KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1445/2007 (millega kehtestatakse ostujõu pariteetide alusandmete esitamise ning nende arvutamise ja levitamise ühiseeskirjad) rakendamise kohta /* COM/2013/0420 final */





KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1445/2007 (millega kehtestatakse ostujõu pariteetide alusandmete esitamise ning nende arvutamise ja levitamise ühiseeskirjad) rakendamise kohta (EMPs kohaldatav tekst) 1. Sissejuhatus Käesolevas aruandes vaadatakse läbi Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1445/2007 (millega kehtestatakse ostujõu pariteetide alusandmete esitamise ning nende arvutamise ja levitamise ühiseeskirjad) sätted, nagu kõnealuse määruse artiklis 14 ette nähtud. Aruandes võetakse kokku määruse rakendamise seis ja erinevad arengud, mis on pärast määruse vastuvõtmist aset leidnud. Aruandes tehakse ettepanek ostujõu pariteete käsitlevate õigusnormide läbivaatamiseks, et võtta arvesse kõnealuseid arenguid ja viia need normid kooskõlla Lissaboni lepinguga. 2. Taust Ostujõu pariteedid on näitajad, millega väljendatakse erinevusi riikide hinnatasemes. Nad näitavad, mitu rahaühikut teatud kogus kaupu ja teenuseid eri riikides maksab. Ostujõu pariteete saab kasutada valuutavahetuskurssidena, millega konverteeritakse riigi omavääringus väljendatud kulud kunstlikkusse ühisvääringusse (mida nimetatakse ostujõu standardiks, PPS) ning kaotatakse sellega liikmesriikide vahelised hinnataseme erinevused. Peamiselt kasutatakse näitajat: · rahvamajanduse arvepidamise näitajate konverteerimiseks võrreldavateks mahu näitajateks. Eelkõige saab ostujõu pariteete kasutada eri riikide sisemajanduse koguprodukti võrdlemiseks nii, et riikide erinev hinnatase saadud näitajaid ei mõjutaks; · riikide suhtelise hinnataseme analüüsimiseks. Selleks jagatakse ostujõu pariteedid kehtiva nominaalse vahetuskursiga, et saada hinnataseme indeks, mis väljendab asjaomase riigi hinnataset võrdluses teiste riikidega. Ostujõu pariteetidel on samuti tähtis halduslik ülesanne. Neid kasutatakse struktuurifondidest ja Ühtekuuluvusfondist toetuse saamise kriteeriumide kindlaksmääramisel. Struktuurifondidest toetuse saamise kriteeriumide kindlaksmääramise põhinäitaja on ostujõu pariteediga deflateeritud piirkonna SKP elaniku kohta ja Ühtekuuluvusfondi puhul ostujõu pariteediga deflateeritud kogurahvatulu. Rahvusvaheline Valuutafond (IMF) kasutab ostujõu pariteete oma liikmete kvootide kindlaksmääramisel. Riigi kvoot määrab muu hulgas kindlaks, kui palju rahalisi vahendeid peab ta IMFile andma. Ostujõu pariteediga deflateeritud SKP osakaal kvoodi arvutamise valemis on 20%. Eurostat koostab igal aastal ostujõu pariteedid 37 riigi kohta: 27 ELi liikmesriiki, Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) kolm liikmesriiki, üks ühinev riik, neli kandidaatriiki ja kaks võimalikku kandidaatriiki[1]. Ostujõu pariteetide koostamine on mitmepoolne ülesanne, kuhu on kaasatud osalevate riikide riiklikud statistikaametid, Eurostat ning Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD). Ülesannet nimetatakse ostujõu pariteedi programmiks. Eurostat on ostujõu pariteete koostanud aastast 1970, kuid alles 2007. aastal sai ostujõu pariteedi programm määrusega kindla õigusliku aluse. Selles sätestati peamiselt tol ajal kasutatud menetlused, et tagada