EUROOPA KOMISJON Brüssel,13.7.2016 COM(2016) 467 final 2016/0224(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega luuakse rahvusvahelise kaitse ühine menetlus liidus ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2013/32/EL



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Ettepaneku taust ja põhjused Euroopa Liit teeb tööd selle nimel, et luua ELi integreeritud, jätkusuutlik ja terviklik rändepoliitika, mis põhineb solidaarsusel ja vastutuse jagamisel ning on võimeline toimima tõhusalt nii rahulikel kui ka kriisiaegadel. Alates Euroopa rände tegevuskava vastuvõtmisest on komisjon teinud tööd, et võtta meetmeid nii pakiliste kui ka pikaajaliste probleemide lahendamiseks seoses rändevoogude tõhusa ja kõikehõlmava juhtimisega. Euroopa ühine varjupaigasüsteem põhineb eeskirjadel, millega määratakse kindlaks rahvusvahelise kaitse taotlejate eest vastutav liikmesriik (sealhulgas varjupaigataotlejate sõrmejälgede andmebaas), varjupaigamenetluste ühtsed nõuded, vastuvõtutingimused ning rahvusvahelise kaitse saajate tunnustamine ja kaitsmine. Lisaks toetab Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet liikmesriike Euroopa ühise varjupaigasüsteemi rakendamisel. Vaatamata Euroopa ühise varjupaigasüsteemi arendamisel tehtud olulistele edusammudele, esineb liikmesriikide vahel ikka märkimisväärseid erinevusi kasutatavates menetlusliikides, taotlejatele pakutavates vastuvõtutingimustes, tunnustamise määrades ning rahvusvahelise kaitse saajatele antava kaitse liigis. Nimetatud erinevused soodustavad teisest rännet ja meelepärase varjupaiga otsimist, loovad tõmbetegureid ning toovad lõpuks kaasa liikmesriikide ebaühtlase vastutuse jaotumise kaitse pakkumisel neile, kes seda vajavad. Viimase aja massiline sisseränne on näidanud, et Euroopa vajab tõhusat ja tulemuslikku varjupaigasüsteemi, mis suudab tagada vastutuse õiglase ja jätkusuutliku jagamise liikmesriikide vahel, pakkuda piisavaid ja inimväärseid vastuvõtutingimusi kogu ELis, töödelda kiiresti ja tõhusalt ELis esitatud varjupaigataotlusi ning tagada tehtavate otsuste kvaliteet nii, et need, kes rahvusvahelist kaitset vajavad, selle tõepoolest saavad. ELil on samal ajal vaja tegeleda ebaseadusliku ja ohtliku rändega ning teha lõpp inimsmugeldajate ärimudelile. Selleks tuleb ühest küljest menetleda kiiresti nende isikute varjupaigataotlusi, kellel ei ole õigust rahvusvahelisele kaitsele, ning need rändajad tuleb kiiresti tagasi saata. Teisest küljest on vaja avada ohutud ja seaduslikud teed ELi nende kolmandatest riikidest pärit isikute jaoks, kes vajavad kaitset. See on ka osa laiemast partnerlusest prioriteetsete päritolu- ja transiidiriikidega. Komisjon sätestas 6. aprillil 2016. aastal oma teatises „Euroopa ühise varjupaigasüsteemi reformimine ja seaduslike võimaluste parandamine Euroopasse jõudmiseks“ oma prioriteedid seoses Euroopa varjupaiga- ja rändevõrgustiku struktuurireformiga, milles antakse ülevaade nii Euroopa humaansema, õiglasema ja tulemuslikuma varjupaigapoliitika kui ka paremini hallatava seadusliku rände poliitika saavutamiseks võetavatest meetmetest. Komisjon tutvustas 4. mail 2016 esimest ettepanekute paketti Euroopa ühise varjupaigasüsteemi reformimiseks, tuginedes oma teatises määratletud kolmele prioriteedile: luua jätkusuutlik ja õiglane Dublini süsteem varjupaigataotluse läbivaatamise eest vastutava liikmesriigi kindlaksmääramiseks, tugevdada Eurodac-süsteemi, et jälgida paremini teisest rännet ja hõlbustada ebaseadusliku rände vastast võitlust ning luua Euroopa tõeline Varjupaigaküsimuste Tugiamet, et tagada Euroopa varjupaigasüsteemi toimimine. Nimetatud ettepanekud on esimesed meetmed Euroopa ühise varjupaigasüsteemi reformimiseks. Teise paketiga viib komisjon Euroopa ühise varjupaigasüsteemi reformi lõpule, võttes vastu neli lisaettepanekut: ettepanek asendada varjupaigamenetluse direktiiv määrusega, ühtlustada praegu kehtivad erinevad menetlused kõigis liikmesriikides ning luua tõeline ühtne menetlus; ettepanek miinimumnõuete direktiivi asendamise kohta määrusega, millega kehtestatakse ühtsed normid kaitset vajavate isikute tunnistamisele ja rahvusvahelise kaitse saajate õigustele, ning ettepanek vastuvõtutingimuste direktiivi muutmiseks, et ühtlustada veelgi vastuvõtutingimusi ELis, suurendada taotlejate integreerumisväljavaateid ning vähendada teisest rännet. Viimasena, tuginedes kohustusele parandada seaduslikke võimalusi ELi jõudmiseks, millest teatati 6. aprillil 2016, teeb komisjon ettepaneku luua liidu struktureeritud ümberasustamisraamistik, millega liigutakse paremini saavutatava lähenemisviisi poole rahvusvahelise kaitse valdkonnas ELis, tagatakse rahvusvahelist kaitset vajavatele isikutele nõuetekohased ja ohutud võimalused ELi jõudmiseks, eesmärgiga vähendada järkjärgult stiimuleid ebaseaduslikeks saabumisteks. Nimetatud ettepanekud on Euroopa ühise varjupaigasüsteemi põhjaliku reformi lahutamatu osa ning omavahel tihedalt seotud. Kõnealuse teise etapiga seadusandlikes ettepanekutes liidu varjupaigaalase õigustiku reformimise kohta on nüüd esitatud kõik elemendid Euroopa kindlas, sidusas ja integreeritud varjupaigasüsteemis, mis põhineb ühtsetel ja ühtlustatud eeskirjadel, mis on nii tõhusad kui ka kaitsvad ning täielikult kooskõlas Genfi konventsiooniga. Euroopa ühine varjupaigasüsteem, mida me praegu edasi arendame, on nii tõhus kui ka kaitsev ning kujundatud selleks, et tagada riiklike varjupaigasüsteemide täielik lähenemine, vähendades stiimuleid teiseseks rändeks, tugevdades liikmesriikide vastastikust usaldust ning tuues üldkokkuvõttes kaasa hästitoimiva Dublini süsteemi. See tagab, et varjupaigataotlejaid koheldakse kõikjal ELis võrdselt ja asjakohaselt. Selles sätestatakse vahendid, mis on vajalikud , et määratleda need isikud, kes vajavad tõeliselt rahvusvahelist kaitset, ja saata tagasi need, kellel kaitsevajadus puudub. Süsteem on leebe kõige haavatavamate ja range võimaliku kuritarvitamise suhtes, järgides samal ajal alati põhiõigusi. Lõpetuseks on ühine süsteem piisavalt kulutõhus ja paindlik, et kohanduda liikmesriikide keerulistele probleemidele nimetatud valdkonnas. •Käesoleva ettepaneku eesmärgid Käesoleva ettepaneku eesmärk on kehtestada tõeliselt ühtne rahvusvahelise kaitse menetlus, mis on tulemuslik, õiglane ja tasakaalustatud. Valides vormiks määruse, mis on vahetult kohaldatav kõigis liikmesriikides, ning kõrvaldades elemendid nagu kaalutlusõigus, ning samas lihtsustades, ühtlustades ja konsolideerides menetluskorda, on ettepaneku eesmärk saavutada suurem ühtlustamise määr ning ühtsus varjupaigamenetluste tulemustes kõigis liikmesriikides, kõrvaldades sellega stiimulid meelepärase varjupaiga otsimiseks ja teiseseks rändeks liikmesriikide vahel. Ettepanekuga edendatakse eesmärki tagada kiire, ent kvaliteetne otsustamine kõigis menetluse etappides. Sellega nõutakse, et liikmesriigid investeeriksid oma varjupaigasüsteemidesse alates menetluse haldusetapist, tagades pädevatele asutustele kõik vajalikud vahendid kiirete, ent kindlate otsuste tegemiseks, et kaitset vajavad isikute seisundit tunnustataks kiiresti, saates samal ajal ruttu tagasi need, kes kaitset ei vaja. Kiire ja tõhus otsustamisprotsess on nii taotlejate huvides, võimaldades neil oma õiguslikus seisundis selgust saada, kui ka liikmesriikide huvides, tuues kaasa vastuvõtu- ja halduskulude kokkuhoiu. Õiglane ja tulemuslik menetlus, mis on ühtne kogu liidus, tähendab järgmist. –Lihtsamad, selgemad ja lühemad menetlused, millega asendatakse praegu kehtivad liikmesriikide erinevad menetlused. Käesolevas ettepanekus on sätestatud lühikesed, ent mõistlikud tähtajad taotlejatele menetlusega ühinemiseks ning taotluste läbivaatamise lõpuleviimiseks nii haldus- kui ka edasikaebamisetapis. Säilitatakse võrdlusaluseks võetud kuue kuu pikkune esimese otsuse tähtaeg, samal ajal kui ilmselgelt põhjendamatute ja vastuvõetamatute taotlustega tegelemiseks on ette nähtud märkimisväärselt lühemad tähtajad. Liikmesriikidel on ka võimalus mis tahes taotlust esmatähtsaks pidada ja see kiiresti läbi vaadata. Taotluste registreerimise, esitamise ja läbivaatamise tähtajad on kindlaks määratud, kuid neid võib pikendada, kui liikmesriikidele laekub ebaproportsionaalne arv samaaegseid taotlusi. Et selliseks võimaluseks valmistuda, peaksid liikmesriigid vaatama üsna korrapäraselt läbi oma vajadused, tagamaks et neil on olemas piisavad vahendid oma varjupaigasüsteemi tulemuslikuks haldamiseks, ja neid vajadusi prognoosima. Liikmesriigid võivad vajaduse korral toetuda ka Euroopa Liidu Varjupaigaameti abile. Lisaks muutub kohustuslikuks taotluse vastuvõetavust käsitleva menetluse ja kiirendatud läbivaatamismenetluse kasutamine ning selgitatakse hilisemaid taotlusi käsitlevaid sätteid, millega lubatakse erandeid õigusest jääda riiki haldusmenetluse lõpus või selle ajal. –Menetluslikud tagatised, millega kaitstakse taotlejate õigust sellele, et varjupaigataotlusi hinnatakse piisavalt ühtlustatud ja lühema menetluse raames. See on tagatud sellega, et menetluse alguses teavitatakse kõiki taotlejaid nende õigustest, kohustustest ja kohustustest kinnipidamata jätmise tagajärgedest. Taotlejatele tuleb anda tegelik võimalus teha koostööd ning suhelda nõuetekohaselt vastutavate ametiasutustega, et esitada kõik neile teadaolevad asjaolud ja oma taotlust põhjendada. Käesoleva ettepanekuga antakse taotlejatele piisavad menetluslikud tagatised oma juhtumi menetlemiseks kõigis menetluse etappides, eelkõige õigus olla isiklikult ära kuulatud, õigus tõlkele ning ka tasuta õigusabile ja esindamisele. Lisaks on neil üldjuhul õigus jääda riiki kuni menetluse lõppemiseni. Taotlejatel on õigus saada nõuetekohaselt teada otsusest, selle faktilistest ja õiguslikest põhjendustest, ning negatiivse otsuse korral on neil õigus tõhusale õiguskaitsevahendile kohtumenetluses. Menetluslike erivajadustega taotlejatele ja saatjata alaealistele on ette nähtud tugevdatud kaitsemeetmed, näiteks üksikasjalikumad eeskirjad taotleja menetluslike erivajaduste hindamise, dokumenteerimise ja käsitlemise kohta.

