1.

on seisukohal, et Euroopa Parlament peaks ELi toimimise lepingu artiklite 290 ja 291 kohaldamisel järgima alljärgnevaid mittesiduvaid kriteeriume; kriteeriumide loetelu ei tohiks pidada ammendavaks; — Meetme siduva või mittesiduva iseloomu üle otsustamisel tuleb lähtuda selle olemusest ja sisust. ELi toimimise lepingu artikli 290 kohaselt saab volitusi delegeerida vaid õiguslikult siduvate meetmete kohaldamiseks. — Komisjon võib õigusakte muuta ainult delegeeritud õigusaktide kaudu. See hõlmab ka lisade muudatusi, kuna lisad on õigusakti lahutamatu osa. Lisasid ei tohi lisada ega välja jätta, et delegeeritud õigusakte rakendada või nende rakendamist tõkestada. Kui seadusandja leiab, et tekst peaks olema alusakti lahutamatu osa, võib ta selle teksti lisada lisana. See kehtib eeskätt niisuguste liidu loa saanud toodete või ainete loeteludele või registritele, mis peaksid olema õiguskindluse huvides alusakti lahutamatu osa ja vajaduse korral lisa vormis. Õigusaktis sätestatud kohustuste sisu täpsustamise meetmete eesmärk on alusakti täiendada, lisades vähem olulisi sätteid. — Meetmeid, mis on seotud prioriteetide, eesmärkide või oodatavate tulemuste valimisega, tuleks vastu võtta delegeeritud õigusaktide kaudu, kui seadusandja otsustab neid seadusandlikus aktis mitte käsitleda. — Meetmetega, mille eesmärk on kehtestada (täiendavad) tingimused, kriteeriumid või kohustuslikud nõuded – mille täitmise peavad tagama liikmesriigid või muud isikud või üksused, keda õigusaktid otseselt puudutavad –, muudetakse nende olemusest tulenevalt õigusaktide sisu ja lisatakse uusi üldkohaldatavaid norme. Seega võib selliseid täiendavaid õigusnorme või kriteeriume sätestada ainult delegeeritud õigusakti kaudu. Seevastu alusaktis (või tulevases delegeeritud õigusaktis) juba sätestatud õigusnormide või kriteeriumide rakendamine, muutmata sisuliselt neist tulenevaid õigusi või kohustusi ja tegemata täiendavaid poliitilisi valikuid, võib toimuda rakendusaktide kaudu. — Teatavatel tingimustel on komisjonil õigus vastu võtta täiendavaid siduvaid üldise iseloomuga eeskirju, mis mõjutavad oluliselt alusaktis sätestatud õigusi või kohustusi. Need meetmed on oma olemuselt alusaktis sätestatud meetmete täienduseks, määratledes liidu poliitika täpsemalt. Seda võib teha ainult delegeeritud õigusaktide kaudu. — Sõltuvalt asjaomase finantsprogrammi struktuurist võib mitteolemuslikke osi, millega muudetakse või täiendatakse alusakti, näiteks seoses konkreetsete tehniliste küsimuste, strateegiliste huvide, eesmärkide, oodatavate tulemustega jms, vastu võtta delegeeritud õigusaktidega – sel määral, mil määral need osad ei sisaldu alusaktis. Vaid selliste osade puhul, mis ei peegelda muid, teistsuguseid poliitilisi või poliitikaga seotud suundumusi, võib seadusandja lubada, et need võetakse vastu rakendusaktidega. — Meede, millega määratakse kindlaks, millist alusakti kohast teavet tuleb esitada (s.o teabe täpne sisu), üldiselt täiendab teavitamise kohustust ja see tuleks sätestada delegeeritud õigusakti kaudu. — Meede, millega määratakse kindlaks teabe esitamise kord (st vorming), ei ole üldiselt teavitamiskohustuse täiendus. Seevastu võimaldab selline meede ühtset rakendamist. Selline meede tuleks seetõttu üldjuhul sätestada delegeeritud õigusakti kaudu. — Meede, millega kehtestatakse kord (st millegi teostamise või jõustamise viis), võib olla sätestatud delegeeritud õigusaktis või rakendusaktis (või võib isegi olla alusakti olemuslik osa), sõltuvalt sisust, kontekstist ja alusakti sätete iseloomust. Meetmed, millega kehtestatakse niisuguste menetluste elemendid, mis hõlmavad muid mitteolemuslikke poliitikaga seotud valikuid alusaktis sätestatud õigusraamistiku täienduseks, peaksid üldiselt olema sätestatud delegeeritud õigusaktides. Meetmed, millega kehtestatakse menetluste üksikasjad, et tagada alusaktis sätestatud kohustuse ühtsed rakendustingimused, peaksid üldjuhul olema rakendusmeetmed. — Nagu menetluskorra puhulgi, võib ka volituste andmine meetodite (st millegi tegemise viis, eriti regulaarsete ja süstemaatiliste tegevuste korral) või metoodika (st meetodite kindlaksmääramise eeskirjad) kindlaksmääramiseks viia delegeeritud õigusaktide või rakendusaktide vastuvõtmiseni, sõltuvalt sisust ja kontekstist. — Üldiselt tuleks delegeeritud õigusakte kasutada juhul, kui alusaktis on komisjonile jäetud märkimisväärne kaalutlusõigus, et täiendada alusaktis sätestatud õigusraamistikku. — Lubade väljastamine võib olla üldkohaldatav meede. Nii on see näiteks juhul, kui otsused hõlmavad toidule, kosmeetikatoodetele jne teatud ainete lisamise lubamist või keelamist. Need otsused on üldised, sest need käsitlevad kõiki ettevõtjaid, kes soovivad sellist ainet kasutada. Sellistel juhtudel, kui komisjoni otsus põhineb täielikult alusakti kriteeriumidel, võib selle sätestada rakendusaktiga. Kui aga kriteeriumid võimaldavad komisjonil teha veel muid mitteolemuslikke või teiseseid poliitikaga seotud valikuid, tuleks lubade andmine sätestada delegeeritud õigusaktiga, kuna siis oleks tegemist alusakti täiendusega. — Seadusandliku aktiga võib delegeerida komisjonile ainult õiguse võtta vastu üldkohaldatavaid mitte-seadusandlikke akte. Seega ei tohi individuaalselt kohaldatavaid meetmeid delegeeritud õigusaktide kaudu vastu võtta. Üldiselt kohaldatav õigusakt on selline õigusakt, mida kohaldatakse objektiivselt määratud olukordadele ning millel on õiguslik mõju üldiselt ja abstraktselt määratletud isikute kategooriatele. — Rakendusaktidega ei tohi sisse tuua muud, teistsugust poliitilist suundumust ja komisjonile antud volitused ei tohi komisjonile jätta märkimisväärset kaalutlusõigust.