ET Euroopa Liidu Teataja C 340/6

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti b kohase taotluse avaldamine

2014/C 340/06

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

GTT REGISTREERIMISTAOTLUS

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 509/2006

põllumajandustoodete ja toidu garanteeritud traditsiooniliste eritunnuste kohta (2)

„HEUMILCH” / „HAYMILK” / „LATTE FIENO” / „LAIT DE FOIN” / „LECHE DE HENO”

EÜ nr: AT-TSG-0007-01035 – 27.8.2012

1. Taotlejate rühma nimi ja aadress

Nimi: ARGE Heumilch Österreich Aadress: Grabenweg 68, 6020 Innsbruck, Austria Tel +43 512345245 E-post: office@heumilch.at

2. Liikmesriik või kolmas riik

Austria

3. Spetsifikaat

3.1. Registreeritavad nimetused

„Heumilch” (DE); „Haymilk” (EN); „Latte fieno” (IT); „Lait de foin” (FR); „Leche de heno” (ES)

3.2. Nimetus

☐ on iseenesest eripärane

☒ väljendab põllumajandustoote või toidu eripära

Värske heina piima tootmine on piimatootmise kõige algsem viis. Kõnealust piima saadakse traditsiooniliste jätkusuutlike põllumajanduslike majapidamiste loomadelt. Oluline erinevus standardpiima ja värske heina piima ning viimati nimetatud piima traditsioonilise olemuse vahel peitub asjaolus, et nii värske heina piima kui ka piimatootmise kõige algsema viisi puhul ei söödeta loomi kääritatud söödaga. Alates 1960. aastatest on loomakasvatuses kasutatud põllumajanduse industrialiseerimisega kaasnenud mehhaniseerimise tõttu üha rohkem silo (kääritatud sööt), mistõttu on vähenenud söödana heina kasutamine. Lisaks sellele hõlmasid direktiivid selliste loomade ja sööda keelustamist, mis kehtivate õigusaktide kohaselt olid määratletud geneetiliselt muundatuna. Söötmine on kohandatud vastavalt aastaaegadele – haljassöödaperioodil saavad loomad värskeid hein- ja rohttaimi, ühe osa heina ja punkti 3.6 kohaselt lubatud sööta ning talvisel söödaperioodil – heina ja punkti 3.6 kohaselt lubatud sööta.

3.3. Kas taotletakse nimetuse reserveerimist määruse (EÜ) nr 509/2006 artikli 13 lõike 2 alusel?

☒ Registreerimine koos nimetuse reserveerimisega.

☐ Registreerimine ilma nimetuse reserveerimiseta.

3.4. Toote liik

Klass 1.4. Muud loomse päritoluga tooted (munad, mesi, mitmesugused piimatooted (v.a või) jne)

3.5. Selle põllumajandustoote või toidu kirjeldus, mida tähistab punktis 3.1 esitatud nimetus

Lehmapiim vastavalt kehtivatele õigusaktidele.

3.6. Selle põllumajandustoote või toidu tootmismeetodi kirjeldus, mida tähistab punktis 3.1 esitatud nimetus

Värske heina piima toodetakse vastavalt traditsioonilistele tootmistingimustele kooskõlas värske heina piima tootmist reguleerivate määrusega. Sellise tootmise puhul on keelatud kääritatud sööda (nt silo) ning selliste loomade ja sööda kasutamine, mis on määratletud geneetiliselt muundatuna.

„Värske heina piima tootmist reguleeriv määrus”

— Värske heina piim on piima andvatelt lehmadelt saadud ja sellise piimatootja toodetud lehmapiim, kes on kohustunud täitma järgmisi kriteeriume: kehtivate õigusaktide kohaselt on keelatud kasutada loomi või sööta, mida kehtivate õigusaktide kohaselt määratletakse geneetiliselt muundatuna.

Lubatud söödaliigid

— Haljassöödaperioodil söödetakse loomi peamiselt värskete hein- ja rohttaimedega ning talvisel söötmisperioodil heinaga. Päevases söödaratsioonis peab koresööda osa olema vähemalt 75 %.

— Lisasöödana on lubatud haljasraps, -mais, -rukis ja söödapeet ning heina-, lutserni- ja maisigraanulid.

— Tavapärasel turustataval viisil ning (kliide, graanulite jne) mineraalainesegudes on teraviljadest lubatud nisu, oder, kaer, tritikale, rukis ja mais.