põhiandmete järjepidev kogumine ja nende põhjal arvutuste tegemine, samuti ostujõu pariteetide levitamine. Määruse peamine uus element oli ametliku kvaliteedikontrollisüsteemi käivitamine. Võrreldes aastaga 2007 on ostujõu pariteedi programm edasi arenenud. Mitmes tähtsas valdkonnas, nagu haridus, tervishoid, energeetika ja ehitus (vt punkt 4.2), on uus metoodika kasutusele võetud või on kavas seda lähiajal teha. Ostujõu pariteedi programm on tihedalt seotud Eurostati rahvamajanduse arvepidamise programmiga, kuna see põhineb Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteemil (ESA). ESA 2010. aasta versiooni vastuvõtmine ja selle rakendamine 2014. aastal kajastub ka ostujõu pariteedi programmis. Määruse artikliga 14 on ette nähtud, et selle sätted vaadatakse üle pärast määruse vastuvõtmisest viie aasta möödumist. Artiklis on samuti kirjas, et „Need vaadatakse vajaduse korral läbi Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatud komisjoni aruande ning ettepaneku alusel.” Käesolevas aruandes tehakse ettepanek määruse läbivaatamiseks ning esitatakse selleks mitu soovitust. 3. Määruse rakendamine 3.1. Alusandmete edastamine Kõik ELi liikmesriigid ja EFTA riigid täidavad täies ulatuses määruses sätestatud andmeedastusnõudeid. See hõlmab andmete täielikkust, edastamise sagedust, ajakohasust ja määruse I lisas andmekvaliteedile esitatud miinimumnõuete järgimist. Ka kõik ühinevad ja kandidaatriigid (v.a Montenegro) täidavad nõudeid. Montenegro ja kaks Lääne-Balkani riiki, kes on võimalikud kandidaatriigid, täidavad nõudeid keskmises või suures ulatuses. Nende riikide peamine probleem seisneb selles, et nad ei suuda esitada üksikasjalikke andmeid rahvamajanduse arvepidamise kohta. 3.2. Ostujõu pariteetide arvutamine ja levitamine Eurostat arvutab ja levitab ostujõu pariteete igal aastal, mis on rohkem, kui määruse miinimumnõuetega ette nähtud. Esimesed ostujõu pariteete käsitlevad hinnangud aasta t kohta avaldatakse aasta t+1 juunis ning vaadatakse üle aasta t+1 detsembris, aasta t+2 detsembris ja aasta t+3 detsembris (lõplik hinnang). Vastavalt määrusele lõplikke ostujõu pariteete enam ei muudeta. Eurostat avaldab ostujõu pariteedid, hinnataseme indeksid, mahuindeksid elaniku kohta ja mitu muud näitajat 60 kategooria kohta. 3.3. Metoodika käsiraamat Määrusega on ette nähtud, et Eurostat koostab metoodika käsiraamatu ja haldab seda. Eurostati ja OECD käsiraamatu „Eurostat-OECD Methodological Manual on Purchasing Power Parities” esimene versioon avaldati aastal 2006. Käsiraamat vaadati täielikult läbi ja ajakohastati 2012. aastal, et võtta arvesse kõige uuemat metoodikat. Käsiraamat on kättesaadav Eurostati veebisaidil[2]. 3.4. Kvaliteedikontroll Määrusega (artikkel 7) lülitati ostujõu pariteedi programmi ametlik kvaliteedikontroll. Kõik riigid esitasid toimiku oma allikate ja meetodite kohta, mida nad alusandmete kogumiseks ja esitamiseks kasutavad. Toimik hõlmab tarbekaupade hinnavaatluse aruannet (vrd määruse I lisa punkt 5) ning allikate ja meetodite loetelu, mis annab täieliku ülevaate sellest, kuidas määrust on rakendatud (vrd määruse I lisa punkt 5.3.1.). Mõlemat liiki teabe struktuur on esitatud komisjoni 28. veebruari 2011. aasta määruses (EL) nr 193/2011, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1445/2007 ostujõu pariteetidega seotud kvaliteedikontrolli süsteemi osas. See komisjoni määrus oli ette nähtud määruse artikli 7 lõikega 4. Eurostat hakkas liikmesriike ametlikult hindama 2011. aastal (vrd määruse I lisa punkt 5.3.2.) ehk pärast seda, kui riigid olid oma loetelud koostanud. 