Mitu liikmesriiki on üksikasjalikult kirjeldanud oma süsteemi põllumajandusettevõtete kontrolliks valimisel, mis samuti kinnitab riskipõhise lähenemisviisi kasutamist. Lisaks nõutakse ELi õigusaktides, et kontrollide absoluutarv peab olema proportsionaalne tootmismahu ja asjaomaste loomade arvuga.

Komisjoni audititest nähtub, et liikmesriigid on kehtestanud riskipõhise süsteemi, mille abil valitakse välja kontrollitavad tootmiskohad. Põllumajandusettevõtetes riskipõhiste kontrollide tegemise oluline põhjus oli loomade heaolu ametlikke kontrolle käsitleva määruse (EÜ) nr 882/2004 ja ühtse otsemaksete kava nõuetele vastavuse kontrollimine.

Teiseks peab iga liikmesriik tagama, et loomade heaolu kontrolli teostatakse kooskõlas ametlike kontrollide kohta määruses (EÜ) nr 882/2004 sätestatud eeskirjadega. Riikide pädevad asutused on kohustatud nende kontrollide tulemustest igal aastal komisjonile aru andma. Komisjon on kasutatud liikmesriikide 2013. ja 2014. aasta kohta esitatud andmeid , sest need andmed peaksid kajastama kõige viimast olukorda. Ülevaade kontrollialuste põllumajandusettevõtete arvust ja kontrollitud ettevõtete osakaal on esitatud I lisa tabelis 2.

Esiteks on kasutatud andmeid, mis on pärit komisjoni aruannetest, mis sisaldavad liikmesriikides tehtud auditite tulemusi. Aruanded on peamiselt aastatest 2011–2013, sest nendel aastatel tehtud auditid olid konkreetselt suunatud olukorrale põllumajandusettevõtetes (vt I lisa tabel 1).

Komisjoni otsuses 2006/778/EÜ on kehtestatud sätted teatavaid põllumajandusloomi pidavate tootmisettevõtete kontrollimise käigus teabe kogumise miinimumnõuete kohta. Selle lisade tabelites on esitatud nõuded, mille täitmist tuleb kontrollida mittevastavuste esinemise suhtes. Selle otsuse alusel on liikmesriigid kohustatud saatma komisjonile aastaaruandeid alates juunist 2009. Samuti on selle otsuse põhjenduses 9 märgitud, et „eriti oluline on andmete kogumine loomade heaolu kontrollide kohta ühendusele, kuna see aitab hinnata, kuidas ühenduse poliitika mõjutab kõnealust valdkonda“.

Direktiivi 98/58/EÜ artikli 5 lõikes 2 on nõutud, et komisjon esitaks pärast kõnealuse direktiivi rakendamist liikmesriikide kogemuste põhjal nõukogule aruande.

Lõpuks on oluline arvesse võtta, et riskipõhise lähenemisviisi tõttu on kontrollid suunatud just neile põllumajandusettevõtetele, kus rikkumisi esineb kõige suurema tõenäosusega. Seetõttu ei tõenda iga registreeritud rikkumiste arvu suurenemine tingimata loomade heaolu olukorra halvenemist. Lisaks peaks riskipõhine lähenemisviis üldiselt viima loomade heaolu probleemide kiirema lahendamiseni ning konkreetse looma puhul olukorra paranemiseni.

Teiseks on mittevastavuste arvuga seoses oluline arvesse võtta, et need hõlmavad kõiki ELi õigusaktide rikkumiste liike, isegi kergemaid rikkumisi. Tabelis 3 hõlmavad A- ja B-halduskategooriad meetmeid, mida võetakse mittevastavuste lahendamiseks kolme kuu jooksul või vahel ka hiljem. C-kategooria hõlmab raskemaid rikkumisi, mille korral võetakse viivitamata meetmeid haldus- või kriminaalkaristuse kohaldamiseks. Näiteks kodukanu pidavates ettevõtetes moodustasid 2014. aastal registreeritud rikkumistest ainult 8,1 % rasked rikkumised, mille puhul võeti meetmed viivitamatult.

Tuleks märkida, et nii munakanade kui ka emiste puhul oli 2013. ja 2014. aastal kontrollitud põllumajandusettevõtete arv eriti suur. See võib olla tingitud munakanade pidamise keelust täiustamata puurides (2012) ja emiste rühmas pidamise nõude kehtestamisest (2013) ning nendele täieliku vastavuse tagamise kohustusest.

