ET Euroopa Liidu Teataja C 239/13

Nõukogu määruse (EÜ) nr 509/2006 (põllumajandustoodete ja toidu garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kohta) artikli 8 lõike 2 kohase registreerimistaotluse avaldamine

2012/C 239/05

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 509/2006 (1) artiklile 9. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

GTE REGISTREERIMISTAOTLUS

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 509/2006

„MOULES DE BOUCHOT”

EÜ nr: FR-TSG-0007-0048-28.12.2006

1. Taotlejate rühma nimi ja aadress:

Nimi: Groupement des mytiliculteurs sur bouchots (GMB) Aadress: 122 rue de Javel 75015 Paris FRANCE Tel +33 112974844 Faks — E-post: gmb@cnc-france.com

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Prantsusmaa

3. Spetsifikaat:

3.1. Registreeritav(ad) nimetus(ed):

„Moules de bouchot”

Nimetuse „Moules de bouchot” registreerimist taotletakse vaid prantsuse keeles.

Turustamisel võib lisada Euroopa Liidu teistesse ametlikesse keeltesse tõlgitava märke, et toode „on saadud vastavalt prantsuse traditsioonidele”.

3.2. Nimetus:

 on iseenesest eripärane ☒ väljendab põllumajandustoote või toidu eripära

See viitab rannakarpidele, mis on kasvatatud vaiadest koosnevas kasvanduses vertikaalsetel vaiadel, mis paiknevad reas ja tulevad mõõna ajal tervenisti või osaliselt nähtavale.

3.3. Kas taotletakse nimetuse reserveerimist määruse (EÜ) nr 509/2006 artikli 13 lõike 2 alusel?

☒ Registreerimine koos nimetuse reserveerimisega  Registreerimine ilma nimetuse reserveerimiseta

3.4. Toote liik:

Klass 1.7. Värske kala, molluskid ja koorikloomad ning neist valmistatud tooted

3.5. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus, mida tähistab punktis 3.1 esitatud nimetus:

Käesolev spetsifikaat hõlmab vaid tooteid, mille nimetus on „Moules de bouchot”; see viitab rannakarpidele, mis on eranditult toodetud rannavöönditel asuvates vaiadest koosnevates kasvandustes. Vastsed püütakse looduskeskkonnast. Spetsifikaat ei hõlma kalatooteid ega muul viisil kasvatatud rannakarpe.

Garanteeritud traditsioonilise eritunnusega „Moules de bouchot” rannakarbid on värsked, terved ja elusad rannakarbid.

Rannakarpide „Moules de bouchot” tootmiseks kasvatatakse kaht liiki: Mytilus edulis ja Mytilus galloprovincialis (või kahe liigi hübriidid).

Need liigid on valitud, sest suudavad elada

— rannavööndil kasvatamise tingimustes, mida on kirjeldatud käesolevas spetsifikaadis;

— selliste meetodite kohaselt ja sellise kestusega kasvatamisel, millega saab tagada toodete eripära ja ühtlase kvaliteedi.

Seega on rannakarpide „Moules de bouchot” anatoomilised ja organoleptilised omadused ühtlasi seotud nimetatud liikide eripäraga ning nende rannakarpide erilise tootmisviisiga.

3.5.1. Anatoomilised omadused

Karbil on kaks siledat ja korrapärase kujuga poolt, mille värvus on tumepruunist tuhmi sinakashallini ja millel on kontsentrilised, kasvu näitavad triibud. Karpide paksus on vähemalt 12 mm.

Rannakarpe iseloomustavad kaks erilist kehaosa: jalg, mille abil edasi liikuda, ja nääre, mis toodab büssust – pindadele kinnitumiseks vajaliku valkaine niidikesi.

Rannavöönditel vaiadest koosnevas kasvanduses sagedaste mõõnade piirkonnas tootmise meetodi tulemusena on rannakarpidel

— tugevad sulgurlihased, selleks et hoida karpi kõikidel mõõnaperioodidel suletuna;

— korjamisajaks vastupidavam ja tugevam karp, sest värske õhu ja päikese käes muutub karp kõvemaks.

Vaiadest koosnevates kasvandustes toodetud rannakarpe iseloomustab nende lihasus ja kõik rannakarpide partiid on selles suhtes sarnase kvaliteediga. Lihasust mõõdetakse Lawrence’i ja Scotti indeksi kohaselt ja see on kõnealuste rannakarpide puhul vähemalt 100.

