[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 10.1.2006

KOM(2006) 3 lõplik

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE

vastastikkuse viisanõude loobumise kohta teatud kolmandate riikidega

vastavalt nõukogu 2. juuni 2005. aasta määruse (EÜ) nr 851/2005 (millega muudetakse vastastikkuse mehhanismi osas määrust (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiri ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud) artiklile 2

SISUKORD

I. Sissejuhatus 3

II. Uue vastastikkuse mehhanismi rakendamine: 3

III. Uue vastastikkuse mehhanismi tulemesed 5

1. Teatavate kolmandate riikide puhul on juba jõutud positiivse tulemuseni: 5

1.1. Costa Rica 5

1.2. Nicaragua 5

1.3. Panama 6

1.4. Venezuela 6

1.5. Brasiilia 6

2. Mitmete kolmandate riikide puhul on teatatud, kuidas lahendada vastastikkuse põhimõtet eiravatest olukordadest tulenevaid probleeme, kuid vaja on täiendavaid rakendus- ja/või kontrollmeetmeid. 7

2.1. Brunei 7

2.2. Malaisia 8

2.3. Singapur 8

2.4. Uruguay 8

3. Kolme kolmanda riigi puhul ei olda veel lähedal vastastikkuse põhimõtet eiravate olukordade lahendamisele 9

3.1. Austraalia 9

3.2. Ameerika Ühendriigid 11

3.3. Kanada 13

LISA1A 16

LISA1B 17

LISA2 19

I. SISSEJUHATUS

Nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määrus (EÜ) nr 539/2001, milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa (määruse I lisa), ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud (määruse II lisa),[1] on ELi ühise viisapoliitika nurgakivi.

Nõukogu määrus (EÜ) nr 539/2001 ei ole siduv Ühendkuningriigi ja Iirimaa suhtes. Vastastikkuse mehhanism ja seega ka käesolev aruanne hõlmavad kõiki liikmesriike, sealhulgas neid, kes liitusid 2004. aastal, ja lisaks neile veel Islandit ja Norrat, kelle suhtes määrus (EÜ) nr 539/2001 on siduv riikide Schengeni ascuis’iga ühinemise tõttu.

Nõukogu 2. juuni 2005. aasta määrus (EÜ) nr 851/2005, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 539/2001, sisaldab uut vastastikkuse mehhanismi,[2] mille eesmärk on asjakohaste meetmete rakendamise teel kehtestada vastastikune viisavabadus nende kolmandate riikidega, kes nõuavad liikmesriikide kodanikelt lühemate kui 90 päeva kestvate külastuste puhul viisat, samal ajal kui ELi liikmesriigid kõnealuste kolmandate riikide kodanike puhul selliseid viisanõudeid ei kohalda. Kõnealust uut vastastikkuse mehhanismi rakendatakse järgmiselt:

- 24. juuliks 2005 pidid liikmesriigid teada andma kõikidest olemasolevatest vastastikkuse põhimõtet eiravatest olukordadest ja need avaldused avaldati Euroopa Liidu Teatajas 11. oktoobril;

- komisjon pidi vahetult pärast avalduste avaldamist ja asjaomase liikmesriigiga konsulteerides ning koos vastastikkuse põhimõtet eiravate kolmandate riikide asutustega võtma viivitamata meetmeid viisavaba liikumise taastamiseks;

- kolme kuu jooksul pärast avalduste Euroopa Liidu Teatajas avaldamist peab komisjon esitama nõukogule aruande, millele võib lisada ettepaneku kõnealuste kolmandate riikide kodanike suhtes viisanõude ajutiseks taaskehtestamiseks. Käesolevad dokumendis käsitletakse eespool mainitud aruannet.

Lisaks sellele viidatakse nõukogu ja komisjoni ühisdeklaratsioonis (ELT C 172, 12.7.2005, lk 1) võimalusele võtta kõnealuste riikide suhtes teisi ajutisi meetmeid, eriti poliitika-, majandus- ja kaubandusvaldkonnas.

II. UUE VASTASTIKKUSE MEHHANISMI RAKENDAMINE:

18 liikmesriiki (Austria, Eesti, Itaalia, Kreeka, Küpros, Leedu, Läti, Malta, Poola, Portugal, Rootsi, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia, Soome, Taani, Tšehhi Vabariik ja Ungari) teatasid uue määruse jõustumise ajal (24. juuni 2005) kehtivatest vastastikkuse põhimõtet eiravatest olukordadest. Ka Island ja Norra esitasid oma avaldused[3].

Esimesed avaldused avaldati Euroopa Liidu Teatajas 11. oktoobril 2005[4]. Avaldamisega algas 90-päevane periood, mille jooksul komisjonil oli kohustus esitada nõukogule aruanne ja astuda koos kõnealuste kolmandate riikide ametiasutustega samme, et veenda neid kaotama viisanõue, mis on kehtestatud teatavate liikmesriikide kodanike suhtes. Siiski ei ole rida liikmesriike vastastikkuse põhimõtet käsitelevat avaldust õigeks ajaks esitanud. Selle tulemusel avaldati nende avaldused hiljem (Austria, Rootsi ja Taani avaldused avaldati 10. novembril 2005[5] ning Norra[6] ja Islandi avaldused 8. detsembril 2005[7]).

Arvestades teatatud juhtumite arvu, tuleb tunnistada, et vastastikkuse põhimõtet eiratakse märgatavalt harvemini kui vahetult pärast viimast ELi laienemist. Komisjoni kogutud mitteametliku teabe põhjal nõuab nõukogu määruse 539/2001 II lisas loetletud 33 kolmandast riigist 22 viisat ühelt või mitmelt uuelt liikmesriigilt. Kokku kehtib uute liikmesriikide suhtes 1. mai 2004. aasta seisuga 112 vastastikkuse põhimõtet eiravat olukorda (vt 1A lisa).

Uue vastastikkuse mehhanismi raames kasutusele võetud teatamise süsteem näitab, et vastastikkuse põhimõtte puudumise juhtumite arv on alates laienemisest oluliselt vähenenud (vt 1B lisa). Teatati ainult 13 kolmandast riigist ja 5 nendest teatati teistel põhjustel kui viisanõude rakendamine. 13 kõnealuse riigi puhul teatati kokku 75 juhtumist, millest 18 juhtumit käsitlesid riigis viisata viibimise piiratud perioodi (vähem kui 90 päeva) ja 4 juhtumit käsitlesid konkreetseid piiriületamise või lühiajalise külastuse formaalsusi.

Olukorra paranemine on alates komisjoni ja liikmesriikide 1. maist 2004 tehtud diplomaatiliste pingutuste vili ja kinnitab, kui tõhus on uue vastastikkuse mehhanismi aluseks olev meetod, mis hõlmab dialoogi ja diplomaatilisi suhteid asjaomaste kolmandate riikidega.

Vastuseks saadetud avaldustele saatis komisjon liikmesriikidele, Islandile ja Norrale kirja, milles kutsuti riike üles saatma vastastikkuse põhimõtet eiravate olukordade kohta lisateavet (sealhulgas teavet võimalike põhjuste kohta, miks viisanõue on kehtestatud, ja teavet olukorra parandamiseks tehtud kahepoolsete sammude kohta). Saadud teabe põhjal palus komisjon vajadusel liikmesriikidelt täiendavaid andmeid, et selgitada vastuolusid. Komisjon andis regulaarselt nõukogule teavet olukorra kohta.

