ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Käesoleva ettepaneku eesmärk on võimaldada Euroopa Liidul ühineda konsensusega võtta vastu otsus, millega vabastatakse Maailma Toiduprogrammi poolt mittekaubanduslikel humanitaareesmärkidel ostetavad toiduained ekspordikeeldude või -piirangute kohaldamisest. Võimaluse korral tuleks see otsus vastu võtta juba 2020. aasta detsembris toimuval või sellele järgneval 2021. aasta WTO peanõukogu istungil.

WTO peanõukogult võidakse 2020. aasta detsembris toimuval või sellele järgneval 2021. aasta istungil nõuda, et ta võtaks vastu otsuse, mille eesmärk on vabastada ekspordikeeldude või -piirangute kohaldamisest toiduained, mida Maailma Toiduprogramm ostab mittekaubanduslikel humanitaareesmärkidel.

Liidu jaoks on äärmiselt oluline, et nõukogu otsus, mille eesmärk on ühineda selles küsimuses konsensusega peanõukogus, võetaks vastu õigeaegselt, et EL saaks kaitsta oma seisukohta WTOs, võttes eelkõige arvesse Covid-19 pandeemiast tingitud kiireloomulist humanitaarolukorda.

4.Õiguslik alus

4.1.Menetlusõiguslik alus

4.1.1.Põhimõtted

Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 218 lõikes 9 on ette nähtud otsuste vastuvõtmine, millega „kehtestatakse lepingus sätestatud organis liidu nimel võetavad seisukohad, kui asjaomasel organil tuleb vastu võtta õigusliku toimega akte, välja arvatud õigusaktid, millega täiendatakse või muudetakse lepingu institutsioonilist raamistikku.“

4.1.2.Kohaldamine käesoleval juhul

WTO ministrite konverents on WTO asutamislepinguga loodud organ, millel on lepingu artikli IV lõike 1 kohaselt pädevus võtta vastu otsuseid kõigis mitmepoolsete kaubanduslepingutega hõlmatud küsimustes, sh õigusliku toimega otsuseid.

WTO lepingu IV artikli lõike 2 kohaselt täidab ministrite konverentsi kohtumiste vahelisel ajal tema ülesandeid peanõukogu.

Eespool osutatud kavandatud aktid on õigusliku toimega aktid, kuna need võivad mõjutada liidu õigusi ja kohustusi.

Kavandatud õigusaktiga ei täiendata ega muudeta lepingu institutsioonilist raamistikku.

Seega on esildatud otsuse menetlusõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikli 218 lõige 9.

4.2.Materiaalõiguslik alus

4.2.1.Põhimõtted

ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohase otsuse materiaalõiguslik alus sõltub eelkõige selle kavandatava akti eesmärgist ja sisust, mille kohta liidu nimel seisukoht võetakse. Kui kavandatava aktiga taotletakse kahte eesmärki või reguleeritakse kahte valdkonda ning ühte neist võib pidada peamiseks, samas kui teine on kõrvalise tähtsusega, peab ELi toimimise lepingu artikli 218 lõike 9 kohasel otsusel olema üksainus materiaalõiguslik alus, mis on nõutav tulenevalt peamisest või ülekaalukast eesmärgist või valdkonnast.

4.2.2.Kohaldamine käesoleval juhul

Kavandatava akti peamine eesmärk ja sisu on seotud ühise kaubanduspoliitikaga.

Seepärast on esildatud otsuse materiaalõiguslik alus ELi toimimise lepingu artikkel 207.

4.3.Kokkuvõte

Esildatud otsuse õiguslik alus peaks olema ELi toimimise lepingu artikli 207 lõike 4 esimene lõik koostoimes artikli 218 lõikega 9.

