Määruse sisuline kohaldamisala lähtub UNESCO 1970. aasta konventsioonist ja on kindlaks määratud lisas, milles loetletakse need kultuuriväärtuste kategooriad, mille suhtes kohaldatakse üldist keeldu (A osa), ning need, mille puhul tuleb esitada impordilitsentsid (B osa) ja importija deklaratsioonid (C osa).

Määrusega on kehtestatud kohustus esitada teatavate eriti ohustatud kultuuripärandisse kuuluvate kultuuriväärtuste impordi korral impordilitsentsid ja muude vähem ohustatuks peetavate kultuuriväärtuste puhul importija deklaratsioonid ning sellega tagatakse, et liitu importimisel kohaldatakse nende suhtes ühtset kontrolli. Samuti on keelatud kultuuriväärtuste füüsiline sissetoomine liitu, näiteks transiidi kaudu, kui nende väljaviimisel kolmanda riigi territooriumilt, kus need loodi või avastati, rikuti selle riigi õigus- ja haldusnorme (nn üldine keeld).

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. aprilli 2019. aasta määruse (EL) 2019/880 (mis käsitleb kultuuriväärtuste sissetoomist ja importi) (edaspidi „määrus“) eesmärk on hoida ära ebaseaduslikku kauplemist kultuuriväärtustega, eelkõige juhul, kui see aitab rahastada terroristlikku tegevust, ning keelata kolmandatest riikidest ebaseaduslikult eksporditud kultuuriväärtuste import liidu tolliterritooriumile.

Osa kultuuriväärtuste impordi projektist töötatakse välja ka ELi tollikontrolli ühtse liidese (MASP-C 2019. aasta uuenduse toimik 1.13) raames, mille peamine IT-süsteem on ELi CSW-CERTEX. Käesoleva aruande I lisas on esitatud MASP-C toimiku 1.13 väljavõte ELi CSW-CERTEXi planeerimisest.

Kõrvuti komisjoni muude tegevustega tolli valdkonnas on ka kultuuriväärtuste impordi projekti üksikasjalik kavandamine ette nähtud elektroonilise tolli mitmeaastase strateegiakava 2019. aasta uuenduses (MASP-C 2019. aasta uuendus). MASP-C on olemasolevatel õigusaktidel või rahvusvahelistel lepingutel põhinev juhtimis- ja planeerimisvahend, mille komisjon koostab partnerluses liikmesriikidega vastavalt e-tolli käsitleva otsuse artikli 8 lõikele 2. Käesoleva aruande I lisas on esitatud MASP-C 2019. aasta uuenduse väljavõte kultuuriväärtuste impordi projekti planeerimisest.

Rakendussätete vastuvõtmisele järgnev elektroonilise süsteemi arendusetapp kestab umbes kaks aastat; seejärel algab kolmas etapp, mille jooksul ühendatakse ICG-süsteem ELi CSW-CERTEXiga, et võimaldada dokumentide vahetamist liikmesriikide tollisüsteemidega. Korraldatakse koolituskursusi, et tutvustada liikmeesriikide haldusasutustele süsteemide tööfunktsioone.

Määruses on sätestatud, et Euroopa Komisjon esitab 28. juuniks 2020 ja seejärel iga 12 kuu järel, kuni elektroonilise süsteem on töövalmis, Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande asjakohaste rakendussätete vastuvõtmisel ja elektroonilise süsteemi loomisel tehtud edusammude kohta.

·3. etapp – kasutuselevõtt ja toimimine: viimane etapp hõlmab ICG-süsteemi kasutuselevõttu ja katsetamist, sealhulgas erikoolituse korraldamist igas liikmesriigis, et ettevõtjad ja pädevad asutused oleksid 28. juuniks 2025 suutelised süsteemi kasutama ja oleksid saanud selles hea väljaõppe. Sellele etapile järgneb kuuekuuline järelhooldusperiood, mille jooksul süsteemi viimistletakse, et see vastaks tegevusvajadustele, mis võivad ilmneda alles pärast IT-süsteemi kohustuslikuks muutumist, ning et tagada süsteemi sujuv toimimine.