Pealegi ei sisalda rannakarbid „Moules de bouchot” võõrkehi (krabid, liivaterad) ja nende karp on puhas (ei ole vetikaid, muda ega liiva), sest kudunööride või võrgutorude vaiadele paigutamisel jäetakse maapinna ja nööri või võrgutoru alumise taseme vahele 30 cm.

3.5.2. Organoleptilised omadused

Keedetud liha värvus on kreemjast kollakasoranžini, mis tuleb rannakarpide toidust (fütoplanktoni karoteeni- ja A-vitamiinirikkus) ja füsioloogilisest seisundist (paljunemisperiood) sõltuvalt rohkem või vähem esile. Rannakarpide „Moules de bouchot” liha on pehme, õrn ega ole jahune; kasvatamisviis tagab molluski parema vastupidavuse veest väljas olemisele (kui toodet pakendatakse, transporditakse, ladustatakse ja turustatakse).

Tänu kasvatamisviisile ei ole rannakarpidel ebameeldivat maitset ega lõhna (nagu mudamaitse või -lõhn), sest nad ei puutu kokku maapinnaga.

Teatavate kriteeriumide hindamise viise turustamisvalmis rannakarbipartiide puhul kirjeldatakse täpsemalt tootmismeetodit käsitlevas punktis 3.6.

3.6. Põllumajandustoote või toidu tootmismeetodi kirjeldus, mida tähistab punktis 3.1 esitatud nimetus:

Rannakarpide „Moules de bouchot” tootmisel on alljärgnevad etapid.

3.6.1. Vaiadest koosnevate kasvanduste rajamine

Rannakarpe kasvatatakse maatükkidel või maatüki osadel rannavööndites asuvas kasvatamispiirkonnas. Maatükid on lainete liikumisest sõltuvad, tõusu- ja mõõnavee kõrgema ja madalama taseme vahemikus asuvad rannikupiirkonnad, mille laius vastab ranniku kallakule väga suure loodete hoovuse ajal.

Vaiade read paigutatakse järjestikuste tasanditena rannavööndi kõrgemast osast avamere suunas. Vastuvoolu laiuvad vaiatasandid kujutavad endast hoiukohta, kuhu rannakarbid pannakse seniks, kuni nad kasvavad inimtarbimiseks sobiva suuruseni.

Kõik vaiadest koosneva kasvanduse maatükid kujutavad endast vertikaalsete, üksteise suhtes paralleelselt jaotatud vaiade ridu, mis paiknevad rannikuga risti ning mille jaotus ja suurim tihedus on järgmine:

— 350 vaia kolmekordses 100 m pikkuses reas;

— 250 vaia kahekordses 100 m pikkuses reas;

— 200 vaia 100 m pikkuses üksikreas.

3.6.2. Vastsete püüdmine ja transport

Rannakarpide eri arenguastmeid nimetatakse järgmiselt:

— vastsed: kui rannakarbid on väga väikesed, on neid veel võimalik ühest kohast teise viia. Püügivahenditele (kanepi- ja/või kookosköis) püütud vastsed võivad veel pindadele kinnituda, kasutades kas edasiroomamiseks oma jalga või lastes end veel edasi kanda;

— kudu: lõplikult püügivahendile kinnituvad vastsed enne vaiadele paigutamist;

— maim: kui liigne kudu eraldatakse, et püüda see vaiale kinnitamiseks torukujulistesse võrkudesse (seda nimetatakse prantsuse keeles „boudinage” (võrgutorudesse paigutamine));

— noorisend: pärast kudu või maimude lõplikku vaiadele paigutamist.

3.6.2.1. Rannakarbivastsete püüdmine püügivahenditele

Rannakarpide „Moules de bouchot” kasvatamise esmases etapis soodustatakse rannakarbivastsete kinnitumist sobivatele looduslikest ja biolagunevatest kiududest abivahenditele (püügivahendid).

Püük toimub mereranniku sobivatel aladel, mille on registreerinud ja heaks kiitnud asjaomase liikmesriigi pädevad asutused ning mille kohta on merekatastris identifitseerimisandmed, mis võimaldavad täpselt kindlaks määrata selle asukoha. Püügitegevus toimub aladel, kus tänu mereloodetele esineb palju rannakarbi vastseid.