5.Kavandatava akti avaldamine
SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Ühendkuningriik esitas 29. märtsil 2017 Euroopa Liidu lepingu artikli 50 kohase teate oma kavatsuse kohta liidust välja astuda. Artikli 50 kohaselt pidas liit Ühendkuningriigiga läbirääkimisi lepingu üle, milles sätestatakse Ühendkuningriigi liidust väljaastumise kord, võttes arvesse meie tulevaste suhete raamistikku (edaspidi „väljaastumisleping“). Väljaastumislepingu tingimuste kohaselt ei ole Ühendkuningriik alates 31. jaanuarist 2020 enam Euroopa Liidu liikmesriik ning liidu esmase ja teisese õiguse kohaldamine Ühendkuningriigi suhtes lõpeb pärast üleminekuetapi lõppu 31. detsembril 2020.

Nõukogu 5. mai 2009 aasta määrusega (EÜ) nr 428/2009, millega kehtestatakse ühenduse kord kahesuguse kasutusega kaupade ekspordi, edasitoimetamise, vahendamise ja transiidi kontrollimiseks (edaspidi „määrus“) luuakse ühine süsteem kahesuguse kasutusega kaupade ekspordi kontrollimiseks kooskõlas liikmesriikide ja Euroopa Liidu (EL) rahvusvaheliste kohustuste ja ülesannetega. Määruse kohaselt nõutakse kahesuguse kasutusega kaupade kolmandatesse riikidesse eksportimiseks luba. Luba võib olla kas ühekordne, koond- või üldluba.

Selleks et toetada ELi konkurentsivõimet ja luua kõigile liidu eksportijatele võrdsed võimalused, tagades samal ajal kõrge turvalisuse taseme ja rahvusvaheliste kohustuste täieliku täitmise, kehtestatakse nõukogu määrusega (EÜ) nr 428/2009 liidu üldine ekspordiluba teatavate kahesuguse kasutusega kaupade teatavatel tingimustel teatavatesse kolmandatesse riikidesse eksportimiseks. Eelkõige on määruse IIa lisas ette nähtud liidu üldine ekspordiluba („EU001“) teatavate madala riskiga tehingute puhul, nt eksport Austraaliasse, Kanadasse, Jaapanisse, Uus-Meremaale, Norrasse, Šveitsi (sh Liechtenstein) ja Ameerika Ühendriikidesse.

Ühendkuningriigi liidust väljaastumine mõjutab kahesuguse kasutusega kaupadega kauplemist ELi ja Ühendkuningriigi vahel: vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 428/2009 on kahesuguse kasutusega kaupade EList Ühendkuningriiki eksportimiseks 1. jaanuarist 2021 alates vaja ekspordiluba, mille on välja andnud eksportija asukohaliikmesriigi pädev asutus. See tekitaks liikmesriikide pädevatele asutustele ja ELi eksportijatele märkimisväärse halduskoormuse, mis mõjutaks nende konkurentsivõimet.

Selleks et leevendada neid riske ja Ühendkuningriigi väljaastumise mõju ELi konkurentsivõimele, on asjakohane lisada Ühendkuningriik määruse IIa lisasse ja seega kontrollida eksporti Ühendkuningriiki liidu üldise ekspordiloa EU001 alusel. On mitu põhjust, miks tuleks Ühendkuningriik lisada EU001 riikide loetellu:
SELETUSKIRI

1.Kavandatav reguleerimisese

Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel Euroopa Liidu ja Jaapani vahelise majanduspartnerluslepingu alusel moodustatud ühiskomitees mootorsõidukeid ja nende osi käsitleva 2-C lisa liidete 2-C-1 ja 2-C-2 muutmist käsitleva ühiskomitee otsuse kavandatava vastuvõtmise küsimuses.

2.Ettepaneku taust

2.1.Euroopa Liidu ja Jaapani vaheline majanduspartnerlusleping

Euroopa Liidu ja Jaapani majanduspartnerluslepingu (edaspidi „leping“) eesmärk on liberaliseerida ja hõlbustada kaubavahetust ja investeeringuid ning tihendada lepinguosaliste majandussuhteid. Leping jõustus 1. veebruaril 2019.

