Sisukord

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

liidu rahanduse tulemuspõhise hindamise kohta

1. Sissejuhatus 3

2. Ülevaade saavutatud tulemustest 4

2.1 Liidu sisepoliitika. 4

2.1.1. KONKURENTSIVÕIME MAJANDUSKASVU JA TÖÖHÕIVE TAGAMISEKS (eelarverubriik 1A) 4

2.1.2. ÜHTEKUULUVUS MAJANDUSKASVU JA TÖÖHÕIVE TAGAMISEKS (eelarverubriik 1B) 14

2.1.3. LOODUSVARADE KAITSE JA MAJANDAMINE (eelarverida 2) 19

2.1.4. VABADUS, TURVALISUS JA ÕIGUS (eelarverida 3A) 24

2.1.5. KODAKONDSUS (eelarverida 3B) 27

2.2. Liidu välispoliitika (eelarverida 4) 29

3. SEIRE-, ARUANDLUS- JA HINDAMISRAAMISTIK – MITMEAASTANE FINANTSRAAMISTIK 2014–2020 34

4. JÄRELDUSED. 34

1. Sissejuhatus

Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 318 sätestatakse, et komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande liidu rahanduse tulemuspõhise hindamise kohta. Käesolev artikli 318 kohaselt esitatud neljas hindamisaruanne (edaspidi „hindamisaruanne” või „aruanne”) sisaldab vastuseid eelarve täitmisele heakskiidu andmise eest vastutava institutsiooni kõige värskemas, 2012. aasta eelarve täitmisele heakskiidu andmist puudutavas resolutsioonis ja 26. veebruari 2014. aasta resolutsioonis[1] esitatud nõudmistele seoses selle sisu ja struktuuriga.

Tehtud on täiendavat tööd, et aruandes keskendutaks paremini peamiste rahastamisprogrammide tulemuslikkusele, nagu neid on 2013. aasta aruannetes käsitletud ja hinnatud. Aruandes eristatakse sise- ja välispoliitikat. Aruande sisepoliitikat käsitlevas jaotises keskendutakse tulemuslikkust puudutavale teabele seoses strateegiaga „Euroopa 2020.” Nagu komisjoni hiljutisest strateegia „Euroopa 2020” hindamisest selgub, võttes arvesse kriisi ja teisi majanduskasvu mõjutavaid pikaajalisi suundumusi, on edasiminek strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisel olnud vastuoluline[2]. Ehkki ei ole võimalik täpselt määratleda, milline on olnud iga rahastamisprogrammi panus strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide[3] saavutamisse, ning ehkki strateegia „Euroopa 2020” ei olnud mitmeaastase finantsraamistiku (2007−2013) programmide kavandamisel veel vastu võetud, esitatakse käesolevas aruandes olemasolev tulemuslikkust kajastav teave selle kohta, kuidas rahastamisprogrammid on aidanud strateegia „Euroopa 2020” eesmärke saavutada.

2013 on mitmeaastase finantsraamistiku (2007−­2013) viimane aasta, kuid praegu on veel liiga vara programmi tulemusi ja mõju lõplikult mõõta, kuna ajavahemikul 2014−2016 on kavas läbi viia lõplik hindamine ja järelhindamine, mille raames käsitletakse neid küsimusi. Siiski on saadaval andmed näitajate kohta, mille abil mõõdetakse programmide rakendamise ajakavas püsimist, ning lõpule on viidud terve rida hindamisi tulemuslikkuse kohta.

Aruandes vaadeldakse peamiste rahastamisprogrammide raames saavutatud tulemusi (2. jaotis). Vaadates tulevikku, tehakse kokkuvõte mitmeaastase finantsraamistiku (2014−2020) seire-, aruandlus- ja hindamisraamistikust (3. jaotis).

Aruandele on lisatud kaks komisjoni talituste töödokumenti. Esimeses töödokumendis analüüsitakse ja kirjeldatakse 2014.−2020. aasta rahastamisprogrammide seire-, aruandlus- ja hindamisraamistikke ning täidetakse seeläbi eelmise aasta hindamisaruandes võetud kohustust. Euroopa Kontrollikoja taotlusel koostatud teises töödokumendis käsitletakse edusamme, mis on siiani tehtud seoses viimase aasta aruandele lisatud artikli 318 alusel esitatava hindamisaruande arendamise tegevuskavaga.

2. Ülevaade saavutatud tulemustest

Järgmises jaotises vaadeldakse 2013. aastal peamiste rahastamisprogrammide raames saavutatud tulemusi. Ülevaade on liigendatud eelarveridade kaupa. ELi sisepoliitikat puudutavate eelarveridade puhul esitatakse järgmine teave:

1. peamised rahastamisprogrammid ja nende seos strateegiaga „Euroopa 2020;”

2. hinnang kättesaadavate tulemuslikkust käsitlevate andmete kohta;

3. ülevaade tulemuslikkuse rakenduslikest aspektidest.

ELi välispoliitika valdkonnas keskendutakse aruandes rahastamisprogrammide peamistele tulemustele seoses välispoliitika eesmärkidega.

Vastavalt eelarve täitmisele heakskiidu andmise eest vastutava institutsiooni suunistele antakse käesolevas aruandes ülevaade aasta jooksul tehtud edusammudest mitmeaastase finantsraamistiku (2007−2013) iga rahastamisprogrammi eesmärkide saavutamisel, kuid ei esitata edusammude põhjalikku ega üksikasjalikku kirjeldust. Selline üksikasjalikum teave, sealhulgas 2013. aasta hindamiste kokkuvõtted, on saadaval komisjoni talituste iga-aastastes tegevusaruannetes.

2.1 Liidu sisepoliitika

2.1.1. KONKURENTSIVÕIME MAJANDUSKASVU JA TÖÖHÕIVE TAGAMISEKS (eelarverubriik 1A)

Programmi eesmärgid ja strateegia „Euroopa 2020”

Põhilised programmid eelarvereal „Konkurentsivõime majanduskasvu ja tööhõive tagamiseks” (2013. aasta 15,7 miljardi euro suurustest kuludest kuulub selle eelarverea alla 91 %) on teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmes raamprogramm, konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogramm, üleeuroopalised transpordivõrgud, elukestva õppe programm ning Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava.

Need rahastamisprogrammid aitavad saavutada aruka ja jätkusuutliku majanduskasvu strateegia „Euroopa 2020” prioriteete. Kõnealuste prioriteetide raames tegelevad rahastamisprogrammid strateegias „Euroopa 2020” määratletud ühiste vajadustega: vajadus ELi rahaliste vahendite finantsvõimenduse järele (nt seitsmenda raamprogrammi raames avaliku ja erasektori partnerluse kaudu ning liikmesriikidega ühiste programmide kaudu) ning vajadus kavandada uusi rahastamisvahendeid, et kaasata kapitali innovatiivsete ettevõtete ja VKEde jaoks (st rahastud seitsmenda raamprogrammi, konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi ning Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava raames pakuvad VKEdele ja innovatiivsetele ettevõtetele garantiisid, riskikapitali ja laenu).

Olles seotud Euroopa 2020. aasta aruka majanduskasvu prioriteediga, annavad programmid panuse mitmete põhieesmärkide saavutamisse ja juhtalgatustesse „Innovaatiline liit” (toetades seitsmenda raamprogrammi ning konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi kaudu teadus- ja arendustegevust), „Noorte liikuvus” (teadlaste ja üliõpilaste liikuvusprogrammide – Marie Curie nimelise meetme ja elukestva õppe programmi – kaudu).

ELi teadusuuringute poliitikameetmed aitavad seitsmenda raamprogrammi kaudu saavutada strateegia „Euroopa 2020” üht peamist eesmärki: suurendada investeeringuid teadus- ja arendustegevusse 3 %ni SKPst. On ebatõenäoline, et teadustegevuse rahastamise eesmärk – 3 % SKPst – saab täidetud. Aastate jooksul on mõnevõrra vähenenud eeskätt ettevõtete kulutused teadus- ja arendustegevusele. Selles kontekstis on komisjon jätkanud jõupingutusi, et tugevdada liidu teadus- ja tehnoloogilist arendustegevust, kasutades selleks ka seitsmenda raamprogrammi vahendeid.

Seitsmenda raamprogrammiga püüti kasutada ELi eelarvet paremini, võimendades selle rahalisi vahendeid era- ja avaliku kapitali uutel viisidel kombineerimise teel. Seitsmenda raamprogrammi raames loodi mitmeid pikaajalisi avaliku ja erasektori partnerlusi. Innovatiivsete ravimite algatuse ühisettevõtte eesmärk on edendada Euroopat kui atraktiivset paika ravimiuuringuteks ja tehnoloogiliseks arendustegevuseks, parandades seeläbi patsientide juurdepääsu innovaatilistele ravimitele; lennunduse ja lennutranspordi algatuse (ühisettevõte Clean Sky) eesmärk on arendada keskkonnahoidlikke ja kulutõhusaid õhusõidukeid; algatuse „Kütuseelementide ja vesiniku valdkonna ühisettevõte” eesmärk on kiirendada kütuseelementide ja vesinikutehnoloogia arendamist Euroopas, et võimaldada nende turuletulekut ajavahemikus 2010—2020. Manussüsteemide ja nanoelektroonika valdkonna partnerlused ARTEMIS ja ENIAC toetavad suuremahulist rahvusvahelist teadustegevust. Loodi ka terve rida avaliku ja erasektori partnerlusi, mille puhul ühendati liikmesriigi ja ELi rahalised vahendid. Kättesaadavaks sai tulemuslikkust kajastav teave intelligentse elukeskkonna ühisprogrammi kohta, mis keskendub vananevale elanikkonnale suunatud info- ja kommunikatsioonitehnoloogiale (IKT) ja innovatsioonile.

Riskijagamisrahastu seitsmenda raamprogrammi raames on ELi/Euroopa Investeerimispanga ühine rahastamisvahend, mis on suunatud suurtele projektidele (keskmise turukapitalisatsiooniga ettevõtjatele[4] ja suurettevõtjatele, avaliku ja erasektori partnerlustele, teadusuuringute taristutele jne), nagu ka riskijagamisinstrumendi katseprojekt, mida rakendavad EL ja Euroopa Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimise Fond ühiselt ning mis on mõeldud VKEdele ja keskmise turukapitalisatsiooniga väikeettevõtjatele. Rahastu toetab investeeringuid teadustegevusse, arengusse ja innovatsiooni, pakkudes laene ja tagatisi.

Seitsmes raamprogramm aitab Euroopa teadusuuringutele kaasa ka inimressursside tugevdamisega. Rahastajaks on Euroopa Teadusnõukogu ja ainus kriteerium on kõrge teaduslik tase. Seitsmenda raamprogrammi inimesi puudutava allprogrammi raames rahastati teadlaste ametikohti Marie Skłodowska-Curie meetmete kaudu kokku 854,9 miljoni euroga 2013. aastal (seda on 21 % rohkem kui 2012. aastal).

Elukestva õppe programm (mille kulud moodustasid 2013. aastal 1,34 miljardit eurot) aitab saavutada juhtalgatuse „Noorte liikuvus” ja strateegia „Euroopa 2020” üht peamist eesmärki: kolmanda taseme hariduse omandanud inimeste osakaalu suurendamist 30–34aastaste vanuserühmas vähemalt 40 %ni ning koolist väljalangemise määra vähendamist alla 10 % tasemele. Strateegia „Euroopa 2020” selle eesmärgi saavutamisel on tehtud mõningaid edusamme, ehkki muude näitajate andmetel on täiskasvanute osalus õppetöös, tööhõive ja noorte majanduslik olukord viimastel aastatel halvenenud.

Seoses Euroopa 2020. aasta strateegia jätkusuutliku majanduskasvu prioriteediga aitasid selle eelarverea rahastamisprogrammid täita juhtalgatuse „Ressursitõhus Euroopa” eesmärke vähendada kasvuhoonegaaside heidet ja suurendada energiavarude usaldusväärsust (konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi alla kuuluv programm „Arukas energeetika – Euroopa” ning Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava), kõrvaldada kriitilised kitsaskohad transpordi valdkonnas ning vähendada süsinikdioksiidi heitkoguseid transpordisektoris (programmid „Üleeuroopaline transpordivõrk” ja Marco Polo). Kosmoseprogrammid Galileo ja Copernicus andsid panuse juhtalgatusse „Üleilmastumise ajastu uus tööstuspoliitika”.

Konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi raames aitab Euroopa aruka energeetika programm saavutada strateegia „Euroopa 2020” kliimat ja energeetikat puudutavat peamist eesmärki ning parandab samal ajal ELi konkurentsivõimet ja tõstab energeetikasektori töötajate kvalifikatsiooni.

Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava (mille raames tehti 2013. aastal väljamakseid summas 201,6 miljonit eurot) on kavandatud energiavarude usaldusväärsuse suurendamiseks ja kasvuhoonegaaside heite vähendamiseks. Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava raames antakse suuremahulist tagastamatut abi suure strateegilise tähtsusega projektidele energeetikasektori kolmes valdkonnas: gaasi- ja elektriühendused (43 projekti), avamere tuuleenergia (9 projekti) ning süsinikdioksiidi kogumine ja säilitamine (6 projekti). Lisaks loodi selle programmi raames 2011. aastal rahastu (Euroopa Energiatõhususe Fond), paigutades 146 miljonit eurot Euroopa majanduse elavdamise energeetikakavast ümber, et hõlbustada energeetikasektori juurdepääsu rahastamisele.

Üleeuroopaliste võrkude transpordiprogramm aitas „kiirendada kõrge Euroopa lisaväärtusega strateegiliste projektide rakendamist, et kõrvaldada kriitilised kitsaskohad, eelkõige piiriülestes lõikudes ja mitmeliigilise transpordi sõlmpunktides (linnad, sadamad, logistilised platvormid)”[5]. Üleeuroopalise transpordivõrguga, millega seotud väljamaksed moodustasid 2013. aastal 759,3 miljonit eurot, on võetud eesmärk lõpule viia 30 nn prioriteetset projekti ehk telge, mis hõlbustavad kaupade ja reisijate liikuvust.

Marco Polo II programmi (mille raames tehti 2013. aastal väljamakseid summas 17,5 miljonit eurot) eesmärk on rahvusvaheliste maanteekaubavedude oodatavat tõusu suuresti vähendada, rahastades liikluse ümbersuunamist maanteedelt teistele transpordiliikidele.

Strateegia „Euroopa 2020” juhtalgatuse „Üleilmastumise ajastu uus tööstuspoliitika” raames tegutseb komisjon selle nimel, et „töötada välja tõhus kosmosepoliitika, et luua vahendid teatavate oluliste üleilmsete probleemide lahendamiseks ning eelkõige Galileo ja GMESi rakendamiseks”[6]. Tagatud on ELi satelliitnavigatsiooni ja Maa seire süsteemide (GALILEO, GMES-COPERNICUS) rahastamine. ELi turuosa globaalse navigatsioonisatelliitide süsteemi järgneval maailmaturul on alates 2010. aastast pidevalt suurenenud 24 %‑lt 30 %ni. 2020. aastaks seatud eesmärgi (33 %) saavutamine on tõenäoline. Üldkokkuvõttes on Euroopa kosmose- ja kanderaketitööstus olnud viimastel aastatel ülemaailmsel kommertsturul edukas – satelliitide turuosa on kasvanud ning kanderakettide kommertseesmärkidel kasutamine on püsinud stabiilsena 50 % juures.

