KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE Komisjoni teine aruanne nõukogule nõukogu soovituse 2009/C 151/01 (mis käsitleb patsiendi ohutust, sealhulgas tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamist ja tõrjet) rakendamise kohta /* COM/2014/0371 final */





Sisukord 1. Sissejuhatus. 3 2. Rakendamine liikmesriikide tasandil 3 Patsiendi ohutuse riikliku poliitika ja programmide väljatöötamine. 4 Patsientide võimestamine. 4 Kõrvalekaldeid käsitlevad aruandlus- ja õppesüsteemid. 5 Tervishoiutöötajate harimine ja koolitus. 5 Rakendamise seis riikides. 6 3. Töö kooskõlastamine ELi tasandil 7 Teadmiste, kogemuse ja hea tava vahetus. 7 Rakendamist toetavad vahendid. 7 4. Uurimis- ja terviseprogramm.. 9 5. Soovituse mõju. 9 6. Liikmesriikide ja sidusrühmade kindlaks määratud huvipakkuvad valdkonnad. 10 7. Tervishoiuteenustega seotud nakkusi hõlmavad ELi meetmed. 11 Seadusandlikud meetmed. 11 Tegevus seire valdkonnas. 11 Suunised ja aruanded. 12 8. Järeldused. 13 Tervishoiuteenustega seotud nakkused. 13 Patsiendi ohutusega seotud üldküsimused. 14 1. Sissejuhatus Nõukogu soovituses 2009/C 151/01[1] esitati hulk meetmeid patsiendi ohutusega seotud üldküsimuste ning tervishoiuteenustega seotud nakkuste valdkonnas ning kutsuti komisjoni üles andma aru meetmete tõhusa toimimise kohta ja kaaluma täiendavate meetmete vajadust. Komisjoni esimesest, 2012. aastal avaldatud aruandest[2] ilmnes, et areng patsiendi ohutuse riikliku poliitika ja programmide väljatöötamise alal oli olnud piisav. Selles määratleti ka edasisi pingutusi vajavad valdkonnad: tervishoiutöötajate haridus ja koolitus patsiendi ohutuse alal, patsientide võimestamine ning vigadest õppimise kultuuri arendamine. Aruandest nähtus ebaühtlane areng ELi lõikes. Mõned liikmesriigid teatasid, et rakendamine oli aeglustunud majanduskriisist tulenevate rahaliste piirangute tõttu. Seepärast tegi komisjon ettepaneku pikendada patsiendi ohutusega seotud üldsätete rakendamise seiret veel kaheks aastaks. Käesoleva aruande osa, milles käsitletakse patsiendi ohutusega seotud üldsätteid, põhineb vastustel, mille liikmesriigid andsid komisjoni küsimustikule, avaliku konsultatsiooni[3] ning kodanike tervishoiuteenuste ohutuse ja kvaliteedi kogemist ning tajumist käsitleva Eurobaromeetri uuringu tulemustel[4]. Aruandes tutvustatakse ka ELi tasandi tegevust, millega toetatakse soovituse rakendamist patsiendi ohutuse üldküsimuste valdkonnas. Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskuse (ECDC) hiljutistest järeldustest nähtub, et tervishoiuteenustega seotud nakkused on Euroopas endiselt probleem. Tervishoiuteenustega seotud nakkusi käsitlevas peatükis tutvustatakse ELi tasandi tegevust, millega toetatakse soovituse rakendamist liikmesriikides. 2. Rakendamine liikmesriikide tasandil Käesolevas peatükis tehakse kokkuvõte liikmesriikide tasandil võetud peamiste meetmete kohta ning võimaluse korral kirjeldatakse nende mõju ja tehtud edusamme 2012. aasta olukorraga võrreldes. See põhineb kõikidelt ELi liikmesriikidelt[5], Norralt ja vabatahtlikult vastanud Lõuna-Taani piirkonnalt[6] saadud vastustel. Viidetega „riikidele” peetakse silmas ELi liikmesriike ja Norrat. Pealkirjad järgivad soovituse ülesehitust. Patsiendi ohutuse riikliku poliitika ja programmide väljatöötamine Liikmesriigid on soovituse vastuvõtmise järel teinud edusamme patsiendi ohutuse poliitika väljatöötamisel. 26 riiki on kas eraldi või muu riikliku poliitika raames töötanud välja patsiendi ohutuse strateegiad või programmid või on need lõpetamisel. Tõendavad dokumendid saadi rohkematelt riikidelt kui 2012. aastal (2014. aastal 21 ja 2012. aastal kaheksa riiki). Enamik esitas näiteid strateegiate hindamise näitajate kohta. 23 riiki teavitas pädevast asutusest, kes vastutab patsiendi ohutuse eest (2012. aastal 19 liikmesriiki), kuid ainult 16 esitas selle kohta tõendavad dokumendid. Kõik peale ühe asutuse teevad koostööd teiste riikide asutustega nii ELis kui ka väljaspool. Kõik riigid teatasid võetud meetmetest patsiendi ohutuse valdkonnas. Patsiendi ohutuse standardid on kohustuslikud 20 riigis (2012. aastal 11-s) ja soovituslikud neljas riigis. 