[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 13.7.2006

KOM(2006) 385 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Ühtekuuluvuspoliitika ja linnad: linnade ja linnastute panus piirkondade majanduskasvu ja tööhõivesse {SEK(2006) 928}

SISUKORD

1. Säästev linnaareng Euroopa regionaalpoliitikas aastatel 2007–2013 3

2. Linnade tähtsusest 4

3. Ligitõmbavad linnad 4

3.1. Ligipääsetavus ja mobiilsus 5

3.2. Juurdepääs teenuste osutamiseks vajalikele vahenditele 6

3.3. Looduslik ja füüsiline keskkond 6

3.4. Kultuur 7

4. Uuenduste, ettevõtluse ja teadmispõhise majanduse toetamine 7

4.1. Väikese ja keskmise suurusega ettevõtete ja mikroettevõtete kasuks võetavad meetmed 8

4.2. Innovatsioon ja teadmispõhine majandus majanduskasvu teenistuses 8

5. Rohkem ja parema kvaliteediga töökohti 9

5.1. Linnade paradoks: palju töökohti, kuid suur tööpuudus 9

5.2. Tööhõive suurendamine läbi haridus- ja oskustaseme tõstmise 10

6. Linnasisesed erinevused 10

6.1. Sotsiaalse kaasatuse ning võrdsete võimaluste edendamine 11

6.2. Elanike turvalisuse suurendamine 11

7. Juhtimine 12

7.1. Linnad ja piirkonnad 12

7.2. Säästva linnaarengu integreeritud lähenemine 13

7.3. Elanike osalus 13

7.4. Kogemuste vahetamise võrgustikud 14

8. Linnade uuendamise rahastamine 14

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Ühtekuuluvuspoliitika ja linnad:linnade ja linnastute panus piirkondade majanduskasvu ja tööhõivesse

1. SÄÄSTEV LINNAARENG EUROOPA REGIONAALPOLIITIKAS AASTATEL 2007–2013

Vastavalt Euroopa Ülemkogu 2005. aasta märtsis paika pandud eesmärgile tegi Euroopa Komisjon ettepaneku suurendada ühtekuuluvuspoliitika panust majanduskasvu ja tööhõivesse ajavahemikus 2007–2013.

Ühenduse strateegilised suunised aastateks 2007–2013 pööravad erilist tähelepanu teatavate territooriumide, nagu seda on linna- ja maapiirkonnad, erivajadustele. Nad toetavad ühtekuuluvuspoliitika integreeritud lähenemist. See peaks mitte ainult soodustama majanduskasvu ja tööhõivet, vaid järgima ka sotsiaalseid ja keskkonnaalaseid eesmärke.

Linnaga seotud küsimuste olulisust on tunnistatud Euroopa Liidu järjestikustel eesistumisperioodidel, eelkõige mitteametlikel kohtumistel Rotterdamis 2004. aasta novembris ja Bristolis 2005. aasta detsembris, kus käesolevat teatist esitleti töödokumendina.

Lisaks sellele avaldas Euroopa Parlament oma raportis linnamõõtme kohta laienemise kontekstis[1] heameelt linnade kestva arengu integreerimise üle ühtekuuluvuspoliitikasse. Ta palus nõukogul pöörata tähelepanu selle meetme järgimisele strateegia rakendamist puudutavate aastaaruannete raames vastavalt struktuurifondide üldsätteid käsitleva nõukogu määruse eelnõu artiklitele 29 ja 30.

Kõnealuste nõuete täitmiseks esitab komisjon käesoleva teatise.

Ühenduse strateegilistes suunistes on määratletud sekkumisvaldkonnad, mida tuleks ühtekuuluvuspoliitika 2007–2013 töökavade koostamisel esmatähtsaks pidada. Käesolevas teatises rõhutatakse linnamõõtme teatavaid eriaspekte, mis võivad sellega seoses tähtsad olla. Teatist täiendab komisjoni talituste töödokument, milles analüüsitakse ja põhjendatakse käesolevas teatises kavandatud tegevussuundi.

Esitatud tegevussoovitusi toetavad statistilised andmed (pärinevad eelkõige linnaauditist[2]), aga samuti tulemused, mida andis tõukefondide ja muude Euroopa Liidu rahastatud meetmete elluviimine linnades.

Käesolevas teatises kavandatud poliitika ja meetmed tuleb alati läbi vaadata igale liikmesriigile omase institutsioonilise korralduse seisukohast ja kooskõlas ühenduse riigiabieeskirjadega.[3]

Asjaomaseid siseriiklikke ametiasutusi kutsutakse üles kasutama käesolevat teatist koostöös asjaomaste partnerite, eelkõige kohalike ja piirkondlike ametiasutustega. Osutatud tegevusettepanekud hõlmavad suurt arvu valdkondi ning väljendavad struktuurifondide sekkumisvõimalusi, mis on väga erinevad, lähtuvalt sellest, kas linn kuulub lähenemiseesmärgi või piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi piirkonda.