–Rangemad eeskirjad vältimaks süsteemi kuritarvitamist, määramaks karistusi selgelt kuritahtlike taotluste eest ja kõrvaldamaks stiimuleid teiseseks rändeks, sätestades taotlejatele selged kohustused teha ametiasutustega koostööd kogu menetluse vältel ning siduda kohustuste täitmata jätmisega ranged tagajärjed. Sellega seoses on rahvusvahelise kaitse taotluste läbivaatamise tingimuseks seatud taotluse esitamine, sõrmejälgede võtmine, taotluse läbivaatamiseks vajalike üksikasjade esitamine ja ka kohalolek ja viibimine vastutavas liikmesriigis. Mis tahes nimetatud kohustuse täitmata jätmine võib tuua kaasa taotluse tagasilükkamise taotlusena, millest on loobutud, kooskõlas taotluse kaudse tagasivõtmise menetlusega. Praegu kehtivaid valikulisi menetluslikke vahendeid karistuse määramiseks taotlejate kuritahtliku käitumise, teisese rände ja ilmselgelt põhjendamatute taotluste eest karmistatakse ja tugevdatakse veelgi. Ettepanekus on sätestatud eelkõige selged, ammendavad ja kohustuslikud loetelud alustest, mille korral tuleb läbivaatamist kiirendada ning mille korral taotlused tuleb tagasi lükata kui selgelt põhjendamatud taotlused või taotlused, millest on loobutud. Lisaks on tõhustatud suutlikkust vastata järgnevatele taotlustele, millega kuritarvitatakse varjupaigamenetlust, eelkõige võimaldades selliste taotlejate eemaldamist liikmesriikide territooriumilt enne ja pärast seda, kui nende taotluse kohta on tehtud haldusotsus. Samal ajal on kehtestatud kõik tagatised, sealhulgas õigus tõhusale õiguskaitsevahendile, et taotlejate õigused oleksid alati tagatud. –Turvalisi riike käsitlevad ühtlustatud eeskirjad on tõhusa ühtse menetluse ülioluline aspekt ning käesolevas ettepanekus on sätestatud turvalise riigi mõiste kohaldamise menetluslike tagajärgede ühtlustamine. Kui on ilmselge, et taotleja ei vaja rahvusvahelist kaitset, sest ta tuleb turvalisest päritoluriigist, tuleb tema taotlus kiiresti tagasi lükata ja korraldada tema kiire tagasisaatmine. Kui taotleja on leidnud juba esimese varjupaigariigi, kus teda kaitstakse või kui tema taotluse võib läbi vaadata turvaline kolmas riik, tuleb taotleja kuulutada vastuvõetamatuks. Komisjon teeb ettepaneku liikuda nimetatud valdkonnas järkjärgult täieliku ühtlustamise poole ning asendada siseriiklikud turvaliste riikide nimekirjad Euroopa nimekirjade või liidu tasandi nimetustega viie aasta jooksul alates määruse jõustumisest. •Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate sätetega Käesolev ettepanek on täielikult kooskõlas esimeste, 4. mail 2016 tutvustatud ettepanekutega reformida Euroopa ühist varjupaigasüsteemi seoses Dublini määruse, Eurodac-süsteemi ja Euroopa Liidu Varjupaigaameti, ning ka ettepanekutega reformida miinimumnõuete määrust ning sõnastada uuesti vastuvõtutingimusi käsitlevad direktiivid, ning ettepanekuga liidu struktureeritud ümberasustamissüsteemi kohta. Käesolevat ettepanekut kohaldatakse seoses ettepanekuga uuestisõnastatud Dublini määruse kohta taotleja suhtes, kelle taotlusi Dublini määruse kohaselt parajasti menetletakse. Käesolev ettepanek on eelkõige kooskõlas eeskirjadega, mis on sätestatud ettepanekus uuestisõnastatud Dublini määruse kohta, täpsustades eeskirju täiendavalt näiteks taotluse vastuvõetavuse läbivaatamise, kiirendatud läbivaatamismenetluse, hilisemate taotluste ning alaealistele antavate tagatiste ja saatjata alaealistele antavate eritagatiste näol. Käesolev ettepanek on samuti viidud kooskõlla uuestisõnastatud Eurodac-määrusega seoses taotlejate sõrmejälgede ja näokujutiste võtmise ning nende olulisusega rahvusvahelise kaitse taotluste jaoks. Seoses ettepanekuga Euroopa Liidu Varjupaigaameti kohta tuletatakse käesoleva ettepanekuga meelde, kui oluline on operatiiv- ja tehniline abi, mida amet saab liikmesriikidele pakkuda, et tagada rahvusvahelise kaitse taotluste tõhus haldamine ja ka ametipoolne suutlikkuse suurendamine kooskõlas uue, ameti jaoks kavandatud volitusega. Mis puutub ettepanekusse miinimumnõuete määruse kohta, siis need kaks ettepanekud täiendavad teineteist, kuivõrd ettepanekuga miinimumnõuete määruse kohta kehtestatakse nõuded, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks, samas kui käesoleva ettepanekuga kehtestatakse rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühised nõuded. Käesolev ettepanek on tihedalt seotud ka vastuvõtutingimuste direktiivi uuestisõnastamise ettepanekuga. Et tagada rahvusvahelise kaitse taotluste õigeaegne ja tõhus hindamine, peavad taotlejad täitma oma teatamiskohustusi, mis on ette nähtud vastuvõtutingimuste direktiivi uuestisõnastamise ettepanekus, ning käesolevas ettepanekus on sätestatud menetluslikud tagajärjed nendele taotlejatele, kes teatamiskohustusi ei täida. •Kooskõla liidu muude poliitikavaldkondadega Käesolev ettepanek on kooskõlas rände paremat haldamist käsitleva laiaulatusliku pikaajalise poliitikaga, mille komisjon on sätestanud Euroopa rände tegevuskavas, kus president Junckeri poliitilistest suunistest on välja arendatud hulk neljal sambal põhinevaid sidusaid ja vastastikku tugevdavaid algatusi. Kõnealused sambad on ebaseadusliku rände stiimulite vähendamine, välispiiride kindlustamine ja elude päästmine, tugev varjupaigapoliitika ning uus seadusliku rände poliitika. Käesolevat ettepanekut, millega rakendatakse edasi Euroopa rände tegevuskava seoses eesmärgiga tugevdada liidu varjupaigapoliitikat, tuleks vaadelda kui osa laiemast ELi tasandi poliitikast kindla ja tõhusa jätkusuutliku rändehaldamissüsteemi rajamisel tulevikuks, mis on õiglane vastuvõtvate ühiskondade ja ELi kodanike ning ka asjaomaste kolmandate riikide ning päritolu- ja transiidiriikide kodanike suhtes. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS •Õiguslik alus Ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 78 lõike 2 punkt d, millega nähakse ette meetmete võtmine ühiseks menetluseks ühetaolise varjupaiga või täiendava kaitse seisundi andmiseks või äravõtmiseks. •Subsidiaarsus Käesoleva ettepaneku eesmärk on kehtestada rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühtsed nõuded, millega asendatakse liikmesriikide erinevad varjupaigamenetlused, tagades menetluse õigeaegsus ja tõhusus. Kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute tehtud rahvusvahelise kaitse taotlused tuleks läbi vaadata menetluse käigus, mis on reguleeritud samade eeskirjadega, olenemata liikmesriigist, kus taotlus esitatakse, et tagada võrdsus rahvusvahelise kaitse taotluste menetlemisel ning selgus ja kindlus konkreetse taotleja jaoks. Lisaks ei ole liikmesriigid suutelised kehtestama eraldi ühtseid eeskirju, mis vähendaksid stiimuleid meelepärase varjupaiga otsimiseks ja teiseseks rändeks liikmesriikide vahel. Seepärast on vaja liidupoolseid meetmeid. Liikmesriikidel ei ole võimalik nimetatud eesmärki piisavalt saavutada ning seepärast saavad nad tänu käesoleva määruse kohaldamisalale ja mõjule seda paremini saavutada liidu tasandil. Seega võib liit kehtestada meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale. •Proportsionaalsus Kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttega ei lähe käesolev määrus kaugemale sellest, mis on vajalik selle eesmärkide saavutamiseks.

Seoses rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kehtestamisega piirduvad kõik ettepaneku sätted sellega, mis on vajalik selleks, et luua ja teha võimalikuks sellised ühtsed menetlusnõuded, need ühtlustada ja neid lihtsustada, tagada võrdsus menetlemisel seoses taotlejate õiguste ja tagatistega ning vältida lahknevusi siseriiklikes menetlustes, millel võib olla soovimatu tagajärg – teisese rände soodustamine. Tähtaegade kehtestamine kõigis menetluse etappides, sealhulgas edasikaebamisetapis, ning menetluse haldusliku etapi tähtaja lühendamine on vajalikud muudatused menetluste ühtlustamiseks ja nende tõhususe suurendamiseks. Edasikaebamisetapi jaoks kavandatud tähtajad võimaldavad järgida kõiki asjakohaseid kaitsemeetmeid, sealhulgas õigust suulisele ärakuulamisele ja poolte võrdsuse põhimõtet. Komisjon on nimetatud tähtaegade kavandamisel püüelnud selle poole, et taotleja õigus saada oma juhtumile mõistliku aja jooksul lahendus saada ning tema õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ja kaitsele, sealhulgas tasuta õigusabi ja esindamise võimaldamise kaudu, oleks omavahel tasakaalus. •Vahendi valik Tegemist on ettepanekuga võtta vastu määrus, mille eesmärk on tunnistada kehtetuks ja asendada direktiiv. Rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse siseriiklike nõuete ühtlustamise määr, mis saavutati direktiivi 2013/32/EL kaudu, ei ole osutunud piisavaks, et käsitleda erinevusi kasutatavates menetlusliikides, menetluste tähtaegades, taotleja õigustes ja menetluslikes tagatistes, tunnustamise määrades ega antava rahvusvahelise kaitse seisundi määras. Tegemist on üksnes määrusega, millega kehtestatakse ühine varjupaigamenetlus liidus ja mille sätted on vahetult kohaldatavad, mis võimaldab tagada teatud ühetaolisuse ja tõhususe määra liidu varjupaigaalaste õigusaktide menetluseeskirjade kohaldamisel. 3.KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA •Konsulteerimine sidusrühmadega Komisjon viis käesoleva teise ettepanekute paketi koostamisel liikmesriikide, ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti ja kodanikuühiskonnaga läbi sihtotstarbelisi konsulteerimisi, mis põhinesid Euroopa ühise varjupaigasüsteemi reformi eesmärkidel, mis olid sätestatud komisjoni 6. aprilli 2016. aasta teatises. Komisjon on hinnanud hoolikalt esitatud väiteid ning püüdnud kajastada käesolevas ettepanekus neid, mida kõik asjaomased pooled kõige rohkem jagavad. 2016. aasta juunis viidi Euroopa Parlamendiga läbi mitteametlik arvamuste vahetus teise ettepanekute paketi üle. –Komisjonipoolse õigusakti valiku – asendada praegu kehtiv direktiiv määrusega – võttis enamik liikmesriike vastu hästi, välja arvatud mõned, kes väljendasid muret määruse kooskõla üle nende riikliku haldusõigussüsteemiga. Mõned liikmesriigid on pidevalt, alates vaidlusest varjupaigamenetluse direktiivi vastuvõtmise ettepaneku üle, olnud seisukohal, et määrus, millega nähakse ette sätted, mis on vahetult kohaldatavad, on kõige tõhusam õigusakt kindlustamaks taotlejate õigused ja võrdne kohtlemine kõigis liikmesriikides. Mõned sidusrühmad hoiatasid siiski ohu eest, et ühise nimetajani jõudmisel vähenevad kaitsenormid, eriti kuna liit on peamine eeskuju, keda kõnealuses pagulasi käsitlevas rahvusvahelise õiguse valdkonnas järgida. –Enamik liikmesriike tunnistas vajadust lihtsustada ja selgitada praegu kehtivaid menetluseeskirju ning väljendas toetust varjupaigamenetluste edasisele ühtlustamisele kogu liidus. Liikmesriigid tunnistasid vajadust selgitada ja lihtsustada vastuvõetavuse aluseid, piiri- ja kiirendatud menetluste kasutamist ning järgnevate taotluste menetlemist. Liikmesriikide hulgas valitses üldine toetus maksimaalsete tähtaegade kehtestamisele menetluse eri etappides, sealhulgas edasikaebamisetapis. Enamik liikmesriike oli rahul kehtiva tavapärase haldusmenetluse ajakavaga, ent tunnistas vajadust kehtestada lühemad tähtajad ja ühtlustada menetlusi. Mitmed liikmesriigid rõhutasid siiski vajadust paindlikkusmeetme järele, mis suudaks toime tulla olukordadega, kus on ulatuslik rändajate sissevool ja ebaproportsionaalne arv samaaegseid taotlusi. Liikmesriigid toetasid üldiselt kohustuslike tähtaegade kehtestamist edasikaebamisetapi jaoks, ent nõudsid erinevaid tähtaegu, olenevalt sellest, kas kaebus esitatakse tavamenetluse käigus või kiirkorras tehtud otsuste peale. Enamik kodanikuühiskonna sidusrühmi nõudsid kehtivate menetluseeskirjade lihtsustamist. Nad olid siiski skeptilisemad menetluse eri etappide kohustuslike tähtaegade tõhususe suhtes. Lisaks väljendati muret selle üle, kuidas tagada, et kavandatud tähtajad oleks kooskõlas menetluslike tagatiste tõhusa täitmisega. –Enamik liikmesriike peab kiirendatud läbivaatamismenetlust, piirimenetlust ja vastuvõetavuse hindamise menetlust vajalikeks vahenditeks tõhusamal tegelemisel selliste taotluste läbivaatamisega, mille näol on tegemist selge pettusega, mis on ilmselgelt põhjendamatud või vastuvõetamatud. Erinevaid seisukohti esitati mõistete „esimene varjupaigariik“ ja „turvaline kolmas riik“ kasutamise kohustuslikuks muutmise kohta taotluste vastuvõetamatutena tagasilükkamisel, ning kiirendatud läbivaatamismenetluse ja piirimenetluse kasutamise kohustuslikuks muutmise kohta. Enamik liikmesriike näeb vajadust meetmete järele, mille eesmärk on muuta süsteem tõhusamaks, ning pooldab ELi ühiste nimekirjade loomist turvalistest päritoluriikidest ja turvalistest kolmandatest riikidest, väljendades samal ajal eelistust säilitada ka võimalus siseriiklike nimekirjade koostamiseks. Mitmed sidusrühmad täheldasid, et mõistete „esimene varjupaigariik“ ja „turvaline kolmas riik“ kohaldamise kohustuslikuks muutmine selle kindlaksmääramisel, kas taotlused on vastuvõetavad, koos ELi ühiste nimekirjade kehtestamisega turvaliste kolmandate riikide kohta ei pruugi olla piisav selleks, et tuua kaasa soovitud lihtsustamine, kuni on veel ruumi kaalutlusõigusele nimetatud mõistete kohaldamiseks üksikjuhtumitel. Mõned sidusrühmad väljendasid muret ELi ja siseriiklike turvalisi päritoluriike sisaldavate nimekirjade võimaliku kooseksisteerimise üle ning rõhutasid, et riigi lisamist ELi ühisesse turvaliste päritoluriikide nimekirja või sellest väljajätmist võib läbi vaadata üksnes Euroopa Kohus. Enamik kodanikuühiskonna esindajaid hoiatasid mõistete „esimene varjupaigariik“ ja „turvaline kolmas riik“ ning erimenetluste kohustusliku kasutamise eest üldiselt. Mõned on seisukohal, et kiirendatud menetlust tuleks kohaldada üksnes nende taotluste suhtes, mis näivad esmapilgul ilmselgelt põhjendamatud või selgelt kuritahtlikud. Seoses sellega väitsid mitmed sidusrühmad, et haavatavad taotlejad ning eelkõige saatjata alaealised tuleks erikorra kohaldamisest välja jätta. Mõned pooled, kellega konsulteeriti, soovisid jõulisemaid tagatisi saatjata alaealistele, eriti seoses kvalifitseeritud eestkostja kiire määramisega. –Liikmesriigid pidasid vajalikuks lisada menetlusse meetmed takistamaks põhjendamatut ja teisest rännet. Enamik liikmesriike on arvamusel, et ettepanekuga tuleks kehtestada ka rahvusvahelise kaitse taotlejate selged kohustused ning eelkõige kohustus teha koostööd ametiasutustega menetluse kõigis etappides ning anda teavet, mis on vajalik taotluste läbivaatamiseks. Taotlustega tuleks kooskõlas kavandatud Dublini määrusega ka järgida kohustust mitte lahkuda taotlust läbivaatava liikmesriigi territooriumilt. Enamik liikmesriike toetas ettepanekut vaadata kiirendatud korras läbi nende isikute taotlused, kes end põhjendamatult varjavad, tagades samal ajal asjaomastest menetluslikest tagatistest kinnipidamise. Mõned peamistest kodanikuühiskonna sidusrühmadest rõhutasid samal ajal, et menetlusi ei tohiks kohaldada karistustena ning et nad ei pea õigustatuks kiirendatud menetluse seostamist varjamisega. •Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet on osaliselt kogunud andmeid varjupaigamenetluse direktiivi kohaldamise kohta osana protsessist, mille eesmärk on kaardistada liikmesriikide õigusaktid ja tavad seoses Euroopa ühist varjupaigasüsteemi käsitlevate õigusaktide rakendamisega. Lisaks on komisjon alates varjupaigamenetluse direktiivi vastuvõtmisest 2013. aastal korraldanud terve rea nimetatud direktiivi käsitlevaid kontaktkomitee kohtumisi, mille käigus on komisjon ja liikmesriigid arutanud küsimusi, millega liikmesriigid silmitsi seisavad, pidades silmas direktiivi rakendamist. Praegu kehtiv ettepanek põhineb mõlema nimetatud protsessi tulemustel.