19 riigis on kasutusel patsiendi ohutust käsitlevad suunised, mille tervishoiuministeerium või asjakohane asutus on enamasti välja töötanud riiklikul tasandil. Siiski selgub vastustest, et arusaam standarditest ja suunistest erineb riigiti. Mõned riigid teatavad konkreetsetest standarditest teatavat liiki kõrvalekallete puhul, teised kvaliteedijuhtimissüsteemide puhul ning mõned riigid käsitavad näidetena aruandlus- ja õppesüsteeme. Seetõttu on keeruline hinnata ja võrrelda arengut ELi lõikes. Soovituses julgustatakse liikmesriike kasutama side- ja infosüsteeme patsiendi ohutuse riikliku poliitika ja programmide väljatöötamise toetuseks. Vastustest nähtub, et seda sätet mõistetakse peamiselt kui üleskutset luua poliitikaalast teavet sisaldavaid veebisaite. Vaid vähesed riigid teatasid kasutusel olevatest aruandlus- ja õppesüsteemidest, e-õppe meetoditest või elektroonilistest patsiendiregistritest. Patsientide võimestamine 2012. aasta aruandes tehti järeldus, et patsientide võimestamise valdkonnas ei ole võetud piisavalt meetmeid, seda nii seoses patsiendiorganisatsioonide kaasamisega poliitikakujundamisse kui ka patsientide teavitamisega patsiendi ohutuse meetmetest. 24 riigi sõnul kaasavad nad patsiendiorganisatsioone patsiendi ohutuse poliitika väljatöötamisse (2012. aastal 20), nende hulgas esitasid 12 riiki vastavate kaasamist nõudvate konkreetsete haldus- ja õigusaktide näited. Valdavas enamikus riikides võivad organisatsioonid esitada tagasisidet, kõige sagedamini pädevate asutuste korraldatud koosolekutel või avalike konsultatsioonide kaudu. Üksikpatsientide puhul soovitatakse liikmesriikidel levitada teavet patsiendi ohutuse standardite ning vigade vähendamiseks või vältimiseks kavandatud ohutusmeetmete kohta, õiguse kohta anda raviks teavitatud nõusolek ja kaebuste esitamise korra ning olemasolevate õiguskaitsevahendite ja hüvitiste kohta. Selles valdkonnas teatati olulisest edasiminekust: 18 riigis tehakse patsientidele teatavaks kõik eelnevalt esitatud aspektid (vaid viis 2012. aastal), kusjuures kõige enam edastatakse teavet õiguse kohta anda teavitatud nõusolek ja kaebuse esitamise korra kohta. Vaid 18 kõikidest riikidest koguvad patsientidelt tagasisidet esitatud teabe kättesaadavuse ja täpsuse kohta, tehes seda peamiselt uuringute kaudu. Soovituses kutsuti riike üles töötama patsientide jaoks välja põhipädevused patsiendi ohutuse valdkonnas. Selles valdkonnas ei ole pärast 2012. arengut toimunud, sest paljude riikide jaoks ei ole see mõiste endiselt arusaadav. Seetõttu oleks asjakohane seda mõistet lähemalt selgitada, et tagada sellest ühtne arusaamine liikmesriikides. Kõrvalekaldeid käsitlevad aruandlus- ja õppesüsteemid Aruandlus- ja õppesüsteemide väljatöötamise alal teatati edusammudest. Süsteemid on 27 riigil (2012. aastal 15), peamiselt riiklikul (21) ja tervishoiuteenuse osutaja tasandil (13). Ent juhul, kui kasutusel on mitu süsteemi, on need harva koostalitlevad (vaid seitse 26st). Lisaks sellele vastas üksnes kuus liikmesriikide süsteemi täielikult soovituse nõudele, mille kohaselt peaksid need toimima järgmiselt: - esitama teavet kõrvalekallete ulatuse kohta; - olema eraldatud liikmesriikide tervishoiutöötajate suhtes kehtivatest distsiplinaarmenetlustest; - andma patsientidele võimaluse esitada teavet; - täiendama muid ohutusega seotud aruandlussüsteeme, näiteks neid, mis käsitlevad ravimiohutuse ja meditsiiniseadmete järelevalvet. Aruandlussüsteemidest saadud teavet levitatakse peamiselt infolehtedes, tervishoiuministeeriumi aruannetes ja konverentsidel. Mitu riiki kasutavad seda, et avastada hoiatusteateid, jälgida suundumusi ja/või esitada suuniseid või soovitusi. Pooled selliste aruandlussüsteemidega liikmesriikidest jagavad teavet selleks, et võimaldada üksteiselt õppimist. Siiski teatasid vaid üksikud riigid, et vigu analüüsitakse tervishoiuteenuse osutaja tasandil ning saadud teadmiste toel püütakse parandada kvaliteeti ja ohutust. 25 riigis on tervishoiutöötajate poolne teatamine viimasel neljal aastal suurenenud, kuid ainult 15 riiki teatas sarnasest suundumusest patsientide puhul. Mõlemad arvnäitajad on suuremad kui 2012. aastal. Tervishoiutöötajate harimine ja koolitus Valdkonna rakendustegevust on endiselt vähe arendatud. Enamik riike teatas, et on soodustanud patsiendi ohutust käsitleva multidistsiplinaarse koolituse pakkumist, kuid kolm neljandikku ei esitanud teavet vastava koolituse tegeliku toimumise kohta haiglates. Patsiendi ohutus ei ole laialdaselt integreeritud tervishoiutöötajate ülikooli- ja kraadiõppesse ning töökohal toimuvasse väljaõppesse ja kutsealasesse jätkuõppesse, välja arvatud kuues liikmesriigis[7]. Kaheksas liikmesriigis ei nõuta seda ametlikult mitte ühelgi haridustasandil ühegi tervishoiutöötaja puhul. Riikides, kus kehtivad ametlikud nõuded patsiendi ohutuse integreerimiseks haridusse ja koolitusse, on patsiendi ohutusega seonduv peamiselt arstide, meditsiiniõdede ja farmatseutide töökohal toimuva väljaõppe osa. Rakendamise seis riikides Tabelist 1 on näha rakendamise edusammud riikide kaupa; selle aluseks on riikide