Alusmääruse artikli 15 lõikes 2 on sätestatud, et lossimiskohustust tuleks kohaldada ilma, et see piiraks liidu suhtes kohalduvate rahvusvaheliste kohustuste täitmist. Komisjonil on õigus vastu võtta delegeeritud õigusakte, mille eesmärk on rakendada sellised rahvusvahelised kohustused liidu õiguses, sealhulgas eelkõige erandid lossimiskohustusest.

ICCATi soovitusega 16-05, millega kehtestati Vahemere mõõkkala varude taastamise mitmeaastane kava, nõutakse mõõkkala tagasiheitmist ja vabakslaskmist teatavates olukordades. Et liit saaks täita oma ICCATi konventsiooni kohaseid rahvusvahelisi kohustusi, on delegeeritud määrusega (EL) 2018/191 nähtud ette erandid Vahemere mõõkkala lossimiskohustusest, mis on sätestatud alusmääruse artiklis 15. Käesolevas määruses, millega kehtestatakse Vahemere mõõkkala varude taastamise kava, pole seetõttu vaja käsitleda selliseid tagasiheitmise ja vabakslaskmise kohustusi ning seetõttu ei piira see delegeeritud määruse (EL) 2018/191 vastavate sätete kohaldamist.

Käesoleva ettepaneku eesmärk on ICCATi soovitus 16-05 ELi õigusesse üle võtta, et võimaldada liidul täita oma rahvusvahelisi kohustusi ning tagada ettevõtjatele õiguskindlus seoses eeskirjade ja kohustustega.

2016. aasta ICCATi aastakoosolekul, mis toimus Vilamouras (Portugalis), astusid ICCATi konventsiooni osalised otsustava sammu, et parandada Vahemere mõõkkala (Xiphias gladius) muret tekitavat olukorda, võttes ICCATi soovitusega 16-05 vastu 15-aastase varude taastamise kava. Soovitusega kehtestatakse eeskirjad Vahemere mõõkkala varude kaitseks, majandamiseks ja kontrolliks, et saavutada vähemalt 60 % tõenäosusega 2031. aastaks biomass, mis vastab maksimaalsele jätkusuutlikule saagikusele.

ICCAT on volitatud tema pädevusvaldkonda kuuluvate varude kaitse ja majandamise küsimustes vastu võtma kohustuslikke otsuseid (soovitusi), mis on konventsiooniosalistele siduvad. Need soovitused on üldjuhul adresseeritud ICCATi konventsiooni osalistele, kuid võivad sisaldada ka käitajatele (näiteks laevakaptenid) kehtestatavaid kohustusi. ICCATi soovitused jõustuvad kuus kuud pärast nende vastuvõtmist ja liidu puhul tuleb need liidu õigusesse nii kiiresti kui võimalik üle võtta.

f) ICCAT on ka varem vastu võtnud varude taastamise kava, mis ELi õigusesse üle võeti. See oli Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres hariliku tuuni varude taastamise kava, mis kehtestati 2006. aastal ICCATi soovitusega 06-05 ning mille kestus oli samuti 15 aastat (2022. aastani). Liit rakendas kava määrusega (EL) 2016/1627. Alalise uuringute ja statistikakomitee uusimate teaduslike nõuannete põhjal otsustati juba 2017. aastal, et varude taastamise kava meetmed polnud enam vajalikud (viis aastat enne biomassi puudutava eesmärgi saavutamise tähtaja lõppu).

d) asjaomase liigi populatsioonidünaamikat ja varude kasutamise mustrit arvestades ei saa biomassi taastada 2020. aastaks ning vaja on pikemat ajavahemikku, milleks on teaduslike nõuannete põhjal kehtestatud 15 aastat;

ICCATi soovituses 16-05, mille ülevõtmist siin käsitletakse, märgitakse 1. punktis selgelt, et konventsiooniosalised, kelle laevadega on Vahemeres aktiivselt mõõkkala püütud, kohustuvad aastateks 2017–2031 kehtestama 15-aastase varude taastamise kava, mille eesmärk on saavutada vähemalt 60 % tõenäosusega biomass, mis vastab maksimaalsele jätkusuutlikule saagikusele. Kava eesmärk ja maksimaalne kestus (2031) tunduvad olevat vastuolus ühise kalanduspoliitika eesmärgiga, mille kohaselt tuleb maksimaalsele jätkusuutlikule saagikusele vastav kasutamise määr (kalastussuremus, mis on kooskõlas maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamisega) saavutada hiljemalt 2020. aastaks. Kooskõlas alusmääruse artikli 28 lõigetega 1 ja 2 ning artiklitega 29 ja 33 tuleks aga arvesse võtta mõnda tegurit, mis motiveerivad erandi tegemist alusmääruse artiklist 2 (ühine kalanduspoliitika):