Tuleb täpsustada, et mõisteid „linnad” ja „linnapiirkonnad” kasutatakse üldises tähenduses.

2. URBANISTLIK TEGELIKKUS: LINNADE TÄHTSUSEST

Euroopa Liit saavutab oma majanduskasvu ja tööhõive eesmärgi täitmisel paremaid tulemusi, kui kõik piirkonnad on võimelised täitma oma rolli. Linnade osa on sealjuures väga tähtis.

Seal asub enamik töökohtadest, ettevõtetest ja kõrgharidusasutustest ning nende tegevus on sotsiaalse ühtekuuluvuse saavutamisel määrava tähtsusega. Linnad on uuendustel, ettevõtlusel ning majanduskasvul põhinevate muutuste keskused.

Majanduskasv on jätkusuutlik, kui sellega kaasnevad meetmed, mille eesmärgiks on vähendada vaesust, sotsiaalset tõrjutust ja keskkonnaprobleeme. Majanduskasvu jätkusuutlikkuse küsimus on väga terav linnades, kus sotsiaalne tõrjutus, keskkonna olukorra halvenemine, endiste tööstuspiirkondade olemasolu ning valglinnastumine on eriti tunnetatavad. Linnade erinevused on majanduslike ja sotsiaalsete väljavaadete seisukohalt märkimisväärsed. Tegemist võib olla ruumilise (linnajagude) või sotsiaalse (eri gruppide) ebavõrdsusega, ning sageli erinevustega, milles need kaks mõõdet on ühendatud. Linnakeskkonna kvaliteet on üks ligitõmbavuse võtmetegureid.

Euroopat iseloomustab väikeste, keskmise suurusega ja suurte linnade polütsentriline ülesehitus. Osa linnadest koondub suurlinnade ümber, samal ajal kui paljud teised on piirkonna ainsaks linnakeskuseks.

3. LIGITÕMBAVAD LINNAD

Euroopa linnad tõmbavad ligi investeeringuid ja töökohti. Nende käsutuses on mitmeid vahendeid oma ligitõmbavuse suurendamiseks ning komisjoni ühtekuuluvuspoliitikat käsitlevad ettepanekud sisaldavad mitmeid elemente, mis selliseid algatusi samuti toetavad

Väljakutsed, millele tuleb vastata, on linnade lõikes erinevad. Mõned linnad peavad lahendama probleeme, mis tulenevad rahvastiku kasvust, kinnisvarahindade tõusust, kasutamata maa vähesusest, liiklusummikutest, aga ka ülekoormatud avalikest teenustest. Teised kannatavad, vastupidi, rahvaarvu vähenemise, hooletusse jätmise, töökohtade puudumise või madala elukvaliteedi all.

Linnade ligitõmbavuse suurendamisel tuleb arvesse võtta vähemalt nelja põhipunkti, milleks on: transport, selle kättesaadavus ja mobiilsus, teenuste ja vahendite kättesaadavus, looduslik ja füüsiline keskkond, kultuurivaldkond.

3.1. Ligipääsetavus ja mobiilsus

Mõned väljapakutud suunad

- Säästva linnaliikluse tagamine nõuab transpordi infrastruktuuride terviku optimaalset kasutamist, eri transpordiliikide koordineerimist ja kõige vähem saastavate transpordiliikide kasutamise edendamist.

- Äärealade linnadel on vaja head ühendust peamiste lennujaamade ja Euroopat läbivate transpordivõrkude suuremate telgedega. Lennuühendus on ühtlasi paljude uute liikmesriikide pealinnade jaoks valupunktiks.

- Linnatranspordi tõhusaks juhtimiseks tuleks linnal ja sellega külgneval piirkonnal üldjoontes kooskõlastada transpordi planeerimine, ehitustegevus ning maakorraldus. Uued projektid peavad olema kooskõlas linnapiirkonna integreeritud transpordistrateegiaga. Küsimusteks, mida tuleb silmas pidada, on teeohutus ning rahvatervist puudutavad nõuded, eelõige müra vähendamine ning õhu kvaliteet.

- Oluline on muuta ühistransport ligipääsetavamaks, suurendada selle tõhusust ja toimivust, ning siduda omavahel eri transpordiliigid. Samuti tuleks vähendada ühistranspordis täheldatud kuritegevust ning suurendada personali ja reisijate turvalisust.

- Võimaluste piires peaksid linnad integreeritud lähenemise raames toetama jalgrattaliiklust, jalgsi liikumist ja muude alternatiivsete „mahetranspordi” vormide kasutamist. Eelkõige nõuab taoline algatus nõudluse reguleerimist, ligipääsu piiramist linna tundlikele piirkondadele, näiteks nende muutmist jalakäijate piirkondadeks, jalgratta- ja kõnniteede ehitamist, aga ka madala energiatarbimisega ning alternatiivkütuste, näiteks biokütuse abil liikuvate sõidukite edendamist.