Programmi tulemuslikkus

Seitsmenda raamprogrammi, elukestva õppe programmi ning konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi panus arukasse majanduskasvu

Seitsmenda raamprogrammi raames valiti ajavahemikul 2007—2013 rahastamiseks välja 130 007 projekti, milleks taotleti ELilt kokku 41,26 miljardit eurot. Lõpuleviidud projektidest 98 % saavutasid oma esialgsed eesmärgid ning iga elluviidud projekti raames koostati keskmiselt 5,7 publikatsiooni. Ligi 6 000 elluviidud projekti puhul registreeriti kokku 1261 intellektuaalomandi õigust.

Seitsmendas raamprogrammis on erilist tähelepanu pööratud tööstussektori ja VKEde osalemisele, tagamaks, et teadustöö vastab ettevõtete vajadustele ja järgneb tulemuste turuleviimine. Tööstussektori osalus teaduslikes koostööprojektides oli eriti suur energeetika ja transpordi valdkonnas, mille rahastamismäär oli kummaski valdkonnas ligi 50 %. Teaduslikus koostöös ületati eesmärki nende projektide protsendi poolest, mille väljundiga kaasnes patenditaotlus või muud tüüpi intellektuaalne vara (v.a toidu, põllumajanduse/kalanduse ja biotehnoloogia valdkonnas). Seitsmendas raamprogrammis on VKEd olnud aktiivsed peamiselt eriprogrammides „Koostöö” (ELi rahaline abi 16 492 VKE‑le summas 4,7 miljardit eurot) ja „Võimekus” (ELi rahaline abi 6 502 VKE-le summas 1,3 miljardit eurot). Eriprogrammi „Koostöö” eelarvest eraldati VKEdele kokku 17 %, mis ületas eesmärki (15 %).

Seitsmenda raamprogrammi raames loodud avaliku ja erasektori partnerlustel oli oluline võimendav mõju. Innovatiivsete ravimite algatuse puhul lisandusid ELi 1 miljardi euro suurusele toetusele enamasti vähemalt 1 miljardi euro suurused mitterahalised toetused Euroopa Ravimitootjate Organisatsioonide Liidu (EFPIA) liikmetelt. Ühisettevõtte Clean Sky eelarvesse suurusega 1,6 miljardit eurot panustasid Euroopa Komisjon (rahas) ja lennundustööstus (mitterahaline panus), kumbki 50 % ulatuses. Kütuseelementide ja vesiniku valdkonna ühisettevõtte puhul lisandus ELi toetusele suurusega 470 miljonit eurot erasektori ja teiste osalejate toetus, mis oli samuti 470 miljonit eurot. EL ja asjaomased liikmesriigid võtsid ka kohustuse eraldada ajavahemikul 2008—2013 rohkem kui 1,547 miljardit eurot avaliku ja erasektori partnerlustele ARTEMIS ja ENIAC, kusjuures erasektori panusena teadus- ja arendustegevusse lisati sellele summale enam kui 2,529 miljardit eurot.

Nende avaliku ja erasektori partnerluste tegevust ja saavutusi on hinnatud positiivselt. Innovatiivsete ravimite algatuse 2013. aasta teisel vahehindamisel jõuti järeldusele, et algatus on edukalt tõendanud suurte, mitmeid sidusrühmi hõlmavate avaliku ja erasektori partnerluste toimimist biomeditsiini valdkonna teadus- ja arendustegevuses ning algatust tunnustatakse nüüd kõikjal maailmas juhtiva avaliku ja erasektori partnerlusena tervishoiu alal. Kütuseelementide ja vesiniku valdkonna ühisettevõtte 2013. aasta teisel vahehindamisel leiti, et ühisettevõtte juhtimisstruktuur on piisav, ta on ühise strateegiakava raames sisse seadnud tõhusa dialoogi tööstuse ja teadusringkondade vahel ning on kõnealust kava edukalt rakendanud. Ka programmide ARTEMIS ja ENIAC vahehindamise tulemusel järeldati, et nad on jätkuvalt väga asjakohased ja tõhusad ning nende projektid on kvaliteetsed. Hinnangus soovitati programmid siiski selgemalt siduda Euroopa elektroonikakomponentide ja -süsteemide strateegiaga ning leiti, et vaja on teha suuremaid jõupingutusi projektisisese ja projektidevahelise sidususe ja kooskõlastamise parandamiseks, paremaks projektijuhtimiseks ning projektide edu ja mõju paremaks mõõtmiseks. Kõnealuseid soovitusi võeti järelmeetmete kava ettevalmistamisel arvesse.

Intelligentse elukeskkonna ühiskavaga loodi teadus- ja innovatsioonitegevuse kriitiline mass, mille raames käivitati üle 120 projekti finantsvõimendusega kokku enam kui 650 miljonit eurot[7]. Samuti suurendati edukalt tööstuse osalemist, eelkõige VKEde puhul saavutati osalus üle 40 %. Ka programmi hindamisel 2013. aastal leiti paljulubavaid tõendeid projektide väljundina pakutavate toodete ja teenuste turupotentsiaali kohta. Jätkuprogrammi ettepanekus võeti arvesse kõige olulisemaid soovitusi, nt parandada programmi iseloomustavate näitajate süsteemi ja seiret, et parandada mõjuhinnangut ja viia jätkuvahend veelgi rohkem kooskõlla teiste asjaomaste algatustega.

Teises vahehindamises leiti, et seitsmenda raamprogrammi alla kuuluv riskijagamisrahastu võimaldas ettevõtetel investeerida oluliselt rohkem innovatsiooniprojektidesse ning teadus- ja arendustegevusse. Täiendavaid erasektori investeeringuid teadus- ja arendustegevusse (st kordistav toime) tehti 34,1 miljardi euro ulatuses, mis on rohkem kui oodatud 30 miljardit eurot. Riskijagamisrahastu on osutunud teadus-, arendus- ja uuendustegevusega tegelevate ettevõtete jaoks atraktiivseks ning on saavutanud või ületanud oma laenumahu eesmärgid, parandanud geograafilist ulatust ja võimaldanud Euroopa Investeerimispangal suurendada panga suutlikkust anda riskantsemaid laene. Nõudlusel põhinevat lähenemisviisi riskijagamisrahastu rakendamisel peeti positiivseks. Hinnang sisaldab mitmeid soovitusi, sealhulgas soovitused suunata innovatiivsetele keskmise turukapitalisatsiooniga ettevõtjatele konkreetseid finantstooteid ning tugevdada katselist nõuandetegevust ja juhtimissüsteemi. Vastuseks keskmise turukapitalisatsiooniga ettevõtjatele keskendus komisjon algatuse Horisont 2020 rahastamisvahendites rohkem nii väikestele kui ka suurematele keskmise turukapitalisatsiooniga ettevõtjatele. Ka katselist nõuandetegevust suurendatakse algatuse Horisont 2020 raames märgatavalt ning juhtimissüsteemi tugevdatakse.

Alates 2007. aastast on Euroopa Teadusnõukogu rahastanud rohkem kui 4 300 teadlast 64 eri riigist, kelle meeskonnad töötavad veidi vähem kui 600 vastuvõtvas institutsioonis, mis asuvad 29 Euroopa Liidu või seitsmenda raamprogrammiga ühinenud riigis. Euroopa Teadusnõukogu toetuse saajate seas on kaheksa Nobeli preemia laureaati ja kolm teadusharu medali omanikku. Kokku on 134 Euroopa Teadusnõukogu toetuse saajat saanud muid mainekaid rahvusvahelisi teadusauhindu ja -preemiaid. Aastatel 2008–2013 on mõjukates eelretsenseeritud teadusajakirjades avaldatud üle 20 000 artikli, milles tänatakse Euroopa Teadusnõukogu toetuse saamise eest. Analüüside kohaselt on ligikaudu 10 % artiklitest, milles tänatakse Euroopa Teadusnõukogu toetuse saamise eest, maailma kõige mõjukamate teaduspublikatsioonide seas (1 % kõige enam tsiteeritud väljaannete hulgas), võrdluseks on see näitaja kõigi ELi artiklite puhul väiksem kui 1 %. Iga Euroopa Teadusnõukogu toetusesaaja võtab tööle keskmiselt kuus teadlast, aidates sel viisil kaasa tippteadlaste uue põlvkonna koolitamisele. Need näitajad kinnitavad kõnealuse programmi väljundi kõrget teaduslikku taset ja suurt lisaväärtust võrreldes teiste sarnaste programmidega.

Marie Skłodowska-Curie nimelise meetme abil on ajavahemikul 2007—2013 toetatud kava kohaselt ligikaudu 50 000 teadlast (~ 10 000 doktoranti), kes on 136 eri rahvusest ning töötavad enam kui 81 riigis tänu stipendiumidele ja muudele meetmetele. Mõjunäitajad kinnitavad eesmärgiks seatud suundumust – ELis töötavate teadlaste arvu suurenemist. Enam kui 50 % rahastatavatest projektidest käsitlevad otseselt strateegias „Euroopa 2020” määratletud peamisi ühiskondlikke probleeme (nt kliimamuutus). Kõik näitajad viitasid edusammudele programmi eesmärkide saavutamisel ning kõik, v.a üks (naiste osalus) olid eesmärgi saavutanud või seda isegi ületanud. Vahehindamine kinnitas, et Marie Skłodowska-Curie nimelise meetme suur lisaväärtus teadlaste, akadeemiliste ringkondade ja ettevõtjate rahvusvaheliste võrgustike loomisel on parema karjääri kujundamine abi saavatele teadlastele, kuna sellega suurendatakse teadustegevuse mahtu ja ulatust ning tõstetakse selle kvaliteeti[8]. 2013. aastal, kaks aastat pärast stipendiumi saamist, oli 95 %‑l stipendiaatidest töökoht, mis ületas seatud eesmärki, ning osalevad stipendiaadid teatasid oma karjääri edenemisest. Programmi vastu tundsid huvi nii tippülikoolid kui ka erasektori innovatsiooniliidrid.

Osalemine individuaalsetes liikuvustegevustes elukestva õppe programmi raames vastab eeltoodud eesmärkidele või ületab neid, v.a allprogramm täiskasvanud õppuritele (Grundtvig). Erasmuse allprogramm, mis innustab liikuvust ja koostööd kõrgharidust pakkuvate asutuste vahel, saavutas oma eesmärgi – 3 miljonit üliõpilast – õppeaastal 2012/2013, kusjuures ainuüksi 2013. aastal hõlmas see üle 250 000 üliõpilase (kasv 9 %), seahulgas enam kui 48 000 praktikakohta ettevõtetes (kasv 18 %). See moodustab 5 % Euroopa kõrgkoolilõpetajate aastasest koguarvust. Kvalitatiivselt peavad 97 % endistest Erasmuse üliõpilastest välismaal õppimist eeliseks tööturul. 2013. aastal aitas rahvusvaheline koostöö ELi mittekuuluvate riikidega programmi Erasmus Mundus raames muuta ELi haridus- ja teadussüsteeme maailmas atraktiivsemaks. Shanghai kõrgkoolide pingerea sajast parimast ELi ülikoolist osalesid Erasmus Munduse ühisprogrammides 96 (ületades eesmärki, milleks oli 93 ülikooli). Üldine osalemine ajavahemikul 2009–2013 jääb siiski alla seatud sihi, osaliselt programmide vähendamise tõttu USAs ja Kanadas pärast majanduskriisi.

Konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi lõplikul hindamisel jõuti järeldusele, et konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogramm on muutunud tähtsaks innovatsiooni edendamise meetmeks, eriti seetõttu, et see on loodud suhteliselt avatud protsessina, mille eesmärgid ulatuvad kaugemale kui üksnes suund tehnika arengule, – see on tasakaalustatuma arenguperspektiiviga, hõlmates arengut nii teenuste kui ka tootmise sektoris ning on seotud protsesside, ärimudelite ja toodetega. Praegune majanduskriis on toonud esile konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi kesksete eesmärkide tähtsuse ning paljude selliste küsimuste asjakohasuse, mille lahendamiseks raamprogramm on ellu kutsutud, ning seetõttu on veelgi tähtsam jätkata tööd selliste ideede elluviimiseks, mis on osutunud edukaks ja tulemuslikuks, nagu näiteks rahastamisvahendid.

Nõudlus konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi rahastamisvahendite järele on programmi käivitamisest saadik suur olnud ning eraldatud eelarve on täielikult ära kasutatud. Septembriks 2013 oli VKEde tagatissüsteemi (SMEG) kaudu antud laenu 275 113 ettevõttele ning 340 VKEd olid kasutanud suure kasvupotentsiaaliga ja uuenduslike VKEde süsteemi (GIF). Tundub tõenäoline, et abisaajate sihtarv ületatakse ning saavutatakse eesmärk lihtsustada alustavate ja arenevate VKEde juurdepääsu rahastamisele. Suure kasvupotentsiaaliga ja uuenduslike VKEde süsteem ning VKEde laenude ja mikrokrediidi tagatissüsteem on väga asjakohased, kuna need täidavad Euroopa VKEde vajadust rahaliste vahendite järele, mida ei saaks muidu rahuldada, ning aitavad kaasa VKEde asutamisele ja arengule. Neil on suur finantsvõimendus. VKEde tagatissüsteemi SMEG raames tuli iga ELi eelarvest eraldatud euro kohta 32 eurot rahastajatelt ning suure kasvupotentsiaaliga ja uuenduslike VKEde süsteemi GIF raames tuli ühe euro kohta 6,7 eurot omakapitaliinvesteeringuid.

Konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi alla kuuluv Euroopa aruka energeetika programm, Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava, üleeuroopaline transpordivõrk; Marco Polo: toetus jätkusuutlikule majanduskasvule (ressursitõhus Euroopa)

Oluline võimendav mõju oli ka konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammil Euroopa aruka energeetika programmi kaudu. 2013. aastal said need lühiajalist mõju kavandavad Euroopa aruka energeetika projektid programmilt 42 miljonit eurot. Selle tulemusel hoitakse igal aastal kokku 165 000 tonni fossiilkütuseid, tekitatakse ligi 500 000 tonni vähem süsinikdioksiidi ja luuakse investeeringuid ligi 500 miljoni euro ulatuses. See võimendav mõju kinnitab Euroopa aruka energeetika programmi lõpliku hindamise tulemusi, mille kohaselt on programm asjakohane ja kasulik, vastab muutuvatele vajadustele, probleemidele ja takistustele, mis on seotud säästva energia küsimustega Euroopas, ning üldkokkuvõttes on programmi tegevus kvaliteetne. Hinnangus jõuti järeldusele, et programm on kasulik vahend, mille tegevus peaks jätkuma.

