SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Liidu töötajale piisava palga võimaldamine on oluline selleks, et tagada sobivad töö- ja elutingimused ning luua õiglane ja vastupidav majandus ja ühiskond kooskõlas ÜRO kestliku arengu tegevuskavaga aastani 2030 ja selle kestliku arengu eesmärkidega. Piisav palk on ELi sotsiaalse turumajanduse mudeli oluline osa. Liikmesriikidevaheline lähenemine selles valdkonnas aitab kaasa liidu ühise heaolu lubadusele.

2017. aasta novembris kuulutasid Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon välja Euroopa sotsiaalõiguste samba (edaspidi „sammas“), et täita Euroopa lubadus seoses jõukuse, progressi ja lähenemisega ning muuta sotsiaalne Euroopa kõigi jaoks reaalsuseks. Samba 6. põhimõttes „Palgad“ nõutakse piisava miinimumpalga kehtestamist ning läbipaistvat ja prognoositavat palgakujundust vastavalt riiklikele tavadele ja austades sotsiaalpartnerite tegevusvabadust. 2019.–2024. aasta strateegilises tegevuskavas , milles lepiti kokku 2019. aasta juunis toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel, kutsuti üles rakendama sammast ELi ja riiklikul tasandil.

Komisjoni 2019.–2024. aasta poliitilistes suunistes teatati samba täielikuks rakendamiseks loodud tegevuskavast, sealhulgas õiglast miinimumpalka käsitlevast algatusest. 14. jaanuari 2020. aasta teatises „Tugev sotsiaalne Euroopa õiglaste üleminekute jaoks“ on esitatud tegevuskava ettevalmistamise plaan ja kinnitatud pühendumust miinimumpalka käsitlevale algatusele, mis on üks põhimeetmetest, mida tuleb sellega seoses ELi tasandil võtta. Samal päeval alustati sotsiaalpartneritega konsulteerimise esimest etappi, kus käsitleti seda, kuidas tagada liidus töötajatele piisav miinimumpalk.

President von der Leyen märkis oma 2020. aasta septembri kõnes olukorrast Euroopa Liidus järgmist: „Tõsi on see, et liiga paljude inimeste jaoks ei tasu töötamine enam ära. Dumpingupalgad hävitavad tööväärikuse, seavad ebasoodsamasse olukorda ettevõtjad, kes maksavad inimväärset palka, ja moonutavad ausat konkurentsi ühtsel turul. Seepärast esitab komisjon seadusandliku ettepaneku, et toetada liikmesriike miinimumpalga raamistiku loomisel. Igaühel peab olema võimalus teenida miinimumpalka kas kollektiivlepingute või seadusjärgse miinimumpalga raames.“

Paremad töö- ja elutingimused, sealhulgas piisav miinimumpalk, toovad kasu nii liidu töötajatele kui ka ettevõtjatele. Miinimumpalkade katvuse ja piisavuse suurte erinevustega tegelemine aitab parandada ELi tööturu õiglust, stimuleerida tootlikkust ning edendada majanduslikku ja sotsiaalset arengut. Konkurents ühtsel turul peaks põhinema innovatsioonil ja tootlikkuse suurendamisel ning kõrgetel sotsiaalsetel standarditel.

Viimastel aastakümnetel ei ole paljudes liikmesriikides madalad palgad teiste palkadega sammu pidanud. Struktuursed suundumused tööturul, nagu üleilmastumine, digiteerimine ja mittestandardsete töövormide arvu suurenemine, eriti teenindussektoris, on suurendanud töökohtade polariseerumist, mille tulemuseks on omakorda madalapalgaliste ja madala kvalifikatsiooniga töökohtade osakaalu suurenemine. Samuti on see põhjustanud traditsiooniliste kollektiivläbirääkimiste struktuuride nõrgenemist. Selle tulemusena on rohkem palgavaesust ja palkade ebavõrdsust.

Miinimumpalga roll muutub majanduslanguse ajal veelgi olulisemaks. Covid-19 kriis on eelkõige tabanud sektoreid, kus on suurem madalapalgaliste töötajate osakaal, nagu jaekaubandus ja turism, ning avaldanud suuremat mõju ebasoodsas olukorras olevatele elanikkonnarühmadele. Selleks et toetada majanduse kestlikku ja kaasavat taastamist, on oluline tagada liidu töötajatele juurdepääs töövõimalustele ja piisav miinimumpalk.

Miinimumpalga võib kehtestada kollektiivlepingutega (nagu 6 liikmesriigis) või seadusjärgse miinimumpalgana (nagu 21 liikmesriigis).

Kui miinimumpalk on kehtestatud piisaval tasemel, tagab see töötajatele inimväärse elatustaseme, aitab säilitada sisenõudlust, tugevdab stiimuleid töötamiseks ning vähendab palgavaesust ja ebavõrdsust palgajaotuse alumises otsas. Miinimumpalk toetab ka soolist võrdõiguslikkust, kuna miinimumpalgaga võrdset või selle lähedal olevat palka teenib rohkem naisi kui mehi.

Siiski ei ole paljud töötajad praegu ELis piisava miinimumpalgaga kaitstud.