Pärast avalduste saamist ning liikmesriikidelt, Islandilt ja Norralt saadud teabe põhjal edastas komisjon asjaomastele kolmandatele riikidele suulised teated ja pidas mitmeid kahepoolseid kohtumisi nende kolmandate riikide ametiasutustega.

III. UUE VASTASTIKKUSE MEHHANISMI TULEMESED

Kontaktide tulemusel eespool mainitud kolmandate riikide ametiasutustega jagab komisjon kolmandad riigid vastavalt saavutuste tasemele kolme rühma[8].

TEATAVATE KOLMANDATE RIIKIDE PUHUL ON JUBA JÕUTUD POSITIIVSE TULEMUSENI:

Costa Rica

Avaldused: Eesti ja Slovakkia (viisavabadus piirdub 30–päevaste külastustega).

Costa Rica ametiasutused saatsid komisjonile 22. novembril 2005 dokumendi ”Riigis ajutiselt elavate inimeste viisadele kehtivad üldised reeglid”, mille kohaselt Slovakkiale ja Eestile kehtib viisavabadus Costa Rica külastuste puhul, mis kestavad kuni 90 päeva. Üldisi reegleid kontrollides täheldas komisjon, et Island on ainuke Schengeni riik, kes ei esine nende riikide nimekirjas, kellele kehtib viisavabadus külastuste puhul kuni 90 päeva. Komisjon mainis seda Costa Rica ametiasutustele ja komisjonile teatati, et varsti on ka Islandil sama staatus. Eespool nimetatud “Üldiste reeglite” muudatustest ei ole veel teatatud.

Hinnang

Komisjon on arvamusel, et vastavalt Costa Rica ametiasutustelt saadud teabele on kõikide liikmesriikide ja assotsieerunud riikide, sealhulgas lähitulevikus ka Islandi kodanikud viisanõudest vabastatud.

Nicaragua

Avaldused: Läti (nõue muretseda saabumisel turistikaart), Austria (viisavabadus kuni ühekuuliste külastuse puhul) ja Island (viisanõue).

Nicaragua ametiasutused esitasid komisjonile teabe oma riikliku õigusakti kohta (“ Decreto Presidencial n°57-2005” ), mis jõustus 5. septembril 2005 ja mis muu hulgas vabastas viisanõudest kõigi liikmesriikide ja assotsieerunud riikide kodanikud kuni 90-päevaste külastuste puhul. Kõikide riikide kodanikud, kellele ei kehti viisanõue, peavad maksma maksu ja riiki sisenemisel antakse neile turistikaart.

Hinnang

Vastavalt Nicaragua ametiasutuste esitatud teabele on kõikide liikmesriikide ja assotsieerunud riikide kodanikud nüüd viisanõudest vabastatud.

Panama

Avaldused: Eesti, Island, Malta, Norra ja Slovakkia Vabariik (viisanõue). Seejärel teatasid Eesti, Slovakkia Vabariik ja Malta komisjonile, et Panama on nende kodanikud viisanõudest vabastanud.

Panama ametiasutused kinnitasid, et Eesti, Malta ja Slovakkia kodanikelt ei nõuta Panama territooriumile sisenemisel viisat. 10. juuni 2005 saadetud nimekirjas (“ clasificación migratoria” ) esitati komisjonile lisateavet ning väideti, et kõikide liikmesriikide ja ka Islandi ning Norra kodanikud on viisanõudest vabastatud.

Hinnang

Vastavalt Panama ametiasutuste esitatud teabele on komisjon arvamusel, et kõikide liikmesriikide ja assotsieerunud riikide kodanikud on nüüd viisanõudest vabastatud.

Venezuela

Avaldused: Austria (viisavabadus ainult kuni 60-päevaste külastuste puhul), Läti ja Rootsi (turistikaardi nõue), Saksamaa (viisanõue Venezuelasse saabumisel meritsi või maitsi).

Venezuela ametiasutused saatsid komisjonile riigi välisministeeriumi (konsulaarsuhete peadirektoraat) koostatud dokumendi, mis on üldsusele kättesaadav ministeeriumi veebilehel ja milles on loetletud riigid, kelle kodanikel ei ole lühemate kui 90-päevaste külastuste jaoks viisat vaja. Nimekirjas on kõik liikmesriigid ja ka Island ning Norra.

Kõikide riikide kodanikud peavad enne sisenemiskontrolli või selle ajal täitma turistikaardi DEX-2. Kaart koosneb kahest osast: üks osa jääb piiriametnikule ja teine osa antakse riiki sisenejale tagasi. Venezuela ametiasutused säilitavad kõnealuse korra statistilistel põhjustel. Komisjonile kinnitati, et praeguse viisasüsteemi ja piirikontrolli süsteemi puhul ei tehta enam vahet riiki sisenemisel õhutsi, maitsi või meritsi.

Hinnang

Komisjon on arvamusel, et vastavalt Venezuela ametiasutuste esitatud teabele on kõikide liikmesriikide ja ka Islandi ning Norra kodanikud nüüd viisanõudest vabastatud. Venezuelasse saabumisel nõutav turistikaart DEX-2 ei ole võrdne viisanõudega. Seda korda kohaldatakse võrdselt kõikide nende riikide kodanikele, kellele ei kehti viisanõue ja kes reisivad Venezuelasse. Turistikaart vastab maaletulekukaardile või saabumise deklaratsioonile ning on tasuta.

Brasiilia

Avaldused: Austria, Eesti, Leedu, Läti, Küpros, Malta ja Tšehhi Vabariik (viisanõue).

Brasiilia ametiasutused on juba väljendanud ja ametlikult kinnitanud oma poliitilist tahet vabastada nende liikmesriikide kodanikud viisanõudest, kellele nõue veel kehtib. Seoses sellega saatis Brasiilia komisjonile 2005. aasta juulis Euroopa Ühendusega sõlmitava lepingu eelnõu. Lepinguga vabastatakse nende liikmeriikide kodanikud viisanõudest, kellelt Brasiiliasse sisenemisel veel nõutakse viisat. Lepingu eelnõu ei mõjuta kahepoolseid lepinguid teiste liikmesriikidega.

Brasiilia ametiasutused teatasid komisjonile, et Brasiilia põhiseaduse kohaselt on viisavabaduse kehtestamisel, mis toob endaga kaasa fiskaaltulude vähenemise, vaja Brasiilia parlamendi heakskiitu. Seetõttu tuleb rahvusvahelise lepingu sõlmimiseks pidada läbirääkimisi. Brasiilia teavitas komisjoni ka nendest poliitilistest raskustest, mis kaasnevad olemasolevate, teiste liikmesriikidega sõlmitud kahepoolsete lepingute asendamise või muutmisega.

Hinnang

Arvestades komisjoni välist ainupädevust kõnealuses valdkonnas, ei ole ainult teatud osale liikmesriikidest rakendatava viisavabaduse lepingu sõlmimine EÜ ja Brasiilia vahel võimalik. Kui ühendus kasutab oma välist pädevust, kasutatakse seda terve ühenduse ulatuses ja erandiks on ainult Iirimaad ja Ühendkuningriiki käsitlevad kohaldamisest loobumise sätted.

