ET Euroopa Liidu Teataja C 146/34

Regioonide Komitee arvamus „Mullakaitse teemastrateegia”

(2007/C 146/05)

REGIOONIDE KOMITEE

— leiab, et lähtuvalt keskkonnakaitsealastest aspektidest on üleeuroopalist mullapoliitikat siiski tarvis. Nii on näiteks mulla saastumine ning inimeste ja loomade tervis omavahel seotud ning mullakaitsepoliitika seostub kõnealuse valdkonnaga. Lisaks tuleb Euroopa tasandil tähelepanu pöörata mulla degradeerumise piiriülesele mõjule, teisi keskkonnavaldkondi mõjutavale survele, Kyoto protokollile ning kliimamuutustele;

— leiab, et direktiiv, milles sätestatakse ülevaate koostamine ning mis aitab liikmesriikidel tegutseda komisjoni soovitatud viisil, võib aidata kaasa mulla säästlikule majandamisele. See tähendab, et direktiiv peaks olema paindliku ülesehitusega;

— tunneb muret kohalike ja piirkondlike haldusorganite halduskoormuse üle, mis võib olla tingitud järgmistest nõuetest: ohualade kindlakstegemine, ohualade loetelu läbivaatamise kohustus iga kümne aasta tagant (artikkel 6) ja saastatud ohualade loetelu läbivaatamine (artiklid 10 ja 11);

— soovib, et asjaomastele ametiasutustele ei langeks otsest kohustust saastatud alasid puhastada ja majandada (artikkel 13);

— leiab, et Euroopa Komisjon peaks koostama suunismeetmete paketi, mis hõlmab kulutasuvaid meetmeid, millest liikmesriigid saaksid inspiratsiooni koostada enda meetmepaketid ja kasutaksid iseotsustamise võimalust.

REGIOONIDE KOMITEE,

võttes arvesse komisjoni teatist nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele teemal „Mullakaitse teemastrateegia” (KOM(2006) 231 lõplik) ja ettepanekut „Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega luuakse mullakaitse raamistik ja muudetakse direktiivi 2004/35/EÜ” (KOM(2006) 232 lõplik — 2006/0086 (COD)),

võttes arvesse Euroopa Komisjoni 22. septembri 2006. aasta otsust konsulteerida kõnealuses küsimuses Regioonide Komiteega vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklile 175 ja artikli 265 lõikele 1,

võttes arvesse Regioonide Komitee juhatuse 25. aprilli 2006. aasta otsust teha sellekohase arvamuse koostamine ülesandeks säästva arengu komisjonile,

võttes arvesse12. veebruari 2003. aasta arvamust teemal: „Komisjoni teatis: Mullakaitse teemastrateegia” — CdR 190/2002 fin (1),

võttes arvesse oma arvamuse eelnõud (CdR 321/2006 rev. 1), mille säästva arengu komisjon võttis vastu 27. novembril 2006 (raportöör: hr. Cor Lamers (NL/EPP, Houteni linnapea),

võttis täiskogu 68. istungjärgul 13.–14. veebruaril 2007 (13. veebruari istungil) vastu järgmise arvamuse.

1. Regioonide Komitee seisukohad

Üldised märkused

1.1 Muld on olulise tähtsusega meie elutegevuse seisukohast. Muld on hädavajalik toitainete ja vee allikana, ringluste reguleerijana, paljude organismide elukeskkonna ja maapealse elu kandjana. Inimese ja looduse jaoks on otsustava tähtsusega, et muld täidaks kõiki neid ülesandeid optimaalselt ja jätkusuutlikult ka tulevikus.

1.2 Kõik Euroopa Liidu liikmesriigid seisavad vähemal või rohkemal määral silmitsi mullaprobleemidega. On selge, et mõningates Euroopa osades on muld degradeerunud märkimisväärselt ja murettekitaval määral ning degradeerub ka tulevikus.

1.3 Muld on liikumatu, kuid mulla degradeerumisel ühes liikmesriigis võivad siiski olla piiriülesed tagajärjed; seetõttu leiab komitee, et ettepanek vastab subsidiaarsuse põhimõttele. Lisaks nendib komitee, et mullakaitsepoliitika on välja töötanud ainult üheksa liikmesriiki ning et nimetatud poliitika on tavaliselt piiritletud pinnase saastatuse teatud aspektidega. Komitee leiab samuti, et lähtuvalt keskkonnakaitsealastest aspektidest on üleeuroopalist mullapoliitikat tarvis. Nii on näiteks mulla saastumine ning inimeste ja loomade tervis omavahel seotud ning mullakaitsepoliitika seostub kõnealuse valdkonnaga. Lisaks tuleb Euroopa tasandil tähelepanu pöörata Kyoto protokollile, mulla degradeerumise piiriülesele mõjule, teisi keskkonnavaldkondi mõjutavale survele ning kliimamuutustele.

1.4 Mullakaitsepoliitika on väga keeruline valdkond. Euroopas on üle 320 erineva mullatüübi, mida kasutatakse arvukatel eesmärkidel. Mullal võib seega olla majanduslik, sotsiaalne, kultuuriline või ökoloogiline funktsioon ning seda võib kasutada põllumajanduslikel või keskkonnaalastel eesmärkidel, kinnisvaraarenduses, teede ja tammide ehitusel. Seetõttu on mulda ähvardavad ohud liikmesriigiti väga erinevad. Kõik see põhjustab suuri erinevusi ka liikmesriigiti ning isegi konkreetse liikmesriigi eri piirkondade vahel. Ka liikmesriigiti rakendatavad meetmed väga erinevad. Peale geograafiliste erinevuste on Euroopa piirkondade vahel ka klimaatilised erinevused. Erinevused sõltuvad kohalike ja piirkondlike haldusorganite sellealasest tegevusest.

1.5 Võttes arvesse kõnealuseid suuri erinevusi ning raskusi ühiste normide väljatöötamisel, peab komitee ühiste kvantitatiivsete normide vastuvõtmist praegusel hetkel võimatuks. Komitee leiab siiski, et komisjoni esitatud strateegia on esimene samm selles suunas, et lähitulevikus saavutada kokkulepe ühiste normide osas. Tõhusaks mullakaitseks on vaja rakendada sihipäraseid meetmeid. Mullakaitse on poliitikavaldkond, millega tuleks tegeleda eelkõige kohalikul ja piirkondlikul tasandil.

1.6 Enamikes liikmesriikides vastutavad mullakaitsepoliitika eest kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused. Seetõttu peavad just omavalitsusorganid uute mullakaitse meetodite ja vahendite väljatöötamisel võtmerolli mängima.

1.7 Euroopa Liidule jääb kõnealuses valdkonnas toetaja ja julgustaja roll. Euroopa Liidu õigusaktide kehtestamise idee tuleb tagasi lükata, kui see ei ole paindlik ega jäta liikmesriikidele piisavalt tegevusvabadust.

Strateegia eesmärgid

1.8 Komitee kiidab strateegia eesmärgid heaks ning leiab, et need annavad märkimisväärse panuse paindliku ja Euroopale ühtse poliitika väljakujundamiseks, et tagada mulla jätkusuutlik majandamine.

