ET Euroopa Liidu Teataja C 39/1

EUROOPA KESKPANGA ARVAMUS,

29. november 2012,

seoses ettepanekuga direktiivi kohta, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute maksevõime taastamise ja kriisilahenduse raamistik

(CON/2012/99)

2013/C 39/01

Sissejuhatus ja õiguslik alus

10. juulil 2012 sai Euroopa Keskpank (EKP) Euroopa Liidu Nõukogult taotluse avaldada arvamust seoses ettepanekuga Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi kohta, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute maksevõime taastamise ja kriisilahenduse raamistik ning muudetakse nõukogu direktiive 77/91/EMÜ ja 82/891/EMÜ, direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ ja 2011/35/EL ning määrust (EL) nr 1093/2010 (1) (edaspidi „ettepanek direktiivi kohta”). 27. juulil 2012 sai EKP Euroopa Parlamendilt taotluse avaldada arvamust seoses ettepanekuga direktiivi kohta.

EKP arvamuse andmise pädevus põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 127 lõikel 4 ja artikli 282 lõikel 5, kuna ettepandud direktiiv sisaldab sätteid, mis mõjutavad Euroopa Keskpankade Süsteemi (EKPS) kaasaaitamist krediidiasutuste usaldatavusnormatiivide täitmise järelevalve ning rahandussüsteemi stabiilsusega seotud pädevate asutuste poliitika tõrgeteta teostamisele, liidu rahapoliitika määratlust ja rakendamist ning maksesüsteemide tõrgeteta toimimise edendamist. EKP nõukogu on käesoleva arvamuse vastu võtnud kooskõlas Euroopa Keskpanga kodukorra artikli 17.5 esimese lausega.

Üldised märkused

EKP toetab igati maksevõime taastamise ja kriisilahenduse raamistiku väljatöötamist ning takistuste kõrvaldamist tõhusaks kriisilahenduseks finantsasutustes. Finantsasutused peaksid makseraskustega tegelema vastavalt kehtestatud korrale viisil, mis tagab finantssüsteemi stabiilsuse tervikuna ning hoiab avaliku sektori kulud ja majandushäired minimaalsel tasemel. Eelkõige toetab EKP liidu krediidiasutuste ja investeerimisühingute kriisilahenduse raamistikku, mille eesmärk on tagada liidu finantsstabiilsus ning seeläbi ühisturu toimimine ka kriisi ajal. Eesmärgi saavutamiseks on vaja välja töötada ühtsed toetusmeetmed finantsasutuste makseraskustega tegelemiseks – näiteks maksevõime taaste- ja kriisilahenduskavad, sildasutuse vahend, kohustustest vabastamise vahend, ettevõtte müügi vahend ja varade eraldamise vahend. EKP toetab asjaolu, et ettepanek on kooskõlas rahvusvahelisel tasemel kokku lepitud finantsasutuste tõhusa kriisilahenduse korra põhialustega, (2) milles nõutakse siseriiklike kriisilahenduskordade ühtlustamist ning piisavate vahendite ja volituste andmist tõhusaks kriisilahenduseks. Nimetatud põhialuste rakendamine võimaldab kiiret sekkumist, et tagada oluliste funktsioonide jätkuvus.

EKP on seisukohal, et direktiiv on äärmiselt oluline samm liidu ühtse kriisilahenduse raamistiku väljatöötamisel ning tuleks seetõttu kiiresti vastu võtta. Samal ajal tuleb astuda edasisi samme üht pangandusliidu sammast esindava ühtse kriisilahendusmehhanismi väljatöötamiseks. Seetõttu kutsub EKP komisjoni üles esitama kiiresti eraldi ettepaneku ühtse kriisilahendusmehhanismi, sealhulgas ühtse Euroopa saneerimis- ja likvideerimisfondi aspektide kohta. Asjaomast fondi peaks vähimal juhul rahastama finantsasutused. Finantsturu liidu edukaks väljakujundamiseks on väga tähtis tagada kolme samba omavaheline kooskõla.

