Mõlema süsteemi tulemuslikkus on liikmesriigiti erinev: mõnes liikmesriigis ei ole süsteeme kasutusele võetud või on seda tehtud väga vähesel määral, samas kui teiste tulemused – näiteks Saksamaa ja Hispaania vastavalt 1 882 ja 1 289 EMASi kohaselt registreeritud tegevuskohaga ning Prantsusmaa 555 ja Itaalia 359 registreeritud ELi ökomärgise litsentsiga – on paremad. Sellised erinevused tulenevad peamiselt liikmesriikide investeeritud ressursside tasemest, aga ka sellest, kas on tehtud algatusi asjaomaste vahendite lõimimiseks laiemasse keskkonnapoliitikasse. Näiteks võib EMASi sidumine keskkonnajärelevalve eeskirjadega luua stiimuli EMASi kasutuselevõtmiseks ja regulatiivse koormuse vähendamiseks; samamoodi saaks ökomärgise puhul anda stiimuleid selle sidumise teel keskkonnahoidlike riigihangetega.

EMASi puhul on täiendavad tõkked järgmised: avaliku poliitika puhul ei võeta seda piisavalt arvesse (stiimulid ja muudest regulatiivsetest nõuetest vabastamine ehk regulatiivse koormuse vähendamine) , vähene reklaamitegevus ning turul liidrikohal olev üleilmselt tunnustatud keskkonnajuhtimissüsteem (ISO 14001), mille nõuded on leebemad.

ELi ökomärgise puhul on probleem reklaamitegevuse puudumine, kriteeriumidega seotud nõuete arv ja rangus ning raskused ohtlike ainete kasutamist keelava artikli 6 lõike 6 nõuete täitmisega. Samuti esineb selle kasutusevõtmisel suuri erinevusi tooteliigiti, kusjuures mitme tooterühma puhul pole ELi ökomärgist kasutusele võetud või on seda tehtud vaid vähesel määral, mis kajastab ühelt poolt teatavate konkreetsete tooterühmadega seotud tõkkeid ja teiselt poolt strateegilise lähenemisviisi puudumist seoses nende rühmade valimisega, mille jaoks tuleks kriteeriumid välja töötada / läbi vaadata.

•EMASi ja ELi ökomärgise kasutuselevõtmine ei ole piisav, et suunata kogu turgu ning saavutada seega olulisi muutusi üldistes tarbimis- ja tootmismudelites ja pakkuda selle kaudu märkimisväärset keskkonnakasu, mis ulatuks kaugemale nendest ettevõtjatest ja organisatsioonidest, kes otsustavad süsteemides osaleda. Kummagi määruse piiratud kasutuselevõtmine on tingitud vähesest teadlikkusest ja tunnustatusest turul, tunnustuse puudumisest avalikus poliitikas ning nõuetele vastavuse ja tõendamise kuludest.

•EMASi kohaselt sertifitseeritud organisatsioonide parem keskkonnatoime enamiku põhinäitajate, sealhulgas energia, vee ja CO2 puhul. Jäätmeid ja materjale käsitlevate põhinäitajate puhul on pilt kirjum: ühelt poolt tunneb üle 75 % EMASi kohaselt registreeritud ettevõtjatest jäätmete ja materjalide puhul positiivset mõju tulemuslikkusele ning teiselt poolt on põhinäitajate kohta esitatud andmete valimi põhjal arvutatud keskmine tulemuslikkus negatiivne. Uuringud näitavad, et üldiselt tagab EMAS keskkonnatoime suurema paranemise kui ISO 14001.

Nendest piirangutest hoolimata on määrused jätkuvalt asjakohased, moodustades osa ELi poliitikameetmete paketist, millega vastatakse praegustes strateegilistes poliitikaeesmärkides kajastatud kasvavale vajadusele muuta praegusi tarbimis- ja tootmismudeleid ning mis muu hulgas hõlmab strateegiat „Euroopa 2020“, ressursitõhusa Euroopa tegevuskava, seitsmendat keskkonnaalast tegevusprogrammi ja ELi ringmajanduse loomise tegevuskava. EMAS ja ELi ökomärgis (koos keskkonnahoidlike riigihangetega) on ELi poliitikavahendite seas ainulaadsed, sest nende eesmärk on käsitleda keskkonnamõju kogu olelusringi vältel, sealhulgas Euroopas toimuva tarbimise üha suuremat mõju ELi-välistes riikides, kus tooteid ja materjale sageli toodetakse ning kust need ELi imporditakse. EMASi puhul kerkib küsimus seoses selle edasise asjakohasusega, kuna 2015. aastal läbi vaadatud standardiga ISO 14001 võetakse üha enam üle paljud (kuigi veel mitte kõik) selle põhielemendid.