d) lubatud kogupüügi ja kvootide määratlused võeti üle juba 2017. aastal ning nüüd on need esitatud nõukogu 23. jaanuari 2018. aasta määruses (EL) 2018/120, millega määratakse 2018. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügi võimalused, mida kohaldatakse liidu vetes ning liidu kalalaevade suhtes teatavates vetes väljaspool liitu. Seega pole vaja püügivõimalusi käsitlevate sätete ülevõtmist siin käsitleda.

c) keeluaeg: keeluaeg iga aasta 1. jaanuarist 31. märtsini on juba kehtestatud nõukogu 25. juuli 2017. aasta määrusega (EL) 2017/1398, millega muudetakse määrust (EL) 2017/127 seoses teatavate kalapüügivõimalustega, ning nõukogu 23. jaanuari 2018. aasta määrusega (EL) 2018/120, millega määratakse 2018. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügi võimalused, mida kohaldatakse liidu vetes ja liidu kalalaevade suhtes teatavates vetes väljaspool liitu. Seega ei kehti enam määruse (EL) 2017/2107 artiklis 23 määratletud keeluajad;

b) õngekonksude maksimaalne arv: käesoleva määruse artikli 14 kohaselt võib kalalaevadel, millega püütakse Vahemere mõõkkala, kasutada ja pardale võtta maksimaalselt 2 500 õngekonksu. See on seega piiravam kui nõukogu määruse (EL) 2017/2107 artikkel 25, milles on sätestatud, et „erandina nõukogu määruse (EÜ) nr 1967/2006 artiklist 12 võib laevadel, millega püütakse Vahemere mõõkkala, kasutada ja pardale võtta maksimaalselt 2 800 õngekonksu“;

a) kalavarude kaitseks kehtestatud alammõõt: käesoleva määruse artiklis 11 esitatud määratluse kohaselt on kala alamõõduline, kui pikkus alumise lõua tipust sabauime keskmiste kiirte alguseni on alla 100 cm või kui kala mass ei ületa 11,4 kg ümardatud kaalust või 10,2 kg lõpusteta ja roogitud kala kaalust. See on seega piiravam kui määratlus määruse (EL) 2017/2107 artiklis 24, mille kohaselt on alamõõduline selline kala, mille pikkus alumise lõua tipust kuni sabauime keskmiste kiirte alguseni on alla 90 cm või mille mass ei ületa 10 kg ümardatud kaalust ega 9 kg lõpusteta ja roogitud kala kaalust või 7,5 kg kaalust pärast põhitöötlemist (lõpused eemaldatud, roogitud, uimed eemaldatud, osa peast eemaldatud);

ICCATi soovitusega 16-05 vastu võetud meetmed, mis käesoleva määrusega üle võetakse, on piiravamad või täpsemad kui juba kehtivad meetmed (vt eespool), et võimaldada varudel taastuda. Peamised erinevused saaks kokku võtta järgmiselt:

Ettepanekuga tagatakse, et seoses Vahemere mõõkkala varude majandamisega ning eelkõige kõigi eeskirjade ja kohustustega varude taastamise kavas, mille ICCAT on heaks kiitnud, on liidu õigus kooskõlas liidu rahvusvaheliste kohustustega ning et liit järgib otsuseid, mille on vastu võtnud piirkondlikud kalandusorganisatsioonid, mille lepinguosaline liit on. Kõnealuse eesmärgi saavutamiseks ei minda vajalikust kaugemale.

b) kogemused, mis on ICCATis ja mujal omandatud seoses varude taastamise kavadega, näitavad, et teksti muutmine on üsna sage ning eeskirjade kiire täieliku jõustumise vajadus on üsna suur. Näiteks Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres hariliku tuuni varude taastamise kava puhul on teksti muudetud kuus korda (2006., 2008., 2010., 2012., 2014. ja 2017. aastal) alates sellest, kui ICCAT 2006. aastal kava käsitleva soovituse esitas.