2.2.Ühiskomitee

Lepingu artikli 22.1 lõikega 1 on moodustatud ühiskomitee, mis koosneb mõlema lepinguosalise esindajatest. Artikli 22.1 lõikes 4 on sätestatud, et lepingu nõuetekohase ja tõhusa toimimise tagamiseks teeb ühiskomitee järgmist:

a)võtab esimesel koosolekul vastu oma kodukorra ja

b)võtab esimesel koosolekul vastu vahekohtu kodukorra ja vahekohtunike käitumisjuhendi, nagu on osutatud artiklis 21.30, samuti vahendusmenetluse korra, nagu on osutatud artikli 21.6 lõikes 2.

Vastavalt artikli 22.2 lõikele 3 võetakse ühiskomitee otsused ja soovitused vastu konsensuse alusel.

2.3.Ühiskomitee kavandatav akt

Ühiskomitees on kavas vastu võtta otsus muuta lepingu 2-C lisa liiteid 2-C-1 ja 2-C-2, et võtta arvesse Jaapanis ja ELis toimunud regulatiivset arengut ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni normide rakendamise valdkonnas. Muudatused seisnevad UNECE normide nr 53, 85, 145 ja 146 lisamises liitesse 2-C-1 ning normide 53 ja 85 väljajätmises liitest 2-C-2.

Kavandatav akt on lepinguosaliste jaoks siduv vastavalt lepingu artikli 22.2 lõikele 1, milles on sätestatud, et Ühiskomitee võib teha otsuseid, kui see on käesoleva lepinguga ette nähtud. Need otsused on lepinguosaliste jaoks siduvad. Lepinguosaline võtab tehtud otsuste rakendamiseks vajalikke meetmeid.

3.Liidu nimel võetav seisukoht

Käesoleva nõukogu otsuse ettepanekuga määratakse kindlaks lepingu kohaselt moodustatud ühiskomitees liidu nimel võetav seisukoht lepingu 2-C lisa liidete 2-C-1 ja 2-C-2 muutmise küsimuses.

Esimese mootorsõidukite ja nende osade töörühma analüüsi tulemuste alusel leppisid lepinguosalised kokku, et soovitavad ühiskomiteel võtta vastu otsus eespool nimetatud liidete muutmise kohta, et võtta arvesse ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni (UNECE) regulatiivsete arutelude edenemist pärast lepingule allakirjutamist.

Nende ÜRO normide lisamine asjaomastesse liidetesse suurendaks lepinguosaliste vastastikuse kaubandusalase sooduskohtlemise õigusraamistikust tulenevat õiguskindlust ettevõtjate jaoks.

4.Õiguslik alus
Nõukogu seisukoht kajastab kolmepoolsetel läbirääkimistel saavutatud kokkulepet. Üldiselt on see kokkulepe kaasseadusandjate seisukohtade tasakaalustatud tulemus ning selles on säilinud komisjoni algsed eesmärgid ja komisjoni ettepaneku nõudlikkus.

Tervisekaitseküsimuses võttis nõukogu vastu tasakaalustatud seisukoha ja tegi mõne täienduse võrreldes kehtiva joogiveedirektiiviga, kuigi mõnel juhul mitte nii nõudliku kui komisjoni algne ettepanek (nt seoses plii, polüfluoritud alküülühendite (PFAS), bisfenooli A, kloraadi ja kloritiga). Kuigi ka nõukogu vähendas mõnevõrra teabe läbipaistvuse ja kättesaadavusega seotud kohustusi, mille komisjon algselt välja pakkus, säilitati tarbijate jaoks kõige olulisem teave.

Komisjon väljendab siiski kahetsust ettepaneku üle piirata tema volitusi muuta direktiivi II lisa delegeeritud õigusaktiga, nagu algselt kavandatud ja praegu kehtiva joogiveedirektiiviga ette nähtud.

Lisaks väljendab komisjon kahetsust selle üle, et rakendusakte käsitlevasse artiklisse lisati nn arvamuse esitamata jätmise klausel, mis on kõrvalekaldumine üldreeglist ja mida tuleks nõuetekohaselt põhjendada, kuna sellega vähendatakse komisjoni võimalust võtta vastu rakendusakte, kui komitee arvamust ei esita.

