[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 3.7.2008

KOM(2008) 417 lõplik

KOMISJONI TEATIS

Kokkuvõte komisjoni 2007. aasta tegevusest Euratomi asutamislepingu II jaotise 3.–10. peatüki rakendamiseks

1. SISSEJUHATUS

Käesolevas teatises kirjeldatakse tegevust, mida peamiselt transpordi ja energeetika peadirektoraat (DG TREN) on ellu viinud Euratomi asutamislepingu (edaspidi „asutamisleping”) kohaste komisjoni kohustuste raames. Transpordi ja energeetika peadirektoraat vastutab Euratomi asutamislepingu II jaotise (3.–10. peatükk) enamiku sätete rakendamise eest, kusjuures nendes käsitletakse tuumaohutust, investeeringuid, ühisettevõtteid, kaitsemeetmeid ja välissuhteid. Käesolev teatis hõlmab ka kokkuvõtet Euratomi Tarneagentuuri (ESA) tegevusest[1]. Teadusuuringute ja teaduspoliitikaga seotud tegevust, mis kuulub teadusuuringute peadirektoraadi (DG RTD)[2] ja Teadusuuringute Ühiskeskuse (JRC)[3] vastutusalasse, käsitletakse nende vastavates aruannetes[4]. Tuumaohutuse alase uue koostöövahendi ettevalmistamine ja rakendamine jääb nii välissuhete peadirektoraadi (DG RELEX)[5] kui ka koostöötalituse EuropeAid (DG AIDCO)[6] vastutusalasse. Ühinemiseelse abi rahastamisvahendit (IPA) haldab laienemise peadirektoraat (DG ELARG)[7] ja Euratomi laene haldab majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraat (DG ECFIN)[8]. Ümbertöötlemisrajatiste territooriumil (La Hague’is ja Sellafieldis) asuva kahe laboratooriumi tööd kontrollib Teadusuuringute Ühiskeskus ning rahastab transpordi ja energeetika peadirektoraat.

2. POLIITIKA JA ÕIGUSLIK ARENG

2.1. Tuumapoliitika

2.1.1. 50 aastat Euratomi asutamislepingust

1957. aasta märtsis allkirjastasid kuus asutajariiki Euratomi asutamislepingu, et vähendada Euroopa energiasõltuvust ning toetada majanduskasvu ja tehnoloogia arendamist ning parandada elatustaset Euroopas. Asutamislepingu 50. aastapäevaks võttis komisjon vastu teatise,[9] milles anti ülevaade lepingu rakendamise olulistest aspektidest viimase poolsajandi jooksul, ning samuti avaldas komisjon aastapäevale pühendatud väljaande[10]. Teatises järeldati, et asutamisleping on jätkuvalt asendamatu õiguslik raamistik ELi ja selle elanike jaoks.

2.1.2. Energiapoliitika ja tuumaenergia näidisprogramm (PINC)

Seoses sellega, et maailmas ja Euroopas suureneb huvi tuumaenergia vastu, rõhutas komisjon teatises „Euroopa energiapoliitika”[11] ja sellega seotud „Tuumaenergia näidisprogrammis”[12] tuumaenergia osa CO2 heidete piiramisel. Kevadisel Euroopa Ülemkogul märgiti, et tuumaenergia aitab lahendada suurenevaid probleeme energiavarustuse kindluse suurendamise ja CO2 heitkoguste vähendamise valdkonnas.

Tuumaenergia näidisprogramm põhineb asutamislepingu artiklil 40 ja selles esitati ülevaade liikmesriikide tuumaenergiasektori investeeringutest alates tuumaenergia eelmisest 1997. aasta näidisprogrammist ning samuti käsitleti seda, millist mõju avaldab mõne riigi poliitika loobuda järk-järgult tuumaenergiast. Toodi esile üldsuse suhtumine tuumaenergiasse seoses rajatiste ohutuse ja julgeolekuga, jäätmete käitlemise ja dekomisjoneerimisega. Nii Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee kui ka Euroopa Parlament võtsid vastu arvamuse selle dokumendi kohta[13].