Arvestades Brasiilia ametiasutuste poliitilist tahet tagada täielik vastastikkune viisanõudest loobumine kõikide liikmesriikide suhtes, tuleks seetõttu edasi uurida, kuidas oleks kõnealuseid õiguslikke ja poliitilisi takistusi võimalik ületada. Komisjonil on kavas esitada nõukogule soovitus läbirääkimisjuhiste saamiseks, et sõlmida Euroopa Ühenduse ja Brasiilia vahel viisavabaduse leping, mis hõlmaks kõiki liikmesriike ja asendaks olemasolevaid kahepoolseid liikmesriikidega sõlmitud viisavabaduse lepinguid.

MITMETE KOLMANDATE RIIKIDE PUHUL ON TEATATUD, KUIDAS LAHENDADA VASTASTIKKUSE PÕHIMÕTET EIRAVATEST OLUKORDADEST TULENEVAID PROBLEEME, KUID VAJA ON TÄIENDAVAID RAKENDUS- JA/VÕI KONTROLLMEETMEID.

Brunei

Avaldused: Eesti, Island, Leedu, Läti, Malta, Portugal, Sloveenia, Soome ja Tšehhi Vabariik (viisanõue); Itaalia, Küpros, Norra, Rootsi, Slovakkia ja Ungari (viisavaba külastus kuni 14 päeva); Austria, Kreeka ja Saksamaa (viisavaba külastus kuni 30 päeva).

Brunei ametiasutused tunnistavad liikmesriikide kohtlemisel tehnilisel tasandil esinevaid erinevusi ja on teatanud, et pädevad ametiasutused otsivad võimalikke lahendusi kõikide liikmesriikide võrdseks kohtlemiseks. Kuigi Brunei ametiasutused tõdesid, et Brunei kodanikel on õigus viibida liikmesriikide territooriumil ilma viisata kuni 90 päeva, toonitasid nad, et Brunei on väike riik, kes ei luba isegi oma Aasia naaberriikide kodanikel ilma viisata riigis viibida rohkem kui 30 päeva (komisjoni käsutuses oleva teabe kohaselt on ainuke kolmas riik, kelle kodanikud võivad Bruneis ilma viisata viibida kuni 90 päeva, USA).

Hinnang

Kuigi liikmesriikide kodanikele kehtivat viisavabadust külastuste puhul, mis on lühemad kui 90 päeva (ühesugune periood kehtib kõikide liikmesriikide kodanikele), ei saa pidada vastastikkuse põhimõtte täielikuks kohaldamiseks, tegi Brunei ettepaneku kohaldada ELi kodanike suhtes sama soodsaid tingimusi kui Brunei lähimate Aasia naaberriikide kodanike suhtes. Nii tagatakse liikmesriikide võrdne kohtlemine. Arvestades Brunei suurust, väikest arvu asjast huvitatud ELi kodanikke ja Brunei suunatust naaberriikide kodanikele tuleks liikmesriikidega arutada, kas piiratud viisavaba külastus (kuni 30 päeva) ei ole piisav ELi kodanike ametialaste ja erahuvide rahuldamiseks. Igal juhul peavad Brunei ametiasutused kinnitama kõikidele liikmesriikidele ja assotsieerunud riikidele kehtiva viisavaba külastuse, ehkki see piirdub perioodiga, mis on lühem kui 90 päeva.

Malaisia

Avaldused: Eesti, Kreeka ja Läti ja (viisavaba külastuse kestus vähem kui 30 päeva).

Komisjoni saabus Malaisia kinnitus, et nemad ei näe ühtegi suuremat takistus laiendamaks viisavabadust külastustele kuni 90 päeva kõnealuse kolme liikmesriigi ja ilmselt samas olukorras oleva Portugali puhul. Malaisia ametiasutused teatasid, et nad uurivad olukorda ja saadavad ametliku vastuse, mis ei ole veel komisjoni jõudnud.

Hinnang

Pärast julgustavaid kontakte Malaisia ametiasutustega on komisjon arvamusel, et kõnealuse küsimuse lahendamist tuleks jälgida, et tagada viisavabaduse täielik vastastikkus kõikide liikmesriikide ja assotsieerunud riikide kodanikele.

Singapur

Avaldused: Eesti (viisanõue külastuste puhul, mis on pikemad kui 30 päeva).

Singapuri ametiasutused teatasid komisjonile, et riiki sisenemisel teeb Singapur liikmesriikide kodanike passi sissekande, mis annab neile õiguse viibida riigis kuni 30 päeva. Liikmesriigi kodanikul on hiljem õigus taotleda pikendust kaks korda 30 päeva. Vastav taotlus on lihtne ja tasuta. Kõnealust menetlust rakendatakse kõikide riikide kodanike puhul, kellele ei kehti viisanõue. Singapur põhjendas menetluse olemasolu Singapuri õigustatud huviga põhjuste suhtes, miks inimene soovib Singapuri jääda rohkem kui kuuks ajaks, arvestades riigi suhtelist väiksust.

Hinnang

Komisjon on arvamusel, et arvestades asjaolusid, mille tõttu viisavaba külastus on piiratud 30 päevale (eriti kõikide viisanõudest vabastatud kodanike võrdne kohtlemine, viisavaba külastuse pikendamise lihtne menetlus, riigi suurus) ja proportsionaalsuse põhimõtet ei ole põhjust kõnealust küsimust edasi käsitleda.

Uruguay

Avaldused: Eesti (viisanõue).

Uruguay ametivõimud teatasid komisjonile suuliselt, et Eesti kodanike viisanõudest loobumiseks ei ole õiguslikke takistusi ja vastastikkuse põhimõtet kehtestav dekreet on ettevalmistamisel ning see võetakse varsti vastu.

Hinnang

Komisjon on arvamusel, et Uruguay ametiasutuste esitatud teabe kohaselt hakkab vastastikkuse põhimõtet järgiv olukord kehtima varsti kõikide liikmesriikide suhtes. Komisjon hoiab nõukogu kursis Uruguay ametiasutuste ettevalmistatava dekreedi jõustumisega.

KOLME KOLMANDA RIIGI PUHUL EI OLDA VEEL LÄHEDAL VASTASTIKKUSE PÕHIMÕTET EIRAVATE OLUKORDADE LAHENDAMISELE

Austraalia, Kanada ja Ameerika Ühendriigid käsitlevad iga üksikut juhtumit eraldi kõikide liikmesriikide puhul, kelle kodanikele ei kehti viisavabadus, võttes seejuures aluseks rakendatavad seadused ning seadusega sätestamata tingimused. Kuigi tunnistatakse, et asjaomased liikmesriigid peavad astuma samme, et kõnealuseid tingimusi täita, on oluline, et igale riigile esitatakse täielikud, konkreetsed ja mõõdetavad täitmist vajavad tingimused ning pakutaks seega võimalus vastastikkuse viisavabaduse saavutamiseks.

Austraalia

Kõik mittekodanikud[9] peavad enne Austraaliasse sõitmist muretsema taotlema viisa. Olenevalt asjaomase isiku kodakondsusest peab viisataotluse täitma kas elektrooniliselt – elektrooniline reisitunnistus (ERT) või e-viisa (täpsemalt vt 2. lisa) – või diplomaatilises esinduses. Lisaks sellele peavad teatavate riikide kodanikud, kes reisivad Austraalia kaudu mõnda teise riiki, omama transiidiviisat.

