omavahelist konkurentsi ja tarbijate valikuvõimalusi, nii et tarbijad saaksid kasu madalamatest hindadest, toodete paremast kvaliteedist ja innovatsioonist.

2.4. Tarbijatel peaks olema võimalus vabalt valida paljude, kogu ELis kättesaadavate finantsteenuste ja -toodete hulgast. Teenuse või toote pakkuja asukohariik ei tohiks seejuures enam oluline olla.

2.5. Finantsteenuste ja -toodete pakkujatele tuleks võimaldada saada kasu kogu ELi hõlmavast turust (ühtne turg).

2.6. Euroopa Liit on juba võtnud mitmeid meetmeid, et luua tarbijatele suunatud finantsteenuste ühtne turg, näiteks maksekontode direktiivid, (1) hüpoteekkrediidi direktiiv, (2) kindlustustoodete turustamise direktiiv, (3) kapitaliturgude liidu loomise tegevuskava, (4) Euroopa siseturu strateegia (5) ning digitaalse ühtse turu strateegia (6).

2.7. Käesolev tegevuskava, mis põhineb komisjoni rohelise raamatuga (7) seonduvatel konsultatsioonidel, koostati selleks, et määratleda ja kõrvaldada olemasolevad takistused.

2.8. Tegevuskava keskendub kolmele peamisele valdkonnale: — suurendada tarbijate usaldust ja laiendada nende võimalusi, — innustada õiguslike ja regulatiivsete takistuste vähendamist, — pakkuda jätkuvat toetust innovatiivsete digiteenuste arendamisel.

Määratletakse kaksteist meedet.

2.9. Arvestades asjaolu, et üksnes 7 % tarbijatest kasutavad teisest ELi liikmesriigist pärit finantsteenuseid, peetakse tegevuskavas esmatähtsaks finantstehnoloogia ja veebipõhiste ettevõtete arengut.

3. Üldised märkused

3.1. Komitee märgib, ELi finantsteenuste ühtse turu rajamine nõuab ELi erinevate finantsturu teemaliste projektide ühtlustamist. Näiteks mõjutab kapitaliturgude liit kõiki ELi liikmesriike, aga pangandusliit oma kolme sambaga puudutab vaid eurotsooni ning selles ei võeta arvesse „uute“ liikmesriikide turgusid. See tähendab, et finantsteenuste ja -toodete loodetud piiriülene pakkumine seisab silmitsi nähtamatute piiridega.

3.2. Seetõttu peab komitee vajalikuks samaaegselt finantsteenuste ühtse turu edasise süvendamisega jätkuvalt laiendada majandus- ja rahaliitu: kui kõik riigid järk-järgult ühisrahaga ei liitu – eelkõige digitaalvaldkonnas – on tegevuskava täielik elluviimine võimatu. Lisaks on oht, et alternatiivsed digitaalsed vääringud, näiteks Bitcoin, kasutavad olukorra ära. See võib seada ohtu turvalisuse, andmekaitse ja tarbijate usalduse piiriüleste finantsteenuste vastu.

3.3. Komitee märgib, et tarbijad käsitlevad finantsteenustega kauplemist praegu kui kohalikku ja piirkondlikku ärimudelit. Seni kuni püsivad kartused ja ebakindlus uue finantsmaastiku suhtes, nõustub komitee komisjoni järeldusega, et „enamik jaefinantsteenuste tarbijatest jääb tõenäoliselt truuks koduturule“ (8).

3.4. Komitee leiab, et liikmesriikides kehtivad erinevad maksukorraldused on finantstoodete võrreldavuse ja läbipaistvuse tagamise peamine takistus. Põhitoodete atraktiivsus seisneb sageli selles, et nad pakuvad maksusoodustusi, mis aga toovad kasu ainult residendist maksumaksjatele. Lisaks sellele on võitlus maksudest kõrvalehoidmise vastu, mis seab välismaiste kontode omanike maksuasjade aususe kahtluse alla, piiriülese finantsturu tõsine takistus. Seepärast kutsub komitee komisjoni üles lisama tegevuskavasse täiendavaid ettepanekuid.