1.9 Strateegia eesmärkide kirjeldamine on viinud komitee arvamusele, et rõhutatakse mullaga seotud protsesside kohta käivate olemasolevate teadmiste arendamist ning liikmesriike kohustatakse võtma selles valdkonnas meetmeid. Viimaseid innustatakse võitlema mulla degradatsiooni vastu, kusjuures tegelike ohupiirkondade kindlaksmääramine, piirkondade mulla degradeerumise vähendamise eesmärkide poole püüdlemine ning nimetatud eesmärkide saavutamiseks võetavate meetmete määratlemine jäävad liikmesriikide otsustada. Komitee toetab nimetatud lähenemisviisi, kuna see võimaldab mullakaitse temaatikat käsitleda integreeritult ja hästi struktureeritult, rõhutades samas probleemi kohalikku ja piirkondlikku aspekti.

Mullakaitse integreerimine ühenduse ja riiklikesse õigusaktidesse

1.10 Strateegia elluviimiseks tuleb süstemaatiliselt hinnata kõiki kehtivaid ELi seadusi ja poliitikavaldkondi, mis on seotud mulla temaatikaga, eesmärgiga teha kindlaks, mil määral need toetavad jätkusuutliku mullakaitse edendamist ELis. Kui kõnealuste seaduste või poliitikavaldkondade panus eesmärgi edendamisse on ebapiisav, tuleb neid kohandada. Komisjon peab nii kiiresti kui võimalik töötama eesmärgi saavutamiseks välja vastava tegevuskava.

1.11 Ülaltoodud põhjustel leiabki komitee, et kavandatav strateegia peaks olema rohkem seotud teiste ühenduse kuuenda keskkonnaalase tegevuskava raames väljatöötatud strateegiatega ning eriti pestitsiide, jäätmeid ja ringlussevõttu (jäätmekäitlust), pinna- ja põhjavett käsitlevate strateegiatega.

Head tavad ning teadmised mullaga seonduvatest protsessidest

1.12 Komitee leiab, et mulla säästlikuks majandamiseks on oluline tõsta teadlikkust ja suurendada teabevahetust kõnealusel teemal. Arvesse tuleb võtta nii mulda ähvardavaid ohte kui säästvale ühiskonnale avanevaid võimalusi.

1.13 Liikmesriikide rakendatavad meetmed on väga erinevad (vt punkti 1). Komitee arvab, et Euroopa mulla kvaliteeti on võimalik tõhusalt ja otstarbekalt parandada, kui liikmesriigid, kes on juba mullapoliitika kasutusele võtnud, jagavad oma teadmisi mullapoliitika alal teiste liikmesriikidega. Komitee julgustab seega liikmesriike, milles juba rakendatakse väljaarenenud mullapoliitikat, jagama oma kogemusi teiste liikmesriikidega, kelle õigusaktid mainitud valdkonnas ei ole piisavalt laiahaardelised.

1.14 Komitee peab väga oluliseks luua avatud suhtlusplatvormi, mis võimaldaks vahetada teavet heade tavade kohta eesmärgiga pakkuda piisavat mullakaitset. Tingituna mullatüüpide rohkusest ELis on vajadus täieliku ülevaate järele meetmete kohta, mida saab kasutada ja mille tõhusus on praktikas tõestatud.

Uus mullakaitse raamdirektiiv

1.15 . Raamdirektiivi eesmärk on koostada ülevaade muldade degradatsioonist ELis. Nimetatud dokument annab kriteeriumid kõnealuse ülevaate läbipaistvaks ja ühetaoliseks koostamiseks. Liikmesriigid määravad ise kindlaks, kas kuulutada mõni piirkond ohualaks, milliseid meetmeid vajadusel võtta ning kõnealuste meetmete ajalise kestuse.

1.16 Komitee on veendunud, et direktiiv, milles sätestatakse ülevaate koostamine ning mis aitab liikmesriikidel tegutseda komisjoni soovitatud viisil, võib aidata kaasa mulla säästlikule majandamisele ELis. Direktiiv ei tohi raskendada ega takistada kehtivat ja hästi toimivat riiklikku mullapoliitikat. See tähendab, et direktiiv peaks olema paindliku ülesehitusega. Meetmeid tuleks rakendada vabatahtlikkuse alusel motiveerivate ja nõuandvaate kavade näol. Lisaks tuleks takistada dokumentatsioonile esitavate nõuete kasvu, et võidelda ebavajaliku bürokraatia vastu. Samas ei tohiks praeguses komisjoni ettepanekus näha kutset ELi kaugemale ulatuvaks sekkumiseks.

1.17 Komitee on arvamusel, et keskkonnastandardite saavutamisel peaks esikohal olema liikmesriikide vastutus, millele lisandub mullasaaste tekitaja või omaniku vastutus. Seega on vaja kokku leppida, et ka „saastaja maksab” põhimõtte rakendamisel võib vastutusele võtta mitte üksnes mullasaaste tekitajaid vaid ka teisi kohustatud isikuid. Komitee rõhutab, et lõplik vastutaja tuleb reguleerida riiklikul tasandil.

1.18 Komitee tunneb muret selle üle, et direktiivi konkreetsete sätete koostamisel, eelkõige mullasaaste ohtude hindamise kriteeriumite määramisel, tuleks vastavalt otsusele 1999/468/EÜ (otsus komitoloogia menetluse kohta) tugineda asjakohasele komiteele. Seoses sellega tuleb valida menetlus, mis tagab kõigi asjaomaste sidusrühmade kaasamise ja nende huvide arvestamise.

Halduskoormus

1.19 Direktiivi artikkel 16 seab kohalikele ja piirkondlikele haldusorganitele suure aruandekohustuse. Komitee leiab, et nimetatud kohustus ei tohiks olla kohalikele ja piirkondlikele haldusorganitele ebaproportsionaalselt suur. Sellega seoses tuleks esile tuua, et aruannete koostamiseks vajalikku tähelepanu, inimtööjõudu ja rahalisi vahendeid ei saa samaaegselt anda meetmetele, mida võetakse mulla degradeerumise takistamiseks, kuigi just viimane peaks olema prioriteet.

1.20 Komitee toonitab, et on tähtis integreerida mullakaitsepoliitikat valdkondade poliitikasse ja kõigi haldustasandite eeskirjadesse (artikkel 3). Valdkonna poliitika elluviimisel on vaja jälgida, et olemasolevatel andmetel põhineva kontrolli (mullatestide) kohustuse sisseseadmine toimuks ettevaatlikult. Nimetatud kontroll on oluline vaid juhul, kui muld on ohustatud. Kuna poliitika näol on tegelikult tegu raamistikuga, ei ole kõnealused testid rakendusetapil üldiselt vajalikud. Keerulistes ja ulatuslike mõõtmetega olukordades kehtib juba niigi keskkonnamõju hindamise aruande kohustus.

1.21 Komitee tunneb muret kohalike ja piirkondlike haldusorganite halduskoormuse üle, mis võib olla tingitud järgmistest nõuetest: ohualade kindlakstegemine, ohualade loetelu läbivaatamise kohustus iga kümne aasta tagant (artikkel 6) ja saastatud ohualade loetelu läbivaatamine. (artiklid 10 ja 11).

