70.

kutsub komisjoni, kes on aluslepingute täitmise järelevalvaja ja liidu õiguse nõuetekohase kohaldamise tagamise eest vastutav organ, üles tegema Euroopa Liidu Kohtu järelevalve all järgmist: — andma parlamendile oma hinnangu uue põhiseaduse neljanda paranduse ja selle mõju kohta ELi piires tehtavale koostööle; — tagama kindlameelselt Euroopa Liidu lepingu artiklis 2 sätestatud ühiste põhiväärtuste ja õiguste järgimise, kuna nende rikkumised kõigutavad liidu enda aluseid ja liikmesriikidevahelist vastastikust usaldust; — alustama objektiivset uurimist ja rikkumismenetlust kohe, kui tal on põhjust arvata, et liikmesriik ei ole täitnud aluslepingutest tulenevat kohustust või rikub eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud õigusi; — vältima liikmesriikide kohtlemist eri alustel ning hoolitsema selle eest, et kõiki sarnases olukorras liikmesriike koheldakse samaväärselt, austades täielikult põhimõtet, et liikmesriigid on aluslepingute ees võrdsed; — keskenduma mitte üksnes ELi õiguse konkreetsete rikkumiste heastamisele eelkõige Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 258 alusel, vaid reageerima nõuetekohaselt liikmesriigi konstitutsioonilise ja õigussüsteemi ning -tava süstemaatilisele muutmisele, kus mitmed ja korduvad rikkumised toovad kahjuks kaasa õiguskindlusetuse, mis ei vasta enam Euroopa Liidu lepingu artikli 2 nõuetele; — võtma omaks laiaulatuslikuma lähenemisviisi, et tegeleda põhiväärtuste tõsise rikkumise võimaliku ohuga asjaomases liikmesriigis juba varases etapis ja alustada viivitamata struktureeritud poliitilist dialoogi asjaomase liikmesriigi ja teiste ELi institutsioonidega; seda struktureeritud poliitilist dialoogi tuleks koordineerida komisjoni kõrgeimal poliitilisel tasandil ja sellel peaks olema selge mõju asjaomase liikmesriigi ja komisjoni läbirääkimiste spektrile tervikuna erinevates ELi valdkondades; — looma kohe, kui Euroopa Liidu lepingu artikli 2 rikkumise oht on kindlaks tehtud, nn Euroopa Liidu lepingu artikli 2 kriisitegevuskava, st liidu väärtuste seiremehhanismi, mis eeldab komisjoni äärmist prioriseerimist ja kiiret reageerimist, mida koordineeritakse kõige kõrgemal poliitilisel tasandil ja võetakse täielikult arvesse ELi eri poliitikavaldkondades, kuni Euroopa Liidu lepingu artikli 2 sätteid jälle täielikult täidetakse ning artikli rikkumise oht on möödas (sellisele mehhanismile osutatakse ka komisjoni presidendile saadetud nelja liikmesriigi välisministrite kirjas, milles tõstatatakse vajadus töötada põhiväärtuste kaitseks välja uus ja tulemuslikum meetod, et rõhutada rohkem õigusriigi põhimõtte järgimise kultuuri, mida on puudutatud ka nõukogu 6. ja 7. juuni 2013. aasta järeldustes, milles käsitletakse põhiõigusi ja õigusriigi põhimõtet ning komisjoni 2012. aasta aruannet Euroopa Liidu põhiõiguste harta kohaldamise kohta); — pidama asjaomase liikmesriigi teenistustega tehnilisel tasandil kohtumisi, kuid mitte lõpetama läbirääkimisi muudes poliitikavaldkondades kui Euroopa Liidu lepingu artikliga 2 seotud teemad, kuni on tagatud täielik vastavus Euroopa Liidu lepingu artiklile 2; — kohaldama horisontaalset lähenemisviisi, millesse oleks kaasatud kõik komisjoni asjaomased talitused, et tagada õigusriigi põhimõtte austamine kõikides valdkondades, kaasa arvatud majandus- ja sotsiaalsektor; — rakendama ning vajaduse korral ajakohastama oma 2003. aasta teatist, milles käsitletakse Euroopa Liidu lepingu artiklit 7 (COM(2003)0606), ning koostama üksikasjaliku ettepaneku kiire ja sõltumatu järelevalvemehhanismi ja varajase hoiatuse süsteemi loomiseks; — jälgima korrapäraselt Euroopa õigusel rajaneva ala korralikku toimimist ja võtma meetmeid, kui kohtusüsteemi sõltumatus satub mis tahes liikmesriigis ohtu, tehes seda eesmärgiga vältida riikide kohtuasutuste vastastikuse usalduse nõrgenemist, mis tekitaks vältimatult tõkkeid vastastikust tunnustamist ja piiriülest koostööd käsitlevate ELi vahendite nõuetekohasel kohaldamisel; — kindlustama, et liikmesriigid tagavad põhiõiguste harta nõuetekohase rakendamise nii seoses massiteabevahendite mitmekesisusega kui ka võrdse juurdepääsuga teabele; — jälgima läbipaistvat ja õiglast meedia rahastamist, riiklikku reklaami ja sponsorvahendite paigutamist tagavate eeskirjade tõhusat rakendamist, et need ei häiriks kindlasti teabe- ja sõnavabadust, mitmekesisust või meedia valitud toimetuslikku suunda; — võtma asjakohaseid, õigeaegseid, proportsionaalseid ja järjestikusi meetmeid, kui tekivad kahtlused sõna- ja teabevabaduse, meediavabaduse ja mitmekesisuse suhtes ELis ja liikmesriikides, analüüsides eelnevalt üksikasjalikult ja hoolikalt olukorda ja lahendamist vajavaid probleeme ja parimaid viise nendega tegelemiseks; — tegelema nende küsimustega audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi rakendamise raames, et parandada koostööd liikmesriikide reguleerivate asutuste ja komisjoni vahel, esitades võimalikult peatselt kõnealuse direktiivi ning eelkõige selle artiklite 29 ja 30 läbivaadatud ning muudetud versiooni; — jätkama Ungari valitsusega peetavat dialoogi selle üle, kas põhiseaduse neljanda paranduse uus säte, millega võimaldatakse Ungari valitsusel kehtestada eraldi maks Euroopa Liidu Kohtu otsuste rakendamiseks, kui nende otsustega kaasnevad maksekohustused ning kui riigieelarves puuduvad piisavad vahendid ja valitsemissektori võlg ületab poole sisemajanduse koguproduktist, on vastavuses ELi õigusega, ja soovitama piisavaid meetmeid, millega hoida ära Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö põhimõtte võimalik rikkumine;