Algatus „BUILD UP Skills” – ehitustööliste energeetikaalaste oskuste parandamine

Tänu algatusele „BUILD UP Skills”, mida toetab konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammi Euroopa aruka energeetika programm, tõid 30 riiklikku projektimeeskonda (EL 28 + Norra ja endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik) kokku enam kui 1 600 organisatsiooni kõikjalt Euroopas, et kindlaks määrata strateegiad ehitustööliste koolitamiseks. Algsete tulemuste kohaselt oleks enam kui 3 miljonil oskustöölisel tarvis parandada oskusi taastuvenergia või Euroopa energiatõhususe valdkonnas, et saavutada ELi 20-20-20 energeetika alased eesmärgid. Igas riiklikus projektis määratleti peamised takistused tööjõu koolitamisel ning olulisimad meetmed nende takistuste ületamiseks. Nüüd on alanud teine etapp, milles toetatakse koolituskavade koostamist või uuendamist 21 riigis[9].

2013. aastal viidi Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava raames lõpule märkimisväärne arv projekte, peamiselt gaasi ja elektrienergia valdkonnas. Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava raames rahastatavad gaasi- ja elektrivõrkude ühendused on aidanud kaasa gaasi ja elektrienergia siseturu integreerimisele, sest ühendusvõimsus on suurenenud. Programm on ülimalt asjakohane, kuna Euroopa 2014. aasta märtsi ülemkogul kutsuti üles veelgi parandama ühendusi siseturu kaugemate ja/või halvemini ühendatud osadega[10]. Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava andis oma panuse esimeste suurte tuuleparkide asutamisse kaldast kaugel sügavas vees. Programmi rakendamisel puututi kokku probleemidega, mida kujutasid endast asjaomase tehnoloogia keerukus (eriti seoses avamere tuuleenergia ühendamisega võrku ning süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamisega), üldise heakskiidu puudumine ning probleemid seoses riigihangetega ja juurdepääsuga pikaajalisele rahastamisele. Süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise allprogrammi tulevik on väga ebakindel, mis tähendab, et selle edukas rakendamine on ohus. Komisjon võttis uut üleeuroopalist energiataristut käsitleva määruse väljatöötamisel arvesse Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava rakendamisel õpitut.

Euroopa Energiatõhususe Fondi (Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava alla kuuluva rahastu) vahehindamisel leiti, et rahastu andis lisaväärtuse pikaajalise rahastamise, turuhinnal põhinevate ja kvaliteetsete investeeringute edendamise ning energiatõhusa turu dünaamikast arusaamise parandamise teel[11]. Sel on ka oluline võimendav mõju. Iga 100 euro kohta, mis tuleb ELi vahenditest, tuleb teistelt investoritelt 110 eurot.

Üleeuroopalise transpordivõrgu 2013. aasta vahe-eesmärk – seitsme prioriteetse projekti rakendusetappi jõudmine – on suures osas saavutatud. Lisaks viiele juba rakendusetapis olevale prioriteetsele projektile hakkas 2013. aastal täies ulatuses toimima kiirraudteetelg Pariis – Brüssel – Köln – Amsterdam – London ning viimases projektis raudteetelg Berliin – Verona/Milano – Bologna – Napoli – Messina – Palermo tehti märkimisväärseid edusamme.

Üleeuroopalise transpordivõrgu teise prioriteetse projekti lõpuleviimine

Teine prioriteetne suund on Euroopa esimene piiriülene kiirreisirongi projekt, mis ühendab Prantsusmaa, Belgia, Saksamaa, Madalmaade ja Ühendkuningriigi peamisi linnu. Raudteevõrgustik Pariis – Brüssel – Köln – Amsterdam – London toob kaasa reisiaja olulise lühenemise nende viie riigi vahel reisimisel ning pakub seega reisijatele reaalset alternatiivi õhu- ja maanteetranspordile. See võimaldab ka paremat ühendust mõne Euroopa tähtsaima lennujaama – Brüsseli, Frankfurdi, Kölni/Bonni, Pariisi Charles de Gaulle'i ja Amsterdami Schipholi lennujaama – vahel. Võrgustiku valmimisel ei ole jäänud lahenduseta rahalisi ega keskkonnaprobleeme. Kiirraudtee parandas oluliselt ühendust Ühendkuningriigi ja Euroopa maismaa vahel ning lühendas märgatavalt reisiaega Euroopa tihedaimalt asustatud piirkonna linnade vahel. See aitab edendada ka mitmeliigilisi õhu- ja raudteereise, aidates sel viisil saavutada ELi transpordipoliitika eesmärke[12].

Samas jällegi ei ole Marco Polo programmi tõhusus ja kasutamine transpordi oluliseks ümbersuunamiseks (arvestatuna miljardites tonnikilomeetrites) olnud täielikult rahuldav. Marco Polo I programm toimis kavandatust 46 % ulatuses[13] ning ehkki Marco Polo II programmi projektid on veel käimas, on tõenäoline, et programmi lõpptulemus on samasugune. Selle olukorra on põhjustanud paljud tegurid, sealhulgas programmi eriline ülesehitus ja keerukad turutingimused. Programm kujundati nii, et see kaitseks avaliku sektori rahalisi vahendeid ja seepärast pidid Euroopa ettevõtjad investeeringu peamisi operatsiooniriske ise kandma. Nende arvates oli programm ka liiga keerukas. Lisaks sellele, kuna mitmeliigilised transpordilahendused seonduvad üldiselt suuremate riskidega ja nõuavad suuremaid investeeringuid kui üksnes maanteetransport, siis osutus programm eriti tundlikuks majanduskriisi mõju ning sellest tuleneva transpordimahu vähenemise suhtes. Kuna väljamakseid tehakse saavutatud tulemuste alusel, kasutab programm avaliku sektori rahalisi vahendeid siiski tõhusalt, tuues iga investeeritud euro eest keskkonnakasu hinnanguliselt 13 eurot (Marco Polo I programmi lõpptulemus). Teisest küljest, arvestades programmi tulemusi ja muutuvat transpordipoliitilist olukorda, lõpetatakse siiski selle lähenemisviisi kasutamine ELi rahaliste vahendite eraldamisel kaubaveoteenustele.

Galileo ja GMES-Copernicuse panus jätkusuutlikusse majanduskasvu: „Üleilmastumise ajastu uus tööstuspoliitika”

Andes oma panuse juhtalgatusse „Üleilmastumise ajastu uus tööstuspoliitika”, liikusid Euroopa satelliitnavigatsioonisüsteem Galileo ja Maa seire süsteem GMES-Copernicus 2013. aastal arendamisetapist rakendusetappi. See on tähtis samm, kuna seeläbi antakse ELile strateegiline taristu järgmise etapi teenuste ja rakenduste hinnanguliselt tohutu majandusliku potentsiaali kasutamiseks.

Neli Galileo satelliiti hindasid esimest korda autonoomselt signaali täpsust. Kasutusele võeti mitmed maapealsed jaamad mitmel pool maailmas. Galileo valideerimisetapp lõppes edukalt 2013. aastal. Kui Galileo maapealse osa kujundamine toimus jätkuvalt kavakohaselt, siis satelliitide tootmisel tuli ette probleeme. Erasektorisse kuuluval valmistajal tekkisid satelliitide tootmisel tehnilised probleemid ja (neljast satelliidist) kahe satelliidi 2013. aastaks kavandatud orbiidile saatmine tuli edasi lükata. See rõhutab, kui tähtis on hea riskijuhtimine ja kõigi asjaomaste osapoolte parem juhtimine. Pärast satelliite puudutavate tehniliste probleemide lahendamist konsolideeritakse edaspidise orbiidile saatmise kava.

Programmi GMES-Copernicus kuuest teenusest said Maa seire valdkonnas täielikult kasutusvalmis kaks teenust (hädaolukordade ohjamine ja maismaaseire). Andmed hädaabiteenuste osutamiseks ja maismaaseireks on nüüd GMESi kasutajatele tasuta kättesaadavad. GMESi esialgsete toimingute 2013. aasta vahehindamisel leiti, et ehkki eelarvepiirangute tõttu sai arendada ainult kaht teenust, paistab esialgsete toimingute programm olevat tõhus mehhanism täielikult kasutusvalmis teenuste arendamiseks,[14] kusjuures GMESi ELi lisaväärtus on asjaolu, et selle pakutavaid väljundeid ei ole võimalik saavutada ainuüksi riiklikul tasemel.

2013. aastal osutati GMESi abil väärtuslikke teenuseid Saksamaa, Tšehhi Vabariigi ja Ungari üleujutustes ning Portugali metsatulekahjudes abistanud päästemeeskondadele.

Tulemuslikkuse rakenduslikud aspektid

Vaadeldi seitsmenda raamprogrammi rakendamise eri aspekte.

Seitsmenda raamprogrammi tegevuse agentuuridele edasiandmise eeliseid nimetati kahes hindamises. Euroopa Teadusnõukogu Rakendusameti (ERCEA) toimimise hindamisel leiti, et ülesannete delegeerimisel ERCEA-le hoiti aastatel 2009–2012 kokku 45 miljonit eurot. Teadusuuringute Rakendusameti hindamise tulemusel kinnitati, et aastatel 2009–2012 saavutati kokkuhoid suurusjärgus 106,4 miljonit eurot.

Lisaks avaldati Euroopa Kontrollikoja eriaruandes tulemusi puudutav tagasiside selle kohta, kas komisjon tagas seitsmenda raamprogrammi tõhusa rakendamise[15]. Kontrollikoda jõudis järeldusele, et komisjon on astunud rea samme eeskirjade lihtsustamiseks, kuid teha saaks rohkem ning mõned seitsmenda raamprogrammi rakendamise aspektid ei ole sidusad. Leiti, et tähelepanu on enamjaolt koondatud kulutuste kvaliteedile, mitte nende tõhususele. Kontrollikoda märkis, et protsesse tuleks veelgi lühendada ja ehkki tagastamatu abi määramiseni (st lepingute sõlmimiseni) kuluvat aega lühendatakse, on seitsmenda raamprogrammi toimimise esimese viie aasta jooksul esinenud talituste vahel erinevusi. Komisjon kiitis kõik Euroopa Kontrollikoja soovitused heaks ning enamikku neist on seitsmenda raamprogrammi jätkuprogrammi ettevalmistamisel arvesse võetud. Näiteks selleks, et tagada seitsmenda raamprogrammi sidus toimimine ning aidata koordineerida ja täita programmi Horisont 2020, on asutatud ühine tugikeskus, eesmärgiga pakkuda õigusabi, järelauditi, IT-süsteemide ja -tehingute, äriprotsesside, programmiteabe ja andmete valdkonnas kvaliteetseid teenuseid kõikidele teadusega seotud peadirektoraatidele, rakendusametitele ja ühisettevõtetele, kes rakendavad programmi Horisont 2020. Kohaldatud on järelkontrollide ühist representatiivset valimit, mis hõlmab kõiki seitsmenda raamprogrammi osi.

2.1.2. ÜHTEKUULUVUS MAJANDUSKASVU JA TÖÖHÕIVE TAGAMISEKS (eelarverubriik 1B)

Programmi eesmärgid ja strateegia „Euroopa 2020”

Eelarverubriik „Ühtekuuluvus majanduskasvu ja tööhõive tagamiseks” hõlmab struktuurifonde: Euroopa Regionaalarengu Fond (ERF), Euroopa Sotsiaalfond (ESF) ja Ühtekuuluvusfond. Ühtekuuluvuspoliitikale on eraldatud 349 miljardit eurot, mis moodustab 36 % liidu eelarvest ajavahemikul 2007—2013, ning ühtekuuluvuspoliitika on üks nähtavamaid ELi rahastamisvahendeid, mis on kavandatud selleks, et anda märgatav panus tööhõive ja majanduskasvu tagamiseks Euroopas. ERF ja Ühtekuuluvusfond moodustavad oma 270 miljardi euro suuruse eelarvega ligi 80 % kõnealuse eelarverubriigi vahenditest kokku, samas kui ESFile on eraldatud ligikaudu 75 miljardit eurot.

Neid kolme ühiselt hallatavat fondi kasutatakse riiklikul või piirkondlikul tasandil juhitavate programmide kaudu. Kõnealused fondid annavad panuse kõigi strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamiseks.

Üks Euroopa Regionaalarengu Fondi rahalise abi peamisi eesmärke oli tõhustada ettevõtete tegevust, aidates neil investeerida uutesse masinatesse ja seadmetesse või uute toodete arendamisse. ERFi kasutati paljudes ELi osades ka selleks, et toetada info- ja kommunikatsioonitehnoloogia kasutamist VKEdes, avalikele teenustele digitaalse juurdepääsu kasutuselevõtmist ning investeerimist lairibaühendustesse, et parandada ligipääsu internetile või mõnel juhul pakkuda ligipääsu seal, kus seda varem ei olnud.

ERF ja Ühtekuuluvusfond andsid jätkuvalt toetust ka peamistele investeerimisvaldkondadele nagu arenev transpordi- ja keskkonnataristu, samuti energia- ja ressursitõhususe edendamine.

Üks peamisi valdkondi, millele ESFi rahalist abi antakse, on tööturu integreerimine, kus liikmesriigid on kasutanud ESFi vahendeid aktiivsete tööturumeetmete toetamiseks. EL 12s, kus aktiivsete tööturumeetmete eelarve on väike (alla 0,5 % SKPst), moodustavad ESFi kulud aktiivsetele tööturumeetmetele enam kui poole aktiivsetele tööturumeetmetele mõeldud vahenditest kokku (54,1 % ajavahemikul 2007—2010).

Lisaks suunasid paljud liikmesriigid oma tegevuse ESFi raames nii alustavatele ettevõtetele, kelle asutajad on töötud või kuuluvad mõnesse ebasoodsas olukorras inimrühma, kui ka füüsilisest isikust ettevõtjatele ja mikroettevõtjatele. 17 liikmesriiki on lisanud ettevõtluse oma rakenduskavadesse programmiperioodiks 2007—2013.

Kooskõlas võetud kohustusega suunata struktuurifondidest saadav abi Euroopa 2020. aasta strateegia juhtalgatusse „Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise Euroopa tegevusprogramm”, on komisjon eraldanud 20 % ESFi vahenditest, et vähendada 2020. aastaks vähemalt 20 miljoni võrra vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse all kannatavate inimeste arvu. Nagu komisjoni hinnangus Euroopa 2020. aasta strateegia edusammude kohta kinnitatakse, on selle eesmärgi täitmine keerukas, arvestades, et vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ohus (rahalise vaesuse ohus, materiaalses puuduses või tööta leibkonnas) elavate inimeste arv ELis tõusis 114 miljonilt 2009. aastal 124 miljonini 2012. aastal[16].

Programmi tulemuslikkus

Ühtekuuluvuspoliitika programmide rakendamist käsitlevate riiklike aruannete kohaselt on struktuurifondid olnud väga tähtis vahend tööhõive säilitamisel ja tööpuuduse piiramisel.