1.22 Komitee märgib, et direktiivi ettepanekus on ära toodud terve rida registreerimis- ja aruandluskohustusi ning nõuded töötada välja kavasid ja programme, mis peavad tõenäoliselt läbima keskkonnamõju strateegilise hindamise. Nimetatud meetmed tooksid endaga kaasa täiendava halduskoormuse. ELi õigusaktides tuleks võimalusel vältida aruandluskohustuse nõudmist ning selliste kavade ja programmide koostamist, mis peavad tõenäoliselt läbima keskkonnamõju strateegilise hindamise.

1.23 Komitee on arvamusel, et avalikkuse kaasamine peaks piirduma keskkonnateabe direktiivis sätestatud juhtudega.

Mulla degradatsiooni protsessiga võitlemise meetmeprogrammid

1.24 Komitee soovib, et asjaomastele ametiasutustele ei langeks otsest kohustust saastatud alasid puhastada ja majandada (artikkel 13). Asutused tagavad, et puhastamine tegelikult toimuks. Neid küsimusi tuleb vaadelda liikmesriigis kehtivate seaduste ja õigusaktide taustal ning mulla konkreetsest olukorrast lähtudes. Samas jääb jätkuvalt kehtima nõue, et asjaomased asutused peavad tegelema saastatud paikade küsimusega.

1.25 Komitee toetab funktsioonidele suunatud lähenemist degradeeritud mulla tervendamisel (artikli 1 lõige 1 ja artikli 13 lõige 2). Meetmeid soovitatakse sõltuvalt mulla (praegusest) kasutamisest.

1.26 Mõju hindamises väidetakse, et mulla degradatsiooni protsessi vähendamiseks võetud meetmed annavad märkimisväärset kasu ühiskonnale. Komitee toetab nimetatud seisukohta, kuid soovib rõhutada, et kõnealuse kasu saamiseks tuleb kõigepealt mulda investeerida. Kogemused on näidanud, et eriti kogukondade ja piirkondade mulla tervendamise projektid takerduvad sageli rahaliste vahendite puudumise taha.

1.27 Komitee leiab, et mulla seisundi aruande (artikkel 12) sisseviimine kujutab endast ELi toetust saastatud alade loetelu koostamisel. Ühest küljest aitab nimetatud aruanne kaasa saastatud alade loetelu ajakohastamisele, teisest küljest annab see teistes liikmesriikides maaostust huvitatud esindajatele läbipaistvat teavet ning võimaldab nii vältida majanduslike kahjude teket. Nii antakse tõeline sisu „saastaja maksab” põhimõttele (artikkel 4).

1.28 Komitee leiab, et Komitee leiab, et mulla funktsioonide säilitamise meetmete kindlakstegemise käigus tuleb tähelepanu pöörata mitte ainult sotsiaalsetele ja majanduslikele aspektidele, vaid ka turvalisuse küsimustele ning arheoloogilise, geoloogilise ja geomorfoloogilise pärandi olemasolule (artikkel 8).

1.29 Komitee on arvamusel, et komisjoni nõudes riiklike rahastamismehhanismide järele saastatud alade tervendamiseks (artikkel 13) ei arvestata piisavalt olemasolevaid spetsiifilisi piirkondlikke (rahastamis)mehhanisme, mis on end õigustanud senises praktikas. Ühenduse nõuetega kõnealuses valdkonnas võivad pigem kaasneda takistused.

Head tavad

1.30 Komitee leiab, et teabevahetusfoorumi kavandatud loomine on komisjoni ettepaneku üks tähtsamaid osi (artikkel 17). Tänu praktilisele teabele ja kogemustele peaksid kohalikud ja piirkondlikud ametiasutused kõnealuses foorumis aktiivselt osalema.

2. Regioonide Komitee soovitused

2.1 Komitee leiab, et Euroopa Komisjon peaks koostama suunismeetmete paketi, mis hõlmab kulutasuvaid meetmeid, millest liikmesriigid saaksid inspiratsiooni koostada enda meetmepaketid ja kasutaksid iseotsustamise võimalust. Liikmesriigid, kes ei ole veel mullapoliitikat välja töötanud või kes on seda hetkel välja töötavad, saavad kõnealuses valdkonnas tõhusalt tegutseda vaid juhul, kui neil on piisavalt teadmisi.

2.2 Komitee teeb ettepaneku mitte kohaldada üleeuroopalist aruandluskohustust, vaid lubada liikmesriikidel kasutada oma aruandlussüsteemi ja tagada Euroopa Komisjonile sellele juurdepääs (artikkel 16).

2.3 Ohualasid saab väga konkreetselt kindlaks teha samas vähendades asjaomaste ametiasutuste halduskoormust, kui kõigepealt nõutakse põgusat ülevaadet asjaomase liikmesriigi mulla (või selle teatud osade) võimalikest ohtudest (artikkel 6). Seose ohualade läbivaatamise ja saastatud alade ülevaate koostamisega on täieliku läbivaatamise nõue üleliigne. Piisab teabe uuendamisest seireandmete põhjal.

2.4 Komitee soovitab täpsustada Euroopa Komisjoni teemastrateegias nimetatud läbivaatamise ajakava, määrata selle prioriteedid ning tähtajad. Esimene prioriteet peaks olema välja selgitada kliimamuutuste mõju mullale. On teada, et kliimamuutustel põhjustab või võib põhjustada orgaanilise ainese kiirenenud degradeerumise protsess. Arvestades orgaanilise ainese sisalduse tähtsust mulla funktsioonidele, võib kliimamuutustel olla olulisi tagajärgi mulla säästliku majandamise seisukohalt.

Soovitus 1

Artikkel 1

Komisjoni tekst Regioonide Komitee muudatusettepanek 1. Käesoleva direktiiviga kehtestatakse raamistik, et kaitsta mulda ja säilitada mulla võimet täita järgmisi keskkonnaalaseid, majanduslikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi funktsioone: a) biomassi tootmine, sealhulgas põllumajanduses ja metsanduses, b) toitainete, muude ainete ja vee talletamine, filtreerimine ja muundamine, c) suure bioloogilise mitmekesisuse kogumi (elupaigad, liigid ja geenid) säilitamine, d) inimeste ja inimtegevuse füüsiline ja kultuurikeskkond, e) tooraineallikas, f) süsinikuvaru säilitamine, g) geoloogilise ja arheoloogilise pärandi säilitamine. Seepärast kehtestatakse direktiiviga meetmed, et vältida nii loomulikke kui inimtekkelisi mulla degradeerumisprotsesse, mis kahjustavad mulla võimet täita kõnealuseid funktsioone. Nimetatud meetmed hõlmavad kõnealuste protsesside mõju leevendamist ning degradeerunud muldade taastamist ja tervendamist tasemeni, mis vastab vähemalt tänasele ja heakskiidetud tulevasele kasutamisviisile. 1. Käesoleva direktiiviga kehtestatakse raamistik, et kaitsta mulda ja säilitada mulla võimet täita vastavalt olukorrale järgmisi keskkonnaalaseid, majanduslikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi funktsioone: a) biomassi tootmine, sealhulgas põllumajanduses ja metsanduses, b) toitainete, muude ainete ja vee talletamine, filtreerimine ja muundamine, c) suure bioloogilise mitmekesisuse kogumi (elupaigad, liigid ja geenid) säilitamine, d) inimeste ja inimtegevuse füüsiline ja kultuurikeskkond, e) tooraineallikas, f) süsinikuvaru säilitamine, g) geoloogilise, geomorfoloogilise ja arheoloogilise pärandi säilitamine. Seepärast kehtestatakse direktiiviga meetmed, et vältida nii loomulikke kui inimtekkelisi mulla degradeerumisprotsesse, mis kahjustavad mulla võimet täita kõnealuseid funktsioone. Nimetatud meetmed hõlmavad kõnealuste protsesside mõju leevendamist ning degradeerunud muldade taastamist ja tervendamist tasemeni, mis vastab vähemalt tänasele ja heakskiidetud tulevasele kasutamisviisile.

