- Esiteks kohaldataks komiteemenetlust üksnes seoses piiratud arvu normidega, millega rakendatakse neid käibemaksudirektiivi sätteid, mille puhul on nõutav ühtne tõlgendamine. Nagu ka praegu, on käibemaksudirektiivi muutmiseks vaja nõukogu ühehäälset nõusolekut.

Eespool toodut silmas pidades ja nagu on märgitud teatises õiglase ja lihtsa maksustamise tegevuskava kohta, millega toetatakse majanduse taastamise strateegiat, tehakse ettepanek muuta käibemaksudirektiivi, et luua komitee, mis jälgiks komisjoni rakendusaktide vastuvõtmist teatavates käibemaksu valdkondades. Sellega seoses tuleb rõhutada kolme aspekti.

Need lahknevused võivad tõenäoliselt kaasa tuua topeltmaksustamise ning põhjustada ettevõtjatele õiguskindlusetust ja lisakulusid, mis üldjuhul lõpevad alles pika aja pärast Euroopa Liidu Kohtu otsusega, milles antakse mõnikord selline tõlgendus, mida enamik liikmesriike varem ei kasutanud (näiteks nn kulude jagamise eeskirjade kohaldamise kohta). Võib isegi juhtuda, et Euroopa Liidu Kohtu otsus ei lahenda kõiki ebakindlust tekitanud küsimusi, kuna selles lähtutakse konkreetsest faktilisest olukorrast. Nii on juhtunud peakontori ja selle filiaali (kombineeritud käibemaksugrupiga) vaheliste tarnete käibemaksuga maksustamisega seoses: kuigi Euroopa Liidu Kohtu otsus kohtuasjas Skandia America lahendas mitu probleemi, on endiselt kahtlusi seoses selliste olukordade käibemaksuga maksustamisega, mis ei vasta täpselt Euroopa Liidu Kohtule esitatud juhtumi asjaoludele.

Kogemused näitavad, et need suunised ei taga alati ELi käibemaksualaste õigusaktide ühetaolist kohaldamist. Näiteks ei suutnud käibemaksukomitee hiljuti jõuda üksmeelele suunistes, mis käsitlevad nõukogu direktiivi (EL) 2018/1910 (nn kiirlahenduste direktiiv) sätete praktilise kohaldamisega seotud küsimusi. Selle tulemusena kasutavad liikmesriigid erinevaid lähenemisviise järgmistes küsimustes:

Ettepanek on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, st see ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik, et saavutada aluslepingute eesmärgid ja eelkõige ühtse turu sujuv toimimine, mida praegu takistab käibemaksumõistete erinev tõlgendamine ja kohaldamine liikmesriikides.

Ettepanek on kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega, kuna peamine tuvastatud probleem on käibemaksudirektiivis sisalduvate mõistete ebaühtlane kohaldamine liikmesriikide poolt, mis võib omakorda põhjustada topeltmaksustamist või maksustamata jätmist, eelkõige piiriülestes olukordades. Liikmesriigid üksi ei saa neid probleeme lahendada. Asjaolu, et komisjonile antakse teatavad rakendamisvolitused, võimaldab lahendada kiiremini ja tõhusamalt olukordi, mis tulenevad tõlgenduserinevustest ja põhjustavad kauplejatele probleeme. Selles abistab komisjoni komitee, mis koosneb liikmesriikide maksuhaldurite käibemaksuekspertidest ja on seetõttu pädev probleeme järjepidevalt ja kiirelt lahendama.

Ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklil 113. Selles artiklis on sätestatud, et nõukogu võtab pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendi ning majandus- ja sotsiaalkomiteega seadusandliku erimenetluse kohaselt ühehäälselt vastu sätted liikmesriikide kaudseid makse käsitlevate õigusnormide ühtlustamiseks.