•Põhiõigused Käesolevas ettepanekus austatakse põhiõigusi ja peetakse eelkõige kinni nii Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtetest kui ka muudest kohustustest, mis tulenevad rahvusvahelisest õigusest, eelkõige Genfi pagulasseisundi konventsioonist, Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonist, kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelisest paktist, ÜRO piinamise vastasest konventsioonist ja ÜRO lapse õiguste konventsioonist. Rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühised nõuded viiakse ellu, võttes täielikult arvesse hartas sätestatud põhiõigusi, sealhulgas õigust inimväärikusele (artikkel 1), piinamise ning ebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise keeldu (artikkel 4), õigust isikuandmete kaitsele (artikkel 8), varjupaigaõigust (artikkel 18), kaitset tagasisaatmise eest (artikkel 19), diskrimineerimiskeeldu (artikkel 21), naiste ja meeste võrdõiguslikkust (artikkel 23), lapse õigusi (artikkel 24) ja õigust tõhusale õiguskaitsevahendile (artikkel 47). Käesolevas ettepanekus võetakse igati arvesse lapse õigusi ja haavatavate isikute erivajadusi. Ettepanekuga tagatakse, et võetakse nõuetekohaselt arvesse alaealiste, eelkõige saatjata alaealiste erivajadusi, tagades, et nimetatud alaealisi juhendatakse ja toetatakse kõigis menetluse etappides. Ettepanekuga võetakse samuti arvesse liikmesriikide kohustusi, mis põhinevad Euroopa Nõukogu naistevastase vägivalla ja perevägivalla tõkestamise ja sellega võitlemise konventsioonil (Istanbuli konventsioon). Arvestades komisjoni ettepanekuid nõukogu otsuste kohta, milles käsitletakse Istanbuli konventsiooni allakirjutamist ja sõlmimist ning eesmärgiga tagada sobival tasemel kaitse rahvusvahelist kaitset vajavatele naistele, kes on langenud soopõhise vägivalla ohvriks, tuleks käesoleva määruse tõlgendamisel ja kohaldamisel võtta vastu sootundlik lähenemisviis. Ettepanekuga võimaldatakse selliste andmete säilitamist, mis sisaldavad taotluse jaoks olulisi isikuandmeid ja üksikasju ning mis on kogutud nii registreerimisel ja taotluse esitamisel rahvusvahelise kaitse seisundi saamiseks kui ka individuaalse vestluse, sealhulgas vestluse salvestuse või transkribeerimise ajal. Tagamaks, et taotlejate isikuandmeid säilitataks üksnes nii kaua kui vaja, tagatakse ettepanekuga õigus isikuandmete kaitsele, kehtestades nimetatud andmete maksimaalse säilitamisaja. Võttes arvesse asjaolu, et nimetatud andmed moodustavad taotleja toimiku lahutamatu osa, on vajalikuks peetav maksimaalne säilitamisaeg kümme aastat alates lõpliku otsuse tegemisest. Säilitamisaega peetakse vajalikuks juhul, kui rahvusvahelist kaitset ei anta, sest kolmandate riikide kodanikud või kodakondsuseta isikud võivad püüda taotleda rahvusvahelist kaitset teises liikmesriigis või esitada hilisemaid taotlusi eelolevateks aastateks samas või mõnes muus liikmesriigis. Sama säilitamisaeg on vajalik selleks, et need, kellele rahvusvahelise kaitse seisund on antud, saaksid oma seisundi üle vaadata, eelkõige seisundi korrapärase läbivaatamise raamistikus, mis on sätestatud ettepanekus miinimumnõuete määruse kohta, ning see on ka vajalik, pidades silmas tagasivõtukohustusi, mis on sätestatud ettepanekus uuestisõnastatud Dublini määruse kohta seoses rahvusvahelise kaitse saajatega. Pärast seda ajavahemikku on need kolmandate riikide kodanikud, kes on viibinud liidus mitu aastat, saanud liikmesriigi püsielaniku seisundi või isegi kodakondsuse. Andmed isiku kohta, kes on saanud mis tahes liikmesriigi kodakondsuse enne 10-aastase tähtaja lõppemist, tuleks viivitamatult kustutada. Eurodac-süsteemis kustutatakse nimetatud andmed kesksüsteemist niipea, kui päritoluliikmesriik saab teada, et asjaomane isik on saanud sellise kodakondsuse, kuna isik ei kuulu enam Eurodaci kohaldamisalasse. 4.MÕJU EELARVELE Käesoleva ettepanekuga ei kaasne liidule mingisugust rahalist ega halduskoormust. Seetõttu ei avalda see mõju liidu eelarvele. 5.MUUD KÜSIMUSED •Jälgimis-, hindamis- ja aruandluskord Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse rakendamise kohta kahe aasta jooksul alates selle jõustumisest ning pärast seda iga viie aasta järel. Liikmesriigid on kohustatud saatma komisjonile ja Euroopa Liidu Varjupaigaametile nimetatud aruande koostamiseks asjakohast teavet. Amet jälgib jälgimismehhanismi kaudu, mille loomise kavandas komisjon ameti volituste läbivaatamisel, samuti käesoleva määruse täitmist liikmesriikide poolt. •Ettepaneku teatavate sätete üksikasjalik selgitus Käesoleva ettepaneku eesmärk on tagada rahvusvahelise kaitse taotluste kiire ja tulemuslik menetlemine, kehtestades rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühtsed nõuded, millega asendatakse erinevad menetlused liikmesriikides ning mis on kohaldatav kõigi liikmesriikides esitatud rahvusvahelise kaitse taotluste suhtes. Käesoleva ettepanekuga selgitatakse ja ühtlustatakse menetluseeskirju ja tagatakse siseriiklikele ametiasutustele vajalikud vahendid taotluste tõhusaks läbivaatamiseks ja nende üle otsustamiseks ning võitluseks kuritarvitamiste ja teisese rände vastu ELis, suurendades samal ajal üksiktaotleja vajalikke menetluslikke tagatisi, muutes sellega menetluse kiiremaks ja tõhusamaks. Rahvusvahelise kaitse menetluse ühtlustamine ja lihtsustamine Ettepanekuga ühtlustatakse ja lihtsustatakse menetlust, selgitades menetlusele juurdepääsuga seotud eri etappe. Taotlus loetakse esitatuks niipea, kui kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik väljendab soovi saada liikmesriigilt rahvusvahelist kaitset (artikli 25 lõige 1). Nimetatud taotlus tuleb registreerida kiiresti või vähemalt kolme tööpäeva jooksul alates sellest, kui siseriiklik ametiasutus selle saab (artikli 27 lõige 1). See tähtaeg jääb võrreldes varjupaigamenetluse direktiiviga muutumatuks. Seejärel tagatakse üksiktaotlejale tegelik võimalus esitada taotlus ning seda tuleks teha kümne tööpäeva jooksul alates taotluse registreerimisest (artikli 28 lõige 1). Saatjata alaealiste puhul algab nimetatud tähtaeg alles sellest, kui lapsele on eestkostja määratud ja ta saab lapsega kokku (artikli 32 lõige 2). Taotluse esitamise tähtaeg on võrreldes varjupaigamenetluse direktiiviga uus. Liikmesriigid peaksid oma vajadused korrapäraselt üle vaatama ja neid prognoosima, tagamaks et neil on piisavad vahendid, et oma varjupaigasüsteemi tõhusalt hallata, sealhulgas koostades vajaduse korral situatsiooniplaanid. Euroopa Liidu Varjupaigaamet suudab tagada liikmesriikidele vajalikku operatiiv- ja tehnilist abi, et võimaldada neil kehtestatud tähtaegadest kinni pidada. Kui liikmesriigid näevad ette, et nad nimetatud tähtaegadest kinni pidada ei suuda, peaksid nad ameti jaoks kavandatud uue volituse sätete alusel Euroopa Liidu Varjupaigaametilt abi taotlema. Kui sellist taotlust ei tehta – ning ebaproportsionaalse surve tõttu muutub liikmesriigi varjupaigasüsteem ebatõhusaks sellises ulatuses, mis ohustab Euroopa ühise varjupaigasüsteemi toimimist –, võib amet võtta komisjoni rakendusotsuse alusel võtta meetmed nimetatud liikmesriigi toetuseks. Ettepanekus on sätestatud haldusmenetluse tähtaegade ühtlustamine. Kuigi senised tähtajad on kehtestatud varjupaigamenetluse direktiiviga, erinevad nad oluliselt liikmesriikide lõikes ja ajavahemikus aprillist 2015 kuni aprillini 2016 on keskmiselt 50 % asjade käsitlemine Euroopa Liidus veninud juba rohkem kui kuus kuud. Taotluste läbivaatamise tähtaeg ettepanekus sätestatud tavamenetluse alusel on kuus kuud, mida saab ebaproportsionaalse surve korral või asja keerukuse tõttu pikendada ühe korra täiendavaks kolmeks kuuks (artikli 34 lõiked 2 ja 3). Nagu varjupaigamenetluse direktiivis, jääb alles võimalus taotluse läbivaatamine ajutiselt peatada asjaolude muutumise tõttu päritoluriigis. Aga ka sel juhul ei tohiks taotluse läbivaatamise tähtaeg olla pikem kui 15 kuud (artikli 34 lõige 5). Uued tähtajad on kehtestatud kiirendatud läbivaatamismenetluse (artikli 40 lõige 2) ja vastuvõetamatute taotluste menetlemise jaoks (artikli 34 lõige 1). Praegu ei ole varjupaigamenetluse direktiivis nimetatud menetluse jaoks tähtaegu sätestatud, mistõttu erinevad tähtajad liikmesriikides märkimisväärselt ja ulatuvad mõnest päevast mõne kuuni. Nimetatud menetlused peaksid olema asjakohased ja seepärast on kiirendatud läbivaatamismenetluse jaoks kavandatud tähtaeg kaks kuud, kusjuures vastuvõetamatusega seotud juhtumite tähtaeg on üks kuu. Juhtudel, kus alus vastuvõetamatuseks on asjaolu, et taotleja tuleb esimesest varjupaigariigist või turvalisest kolmandast riigist, on vastuvõetavuse kontrollimiseks kehtestatud tähtaeg kümme tööpäeva veendumaks, et tulemuslikult on kohaldatud kavandatud Dublini reformis sätestatud eeskirjad, millega nõutakse, et esimene liikmesriik, kus taotlus esitatakse, peab enne vastutava liikmesriigi kindlaksmääramise kriteeriumite kehtestamist kontrollima vastuvõetavust (artikli 34 lõike 1 teine lõik). Piirimenetluse tähtajaks jääb neli nädalat nagu varjupaigamenetluse direktiivis (artikli 41 lõige 2). Ettepanekus käsitletakse rahvusvahelise kaitse üldist menetlust ning seepärast on selles sätestatud ka tähtajad edasikaebuste esitamise ning esimeses edasikaebamisetapis otsuste tegemise jaoks. See on vajalik selleks, et tagada menetluses võrdsus ja tulemuslikkus ning saavutada üldine eesmärk menetlust rohkem ühtlustada (artikkel 55). Komisjon tunnistab, et vahel võib olla liikmesriigil raske käesolevas ettepanekus sätestatud tähtaegadest kinni pidada. Siiski on peamine mure, et üksiktaotlejal oleks oma olukorra suhtes õiguskindlus. Komisjon võttis ettepaneku koostamisel arvesse ka oma ettepanekut tugevdada märkimisväärselt Euroopa Liidu Varjupaigaameti volitusi ning liikmesriikide võimaluse kohta toetuda ameti, teiste liikmesriikide või rahvusvaheliste organisatsioonide operatiiv- ja tehnilisele abile.