- Transpordi kavandamisel tuleb arvestada inimestega, kellel ei ole sõidukit või kes ei oska seda juhtida (eelkõige eakad, noored ja liikumispuudega inimesed). Kõnealuse meetme eesmärgiks on tagada juurdepääs tööle ja teenustele (tervishoid, kaubandus) ning toetada inimeste iseseisvust.

3.2. Juurdepääs teenuste infrastruktuuridele

Mõned väljapakutud suunad

- Konkurentsivõimeline linn peab investeerima tänapäevastesse, tõhusatesse ja kättesaadavatesse teenustesse, mis on võrgus lihtsalt kättesaadavad. Peamised teenused on tervishoid, sotsiaalteenused, haridus ja avalik haldus. Nende teenuste areng peab arvesse võtma praegusi ja tulevasi demograafilisi muutusi, eelkõige rahvastiku vananemist.

- Lastehoid, mis võimaldab täiskasvanutel töötada või koolitustel osaleda, on eriti oluline naiste ja meeste võrdsuse edendamisel.

- Oluline on tagada ebasoodsate tingimustega linnajagude elanike ligipääs teenustele. Üks uuenduslik lahendus sellele probleemile on kõigile linnaelanikele mõeldud struktuuri loomine ebasoodsas olukorras olevasse linnaossa.

- Lisaks tuleb teatavaid gruppe, näiteks immigrante ja ebasoodsas olukorras olevaid kogukondi tervishoiu- ja sotsiaalhoolekandeteenuste kasutamisel abistada. Eri vanuserühmadest ja keskkondadest pärinevate inimeste suurem kaasamine taoliste teenuste kavandamisse ja kasutuselevõtmisse aitaks kaasa diskrimineerimise ennetamisele ning tagaks kultuuritõkete arvessevõtmise.

- Tänu uutele tehnoloogiatele saavad linnad avalike teenuste, tervishoiu, halduse ja hariduse valdkonnas kasutada tõhusaid ja uuenduslikke lahendusi.

3.3. Looduslik ja füüsiline keskkond

Mõned väljapakutud suunad

- Endiste tööstuspiirkondade uuesti kasutusse võtmine ning avalike ruumide renoveerimine, mis tõstab teenuste ja asjaomase piirkonna kvaliteeti ning võimaldab samaaegselt vältida rohealade kasutamist.

- Maakorralduse ning ühtekuuluvus- ja struktuurifondide investeeringute koordineerimine linna- ja maapiirkondade, siseriikliku ja piirkondliku tasandi vahel, et lahendada valglinnastumisest tingitud probleemid. Algatused, mille eesmärgiks on muuta linnapiirkonnad ja kesklinn ligitõmbavateks elupaikadeks.

- Investeeringud, mille eesmärgiks on saavutada vastavus õhu kvaliteeti, reovee käitlust, jäätmekäitlust, veevarustust ja müra käsitlevatele ühenduse õigusaktidele.

- Aktiivne tegelemine liiklusummikute, transpordialase nõudluse ja ühistranspordivõrkude vallas eesmärgiga parandada õhu kvaliteeti, vähendada mürasaastet ning stimuleerida füüsilist tegevust vastavalt keskkonnaalase 6. raamprogrammiga ette nähtud linnakeskkonda käsitlevale temaatilisele strateegiale.[4]

- Energia tõhus kasutamine linnapiirkondades. Vajalikud on järjekindlad investeeringud ning energiavarude säästlik majandamine. Kohalikel omavalitsustel on energiatõhususe ja taastuvenergia kasutamise edendamisel oluline roll: seoses linnaplaneerimise, kohalike eeskirjade ning riigihangetega, eeskujuks oleva säästva ehitustegevuse ja sellealaste heade tavade edendamise ning elanikega tehtava koostööga.

3.4. Kultuur

Mõned väljapakutud suunad

- Linnad peavad läbi tulevikku suunatud kultuuripoliitika edendama elavat kultuuri, mis toetub ühest küljest selliste asutuste olemasolule nagu kultuuri- ja teaduskeskused, muuseumid ja raamatukogud ning teisalt kultuurilise, ajaloolise ja arhitektuurilise pärandi säilitamisele. Need kultuuritegevuse programmiga seonduvad võimalused (sealhulgas noortele suunatud) muudavad linnad ligitõmbavamaks nii elanike, ettevõtete ja töötajate (eriti liikuvate ja kõrge kvalifikatsiooniga töötajate) kui ka külastajate jaoks. See aga toetab linna kuvandit ning kohaliku elanikkonna uhkus- ja ühtekuuluvustunnet. Veelgi enam, kultuur ja kultuuriturism on kiirelt kasvavad valdkonnad.

- Aktiivne kultuuripoliitika on hindamatu vahend sildade loomisel eri päritolu kogukondade vahel ning immigrantide ja linna uusasukate integratsiooni tugevdamisel.

