1.Sissejuhatus ja peamised järeldused

Tootlikkuse kasvu ja konkurentsivõimet edendavad poliitikameetmed on liikmesriikide prioriteet, ent ka liidu prioriteet, eriti euroalal. Tootlikkuse kasv on olnud languses aastakümneid ning on alates majandus- ja finantskriisist veelgi vähenenud. Lisaks suurendasid erinevused, mis esinesid euroalal enne kriisi konkurentsivõime ja tootlikkuse arengus, makromajanduslikku tasakaalustamatust, mille korrigeerimine on osutunud pikaajaliseks ja kulukaks. Kuna riigi tootlikkus on peamine jõukuse ja sissetulekute kasvu edendaja, on sellel arengul märkimisväärne mõju majanduslikule heaolule ja sissetulekute ebavõrdsusele, nagu ka majandus- ja rahaliidu tõrgeteta toimimisele.

Hoolimata mõningatest edusammudest tuleb teha rohkem, et suurendada euroala majanduslikku vastupanuvõimet ning valmistada liit ette silmitsi seismiseks pikaajaliste katsumustega, nagu rahvastiku vananemine, üleilmastumine ja tehnoloogilised muutused. Poliitikameetmeid tuleb võtta nii liikmesriikides kui ka liidu kui terviku tasandil. Tootlikkuse suurendamine on olulisel kohal nii iga-aastases majanduskasvu analüüsis kui ka euroala soovitustes. Struktuurireformide rakendamiseks antavat toetust on suurendatud Euroopa poolaasta raames. Liit teeb tööd ka selle nimel, et hoogustada investeerimist, parandada õiguskeskkonda ning kujundada lõplikult välja ühtne turg, digitaalne ühtne turg, kapitaliturgude liit, pangandusliit ja energialiit. Paraku on edusammud reformide elluviimisel olnud liimesriikides ebaühtlased ja kokkuvõttes liiga aeglased.

Tootlikkust edendavaid poliitikameetmeid on keeruline kavandada ja ellu viia ning edu saavutamiseks on vajalik suur riiklik isevastutus. Sellised meetmed peaksid põhinema usaldusväärsetel tõenditel ning hõlmama terviklikult keerulisi tootlikkust edendavaid tegureid, mis on igas liikmesriigis mõnevõrra erinevad. Just sel põhjusel soovitati Euroopa majandus- ja rahaliidu loomise lõpuleviimist käsitlevas viie juhi aruandes igal euroala liikmesriigil luua organ, mille ülesanne on jälgida majanduslikku konkurentsivõimet ja esitada selles valdkonnas poliitilisi soovitusi. Nende organite eesmärk on edendada ja toetada struktuurireformide elluviimist, tagades kindla analüütilise aluse ja aidates pakutava teabega kaasa avalikule arutelule. Liikmesriikide valitsused saavad kasutada nendelt organitelt saadud tõendeid, et kindlustada vajalikele reformidele poliitiline ja avalik toetus.

Nõukogu võttis komisjoni ettepaneku põhjal 2016. aasta septembris vastu soovituse, milles kutsutakse euroala liikmesriike üles looma 2018. aasta märtsiks riiklik tootlikkuse komitee. Soovitus on suunatud euroala liikmesriikidele, kuid samalaadset organit kutsutakse kindlaks määrama või looma ka euroalasse mittekuuluvaid liikmesriike. Nähti ette, et tootlikkuse komiteed peaksid olema analüüsi ja sisu osas objektiivsed, erapooletud ja sõltumatud organid, mis võiksid uurida tootlikkusega seotud probleeme ja aidata kaasa tõenduspõhisele poliitikakujundamisele. Selliste komiteede ühiseid omadusi ja ülesandeid arvesse võttes võis iga liikmesriik otsustada oma tootlikkuse komitee täpse ülesehituse ise.

Samuti palutakse nõukogu soovituses komisjonil koostada 20. märtsiks 2019 eduaruanne soovituse rakendamise ja sobivuse kohta. Käesoleva aruandega täidetakse see ülesanne. Aruanne põhineb vastustel küsimustikule, mille komisjoni töötajad saatsid määratud tootlikkuse komiteedele ja majanduspoliitika komitee liikmetele 2018. aasta detsembris. Aruandes antakse ülevaade tootlikkuse ja konkurentsivõime arengust liidus ja euroalal, kirjeldatakse tootlikkuse komiteede loomise olukorda 2018. aasta lõpus ning tehakse kokkuvõte tootlikkuse komiteede koostööst ja komisjoni rollist. Aruande peamised järeldused on järgmised.