3.5. Vaatamata komisjoni märkimisväärsetele jõupingutustele on Eurobaromeetri 446 andmetel ainult 7 % ELi kodanikest siiani kasutanud piiriüleseid finantsteenuseid. Samuti ei ole selge, kui paljud majanduslikult haavatavad laenuvõtjad kasutavad piiriüleseid laenusid, mis ei ole neile kättesaadavad koduriigis (loan shopping), seades end nii suurde ülemäärase võlgnevuse ohtu. Seetõttu peab komitee vajalikuks selleteemalise uuringu läbiviimist.

3.6. Siiski ei tohi jätta mainimata, et see piiriülene nõudlus eksisteerib ühise keelega piirialadel. Isegi siseriiklikel turgudel vahetab vähem kui kolmandik tarbijatest teenusepakkujat. Selle üks peamisi põhjuseid on suurem rahulolu peamiselt kohalike ja piirkondlike traditsiooniliste jaepankadega (vt EBS 446). Sellega seoses juhib komitee tähelepanu asjaolule, et piirkondlike jaepankade kasumlikkus on olnud pärast finantskriisi algust erilise surve all. Seega väärib tähelepanu küsimus, kuidas pangad saavad hakkama suhteliselt väikese osa teistest liikmesriikidest pärit klientide tõttu tekkivate suurte kuludega. Komitee palub komisjonil uurida muid põhjuseid, miks finantstoodete piiriüleste ostude osakaal on madal: näiteks keelelised ja õiguslikud erinevused, mitteresidentidele kehtivad kõrgemad tasud, mitteresidentidele teatud finantsteenustele ja -toodetele juurepääsu keelamine, maksuerinevused, rahapesu käsitlevate õigusaktide ülemäärane kasutamine, valuutariskid jne.

3.7. Sellega seoses peab komitee vajalikuks pöörata suurt tähelepanu sellele, et säilitada kohalike ja piirkondlike jaepankade just selline roll: finantsteenuste pakkujad, kes on tarbijate usalduse ära teeninud. See nõuab palju diferentseeritumaid pangandusalaseid õigusakte ning proportsionaalsuse põhimõtte järjepidevat kohaldamist (9). Ainult sel tingimusel saavad need pangad edukalt toimida innovatsiooni eestvedajate või innovatsiooni järgijatena.

3.8. Komitee arvates on see eeltingimus, et saavutada komisjoni põhjendatud eesmärke: et finantssektor suudaks kasutada tänapäevaseid tehnoloogiaid, mis on vajalikud ühtse turu arendamiseks, ning et see sektor jääks finantsiliselt tugevaks ning tarbijate ja investorite jaoks turvaliseks.

3.9. Komitee on kindlalt veendunud, et digiteerimine muudab pidevalt ja püsivalt tarbijate käitumist. Seega tervitab ja toetab komitee komisjoni keskendumist digitaalse ühtse turu edendamisele, pöörates eritähelepanu finantsteenustele. Komisjon keskendub õigustatult selliste takistuste kõrvaldamisele, mis pärsivad piiriülest digitaalset levitamist (asukohapõhine piiramine). See on komitee arvates hea võimalus saavutada tõeline finantsteenuste ühtne turg tarbijate jaoks. Sellele vaatamata on vaja ka muid meetmeid (mida on kirjeldatud punktis 3.6).

3.10. Komitee jagab komisjoni seisukohta, et edasine töö peaks keskenduma ühelt poolt peamiselt varem vastu võetud õigusaktide nõuetekohasele rakendamisele (vt punkt 2.6). Teisalt on vaja täiendavaid meetmeid, et tagada kogu Euroopa Liitu hõlmava ühtse finantsteenuste turu eeliste mõjulepääs tarbijate jaoks.

3.11. Seoses sellega tervitab komitee asjaolu, et tegevuskava sisaldab ambitsioonikat meetmete kava, ning soovib, et riiklikud seadusandjad, järelevalveasutused ja tarbijate organisatsioonid osaleksid täiel määral nende meetmete rakendamises. Siin on oluline roll täita ka sotsiaalpartneritel.

3.12. Komitee väljendab samamoodi heameelt asjaolu üle, et turuosalistele antakse rohkem võimalusi tegeleda oma individuaalsete finantsteenustega, eriti seoses digitaalse innovatsiooniga. Sellega võetakse piisavalt arvesse praegu väga erinevaid turutingimusi liikmesriikides, järgides ühist eesmärki.