KONKREETSED MÄRKUSED

1. Kriisilahenduse määratlus

Ettepandud direktiivis on kriisilahendus määratletud kui asutuse restruktureerimine, et tagada asutuse oluliste funktsioonide jätkuvus, säilitada finantsstabiilsus ning taastada kogu asutuse või selle osa elujõulisus (3). EKP on seisukohal, et kriisilahenduseks on vaja kehtestada selge hierarhia. Selles suhtes peaksid makseraskustes olevad või tõenäoliselt makseraskustesse sattuvad finantsasutused põhimõtteliselt kuuletuma kriisilahendusasutuse otsusele ning kriis lahendatakse vajaduse korral ja avalikes huvides kriisilahendusvahendeid kasutades, sealhulgas süsteemse riski maandamiseks. Kui kriisilahendusasutuse hinnangul ei esine avalike huvidega seotud probleeme, tuleks asutus likvideerida sellistele asutustele siseriiklikult kohaldatava maksejõuetusmenetluse kohaselt. Ühtlasi peaks asutuse restruktureerimist tegevust jätkava ettevõttena kaaluma vaid juhul, kui see on õigustatud avalikes huvides finantsstabiilsuse säilitamiseks ning kui kriisi tavapärane lahendus asjaomases krediidiasutuses kahjustaks finantssüsteemi stabiilsust ja suurendaks piiriülese leviku ohtu. Ettepandud direktiiv peaks täpsustama, et kriisilahenduse eesmärk ei ole mitte makseraskustesse sattunud asutuse säilitamine, vaid oluliste funktsioonide jätkuvuse tagamine (4).

2. Kriisilahenduse tingimused ja erakorralise riikliku finantstoetuse vajaduse hindamine

2.1. Ettepandud direktiivi kohaselt on kriisilahendusmeetmete rakendamise üks tingimus pädeva asutuse või kriisilahendusasutuse otsus krediidiasutuse või investeerimisühingu makseraskustes olemise või tõenäoliselt makseraskustesse sattumise kohta (5). EKP on seisukohal, et asutuse makseraskustes olemise või tõenäoliselt makseraskustesse sattumise üle otsustamine tuleks kriisilahendusmeetmete kiire ja tõhusa rakendamise huvides anda selgesõnaliselt pädevale asutusele.

2.2. Ettepandud direktiiv sätestab, et makseraskustes olemise või tõenäoliselt makseraskustesse sattumise üks näitaja on riigiabi vajadus. Samas aga näeb seesama ettepandud direktiivi säte ette, et kahte tüüpi riigiabi asjaomase näitajana ei käsitleta (6). EKP küll toetab sellise riigiabi kasutamisele tähtaja kehtestamist, (7) kuid märgib, et asjaomase näitaja alusel võib makseraskustes olevate või tõenäoliselt makseraskustesse sattuvatena käsitleda paljusid hetkel riigiabi saavaid krediidiasutusi ja investeerimisühinguid. EKP leiab, et asutuse makseraskustes olemise või tõenäoliselt makseraskustesse sattumise asjaolude üle otsustamine peaks põhinema vaid asutuse usaldatavuse olukorra hindamisel. Seetõttu ei tohiks pelk riigiabi vajamise asjaolu iseenesest olla piisav objektiivne kriteerium (8). Selle asemel peaks riigiabi andmise aluseks olevaid asjaolusid käsitlema asutuse usaldatavuse olukorra hindamisel.

3. Keskpankade kaasamine maksevõime taastamisse ja kriisilahendusse

3.1. Keskpankadel on makrotasandi usaldatavuse ja finantsstabiilsuse tagamise kohustus. Samuti on keskpankadel eksperditeadmised finantsturgude kohta. Seega tuleks neid kaasata kriisilahenduse protsessi, kuna nad aitavad saavutada kriisilahenduse eesmärke ning samal ajal minimeerida soovimatuid negatiivseid tagajärgi keskpanga ülesannete täitmisele ning makse- ja arveldussüsteemide toimimisele. Selles suhtes võiksid keskpangad anda oma panuse maksevõime taaste- ja kriisilahenduskavade hindamisse – näiteks võimalikku mittenõuetekohast finantsvõimenduse vähendamist põhjustavate asjaolude esinemise tõenäosuse hindamisse. Samuti võib keskpanku kaasata kriisilahendusasutuse tegevuse hindamisse, arvestades asjaolu, et üks põhieesmärk on süsteemsete häirete ärahoidmine (9). Seetõttu peab EKP vajalikuks, et liikmesriigid tagaksid piisava infovahetuse keskpanga ning pädeva asutuse ja kriisilahendusasutuse vahel juhul, kus keskpank ei ole kriisilahendusasutus (10).

