Kui alates 2005. aastast täheldatud vähenemine lähiaastail jätkub, peaks EL siiski liikuma õiges tempos, et saavutada 2020. aasta eesmärk nii primaarenergia kui ka lõppenergia tarbimise puhul. Kui aga viimastel aastatel täheldatud tarbimise kasv selle suundumuse ümber pöörab, on 2020. aasta eesmärkide saavutamiseks vaja lisajõupingutusi.

·Mitu liikmesriiki vaatasid oma 2017. aasta riiklikus energiatõhususe tegevuskavas läbi oma 2020. aastaks seatud soovituslikud riiklikud eesmärgid. Ehkki teatatud riiklikud eesmärgid on 2020. aastaks seatud ELi lõppenergia tarbimise eesmärgiga kokkuvõttes kooskõlas, on lõhe primaarenergia tarbimises nüüd kokkuvõttes suurem.

·Majandustegevuse suurenemisel energiatarbimine üldjuhul kasvab. Seda on aidanud tasakaalustada energiasääst. Paraku ei olnud see 2015. ja 2016. aastal piisavalt suur, et tasakaalustada majandustegevuse suurenemise mõju.

·Viimastel aastatel energiatarbimises täheldatud kõikumiste üks peamisi põhjuseid on ilmamuutused. Vastavalt ilmastikutingimustele korrigeeritud näitajatest on näha, et pärast 2005. aastal alanud vähenemist on energiatarbimine püsinud alates 2012. aastast laias laastus stabiilne (joonis 1).

·Primaarenergia tarbimine vähenes majanduslangusele järgnenud aastatel (2009–2015) märgatavalt peaaegu kõikides liikmesriikides, mis osutab sellele, et majanduse elavdamine ja kasv on võimalik ka riiklikku energianõudlust suurendamata.

Seni kuni kaasseadusandjad arutavad energiatõhususe direktiivi läbivaatamise ettepanekut, jätkab komisjon kehtiva direktiivi rakendamise jälgimist. Käesolevas 2017. aasta aruandes esitatakse kõige värskemad andmed edusammude kohta, mis tehti kuni 2015. aastani 20 % eesmärgi saavutamisel . Hinnates liikumist 2020. aasta eesmärgi poole, kasutatakse peamiselt ametlikku Euroopa energiastatistikat, mille liikmesriigid on esitanud Eurostatile. Käesolev aruanne põhineb energiatõhususe 2016. aasta vahearuandel ning liikmesriikide esitatud 2017. aasta aruannetel ja riiklikel energiatõhususe tegevuskavadel. Et paremini mõista hiljutiste suundumuste taga olevaid tegureid, kasutati Teadusuuringute Ühiskeskuse poolt ja Odyssee-Mure projekti raames koostatud mõjurite analüüse.

Energiatõhususe suurendamise tempo hoidmisel ei kasva mitte üksnes SKP ja töökohtade arv – energiatõhususel on oluline roll säästvas majanduses ja ehitussektoris –, vaid tuuakse ka mitmesugust muud kasu ELile ja seal elavatele inimestele, eelkõige energiavarustuse kindlustamise ja saaste vähendamise kaudu. Siduv 30 % energiatõhususeesmärk aitab oluliselt kaasa ka 2030. aastaks ELis kindlaks määratud kasvuhoonegaaside heite vähendamise sihttaseme kulutõhusale saavutamisele, kuna energiatõhusus tasub keskmise ja pika aja jooksul ära. Sellega kahanevad elektriarved ja paranevad hoonetes elutingimused. Tänu rahalisele kokkuhoiule ja suuremale innovatsioonile võib see suurendada ettevõtete konkurentsivõimet.

2016. aasta novembris tegi Euroopa Komisjon ettepaneku vaadata puhta energeetika paketi raames läbi energiatõhususe direktiiv . Läbivaatamise eesmärk on kohandada energiatõhususe direktiivi 2030. aasta perspektiivis, kehtestades siduva eesmärgi suurendada energiatõhusust 30 %, et tagada praeguste eesmärkide saavutamine. Komisjon pani ka ette lihtsustada teksti teatavaid osi, et seda direktiivi oleks liikmesriikide tasandil kergem rakendada.