·1. etapp – põhimõtete väljatöötamine: selles etapis peab komisjon uurima, millised on ICG-süsteemi tööpõhimõtted, ning määrama kindlaks liikmesriikide ametiasutuste teabe esitamise, töötlemise ja säilitamise üksikasjalikud eeskirjad. Komisjon koostab selle etapi tulemusena rakendusakti ja paralleelsed tehnilised dokumendid, mida on täpsustatud tabelis 1 (vt I lisa);

Nende eesmärkide saavutamiseks on määrusega ette nähtud, et Euroopa Komisjon kehtestab rakendussätetega keskse elektroonilise ICG-süsteemi kasutuselevõtu, käitamise ja hoolduse korra ning üksikasjalikud eeskirjad, mis käsitlevad teabe esitamist, töötlemist, säilitamist ja liikmesriikide asutuste vahel vahetamist sama elektroonilise süsteemi kaudu.

ELi CSW-CERTEXi eesmärk on ühendada liidu muude valdkondade kui tolli formaalsuste täitmiseks loodud ELi kesksed süsteemid riikide tollisüsteemidega, et võimaldada tõendavate dokumentide, kontrollitulemuste ning tolliprotseduuride ja muude menetluste tulemuste digitaalset vahetamist. Ettevõtjatele on see mehhanism kasulik, kuna nad ei pea kaasas kandma füüsilisi dokumente, ning pädevad asutused ei pea tegelema importija deklaratsioonide ja impordilitsentside autentsuse kontrollimisega.

Projektirühma kuulub 18 esindajat 11 liikmesriigist (AT, BE, BG, ES, LV, PT, RO, DE, NL, IT, FR) ning see on praeguseks kohtunud kuus korda.

Samal ajal on komisjon loonud programmi „Toll 2020“ kultuuriväärtuste importi käsitleva projektirühma, mis toimib aruteluplatvormina, kus osalevad riikide tolliasutuste ja pädevate (kultuuri)asutuste eksperdid – kellel on kogemused eelkõige digitaalsete kultuuripärandiga seotud litsentsiformaalsuste täitmisel –, et toetada rakendusakti koostamist, millega määratakse kindlaks funktsionaalsete süsteemikirjelduste parameetrid ja kriteeriumid.

Rakendusakti koostamisel viib komisjon lõplikud konsultatsioonid läbi määruse (EÜ) nr 2019/880 kohase komiteega, kuna see on organ, mis lõpuks rakendusakti üle hääletab.

Komisjon teavitab kunstituru ühendusi töö edenemisest igal võimalusel ning kuulab ära nende mured ja on neid arvesse võtnud, et tagada määruse praktiline rakendamine vastavalt turu tegelikule olukorrale.

Eksperdirühm on foorum, kus arutatakse kultuuriväärtusi käsitlevate liidu õigusaktide tolliga seotud rakendusküsimusi ja eelkõige kultuuriväärtuste eksporti käsitlevat määrust, mis on alates 1993. aastast kehtiv eeskirjade kogum, millega on ette nähtud ka ekspordilitsentside süsteem.

Kui süsteemi projektis on põhimõtted paika pandud ning tabelis 1 loetletud tulemused ehk 1. ja 3. vahe-eesmärk (vt I lisa) on saavutatud, algab põhjalikum töö; rakenduse ja teenuse kirjeldustes ning tehnilistes süsteemikirjeldustes keskendutakse rohkem tehnilistele aspektidele – see on tegevusanalüüsi ja projekti algatamise etapis saavutatud tulemuste loomulik areng.

(c)keskse elektroonilise süsteemi kasutuselevõtu ja hoolduse tehniline kord ning üksikasjalikud eeskirjad, mis käsitlevad teabe esitamist, töötlemist, säilitamist ja liikmesriikide asutuste vahel vahetamist;

(d)kultuuriväärtuste impordi litsentsimenetlustes osalejate roll ja kohustused;

(e)impordilitsentsi elektroonilise tüüpvormi loomine ja importija deklaratsiooni vormi väljatöötamine;

(f)impordilitsentsi taotluse esitamise ja läbivaatamise ning importija deklaratsiooni registreerimise menetluseeskirjad;

(g)konsulteerimine tulevase süsteemiarenduse projektikirjelduse üle.

Kavandamisega seotud probleemid

Elektroonilise süsteemi arhitektuuri kavandamisel on esinenud mitu probleemi. Üks neist on parim viis, kuidas taotlejad (impordilitsentside puhul) ja deklarandid (importija deklaratsioonide puhul) saaksid kultuuriväärtust kirjeldada, võttes arvesse kultuuriväärtuse eripära ja ainulaadsust, mis eristavad seda tavapärastest kaupadest, mida saab ammendavalt kirjeldada ühise nomenklatuuri tariifikoodide abil. Määruse kohaldamisalasse kuuluvad kultuuriväärtused ei ole masstoodang ning nende loomisest ja ajaloolisest pärinemisest on möödunud mitu sajandit, kui mitte aastatuhandeid.

