Vastavates otsustes kindlaks määratud piirkonnad, mis on abikavaga hõlmatud, asuvad 62. paralleelist põhja pool ja mõnel kõnealusest paralleelist lõuna poole jääval lähialal, kus on võrreldavad ilmastikuolud, mis muudavad põllumajandusliku tegevuse eriti raskeks. Piirkondade kindlaksmääramisel on arvesse võetud järgmisi tegureid: väike asustustihedus (maksimaalselt 10 inimest/km2), kasutatava põllumajandusmaa osa kogupindalast (< 10 %), inimtoiduks ettenähtud kultuuride kasvatamiseks kasutatava põllumajandusmaa osa põllumajanduslikust kõlvikust (≤ 20 %) ja eespool nimetatud piirkondadest ümbritsetud omavalitsused (isegi siis, kui need ei vasta samadele tingimustele).

Põhitingimused on kindlaks määratud ühinemise akti artiklis 142; eraldatud abi kogusumma peaks olema piisav selleks, et põhjapoolsetes piirkondades säiliks põllumajanduslik tegevus, kuid ei tohi viia olukorrani, kus toetuste tase kokku ületab lubades määratletud ühinemiseelse võrdlusperioodi taseme. Samuti ei tohi abi olla seotud tulevase toodanguga ega põhjustada tootmise suurenemist võrreldes komisjoni kehtestatud võrdlustasemega.

Abi on lubatud komisjoni eraldi otsustega vastavalt Soome ja Rootsi kohta. Soomes on lubatud maksimaalne toetus praegu 382 miljonit eurot aastas. Rootsis on lubatud maksimaalne toetus 318,67 miljonit Rootsi krooni (ligikaudu 35 miljonit eurot) aastas.

Käesolev aruanne esitatakse nõukogule vastavalt ühinemise akti artikli 143 kohasele aruandlusnõudele, milles on sätestatud, et komisjon esitab nõukogule aasta pärast ühinemist ja seejärel iga viie aasta järel aruande antud lubade ja nende alusel antud abi tulemuste kohta. Eelmised aruanded esitati aastatel 1996, 2002, 2007 ja 2012.

Otsusega K(2009)3067 lubati maksta maksimaalselt 358 miljoni euro suurust iga-aastast abi alates 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2014. Alates 1. jaanuarist 2015 kehtib otsus K(2015)2790, millega lubatakse anda maksimaalselt 382 miljoni euro suurust abi, nagu on esitatud tabelis 1. Iga-aastase abi maksimaalset kogusummat suurendati pärast seda, kui määruse (EÜ) nr 1234/2007 („tervisekontroll“) artikli 182 lõike 7 alusel saadaolev 24 miljonit eurot sai 2014. aasta veebruaris otsa. Selle otsusega suurendati ka mäletsejate puhul antavat maksimaalset abi ühiku kohta ja abi kogusummat, et luua tingimused tootmise vähenemise vastu võitlemiseks.

Rootsi abikavaga hõlmatud piirkonna asjus ilmnes läbivaatamisel, et tootmise tase oli eelnenud aastatel vähenenud. Rootsi ametiasutuste ettepaneku alusel lubatakse 2010. aastal läbivaadatud otsusega koondada abi allesjäänud tootmisele, et vältida selle vähenemist. 2013. aastal kehtestati uus muudatus, millega inkorporeeriti varem kartulikasvatajatele antud riigiabi põhjapiirkondade abikavasse, arvestades sealjuures üldist ülemmäära.

Nagu eespool sedastatud, ei tohi abi olla seotud tulevase toodanguga ega tuua kaasa tootmise suurenemist võrreldes võrdlusperioodiga. Võrdlusperioodid on sätestatud kumbagi liikmesriiki puudutavates otsustes sektorite kaupa. Soomes on piimakvoodi suurust viidud korduvalt vastavusse ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) arenguga piimasektoris. Soome abikava läbivaatamisel aastatel 2009–2010 kaotati aga seos ÜPP individuaalsete piimakvootide ja abimaksete vahel. Selle asemel kehtestati kuni piimakvoodisüsteemi lõpuni piirang, mille kohaselt ei anta abi sellises piirkonnas toodetud piimakoguse eest, mille suhtes kohaldatakse kvoodiületamistasu.

Abi on piiratud konkreetsete põllumajandussektoritega, mis on kindlaks määratud kummagi liikmesriigi vastavas otsuses.

Abikavaga hõlmatud toetuspiirkondade põllumajandust toetatakse ka ELi rahastatavatest vahenditest, nimelt ÜPP kahest sambast. Teise samba meetmetest on toetusega hõlmatud piirkondades eriti olulise tähtsusega vähem soodsate piirkondade (LFA, alates 2014. aastast looduslikust eripärast tingitud piirangutega alad e ANC) ja põllumajanduse keskkonnameetmete (AE) toetamine. Otsuses K 2000/405 on abikavaga hõlmatud piirkonnas iga-aastase abi ülemmäär fikseeritud 1 118,9 miljonile eurole (1993. aasta tase). Tabelist 3 nähtub, et ajavahemikus 2011–2015 on abikavaga hõlmatud piirkonnas vastavalt kasutatud õiguslikule alusele väljamakstud abi puhul järgitud otsuses sätestatud piirnormi.