5.Järeldus

Komisjon nõustub nõukogu võetud seisukohaga ja teeb kaks järgmist avaldust:

KOMISJONI AVALDUS DELEGEERITUD ÕIGUSAKTIDE KOHTA JOOGIVEEDIREKTIIVI RAAMES

Komisjon väljendab kahetsust kaasseadusandjate otsuse üle piirata tema volitust muuta läbivaadatud joogiveedirektiivi lisasid ja piirduda III lisaga, samas kui oma algses ettepanekus taotles komisjon volitust muuta I–IV lisa.

Eriti kahetsusväärseks peab komisjon seda, et kaasseadusandjad ei leppinud kokku volituses muuta II lisa, mis on väga vajalik seoses vajadusega ajakohastada II lisas sätestatud seirenõudeid teaduse ja tehnika arenguga.

KOMISJONI AVALDUS RAKENDUSAKTIDE VASTUVÕTMISE MENETLUSE KOHTA

Komisjon rõhutab, et tuginemine artikli 5 lõike 4 teise lõigu punktile b ilma nõuetekohase põhjenduseta on vastuolus määruse (EL) nr 182/2011 (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13) eesmärgi ja sõnastusega. Seda sätet tohib kasutada vaid siis, kui on vaja teha erand üldreeglist, mille kohaselt võib komisjon rakendusakti eelnõu vastu võtta, kui arvamust ei ole esitatud. Kuna tegemist on erandiga artikli 5 lõikes 4 sätestatud üldreeglist, ei saa seda käsitada lihtsalt seadusandja „otsustusõigusena“, vaid seda tuleb tõlgendada kitsendavalt ja seega põhjendada.
SELETUSKIRI

1.Kavandatav reguleerimisese

Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vahelise Euroopa – Vahemere piirkonna lennunduslepingu (edaspidi „leping“) alusel loodud ühiskomitees.

2.Ettepaneku taust

2.1.Ühelt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Jordaania Hašimiidi Kuningriigi vaheline Euroopa – Vahemere piirkonna lennundusleping

Lepingu eesmärk on toetada turulepääsu järkjärgulist avamist ja ühtlustada õigusakte, et läheneda ELile, sealhulgas lennuohutuse, lennundusjulgestuse, lennuliikluse korraldamise, majandusliku reguleerimise, tarbijakaitse ja keskkonna valdkonnas. Eeskirjad peaksid põhinema Euroopa Liidus kehtivatel asjaomastel õigusaktidel, mis on sätestatud käesoleva lepingu III lisas.

Lepinguga nähakse ette kõigi riikkondsusel, läbilaskevõimel ja liiklustihedusel põhinevate piirangute kaotamine kahe riigi vahel. Samuti nähakse lepinguga ette ulatuslik õigusnormide lähendamine sellistes valdkondades nagu lennuliikluse korraldamine, lennuohutus, lennundusjulgestus, keskkond, konkurents ja tarbijakaitse.

Leping jõustus 2. augustil 2020.

2.2.Ühiskomitee

Ühiskomitee moodustatakse lepingu artikli 21 alusel. Ühiskomitee vastutab käesoleva lepingu haldamise eest ja tagab selle nõuetekohase rakendamise.

Selleks teeb ühiskomitee koostööd mitmes valdkonnas ning annab soovitusi ja võtab vastu otsuseid lepingus sõnaselgelt sätestatud juhtudel. Ühiskomitee põhiülesandeks on teha koostööd, a) edendades uusi seadusandlikke algatusi ja muudatusi käsitleva teabe vahetamist ekspertide hulgas, sealhulgas julgestuse, ohutuse, keskkonnakaitse, lennundustaristu (sh teenindusajad), konkurentsitingimuste ja tarbijakaitse valdkonnas; b) korrapäraselt analüüsides lepingu rakendamise sotsiaalset mõju, eelkõige tööhõive valdkonnas, ja leides asjakohaseid lahendusi põhjendatuks peetavatele probleemidele; c) kaaludes selliseid võimalikke valdkondi, millega seoses võiks lepingut täiustada, sealhulgas soovitusi lepingu muutmiseks; d) leppides konsensuse alusel kokku menetluslikes ettepanekutes, põhimõtetes või dokumentides, mis on otseselt seotud käesoleva lepingu toimimisega.