Tulemustest on näha, et majandustegevuse mõjul suurenes primaarenergia tarbimine 183,1 miljonit naftaekvivalenttonni. Samas tasakaalustas selle peaaegu kahekordne energiatarbimise vähenemine (–339,8 miljonit naftaekvivalenttonni), mis tulenes energiamahukuse märkimisväärsest vähenemisest (vt joonis 3). Teisalt energia muundamise süsteemi üldine tõhusus suurenes EL 28s vähe (-26,8 miljonit naftaekvivalenttonni).

Energiatarbimises muutusi põhjustanud eri tegureid saab analüüsida üksikasjalikumalt tänu mõjurite analüüsidele, mis on tehtud Teadusuuringute Ühiskeskuses ja projekti Odyssee-Mure raames. Selline analüüs aitab omistada kaalu arvukatele energiatarbimise suundumusi mõjutavatele teguritele, mis on lõppkasutus- ning tootmis- ja muundamissektorite lõikes erinevad.

Selles ajavahemikus vähenes primaarenergia tarbimine kõikides liikmesriikides peale Kreeka (mida mõjutab endiselt majanduslangus), kuigi SKP kasvas 22 liikmesriigis. Taoline suundumus osutab sellele, et majandust õnnestus elavdada ilma energianõudluse suurenemiseta, isegi riikides, kus majanduskasv on kiire. Selge on ka see, et see oli võimalik tänu energiatõhususe suurenemisele.

Mõni liikmesriik andis oma 2017. aasta riiklikus energiatõhususe tegevuskavas teada, et ta oli läbi vaadanud oma soovituslikud riiklikud 2020. aasta energiatõhususe eesmärgid, et viia need vastavusse kõige hiljutisemate riiklike poliitikakavadega või värskemate prognoosidega. Kaks liikmesriiki suurendasid ja üks liikmesriik vähendas oma lõppenergia tarbimisega seotud eesmärki, samas kui kolm liikmesriiki suurendasid ja kaks liikmesriiki vähendasid oma soovituslikku primaarenergia tarbimisega seotud 2020. aasta eesmärki.

21 liikmesriiki teatasid, et lõppenergia tarbimine eluasemesektoris oli 2014.–2015. aastal suurenenud. 2014. aasta oli erakordselt soe, mistõttu küttevajadus oli väiksem, seetõttu ei olnud üllatav, et 2015. aastal, mis oli külmem, kütmisega seotud energiatarbimine suurenes. Samas on Odyssee-Mure analüüsis märgitud, et kui ilm tõi kaasa energiatarbimise suurenemise 5 miljoni naftaekvivalenttonni võrra, siis hoonete arvu ja keskmise suuruse ning kodumasinate arvu suurenemise tõttu kasvas tarbimine veel 4 miljonit naftaekvivalenttonni. Seda kasvu tasakaalustas 2015. aastal energiasääst (–8 miljonit naftaekvivalenttonni), kuid muu mõju (peamiselt muutused käitumisharjumustes, nt suuremate kodumasinate kasutuselevõtt, ja suurema mugavuse poole püüdlemine) suurendas lõppenergia tarbimist veel 10 miljonit naftaekvivalenttonni.

Teadusuuringute Ühiskeskuse analüüsist on näha majandustegevuse üldist tarbimist suurendavat mõju, mille tulemusel lõppenergia tarbimine ELi tööstussektoris ajavahemikus 2005–2015 kasvas (hoolimata sellest, et vähese majandustegevuse tõttu 2008.–2009. aastal kahanes energianõudlus järsult). Energiatõhususe suurenemine siiski enam kui tasakaalustas majandustegevuse mõju ja vähendas energiatarbimist tööstussektoris märkimisväärselt. Sellele tarbimise kahanemisele aitas kaasa ka üleminek vähem energiamahukatele sektoritele, kuid ELis üldiselt oli sellel väiksem roll. Odyssee-Mure analüüsist seevastu on näha, et majandustegevuse mõju oli tarbimist vähendav, tuues kaasa selle, et energiatarbimine ELi tööstussektoris kahanes 2005.–2015. aastal 6 miljonit naftaekvivalenttonni. Peamine energiatarbimise üldise kahanemise põhjus oli ikkagi energiasääst (–42 miljonit naftaekvivalenttonni), lisandusid struktuursed muutused, mille tulemusel vähenes tarbimine 8 miljonit naftaekvivalenttonni. Ainus muu mõju, mis oli eelkõige tööstussektori ebatõhusa tegevuse tulemus, suurendas tarbimist 2 miljoni naftaekvivalenttonni võrra.

