SELETUSKIRI

Vastavalt 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (edaspidi „käibemaksudirektiiv“) artikli 395 lõikele 1 võib nõukogu ühehäälselt komisjoni ettepaneku põhjal anda igale liikmesriigile loa võtta erimeetmeid kõnealuse direktiivi sätetest erandite tegemiseks, et lihtsustada käibemaksu kogumise menetlust või hoida ära teatavat maksudest kõrvalehoidmist või maksustamise vältimist.

Kirjas, mille komisjon registreeris 31. märtsil 2021, taotles Horvaatia käibemaksudirektiivi artikli 26 lõike 1 punktist a ja artiklist 168 tehtud erandi kehtivuse pikendamist, et jätkuvalt piirata sõiduautode ostmisel ja liisimisel, sealhulgas kõigi nendega seoses tarnitud kaupade ja osutatud teenuste ostmisel tasutud sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust. Koos pikendustaotlusega esitas Horvaatia aruande, mis sisaldab mahaarvamisõiguse piiramiseks ettenähtud protsendimäära läbivaatamist.

Käibemaksudirektiivi artikli 395 lõike 2 kohaselt teavitas komisjon 22. aprilli 2021. aasta kirjas teisi liikmesriike Horvaatia taotlusest. Komisjon teatas 23. aprilli 2021. aasta kirjas Horvaatiale, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik teave.

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Käibemaksudirektiivi artiklis 168 on sätestatud, et maksukohustuslasel on õigus arvata maha selliste ostude eest tasumisele kuuluv käibemaks, mida tehakse maksustatavate tehingute tarbeks. Käibemaksudirektiivi artikli 168a lõikega 1 on ette nähtud, et maksukohustuslase ettevõtte vara hulka kuuluva kinnisasja kasutamisel nii ettevõtte tegevuse kui ka muul kui ettevõtluse eesmärgil tohib kõnealuse kinnisasjaga seotud käibemaksu maha arvata üksnes selles ulatuses, milles kinnisasja kasutatakse maksukohustuslase ettevõtte tegevuse eesmärgil. Käibemaksudirektiivi artikli 168a lõike 2 kohaselt võivad liikmesriigid neile sobival viisil kohaldada seda sätet ka muude ettevõtte vara hulka kuuluvate kaupadega seotud kulude suhtes. Sama direktiivi artikli 26 lõike 1 punktiga a on ette nähtud, et ettevõtte vara hulka kuuluvate kaupade kasutamist isiklikuks tarbeks tuleb käsitada tasu eest teenuste osutamisena, kui nendelt kaupadelt oli käibemaks mahaarvatav. Kõnealuse süsteemi kohaselt on lubatud isikliku kasutuse eest esialgselt mahaarvatud käibemaksu tagastamine.

Sõiduautode puhul on kõnealust süsteemi keeruline kohaldada peamiselt seetõttu, et raske on teha kindlaks sõiduki isiklikuks tarbeks ja ettevõtluse tarbeks kasutamise osakaalu. Aruannete koostamine ja kontrollimine on lisakoormus nii ettevõtjatele kui ka maksuhalduritele.

Vastavalt käibemaksudirektiivi artiklile 395 võivad liikmesriigid kohaldada meetmeid, millega tehakse erand käibemaksudirektiivi sätetest, et lihtsustada käibemaksu kogumise menetlust või hoida ära teatavat maksudest kõrvalehoidmist või maksustamise vältimist, kui nõukogu on neile andnud loa.