— Söödas võib kasutada ka põlduba, söödahernest, õlikultuure ning ekstraktsioonisaadusi (jäme jahu või selle kook).

Keelatud sööt

— Keelatud on järgmised söödaliigid: märjast või kääritatud heinast tehtud silo (kääritatud sööt).

— Keelatud on sööta õlletehastest, viinaköökidest, mahlavabrikutest saadud kõrvalsaaduste või toiduainetööstuse muude kõrvalsaadustega, nt märg õlleraba või märjad pressimisjääkide lõigud. Erand: kuivad lõigud suhkrutootmise kõrvalsaadusena ja teraviljatöötlemisel saadud valgurikas kuivsööt.

— Piima andvaid loomi ei tohi sööta ühegi leotatud söödaga.

— Loomi on keelatud sööta loomset päritolu söödaga (piim, vadak, loomajahu jne), v.a noorloomadele antav piim ja vadak.

— Loomi on keelatud sööta aia- ja puuviljajäätmete, kartulite või uureaga.

Väetamiseeskirjad

— Piimatarnija põllumajanduslikult kasutataval maa-alal on keelatud kasutada saadud reoveesetteid, reoveesetetest tooteid ja asulate jäätmekäitluskohtadest saadud komposti.

— Kui piimatarnija põllumajanduslikult kasutatavale maa-alale on laotatud sõnnikut, peab ta vähemalt kolm nädalat ootama, enne kui tohib seal lehmi karjatada.

Keemiliste lisaainete kasutamine

— Piimatarnija kõigil rohumaadel on põllumajandusnõustajate juhendamisel lubatud kasutada vaid valitud sünteetilis-keemilisi pestitsiide ja tegelda tõrjega konkreetsetel kohtadel.

— Kärbsevastast pihustamist võib piimakarjalautades teha üksnes sel ajal, kui piimaandvad lehmad seal ei viibi.

Tarnekeeld

— Värske heina piima võib hakata tarnima kõige varem kümme päeva pärast lehma poegimist.

— Selliste lehmade puhul, keda on söödetud siloga (kääritatud sööt), tuleb piima tarnimise algusega oodata vähemalt 14 päeva.

— Alpiaasade lehmi, keda laudas on söödetud siloga (kääritatud sööt), tuleb 14 päeva enne alpiaasale ajamist sööta silovaba söödaga või tohib piima alles 14 päeva pärast alpiaasale (mis kuulub piimatarnijale) jõudmist määratleda värske heina piimana. Alpiaasal ei tohi silo toota ega sellega loomi sööta.

Geneetiliselt muundatud toiduainete või sööda keeld

— Selleks et säilitada värske heina piima traditsioonilist tootmist, ei tohi kasutada loomi või sööta, mida kehtivate õigusaktide kohaselt määratletakse geneetiliselt muundatuna.

Muud nõuded

— Värske heina piima tootja kõigis tootmiskohtades on keelatud silo (kääritatud sööt) tootmine.

— Keelatud on mis tahes liiki kilesse mässitud heinapallide tootmine või ladustamine.

— Värske heina piima tootja kõigis tootmiskohtades on keelatud märja heina või kääritatud heina tootmine.

3.7. Põllumajandustoote või toidu eripära

Värske heina piim erineb standardlehmapiimast värske heina piima määruse punkti 3.6 kohaste eritootmistingimuste tõttu.

Dr Ginzinger ja kaastöötajad tegid 1995. ja 2001. aastal teaduslikus uurimisasutuses Bundesanstalt für alpenländische Milchwirtschaft (Rotholz) uurimused, millest ilmnes, et 65 % proovides, mis võeti siloga söödetud lehmade piimast, oli liitri kohta 1 000 klostriidieost. Ühte suurde juustutehasesse saadetud selliste lehmade piima tarnete uurimisel ilmnes, et 52 % proovides oli liitri kohta rohkem kui 10 000 klostriidieost. 85 % ilma silota ning üksnes värske heinaga söödetud lehmade piima proovides oli vähem kui 200 ja 15 % proovides 200–300 klostriidieost liitri kohta. Värske heina piimas on tänu lehmade erilisele söötmisviisile märgatavalt vähem klostriidieoseid. Värske heina toorpiimast toodetud kõva juustu tootmisel tekib seega vähem puudusi aukude ja maitse moodustumisel.

