[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 26.5.2010

KOM(2010) 261 lõplik

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE JA KONTROLLIKOJALE

Kas kontrollide arvu tuleks suurendada või mitte? Kontrollidega kaasnevate halduskulude ja vigade esinemi se riski vahelise õige tasakaalu leidmine

{SEK(2010) 640}{SEK(2010) 641}

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE JA KONTROLLIKOJALE

Kas kontrollide arvu tuleks suurendada või mitte? Kontrollidega kaasnevate halduskulude ja vigade esinemise riski vahelise õige tasakaalu leidmine

1. Taust ja käesoleva teatise eesmärk

Komisjon vastutab eelarve täitmise eest, makstes igal aastal abisaajatele liikmesriikides ning üle kogu maailma paljudes erinevates poliitikavaldkondades umbes 130 miljardit eurot. Komisjoni hallata on umbes üks viiendik eelarvest, ülejäänud vahendeid kasutatakse koos partnerinstitutsioonidega, sealhulgas liikmesriikidega, kelle kaudu eraldatakse umbes 75 % eelarvest.

Kõnealuste tegevuste riskiprofiilid erinevad sõltuvalt õigusaktide keerukusest, kontrollahela pikkusest ja keerukusest, abisaajate liikidest ning muudest teguritest. Eeskirjade täitmise ja poliitiliste eesmärkide saavutamise tagamiseks tuleb kontrollistrateegiad koostada vastavalt iga poliitikavaldkonda ähvardavatele ohtudele ja eripäradele, määrates kindlaks teostatavate kontrollide laadi ja ajastuse (ennetav, uuriv, parandav) ning võttes arvesse abisaajate erinevaid riskiprofiile.

Tsentraalselt hallatavate kulude puhul tegi komisjon 2009. aastal üle 500 000 üksikmakse kokku 85 000 erinevale üksusele või üksikisikule (sealhulgas personal). Tavaliselt koosnevad kulud toetustele eelmaksetest, millele järgnevad kulutaotlused, millega kaetakse eelmaksed peamiselt tegelikult tekkinud kulude alusel. Paljudel juhtudel teostatakse komisjonipoolne kulude abikõlblikkuse lõplik kontroll lõppmakse ajal või pärast seda, mõnede valdkondade puhul võib see juhtuda mitmeid aastaid pärast esialgsete eelmaksete tegemist. Kõnealust kontrolli teostatakse sageli valimi alusel ning see võib koosneda dokumentide kontrollist ja/või kohapealsest kontrollist.

Ühiselt hallatavate kulude puhul teeb komisjon maksed liikmesriikide ametiasutustele, kes haldavad vahendeid ja teevad abisaajatele väljamakseid. Liikmesriigid vastutavad kõnealuste arvukate lõplike abisaajate kontrollimise eest (nii kõigi abisaajate halduskontrolli eest kui ka igal aastal vähemalt 5 % kohapealsete kontrollide eest). Ainuüksi maaelu arenguks (ühise põllumajanduspoliitika II sammas) abi saajate koguarv oli 2008. aastal ligikaudu 3,6 miljonit, kellele eraldati avaliku sektori kuludeks 13,7 miljardit eurot, millest ELi toetused moodustasid 8,5 miljardit eurot.

Iga abikava aluseks on finantsmäärus ning enamikul juhtudel ka konkreetsed valdkondlikud õigusaktid, millega sätestatakse abikõlblikkuse tingimused kulude hüvitamiseks. Valdkondlike õigusaktide eesmärk on väga spetsiifiliste poliitiliste eesmärkide saavutamine. Kõnealused õigusaktid on sageli üsna keerukad. Sellise keerukuse tulemusena võivad abisaajad esitada vigaseid rahalisi nõudeid, kuna on abikõlblikkuse tingimusi valesti mõistnud või tõlgendanud: Sellised finantsvead on valdavas enamuses tahtmatud ning mitte kuritahtlikud.