Enamikus liikmesriikides, kus kehtib riiklik seadusjärgne miinimumpalk, on see võrreldes teiste palkadega liiga madal ega võimalda inimväärset elatustaset, isegi kui miinimumpalk on viimastel aastatel tõusnud. Riiklik seadusjärgne miinimumpalk on peaaegu kõikides liikmesriikides väiksem kui 60 % brutomediaanpalgast ja/või 50 % keskmisest brutopalgast. 2018. aastal ei taganud üheksas liikmesriigis seadusjärgne miinimumpalk piisavat sissetulekut ühele miinimumpalga saajale, et jõuda suhtelise vaesuse piirini. Lisaks on teatavad töötajate rühmad riikliku miinimumpalga kaitse alt välja jäetud. Liikmesriikides, kus kollektiivläbirääkimiste katvus on suur, on madalapalgaliste töötajate osakaal enamasti väike ja miinimumpalk kõrge. Kuid ka liikmesriikides, kus tuginetakse üksnes kollektiivläbirääkimistele, ei ole mõnel töötajal siiski juurdepääsu miinimumpalgale. Miinimumpalgaga hõlmamata töötajate osakaal on neljas riigis 10–20 % ja ühes riigis 55 %.

Seda arvesse võttes on kavandatava direktiivi eesmärk tagada, et liidu töötajaid kaitstakse piisava miinimumpalgaga, mis võimaldab inimväärset elu olenemata sellest, kus nad töötavad. Selle üldeesmärgi saavutamiseks luuakse ettepanekuga raamistik miinimumpalga piisavuse parandamiseks ja töötajate juurdepääsu hõlbustamiseks miinimumpalga kaitsele. Need eesmärgid on asjakohased nii kohustuslike miinimumpalga süsteemide kui ka kollektiivläbirääkimistest sõltuvate süsteemide puhul. Kavandatava direktiivi eesmärk on saavutada need eesmärgid, võttes samal ajal täielikult arvesse ja austades riiklike süsteemide eripära, riikide pädevust, sotsiaalpartnerite tegevusvabadust ja lepinguvabadust. Samuti soovitakse sellega tagada juurdepääs tööhõivele ning võtta arvesse mõju töökohtade loomisele ja konkurentsivõimele, sealhulgas VKEde jaoks. See võimaldab piisavat paindlikkust, et võtta arvesse sotsiaalset ja majanduslikku arengut, sealhulgas tootlikkuse ja tööhõive suundumusi.

Nende eesmärkide saavutamiseks on kavandatava direktiivi eesmärk edendada kõigis liikmesriikides kollektiivläbirääkimisi palkade üle. Kollektiivläbirääkimistel on põhiroll piisava miinimumpalga tagamisel. Riikides, kus kollektiivläbirääkimiste katvus on suur, on üldiselt madalapalgaliste töötajate osakaal väiksem, miinimumpalk mediaanpalgaga võrreldes suurem, palkade ebavõrdsus väiksem ja palgad kõrgemad kui teistes riikides. Liikmesriikides, kus miinimumpalk on ette nähtud üksnes kollektiivlepingutega, sõltub kaitse piisavus ja kaitstavate töötajate osakaal otseselt kollektiivläbirääkimiste süsteemi omadustest ja toimimisest. Liikmesriikides, kus kehtib seadusjärgne miinimumpalk, on kollektiivläbirääkimistel ka tugev mõju miinimumpalga piisavusele. Mõjutades üldisi palgasuundumusi, tagavad kollektiivläbirääkimised seadusega kehtestatud miinimumtasemest kõrgema palga ja soodustavad miinimumi tõusu. Kollektiivläbirääkimised aitavad ka suurendada tootlikkust.

Nende riikide puhul, kus kehtib seadusjärgne miinimumpalk, on kavandatava direktiivi eesmärk tagada, et liikmesriigid looksid tingimused seadusjärgse miinimumpalga kehtestamiseks piisaval tasemel, võttes samal ajal arvesse sotsiaal-majanduslikke tingimusi ning piirkondade ja sektorite erinevusi. Kriteeriumid, mis on määratletud selgelt ja stabiilselt ning mille eesmärk on edendada piisavust, koos juhtimisraamistikuga, millega nähakse ette miinimumpalga korrapärane ja õigeaegne ajakohastamine ning sotsiaalpartnerite tulemuslik kaasamine, aitavad tagada seadusjärgse miinimumpalga piisavuse. Ühtlasi on kavandatava direktiivi eesmärk veelgi parandada piisavust, piirates seadusjärgsete miinimumpalgamäärade erisuste või töötasust tehtavate mahaarvamiste kohaldamist miinimumini.

Miinimumpalk ei pruugi töötajaid piisavalt kaitsta, kui kehtivaid kollektiivlepinguid või siseriiklikke õigusnorme ei järgita. Nõuetele vastavus ja täitmise tagamine on oluline selleks, et töötajatel oleks tõhus juurdepääs miinimumpalgale ja et ettevõtjad oleksid kaitstud ebaausa konkurentsi eest. Seetõttu on kavandatava direktiivi eesmärk edendada nõuete täitmist ning tugevdada täitmise tagamist ja järelevalvet kõikides liikmesriikides proportsionaalsel viisil, et see ei tekitaks ülemäärast ja ebaproportsionaalset halduskoormust liidu ettevõtjatele, sealhulgas väikestele, keskmise suurusega ja mikroettevõtjatele.