3.2. Ettepandud direktiivi kohaselt ei eelda asutuse poolt pärast finantsolukorra märkimisväärset halvenemist olukorra lahendamiseks koostatavad ja järgitavad maksevõime taastekavad juurdepääsu erakorralisele riiklikule finantstoetusele. Siiski peavad maksevõime taastekavad sisaldama analüüsi, kuidas ja millal taotleb asutus halvenenud tingimustes võimalust kasutada keskpanga vahendeid ning olemasolevat tagatist (11). EKP soovib rõhutada, et nimetatud säte ei tohiks kuidagi mõjutada keskpanga õigust sõltumatult ning omal äranägemisel otsustada keskpanga likviidsuse andmise üle maksejõulistele krediidiasutustele nii tavapäraste rahapoliitiliste meetmete kui ka erakorralise likviidsusabi osas kooskõlas Lepingus kehtestatud keskpankade rahastamiskeelust tulenevate piirangutega (12).

3.3. Ettepandud direktiiv paneb liikmesriikidele kohustuse kehtestada ühe kriisilahendusmeetmena ka õigus luua sildasutus ning varahaldusvahend ja hallata nende tegevust. Ettepandud direktiiv sätestab, et sildasutus on osaliselt või täielikult ühe või mitme riigiasutuse omanduses ning varahaldusvahend on täielikult ühe või mitme riigiasutuse omanduses (mille hulka võib kuuluda ka kriisilahendusasutus) (13). Juhul kui keskpank tegutseb kriisilahendusasutusena, (14) peab kahtluse välistamiseks selgelt sätestama, et keskpank ei võta üle ega finantseeri ühelgi juhul selliste asutuste kohustusi. Keskpanga roll asutuse omanikuna peab igal juhul olema kooskõlas Lepingu artiklis 123 sätestatud ning nõukogu määruses (EÜ) nr 3603/93 (15) täpsustatud keskpankade rahastamiskeeluga. Muu hulgas hõlmab see keskpanga poolt igasuguste kohustuste rahastamist, mis avalikul sektoril on kolmandate isikute ees. Lisaks ei tohi vastava rolli täitmine piirata keskpanga sõltumatust, eelkõige finantsilist ja institutsioonilist sõltumatust.

3.4. EKP märgib, et ettepandud direktiiv kehtestab vaid miinimumkriteeriumid, millele sildasutused ja varahaldusvahendid peavad nende loomisel riigiasutuste poolt vastama. EKP soovib rõhutada, et rahastamise läbipaistvus on üks peamisi avalike vahendite kasutamise õiguspärasust ja vastutust mõjutavaid elemente, mille tagamisest on eurosüsteem huvitatud. Selles suhtes toetab EKP ettepandud direktiivi sätet, mille kohaselt kannavad põhimõtteliselt kõik kriisilahenduskulud aktsionärid ja võlausaldajad või muud rahastamismehhanismid, kui aktsionäride ja võlausaldajate vahendid on ammendunud (16). EKP soovib siiski rõhutada, et keskpankade rahastamiskeelu kohaselt ei tohi keskpangad nimetatud rahastamismehhanisme finantseerida. Eelkõige puudutab see alternatiivseid rahastamisviise, (17) mis on sätestatud ettepandud direktiivis (18).