Austraalia nõuab ainult ERT olemasolu 14 liikmesriigi kodanikelt (Belgia, Taani, Saksamaa, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Luksemburg, Malta, Madalmaad, Austria, Portugal, Soome, Rootsi) ja ka assotsieerunud riikide Islandi ja Norra kodanikelt. E-viisat nõutakse üheksa liikmesriigi kodanikelt (Tšehhi Vabariik, Eesti, Küpros, Läti, Leedu, Ungari, Poola, Sloveenia ja Slovakkia). Alates 1. novembrist 2005 on kaotatud transiidiviisa nõude üheksa liikmesriigi kodanikele, kellele kehtib e-viisa nõue.

Austraaliast kui vastastikkuse põhimõtet eiravast riigist teatati seega kahel erineval põhjusel: seitse liikmesriiki ning assotsieerunud riigid Norra ja Island teatasid ERT süsteemist, üheksa liikmesriiki teatasid, et nende suhtes kehtivad karmimad nõuded kui ERT nõue.

E-viisat on saanud taotleda üheksa liikmesriigi kodanikud alates 1. juulist 2004 (kuni kolmekuuliste külastuste puhul ja alates 1. juulist 2005 kuni kaheteistkuuliste külastuste puhul kõikidele liikmesriikidele) ja nendest kolme liikmesriigi (Eesti, Läti ja Sloveenia) puhul kehtib automaatne viisa väljastamise kord.

Austraalia ametiasutused rõhutavad, et võrreldes Euroopa Liidu viisapoliitikaga ei keskendu Austraalia lühiajalistele kolmekuulistele külastustele, vaid pakub rikkalikult võimalusi kuni kaheteistkuulisteks külastusteks, sealhulgas leebeid ja hõlpsaid riiki sisenemise ja seal viibimise tingimusi. Siia alla kuuluvad alates 2005. aasta juulist kehtiv elektrooniline viisataotlus viisadele kehtivusega kuni 12 kuud (kõikidele liikmesriikidele), töö- ja puhkeviisa (11 liikmesriiki ja Norra), mis võimaldab reisimiseks vajalikke rahalisi vahendeid suurendada juhutöödega, üliõpilastele viisade väljastamise hõlbustamine ja nii töötamist kui elamist lubavate lubade väljaandmise menetluse lihtsustamine.

Mitmete ametlike ja mitteametlike kontaktide ajal komisjoni talituste ja Austraalia ametiasutuste vahel on Austraalia rõhutanud, et riigi universaalne viisarežiim on, arvestades riigi geograafilist asukohta ja julgeoleku probleeme, proportsionaalne ja majanduslikult tõhus. Austraalia arvates on reisijaid vaja kontrollida enne nende reisile asumist vähemalt ERT süsteemi kaudu selleks, et ühest küljest vältida julgeoleku riske (ka kaasreisijate huvides) ja teisest küljest vältida ebamugavuste tekitamist reisijatele, kui nad pärast pikka reisi piirilt tagasi saadetakse.

Austraalia rõhutas, et riik reageeris positiivselt mais 2004 aset leidnud 10 uue liikmesriigi liitumisele ja on alates sellest ajast lihtsustanud viisade väljastamist.

Liikmesriikide erinevat kohtlemist õigustas Austraalia vajadusega säilitada olemasolev e-viisa süsteem lühiajaliste külastuste puhul üheksale liikmesriigile järgmistel põhjustel: kolme liikmesriigi kodanike puhul on Austraalias lubatust kauem viibimise juhtumite arv alates e-viisa kasutuselevõtmisest juulis 2004 suurenenud; kolmel liikmesriigil puudub süsteem, mille abil oleks võimalik vahet teha ELi kodanikele välja antud reisidokumendi ja ELi liikmesriigi poolt mittekodanikule välja antud reisidokumendi vahel; kuue liikmesriigi puhul on võltsitud tõendusdokumentide kasutamise arv suur; lisaks eelnevale nimetas Austraalia mitme liikmesriigi puhul viisa tühistamise ja viisa väljastamisest keeldumise juhtumite arvu.

Vaatamata sellele toonitas Austraalia oma väga põhjalikus vastuses komisjoni suulisele teatele riigi tahet jätkata menetluste läbivaatamist iga üksiku riigi puhul eraldi 2006. aasta esimese poolaasta jooksul. “Austraalia jätkab komisjoni tõstatatud küsimuste arutamist. Küsimused käsitlevad viisa taotlemise tasu, esitatavate dokumentide arvu jätkuvat vähendamist ja teisi elektroonilise viisa taotlemise hõlbustamise võimalusi, mille abil soodustatakse inimeste liikumist Austraalia ja ELi vahel. Me jätkame oma süsteemide progressiivset kohandamist, et eesmärki saavutada, ning tagame komisjoni ja liikmesriikide regulaarse teavitamise olukorra arengust.” Kohtumisel komisjoni talitustega on Austraalia ametiasutused öelnud, et nad koostavad menetlusi kiirendavate meetmete rakendamise ajakava.

“Austraalia valitsus on võtnud endale kohustuse protsessi jätkuvalt lihtsustada ja võimalust laiendada ERT süsteemi ülejäänud üheksale ELi liikmesriigile, kellele see praegu ei kehti, tuleb käsitleda kui ühte osa kõnealusest protsessist. Arvestada tuleb ka praegust julgeolekualast olukorda.”

Austraalia ametiasutused on öelnud, et vastastikkune viisadest loobumise küsimust tuleb ulatuslikult arutada kõigi asjaomaste riikide valitsuste tasandil ja sellega tegeletakse 2006. aasta esimese poolaasta jooksul.

Hinnang

Vaatamata sellele, et Austraalia säilitab oma praeguse viisasüsteemi, tuleb tunnistada, et riik näitab üles tahet ja avatust hõlbustada Austraaliasse sisenemist nende liikmesriikide kodanikele, kellel praegu puudub võimalus kasutada ERT süsteemi, ja muuta leebemaks Austraaliasse sisenemise ja seal peatumise tingimusi ka külastuste puhul, mis on pikemad kui kolm kuud. Rakendatud on juba mitmeid hõlbustavaid meetmeid, näiteks järelejäänud transiidiviisa nõude kaotamine (üheksa liikmesriiki) ja e-viisa kasutamine, isegi koos automaatse viisa väljastamise korraga. Austraalia ametiasutused peavad olema täpsemad ja läbipaistvamad kohaldatavate kriteeriumite, menetlusi kiirendavate meetmete täpse järjestuse ja nende sammude osas, mida asjast huvitatud pooled peavad edu saavutamiseks astuma.

Komisjonil on kavas jätkata tulemusele keskendunud dialoogi Austraaliaga.

Austraalia ametiasutustega tuleb täpsustada veel teatud küsimusi, näiteks kuidas elektroonilises süsteemis eristatakse liikmesriikide välja antud erinevat liiki passe, mõned liikmesriigid on ka kritiseerinud teatavate mehhanismide tõhusust e-viisa süsteemis. Komisjoni prioriteet on saavutada kõikide liikmesriikide kodanike võrdne kohtlemine ja ERT süsteemi kohaldamine riikidele, kes hetkel kuuluvad e-viisa süsteemi. ERT süsteemi küsimust (ERT kui viisa, s.t. enne reisimist saadav luba, mille taotlemine ei ole keeruline) võib arutada hiljem. Ei saa salata, et Austraalia tingimused ja menetlused riiki sisenemisel ning seal peatumisel pikemalt kui kolm kuud on reisijate suhtes soodsad ja mitte nii keerulised kui sarnased ELi-sisesed reeglid.