Lisaks uurib ühiskomitee kooskõlas lepingu artikliga 5 („Investeeringud“) küsimusi, mis on seotud kahepoolsete ühisinvesteeringutega enamusosalusse või muudatustega lepinguosaliste lennuettevõtjate tõhusas kontrollimises.

Lepingu artikli 21 lõike 3 kohaselt võtab ühiskomitee otsusega vastu oma kodukorra.

2.3.Ühiskomitee kavandatav akt

Esimesel koosolekul võtab ühiskomitee vastu otsuse ühiskomitee kodukorra vastuvõtmise kohta (edaspidi „kavandatav akt“).

Kavandatava akti eesmärk on võtta lepingu artikli 21 lõike 3 kohaselt vastu ühiskomitee tegevust ja toimimist toetav kodukord, et võimaldada lepingut nõuetekohaselt rakendada.

3.Liidu nimel võetav seisukoht

Liidu nimel võetava seisukoha eesmärk peaks olema võtta vastu lepingu alusel loodud ühiskomitee kodukord. Seisukoht peaks põhinema ühiskomitee otsuse eelnõul.

4.Õiguslik alus
LISA

EMP ÜHISKOMITEE OTSUS

nr […]

millega muudetakse Euroopa Majanduspiirkonna lepingu VI lisa „Sotsiaalkindlustus“

EMP ÜHISKOMITEE,

võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut (edaspidi „EMP leping”), eriti selle artiklit 98,

ning arvestades järgmist:

(1)Arvestades, et Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi Euroopa Liidust ja Euroopa Aatomienergiaühendusest väljaastumise lepingu (edaspidi „väljaastumisleping“) artiklis 33 on sätestatud, et väljaastumislepingu teise osa III jaotise sätteid kohaldatakse Islandi, Liechtensteini Vürstiriigi, Norra Kuningriigi ja Šveitsi Konföderatsiooni kodanike suhtes, eeldusel et kõnealused riigid on sõlminud vastavad lepingud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigiga, mida kohaldatakse liidu kodanike suhtes, ning Euroopa Liiduga, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi kodanike suhtes, ja nimetatud riigid kohaldavad neid,

(2)Arvestades, et lepingu, mis käsitleb korda, mida kohaldatakse Islandi, Liechtensteini Vürstiriigi, Norra Kuningriigi ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahel pärast Ühendkuningriigi väljaastumist Euroopa Liidust ning Ühendkuningriigi taganemist EMP lepingust ja muudest lepingutest, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi ja EMP EFTA riikide vahel tulenevalt Ühendkuningriigi kuulumisest Euroopa Liitu (edaspidi „eraldumist käsitlev leping“) artiklis 32 on sätestatud, et eraldumist käsitleva lepingu teise osa III jaotise sätteid kohaldatakse liidu kodanike suhtes, eeldusel et liit on sõlminud vastavad lepingud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigiga, mida kohaldatakse EMP EFTA riikide kodanike suhtes, ning EMP EFTA riikidega, mida kohaldatakse Ühendkuningriigi kodanike suhtes, ja kohaldab neid,

(3)Tunnistades, et on vaja ette näha nende Ühendkuningriigi kodanike, samuti nende pereliikmete ja ülalpidamisel olnud isikute sotsiaalkindlustusõiguste vastastikune kaitse, kes üleminekuperioodi lõpuks on või on olnud piiriüleses olukorras, mis hõlmab samaaegselt üht või mitut Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalist ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriiki,

(4)Seetõttu tuleks EMP lepingu VI lisa vastavalt muuta,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

EMP lepingu VI lisa II peatüki järele lisatakse järgmine peatükk:

„III. ÜHENDKUNINGRIIGI KODANIKUD

ARTIKKEL 1

Mõisted ja viited

1.Käesolevas peatükis kasutatakse järgmisi mõisteid:
SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

EMP ühiskomitee otsuse eelnõu (mis on lisatud nõukogu otsuse ettepanekule) eesmärk on muuta EMP lepingu IV lisa „Energeetika“, et inkorporeerida EMP lepingusse komisjoni 24. juuli 2015. aasta määrus (EL) 2015/1222, millega kehtestatakse võimsuse jaotamise ja ülekoormuse juhtimise suunised.