Dokumendis „Euroopa energiapoliitika” ja tuumaenergia näidisprogrammis tehakse ettepanek parandada tuumaenergia raamistikku Euroopas peamiselt sellega, et luuakse tuumaohutuse ja tuumajäätmete käitlemise kõrgetasemeline töörühm ning Euroopa tuumaenergiafoorum. Teised ettepanekud hõlmasid tehnoloogiaplatvormide loomist, kuigi seda käesolevas teatises ei käsitleta. Samas tuleb mainida, et teadusuuringute peadirektoraat avas hiljuti säästva tuumaenergia tehnoloogiaplatvormi (SNET-TP),[14] mille eesmärk on muu hulgas edendada ja parandada teadus- ja arendustegevuse alast koostööd Euroopas.

Seoses 2007. aasta kevadel Euroopa Ülemkogul seatud eesmärkidega vähendada 2020. aastaks kasvuhoonegaaside heitkoguseid ning ka seoses 2050. aasta nägemusega, mille kohaselt tekitab majandus vähem süsinikdioksiidiheiteid, võeti lisaks 2007. aasta novembris vastu Euroopa energiatehnoloogia strateegiline (SET-kava)[15] kava. Selles on esitatud ettepanek luua üldine poliitiline raamistik, et parandada uurimis- ja uuendustegevust ning viia lõpuks turule kõik vähese süsinikdioksiidiheitega tehnoloogiad. Selles kinnitatakse selgelt, et tuumalõhustumine (ja tuumasüntees) on sellised tehnoloogiad.

2.1.3. Tuumaohutuse ja tuumajäätmete käitlemise kõrgetasemeline Euroopa töörühm (HLG)

Komisjon moodustas tuumaohutuse ja tuumajäätmete käitlemise kõrgetasemelise Euroopa töörühma (HLG),[16] mis koosneb tuumaohutusega tegelevatest liikmesriigi reguleerivate asutuste kõrgematest esindajatest ja ametnikest. Kõnealuse töörühma loomine kiideti heaks 2007. aasta kevadel Euroopa Ülemkogus ja seda toetasid ELi institutsioonid. Töörühma eesmärk on kujundada ühised lähenemisviisid tuumaohutuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise valdkonnas, teha kiiresti kindlaks esmajärjekorras lahendamist vajavad ohutusega seotud küsimused ja soovitada meetmeid, mida tuleks ELi tasandil võtta. Nii tuumaenergiat kasutavate kui ka mitte kasutavate ELi liikmesriikide kõrgetasemeline esindatus peaks hõlbustama arusaamise tekkimist ELi tasandil.

Kõrgetasemeline töörühm kohtus esimest korda 2007. aasta oktoobris. Loodi kolm temaatilist alarühma, kes tegelevad 1) tuumaohutusalaste kokkulepete täiustamisega; 2) dekomisjoneermise, radioaktiivsete jäätmete käitlemise ja kasutatud tuumkütuse alaste kokkulepete täiustamisega; 3) läbipaistvuse alaste kokkulepete täiustamisega.

Läbipaistvuse tagamiseks loodi veebileht[17].

2.1.4. Euroopa tuumaenergiafoorum (foorum)

Kooskõlas kevadel Euroopa Ülemkogus vastuvõetud järeldustega asutas komisjon foorumi, et hõlbustada sidusrühmadega (ELi liikmesriikide valitsused, Euroopa Parlamendi liikmed, tuumatööstus, tööstuslikud energia tarbijad ja kodanikuühiskond) peetavat dialoogi tuumaenergia võimaluste ja ohtude üle. Foorum tuleb vaheldumisi kokku Bratislavas ja Prahas.

Foorumi avakoosolek toimus novembris Bratislavas ja sellel osalesid vastuvõtvate riikide peaministrid, mitmed ministrid ja Euroopa Parlamendi liikmed ning muud tuumaenergia valdkonna peamised osalised[18]. Loodi kolm temaatilist töörühma, kes tegelevad võimaluste, riskide ning läbipaistvusega.

2.2. Komisjoni seadusandlikud ettepanekud

2.2.1. Radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse saadetiste järelevalve ja kontroll

Pärast seda, kui nõukogu võttis vastu direktiivi radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse vedude järelevalve ja kontrolli kohta, [19] loodi komisjoni abistamiseks nõuandekomitee, kes esitab arvamusi direktiivi reguleerimisalasse kuuluvate kõigi saadetiste puhul kasutatava tüüpdokumendi kavandi kohta ja selliste kriteeriumide kohta, mille alusel liikmesriigid saavad hinnata, kas täidetakse radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse ekspordi nõudeid, ning selliste soovituste kohta, milles käsitletakse dokumentide ja teabe turvalist ja tõhusat edastussüsteemi.