Püüda võib ka otse vaiadele.

3.6.2.2. Rannakarbivastsete transport püügivahenditel

Paljude kasvatuskohtade lähedal püügipiirkondi ei ole. Nöörid tuleb sellisel juhul toimetada püügipiirkondadest eri kasvatuspiirkondadesse.

Olles tugevalt kinnitunud, saab vastsetest kudu, mis areneb edasi kasvatuspiirkonnas selleks kohandatud paika seatud nööridel või otse vaial.

3.6.3. Rannakarpide kasvatamine vaiadest koosnevas kasvanduses ja korjamine

3.6.3.1. Kasvanduse täitmine

Kasvanduse täitmine tähendab kudunööride vaiade ümber mähkimist ja nende külge kinnitamist.

Selle all võidakse mõelda ka maimudega täidetud torukujuliste võrkude (pr k boudins) mähkimist kasvanduse vaiade ümber.

Maimud on pärit piirkonna kõrgema tasandi kudust ja eraldatud teistelt samal tootmisaastal kasvandusse toodud kudunööridelt.

Erandkorras on juhul, kui nööridel ei ole piisavalt vastseid, ja asjaomase riigi pädevate asutuste loal võimalik püüda võrgutorudesse uued maimud looduslikest hoiukohtadest, mille tootmiskohad on sanitaarjärelevalve all vastavalt asjaomases riigis kehtivatele õigusaktidele.

Igal juhul on välistatud kalahaudejaamadest või kalakasvatustest pärit tooted.

Rannakarpe kasvatatakse vaiadest koosnevates kasvandustes rannavööndites paiknevatel maatükkidel või maatüki osadel. Rannakarpide „Moules de bouchot” kasvatamine tähendab, et karpe kasvatatakse vertikaalsel kuni kuue meetri kõrgusel vaial, mis on osaliselt maa sisse löödud ja mida ei saa pärast sellele kudunööride kinnitamist eemaldada. Vaiadele paigutamise kõrgus on kuni 3,5 meetrit.

Vaiale kinnitamisel jäetakse kõige madalama nööri või võrgutoru miinimumkõrguseks maapinnast 30 cm.

3.6.3.2. Kasvatamine

Etapp vaiadest koosnevatesse kasvandustesse paigutamisest kuni turuleviimisele eelneva tegevuseni kestab vähemalt kuus kuud ja võib olla kuni 24 kuu pikkune.

Vaial kasvatamine tähendab seda, et sellele paigutatakse kõige sobivam hulk isendeid. Välimises kihis olevad rannakarbid kasvavad vaiade lähedal paiknevatest isenditest kiiremini. Arenemise ajal võib rannakarpe teistele vaiadele ümber paigutada: pealmise kihi rannakarbid kogutakse kokku ja pannakse võrgutorusse, mis mähitakse uue vaia ümber. See on boudinage – võrgutorudesse paigutamine.

Sel viisil võib rannakarpe nende arengu ajal mitu korda uutele vaiadele kinnitada.

Nii täidetud võrgutorud kinnitatakse üldiselt rannavööndis kõige kõrgemal paiknevatele vaiadele.

3.6.3.3. Korjamine

Korjamine toimub punktis 3.6.3.2 kirjeldatud kasvatusetapi lõpus. Selle käigus eemaldatakse kasvanduste vaiadel olevad rannakarbikobarad, mida võib teha käsitsi või mehaaniliselt.

Kasvanduses vaiadelt maha kukkunud rannakarpe ei tohi korjata.

3.6.4. Puhastamine ja ladustamine

Puhastamis- ja ladustamisetapp algab pärast rannakarpide korjamist ja lõpeb pakendamisega.

3.6.4.1. Puhastamine

Rannakarpe puhastatakse juhul, kui see on vajalik karpide inimtarbimiseks sobivaiks muutmiseks vastavalt toote tootmist ja turustamist käsitlevatele riiklikele õigusaktidele.

Puhastamine järgneb korjamisele ja toimub järgmiselt:

— pannes rannakarbid alt kinniste, avadega anumate abil populatsiooni taastamise alasse maatükkidel või maatüki osadel rannavööndites, kus kõnealuseid rannakarpe kasvatatakse, või

— alt kinniste, avadega anumate abil seisva veega basseinidesse, kus on merevesi ning mis on seatud sisse puhastamis- ja saatmiskeskustes.