Ameerika Ühendriigid

Kümme liikmesriiki (Eesti, Küpros, Kreeka, Leedu, Läti, Malta, Poola, Slovakkia, Tšehhi Vabariik ja Ungari) teatasid, et USA nõuab nende kodanikelt viisat.

USA viisanõudest loobumise ( Visa Waiver Program )[10] kohaselt on 27 osaleva riigi kodanikel õigus siseneda USAsse ajutiste külastajatena äri- või puhkusereisiks, ilma et nad peaksid välismaal asuvatest USA konsulaatidest eelnevalt viisat taotlema.

Programmis osalevad riigid määrab USA siseministeerium koostöös riigisekretäriga. Programmis osalemise tingimused on sätestatud USA õigusaktides[11] ja kokkuvõte tingimustest on tehtud 2. lisas.

USA rõhutab, et “riigi vastuvõtmise tingimused USA viisanõudest loobumise programmi sätestas kongress seadusena. Iga riik, kes soovib viisanõudest loobumise programmis osaleda, peab täitma kõiki kriteeriume. Praeguste kriteeriumite igasugune muutmine nõuab kongressi õigusakti.” ELi liimesriigid, kes programmis ei osale, ei täida kõiki kõnealuseid kriteeriume ja sellest tulenevalt ei ole neil võimalik lähitulevikus viisanõudest loobumise programmiga liituda. USA ei pea Euroopa Liidu liikmesust piisavaks näitajaks, et riik on programmis osalemiseks sobilik.

USA ametnikud on korduvalt väitnud, et 11. septembri 2001. aasta terrorirünnakute järel ei ole kongress üles näidanud entusiasmi leevendada viisanõudest loobumise programmi kriteeriume. Vaatamata sellele on USA ametiasutused avalikult teatanud soovist lisada uued liikmesriigid ja Kreeka viisanõudest loobumise programmi juhul, kui nad täidavad kõnealuseid kriteeriume. Seda arvestades pakkus president Bush veebruaris 2005 välja raamtegevuskava, et koondada ja juhtida ühiseid pingutusi potentsiaalse viisanõudest loobumise programmi liikmesuse suunas. Üheksal kümnest Euroopa Liidu liikmesriigist (Küpros on erand) on kõnealune tegevuskava nüüd olemas. Kõigis uutes ELi liikmesriikides on loodud ühised konsulaartöörühmad, kes kohtuvad regulaarselt selleks, et tegevuskavasid edasi arendada ja liikuda soovitud eesmärgi suunas.

Tegevuskavad on kujundatud vastavalt iga riigi tingimustele, kuid sisaldavad mitmeid ühiseid punkte, sealhulgas:

- USA nõusolek vaadata läbi viisataotluse läbivaatamise menetlus;

- kõikide enne 1989. aastat esitatud juhtumite eelmaldamine lubatust kauem viibimiste statistikast;

- asjaomasele valitsusele esitatav nõue täita USA õiguses kehtestatud tehnilisi nõudeid (nt riiki lubatust kauemaks jäämiste ja mitteimmigrandi viisade väljastamisest keelumiste arv, biomeetria, kaotatud ja varastatud passidest teatamine);

- vajadus, et valitsused viiksid läbi üldsuse teadlikkuse tõstmise kampaaniaid, et aidata inimestel paremini mõista USAsse reisimisega seotud nõudeid ja kohustusi.

USA on tunnistanud, et praegused tegevuskavad ei ole täielikud (s.t. et need ei hõlma kõiki kriteeriume, mida kasutatakse otsustamaks, kas riik on kõlblik viisanõudest loobumise programmiga ühinemiseks) ja et mõnel juhul on kriteeriumid väga subjektiivsed. Lisaks sellele ei ole osa statistilistest andmetest, mille põhjal kriteeriume mõõdetakse (nt riigis lubatust kauem viibimine), täielikud.

Vastastikkuse viisadest loobumise küsimuse on EL esitanud kõikidel tasanditel aset leidvate ELi ja USA kohtumiste, sealhulgas tippkohtumise päevakorda. Küsimust arutati ka 18. oktoobril 2005 aset leidnud Euroopa komisjoni presidendi Barroso ja president Bushi kohtumisel Washingtonis. Oma kirjalikus vastuses komisjoni suulisele teatele tunnistasid USA ametiasutused küsimuse olulisust ELi ja USA suhetes, võtsid teadmiseks komisjoni seisukoha ja lubasid komisjonile igas kvartalis saata teavet viisanõudest loobumise programmi tegevuskavade uuenduste kohta. Vaatamata sellele rõhutab USA jätkuvalt, et “vastavalt seadusele jätkatakse riikide viisanõudest loobumise programmi liikmesuse suunas tehtavate edusammude hindamist üksikult".

Ametlikul suulisele teatele järgnenud kohtumisel novembris USA juhtivate ametnikega Washingtonis selgitas komisjon muudetud vastastikkuse mehhanismi põhimõtet ja rõhutas edu saavutamise olulisust vastastikkuse põhimõtet eiravate olukordade lahendamisel. Komisjoni ametnikel oli ka kasulik kohtumine kümne praegu viisanõudest loobumise programmi mitte kuuluva liikmesriigi Washingtoni esindajatega. Kohtumine oli kasulik, sest selle käigus arutati võimalusi, kuidas järjekindlamalt ja kooskõlastatumalt saavutada ühist eesmärki.

Hinnang

Komisjon tunnistab USA kõrgeimal poliitilisel tasandil võetud kohustust viisanõudest loobumise programmi tegevuskavade kohta.

Arvestades liikmesriikide reageeringuid ja USA viisapoliitikat on komisjon arvamusel, et viisanõudest loobumise programmi tegevuskavad peaksid olema sobilik vahend, et tagada kõigi ELi kodanike vabastamine viisanõudest keskmise pikkusega perioodi jooksul, ja ta on valmis lähenemist toetama. Sellele vaatamata on lähenemise tõhustamiseks vaja suuremat täpsust ja järjepidevust tegevuskavade eesmärkide ja hindamiskriteeriumite seadmisel. USA valitsus on lähenemisega nõustunud ELi ja USA ühise tööprogrammi raames novembris 2005, arvestades 2005. aasta juunis peetud ELi ja USA tippkohtumise majandusinitsiatiivi elluviimist: üks eesmärkidest on “luua selge ja põhjalik riigi tegevuskava kõikidele ELi liikmesriikidele, kes ei osale viisanõudest loobumise programmis, ja seeläbi pakkuda viisanõudest loobumise programmis mitteosalevatele ELi liikmesriikidel võimalust täita programmi nõudeid ja liituda USA viisanõudest loobumise programmiga .”

Konkreetsed meetmed on järgmised: pingutused “luua kõikidele viisanõudest loobumise programmis mitteosalevatele ELi liikmesriikidele ulatuslikud ja üksikasjalikud sobilike kriteeriumitega tegevuskavad, mis hõlmaksid nii kohustuslikke kui ka mittekohustuslikke aspekte, ja neid tegevuskavasid rakendada”, ning “teha koostööd viisavabaduse saavutamiseks ja kasutada kõikides viisanõudest loobumise programmiga liituda soovivates ELi liikmesriikides olevaid konsulaarkomisjone täiustamaks riikide tegevuskavasid, mis muu hulgas hõlmavad hindamise mehhanisme”.