Soomes antud põhjapiirkondade abi vastas otsustes sätestatud ülemmääradele, välja arvatud 2014. aastal „muu abi“ kategoorias ülemääraselt makstud 0,6 miljonit eurot. Tuleks märkida, et selliste sektorite puhul, kus kogutoodang ületas abikõlblike tootmistegurite lubatud piirarvu, vähendati proportsionaalselt abi, mida antakse tootmisteguri üksuse kohta, et mitte ületada otsusega lubatud rahastamise ülempiiri. Tuvastati, et „muu abi“ kategoorias liigselt makstud summa põhjus oli röövloomade põhjustatud kahju eest makstavate hüvitiste ettenägematu suurenemine 6,83 miljonilt eurolt (2013) 8 miljonile eurole (2014). 2015. aastal jäeti sellised hüvitised põhjapiirkondade abi otsuse kohaldamisalast välja.

Kokkuvõttes võib öelda, et abiga hõlmatud piirkonnas suurenes toetatud sektorite kogutoodang aruandeperioodi jooksul ning ületas piima ning „teatavate põllukultuuride“ abikõlblike tootmistegurite piirarvu. Piima puhul ei olnud ületootmine märkimisväärne ega süstemaatiline, ent „teatavate põllukultuuride“ puhul oli ületootmine oluline ja püsiv kogu aruandeperioodi jooksul. Soome võttis meetmeid, et vähendada huvi kasvatada teatavaid põllukultuure, vähendades toetusega hõlmatud piirkonda 58 575 hektarilt 2011. aastal umbes 45 641 hektarile 2013. aastal.

Taimekasvatusega seotud abi koosneb otsuses määratletud „hektaripõhisest üldabist“, „noorte põllumajandustootjate abist“ ja „teatavate põllukultuuride abist“. Mis puutub „hektaripõhisesse üldabisse“, siis on abikavaga hõlmatud piirkonnas jäänud toetatav kasutatav põllumajandusmaa (UAA) viieaastase ajavahemiku jooksul stabiilseks (630 000 – 640 000 ha), kuigi võrreldes ühinemiseelse võrdlustasemega on UAA märkimisväärselt vähenenud (30 %). Otsuses ei ole sätestatud „noorte põllumajandustootjate abi“ abikõlblike tootmistegurite piirnormi ning seega ei ole neid võimalik võrrelda. „Teatavate põllukultuuride“ pindala ületas kogu ajavahemikul 2011–2015 maksimaalset abikõlblike hektarite arvu umbes 15–45 %. Ületootmise peamised põhjused olid turuolukorra muutumine, eelkõige suurenenud nõudlus valgurikaste taimede järele, ja erakordselt hea nisusaak aastatel 2011, 2014 ja 2015.

Ajavahemikus 2011–2014 vähenes sealihatootmine 93,6 miljonilt kilogrammilt 87,7 miljonile kilogrammile ja jäi 2005. aasta tasemest allapoole. Ülejäänud riigis vähenes tootmine mõnevõrra rohkem. Umbes 70 % sealihatootmisest toimub abikavaga hõlmatud lõunapoolseimates allpiirkondades (C1), kus tegeldakse teraviljakasvatusega. Sinna on koondunud ka kodulinnukasvatus. Kodulinnuliha tootmine on pidevalt suurenenud: ajavahemikus 2011–2014 kasvas see 34,9 miljonilt kilogrammilt 43,9 miljoni kilogrammini. Kasv oli kiirem kui väljaspool abikavaga hõlmatud piirkonda. Selle rühma jaoks ettenähtud abi seoti toodangust lahti 2009. aastal ja kehtestati võrdluskogus 139 200 LÜ. Ajavahemikus 2011–2015 seda piirmäära ei ületatud.

2014. aastal oli Soomes 52 775 põllumajandusettevõtet, neist 57 % abikavaga hõlmatud piirkonnas; kogu riigis vähenes põllumajandusettevõtete arv 2010. aastaga võrreldes 11 %. Kasutatav põllumajandusmaa jäi enam-vähem samaks, kuid hektarite arv põllumajandusettevõtte kohta suurenes, andes tunnistust struktuurilisest kohandamisest. Struktuurne arendamine on kõikjal riigis olnud ühetaoline, ent põhjapoolseimates piirkondades on põllumajandusettevõtete arv vähenenud proportsionaalselt vähem kui teistes piirkondades.