4. Riikide määratud asutuste kaasamine maksevõime taastekavade hindamisse

Ettepandud direktiiv sätestab pädevate asutuste kohustuse vaadata läbi maksevõime taastekavad, tagamaks muu hulgas, et kava on võimalik tõhusalt rakendada ka finantssurutise olukorras, omamata olulist negatiivset mõju finantssüsteemile ka juhul, kui teised asutused rakendavad samal ajal oma maksevõime taastekava (19). Tagamaks, et sellise läbivaatuse käigus arvestatakse kõikide asjakohaste süsteemsete probleemidega, kaasa arvatud maksevõime taastekavade koosrakendamise üldine mõju, mis võib põhjustada protsüklilist käitumist või karjamentaliteeti, peab EKP vajalikuks, et pädevad asutused viiksid hindamise läbi koostöös riigi määratud asutustega, kui need asutused on eraldi üksused (20).

5. Grupisisene finantstoetus

Ettepandud direktiiv sätestab liikmesriikide kohustuse tagada, et grupi üksustel oleks võimalus sõlmida grupisiseseid finantstoetuse lepinguid (21). EKP kiidab nimetatud nõude heaks, eelkõige selles osas, et kavandatud lepingud, mille pädevad asutused on kinnitanud, võib esitada heakskiitmiseks kõigi lepingu sõlmimiseks nõusoleku andnud grupi üksuste aktsionäride üldkoosolekule. EKP märgib siiski, et kõnealuste vabatahtlike lepingute rakendamine liikmesriikide õigussüsteemides on seotud keeruliste õiguslike probleemidega. Lepingute kasutamine sõltub ka sellest, kuidas vastavad sätted sobituvad liikmesriigi maksu-, maksejõuetus- ja ühinguõigusega, näiteks grupisiseste tehingute vastavus turuväärtuse põhimõttele (22). Seetõttu peab EKP vajalikuks kaaluda lisasätete kehtestamist vabatahtlike lepingute alusel heaks kiidetud ja teostatud grupisiseste tehingute õiguskindluse ja jõustatavuse tagamiseks.

6. Kohustustest vabastamise vahend ja kohustuste allahindamise õigused

6.1. EKP toetab kohustustest vabastamise vahendi väljatöötamist kohustuste allahindamise või konverteerimise mehhanismina makseraskustes olevate või tõenäoliselt makseraskustesse sattuvate asutuste kahjude katmise eesmärgil. Kohustustest vabastamise vahend tuleb välja töötada kooskõlas rahvusvahelisel tasemel kokku lepitud tõhusa kriisilahenduse korra põhialustega, (23) eelkõige selles osas, mis puudutab kohustustest vabastamise õiguse kohaldamist kriisilahendusasutuse poolt kriisilahenduse korra kohaselt likvideerimismenetluses kohaldatava võlausaldajate hierarhia põhjal. EKP toetab sellise kohustustest vabastamise vahendi väljatöötamist liikmesriikide poolt 1. jaanuariks 2018 (24). Nimetatud tähtaeg võimaldaks teha vahendiga edasist tööd, eelkõige selles osas, mis puudutab kohustustest vabastamise vahendite sihttaseme miinimumnõude kehtestamist, säilitades samal ajal kohustustest vabastamise vahendi üldise rakendusala. Ühtlasi plaanib EKP anda oma panuse kohustustest vabastamise vahendi kui kriisilahendamise mehhanismi mõju edasisse analüüsi, muu hulgas selles osas, mis puudutab kiire elluviimise võimalusi, nn kaskaadi põhimõtte järgimist kahju hüvitamisel, konverteerimise ja allahindamise mehaanikat (25) ning võimalikku mõju tuletisinstrumentide turule. Selles suhtes tuleks kohustustest vabastamise vahendit analüüsida sildpankade loomise vaatenurgast, sest sildasutuse vahend võimaldab saavutada sarnased tulemused nagu kohustustest vabastamise vahendi korral.