USA ei ole siiamaani näidanud üles tahet arutada vahepealseid menetlust lihtsustavaid meetmeid, näiteks vabastust viisataotlemise tasust. Vaatamata sellele tuleks USAle jätkuvalt avaldada survet, et riik lihtsustaks vähemalt mingil määral viisa taotlemise protsessis.

Kanada

Seitse liikmesriiki (Eesti, Leedu, Läti, Poola, Slovakkia, Tšehhi Vabariik ja Ungari) teatasid, et Kanada on kehtestanud nende kodanikele viisanõude.

Kanada ametiasutuste lähenemine viisanõudest loobumisele ELi liikmesriikide suhtes sarnaneb USA omaga. Kanada hindab viisanõudest loobumisel iga riigi puhul eraldi ja ei kohalda grupivabastust ELi liikmesuse põhjal. Viisavabaduse selged kriteeriumid ei ole Kanadas sätestatud õigusaktidega. Oma 13. detsembri 2005. aasta vastuses komisjoni suulisele teatele teatasid Kanada ametiasutused: “Kanada viisarežiimi läbivaatamine on valitsuse menetlus ja see põhineb objektiivsel hinnangul riigi kodanike liikumisega seotud riskidele ja eelistele." Hindamise kriteeriumid on esitatud 2. lisas.

2004. aastal vaatas Kanada kodakondsuse ja immigratsiooni amet läbi viisanõudest loobumise korra. Seitsmele liikmesriigile saadeti küsimustikud, mis sisu poolest erinesid üksteisest oluliselt. Kanada ametiasutused kinnitasid, et “läbivaatamine toimus riikide kaupa ja selle käigus võeti arvesse asjaomastes uutes riikides aset leidvaid ulatuslikke reforme ja muutuste kiiret tempot". Mais 2005 avaldatud tulemusele, et ühtegi seitsmest riigist ei vabastata kõnealuse hinnangu põhjal viisanõudest, reageeriti pettunult. Kanada ametiasutused põhjendasid vastuvõetud otsuseid mitmeti, näiteks passi ja dokumentide turvalisus ja sellega seotud pettused, viisa väljastamisest keeldumiste suur arv, organiseeritud kuritegevus, majandusränne, valitsuse korruptsioon, ELi tööturu liberaliseerimine,[12] töötus ja palkade tase, sotsiaalsed erinevused, pagulasstaatuse taotlused ja seotus USA poliitikaga[13].

Viisanõudest loobumise vastastikkuse küsimuse on EL esitanud kõikidel tasanditel aset leidvate ELi ja Kanada vaheliste kohtumiste päevakorda ja EL on ka täpsustanud, et tegemist on ELi ja Kanada suhete küsimusega.

ELi ja Kanada riigipead leppisid 24. novembril 2005. aastal videokonverentsi vormis peetud tippkohtumisel kokku ”arendada läbipaistvat ja tõhusat dialoogi viisavaba reisimise kehtestamiseks kõikide ELi liikmesriikide ja Kanada kodanikele”.

Kanada kinnitas oma soovi jätkata dialoogi ja “jätkata tehtavate sammude jälgimist ning alustada 2007. aastal viisarežiimi järgmist ulatuslikku läbivaatamist riikide puhul, kellega selleks hetkeks veel ei ole kehtestatud viisavabadust. … Kanada viisarežiimi järgmine läbivaatamine on ajaliselt seotud Schengeni hindamisprotsessiga ja arvestab seda, millal uute liikmesriikide puhul eeldatakse, et nad saavad Schengeni piirkonna täisliikmeks.”

Kõnealuse dialoogi raames viisid Kanada ametiasutused novembris 2005 läbi tehnilisi külaskäike Balti riikidesse ja Poolasse ning tegid ettepaneku korraldada samalaadseid külaskäike Ungarisse, Slovakkiasse ja Tšehhi Vabariiki 2006. aasta jaanuaris. Kanada kinnitas, et seitse liikmesriiki täidavad nõudeid erineval tasemel ning “Kanada jälgib pidevalt olukorra arengut ja on valmis tegema samme viisanõudest loobumise kehtestamiseks enne 2007. aasta läbivaatust juhul, kui arengud mõnes uues liikmesriigis seda lubavad. Uued liikmesriigid on teretulnud jagama Kanadaga teavet arengute kohta, millest nad sooviksid Kanadat teavitada."

Kanada viitab ka oma ühistele kohustustele USAga julgeoleku ja piirihalduse küsimustes: “Kanada ja USA on võtnud endale kohustuseks teha tihedat koostööd oma erinevate viisarežiimide alal. Kuigi kumbki riik säilitab iseseisvuse oma viisapoliitika ja -nõuete arendamisel, on riigid kokku leppinud, et nad arvestavad mõjuga, mis kaasneb viisapoliitika ja/või –nõuete eeldatavate muudatustega teisele riigile. Seetõttu konsulteerime üksteisega regulaarselt tagamaks, et meie valitud arengusuund vastab jätkuvalt ühistele eesmärkidele ja huvidele."

Komisjoni ettepanek kaotada viisa taotlemise tasu või seda oluliselt vähendada esimese sammuna viisavabaduse suunas lükati tagasi.

Hinnang

Kanada on alustanud dialoogi, et seada sisse vastastikune viisavaba reisimine, kuid veel ei ole saavutatud mingit edu. Kanada on valmis dialoogi jätkama ja kinnitas oma valmidust põhimõtteliselt vabastada teatava aja möödudes kõigi ELi liikmesriikide kodanikud viisanõudest.

Komisjon on arvamusel, et Kanadaga alustatud dialoog peab jätkuma, kuid kõnealune dialoog peab muutuma rohkem tulemusele orienteerituks. Seetõttu tuleks sisse seada läbipaistev selgete kriteeriumitega menetlus, mis viiks viisavabaduse kehtestamiseni kõikide liikmesriikide kodanike jaoks.

IV. Kokkuvõte:

Komisjon on arvamusel, et kolmandate riikidega toimunud dialoog uuel vastastikkuse mehhanismi küsimustes on juba tõestanud oma tõhusust:

- Nelja kolmanda riigi puhul – Costa Rica (juhul kui saabub kinnitus Islandi osas), Nicaragua, Panama ja Venezuela – on juba saavutatud viisavabaduse vastastikkus; Brasiilia puhul on juba teatatud õiguslikust lahendusest.

- Nelja kolmanda riigi puhul – Brunei, Malaisia, Singapur ja Uruguay – on juba näha vastastikkuse põhimõtet eirava olukorra lahendust, kuid lähemate kuude jooksul on vaja lahendusi veel rakendada ja/või kontrollida.

- Ülejäänud kolme kolmanda riigi puhul ei ole vaatamata teatavale edule läbipaistvuse küsimuses tehtud mingeid samme, et laiendada viisavabadust kõikide ELi liikmesriikide kodanikele.