enesehinnangud selle kohta, kas kasutusele on võetud järgmised rakendusvahendid: - patsiendi ohutuse strateegiad; - pädev asutus; - ravivigade, tervishoiuteenustega seotud nakkuste ja operatsioonijärgsete tühistuste ennetamise erimeetmed; - IKT vahendid patsiendi ohutuse toetuseks; - meetmed patsiendiorganisatsioonide kaasamiseks poliitikakujundamisse; - meetmed, millega tagatakse patsiendi ohutust käsitleva teabe levitamine patsientidele; - põhipädevused patsientide jaoks; - aruandlus- ja õppesüsteemid; - soovituses kindlaks määratud kriteeriume täitvad aruandlus- ja õppesüsteemid; - tervishoiutöötajate poolset teatamist soodustavad mehhanismid; - patsiendi ohutust käsitlev multidistsiplinaarne koolitus haiglates; - patsiendi ohutus on integreeritud tervishoiutöötajate haridusse ja koolitusse; - meetmed tervishoiutöötajate teavitamiseks patsiendi ohutuse standarditest, suunistest ja parimatest tavadest. Tabel 1. Käesolevas aruandes analüüsitud 13 meetme rakendamine riikides[8] Nagu tabelist nähtub, on enamikus liikmesriikides kasutusel vähemalt pooled käesolevas aruandes analüüsitud meetmetest, vähesed riigid on lähedal 13 meetme täielikule rakendamisele, samal ajal kui 11 riiki on tulnud toime vähem kui poolte soovituste rakendamisega. 3. Töö kooskõlastamine ELi tasandil Lisaks liikmesriikides rakendatavatele meetmetele kutsutakse soovituses üles võtma meetmeid ka ELi tasandil, et luua ühised määratlused, terminoloogia ja võrreldavad näitajad ning jagada parimaid tavasid. Komisjon on kooskõlastanud järgmist tegevust vastavate meetmete toetuseks. Teadmiste, kogemuse ja hea tava vahetus Patsiendi ohutuse ja tervishoiuteenuste kvaliteedi alase teabe vahetust hõlbustatakse ELi tasandil kahe peamise foorumi abil. Esiteks patsiendi ohutuse ja tervishoiuteenuste kvaliteedi töörühm,[9] kuhu kuuluvad ELi liikmesriikide ja EFTA riikide, rahvusvaheliste organisatsioonide (WHO) ja ELi sidusrühmade – patsientide, tervishoiutöötajate, tervishoiuvaldkonna juhtivtöötajate ja tervishoiuteenuste kvaliteedi ekspertide – esindajad. Töörühmaga konsulteeritakse ELi tasandil toimuva ja kavandatud patsiendi ohutuse ning tervishoiuteenuste kvaliteedi valdkonna tegevuse küsimustes. Töörühm võib esitada ka aruandeid või soovitusi komisjoni taotlusel või oma algatusel. Peale selle on tegemist platvormiga, mis võimaldab liikmetel jagada teavet riigi tasandi algatuste, sidusrühmade tegevuse ja teadusprojektide tulemuste kohta. Teine hea tava vahetamise foorum on ELi kaasrahastatav kolmeaastane liikmesriikide ja sidusrühmade ühismeede patsiendi ohutuse ja ravi kvaliteedi alal[10]. Selle peamised ülesanded on teha kindlaks ELis kasutusel olevad ohutud kliinilised tavad ja head korralduslikud tavad, hoolitseda neid hõlmava teabevahetuse eest ning katsetada patsiendi ohutust arvestavate tavade ülekantavust teiste riikide tervishoiuasutustele. Kõikide ELi liikmesriikide, Norra ja teiste sidusrühmade aktiivne osalus selles ühismeetmes ning selle raames toimunud teabevahetusmehhanismi ürituste edukus kinnitavad, et sidusrühmadel on selge vajadus vastava ELi tasandi koostöö järele. Ent ajaliselt piiratud rahastamismehhanismina lõpeb ühismeede 2015. aasta märtsis. Liikmesriigid ja muud partnerid on soovitanud luua püsivõrgustiku, mis jätkaks ja avardaks senist tegevust. Sellise võrgustiku raames väljaarendatav võimalik uus tegevus hõlmab vastastikuse hindamise süsteemi tervishoiuteenuste kvaliteedi parandamise organisatsioonidele ning patsiendi ohutusega seotud vahejuhtumeid ja lahendusi käsitleva teabe kiire vahetamise mehhanismi. Rakendamist toetavad vahendid Selleks et toetada soovituse rakendamist, on töörühm välja töötanud praktilised suunised järgmistel teemadel: - tervishoiutöötajate haridus ja koolitus patsiendi ohutuse valdkonnas[11] – selles esitatakse kataloog olemasolevate moodulite ja programmide kohta koos nende sisu, sihtauditooriumi, teaduskonna võimaluste, õppetulemuste ja hinnanguga. See suunis sisaldab ka loetelu patsiendi ohutust käsitlevate moodulite ja koolituste loomise edutegurite kohta eri tasandi tervishoiutöötajate erisuguste rühmade jaoks; - aruandlus- ja õppesüsteemide tõhus väljatöötamine ja toimimine[12] – selles viidatakse olemasolevatele teadmistele ja kogemustele selles, kuidas liikmesriigid on korraldanud loodud aruandlussüsteemid. See sisaldab praktilisi soovitusi, sellega soodustatakse aruandlus- ja õppekultuuri ning visandatakse tehniline taristu, mis on vajalik süsteemide loomiseks ja hoolduseks. Selle töö täienduseks on komisjon palunud WHO-l kohandada patsiendi ohutust käsitleva rahvusvahelise klassifitseerimise kontseptuaalset