Kui rannakarbid pannakse nii populatsiooni taastamise alasse kui ka basseini, ei tohi nende üleviimise aeg olla kokku üle 15 päeva.

3.6.4.2. Ladustamine

See etapp võib toimuda kas samade tootjate juures kui kasvatamisetapp (kui tootja on ühtlasi kaubasaatja) või heakskiidetud saatmiskeskuses (või pakendamiskeskuses). Ladustamine on toodete pakendamiseelse säilitamise etapp. Ladustatakse vajaduse korral pärast puhastamistappi vahetuva või seisva veega basseinides.

Ladustamise kestus on kuni 15 päeva alates karpide veest väljavõtmisest kasvanduspiirkonnas kuni pakendamiseni. Seisva veega basseinides võib rannakarpe hoida kuni kaheksa päeva.

3.6.5. Pakendamine (või nn saatmise etapp)

Pärast võimalikku populatsiooni taastamise alasse või basseini panemist eraldatakse rannakarbid saatmiskeskustes üksteisest ning pestakse ja sorteeritakse.

Rannakarpide kalibreerimiseks kasutatakse sõelu, mille võrede minimaalne vahe on 12 mm.

Garanteeritud traditsioonilise eritunnuse saamiseks peavad rannakarpide „Moules de bouchot” pakendatud partiid sisaldama vähemalt 12 mm paksusega rannakarpe, millest kuni 5 % paksus võib olla alla 12 mm.

Minimaalne lihasus arvutatakse Lawrence’i ja Scotti indeksi kohaselt, mida mõõdetakse järgmiselt:

indeks = liha kuivkaal * 1 000/(kogukaal – karbi kaal)

Võib kasutada lihtsustatud indeksit ja mõõta järgmiselt:

lihtsustatud indeks = keedetud liha kaal/kogukaal enne keetmist

GTE saamiseks peab rannakarpide Lawrence’i ja Scotti indeks olema ≥ 100.

Pakendamiseks valmis rannakarpide lihasuse määra võib konkreetse korjamiskorra puhul erandtingimustel (st ebasoodsate looduslike toitumistingimuste korral) muuta asjaomase riigi pädevate asutuste otsuse alusel pärast vastava taotluse esitamist. Siiski ei tohi vastavad väärtused mitte ühelgi juhul olla üle 10 % väiksemad minimaalsest lihasuse väärtusest 100.

Rannakarpidel peab olema ka

— nõuetekohane välisilme ja

— nad peavad olema elusad.

Rannakarbid „Moules de bouchot” pakendatakse pakenditesse, mille mahutavus on kuni 15 kg, ja neis pakendites neid ka turustatakse. Kasutada võidakse 2–15-kiloseid kotte või 0,5–7-kiloseid aluseid.

3.6.6. Müük tarbijatele

Päritolunimetusega „Moules de bouchot” rannakarpide märgistus näeb ette, et igal pakendil on

— garanteeritud traditsioonilise eritunnuse nimetus „Moules de bouchot”, mis on kirjutatud — vähemalt sama suurte tähtedega nagu kõige suuremad tähed pakendil, — ühesuuruste, sama kõrguse ja laiusega tähtedega, — sama värvi tähtedega, — ühe üksusena;

— tähis „spécialité traditionnelle garantie” (garanteeritud traditsiooniline eritunnus) ja logo „STG” (GTE) kas vahetult enne või pärast päritolunimetust ja ilma mingi vahemärketa;

— kõik muud tähised, eelkõige üldiste õigusnormide alusel kohustuslikud tähised peavad olema GTE nimetusest eraldi.

3.7. Põllumajandustoote või toidu eripära:

Rannakarpide „Moules de bouchot” eripära seisneb alljärgnevates omadustes, mille annavad kasvatamistingimused, kasvatamise meetodid ja kestus, mis võimaldavad tagada toodete eripära ja ühtlase kvaliteedi.

Kõva karp

Tootmine sagedaste mõõnade piirkonnas ning asjaolu, et karp on tihti värske õhu ja päikese käes, annab sellele kõvaduse. Seetõttu on rannakarpide „Moules de bouchot” karp märkimisväärselt tugev.