Õiguslik keerukus koos potentsiaalselt pika viivitusega eelmaksete ja lõplike kulutaotluste esitamise vahel suurendab vigade esinemise riski. Selliseid vigu tekib erinevatel põhjustel ning need omandavad erinevaid vorme sõltuvalt konkreetsest rikutud eeskirjast või lepingutingimusest ja rikkumise olemusest. Avaliku sektori juhtpõhimõte on tavaliselt olnud eeskirjade täitmine ilma „ühtegi riski võtmata”, ilma et tunnistatakse vigade taset, mida kontrollid ei paranda või mida ei suudeta õigeaegselt parandada. Vahendite haldaja ülesanne on luua usaldusväärne kontrollistrateegia, mille alusel juhitakse kontrolliressursse kõige tõhusamal viisil, keskendudes suure väärtuse ja kõrge riskiastmega abisaajatele, unustamata samas ka teisi. Sellise strateegia eesmärk on anda piisavat kinnitust, et raha on kasutatud sihtotstarbeliselt ning kontrollikulu ja -tulu vahel asjakohast tasakaalu tagades (põhimõtteliselt vigade vähendamine / sissenõudmine ja hoiatav mõju). Praktikas on teatav oht põhjendatud või aktsepteeritav, kuna vigade „nullini” vähendamine on liiga kulukas või lihtsalt võimatu.

Praeguseni ei ole põhjendatud vigade esinemise riski aktsepteerimine olnud selgesõnaline. Kontrollikoda kohaldab alustehingute seaduslikkuse ja korrektsuse suhtes 2 % suurust olulisuse määra („roheline tuli”). Lisaks sellele, kui kontrollikoja arvutatud veamäär jääb 2–5 % vahele, annab ta hindamisel „kollase” hinde, ja kui veamäär ületab 5 %, siis „punase” hinde. Komisjon on saanud igal aastal eelarve täitmisele heakskiidu, kuigi mõnes valdkonnas on veamäär ületanud 2 %. ELi vahendite komisjonipoolset haldamist käsitleva kontrollikoja iga-aastase hindamise tulemused on viimastel aastatel paranenud: siiski ületab veamäär teatavates valdkondades 2 % künnist. Komisjon jätkab kontrollsüsteemide tõhustamist, sealhulgas parandatakse ka komisjoni rakenduspartnerite vastavaid süsteeme, et oleks tagatud „õigel ajahetkel teostatud pädev kontroll”. Kuna riskid on hallatavate tegevuste puhul erinevad, peab komisjon siiski oluliseks mõistlike ja rangete võrdlusaluste kehtestamist, mille alusel võrrelda riski juhtimist kooskõlas kulude-tulude analüüsiga. Ka eelarve täitmist kinnitav asutus on seda tunnustanud ning kutsus komisjoni üles esitama eelarve iga valdkonna kohta vigade aktsepteeritavad riskimäärad[1].

Käesolevale teatisele eelnes 2008. aasta teatis „Ühisseisukoha väljatöötamine aktsepteeritava vigade esinemise riski küsimuses„ (KOM(2008) 866); praeguse teatise eesmärk on täita eelmise teatisega võetud kohustused ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu ootused. Teatises esitatakse komisjoni ettepanekud aktsepteeritava vigade esinemise riski kohta teadusuuringute, energia ja transpordi ning maaelu arengu valdkonnas. Ettepanekud muude valdkondade aktsepteeritava vigade esinemise riski kohta esitatakse 2011. aasta lõpuks.

Käesolev teatis esitatakse koos finantsmääruse iga kolme aasta tagant toimuvat läbivaatamist käsitleva komisjoni ettepanekuga, mis hõlmab ka aktsepteeritava vigade esinemise riski käsitlevat artiklit. Käesolevale teatisele on lisatud kaks komisjoni talituste töödokumenti, milles esitatakse ettepanekute aluseks olevate analüüside tulemused ning metoodika tehnilised üksikasjad. Töödokumentides esitatakse üksikasjalik teave kulude, kontrolli ja veamäärade kohta ning uuritakse teostatud kontrolli ulatuse ja avastamata veataseme vahelist seost.