Komitee esitas pooldava arvamuse seoses tüüpdokumendi kavandiga, et komisjon võtaks selle vastu 2008. aasta alguses[20].

2.2.2. Bohunice tuumajaama dekomisjoneerimine

Nõukogu võttis vastu määruse, milles käsitletakse 423 miljoni euro suuruse dekomisjoneerimise abiprogrammi rakendamist Slovakkias[21].

Kõnealune määrus on õiguslik alus ELi tuumarajatiste dekomisjoneerimise 2007.–2013. aasta abiprogrammile ja selle kohaselt on vaja asutada komisjoni abistav korralduskomitee. Kõnealune komitee (tuumarajatiste dekomisjoneerimise abiprogrammi komitee) tuli esimest korda kokku 2007. aasta juunis.

3. ÜLDINE ARENG TUUMAENERGIA VALDKONNAS ELIS

3.1. Õigusaktide rakendamine – rikkumised

Menetlus, mis hõlmas kolmepoolse INFCIRC 193 lepingu[22] sätteid mitte järgivaid uusi liikmesriike (järgimine on nõutav asjaomaste liikmesriikide ELiga ühinemise aktiga), lõpetati, kuna sätteid järgitakse, v.a üks erand (Tšehhi Vabariik).

Läbirääkimised jätkusid Sellafieldi tuumarajatise käitajatega, et kõrvaldada puudused, mille tõttu komisjon oli teinud asutamislepingu artikli 83 (tuumarajatise käitaja suutmatus rahuldavalt täita oma kohustusi) kohase hoiatuse[23]. Lisaks jälgiti seda, kui edukalt täideti asutamislepingu artikli 82[24] kohast komisjoni direktiivi, milles käsitleti ühte teist samas kohas asuvat rajatist.

Euroopa Kohus[25] otsustas 18. juulil, et Ühendkuningriik ei ole täitnud 13. mai 1996. aasta direktiivi 96/29/Euratom artikli 53 (põhilised ohutusnormid) kohaseid kohustusi. Komisjon kutsus Ühendkuningriiki üles esitama seadusandlikud meetmed, millega kavatsetakse olukorda parandada.

3.2. Teatis Belene tuumaelektrijaama kohta

Bulgaaria investor teatas 27. veebruaril uue tuumaelektrijaama ehitamisest, nagu on ettenähtud asutamislepingu artikliga 41.

Pärast analüüse ja ulatuslikke arutelusid investoriga järeldas komisjon 7. detsembril, et investeering on kooskõlas asutamislepingu eesmärkidega.

3.3. Dekomisjoneerimine, tuumajäätmete käitlemine ja vedu

3.3.1. Dekomisjoneerimine

Komisjon jälgib jätkuvalt Ignalina ja Bohunice programmide rakendamist koostöös Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupangaga ning Leedu asjaomase riigiasutusega. Alates jaanuarist 2007 vastutab transpordi ja energeetika peadirektoraat Bulgaariat hõlmavale Kozloduy programmile antava ühenduse abi rakendamise ja sellega seotud järelmeetmete eest. 2007. aastal eraldati Ignalina programmi jaoks kokku 113 miljonit eurot, Bohunice programmi jaoks 56,72 miljonit eurot ja Kozloduy programmi jaoks 74,28 miljonit eurot. Vastavalt ühinemislepingute protokollile võttis komisjon vastu rakenduseeskirjad jätkuva abi andmiseks aastatel 2007–2013[26].

Komisjon avaldas teise aruande[27] tuumarajatiste dekomisjoneerimise ning kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete jaoks eraldatud rahaliste vahendite kasutamise kohta.

Aruandes võrreldi ELi tuumarajatiste käitajate tegevust ja liikmesriikide rahastamistavasid komisjoni soovituses sätestatuga[28]. Kui esimene aruanne[29] piirdus tuumareaktoritega, hõlmas teine aruannehõlmas kõiki tuumarajatisi ning selles keskenduti nendele rajatistele, mille dekomisjoneerimise ebapiisava rahastamisega kaasneks suurim oht. Aruandes toodi näiteid headest tavadest riikides, kus põhimõtte „saastaja maksab” on sätestatud liikmesriigi õigusaktides ja kus fondid on edukad vajaduse korral piisavate vahendite tagamisel. Liikmesriikides kehtivatest konkreetsetest õigusaktidest hoolimata on vahendite piisavuse, nende haldamise ja kasutamise mitmeid aspekte võimalik parandada eelkõige nii liikmesriikide kui ka ELi tasandil kehtestatava üksikasjaliku järelevalve ja aruandluse abil.