·Riiklik tootlikkuse komitee on juba loodud enamikus euroala liikmesriikides ja komiteede arv suureneb pidevalt. Kümme euroala liikmesriiki (Belgia, Iirimaa, Küpros, Leedu, Luksemburg, Madalmaad, Portugal, Prantsusmaa, Sloveenia ja Soome) on loonud oma tootlikkuse komitee. Ülejäänud euroala liikmesriigid on kinnitanud oma kavatsust tootlikkuse komitee luua ja mõni neist (Kreeka, Malta ja Slovakkia) on jõudnud juba protsessi lõppjärku. Lisaks on samalaadse organi kindlaks määranud või loonud kolm euroalasse mittekuuluvat liikmesriiki (Rumeenia, Taani ja Ungari).

·Liikmesriigid on ehitanud oma komiteed üles erinevalt, lähtudes suuresti riigis esinevatest konkreetsetest asjaoludest. Määratud tootlikkuse komiteede ülesehitus tundub olevat üldjoontes kooskõlas nõukogu soovituses esitatud nõuetega. Mitmel juhul ei ole mõni nõue siseriiklikes õigusaktides siiski sõnaselgelt sätestatud, näiteks puuduvad sätted, millega tagatakse funktsionaalne sõltumatus ja asjakohane juurdepääs teabele. Samuti on mõne tootlikkuse komitee volitused ajaliselt piiratud. Seda, kas need tegurid mõjutavad asjassepuutuvate tootlikkuse komiteede tulemuslikkust, on veel vara öelda, kuna enamik neist komiteedest on võrdlemisi uued ja tulemusteni jõudmiseks kulub aega.

·On rõõmustav näha, et mõni tootlikkuse komitee osaleb oma riigis aktiivselt tootlikkusega seotud probleemide üle peetavates aruteludes. Tavaliselt on seda teinud kõige edukamalt tootlikkuse komiteed, mis põhinevad olemasolevatel asutustel. Mitu komiteed on juba avaldanud oma aastaaruande ning löövad aktiivselt kaasa tootlikkuse alases mõttevahetuses, sealhulgas korraldades üritusi, konverentse ja seminare ning avaldades aruandeid.

·Euroopa Komisjon on rajanud tootlikkuse komiteedele võrgustiku, et hõlbustada arvamuste, tavade ja kogemuste jagamist ning aidata kõnealustel komiteedel võtta paremini arvesse laiemat euroala ja liidu mõõdet. Komisjoni meelest on tootlikkuse komiteed olulised partnerid ja tegijad, et suurendada riiklikku isevastutust reformide elluviimisel. Komisjon vahetab kõigi osalevate tootlikkuse komiteedega korrapäraselt arvamusi, sealhulgas Euroopa poolaasta raames liikmesriikides toimuvate teabekogumismissioonide ajal.

2.Tootlikkus ja konkurentsivõime liidus ja euroalal

Tööjõu tootlikkuse kasv liidus ja arenenud majandusega riikides väljapool liitu oli languses juba ammu enne kriisi. Ehkki langus tabas enamikku arenenud majandusega riike, on lõhe liidu ja USA tootlikkuse vahel kahel viimasel kümnendil suurenenud (joonis 1). Tööjõu tootlikkuse ja koguteguritootlikkuse kasv jäävad hoolimata hiljutisest hoogustumisest nii liidus kui ka euroalal ikka veel allapoole kriisieelset taset (joonis 2). Peale selle varjavad hiljutised edusammud märkimisväärseid erinevusi liikmesriikide vahel. Euroopas esinevad erinevused tööjõu tootlikkuse kasvus on seotud selliste teguritega nagu mõne liikmesriigi järelejõudmise protsess; riikides, kus tööjõu tootlikkus oli algselt väiksem, on tootlikkuse kasv olnud alates 1995. aastast keskmiselt suurem (joonis 3).

Joonis 1. Tööjõu tootlikkus euroalal ja EL 28s võrrelduna USA ja Jaapaniga Joonis 2. Tööjõu tootlikkuse ja koguteguritootlikkuse kasv Joonis 3. Tööjõu tootlikkus 1995. aastal (horisontaaltelg) ja keskmine tootlikkuse kasv aastatel 1995–2017 (vertikaaltelg) Joonis 4. Panus tööjõu tootlikkuse kasvu

Allikas: majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraadi andmebaas AMECO. Märkus: joonisel 3 on tööjõu tootlikkust 1995. aastal mõõdetud ostujõu standardina.