Esiteks peab selleks, et tulemusi saaks käsitada tootmissüsteemi suhtes esindavana, kontrollitavate põllumajandusettevõtete arv olema piisavalt suur nende koguarvuga võrreldes (vt I lisa joonis 1). Ainult ühel juhul juhtisid komisjoni eksperdid tähelepanu sellele, et kontrollitud tootmisehitiste arv oli suhteliselt väike võrreldes tootmismahuga. Komisjon ei ole teatanud puudustest seoses põllumajandusettevõtete riskipõhise valimisega.

2012. aastal töötati välja veebivorm, mis põhines otsuses 2006/778/EÜ esitatud tabelitel, mida liikmesriigid kasutasid 2013. ja 2014. aastal. See veebivorm on võimaldanud komisjonil esitatud arvandmeid tõhusamalt analüüsida. Mõningaid vastuolusid siiski esineb. See on eriti märgatav kodukanade puhul. Vastavalt mõiste „kodukanad“ määratlusele tuleks seda veergu kasutada üksnes lihakanade (broilerite) puhul. Mitu liikmesriiki on kodukanade veerus esitanud ka andmed munakanu pidavate väikeste põllumajandusettevõtete kohta. Seetõttu on võimatu teada, kas tulemused on esindavad broilereid või munakanu pidavate ettevõtete suhtes.

Lisaks sellele peavad liikmesriigid võtma järelmeetmeid kõigi auditite käigus tehtud soovituste suhtes. Komisjon märkis oma auditite käigus, et liikmesriikide ametnikud olid meetmeid võtnud kõigil juhtudel. Komisjon tuvastas siiski, et kolmes liikmesriigis ei olnud võetud meetmed piisavad nõuete täitmiseks. Neist kahe liikmesriigi puhul leiti, et nende sanktsioonid ei olnud piisavalt hoiatavad, samas kui üks liikmesriik ei olnud juhtumit asjakohaselt menetlenud.

Nõuete puhul, mis mõjutavad otseselt loomi, on kõige sagedam negatiivne leid seotud kategooriaga „Ehitised ja ruumid“. Hoonete, korruste ja sisseseade puudulik konstruktsioon kuulub sellesse rubriiki. Lisaks hõlmab see nii hoone/puuri/sulu varustust kui ka tootmishoonete puudulikku ekspluatatsiooni, näiteks puudulikku ventilatsiooni- või valgustusrežiimi.

„Dokumenteerimine“ on üks kategooriatest, mille puhul esineb peaaegu kõigi põllumajanduslike liikide puhul palju mittevastavusi. See kategooria on seotud loomade ravi ja põllumajandustootja poolt tuvastatud suremuse ebapiisava jälgitavusega ning on tähtis teabeallikas.

2014. aastal tegi komisjon 9 auditit , millest selgus, et tapamajadest saadud andmeid on kasutatud selleks, et hinnata lindude heaolu kodukana-/broilerifarmides. Kuid vaid kolm auditeeritud liikmesriiki kasutasid neid andmeid farmide kontrollimiseks tulemuslikult. Teistes liikmesriikides nähti loomade tapmisel korrapäraselt raskeid vigastusi, kuid sellekohast tagasisidet anti põllumajandusettevõtete kontrollijatele vähe.

Neli liikmesriiki olid välja andnud suuniseid või võtnud meetmeid, et mittevastavusi vähendada. Auditite tulemused viitasid siiski sellele, et liikmesriikide ametnikel puudusid sageli teadmised, kuidas tõlgendada tuhnimismaterjali tagamise nõudeid ning halduskorralduse ja pidamiskeskkonna muudatusi, mis tuleb teha enne rutiinse sabade lõikamise lubamist.

Enamiku auditeeritud liikmesriikide puhul teatasid komisjoni eksperdid mittevastavusest seoses nõudega tagada sigadele sobiv tuhnimismaterjal ja vältida sabade lõikamist. Tulemused nendes liikmesriikides on üsna erinevad. Mõnede liikmesriikide puhul tehti kindlaks, et nad olid teinud väga vähe sigade rutiinse sabade lõikamise vältimiseks või tuhnimismaterjali tagamiseks.