a) asjaolu, et kava kehtestatakse 15 aastaks ei tähenda, et konventsiooniosalised ei püüa biomassi taastada ja tuua kalavarud ohututesse bioloogilistesse piiridesse niipea kui võimalik, saavutamaks võimalikult kiiresti kavas kehtestatud bioloogilised eesmärgid. Sellega seoses näitavad kogemused, et mõne aasta möödudes tuleb vastuvõetud meetmeid – eelkõige tehnilisi ja kontrollimeetmeid – tugevdada, eriti siis, kui suundumused näitavad, et taastamiseesmärkide saavutamisele ei jõuta lähemale ja kalavarud ei taastu oodatud kiirusega. Seetõttu võib olla vaja rakendada lühikese aja jooksul konkreetseid ja regulaarseid muudatusi ning taotleda nende kiirkorras vastuvõtmist;

Käesoleva määruse artiklis 34 on esitatud ammendav loetelu juhtudest, kui on vaja volitusi delegeerida, et tegeleda ICCATi vastuvõetud soovituste sagedaste muudatustega. Peamised tegurid, mis võivad selgitada olukordi, kus volituste delegeerimine on vajalik, võib kokku võtta järgmiselt:

Alusmääruse artikli 15 lõikes 2 on sätestatud, et lossimiskohustust tuleks kohaldada ilma, et see piiraks liidu suhtes kohalduvate rahvusvaheliste kohustuste täitmist. Komisjonil on õigus vastu võtta delegeeritud õigusakte, mille eesmärk on rakendada sellised rahvusvahelised kohustused liidu õiguses, sealhulgas eelkõige erandid lossimiskohustusest.

Liit kirjutas ICCATi sekretariaadile ja andis teada, et liit kohaldab ICCATi soovitust 16-05, mis on nüüd alates 1. jaanuarist 2017 üle võetud.

(8)Vahemerel püütud, kalavarude kaitseks kehtestatud alammõõdust väiksemad mõõkkalad tuleb ICCATi soovituse 16-05 punkti 17 kohaselt tagasi heita, välja arvatud juhul, kui need jäävad liikmesriikide iga-aastastes püügikavades kehtestatud kaaspüügi piirnormidesse. Et liit saaks täita oma konventsioonikohaseid rahvusvahelisi kohustusi, on delegeeritud määrusega (EL) 2018/191 nähtud ette erandid Vahemere mõõkkala lossimiskohustusest kooskõlas määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 15 lõikega 2. Delegeeritud määrusega (EL) 2018/191 rakendatakse teatavaid ICCATi soovituse 16-05 sätteid, millega on kehtestatud kohustus pardal olev mõõkkala tagasi heita, kui ületatakse laevale määratud kvooti ja/või lubatud kaaspüügi maksimaalset taset. Delegeeritud määruse kohaldamisalasse kuuluvad laevad, mida kasutatakse harrastuskalapüügiks.

(3)2016. aasta aastakoosolekul Vilamouras (Portugalis) tunnistasid ICCATi konventsiooni osalised, koostööd tegevad kolmandad riigid, kalastus- ja muud organisatsioonid (edaspidi „konventsiooniosalised“) vajadust parandada Vahemere mõõkkala (Xiphias gladius) muret tekitavat olukorda. Selleks võttis ICCAT vastu varude taastamise kava aastateks 2017–2031, arvestades asjaolu, et Vahemere mõõkkala varude populatsiooni praegune bioloogia, struktuur ja dünaamika ei võimaldaks lühikese aja jooksul saavutada biomassi taset, mis on vajalik maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saamiseks, isegi kui võetaks äärmuslikke ja kiireloomulisi majandamismeetmeid (püügi täielik lõpetamine). ICCATi soovitus varude taastamise kava kohta võeti vastu ICCATi 20. erikoosolekul pärast alalise uuringute ja statistikakomitee teaduslike nõuannete analüüsimist. Soovitus 16-05 jõustus 12. juunil 2017 ja on liidule siduv.

(11)Selleks et tagada ühise kalanduspoliitika järgimine, on vastu võetud liidu õigusaktid, millega kehtestatakse kontrolli, seire ja rakendamise süsteem, mis hõlmab võitlust ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vastu. Eelkõige kehtestatakse nõukogu määrusega (EÜ) nr 1224/2009 liidu kontrolli, seire ja rakendamise süsteem, kasutades globaalset ja integreeritud lähenemisviisi, et tagada ühise kalanduspoliitika kõigi reeglite järgimine. Komisjoni rakendusmäärusega (EL) nr 404/2011 on kehtestatud määruse (EÜ) nr 1224/2009 üksikasjalikud rakenduseeskirjad. Nõukogu määrusega (EÜ) nr 1005/2008 on loodud ühenduse süsteem ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks. Need määrused sisaldavad juba mitut meedet, mis on sätestatud ICCATi soovituses 16-05. Seepärast ei ole vaja neid sätteid käesolevasse määrusesse lisada.