Komisjon hakkab koos liikmesriike esindava nõuanderühmaga kõnealuseid probleeme lahendama asjaomase soovituse avaldamise järelmeetme raames.

3.3.2. Radioaktiivsete jäätmete käitlemine

Kõrgradioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse jätkusuutlik pikaajaline käitlemine ei ole ikka veel rahuldaval tasemel. Seepärast julgustab komisjon jätkuvalt liikmesriike arendama pikaajalist jäätmekäitluskava, kus on seatud täpsed eesmärgid kõigi jäätmekategooriate jaoks ning eelkõige kõrgradioaktiivsete ja pikaajaliste jäätmete jaoks.

Foorumil rõhutati samuti vajadust teha edusamme seoses pikaajaliste jäätmekäitluslahendustega (vt punkt 2.1.4). Riskijuhtimise ja läbipaistvusega tegelevad töörühmad hakkavad seda küsimust arutama ja esitavad soovitused.

3.3.3. Radioaktiivse materjali vedu

ELi kehtiv õiguslik raamistik tagab radioaktiivse materjali veol elanike ohutuse ja tervise nõuetekohase kaitse. Samas rõhutatakse radioaktiivse materjali ohutu veo alalise töörühma aruandes [30] mõningaid puudusi, eriti riikidevaheliste saadetiste võimalikke hilinemisi või nendest keeldumist.

Praegu koostatakse mõjuhinnangut, et otsustada kõige asjakohasema reguleeriva meetme üle, et arendada välja veoturg tuumamaterjalide valdkonnas, tagada meditsiinis kasutatavate elupäästvate radioaktiivsete isotoopide olemasolu ning anda rohkem teavet radioaktiivse materjali riikidevahelise veoga seotud tegevuse kohta ja muuta see läbipaistvamaks.

3.4. Tuumaenergiaalased kaitsemeetmed

3.4.1. Kontrollimine kaitsemeetmete raames

Töödokumendiga „Euratomi lepingu kaitsemeetmete rakendamine”[31] esitas komisjon nõukogule läbivaadatud lähenemisviisi tuumaenergiaalaste kaitsemeetmete rakendamiseks ELis. Esitatud raamistik tugineb rajatisepõhistele suunistele, mis on koostatud ja esitatud sidusrühmadega peetud sellekohastel kohtumistel. Nendel kohtumistel esitati soovituse eelnõu, milles käsitletakse käitise tuumamaterjali arvestamise süsteemi, ja vastuvõtmise korral nähakse sellega ette tulevaste kontrollide asjaomased kriteeriumid.

Komisjon oli rahul, et liikmesriikide territooriumil kasutati tuumamaterjali vastavalt deklareeritud otstarbele ning et peeti kinni Euratomi lepinguga võetud kohustusest järgida rahvusvahelisi kaitsemeetmeid.

3.4.2. Lisaprotokollid

Komisjon koostas EL 15 liikmesriike ning Eestit, Slovakkiat ja Poolat hõlmavad aruanded, milles käsitletakse tuumamaterjaliga seotud teavet, ja esitas need Rahvusvahelisele Aatomienergiaagentuurile[32].

Komisjoni inspektorid osalesid Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri teostatud kontrollitoimingutes (täiendav juurdepääs).

3.4.3. Tuumamaterjali arvestus ja lepingud

Rahvusvahelisele Aatomienergiaagentuurile edastati korrapäraselt komisjonile esitatud arvestusandmete aruanded, sh Euratomi kaitsemeetmete lepinguga ühinenud uute liikmesriikide aruanded.

Viidi lõpule Poola, Malta, Ungari ja Leedu ühinemine kaitsemeetmete lepinguga ja selle lisaprotokolliga[33]. Küprose ühinemine kõnealuse lepinguga on lõpusirgel.