Tugev sulgurlihas ning liha, mis on pehme ja õrn ega ole jahune

Tootmine sagedaste mõõnade piirkonnas, tänu millele saavutatakse tugevad sulgurlihased, mille abil hoitakse karp kõikidel vee alanemisperioodidel suletuna. Liha on pehme ja õrn ega ole jahune, sest karp püsib pakendamis-, transpordi-, ladustamis- ja turustamisetapil hästi suletuna.

Keedetud liha värvus on kreemjast kollakasoranžini

Rannakarpe kasvatatakse piisavaid vahesid hoides looduslikul alal, kus on külluslikult toiduks vajalikku fütoplanktonit, tänu millele on kõnealuste karpide lihal rohkem või vähem esiletungiv värvus kreemjast kollakasoranžini. Kuni 10 % rannakarpidest on erinevat värvi.

Puhtus ning mudamaitse ja võõrkehade puudumine

Rannakarpide „Moules de bouchot” karp on puhas, need ei sisalda võõrkehi (krabid, liivaterad) ning neil pole mudalõhna ega -maitset, sest nööride või võrgutorude vaiadele paigutamise ajal jäetakse maapinna ja nööri või võrgutoru alumise taseme vahele 30 cm. Seega ei puutu kõnealused rannakarbid kokku maapinnaga.

Lihasus, mille indeks on vähemalt 100

Tänu vaiade ühtlasele jaotusele ja väikesele tihedusele rannavööndil ning sellele, kuidas tagatakse rannakarpide korrapärane jaotus vastavalt vaiade kõrgusele, on rannakarbid ühtlaselt rannavööndit katvatele veemassidele laiali laotatud.

Rannakarpidele on kättesaadavad eri lainetasanditel ringlevad toitained, seepärast on karbid ühesuguse lihasusega, millel on Lawrence’i ja Scotti indeksi kohane minimaalne väärtus 100.

3.8. Põllumajandustoote või toidu traditsiooniline iseloom:

Rannakarpide „Moules de bouchot” traditsiooniline iseloom seisneb järgmistes omadustes:

— neid rannakarpe kasvatatakse alati reas paiknevatel vertikaalselt maa sisse löödud puitvaiadel;

— üksnes merekeskkonnas leiduvad toitained tagavad rannakarpide kasvamise.

Kasvanduse juhtimine hõlmab vaiadest koosneva kasvanduse omaniku teostatavat toote põhjalikku järelevalvet ja maimude üleviimisega seotud toiminguid, mille eesmärk on tagada kõikide kasvanduse rannakarpide ühtlane kasvamine.

3.8.1 Puitvaiadel kasvatamine

Vaiadest koosnevates kasvandustes rannakarpide kasvatamise traditsioon pärineb 1235. aastast. Lugu jutustab, et iirlane Patrick Walton elas 1235. aastal l’Aiguillon’i lahes üle laevahuku – „[…] ainsa ellujääjana seadis ta end sisse Esnandes’is ja hakkas ellujäämiseks püüdma linde erilise võrgu – allouret – abil. See võrk oli laotatud merepinna kohale ja kinnitatud mudasse löödud suurte kinnituspulkade abil. Peagi selgus, et neile pulkadele kinnitusid rannakarbid, kelle suurus ja kvaliteet ületas metsikute rannakarbiliikide oma. Seega otsustas Walton neid molluskeid kasvatama hakata”. (Marteil, 1979)

Seda eesmärki silmas pidades lõi ta maa sisse ridadena vaiad, millele rannakarbid saaksid kinnituda ja millel edasi areneda. Ta andis vaiadele nimetuse „bouchots” – „see tuleneb keldikeelsetest sõnadest bout (tara) ja choat või chot (puit).” (Marteil, 1979)

Praegu kasvatatakse rannakarpe endiselt samadel põhimõtetel. Seadmed on tehnoloogia arengut arvesse võttes mõnevõrra edasi arenenud.

Sajandite vältel on rannakarplaste kasvatamisest huvitatud autorid oma kirjutistes rõhutanud, et iirlase Waltoni välja töötatud praktika on aja jooksul vähe muutunud. Nii kirjutab Coste (1855), et „praktika, mille ta [Walton] kasutusele võttis, vastab nii hästi uue tööstuse püsivatele vajadustele, et pärast pea kaheksat sajandit on see endiselt normiks elanikkonnale, kelle jaoks on sellest saanud rahvuslik pärand.”

Alates 1930. aastast kasutatakse kinnituspulkade asemel vaiu (algsetest pulkadest tugevamad ja suurema diameetriga puuteibad, millel on lühike kasutusiga).