Tööjõu tootlikkuse kasvu edendavad tulusad investeeringud ja tehnoloogia areng, mis mõlemad on endiselt võrdlemisi tagasihoidlikud (joonis 4). Tehnoloogia areng liidus – mõõdetuna koguteguritootlikkuse kasvuna – aeglustus kriisi ajal ja kriisieelset arengutempot ei ole veel täielikult taastatud. Üleilmse majandus- ja finantskriisi ajal vähenesid ka investeeringud ning need ei ole veel täielikult taastunud. Resoluutsed poliitikameetmed nii liidu tasandil (nt Euroopa investeerimiskava raames) kui ka liikmesriikide tasandil on aidanud investeeringutel märkimisväärselt taastuda, kuid need jäävad siiski allapoole kriisieelset taset.

Tootlikkuse kasv on aeglustunud ning juhtivate ettevõtete ja viletsamate tulemustega ettevõtete vaheline lõhe tehnoloogiasaavutuste rakendamisel on suurenenud . Suurenenud lõhest turul kõige paremate tulemustega ettevõtjate tootlikkuse taseme ja kõige vähem tootlike ettevõtjate tootlikkuse taseme vahel on näha, et tehnoloogia areng tuleb kasuks eeskätt edukaimatele ettevõtjatele, kes on tugevdanud oma turgu valitsevat seisundit. Kõige vähem tootlikud ettevõtjad ei ole suutnud võtta kiiresti kasutusele uuemaid tehnoloogialahendusi ja on maha jäänud. Sellel nähtusel on ka sotsiaalne mõju, kuivõrd suuremad erinevused ettevõtete tootlikkuses võivad tähendada kogu majanduses suuremaid erinevusi palkades ja seeläbi sissetulekute ebavõrdsuse suurenemist.

Tootlikkuse kasvu ja konkurentsivõimet mõjutavad makromajanduslikud, institutsioonilised ja õiguslikud tingimused. Nende tingimuste hulka kuulub järgmine: i) pidev innovatsioon ja haridustaseme tõstmine; ii) hästi toimivad töö- ja tooteturud; iii) juurdepääs rahastamisele ja tõhusad maksejõuetuse raamistikud ning iv) toetav ettevõtluskeskkond. Mitmes liikmesriigis on tootlikkuse tagasihoidliku kasvu puhul mänginud olulist rolli mitu tegurit, nagu uue tehnoloogia kasutuselevõtu aeglustumine, konkurentsi pärssivad tooteturu-eeskirjad ja puudulikult toimivad tööturud.

Tootlikkuse kasvu edendamiseks on vaja sihipäraseid ja tõenduspõhiseid poliitikameetmeid. Tootlikkuse kasvuga seotud probleemide lahendamiseks leidub võimalikke poliitikameetmeid nii liikmesriikide kui ka liidu tasandil. Riiklike reformide eesmärk peaks olema suurendada tootlikkuse kasvu ning need reformid peaksid sisaldama sihipäraseid meetmeid, millega edendada investeeringuid, oskuste arendamist ning haridussüsteemide ja ettevõtete vahelisi tugevamaid ja paremaid sidemeid. Peale selle peaksid liikmesriigid võtma ühtsel turul nii kollektiivse kui ka individuaalse vastutuse, et kasutada ära kogu ühtse turu potentsiaal. Tootlikkusega seotud poliitikameetmeid ja struktuurireforme käsitlev arutelu peab olema hästi ette valmistatud, et selgitada õigesti välja probleemid ja poliitikameetmete võimalik mõju. Tootlikkuse komiteed saavad oma analüütilise ja sõltumatu tööga seega kaasa aidata tõenduspõhisele arutelule ja jagada häid tavasid.

Tootlikkust edendavaid poliitikameetmeid käsitletakse Euroopa poolaasta raames. Tootlikkuse kasvuga seotud probleemid on riikides mõnevõrra erinevad ja ei ole olemas ühtviisi kõikidele sobivat poliitilist lahendust. 2018. aastal sai enamik liikmesriike riigipõhise soovituse poliitikameetmete võtmiseks mõnes tootlikkusega seotud valdkonnas. Samamoodi kutsuti euroala 2018. aasta soovituses euroala liikmesriike üles seadma esmatähtsale kohale reformid, millega suurendada tootlikkust ja kasvupotentsiaali.