- Teiseks on nii maksuhaldurite kui ka ettevõtjate huvides hõlbustada käibemaksudirektiivi sätete ühtset tõlgendamist, kuna lahknevused selles valdkonnas võivad põhjustada ettevõtjate jaoks topeltmaksustamist, konkurentsi moonutamist ja lisakulusid. Komiteemenetlus on väljakujunenud tavapärane lähenemisviis, mida kasutatakse ELi õiguses selliste ühtsete tõlgenduste tekkimise hõlbustamiseks. Olgu märgitud, et kaudse maksustamise valdkonnas kasutatakse tavapärast komiteemenetlust juba käibemaksualase halduskoostöö ja aktsiiside vallas.

i) Artikli 397a lõike 1 esimene lõik koostoimes selle sätte teise lõiguga ja artikliga 397

ELi toimimise lepingu artiklis 291 on sätestatud, et „kui liidu õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks on vaja ühetaolisi tingimusi“, antakse nende õigusaktidega rakendamisvolitused üldjuhul komisjonile ja nõuetekohaselt põhjendatud erijuhtudel nõukogule. Euroopa Liidu Kohus on järjekindlalt olnud seisukohal, et kõiki käibemaksudirektiivis kasutatud mõisteid ja kontseptsioone tuleb ühetaoliselt tõlgendada ja kohaldada, välja arvatud väga vähestel juhtudel, kui nende määratlemine on direktiivis sõnaselgelt jäetud liikmesriikidele.

Käibemaksudirektiivi mõisteid, mille puhul selles direktiivis on (nende) sisu ja kohaldamisala määratlemisel viidatud sõnaselgelt liikmesriigi õigusele, on vähe. Näiteks võib tuua mõisted „ehitusmaa“ ja „ ehitise alune maa“ (artikkel 12), „eriotstarbelised investeerimisfondid“ (artikli 135 lõike 1 punkt g) ja „majutamine“ (artikli 135 lõike 2 punkt a). Enamikku teistest direktiivis kasutatud mõistetest ja kontseptsioonidest tuleb Euroopa Liidu Kohtu sõnul ühetaoliselt tõlgendada ja kohaldada, mis vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 291 tuleks sätestada rakendusmeetmetega.

Rakendamisvolituste andmine komisjonile piirdub käibemaksudirektiivi teatavate sätete tähenduse kindlaksmääramisega. Nõukogule jäävad omakorda rakendamisvolitused väljaspool komisjoni jaoks kindlaksmääratud volitusi. Eelkõige kuuluvad nõukogu pädevusse kõik rakendusmeetmed, mille eesmärk ei ole määratleda artikli 397a lõike 1 esimeses lõigus osutatud mõistete tähendust. Lisaks kuuluvad kõik rakendusmeetmed, mis käsitlevad käibemaksudirektiivi I jaotise („Teema ja reguleerimisala“), VIII jaotise („Maksumäär“) ja XIII jaotise („Erandid“) sätteid – mis kõik on liikmesriikide jaoks eriti olulised –, selgelt nõukogu rakendamisvolituste alla. Lõpetuseks tuleks märkida, et liikmesriikidel tuleb vastu võtta asjakohased õigusnormid nende punktide kohta, mis on artikli 397a lõike 1 teises lõigus komisjoni rakendamisvolitustest sõnaselgelt välja jäetud.

ii) Lõike 1 esimese lõigu punkt a koostoimes teise lõiguga

Käibemaksudirektiivi III jaotises käsitletakse maksukohustuslasi. Paljud selle jaotise sätted vajaksid ühetaolist tõlgendamist, kuna seal kasutatud mõistete määratlemist ei ole käibemaksudirektiivis jäetud liikmesriikidele siseriiklikus õiguses määratlemiseks: näiteks mõiste „juhuti“ (artikli 9 lõige 2) või mõiste „kaubanduslikud messid ja näitused“ (I lisa 8. tegevusala).

Seevastu ei tohiks komisjonile anda rakendusaktidega volitust

–kasutada liikmesriigi nimel või takistada liikmesriiki kasutamast käibemaksudirektiiviga liikmesriikidele ette nähtud valikuvõimalusi seoses käibemaksugruppidega (artikkel 11); seoses juhuti tehinguid tegevate maksukohustuslastega, hoonete esmase kasutuselevõtu alternatiivsete kriteeriumidega ja mõiste „ehitise alune maa“ määratlusega (artikkel 12) ning maksust vabastatud tegevusega, mida tuleb käsitada ametivõimude tegevusena (artikli 13 lõige 2);

–määratleda mõistet „ehitusmaa“, kuna direktiivis osutatakse sõnaselgelt selle määratlemisele siseriiklikus õiguses (artikli 12 lõige 3).