ERFi sekkumismeetmed aitasid luua töökohti, peamiselt teadusuuringuteks, innovatsiooniks ja VKEdele antavate toetuste kaudu. Seireandmed näitavad, et aastatel 2007—2012 loodi hinnanguliselt 594 000 uut töökohta. Suurim arv uusi töökohti registreeriti Saksamaal, Ühendkuningriigis, Ungaris, Hispaanias, Itaalias ja Poolas[17]. Paljusid ERFi meetmeid on kõikjal ELis rakendatud ettevõtete toetamiseks ja nende innovatsioonisuutlikkuse parandamiseks. Hinnangutulemused viitavad sellele, et ettevõtete toetamine on kõigi ERFi kaasrahastatavate sekkumismeetmete seas peamine töökohtade loomise viis[18]. Värskeimate iga-aastaste riiklike rakendusaruannete andmetel on ligi 200 000 ettevõtet, mille seas ligi 80 000 on uued ettevõtted, saanud 2012. aasta lõpuks ERFi toetust, kusjuures üle 260 000 töökoha loodi VKEdes[19].

2012. aasta lõpu seisuga anti ERFi investeeringutega IKTsse üle 5 miljonile inimesele ligipääs lairibaühendusele, neist pooltele vähem arenenud piirkondades. See aitab vähendada digitaalset lõhet, mis on mõnes riigis veel suhteliselt levinud, eeskätt EL 12s ja EL 15 lõunapoolsetes liikmesriikides.

Liikmesriigid teatavad edusammudest Ühtekuuluvusfondi ja ERFi kasutamisel taristutesse tehtavate investeeringute puhul, kuid tulemused jäävad allapoole seatud eesmärki seoses enamiku transpordi- ja keskkonnataristu projektidega, eriti EL 12s.

Näide Eestis saavutatu kohta: ELi kaasrahastatud raudteevõrgustiku parandamine tõi 2012. aasta lõpuks võrgustiku mõnes osas kaasa reisiaja vähenemise 31 % ja eesmärk on seda veelgi vähendada, 2015. aasta lõpuks 45 %[20].

Transpordisektoris on aastateks 2007—2013 kavas eraldada ligi 42 miljardit eurot maanteetaristule, sh üleeuroopalisele transpordivõrgule ning riiklikele, piirkondlikele ja kohalikele teedele. Raudteetaristule oli kavas eraldada 23 miljardit eurot, sh üleeuroopalise transpordivõrgu projektidele. Tänu märkimisväärsete rahaliste vahendite kättesaadavusele on transpordisektoris saavutatud tähelepanuväärseid tulemusi, eeskätt olemasolevate raudteeliinide parandamise osas, kusjuures ümber ehitati või uuendati üle 2 300 km raudteeliine. Ümber ehitati ka üle 30 000 km maanteid. Uute raudteeliinide ehitamine on tõsiselt maha jäänud Ühtekuuluvusfondist abi saavates riikides, kus on 253 km‑st siiani lõpule viidud ainult 59 km ehitamine. Poolas on tehtud kindlaks raskused seoses projektide kehva ettevalmistamise, piiratud haldussuutlikkuse, probleemide ja viivitustega rakendamisel, Rumeenias ja Sloveenias on probleeme riigihangetega ning Sloveenias ka ruumilise planeerimise menetluste pikaajalisusega.

Paljud liikmesriigid, eriti need, kus investeeringuid hallatakse munitsipaaltasandil, kogesid projektide rakendamisel viivitusi keskkonnasektoris, kus programmi kaudu eraldati aastatel 2007—2013 ligi 50 miljardit eurot. Kõige tavalisemad probleemid on seotud riigihangetega, kavandamismenetlustega ning piiratud suutlikkusega projekti haldamiseks, mõnel juhul ka kaasrahastamise puudumisega käimasoleva majandussurutise tõttu. Probleeme on täheldatud eriti Bulgaarias, kus veemajandussektori hüvitismäär ulatus üksnes 11 %ni, mis tähendab, et eesmärkidest jäädi väga kaugele, ning Rumeenias. Nende puudujääkidega tegelemiseks on komisjon kutsunud üles ellu viima olulisi organisatoorseid ja sektori reforme, julgustades kasutama kõiki olemasolevaid tehnilisi abivahendeid mitmesugustest rahvusvahelistest finantsasutustest.

Näiteid saavutustest:

Itaalia: ERFi kaasrahastatud projektide tulemusel parandati reoveepuhastust üle 1 miljoni inimese jaoks ehk kõigist lähenemispiirkondade elanikest umbes 13 % jaoks, sellest ligi 40 % Sitsiilias ja Basilicatas, kuhu tehti suurem osa investeeringutest.

Malta: ELi vahenditega ehitatud lõunapiirkonna reoveepuhasti, mis suudab puhastada 80 % saarel toodetavast reoveest, tõi kaasa riigi lõunaosa rannikuvete seisundi paranemise 3. klassilt 1. klassile, misläbi sai Maltast esimene Vahemere riik, kus töödeldakse kogu reovesi enne selle merre laskmist.

Energeetikasektoris, kus ERFi ja Ühtekuuluvusfondi programmi kaudu on aastateks 2007—2013 eraldatud ligikaudu 4,5 miljardit eurot taastuvenergia (tuule-, päikese-, biomassi-, hüdroelektri- ja geotermilise energia) projektidele, suurendati täiendavat suutlikkust toota taastuvenergia allikatest elektrit 2 400 MW võrra juba 2012. aasta lõpuks. Lisaks on kavas investeerida korterelamute ja üldkasutatavate hoonete energiatõhususse ligikaudu 6 miljardit eurot; hinnangud nende tõhususe kohta tehakse kättesaadavaks 2015. aasta lõpuks.

Näide Austrias saavutatu kohta: Rahastatud projektide tulemusel suurenes tootmisvõimsus 55 biokütuseid kasutavas elektrijaamas 89 MW võrra ehk 20 %, mille tulemusel on tõenäoline, et kasvuhoonegaaside heide vähenes koguses, mis vastab umbes 33 000 auto tekitatud süsinikdioksiidile.

ERF investeerib ka selliste valdkondade sotsiaaltaristusse nagu haridus, tervishoid, lastehoid ja elamumajandus, mis täiendavad ESFi rahastatavaid nn pehmeid meetmeid. Uutes liikmesriikides on ERFi investeeringud sotsiaaltaristusse paljudel juhtudel ainus vahend avalike teenuste kaasajastamiseks ja reformimiseks, samas kui EL 15s on see üldiselt täiendav vahend.

Suur osa ESFi investeeringutest aastatel 2007—2013 on suunatud tööhõivele juurdepääsu parandamisele – selleks otstarbeks on kavandatud ligi 23 miljardit eurot. Kättesaadavate usaldusväärsete hindamiste tulemused[21] näitavad, et ESFi sekkumismeetmetega kaasnevad märkimisväärsed netoerinevused tööhõive ja tööpuuduse osas. Näiteks on ESFi toetust saanud sekkumismeetmetes osalenud inimesed leidnud tööd suurema tõenäosusega kui kontrollrühma kuuluvad inimesed – on mõningaid tõendeid, et see mõju on märgatavam ebasoodsamas olukorras inimrühmade puhul. Riiklikud rakendusaruanded viitavad sellele, et ESFi rahastatud tegevuses osalenud 2,4 miljonit inimest leidsid töö 6 kuu jooksul pärast sekkumismeetmes osalemise lõppu. 2012. aasta detsembri lõpuks oli ESFi toetusega seotud hinnanguliselt kokku üle 5,7 miljoni töökoha. Reas hinnangutes tõstetakse esile ka nn pehmeid tulemusi seoses ESFi juurdepääsuga tööhõivet puudutavatele sekkumismeetmetele, sealhulgas inimeste võimestamine töö otsimisel ja tööturule tulemise motiveerimine.

ESFi ekspertide hindamisvõrgustiku lõpparuandes ESFi saavutuste kohta aastatel 2007—2013 sedastatakse, et märkimisväärseid tulemusi on saavutatud ka seoses uute ettevõtete asutamisega ja füüsilisest isikust ettevõtjaks registreerimisega mõnes liikmesriigis; neid juhtumeid on ligi 550 000. Spetsiaalselt kohanemisvõime parandamisele suunatud poliitikavaldkonnas on registreeritud üle 13,1 miljoni osaleja, neist kõige suurem rühm on töötajad, keda on üle 8,5 miljoni ning kellest ligi 847 000 on FIEd, mis viitab ESFi toetuse tähtsusele alustavate ettevõtjate puhul kohandumispoliitika valdkonnas, milles on töötajate, firmade, ettevõtete ja ettevõtjate kohanemisvõime parandamiseks aastatel 2007–2013 kavandatud eraldada ligi 13 miljardit eurot.

Enamikus liikmesriikides saavad noored ESFi toetustest kasu enam kui proportsionaalselt, moodustades üle 30 % ESFi tegevuses osalejatest, Saksamaal üle 50 % ning Ungaris, Prantsusmaal ja Taanis ligi 40 %. Vastukaaluks on see arv Rootsis, Portugalis ja Küprosel 15 %, mis peegeldab liikmesriigi poliitilisi otsuseid.

Hinnangutes juhitakse tähelepanu sellele, et ESFi abisaajad hindasid saadud teenust või toetust ning on tõendeid selle kohta, et ESFi sekkumismeetmed ettevõtete inimressursside toetamiseks võitluses koondamistega või üldise kahandamisega on aidanud neis äriüksustes tööhõivetaset stabiliseerida. Hoolimata olulistest investeeringutest olemasolevate töötajate oskuste parandamisse ja nende kvalifikatsiooni tõstmisse, ei ole siiski tõendeid, et see oleks avaldanud mõju ettevõtte tootlikkusele, suurendanud konkreetse töötaja töötasu või parandanud tema tööalast liikuvust.

ESFi sekkumismeetmetega on toetatud ka sotsiaalse kaasatuse meetmeid (aktiivsete kaasamisstrateegiate kasutuselevõtt, ühiskondlike investeeringute lähenemisviisid ning sotsiaalteenuste eelarve tõhusam ja tulemuslikum kasutamine), et aidata inimrühmi, kelle juurdepääs tööturule on raskendatud (nt noored, üksikvanemad, sisserännanud ja eakad inimesed). ESF on rahastanud ka sotsiaalteenuste arendamist, võttes eesmärgiks parandada nende kvaliteeti ja neile juurdepääsu ebasoodsas olukorras inimrühmadele, nt Lätis, Rumeenias ja Hispaanias. Aastatel 2007—2013 suunati ligikaudu 13 miljardit eurot ebasoodsas olukorras olevate inimeste sotsiaalse kaasatuse edendamiseks. Ehkki enamikus ESFi ekspertide hindamisvõrgustiku aruannetes riikide kohta hinnati ELi rahastamise tulemuslikkust sotsiaalse kaasatuse poliitika valdkonnas kõige väiksemaks, on sotsiaalse kaasatuse valdkonna sekkumismeetmetega seotud töökohtade arv sellest hoolimata suur, registreeritud on üle 164 000 töökoha (enamik neist Hispaanias). See on üks ELi rahastamisvaldkondi, mille puhul on eriti keeruline selgelt hinnata, millisel määral rahastatud meetmed aitavad saavutada üldisi poliitikaeesmärke. Sotsiaalse kaasatuse ja hariduse valdkonnad kuuluvad peamiselt riigi pädevusse ning sotsiaalsesse kaasatusse tehtavad investeeringud on eri liikmesriikides erineva suunitlusega, mis muudab sekkumismeetme lisaväärtuse tuvastamise keerukamaks.

Üldiselt oodatakse, et ühtekuuluvuspoliitika programmidega aastateks 2007—2013 täidetakse töökohtade loomise ning aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu eesmärke vähemalt 2015. aasta lõpuni. Nagu ka teiste eelmise mitmeaastase finantsraamistiku programmide puhul, on programmide tulemuslikkuse järelhindamine veel tulemas, käesoleval juhul viiakse see lõpule 2015. aasta lõpuks. Alles siis on võimalik anda selgem ülevaade programmide panusest üldiste eesmärkide saavutamisse.

Tulemuslikkuse rakenduslikud aspektid

Majandussurutise algusest saadik on komisjon võtnud mitmeid meetmeid ühtekuuluvuspoliitika kiiremaks rakendamiseks, tagamaks, et kasutusele võetakse kõik ressursid liikmesriikide ja piirkondade taastumispüüete toetamiseks, ning et viia ELi kaasrahastatavad sekkumismeetmed kooskõlla strateegia „Euroopa 2020” eesmärkidega. Viimastel aastatel on esialgsetes programmikavades tehtud kaht liiki olulisi muudatusi – jutt on temaatilisest ümberkavandamisest ja sihtotstarbelistest kärbetest riiklikes kaasrahastamisnõuetes.

2013. aasta lõpuks oli kõige pakilisemate vajaduste rahuldamiseks ja teatavate sekkumismeetmete tõhustamiseks ühest teemavaldkonnast teise ümber kavandatud üle 45 miljardi euro – 13 % vahendite kogusummast. Muudatuste peamine tulemus on olnud innovatsiooni ning teadus- ja arendustegevuse, ettevõtluse üldise toetamise, säästva energia, sotsiaalsete taristute, teede ja tööturu, sealhulgas noorte tööhõive jaoks ette nähtud vahendite mahu suurendamine. Need muudatused on kooskõlas Euroopa 2020. aasta strateegiaga ja vastavad vajadusele keskenduda rohkem neid valdkondi puudutavatele ELi rahastamisvahenditele.

Lisaks kiitis komisjon heaks kärped mõne liikmesriigi (Hispaania, Kreeka, Iirimaa, Itaalia, Läti ja Portugali ning vähemal määral Belgia, Prantsusmaa ja Ühendkuningriigi) kaasrahastamisnõuetes aastatel 2011—2012. See on vähendanud riiklike kulutuste nõuet 143 miljardilt eurolt 118 miljardi euroni, st 18 % võrra, ning seda tehti, tunnistades, et riiklikud eelarved on pinge all ning riigi rahandusel lasuva koormuse leevendamisel saaks juba alustatud investeeringud suuresti lõpule viia.

Et ELi vahendite lisaväärtust veelgi suurendada ja muuta tulemused nähtavamaks, on komisjon teinud tööd ka ESFi ja ERFi investeeringute integreeritud kasutamise edendamiseks ja hõlbustamiseks. Mitmed liikmesriigid on juba otsustanud kohaldada integreeritud lähenemisviisi sellistes olulistes sotsiaalse kaasatuse valdkondades nagu üleminek institutsioonilistelt lapsehooldusteenustelt kogukonnapõhisele hoolekandestruktuurile ning marginaliseerunud kogukondade, näiteks romade, integreerimine.