Taotlejate õigused ja kohustused Ettepanek sisaldab sätteid taotlejate õiguste ja kohustuste kohta rahvusvahelise kaitse menetluse tähenduses. Ettepanekus on sätestatud üksiktaotlejale oma õiguste tõhusaks teostamiseks vajalikud tagatised ning ka mitmed taotleja kohustused, püüdes säilitada kogu menetluse vältel taotleja vastutustundlikkust (artikkel 7). Vastavalt komisjoni ettepanekule reformida Dublini määrust peavad taotlejad esitama taotluse liikmesriigis, kuhu ta esimesena sisenes või liikmesriigis, kus ta seaduslikult viibib (artikli 7 lõige 1). Taotlejad peavad tegema koostööd vastutavate ametiasutustega, et nad saaksid taotleja isiku kindlaks teha, sealhulgas sõrmejälgede ja näokujutise andmisega taotleja poolt. Taotlejad peavad esitama ka kõik oma käsutuses oleva tõendid ja teabe, mis on vajalik taotluse läbivaatamiseks (artikli 7 lõige 2). Taotleja peab teatama vastutavatele ametiasutustele oma elukoha ja telefoninumbri, et ta oleks menetluse kohaldamisel kättesaadav (artikli 7 lõige 4). Taotlejaid tuleb teavitada järgnevast menetlusest, nende õigustest ja kohustustest menetluse ajal, kohustuste täitmata jätmise tagajärgedest, läbivaatamise tulemusest ja võimalusest negatiivne otsus vaidlustada (artikli 8 lõige 2). Liikmesriikide kohustus esitada taotlejale kogu vajalik teave muutub veelgi olulisemaks tagajärgede tõttu, mille eeskirjade rikkumine võib taotlejale kaasa tuua. Näiteks juhul, kui taotleja keeldub koostööst taotluse läbivaatamiseks vajalike andmete esitamata ning sõrmejälgede ja näokujutise andmata jätmisega, võib see tuua kaasa taotluse tagasilükkamise taotlusena, millest on loobutud, vastavalt menetlusele taotluse kaudse tagasivõtmise korral (artikli 7 lõige 3 ja artikli 39 lõike 1 punkt c). Praegu on sõrmejälgede andmise kohustuse täitmata jätmine alus läbivaatamise kiirendatud menetlusele. Ent arvestades, et see on oluline aspekt selleks, et taotlust peetaks täielikuks, on taotlejapoolse eeskirjade rikkumisega seotud raskemad tagajärjed. Taotleja peab jääma liikmesriiki, kus ta on kohustatud viibima vastavalt Dublini määrusele (artikli 7 lõige 5) ning ta peab täitma mis tahes teatamiskohustust, mis võib tal olla tulenevalt vastuvõtutingimuste direktiivist (artikli 7 lõige 6). Teatamiskohustuse rikkumine võib samuti tuua kaasa taotluse kui taotluse tagasilükkamise taotlusena, millest on loobutud, (artikli 39 lõike 1 punkt f) ning kui taotleja ei jää liikmesriiki, kus ta on kohustatud viibima, menetletakse tema taotlust kiirendatud läbivaatamise korras (artikli 40 lõike 1 punkt g). Taotlejale tuleb kolme tööpäev jooksul alates taotluse esitamisest anda dokument, millega tõendatakse, et isik on taotleja, sätestades, et tal on õigus jääda liikmesriigi territooriumile ning et tegemist ei ole kehtiva reisidokumendiga (artikkel 29). Peamised sätted dokumentide kohta on võetud vastuvõtutingimuste direktiivist ja lisatud käesolevasse ettepanekusse jõupingutusena rahvusvahelise kaitse menetluse ühtlustamisel. Ettepanekus on sätestatud teabe liik, mis tuleks kõnealuses dokumendis esitada, ning sellega nähakse ette võimalus, et nendel dokumentidel oleks ühetaoline vorming, mis kehtestatakse rakendusakti abil, tagamaks et kõik taotlejad kõigis liikmesriikides saavad ühesuguse dokumendi (artikli 29 lõige 5). Taotlejal on õigus jääda liikmesriigi territooriumile haldusmenetluse kohaldamiseks ja selle ajal. Nimetatud õigus ei kujuta endast elamisõigust ega anna taotlejale õigust reisida ilma loata teise liikmesriiki. Nagu varjupaigamenetluse direktiivis, on erandid õigusest haldusmenetluse ajal riiki jääda piiratud, ettepanekus selgelt määratletud ja seotud hilisemate taotluste ning juhtumitega seoses taotleja üleandmise või väljaandmisega teisele liikmesriigile kooskõlas Euroopa vahistamismäärusega, kolmandale riigile või rahvusvahelisele kriminaalkohtule (artikkel 9). Menetluslikud tagatised Menetluse ühtlustamine on vajalik selleks, et tagada menetluse tulemuslikkus kõigis liikmesriikides, tagades samal ajal, et üksiktaotlejale antakse otsus – kas siis positiivne või negatiivne – võimalikult lühikese ajaga. Sellel ei tohiks siiski olla soovimatuid tagajärgi, mis seisnevad kahjulikus mõjus üksikisiku õigusele lasta oma taotlus sobival ja kõikehõlmaval viisil läbi vaadata, võimaldades taotlejal esitada kõik üksikasjad, mis on olulised tema taotluse põhjendamiseks selle läbivaatamise ajal. Just seetõttu sisaldab ettepanek taotleja jaoks olulisi tagatisi tagamaks, et taotlejal on vastavalt piiratud eranditele ning kõigis menetluse etappides õigus olla isiklikult ära kuulatud, et teda abistatakse vajaliku tõlkega ning et talle tagatakse tasuta õigusabi ja esindamine. Ettepanekuga tagatakse taotlejate õigus olla isiklikult ära kuulatud seoses vastuvõetavuse või nende taotluste sisuga, olenemata nende asja suhtes kohaldatavast haldusprotsessi liigist (artikli 12 lõige 1). Et õigus olla isiklikult ära kuulatud oleks tõhus, peab taotlejat abistama tõlk (artikli 12 lõige 8) ning taotlejale tuleb anda võimalus anda seoses oma taotluse alustega põhjalikke selgitusi. On oluline, et taotlejale antakse piisav aeg ettevalmistamiseks ja oma õigusnõustajaga konsulteerimiseks ning õigusnõustaja võib teda vestluse ajal abistada . Olulistel vestlustel, mis viiakse läbi seoses taotluse sisulise läbivaatamisega, antakse taotlejale võimalus esitada kõik üksikasjad, mis on vajalikud tema taotluse põhjendamiseks, ning selgitada iga puuduvat üksikasja või vastuolu (artikli 11 lõige 2). Seoses vastuvõetavusmenetlusega on taotlejal õigus vestlusele vastuvõetavuse üle, mille kaudu antakse talle võimalus esitada piisavad põhjused, miks tema taotlust ei ole võimalik tagasi lükata kui taotlust, millest on loobutud (artikli 10 lõige 2). Individuaalne vestlus tuleks läbi viia tingimustel, mis tagavad asjakohase konfidentsiaalsuse (artikli 12 lõige 2) ning selle peaks läbi viima piisavalt koolitatud ja pädevad töötajad, sealhulgas vajaduse korral töötajad teiste liikmesriikide ametiasutustest või eksperdid, kelle on lähetanud Euroopa Liidu Varjupaigaamet (artikli 12 lõiked 3 ja 7). Küsitluse võib ka ära jätta, kui see pole praktikas mõistlikult läbiviidav, eelkõige juhul, kui pädev asutus on seisukohal, et taotleja pole temast mitteolenevatel püsivatel asjaoludel küsitluseks võimeline või suuteline (artikli 12 lõige 5). Arvestades seda, et isiklik vestlus on taotluse läbivaatamise oluline osa, tuleks vestlus salvestada ning taotlejaile ja nende õigusnõustajaile tuleks anda juurdepääs nii salvestusele kui ka vestluse aruandele või stenogrammile enne, kui menetlev ametiasutus otsuse teeb, või kiirendatud läbivaatamismenetluse korral samal ajal, kui otsus tehakse (artikkel 13). Varjupaigamenetlusi käsitleva direktiivi kohaselt on taotlejatel õigus saada haldusmenetluse ajal tasuta õigusalast ja menetlusalast teavet ning nad peaksid saama esimese edasikaebamisastme etapis tasuta õigusabi, kui neil ei ole vahendeid, et ise sellise õigusabi eest tasuda. Käesolevas ettepanekus peetakse juurdepääsu õigusabile ja esindamisele menetluse kõigis etappides vajalikuks selleks, et võimaldada taotlejatel teostada täiel määral oma õigusi, arvestades menetluse tihedamat ajagraafikut. Seepärast on ettepanekus sätestatud taotlejate õigus taotleda tasuta õigusabi ja esindamist kõigis menetluse etappides (artikli 15 lõige 1) vastavalt ettepanekus määratletud piiratud eranditele. Vastavalt sellele võivad liikmesriigid otsustada tasuta õigusabi ja esindamist mitte anda, kui taotlejal on piisavalt vahendeid ja kui arvatakse, et taotlusel või edasikaebusel ei ole reaalset väljavaadet õnnestumiseks (artikli 15 lõike 3 punktid a ja b ning lõike 5 punktid a ja b). Haldusmenetluses võivad liikmesriigid samuti otsustada välistada tasuta õigusabi ja esindamine järgnevate taotluste korral (artikli 15 lõike 3 punkt c), ja edasikaebamisetapis võivad nad seda teha seoses edasikaebamise teise või kõrgema astmega (artikli 15 lõike 5 punkt c). Komisjon peab vajalikuks ja asjakohaseks laiendada nimetatud õigust haldusmenetlusele, tunnustades tava, mis on 22 liikmesriigis juba kehtestatud. See nõuab piisavate vahendite suunamist otsustamise kvaliteeti haldusprotsessis. Sellele vaatamata näitab nende liikmesriikide praktika, kes seda võimalust juba ette näevad, et tasuta õigusabi ja esindamise pakkumine on kasulik selleks, et tagada head kvaliteetset abi, mis toob kaasa kvaliteetsemad haldusotsused võimalike vähemate edasikaebamistega. Spetsiaalseid menetlustagatisi vajavad taotlejad Ettepanekuga toetatakse menetluslike eritagatiste kõrget taset haavatavate taotlejakategooriate (artikkel 19) ning eelkõige saatjata alaealiste puhul (artiklid 21 ja 22). Et tagada nimetatud taotlejatele õiglane menetlus, on vaja määratleda nende vajadused menetluse võimalikult varajases etapis ning tagada neile piisav toetus ja juhendamine kõigis menetluse etappides (artikli 20 lõige 1). Kui sellist piisavat toetust ei ole kiirendatud läbivaatamismenetluse või piirimenetluse raames võimalik anda, ei tohiks nimetatud menetlusi kohaldada (artikli 19 lõige 3). Seoses lastega üldiselt on ühise menetluse kohaldamisel valitsev põhimõte lapse huvide esikohale seadmine. Kõigil lastel, olenemata vanusest ja sellest, kas neil on saatja või mitte, on samuti õigus individuaalsele vestlusele välja arvatud juhul, kui see ei ole ilmselgelt lapse parimates huvides (artikli 21 lõiked 1 ja 2). Saatjata alaealistele tuleks määrata eestkostja niipea kui võimalik, aga mitte hiljem kui viis tööpäeva alates hetkest, mil saatjata alaealine esitab taotluse (artikli 22 lõige 1). Erinevused liikmesriikide eri eestkostesüsteemide vahel saatjata alaealiste jaoks võivad tuua kaasa selle, et menetluslikest kaitsetagatistest ei peeta kinni, et alaealised ei saa piisavat hoolt või et nad võivad sattuda ohtu või ebakindlasse olukorda, mistõttu nad võivad end varjama hakata. Võttes arvesse põhiõiguste ameti poolt läbi viidud laste eestkoste uuringut, püütakse käesoleva määrusega ühtlustada eestkostega seotud tavasid veendumaks, et eestkoste muutub kogu liidus kiireks ja tõhusaks. Eestkostja roll on abistada ja esindada saatjata alaealist eesmärgiga tagada lapse parimad huvid ning tema üldine heaolu rahvusvahelise kaitse menetluses. Kui see on siseriikliku õiguse alusel vajalik ja võimalik, võib eestkostja teostada alaealise õigus- ja teovõimet (artikli 4 lõike 2 punkt f). Veendumaks, et saatjata alaealised saavad piisavat toetust, on ettepanekus sätestatud, et eestkostjat ei tohi teha vastutavaks ebaproportsionaalse arvu alaealiste eest (artikli 22 lõike 4 esimene lõik). Pidades silmas eestkostja ülesandeid ja kohustusi, sealhulgas käesoleva määruse kohaseid menetlusetappide tähtaegu, peab igale eestkostjale määratav juhtumite arv olema mõistlik ning ettepanekus tuleb sätestada ka kehtestatav asjakohane süsteem iga eestkostja jälgimiseks (artikli 22 lõike 4 teine lõik). Kiirendatud läbivaatamismenetluse ja piirimenetluse kasutamine Käesolevas ettepanekus muutub kiirendatud läbivaatamismenetlus kohustuslikuks teatavatel piiratud alustel, mis on seotud nende taotlustega, mis näivad esmapilgul ilmselgelt põhjendamatud, näiteks kui taotleja annab selgelt vastuolulisi või petlikke selgitusi, eksitab ametivõime valeteabega või kui taotleja tuleb turvalisest päritoluriigist. Taotlus tuleb samuti läbi vaadata kiirendatud läbivaatamismenetluses, kui taotlus on selgelt kuritahtlik, näiteks kui taotleja püüab edasi lükata või takistada tagasisaatmisotsuse jõustamist või kui ta ei olnud taotlenud rahvusvahelist kaitset esimeses liikmesriigis, kuhu ta ebaseaduslikult sisenes või liikmeriigis, kus ta seaduslikult viibib, või kui taotleja, kelle taotlust parajasti läbi vaadatakse ning kes esitas taotluse teises liikmesriigis või kes on elamisloata teise liikmesriigi territooriumil, viiakse tagasi kooskõlas komisjoni kavandatud, Dublini määruse kohaste uute eeskirjadega, ilma et näidataks, et taotleja eksimus tulenes asjaoludest, mis on väljaspool tema kontrolli (artikli 40 lõige 1).