iii) Lõike 1 esimese lõigu punkt b koostoimes teise lõiguga

Käibemaksudirektiivi IV jaotises käsitletakse maksustatavaid tehinguid. On selge, et selle jaotise sätetes kasutatud mõisteid tuleb kohaldada ühetaoliselt: näiteks mõisteid „materiaalne vara“ (artikli 14 lõige 1), „ettevõtte vara“ (artikli 17 lõige 1) ja „saabumine“ (artikli 17a lõige 4). Komisjonile ei tohiks aga anda rakendusaktidega volitust kasutada liikmesriigi nimel või takistada liikmesriiki kasutamast kõnealuses jaotises liikmesriikidele ette nähtud valikuvõimalusi. Need võimalused on seotud mõistega „kaubatarne“ (artikli 14 lõige 3, artikli 15 lõige 2, artiklid 18 ja 19) ning teenuste osutamise mõistega (artikli 26 lõige 2 ning artiklid 27 ja 29).

iv) Lõike 1 esimese lõigu punkt c koostoimes teise lõiguga

Käibemaksudirektiivi V jaotises käsitletakse maksustatavate tehingute kohta. On selge, et selle jaotise sätteid tuleb kohaldada ühetaoliselt, kuna seal kasutatud mõistete erinev tõlgendamine liikmesriikide poolt tooks tõenäoliselt kaasa topeltmaksustamise või maksustamata jätmise juhtumid. Seega on vaja kogu liidus ühetaoliselt kohaldada näiteks mõisteid „lähetamine või vedamine tarnija poolt või tema eest“ (artiklid 32 ja 33), „kokkupanek või paigaldamine“ (artikkel 36), „esimene tarnija“ ja „viimane klient“ (artikkel 36a), „kinnisasi“ (artikkel 47) ning „restorani- ja toitlustusteenus“ (artikkel 55).

Seevastu ei tohiks komisjonile anda rakendusaktidega volitust kasutada liikmesriigi nimel või takistada liikmesriiki kasutamast kõnealuses jaotises liikmesriikidele ette nähtud valikuvõimalusi (näiteks seoses mõistega „tegelik kasutamine“ ja „kasusaamine“ teatavate teenuste osutamise koha osas).

v) Lõike 1 esimese lõigu punkt d koostoimes teise lõiguga

VI jaotises käsitletakse maksustatavat teokoosseisu ja käibemaksu sissenõutavust. Selle jaotise sätetes kasutatud mõisteid tuleb kohaldada ühetaoliselt: näiteks mõisteid „järjestikune arvepidamine“, „järjestikune makse“ või „pidev tarne“ (artikkel 64) ning mõisted „ettemakse“ ja „ettemakse kättesaamine“ (artikkel 65). Komisjonile ei tohiks aga anda volitust kasutada liikmesriigi nimel või takistada liikmesriiki kasutamast kõnealuses jaotises liikmesriikidele ette nähtud valikuvõimalusi pidevatelt tarnetelt sissenõutava käibemaksuga seoses (artikli 64 lõike 2 kolmas lõik). Sama kehtib liikmesriikidele lubatud erandite kohta seoses käibemaksu sissenõutavusega teatavate tehingute või teatavat liiki maksukohustuslaste puhul (artikkel 66).

vi) Lõike 1 esimese lõigu punkt e koostoimes teise lõiguga

Käibemaksudirektiivi VII jaotises käsitletakse maksustatavat väärtust. Selle jaotise sätetes kasutatud mõisteid tuleb kohaldada ühetaoliselt: näiteks mõisteid „turustusetapp“, „ostuhind“ või „omahind“ (artikkel 72); „tasu“ ja „tehingu hinnaga otseselt seotud toetused“ (artikkel 73); „maksud, tollimaksud, lõivud ja tasud“ ja „kõrvalkulud“ (artikkel 78) ning „hinnaalandused ning maksevähendid“ või „vahekonto“ (artikkel 79). Seevastu ei tohiks komisjonile anda rakendusaktidega volitust kasutada liikmesriigi nimel või takistada liikmesriiki kasutamast kõnealuses jaotises liikmesriikidele ette nähtud valikuvõimalusi. Samuti ei anta komisjonile volitust kehtestada maksustatava väärtuse (artikli 90 lõige 1) või vahetuskursi (artikli 91 lõige 2) muutmise tingimusi ja eeskirju.

vii) Lõike 1 esimese lõigu punkt f koostoimes teise lõiguga

Käibemaksudirektiivi IX jaotises käsitletakse maksuvabastusi. Komisjonile ei tohiks anda rakendusaktidega volitust