3.5. Kiirguskaitse

3.5.1. Asutamislepingu artiklite 31, 35 ja 37 kohane tegevus

Komisjon hakkas tihedas koostöös teadlaste eksperdirühmaga Euratomi peamisi ohutusnorme läbi vaatama ja uuesti sõnastama[34]. Kõnealune läbivaatamine põhineb rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni (ICRP) soovituse eelnõul[35]. Teadlaste eksperdirühm kohtus kaks korda ning IAEA, ICRP ja Tuumaenergiaagentuur osalesid vaatlejana. Looduslikke kiirgusallikaid, meditsiinilist kasutamist, erandeid ja vabastusi ning reguleeriva kontrolli osas võetavat diferentseeritud lähenemisviisi käsitlevad töörühmad on suures osas lõpule viinud töö, et lahendada Euratomi peamiste ohutusnormide läbivaatamisega seotud põhiprobleemid.

Komisjoni talitused viisid asutamislepingu artikli 35[36] alusel läbi seitse kontrollkäiku Bulgaarias, Saksamaal, Iirimaal, Soomes, Luksemburgis, Rumeenias ja Hispaanias. Eesmärk oli anda sõltumatu hinnang selle kohta, kui hästi seireseadmed, nende seadistus ja kasutusvõimalused sobivad:

- keskkonda paisatavate vedelate ja gaasiliste radioaktiivsete heitkoguste kontrollimiseks;

- keskkonna kiirgusseire kontrollimiseks (koha peal ja kogu riigis).

Kõik kontrollid algasid liikmesriigi asutuste läbiviidud seire- ja kontrollitegevuse ning kehtiva õigusliku raamistiku esialgse kontrollimisega.

Komisjon esitas ülevaate kõigist artikli 35 kohastest alates 1990. aastast läbi viidud kontrollidest[37] ja selles käsitleti nendest kontrollidest tulenevat lisandväärtust Euroopa elanikele, liikmeriigi asjaomastele pädevatele asutustele ja komisjonile endale.

Artikli 37[38] alusel võttis komisjon vastu 12 arvamust liikmesriikide esitatud radioaktiivsete jäätmete lõpphoiustamise kavade kohta.

3.5.2. Eriolukorraks valmisolek

Ei toimunud ühtegi kiirgusavariid, mille puhul oleks vaja olnud rakendada ECURIE[39] süsteemi. Iga-aastane tuumaõnnetuse õppus korraldati Iirimaal. Õppusel osalesid kõik liikmesriigid ja mitmed komisjoni hädaabiteenistused.

Horvaatia ühines ECURIE süsteemiga 2007. aasta septembris. Samuti loodi kontaktid endise Jugoslaavia Makedoonia Vabariigiga, et valmistada ette tema ühinemine kõnealuse süsteemiga. Kiirgusandmete vahetamise süsteemi EURDEP[40] geograafilist katvust laiendati Türgile ja Horvaatiale.

3.5.3. Toiduained

Komisjon tegi kodifitseerimisettepanekud[41] pärast Tšernobõli avariid vastu võetud õigusakti kohta, milles käsitletakse põllumajandustoodete imporditingimusi, ja õigusakti kohta, millega kehtestatakse toiduainete ja loomasööda radioaktiivse saastatuse lubatud piirmäärad avarii korral tulevikus.

Nõukogu määruse 737/90/EMÜ artikli 7 kohasele komiteele esitati uuringutulemused, mis saadi komisjoni sellise teabebaasi ajakohastamisel, milles sisalduvad andmed kolmandatest riikidest pärit teatavate toiduainete võimaliku radioaktiivse saastumise kohta. Uuring näitas, et mitme põllumajandustoote puhul on jätkuvalt vaja ELi piiril kuni vähemalt 20 aasta jooksul kontrollida nende saastatust radioaktiivse tseesiumiga.

3.5.4. Thule petitsioon

Pärast Euroopa Parlamendi mitteseadusandlikku resolutsiooni[42] uurib komisjon võimalust kavandada kiirguskaitse nõudeid selliste olukordade jaoks, mille on põhjustanud mis tahes heite- või saasteallikas.

Tuleb täiendavalt hinnata sellise sätte kooskõla väljakujunenud kohtupraktikaga, arvestades Euroopa Kohtu praktikat, mille kohaselt tuumaenergia kasutamine sõjalisel otstarbel ei kuulu Euratomi lepingu reguleerimisalasse[43].