Motivatsioon

Artiklist selgub, et pakutud meetmed viitavad funktsioonist lähtuvale lähenemisviisile. Seetõttu tekitab kasutatud väljend „täita funktsioone” ettekujutuse, et tegemist on multifunktsionaalsusega ning eeldab, et muld peaks olema võimeline samaaegselt täitma kõiki nimetatud funktsioone.

Muld ei ole mitte ainult geoloogilise ja arheoloogilise pärandi, vaid ka geomorfoloogilise pärandi kandja. Geomorfoloogia all mõistetakse mulla vormumist maastikuks ehk pinnavorme. Kui mõnel pinnavormil on eriline väärtus, tuleb tagada selle säilimine.

2. soovitus

Artikkel 3

Komisjoni ettepanek Regioonide Komitee muudatusettepanek Kui mõne valdkonna, eriti piirkonna või linna ruumilise planeerimise, transpordi, energeetika, põllumajanduse, maaelu arendamise, metsanduse, toorainete kaevandamise, kaubanduse ja tööstuse, tootepoliitika, turismi, kliimamuutuse, keskkonna, looduse ja maastiku valdkonna jaoks väljatöötatav poliitika võib hoogustada või pidurdada mulla degradeerumist, uurib, kirjeldab ja hindab liikmesriik selle mõju mulla degradeerumisele. Liikmesriik avalikustab kõnealused tulemused. Kui mõne valdkonna, eriti piirkonna või linna ruumilise planeerimise, transpordi, energeetika, põllumajanduse, maaelu arendamise, metsanduse, toorainete kaevandamise, kaubanduse ja tööstuse, tootepoliitika, turismi, kliimamuutuse, keskkonna, looduse ja maastiku valdkonna jaoks väljatöötatav poliitika võib eeldatavasti hoogustada või pidurdada mulla degradeerumist, uurib, ja kirjeldab ja hindab liikmesriik selle mõju mulla degradeerumisele. Liikmesriik avalikustab kõnealused tulemused. Ühenduse poliitika ja õigusaktide väljatöötamisel rakendab komisjon välist integratsiooni mullaküsimuses.

Motivatsioon

Komitee toetab artiklis 3 kirjeldatud välist integratsiooni.

3. soovitus

Artikkel 6

Komisjoni ettepanek Regioonide Komitee muudatusettepanek 1. Viie aasta jooksul, alates [ülevõtmise kuupäev], teeb liikmesriik sobival tasandil kindlaks oma territooriumi alad (edaspidi „ohualad”), mille puhul on veenvaid tõendeid või põhjendatud alust kahtluseks, et seal on toimunud või võib lähitulevikus toimuda üks või mitu järgmistest mulla degradatsiooniprotsessidest: a) vee- või tuuleerosioon, b) orgaanilise ainese kadu mulla orgaanilise osa, välja arvatud taimede ja loomade kõdunemata jäägid, nende osalise lagunemise saadused ja mulla biomass, pideva vähenemise tõttu, c) tihenemine lasuvustiheduse suurenemise ja mulla poorsuse vähenemise tõttu, e) sooldumine lahustuvate soolade kogunemise tõttu, f) maalihked mulla- ja kivide mõõduka või suure kiirusega allamäge liikumise tõttu. Ohualade kindlakstegemisel arvestab liikmesriik iga vaadeldava degradatsiooniprotsessi puhul vähemalt I lisas loetletud kriteeriume ning võtab arvesse, kuivõrd võib mulla kvaliteedi halvenemine hoogustada kasvuhoonegaaside keskkonda heitmist ja kõrbestumist. 2. Vastavalt lõikele 1 kindlakstehtud ohualad avalikustatakse ja vaadatakse läbi vähemalt iga kümne aasta järel. 1. Viie aasta jooksul, alates [ülevõtmise kuupäev], teeb liikmesriik oma hinnangul sobival haldustasandil ja sobivas geograafilises suurusjärgus kindlaks oma territooriumi alad (edaspidi „ohualad”), mille puhul on veenvaid tõendeid või põhjendatud alust kahtluseks, et seal on toimunud või võib lähitulevikus toimuda üks või mitu järgmistest mulla degradatsiooniprotsessidest: a) vee- või tuuleerosioon, b) orgaanilise ainese kadu mulla orgaanilise osa, välja arvatud taimede ja loomade kõdunemata jäägid, nende osalise lagunemise saadused ja mulla biomass, pideva vähenemise tõttu, c) tihenemine lasuvustiheduse suurenemise ja mulla poorsuse vähenemise tõttu, e) sooldumine lahustuvate soolade kogunemise tõttu, f) maalihked mulla- ja kivide mõõduka või suure kiirusega allamäge liikumise tõttu. Ohualade kindlakstegemisel arvestab koostab liikmesriik iga vaadeldava degradatsiooniprotsessi puhul põgusa ülevaate degradatsiooniteguritest, mis antud liikmesriigi mulla või selle osa puhul kõne alla ei tule. Teiste degradatsioonitegurite puhul koostatakse võimalike ohualade loetelu. Ohualade lõplik loetelu koostatakse esialgse loetelu analüüsi põhjal, mille käigus arvestab liikmesriik ühest küljest vähemalt I lisas loetletud kriteeriume ning teisest küljest võtab arvesse, kuivõrd võib mulla kvaliteedi halvenemine hoogustada kasvuhoonegaaside keskkonda heitmist ja kõrbestumist. 2. Vastavalt lõikele 1 kindlakstehtud ohualad avalikustatakse ja vaadatakse läbi uuendatakse vähemalt iga kümne aasta järel.

Motivatsioon

Lõige 1: liikmesriigid otsustavad ise, millisel haldustasandil ning millises geograafilises suurusjärgus ohualasid kindlaks määratakse. Meetmete rakendamine või mitterakendamine ohualadel ning meetmete valik on asjaomase liikmesriigi poliitiline otsus. Enne ohualade kindlakstegemist on mõistlik koostada põgus ülevaade, mis võimaldab mõned ebaselged juhtumid välja jätta. Edasised analüüsid peavad olema põhjendatud. Esialgse kindlakstegemise põhjal võib liikuda edasi ohualade täpsemale kaardistamisele I lisas loetletud kriteeriumite abil. Põllumajanduspiirkondades on orgaanilise ainese sisaldus mullas väiketaluti erinev (heterogeensed mullad). Orgaaniline aines taastub aeglaselt, tihti vaid ühe väiketalu piires. Taastumist on võimalik soodustada sobiva põllumajandusliku tegevuse ning ennekõike sobiva ökokeskkonna loomisega.