6.2. EKP arvates tuleks kriisilahendusmeetmeid rakendada vaid õigustatud juhtudel ning moraalse ohu vähendamiseks kehtestatud asjakohastel tingimustel (26). Nagu eespool mainitud, peaks makseraskustesse sattunud või tõenäoliselt makseraskustesse sattuvaid asutusi põhimõtteliselt likvideerima tavalise maksejõuetusmenetluse alusel, kasutades vajaduse korral kriisilahendusmeetmeid. Selles suhtes peaks kohustustest vabastamise õigust kriisilahendusmeetmena peamiselt kasutama vaid selliste asutuste puhul, kes ei ole enam elujõulised. EKP arvates peaks kohustustest vabastamise võimalust tegevust jätkava ettevõttena (27) makseraskustesse sattunud või tõenäoliselt makseraskustesse sattuva asutuse puhul kasutama vaid erakorralistel õigustatud juhtudel. EKP toetab seda, et kohustustest vabastamisega kaasneb alati juhtkonna väljavahetamine ning asutuse ja selle tegevusvaldkondade järgnev restruktureerimine, mis tegeleks asutuse maksejõuetuse põhjustega (28).

6.3. Ettepandud direktiiv näeb ette Euroopa Pangandusjärelevalve (EPJA) kohustuse esitada komisjonile aruanne, mis käsitleb nõude rakendamist, mille kohaselt peab asutustel olema alati piisav omavahendite ja allahinnatavate kohustuste kogusumma, mis on väljendatud protsendina asutuse kogukohustustest (29). EKP arvates on vaja teha edasist tööd, hindamaks, kas kohustustest vabastamise miinimumnõue peaks olema väljendatud protsendina asutuse kogukohustustest või protsendina riskiga kaalutud varadest. Viimase eelis on asjaolu, et arvesse võetakse ka asutuse varadega seotud riske. EKP soovitab, et vastava hindamise viiks läbi EPJA. Ühtlasi soovitab EKP, et EPJA esitaks komisjonile nõude kehtestamisega asutustele kaasneva mõju analüüsi ning hinnangu abikõlblike instrumentide pangandussektoris hoidmise keelu või piirangu nõude kehtestamise otstarbekuse kohta.

6.4. Ettepandud direktiiv sätestab, et enne mis tahes kriisilahendusmeetme võtmist kasutavad kriisilahendusasutused allahindamisõigust (30). Kapitaliinstrumentide allahindamine on seega kriisilahendusõigus, (31) mida kohaldatakse enne, kui asutuse suhtes algatatakse kriisilahendus. EKP toetab kapitaliinstrumentide allahindamise õigust enne kriisilahenduse algatamist. Asutuste rekapitaliseerimist silmas pidades soovitab EKP kahtluste vältimiseks nii ka ettepandud direktiivis selgelt sõnastada. Samuti on kohustustest vabastamise protsessi erinevate etappide vastastikuse mõju selgitamiseks soovitav, et komisjoni viiks läbi juhtumiuuringuid ja kohustustest vabastamise vahendi kohaldamise simulatsioone.

7. Kriisilahenduse rahastamine ja rahastamismehhanismide kavandatav maht

7.1. Adekvaatne kriisilahendusraamistik peaks tagama, et kriisilahenduse kulud katavad eelkõige kriisilahenduse objektiks oleva asutuse aktsionärid ja võlausaldajad ning erasektor tervikuna. Seetõttu toetab EKP asjaolu, et ettepandud direktiivi kriisilahendusvahendid ja -õigused võimaldavad panna kriisilahenduse rahastamise kulud aktsionäride ja võlausaldajate õlule. Ettepandud direktiiv näeb ette ka kaks uut kriisilahenduse rahastamise allikat: riiklikud rahastamismehhanismid ja osamaksud hoiuste tagamise skeemi (32).

7.2. Mööndes kriisilahenduse rahastamise lisaallikate kasulikkust, on EKP seisukohal, et ambitsioonikas ettepanek luua Euroopa rahastamismehhanismide süsteem ei lahenda piiriülese kriisilahendusega seotud olulisi küsimusi, näiteks koordineerimist ja kulude jagamist. Ettepandud laenuandmissüsteem teeb 27 liikmesriigi ametiasutuste kontrollitavad siseriiklikud rahastamismehhanismid veel keerulisemaks ega täpsusta olulisi küsimusi, näiteks laenuandjate ja laenuvõtjate õigusi ja kohustusi.