Odyssee-Mure analüüsis on kirjeldatud seoses ajavahemikuga 2005–2015 sarnaseid suundumusi. Selles kinnitatakse, et energiasäästul oli vaatlusalusel ajavahemikul oluline roll majandustegevusest, demograafiast ja eluviisidest tingitud tarbimise suurenemise tasakaalustamisel. Erinevuste tõttu metoodikas ja kasutatud andmetes ei ole erinevate tegurite olulisus ja suurusjärk siiski sama. Primaarenergia väiksema tarbimise põhjus oli eelkõige lõppenergia tarbimise kahanemine (–109 miljonit naftaekvivalenttonni), kuid üsna olulised olid ka energiatõhususe suurenemine ja muutused elektritootmise kütusekasutuse struktuuris (–61 miljonit naftaekvivalenttonni). Lõppenergia puhul suurendas majandustegevuse mõju tarbimist 39 miljoni naftaekvivalenttonni võrra ning demograafia ja eluviiside tõttu suurenes lõppenergia tarbimine veel vastavalt 26 miljonit naftaekvivalenttonni ja 25 miljonit naftaekvivalenttonni. Seda tarbimise kasvu tasakaalustas märksa suurem energiasääst ajavahemikus 2005–2015 (–161 miljonit naftaekvivalenttonni), samas kui tänu struktuursetele muutustele ja ilmale vähenes tarbimine veel vastavalt 10 miljonit naftaekvivalenttonni ja 18 miljonit naftaekvivalenttonni.

Kui võtta vaatluse alla areng, mis toimus ajavahemikus 2005–2015 liikmesriikide tasandil, siis Teadusuuringute Ühiskeskuse analüüsist on näha, et majandustegevus suurendas primaarenergia tarbimist, välja arvatud Itaalias, Kreekas ja Portugalis. Energia muundamise mõju oli liikmesriikides mitmekülgsem: kümme riiki registreerisid muundamistõhususe vähenemise, millega seoses kasvas energiatarbimine (Bulgaaria, Eesti, Hispaania, Iirimaa, Küpros, Läti, Madalmaad, Portugal, Prantsusmaa ja Tšehhi). Primaarenergiamahukusega seoses tegi märkimisväärseid edusamme enamik riike ning majanduse suurema energiamahukuse tõttu suurenes energiatarbimine vaid Maltal. Kaubandussektoris vaadeldavad struktuursed muutused, millega liiguti vähem energiamahukamate sektorite poole, aitasid vähendada lõppenergia tarbimist kõikides riikides peale Austria, Bulgaaria, Leedu, Läti, Poola, Slovakkia ja Tšehhi. Iirimaa, Küpros ja Ühendkuningriik seevastu olid ainsad riigid, kus lõppenergia tarbimine kasvas ilmastikutingimuste tõttu (Teadusuuringute Ühiskeskus vaatleb seda tegurit üksnes eluasemesektori puhul). Kõikides teistes riikides aitasid soojemad talved kaasa energiatarbimise vähenemisele.

Teadusuuringute Ühiskeskuse analüüsist on näha, et nagu primaarenergia puhul, vähenes ka lõppenergia puhul tarbimine ajavahemikus 2005–2015 tänu energiatõhususe suurenemisele (–169,9 miljonit naftaekvivalenttonni), mis tasakaalustas majanduse kasvust tingitud energiatarbimise kasvu (+115,1 miljonit naftaekvivalenttonni). Struktuursed muutused, millega liiguti energiatõhusamate sektorite poole, tõid kaasa lõppenergia tarbimise kahanemise 25,2 miljoni naftaekvivalenttonni võrra, samas kui tänu soojematele talvedele vähenes energiatarbimine 17,4 miljonit naftaekvivalenttonni. Selle tulemusel vähenes aastatel 2005–2015 ELis lõppenergia tarbimine 1 153 miljonilt naftaekvivalenttonnilt 1 056 miljoni naftaekvivalenttonnini (vt joonis 4).