4. UUENDUSTE, ETTEVÕTLUSE JA TEADMISPÕHISE MAJANDUSE TOETAMINE

Linnade näol on tihtipeale tegemist soodsa keskkonnaga uuenduste ja uute ettevõtete jaoks; linnad võivad teha algatusi, et muuta seda keskkonda veelgi soodsamaks. Linnade tasandil juhitavate tegevuste lisaväärtus seisneb selles, et linnade käsutuses on teave kohaliku ettevõtluskeskkonna omaduste kohta ning nad suudavad viia kohandatud mastaabis ellu tegevusi, mis on tihtipeale keerukad ja hõlmavad mitmeid probleeme.

4.1. Väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete ja mikroettevõtete kasuks võetavad meetmed

Mõned väljapakutud suunad

- Ettevõtete toetamine, mis nõuab majanduslike infrastruktuuride parandamist, sealhulgas transporti, juurdepääsu tagamist, hoonete, tööstusparkide, äriinkubaatorite ning kaubanduskeskuste renoveerimist.

- Konsultatsioonide ja tugiteenuste pakkumine ettevõtetele, sealhulgas sotsiaalmajanduse ettevõtetele. See meede hõlmab abi uute tehnoloogiate, teadusparkide, telekommunikatsiooni- ja infotehnoloogiatega seotud teabekeskuste ning äriinkubaatorite tõhusaks kasutuselevõtuks ja käitamiseks. Samuti näeb see ette abi ning toetust juhtimise, turunduse, tehnilise toe ning teiste eriala- ja kaubanduslike teenuste vallas.

- Koostöö edendamine kohalike partnerite, sealhulgas ettevõtete, ametiühingute, ülikoolide, valitsusväliste organisatsioonide, haridusasutuste ja kohaliku kogukonna vahel. Teadmiste ja kogemuste vahetamise moodused, nagu näiteks töötoad, foorumid, võrgustikud ja näitused, aitavad kaasa tõhusa kontakti loomisele võimalike partnerite vahel.

- Ligipääsu lihtsustamine rahastamisallikatele. Partnerlussuhted kohalike omavalitsuste, investorite, teenusepakkujate ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete vahel lihtsustavad näiteks kohalike vajaduste rahuldamiseks mõeldud rahaliste ja mitterahaliste vahendite ühendamist. Taoliste instrumentide hulka võivad kuuluda toetused, väikelaenusüsteemid, tagatisfondid riskide jagamiseks, laenud, vahefinantseeringud, konsultatsioonid ja koolitus. Linnad võivad selles valdkonnas olla eestvedaja rollis, kooskõlas piirkondlike ja siseriiklike rahanduslike algatustega.

- Koostöö spetsiifiliste gruppidega, nagu noored ettevõtjad, naisettevõtjad, või ka ebasoodsates tingimustes olevatest gruppidest, eriti rahvusvähemuste hulgast pärit ettevõtjad. Rahastamisele juurdepääsu küsimus võib ebasoodsate tingimustega piirkondades olla problemaatiline ning seal võivad riigiasutused ja valitsusvälised organisatsioonid olla vahendaja osas, tegeledes näiteks projektide kvaliteedi tagamisega.

4.2. Innovatsioon ja teadmispõhine majandus majanduskasvu teenistuses

Mõned väljapakutud suunad

- Linnad peaksid ligi tõmbama ja enda juures hoidma teadmistepõhise töö tegijaid ning üldiselt märkimisväärset hulka kõrgharidust omavaid elanikke. Linna ligitõmbavus transpordi, teenuste, keskkonna ja kultuuri plaanis on üks põhiteguritest, mis suunavad selliste töötajate valikuid.

- Linnadele peab kuuluma esmajärguline roll uuendusstrateegia koostamisel kogu piirkonna jaoks. Kui see on asjakohane, võivad ka linnad toetada või algatada uurimistegevust.

- Linnu julgustatakse osa võtma teadus- ja arendustegevuse projektidest (teadusuuringute ja tehnoloogia arengu 7. raamprogramm) ning toetama tehnoloogiliste uuenduste kasutuselevõttu.

- Linnad peaksid püüdlema selle poole, et piirkondlik pakkumine hariduse, uuenduste ning teadusuuringute ja tehnoloogia arenduse osas oleks tõhusam ning kohalike ettevõtete, eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete ning kohaliku majanduse jaoks tähtsate ettevõtete jaoks lihtsamini kättesaadav.

- Linnad võivad stimuleerida ja koordineerida partnerlussuhteid ja tippkeskusi ülikoolide ning kõrgharidusasutustega läbi äriinkubaatorite, ühisettevõtete ja teadusparkide loomise.