Austraalia puhul puudub otsene väljavaade laiendada ERT süsteemi kõikide liikmesriikide kodanikele. Vaatamata sellele on Austraalia juba lihtsustanud viisade väljastamise menetlust nende liikmesriikide kodanikele, kellele ei kehti ERT süsteem, ja on väljendanud oma tahet selle menetluse lihtsustamist jätkata. Tegemist on positiivse sammuga, kuid seda saab käsitleda ainult üleminekumeetmena. Meie esmane eesmärk on jätkuvalt kõikide liikmesriikide osalemine ERT süsteemis ja seeläbi kõikide ELi kodanike võrdse kohtlemise saavutamine (ilma et see piiraks EÜ lõplikku seisukohta ERT kohta).

Jälgides kõrgeimal tasemel peetud arutelusid on komisjon näinud USA ja Kanada poliitilist tahet jätkata dialoogi ja muuta asjaomastele liikmesriikidele viisavabaduse saavutamise tingimused läbipaistvamaks ja täpsemaks. Komisjon jätkab koostööd USA ja Kanada partneritega tagamaks, et võetud kohustused täidetakse, ja uurimaks võimalusi vastastikkuse põhimõtet eiravate olukorra lahendamiseks. Kõnealuste riikide puhul tuleks meil ka uurida võimalusi ajutise meetmena lihtsustada viisade väljastamist

Esimese vooru järel, mis on toonud teatavat edu, on oluline, et nii komisjon kui ka liikmesriigid oleksid jätkuvalt pühendunud, osaleksid protsessis ja liiguksid koos kõnealuses valdkonnas püstitatud ühiste eesmärkide poole. Liikmesriikide täielik toetus komisjonile, nende pingutused protsessi igas etapis ja omavaheline solidaarsus on jätkuvalt äärmiselt olulised oodatud tulemuste saavutamisel.

Vastavalt määruse 539/2001 (muudetud määrusega 851/2005) artikli 1 lõikele 5 koostab komisjon juuliks 2006 teise aruande, milles jälgitakse, kas teatavate kolmandate riikide pakutud lahendused on vahepeal ellu viidud ja kas ülejäänud riikidega peetav dialoog on avanud tee vastastikkuse viisavaba reisimise saavutamiseks.

Komisjon on arvamusel, et arvestades partneritega tehtud edusamme, mis on küll erinevad, ei ole vaja lisada aruandele määruse 539/2001 (mida on muudetud määrusega 851/2005) ) artikli 1 lõike 4 punktis c või nõukogu ja komisjoni ühisdeklaratsioonis, mis võeti vastu määruse 851/2005 vastuvõtmise ajal, ettenähtud meetmete eelnõusid.

Vaatamata sellele jätkab komisjon olukorra tähelepanelikku jälgimist, et tagada partnerite olemasolevate kohustuste täitmine. Nende riikide puhul, kellega vastastikkuse põhimõtte eiramisele ei leita lahendust lähitulevikus, on kriteeriumite rakendamise jälgimine väga oluline. Kuigi see nõuab mõlemapoolseid pingutusi, meenutab komisjon, et määruse 539/2001 artiklis 4 ja määrust 851/2005 käsitlevas nõukogu ja komisjoni ühisdeklaratsioonis viidatakse spetsiifilistele meetmetele, mis hõlbustavad vastastikkuse viisavaba reisimise saavutamist.

Annex 1A

Visa requirement imposed by third countries listed in Annex II to Regulation No 539/2001 upon nationals of the new Member States on 1 May 2004.

| CY |CZ |EE |HU |LT |LV |MT |PL |SI |SK | |Andorra | | | | | | | | | | | |Argentina | | | | | | | | | | | |Australia |V |V |V |V |V |V |* |V |V |V | |Bolivia | |V | |V | |V |V | | |V | |Brazil |V |V |V | |(V) |V |V | | |V | |Brunei |V |V |V |V |V |V | | |V |V | |Bulgaria | | | | | | | | | | | |Canada | |V |V |V |V |V | |V | |V | |Chile | | | | | | | | | | | |Costa Rica |V | | | |(V) | |V | |V |(V) | |Croatia | | | | | | | | | | | |Guatemala |V | |V |V |V |V |V |(V) |V |V | |Holy See | | | | | | | | | | | |Honduras |V | | |V | | | | | | | |Hong Kong SAR | | | | | | | | | | | |Israel | | | | | | | | | | | |Japan | | | | | | | | | | | |Macao SAR | | | | | |V | | | | | |Malaysia | | | | |V | | | | | | |Mexico | | |V | |V |V |V | | |V | |Monaco | | | | | | | | | | | |New Zealand |V | |V | |V |V | |V | |V | |Nicaragua |V | | | | | |V | | | | |Panama | |V |V | | |V |V | |V |V | |Paraguay |V |V |V | |V |V |V |(V) |V |V | |Romania | | |(V) | |(V) | | | | | | |Salvador | |V |V |V |V |V |V |(V) |V |V | |San Marino | | | | | |V | | | | | |Singapore | | | | |V | | | | | | |South Korea | | | | | | | | | | | |United States |V |V |V |V |V |V |V |V | |V | |Uruguay | | |V | | | | | | |V | |Venezuela |V | |V | | |V |V |(V) | |V | | * ETA required. (V) : visa exemption agreement not yet entered into force.

Annex 1B

Visa requirement imposed by third countries listed in Annex II to Regulation No 539/2001 upon EU citizens on 24 June 2005.

|CY |CZ |EE |EL |FI |HU |LT |LV |MT |PL |PT |SI |SK |DE |AT |IT |SW |DK | |Andorra | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Argentina | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Australia 1 |V |V |V |V | |V |V |V |V |V | |V |V |V |V |V |V |V | |Bolivia | | |(V) | | | | |(V) |V | | | | | | | | | | |Brazil |V |V |V | | | |V |V |V | | | | | |V4 | | | | |Brunei |(V) |V |V |(V) |V |(V) |V |V |V | |V |V |(V) |(V) |(V) |(V) |(V) | | |Bulgaria | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Canada | |V |V | | |V |V |V | |V | | |V | | | | | | |Chile | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Costa Rica | | |(V) | | | | | | | | | |(V) | | | | | | |Croatia | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Guatemala | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Holy See | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Honduras | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Hong Kong SAR | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Israel | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Japan | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Macao SAR | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Malaysia | | |(V) |(V) | | | |(V) | | | | | | | | | | | |Mexico | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Monaco | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |New Zealand | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Nicaragua | | | | | | | |V³ | | | | | | |(V) | | | | |Panama | | |V | | | | | |V | | | | | | | | | | |Paraguay | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Romania | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Salvador | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |San Marino | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |Singapore | | |(V) | | | | | | | | | | | | | | | | |South Korea | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |United States |V |V |V |V | |V |V |V |V |V | | |V | | | | | | |Uruguay | | |V | | | | | | | | | | | | | | | | |Venezuela | | | | | | | |V3 | | | | | |V² |(V) | |V3 | | | V : visa requirement

(V) : visa exemption for a period of less than 90 days.

1. Australia : Electronic Travel Authority (ETA) is required from citizens of EL, FI, MT, PT, DE, AT, IT, SW, DK, IS, NO as well as from citizens of the other Member States not indicated in the table

2. in case of entry at land and sea borders

3. tourist card is required upon entry

4. visa is required from business travellers

IS notified the following cases of non-reciprocity: Australia, Brunei, Nicaragua, Panama and Paraguay

NO notified the following cases of non-reciprocity: Australia, Brunei (for stays exceeding 14 days), Panama (visa issued free of charge on arrival)

Annex 2

Australian visa procedures

The two visa procedures subject of the notifications can be summarised as follows:

The ETA: Before travelling and before an air ticket is issued, the traveller himself/herself, or the travel agent/airline on his/her behalf, sends an electronic application for an ETA to the relevant Australian authorities. This involves entering in the ETA system data identifying the traveller and details of his/her passport. The data are compared with an on-line file held by the relevant Australian authorities (Department of Immigration and Multicultural and Indigenous Affairs, DIMIA) on persons whose entry into Australia is undesirable (Movement Alert List, MAL).