2. Milleks on vaja aktsepteeritav vigade esinemise risk kindlaks määrata?

Ajavahemikul 2007–2013 kehtivate õigusaktide vastuvõtmise ajal ei käsitletud selgesõnaliselt ei abikõlblikkuse tingimuste täitmise kontrollimise maksumust ega ka vigade esinemise riski. Käesoleva perioodi vältel on komisjon juba lihtsustanud ühist põllumajanduspoliitikat, sealhulgas maaelu arengu valdkonda ning kavatseb seda teha ka tulevikus. Iga selline tulevane lihtsustamine ei ole aga piisav veamäära alandamiseks maaelu arengu valdkonnas allapoole kontrollikoja määratud 2 % künnist, ilma et see seaks ohtu poliitilised eesmärgid.

Teadusuuringute valdkonnas avaldas komisjon hiljuti teatise lihtsustamise kohta, mis hõlmas kõnealust teemat käsitleva institutsioonidevahelise arutelu algatamist[2]. Arvestades õigusaktide lihtsustamise arutamiseks, vastuvõtmiseks ja jõustumiseks kuluvat aega, on praeguste õigusaktide edasise lihtsustamise ulatus piiratud. Aktsepteeritava vigade esinemise riski kehtestamine võimaldaks komisjonil optimeerida seitsmenda raamprogrammiga seotud kontrolli (kontrollikulude ja sissenõutavate summade vahelise õige tasakaalu leidmine ning mainega seotud ohu minimeerimine) enne lihtsustamist, mille kohta on kavas teha ettepanek kaheksanda raamprogrammi jaoks.

Aktsepteeritava vigade esinemise riski puhul võetaks mõnes valdkonnas arvesse, et keerukad eeskirjad, laiendatud kontrollahelad ja kontrollimisega kaasnevad kulud ei võimalda 2 % veataset saavutada nii, et ei tekiks põhjendamatult suuri kulusid (vt joonis 1).

Joonis 1. Õiguslik keerukus, veamäärad ja kontrollikulud on omavahelises sõltuvuses

[pic]

Komisjon on otsustanud rakendada usaldusväärseid ja tõhusaid kontrollistrateegiaid, mis on suunatud riskide ja suure väärtusega tegevuste kontrollimisele, unustamata sealjuures ka teisi valdkondi. Aktsepteeritava vigade esinemise riski käsitleva otsuse tulemusena ei aktsepteerita vastavat veamäära abisaaja tasemel: kõik avastatud vead parandatakse. Aktsepteeritava vigade esinemise riski alusel tehakse selgesõnaline otsus, mis on õigusliku keerukuse ja veamäärade ning asjaolu tõttu, et kontrolle ei saa süstemaatiliselt kohapeal korraldada, muutunud kaudseks; see kõik tähendab, et teatavaid vigu ei suudeta avastada.

Aktsepteeritavat riski hõlmav lähenemisviis annab selge ülevaate vigadest tuleneva finantsmõju, kontrollikulude ja seonduvate sissenõutavate summade ning ELi vahendite usaldusväärse ja tõhusa juhtimise vahelisest tasakaalust. Aktsepteeritava vigade esinemise riski tasemed poliitiliste valdkondade kaupa või nende oluliste osade kaupa peaksid põhinema kõigi institutsiooniliste sidusrühmade teostatud kontrollikulude üksikasjalikul läbivaatamisel, kõnealuste kontrollide ja kontrollikoja kontrollide tulemustel. Kuludest saadud lisandväärtus (soovitud poliitilised tulemused sobiva hinnaga) on kõnealuses kontekstis vähemalt sama oluline, kuna kuludel, mis ei saavuta oma eesmärki, on piiratud väärtus, isegi kui neid on täpselt kontrollitud. Selle tulemusena moodustavad poliitilised vajadused osa aktsepteeritava vigade esinemise riski hõlmavast arutelust, eelkõige selle osa, mis käsitleb poliitilistest ja mainega seotud aspektidest saadavat kasu.