Piirimenetlused, mis näevad tavaliselt ette kinnipidamise kasutamist kogu menetluse vältel, jäävad valikuliseks ning neid võib kohaldada taotluste vastuvõetavuse või sisu läbivaatamiseks samadel alustel nagu kiirendatud läbivaatamismenetluseski. Kui nelja kuu jooksul otsust vastu ei võeta, saab taotleja õiguse territooriumile siseneda ja jääda (artikkel 41). Võttes arvesse asjaolu, et kiirendatud läbivaatamismenetlus muutub nüüd kohustuslikuks, et enamikel juhtudest kasutatakse piirimenetluse kohaldamisel kinnipidamist, et mõlema menetluse kestus on lühike ja et neist üheski menetluses vastu võetud otsus ei too automaatselt kaasa peatavat mõju, tuleb kohaldada üksiktaotleja suhtes kõiki menetluslikke tagatisi, eelkõige õigust olla isiklikult ära kuulatud, õigust tõlkele ning tasuta õigusabile ja esindamisele (artikli 40 lõige 1) ja (artikli 41 lõige 1). Nimetatud menetluste kohaldamine on piiratud seoses saatjata alaealistega (artikli 40 lõige 5 ja artikli 41 lõige 5) ning neid ei saa kohaldada taotlejate suhtes, kes vajavad menetluslikke eritagatisi, kui nimetatud taotlejatele ei ole nimetatud menetluste raames võimalik piisavat toetust tagada (artikli 19 lõige 3). Taotluste vastuvõetavus Üldjuhul tuleb rahvusvahelise kaitse taotlus vaadata läbi sisuliselt, et tuvastada, kas taotlejat saab rahvusvaheliselt kaitsta määruse (EL) nr XXX/XXX (miinimumnõuete määrus) alusel. Taotlust ei ole vaja sisuliselt läbi vaadata, kui see tunnistatakse vastuvõetamatuks vastavalt käesolevale ettepanekule. Selle ettepaneku kohaselt tuleks juhul, kui ettepanekus ette nähtud vastuvõetavuse alused kuuluvad kohaldamisele, taotlus vastuvõetamatuna tagasi lükata (artikli 36 lõige 1) ja taotluse lahendamine ei tohiks kesta kauem kui üks kuu (artikli 34 lõige 1). Enne vastutava liikmesriigi tuvastamist vastavalt komisjoni poolt Dublini määruse alusel kavandatud uutele eeskirjadele peaks esimesena nimetatud liikmesriik, kus taotlus esitati, uurima selle taotluse vastuvõetavust, kui riiki, mis ei ole liikmesriik, peetakse taotleja jaoks esimeseks varjupaiga riigiks või turvaliseks kolmandaks riigiks. Dublini süsteemi tõhusa toimimise tagamiseks on ettepanekus ette määratud kohapealsete uurimiste pikkus, mis esimese varjupaiga riigi või turvalise kolmanda riigi puhul ei tohiks olla pikem kui kümme tööpäeva (artikli 34 lõike 1 teine lõik). Taotlust käsitatakse vastuvõetamatuna, kui tegemist on uue taotlusega, mille puhul puuduvad uued asjaolud või tõendid või kui abikaasa, elukaaslase või kaasasoleva alaealise eraldi taotlust ei peeta põhjendatuks (artikli 36 lõike 1 punktid c ja d). Esimest varjupaigariiki ja turvalist kolmandat riiki käsitlevaid aluseid ei tohiks kohaldada täiendava kaitse saajatele, keda asustatakse ümber vastavalt määrusele (EL) nr XXX/XXX (Ümberasustamise määrus) , juhul kui nad otsustavad paluda kaitse seisundit kohe pärast liikmesriiki saabumist. Dublini määruse kohaldamisalasse kuuluvaid juhtumeid, sealhulgas juhtumeid, kus teine liikmesriik on taganud kavandatud Dublini reformi kohase rahvusvahelise kaitse, tuleks lahendada Dublini süsteemi alusel (artikli 36 lõige 2). Kui esialgse hinnangu järel ilmneb, et taotlus võidakse ilmselge põhjendamatuse tõttu tagasi lükata, annab see aluse taotluse tagasi lükkamiseks selle vastuvõetavust uurimata. Võttes arvesse asjaolu, et vastuvõetavuse hindamise menetlus on väga lühike ja teatud juhtudel pole otsusel, näiteks esimese varjupaigariigiga seotud alusel vastu võetud otsusel, automaatset peatavat toimet, siis on oluline tagada konkreetsele taotlejale kõik menetluslikud tagatised, sealhulgas õigus olla isiklikult ära kuulatud, õigus tõlkele ning tasuta õigusabile ja esindamisele (artikli 36 lõige 1). Ent korduvate taotluste puhul võib nendes menetluslikes tagatistes ette näha erandeid. Korduvate taotluste menetlemine Selles ettepanekus selgitatakse ja lihtsustatakse korduvate taotluste menetlemist ja nähakse samas ette vajalikud meetmed ennetamaks korduva taotluse esitamisega loodud võimaluste ärakasutamist. Korduv taotlus on taotlus, mille on esitanud sama taotleja ükskõik millisest liikmesriigist pärast eelmise taotluse tagasilükkamist lõpliku otsuse alusel (artikli 42 lõige 1). Korduva taotluse puhul kontrollitakse kõigepealt , kas taotleja avaldab asjakohaseid uusi asjaolusid või tõendeid, mis suurendavad oluliselt võimalust, et teda käsitatakse rahvusvahelise kaitse saajana (artikli 42 lõige 2). Kui see ei ole nii, siis jäetakse korduv taotlus vastuvõetamatuna või ilmselgelt põhjendamatuna rahuldamata, kui see on sedavõrd alusetu või kuritahtlik, et selle rahuldamise võimalus ei ole reaalne (artikli 42 lõige 5). Käesoleva ettepaneku kohaselt toimub esialgne läbivaatamine kirjalike avalduste ja isikliku vestluse alusel. Isikliku vestluse võib siiski ära jätta, kui kirjalikest avaldustest selgub, et taotluses ei ole välja toodud uusi asjaolusid ega tõendeid või taotlus on ilmselgelt alusetu ning selle rahuldamise võimalus ei ole reaalne (artikli 42 lõige 3). Lisaks ei anta taotlejale esialgsel läbivaatamisel tasuta õigusabi (artikkel 15(3)(c)). Korduvatel taotlustel ei ole automaatselt peatavat mõju ja isiku õigusest jääda liikmesriigi territooriumile võib teha erandeid, kui korduv taotlus lükatakse tagasi ilmselgelt alusetu või vastuvõetamatuna, või teise korduva taotluse või veel enamate korduvate taotluste puhul niipea kui mis tahes liikmesriigis esitatakse taotlus pärast seda, kui on tehtud lõplik otsus, millega eelmine korduv taotlus vastuvõetamatuna, põhjendamatuna või ilmselgelt alusetuna tagasi lükati (artikkel 43). Komisjon on arvamusel, et selline lähenemine on õigustatud, võttes arvesse, et niisuguse taotleja taotlus on juba läbi vaadatud haldusmenetluses ja kohtus ning tal on olnud võimalus kasutada menetluslikke tagatisi, sealhulgas isiklikku vestlust, tõlkimist, tasuta õigusabi ja esindamist. Turvalise riigi mõisted Komisjon leiab oma 2016. aasta 6. aprill teatises, et ,,turvalise riigi“ mehhanismide kasutamine on ühise lähenemise oluline aspekt. Komisjon teatas eeskätt, et ühtlustab mõiste menetluslikud tagajärjed ja jätab kõrvale kaalutlusõiguse seda mõistet kasutada või mitte. Esimese varjupaigariigi ja turvalise kolmanda riigi mõistete kasutamine annab aluse tunnistada osa taotlusi vastuvõetamatuks, kui kaitset on võimalik saada kolmandas riigis (artikli 36 lõike 1 punktid a ja b). Neid kahte mõistet võib kohaldada taotleja suhtes pärast individuaalset uurimist, mille hulka kuulub vastuvõetavust käsitlev vestlus. Käesolevas ettepanekus selgitatakse neid kahte mõistet. Mõlemad mõisted põhinevad ettepaneku artiklites 44 ja 45 sätestatud piisava kaitse olemasolul vastavalt . Nende kahe mõiste peamine erinevus puudutab konkreetset taotlejat. Kui esimese varjupaigariigi mõiste kohaselt on taotleja saanud abi kooskõlas Genfi Konventsiooniga või piisavat kaitset kolmandas riigis ja kuulub endiselt selle kaitse alla, on taotlejal turvalise kolmanda riigi mõiste kohaselt võimalik saada kaitset vastavalt Genfi Konventsiooni sisulistele nõuetele või piisavat kaitset vastavalt käesolevale ettepanekule. Selle erinevuse näeb käesolev ettepanek kehtivas õigusraamistikus ette edasikaebamise automaatse peatava toime sellise otsuse puhul, mis on tehtud turvalises kolmandas riigis tehtud mõiste kohaldamisalas, mitte aga esimese varjupaigariigi mõiste alusel (artikli 53 lõike 2 punkt b). Kolmanda riigi mõiste rakendamine suurendab eeldatavasti Euroopa inimõiguste konventsiooni (ECHR) artikli 3 rikkumise ohtu ja seega on edasikaebamise peatav toime jätkuvalt vajalik, et tagada Euroopa inimõiguste konventsiooni artiklis 13 ette nähtud õigus tõhusale õiguskaitsevahendile. Mis puutub turvalise kolmanda riigi mõistesse, siis komisjon julgustas oma 10. veebruari 2016. aasta teatises kõiki liikmesriike ette nägema ja nõudma selle kasutamist oma riiklikus seadusandluses. Komisjon soovitab oma ettepanekus võtta kasutusele ühtlustatud EL lähenemine, austades samas täielikult hartas, Euroopa inimõiguste konventsioonis ja Genfi konventsioonis sätestatud rahvusvahelisi kohustusi, et tagada selle kohaldamine ühesugusel viisil kõikides liikmesriikides ning soovitab, et turvalised kolmandad riigid tuleks liidu tasandil käeoleva kindlaks määrata käesoleva määruse muutmisega selles määruses ette nähtud tingimustel, pärast üksikasjalikku ja tõenditel põhinevat hinnangut, mis sisaldab põhjalikke uurimisi ja laialdast konsulteerimist liikmesriikide ja asjakohaste sidusrühmadega (artikkel 46). Ent turvalise kolmanda riigi mõistet võib kohaldada ka üksikjuhtumitel otse vastavalt määruses sätestatud tingimustele. Turvalise päritoluriigi mõiste kasutamine võimaldab liikmesriigil taotlus läbi vaadata vastavalt ümberlükatavale eeldusele, et tema päritoluriik on turvaline. Selle mõiste kasutamine võimaldab taotlusi menetleda kiirendatud menetluses (artikli 40 lõike 1 punkt e) ja kui selles menetluses lükatakse taotlus selgelt alusetuna tagasi, puudub edasikaebamisel peatav toime (artikli 53 lõike 2 punkt a).

2015. aasta septembris tegi komisjon ettepaneku võtta vastu määrus, kehtestatakse ELi ühine turvaliste päritoluriikide nimekiri , et hõlbustada nendest riikidest pärit isikute taotluste tõhusat menetlemist. Komisjon leiab, et ELi ühine turvaliste päritoluriikide nimekiri peaks olema käesoleva määruse eelnõu lahutamatu osa. Seetõttu hõlmab see ettepanek komisjoni ettepanekut võtta vastu määrus, , millega kehtestatakse ELi ühine turvaliste päritoluriikide nimekiri, mis sisaldab osutatud ettepaneku põhjendustel põhinevat sama riikide nimekirja teatavate muudatustega, võttes arvesse hetkel käimasolevaid arutlusi kaasseadusandjatega (artikkel 48). See ettepanek võetakse vastu niipea, kui kaasseadusandjatega on saavutatud kokkulepe ELi ühise turvaliste päritoluriikide nimekirja kehtestamise kohta. Uue määruse lõplik tekst tuleb seejärel lisada varjupaigamenetluse määrusesse enne selle vastu võtmist ning määrus, millega kehtestatakse ELi ühine turvaliste päritoluriikide nimekiri, tuleks tühistada. Eesmärk on liikuda selle poole, et liidu tasandil oleksid turvaliste päritoluriikide ja turvaliste kolmandate riikide nimekirjad komisjoni (keda abistab Euroopa Liidu Varjupaiga Amet) ettepanekute alusel täielikult ühtlustatud, mida aitab . Seetõttu sisaldab käesolev ettepanek aegumisklauslit, mille järgi peaksid liikmesriigid riiklikke turvaliste päritoluriikide või turvaliste kolmandate riikide nimekirju säilitama vaid viis aastat pärast käesoleva määruse jõustumist (artikli 50 lõige 1). Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile Selleks, et taotleja saaks kasutada oma õigust tõhusale õiguskaitsevahendile, on tal üldjuhul õigus jääda riiki seni, kuni esmane edasikaebamise õigus aegub ning juhul, kui taotleja seda õigust kasutab, kuni õiguskaitsevahendi üle otsuse tegemiseni (artikli 54 lõige 1). Ainult üksikutel juhtudel ei pruugi edasikaebamise peatav toime olla automaatne ja taotleja peab kohtult paluma tagasisaatmisotsuse täitmise peatamist või kohus peab omal algatusel tagasisaatmisotsuse täitmise peatama. Kui keelduva otsusega lükatakse taotlus ilmselgelt põhjendamatuna tagasi või jäetakse see kiirendatud menetluses või piirimenetluses põhjendamatuse tõttu rahuldamata või kui taotlus lükatakse tagasi vastuvõetamatuse tõttu, kuna taotleja tuleb esimesest varjupaigariigist või kuna tegemist on korduva taotlusega, või kui taotlus lükatakse tagasi, kuna taotleja on selle sõnaselgelt tagasi võtnud või sellest loobunud, võib kohus lubada taotlejal riiki jääda viimase taotluse või kohtu omal algatusel tehtud tagasisaatmisotsuse täitmise peatamise otsuse alusel (artikli 54 lõige 2). Kui taotleja esitab esimese või korduva edasikaebuse kohta tehtud otsuse peale kaebuse, ei ole tal põhimõtteliselt õigust jääda liikmesriikide territooriumidele (artikli 54 lõige 5). Kui õigusest tõhusale õiguskaitsevahendile tehakse erand, millel on automaatselt peatav toime, siis tuleb taotleja õigused nõuetekohaselt tagada, võimaldades talle vajaliku tõlkimise ja õigusabi ning andes talle kohtule taotluse esitamise ettevalmistamiseks piisavalt aega. Lisaks – nagu leidis Euroopa Inimõiguste Kohus kohtuasjas M.S.S vs. Belgia ja Kreeka – peaks kohtul niisugusel juhul olema võimalik menetleva ametiasutuse keelduv otsus faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel läbi vaadata. Sellisteks juhtudeks teeb komisjon ettepaneku, võttes arvesse Euroopa Inimõiguste Kohtu otsust kohtuasjas I.M. vs. Prantsusmaa ja Euroopa Liidu Kohtu otsust kohtuasjas Dörr ning pidades silmas edasikaebuse esitamiseks ette nähtud rangeid tähtaegu, laiendada tagatisi, mis olid varjupaigamenetluse direktiivis ette nähtud kohaldamiseks üksnes piirimenetluses, kõigile juhtumitele, kus taotlejal tuleb ajutisi kaitsemeetmeid eraldi taotleda (artikli 54 lõige 3). Taotlejal peaks lubatama jääda riigi territooriumile, kuni tehakse otsus selle kohta, kas ta võib riigi territooriumile jääda või mitte . See otsus tuleks aga teha ühe kuu jooksul pärast taotluse esitamist (artikli 54 lõige 4). Rahvusvahelise kaitse äravõtmine Komisjon soovitab ettepanekus miinimumnõuete määruse kohta tugevdada rahvusvahelise kaitse seisundi ülevaatamise eeskirju, et kontrollida, kas selle saamiseks ette nähtud tingimused on jätkuvalt täidetud, viies läbi järjepidevaid ja regulaarseid kontrolle. Selliseid kontrolle tehakse siis, kui päritoluriigis toimub liidu tasandil päritoluriiki puudutavas teabes ja Euroopa Liidu Varjupaiga Ametiga koostöös tehtud analüüsis muutusi kaasatoov märkimisväärne muudatus ning kui pagulase elamisluba pikendatakse esimest korda ja täiendava kaitse saaja elamisluba pikendatakse esimest ja teist korda. Menetlev ametiasutus tühistab või lõpetab rahvusvahelise kaitse seisundi või keeldub seda uuendamast, kui kaitse peab lõppema või kui pärast kaitse tagamist jõustuvad kaitse tagamisest keeldumise alused. Käesolevas ettepanekus esitatud rahvusvahelise kaitse äravõtmise menetlus jääb praeguse õigusraamistikuga võrreldes enamjaolt muutumatuks. Kavandatud kaitse seisundi ülevaatamise raames leiti siiski, et vaja on tugevdada üksikisiku menetluslikke tagatisi, andes talle võimalus olla oma asjas ära kuulatud isiklikult, mitte kirjalike avalduste alusel, nagu praegu, ning võimaldades talle vajadusel tõlkimise teenuseid (artikli 52 lõike 1 punkt b ja artikli 52 lõige 4). Üksikisikule on ka edaspidi ette nähtud tasuta õigusabi ja esindamine (artikli 52 lõige 4). 2016/0224 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega luuakse rahvusvahelise kaitse ühine menetlus liidus ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2013/32/EL EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 78 lõike 2 punkti d, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust, võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust, toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1)Käesoleva määruse eesmärk on ühtlustada, lihtsustada ja harmoneerida liikmesriikides rakendatavat menetluskorda ja luua rahvusvahelise kaitse ühine menetlus liidus. Sel eesmärgil on Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/32/EL tehtud mitmeid sisulisi muudatusi ning nimetatud direktiiv tuleks kehtetuks tunnistada ja asendada määrusega. Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile tuleks käsitada viidetena käesolevale määrusele. (2)Ühine varjupaigapoliitika, sealhulgas Euroopa ühine varjupaigasüsteem, mis põhineb 28. juuli 1951. aasta Genfi pagulasseisundi konventsiooni (mida on muudetud 31. jaanuari 1967. aasta New Yorgi protokolliga) („Genfi konventsioon“) täielikul kohaldamisel, on osa Euroopa Liidu eesmärgist luua järk-järgult vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala, mis on avatud isikutele, kes neist sõltumatute asjaolude tõttu taotlevad õiguspäraselt kaitset liidus. Selline poliitika peaks juhinduma liikmesriikide vahelise solidaarsuse ja vastutuse, sealhulgas finantsmõju õiglase jagamise põhimõttest.