The response is almost immediate. If the response is positive, i.e. if consultation of the file does not produce an alert with respect to the traveller or his/her passport, an ETA number is assigned electronically and the air ticket can be issued. If the response is negative, no ETA number can be assigned and the traveller is asked to contact the Australian consular authorities. On arrival in Australia, the immigration authorities check that the passport holder has an ETA.

The eVisa (e676 visa ): applicants or travel agents can apply for a visa on the internet. The applications are processed in Australia and, depending on the risk assessment level further supporting documents can be required from the applicant. If the risk is low, they can be granted more or less automatically (“autogrant” facility).

US Visa Waiver Programme

To qualify for the VWP, a country must: offer reciprocal privileges to United States citizens; have had a non-immigrant refusal rate of less than 3% for the previous year; certify that the country issues machine-readable passports; have a program to incorporate biometric identifiers into the passports; certify that it reports the theft of blank passports on a timely basis to the U.S. authorities.

In addition the Department of Homeland Security in consultation with the Secretary of State has to prepare an evaluation report on the effect that a country’s designation as a VWP participant would have on the law enforcement and security interests of the United States, including interests related to enforcement of immigration laws and the existence and effectiveness of extradition agreements and procedures. In order for a country to be designated as a VWP participant, a determination must be made that such interests would not be compromised by the designation of the country.

Furthermore there are specific factors that are considered but are not established in the legislation: security of a country’s passport application, production and issuing process; security of passports and other documents used to demonstrate identity and citizenship, and incidence of fraud or misuse involving such documents; nationality and citizenship laws, and their implementation; existence of security and law enforcement threats in the country (terrorist activities, organised crime, money laundering, human and drug trafficking, etc.), and efforts to address such threats; immigration controls and alien smuggling activities in the country, and efforts to address such threats; stability of the government politically and economically; degree of cooperation with the U.S. and other international partners on law enforcement issues, including extradition.

Canadian assessment criteria for visa exemption

The Canadian authorities take into consideration the complex push and pull factors that trigger migration movements, from broad socio-economic conditions to specific regional issues. The country assessment of risks and benefits includes many factors, such as (but not limited to):

- Immigration issues (i.e. non bona-fide refugee claimants and clandestine or undocumented migrants),

- public safety and security issues (i.e. organized crime and counter terrorism, the trafficking and smuggling of persons and goods, serious criminal activity, health risks and concerns),

- the stability of government and public institutions (level of public confidence in institutions, legal system, police and security agencies, immigration and asylum systems, protection of human rights),

- the health and stability of the economy, such as unemployment rates and regional disparities,

- the social and human rights environment,

- the trends and patterns related to incidences of application fraud, passport fraud and visa refusal rates.

Factors are reviewed to ensure that they are consistent with Canadian immigration program and the broader mandate, objectives and priorities of the Government of Canada. Decisions to change the visa status of a given country are well-informed and are made after a comprehensive review of key considerations and upon extensive internal consultation.

[1] EÜT L 81, 21.3.2001, lk 1.

[2] Endise vastastikkuse mehhanismi kohta vaata komisjoni töödokumenti viisade vastastikkuse põhimõtte kohta (dokument JAI-B-1 (2004) 1372, 18.2.2004).

[3] Island ja Norra teatasid nõukogule, et kooskõlas Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahel sõlmitud lepingu (leping käsitleb nende kahe riigi ühinemist Schengeni acquis’ sätete rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) artikli 8 lõike 2 punktiga a aktsepteerivad Island ja Norra nõukogu määruse (EÜ) nr 851/2005 sisu. Selle tulemusel on vastastikkuse mehhanism kõnealustes riikides kohaldatav. Island esitas oma vastastikkuse põhimõtet eiravate olukordade avalduse 25. oktoobril ja Norra 15. novembril 2005.

[4] ELT C 251, 11.10.2005 [Tšehhi Vabariigi esialgse avalduse avaldamine, ELT C 163, 5.7.2005]

[5] ELT C 277, 10.11.05

[6] ELT C 310, 8.12.2005

[7] Islandi ja Norra avaldusi menetletakse samamoodi kui liikmesriikide avaldusi vastastikkuse põhimõtet eiravate juhtumite kohta, kuid tuleb arvestada õiguslikke piiranguid, mis kehtivad komisjonile Islandi ja Norra välisesindatuse osas.

[8] Island esitas Paraguayd käsitleva avalduse (viisanõue). Kõnealuse avalduse hilise saabumise tõttu saadeti suuline teade Paraguay ametiasutustele alles 5. detsembril 2005. Vastust teatele ei ole veel tulnud. Boliivia juhtumit tuleks lähemalt selgitada. Kolm liikmesriiki esitasid Boliivia nõuet käsitleva avalduse (Malta, Eesti, Läti). Vaatamata sellele ei esitanud komisjon Boliiviale demarši vastavalt uuele vastastikkuse mehhanismile, sest komisjonil on kavas esitada ettepanek Boliivia üleviimiseks määruse (EÜ) nr 539/2001 I lisasse.

[9] Ainult Uus-Meremaa kodanikud, kellel on kehtiv Uus-Meremaa pass, ei vaja Austraaliasse sõitmisel viisat, välja arvatud juhul, kui tegemist on inimese tervisest või isikust tulenevate probleemidega. Austraaliasse saabumisel antakse Uus-Meremaa kodanikele automaatselt erikategooria viisa, mis registreeritakse elektrooniliselt.

[10] Viisanõudest loobumise programm loodi ajutise programmina immigratsiooni reformi ja kontrollimise seadusega 1986. aastal (P.L. 99–603). USA kongress on regulaarselt välja andnud õigusakte, et programmi ulatuslikumalt kohaldada. Viisanõudest loobumise alalise programmi seaduse vastuvõtmisega 30. oktoobril 2000 muutus programm lõpuks alaliseks (P.L. 106–396).

[11] Kõnealused tingimused on sätestatud immigratsiooni ja kodakondsuse aktis (USA kongress 1187), piiride julgeoleku seaduses ning piiride julgeoleku ja viisaga sisenemise reformi parandatud seaduses.

[12] Kanada ametiasutused väitsid, et “töötajate registreerimise programmid Iirimaal, Ühendkuningriigis ja Rootsis on näidanud, et uute liikmesriikide elanikud on liikuvad ja otsivad töötamise võimalusi kodumaalt väljaspool".

[13] Tuletati meelde, et Kanada vabastas Ungari viisanõudest 1994. aastal ja Tšehhi Vabariigi 1996. aastal. Kuid viisanõue taaskehtestati Tšehhi Vabariigile 1997. aastal ja Ungarile 2001. aastal pärast varjupaigataotlejate suurt sissevoolu nendest riikidest. Kanada ametiasutused rõhutasid, et enne viisanõudest loobumist on vaja läbi viia põhjalik hindamine, et vältida sarnase olukorra kordumist.