- Linnu julgustatakse arendama infoühiskonna integreeritud ja tasakaalustatud strateegiat, et võidelda digitaalse lõhe vastu, võimaldades ligipääsu uutele tehnoloogiatele vastavalt algatuse i2010[5] eesmärkidele (elektroonilise halduse ja kaubanduse valdkondades, kaugõppes, digitaalkultuuris, virtuaalses kaasatuses ja ligipääsetavuses). Kõnealune strateegia peab olema kooskõlas vastava valdkonna piirkondlike ja siseriiklike eesmärkidega.

- Linnad peaksid toetama ökouuenduste ja keskkonnahaldussüsteemide kiiret rakendamist.[6] Investeeringute tegemine kõnealusesse valdkonda võimaldab Euroopa ettevõtetel tõusta selles üha kasvavas sektoris juba praegu juhtivale positsioonile.

5. ROHKEM JA PAREMA KVALITEEDIGA TÖÖKOHTI

5.1. Linnade paradoks: palju töökohti, kuid suur tööpuudus

Paradoks seisneb asjaolus, et linnadesse koonduvad samal ajal nii arenguvajadused kui ka -võimalused. Kõrge kvalifikatsiooniga inimesi on liiga palju, kuid sama võib öelda ka inimeste kohta, kelle kvalifikatsioon ja haridustase on väga madal.

Mõned väljapakutud suunad

- Struktuurifondid võivad ühtekuuluvuseesmärgi raames toetada meetmeid, mis võetakse institutsioonilise suutlikkuse ja haldusasutuste tõhususe tugevdamiseks ning eelkõige avalike teenuste kindlustamiseks kohalikul ja piirkondlikul tasandil. Seda tehakse eelkõige eesmärgiga innustada parandama analüüsi- ja tegutsemisvõimet. Näiteks peaksid linnad suutma kasutada kohaliku ja piirkondliku ulatusega majanduslike ja sotsiaalsete muutuste ettenägemiseks vajalikke analüüsisüsteeme ja -vahendeid. Samuti peaksid nad võtma meetmeid haldusasutuste tõhususe parandamiseks haldusteenuste koondamisega ühte ametisse ning mitmete teenistuste ümbergrupeerimisega.

- Linnad võivad piirkondade ja liikmesriikide toetusel teha algatusi töökohtade loomiseks ning tööpuuduse vastu võitlemiseks kohalikul tasandil.

- Linnad peaksid toetuma oma jõududele. Eelkõige võivad nad luua partnerlussuhteid ning töö- ja innovatsioonilepinguid, mis ühendavad ühe piirkonna võtmetegelasi – valitud esindajaid, ettevõtete juhte, valitsusväliseid organisatsioone, huvirühmi ning ülikoole, et alustada positiivse ja dünaamilise majandus- ja sotsiaalarengu alast tegevust.

- Linnad peaksid võitlema oma nõrkustega, toetades tööhõivet elanikkonna nende rühmade hulgas, kellel on enimraskusi töökoha saamisel, näiteks naised, noored, eakad töötajad, rahvusvähemuste esindajad, pikaajalised töötud, kodutud ning puudega inimesed.

5.2. Tööalase konkurentsivõime suurendamine läbi haridus- ja oskustaseme tõstmise

Mõned väljapakutud suunad

- Linnad võivad õpet ja koolitust soodustada mitmel moel: toetades elukestva õppe kõikehõlmavate ja sidusate strateegiate arendamist, mitteametliku või vabaharidusliku koolituse paremat tunnustamist ja väärtustamist, investeerides ligitõmbava, kättesaadava ning eritasemelise kvaliteetse hariduse pakkumisse, julgustades olemasolevate süsteemide (eriti kaugõppe ning info- ja sidetehnoloogia valdkonna õppe kohandatavate ning moodulsüsteemide) kaasajastamist, tõstes kutsekoolituse kvaliteeti ja ligitõmbavust, ning suurendades investeeringuid hariduse infrastruktuuridesse.

- Linnad võivad oma toetuse keskendada tööturul ebasoodsas olukorras olevatele gruppidele (näiteks kooli pooleli jätnud inimesed, madala kvalifikatsiooniga noored, eakad töötajad ning teatavad sisserännanute ja rahvusvähemuste kogukonnad).

- Et olla konkurentsivõimelised, peaksid linnad ligi tõmbama ning enda juures hoidma väga erisuguse kvalifikatsiooniga inimesi. Olulist rolli mängivad inimesed, kes töötavad teenuste valdkonnas, eriti jaemüügi, hotellinduse ja restoranide, koristus- ja ehitustööde alal.

- Kohalikud ametiasutused peaksid vastavalt oma võimetele pakkuma integratsiooni- ja koolitusprogramme, mis annaksid võimalusi tööturule naasmiseks ning stimuleeriksid ettevõtlust. Pikaajalised töötud vajavad eriabi. Rakendada tuleks taasvärbamisprogramme, mis ühendaksid ametialased kogemused, hariduse ning enesekindluse tugevdamise ning mis võiksid viia paindlike kokkulepeteni kohalike tööandjatega ettevõttesiseste koolituste osas.