(3)Euroopa ühise varjupaigasüsteemi aluseks on varjupaigamenetlusi, liidu tasandil toimuvat tunnustamist ja pakutavat kaitset ning vastuvõtutingimusi käsitlevad ühised nõuded ning süsteem, mille abil määrata kindlaks varjupaigataotlejate eest vastutav liikmesriik. Hoolimata edusammudest, mis on seni tehtud Euroopa ühise varjupaigasüsteemi järkjärgulisel arendamisel, püsivad märkimisväärsed erisused liikmesriikide vahel seoses kohaldatavate menetluste, heaks kiidetud varjupaigataotluste suhtarvu, pakutava kaitse liigi ning rahvusvahelise kaitse taotlejate ja saajate materiaalsete vastuvõtutingimuste ja neile antavate soodustustega. Nimetatud erinevused on oluline teisest rännet tingiv tegur ja need kahjustavad eesmärki tagada Euroopa ühise varjupaigasüsteemi raames kõigile taotlejatele ühesugune kohtlemine sõltumata liikmeriigist, kus nad taotluse esitavad. (4)Komisjon pakkus oma 6. aprilli 2016. aasta teatises välja võimalused Euroopa ühise varjupaigasüsteemi täiustamiseks: luua jätkusuutlik ja õiglane süsteem varjupaigataotlejate eest vastutava liikmesriigi kindlaksmääramiseks, tugevdada Eurodac-süsteemi, saavutada ELi varjupaigasüsteemi rakendamisel suurem ühtsus, hoida ära liidusisene teisene ränne ja anda Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiametile uued volitused. Teatis on kooskõlas Euroopa Ülemkogu 18. ja 19. veebruari 2016. aasta üleskutsetega liikuda edasi ELi olemasoleva raamistiku reformimisega, et tagada inimlik ja tõhus varjupaigapoliitika. Samuti tehakse selles ettepanek edasise tegevuse kohta kooskõlas Euroopa Parlamendi 12. aprilli 2016. aasta algatusraportis rände suhtes ette nähtud tervikliku lähenemisviisiga. (5)Hästi toimiva Euroopa ühise varjupaigasüsteemi jaoks tuleks märkimisväärselt edasi liikuda riiklike varjupaigasüsteemide lähendamisel. Praegu erinevates liikmesriikides kehtivad erinevad varjupaigamenetlused tuleks asendada kõigis liikmesriikides kehtiva ühise rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetlusega vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr XXX/XXX („miinimumnõuete määrus“), et tagada menetluse õigeaegsus ja tõhusus. Kolmandate riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute esitatud rahvusvahelise kaitse taotlused tuleks läbi vaadata ühesuguste reeglite kohase menetluse käigus sõltumata liikmesriigist, kus taotlus esitati, et tagada iga taotleja puhul rahvusvahelise kaitse taotluste võrdne käsitlemine, selgus ja õiguskindlus. (6)Ühine menetlus rahvusvahelise kaitse seisundi andmiseks ja äravõtmiseks peaks piirama rahvusvahelise kaitse taotlejate teisest rännet erinevate liikmesriikide vahel, kui rände on tinginud erinevused õigusraamistikes, kuna sellega asendatakse praegu kehtivad kaalutusõigusel põhinevad sätted ühtlustatud eeskirjadega ja täpsustatakse taotlejate õigusi ja kohustusi, samuti kohustuste täitmata jätmise tagajärgi, ning luuakse ühesugused tingimused määruse (EL) nr XXX/XXX (miinimumnõuete määrus) kohaldamiseks liikmesriikides. (7)Käesolevat määrust tuleks kohaldada kõikide selliste rahvusvahelise kaitse taotluste suhtes, mis on esitatud liikmesriikide territooriumil, kaasa arvatud välispiiril, territoriaalmerel või transiiditsoonis, ning rahvusvahelise kaitse äravõtmise suhtes. Rahvusvahelise kaitse taotlejad, kes asuvad liikmesriigi territoriaalmerel, tuleks maismaale toimetada ja nende taotlused käesoleva määruse kohaselt läbi vaadata. (8)Käesolev määrus peaks kehtima rahvusvahelise kaitse taotluse menetlustele, mille raames hinnatakse, kas taotleja vastab rahvusvahelise kaitse saamise kriteeriumidele vastavalt määrusele (EL) nr XXX/XXX (miinimumnõuete määrus). Lisaks rahvusvahelisele kaitse seisundile võivad liikmesriigid oma siseriikliku õiguse kohaselt anda muu humanitaarstaatuse isikutele, kes ei vasta pagulasseisundi või täiendava kaitse seisundi saamise kriteeriumidele. Liikmesriikides rakendatavate menetluste ühtlustamiseks peaks liikmesriikidel olema võimalus kohaldada käesolevat määrust ka mistahes muu sarnase kaitse andmisele. (9)Käesoleva määrusega hõlmatud isikute kohtlemise osas on liikmesriigid seotud kohustustega, mis tulenevad rahvusvahelistest õigusaktidest, millega nad on ühinenud. (10)Kasutada tuleks Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifondi vahendeid, et piisavalt toetada liikmesriikide jõupingutusi käesoleva määruse kohaldamisel, eelkõige nende liikmesriikide jõupingutusi, kelle varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on sattunud erilise ja ebaproportsionaalse surve alla.. (11)Euroopa Liidu Varjupaigaamet peaks andma liikmesriigile vajalikku operatiiv- ja tehnilist abi käesoleva määruse kohaldamisel eelkõige ekspertide näol, kes abistaksid liikmesriikide pädevaid asutusi rahvusvahelise kaitse taotluste vastuvõtmisel, registreerimisel ja läbivaatamisel, ning andes nende käsutusse ajakohastatud andmed kolmandate riikide kohta, sealhulgas teabe päritoluriigi kohta ja juhised erinevates päritoluriikides valitseva olukorra kohta. Käesoleva määruse kohaldamisel peaksid liikmesriigid võtma arvesse tegevusstandardeid, näitajaid, suuniseid ja parimaid tavasid, mille on välja töötanud Euroopa Liidu Varjupaigaamet. (12)Selleks et tunnistada kaitset vajav isik nõuetekohaselt pagulaseks Genfi konventsiooni artikli 1 tähenduses või täiendava kaitse saamise kriteeriumidele vastavaks isikuks, peaks igal taotlejal olema tegelik võimalus, et tema juhtumit menetletakse, võimalus teha koostööd ja nõuetekohaselt suhelda vastutavate asutustega, et esitada oma juhtumi kohta asjakohaseid asjaolusid, ning küllaldased menetluslikud tagatised, et tema juhtumit käsitletaks kõikides menetlusetappides. (13)Taotlejale tuleks anda tegelik võimalus esitada kõik tema käsutuses olevad asjaomased tõendid menetlevale ametiasutusele. Sel põhjusel peaks taotlejal, välja arvatud piiratud arvu erandite korral, olema õigus olla vajaduse korral isikliku vestluse kaudu ära kuulatud seoses tema taotluse vastuvõetavuse või selle sisuga. Isikliku vestluse õiguse tagamiseks peaks taotlejat abistama tõlk ja talle tuleks anda võimalus esitada igakülgsed selgitused oma taotluse põhjuste kohta. Taotlejale tuleks anda piisavalt aega ettevalmistamiseks ja nõupidamiseks oma õigusnõustaja või muu nõustajaga ning õigusnõustaja või muu nõustaja võib teda vestlusel abistada. Isiklik vestlus peaks toimuma tingimustes, mis tagavad asjakohase konfidentsiaalsuse, ning seda peaksid läbi viima vastava koolituse saanud ja pädevad töötajad, sealhulgas vajadusel muude liikmesriikide ametiasutuste töötajad või Euroopa Liidu Varjupaigaameti lähetatud eksperdid. Isikliku vestluse võib ära jätta ainult juhul, kui menetlev ametiasutus kavatseb teha taotluse kohta positiivse otsuse või on seisukohal, et taotleja pole temast mitteolenevatel püsivatel asjaoludel vestluseks võimeline või suuteline. Kuna isiklik vestlus on olulise tähtsusega osa taotluse läbivaatamisest, tuleks vestlus salvestada ning taotlejatele ja nende seaduslikele esindajatele tuleks anda juurdepääs salvestisele, samuti vestluse protokollile või üleskirjutusele enne seda, kui menetlev ametiasutus teeb otsuse, või kiirendatud läbivaatamismenetluse korral samal ajal, kui otsus tehakse. (14)Nii liikmesriikide kui ka taotlejate huvides on tagada juba haldusmenetluse etapis rahvusvahelise kaitse vajaduste õigel viisil tunnustamine kvaliteetse teabe ja õigusabi kättesaadavaks tegemisega, mille tulemuseks on tõhusam ja kvaliteetsem otsustusprotsess. Seetõttu peaksid võimalus saada õigusabi ja esindamist moodustama lahutamatu osa rahvusvahelise kaitse ühisest menetlusest. Taotleja õiguste, eriti kaitseõiguse ja õigluspõhimõtte tõhusa kaitse tagamiseks ning kohtumenetluse ökonoomsuse huvides tuleks nii haldusmenetluse kui ka apellatsioonimenetluse etapis võimaldada taotlejatele nende vastava soovi alusel ja käesoleval määruses sätestatud tingimustel tasuta õigusabi ja esindamist. Tasuta õigusabi ja esindamist peaksid pakkuma isikud, kes on selleks siseriiklike õigusaktide kohaselt pädevad. (15)Teatud taotlejad võivad vajada spetsiaalseid menetluslikke tagatisi muu hulgas oma vanuse, soo, seksuaalse sättumuse, soolise identiteedi, puude, raske haiguse, vaimuhaiguse või kogetud piinamise, vägistamise või muu jõhkra psühholoogilise, füüsilise, seksuaalse või soopõhise vägivalla tõttu. Konkreetsete taotlejate vajadusi seoses spetsiaalsete menetluslike tagatistega tuleb süstemaatiliselt hinnata ning asjaomased taotlejad tuleb võimalikult kiiresti pärast sooviavalduse esitamist ja enne otsuse tegemist kindlaks teha. (16)Spetsiaalseid menetluslikke tagatisi vajavate taotlejate võimalikult varase kindlakstegemise tagamiseks peaksid taotluste vastuvõtmise ja registreerimise eest vastutavate asutuste töötajad olema asjakohaselt koolitatud haavatavuse märkide tuvastamiseks ja neile tuleks sellega seoses anda nõuetekohased juhised. Täiendavad meetmed, mille eesmärk on piinamise või muude jõhkra füüsilise või psühholoogilise vägivalla, sealhulgas seksuaalse vägivalla aktide sümptomite ja tunnuste tuvastamine ja dokumenteerimine käesoleva määrusega hõlmatud menetluste raames, peaksid muu hulgas tuginema piinamise ja muu julma, ebainimliku või inimväärikust alandava kohtlemise või karistamise tõhusa uurimise ja dokumenteerimise käsiraamatule (Istanbuli protokoll). (17)Kui taotleja puhul tehakse kindlaks, et ta vajab spetsiaalseid menetluslikke tagatisi, tuleb talle pakkuda piisavat tuge, sealhulgas küllaldaselt aega, et luua tingimused taotleja tegelikuks juurdepääsuks menetlustele ja rahvusvahelise kaitse taotluse põhjendamiseks vajalike tõendite esitamiseks. Kui spetsiaalseid menetluslikke tagatisi vajavale taotlejale ei ole võimalik pakkuda piisavat tuge kiirendatud läbivaatamismenetluse või piirimenetluste raames, tuleks sellise taotleja puhul need menetlused ära jätta. Spetsiaalsete menetluslike tagatiste (mis on seda laadi, et need võivad takistada kiirendatud või piirimenetluse kohaldamist) vajadus peaks samuti tähendama, et taotlejale antakse juhtudel, kui tema taotlusel ei ole automaatselt peatavat toimet, täiendavad tagatised, millega tagatakse tema konkreetsele olukorrale vastav tõhus õiguskaitsevahend. (18)Selleks et tagada nais- ja meessoost taotlejate võrdõiguslikkus, peaks taotluse läbivaatamise menetlus olema sootundlik. Eelkõige tuleks isiklik vestlus korraldada viisil, mis võimaldaks nii nais- kui ka meessoost taotlejal rääkida oma varasematest soolise tagakiusamise kogemustest. Sel eesmärgil tuleks naistele anda tegelik võimalus vestluseks oma abikaasast, partnerist või teistest perekonnaliikmetest eraldi. Võimaluse korral tuleks naiste ja tütarlastega peetavate vestluste jaoks ette näha naissoost tõlgid ja küsitlejad. Naiste ja tütarlaste arstlikku läbivaatust peaksid teostama naissoost meedikud, eriti arvestades sellega, et taotleja võib olla langenud sool põhineva vägivalla ohvriks. Sooküsimusega seotud kaebuste keerukust tuleks nõuetekohaselt arvesse võtta menetlustes, mis hõlmavad esimese varjupaigariigi, turvalise kolmanda riigi, turvalise päritoluriigi ja korduvate taotluste mõistet. (19)Kui taotluse menetlemise käigus otsitakse taotleja läbi, peaks seda tegema samasooline isik. See ei tohiks piirata läbiotsimise teostamist julgeoleku eesmärkidel siseriikliku õiguse alusel. (20)Käesoleva määruse kohaldamisel on liikmesriikide esmaseks kohuseks lähtuda kooskõlas harta artikliga 24 ja ÜRO 1989. aasta lapse õiguste konventsiooniga lapse parimatest huvidest. Lapse parimate huvide hindamisel peaksid liikmesriigid võtma eelkõige nõuetekohaselt arvesse alaealise heaolu ja sotsiaalset arengut, sealhulgas tema tausta. Võttes arvesse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni lapse õiguste konventsiooni artiklit 12 seoses alaealise õigusega avaldada arvamust, annab menetlev ametiasutus alaealisele võimaluse isiklikuks vestluseks, välja arvatud juhul, kui see ei ole ilmselgelt alaealise parimates huvides. (21)Ühise menetlusega ühtlustatakse tähtaegu, mille jooksul isiku juhtum menetlemisele võetakse, menetlev ametiasutus taotluse läbi vaatab ja õigusasutused esimeses astmes tehtud otsuste peale esitatud edasikaebused läbi vaatavad. Kui korraga esitatud ebaproportsionaalse hulga taotluste tõttu võib tekkida oht, et menetluse alustamine ja taotluste läbivaatamine viibib, võib olla vajalik teatud paindlikkus, et neid tähtaegu erandkorras pikendada. Ent tulemusliku protsessi tagamiseks tuleks tähtaegade pikendamist kasutada ainult viimase abinõuna, kuna liikmesriigid peaksid korrapäraselt läbi vaatama oma vajadused varjupaigasüsteemi tõhususe säilitamiseks, sealhulgas töötades vajaduse puhuks välja erandolukorra lahendamise kava, ning arvestades sellega, et Euroopa Liidu Varjupaigaamet peaks andma liikmesriikide käsutusse vajaliku operatiiv- ja tehnilise abi. Kui liikmesriigid arvavad, et nad ei suuda sätestatud tähtaegadest kinni pidada, peaksid nad esitama abitaotluse Euroopa Liidu Varjupaigaametile. Kui abitaotlust ei esitata ja liikmesriigi varjupaigasüsteem muutub sellele avalduva ebaproportsionaalse surve tõttu ebatõhusaks, nii et see võib seada ohtu Euroopa ühise varjupaigasüsteemi toimimise, võib amet komisjoni rakendusotsusele tuginedes võtta meetmeid konkreetse liikmesriigi toetuseks. (22)Juurdepääs ühisele menetlusele peaks põhinema kolmeetapilisel lähenemisviisil, mis koosneb soovi avaldamisest rahvusvahelise kaitse saamiseks, selle registreerimisest ja rahvusvahelise kaitse taotluse esitamisest. Soovi avaldamine rahvusvahelise kaitse saamiseks on esimene samm, mis toob kaasa käesoleva määruse kohaldamise. Kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isik loetakse rahvusvahelise kaitse saamiseks soovi avaldanuks, kui ta on väljendanud soovi saada liikmesriigilt rahvusvahelist kaitset. Nimetatud soovi võib väljendada mistahes vormis ja konkreetne taotleja ei pea ilmtingimata kasutama eriomaseid sõnu, nagu „rahvusvaheline kaitse“, „varjupaik“ või „täiendav kaitse“. Määrav tegur peaks olema kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku poolt väljendatud hirm tagakiusamise või tõsise kahju kannatamise ees juhul, kui ta pöördub tagasi oma päritoluriiki, või kui tegu on kodakondsuseta isikuga, oma eelmisesse alalisse elukohta. Kui tekib kahtlus, kas konkreetset avaldust võib käsitada soovi avaldamisena rahvusvahelise kaitse saamiseks, tuleks kolmanda riigi kodanikult või kodakondsuseta isikult sõnaselgelt küsida, kas ta soovib rahvusvahelist kaitset saada. Taotleja peaks saama tugineda käesolevast määrusest ja direktiivist XXX/XXX/EL (vastuvõtutingimuste direktiiv)tulenevatele õigustele kohe, kui ta avaldab soovi rahvusvahelise kaitse saamiseks.