2012. aasta lõpuks oli Eurostat külastanud ja hinnanud 10 riiki. Hindamisaruanded on kättesaadavad Eurostati veebisaidil. Hindamine hõlmab riigi kasutatud allikate ja meetodite süvaanalüüsi ning määruse nõuete ja metoodika käsiraamatu järgimise kontrolli. 3.5. Rahastamine Ostujõu pariteetide näol on põhimõtteliselt tegemist rahvusvahelise statistikaga ning nende riigisisene kasutamine on piiratud. Seepärast on määruse artikliga 13 ette nähtud, et liikmesriigid saavad komisjonilt rahalist toetust. Toetus ulatub kuni 70%ni komisjoni toetuse andmise eeskirjade kohastest abikõlblikest kuludest. Komisjon teeb ettepaneku kõnealune toetus säilitada, kuna see on vajalik ostujõu pariteedi programmi jätkusuutlikkuse tagamiseks. 4. Pärast määruse vastuvõtmist toimunud arengud 4.1. Korraline läbivaatamine Ostujõu pariteedi programmi korraline läbivaatamine toimus Eurostati kvaliteeditagamise raamistikus 2010. aastal. Korraline läbivaatamine koosnes kasutajate küsitlusest, partnerite (peamiselt riiklikud statistikaametid) küsitlusest ja Eurostati enesehindamisest. Lõpparuande kokkuvõte on kättesaadav Eurostati veebisaidil[3]. Läbivaatamisel jõuti järeldusele, et kasutajad ja partnerid hindavad avaldatud ostujõu pariteetide kvaliteeti kõrgeks. Selles on öeldud: Euroopa ostujõu pariteetide koostamine toimub ostujõu pariteetide määruse põhjal ning sellega tagatakse ostujõu pariteetide andmete ühtlustamise kõrge tase. Lisaks on andmete kogumise aluseks tugev metoodiline alus ning kasutatakse Euroopas ja rahvusvaheliselt kindlakskujunenud definitsioone ja loetelusid. Ostujõu pariteetide programmi korraldavad, koordineerivad ja juhendavad tõhusalt Eurostat ja OECD. Üksikisikute ja ettevõtjate koormus seoses andmete esitamisega on väga väike. Ühine tarkvara kaubaartiklite nimekirja haldamiseks, andmete sisestamiseks ja valideerimiseks ning andmeedastusstandardite kasutamine hõlbustab Eurostati ja tema partnerite tööd märkimisväärselt. Läbivaatamise aruandes esitati rida soovitusi, mida Eurostat püüab järgida. 4.2. Uus metoodika teatavates valdkondades Eri kaupade ja teenuste hindade ja mahtude riigiti võrdlemise metoodika areneb pidevalt edasi. · Hariduse valdkonnas võttis Eurostat uue metoodika kasutusele 2008. aastal. Uue metoodikaga mõõdetakse toodangu mahtu otse ega toetuta ostujõu pariteetide arvutamisel sisendite hinnale (nt õpetajate palgad). Seda meetodit kasutatakse ostujõu pariteetide puhul alates võrdlusaastast 2005. · Tervishoiu valdkonnas on koos OECD-ga välja töötatud uus metoodika kavas kasutusele võtta 2013. aastal ning seda rakendatakse alates võrdlusaastast 2010. Uus meetod põhineb teatavate tavapäraste raviteenuste hindade võrdlusel. · Ehituse valdkonnas muudeti uuringu läbiviimist 2010. aastal: andmete kogumine jagati kahele aastale ning samaaegselt vähendati hinnatavate ehitusprojektide arvu. · Energeetika valdkonnas (täpsemalt gaasi ja elektri tarbimine) kasutab Eurostat ära sünergiat energiahinnastatistikaga[4]. Metoodikat parandatakse kogu aeg ja see jätkub ka tulevikus. Siiski põhjustab iga uue meetodi