raamistikku[13] patsiendi ohutusega seotud vahejuhtumitest teatamiseks ELis. See tähendab, et töötatakse välja „minimaalne teabe esitamise mudel” patsiendi ohutusega seotud vahejuhtumitest teatamiseks, mida tervishoiuasutused kasutaksid mallina vahejuhtumite kohta esitatavate teadete kogumiseks, läbivaatamiseks, võrdlemiseks ja analüüsimiseks. Teabe esitamise mudelile lisatakse tavaterminoloogia peamiste patsiendi ohutusega seotud juhtumiliikide tähistamiseks ja määratlemiseks. Komisjon on kaasrahastanud ka OECD projekti „Tervishoiu kvaliteedinäitajad”,[14] mille raames on tervishoiusüsteemide tasandil välja töötatud kvaliteedinäitajad (sealhulgas patsiendi ohutuse näitajad), mille abil saab hinnata konkreetsete näitajate mõju tervishoiuteenuste kvaliteedile. Praegu osalevad projektis 24 ELi liikmesriiki ja Norra. 2010. aastal vaadati soovitusest sõltumatult läbi ravimeid käsitlevad ELi õigusaktid[15] seoses ravimiohutuse järelevalve tegevusega. Alates 2012. aasta juulist nõutakse liikmesriikidelt selle tagamist, et kui võimalikud kõrvaltoimed tulenevad ravimi kasutusega seotud veast, tehakse nende ravimijärelevalve teavitussüsteemidele esitatud teated kättesaadavateks ka patsiendi ohutuse eest vastutavatele asutustele. Lõpetuseks tõstetakse komisjoni rohelises raamatus m-tervise kohta[16] esile telemeditsiini ja m-tervise lahenduste kasutamise eeliseid patsiendi ohutuse tagamisel. 4. Uurimis- ja terviseprogramm Komisjon on patsiendi ohutuse ja tervishoiuteenustega seotud nakkuste teemat käsitlenud, rahastades mitut üleeuroopalist projekti esimese ja teise terviseprogrammi ning Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmenda raamprogrammi raames. Kolmanda terviseprogrammi (2014–2020)[17] ja uue teadusuuringute programmi „Horisont 2020” (2014–2020)[18] alusel rahastatakse edasisi projekte patsiendi ohutuse ja tervishoiuteenuste kvaliteedi, sealhulgas tervishoiuteenustega seotud nakkuste valdkonnas. Liikmesriigi tasandil on patsiendi ohutuse uurimisprogrammid välja töötatud pooltes liikmesriikides. Riiklikul tasandi teadusuuringute väljaarendamise peamise takistusena on teatatud rahaliste võimaluste puudumisest. 5. Soovituse mõju Käesolev peatükk põhineb riikidelt saadud teabel ning seda täiendavad avaliku konsultatsiooni ja Eurobaromeetri uuringu tulemused. Riikide vastustest võib näha, et tänu soovitusele suurenes patsiendi ohutuse alane teadlikkus poliitilisel tasandil (21 vastust). 16 riigis tõi see kaasa konkreetsed riiklikud/piirkondlikud meetmed, nagu patsiendi ohutuse strateegiad ja programmid, patsiendi ohutuse hõlmamine tervisealastesse õigusaktidesse või aruandlus- ja õppesüsteemide loomine. Mõnes riigis tugevdas ja toetas see seniseid patsiendi ohutuse programme ning kinnitas nende vastavust ELi poliitikale. Riikide enesehinnangute kohaselt suurendas soovitus teadlikkust patsiendi ohutuse kohta tervishoiuasutuste tasandil (20 vastust). Vaid pooled riikidest leidsid, et sel oli mõju patsiendiorganisatsioonide ja üksikpatsientide võimestamisele. 65 % avalikus konsultatsioonis osalenud vastanute arvates aitas soovitus kaasa patsiendi ohutuse parandamisele. Vastused kinnitavad, et soovitusega suurendati teadlikkust poliitilisel tasandil, kuid need viitavad vähesele teadlikkusele tervishoiuasutustes, eeskätt patsientide võimestamise valdkonnas. Eurobaromeetri uuringust nähtub, et soovitusega ei muudetud ELi kodanike arusaama teenuste ohutusest. Samamoodi kui 2009. aastal arvas üle 50 % vastanutest, et patsiente võib kahjustada nii haiglaravi kui ka haiglaväline ravi. 25 % vastanutest märkis ka, et neil või nende perekonnal on olnud kokkupuude kõrvalekaldega. Nüüd teatavad patsiendid kõrvalekalletest oluliselt enam kui 2009. aastal (46 % vs. 28 %). Enamik vastanuid leidis aga, et teatamine ei vii konkreetse meetmeni. Lõpetuseks väidavad ELi kodanikud, et nad hindavad konkreetse haigla kvaliteeti enamasti üldise maine või teiste patsientide arvamuste alusel. See näib viitavat sellele, et objektiivne teave haiglate tervishoiuteenuste kvaliteedi kohta ei ole patsientidele kergesti kättesaadav. 