8. Hoiuste tagamise skeemide kasutamine kriisilahenduse rahastamiseks

8.1. Ettepandud direktiiv sätestab, et asutusega seotud hoiuste tagamise skeem vastutab kahju eest kuni summani, mida tal oleks tulnud kanda tavalise maksejõuetusmenetluse kohaselt (33). Tagatud hoiused võivad kohustuste ülekandmisel sildasutusele hoiuste tagamise skeemi kaasamist oluliselt mõjutada. Eeldades, et muud tingimused püsivad muutumatuna, mõjutab hoiuste tagamise skeemi kriisilahendusmeetmetes osalemise määr kahest teisest kättesaadavast allikast (rahastamismehhanismid ja tagatiseta võlausaldajad) vajaliku rahastamise määra. Ebaselgus võlausaldajate hulgas võib suurendada võlausaldajate, klientide ja teiste osapoolte ennetava pangajooksu riski, mis võib realiseerudes õõnestada mehhanismi põhieesmärki.

8.2. Ettepandud direktiiv võimaldab liikmesriikidel näha ette, et nende territooriumil loodud hoiuste tagamise skeemide käsutuses olevaid finantsvahendeid võib kasutada kriisilahenduse rahastamiseks (34). Kuigi EKP toetab sätet, mis võimaldab hoiuste tagamise skeemi ja kriisilahenduse rahastamise vahelist sünergiat, peab EKP äärmiselt oluliseks tagada, et see ei ohustaks mingil määral hoiuste tagamise skeemi peamist funktsiooni, milleks on kindlustatud hoiuste kaitsmine. EKP toetab asjaolu, et ettepandud direktiiv annab eelisõiguse hoiuste tagamise skeemiga hõlmatud hoiustajatele hüvitise maksmiseks, kui hoiuste tagamise skeemilt taotletakse üheaegselt olemasolevate finantsvahendite kasutamisega kriisilahenduse rahastamiseks ka oma tavapärase funktsiooni täitmist – kindlustatud hoiustajatele hüvitise maksmist – ning olemasolevad finantsvahendid ei ole piisavad, et rahuldada kõiki neid taotlusi (35). Õiguskindluse saavutamiseks soovitab EKP selgesõnaliselt määratleda hoiuste tagamise skeemi rolli kriisilahenduse rahastamisel, hoolimata valitavast kriisilahendusvahendist ning meetmete kohaldamise viisist. Ettepandud direktiiv kohustab liikmesriike tagama, et tavalist maksejõuetusmenetlust reguleeriva siseriikliku õiguse kohaselt kuuluvad hoiuste tagamise skeemid samasse järku tagamata nõuetega, mis ei ole eelisnõuded (36). Selline lähenemine tundub olevat vastuolus loaga kehtestada liikmesriikides nõuete eelisjärjekord hoiuste tagamise skeemiga kaetud hoiuste osas. Hetkel on kuus liikmesriiki – Bulgaaria, (37) Kreeka, (38) Läti, (39) Ungari, (40) Portugal (41) ja Rumeenia (42) – kehtestanud eelisjärjekorra hoiuste tagamise skeemi poolt õiguste ülemineku tulemusena saadud nõuetele pärast tagatud hoiustele vastava summa väljamaksmist, ning aidanud seeläbi tagada, et hoiuste tagamise skeem on vajaduse korral alati piisavalt rahastatud. Eelisjärjekorra kehtestamise mõju suhtes on väljendatud väga erinevaid seisukohti. Arvatakse, et hoiustajatele eelisjärjekoha andmine võib mõjutada pankade rahastamiskulu ning et teised võlausaldajad hakkavad tegema suuremaid jõupingutusi oma nõuete tagamiseks. Samas leevendaks seda teatud määral asjaolu, et eelisnõuded kehtivad vaid tagatud hoiuste osas. Pealegi peaks tagatisega hoiustajatele eelisjärjekoha kehtestav õiguskord soodustama ettepandud direktiivis sätestatud kriisilahendusmeetmete (näiteks ettevõtte müügi vahend, sildasutuse vahend) kasutamist. Finantsstabiilsuse seisukohast tuleks eelisnõudeõigust tagatud hoiuste osas toetada, kuna see vähendab pangajooksu riski, kindlustatud hoiustajate võimalikke kahjusid likvideerimisstaadiumis ning hoiuste tagamise skeemi liigset ekspluateerimist (43).