Seetõttu tuleb ettevõtjate esitatavat standardset andmekogumit eriliselt kohandada, et ühest küljest võimaldada esemete piisavat identifitseerimist e-litsentsimise ja e-deklaratsioonide korral ning teisest küljest võtta arvesse turu tegelikku olukorda ja teatavatel juhtudel kogu nõutava päritoluteabe saamise keerukust. Komisjon teeb koos projektirühmaga tööd nende põhiandmete kindlaksmääramiseks.

Teine kindlakstehtud probleem on impordilitsentsi taotlemise etappide kavandamine selles digitaalses raamistikus nii, et võtta arvesse kõiki võimalikke juhte ning taotlejate ja pädevate asutuste vajadusi, ilma et menetlused ja nendega seotud rakendussätted muutuksid samal ajal liiga keeruliseks, vaid jääksid taotlejasõbralikuks, eelkõige nende taotlejate puhul, kes impordivad kultuuriväärtusi üksnes juhuti ega ole kunstituru spetsialistid.

Kolmas küsimus, mida tuleb kaaluda, on kooskõla liikmesriikide olemasolevate haldusmenetluste ja -tavadega, kuna kõik liikmesriigid on alates 1993. aastast rakendanud liidu kultuuriväärtuste eksporti käsitlevat liidu õigusakti, milles on sätestatud ka litsentsisüsteem. Kuigi need ekspordilitsentsid tuleb endiselt väljastada paberkandjal, on märkimisväärne hulk liikmesriike töötanud taotluste menetlemiseks välja elektroonilised vahendid. Tegelikult on teatavate liikmesriikide kogemused ekspordilitsentside süsteemi ja kultuuriväärtustega kauplemise üldise kontrolli valdkonnas olnud elektroonilise impordisüsteemi nõuete analüüsimisel väga kasulikud.

Kultuuriväärtuste impordi elektroonilise süsteemi arhitektuuri kujundamisel võetakse arvesse, et seda süsteemi peaks saama ekspordilitsentside digitaliseerimise ja elektroonilise väljastamise võimaldamiseks tulevikus laiendada, eeldusel et vajalikud inimressursid ja rahalised vahendid muutuvad kättesaadavaks.

Tegevusalased kaalutlused ja funktsioonid

Kuna projektirühma kuuluvad nii tolli- kui ka kultuuriasutuste esindajad, kellel on kogemusi kultuuriväärtustega, on nad komisjoni ettepanekuid aktiivselt analüüsinud ja arutanud ning esitanud statistikat/teavet selle kohta, kuidas kultuuriväärtustega seotud menetlused on riiklikul tasandil välja töötatud.

Eelkõige andis projektirühm kasulikku teavet, et hinnata ICG-süsteemi hallatavate impordilitsentside arvu igal aastal ja keskmist hinnangulist väärtust litsentsi kohta; 2019. aastal on litsentside arv projektirühmas osalevas 11 liikmesriigis hinnanguliselt 49 610 (keskmine koguväärtus 29,4 miljardit eurot).

Lisaks sellele töötab projektirühm välja korduma kippuvate küsimuste põhidokumenti, et anda hiljem panus teabevahetusprotsessi ning prognoosida võimalikke takistusi ja lünki ICG-süsteemi arendamisel.

Projektirühm tegeleb ka andmekogumi ning nii süsteemi kui ka kultuuriväärtuste kirjeldamise innovaatiliste viiside (kujutiste äratundmise ja tehisintellekti abil) jaoks loodud tegevusprotsesside mudelite pideva läbivaatamisega ja annab nende kohta tagasisidet.

5.VIIVITUSI PÕHJUSTAVAD RISKID

Projekti kokkuvõte

Komisjonile on tehtud ülesandeks töötada kuue aasta jooksul pärast määruse jõustumist välja keskne elektrooniline litsentsisüsteem ja ühendada see liidese abil riikide tolliasutustega. Maksunduse ja tolliliidu peadirektoraadis peavad selle algatusega tegelema kaks administraatori (AD) ametikohal olevat töötajat, nagu on sätestatud asjakohases finantsselgituses.

Riskid ja nende kirjeldus