Kolmanda energiapaketi alusel kehtestatud elektrivõrgu eeskirjades ja suunistes on sätestatud tehnilised eeskirjad kaubanduse hõlbustamiseks ELi elektrienergia siseturul. Täielikult toimiv ja ühendatud energiasiseturg on äärmiselt tähtis varustuskindluse eesmärgi saavutamiseks, konkurentsivõime suurendamiseks ja tarbijatele taskukohase hinnaga elektrienergia pakkumiseks. Norra kui EMP EFTA riigi ja ELi liikmesriikide vahel on loodud märkimisväärsed elektriühendused. Seetõttu on hädavajalik, et ELi elektrienergia siseturul kauplemise suhtes kohaldatavaid tehnilisi eeskirju laiendataks EMP-le, et tagada õiguslik ühtlus elektrienergiaga kauplemise alusena.

Komisjoni määruses (EL) 2015/1222 on sätestatud elektri siseturu piire ületavate võrkudevaheliste ühenduste saadaoleva võimsuse jaotamise eeskirjad, et hõlbustada kauplemist järgmise päeva ja päevasisesel turul. Selles sätestatakse nõuded ühise metoodika kehtestamiseks saadaoleva võimsuse kindlaksmääramiseks, tõhususe hindamise kriteeriumid ja pakkumispiirkondade läbivaatamise protsess. Seda kohaldatakse kõigi põhivõrguettevõtjate suhtes, välja arvatud saartel, mis ei ole ühendatud teise süsteemiga.

Lisatud EMP ühiskomitee otsuse eelnõus tehtud kohandusi ei saa pidada pelgalt tehnilisteks kohandusteks nõukogu määruse nr 2894/94 tähenduses. Seetõttu võtab liidu seisukoha vastu nõukogu.
SELETUSKIRI

1.Kavandatav reguleerimisese

Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks liidu nimel ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vahelise Euroopa – Vahemere piirkonna lennunduslepingu (edaspidi „leping“) alusel loodud ühiskomitees võetav seisukoht.

2.Ettepaneku taust

2.1.Ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Maroko Kuningriigi vaheline Euroopa-Vahemere lennundusleping

Lepingu eesmärk on toetada turulepääsu järkjärgulist avamist ja ühtlustada õigusakte, et läheneda ELi õigusaktidele, sealhulgas lennuohutuse, lennuliikluse korraldamise, majandusliku reguleerimise, tarbijakaitse ja keskkonna valdkonnas. Need õigusaktid peaksid põhinema Euroopa Liidus kehtivatel asjaomastel õigusaktidel, mis on sätestatud kõnealuse lepingu VI lisas.

Leping jõustus 19. märtsil 2018.

2.2.Ühiskomitee

Ühiskomitee moodustatakse lepingu artikli 22 alusel. Ühiskomitee vastutab lepingu haldamise eest ja tagab selle nõuetekohase rakendamise.

Selleks teeb ühiskomitee koostööd mitmes valdkonnas ning annab soovitusi ja võtab vastu otsuseid lepingus sõnaselgelt sätestatud juhtudel. Ühiskomitee põhiülesandeks on teha koostööd, a) edendades uusi seadusandlikke algatusi ja muudatusi käsitleva teabe vahetamist ekspertide hulgas, sealhulgas julgestuse, ohutuse, keskkonnakaitse, lennundustaristu (sh teenindusajad) ja tarbijakaitse valdkonnas; b) korrapäraselt analüüsides lepingu rakendamise sotsiaalset mõju, eelkõige tööhõive valdkonnas, ja leides asjakohaseid lahendusi põhjendatuks peetavatele probleemidele; c) kaaludes selliseid võimalikke valdkondi, millega seoses võiks lepingut täiustada, sealhulgas soovitusi lepingu muutmiseks.