Energiatõhususkohustuste süsteem on sisse seatud 15 liikmesriigis ja suurim osa energiasäästust (35 %) on saavutatud just tänu nendele süsteemidele. Ehkki enamikus poliitikameetmetes keskendutakse hoonete sektorile, käsitletakse ka muid lõppkasutussektoreid (nt transport, tööstus).

Liikmesriigid on teatanud direktiivi artikli 7 alusel oma energiasäästust 2015. aastal, mis oli ELis kumulatiivselt 28,5 miljonit naftaekvivalenttonni. See on kokku 15 % suurem kui 2015. aastaks prognoositud sääst, mis osutab nõutava säästu lineaarsele saavutamisele 2020. aasta lõpuks.

Komisjon jälgib nüüd energiatõhususe direktiivi rakendamist. 2017. aastal alustas komisjon dialoogi liikmesriikidega kandmaks hoolt selle eest, et kõik energiatõhususe direktiivist tulenevad kohustused ja nõuded kajastuvad nõuetekohaselt liikmesriikide õigusaktides ja poliitikas. Samuti kontrollib komisjon, et liikmesriigid täidaksid direktiivis sätestatud teavitamiskohustusi. Liikmesriigid pidi esitama komisjonile 30. aprilliks 2017 aastaaruande, uue riikliku energiatõhususe tegevuskava ja ajakohastatud pikaajalise hoonete renoveerimise strateegia. 31. oktoobri 2017. aasta seisuga on 10 liikmesriigil esitamata vähemalt üks nimetatud dokumentidest.

Energiatõhususe direktiiv on nüüd täielikult üle võetud kõikides liikmesriikides, ehkki mõne meetme rakendamine endiselt viibib või toimub meetmete kontrollimine, et tagada nende vastavus. Seepärast lõpetas komisjon kõik teavitamatajätmise või osalise teavitamisega seotud rikkumismenetlused.

Odyssee-Mure analüüsi kohaselt on primaarenergia tarbimise vähenemine viimasel kümnendil põhjustatud tegelikult muutusest kütusekasutuse struktuuris ja energiasektoris ning vähemal määral elektritootmise tõhususe suurenemisest. Peamine põhjus, miks struktuurse muutuse mõju on olnud positiivne, on soojusenergial põhinevat tootmist asendavate taastuvate energiaallikate osakaalu jätkuv suurenemine. Muutust, mis täheldati 2015. aastal võrreldes 2014. aastaga, võib siiski seostada pigem soojuselektrijaamade tõhususe suurenemisega kui üldise muutusega kütusekasutuse struktuuris.

Sisendi ja väljundi suhe soojusenergial põhinevas tootmises on paranenud ELis alates 2005. aastast vähe (+1,4 %). 2015. aastal suurenes see võrreldes 2005. aastaga 18 liikmesriigis ja võrreldes eelneva aastaga 20 liikmesriigis. Sellel on mitmesuguseid põhjuseid, sealhulgas üleminek tõhusamatele kütustele.

Lõppenergia tarbimine ELi transpordisektoris suurenes 2015. aastal võrreldes 2014. aastaga 2 %, kusjuures tarbimise kasvust teatasid kõik liikmesriiki peale nelja. See osutab viimaste aastate kasvusuundumuse süvenemisele, kuivõrd 2014. aastal täheldati kasvu 20 liikmesriigis ja 2013. aastal 11 liikmesriigis. Kõige suurema kasvuga riigid olid Bulgaaria (10 %), Ungari (8 %) ning Leedu ja Poola (5 %). Tarbimise suurenemise peamised põhjused olid maanteevedude mahu kasv, mis leidis 2015. aastal aset nii reisijateveo puhul (2,2 % mõõdetuna reisijakilomeetrites) kui ka kaubaveo puhul (2,8 % mõõdetuna tonnkilomeetrites), naftatoodete hinna jätkuv langus ning lennutranspordi mahu suurenemine. Majandustegevuse mõju olulisus energiatarbimise suurenemisel on nähtav ka Odyssee-Mure analüüsis: selle teguri tõttu kasvas tarbimine 2015. aastal 9 miljonit naftaekvivalenttonni, samas kui energiasääst vähendas tarbimist 2 miljoni naftaekvivalenttonni võrra ja mõju, mis kaasnes üleminekuga ühelt transpordiliigilt teisele, oli tähtsusetu.