9. Üldsuse teavitamine turustamisest

Ettepandud direktiiv sätestab, et üldsuse teavitamist sellise kriisilahenduse objektiks oleva asutuse turustamisest, mis müüb oma äri või osa sellest ettevõtte müügi vahendi raames, võib edasi lükata (44). EKP arvates võib osutuda vajalikuks avalikult kaubeldavaid finantsinstrumente puudutava hinnatundliku info avaldamine edasi lükata ka muude kriisilahendusvahendite kohaldamisel. Ettepandud direktiivi asjakohased sätted (45) peaks kehtestama üldreeglina mis tahes kriisilahendusvahendi kohaldamisel, kui hinnatundliku info avaldamise edasilükkamine võib olla õigustatud asutuse huvide kaitsmise eesmärgil.

10. Maksevõime taastamise ja kriisilahenduse eeskirjade edasine ühtlustamine

10.1. EKP toetab maksevõime taastamise ja kriisilahenduse raamistiku väljatöötamist ka süsteemse tähtsusega mittepankadest finantseerimisasutustele, näiteks kindlustusseltsidele ja turuinfrastruktuuridele (46). Seda tuleks koordineerida rahvusvaheliste algatustega.

10.2. Tuleks jätkata pingutusi liikmesriikide maksejõuetusõiguse edasiseks minimaalseks ühtlustamiseks. Maksejõuetusõiguse erinevus – näiteks võlausaldajate nõuete hierarhia kehtestamine – mõjutab märkimisväärselt kriisilahendusvahendite rakendamist, eelkõige varade ja kohustuste realiseerimist kriisilahendusvahendite raames.

Frankfurt Maini ääres, 29. november 2012 EKP president Mario DRAGHI

(1) KOM(2012) 280 lõplik.

(2) Vt „Finantsinstitutsioonide tulemusliku kriisilahenduse korra põhielemendid” („Key Attributes of Effective Resolution Regimes for Financial Institutions”), oktoober 2011, kättesaadav finantsstabiilsuse nõukogu veebilehel http://www.financialstabilityboard.org, ja Baseli pangajärelevalve komitee (BCBS) aruanne „Piiriüleste pankade kriisilahenduse grupi aruanne ja soovitused” („Report and Recommendations of the Cross-border Bank Resolution Group”), märts 2010, kättesaadav Rahvusvaheliste Arvelduste Panga (BIS) veebilehel http://www.bis.org

(3) Vt ettepandud direktiivi artikli 2 punkt 1.

(4) Vt ka EKPSi seisukoht seoses Euroopa Komisjoni avaliku konsultatsiooniga võimaliku Euroopa Liidu pankade maksevõime taastamise ja kriisilahendamise raamistiku tehniliste aspektide kohta (ESCB contribution to the EC’s public consultation on the technical details of a possible EU framework for bank recovery and resolution), mai 2011, lk 4 ja 5. Kõik viidatud EKP dokumendid on kättesaadavad EKP veebilehel http://www.ecb.europa.eu. Vt ka EKP muudatusettepanek 3.

(5) Vt ettepandud direktiivi artikli 27 lõike 1 punkt a.

(6) Vt ettepandud direktiivi artikli 27 lõike 2 punkti d alapunktid i) ja ii).

(7) Vt ettepandud direktiivi artikli 27 lõike 2 punkti d teine lõik.

(8) Vt ettepandud direktiivi artikli 27 lõike 2 punkt d kooskõlas artikli 2 lõikega 26. Vt ka muudatusettepanekud 2 ja 8.

(9) Vt ka EKPSi seisukoht seoses Euroopa Komisjoni avaliku konsultatsiooniga võimaliku Euroopa Liidu pankade maksevõime taastamise ja kriisilahendamise raamistiku tehniliste aspektide kohta (ESCB contribution to the EC’s public consultation on the technical details of a possible EU framework for bank recovery and resolution), mai 2011, lk 6, punkt 9.