Toimivuskontrolli toetasid kaks eraldi hindamisuuringut, mida omakorda toetas sidusrühmade kaasamine, sealhulgas avalik konsultatsioon ELi ökomärgise puhul ja sidusrühmadega peetud suunatud konsultatsioon EMASi puhul. Kõnealune sidusrühmadega konsulteerimine oli eriti oluline, sest toimivuskontrolli ulatus oli süsteemide vabatahtliku laadi ning süsteemide mõju kvantifitseerimiseks vajalike andmete puudumise tõttu teataval määral piiratud. Ühiselt kokkulepitud meetodi puudumine organisatsioonide ja toodete keskkonnatoime kvantifitseerimiseks ja võrdlemiseks tähendab ka seda, et süsteemides osalevaid ja mitte osalevaid tooteid ja organisatsioone ei ole võimalik süstemaatiliselt võrrelda. Peale selle ei ole määrustes täpsustatud selgeid eesmärke süsteemide kasutuselevõtmise kohta ja seepärast ei ole võimalik kvantitatiivselt hinnata, kas need on või ei ole saavutanud oodatud tulemusi.

Määruseid võib pidada ka osaliselt tõhusaks, kuivõrd süsteemi haldamise kulud on suhteliselt väikesed.

•Ligikaudse hinnangu kohaselt on keskmine kulu Euroopa Komisjonile 500 000 eurot aastas EMASi puhul ja 1 100 000 eurot aastas ELi ökomärgise puhul. Need kulud hõlmavad süsteemi, mis koosneb ELi ökomärgise puhul 33 tooterühmast, 2 000 litsentsist ja 44 000 tootest ning EMASi puhul 4 000 organisatsioonist ja 7 500 tegevuskohast. •Liikmesriikide tasandil esinevad suured erinevused rakendamiseks tehtavates jõupingutustes kajastavad erinevaid hinnanguid kulude ja tulude suhte kohta. Arvestades süsteemide vabatahtlikku laadi, ei saa väita, et nendega kaasneks ebaproportsionaalne koormus liikmesriikidele või ettevõtjatele ja organisatsioonidele – mõlemad rühmad investeerivad neisse vaid sel määral, mil see on nende arvates kasulik. Väikeste investeeringute tõttu on aga kasutuselevõtmine ja mõju piiratud. •Teatavate EMASi kohaselt registreeritud organisatsioonide (eriti energia tootmisega tegelevate organisatsioonide) jaoks võivad energiatõhususe meetmed pakkuda märkimisväärset kokkuhoidu (hindamisuuringu kohaselt moodustab see kõikide EMASi kohaselt registreeritud organisatsioonide kohta ligikaudu 1,3 miljardit eurot kahe aasta jooksul).

Tõhusus väheneb aga järgmistel juhtudel:

•kui üksikute ettevõtjate ja organisatsioonide nõuetele vastavuse ja tõendamise kulud kaaluvad üles kasu ja vähendavad seega väärtust tootjatele ja organisatsioonidele ning ei soodusta nende osalemist süsteemides. Selle mõju on suurem väikeste ettevõtjate puhul. EMASi ja standardi ISO 14001 kasutuselevõtmist võrreldes ei ole üllatav, et organisatsioonide kogemused seoses kahe süsteemi kulude ja tuludega on erinevad; •kui konkreetsete tooterühmade puhul on süsteemid kasutusele võetud vähesel määral või ei ole seda tehtud. Mitme tooterühma puhul ei ole ELi ökomärgist kasutusele võetud või on seda tehtud vaid vähesel määral, mis näitab, et turg ei ole selleks valmis ja/või et halduskoormus või teatavate kriteeriumide täitmise tõendamise kulu võib olla liiga suur ja osalemist takistada.

Mõlema süsteemi puhul leitakse, et need on suurel määral sidusad muude ELi säästva tarbimise ja tootmisega seotud ELi poliitikavaldkondadega ning täiendavad neid. Hindamise käigus kerkisid küsimused seoses vajadusega:

•uurida täiendavalt vastastikmõju ELi poliitikavaldkondadega, mille abil saaks ELi ökomärgise ja/või EMASi pakutavaid võimalusi paremini kasutada, sealhulgas (kuid mitte ainult) ringmajanduse loomise tegevuskava, mittetoksilise keskkonna ELi strateegia väljatöötamise, ebaausate kaubandustavade direktiivi, riigihangete direktiivi ja tööstusheidete direktiiviga; •vähendada ELi ökomärgise ja energiamärgise kattuvust valdkondades, mille puhul eri töökavade kooskõlastamine võimaldaks vastastikmõju paremini ära kasutada ning mille puhul mõlema märgise kasutamine ühe tooterühma jaoks ei pruugi alati olla parim võimalus.