3. Kuidas võiks aktsepteeritava vigade esinemise riski tasemeid kindlaks määrata?

Aktsepteeritava vigade esinemise riski tasemete kinnitamist käsitleva õigusliku raamistiku kehtestamiseks lisatakse aktsepteeritava vigade esinemise riski kontseptsioon finantsmääruse iga kolme aasta tagant toimuvat läbivaatamist käsitlevasse ettepanekusse. Käesoleva teatise sisu käsitleva institutsioonidevahelise arutelu järel võib kaasseadusandja (Euroopa Parlament ja nõukogu) pärast kontrollikojaga konsulteerimist komisjoni esitatud õigusaktide ettepanekute alusel aktsepteeritava vigade esinemise riski tasemed vastu võtta. Komisjon võtaks sellisel juhul eelarve täitmisel ja kulude kontrollimisel kaasseadusandja otsust arvesse. Komisjon teeks kontrollikeskkonnas toimunud oluliste muutuste korral (näiteks vigade esinemise riski vähendamist käsitlevate abikõlblikkuse eeskirjade lihtsustamine) ettepaneku aktsepteeritava vigade esinemise riski tasemed läbi vaadata.

Kontrollitasemeid ja aktsepteeritava vigade esinemise riski tasemeid käsitlevate otsuste tegemise taga on rohkem kui ainult finantsanalüüs. Kontrolle peetakse abisaajate jaoks sageli koormavateks ning need võivad saavutada taseme, mis muudab programmides osalemise ebameeldivaks, seades seega ohtu kõige sobivamate abivajajate ligimeelitamise ning sellest tulenevalt ka poliitiliste eesmärkide saavutamise. Aktsepteeritava vigade esinemise riski võivad mõjutada ka poliitilised eesmärgid või mainega seotud oht.

Pärast aktsepteeritava vigade esinemise riski tasemete kindlaksmääramist jätkab komisjon tõhusate kontrollistrateegiate kohaldamist, et minimeerida kulude-tulude analüüsi alusel veamäärasid, ning on valmis sisestama tulemusi kontrolltsüklisse, et oleks tagatud peamiste riskide kõrvaldamine. Vigade esinemise riski vähendamiseks teeb komisjon ettepaneku jätkata lihtsustamist ka pärast 2013. aastat. Lihtsustamine on siiski ülesanne, mida komisjon jagab koos kaasseadusandja ja liikmesriikidega.

4. KOMISJONI ETTEPANEKUD

Komisjon esitab järk-järgult iga poliitikavaldkonna või nende oluliste osade aktsepteeritava vigade esinemise riski tasemeid käsitlevad ettepanekud. Käesolev teatis hõlmab teadusuuringute, energia ja transpordi ning maaelu arengu valdkonda, võttes aluseks kontrollide kulude ja tulude analüüsi ning teatavate haldus- ja kontrollikulude[3] ning jääkvea vahelise seose. Võrreldes 2008. aasta teatisega on paranenud alusandmete metoodika ja kvaliteet. Siiski sisaldab iga mudel kindlasti oletusi, nagu määrati kindlaks komisjoni üksikasjalikus töödokumendis.

4.1. Teadusuuringud, energia ja transport

Kõnealust poliitikavaldkonda rakendatakse peamiselt tsentraliseeritud otsejuhtimise teel. 2008. aastal tehti makseid umbes 7,2 miljardi euro ulatuses. Umbes 76 % sellest eraldati mitmeaastaste raamprogrammide raames teadusprojektidele ning 12 % energia- ja transpordiprojektidele, eelkõige üleeuroopalistele võrkudele. Komisjoni käesoleva ettepaneku aluseks on komisjoni talituste kogutud andmete kontrollikulude analüüs, 2008. aasta makseandmed ja kontrollikoja avastatud vead (2008. aasta kinnitav avaldus). Kinnitava avalduse andmete alusel prognoosis komisjon kõnealuse peatüki veamääraks 2008. aastal 3 % („kollane tuli”). Komisjoni kontrollimeetmete maksumus kõnealuses valdkonnas on umbes 267 miljonit eurot (3,6 % 2008. aasta maksetest).