Muud tuvastatud mittevastavuste põhikategooriad on erinevad ja sõltuvad kasvatatavast liigist. Vasikate puhul oli selleks „Liikumisvabadus“, mis hõlmab loomale antud liikumisvõimalust ja reguleerib lõastamise eeskirju, samas kui kodukanade puhul oli see seotud „Automaatsete and mehaaniliste seadmete“ toimivuse korrapäraste kontrollidega. Probleemid seoses kategooriaga „Sööt, vesi ja muud ained“ on üsna sagedad vabalt peetavate munakanade, veiste, lammaste ja kitsede puhul. See viimane probleem hõlmab nii söödavalikut kui ka sööda ja vee kättesaadavust loomadele ning kõigi automaatsete sööturite ja jooturite kontrollimist.

Liikmesriikide aruannetest nähtub, et 2013. aastal oli sigade pidamise ja tuhnimismaterjali tagamisega seotud mittevastavuste osakaal 8,4 %. Mutilatsioonide puhul (st sabade lõikamise, kuid ka kastreerimise ja hammaste lõikamise tõttu tekkinud vigastused) on liikmesriikide registreeritud mittevastavuste osakaal 2,2 %.

Kaebused

2013. ja 2014. aastal sai komisjon kaheksa kaebust seoses liikmesriikide suutmatusega tagada sigadele sobiv tuhnimismaterjal ja sigade sabade rutiinse kärpimisega. Need kaebused kajastavad ka komisjoni auditite tulemusi. Neist viis on praeguseks lõpetatud. Vahepeal on komisjon avaldanud selle valdkonna kohta suunised.

Kuigi on esitatud kaebusi ka loomade heaolu muudes küsimustes, nagu foie gras’ tootmine, transport ja tapmisaegne loomade heaolu, on nende arv iga teema kohta olnud väike. Kõiki kaebusi hinnati hoolikalt ja jõuti järeldusele, et neist ühegi puhul ei olnud kaebuse menetlemiseks piisavat alust. Seega on enamik neist lõpetatud.

4 Kokkuvõte

Üldised põhimõtted ja sätted, mis sisalduvad direktiivis 98/58/EÜ, mis käsitleb põllumajandusloomade kaitset, on aidanud kaasa põllumajandusloomade heaolu käsitleva ühtse raamistiku kehtestamisele ELis. Direktiiv on olnud abiks ka liikmesriikidele nende eeskirjade nõuetekohase jõustamise ja rakendamise tagamises. Oluline on, et liikmesriigid on kohustatud esitama aastaaruanded oma kontrollide tulemuste kohta seoses loomade heaolu käsitlevate eeskirjade kohaldamisega ning uute jõustamise parandamise eesmärkide kindlaks tegemisega. See on viinud loomade heaolu küsimuste prioriseerimiseni. Aruannetest selgub, et liikmesriigid töötavad süstemaatiliselt, et kõrvaldada kõik tuvastatud mittevastavused ja jõustada ELi loomade heaolu käsitlevate eeskirjad. Seda kinnitavad komisjoni eelmise, 2006. aasta aruande arvandmed ning liikmesriikide 2013. ja 2014. aasta kohta esitatud arvandmed. Nõuetele vastavate ettevõtete arv on märgatavalt suurenenud.

Kahe viimati võetud meetme puhul (s.o munakanade puhul täiustamata puurides pidamise keelustamine (2012) ja emiste puhul ettenähtud eraldi rühmana pidamine (2013)) on komisjoni võetud meetmed, et motiveerida kõiki liikmesriike jõustama nimetatud keelud nõuetekohaselt, osutunud tegelikult tõhusaks. Praegu komisjoni käsutuses oleva teabe kohaselt vastavad munakanade puhul kõik liikmesriigid nõuetele ja kasutavad kas täiustatud puure või alternatiivseid pidamissüsteeme. Emiste rühmas pidamise puhul vastavad nõuetele 25 liikmesriiki ning kolm liikmesriiki teatasid täielikust vastavusest. Komisjon kontrollib praegu neid väiteid tõendavaid dokumente.

Enamikul juhtudel nähtub andmetest, et 2013. aastast 2014. aastani on olukord mõnevõrra paranenud. Näiteks on registreeritud, et kodukanade puhul on nõudele „automaatsed ja mehaanilised seadmed“ vastavus suurenenud 82,1 %-lt 86,4 %-le. Samuti teatati enamiku liikide ja tootmissüsteemide puhul, et 2013. aastast 2014. aastani registreeriti olukorra üldine paranemine kategooriates „Dokumenteerimine“ ning „Ehitised ja ruumid“. Enamik liikmesriike, kes on oma tulemuste analüüsi esitanud, märkisid ka üldist trendi paremuse suunas. Mõned liikmesriigid rõhutasid, et mittevastavuste põhjuseks on sageli teadmiste puudus ning et nad on seepärast võtnud koolitusmeetmed oma järgmise aasta tegevuskavadesse.