3.6. Tuumkütuse ja tuumamaterjalide tarned

Nõukogus jõuti pärast Euroopa Parlamendiga konsulteerimist kokkuleppele Euratomi Tarneagentuuri uue põhikirja teksti suhtes. Euratomi Tarneagentuur muutis rikastamisega seotud lepingute haldamise korda kooskõlas Euroopa Kohtu liidetud kohtuasjadega C-123/04 ja C-124/04. Samas hakkas Euratomi Tarneagentuur koostama eeskirjade eelnõud, millega määratakse kindlaks maakide, lähtematerjalide ja lõhustuvate erimaterjalide nõudmise ja pakkumise tasakaalustamise viis.

Jätkuvalt on oluline mitmekesistada tarneallikaid. Kanada, Austraalia ja Venemaa on jätkuvalt suurimad uraani ELi tarnijad. Samas on Venemaa VVER-tüüpi reaktorite jaoks tuummaterjali tarnimisel saavutanud taas juhtpositsiooni.

3.7. Massihävitusrelvade leviku tõkestamine ja mitmepoolsed lähenemisviisid tuumkütusetsüklile

Märgatavalt on suurenenud selliste riikide arv, kes on näidanud huvi tuumaenergia rahumeelse kasutamise vastu ning rahvusvaheline üldsus on teinud mitmeid erinevaid ettepanekuid, milles käsitletakse tuumkütusetsükli kõige tundlikumaid osi massihävitusrelvade seisukohast (uraani rikastamist ja töötlemist) ja pakutakse tagatud kütusetarneid riikidele, kes vabatahtlikult loobuvad tegevusest tuumkütusetsükli valdkonnas. IAEA ja mitu ELi liikmesriiki töötavad jätkuvalt nende ettepanekutega ja komisjon jälgib hoolikalt edasist arengut. Komisjon nõuab, et kui ELi liikmesriigid ja äriühingud on kaasatud kütuse rahvusevahelisse tarnemehhanismi, tuleb võtta arvesse asutamislepingu kohaseid õigusi ja kohustusi. Sellised algatused ei tohiks moonutada konkurentsi turul ega tuumkütuseturu tavapärast toimimist.

4. RAHVUSVAHELINE KOOSTÖÖ

4.1. Laienemine

Kooskõlas Euroopa Ülemkogu järeldustega[44] on komisjon jätkuvalt rõhutanud, kui oluline on tagada tuumaohutuse kõrge tase ELi laienemise kontekstis.

Rõhutati, et kandidaatriigid ja võimalikud kandidaatriigid peaksid oma õigusaktid viima vastavusse ja rakendama Euratomi õigustikku, sh rahvusvahelisi tuumaohutuse konventsioone, millega ühendus on ühinenud.

Erilist tähelepanu pöörati jätkuvalt Horvaatiale seoses kohustusega luua Sloveeniaga ühise tuumaelektrijaama dekomisjoneerimise ja jäätmekäitluse fond.

Samuti on komisjon jälginud endise Jugoslaavia Makedoonia Vabariigi, Türgi ja võimalike kandidaatriikide[45] edusamme seoses nende valmisolekuga rakendada ELi õigustikku. Vastavates korrapärastes aruannetes[46] rõhutatakse, et on vaja parandada tuumaohutust ja kiirguskaitset.

4.2. Uus tuumaohutusalane koostöövahend (INSC)

Aastatel 2007–2013 toetatakse tuumaohutuse kõrge taseme edendamist uue tuumaohutusalase koostöövahendi (INSC) raames[47]. Uue koostöövahendiga rahastatakse meetmeid kolmandates riikides (ei ole enam piiratud SRÜ riikidega erinevalt 2006. aastal lõppenud TACISe programmist).

Üksikasjad, mille alusel laiendatakse SRÜ riikidele antavat abi teistesse geograafilistesse piirkondadesse, nagu on koostöövahendiga ette nähtud, sõltuvad poliitikasuundadest ja prioriteetidest, mis lepitakse kokku vastavalt programmi üksikasjadele.

Uute programmidega on ette nähtud tehnilise abi järkjärguline kaotamine (sh tarkvara tarned) ja tihedama koostöö tegemine programmide kavandamisel ja rakendamisel. Abi saavad riigid peavad tegevuste määratlemisel, juhtimisel ja rakendamisel olema aktiivsemad. Projektid kavandatakse konkreetsete eesmärkide saavutamiseks ja otsitakse kaasrahastust, kusjuures eelistatakse kooskõlastamist ühenduse teiste selliste instrumentidega nagu Euratomi teadus- ja koolitustegevuse raamprogramm.

Abi kooskõlastatakse teiste selliste instrumentidega nagu Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahend (ENPI) ning ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPA).