3.13. Komitee soovitab komisjonil määratleda lisaks tegevuskavas juba nimetatud tarbijatoodetele täiendavad hõlpsasti võrreldavad ja täiesti läbipaistvad tooted, mis on lihtsad ja samasuguste omadustega. Sellega avaneb võimalus pakkuda erinevate jaotusvõrkude kaudu (finantstehnoloogia, traditsioonilised pangafiliaalid jne) kogu ELis nn tähttooteid ning suurendada tarbijate usaldust nende toodete vastu. Toetudes usaldusväärsele teabele toote kohta ja toote läbipaistvusele (ühtlustatud terminoloogia, liiga professionaalsete kirjelduste vältimine, lihtsad ja arusaadavad lepingutingimused) saavad tarbijad riskivabalt valida parima pakkuja kogu EList.

3.14. Komitee arvates on uute võrgutehnoloogiate ning võrreldavate ja läbipaistvate tarbijatoodete kombinatsioon tugevama finantsteenuste ühtse turu edasise arengu jaoks otsustava tähtsusega.

3.15. Seepärast tervitab komitee asjaolu, et komisjoni aruteludokument majandus- ja rahaliidu süvendamise kohta, mis avaldati 1. juunil, sisaldab olulisi aspekte seoses finantstoodete ja -teenuste ühtlustamisega ELis. Eelkõige puudutab see võrdsete tingimuste loomist eri liikmesriikide ning seega finantsteenuste osutajate vahel. Euroopa Liidu ettepanekud majandus- ja rahaliidu kohta lihtsustavad seega mitmesuguste „piiriüleste“ finantstoodete võrreldavust ja tutvustamist.

3.16. Sellega seoses on komitee arvates samuti oluline nõuda jätkuvalt finantstehnoloogia reguleerimist. 2008–2010. aasta finantskriisi ajal oli väga range reguleerimine (Basel III, kapitalinõuete direktiivi IV pakett) üks teguritest, mis ei lubanud traditsioonilistel jaepankadel enam piisavalt täita oma põhirolli (anda laenu VKEdele ja eraisikutele); finantstehnoloogia poolt pakutav ei kuulu aga selle reguleerimise alla. Seepärast kutsub komitee – enne tarbijatele mõeldud piiriüleste finantsteenuste tegevuskava loomist – üles looma võrdsed tingimused eeskirjade abil, mis kehtivad traditsioonilistele jaepankadele ja finantstehnoloogiaettevõtetele (10).

3.16.1. On hädavajalik, et komisjon käsitleks tarbijate mure finantstehnoloogia pärast, näiteks isikuandmete ja eraelu puutumatuse kaitse, kaebuste esitamise mehhanismid, ülemäärase võlgnevuse riskid, nende platvormide võimaliku maksejõuetuse tagajärjed, sõltumatu ja vastutustundliku nõustamise puudumine pakutavate toodete ja teenuste kohta, digitaalselt kirjaoskamatute tarbijate majandusliku tõrjutuse oht, suurandmete ekspluateerimine ja kasutamine, et saaks taastada kriisi tõttu kaduma läinud tarbijatepoolse usalduse finantsasutuste vastu.

3.17. Komitee kutsub liikmesriike üles tagama, et kõik tegevuskavas toodud meetmed vastaksid toodete ja teenuste ligipääsetavusenõuete direktiivi ning Euroopa juurdepääsetavuse akti sätetele.

3.18. Tegevuskava annab soovitud tulemuse üksnes siis, kui see toimib käsikäes finantsasutuste järelevalvefunktsiooni järkjärgulise (kvalitatiivse ja kvantitatiivse) tugevdamisega, finantsteenuste osutajate käitumise süstemaatilise järelevalve juurutamisega, (teise makseteenuste direktiivi ja MiFID 2 rakendamine), keeruka tasakaalu loomisega eraelu puutumatuse ja läbipaistvuse vahel ning tootenõustamise eristamisega turustamisest. Lisaks sellele tuleb erilist tähelepanu osutada reitinguagentuuridele ja sõltumatutele finantsvahendajatele, nagu komitee märkis juba oma arvamuses rohelise raamatu kohta.

3.19. Haridus ja elukestev õpe peavad aitama võidelda finantsalase kirjaoskamatusega, mis võib põhjustada ülemäärast võlgnevust ning majanduslikku ja sotsiaalset tõrjutust.