kasutuselevõtt ostujõu pariteetide aegrea katkemise, kuna uuenduseelsed andmed ei ole enam otseselt võrreldavad uuendusjärgsete andmetega[5]. Määruse artikli 9 lõikes 4 on öeldud, et avaldatud lõplikke ostujõu pariteete üldiselt ei muudeta. See artikkel takistab Eurostatil pakkuda kasutajatele paremat teenust, mis oleks võimalik siis, kui uut meetodit saaks seeriates tagasiulatuvalt kasutada nii palju kui võimalik. Seepärast soovitatakse käesolevas aruandes uurida, kas määruse sätet muutmise kohta saaks leebemaks muuta. Uue metoodika kasutuselevõtt mis tahes valdkonnas nõuab määruse II lisa alajaotuste klassifikatsiooni kohandamist. 4.3. Eratarbimise liigitus kuluartiklite lõikes (COICOP) Ostujõu pariteetide arvutamiseks jagatakse kodumajapidamiste tarbimiskulutused kategooriatesse vastavalt eratarbimise liigitusele kuluartiklite lõikes (COICOP). Rahvusvaheliselt kokku lepitud COICOPi versioon lõpeb neljakohalisel ehk klassi tasemel. Teatavate statistiliste kasutusviiside jaoks ei ole see piisavalt üksikasjalik ning seepärast on olemas COICOPi eri versioonid viiekohalisel ehk alamklassi tasemel. Euroopa Liidus on välja töötatud kolm viiekohalise COICOPi versiooni: üks leibkonnaeelarve uuringu (LEU), üks tarbijahindade harmoneeritud indeksi (HICP) ja üks ostujõu pariteetide (PPP) jaoks. Need kolm versiooni ei ole ühesugused, mis halvendab andmete võrreldavust nende kolme statistikavaldkonna vahel. Ostujõu pariteetide programmi jaoks on COICOP-PPP ja COICOP-HICPi ühtlustamine tähtis: see muudab kvaliteetsemaks ostujõu pariteetide ekstrapoleerimise uuringuaastatelt nendele aastatele, kus uuringut ei tehtud, kasutades selleks tarbijahindade harmoneeritud indekseid. 2010. aastal alustas Eurostat COICOPi viiekohalise versiooni väljatöötamist, et seda saaks kasutada kõikides Eurostati statistikates. Keskenduti vaid viiekohalisele tasemele. Neljakohalise taseme muutmist tuleks arutada laiapõhjalisema läbivaatamise käigus, kuhu oleks kaasatud ÜRO statistikaosakond, kes on COICOPi haldaja. Viiekohalise taseme eesmärk on koostada alamklassidega põhiklassifikatsioon, mis vastaks ostujõu pariteetide ja tarbijahindade harmoneeritud indeksite programmi ning LEU vajadustele. Töö lõpetati 2012. aastal. Klassifikatsiooni hakatakse tarbijahindade harmoneeritud indeksite, ostujõu pariteetide ja LEU puhul kasutama 2014.–2015. aastal. COICOP-PPP ja COICOP-HICPi ühtlustamine peaks parandama ostujõu pariteetide alajaotuste vastavust nende tarbijahindade harmoneeritud indeksite ekstrapolaatoritele. Samuti peaks see ostujõu pariteetide ja tarbijahindade harmoneeritud indeksite tulemuste esitusviisi ja võimalik et ka tulemused ise seostatumaks muutma. Kaoks ära vajadus eraldi koguda teavet tarbijahinnaindeksi kohta COICOP-PPP klassifikatsiooni järgi, nagu seda praegu nõutakse, mis vähendaks riikide jaoks uuringuga seotud koormust. Selleks et harmoneeritud viiekohalist COICOPi ostujõu pariteetide arvutamisel kasutada, on vaja kohandada määruse II lisas alajaotuste klassifikatsiooni. 4.4. Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteem 2010 Määruse artikli 2 lõikega 2 on tagatud, et ostujõu pariteedi programmis kasutatud määratlused on täielikult kooskõlas Euroopa rahvamajanduse arvepidamise süsteemi (ESA 95)[6] määratlustega. ESA 95 on praegu ajakohastamisel ja liikmesriigid hakkavad uut ESA määrust (ESA 2010) kohaldama septembrist 2014. ESA 2010 säilitab asendatava süsteemi teoreetilise raamistiku ega erine radikaalselt oma eelkäijast. Põhivara klassifikatsiooni muutmise tõttu tulevad erinevused sisse kapitali kogumahutuses põhivarasse. Siinkohal on kõige tähtsamad muudatused teadus- ja arendustegevuse ning sõjaväerelvade kulutuste ümberklassifitseerimine, kuna kulutused põhivarale lähevad kapitalimahutuse alla. Varem käsitati neid kulutusi vahetarbimisena. Varade piiride laiendamine selleks, et hõlmata ka teadus- ja arendustegevusele tehtavad kulutused, suurendab nii kapitali kogumahutust põhivarasse kui ka SKPd. Sõjaväerelvadele tehtavate kulutuste kaasamine suurendab kapitali kogumahutust põhivarasse ning vähemal määral ka SKPd, kuid vähendab samuti kollektiivsete teenuste taset, kuna neid hinnatakse kui tootmiskulude summat, mille üks elemente on vahetarbimine. Selleks et kapitali kogumahutus põhivarasse hõlmaks ka teadus- ja arendustegevuse ning sõjaväerelvadele tehtavaid kulutusi, tuleb kohandada määruse II lisas alajaotiste klassifikatsiooni. 4.5. Tegevusaladel põhinev toodete klassifikaator (CPA) CPA 2008 on tegevusaladel põhineva toodete klassifikaatori uusim versioon. See on CPA 2002 läbivaadatud versioon, mis on omakorda CPA 96 läbivaadatud versioon. CPA 96 kasutati määruse II lisas, et määrata kindlaks kulutuste klassid vastavalt kapitali kogumahutusele põhivarasse. CPA 2008 võeti liikmesriikide rahvamajanduse arvepidamises kasutusele 2011. aastal. Seega on vaja läbi vaadata määruse II lisa, et kohandada ostujõu pariteetide klassifikatsioon uuele CPA 2008 versioonile. 4.6. Lissaboni leping Määrust tuleb kohandada veel selleks, et võtta arvesse Lissaboni lepingu jõustumist 2009. aastal. Eelkõige tuleb läbi vaadata komiteemenetluse artiklid (artiklid 11 ja 12), et viia need kooskõlla uue menetluskorraga. 5. Kokkuvõte Ostujõu pariteetide määrus on taganud Eurostati avaldatud ostujõu pariteetide usaldusväärsuse ja kvaliteedi. Eespool esitatud kokkuvõte arengutest, mis on toimunud pärast määruse vastuvõtmist 2007. aastal, näitab vajadust üldise ajakohastamise järele, et võtta arvesse kasutatavaid praktikaid ja õiguslikke nõudeid. Seepärast on komisjonil 2013. aastal kavas teha ettepanek ostujõu pariteete käsitlevate õigusnormide läbivaatamiseks, et viia need vastavusse Lissaboni lepinguga ja võtta arvesse viimase viie aasta jooksul toimunud arenguid. See hõlmab ka klassifikatsiooni läbivaatamist II lisas. [1] Määrus kehtib loomulikult vaid liikmesriikide ja EFTA riikide suhtes. Ülejäänud riigid osalevad oma ühinemis- või võimaliku ühinemise ettevalmistuste raames. [2] Vt http://epp.eurostat.ec.europa.eu/cache/ITY_OFFPUB/KS-RA-12-023/EN/KS-RA-12-023-EN.PDF. [3] Vt http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/portal/quality/documents/PPP%20Final%20Report_Executive%20Summary_0.pdf. [4] Uute meetodite täpsem kirjeldus on esitatud läbivaadatud ostujõu pariteetide käsiraamatus. [5] Seepärast on Eurostati teabeedastuse andmebaasis 2005. aasta andmete puhul lisatud seeria katkemist tähistav märge „b” kõikide muutujate juurde, mida hariduse valdkonnas uue meetodi kasutusele võtmine mõjutab. [6] Nõukogu määrus (EÜ) nr 2223/96, 25. juuni 1996, ühenduses kasutatava Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemi kohta.