6. Liikmesriikide ja sidusrühmade kindlaks määratud huvipakkuvad valdkonnad Selle aruande tarbeks esitatud andmetes määrasid liikmesriigid kindlaks järgmised valdkonnad, milles tuleks teha edasist koostööd ELi tasandil: patsiendi ohutuse poliitika ja programmid (21 vastust); mittesüülisuse põhimõttel toimivate aruandlus- ja õppesüsteemide loomine ning nii tervishoiutöötajate kui ka patsientide poolse teavitamise julgustamine (21 vastust); patsiendi ohutuse standardite väljatöötamine ja läbivaatamine (20 vastust). Komisjon sai avalikule konsultatsioonile 181 vastust, peamised vastajad olid tervishoiutöötajate organisatsioonid, patsiendi- ja tarbijaorganisatsioonid ning haiglad. Vastanute arvates on arenguvõimalusi järgmistes valdkondades: patsiendi ohutus haiglavälisel ravil; hariduse ja koolituse tagamine mitte üksnes tervishoiutöötajatele, vaid ka patsientidele, perekondadele ja mitteametlikele hooldajatele; uute tehnoloogiate kasutuse julgustamine patsiendi ohutuse heaks; kogu ELi hõlmava ühtse tervishoiuteenustega seotud nakkuste seire toetamine ning patsiendi ohutuse standardeid käsitlevad põhjalikud hindamissuunised koos kontrollnimekirjade ja näitajatega, mida tuleb kasutada kõikides riikides; ravivigade puhul võrdsete hüvitusvõimaluste tagamine kõikidele ELi kodanikele. 72 % vastanutest leidis, et lisaväärtuse annaks see, kui ELi meetmete ulatust laiendataks patsiendi ohutuselt tervishoiuteenuste kvaliteedile üldisemalt. Patsiendi ohutust peetakse kvaliteetse tervishoiuteenuse tulemuseks. Väljapakutud ELi tasandi konkreetsed meetmed hõlmasid järgmist: luua mõiste „tervishoiuteenuste kvaliteet” ühine määratlus; töötada välja patsientidele suunatud terviseteavet käsitlev ELi strateegia; käsitada patsientide kogemuste kogumist kvaliteedi parandamise süsteemi osana; luua alaline Euroopa foorum, et edendada ja jagada parimat tava patsiendi ohutuse ning tervishoiuteenuste kvaliteedi valdkonnas, tugineda ühismeetmele, nt töö kvaliteedistandardite süsteemiga tervishoiuorganisatsioonides, suuniste väljaandmine, eesmärkide seadmine ja võrdlustegevus; arvestada tööjõu puuduse ja töötingimuste mõju tervishoiuteenuste kvaliteedile ning soodustada tervishoiuteenuste paremat kooskõlastamist. Paljude vastanute sõnul aitaksid soovitatud meetmed kaasa ka direktiivi 2011/24/EL[19] rakendamisele. 7. Tervishoiuteenustega seotud nakkusi hõlmavad ELi meetmed Soovituses on sätestatud meetmed, mis tuleb liikmesriikides ja ELi tasandil võtta tervishoiuteenustega seotud nakkuste valdkonnas. Järgmistes jaotistes tutvustatakse meetmeid, mis on võetud ELi tasandil liikmesriikide meetmete toetuseks. Seadusandlikud meetmed Soovituses on sätestatud, et liikmesriigid peaksid kasutama ELi tasandil haigusjuhtude kohta kokku lepitud definitsioone, et tagada kooskõlastatus tervishoiuteenustega seotud nakkustest teatamisel. Komisjoni 8. augusti 2012. aasta otsuse 2012/506/EL lisas on esitatud tervishoiuteenustega seotud nakkuste üldised ja konkreetsed süsteemsed haigusjuhtude definitsioonid, sealhulgas teatamisjuhised iga seisundi puhul[20]. Need tervishoiuteenustega seotud nakkuste haigusjuhu definitsioonid ei aita üksnes oluliselt parandada seiret kogu ELis, vaid võimaldavad ka hinnata võetud ennetusmeetmete mõju ELi tasandil. Tervishoiuteenustega seotud nakkusi hõlmab uus otsus nr 1082/2013/EL tõsiste piiriüleste terviseohtude kohta[21]. Otsusega tugevdatakse ELi terviseohutuse raamistikku valmisoleku kavandamise, riskihindamise, riskijuhtimise ja koordineerimismeetmetega, sealhulgas riskidest teatamise abil[22]. Selle sätteid kohaldatakse tervishoiuteenustega seotud nakkuste suhtes[23]. Tegevus seire valdkonnas ECDC tervishoiuteenustega seotud nakkuste seire võrgustik (HAI-Net) kooskõlastab eri mooduleid, et toetada liikmesriike soovituse II peatüki punkti 8 alapunktis c viidatud aktiivsete seiresüsteemide loomisel või tugevdamisel. Pärast soovituse avaldamist korraldati kogu ELis üks esinemissagedust käsitlev uuring aktiivravihaiglates ajavahemikul 2011–2012[24] ja kaks uuringut pikaajalist hooldust pakkuvates asutustes[25]. Tervishoiuteenustega seotud nakkuste sihipärast seiret rakendati pidevalt, korraldades operatsiooni ajal saadavate nakkuste seiret ja tervishoiuteenustega seotud nakkuste seiret intensiivraviüksustes. Üldiselt peeti Euroopa tervishoiuteenustega seotud nakkuste seire moodulites osalemise taset kõrgeks üheksas riigis või piirkonnas (Austria, Hispaania, Itaalia, Leedu, Malta, Portugal, Prantsusmaa, Saksamaa ja Ühendkuningriik-Šotimaa), keskmiseks 13-s (Belgia, Eesti, Luksemburg, Madalmaad, Norra, Rumeenia, Slovakkia, Soome, Tšehhi Vabariik, Ungari, Ühendkuningriik-Inglismaa, Ühendkuningriik-Põhja-Iirimaa ja Ühendkuningriik-Wales) ja madalaks 11 riigis (Bulgaaria, Horvaatia, Iirimaa, Island, Kreeka, Küpros, Läti, Poola, Rootsi, Sloveenia ja Taani). Suunised ja aruanded ECDC on välja andnud mitu suunist ja aruannet liikmesriikide toetamiseks. Antibiootikumide sobiva kasutuse valdkonnas avaldati süstemaatiline ülevaade ja tõendipõhised suunised eesmärgiga parandada seda, kuidas tervishoiutöötajad järgivad operatsiooni ajal saadavate nakkuste ennetamiseks