Pärast 1950. aastat tehtud muudatused kasvandustes tulenevad esimestest rannakarplaste kasvatamist reguleerivatest dekreetidest. Riigist on saanud maa-alade omanik; ta annab nende kasutuseks loa ja teostab nende üle järelevalvet. V-kujulised vaiadest koosnevad kasvandused ei ole enam lubatud, kuna soodustavad olulisel määral maa-alade ummistumist. Vaiad jaotatakse sellest alates paralleelselt, rannikuga risti. Kasvanduste täitmise suhtes kohaldatakse seadusi; eeskirjad varieeruvad piirkonniti, sest alast sõltuvalt erinevad keskkonnatingimused, päikesevalgus, merelooded, toitaineterikkus ja muudki tegurid.

Suurema saagikuse eesmärgil tootmismeetodit küll täiustatakse, kuid loodud kasvanduste alus on endiselt ridadena paigutatud vaiad.

3.8.2 Vaiadest koosnevate kasvanduste kõrgustasandid

1855. aastal kirjeldab Coste, et vaiadest koosnevad kasvandused võivad olla kuni nelja kõrgustasandiga.

Endiselt ehitatakse rannavöönditele vaiadest toestik. Rannavööndi erinevaid tasandeid kasutades paigutatakse vaiade read järjestikuste tasanditena rannavööndi kõrgemast osast avamere suunas. Vastuvoolu laiuvad vaiatasandid kujutavad endast hoiukohta, kuhu rannakarbid pannakse seniks, kuni nad kasvavad inimtarbimiseks sobiva suuruseni.

3.8.3 Kasvatamine üksnes looduskeskkonnas

Tegemist on rangelt omaenda looduslikus keskkonnas kasvatatud karpidega. Viljastumine toimub meres loomulikult ilma inimsekkumiseta, toit koosneb vaid looduslikust ja elusast fütoplanktonist, kasvamise ajal ei kasutata merekeskkonnas mingisugust keemilist töötlust.

3.9. Eripära kontrollimise miinimumnõuded ja kord:

Kontrollitavad aspektid Piirväärtused Hindamismeetod Kontrollimise miinimumsagedus Vaiade lokaliseerimine 100 % vaiadest rannavöönditel Visuaalne ja/või dokumentide kontroll 20 % toimingutest igal aastal Vaiade tihedus Kuni: — 350 vaia 100 m kohta (kolmekordsed read) — 250 vaia 100 m kohta (kahekordsed read) — 200 vaia 100 m kohta (üksikread) Dokumentide kontroll 20 % toimingutest igal aastal Maapinna või mudaga kokkupuute puudumine 100 % vaiadest Visuaalne ja/või dokumentide kontroll 20 % toimingutest igal aastal Kasvutsükkel kasvanduse vaiadel 100 % toodangust Visuaalne ja/või dokumentide kontroll 20 % toimingutest igal aastal Vaiadel kasvatamise tsükli kestus Üle kuue kuu ja alla 24 kuu Dokumentide kontroll Kaks korda aastas Keedetud liha värvus Kreemjast kollakasoranžini Kuni 10 % eri värvi rannakarpe Mõõtmine Kaks korda aastas Analüütiline uuring Lawrence’i ja Scotti indeks on vähemalt 100 ja karbi paksus on vähemalt 12 mm, kuni 5 % rannakarpe paksusega alla 12 mm Mõõtmine ja/või dokumentide kontroll Kaks korda aastas Koos omakontrolliga iga kahe kuu tagant

4. Spetsifikaadile vastavust kontrollivad ametiasutused või spetsifitseerimisasutused:

4.1. Nimi ja aadress:

Nimi: CERTIS Aadress: Immeuble Le Millepertuis Les Landes d'Apigné 35650 Le Rheu FRANCE Tel +33 299608282 E-post: certis@certis.com.fr

 Riigiasutus ☒ Eraettevõte

4.2. Ametiasutuse või sertifitseerimisasutuse konkreetsed ülesanded:

Vastavalt Euroopa standardile EN 45011 krediteeritud sertifitseerimisasutus, kes kontrollib spetsifikaadile vastavust Prantsusmaal. Kindlaksmääratud kontrolliasutus vastutab spetsifikaadi kontrollimise eest tervikuna.

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.