ET Euroopa Liidu Teataja C 7/16

Ärakuulamise eest vastutava ametniku lõpparuanne juhtumis COMP/38.173 — FA Premier League'i meediaõiguste ühismüük kohta

(vastavalt komisjoni 23. mai 2001. aasta otsuse 2001/462/EÜ, ESTÜ (ärakuulamise eest vastutavate ametnike pädevuse kohta teatavates konkurentsimenetlustes) artiklitele 15 ja 16 (EÜT L 162, 19.6.2001, lk 21))

(2008/C 7/09)

Komisjonile nõukogu määruse nr 1/2003 artikli 9 kohaselt esitatud otsuse eelnõu käsitleb Inglismaa Premier League'i jalgpallikohtumiste meediaõiguste müüki. Meediaõigusi müüb Football Association Premier League Ltd (edaspidi „FAPL”) nende klubide nimel, kes on Premier League'i liikmed.

23. juunil 2001 algatas komisjon uurimise FAPL'i Premier League'i kohtumiste meediaõiguste ühismüügi kohta. 21. juunil 2002 edastas FAPL kooskõlas määruse nr 17/62 artiklitega 2 ja 4 kohaldatavad õigusaktid, eeskirjade ja määruste osad, mis käsitlesid Premier League'i meediaõiguste ühismüüki, et saada sekkumatustõend või kui seda ei anta, saavutada üksikerandi kohaldamine EÜ asutamislepingu artikli 81 lõike 3 alusel.

Komisjon tõstatas 17. detsembril 2002 FAPL'ile adresseeritud vastuväidetes kahtlusi seoses Premier League'i jalgpalliklubide kehtestatud horisontaalse ühismüügi korralduse kokkusobivusega EÜ asutamislepingu artikli 81 lõikega 1 ning järeldas, et kõnealune korraldus ei täitnud EÜ asutamislepingu artikli 81 lõikes 3 sätestatud kriteeriume.

Käesoleva otsuse kohaldamisel käsitletakse kõnealuseid vastuväiteid esialgse hinnanguna määruse nr 1/2003 artikli 9 lõike 1 tähenduses.

FAPL esitas 18. märtsil 2003 vastuväidetele ametliku vastuse, eitades, et selline korraldus oli konkurentsi piirav. Ettevõte loobus oma õigusest suulisele ärakuulamisele. Kõnealusesse menetlusse kaasati mitmeid kolmandaid isikuid, kes olid näidanud üles piisavat huvi. FAPL esitas pärast komisjoni talitustega peetud arvamustevahetust 2003. aasta detsembris esialgse kohustuste paketi.

30. aprillil 2004 avaldas komisjon Euroopa Liidu Teatajas määruse nr 17/62 artikli 19 lõike 3 kohaselt teatise, milles kutsuti asjast huvitatud äriühinguid üles esitama oma märkusi kõnealuse teatise kohta. Kõnealuse üleskutse esitamise järel saadi mitmeid märkusi, mis enamasti ei kinnitanud FAPL'i esitatud kohustuste tõhusust.

Kuna alates 1. maist 2004 hakati kohaldama määrust nr 1/2003 (EÜ) muutus FAPL'i esitatud taotlus kehtetuks vastavalt nimetatud määruse artiklile 34, aga juba sooritatud menetlustoimingute mõju püsis edasi seoses määruse nr 1/2003 kohaldamisega.

Pärast kolmandate isikute vastavalt määruse nr 17 artikli 19 lõikele 3 esitatud märkusi teatise kohta viis täiendav komisjoni ja FAPL'i vaheline arutelu muudetud kohustuste paketi esitamiseni 2005. aasta novembris.

Komisjon on nüüd jõudnud järeldusele, et arvestades FAPL'i vastuseks vastuväidetele pakutud kohustusi, mida hiljem muudeti vastavalt kolmandate äriühingute asjaomastele märkustele, ja ilma et see piiraks määruse 1/2003 artikli 9 lõike 2 kohaldamist, ei ole meetmete võtmiseks enam alust.

Määruse nr 1/2003 artiklile 9 vastavas otsuses ei tuvastata konkurentsieeskirjade rikkumist, kuid pooled nõustuvad lahendama komisjoni esialgses hinnangus väljatoodud probleemid. Juhtumi menetlemise käigus soovivad mõlemad pooled lihtsustada halduslikke ja õigusaktidest tulenevaid nõudeid, mida järgitakse arvatava rikkumise täielikul uurimisel. Seetõttu on kolleegiumi mitmes varasemas otsuses (1) esitatud seisukoht, et nõuetekohasest menetlusest on kinni peetud juhul, kui pooled teavitavad komisjoni, et neil on piisav juurdepääs teabele, mida nende arvates on vaja selleks, et esitada kohustused, millega kõrvaldatakse komisjoni kahtlused.

Kuna FAPL esitas 2. märtsil 2006 komisjonile sellekohase avalduse, on käesolevat juhtumit käsitletud samamoodi.

Eelnevat silmas pidades olen seisukohal, et käesolevas juhtumis on järgitud õigust olla ära kuulatud.

Brüssel, 14. märts 2006. Karen WILLIAMS

(1) Vrd 22. juuni 2005. aasta otsus juhtumi COMP/39.116 — Coca-Cola kohta ja 19. jaanuari 2005. aasta otsus juhtumi COMP/37.214 — DFB kohta