Lõige 2: komisjoni kasutatud termin „läbi vaatama” viitab sellele, et iga viie aasta tagant on vaja loetelu läbi vaadata. On oluline, et liikmesriikidel oleks tõhus järelvalvesüsteem, mis võimaldaks ajakohastada saastamisohus olevate alade loetelu iga kümne aasta tagant.

4. soovitus

Artikkel 8

Komisjoni ettepanek Regioonide Komitee muudatusettepanek 1. Artikli 6 kohaselt kindlakstehtud ohualade jaoks koostab liikmesriik sobival tasandil artikli 1 lõikes 1 osutatud mullafunktsioonide säilitamise meetmeprogrammi, milles esitab ohu vähendamise eesmärgid, kohased meetmed nende saavutamiseks, kõnealuste meetmete kohaldamise ajakava ning hinnangu, millised era- või riiklikud vahendid on vaja eraldada nende meetmete rahastamiseks. 2. Meetmeprogrammi koostamisel ja läbivaatamisel lõike 1 kohaselt pöörab liikmesriik tõsist tähelepanu kavandatud meetmete sotsiaalsele ja majanduslikule mõjule. Liikmesriik tagab, et meetmed oleksid kulutasuvad ja tehniliselt teostatavad, ning viib enne meetmeprogrammi rakendamist läbi selle mõju analüüsid, sealhulgas tasuvusanalüüsi. Liikmesriik näitab oma meetmeprogrammis, kuidas meetmeid tuleb rakendada ja kuidas need aitavad kaasa püstitatud keskkonnaeesmärkide saavutamisele. 3. Kui ala ohustab korraga mitu mulla degradeerumisprotsessi, võib liikmesriik vastu võtta ühtse programmi, milles seab kõigi kindlakstehtud ohtude jaoks kohased ohu vähendamise eesmärgid koos sobivate meetmetega nende saavutamiseks. 4. Meetmeprogramm koostatakse seitsme aasta jooksul, alates [ülevõtmiskuupäev], ja see on rakendatud hiljemalt kaheksa aastat pärast kõnealust kuupäeva. Meetmeprogramm avalikustatakse ja vaadatakse läbi vähemalt iga viie aasta järel. 1. Artikli 6 kohaselt kindlakstehtud ohualade jaoks koostab liikmesriik enda hinnangul sobival haldustasandil ja sobivas geograafilises suurusjärgus artikli 1 lõikes 1 osutatud mullafunktsioonide säilitamise meetmeprogrammi, milles esitab ohu vähendamise eesmärgid, kohased meetmed nende saavutamiseks, kõnealuste meetmete kohaldamise ajakava ning hinnangu, millised era- või riiklikud vahendid on vaja eraldada nende meetmete rahastamiseks. 2. Meetmeprogrammi koostamisel ja läbivaatamisel lõike 1 kohaselt pöörab liikmesriik tõsist tähelepanu kavandatud meetmete sotsiaalsele ja majanduslikule mõjule, nagu ka turvalisusele ning arheoloogilisele, geomorfoloogilisele ja geoloogilisele pärandile. Liikmesriik tagab, et meetmed oleksid kulutasuvad ja tehniliselt teostatavad, ning viib enne meetmeprogrammi rakendamist läbi selle mõju analüüsid, sealhulgas tasuvusanalüüsi. Liikmesriik näitab oma meetmeprogrammis, kuidas meetmeid tuleb rakendada ja kuidas need aitavad kaasa püstitatud keskkonnaeesmärkide saavutamisele. 3. Kui ala ohustab korraga mitu mulla degradeerumisprotsessi, võib liikmesriik vastu võtta ühtse programmi, milles seab kõigi kindlakstehtud ohtude jaoks kohased ohu vähendamise eesmärgid koos sobivate meetmetega nende saavutamiseks. 4. Meetmeprogramm koostatakse seitsme kolme viie aasta jooksul, alates [ülesvõtmiskuupäev] artiklis 17, lõikes 2 ettenähtud Euroopa Komisjoni suuniste avaldamisest, ja see rakendatakse ellu hiljemalt kaheksa neli aastat pärast kõnealust kuupäeva. Meetmeprogramm avalikustatakse ja vaadatakse läbi vähemalt iga viie aasta järel.

Motivatsioon

Lõige 2: komitee leiab, et vaid sotsiaalsete ja majanduslike mõjude arvesse võtmisest ei piisa. Olulised on ka turvalisus, geomorfoloogiline, geoloogiline ja arheoloogiline pärand.

Liikmesriigid rahastavad meetmeid ise. Seega ei ole vajalik, et ühenduste direktiiv kohustaks kulutasuvate meetmete rakendamist.

Lõige 4: komisjoni ettepanek võtab arvesse direktiivi jõustumise hetke. Enne meetmete valimist peavad riiklikud, piirkondlikud ja kohalikud haldusorganid olema olukorrast võimalikult hästi teavitatud. Selleks tuleb avaldada kasumlike meetmete kogu, millele nimetatud ametivõimud saavad poliitika kujundamisel toetuda (vt ka 9. ja 10. soovitust). Nii saab Euroopa Komisjon luua oma tegevusega lisaväärtust. Sellel põhjusel arvabki komitee, et paremaks lähtepunktiks on nimetatud suuniste avaldamiskuupäev.

5. soovitus

Artikkel 10

Komisjoni ettepanek Regioonide Komitee muudatusettepanek 1. Liikmesriik teeb artiklis 11 sätestatud korras oma territooriumil kindlaks alad, edaspidi „saastatud alad”, mille kohta on tõendatud, et inimtekkelisi ohtlikke aineid esineb seal sellisel määral, et kõnealune ala on liikmesriigi arvates ohtlik inimeste tervisele ja keskkonnale. Kõnealuse ohu hindamisel võetakse arvesse maa praegust ja heakskiidetud tulevast kasutusviisi. 2. Liikmesriik koostab oma saastatud alade loetelu, edaspidi „loetelu”. Loetelu avalikustatakse ja vaadatakse läbi vähemalt iga viie aasta järel. 1. Liikmesriik teeb artiklis 11 sätestatud korras oma territooriumil kindlaks alad, edaspidi „saastatud alad”, mille kohta on tõendatud, et inimtekkelisi ohtlikke aineid esineb seal sellisel määral, et kõnealune ala on liikmesriigi arvates ohtlik inimeste tervisele ja keskkonnale. Kõnealuse ohu hindamisel võetakse arvesse maa praegust ja heakskiidetud tulevast kasutusviisi. 2. Liikmesriik koostab oma saastatud alade loetelu, edaspidi „loetelu”. Loetelu avalikustatakse ja vaadatakse läbi vähemalt ajakohastatakse vajadusel iga viie aasta järel.

Motivatsioon

Komisjoni kasutatud termin „läbi vaatama” viitab sellele, et iga viie aasta tagant on vaja loetelu täielikult läbi vaadata. Siiski on oluline, et liikmesriikidel oleks tõhus järelvalvesüsteem, mis võimaldaks kaasajastada saastamisohus olevate alade loetelu iga viie aasta tagant.

