—

Selleks et kohandada tootespetsifikaadi nõudeid vastavalt Estepa piirkonnas tegelikult kasutatavale oliivikasvatussüsteemile, on tootespetsifikaadi jaotise E) Tootmismeetod punktide a (Püsitegurid) ja b (Kasvatusmeetodid) tekst asendatud uuemate oliivisaluga seotud agrotehnoloogia alaste seisukohtadega, mis arvestavad suuremal määral toote omaduste ja keskkonnatingimustega; sellega seoses on asendatud järgmine lõik: „a) Püsitegurid — Istutustihedus ja tüvede arv Istanduste keskmine istutustihedus on kogu piirkonna ulatuses väga varieeruv, keskmised näitajad ulatuvad vanemates isandustes ligikaudu 75–100 taimeni hektari kohta ning uuemates istandustes 100–200 taimeni hektari kohta. Seoses õlipuude tüvede arvuga tuleb märkida, et vaid 12 % Estepa piirkonnas kasvatatavate õlipuude näol on tegemist ühetüveliste taimedega ning enam kui 77 % taimede puhul on tegemist kolme või enama tüvega taimedega. Sellega seoses tuleb rõhutada, et suures hulgas piirkonnas asuvates intensiivistandikes kasutatakse ühetüvelisi taimi, mille saamiseks lastakse puitunud pistokstel istutuskottides juurduda või lastakse poolpuitunud pistokstel vihmutamise abil juurduda ning istutatakse need seejärel ümber plastkottidesse. Viimast paljundusmeetodit on ametiasutused soovitanud oliivisalude restruktureerimiskavades. Istutustiheduse alusel tuleb eristada kaht liiki istandusi: — traditsioonilised istandused, kus õlipuud on paigutatud valdavalt diagonaalruudu kujul 12 × 12 taimest koosnevates rühmades, kuid kus esineb ka ruudu- või ristkülikukujulist paigutust ja teise suurusega rühmi, nagu 11 × 11, 13 × 13, 10 × 12 jne; — uued intensiivistandikud, kus istutustihedus on märkimisväärselt suurem ja puude vahelised vahemaad väiksemad, Nende puhul kasutatakse ruudu- või ristkülikukujulise paigutusega rühmi, mis hõlmavad 8 × 8, 7 × 7, 6 × 8, 6 × 4 jne taime, kõige sagedasemad on rühmad 7 × 7 ja 6 × 8. b) Kasvatusmeetodid — Väetamine Kündmine toimub vibrokultivaatorite abil talvel pärast saagikoristust ja suvel, künnisügavus ei või ületada 10 cm ning künnikordade arv aastas peab jääma vahemikku 4–5. Kunstliku niisutusega ja niisutuseta istandustes ei või oliivipuude ümbruses olla umbrohtu, puud peavad olema eraldatud ribaga, mille pinda on töödeldud enne tärkamist kasutatava umbrohutõrjevahendiga. Niisutatavaid alasid väetatakse kastmisveele vedelate tasakaalustatud kompleksväetiste lisamise teel; tegemist on väetistega, mille koostise on kindlaks määranud oliivikasvatajad või mis põhinevad piirkonnas tegutsevate spetsialistide soovitustel. Kastmise abil väetamine võimaldab anda puudele lämmastiku-, fosfori- ja kaaliumiühendeid ning mikroelemente, mille puudujääk selgitatakse välja taimede vaatluse või arvukate leheanalüüside põhjal. Mitmel kasvatusalal kasutatakse juba kündmata jätmist; varasemalt jäeti selle võimaldamiseks maapind paljaks, mõne aasta eest hakati lubama taimkatte säilitamist, nõutav on vaid teatavate looduslike võrsete eemaldamine trimmeri abil talveperioodi lõpul. — Niisutamine Suurema osa oliivisalude puhul ei kasutata niisutamist. Samas on niisutamise osatähtsus suurenenud, eriti viimase kümnendi jooksul seoses sellega, et istanduste majandamine on muutunud intensiivsemaks. Peaaegu kõikide niisutussüsteemide puhul on tegemist kohalike niisutussüsteemidega, milles kasutatava vee kogus hektari kohta on väga varieeruv ja sõltub vee kättesaadavusest. Niisutussüsteemidega varustatud istandused paiknevad kogu piirkonna ulatuses ning ei ole koondunud teatud konkreetsetele aladele. — Pügamisviisid Estepa piirkonnas kasvatatavate õlipuude kuju sõltub puude pügamise meetodist; piirkonnas kasutatakse ulatuslikku puitunud okste lõikamist tüvelt, mida nimetatakse „Lucena pügamiseks“ või „cabeza-pügamiseks“ (ladva pügamine). Samuti on hakatud kasutama vähem agressiivset Jaéni tüüpi „ratsionaalset pügamist“. Mõlemal juhul on eesmärk saada sisseulatuvate ja