perioperatiivse antibiootikumprofülaktika puhul sobilikku manustamist, ajastamist, doosi ja kestust[26]. Haiglanakkuste tõrje programmide valdkonnas tehti süstemaatilises ülevaates haiglate korralduse, juhtimise ja tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamise tarbeks kasutatavate struktuuride puhul kindlaks haiglanakkuste tõrje programmide kümne peamise komponendi kogum, mida on võimalik kontrollida[27]. Õenduskodude ja teiste pikaajalist hooldust pakkuvate asutuste jaoks töötati välja nakkuste ennetamise ja tõrje ning antimikroobse resistentsuse riiklikud tulemusnäitajad ning hinnati neid; näitajaid kasutatakse kõnealuses valdkonnas liikmesriikide edusammude jälgimise alusena. Lõpetuseks on välja töötatud peamised pädevused nakkustõrje ja haiglate hügieeni eest vastutavate töötajate jaoks ning need on liikmesriikides juba kasutusel[28]. 8. Järeldused Tervishoiuteenustega seotud nakkused ELi tasandi meetmed on aidanud tugevdada tervishoiuteenustega seotud nakkuste seire süsteeme ELis, sest tänu nendele on vastu võetud tervishoiuteenustega seotud nakkuste üldised ja konkreetsed haigusjuhu definitsioonid ning loodud tervishoiuteenustega seotud nakkuste riikliku seire standarditud metoodika ja raamistik. Eelkõige aitas ECDC kogu Euroopat hõlmav tervishoiuteenustega seotud nakkuste esinemissagedust ja antimikroobikumide kasutamist käsitlev ajavahemikul 2011–2012 korraldatud uuring kaasa tervishoiuteenustega seotud nakkuste kohta andmete kogumise parandamisele ning seda isegi liikmesriikides, kes ei olnud selle tegevusega veel alustanud. Esinemissagedust käsitlev aruanne[29] ja komisjoni esimene rakendusaruanne[30] viitavad sellele, et liikmesriigid peaksid keskendama oma püüdlused tervishoiuteenustega seotud nakkuste sihipärase seire tagamisele seoses operatsiooni ajal saadavate nakkuste, intensiivraviüksuste ning õenduskodude ja teiste pikaajalist hooldust pakkuvate asutustega. Liikmesriikidel tuleb võtta täiendavad meetmed, et parandada tervishoiuteenustega seotud nakkuste haigusjuhu kinnitamise korda, arendades välja riiklikud diagnostilised suunised ja pideva tervishoiutöötajate koolituse haigusjuhu definitsioonide rakendamise valdkonnas ning edendades laboreid ja muud diagnoosimisega seotud suutlikkust tervishoiuasutustes. Konkreetsemalt rõhutati kogu Euroopat hõlmavas esinemissagedust käsitlevas uuringus vajadust tagada järgmine: nõuetekohane arv nakkustõrjele spetsialiseerunud töötajaid haiglates ja muudes tervishoiuasutustes, vajalik isoleerimisvõimalus kliiniliselt oluliste mikroorganismidega nakatunud patsientidele aktiivravihaiglates, alkoholiga kätepesuvahendi kasutamise standarditud seire. Selleks et pakkuda veelgi enam tuge liikmesriikidele tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamise ja tõrje valdkonnas ning toetada soovituse rakendamist, on nii komisjon kui ka ECDC pidanud tervishoiuteenustega seotud nakkustega tegelemist esmatähtsaks[31]. Patsiendi ohutusega seotud üldküsimused Soovitus on olnud edukas patsiendi ohutuse alase teadlikkuse suurendamisel poliitilisel tasandil ja toonud kaasa muutusi, nagu patsiendi ohutuse strateegiate ja programmide ning aruandlus- ja õppesüsteemide väljatöötamine paljudes ELi liikmesriikides. See on loonud soodsad tingimused patsiendi ohutuse parandamiseks ELis. Soovitusel ei ole aga olnud nii suurt mõju patsiendi ohutuse kultuuri edendamisele tervishoiuasutuste tasandil, st tervishoiutöötajate julgustamisel õppima vigadest mittesüülisuse põhimõttel toimivas keskkonnas. Mõju patsientide võimestamisele on vaid osaline. Tervishoiutöötajate haridus ja koolitus on endiselt valdkond, milles on liikmesriikide ja sidusrühmade arvates vaja teha täiendavaid pingutusi. Soovituse rakendamine ei ole ka suurendanud ELi kodanike usaldust nende riigi tervishoiuteenuste ohutuse ja kvaliteedi vastu. Samal ajal on patsiendi ohutus ELis jätkuvalt probleem, mille kinnituseks on üle 90 % avalikus konsultatsioonis saadud vastustest ja see, mida tajuvad ELi kodanikud. Seda toetab ka uuring,[32] milles kirjeldatakse olulisi puudusi patsiendi ohutuse strateegiate teoreetilise ja praktilise osa vahel ning väidetakse, et kaalukat osa Euroopa kodanikke ähvardab risk, et neile saab seetõttu osaks standardist halvema kvaliteediga tervishoiuteenus. Sellega seoses leiab komisjon, et ELi tasandil tuleb jätkata pingutusi eesmärgiga toetada liikmesriike patsiendi ohutuse ja tervishoiuteenuste kvaliteedi parandamisel. Järgmised meetmed võiksid olla eriti asjakohased ELi edasises tegevuses, mis peaks toimuma tihedas koostöös liikmesriikide ja sidusrühmadega: tervishoiuteenuste kvaliteedi