Proportsionaalselt enim (–35 %) vähenes Soomes aastatel 2010–2014 aiandusettevõtete arv, sellele järgnesid sealihakasvatajad (–31 %) ja piimakarjakasvatajad (u –25 % kõigis piirkondades peale põhjapiirkondade abikavaga hõlmatud allpiirkondade C2 ja C4, kus ettevõtete hulk vähenes –18 %). Lihakarja- ja teraviljakasvatajate arv oli üsna stabiilne, eriti põhjapiirkondade abikavaga hõlmatud piirkonnas, ning kodulinnukasvatajate arv kasvas 13 %, eriti C-piirkonnas.

Andmed tootmise ja ettevõtete arvu kohta näitavad, et põhjapiirkondade abikavaga hõlmatud piirkonnas, sealhulgas põhjapoolseimates piirkondades on tootmise säilitamine tagatud. PTT uurimiskeskuse (Soome) tehtud piimatootmise ökonomeetrilise analüüsi tulemusena selgus, et tänu põhjapiirkondade abikavale on piimatootmist suudetud põhjapiirkondade abikavaga hõlmatud piirkonnas edukalt säilitada.

Põhjapiirkondade abikava osakaal põllumajandusettevõtete tuludes on tootmissektoriti erinev – suurim on see piimatootmises (13–28 %) ja väikseim teraviljakasvatuses (3–7 %). Kõigis sektorites on abi tähtsus seda suurem, mida rohkem põhja pool põllumajandusettevõte asub.

Majanduskeskkond on kogu riigis olnud väga keeruline. Tööhõive on põllumajanduses vähenenud 7,7 %, kuid siiski vähem kui põllumajandusettevõtete arv (–11 %). Põllumajanduslik tööhõive on põhjapiirkondade abikavaga hõlmatud piirkonnas proportsionaalselt märksa olulisem kui mujal Soomes. Näiteks C2 piirkonnas on põllumajanduse osakaal kogu tööhõives 10,2 %, samas kui väljaspool põhjapiirkondade abikavaga hõlmatud piirkonda on see näitaja 1,1–2,8 %. Töökohtade arv toiduainetööstuses on põhjapiirkondade abiga hõlmatud piirkonnas kasvanud.

Abikavaga hõlmatud piirkonna põllumajandustootmise jätkumisega on säilitatud mitmed keskkonnateenused ja avatud põllumajandusmaastik, mis on selles piirkonnas haruldane. Selline areng aitab olulisel määral vähendada erosiooni ja toitainete leostumist ning mõjub positiivselt bioloogilisele mitmekesisusele. Ehkki heinamaade kogupindala on põhjapiirkondade abikavaga hõlmatud piirkonnas vähenenud, on rohkem kui viis aastat järjest heinamaana kasutatava maa pindala kasvanud 20 % võrra. See erineb Lõuna-Soomest, kus sellise maa pindala on samal perioodil vähenenud 40 %.



5. PÕHJAPIIRKONDADE ABI ROOTSIS AJAVAHEMIKUS 2011–2015

5.1. Antud load

Eelmise viieaastase perioodi järel lubati Rootsil maksta 318,67 miljonit Rootsi krooni (35,41 miljonit eurot) aastas. Alates 1. juulist 2010 on otsusega K(2010)6050 Rootsil lubatud maksta abi tabelis 4 esitatud viisil.

Maksimaalne keskmine lubatud abi ühiku kohta 1) Ühik Lubatud abi ülemmäär 2) (mln SEK aastas) Abikõlblike tootmistegurite piirarv Maksimaalne 2011–2015 Maksimaalne 2011–2015 Maksimaalne 2011–2015 1. Piimasektor 293,00 288,87 450 000 t 394 464 t – Lehmapiim 0,73 0,70 SEK/kg – Emaskitsed 3) 500 466 SEK/loom – Lehmapiimaga seotud veotoetus 4) 0,039 0,038 SEK/kg 2. Sead ja kodulinnud 5) 1 350 1 347 SEK/LÜ 17,94 15,91 16 532 LÜ 11 982 LÜ – Tapasead – Emised – Munakanad 3. Marjad ja köögivili 6) 2 800 2 761 SEK/ha 2,03 1,03 750 ha 374 ha 4. Kartulid 2 500 2 216 SEK/ha 5,7 4,23 2 910 ha 1 908 ha

Tabel 4. Otsuse K(2010)6050 kohaselt lubatud iga-aastane abi

ja maksimaalne abi ajavahemikus 2011–2015

1) Abi ühiku kohta võib olla piirkonniti eristatud maksimaalse keskmise abi piires.

2) Maksimaalne lubatud abi: 318,67 miljonit Rootsi krooni.

3) Ainult piima tootmiseks kasutatavad kitsed. Prognoositav aastane piimatoodang kitse kohta on 800 kg.

4) Põllumajandusettevõttest kogumispunkti või esimesse töötlemispunkti.

5) Üks munakana on 0,01 LÜ, emis 0,33 LÜ ja tapasiga 0,10 LÜ.

6) Välja arvatud kartulid.