Liidu makromajanduslikku finantsabi tuleb kasutada erandjuhtudel, kui on vaja anda finantsabi kolmandatele riikidele, kellel on ajutisi maksebilansi probleeme. Erinevalt muudest liidu välispoliitikat otseselt toetavatest vahenditest (nagu ühinemiseelse abi rahastamisvahend (2) , Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend (3) , arengukoostöö rahastamisvahend (4) jne) ei tohi makromajanduslikku finantsabi kasutada regulaarse finantsabi andmiseks ning selle esmane eesmärk ei tohi olla abisaavate riikide majandus- ja sotsiaalse arengu toetamine. Samuti ei tohi makromajanduslikku finantsabi kasutada võlgade kustutamise toetamiseks.

Raamistik makromajandusliku finantsabi andmiseks nendele kolmandatele riikidele, kellega ELil on olulised poliitilised, majandus- ja kaubandussidemed , peaks muutma abi andmise tulemuslikumaks. Eelkõige peaks olema võimalik anda makromajanduslikku finantsabi kolmandatele riikidele, et julgustada neid võtma majanduspoliitika meetmeid, mis tõenäoliselt aitavad lahendada maksebilansi kriisi.

Eelnevalt tuleks sätestada asjakohased menetlused ja meetmed, et Euroopa Liidul oleks võimalik tagada makromajandusliku finantsabi kiire andmine , eriti kui asjaolud nõuavad viivitamatut tegutsemist. See suurendaks ka makromajandusliku finantsabi rakendamise suhtes kohaldatavate kriteeriumide selgust ja läbipaistvust.

Makromajanduslik finantsabi on samuti liidu välispoliitika vahend, mis peaks esile tõstma ELi nähtavust ja suurendama tema mõju piiri taga. Kogu makromajandusliku finantsabi andmise vältel tuleks ELi välispoliitika koordineerituse ja järjepidevuse huvides tagada, et sellesse protsessi on tihedalt kaasatud Euroopa välisteenistus.

Selleks et makromajanduslik finantsabi vastaks majanduskriisist tulenevatele nõudmisele, peaks liit tagama, et selle eelarveks eraldatakse piisavad rahalised vahendid. Samuti on oluline tagada, et makromajanduslik finantsabi oleks kättesaadav kõigile abikõlblikele riikidele, sõltumata nende majanduslikust suurusest, ning seda tuleks anda kooskõlas liidu muude välisrahastamisvahenditega.

Selleks et hoida tasakaalus ühelt poolt vajadus liidu tõhusa ja tulemusliku finantsabi järele ning teiselt poolt suurem ühtsus, läbipaistvus ja demokraatlik kontroll, tuleks komisjonile delegeerida õigus võtta vastu Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 290 määratletud õigusakte abikõlblike riikide ja territooriumide ning konkreetsetele riikidele ja territooriumidele finantsabi andmise kohta. Eriti oluline on, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama, et asjakohased dokumendid edastatakse sama- ja õigeaegselt ning sobival viisil Euroopa Parlamendile ja nõukogule.

Kontrollimenetlust tuleks kasutada rakendusotsuste puhul, millega määratletakse iga üksiku makromajandusliku finantsabi tehingu summa, vorm, kestus ja üldtingimused, arvestades et sellistel otsustel on oluline mõju eelarvele.

Nõuandemenetlust tuleks kasutada vastastikuse mõistmise memorandumi puhul, milles sätestatakse liidu makromajandusliku finantsabiga seotud majanduspoliitika meetmed, arvestades et vastastikuse mõistmise memorandum ei ole üldine rakendusakt ega ka akt, millega kaasneb eelarvele või kolmandatele riikidele muud mõju, kui see, mis tuleneb abi andmise otsusest,

2. Makromajanduslik finantsabi on erandlik rahastamisvahend, millega antakse abisaavatele riikidele sidumata ja mittesihtotstarbelist maksebilansi toetust. Selle eesmärk on taastada jätkusuutlik välisrahastamine, kui abisaaval riigil on välisrahastusega raskusi. Sellega toetatakse nimetatud abisaavate riikide ja liidu vahel asjaomaste kahepoolsete lepingute ja programmide ning maksebilansi raskuste kõrvaldamiseks võetavate kohandamis- ja struktuurireformimeetmete rakendamist.

2. Makromajanduslik finantsabi on erandlik rahastamisvahend, millega antakse abikõlblikele kolmandate riikidele ja territooriumidele sidumata ja mittesihtotstarbelist maksebilansi toetust. Selle eesmärk on taastada jätkusuutlik välisrahastamine, kui riigil on välisrahastusega raskusi. Sellega toetatakse maksebilansi raskuste kõrvaldamiseks võetavate kohandamis- ja struktuurireformimeetmete rakendamist.

3. Makromajanduslikku finantsabi võib anda tingimusel, et koos mitmepoolsete finantseerimisasutustega on kindlaks tehtud, et pärast Rahvusvahelise Valuutafondi ja teiste mitmepoolsete institutsioonide poolt vahendite eraldamist on riigil endiselt vajadus välisrahastuse järele, hoolimata sellest, et on rakendatud jõulisi majanduse stabiliseerimis- ja reformikavasid.