Seda olukorra üldist paranemist, sealhulgas liikmesriikide osas, toetavad komisjoni samal perioodil tehtud auditid. Nendes jõuti järeldusele, et liikmesriigid on võtnud soovituste kohaseid järelmeetmeid ja olukord on võrreldes eelmiste audititega paranenud.

Liikmesriikidega on vaja siiski teha jätkuvalt koostööd, et eeskirjadele vastavusest teatamise alusel parandada veelgi loomade heaolu. Näiteks on otsuse 2006/778/EÜ avaldamise ajast loomade heaolu valdkonnas vastu võetud uusi õiguslikke nõudeid. Need hiljem tehtud õiguslikud muudatused ei kajastu praegustes aruandluskohustustes. Tuleb kaaluda, kuidas kõige paremini tagada selle lisateabe ühtne ülevõtmine ja hoida samas halduskoormus minimaalsena.

Lõpuks selgub kogutud andmetest, et on vaja paremat ühist arusaama olemasolevatest loomade heaolu eeskirjadest, nende kohaldamisest ja jõustamisest. Eriti kehtib see teatavate õiguslike nõuete puhul seoses sigade heaoluga. Liikmesriikide andmete kohaselt esines sigade tuhnimismaterjali tagamise suhtes 2013. aastast 2014. aastani vaid väike registreeritud rikkumiste arvu suurenemine ning sigade sabade lõikamise puhul see arv vähenes. See on vastuolus komisjoni auditiaruannetega, millest nähtub nende kahe nõudega seoses palju suurem rikkumiste arv enamiku auditeeritud liikmesriikide puhul. Peale selle nähtub kaebuste arvust selles valdkonnas ELi kodanike suurem teadlikkus ja huvi sigade heaolu vastu. Liikmesriikide esitatud väike rikkumiste arv võib tuleneda suutmatusest mittevastavusi tuvastada. Komisjoni audititest selgus, et sabade lõikamisega seoses leidis enamik liikmesriike, et nad täitsid liidu õigusakte nõuetekohaselt. Samal ajal on kõnealuses küsimuses tehtud tööd juba aastaid, et suurendada teadmisi ja muuta suhtumist. Komisjoni 8. märtsi 2016. aasta soovitus (EL) 2016/336, milles tutvustatakse mitmeid parameetreid, mis on asjakohased, et vähendada sabade hammustamist ning loetletakse optimaalse tegelusmaterjali omadusi. Lisatud komisjoni talituste töödokumendis esitatakse liikmesriikidele täiendavaid teemakohaseid üksikasju ning antakse neile vahendid ja näitajad, mida saab kasutada kohapeal põllumajandusettevõtete olukorra hindamisel.

Miinimummeetmena jälgib komisjon ka edaspidi vastavust nõukogu direktiivi 98/58/EÜ rakendamise nõuetele. Esitatud tegevuskavadest ja märkustest nähtub siiski, et liikmesriigid kasutavad erinevaid vahendeid, et jõustamist selles valdkonnas paremini tagada. Samal ajal peab komisjon väga oluliseks arendada edasist dialoogi sidusrühmadega, et eelistada selle valdkonna konkreetseid algatusi ja projekte, mis võiksid olla vastastikku kasulikud nii majanduslikult kui ka loomade heaolu seisukohast. Seda arvesse võttes töötab komisjon praegu välja selle dialoogi süsteemsemat ja nähtavamat vormi, et kõik huvitatud isikud (loomakaitseorganisatsioonid, teadlased, veterinaararstid, põllumajandustootjad, toiduainete töötlejad, toiduainete jaemüüjad jne) saaksid esitada oma probleeme, jagada teadmisi ja ressursse, et edendada ühistegevust.

Peale selle võimaldab ametlike kontrollide kohta komisjoni ettepaneku vastuvõtmine asutada Euroopa loomade heaolu referentkeskused, mis võivad samuti soodustada edasist olukorra paranemist teaduslike ja tehniliste teadmiste loomise ja teabevahetuse kaudu.

I lisa