Lisaks järgis komisjon olulisi soovitusi, mida Euroopa Kontrollikoda esitas neljas temaatilises eriaruandes ERFi/Ühtekuuluvusfondi programmide sekkumisvaldkondade kohta, nagu energiatõhusus, olmejäätmete käitlemise taristute projektid, mahajäetud tööstusalade ning sõjaväealade ja -teede taaselustamine[22]. Kõigis neljas aruandes jõuti järeldusele, et saavutati oodatud tulemused ning projektid rakendati ettenähtud viisil, kuid esines mõningaid viivitusi ja kulude ületamist. Kontrollikoja soovitustes nimetati ka vajadust keskenduda investeerimisprioriteetide kindlaksmääramisel rohkem projektide tulemuslikkusele, tõhususele ja ökonoomsusele, analüüsida projektide valimisel tõhusamalt vajadusi ning parandada tulemusnäitajaid ja muuta need läbipaistvamaks. Õigusraamistik aastateks 2014–2020 võimaldab komisjonil rakendada järgmisi kontrollikoja tähtsamaid soovitusi: tugevam tulemustele keskendumine kaasrahastatud programmide puhul, mis on seotud ühise strateegilise raamistiku peamiste meetmete ja Euroopa poolaasta riigipõhiste soovitustega; erinevuste ja arenguvajaduste analüüsi sisaldavate partnerluslepingute sõlmimine liikmesriikidega; eeltingimused; iga-aastase aruande koostamine väljundinäitajate kohta prioriteetsete suundade tasandil, mille aluseks on näitajate ühine määratlus.

2.1.3. LOODUSVARADE KAITSE JA MAJANDAMINE (eelarverida 2)

Programmi eesmärgid ja strateegia „Euroopa 2020”

Eelarverida nr 2 hõlmab toetust põllumajandusele, maaelu arengule, kalandusele ja keskkonnale ning moodustas ajavahemikul 2007—2013 ELi kuludest 43 %. Enamik vahendeid (34 % ELi kogukuludest) eraldatakse põllumajandustootjate otsetoetusteks ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) raames. Euroopa Kalandusfond on põhiline vahend ühise kalanduspoliitika rahastamisel. Suunatud keskkonnaalased vahendid eraldatakse keskkonna rahastamisvahendi LIFE+ kaudu.

Ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) eesmärk on edendada arukat, jätkusuutlikku ja kaasavat majanduskasvu ELi põllumajandus- ja maapiirkondades kooskõlas strateegiaga „Euroopa 2020”. See jaguneb kaheks osaks ehk nn sambaks: 1) turuga seotud kulud ja otsesed maksed põllumajandustootjatele ning 2) maaelu areng.

Ühise kalanduspoliitika eesmärk on tagada kalapüügi ja vesiviljeluse pikaajaline keskkonnasäästlikkus ning haldamine kooskõlas majanduslike, sotsiaalsete ja tööhõivealaste eeliste saavutamise eesmärgiga ning anda oma panus toiduga varustatusse. Euroopa Kalandusfondi kaudu pakub EL rahalist abi kalandussektorile (sh kõigi kalandus- ja vesiviljelustoodete tootmis-, töötlemis- ja turustamistegevusele) ja kalapüügist sõltuvate piirkondade säästvaks arenguks.

Ligikaudu 300 miljoni euro suuruse aastaeelarvega keskkonna- ja kliimameetmete programmi LIFE+ rahastatud projektide eesmärk on katsetada innovatiivseid või tutvustada uusi lähenemisviise või rakendada parimaid tavasid keskkonnaprobleemide ja kliimamuutustega seotud probleemide lahendamisel. Toetades strateegiat „Euroopa 2020,” edendab programmi loodust ja bioloogilist mitmekesisust käsitlev osa meetmeid, mis aitavad peatada bioloogilise mitmekesisuse hävimist ja võimalusel seda protsessi tagasi pöörata, samas kui keskkonda käsitlev osa aitab luua ressursitõhusat ja kliimasõbralikku majandust, pakkudes ettevõtjatele ja eeskätt VKEdele võimalust katsetada uusi tehnoloogiaid ja meetodeid enne nende kasutuselevõttu tootmisahelas. Teavet käsitlevast osast kaasrahastatakse projekte, mis on seotud keskkonna, loodushoiu ja bioloogilise mitmekesisuse säilitamise küsimusi puudutava teabevahetuse ja teadlikkuse tõstmise kampaaniatega.

Programmi tulemuslikkus

Andmed näitavad, et otsetoetused põllumajandustootjatele (ÜPP esimese samba raames) stabiliseerivad põllumajandusettevõtete sissetulekut ja aitavad seeläbi kaasa põllumajandusettevõtete majanduslikule elujõulisusele. Otsetoetused moodustasid 2012. aastal keskmiselt peaaegu poole peretalumajapidamiste sissetulekust (48 %). Ehkki 2013. aastal vähenes EL 28 reaalne sissetulek põllumajandussektori töötaja kohta 1,3 %, suurenes see eelneval kümnel aastal ligi 30 %. Sissetuleku vähenemine 2013. aastal oli peamiselt tingitud põllumajandusliku tootmise vahendite ostuhinna reaalkasvust (+0,7 %), samas kui põllumajandustoodete müügihinnad on jäänud stabiilseks.

ÜPP reformid on alates 1992. aastast suurendanud ELi põllumajanduse turule orienteeritust ning vähendanud kulusid eksporditoetustele ja riiklikele meetmetele. Subsideeritud ekspordi osakaal koguekspordis on vähenenud 1,9 %-lt 2007. aastal 0,1 %ni 2012. aastal. ELi ja muu maailma vaheliste põllumajandustoodete kaubavoogude väärtus on tõusnud 80 miljardilt eurolt 2008. aastal enam kui 120 miljardi euroni 2013. aastal.

2013. aastal viidi läbi rida hindamisi ÜPP eri osade kohta.

Euroopa koolipiima programmile[23] ning mesindussektorile[24] suunatud ÜPP meetmete mõjuhinnangutes kinnitati, et kohaldatud vahendid on piisavad nii poliitikaeesmärkide saavutamiseks kui ka ELi lisaväärtuse andmiseks, ning esitati mõned soovitused edasisteks parandusteks seoses asjaomaste kavade ja algatuste vastastikuse täiendavusega. Koolipiima programmi peeti piisavaks vahendiks laste piimatarbimise suurendamiseks ja sel viisil nende toitumisharjumuste parandamiseks. Enamik liikmesriike märkis, et see programm oli peamine motiiv koolipiima kasutuselevõtuks riigis. Mesindust käsitlevate meetmete osas järeldati hinnangus, et nad on mõjutanud positiivselt mesinike tootlikkust ja sissetulekut ning stabiliseerinud meetoodangut ELis olukorras, kus tootmiskulud suurenevad, mesilaste ellujäämine on ohustatud ja kolmandatest riikidest imporditav mesi pakub suurt rahvusvahelist konkurentsi.

Otsetoetuste struktuurilise mõju hindamisel[25] vaadeldi, kuidas 2003. aasta reformiga tehtud muudatused, sealhulgas toetuste toodangust lahtisidumine, mõjutas selliseid aspekte nagu Euroopa põllumajandustootjate töö-, kapitali- ja äristrateegiad. Hinnangus toodi esile kaudsed mõjud nagu põllumajandustootjate majandusliku suuruse kasv ning suurem spetsialiseerumine. Lisaks on toodangust lahtisidumine innustanud tähelepanu suunamist kasumlikumale tootmisele. Hinnangus järeldati, et reform ja eeskätt toetuse lahtisidumine võisid koos teiste teguritega vähendada tööjõu kasutamise intensiivsust.

Riiklike ja piirkondlike vahehindamiste 2013. aastal avaldatud kokkuvõttes[26] mõõdeti maaelu arengu meetmete (ÜPP teise samba raames) edu ja mõju aastatel 2007—2013. Selle aluseks võeti liikmesriikide 2010. aastal läbiviidud hindamised ning jõuti järeldusele, et maaelu arengu meetmete kasutamine on olnud oodatust aeglasem, häireteta kasutuselevõtust teatati suhteliselt väheste meetmete puhul. Kõige kiiremini rakendati meetmeid, millel oli vähem tehnilisi nõudeid ja mille puhul oli tegemist eelneva perioodi meetmete jätkumeetmetega. Hinnati ka maaelu arengu meetmete majanduslikku, keskkonnaalast ja sotsiaalset mõju ning mõju elukvaliteedile, kuid kogumõjule oli raske usaldusväärset hinnangut anda, kuna programmi rakendamine jätkub 2015. aasta lõpuni. Mis puudutab majanduslikku mõju, siis leiti umbes kahes kolmandikus aruannetest, et netomõju majanduskasvule ja töökohtade loomisele on olnud positiivne. Mõnes aruandes anti mõista, et mõju keskkonnale on olnud positiivne, kuid maaelu arengu programmide mõju keskkonnale mõõdetakse harva. Elukvaliteeti tõstvaid meetmeid hinnati maakogukondades kõrgelt, kuid elukvaliteedi mõõtmine osutus raskeks.

Kuna programmi rakendamine kestab kuni 2015. aasta lõpuni, saab maaelu arengu meetmete panusest anda selgema ülevaate alles siis, kui tehakse kokkuvõte (2017. aastal) maaelu arengu riiklikest ja piirkondlikest järelhindamistest aastate 2007—2013 kohta. Vahehindamised toimusid programmi elutsüklis liiga vara, et toetada juba usaldusväärset koguhinnangut maaelu arengu programmide mõjule ja tulemuslikkusele. Nad annavad siiski teavet programmi rakendamise kohta.

Praeguses etapis annavad olemasolevad andmed maaelu arengu programmi edusammude kohta ebatäieliku pildi. Näiteks on programmi toetusel parematest teenustest siiani kasu saanud 83 miljonit maapiirkondade elanikku (94 % eesmärgist). Toetuse abiga on uuendatud 34 000 küla, mis ületab programmiperioodi lõpuks seatud lõppeesmärki (27 000 küla). Teisalt, ehkki saadaolevates aruannetes mainitakse 45 000 töökoha loomist maaelu arengu meetmete raames, moodustab see 19 % lõppeesmärgist; samamoodi on praeguseks toetatud kavandatud 77 000 mikroettevõtjast 36 000 mikroettevõtjat[27].

Ühise kalanduspoliitika valdkonnas on kalapüügi püsiv lõpetamine peamine vahend püügivõimsuse ja ressursside vahelise tasakaalu tagamiseks. Ajavahemikul jaanuarist 2007 kuni maini 2013 lammutati Euroopa Kalandusfondi rahastamise toel vanametalliks enam kui 4 000 laeva,[28] mis aitas laevastikku märgatavalt vähendada. Euroopa Kalandusfondi raames vanametalliks lammutamise ja tegevuse ajutise lõpetamise meetmete tagasiulatuvas hinnangus juhiti siiski tähelepanu olemasolevate vanametalliks lammutamise programmide puudulikule tulemuslikkusele ja tõhususele ELi kalalaevastiku ja ressursside tasakaalustamisel[29]. Seoses kalapüügi ajutise lõpetamise kavadega leiti hinnangus, et riiklik rahastamine on suuremat kasu toonud pigem kavade poliitilise aktsepteerimise tagamisel kui kalapüügi tegelikul vähendamisel.

Euroopa Kalandusfondi toetus vesiviljelusele ning kalandus- ja vesiviljelustoodetele on väga tähtis. Üheskoos moodustavad nad ligi kolmandiku Euroopa Kalandusfondi kohustustest. Mõlemad sektorid on tulusad, ehkki mahuliselt ELi vesiviljelustoodang ei suurene. Töötlemise puhul suureneb nii toodangu maht kui ka väärtus.

Tööhõive vesiviljeluse sektoris on stabiilne, kui arvestada täistööajale taandatud töötajate arvu. Osalise tööajaga töökohad on asendumas püsivamate täisajaga töökohtadega. See selgitab, miks Euroopa Kalandusfondi panus töökohtade loomisse tundub olevat piiratud, ehkki asjaomaste töötajate jaoks on tegemist tähtsate arengutega. Lisaks muutub ELi vesiviljelus üha kapitalimahukamaks ning selle protsessiga kaasneb avaliku sektori toetus Euroopa Kalandusfondi kaudu. Töötlemise valdkonnas on Euroopa Kalandusfondi mõju tagasihoidlik – aastatel 2007—2010 on loodud enam kui 3 400 töökohta[30].

Euroopa Kalandusfondi rahalist toetust kalandusest sõltuvatele kogukondadele kasutatakse kalanduse kohalike tegevusrühmade kaudu. Hiljuti läbiviidud uuringu kohaselt lõid need tegevusrühmad ajavahemikul 2010—2013 hinnanguliselt vähemalt 7 300 töökohta ning säilitasid lisaks 12 500 töökohta. Loodi enam kui 200 uut ettevõtet.

Näide: kalanduse kohalike tegevusrühmade projektid turgutavad majanduslikult piirkonna traditsioonilisi kalandusettevõtjaid

„Fisch vom Kutter” on väikesemahuline innovatiivne projekt, mis hõlmab 21 kalandusettevõtjat Läänemere aktiivsest rannikupiirkonnast. Euroopa Kalandusfondi toetusega on nad loonud süsteemi piirkonna kalade otsemüügiks. Merel olevad kalurid saadavad dünaamilisele veebilehele SMSi teel andmed oma saagi kohta ja kaldale jõudmise hinnangulise kellaaja. Veebilehelt saavad kliendid näha, kus, millal ja millist värsket kala nad saavad osta otse kalalaevalt, kui see sadamasse jõuab. Projektis osalevad kalurid täheldavad, et nad saavad kalade eest kõrgemat hinda. Mõned kalandusettevõtjad on võtnud endale ka lisategevuse, laiendades oma tootevalikut (nt suitsetavad või küpsetavad osa saagist) ning nad teatavad, et kliente on 30–50 % rohkem.

Keskkonna rahastamisvahendi LIFE järelhindamised projekti tasandil näitasid, et LIFE programmi loodust käsitlev osa on ELi looduskaitsepoliitika toetamisel tõendatult väga asjakohane, eeskätt linnustiku direktiivi ja elupaikade direktiivi ning Natura 2000 võrgustiku rakendamisel. Loodust käsitleva osa projektimeetmed on üldiselt tulemuslikud, väga mõjusad ja jätkusuutlikud. Tänu LIFE programmi loodust käsitleva osa projektidele on maailma kõige ohustatuma kaslase, Ibeeria ilvese populatsioon Hispaanias kolmekordistunud ning tehakse ettevalmistusi liigi sissetoomiseks Portugali. Lisaks on looduskaitseks saadud 13 000 hektarit maad.

LIFE programmi keskkonda käsitleva osa raames on sellised projektid nagu „Icarre 95” näidanud tõeliste nn hällist hällini tootmismeetodite potentsiaali, mille abil ergutatakse tulevikus ringlussevõetavate materjalide tõhusamat kasutamist tööstuslikus tootmises. Muud projektid, nt „From Roof to Road”, aitasid arendada ressursitõhusat ettevõtlust, käesoleval juhul vanadelt katustelt pärineva bituumeni kasutamist tee-ehituseks. Mis puutub programmi teavet käsitlevasse osasse, kinnitati lõpphinnangus programmile LIFE+, et programmil oli oluline roll ka teadlikkuse tõstmisel, heade haldustavade levitamisel ja üldsuse osalemise suurendamisel ELi keskkonnaasjades.

Tulemuslikkuse rakenduslikud aspektid

Loodusvarade kaitse ja majandamise valdkonnas avaldas Euroopa Kontrollikoda mitu eriaruannet, mis käsitlesid programmi kavandamise ja rakendamisega seotud küsimusi.