Horvaatial on praegu nõukogu rakendusotsuse (EL) 2018/1994 alusel lubatud piirata teatavate sõiduautode ostmisel ja liisimisel, sealhulgas kõigi nendega seoses tarnitud kaupade ja osutatud teenuste ostmisel tasutud käibemaksu mahaarvamise õigust 50 % määraga, kui neid sõidukeid ei kasutata üksnes ettevõtluse eesmärgil. See erimeede vabastab maksukohustuslased ka kohustusest käsitada selliste sõiduautode muul kui ettevõtluse eesmärgil kasutamist teenuste osutamisena. Meetmega hõlmatud sõiduautod on reisijateveoks ettenähtud mootorsõidukid, millel on lisaks juhiistmele maksimaalselt kaheksa istekohta. Teatavate eritegevuste jaoks kasutatavad sõiduautod jäetakse mahaarvamisõiguse piirangu kohaldamisalast välja ning neid käsitletakse tavanormide alusel. See kehtib sõidukite suhtes, mida kasutatakse juhtide koolitamiseks, sõidukite katsetamiseks, remonditeenusteks, reisijate- ja kaubaveoga seotud majandustegevuseks, rentimiseks või surnute transportimiseks, samuti edasimüügiks ostetud sõidukite suhtes. Nõukogu rakendusotsus (EL) 2018/1994 kehtib kuni 31. detsembrini 2021.

Horvaatia praegune taotlus pikendada veel kord erimeetme kehtivust põhineb samadel põhjendustel, mis esitati eelmises taotluses. Taotlusele on lisatud aruanne, mis sisaldab mahaarvamisõiguse piirmäära läbivaatamist, nagu on nõutud nõukogu rakendusotsuse (EL) 2018/1994 artikli 6 kolmandas lõigus. Horvaatia arvates kehtivad erimeetme kohaldamise tingimused endiselt ja praegu kohaldatav sisendkäibemaksu mahaarvamise 50 % piirmäär on jätkuvalt kõige asjakohasem.

Horvaatia selgitas, et nii maksukohustuslaste kui ka maksuhaldurite esitatud andmete põhjal kasutatakse ettevõtte vara hulka kuuluvaid sõiduautosid isiklikuks tarbeks jätkuvalt keskmiselt 50 % ulatuses. Sellega seoses esitas Horvaatia kaks 2021. aasta alguses korraldatud uuringut ettevõtluse ja isiklikuks tarbeks kasutatavate sõiduautode kasutamise kohta, millest selgus, et sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse suhtes 50 % määra kehtestamine näib olevat endiselt realistlik.

Võttes arvesse erimeetme positiivset mõju nii maksukohustuslaste kui ka maksuhaldurite halduskoormusele, tehakse ettepanek lubada pikendada praeguse erandi kehtivust. Luba peaks olema taas kord ajaliselt piiratud ning kehtima 31. detsembrini 2024, et oleks võimalik läbi vaadata erandit tegeva meetme vajalikkus ja tulemuslikkus ning erandi aluseks olev jaotusmäär ettevõtluse ja muul kui ettevõtluse eesmärgil kasutamise vahel. Mis tahes võimalikule pikendustaotlusele tuleks lisada aruanne, mis sisaldab kohaldatud protsendimäära läbivaatamist, ning see tuleks saata komisjonile 31. märtsiks 2024.

Kuna Horvaatia otsustas käibemaksudirektiivi artikli 168a lõike 2 alusel kohaldada käibemaksudirektiivi artikli 168a lõiget 1 ettevõtte vara hulka kuuluva muu majandusvara kui kinnisasja suhtes, tuleks täielikkuse huvides lisada viide kõnealuse direktiivi artiklile 168a nõukogu rakendusotsuse (EL) 2018/1994 pealkirja ja artiklisse 1.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

Sarnased erandid seoses mahaarvamisõigusega on tehtud ka teistele liikmesriikidele (Eesti, Ungari, Läti, Poola, Itaalia ja Rumeenia).

Käibemaksudirektiivi artikliga 176 on ette nähtud, et nõukogu määrab kindlaks kulud, millelt käibemaksu maha ei arvata. Kuni selliste kulude kindlaksmääramiseni lubatakse liikmesriikidel säilitada 1. jaanuaril 1979 kehtinud erandid. Seepärast kehtivad mitmed senist olukorda säilitavad sätted, millega piiratakse õigust arvata maha sõiduautodega seotud käibemaksu.

Hoolimata varasematest algatustest kehtestada õigusnormid selle kohta, milliste kulukategooriate korral võib mahaarvamisõigust piirata, on selline erand asjakohane seni, kuni kõnealused õigusnormid ELi tasandil ühtlustatakse.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS