Liikmesriikide taotlusel on ELi reisilaevade ohutust käsitlevaid õigusakte koostatud ja kujundatud vastavalt rahvusvahelistele nõuetele ja vastusena mitmetele suurõnnetustele (nt Herald of Free Enterprise'i ja Estoniaga juhtunud õnnetused). Õigusakt mõjutab enamikku liikmesriike nii lipuriikide kui ka sadamariikidena.

Arvestades seda, et ettepanekuga asendatakse kehtiv direktiiv, jääb õiguslikuks aluseks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 100 lõige 2 (endine EÜ asutamislepingu artikli 80 lõige 2), milles on sätestatud meretranspordi valdkonna meetmed.

Ettepanekuga täidetakse komisjoni parema õigusloome tegevuskava, tagades, et olemasolevad õigusaktid on lihtsad ja selged, ei tekita tarbetut koormust ning peavad sammu muutuvate poliitiliste, ühiskondlike ja tehnoloogiliste arengusuundadega. Samuti aitab see saavutada 2018. aasta meretranspordistrateegia eesmärke, tagades kvaliteetsed parvlaevateenused ELi-sisestel liinivedudel.

Ettepanek on täielikus kooskõlas lihtsustamise ettepanekutega, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/45/EÜ ja nõukogu direktiivi 98/41/EÜ. Ettepanekuga tagatakse kooskõla direktiiviga 2009/16/EÜ, sest see hõlmab viimase täiendavaid muudatusi. Need täiendavad muudatused piirduvad selliste muudatustega, mis on vajalikud kooskõla tagamiseks käesoleva ettepanekuga ning ei mõjuta direktiivi 2009/16/EÜ eelseisvat hindamist. Ettepanek on täielikus kooskõlas toimivuskontrolli soovitustega ja 2011. aasta valge raamatuga transpordi tuleviku kohta, milles tunnistati vajadust ajakohastada olemasolevat ELi reisilaevade ohutuse õigusraamistikku.

Seega tehakse ettepanek parvlaevade ja kiirlaevade kehtivate ülevaatusnõuete ajakohastamiseks, täpsustamiseks ja lihtsustamiseks ning sama ohutustaseme ja peamiste rakendusmehhanismide säilitamiseks. Selline ettepanek on täielikult kooskõlas komisjoni õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmiga ning selle eesmärk on tõhustada veelgi riiklike ametiasutuste kontrollimistegevust ja saavutada laevade võimalikult pikaajaline kasutamine ärilisel eesmärgil.

Tänapäeval on enamik liikmesriike teatavad direktiiviga 1999/35/EÜ ette nähtud kontrollid kombineerinud või asendanud lipuriigi ülevaatuse või sadamariigi kontrolliga. See muudab kõnealuse direktiivi rakendamise ja täitmise tagamise keerukaks, sest nimetatud kontrollide kohaldamisala on erinev ja tekivad õiguslikud kattuvused. Konkreetsemalt võimaldab õigusraamistik asendada sadamariigi kontrolli direktiivi 1999/35/EÜ kohase ülevaatusega. Arvestades aga, et direktiivi 1999/35/EÜ kohane ülevaatus ei hõlma kõiki sadamariigi kontrolli osi, tekib kõnealuse kattuvuse tagajärjel tegelikult õiguslik lünk.

Vaatamata asjaolule, et kõnealuste laevade puhul on jätkuvalt vaja kohaldada erikontrollikorda, ei vasta kõnealuse direktiivi nõuded enam tegelikele oludele. Praegune olukord erineb oluliselt peaaegu 20 aasta tagusest olukorrast, mille kohaselt võeti vastu direktiiv 1999/35/EÜ. Toona oli ELil 15 liikmesriiki ning ELi ja kolmandate riikide vahel toimus regulaarselt märkimisväärne kaubavahetus ro-pax laevade ja kiirlaevade abil. Lisaks on pärast kõnealuse direktiivi vastuvõtmist muudetud rangemaks sadamariigi kontrollikorda, eelkõige pärast Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/16/EÜ jõustumist, ning on kehtestatud riskipõhine kontrollikord ja nähtud ette liikmesriikide poolt suure riskiga laevadel korraldatavate kontrollide miinimumarv.

Käesoleva läbivaatamise eesmärk on lihtsustada ja täiustada olemasolevat ELi reisilaevade ohutuse õigusraamistikku, et i) säilitada ELi eeskirjad seal, kus need on vajalikud ja proportsionaalsed; ii) tagada nende nõuetekohane rakendamine ning iii) kõrvaldada kohustuste võimalikud kattuvused ja eri õigusaktide vahelised lahknevused. Peamine eesmärk on tagada selge, lihtne ja ajakohane õigusraamistik, mida on lihtsam rakendada ja kontrollida ning mille täitmist on lihtsam tagada, suurendades seeläbi üldist ohutustaset.

Tööstusharu sidusrühmad rõhutasid, et kehtiva õigusraamistiku põhimõtted peaksid jääma muutumatuks, samas kui reisijate ühendus kutsus üles ohutustaset täiustama ja hoiatas ohutusnõuete lõdvendamise eest. Ettepanekuga tagatakse seega olemasoleva ohutustaseme säilitamine ning suurendamine lihtsustuste pakutavate võimaluste piires (nt selgitades, et kehtiva direktiivi alusel korraldatavad kontrollid peaksid toimuma kuue kuu järel).

Konsulteerimise kokkuvõte ja üksikasjalik tagasiside konsultatsiooniprotsessi käigus esitatud märkuste kohta on esitatud komisjoni talituste töödokumendis, mis on lisatud ettepanekule. Kavandatud lihtsustamismeetmeid toetas valdav osa riiklikke eksperte, kuigi esitati mitu märkust mõne ettepaneku täpse sõnastuse kohta. Seega on kõik ettepanekud hoolikalt läbi vaadatud ja neid on vajaduse korral muudetud. Lisaks tõstatasid mõned eksperdid praktilise ja tehnilise rakendamisega seotud küsimusi, mida on käsitletud ettepanekule lisatud komisjoni talituste töödokumendis ja millega on arvestatud rakenduskavas.

Toimivuskontrollist nähtus, et ELi reisilaevade ohutust käsitlevates õigusaktides sisalduvad reisijate ohutuse ja siseturuga seotud peamised eesmärgid on üldiselt saavutatud ja need on jätkuvalt olulised. ELi reisilaevade ohutuse õigusraamistikuga on tagatud ühtne ohutustase reisilaevadele ELis ja võrdsed konkurentsitingimused reederitele ning on hõlbustatud laevade liikmesriikidevahelist ümberregistreerimist. Toimivuskontrollist nähtus ka, et on veel ruumi ohutuse suurendamiseks ning teatavate õigusnormide tõhususe ja proportsionaalsuse täiustamiseks. Soovitusi ebaselgete, aegunud või kattuvate nõuete lihtsustamiseks, selgitamiseks ja kehtetuks tunnistamiseks on tehtud mitmes valdkonnas.

Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt peetakse direktiivi endiselt kindlaksmääratud eesmärkide saavutamiseks kõige sobivamaks õigusakti vormiks. Direktiiviga kehtestatakse ühised põhimõtted ja ühtlustatud ohutustase, tagatakse eeskirjade täitmine, kuid jäetakse liikmesriikidele võimalus valida kohaldatavad praktilised ja tehnilised menetlused. Sellega jäetakse iga liikmesriigi enda otsustada, millised rakendusvahendid on tema süsteemi jaoks kõige sobivamad. Direktiivi vastuvõtmisega tagatakse ka, et käesoleva ettepaneku lihtsustav eesmärk saavutatakse võimalikult suures ulatuses.

Viimaseid tehnoloogilisi ja õiguslikke arenguid silmas pidades peetakse ettepanekut, mille eesmärk on selgitada olemasolevaid nõudeid ning kõrvaldada kattuvused ja aegunud nõuded, ainsaks proportsionaalseks ja sidusaks valikuks. Ettepanekuga tagatakse, et praegust kõrget ohutustaset ei alandata ja võimaldatakse paremini kasutada ressursse ning rakendada sihipärasemaid ja selgemaid ohutusnõudeid.

Kuna puuduvad rahvusvahelise tasandil täitmise tagamise mehhanismid, on kehtiv ELi ülevaatuse kord, mida kohaldatakse nii kohalike kui ka rahvusvaheliste reisilaevade suhtes, vältimatu nii reisilaevadel inimelude ohutuse kõrge taseme säilitamisel kui ka standarditele mittevastava laevaliikluse kõrvaldamisel. Samuti tagatakse kõnealuse korraga, et ELi vetes põhineb konkurents võrdsetel alustel kõikide reederite jaoks, olenemata nende kodakondsusest või lipust, mille all nende laevad või alused sõidavad, ning tegemata vahet rahvusvahelistel ja siseriiklikel reisidel. Seega ei ole võimalik saavutada liikmesriikide tasandil võetavate ühepoolsete meetmetega ELi sadamatesse suunduvatel ja sealt lahkuvatel reisidel parvlaevade ja kiirlaevade käitamise ühtlustatud tingimusi ega ühtset ohutustaset.

Kuigi ELi tasandil on vastu võetud ühised eeskirjad rannasõite tegevate reisilaevade, sealhulgas parvlaevade ja kiirlaevade jaoks, ei ole kehtestatud ühiseid eeskirju rahvusvaheliste reiside jaoks, mille suhtes kohaldatakse rahvusvahelisi konventsioone. Rahvusvaheliste konventsioonide puhul on võimalik teha märkimisväärseid erandeid ja ohutusnõudeid erineval moel tõlgendada. Reisijatel, kes reisivad ELis, on õigus samale ohutustasemele, olenemata kasutatava laeva või teenuse liigist.

Artiklis 1 on piiritletud direktiivi kohaldamisala, millest jäävad välja laevad, mille suhtes kohaldatakse direktiivi 2009/16/EÜ kohaseid sadamariigi kontrolle. Seega piirdub käesoleva direktiivi kohaldamisala liinivedudel kasutatavate parvlaevade ja kiirreisilaevadega, mis liiklevad liikmesriigi sadamate või liikmesriigi sadama ja kolmanda riigi sadama vahel, kui laev sõidab kõnealuse liikmesriigi lipu all.

Kindlaks on määratud piisav järelevalve- ja aruandluskord, tekitamata seejuures uusi aruandluskohustusi ega täiendavat halduskoormust. Põhiline teave laevade, õnnetuste ja nõuetele vastavuse kohta kogutakse Euroopa Meresõiduohutuse Ameti (EMSA), sadamariigi kontrolli andmebaasi (THETIS) ja reisilaevade ohutuse eksperdirühma abiga Euroopa laevaõnnetuste teabeplatvormi andmebaasi kaudu. Arvestades, et kavandatud EMSA kontrollkäikude tsükkel kestab kokku hinnanguliselt viis aastat, tuleks ELi reisilaevade ohutust käsitlevate õigusaktide hindamistsükli intervalliks määrata seitse aastat.

Kontrollimise koondamise suurim hinnanguline säästupotentsiaal on ligikaudu 900 000 eurot aastas (st terves ELis väheneks käesoleva direktiivi kohaselt eraldiseisvate ülevaatuste arv 670 võrra, kui kasutusel on samad laevad, mis praegu), millest osa on tegelikult juba eri liiki kontrollide ühendamise teel ära kasutatud. Lisaks nimetatud rahalistele kaalutlustele kaasneb kõnealuse kontrollikorra ning mitmest õigusaktist tulenevate ja eri sõnastuses väljendatud omavahel kattuvate nõuetega kõikide sidusrühmade jaoks märkimisväärne koormus. See muudab kontrollikorra rakendamise, järelevalve ja täitmise tagamise kõikide asjaomaste osaliste jaoks tarbetult koormavaks.

Ettepaneku peamine eesmärk on tagada, et kehtivad õigusaktid oleksid eesmärgipärased. Ettepaneku lihtsustamispotentsiaal seisneb eelkõige mõõdetamatus mõjus sellistele aspektidele nagu õigusselgus ja -kindlus ning lihtsus. Peamine kvantifitseeritav mõju seisneb kehtiva direktiivi kohaste konkreetsete ülevaatuste, sadamariigi laiendatud kontrolli ja iga-aastaste lipuriigi ülevaatuste vaheliste kattuvuste ja vastuolude kõrvaldamises. Kavandatud lihtsustamise tulemusena ei kõrvaldata üksnes kindlakstehtud õiguslikku lünka, vaid eeldatavasti tõhustatakse veelgi riiklike ametiasutuste kontrollimistegevust ja tagatakse laevade võimalikult pikaajaline kasutamine ärilisel eesmärgil.

Siiski on lihtsustamisettepanekule lisatud komisjoni talituste töödokument, milles käsitletakse toimivuskontrolli tulemusena esitatud soovitusi ja põhjendatakse kavandatud lahendusi tehnilisest ja õiguslikust seisukohast. Töödokumendis on esitatud kõnealuse algatuse toetamiseks sidusrühmadega korraldatud konsulteerimise kokkuvõte ja seda käsitlev tagasiside. Samuti on lisatud rakenduskava.

Ettepanek on järelmeede, mis järgneb vahetult toimivuskontrollile, mille tulemusena tehti üksikasjalikult kindlaks lihtsustatavad küsimused ja hinnati lihtsustamise võimalikkust. Nagu on rõhutatud tegevuskavas, ei avalda kavandatud meetmed eeldatavasti märkimisväärset mõju (st mõju, mis ei ole mõõdetamatu, nagu õigusselguse, õiguskindluse või lihtsuse suurendamine) või ei ole leitud olemuslikult erinevaid lahendusi. Kooskõlas komisjoni parema õigusloome tegevuskavaga ei ole tehtud täiemahulist mõjuhinnangut.

Lisaks toimivuskontrolli raames kogutud andmetele ja korraldatud konsulteerimisele oli kõnealuse lihtsustamisettepaneku koostamiseks vaja saada abi tehnika- ja õigusekspertidelt seoses tehniliste määratluste ja õigusakti konkreetse sõnastamisega. Kõnealune oskusteave koguti liidusiseselt koostöös Euroopa Meresõiduohutuse Ametiga (EMSA) ja reisilaevade ohutuse eksperdirühmaga. See on esitatud ettepanekule lisatud komisjoni talituste töödokumendis.

Artiklis 5 on sätestatud, et käesoleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluvaid laevu kontrollitakse kaks korda aastas teatava ajavahemiku tagant ning et üks sellistest kontrollidest peaks olema liiniveo ajal tehtav kasutuskontroll. Samuti on artikliga ette nähtud, et liikmesriik võib soovi korral kombineerida kõnealuse kontrolli lipuriigi ülevaatusega, mis tuleks laeva puhul korraldada igal aastal. Selle tulemusena peaks vähenema nii ametiasutuste kui ka reederite koormus.

Artiklitega 3 ja 4 nähakse ette enne liinivedu tehtavate laevapõhiste (mitte ühingupõhiste) kontrollide süsteem. Laev peab läbima II lisa kohase kontrolli ning samuti tuleb kontrollida mitut ohutusjuhtimisega seotud küsimust, mis on sätestatud I lisas. Artikliga 4 nähakse ette menetlus, mida rakendatakse olukorras, kus laeva on hiljuti kontrollitud või see viiakse üle ühelt liinilt teisele sarnaste omadustega liinile. Kogu dokumendis kasutatakse sõna „kontrollid“, mitte „ülevaatused“, sest see kajastab täpsemalt reguleeritava tegevuse laadi.

Artiklist 2 jäetakse välja mitu ülearust mõistet ja viidet, näiteks „reisija“, „vastuvõtjariik“, „rahvusvaheline merereis“ ja „vabastussertifikaat“. Samuti jäetakse välja viide laevaõnnetuste uurimisele, mis on nüüd hõlmatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2009/18/EÜ. Mitme muu mõiste määratlusi ajakohastatakse, et võtta arvesse muudatusi ELi õigusaktides või rahvusvahelisel tasandil (Rahvusvaheline Mereorganisatsioon) ning tagada mõistete kooskõla direktiivis 2009/16/EÜ kasutatud mõistetega.

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust,

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust,

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist:

(1)Liidu õigusakt liinivedudel kasutatavate parvlaevade ja kiirreisilaevade ohutu käitamise kohustuslike kontrollide süsteemi kohta pärineb aastast 1999. Arvesse tuleks võtta Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2009/16/EÜ kehtestatud sadamariigi kontrolli süsteemi rakendamisest lähtuvaid edusamme ning kogemusi, mis on omandatud Pariisis 26. jaanuaril 1982. aastal allkirjastatud sadamariigi kontrolli käsitleva vastastikuse mõistmise Pariisi memorandumi toimimise tulemusena.

(2)Õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi toimivuskontrollist nähtus, et liidu reisilaevade ohutuse õigusraamistikuga on liidus reisilaevadele tagatud ühtne ohutustase. Lisaks näitas toimivuskontroll, et kuna liidu reisijate ohutust käsitlevaid õigusakte on aja jooksul mitmesugustest nõudmistest ja olukordadest tulenevalt arendatud, esineb teataval määral kattumist ja dubleerimist, mille kõrvaldamiseks tuleks võtta ühtlustamis- ja lihtsustamismeetmeid, et vähendada reederite halduskoormust ja ratsionaliseerida liikmesriikide veeteede ametite jõupingutusi.

(3)Enamik liikmesriike on juba võimaluse korral kombineerinud liinivedudel kasutatavate parvlaevade ohutu käitamise kohustuslikud ülevaatused muud liiki ülevaatuste ja kontrollidega, nimelt lipuriigi ülevaatuste ja sadamariigi kontrollidega. Selleks et vähendada veelgi kontrollikoormust ja saavutada laevade võimalikult pikaajaline kasutamine ärilisel eesmärgil, tuleks laevad, mille suhtes kohaldatakse sadamariigi kontrolli seega viia üle direktiivi 2009/16/EÜ kohaldamisalasse, samas kui käesoleva direktiivi kohaldamisala peaks piirduma liinivedudel kasutatavate parvlaevade ja kiirreisilaevadega, mis liiklevad liikmesriigi sadamate või liikmesriigi sadama ja kolmanda riigi sadama vahel, kui laev sõidab kõnealuse liikmesriigi lipu all.

(4)Mõiste „vastuvõtjariik“ võeti kasutusele nõukogu direktiiviga 1999/35/EÜ, et lihtsustada koostööd kolmandate riikidega enne liidu laienemist 2004. aastal. Kõnealust mõistet ei peeta enam asjakohaseks ja seega tuleks mõiste direktiivist välja jätta.

(5)Direktiiviga 1999/35/EÜ nähti ette, et vastuvõtjariik peab kord 12-kuulise ajavahemiku jooksul korraldama eriülevaatuse ja ülevaatuse liiniveo ajal. Kuigi kõnealuse nõude eesmärk oli tagada, et need kaks ülevaatust korraldatakse teineteise suhtes teatava ajavahemiku tagant, nähtus õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi toimivuskontrollist, et see ei ole alati nii. Et kõrvaldada kõnealusest nõudest tulenev ebaselgus ja tagada ühtne ohutustase, tuleks täpsustada, et kaks iga-aastast kontrolli peaksid toimuma korrapäraselt ligikaudu kuuekuise ajavahemiku tagant.

(6)Direktiivis 1999/35/EÜ osutati „ülevaatustele“, mitte „kontrollidele“. Sõna „ülevaatus“ kasutatakse rahvusvahelistes konventsioonides seoses lipuriikide kohustusega kontrollida seda, kas laevad vastavad rahvusvahelistele nõuetele ja anda välja või uuendada tunnistusi, kui see on asjakohane. Ülevaatuseks ei saa aga lugeda liinivedudel kasutatavate parvlaevade ja kiirlaevade erikontrollikorda ning asjaomaseid kontrollivorme ei käsitata ega ei saa käsitada merekõlblikkuse tunnistustena. Seega tuleks kehtiva direktiiviga 1999/35/EÜ ette nähtud konkreetset ro-pax laevade ülevaatust käsitledes asendada määratlus „ülevaatus“ määratlusega „kontroll“.

(7)Selleks et võtta arvesse rahvusvahelise tasandi arengusuundi ja kogemusi, tuleks komisjonile delegeerida õigus võtta vastu õigusakte kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290, et komisjon saaks vajaduse korral arvata direktiivi kohaldamisalast välja rahvusvaheliste õigusaktide muudatused ja ajakohastada tehnilisi nõudeid. On eriti oluline, et komisjon korraldaks ettevalmistava töö käigus asjakohased konsultatsioonid, ka ekspertide tasandil, ning et need konsultatsioonid toimuksid vastavalt põhimõtetele, mis on sätestatud 13. aprilli 2016. aasta institutsioonidevahelises parema õigusloome kokkuleppes. Võrdse osalemise tagamiseks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel saavad Euroopa Parlament ja nõukogu kõik dokumendid liikmesriikide ekspertidega samal ajal ning nende eksperdid võivad süstemaatiliselt osaleda delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisega tegelevatele komisjoni eksperdirühmade koosolekutel.

(8)Direktiivis 2009/16/EÜ tuleks teha täiendavaid muudatusi, et tagada parvlaevade ja kiirreisilaevade kontrollide praeguse sisu ja sageduse säilimine. Seega tuleks konkreetsed sätted, mis käsitlevad kontrollitoiminguid selliste liinivedudel kasutatavate parvlaevade ja kiirreisilaevade puhul, mille suhtes kohaldatakse sadamariigi kontrolli, üle viia direktiivi 2009/16/EÜ.

(9)Pidades silmas Euroopa Meresõiduohutuse Ameti tervet järelevalvetsüklit peaks komisjon hindama käesoleva direktiivi rakendamist hiljemalt [seitse aastat pärast kuupäeva, millele on osutatud artikli 17 lõike 1 teises lõigus] ning esitama hindamistulemusi käsitleva aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Liikmesriigid peaksid tegema kogu hindamiseks vajaliku teabe kogumisel komisjoniga koostööd.

(10)Õigusliku selguse ja järjepidevuse suurendamiseks ning muudatuste arvu arvestades tuleks direktiiv 1999/35/EÜ kehtetuks tunnistada ja direktiivi 2009/16/EÜ vastavalt muuta,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

Artikkel 1

Kohaldamisala