ühine määratlus ja edasine toetus ühise terminoloogia ja näitajate ning patsiendi ohutust käsitlevate uuringute väljaarendamisse; ELi koostöö patsiendi ohutuse ja tervishoiuteenuste kvaliteedi valdkonnas, et vahetada häid tavasid ja tõhusaid lahendusi. Selle puhul võidakse tugineda praegusele ühismeetmele ning seejärel laiendada teistele liikmesriikide ja sidusrühmade kindlaks määratavatele teemadele; suuniste väljatöötamine selle kohta, kuidas anda patsientidele teavet tervishoiuteenuste kvaliteedi kohta; koos liikmesriikidega ELi patsiendi ohutuse ja tervishoiuteenuste kvaliteedi standardeid hõlmava malli väljatöötamine, et tagada ELis ühine arusaam kõnealusest mõistest; koos liikmesriikidega direktiiviga 2011/24/EL ette nähtud hüvitamise üle arutlemine; patsientidele, perekondadele ja mitteametlikele hooldajatele koolituse väljaarendamise soodustamine ka IKT vahendeid kasutades; selliste suuniste korrapärane ajakohastamine ja levitamine, milles käsitletakse tervishoiutöötajate haridust ja koolitust patsiendi ohutuse valdkonnas; teavitamise kui patsiendi ohutuse kultuuri levitamise vahendi soodustamine; selliste suuniste korrapärane ajakohastamine ja levitamine, milles käsitletakse aruandlus- ja õppesüsteemide loomist ja toimimist. Nende meetmetega võidakse toetada ka direktiivi 2011/24/EL optimaalset rakendamist. [1] Nõukogu soovitus (2009 C 151/01), 9. juuni 2009, mis käsitleb patsiendi ohutust, sealhulgas tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamist ja tõrjet (ELT C151, 3.7.2009, lk 6). [2] Komisjoni aruanne nõukogule liikmesriikide aruannete põhjal nõukogu soovituse (mis käsitleb patsiendi ohutust, sealhulgas tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamist ja tõrjet) kohta (COM(2012) 658 final). [3] Patsiendi ohutust ja tervishoiuteenuste kvaliteeti käsitleva avaliku konsultatsiooni aruanne, juuni 2014; http://ec.europa.eu/health/patient_safety/policy/index_et.htm. [4] Eurobarometer B80.2. Patient safety and quality of care (Patsiendi ohutus ja tervishoiu kvaliteet), avaldatud juunis 2014; http://ec.europa.eu/health/patient_safety/policy/index_et.htm. [5] Saksamaa saatis eraldi osalise vastuse, sealhulgas analüüsi. [6] Kui Taani piirkondliku ja riikliku tasandi vastused on samad, esitatakse need Taani vastustena. [7] Puudub teave Saksamaa kohta. [8] Üksnes küsimustele antud täisvastused, st koos sobivaiks tunnistatud tõendavate dokumentide või näidetega. [9] Vt http://ec.europa.eu/health/patient_safety/events/index_en.htm. [10] Vt http://www.pasq.eu/. [11] Key findings and recommendations on education and training in patient safety across Europe. Report of the Commission’s working group on patient safety and quality of care. (Peamised järeldused ja soovitused seoses hariduse ja koolitusega patsiendi ohutuse valdkonnas kogu Euroopas. Komisjoni patsiendi ohutuse ja tervishoiuteenuste kvaliteedi töörühma aruanne.) Aprill 2014. Vt http://ec.europa.eu/health/patient_safety/events/index_en.htm. [12] Key findings and recommendations on reporting and learning systems for patient safety incidents across Europe. Report of the Commission’s working group on patient safety and quality of care. (Peamised järeldused ja soovitused seoses patsiendi ohutusega seotud vahejuhtumitest teatamise ja õppesüsteemidega Euroopas. Komisjoni patsiendi ohutuse ja tervishoiuteenuste kvaliteedi töörühma aruanne.) Aprill 2014. Vt http://ec.europa.eu/health/patient_safety/events/index_en.htm. [13] http://www.who.int/patientsafety/implementation/taxonomy/conceptual_framework/en/. [14] http://www.oecd.org/health/health-systems/healthcarequalityindicators.htm. [15] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 726/2004, 31. märts 2004, milles sätestatakse ühenduse kord inim- ja veterinaarravimite lubade andmise ja järelevalve kohta ning millega asutatakse Euroopa ravimiamet, muudetud 15. detsembri 2010. aasta määrusega (EL) nr 1235/2010; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/83/EÜ, 6. november 2001, inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, muudetud 15. detsembri 2010. aasta direktiiviga 2010/84/EL. [16] Roheline raamat mobiilse tervishoiu ehk m-tervise kohta, COM(2014) 219 final. [17] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 282/2014, 11. märts 2014, millega luuakse liidu kolmas tervisevaldkonna tegevusprogramm aastateks 2014–2020 ja tunnistatakse kehtetuks otsus nr 1350/2007/EÜ (ELT L 86, 21.3.2014, lk 1). [18] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1291/2013, millega luuakse teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogramm „Horisont 2020” aastateks 2014–2020 