Uurimisprojektis „Silo mõju piimakvaliteedile” uuriti ilma silota söödetud lehmade piima maitset (Ginzinger ja Tschager, Bundesanstalt für alpenländische Milchwirtschaft, Rotholz, 1993). Heinaga söödetud lehmade piima 77 % proovide puhul ei tuvastatud võõrmaitset. Siloga söödetud lehmade piima proovidest 29 % oli võõrmaitsega. Suur erinevus oli ka piimakogumisautode paakidest võetud piimaproovide vahel. Ilma silota söödetud lehmade piima 94 % proovide puhul ei tuvastatud võõrmaitset. Siloga söödetud lehmade piima puhul oli sama näitaja 45 %.

Viini ülikoolis valminud diplomitöös (Schreiner, Seiz, Ginzinger, 2011) tõendati, et tänu kore- ja rohumaapõhisele söödale on värske heina piimas peaaegu poole suurem oomega-3-rasvhapete ja konjugeeritud linoolhappe sisaldus kui standardlehmapiimas.

3.8. Põllumajandustoote või toidu traditsioonilisus

Värske heina piima tootmine ja selle töötlemine on sama vana kui põllumajapidamises piimalehmade pidamine (ligikaudu 5. sajand enne meie ajaarvamist). Juba keskajal valmistati Alpide eelmäestiku ja Tirooli mäestiku väikestes taludes (Schwaighöfe) värske heina piimast juustu. Sõna „Schwaig” on pärit keskülemsaksa keelest ja tähistab Alpi piirkonna konkreetset asula- ja eelkõige majandamisvormi. Sageli rajasid maaomanikud ise need talud alalistes asulates, kus eelkõige tegeleti piimkarjakasvatusega (eriti juustuvalmistamisega). Tiroolis ja Salzburgis on sellised talud olemas olnud alates 12. sajandist. Mägede piirkonnas on värske heina piim algselt olnud seotud toorpiimast kõva juustu tootmisega. Juba 1900. aastal anti välja ilma silota söödetud lehmade ja kõva juustu tootmiseks sobivat piima käsitlevad eeskirjad (piimamäärus). Nende põhjal koostati 1950. aastatel Austrias Vorarlbergi, Tirooli ja Salzburgi liidumaa piimamäärused. 1975. aastal võttis piimamajandusfond need ühtlustatud piimamäärused vastu kõva juustu tootmiseks sobivat piima käsitlevate eeskirjadena (vt „Bestimmungen über die Übernahme von hartkäsetauglicher Milch”, Österreichische Milchwirtschaft, 14. väljaanne, lisa 6, nr 23c, 21. juuli 1975). Austria endine piimamajandusamet reguleeris kuni 1993. aastani nn siloga söötmise keelualasid, et säilitada värske heina piima (ka ilma silota söödetud lehmade piim või kõva juustu tootmiseks sobiv piim) toorainena toorpiimast juustu valmistamiseks. 1995. aastal muudeti põllu-, metsa-, vee- ja keskkonnahoidliku majanduse liiduministeeriumi eridirektiiviga siloga söötmise keeluala keskkonnahoidliku ja ekstensiivse põllumajandusega piirkonnaks, kus kaitstakse looduslikku elukeskkonda (vt Austria keskkonnahoidliku põllumajanduse programm „Österreichisches Programm für umweltgerechte Landwirtschaft”, ÖPUL), silost loobumise meede, mida jätkatakse seoses värske heina piima tootmisega.

Alpiaasadel on loomi traditsiooniliselt söödetud vastavalt värske heina piima käsitlevatele kriteeriumidele. Tirooli Wildschönauer Holzalmi aasadel juustu tootmist käsitlevad üksikdokumendid ja -ürikud on säilinud 1544. aastast.

1980. aastatest alates majandavad mõned värske heina piima tootjad oma talusid lisaks ka mahepõllumajanduslike/keskkonnahoidlike kriteeriumide kohaselt.

3.9. Eripära kontrollimise miinimumnõuded ja kord

—

4. Spetsifikaadile vastavust kontrollivad ametiasutused või spetsifitseerimisasutused

4.1. Nimi ja aadress

—

4.2. Ametiasutuse või sertifitseerimisasutuse konkreetsed ülesanded

—

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

(2) ELT L 93, 31.3.2006, lk 1. Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.