Kuigi EL tervikuna liigub õiges tempos, et saavutada 2020. aastaks nõutav kumulatiivne energiasääst, peavad liikmesriigid, kes teatasid 2015. aastaga seoses säästust, mis oli vajalikust väiksem, tegema lähiaastail suuremaid jõupingutusi.

5.Järeldus

Uusimatest andmetest on näha, et ilmastikutingimused ja majanduskasv võisid energiatarbimise vähenemise suundumuse ümber pöörata. Hoolimata energiatarbimise varasemast märkimisväärsest kahanemisest, mille tulemusel liiguti lähemale 2020. aasta eesmärkidele, osutab tarbimise suurenemine 2015. aastal ja võimalik, et ka 2016. aastal, sellele, et eesmärkide saavutamiseks võib vaja minna lisajõupingutusi. Ehkki 2015. ja 2016. aasta talv oli 2014. aasta omast külmem, millega suurenes nõudlus ruumide kütmise järele, olid nad keskmisest siiski pehmemad. Majanduskasvul on endiselt energianõudlust suurendav mõju ning kuigi energiatõhususe alaste jõupingutustega majandustegevuse mõju suuresti tasakaalustati, võib olla vajalik pingutada veelgi rohkem, et ära hoida energiatarbimise edasine kasv.

Väärib märkimist, et majanduskasvuga ei kaasnenud ilmtingimata suurem energianõudlus ning et mitu riiki, kelle SKP kasv oli teistega võrreldes ajavahemikus 2005–2015 suurem, suutsid hoida oma energiatarbimise kontrolli all. Nende riikide tulemused energiatõhususe vallas olid isegi paremad kui väiksema SKP kasvuga riikide omad. Kõnealuste riikide hulka kuulusid Slovakkia, Malta, Luksemburg, Rumeenia ja Leedu (kus SKP suurenes aastatel 2005–2015 üle 20 % ja primaarenergia tarbimine vähenes enam kui 10 %).

Neid järeldusi toetavad järjestikused uuringud, milles tõestatakse, et energiatõhususe meetmete rakendamine on majanduslikult kasulik. Uuringust, milles käsitletakse energiatõhususega kaasnevat makromajanduslikku ja muud kasu („The Macroeconomic and Other Benefits of Energy Efficiency“), on näha, et suuremal tõhususel on makromajanduslik positiivne mõju nii SKP kui ka tööhõive vaatenurgast. Peale selle aitab energiatõhusus vähendada fossiilkütuste importi, millega paraneb ELi kaubandusbilanss, ja suurendada nende liikmesriikide energiavarustuskindlust, kes sõltuvad väga kontsentreeritud gaasitarneallikatest. Komisjoni kavandatud siduva 30 % energiatõhususe eesmärgi poole püüdlemine suurendab energiavarustuskindlust, sest selle tulemusel väheneb fossiilkütuste import 2030. aastaks 12 %, millega hoitakse importimisel kokku 70 miljardit eurot.

Käesolevas aruandes vaadeldud kaks erineva metoodika alusel koostatud mõjurite analüüsi kinnitavad, et energiamahukuse vähenemise tõi kõikides sektorites kaasa eelkõige energiatõhusus. Energiamahukuse vähenemine suuresti tasakaalustas või isegi ületas energianõudluse hüppelise kasvu, mis oli tingitud majandustegevusest, kõrgematest kütmise ja jahutamisega seotud mugavusstandarditest ning muutustest käitumisharjumustes ja eluviisis. ELi tööstuse ja teenuste konkurentsivõime on suurenenud tänu energiamahukuse kahanemisele peaaegu kõikides ELi riikides. Väärtus, mille energiatõhusus võib tööstussektoris luua, ei piirdu kahanenud elektriarvetega, vaid hõlmab laiemat pikaajalist kasu.

Jõupingutuste hoogustamiseks on oluline, et 2017. aasta riiklikes energiatõhususe tegevuskavades kavandatud poliitika ja meetmed viiakse ellu tõhusalt. Energiatõhususe direktiivi peamine energiasäästu käsitlev meede on artikkel 7, mis aitab saavutada ELi energiatõhususe eesmärki. 2015. aasta puhul teatatud energiasääst (kumulatiivselt 28,5 miljonit naftaekvivalenttonni) osutab suurtele edusammudele artikli 7 rakendamisel kogu ELis. Need edusammud on liikmesriikide tasandil siiski erinevad – mõni riik on kehtestanud julged energiatõhususe meetmed, mis toovad kaasa märkimisväärse säästu paaril esimesel kohustuse täitmise aastal, samas kui mitu liikmesriiki peavad oma jõupingutusi suurendama, kui nad tahavad täita 2020. aasta lõpuks oma energiasäästuga seotud nõuded.