Lisatud töödokumendis üksikasjalikult lahti seletatud analüüsist selgub, et 2 % veataseme saavutamise maksumus võib olla liiga kõrge: täiendavad 150 miljonit eurot tagaks põhimõtteliselt veamäära viimise allapoole 2 % ning isegi 2 % (suure tõenäosusega viga) võimalik saavutamine maksaks täiendavad 90 miljonit eurot (mudel 1). Veamäära alandamine 1 % võrra tähendaks, et selline kontrollitase tooks kaasa umbes 72 miljonit eurot, oletades et kõik vead nõutakse täielikult sisse. Täiendav analüüs (mudel 2ab) näitab, et veamäära vähendamine praeguselt 3 %lt 2,5 %le oleks ikkagi kulukas: 55 miljonit eurot, oletades et vead kõrvaldatakse juhuslikkuse alusel. Uurimaks kohapealsete kontrollide arvu (ja maksumuse) vähendamise mõju veamäärale, teostati veel ka kolmas analüüs (mudel 2c). Tulemused näitasid, et kõrgema, 3,5 % veamäära aktsepteerimise puhul langeks kontrollikulu kiiremini kui kontrollidest loodetud sissenõutud summad. 4 % veamäära puhul oleks see vähenemine peaaegu kolmandik praegustest kuludest. Analüüsi tulemused esitatakse tabelis allpool.

Joonis 2. Vastava veamäära saavutamisest tuleneva prognoositava mõju kokkuvõte

Veamäära muudetakse | Prognoositav kontrollikulude muutus (miljonites eurodes) | Prognoositav võimalik sissenõutud summade muutus (miljonites eurodes) |

4 % (mudel 2c) | - 15,5 | -3,1 |

3,5 % (mudel 2c) | - 8,0 | -1,5 |

2,5 % (mudel 2ab) | + 0,9 kuni 55 – mediaan 28 | +36 |

2 % (mudel 1) | + 90 kuni + 150 | +72 |

Eespool esitatud andmed näitavad, et veamäära 2 %ni alandamise kulud oleksid suuremad kui alandamise väärtus (72 miljonit eurot). Määra alandamine 2,5 %ni oleks kulutõhus, kuid sellega kaasneks umbes 500 täiendavat auditit. Veamäära suurendamise tulemusena võivad kontrollikulud väheneda rohkem, kui väheneb vigadega seoses sissenõutud summade väärtus.

Kõigi statistiliste mudelite puhul kehtib teatav ebakindlus, kuna nende aluseks on valimil põhinevad prognoosid ja võib eeldada, et aja jooksul need mõnevõrra erinevad. Kõnealuse võimaliku erinevuse tõttu on komisjoni ettepaneku aluseks vahemik: kaasseadusandja võib kehtestada vahemikule ülempiiri. Vahemiku kasutamine on veelgi olulisem, kuna 2008. aasta kinnitava avalduse aluseks olid esialgselt kuuenda raamprogrammi maksed, seitsmenda raamprogrammi maksed on valdavalt 2010. aasta kinnitava avalduse aluseks. Praegu olemasolevate andmete alusel mõjutavad seitsmenda raamprogrammi kulusid jätkuvalt 2 % ületavad veamäärad. mis on võrreldavad või mõnevõrra suuremad kui kuuenda raamprogrammi kulud:

- toetuste aluseks on jätkuvalt abisaajate tegelikud kulud: enamdeklareeritud summad on tõenäoliselt jätkuvalt peamised vigade tekkimise põhjused ning

- lihtsustamismeetmete tagajärjel nõutud audititõendite arvu vähendamine ning kulumetoodika eeltõendamise kasuks otsustavate abisaajate suhteliselt väike arv suurendavad tõenäoliselt vigade esinemise riski.

Kuuenda raamprogrammi puhul ületas komisjon märkimisväärselt esialgselt kavandatud auditite arvu. Kõnealused täiendavad kontrollid asetasid abisaajate ja komisjoni talituste õlgadele raske koorma, kuid sellega ei langenud mitmeaastased veatasemed allapoole 2 % taset.