6. LINNASISESED ERINEVUSED

Linnade paradoks on nähtav ka linnajagude vahelistes erinevustes. Linnaaudit näitab, et peaaegu kõigis linnades, kus tööpuuduse tase on 10% või üle selle, on piirkondi, milles see suhtarv on vähemalt kaks korda suurem kui linna keskmine. Mõningatel juhtudel ulatub tööpuuduse määr 60%ni.

Ebasoodsa olukorraga linnajagudes kaasnevad ulatusliku tööpuudusega mitmed ebasoodsad tingimused, mis on seotud eluaseme, keskkonna, tervise, hariduse, töötamisvõimaluste ning kuritegevuse määraga.

6.1. Sotsiaalse kaasatuse ja võrdsete võimaluste edendamine[7]

Mõned väljapakutud suunad

- Sisserännanute lõimimiseks ja eraldumisprotsessi peatamiseks mõeldud tegevus, eelkõige keeleõpe ja üldine koolitus. Oluline on kaasata kõnealune kogukond sellise koolituse kavandamisse ja korraldamisse. Sisserännanud naiste kaasamine taolisse tegevusse on õnnestunud lõimimise üks alustala.

- Koostöö linna ametiasutuste, koolide ja kohaliku kogukonna vahel, et anda noortele haridust. Mõned linnad on noorte kaasamisel taoliste programmide kujundamisse ja elluviimisse saavutanud väga positiivseid tulemusi.[8]

- Sotsiaalteenuste parandamine, et tulla toime laste vaesuse ja tänavalaste fenomeniga Euroopa linnades.

- Meetmete rakendamine, et suurendada naiste pädevust ja kvalifikatsiooni, lihtsustada nende naasmist tööturule pärast eemalolekut, pakkuda neile võimalust ettevõtte loomiseks või iseseisvaks tegevuseks vajalike teadmiste ja kvalifikatsiooni omandamiseks, ning aidata üksikemadel ja teistel naistel (eriti rahvusvähemustesse kuuluvatel naistel) ületada tööturul ettetulevaid takistusi. Erikoolitusest ja julgustusest on kasu eelkõige naistele.

- Lastehoiuinfrastruktuuride loomine, et soodustada naiste tagasipöördumist tööturule.

6.2. Elanike turvalisuse suurendamine

Mõned väljapakutud suunad

- Linnad peaksid kohaliku kuritegevusega võitlemise poliitika väljatöötamisel kasutama kombineeritud ennetavat lähenemist. Näiteks võimaldab avaliku ruumi kavandamise, teostamise ja korrashoiu parandamine kuritegevust vältida ning järelikult aidata luua ligitõmbavaid tänavaid, parke ja avalikke kohti, mis oleksid turvalised ning mida tajutaks turvalisena. Taoline kavandamine nõuab kvaliteetset teavet ja statistilisi andmeid (eriti uurimused kuritegude ohvriks langemise kohta), et rakendatavat poliitikat paremini planeerida.

- Erilist tähelepanu tuleb pöörata nn riskinoortele. Oluline on teatavate noorte kuritegelikud kalduvused peatada võimalikult vara. Selleks võib rakendada strateegiaid, mille peamiseks eesmärgiks on võidelda koolist puudumise vastu ning pakkuda alternatiivseid väljavaateid, muuhulgas kutsekoolituse võimalust.

- Turvalisusega seotud töökohtade loomine ja nende professionaalsuse tõstmine, turvateenistuste vaheline koostöö ja elanike kaasamine pikemas perspektiivis. See hõlmab kohalike vahendajate, turvalisuse eest vastutava lähipolitsei ja tänavate turvalisuse eest vastutavate isikute ametissemääramist. Paljudes linnades on taolised inimesed tõestanud oma hindamatut väärtust võitluses kohaliku kuritegevusega. Vajalik on pakutava koolituse paremaks muutmine ja tunnustamine. Mõningatesse linnajagudesse on paigaldatud jälgimissüsteeme. Teiste projektide eesmärgiks on politsei lähendamine kohalikule elanikkonnale.

7. JUHTIMINE

7.1. Linnad ja piirkonnad

Oluline on luua paindlik partnerlussuhe eri tasandite haldusorganite vahel. Linnad peavad iga liikmesriigi institutsioonilist korraldust arvestades leidma tõhusad juhtimisviisid, mis võimaldavad neil juhtida kõiki linnaarendusaspekte.

Mõned väljapakutud suunad

- Linnade, piirkondade ja riigi vaheliste partnerluste arendamine linnaarengu integreeritud sidusa lähenemisviisi raames.

- Ülemaailmse konkurentsiga toimetulemiseks tuleb Euroopa linnadel kriitilise massi saavutamiseks tihtipeale välja töötada linnastute või võrgustike tasandil koordineeritavad strateegiad.