6. soovitus

Artikkel 11

Komisjoni ettepanek Regioonide Komitee muudatusettepanek 1. Iga liikmesriik määrab pädeva asutuse, kes vastutab saastatud alade kindlakstegemise eest. 2. Viie aasta jooksul, alates [ülevõtmiskuupäev], teeb pädev asutus kindlaks vähemalt need alad, kus toimuvad või on minevikus toimunud mulda saastada võivad tegevused, millele osutatakse II lisas. Seejuures käsitletakse II lisa punktis 2 osutatud tegevusi sõltumatult künnisväärtustest, mis on esitatud nõukogu direktiivi 96/61/EÜ I lisas, välja arvatud mikroettevõtete tegevus, nagu see on määratletud komisjoni soovituse 2003/361/EÜ lisa artikli 2 punktis 3, ja loomakasvatusega seotud tegevused. Kindlakstegemine vaadatakse kindla aja järel uuesti läbi. 3. Pädev asutus mõõdab järgmise ajakava alusel ohtlike ainete sisaldust aladel, mis on kindlaks tehtud lõike 2 kohaselt, ja kui sisaldus on nii kõrge, et on piisav alus pidada seda ohtlikuks inimeste tervisele või keskkonnale, hinnatakse kõnealusel alal ohtu kohapeal: a) [ülevõtmiskuupäev] alates viie aasta jooksul vähemalt 10 %-l aladest, b) [ülevõtmiskuupäev] alates 15 aasta jooksul vähemalt 60 %-l aladest, c) [ülevõtmiskuupäev] alates 25 aasta jooksul ülejäänud aladel. 1. Iga liikmesriik määrab pädeva asutuse, kes vastutab saastatud alade kindlakstegemise eest. 2. Viie aasta jooksul, alates [ülevõtmiskuupäev], teeb pädev asutus kindlaks vähemalt need alad, kus toimuvad või on minevikus toimunud mulda saastada võivad tegevused, millele osutatakse II lisas. Seejuures käsitletakse II lisa punktis 2 osutatud tegevusi sõltumatult künnisväärtustest, mis on esitatud nõukogu direktiivi 96/61/EÜ I lisas, välja arvatud mikroettevõtete tegevus, nagu see on määratletud komisjoni soovituse 2003/361/EÜ lisa artikli 2 punktis 3, ja loomakasvatusega seotud tegevused. Alade loetelu ajakohastatakse vaadatakse kindla aja järel uuesti läbi. 3. Pädev asutus mõõdab koostab järgmise ajakava alusel nimekirja saastejuhtumitest kindlakstehtud aladel vastavalt punktis 2 kirjeldatud meetodile ohtlike ainete sisaldust aladel, mis on kindlaks tehtud lõike 2 kohaselt, ja kui sisaldus on nii kõrge, et on piisav alus pidada seda ohtlikuks inimeste tervisele või keskkonnale, hinnatakse kõnealusel alal ohtu kohapeal:tagatakse kõnealuse ohu hindamine kohapeal. a) [ülevõtmiskuupäev] alates viie aasta jooksul vähemalt 10 %-l aladest, b) [ülevõtmiskuupäev] alates 15 aasta jooksul vähemalt 60 %-l aladest, c) [ülevõtmiskuupäev] alates 25 aasta jooksul ülejäänud aladel.

Motivatsioon

Pädevad asutused on kohustatud koostama saastunud alade tabeli. Samuti vastutavad nad inimeste tervist ja keskkonda ohustavate võimalike riskide eest. See ei tähenda samas, et nad peaks kõnealustel aladel ise uurimuse läbi viima. Üldjuhul oodatakse analüüsi saastejuhtumi kohta esmajärjekorras saastajalt, koha omanikult või kasutajalt. Juhul, kui kedagi ei saa enam saatejuhtumi eest vastutavaks teha, võivad pädevad asutused kõnealuse analüüsi ise läbi viia.

7. soovitus

Artikkel 12

Komisjoni ettepanek Regioonide Komitee muudatusettepanek 2. Aruande mulla seisundi kohta esitab liikmesriigi volitatud asutus või isik. Aruandes esitatakse vähemalt järgmised üksikasjad: a) ala senine kasutuslugu ametlike dokumentide alusel, b) keemiline analüüs üksnes selliste ohtlike ainete sisalduse määramiseks mullas, mis on seotud mulda saastada võinud tegevusega kõnealusel alal, c) ohtlike ainete sisaldus, mille puhul on piisav alus karta ohtu inimeste tervisele või keskkonnale. 2. Aruande mulla seisundi kohta esitab liikmesriigi volitatud asutus või isik. Aruandes esitatakse vähemalt järgmised üksikasjad: a) ala senine kasutuslugu ametlike dokumentide alusel, b) keemiline analüüs üksnes selliste ohtlike ainete sisalduse määramiseks mullas, mis on seotud mulda saastada võinud tegevusega kõnealusel alal, c) ohtlike ainete sisaldus, mille puhul on piisav alus karta ohtu inimeste tervisele või keskkonnale ja millega seoses tuleb arvesse võtta kõnealuste liikmesriikide riskiohjamise ja mulla tervendamise poliitikat, samuti kohalikke mulla eripärasid.

Motivatsioon

Punkti 2 alapunkti c võib mõista selliselt, et eksisteerib ühtne nimekiri võimalikke ohtusid põhjustavate kontsentratsioonitasemetega. Komitee on arvamusel, et võimalikud ohud inimeste tervisele ja keskkonnale sõltuvad sellest, milleks ala kasutatakse. Sellele lisaks võib kasutuseesmärk muutuda peale ala võõrandamist.

Juhul, kui mulla seisundit käsitlevas aruandes soovitakse esile tuua asjaomase alaga seonduvad võimalikud ohud, tuleb läbi viia riskianalüüs, milles tuleks arvestada nii ala praegust kui ka tulevast heakskiidetud võimalikku kasutust.

Mulda käsitleva aruande mudelis tuleb jätta ruumi andmete tõlgendamisele ja arvestada asjaomases riigis läbiviidava riskiohjamise ja mulla tervendamise poliitikat.

8. soovitus

Artikkel 13

Komisjoni ettepanek Regioonide Komitee muudatusettepanek 1. Liikmesriik tagab oma loetelus olevate saastatud alade seisundi tervendamise 2. Tervendamine hõlmab meetmeid, mille eesmärk on mullast saasteainete eemaldamine, nende sisalduse jälgimine, piiramine või vähendamine mullas, nii et saastatud ala ei oleks selle praegust ja heakskiidetud tulevast kasutamisviisi arvestades enam oluliselt ohtlik inimeste tervisele ja keskkonnale. 3. Liikmesriik loob sobiva mehhanismi nende saastatud alade tervendamise rahastamiseks, mille puhul põhimõtte „saastaja maksab” rakendamiseks ei saa saastamise eest vastutavat isikut kindlaks teha, ühenduse või riiklike õigusaktide alusel vastutusele võtta või tervendamiskulusid kandma sundida. 1. Liikmesriik tagab oma loetelus olevate saastatud alade seisundi tervendamise 2. Tervendamine hõlmab rea ajutisi meetmeid, mille abil välditakse mis tahes kokkupuudet saasteainetega, või toimingud, mille eesmärk on mullast saasteainete eemaldamine, nende sisalduse jälgimine, piiramine või vähendamine mullas, nii et saastatud ala ei oleks selle praegust ja heakskiidetud tulevast kasutamisviisi arvestades enam oluliselt ohtlik inimeste tervisele ja keskkonnale. 3. Enne reaalsete tervendamistööde algust tuleb võtta ajutisi meetmeid eeldusel, et need välistavad võimaluse kokkupuuteks saasteainetega., on põhjendatud ja nende rakendamine ei kesta liiga pikka aega. 3. 4. Liikmesriik loob sobiva mehhanismi nende saastatud alade tervendamise rahastamiseks, mille puhul põhimõtte „saastaja maksab” rakendamiseks ei saa saastamise eest vastutavat isikut kindlaks teha, ühenduse või riiklike õigusaktide alusel vastutusele võtta või tervendamiskulusid kandma sundida. Tervendamisel võib kasutada Euroopa Liidu kasutada olevaid rahastamisallikaid.