ning tunnistatakse kehtetuks otsus nr 1982/2006/EÜ. [19] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2011/24/EL, 9. märts 2011, patsiendiõiguste kohaldamise kohta piiriüleses tervishoius (ELT L 88, 4.4.2011, lk 45). [20] Komisjoni rakendusotsus 2012/506/EL, 8. august 2012, millega muudetakse otsust 2002/253/EÜ, millega nähakse ette haigusjuhtude määratlused ühenduse võrgustiku teavitamiseks nakkushaigustest vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusele 2119/98/EÜ (ELT L 262, 27.9.2012, lk 40). [21] Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 1082/2013/EL, 22. oktoober 2013, tõsiste piiriüleste terviseohtude kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks otsus nr 2119/98/EÜ (ELT L 293, 5.11.2013, lk 1). [22] Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 1082/2013/EL, 22. oktoober 2013, tõsiste piiriüleste terviseohtude kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks otsus nr 2119/98/EÜ (ELT L 293, 5.11.2013, lk 1). [23] Tervishoiuteenustega seotud nakkuseid hõlmab otsus nr 2119/98/EÜ. [24] Point prevalence survey of healthcare-associated infections and antimicrobial use in European acute care hospitals, 2011-2012. (Tervishoiuteenustega seotud nakkuste esinemissagedust ja antimikroobikumide kasutamist käsitlev uuring Euroopa aktiivravihaiglates: 2011–2012.) Stockholm, ECDC 2013. [25] Point prevalence survey of healthcare-associated infections and antimicrobial use in European long-term care facilities. April–May 2013. (Tervishoiuteenustega seotud nakkuste esinemissagedust ja antimikroobikumide kasutamist käsitlev uuring Euroopa pikaajalist hooldust pakkuvates asutustes: aprill–mai 2013.) Stockholm, ECDC 2014; Point prevalence survey of healthcare-associated infections and antimicrobial use in European long-term care facilities. May–September 2010. (Tervishoiuteenustega seotud nakkuste esinemissagedust ja antimikroobikumide kasutamist käsitlev uuring Euroopa pikaajalist hooldust pakkuvates asutustes: mai–september 2010.) Stockholm, ECDC 2014 (mõlemad trükkimisel). [26] Systematic review and evidence-based guidance on perioperative antibiotic prophylaxis. (Süsteemne ülevaade ja tõenditepõhised suunised perioperatiivse antibiootikumprofülaktika kohta.) Stockholm, ECDC 2013. [27] Need peamised komponendid on järgmised: 1) nakkustõrje korraldus haigla tasandil; 2) voodikohtade arv, töötajad, töökoormus, varu/ajutised meditsiiniõed; 3) ergonoomiaga seonduv; 4) suuniste nõuetekohane kasutus; 5) haridus ja koolitus; 6) auditeerimine; 7) seire ja tagasiside; 8) multimodaalsed ja valdkondadevahelised ennetusprogrammid, võttes arvesse muutusi käitumises; 9) tippsportlaste kaasamine ennetusprogrammidesse; 10) positiivse organisatsioonikultuuri roll. Zingg W, Holmes A, Dettenkofer M, et al. Hospital organisation, management, and structure in the context of healthcare- associated infection prevention: a systematic review. (Haiglate korraldus, juhtimine ja struktuur tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamisel: süsteemne ülevaade.) Lancet Infect Dis 2014: trükkimisel. [28] Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa keskus; Core competencies for infection control and hospital hygiene professionals in the European Union. (Nakkustõrje ja haiglate hügieeni eest vastutavate töötajate peamised pädevused Euroopa Liidus.) Stockholm, ECDC 2013. [29] Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus (ECDC); Point prevalence survey of healthcare-associated infections and antimicrobial use in European acute care hospitals: 2011-12. (Tervishoiuteenustega seotud nakkuste esinemissagedust ja antimikroobikumide kasutamist käsitlev uuring Euroopa aktiivravihaiglates: 2011–2012.) Stockholm, ECDC 2013. [30] Komisjoni aruanne nõukogule liikmesriikide aruannete põhjal nõukogu soovituse (mis käsitleb patsiendi ohutust, sealhulgas tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamist ja tõrjet) kohta (COM(2012) 658 final). [31] Näiteks töötab ECDC välja seniste suuniste ja muude dokumentide andmebaasi, et edendada parimate tavade vahetust ja selliste dokumentide koostamist asutustes, kus need veel puuduvad. Lisaks arendab ECDC välja jälgimis- ja hindamissüsteemi koos näitajatega, mille abil hinnata riiklike strateegiate/töökavade rakendamist ja nende edukust tervishoiuteenustega seotud nakkuste ennetamise ja tõrje parandamisel. [32] Sunol, R. et al. 2014, Evidence-based organisation and patient safety strategies in European hospitals. (Tõenditepõhine korraldus ja patsiendi ohutuse strateegiad Euroopa haiglates.) International Journal for Quality in Health Care 2014; lk 1–9.