- Linna- ja maapiirkonna vahelise seose haldamine eeldab ühelt poolt linna (kesklinna ja äärelinna) ametiasutuste vahelist ning teiselt poolt maapiirkondade ja piirkondlike ametiasutuste vahelist kooskõlastamist. Linnapiirkonnad varustavad teenustega, eelkõige tööhõive, avalike teenuste, avalike alade, ühiskondlike keskuste ning spordi- ja kultuuriinfrastruktuuridega kogu piirkonda. Maapiirkonnad puudutavad suuremat hulka elanikkonda, pakkudes maaelu mugavusi, vaba aja veetmise kohti ning loodus- ja keskkonnakaitsealasid. Koordineerimine on eriti oluline linna ümbritsevatel aladel.

- Linnad võivad kasutada struktuurifondide pakutavat tehnilist tuge, et luua ja arendada kõikide linnaarenguaspektide juhtimiseks vajalikke pädevusi. Üha sagedamini pakuvad liikmesriigid ja Euroopa Liit teadmisi ning uurimiskeskusi ja võimalusi kogemuste jagamise võrgustike loomiseks. Pädevused uutes valdkondades,[9] mis ületavad traditsiooniliste ametite piire, on eriti olulised.

- Struktuurifondide üldsätteid käsitleva määruse[10] kohaselt võivad liikmesriigid delegeerida tegevuskavades ettenähtud teatavate linnameetmete jaoks mõeldud vahendite haldamise linnadele. Et saada partnerlusest võimalikult suurt kasu, peaksid linnad kandma vastutust kogu protsessi vältel, mis tähendab, et nad peaksid vastutama neile delegeeritud kava osa eest selle kavandamisest kuni rakendamiseni.

7.2. Säästva linna arenduse integreeritud lähenemine

Linnaarendus on pikk ja keerukas protsess. Võimalikult heade lõpptulemuste saavutamiseks peavad linnad arengu kavandamisel vaatama ajas kaugele ette.

Ühenduse algatus URBAN[11] võlgneb oma edu suures osas integreeritud lähenemisele. URBANi eesmärgiks oli korraga nii sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse saavutamine kui ka takistuste eemaldamine tööhõive ja investeeringute teelt ning keskkonnaalaste eesmärkide toetamine. Selle lähenemisviisi aluseks on paljude partnerite kaasamine erinevatesse ülesannetesse.

Mõned väljapakutud suunad

- Linnadel peaks olema sidus pikaajaline kava jätkusuutliku majanduskasvu ja tööhõive iga teguri kohta. Ühes valdkonnas võetud meetmed peavad olema kooskõlas teises valdkonnas teostatavate meetmetega. Näiteks on oluline, et majanduslikud meetmed oleksid jätkusuutlikud nii sotsiaalses kui ka ökoloogilises mõttes. Paika tuleb panna järelevalve- ja hindamissüsteemid, et kontrollida meetmete tulemusi kohapeal.

- Oluline on mobiliseerida põhipartnerid – erasektor, kohalik elanikkond ja valitsusvälised organisatsioonid, aga ka kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused ja riigi valitsusasutused, et nad kõik osaleksid linna arengu kavandamisest, elluviimisest ja hindamisest.

7.3. Elanike osalus

Elanike osalus on demokraatia eeltingimus – kohalike elanike ning kodanikuühiskonna kaasamine linna poliitikasse muudab pädevate asutuste tegevuse legitiimseks ja tulemuslikuks.

Arvestades, et ajalooline, õiguslik, poliitiline ja sotsiaalne taust on linnade lõikes erinev, ei ole head tava alati võimalik ühel linnal teiselt linnalt otse üle võtta. Siiski toome ära mõned väljapakutud suunad.

- Oluline on kaasata kohalikke elanikke, sealhulgas noori, mitteametlikke rühmitusi ja ühendusi linnade ökoloogiliselt ja sotsiaalselt jätkusuutliku majanduskasvu ja tööhõive edendamisse. Kõnealused asjaosalised toovad juurde uusi pädevusi ning annavad projektile elanikkonna silmis legitiimsuse.

- Koolituse pakkumine ning kohalike elanikkonnarühmade teadmiste või oskuste muul moel suurendamine on elanike eduka kaasamise üks peamiseid näitajaid.

- Tuleb vähendada lõhet elanike ajaarvestuse ja poliitilise kalendri vahel – väga tihti ei mõista kohalikud asjaosalised tähtaegu, mis tulenevad poliitilisest ajakavast ning haldus- või bürokraatlikest menetlustest.

7.4. Koostöövõrgud ja kogemuste vahetamine

Mõned väljapakutud suunad

- Pädevus ja teadmised on linna taaselustamise oluline eeldus. Tõhusad lahendused eeldavad reeglina eripädevusi, näiteks oskust korraldada koostööd, mis ulatub üle halduslike ja ametialaste piiride. Seepärast peavad linnad kasutama programmi URBACT[12] raames ning ka teiste Euroopa ja siseriiklike võrgustike kaudu omandatud ja kogutud teadmisi.