4.3. Lepingud kolmandate riikidega

Komisjon alustas tehnilisi läbirääkimisi Kanadaga, et võimaluse korral lihtsustada või sõnastada ümber aatomienergia rahuotstarbelist kasutamist käsitlev kahepoolne koostööleping,[48] mis allkirjastati 1959. aastal ja mida on mitmel korral muudetud.

Praegu on käimas tehnilised läbirääkimised Euratomi ja Venemaa Föderatsiooni vahel, et võimaluse korral sõlmida tuumamaterjalidega kauplemist käsitlev leping.

4.4. Rahvusvahelised konventsioonid

4.4.1. Tuumamaterjalide ja tuumarajatiste füüsilise kaitse konventsioon (CPPNM)

Pärast nõukogu heakskiitu[49] ja komisjoni otsust[50] Euroopa Aatomienergiaühenduse ühinemise kohta tuumamaterjalide ja tuumarajatiste füüsilise kaitse konventsiooniga hakati ühinemist ette valmistama.

4.4.2. Tuumaohutuse konventsioon (CNS)

Komisjon võttis vastu Euroopa Aatomienergiaühenduse aruande,[51] mis koostati 2008. aasta aprillis toimunud tuumaohutuse konventsiooni osaliste neljandaks ülevaatekoosolekuks, ja esitas selle IAEA sekretariaadile, et teised osalised annaksid selle kohta eksperdihinnangu neljandal ülevaatekoosolekul.

4.4.3. Pariisi konventsioon kolmandate isikute vastutuse kohta tuumaenergia valdkonnas

Hakati valmistama ette mõjuhinnangut Euratomi võimalikuks ühinemiseks Pariisi konventsiooniga. Pärast pädevuse määratlemist valiti uuringu läbiviimiseks tööettevõtja. Eeldatakse, et aruanne valmib 2008. aastal.

4.5. Koostöö IAEAga

Hakati ette valmistama poliitilist avaldust, et edendada tõhusamat koostööd Euratomi ja IAEA vahel. Selleks kirjutati 7. mail 2008 alla Euroopa Komisjoni ja IAEA ühisavaldus, millega tugevdatakse tuumaenergialast koostööd rahu ja arengu tagamiseks.

Komisjon haldas ühenduse arvestus- ja kontrollisüsteemi vastavalt IAEAga sõlmitud kaitsemeetmete kontrolli lepingutele, mille kohaselt IAEA viib kontrolle läbi komisjoniga samal ajal. Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuur täitis edukalt ELi kontrollide osas seatud eesmärgid.

IAEAga peetud kõrgetasemelistes aruteludes kaitsemeetmete kontrolli lepingute üle saavutati märgatavat edu kaitsemeetmete ühise kontrollisüsteemi rakendustasandi loomisel.

Nõukogule esitati teavitamise eesmärgil komisjoni töödokument,[52] milles käsitletakse Euratomi toetust ohutuse aluspõhimõtetele[53].

[1] Aastaaruanne on kättesaadav taotluse korral või veebilehel http://ec.europa.eu/euratom/anreport_en.html.

[2] DG RTD: teadusuuringud

[3] JRC: Teadusuuringute Ühiskeskus

[4] RTD:http://ec.europa.eu/research/reports/2007/index_en.html

JRC: http://ec.europa.eu/dgs/jrc/index.cfm?id=2530&lang=en

[5] DG RELEX: välissuhted

[6] DG AIDCO: koostöötalitus EuropeAid

[7] DG ELARG: laienemine

[8] DG ECFIN: majandus- ja rahandusküsimused

[9] 50 aastat Euratomi lepingu sõlmimisest, KOM(2007) 124 (lõplik), 20.3.2007.

[10] "Euratom, 50 years of nuclear energy serving Europe". See on taotluse korral kättesaadav ühenduste väljaannete talitusest.

[11] KOM (2007) 1, 10.1.2007.

[12] KOM (2007) 565, 4.10.2007.

[13] Vastavalt TEN/283 - CESE 990/2007, 12.7.2007, ja ITRE aruanne A6-0348/2007, 26.9.2007.

[14] www.snetp.eu.

[15] KOM (2007) 723, 22.11.2007.

[16] Komisjoni otsus 2007/530/Euratom, 17. juuli 2007, ELT L 195/44, 27.7.2007.