Lisaks uurib ühiskomitee kooskõlas lepingu artikliga 5 („Investeeringud“) küsimusi, mis on seotud kahepoolsete ühisinvesteeringutega enamusosalusse või muudatustega lepinguosaliste lennuettevõtjate tõhusas kontrollimises.

Lepingu artikli 22 lõike 6 kohaselt võtab ühiskomitee otsusega vastu oma kodukorra.

2.3.Ühiskomitee kavandatav akt

Esimesel koosolekul võtab ühiskomitee vastu otsuse ühiskomitee kodukorra vastuvõtmise kohta (edaspidi „kavandatav akt“).

Kavandatava akti eesmärk on võtta lepingu artikli 22 lõike 6 kohaselt vastu ühiskomitee tegevust ja toimimist toetav kodukord, et võimaldada lepingut nõuetekohaselt rakendada.

3.Liidu nimel võetav seisukoht

Liidu nimel võetava seisukoha eesmärk peaks olema toetada lepingu alusel loodud ühiskomitee kodukorra vastuvõtmist. Seisukoht peaks põhinema kavandatavale nõukogu otsusele lisatud ühiskomitee otsuse eelnõul.

4.Õiguslik alus
SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Interbusi kokkuleppega saavad ühineda riigid, kes on ECMT täisliikmed.

Maroko Kuningriik ei ole täisliige, kuid tal on ECMTs vaatleja staatus.

Interbusi kokkuleppes peab olema Maroko Kuningriigi osalemise selge õiguslik alus.

Protokolliga lisatakse Maroko Kuningriik nende artikli 30 lõikes 2 osutatud riikide loetellu, kes võivad Interbusi kokkuleppega ühineda. Artikli 30 lõikes 2 on juba loetletud San Marino, Andorra Vürstiriik ja Monaco Vürstiriik.

Maroko Kuningriigi võimalik ühinemine Interbusi kokkuleppega aitab veelgi edendada rahvusvahelisi suhteid reisijateveo-, turismi- ja kultuurivaldkonnas ka nende riikidega, kes ei ole praegu Interbusi kokkuleppe osalised, ja hõlbustab nende organiseerumist.

Tuleb ikkagi meeles pidada, et bussidega toimuv rahvusvaheline reisijatevedu on oluline Euroopa kodanikele taskukohase hinnaga liikuvusvõimaluste tagamisel. Selle sektori arendamine ka EList väljaspool tooks kasu nii ELi kodanikele, välisturistidele, turismitööstusele kui ka Euroopa piirkondadele.

Maroko Kuningriigile tuleks võimaldada turulepääs Interbusi kokkuleppe sätete alusel, tingimusel et rakendatakse reisijate-maanteevedu käsitlevat ELi õigustikku, sealhulgas seoses liiklusohutuse, tehniliste sätete, sõidukijuhtide kvalifikatsiooni, sotsiaalnormide, reisijaõiguste, keskkonna ja tegevusalal tegutsemise lubamisega.

Juhtimisküsimuste vältimiseks peaksid kõik Interbusi kokkuleppe osalised allkirjastama ja heaks kiitma või ratifitseerima Maroko Kuningriiki käsitleva protokolli enne, kui ta sellega liituda saab.

Selleks et võimaldada Interbusi kokkuleppe osalistel protokollile alla kirjutada ja see sõlmida, on asjakohane, et protokolliga ei nähtaks ette konkreetset ajavahemikku, mille jooksul protokoll on allkirjastamiseks avatud.

Protokoll jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kuule, mil kõik Interbusi kokkuleppe osalised on sellele alla kirjutanud ja selle heaks kiitnud või ratifitseerinud.

Üks kokkuleppeosaline on muutnud oma nime Põhja-Makedoonia Vabariigiks, mis samuti peaks kajastuma protokollis.

Protokollis on nüüd ka märgitud, et Andorra Vürstiriik on saanud Interbusi kokkuleppe osaliseks.