(12)Prahtimise puhul pole suhted laeva omaniku, prahtija ja lipuriigi vahel tihti selged ning mõned kalurid, kes tegelevad ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga, väldivad kontrolle, kuritarvitades kalalaevade prahtimise korda. Nõukogu määrusega (EL) 2016/1627, milles käsitletakse Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres hariliku tuuni varude taastamise mitmeaastast kava, keelatakse prahtimine. Seega on asjakohane taastuvate kalavarude kaitsmiseks ja järjepidevuse tagamiseks liidu õigusega võtta vastu sarnane keeld Vahemere mõõkkala varude taastamise mitmeaastase kava puhul.

(13)Liidu õigusaktides tuleks ICCATi soovitusi rakendada selleks, et seada liidu ja kolmandate riikide kalurid võrdsesse olukorda ning tagada, et normid on kõigile vastuvõetavad.

(14)Selleks et ICCATi soovituste edasised muudatused kiiresti liidu õiguses rakendada, tuleks komisjonile anda õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte käesoleva määruse lisade ja artikli 34 lõikes 1 loetletud sätete muutmiseks. On eriti oluline, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil, ja et need konsultatsioonid toimuksid kooskõlas põhimõtetega, mis on sätestatud 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelises parema õigusloome kokkuleppes. Eelkõige selleks, et tagada võrdne osalemine delegeeritud õigusaktide ettevalmistamises, saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende ekspertidel on pidev juurdepääs komisjoni eksperdirühmade koosolekutele, millel arutatakse delegeeritud õigusaktide ettevalmistamist.

(15)Selleks et tagada käesoleva määruse sätete ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused seoses iga-aastase aruandega, mille liikmesriigid käesoleva määruse rakendamise kohta esitavad. Neid volitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011.

(16)Käesolevas määruses ette nähtud delegeeritud õigusaktid ja rakendusaktid ei takista ICCATi tulevaste soovituste rakendamist liidu õiguses seadusandliku tavamenetluse kaudu.

(17)Nõukogu määruse (EÜ) nr 1967/2006 II lisa kohaselt võib mõõkkala püügil laeva pardal hoida või vette lasta kuni 3 500 õngekonksu, aga ICCATi soovituse 16-05 kohaselt on lubatud kuni 2 500 õngekonksu. Selleks et seda soovitust liidu õiguses nõuetekohaselt rakendada, tuleb vastavalt muuta nõukogu määrust (EÜ) nr 1967/2006.

(18)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/2107 III peatüki 2. jaos on Vahemere mõõkkala suhtes sätestatud teatavad tehnilised ja kontrollimeetmed. ICCATi soovitusega 16-05 vastu võetud meetmed, mis käesoleva määrusega üle võetakse, on piiravamad või täpsemad, et võimaldada varudel taastuda. Määruse (EL) 2017/2107 III peatüki 2. jagu tuleks seega välja jätta ja asendada käesolevas määruses sätestatud meetmetega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I JAOTIS

ÜLDSÄTTED

Artikkel 1

Sisu

Käesolevas määruses on sätestatud üldeeskirjad Rahvusvahelise Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjoni (ICCAT) soovitatud Vahemere mõõkkala (Xiphias gladius) varude taastamise mitmeaastase kava (edaspidi „varude taastamise kava“) liidupoolseks rakendamiseks aastatel 2017–2031.

Artikkel 2

Kohaldamisala

Käesolevat määrust kohaldatakse:

a) liidu kalalaevadele ja harrastuskalapüügiks kasutatavatele liidu laevadele, millega:

i)seilatakse ICCATi konventsiooni alal ja püütakse Vahemerest mõõkkala

või

ii)laaditakse ümber Vahemerest püütud mõõkkala, ka väljaspool ICCATi konventsiooni ala;

b) kolmandate riikide kalalaevadele ja harrastuskalapüügiks kasutatavatele kolmandate riikide laevadele, millega seilatakse liidu vetes ning püütakse Vahemerest mõõkkala;

c) kolmandate riikide laevadele, mida kontrollitakse liikmesriikide sadamates ja millega veetakse Vahemerest püütud mõõkkala või Vahemerest püütud mõõkkalast saadud kalandustooteid, mida pole enne sadamas lossitud või ümberlaaditud.

Artikkel 3

Eesmärk