Motivatsioon

Punkt 2: konkreetseid tervendamismeetmeid võib rakendada ka hiljem, kui keskkonna seisund seda võimaldab ja meede osutub teiste tegevustega kombineeritult tõhusamaks, eelkõige territoriaalse arengu valdkonnas, näiteks ehitusprojektide puhul. Sel juhul tuleks võtta tarvitusele ajutised turvameetmed.

9. soovitus

Artikkel 16

Komisjoni ettepanek Regioonide Komitee muudatusettepanek 1. Liikmesriik esitab komisjonile kaheksa aasta jooksul, alates [ülevõtmiskuupäev], ja seejärel iga viie aasta järel järgmise teabe: a) kokkuvõte artikli 5 kohastest algatustest, b) artikli 6 lõike 1 kohaselt kindlakstehtud ohualad, c) meetodid, millega artikli 7 kohaselt tehti kindlaks ohud, d) artikli 8 kohaselt vastuvõetud meetmeprogrammid ja hinnang, kui tõhusalt need meetmed aitasid vähendada mulla degradeerumisprotsesse või nende ohtu, e) artikli 11 lõigete 2 ja 3 kohaselt läbiviidud kindlakstegemise tulemus ja artikli 10 lõike 2 kohaselt koostatud saastatud alade loetelu, f) artikli 14 kohaselt vastuvõetud riiklik tervendamisstrateegia, g) kokkuvõte artikli 15 kohastest teavitamisalgatustest. 1. Liikmesriigid võimaldavad esitavad komisjonile kaheksa aasta jooksul, alates [ülevõtmiskuupäev], ja seejärel iga viie aasta järel juurdepääsu andmetele järgmise teabe kättesaamiseks: a) kokkuvõte artikli 5 kohastest algatustest, a b) artikli 6 lõike 1 kohaselt kindlakstehtud ohualad, b c) meetodid, millega artikli 7 kohaselt tehti kindlaks ohud, d) artikli 8 kohaselt vastuvõetud meetmeprogrammid ja hinnang, kui tõhusalt need meetmed aitasid vähendada mulla degradeerumisprotsesse või nende ohtu, c e) artikli 11 lõigete 2 ja 3 kohaselt läbiviidud kindlakstegemise tulemus ja artikli 10 lõike 2 kohaselt koostatud saastatud alade loetelu, f) artikli 14 kohaselt vastuvõetud riiklik tervendamisstrateegia, g) kokkuvõte artikli 15 kohastest teavitamisalgatustest. 2. Liikmesriigid võimaldavad komisjonile kolme viie aasta jooksul alates artikli 17 punktis 2 ette nähtud loetelu koostamisest ning seejärel iga viie aasta järel juurdepääsu andmetele järgmise teabe kättesaamiseks: a) kokkuvõte artikli 5 kohastest algatustest, b) artikli 8 kohaselt vastuvõetud meetmeprogrammid ja hinnang, kui tõhusalt need meetmed aitasid vähendada mulla degradeerumisprotsesse või nende ohtu, c) artikli 14 kohaselt vastuvõetud riiklik tervendamisstrateegia, d) kokkuvõte artikli 15 kohastest teavitamisalgatustest. 3. Liikmesriigid võivad punktides 1 ja 2 kirjeldatud andmete kättesaadavuse jaoks kasutada oma väljatöötatud süsteeme.

Motivatsioon

Kõnealuses artiklis määratletakse suur hulk nõudeid esitatava aruande kohta, mis jäävad eelkõige kohalike ja piirkondlike omavalitsuste vastutusele. Komitee leiab, et selline kohustus on kohalikele ja piirkondlike haldusorganitele ebaproportsionaalselt suur. Seetõttu teeb ta ettepaneku, et liikmesriigid kasutaksid oma juba väljatöötatud aruandlussüsteeme ja et teatud teave jäetakse komisjonile kättesaadavaks. Euroopa Komisjoni tekstis nähakse ette, et alapunktide a, b, c, d, e, f ja g all toodud teave edastataks sarnasel viisil. Teave tuleb edastada kaheksa aasta jooksul alates direktiivi jõustumisest. Komitee jaotaks teabe vastavalt selle tüübile ja pakub selleks välja järgmise ajakava:

1. liikmesriigid teevad ohualad kindlaks ja koostavad nende loetelu (vt komisjon dokumendi alapunkte b, c ja e);

2. Euroopa Komisjon koostab artiklis 17 ette nähtud suunised (vt soovitust 10);

3. liikmesriigid koostavad meetmetepaketi (vt komisjoni dokumendi alapunkte a, d, f ja g).

Liikmesriigid saavad meetmetepaketi koostada ja seda rakendada vaid juhul, kui nende käsutuses on piisaval määral teavet mulla kaitse kohta ja neil on probleemi kohta piisavalt teadmisi. Mainitud teadmised on hädavajalikud, et vastata komisjoni tekstis alapunktide a, d, f ja g all esitatud kohustustele. Veepoliitika raamdirektiivi ja õhu kvaliteeti käsitlevate õigusaktide rakendamisest saadud kogemused näitavad, kui oluline on, et komisjon koostaks suunised kõigist teadmistest, võimalikest lahendustest ja parimatest tavades enne seda kui liikmesriigid oma meetmetepaketi välja töötavad. See kehtib eelkõige komisjon dokumendi punkti 1 kohta, mis käsitleb pinnase katmist. Praegu on palju ebaselgust selles, milliste meetmetega pinnase katmist vähendada või ära hoida. Lahendusi võib leida ruumilise planeerimise, ehitustehnoloogia ja finantsprogrammide valdkonnas.

10. soovitus

Artikkel 17

Komisjoni ettepanek Regioonide Komitee muudatusettepanek Ühe aasta jooksul, alates [jõustumise kuupäev], moodustab komisjon foorumi, et vahetada artikli 6 kohaselt liikmesriikide ja huvirühmade vahel teavet ohualade kindlakstegemise ja kasutatavate või arendatavate meetodite kohta, millega hinnatakse saastatud alade ohtlikkust. 1. Ühe aasta jooksul, alates [jõustumise kuupäev], moodustab komisjon foorumi, et vahetada artikli 6 kohaselt liikmesriikide ja huvirühmade vahel teavet ohualade kindlakstegemise ja kasutatavate või arendatavate meetodite kohta, millega hinnatakse saastatud alade ohtlikkust. 2. Euroopa Komisjon viib viie kolme aasta jooksul pärast direktiivi jõustumist täide mullakaitse teemastrateegias esitatud erinevad meetmed, mis käsitlevad direktiivi ellurakendamise strateegiat. Kõnealuste meetmete eesmärk on: a. koostada ülevaatlikud suunised tulemuslikest meetmetest, mida liikmesriigid võivad oma äranägemise kohaselt rakendada; b. töötada välja suunised parimate tavade kohta seoses pinnase katmise negatiivsete mõjude vähendamisega. 3. Kui kõnealuse artikli punktis 1 mainitud teabevahetuse alusel ilmneb vajadus ühtlustada hindamismeetodeid, mis käsitlevad mulla saastamise riske, pakub komisjon vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklile 251 hindamise teostamiseks välja ühised kriteeriumid.