[17] http://circa.europa.eu/Public/irc/tren/nuclear_safety_and_waste/home.

[18] http://ec.europa.eu/energy/nuclear/forum/bratislava_prague/index_en.htm.

[19] Nõukogu direktiiv nr 2006/117/Euratom, 20.11.2006; ELT L 337/21, 5.12.2006.

[20] KOM (2008) 793 (lõplik), 5.3.2008.

[21] Nõukogu määrus (Euratom) nr 549/2007, 14.5.2007; ELT L 131, 23.5.2007.

[22] Ringkiri nr 193. Euroopa Aatomienergiaühenduse, selle tuumarelvavabade liikmesriikide ja Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri vaheline kokkuleppe tuumarelva leviku tõkestamise 1977. aasta lepingu artikli III lõigete 1 ja 4 rakendamiseks, nagu on täiendatud kõnealuse lepingu lisaprotokolliga.

[23] Komisjoni otsus 2006/626/Euratom, 15.2.2006.

[24] Artikli 82 kohaselt on komisjonil õigus anda välja direktiiv, milles kutsutakse asjaomast liikmesriiki üles võtma vajalikud meetmed, et lõpetada rikkumised. Kui liikmesriik ei järgi kõnealust direktiivi, võib asja Euroopa Kohtusse anda.

[25] Kohtuasi C-155/06.

[26] K(2007)5538.

[27] KOM (2007) 794 (lõplik), 12.12.2007. Komisjoni talituste töödokument SEK (2007)1654, 21.12 2007.

[28] ELT L 330, 28.11.2006, lk 31.

[29] KOM(2004) 719 (lõplik) 26.10.2004: Komisjoni teatis Euroopa parlamendile ja nõukogule – Aruanne tuumaelektrijaamade demonteerimiseks mõeldud rahaliste vahendite kasutamise kohta.

[30] KOM (2006) 102, 8.3.2006.

[31] SEK (2007) 293 (piiratud kasutusega).

[32] Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuur: IAEA.

[33] Ühinemiskuupäev: Poola 1.3.2007, Malta ja Ungari 1.7.2007 ning Leedu 1.1.2008.

[34] Asutamislepingu artikkel 31.

[35] ICRP, väljaanne 103, detsember 2007.

[36] Artikli 35 kohaselt peab iga liikmesriik looma vajalikud vahendid õhu, vee ja pinnase radioaktiivsustaseme pidevseireks ja põhiliste ohutusnormide järgimiseks.

[37] KOM (2007) 847 (lõplik), 20.12.2007.

[38] Artikkel 37 kohustab komisjoni esitama arvamuse (pärast eksperdirühmaga konsulteerimist) liikmesriikide esitatud radioaktiivsete jäätmete lõpphoiustamise plaanide kõigi andmete kohta, kui kõnealuste plaanide rakendamine võib põhjustada radioaktiivset saastet teistes liikmesriikides.

[39] Operatiivne kiirgusavariide teabevahetussüsteem.

[40] Euroopa kiirgusandmete vahetamise platvorm.

[41] KOM (2007) 291 (lõplik), 4.6.2007 ja KOM (2007) 302( lõplik), 5.6.2007.

[42] Resolutsioon 2006/2012(INI), 10.5.2007.

[43] 12. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-61/03: komisjon v. Ühendkuningriik, EKL 2005, lk I-2477, nagu kohus kinnitas 9. märtsi 2006. aasta kohtuasjas C-65/04: komisjon v. Ühendkuningriik, EKL 2006, lk I-2239.

[44] Viini 1998. aasta detsembri Euroopa Ülemkogu järeldused, punkt 67.

Helsingi 1999. aasta detsembri Euroopa Ülemkogu järeldused, punkt 7.

[45] Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Montenegro, Serbia ja Kosovo (ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1244).

[46] KOM (2007) 663 (lõplik), 7.11.2007.

[47] Nõukogu 19. veebruari 2007. aasta määrus (EURATOM) nr 300/2007.

[48] EÜT L 59, 24.11.59, lk 1165–1180.

[49] Nõukogu otsus 2007/513 Euratom, 10.7.2007, ELT L 190, 21.7.2007, lk 12.

[50] K/2007/6385, 19.12.2007.

[51] K(2007)4492 (lõplik), 1.10.2007.

[52] SEK(2007) 1443, 23.10.2007.

[53] Safety Fundamentals nr. SF-1, IAEA, Viin 2006.