4. Konkreetsed märkused

4.1. Arvestades punktis 3 toodud märkusi, soovitab komitee komisjonil keskenduda finantsteenuste võrdlusveebisaitide kvaliteedi ja usaldusväärsuse parandamisega (meede 4), riiklike tarbijakaitse-eeskirjade uurimisega (meede 8), finantstehnoloogiaga (meede 10) ja e-identimisega (meede 11) seotud meetmete kiirele rakendamisele.

4.2. (Meede 11)

Komitee on seisukohal, et praeguste rahapesuvastaste sätete (nt elukohanõue) ebajärjepidev riiklik rakendamine on otsustav takistus jaeteenuste ühtse turu edasise arengule. Tuleb teha kõik, mis võimalik, et luua e-identimise vahend, mis tagab, et ühtsel turul oleks võimalik nii kiiresti kui võimalik sõlmida uusi kliendisuhteid. Tuleks tegeleda turvalisuse ja vastutusega seotud küsimustega, et suurendada tarbijate usaldust e-identimise korra vastu.

4.3. Seepärast tervitab komitee iseäranis meetme 11 raames kavandatud vahendeid, nagu e-identimist ja e-tehingute jaoks vajalikke usaldusteenuseid siseturul käsitleva määruse kasutamine (näiteks selle laiendamine ettevõtja ja tarbija vahelistele suhetele) ning uute digitaalse sotsialiseerimise vahendite edendamine (näiteks videotuvastus). Sellega seoses toetab komitee Euroopa Parlamendi vastavat seisukohta (11) viienda rahapesuvastase direktiivi kohta (12). Ükski digitaalne menetlus ei tohiks kahjustada andmekaitset ja eraelu puutumatust.

4.4. (Meede 10)

Tagamaks et finantsinnovatsioon käib käsikäes tarbijakaitsega, kutsub komitee üles looma Euroopa raamistikku uute finantsteenuste katsetamiseks (13). Pärast sidusrühmadega koostöös läbi viidud katsetamist võivad need teenused täiendada standarditud finantstoodete valikut (vastavalt punktile 3.12).

4.5. (Meede 8)

Komitee toetab meetme 8 raames kavandatud tegevusi, mille eesmärk on tuvastada ja kõrvaldada põhjendamatu ülereguleerimine liikmesriikide poolt. Siiski ei tohiks tarbijakaitse eeskirju nõrgendada.

4.6. Komitee soovitab ka läbi vaadata kehtivad eriõigusaktid finantsteenuste kohta, arvestades nende mõju soovitud ühtsele turule ja digitaalset sobivust. Tarbijatele mõeldud teave peaks olema arusaadav, lihtne ja asjakohane, võimaldades tarbijatel teha enda jaoks õigeid valikuid. Ülemäärane teabe-, nõustamis- ja dokumenteerimiskohustus on digitaalse ühtse turu arendamisel finantsteenuste valdkonnas eriti kahjulikud. Seega tuleks hindamisel rakendada terviklikku lähenemisviisi.

4.7. (Meede 1)

Seoses meetmes 1 toodud ettepanekuga laiendada piiriüleste maksete määrust (14) muudele vääringutele kui euro, juhib komitee tähelepanu asjaolule, et need lähevad teenuseosutajatele oluliselt kulukamaks kui eurodes tehtud maksed. Seega leiab komitee, et hinnaerinevus võrreldes üksnes eurodes tehtud maksetega on põhjendatud. Seetõttu nõuab komitee, et muus vääringus kui euros tehtud tehingutele kohaldataks hindu, mis võimaldaksid katta tegelikke kulusid. Kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega tuleks nende hindade juures ka arvesse võtta teenusepakkuja suurust ning tehingute sagedust.

4.8. (Meede 2)

Komisjon peaks suurendama läbipaistvuse nõudeid vääringute dünaamilise konverteerimise korral.

4.9. (Meede 3)

Komitee toetab põhimõtteliselt komisjoni kõnealust meedet, kuid juhib tähelepanu sellele, et SEPA määruse (15) senine ebaõige rakendamine paljude turuosaliste poolt tekitab probleeme, mille eest tarbijad ja finantsteenuste osutajad ei peaks vastutama. Seepärast kutsub komitee komisjoni üles pidama esmatähtsaks SEPA määruse artikli 9 (rahvusvaheliste kontonumbrite põhise diskrimineerimise keeld) ühtset rakendamist. See on ainus viis konto vahetamise teenuse laiendamiseks nii, et see oleks tulemuslik kogu ühtsel turul.