Motivatsioon

Punkt 2. Euroopa Komisjon teeb mullakaitse teemastrateegia raames ettepaneku algatada tegevusi parimate tavade tutvustamiseks. Komisjon mainib, et 25 liikmesriigi hulgas on 9 töötanud välja mullakaitse poliitika. Euroopa mullakaitse strateegia edu pandiks on riiklike, piirkondlike ja kohalike ametiasutuste tegevus meetmete rakendamisel. Seetõttu on olulise tähtsusega, et koostataks suunised tulemuslikest meetmetest, mille alusel võivad ametiasutused oma kava luua (vt ka 9. soovitust).

Punkt 3. Komisjoni ettepanekus asub kõnealune lõik artikli 18 punktis 2. Kõnealune säte on aga tõstetud artikli 17 alla seoses komiteemenetlusega (vt 11. soovitust) ja seetõttu, et see on oluline parimate tavade väljatöötamise huvides.

11. soovitus

Artikkel 18

Komisjoni ettepanek Regioonide Komitee muudatusettepanek 2. Kui artiklis 17 osutatud teabevahetuse käigus selgub, et mullasaaste ohtude hindamise meetodeid on vaja ühtlustada, võtab komisjon artikli 19 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetluse korras vastu ühised kriteeriumid mullasaaste ohtude hindamiseks. 2. Kui artiklis 17 osutatud teabevahetuse käigus selgub, et mullasaaste ohtude hindamise meetodeid on vaja ühtlustada, võtab komisjon artikli 19 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetluse korras vastu ühised kriteeriumid mullasaaste ohtude hindamiseks.

Motivatsioon

Komitee leiab, et mullasaaste juhtumite ühiste hindamismeetodite rakendamine on oluline selleks, et tagada ühiskonnas inimeste, loomade ja taimede kaitse ühtne tase. Euroopa Komisjon teeb ettepaneku komiteemenetluse rakendamiseks kõnealuste otsuste vastuvõtmisel. Komitee leiab, et mainitud otsus mõjutab märkimisväärselt Euroopa mullakaitset käsitleva õigusloome ulatust. On olulise tähtsusega, et piirkondlikud omavalitsused kaasataks otsusetegemise protsessi. Seetõttu tehakse ettepanek, et kõnealune otsus jäetaks artiklis 17 mainitud foorumi ülesandeks ja et Euroopa Parlament ja ministrite nõukogu võtaksid seejärel vastu detailsema otsuse.

12. soovitus

Artikkel 21

Komisjoni ettepanek Regioonide Komitee muudatusettepanek Komisjon vaatab käesoleva direktiivi läbi hiljemalt [15 aastat pärast jõustumise kuupäeva] ja teeb, kui see on asjakohane, ettepanekud vajalike muudatuste tegemiseks. Komisjon vaatab käesoleva direktiivi läbi hiljemalt [15 aastat pärast artikli 17 punktis 2 ette nähtud suuniste avaldamist jõustumise kuupäeva] ja teeb, kui see on asjakohane, ettepanekud vajalike muudatuste tegemiseks.

Motivatsioon

Komisjoni ettepanek võtab lähtepunktiks direktiivi jõustumise kuupäeva. Euroopa mullakaitse strateegia edu pandiks on siiski riiklike, piirkondlike ja kohalike ametiasutuste tegevus meetmete rakendamisel. Piirkondlikud haldusasutused saavad asjaomast poliitikat välja töötada siis, kui tõhusate ja kasulike meetmete pakett on nende käsutusesse jõudnud (vt ka soovitusi 9 ja 10). Seetõttu komitee leiabki, et paremaks lähtepunktiks on meetmepaketi avaldamiskuupäev ehk hetk, mil liikmesriikidel on piisavalt teavet meetmete rakendamiseks.

13. soovitus

LISA II

Komisjoni ettepanek Regioonide Komitee muudatusettepanekud II LISA Mulda saastada võivate tegevuste loetelu 1. Käitised, kus esineb või esines ohtlikke aineid kogustes, mis on võrdsed nõukogu direktiivi 96/82/EÜ (Seveso) I lisa 1. ja 2. osa 2. veerus sätestatud kogustega või neist suuremad. 2. Nõukogu direktiivi 96/61/CE lisas I loetletud tegevusalad: 3. Lennujaamad 4. Sadamad 5. Endised sõjaväeobjektid. 6. Bensiinijaamad ja tanklad. 7. Keemiline puhastus. 8. Kaevandusrajatised, mis ei ole hõlmatud nõukogu direktiiviga 96/82/EÜ, sealhulgas rajatised kaevandustööstuse jäätmete jaoks, nagu need on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2006/21/EÜ. 9. Prügilad, nagu need on määratletud nõukogu direktiivis 1999/31/EÜ. 10. Reoveepuhastusseadmed. 11. Torujuhtmed ohtlike ainete transpordiks. II LISA Mulda saastada võivate tegevuste loetelu 1. Käitised, kus esineb või esines ohtlikke aineid kogustes, mis on võrdsed nõukogu direktiivi 96/82/EÜ (Seveso) I lisa 1. ja 2. osa 2. veerus sätestatud kogustega või neist suuremad. 2. Nõukogu direktiivi 96/61/CE lisas I loetletud tegevusalad: 3. Lennujaamad 4. Sadamad 5. Endised sõjaväeobjektid. 6. Bensiinijaamad ja tanklad. 7. Keemiline puhastus. 8. Kaevandusrajatised, mis ei ole hõlmatud nõukogu direktiiviga 96/82/EÜ, sealhulgas rajatised kaevandustööstuse jäätmete jaoks, nagu need on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2006/21/EÜ. 9. Prügilad, nagu need on määratletud nõukogu direktiivis 1999/31/EÜ. 10. Reoveepuhastusseadmed. 11. Torujuhtmed ohtlike ainete transpordiks, tingimusel, et neil ei ole strateegilist ega sõjalist funktsiooni.

Motivatsioon

Selline sõnastus võib viidata gaasi või nafta torujuhtmetele, mis on vältimatud piisava energiavarustuse tagamiseks, kuid mida kasutatakse ka sõjalistel eesmärkidel. Komitee leiab, et jätkuva energiavarustuse tagamiseks ja arvestades sõjalisi aspekte, ei saa torujuhtmete asukohta avalikustada. Avalikku ja lihtsasti ligipääsetavat teavet torujuhtmete asukoha kohta võidakse ära kasutada terroriaktide sooritamisel.

Brüssel, 13. veebruar 2007 Regioonide Komitee esimees Michel DELEBARRE

(1) EÜT C 128, 29.5.2003, lk 43.