Kui kaasseadusandja kehtestab kõrgema aktsepteeritava vigade esinemise riski taseme, võib komisjon oma kontrollistrateegia läbi vaadata ja keskenduda suunatud riskipõhistele audititele ja pettuste ärahoidmisele. Sellega loodaks usaldusväärne aruandlusraamistik, mille rõhk on asetatud ennetusele ja kontrollide ajastamisele, säilitades samal ajal vahendite ebakorrapärase kasutamise suhtes asjakohase hoiatuse.

Komisjon teeb ettepaneku kehtestada aktsepteeritava vigade esinemise riski tase kollases vahemikus (2–5 %). Kinnitava avalduse veamäär kõnealuse vahemiku keskel oleks aktsepteeritav ja põhjendatud. Juhul kui veamäär ületab kõnealust taset, võetakse täiendavaid meetmeid veamäära vähendamiseks tõhusama kontrolli abil, vigade peamiste põhjuste lahendamise kaudu ja kulude mitmeaastast iseloomu arvesse võttes. Kõnealune määr peaks hõlmama kõiki teadusuuringute raamprogramme sõltumata peatükist, kus nad kontrollikoja aastaaruandes on esitatud, ja samuti kõigist meetmetest, mis kõnealuses analüüsis on hõlmatud, isegi kui nad esitatakse tulevikus kontrollikoja aastaaruande mõnes teises peatükis. Kõnealune tase võidakse kinnitava avalduse veamäära mõjutada võivate, kontrollikeskkonnas aset leidvate oluliste muudatuste korral läbi vaadata. |

4.2. Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfond

Liikmesriigid rakendavad Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) ühise juhtimise alusel ning see kuulub kontrollikoja aastaaruande 5. peatükki. Võttes arvesse erinevat juhtimisviisi ja olemasolevaid andmeid (abisaajaid kontrollivad peamiselt liikmesriigid), erineb kõnealuse valdkonna analüüs teadusuuringute, energia ja transpordi valdkonnas kasutatust. 2008. aastal moodustasid maksed kokku 13,7 miljardit eurot avaliku sektori kogukuludest, millest 8,5 miljardit eurot tuli ELilt (sealhulgas ettemaksud). Kõnealuse valdkonna osakaal moodustas ligikaudu 16 % põllumajanduse kogukuludest. Kontrollikoda järeldas 2008. aasta aastaaruandes, et maaelu arengu veamäär ületas 2 %, Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) veamäär oli aga alla 2 %.

Komisjoni käesoleva ettepaneku aluseks on liikmesriikide 2008. aasta kohta esitatud veamäärad ja kontrollikulud, mis mõjutavad oluliselt 2009. aasta kulusid. Analüüsi aluseks olid liikmesriikide veamäärad, kuna kontrollikoja kinnitava avalduse valim ei hõlma ainult Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi, kuigi esindab aastaaruandes kogu peatükki. Liikmesriikide statistika, mis hõlmab umbes 300 000 kohapealset kontrolli, on piisavalt ulatuslik, et saada kogu rahvastiku olukorda käsitlev põhjendatud ligikaudne lähend. Liikmesriikide sertifitseerimisasutused on nimetatud andmed suures osas üle kontrollinud.

Lisatud töödokumendis üksikasjalikult lahti seletatud analüüsist selgub, et EAFRD suhteline kontrollikulu on peaaegu kolm korda suurem kui EAGFi kontrollikulu (7,3 % programmi aastasest eelarvest võrreldes 2,7 %ga). Vaatamata kõnealustele suurtele kontrollikuludele on EAFRD kumulatiivne veamäär liikmesriikide arvutuste kohaselt 2,8 %. Selle põhjuseks on keerukad eeskirjad ja abikõlblikkuse tingimused, mis on kehtestatud keskkonna- ja muu mõju saavutamiseks ning mida on raske kontrollida.

Võttes arvesse suuri kontrollikulusid, ei oleks kohapealsete kontrollide arve suurendamine kulutõhus, kõnealuste kontrollide kulud oleksid viis korda suuremad kui sissenõutav summa, mida keskmiselt võiks oodata (keskmine veamäär korrutatud abisaaja saadud keskmise abisummaga).