- Komisjon teeb ettepaneku luua ajavahemikuks 2007–2013 Euroopa raamprogramm kogemuste ja heade tavade vahetamiseks. See programm rajaneks URBACTi raames teostatud töödel ning nende laiendamisel – siiani on URBACT keskendunud ühenduse algatusse URBAN kaasatud linnade kogemusele. Uus raamprogramm hõlmaks kõigi liikmesriikide linnu, aga ka siseriiklike võrgustike ning linnapoliitika uurimiskeskuste kogemust.

8. LINNAUUENDUSE RAHASTAMINE

Euroopa Liidu struktuurifondid on linnade uuendamist laialdaselt toetanud.

Euroopa Regionaalarengu Fondi (FEDER), Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Sotsiaalfondi (FSE) käsitlevate uute määruste raames võivad töökavade juhtimisega tegelevad asutused rahastada mitmesuguseid linnaarendusprojekte. Linnaarenduse jaoks saab abi taotleda ka algatustest JASPERS,[13] JEREMIE[14] ja JESSICA[15]. See aitab võimendada riiklike vahendite mõjujõudu, kaasates erasektori panuse.

Mõned väljapakutud suunad

- Erafinantseeringud on kasulik ning tihtipeale vajalik täiendus riiklikule rahastamisele. Avaliku ja erasektori partnerluse vormistamine peab olema kindlustatud selge juriidilise raamistikuga.

- Erasektor ei too mitte ainult rahalisi vahendeid, vaid ka täiendavat pädevust ja oskusi.

- Avaliku ja erasektori tõhus partnerlus nõuab kohalikelt võimudelt ühest küljest pikaajalist strateegilist visiooni ning teisest küljest tehnilist ja juhtimisalast pädevust.

[1] Euroopa Parlamendi raport linnamõõtme kohta laienemise kontekstis. Jean Marie Beaupuy, A6(2005) 0272, 21.09.2005.

[2] Siinkohal mõeldakse Euroopa Komisjoni regulaarset teabekogumist elukvaliteedi kohta Euroopa keskmise suurusega ja suurtes linnades. Praegu hõlmab see audit 258 linna Euroopa 27 riigist, ning 2006. aastal teostatakse seda umbes 300 linnas.

[3] Vt eelkõige komisjoni töödokumenti „State aid control and regeneration of deprived areas”, 1.03.2006: http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/others/vademecum.pdf .

[4] KOM(2005) 718, 11.01.2006.

[5] „i2010: Euroopa infoühiskond majanduskasvu ja tööhõive eest”, KOM(2005) 229, lõplik, 1.06.2005.

[6] Tegemist on valdkonnaga, mis on otseselt seotud konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogrammiga..

[7] „Euroopa aasta „Võrdsed võimalused kõigile — õiglase ühiskonna poole (2007)” kohta, KOM(2005) 225, lõplik, 1.06.2005.

[8] Neid kogemusi on jagatud Urbacti noortefoorumites. http://urbact.eu

[9] 6.–7. detsembri 2005. aasta „Bristoli lepe” (ministrite mitteametlik kohtumine, millel arutati kogukondade jätkusuutlikkust) kiitis heaks Ühendkuningriigi EL eesistujariigiks oleku ajal esitatud algatuse arutluse ja sümpoosioni korraldamiseks oskuste kohta, mis on vajalikud linnajagude ja kogukondade elamisväärset elu (jätkusuutlikud kogukonnad) puudutavate projektide edukaks lõpuleviimiseks.

[10] Määrus, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi (FEDER), Euroopa Sotsiaalfondi (FSE) ja Ühtekuuluvusfondi kohta, artikli 37 lõike 6 punkt a.

[11] Ühenduse algatus URBAN II (2000–2006): komisjoni teatis liikmesriikidele, millega määratletakse kehtestatakse suunised ühenduse algatuse (URBAN II) jaoks, mis käsitleb kriisiolukorras olevate linnade ja eeslinnade majanduslikku ja sotsiaalset taaselustamist eesmärgiga edendada linnade säästvat arengut , C(2000) 1100, 28.4.2000.

[12] URBACT loodi 2003. aasta alguses URBAN programmist toetust saavate linnade vahelise teabevahetuse korraldamiseks, läbiviidud katsetustest kogemuste omandamiseks ja oskusteabe levitamiseks ning alates 1. maist 2004 hõlmab see ka kümne uue liikmesriigi linnu. Interneti-sait: http://urbact.eu

[13] Üldine määrus, artikkel 36 ja artikli 45 lõike 1 punkt a.

[14] Üldine määrus, artikkel 44 ja artikli 45 lõike 1 punkt c.

[15] Üldine määrus, artikkel 44 ja artikli 78 lõike 6 punkt a.