Kontrollikoja järeldusi ja soovitusi seoses tootmiskohustusega seotud otsetoetustega on 2014.—2020. aasta programmides arvesse võetud. Erandina üldisest ÜPP maksete põhimõttest, mille puhul on abi põllumajandusettevõtja tootmistasemega sidumata, võivad liikmesriigid piiratud ulatuses ja teatud tingimustel siiski pakkuda tootmiskohustusega seotud toetusi. Euroopa Kontrollikoda kritiseeris (eriaruandes nr 10/2013) liikmesriikidele antud liiga suurt kaalutlusõigust tootmiskohustusega seotud toetuste kasutuselevõtmisel. Liikmesriigid ei esitanud piisavalt tõendeid kasutuselevõetavate meetmete vajalikkuse ja asjakohasuse kohta ning seireraamistik (eesmärgid ja näitajad) ei olnud piisav selleks, et kõnealuseid meetmeid tulevikus asjakohaselt hinnata. Ajavahemikuks 2014—2020 näeb komisjon ette ühise seire- ja hindamisraamistiku loomise ÜPP mõlema samba jaoks, et poliitikameetmete tulemuslikkust paremini mõõta.

Maaelu arengu poliitikaga seotud ettepanekute koostamisel ajavahemikuks 2014—2020 võttis komisjon arvesse kontrollikoja kriitikat seoses ÜPP teise samba raames ELi kaasrahastatavate maaelu arengu meetmete tulemuslikkusega[31]. Korduvalt kritiseeriti asjaolu, et projektide valikul olid liikmesriigid sageli keskendunud pigem eraldatud eelarve ärakasutamisele kui projektide kvaliteedile, et tulemusi saada. Kontrollikoda leidis ka, et maaelu arenguks tehtud kulutuste eesmärgid ei olnud piisavalt selged, samuti ei ole teave ja aruandlus saavutatud tulemuste kohta piisav selleks, et näidata, millises ulatuses on seatud eesmärke saavutatud ja kas ELi eelarvet on kasutatud tulemuslikult ja tõhusalt. Kontrollikoda märkis ka, et olemasolevat seire- ja hindamisteavet ei ole piisavalt kasutatud, et parandada maaelu arenguks tehtud kulutuste tõhusust ja tulemuslikkust. Eeskätt maaelu arengu toetuste puhul metsade majandusliku väärtuse parandamiseks leidis kontrollikoda nõrku kohti meetme ülesehituses ning järeldas, et ainult mõned auditeeritud projektidest parandasid märgatavalt metsade majanduslikku väärtust.

Komisjon võttis kontrollikoja tuvastatud puudusi arvesse ka uue LIFE programmi keskkonda puudutava osa kavandamisel[32]. Kontrollikoda leidis, et LIFE+ programmi keskkonda käsitlevat osa ei kavandatud ega rakendatud piisavalt hästi. Peamised vead puudutasid projekti valikuprotsessi kvaliteeti ja sobivate näitajate puudumist. Reaktsioonina sellele on uus LIFE programm paremini struktureeritud, strateegilisem, lihtsustatud ja paindlikum. Sinna valitakse projektid, mis kasutavad parimaid tavasid ning innovatiivseid või tutvustamistegevusega seonduvaid lähenemisviise Euroopa tasandi lisaväärtuse andmiseks. Suunavad riiklikud eraldised kaotatakse täiesti alates 2018. aastast. Et anda tulevikus paremat teavet programmi tulemuste ja mõju kohta, on uude LIFE määrusesse lisatud kogum tulemusnäitajaid, mida täiendatakse LIFE mitmeaastases tööprogrammis aastateks 2014—2017 tulemusnäitajatega prioriteetsete valdkondade ja seal, kus asjakohane, temaatiliste prioriteetide kaupa.

2.1.4. VABADUS, TURVALISUS JA ÕIGUS (eelarverida 3A)

Programmi eesmärgid ja strateegia „Euroopa 2020”

Kõnealune eelarverida moodustab 0,8 % mitmeaastase raamistiku (2007—2013) eelarvest. 2013. aastal moodustas rahaline toetus sellele poliitikavaldkonnale 1,45 miljardit eurot kulukohustustena.

Eelarverida hõlmab rahastamisprogramme, mis toetavad komisjoni poliitika eri mõõtmeid rände-, varjupaiga- ja piiriküsimustes, kuritegevuse ja terrorismi vastase võitluse valdkonnas ning õigusküsimustes.

Rände, varjupaiga ja piiriküsimuste valdkonnas eraldati üldprogrammis „Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” (SOLID) peaaegu 4 miljardit eurot ajavahemikuks 2007—2013, et tagada kohustuste õiglane jagamine ELi riikide vahel seoses finantskohustusega, mis tuleneb liidu välispiiride integreeritud haldamisest ja ühise varjupaiga- ja siserändepoliitika rakendamisest.

Selle üldprogrammi raames on Euroopa Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimise Fond vahend, mis on kõige otsesemalt seotud strateegia „Euroopa 2020” ühe peamise eesmärgiga – tõsta 20–64aastaste naiste ja meeste tööhõive määra 75 %ni, sealhulgas seaduslike sisserännanute parema integreerimise kaudu. Sellise tegevuse toetamise teel nagu keelekursused ja ühiskonnaõpetus, suutlikkuse suurendamine ja liikmesriikide vahelised vahetused püüab Euroopa Kolmandate Riikide Kodanike Integreerimise Fond järk-järgult vähendada ELi kodanike ja mittekodanike tööhõivemäära vahelist lõhet. See täiendab Euroopa Sotsiaalfondi tegevust.

Raamprogramm „Turvalisus ja vabaduste kaitse” edendab tõhusat Euroopa piiriülest koostööd võitluses kuritegevuse ja terrorismiga ning kuritegude paremat ennetamist. Programm „Kuritegevuse ennetamine ja kuritegevuse vastu võitlemine” (ISEC), mille eelarve aastateks 2007—2013 oli 600 miljonit eurot, oli suunatud kuritegevuse (terrorismi, inimkaubanduse, laste väärkohtlemise, arvutikuritegude, ebaseadusliku uimasti- ja relvakaubanduse, korruptsiooni ja pettuse) ennetamisele ja kuritegevuse vastu võitlemisele.

Õiguse valdkonnas olid kuus programmi, mis olid seotud tsiviilõiguse, kriminaalõiguse, põhiõiguste ja kodakondsuse, laste, noorte ja naiste vastu suunatud vägivalla vastase võitluse (Daphne), mittediskrimineerimise ja soolise võrdõiguslikkuse (Progress) ning uimastikontrolli poliitikaga, suunatud muu hulgas sellele, et saavutada Euroopa 2020. aasta üht peamist eesmärki – suurendada aktiivses eas inimeste tööhõivet 75 %ni. Näitena võib tuua konkreetsete meetmete rahastamist, mis on suunatud soolise palgalõhe vähendamisele ja soolise võrdõiguslikkuse edendamisele majandusotsustes, samuti rahastamist mittediskrimineerimise ja romade integreerimise valdkonnas.

Programmi tulemuslikkus

2013. aastal rakendati kõik sellel eelarvereal olevad programmid nii, nagu ette nähtud; eelarve kasutamise määr oli ligi 100 %.

Rände-, varjupaiga- ja piiriküsimuste valdkonnas on Euroopa Tagasipöördumisfond (SOLID programmi raames) toetanud tagasipöördujate vabatahtlikku naasmist oma päritoluriiki. Vabatahtlike tagasipöördujate arv on suurenenud. 2012. aastal oli (tagasipöördujate üldarvust) vabatahtlikke tagasipöördujaid 41,1 % võrreldes 38,4 %ga 2011. aastal. Programmile antaval rahalisel abil oli selles oma osa, kuna mõnes riigis aitas programm kasutusele võtta vabatahtliku tagasipöördumise süsteeme, mida varem olemas ei olnud.

Euroopa Pagulasfond (samuti SOLID programmi raames) toetab liikmesriike varjupaigataotlejate ja rahvusvahelise kaitse saajate vastuvõtmisel ja selle tagajärgede kandmisel. Hiljutistel andmetel kasutavad liikmesriigid üha rohkem ELi rahalisi vahendeid selleks, et oma vastuvõtusuutlikkust parandada ja rahvusvahelise kaitse saajaid edukalt oma territooriumil integreerida. Lisaks sellele kasutatakse Euroopa Pagulasfondi ka selleks, et toetada liikmesriike pagulaste ümberasustamisel: 2013. aastal kohustusid liikmesriigid Euroopa Pagulasfondi raames ümber asustama üle 3 900 inimese, samas kui 2012. aastal oli see arv 3 000.

SOLID programmi tulemuslikkusele on piirangud seadnud majandussurutis. Seda kinnitavad ka värskeimad andmed, mille kohaselt on erinevus ELi kodanike ja mittekodanike tööhõive määras jäänud viimase viie aasta jooksul üsna stabiilseks ning teiste ELi liikmesriikide kodanike tööhõive määr on siiani märgatavalt suurem (65,1 %) kui kolmandate riikide kodanikel (53,9 %)[33].

Kuritegevuse ja terrorismi vastu võitlemise valdkonnas on ELi rahastamine olnud suure tähtsusega õiguskaitseasutuste ja teiste asutuste koostöö hõlbustamisel. Näiteks on korrapäraselt rahastatud kriminaaltulu jälitamise ekspertide globaalse võrgustiku, sh USA ekspertide (ekspertide võrgustiku CARIN) tegevust. Konfiskeeritud varade haldamine ja endise kriminaaltulu taaskasutamine sotsiaalsetel eesmärkidel on üks innovatiivsetest projektidest, mida komisjon toetab.

Näide rahastamisest siseküsimuste valdkonnas: Euroopa Pagulasfondi toetus liikmesriikidele, kuhu saabub ootamatult ja rohkearvuliselt kolmandate riikide kodanikke, kes võivad vajada rahvusvahelist kaitset.

2013. aasta hilissuvel ja sügisel tabas Bulgaariat pretsedenditu rändajate ja varjupaigataotlejate sissevool, mis esitas riigi varjupaigasüsteemile erakordselt raskeid ja kiireloomulisi nõudmisi. Bulgaaria varjupaigasüsteem, mis loodi vastuvõtusuutlikkusega u 1 250 inimest aastas, ei tulnud toime enam kui 7 000 rahvusvahelise kaitse taotlusega. Seetõttu taotlesid Bulgaaria ametiasutused ELilt toetust Euroopa Pagulasfondi erakorraliste meetmete vormis. Selle rahalise abiga on Bulgaaria Euroopa Pagulasfondi erakorraliste meetmete kestuseks ette nähtud 6 kuu jooksul märgatavalt suurendanud ja parandanud oma varjupaigasüsteemi suutlikkust pakkuda varjupaigataotlejatele piisaval määral peavarju ning menetleda rahvusvahelise kaitse taotlusi. Bulgaaria on selles kontekstis abi saanud ka Euroopa Tagasipöördumisfondilt ja Välispiirifondilt.

Õigusküsimuste valdkonnas toetati kuluprogrammide kaudu tegevusliike, mis järgivad hoolsalt arenevat ELi õiguspoliitikat, et ehitada Euroopa õiguspiirkond, mis toob kõigile kasu. Üha enam ELi õiguseksperte osaleb ELi õigust või mõne muu liikmesriigi õigust käsitlevatel koolitustel. Euroopa õigusalase koolituse võrgustikul on kohtunike koolitamisel oluline roll. Et aidata luua tingimusi naiste võrdseks osalemiseks tööturul, suurendada ligipääsu õigusele, kaitsta laste, romade, vägivalla ohvrite ja kuriteoohvrite õigusi ja neid toetada, jätkas komisjon 2013. aastal liikmesriikide projektide toetamist nimetatud valdkondades. Sellega seoses anti tagastamatut abi selliste rahvusvaheliste võrgustike tööks nagu Euroopa Liidu riiklike võrdõiguslikkust edendavate asutuste võrgustik EQUINET, naiste õiguste eest ja naistevastase vägivalla vastu võitlevate Euroopa naisorganisatsioonide võrgustik European Women’s Lobby, kadunud laste otsimise organisatsioon Missing Children Europe, ohvriabiteenuste võrgustik Victim Support Europe, notarite võrgustik Notaries of Europe ja digitaalõiguste võrgustik European Digital Rights. Hindamistõendid õigusvaldkonnas rahastatud meetmetega saavutatu kohta on praegu kogumisel ning kavakohaselt kättesaadavad 2014. aasta lõpus.

Näide rahastamisest õigusküsimuste valdkonnas: ECRIS (Euroopa karistusregistrite infosüsteem) – ELi toetus tõhustab liikmesriikide vahelist teabevahetust süüdimõistvate kohtuotsuste kohta

ECRIS asutati aprillis 2012 kriminaalõiguse programmi abiga. Süsteemi abil saavad kohtunikud ja prokurörid hõlpsasti ligi põhjalikule teabele iga ELi kodaniku varasemate õigusrikkumiste kohta, olenemata sellest, millises ELi riigis kõnealune isik on varem süüdi mõistetud. Kuna kurjategijatelt võetakse võimalus ühest ELi liikmesriigist lihtsalt teise kolides oma kriminaalse mineviku eest põgeneda, saab süsteem aidata ka kuritegevust ära hoida. Näiteks kinnitas Iirimaa riiklik politsei 2013. aastal oma projektitulemuste aruandes, et ECRIS on aidanud muuta nende karistusregistri andmed võimalikult täpseks ja õigeks, misläbi saab riik teisi liikmesriike paremini teavitada.

Teatada ei ole ühestki konkreetsest rakenduslikust aspektist seoses programmi rakendamisega või Euroopa Kontrollikoja 2013. aasta aruandega tulemuslikkuse kohta.

2.1.5. KODAKONDSUS (eelarverida 3B)

Programmi eesmärgid ja strateegia „Euroopa 2020”

Kodakondsuse eelarverida hõlmab Euroopa 2020. aasta aruka majanduskasvu prioriteedi kulusid. Juhtalgatuse „Noorte liikuvus” raames püüab noorte liikuvuse programm (mille 2013. aasta kulud olid 148 miljonit eurot) pakkuda Euroopa mõõtmega mitteformaalsete õppimiskogemuste kaudu noortele rohkem võimalusi.

Samuti rahastatakse tarbijakaitset ja tervishoidu. Tarbijakaitse valdkonnas toetas komisjon 2013. aastal ELi tasandi tarbijaorganisatsioone, et tarbijate huvid oleksid ELi tasandil piisavalt esindatud.

Programmi „Kultuur” kulud 2013. aastal olid 61 miljonit eurot, millest kaasrahastati Euroopa tasandi kultuuritegevust, sealhulgas rahvusvahelisi kultuurikoostöö projekte, ilukirjanduse tõlkimist ja Euroopale huvi pakkuvaid kultuuriasutusi.

Programmid MEDIA 2007 ja MEDIA Mundus (mille 2013. aasta kulud olid 116,5 miljonit eurot) aitavad tugevdada Euroopa audiovisuaalse sektori konkurentsivõimet, lihtsustades juurdepääsu rahastamisele, edendades digitaalsete tehnoloogiate kasutamist ja tugevdades ülemaailmset koostööd ELi ja teiste riikide spetsialistide vahel.