ELi ja liikmesriikide poliitikas tuleks ära kasutada suur kulutõhususe suurendamise potentsiaal, mis on seoses energiasäästuga olemas olemasolevate hoonete puhul, ning kiirendada energiasektoris digiteerimist. Hoonete renoveerimise turu väärtuseks 2030. aastal hinnatakse 80–120 miljardit eurot. Selleks et kaasata energiatõhususe ja taastuvate energiaallikate jaoks veelgi rohkem erasektori rahastamisvahendeid, on arukate hoonete aruka rahastamise algatusega kavandatud konkreetsed meetmed, et i) kasutada avaliku sektori vahendeid tõhusamalt, ii) koondada projektid ja toetada nende väljatöötamist ning iii) muuta rahastajate ja investorite arusaama riskidest.

Hoonete jaoks kehtestatud energiatõhususe meetmetel võib olla tähtis roll ka kütteostuvõimetuse vähendamisel. Hinnangute kohaselt oleks sõltuvalt liikmesriikide võetavatest konkreetsetest meetmetest võimalik lahendada kütteostuvõimetuse probleem 1,5–8 miljonis kodumajapidamises.

Lisaks tuleb enamikus liikmesriikides teha veel täiustusi tarnspordisektoris. Seda arvesse võttes on väga oluline vaadata läbi pärast 2020. aastat kohaldatavad õigusaktid kergsõidukite CO2-heite kohta ja täiustada järelevalvesüsteemi, sest CO2-heite ja energiatarbimise vähendamine transpordisektoris on tihedalt seotud kütusesäästlikkusega. Vaja on ka lisameetmeid transpordivahendite tõhusama kasutamise edendamiseks, näiteks tuleks läbi vaadata kombineeritud vedusid käsitlev direktiiv ning üle minna ühistranspordile ning heitevabadele ja vähese heitega sõidukitele, mis töötavad eelkõige elektriga.

Peale selle peaks kavandatav määrus energialiidu juhtimise kohta aitama parandada energiatõhususe alaste jõupingutuste kooskõlastamist ja paigutama need laiemasse muude energiapoliitika eesmärkide konteksti. See aitab komisjonil ja liikmesriikidel määrata kindlaks võetavad kohustused ja võtta vajaduse korral õiged parandusmeetmed.

Komisjon jälgib ka edaspidi tähelepanelikult liikmesriikide 2020. aastaks seatud soovituslike riiklike energiatõhususe eesmärkide saavutamisel tehtavaid edusamme ja energiatõhususe direktiivi rakendamist.

Komisjon kutsub Euroopa Parlamenti ja nõukogu üles avaldama arvamust käesoleva hinnangu kohta.





Tabel 1. Ülevaade näitajatest

MS Trend to reach the 2020 target Short-term trend Whole economy Industry Residential PEC 2005-2015 trend compared to PEC 2005-2020 trend to reach the 2020 target FEC 2005-2015 trend compared to FEC 2005-2020 trend to reach the 2020 target Change of PEC 2015 compared to PEC 2014 [%] Change of FEC 2015 compared to FEC 2014 [%] 2005-2015 average annual change of PEC energy intensity [%] 2005-2015 average change of FEC energy intensity in industry [%] 2005-2015 average annual change of FEC in residential per capita with climatic corrections [%] 2005-2014 average annual change of FEC in residential per m2 with climatic corrections [%]

* Plussmärki kasutatakse juhul, kui primaarenergia tarbimine ja lõppenergia tarbimine vähenes liikmesriigis aastatel 2005–2015 kiiremini kui oleks vaja ajavahemikus 2005–2020 selleks, et täita 2020. aastaks püstitatud primaarenergia tarbimise ja lõppenergia tarbimisega seotud eesmärgid. Muudel juhtudel kasutatakse miinusmärki.



Tabel 2. Ülevaade näitajatest