(23)Sooviavaldus tuleks registreerida kohe, kui see tehakse. Selles etapis peaksid sooviavalduste vastuvõtmise ja registreerimise eest vastutavad asutused, nagu piirivalve, politsei, sisserändeasutused ja kinnipidamisasutuste eest vastutavad ametkonnad, sooviavalduse koos konkreetse avaldaja isikuandmetega registreerima. Nimetatud asutused peaksid teavitama sooviavaldajat sellest, millised on tema õigused ja kohustused, samuti kohustuste täitmata jätmise tagajärgedest sooviavaldaja jaoks. Sooviavaldajale tuleks anda sooviavalduse tegemist kinnitav dokument. Sooviavalduse registreerimisest hakkab kulgema taotluse esitamise aegumistähtaeg. (24)Rahvusvahelise kaitse taotluse esitamine on toiming, millega sooviavaldus rahvusvahelise kaitse saamiseks ametlikustatakse. Taotlejale tuleks anda vajalik teave selle kohta, kuidas ja kus ta oma taotluse esitada saab, ning samuti tuleks talle anda taotluse esitamiseks tegelik võimalus. Selles etapis peab ta esitama kõik oma käsutuses olevad tõendid, mis on vajalikud taotluse põhjendamiseks ja täitmiseks. Taotluse esitamisest hakkab kulgema haldusmenetluse tähtaeg. Samal ajal tuleks taotlejale anda dokument, mis tõendab tema taotlejastaatust ja mis peaks kehtima seni, kuni kestab taotleja õigus viibida taotluse läbivaatamise eest vastutava liikmesriigi territooriumil. (25)Taotlejat tuleks asjakohasel viisil teavitada tema õigustest ja kohustustest, tehes seda võimalikult kiiresti ja keeles, millest taotleja aru saab või millest ta mõistlike eelduste kohaselt aru saab. Võttes arvesse asjaolu, et juhul, kui taotleja keeldub koostööst riigi ametiasutustega, jättes esitamata taotluse läbivaatamiseks vajalikud tõendid ja andmata sõrmejäljed või näokujutise, või kui ta ei esita oma taotlust ettenähtud tähtaja jooksul, võidakse taotlus tagasi lükata sellest loobumise tõttu, tuleb taotlejat teavitada nimetatud kohustuste täitmata jätmise tagajärgedest. (26)Selleks, et täita käesolevast määrusest tulenevaid kohustusi, peaksid taotluste vastuvõtmise ja registreerimise eest vastutavate asutuste töötajatel olema asjakohased teadmised rahvusvahelise kaitse kohta ja nad peaksid saama vajaliku sellealase koolituse, sealhulgas Euroopa Liidu Varjupaigaameti toetusel. Samuti tuleks neile anda asjakohased vahendid ja juhised oma ülesannete tulemuslikuks täitmiseks. (27)Selleks, et hõlbustada menetluse algatamist piiripunktides ja kinnipidamisasutustes, peaks seal kättesaadavaks tegema teabe rahvusvahelise kaitse taotlemise võimaluse kohta. Selleks, et pädevatel ametiasutustel oleks võimalik aru saada, kas isikud avaldavad soovi rahvusvahelise kaitse saamiseks, peaks põhilise suhtlemise tagama suulise tõlke kasutamise võimaluse kaudu. (28)Käesoleva määrusega tuleks ette näha võimalus, et taotleja esitab taotluse abikaasa, püsivas suhtes oleva vabaabielukaaslase, ülalpeetavate täisealiste ja alaealiste nimel. Selle võimaluse alusel saab nimetatud taotlused koos läbi vaadata. Iga isiku õigus taotleda rahvusvahelist kaitset on tagatud nii, et kui taotleja ei esita taotlust abikaasa, püsivas suhtes oleva vabaabielukaaslase, ülalpeetava täisealise või alaealise nimel taotluse esitamiseks ette nähtud tähtaja jooksul, säilib abikaasal või vabaabielukaaslasel võimalus seda oma nimel ise teha ning ülalpeetavat täisealist või alaealist peaks abistama menetlev ametiasutus. Kui aga eraldi taotlus ei ole põhjendatud, tuleks seda pidada vastuvõetamatuks. (29)Et tagada saatjata alaealiste tulemuslik juurdepääs menetlusele, tuleks neile alati määrata eestkostja. Eestkostja peaks olema isik või organisatsiooni esindaja, kes määratakse alaealise abistamiseks ja juhtimiseks menetluse kestel eesmärgiga kaitsta lapse parimaid huvisid ja tema üldist heaolu. Vajaduse korral peaks eestkostja kasutama lapse eest tema õigusvõimet. Selleks, et saatjata alaealist tulemuslikult toetada, ei tohiks eestkostja hoole alla anda korraga ebaproportsionaalset hulka saatjata alaealisi. Liikmesriigid peaksid määrama asutused ja isikud, kes vastutavad oma ülesandeid täitvate eestkostjate nõustamise, järelevalve ja kontrolli eest. Saatjata alaealine peaks esitama taotluse oma nimel või eestkostja vahendusel. Saatjata alaealise õiguste ja menetluslike tagatiste kaitseks peaks taotluse esitamise tähtaja kulgemine algama sellest, kui talle määratakse eestkostja ja kui nad omavahel kohtuvad. Juhul kui eestkostja ei esita taotlust ettenähtud tähtaja jooksul, tuleks saatjata alaealisele anda võimalus esitada taotlus oma nimel menetleva ametiasutuse abiga. Asjaolu, et saatjata alaealine otsustab taotluse oma nimel esitada, ei tohiks takistada talle eestkostja määramist. (30)Taotlejate õiguste tagamiseks tuleks otsused kõigi rahvusvahelise kaitse taotluste kohta teha faktide alusel, objektiivselt, erapooletult ja üksikjuhtumi põhiselt ning pärast põhjalikku uurimist, mille käigus võetakse arvesse kõiki taotleja esitatud tõendeid ning taotleja konkreetset olukorda. Taotluse põhjaliku läbivaatamise tagamiseks peaks menetlev ametiasutus võtma arvesse taotleja päritoluriigis valitseva olukorra kohta käivat asjakohast, täpset ja ajakohast teavet, mis on saadud Euroopa Liidu Varjupaigaametilt ja muudest allikatest, nagu ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Amet. Samuti peaks menetlev ametiasutus võtma arvese kõiki Euroopa Liidu Varjupaigaameti koostatud asjakohaseid päritoluriigi teabe ühiseid analüüse. Mistahes menetluse lõpuleviimise edasilükkamise korral tuleks täielikult järgida liikmesriikidele määrusest (EL) nr XXX/XXX (miinimumnõuete määrus) tulenevaid kohustusi ja õigust heale haldusele, ilma et see piiraks käesoleva määrusega sätestatud menetluste tõhusust ja õiglust. (31)Taotleja õiguste tagamiseks tuleks otsus tema taotluse kohta teha kirjalikult. Kui otsusega rahvusvahelist kaitset ei anta, tuleks taotlejat teavitada otsuse põhjustest ja otsuse tagajärgedest, samuti sellest, mil viisil otsust vaidlustada Ilma et see piiraks taotleja õigust jääda liikmesriigi territooriumile ja mittetagasisaatmise põhimõtet, võib otsus hõlmata Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/115/EÜ artikli 6 kohaselt välja antud tagasisaatmisotsust või see võidakse väljastada koos nimetatud tagasisaatmisotsusega. (32)Otsused rahvusvahelise kaitse taotluste kohta peavad tegema asutused, mille töötajad omavad asjakohaseid teadmisi rahvusvahelise kaitse kohta ja on läbinud vajaliku sellealase koolituse, ning nad peavad oma tööülesannete täitmisel nõuetekohaselt järgima kohaldatavaid eetilisi põhimõtteid. See peaks kehtima muude liikmesriikide ametiasutuste töötajate ja Euroopa Liidu Varjupaigaameti poolt lähetatud ekspertide suhtes, kes peavad abistama liikmeriigi menetlevat ametiasutust rahvusvahelise kaitse taotluste läbivaatamisel. (33)Ilma et see piiraks rahvusvahelise kaitse taotluse piisavat ja põhjalikku läbivaatamist, on nii liikmesriikide kui ka taotleja huvides, et otsus tehakse võimalikult kiiresti. Määrata tuleks maksimaalsed ajapiirangud haldusmenetluse kestusele ja esimeses astmes tehtud otsuste vaidlustamiseks, et rahvusvahelise kaitse menetlust optimeerida. Sel moel peaks taotlejatel olema võimalik saada otsus oma taotluse kohta võimalikult lühikese aja jooksul mistahes liikmesriigis ning see tagab kiire ja tõhusa menetluse. (34)Selleks, et lühendada teatud juhtudel menetluse üldist kestust, peaks liikmesriikidel olema võimalik vastavalt oma siseriiklikele vajadustele vaadata taotlus eelisjärjekorras läbi enne teisi varem esitatud taotlusi, kaldumata seejuures kõrvale tavaliselt kohaldatavatest menetluse tähtaegadest, põhimõtetest ja tagatistest. (35)Enne vastutava liikmesriigi määramist Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr XXX/XXX (Dublini määrus) alusel peaks esimene liikmesriik, kus taotlus esitati, kontrollima taotluse vastuvõetavust, kui taotluse esitaja jaoks peetakse esimeseks varjupaigariigiks või turvaliseks kolmandaks riigiks riiki, mis ei ole liikmesriik. Lisaks sellele tuleb taotlust pidada vastuvõetamatuks, kui see on korduv taotlus, kus ei ole esitatud uusi asjakohaseid asjaolusid või järeldusi ja kui eraldi taotlust, mille on esitanud abikaasa, partner, ülalpeetav täisealine või alaealine, ei peeta õigustatuks. (36)Esimese varjupaigariigi mõistet tuleks kohaldada vastuvõetamatuse põhjusena, kui võib mõistlikult eeldada, et teine riik võiks anda kaitse vastavalt Genfi konventsiooni sisulistele nõuetele või et nimetatud riigis antakse taotlejale piisav kaitse. Eriti ei peaks liikmesriigid rahvusvahelise kaitse taotluse sisu hindama juhul, kui esimene varjupaigariik on taotlejale andnud pagulasseisundi või muul moel piisava kaitse. Liikmesriigid peaksid sel moel tegutsema üksnes siis, kui nad on veendunud (tuginedes sealjuures juhul, kui see on vajalik või asjakohane, asjaomase kolmanda riigi kinnitustele), et taotlejal on nimetatud riigis kaitse vastavalt Genfi konventsioonile ja see säilib või et tal on muu piisav kaitse ja see säilib, eelkõige seoses õigusega seaduslikult riigis elada, asjakohase võimalusega pääseda tööturule, vastuvõtuteenuste, tervishoiuteenuste ja haridusega ning perekonna taasühinemise õigusega kooskõlas rahvusvaheliste inimõigustealaste standarditega. (37)Turvalise kolmanda riigi mõistet tuleks kohaldada vastuvõetamatuse põhjusena, kui võib mõistlikult eeldada, et tulenevalt sidemest kolmanda riigiga, sealhulgas transiidiriigiga, mille kaudu taotleja on liikmesriiki tulnud, võib taotleja taotleda kaitset nimetatud riigilt, ning on põhjust arvata, et taotlejal lubatakse siseneda sellesse riiki või võetakse ta sinna tagasi. Liikmesriigid peaksid sel moel tegutsema üksnes siis, kui nad on veendunud (tuginedes sealjuures juhul, kui see on vajalik või asjakohane, asjaomase kolmanda riigi kinnitustele), et taotlejal on nimetatud riigis võimalus saada kaitset vastavalt Genfi konventsiooni olulistele nõuetele või et tal on piisav kaitse, eelkõige seoses õigusega seaduslikult riigis elada, asjakohase võimalusega pääseda tööturule, vastuvõtuteenuste, tervishoiuteenuste ja haridusega ning perekonna taasühinemise õigusega kooskõlas rahvusvaheliste inimõigustealaste standarditega. (38)Rahvusvahelise kaitse taotlust tuleks hinnata sisuliselt, et teha kindlaks, kas taotleja vastab rahvusvahelise kaitse saamise nõuetele vastavalt määrusele (EL) nr XXX/XXX (miinimumnõuete määrus). Taotlust ei tule sisuliselt hinnata, kui see tuleks kooskõlas käesoleva määrusega tunnistada vastuvõetamatuks. Kui aga esmase hinnangu põhjal on selge, et taotlus võidakse tagasi lükata ilmselge põhjendamatuse tõttu, võidakse taotlus selle tõttu tagasi lükata ilma taotluse vastuvõetavust hindamata. (39)Taotluse läbivaatamist tuleks kiirendada ja see tuleks läbi viia kõige rohkem kahe kuu jooksul neil juhtudel, kui taotlus on ilmselgelt põhjendamatu tulenevalt oma kuritahtlikust iseloomust, sealhulgas juhul, kui taotleja tuleb turvalisest päritoluriigist või kui