Programmi „Kodanike Euroopa” eesmärk on innustada Euroopa kodanike vahelist läbikäimist, suurendada sallivust ja vastastikust mõistmist ning tuua Euroopa selle kodanikele lähemale, edendades Euroopa väärtusi ja saavutusi ning säilitades samas mälestusi Euroopa minevikust.

Programmi tulemuslikkus

Andmaks 2013. aastal oma panust juhtalgatusse „Noorte liikuvus”, tõendas programm „Euroopa noored” oma atraktiivsust sihtrühma hulgas, toetades veel suuremal arvul noori ja noorsootöötajaid, keda on 2007. aastast alates olnud ligi 1 miljon. See on aidanud kaasa mitteformaalse õppimise tõhusale tunnustamisele; alates 2007. aastast on välja antud 265 000 noortepassi (Youthpass) – „Euroopa noored” õppimisvõimaluste sertifikaati. 2013. aasta noortepassi mõju käsitlevale uuringule vastasid ligikaudu 80 % programmi „Euroopa noored” osalejatest, et noortepass on suurendanud rahastatavate projektide kasutegurit, kuna see tõendab mitteformaalse õppimise tulemusi. Värskeimate kättesaadavate uuringuandmete kohaselt usub 67 % osalejatest, et nende töövõimalused on tänu programmist „Euroopa noored” saadud kogemusele paranenud.

Hinnangus tarbijakaitseprogrammi raames 2007—2011. aastal tehtud ELi rahalise panuse kohta kahele ELi tasandi organisatsioonile – Euroopa Tarbijate Standardiseerimise Koordineerimise Euroopa Assotsiatsioonile (ANEC) ja Euroopa Tarbijaliitude Ametile (BEUC) – leiti, et need organisatsioonid on andnud märkimisväärse panuse tarbijate huvide esindamisel ning taganud tarbijaliitude sidusa panuse ELi tasandil ja tõhusa dialoogi eri sidusrühmade vahel.

Tarbijakaitseprogrammi raames anti ELi rahalist abi ka selliste ühiste turujärelevalvemeetmete rakendamiseks liikmesriikides, mis keskenduvad tootekatsetustele, riskihindamistele, turuseirele ning oskusteabe ja parimate tavade vahetamisele. 2013. aastal viisid 19 ELi riiki sellised ühised jõustamisprojektid läbi mitmes valdkonnas, nagu näiteks lasteriided ja toiduaineid matkivad tooted.

Rahvatervise valdkonnas viitab terviseprogrammi[34] 2011. aasta vahehindamine sellele, et enamik rahastatud meetmetest avaldasid ELi-ülest mõju. Kogutud tõendusmaterjal näitab, et programmi ELi lisaväärtus ilmneb peamiselt sellistes valdkondades nagu eri liikmesriikide, sealhulgas Soome, Itaalia, Läti, Madalmaade ja Saksamaa tervishoiutöötajate teadmiste vahetamine ja võrgustikutöö sellistel teemadel nagu terviseinfo ja tervishoiunäitajad, tervishoiu edendamine (nt seoses HIVi/AIDSiga ning vere, kudede, rakkude ja organite ohutusega) ning terviseohutus (nt EFHRAN – elektromagnetväljaga kokkupuudet käsitlev Euroopa terviseohu hindamise võrgustik). Hindamisel kinnitati ka ELi lisaväärtuse seitse kriteeriumi, mida on laialdaselt kasutatud uue programmi (2014—2020) tegevusvaldkondade tähtsuse järjekorda seadmiseks. Selle tulemusel keskendutakse uues programmis rohkem tervishoiu ja strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide vahelisele seosele. 2008.–2013. aasta programmi lõpphindamine käivitati 2014. aasta alguses ja selle tulemused on kättesaadavad 2015. aastal.

Programmi „Kultuur” rakendati kavakohaselt, sealhulgas peamised asjaomaseid levitamismeetmeid ning koostööd kolmandate riikidega, rõhuga Austraalial ja Kanadal. Rahastamise tulemusel oli 2012. aastal liikuvuses hinnanguliselt paar tuhat kunstnikku või kultuuritöötajat, ringluses mitu tuhat kultuuriteost ning koordinaatorite või kaasorganisaatoritena osales ligi 1 900 organisatsiooni, pöörates eritähelepanu kultuuridevahelisele dialoogile.

Programmide MEDIA ja MEDIA Mundus tegevus viidi 2013. aastal läbi vastavalt nende töökavadele. Iga programmi MEDIA 2007 kaudu investeeritud euro meelitas erasektori rahastamisallikatelt välja kuus eurot, mis tipnes kinovõrgustikule eraldatud vahendite 14kordistumisega. MEDIA tootmise tagatisfond toimib üheksas riigis. Toetuse andmine digiteerimiseks sellistele sõltumatutele kinoettevõtjatele, kes linastavad suuremat osa Euroopa filmidest, on jätkunud, aastal 2013 toetati 200 kino (+44). Nagu vahehindamises kinnitati, on programm MEDIA 2007 saavutanud oma peamise eesmärgi, nimelt parandada Euroopa filmitööstuse konkurentsivõimet, ning aitab märkimisväärselt edendada kultuurilist mitmekesisust Euroopas. MEDIA kaudu rahalist toetust saanud filmid on tippfestivalidel olnud keskmisest edukamad. 2013. aastal, kui kaks MEDIA kaudu rahalist toetust saanud filmi võitsid Oscari, olid Cannes'i rahvusvahelise filmifestivali võitjate seas 13st MEDIA kaudu rahalist toetust saanud filmist kolm.

2013. aasta mais lõppes uuring,[35] milles mõõdeti programmi „Kodanike Euroopa ” mõju. Üldiselt olid vastajad väga positiivsed, hinnates programmis osalemise mõju oma teadlikkusele ja üldisele arusaamisele teistes Euroopa riikides elavatest inimestest. 89,1 % vastajatest leiavad, et nad on teadlikumad Euroopa kultuurist, identiteedist ja pärandist, 88,2 % tunnevad suuremat solidaarsust teiste eurooplastega ja 77,5 % tunnevad end rohkem eurooplasena. Võrreldes eelmise, 2009. aastal läbiviidud uuringuga, olid 2013. aasta tulemused positiivsemad ja viitasid programmi suuremale tulemuslikkusele.

Teatada ei ole ühestki konkreetsest rakenduslikust aspektist seoses programmi rakendamisega või Euroopa Kontrollikoja 2013. aasta aruandega tulemuslikkuse kohta.

2.2. Liidu välispoliitika (eelarverida 4)

Programmi eesmärgid ja strateegilised välisabipoliitika eesmärgid

Kui võtta mõõtühikuks konfliktide arv (sealhulgas vaidlused, mittevägivaldsed kriisid, vägivaldsed kriisid, piiratud sõjad ja täielikud sõjad), siis 2013. aastal ülemaailmne ebastabiilsus 2012. aastaga võrreldes suurenes: 405 konflikti asemel oli 414 konflikti,[36] sealhulgas 20 sõda ja 25 piiratud sõda. Sellele aitasid kaasa mitmed tegurid, sealhulgas konfliktiolukordade keerukus, rahvusvahelise humanitaar- ja põgenikeõiguse jäme eiramine, pidev demograafiline surve ja linnastumine, kliimamuutused, konkurents ressursside pärast, toiduainete ja energia kõrged ja muutlikud hinnad, ohud julgeolekule ja halb juhtimine.

ELi välispoliitika eri mõõtmeid toetavate kuluprogrammide saavutusi 2013. aastal tuleb vaadelda just selles kontekstis.

Mõned rahastamisprogrammid (humanitaarabi ja kodanikukaitse mehhanism[37]) pakuvad vahetult pärast katastroofe ja kriisiolukordi viivitamatut abi ja toetust.

Teised on pikaajalise perspektiiviga ja toetavad komisjoni arengupoliitikat ning liidu välis- ja julgeolekupoliitikat.

ELi arengupoliitika 2011. aasta muutuste kavas teavitas EL, et keskendub rahastamisvahendites (lepingute kohaselt 8,3 miljardit eurot 2013. aastal) rohkem ELi arengupoliitika esmaeesmärgile: kaotada vaesus säästva arengu, sealhulgas aastatuhande arengueesmärkide saavutamise kontekstis. EL võttis vastu ka uuendatud lähenemisviisi, pakkudes 2011. aastal partnerriikidele eelarvetoetust, et suurendada selle abi andmise viisi tulemuslikkust.

2013. aastal anti ELi arengupoliitikaga seotud abi peamiselt Euroopa Arengufondi kaudu (Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani riikidele (45 % väljamaksetest)) ning arengukoostöö rahastamisvahendi kaudu (27 % väljamaksetest). Euroopa naabruspoliitikat toetati Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendi kaudu (23 % väljamaksetest).

Ühise välis- ja julgeolekupoliitika valdkonna peamised vahendid on ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames toimuvad operatsioonid ning stabiliseerimise rahastamisvahend.

Teine välisabivahend (ühinemiseelse abi rahastamisvahend) toetab kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikide ühinemisprotsessi. Toetus ELi laienemispoliitikale ühinemiseelse abi rahastamisvahendi (IPA) raames moodustas 2013. aastal ligikaudu 1,95 miljardit eurot. Laienemiskava hõlmab hetkel Lääne-Balkanit ja Türgit, kuna Island otsustas ühinemisläbirääkimised ELiga peatada. Horvaatiast sai ELi liige 2013. aastal.

Programmi tulemuslikkus

Üldiselt on humanitaarabi ja kodanikukaitse rahastamisvahendeid rakendatud kavakohaselt, ehkki väljamaksed ei vastanud täielikult tuvastatud vajadustele. Võeti ajutisi meetmeid, mis tegid võimalikuks kohapealse tegevuse jätkumise.

2013. aastal kasvas vajadus humanitaarabi järele ning ELi humanitaarabi ületas 1,3 miljardi euro piiri, jõudes 124 miljoni abisaajani, ületades seeläbi 15 % võrra sihtarvu (107 miljonit). 16 % humanitaarabi eelarvest (6 % rohkem kui eesmärgiks võetud 10 %) läheb unustatud kriisidele, mis ei pälvi rahvusvaheliste rahastajate tähelepanu. Näiteks kuulus Kesk-Aafrika Vabariigile antav abi kuni viimase ajani sellesse kategooriasse.

2013. aastal viidi läbi terve rida hinnanguid, sealhulgas hinnang katastroofide ohvritele peavarju pakkumisele, milles järeldati, et ELi humanitaarabimeetmed rahuldavad sidusalt peavarjuga seotud vajadusi ning pakuvad tulemuslikku otsest rakenduslikku abi. Hinnangus soovitati parandada partnerlusepõhist lähenemisviisi, mis hõlmab koostööd valitsusväliste organisatsioonidega humanitaarabi meetmete rakendamisel, mille käigus jagatakse läbipaistvalt prioriteetide seadmise, otsuste langetamise ja koordineerimisega seotud kohustusi kõigi sidusrühmadega. Lisaks tuleks see tihedamalt siduda pikaajaliste lahendustega või väljumisstrateegiatega.

ELi arengupoliitikat toetavaid rahastamisprogramme on rakendatud kavakohaselt, v.a Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendi puhul, kuna lõunapoolses naabruspiirkonnas ollakse mitme konkreetse eesmärgi saavutamisel – kavandatud liikumine heade haldustavade suunas, ELiga tehtava koostöö edendamine ning demokraatia, inimõiguste ja õigusriigi edendamine – ajakavast maas[38]. See tulenes peamiselt piirkonnas valitsevast kriisist.

Ehkki aastatuhande arengueesmärkide saavutamiseks tehtud edusamme ei saa nii lihtsalt ELi rahastamisvahendite otseseks teeneks lugeda, võib ELi arenguabi panust peamiste aastatuhande arengueesmärkide saavutamisse aastatel 2007—2012 (viimased ajakohastatud andmed) illustreerida järgmiselt.

Aastatuhande esimene arengueesmärk – kõrvaldada äärmine vaesus ja nälg –, kus üks siht oli vähendada aastatel 1990—2015 poole võrra selliste inimeste osakaalu, kes peavad päevas hakkama saama vähem kui 1,25 dollariga, on saavutatud kõigis piirkondades, v.a Sahara-taguses Aafrikas. Esimese arengueesmärgi saavutamiseks kasutati aastatel 2007—2012 arenguvahendeid 46,5 miljoni inimese toiduga kindlustamiseks sotsiaalsete siirete kaudu kas sularahas või mitterahaliste hüvedena, mida anti regulaarselt kõige vaesematele ja haavatavamatele inimestele. Ainuüksi 2012. aastal eraldati 1,6 miljardit eurot kohanemisvõime parandamiseks ja säästva põllumajanduse paremaks arendamiseks. See toetus oli suunatud alatoitumise vastu võitlemisele, suurendades toiduainete rahastamisvahendit ja parandades sellele juurdepääsu inimeste jaoks, keda ohustab nälg.

Aastatuhande teist arengueesmärki – saavutada kõigile kättesaadav algharidus –, mille puhul on tehtud olulisi edusamme tagamaks, et lapsed lõpetavad algkooli, toetati arenguvahenditest, aidates kaasa 13,7 miljoni lapse algkooli saatmisele, 1,2 miljoni õpetaja koolitamisele ning 37 000 kooli ehitamisele või renoveerimisele.

Neljandat arengueesmärki – vähendada laste suremust –, mille puhul on täheldatud olulisi edusamme alla 5 aasta vanuste laste suremuse vähendamisel, toetati arenguvahenditest ning tagati 18,3 miljoni alla üheaastase lapse vaktsineerimine leetrite vastu ning enam kui 8 500 tervisekeskuse ja tervishoiuasutuse ehitamine, renoveerimine või sisustamine.

Muutuste kavas teatatud 2011. aasta poliitiliste muutuste täit mõju ei ole veel võimalik hinnata. 2013. aastal said kättesaadavaks mõningate hinnangute tulemused, mis kinnitasid mitmeid aspekte, millele tuleks edaspidi tähelepanu pöörata[39]. Erasektori arengu rahastamise ja kaubandusega seotud abi hindamisel nähtus, et ehkki toetus aitas paljudel kolmandatel riikidel edusamme teha ja paremini maailma integreeruda, oli see tingitud mitmetest välistest teguritest, mis olid seotud asjaomase riigi poliitiliste eelistuste ja valitsuse prioriteetidega. Kõige suuremat edasiminekut täheldati riikides (ELi lõunanaabruse riikides ja Aasias), kus nii era- kui ka avalik sektor on tugevalt kaubandusele suunatud. Mitmetes vähim arenenud riikides ja ebakindlates olukordades õnnestus kaubandusele suunatud abiga suurendada kaubanduse mahtu, kuid kaubandust mitmekesistada sama edukalt ei suudetud. Paremat ärikeskkonda puudutavate institutsiooniliste ja regulatiivsete reformide valdkonnas on siiski saavutatud häid tulemusi, peamiselt lõunanaabruse riikides, kus kaubanduslepinguga ühinemine toimis stiimulina reformide läbiviimiseks. Hindamistulemuste põhjal kohandab EL oma lähenemisviisi vastavalt kontekstile ning eeskätt vastavalt asjaomase riigi arengutasemele. Süstemaatiline turuanalüüs peaks aitama parandada ELi sekkumismeetmete tulemuslikkust ning vaesuse vähendamise ja töökohtade loomise süvalaiendamine kaubandusega seotud abi ning erasektori arenguabi toel võib suurendada ELi toetuste mõju.