Seoses kahe süsteemi vahelise sidususega näitab hindamine, et need täiendavad teineteist, keskendudes erinevatele eesmärkidele, ent väike kattuvus võib ilmneda juhul, kui nii EMAS kui ka ELi ökomärgis on suunatud konkreetsetele teenuste sektoritele, nagu turism ja matkamine. Sel juhul tuleb kanda hoolt selle eest, et mitte tekitada segadust tarbijate hulgas, kes võivad teha valiku kummagi süsteemi alusel.

ELi lisaväärtus, mida süsteemid pakuvad, on ebaühtlane. Määrused andsid ELi lisaväärtust, kuid see oli süsteemide vabatahtliku laadi tõttu piiratud. Lisaväärtust annab kogu siseturul ühtlustatud eeskirjade ja protseduuride raamistik, mis tagab keskkonnateabe usaldusväärsuse ja läbipaistvuse. Raamistikuga antakse teavet toodete ja organisatsioonide keskkonnatoime kohta ning võimaldatakse tegevuse lõimimist ja kooskõlastamist ELi muude poliitikavaldkondade tegevusega. Sel viisil toetab raamistik neid tootjaid ja organisatsioone, kes on valmis kohustuslikest meetmetest kaugemale minema, sealhulgas eeskätt VKEsid, kellel puuduks sisemine suutlikkus enda süsteemide ülesehitamiseks.

Täielikku kvantitatiivset kulude-tulude analüüsi ei olnud võimalik koostada. Asjaomased vahendid toimivad aga kontekstis, kus üldsus toetab säästvat tootmist ja tarbimist: 77 % Eurobaromeetri uuringu jaoks küsitletud ELi elanikest märkis, et on valmis keskkonnahoidlike toodete eest rohkem maksma, kui tunneb, et teave on usaldusväärne. Kuna kõnealuseid vahendeid käsitlevate avalike konsultatsioonide raames esitasid vastuseid enamjaolt vahendites juba aktiivselt osalevad isikud, olid nad nende suhtes üldiselt ka soodsalt meelestatud. Näiteks leidis 79 % ELi ökomärgise sidusrühmade esindajatest, et ELi ökomärgis on kasulik vahend keskkonnasäästlike toodete ulatuslikuma kasutuselevõtmise ja vaba ringluse edendamiseks kogu Euroopas, ja 95 % soovis selle säilitada kas olemasoleval kujul või teatavate muudatustega. Samal ajal leidis üle 70 % kõikidest küsitletud EMASis osalevatest organisatsioonidest, et energiatõhususe, materjalide kasutamise, veetarbimise ja jäätmete tekitamise valdkonnas on nende tulemuslikkus paranenud või oluliselt paranenud.

Võrreldes standardiga ISO 14001 on EMAS oluliselt väiksemal määral kasutusele võetud. Hindamine näitab aga, et keskkonnatoime puhul on EMASis osalevate ettevõtjate tulemused sama head või paremad kui ISO 14001 kohaselt sertifitseeritud organisatsioonidel ning et EMASi erinõuded, nagu läbipaistev aruandlus ja avaliku sektori asutuste tehtav kontroll, tagavad suurema usaldusväärsuse ja paremad võimalused süsteemi keskkonnapoliitikasse lõimimisel. Sellise potentsiaali olemasolu kinnitavad mitme süsteemis aktiivselt osalenud ELi liikmesriigi kogemustel põhinevad tõendid.

Kuna süsteeme ei ole kogu Euroopas ulatuslikult kasutusele võetud, on keeruline tõendada kogu ELi lisaväärtust, mis saadakse lisaks toodete, teenuste ja osalevate organisatsioonide keskkonnatoime paranemisele. Eelkõige on EMASi mõju vähendanud konkureerimine standardiga ISO 14001, mis pakub EMASile vähem nõudlikumat alternatiivi, kuna selle ühtlustatud ja üleilmselt tunnustatud keskkonnajuhtimise eeskirjad ja protseduurid on leebemad. Sellest hoolimata on kahe süsteemi vastasmõju olnud konstruktiivne ning EMAS on inspireerinud uusi ja täiustatud muudatusi ülemaailmses ISO 14001 standardis ning lähendanud seda EMASiga, kuigi jätkuvalt esineb suuri erinevusi. Erinevalt standardist ISO 14001 pakub EMAS nõuetele vastavuse ja aruandluse platvormi, mis muudab organisatsiooni keskkonnatoime üldsusele ja ametiasutustele läbipaistvaks. See platvorm võimaldab ka parimate tulemuste saavutajate tunnustamist ametiasutuste poolt ja toetusmeetmete väljatöötamist ning vähendada halduskoormust. Kõnealune suutlikkus on selgitatav asjaoluga, et erinevalt ISO standarditest antakse ametiasutustele ja muudele kolmandatele isikutele juurdepääs keskkonnatoimet ja õigusnormidele vastavust käsitlevale teabele ning nõutakse neilt selle kinnitamist, andes seega piisava kindlustunde ülejäänud regulatiivse koormuse vähendamiseks.