ELi maaelu arengu poliitika kohaselt kujutavad majanduslikud, keskkonnaalased ja sotsiaalsed edusammud endast üksteist tugevdavaid lülisid. Eesmärk on tõhustada põllumajandussektori konkurentsivõimet, hoolitseda keskkonna eest ja säilitada loodusvarasid ning arendada maapiirkondi majanduslikult ja sotsiaalselt. Siiski ei piisa maaelu arengu valdkonnas abikõlblikkuse eeskirjade lihtsustamisest, et vähendada valdkonna veamäära alla kontrollikoja praegu kasutatava 2 % künnise, ilma et see seaks ohtu poliitiliste eesmärkide saavutamise.

Samal ajal kui komisjon ja liikmesriigid peavad vigade ennetamiseks, avastamiseks ja parandamiseks suurendama juhtimis- ja kontrollisüsteemide tõhusust, on komisjon arvamusel, et kontrollide suurendamine EAFRDs ei oleks majanduslikult põhjendatud. Liikmesriikide kogutud andmed toetavad kontrollikoja seisukohta, et kõnealuse valdkonna veamäär on kõrgem kui 2 %.

Komisjon teeb ettepaneku kehtestada EAFRD kulude aktsepteeritava vigade esinemise riski tase kollases vahemikus (2–5 %). Kinnitava avalduse veamäär kõnealuse vahemiku keskel oleks aktsepteeritav ja põhjendatud. Juhul kui veamäär ületab kõnealust taset, võetakse täiendavaid meetmeid veamäära vähendamiseks tõhusama kontrolli ja vigade peamiste põhjuste lahendamise kaudu. Ühise põllumajanduspoliitika esimese samba eesmärk jääks rohelisse tsooni (2 %). |

5 . KOKKUVÕTE

Kui kontrollikoda võttis kasutusele 2 %lise olulisuse künnise, ei olnud komisjoni käsutuses kontrollikulude kohta usaldusväärseid andmeid. Künnise määras kindlaks kontrollikoda, kuna puudusid poliitilised suunised, mis oleksid väitnud vastupidist. Praeguseks on andmed kontrollikulude kohta olemas, mis võimaldab pidada sidusrühmade vahel kontrollide kulutasuvuse üle konkreetseid arutelusid.

Komisjon tegi märkimisväärseid edusamme ning 2008. aasta kinnitava avalduse tulemused olid siiani parimad. Nimetatud edusammude aluseks olid tõhustatud kontrollisüsteemid ning kontrollide suurem arv, millega suurendati abisaajate kulusid ja koormust (ainuüksi teadusuuringute peadirektoraat korraldas ajavahemikus 2007–2009 kuuenda raamprogrammi tarbeks 20 % rohkem kohapealseid abisaajate kontrolle, kui esialgselt kavandati). Komisjon jätkab usaldusväärsete kontrollistrateegiate arendamist ja rakendamist, tõhusate ja õigeaegsete kontrollide tegemist ning keskendub riskidele ja tulemuste kontrolltsüklisse taassisestamisele. Praegused kontrollitasemed on kõrged, sealhulgas maaelu arengu valdkonnas ning kahes eespool vaadeldud valdkonnas võidi kinnitava avalduse veamäära alandada kulutõhususe miinimumtasemeni.

Komisjoni talitused peavad iga-aastastes tegevusaruannetes jätkama oma kontrollistrateegiate tõhususe tõestamist, võtma strateegiate koostamisel arvesse iga valdkonna riske ja eripärasid, tagama, et strateegiates arvestatakse tegelikke riske ja kogemusi ning võimaldatakse teha kontrollikulude/tulude kohta teadlikke otsuseid. Pärast selliseid kohusetundlikke meetmeid tuleb siiski mõista, et aktsepteeritav risk on usaldusväärne investeering ning kaasseadusandja võib selles kontekstis kehtestada aktsepteeritava vigade esinemise riski künnise kõrgemale kui praegune veamäär. See annaks eelarve täitmist kinnitavale asutusele kindla aluse hinnata komisjoni tööd riskide juhtimisel.