Tundub, et uus eelarvetoetuste poliitika hakkab vilja kandma, eriti mis puudutab nüüd juba üks aasta kehtinud riigi ülesehitamise lepingute kasutamist haavatavates riikides. 2013. aastal Tansaanias ja Lõuna-Aafrikas läbi viidud hindamised kinnitavad eelarvetoetuste väärtust. Eeskätt hinnangus Tansaaniale nähtub, et kõnealune vahend võib olukordades, kus põhivajaduste rahuldamiseks on vaja suurendada ressursse, anda väga häid tulemusi. Eelarve kaudu antavad täiendavad vahendid avaldasid positiivset mõju majanduskasvule, haridussektorile ja muudest teguritest kui väikesest sissetulekust põhjustatud vaesuse kõrvaldamisele. Hindajad leidsid kokkuvõtteks, et ei projektide rahastamine ega ühine kaasrahastamine ei oleks andnud samavõrd tõhusaid, mõjusaid ja jätkusuutlikke tulemusi. Juhtudel, kus väljundiks on piisava teedehoolduse tagamine või õpetajate palkade tõstmine, võib eelarvetoetus olla isegi ainus abi andmise viis. Nii Lõuna-Aafrikat kui ka Tansaaniat käsitlevatest hinnangutest nähtub, et nii poliitiline dialoog kui ka suutlikkuse suurendamise meetmed oleksid võinud olla mõjusamad ning mitmes olulises valdkonnas on poliitika kujundamine ja reformide rakendamine jätkuvalt puudulik. Tansaanias tegeldakse nende probleemidega tegevuskava kaudu, mille on ühiselt välja töötanud eelarvetoetuse rahastajad ja Tansaania valitsus. Kavas määratakse kindlaks iga tegevuse vastutusalad ja rakendamiseks antud aeg. Lisaks leiti Euroopa Kontrollikoja tulemusauditis Egiptuse kohta (eriaruanne nr 4/2013), et Egiptusele aastatel 2007—2013 antud eelarvetoetus ei ole olnud mõjus riigi rahanduse juhtimise edendamisel, kuna eelarve ei ole siiani piisavalt läbipaistev, auditi funktsioon on ebatõhus ning juurdunud on korruptsioon. Komisjon kohustub Egiptusega peetavatel läbirääkimistel uue tegevuskava üle käsitlema tuvastatud probleeme ning on juba kohaldanud rangemaid abikõlblikkuskriteeriume eelarvetoetuste rakendamisel Egiptuses.

2013. aastal kasutati ELi välis- ja julgeolekupoliitikat toetavad rahastamisvahendid täielikult ära, arvestades halvenevat julgeolekuolukorda maailma eri osades. Geograafiliselt rakendati sekkumismeetmeid peamiselt Sahara-taguses Aafrikas, Lähis-Idas ja Põhja-Aafrikas seoses ebastabiilsuse eri aspektide ja kriisidega neis piirkondades.

Kui konfliktide arv ja intensiivsus maailmas suurenes, siis täheldati mõjunäitajate andmetel konflikti intensiivsuse üldist langust juhtudel, kui sekkuti ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames toimuvate operatsioonidega. Nt Kosovos, mis oli eelarveliselt suurim operatsioon, langes konflikti intensiivsus, mõõdetuna skaalal ühest viieni, pärast ELi vahendusel toimunud läbirääkimisi ja 2013. aasta aprillis sõlmitud lepituskokkulepet 4. tasemelt (vägivaldne kriis) 1. tasemele (vaidlus). ELi missioon on olnud Kosovos stabiilsuse tagamisel üks põhitegureid.

Stabiliseerimise rahastamisvahendi raames käivitati 45 meedet, lühiajalise kriisidele reageerimise komponendi raames 214 miljoni euro ulatuses ning pikaajalise kriisideks valmistumise komponendi raames 26 miljoni euro ulatuses. Pikaajalise kriisideks valmistumise komponendi hindamisel 2013. aastal leiti kokkuvõtteks, et kõnealune komponent on ELi rahu, julgeoleku ja arengu üldise ülesehitamise hädavajalik osa ning peaks olema sellesse struktuuri täielikult juurdunud. Hinnangus leiti, et see komponent võimaldab ELil konfliktidele reageerida kõige laiemas mõttes ning üksikprojektid on tõepoolest suurendanud või tugevdanud organisatsioonide suutlikkust aidata tagada rahu ja tugevdada ekspertide kogukonna kontseptsiooni.

Näide kriisidele reageerimise meetmetest Süürias

Süüria pikaleveninud kriisi puhul on stabiliseerimise rahastamisvahendi raames antud pidevalt abi nii Süüriale kui ka selle naaberriikidele. Türgis, Iraagis, aga peamiselt Jordaanias ja Liibanonis etendas stabiliseerimise rahastamisvahend otsustavat rolli üha suurema arvu Süüria pagulaste vastuvõtmisel. Pagulasi aidatakse ka otseselt, nt parandades nende elamistingimusi. Süürias on ligipääs muule kui humanitaarabile ja selle abi andmise tingimused selgelt keerukamad. Sellest hoolimata anti stabiliseerimise rahastamisvahendi kaudu mõningat otsest abi esmase arstiabi, parema toiduga varustatuse ja põhihariduse vormis.

Kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikide ühinemisprotsessi toetades võeti viimased programmid ühinemiseelse abi rahastamisvahendi raames vastu kavakohaselt 2013. aastal, ehkki oli kaks erandit: Bosnia ja Hertsegoviina riiklik kava, mille rahastamist vähendati poliitiliste kohustuste täitmisel tehtud edusammude puudumise tõttu, ning Islandi kava, mille rahastamine peatati seoses riigi otsusega ühinemisprotsess peatada. IPA abi (2007—2010) teise metahindamise üldised järeldused[40] kinnitasid, et IPA on jõudsalt hõlbustanud muutusi, üles ehitades laienemisprotsessis osalevate riikide suutlikkust kogu liitumisprotsessi jooksul, mille tulemusena toimub piirkonnas järkjärguline positiivne areng. IPA abi tulemuslikkus aastatel 2007—2010 oli üldiselt hea, eeskätt riikides, kus eelarvet täideti tsentraliseeritult. Lisaks leiti, et ühinemiseelse abi rahastamisvahendit on tõhusalt kasutatud. Hinnangus juhiti tähelepanu asjaolule, et IPA toimib kõige paremini, kui selle ajendiks on õigustikuga seotud nõuded, kuna see annab poliitiliselt vastuvõetud institutsioonilise struktuuri ja mandaadi. Abi mõjukuse, jätkusuutlikkuse ja lisaväärtuse suurendamiseks tunnistati, et IPAga peavad kaasnema selge poliitiline strateegia ja kindlad edusammud ühinemisprotsessis. Hinnangus soovitatakse IPA rahastamine siduda tugevamini poliitilise dialoogiga, kasutades jätkuprogrammis mitmeaastast ja tulemustel põhinevat lähenemist, et protsessi oleks võimalik kiirendada; tagades, et saadud väljund annab ka tegeliku panuse jätkusuutlike tulemuste saavutamisse, ning kindlustades rakendamisel teatud paindlikkuse. Samuti soovitatakse abi kohandada abisaajate vastuvõtuvõimele, viies kavandamisetapis läbi rohkem suutlikkuse hindamisi. Komisjon on neist soovitustest paljud heaks kiitnud ning arvestanud neid jätkuprogrammi IPA II väljatöötamisel.

Tulemuslikkuse rakenduslikud aspektid

Humanitaarabi ja kodanikukaitse valdkonnas on sekkumiskiirus ülioluline, et anda viivitamatult abi esmavajaduste täitmiseks. 2013. aastal vastas keskmine sekkumiskiirus pakkumise vastuvõtmisest kuni lähetamiseni ELi kodanikukaitse mehhanismi raames seatud eesmärgile (alla 36 tunni). Liidu suutlikkust vastata kiiresti ja koordineeritult tõhustas 2013. aasta mais asutatud Euroopa hädaolukordadele reageerimise keskus (ERCC). ERCC on tegutsemisvalmis iga päev igal ajal, mis tõhustab ELi suutlikkust katastroofidele reageerida, kogudes reaalajas teavet õnnetuste kohta, seirates ohte ning tagades sekkumismeetmete tõhusa koordineerimise. Nt Filipiinidel aitas ERCC kohale toimetada üle 20 osaleva riigi töötajad ja hädaabi varud, samuti aitas ta piirkonda transportida kodanikukaitse vahendeid, kinnitades seeläbi lisaväärtust.

Kooskõlas komisjoni halduseesmärkidega võeti 2013. aastal suurem osa stabiliseerimise rahastamisvahendi projekte (72 %) ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames vastu kolme kuu jooksul pärast kriisiolukorda. Tänu sellele sai EL õigeaegselt sekkuda mõnesse suure tähtsusega kriisi.

Välisabi valdkonnas tegi komisjon lisaks jõupingutusi koordineerimise tõhustamiseks juhtudel, kui laiaulatuslike humanitaarkriiside tagajärjel kannatavaid inimesi aidatakse mitmesuguste rahastamisvahendite kaudu, nagu kirjeldatakse alljärgnevas näites.

Koordineerimine komisjoniga mitmesuguste ELi välisabi rahastamisvahendite mobiliseerimisel

Süüria kriisi puhul on algusest saadik vaja olnud koondada kõik ELi väliskoostöö vahendid. Et meetmed asjatult ei kattuks, korraldavad rahastamisega tegelevad komisjoni talitused koordineerimist. Koordineerimismehhanism pakub korrapäraselt võimalust vahetada varakult teavet käimasoleva ja kavandatud tegevuse kohta. Sel viisil tehti kindlaks mitmed meetmed, mille puhul oleks stabiliseerimise rahastamisvahend kasutoovaks täienduseks humanitaarabi vahendile, nt turvalisuse pakkumisel Jordaania pagulaslaagrites või ülivajaliku abi osutamisel Põhja-Süürias, kus Damaskuse režiim seab humanitaarabi osutajatele ranged piirangud.

3. SEIRE-, ARUANDLUS- JA HINDAMISRAAMISTIK – MITMEAASTANE FINANTSRAAMISTIK 2014–2020

Parlament ja nõukogu on nüüd vastu võtnud kõik uue mitmeaastase finantsraamistiku programmide õiguslikud alused. Nende programmide seire-, hindamis- ja aruandlusraamistik on sätestatud lisatud komisjoni talituste töödokumendis. Seadusandliku protsessi käigus püüti säilitada komisjoni ettepanekutes sisalduvad siduvamad eesmärgid, näitajad ja vaheetapid. Samal ajal on komisjon välja töötanud oma sisemised juhtimisvahendid – peadirektoraatide juhtimiskavad ja iga-aastased tegevusaruanded –, et kaasata rohkem aruandeid finantsprogrammide tulemuslikkuse kohta.

Sarnaselt eelmisele mitmeaastasele finantsraamistikule kestavad peamised seire- ja aruandlustsüklid ühe aasta. Programmide esimese nelja aasta aruandluses keskendutakse edusammudele seoses programmide rakendamise ja väljunditega. Vahehindamised viiakse üldiselt läbi ajavahemikul 2016—2017 ning neis keskendutakse tehtud edusammudele, rakendamisel esinenud probleemidele ja esimestele märkidele programmide tulemuslikkusest. Hindamisel tuleks kindlaks määrata, kas ja kuidas tuleks kohandada programmide jätkuvat rakendamist ning järgmise rahastamisperioodi programme käsitlevate ettepanekute kavandamist. Kõnealused esimesed märgid tulemuslikkusest võivad anda oma panuse komisjoni 2016. aasta ettepanekusse 2014.—2020. aasta mitmeaastase finantsraamistiku ülevaatamiseks/läbivaatamiseks. Lõpp- ja järelhindamine toimub üldiselt aastatel 2020—2024 ning selle tulemusel saadakse põhiline teave programmide tulemuslikkuse ja mõju kohta ühiskonnale ja majandusele.

Aeg, mis kulub programmide alustamisest rahaliste vahendite väljamaksmise, rahastatavate meetmete käivitamise ja meetmete mõju hindamise võimaluseni, on süsteemne probleem. Kogu hindamistöö ning Euroopa Kontrollikoja tulemusauditid jätkuvad nagu varem, et vaadata analüüsides tagasi möödunule ja suunata pilk tulevastele edusammudele.

4. JÄRELDUSED

Hinnangud, tulemusauditid, seireandmed, liikmesriikide ja muud aruanded annavad läbilõike andmetest ja arvamustest Euroopa 2020. aasta eesmärgi saavutamisele kaasa aitavate võtmeprogrammide edusammude ja tulemuslikkuse kohta. Komisjon on eri programmide rakendamisel püsinud üldiselt ajakavas, ehkki sätestatud vaheetappide ja näitajatega võrreldes võib tuua üksikuid näiteid puudulikest edusammudest. Selles etapis puudutab suur osa teabest ja andmetest pigem väljundeid ja võetavaid meetmeid kui programmi eesmärke puudutavaid tulemusi ja mõju, kuid üldise tulemuslikkuse esimesed näitajad kinnitavad ootusi, võttes aluseks programmide ülesehituse ja programmide rakendamisel saavutatud edusammud. Seda, kui suurel määral on üldiste strateegiliste poliitikaeesmärkide saavutamiseks tehtud edusammud seotud otseselt ja üksnes rahastamisprogrammide rahastatavate meetmetega, on keeruline mõõta, samas saadakse kinnitust ühiste eesmärkide ja ELi koordineeritud meetmete lisaväärtuse kohta, mis aitab suurendada tõhusust ja tulemuslikkust.

Majandussurutis on selgelt aeglustanud ELi peamiste eesmärkide saavutamist tähtsate sihtide puhul nagu selliste inimeste arvu vähendamine, keda ohustab vaesus ja sotsiaalne tõrjutus. Komisjon on kriisile reageerimiseks võtnud mitmesuguseid meetmeid, et kiirendada programmide rakendamist ja viia ELi rahastamine kooskõlla strateegia „Euroopa 2020” eesmärkidega. On selge, et sellest hoolimata ei ole ainuüksi ELi rahastamisprogrammidest piisanud majanduskasvu aeglustumise ümberpööramiseks. Aruandes tuuakse palju näiteid selle kohta, kuidas rahastamisprogrammid vähendavad kriisi negatiivset mõju ettevõtetele ja liikmesriikidele. Näiteks said VKEd ja innovatiivsed ettevõtted tänu eri rahastamisvahenditele jätkuvalt tulevikku investeerida. Paljudes liikmesriikides on Euroopa struktuurifondidest saadud abi olnud ka otsustav vahend aktiivsete tööturumeetmete toetamisel.

Kui ELi rahastamine on aidanud saav