taotleja on esitanud taotluse pelgalt eesmärgiga lükata edasi või nurjata väljasaatmisotsuse täideviimine, või kui olemas tõsine oht riigi julgeolekule või avalikule korrale, kui taotleja ei esita rahvusvahelise kaitse taotlust esimeses liitu sisenemise riigis või ametliku elukoha liikmesriigis või kui taotleja, kelle taotlus on läbivaatamisel ja kes on esitanud taotluse teises liikmesriigis või kes viibib teise liikmesriigi territooriumil ilma elamisloata, võetakse tagasi Dublini määruse alusel. Viimasel juhul ei tuleks läbivaatamist kiirendada, kui taotlejal on võimalik esitada tõendatud põhjendused selle kohta, miks ta läks loata teise liikmesriiki, esitas taotluse teises liikmesriigis või ei olnud muul põhjusel pädevate asutuste käsutuses, näiteks juhul, kui teda ei teavitatud piisavalt põhjalikult ja kiiresti tema kohustustest. Lisaks sellele võib kiirendatud läbivaatamismenetlust kohaldada saatjata alaealistele ainult käesolevas määruses sätestatud piiratud juhtudel. (40)Paljud rahvusvahelise kaitse taotlused esitatakse liikmesriigi piiril või transiiditsoonis enne taotleja riiki lubamise otsust. Liikmesriigid peaksid suutma nägema ette vastvõetavuse hindamise või sisulise hindamise, mis võimaldaks otsustada taotluse üle selgelt määratletud asjaolude korral kohapeal. Piirimenetlus ei tohiks kesta kauem kui neli nädalat ja selle ajavahemiku möödumisel tuleks taotlejatele anda luba siseneda liikmesriigi territooriumile. Ainult sel juhul, kui ebaproportsionaalne hulk taotlejaid esitab oma taotlused piiril või transiiditsoonis, võib piirimenetlust kohaldada piiri või transiiditsooni läheduses. Piirimenetlust võib kohaldada saatjata alaealistele ainult käesolevas määruses sätestatud piiratud juhtudel. (41)Avaliku korra mõiste võib muu hulgas hõlmata süüdimõistmist raske kuriteo toimepanemise eest. (42)Kui taotleja esitab arvestatava põhjenduse, ei peaks riiki sisenemisel dokumentide puudumine või võltsitud dokumentide kasutamine tähendama, et automaatselt rakendatakse kiirendatud läbivaatamismenetlust või piirimenetlust.

(43)Kui taotleja võtab oma taotluse omal algatusel selgesõnaliselt tagasi või kui ta ei täida käesolevast määrusest, määrusest (EL) nr XXX/XXX (Dublini määrus) või direktiivist XXX/XXX/EL (vastuvõtutingimuste direktiiv) tulenevaid kohustusi ning võtab oma taotluse seeläbi kaudselt tagasi, tuleks taotluse läbivaatamine peatada ja see tuleks tagasi lükata kui taotlus, mis on selgesõnaliselt tagasi võetud või millest on loobutud, ning kõiki sama taotleja poolt liikmesriikides esitatud järgnevaid taotlusi tuleks käsitada korduvate taotlustena. Samas ei tohiks kaudne tagasivõtmine olla automaatne, vaid taotlejal peaks olema võimalus esitada menetlevale ametiasutusele oma selgitused ja tõendada, et kohustuste täitmata jätmine tulenes temast mitteolenevatest põhjustest. (44)Kui taotleja esitab korduva taotluse, aga ei esita uusi tõendeid ega viita uutele asjaoludele, mis olulisel määral suurendavad tõenäosust, et taotlejat saab käsitada rahvusvahelise kaitse saamise kriteeriumidele vastava isikuna, või mis on seotud eelmise taotluse vastuvõetamatuna tagasilükkamise põhjustega, ei tuleks nimetatud korduvale taotlusele uuesti kohaldada täies ulatuses läbivaatamismenetlust. Sellisel juhul tuleks kooskõlas seadusjõu põhimõttega nimetatud taotlused pärast esmast kontrollimist tagasi lükata nende vastuvõetamatuse või ilmselge põhjendamatuse tõttu, kui taotlus on sedavõrd alusetu või kuritahtlik, et sellel pole ilmseid eduvõimalusi. Esmane kontrollimine tuleb läbi viia kirjaliku taotluse alusel ja isikliku vestlusega. Isiklik vestlus võidakse siiski ära jätta juhul, kui kirjaliku taotluse põhjal on selge, et taotluses ei esitata uusi asjakohaseid tõendeid ega järeldusi või kui see on ilmselgelt alusetu ja sellel puuduvad ilmsed eduvõimalused. Korduvate taotluste korral võidakse kohaldada erandit isiku liikmesriigi territooriumile jäämise õiguse suhtes, kui korduv taotlus lükatakse tagasi kui vastuvõetamatu või ilmselgelt põhjendamatu või kui tegu on teise või hilisema taotlusega, kohe selle järel, kui pärast lõplikku otsust, millega taotlus lükati tagasi vastuvõetamatuse, põhjendamatuse või ilmselge põhjendamatuse tõttu, esitatakse taotlus mistahes liikmesriigis. (45)Rahvusvahelise kaitse taotluse põhjendatuse oluliseks teguriks on taotleja turvalisus tema päritoluriigis. Võttes arvesse asjaolu, et määruse (EL) nr XXX/XXX (miinimumnõuete määrus) eesmärk on saavutada võimalikult suur ühtlus seoses nõuetega, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks, kehtestatakse käesoleva määrusega ühised kriteeriumid kolmandate riikide turvalisteks tunnistamiseks ja arvestades vajadust kohaldada tulemuslikumalt turvalise päritoluriigi põhimõtet, mis on olulise tähtsusega vahend tõenäoliselt põhjendamatute taotluste kiireks menetlemiseks, sätestatakse käesolevas määruses ELi ühine turvaliste päritoluriikide nimekiri. (46)Asjaolu, et kolmas riik on kantud ELi ühisesse turvaliste päritoluriikide nimekirja, ei saa tagada selle riigi kodanikele absoluutset turvalisust ja ei kõrvalda järelikult vajadust vaadata rahvusvahelise kaitse taotlused asjakohaselt individuaalselt läbi. Oma olemuse tõttu saab turvaliseks tunnistamise aluseks oleva hinnangu andmisel võtta arvesse üksnes asjaomase riigi tsiviil-, õiguslikku ja poliitilist olukorda ning seda, kas asjaomases riigis tagakiusamise, piinamise või ebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise eest vastutavaks tunnistatud inimeste suhtes kohaldatakse sanktsioone ka tegelikult. Niisiis kui taotleja esitab mõjuvad põhjused, miks asjaomast riiki ei saa pidada tema jaoks turvaliseks, ei ole tema puhul enam asjakohane käsitada seda riiki turvalisena. (47)Seoses kolmandate riikide liidu tasandil turvalisena määratlemisega sätestatakse see määratlus käesoleva määrusega. Kolmandad riigid tuleks tunnistada turvalisteks kolmandateks riikideks liidu tasandil käesoleva määruse muudatusega käesolevas määruses sätestatud tingimuste alusel ja pärast seda, kui läbi on viidud üksikasjalik tõenditele tuginev hindamine, mis hõlmab sisulist analüüsi ja laialdast konsulteerimist liikmesriikide ja asjaomaste sidusrühmadega. (48)ELi ühise turvaliste päritoluriikide nimekirja ja ELi ühise turvaliste kolmandate riikide nimekirja koostamine peaks lahendama liikmesriikide siseriiklike turvaliste riikide nimekirjade erinevuste probleemi. Liikmesriikidele peaks küll jääma õigus kohaldada või kehtestada õigusakte, millega lubatakse muude kui liidu tasandil turvalisteks kolmandateks riikideks tunnistatud riikide või ELi ühises turvaliste päritoluriikide nimekirjas sisalduvate kolmandate riikide turvalisteks riikideks tunnistamine riiklikul tasandil, kuid kõnealuse ühise määratluse või nimekirja kehtestamine tagab, et kõik liikmesriigid kohaldavad kõnealust kontseptsiooni nimekirja kantud riikidest pärit või turvalise kolmanda riigiga seotud taotlejate puhul ühetaoliselt. See peaks hõlbustama menetluste kohaldamise ühtlustamist ja hoiab seeläbi ära rahvusvahelist kaitset taotlevate isikute teisese rände. Selle tõttu tuleks riiklike nimekirjade või määratluste kasutamise võimalus kaotada viis aastat pärast käesoleva määruse jõustumist. (49)Komisjon peaks Euroopa Liidu Varjupaigaameti toetusel korrapäraselt üle vaatama olukorra liidu tasandil turvalisteks kolmandateks riikideks tunnistatud riikides või ELi ühises turvaliste päritoluriikide nimekirjas sisalduvates kolmandates riikides. Juhul kui olukord mõnes sellises riigis järsult halveneb, peaks komisjonil olema võimalus peatada piiratud ajavahemikuks asjaomase kolmanda riigi kuulumine nende riikide hulka, mida käsitatakse turvaliste kolmandate riikidena liidu tasandil, või ELi ühisesse turvaliste päritoluriikide nimekirja Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 290 kohase õigusakti abil. Lisaks sellele peaks komisjon sellisel juhul esitama kolme kuu jooksul pärast kolmanda riigi kuuluvuse peatamist käsitleva delegeeritud õigusakti vastuvõtmist muudatusettepaneku lõpetada kolmanda riigi käsitamine turvalise kolmanda riigina liidu tasandil või kõrvaldada nimetatud riik ELi ühisest turvaliste päritoluriikide nimekirjast. (50)Kõnealuse põhjendatud hinnangu tegemiseks peaks komisjon võtma arvesse tema käsutuses olevaid mitmesuguseid teabeallikaid, sealhulgas eelkõige komisjoni iga-aastased eduaruanded nende kolmandate riikide kohta, mille Euroopa Ülemkogu on nimetanud kandidaatriikideks, Euroopa välisteenistuse korrapäraseid aruanded ning liikmesriikide, Euroopa Liidu Varjupaigaameti, ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti, Euroopa Nõukogu ja muude asjaomaste rahvusvaheliste organisatsioonide andmed. Komisjonil peaks olema võimalus pikendada asjaomase kolmanda riigi kuuluvuse peatamist nende riikide hulka, mida käsitatakse turvaliste kolmandate riikidena liidu tasandil, või ELi ühisesse turvaliste päritoluriikide nimekirja kuue kuu võrra, ja võimalus rakendada nimetatud pikendamist veel ühel korral. On eriti oluline, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö käigus asjakohaseid konsultatsioone muu hulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule. (51)Kui delegeeritud õigusakti ja selle kehtivust pikendavate õigusaktide kehtivusaja lõppedes ei ole vastu võetud uut delegeeritud õigusakti, tuleks kolmanda riigi kuulumine nende riikide hulka, mida käsitatakse turvaliste kolmandate riikidena liidu tasandil, või ELi ühisesse turvaliste päritoluriikide nimekirja taastada. See ei mõjuta mitte ühtegi muudatusettepanekut seoses kolmanda riigi eemaldamisega nimekirjadest. (52)Komisjon peaks Euroopa Liidu Varjupaigaameti toetusel korrapäraselt üle vaatama olukorra riikides, mille kuuluvus nende riikide hulka, mida käsitatakse turvalise kolmanda riigina liidu tasandil, või ELi ühisest turvaliste päritoluriikide nimekirja on peatatud, sealhulgas juhul, kui liikmesriik teavitav komisjoni, et ta leiab põhjendatud hinnangust lähtudes, et kolmandas riigis toimunud muutuste tulemusena vastab nimetatud riik uuesti käesolevas määruses sätestatud turvalisena käsitamise tingimustele. Sellisel juhul peaksid liikmesriigid käsitama nimetatud kolmandat riiki turvalise päritoluriigina või turvalise kolmanda riigina liikmesriigi tasandil seni, kuni komisjon ei esita sellele vastuväiteid. Kui komisjon leiab, et need tingimused on täidetud, võib ta teha muudatusettepaneku seoses kolmandate riikidega, mida käsitatakse turvaliste kolmandate riikidena liidu tasandil või ELi ühise turvaliste päritoluriikide nimekirjaga, et kolmas riik nende hulka lisada. (53)Seoses turvaliste päritoluriikidega korraldas Euroopa Liidu Varjupaigaamet pärast seda, kui oma järeldused esitas justiits- ja siseküsimuste nõukogu, mille 20. juuli 2015. aasta kohtumisel leppisid liikmesriigid kokku, et prioriteediks tuleb seada Lääne-Balkani turvalisuse hindamine kõigi liikmesriikide poolt, 2. septembr