Kui aktsepteeritav vigade esinemise risk on iga-aastaseks võrdlusaluseks (kooskõlas kinnitava avaldusega), mille alusel juhib komisjon mitmeaastaseid kontrollisüsteeme, on veamäärad programmi lõppetapis finantskorrektsioonide ja alusetult makstud summade sissenõudmise tõttu madalamad kui kinnitavas avalduses. Komisjon teeb tööd selliste jääkveamäärade avastamiseks ning jätkab kõigi avastatud vigade parandamist. Abisaajate suur arv tähendab siiski, et kontrolle ei saa süstemaatiliselt kohapeal teostada ning osa vigu jääb avastamata. Komisjoni arvamus on järgmine:

- käesoleva teatisega hõlmatud mõlema valdkonna aktsepteeritav vigade esinemise riski tase tuleks kehtestada kollases tsoonis: 2 kuni 5 %;

- kinnitava avalduse veamäär kõnealuse vahemiku keskel mõlemas valdkonnas oleks aktsepteeritav ja põhjendatud. Juhul kui veamäär ületab kõnealust taset, võetakse täiendavaid meetmeid veamäära vähendamiseks tõhusama kontrolli abil ja vigade peamiste põhjuste lahendamise kaudu ning

- samaaegselt põhjendatud iga-aastase aktsepteeritava vigade esinemise riski kehtestamisel tuleks jälgida mitmeaastaseid veamäärasid ning teatada need programmi kestel eelarvepädevale institutsioonile.

Komisjon tegi ettepaneku lisada aktsepteeritava vigade esinemise riski kontseptsioon finantsmääruse iga kolme aasta tagant toimuvat läbivaatamist käsitlevasse ettepanekusse. Võttes arvesse kõnealust küsimust käsitlevaks institutsioonidevaheliseks aruteluks kuluvat aega enne selle jõustumist, ning kaasseadusandjaga käesolevat teatist käsitlenud arutelu järel esitab komisjon õigusakti ettepaneku, millega muudetakse teadusuuringute, energia ja transpordi valdkonna ning maaelu arengu valdkonna aktsepteeritava vigade esinemise riski tasemed ametlikuks. Komisjon esitab halduskulude ning välisabi, arengukoostöö ja laienemise valdkonna aktsepteeritava vigade esinemise riski tasemeid käsitleva ettepaneku enne 2010. aasta lõppu ning ülejäänud valdkondade ettepanekud järk-järgult 2011. aastal. Komisjon teeb ettepanekud valdkondlike õigusaktide täiendava lihtsustamise kohta järgmise vooru põhiõigusaktide jaoks, et vähendada vigade esinemise riski perioodiks pärast 2013. aastat.

Komisjon on kohustunud tõestama oma kontrollisüsteemide tõhusat toimimist ning soovitab oma talitustel parandada järgmise iga-aastase tegevusaruande jaoks oma süsteemide tõhusust käsitlevat aruandlust.

[1] Euroopa Parlamendi 23. aprilli 2009. aasta resolutsioon (P6_TA(2009)0289) tähelepanekutega, mis on Euroopa Liidu 2007. aasta üldeelarve täitmisele heakskiidu andmist käsitlevate otsuste lahutamatu osa, III jagu – komisjon ja rakendusametid, punkt 48, „[…] ootab, et komisjon jätkaks seda tööd, kui ta valmistab ette ettepanekut, mis käsitleb aktsepteeritavat riskitaset eelarvevaldkondade kaupa […]”.

Euroopa Parlamendi 5. mai 2010. aasta resolutsioon (P7_TA(2010)0134) tähelepanekutega, mis on Euroopa Liidu 2007. aasta üldeelarve täitmisele heakskiidu andmist käsitlevate otsuste lahutamatu osa, III jagu – komisjon ja rakendusametid, punktid 59–60.

[2] Teadusuuringute raamprogrammide rakendamise lihtsustamine (KOM(2010) 187).

[3] Sellised kulud hõlmavad programmide ja finantskontrolli meetmete haldamist.