väljaulatuvate aladega võra ning suurendada puu viljakandvat osa. Erilist tähelepanu pööratakse lehtede/puidu suhtele, sest selle näol on tegemist tootluse näitajaga. Võttes arvesse asjaolu, et paljudel juhtudel kasutatakse sellest piirkonnast pärinevaid oliive „lauaoliividena“, on võra puhul kasutatud ka „harvenduslõikust“, mis võimaldab saada suuremaid vilju. Kaasaegset intensiivset oliivikasvatust iseloomustab viljapuude suurem arv hektari kohta ning asjaolu, et tegemist on ühetüveliste oliivipuudega, mis on kõige kohasem oliivide mehaaniliseks koristamiseks kaasaegsete mehaaniliste abivahenditega. Kui võra on omandanud hea tootluse ja oksastik on muutunud väga tihedaks, kasutatakse mõõdukat „harvenduslõikust“, mis määrab järk-järgult oksade struktuuri võras. — Taimekaitsevahendite kasutamine ATRIASe tehnilised spetsialistid ja agronoomid osalevad mitmete kaitstud päritolunimetusega „Estepa“ seotud ühingute tegevuses, kelle ülesanne on jälgida ja hinnata haiguste ja parasiitide esinemist ja levikut oliivipuudel ning määrata kindlaks kogu piirkonnas rajatud kontrollijaamade andmete alusel kasutatavad tõrjemeetodid; nad kasutavad eri teavitamiskanaleid (nädalalehed, raadio- ja telesaated jne) oliivikasvatajate teavitamiseks sellest, millal on õige aeg tõrjevahendite kasutamiseks ja näitavad ära, millist tõrjevahendit tuleks kasutada, et mitte kahjustada oliivipuudele kasulikke organisme ega jätta oliividele kasutatava aine jälgi; selliste spetsialistide soovitusi järgivad üldiselt peaaegu kõik oliivikasvatajad. Meie piirkonnas oliivikasvatusi kahjustavatest parasiitidest ja haigustest tuleb nimetada selliseid, mille tekitatud kahjustused on märkimisväärsed ja mis mõjutavad viljade kvaliteeti ning nõuavad olulist ennetustegevust: need on oliivikärbes, must lehetäi, ürask ja oliivikoi. Neist esimese, oliivikärbse puhul kasutatakse dimetoaati, mida pihustatakse taimedele, või juhul, kui kehtestatud ülempiir on saavutatud, kasutatakse seda maapinnal. Teise parasiidi, musta lehetäi vastu töödeldakse maapinda karbarüüli ja püriproksüfeeniga; kasutatavad kogused peavad vastama ATRIASe soovitatud kogustele ning töötlemine peab toimuma ATRIASe kontrolli all. Samad nõuded kehtivad ka oliiviüraski puhul, mille vastu kasutatakse püretriini või dimetoaati. Oliivikoi vastu kasutatakse dimetoaati, kui aga kehtestatud ülempiir on saavutatud, kasutatakse kahekordset töötlust. Asjakohane on meenutada, et nimetatud toodete kasutamine peab toimuma ATRIASe tehniliste spetsialistide järelevalve all; see oluline nõue, millega oliivikasvatajad üldiselt nõustuvad ja arvestavad, võimaldab tagada, et oliivid jõuavad õlipressimisettevõtetesse võimalikult heas seisundis. Paralleelselt kontrollirühmade tööga moodustatakse integreeritud tootmise ühendused, mis tegutsevad piirkonnas asuvate õlipressimisettevõtete juures ja tagavad, et toodetud õlid vastavad toiduohutusnõuetele; seejuures hõlmavad kõik sellised rühmad tehnilisi spetsialiste, kelle ülesanne on otseselt kontrollida kogu tootmisprotsessi alates oliivisaludest kuni õlipressimisettevõtteni ning veenduda, et kõik oliivikasvatajad peavad oma istanduse kohta nõutavaid registreid, mis tagavad toodangu jälgitavuse.“ Tootespetsifikaati on lisatud järgmine lõik: „Kaitstud päritolunimetuse „Estepa“ ekstra-neitsioliiviõli valmistamisel peavad põllumajandusettevõtjad järgima väärtuslikke tavasid, mis on sätestatud Andaluusias oliivipuude suhtes kohaldatavas integreeritud tootmismudelis (15. aprilli 2008. aasta korraldus, millega kinnitatakse oliivipuude suhtes kohaldatava integreeritud tootmismeetodi erieeskirjad) ning mahepõllumajandusliku tootmise nõuetes [28. juuni 2007. aasta nõukogu määrus (EÜ) nr 834/2007 mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise ja määruse (EMÜ) nr 2092/91 kehtetuks tunnistamise kohta]. Kõnealuste sätete tühistamise korral tuleb järgida neid õigusakte asendava korra nõudeid.“