4.10. (Meede 4)

Komitee leiab, et kindlasti on vaja järgida võrdlusvahendite põhimõtteid, ning palub komisjonil jälgida tähelepanelikult olemasolevaid veebisaite koostöös sidusrühmadega, eeskätt tarbijaorganisatsioonidega. Võrdlusveebisaidid peaksid vastama teatavatele sõltumatuse ja läbipaistvuse kriteeriumidele. Nende sertifitseerimine peaks olema kohustuslik.

Komitee teeb ettepaneku uurida koos sidusrühmadega üleeuroopalise võrdlusveebilehe loomise võimalust. See võrdlusveebileht hõlmaks piiriüleseid tähttooteid, mida käsitleti eespool (vt punkt 3.13).

4.11. (Meede 9)

Komitee toetab kavandatud meetmeid krediidivõimelisuse hindamise ühtlustamise kiirendamiseks Euroopa tasandil, sest muidu tekib majanduslikult ebasoodsas olukorras olevatel tarbijatel piiriülest tarbijakrediiti võttes oht sattuda võlgadesse. Seepärast toetab komitee ühtseid miinimumkriteeriumeid krediidivõimelisuse hindamisel, hõlmates kehtivad ühtse krediidiriski kontrolli nõuded (direktiiv 2008/48/EÜ, (16) direktiiv 2014/17/EL (17)). Oluline on tagada, et see ei seaks ohtu uusi Basel III algoritmipõhiseid krediidihindamise mudeleid (krediittehnoloogia).

4.12. (Meede 7)

Komitee toetab komisjoni jõupingutusi, et leida võimalusi tarbijate ülemäärase võlgnevuse ennetamiseks. Finantsharidus ja elukestev õpe koos vastutustundlike laenueeskirjadega ning tarbija maksejõuetust käsitlevate õigusaktidega (18) peaksid olema keskse tähtsusega. Ambitsioonikama ja ühtsema finantshariduse edendamiseks soovitab komitee komisjonil määratleda finantshariduse Euroopa võtmepädevuste raamistiku läbivaatamisel täiendava pädevusena. Sotsiaalpartneritel on siinkohal eriline vastutus.

4.13. Samuti on oluline, et komisjon keskenduks kindlalt tarbijate kiirlaenudele, mis on sageli läbipaistmatud ja sisaldavad mitmeid ebaõiglasi klausleid, kasutades eksitavaid turundusvõtteid, mida toetab reklaam suurtes meediakanalites (ajakirjandus, raadio ja televisioon). Sellega seoses kutsub komitee liikmesriikide järelevalveasutusi üles teostama asjakohast järelevalvet kõnealuste ettevõtjate turukäitumise üle, tehes selleks tihedat koostööd tarbijaorganisatsioonidega.

Brüssel, 20. september 2017 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Georges DASSIS

(1) ELT L 257, 28.8.2014, lk 214.

(2) ELT L 60, 28.2.2014, lk 34.

(3) ELT L 26, 2.2.2016, lk 19.

(4) COM(2015) 468 final, EMSK arvamus (ELT C 133, 14.4.2016, lk 17).

(5) KOM(1999) 624 final.

(6) COM(2016) 176 final.

(7) COM(2015) 630 final.

(8) Roheline raamat jaefinantsteenuste kohta ühtsel turul, KOM(2007) 226, punkt 10, lk 6.

(9) ELT C 209, 30.6.2017, lk 36.

(10) ELT C 246, 28.7.2017, lk 8.

(11) A8-0056/2017.

(12) COM(2016) 450 final, EMSK arvamus (ELT C 34, 2.2.2017, lk 121).

(13) Vt ELT C 246, 28.7.2017, lk 8, punkt 1.4.1.

(14) ELT L 266, 9.10.2009, lk 11.

(15) ELT L 257, 28.8.2014, lk 214.

(16) ELT L 133, 22.5.2008, lk 66.

(17) ELT L 60, 28.2.2014, lk 34.

(18) ELT C 311, 12.9.2014, lk 38.