(10) Selles suhtes on ettepanded direktiivi artikli 74 lõike 3 punkt b küll samm õiges suunas, kuid kohase informatsiooni jagamise ja koostöö tagamiseks sellest ei piisa. Vt ka muudatusettepanekud 4 ja 23.

(11) Vt ettepandud direktiivi artikli 5 lõige 3; vt kriisilahenduskavade osas ka ettepandud direktiivi artikli 9 lõige 2.

(12) Vt EKP lähenemisaruanne, 2012, lk 29. Vt ka muudatusettepanek 1.

(13) Vt ettepandud direktiivi artikli 34 lõige 2 ja artikli 36 lõige 2.

(14) Vt EKP arvamus CON/2011/39.

(15) Nõukogu määrus (EÜ) nr 3603/93, 13. detsember 1993, asutamislepingu artiklis 104 ja artikli 104b lõikes 1 nimetatud keeldude kohaldamiseks vajalike määratluste täpsustamise kohta (EÜT L 332, 31.12.1993, lk 1).

(16) Vt ettepandud direktiivi artikli 92 lõige 2.

(17) Vt ettepandud direktiivi artikkel 96.

(18) Vt EKP arvamus CON/2011/103 punkt 4 ning EKP arvamus CON/2010/83 punkt 6.3.

(19) Vt ettepandud direktiivi artikli 6 lõike 2 punkt b.

(20) Vt muudatusettepanek 5.

(21) Vt ettepandud direktiivi artiklid 16–22.

(22) Nõue, mille kohaselt grupisisesed tehingud peavad vastama turuväärtusele, on enamiku liikmesriikide (v.a Hispaania) ühinguõiguse üldpõhimõte. Vt siseturu ja teenuste peadirektoraadile 2008. aastal saadetud DBB raport grupisiseste ülekannete õiguslike piirangute kohta, mis nimetatud riskile tähelepanu juhtis.

(23) Vt „Finantsinstitutsioonide tulemusliku kriisilahenduse korra põhielemendid” („Key Attributes of Effective Resolution Regimes for Financial Institutions”), oktoober 2011, kättesaadav finantsstabiilsuse nõukogu veebilehel http://www.financialstabilityboard.org

(24) Vt ettepandud direktiivi artikli 115 lõike 1 kolmas lõik.

(25) Vt EKPSi seisukoht seoses Euroopa Komisjoni avaliku konsultatsiooniga võimaliku Euroopa Liidu pankade maksevõime taastamise ja kriisilahendamise raamistiku tehniliste aspektide kohta (ESCB contribution to the EC’s public consultation on the technical details of a possible EU framework for bank recovery and resolution), lk 4.

(26) Vt ka EKPSi seisukoht seoses Euroopa Komisjoni avaliku konsultatsiooniga võimaliku Euroopa Liidu pankade maksevõime taastamise ja kriisilahendamise raamistiku tehniliste aspektide kohta (ESCB contribution to the EC’s public consultation on the technical details of a possible EU framework for bank recovery and resolution), mai 2011, lk 5.

(27) Tegevust jätkav ettevõte on määratletud kui asutus, mille tegevus jätkub ilma asutuse likvideerimise kavatsuseta nähtavas tulevikus. Tegemist on vastandiga tegevust mittejätkavale ettevõttele, mille puhul säilitatakse küll kriitilised funktsioonid, ent mitte äriüksuses, mille suhtes kohaldati kriisilahendusmeetmeid ning mis kuulub likvideerimisele.

(28) Vt ettepandud direktiivi põhjendus 46.

(29) Vt ettepandud direktiivi artikli 39 lõige 6.

(30) Vt ettepandud direktiivi artikli 51 lõige 1.

(31) Vt ettepandud direktiivi artikli 56 lõike 1 punkt f.

(32) Artikkel 96. Kui rahastamismehhanismid võtavad laenu ka keskpangast, võib tegemist olla keskpangapoolse rahastamisega. Vt selles osas punkt 3.4 ja muudatusettepanek 29.

(33) Vt ettepandud direktiivi artikli 99 lõige 1.

(34) Vt ettepandud direktiivi artikli 99 lõige 5.

(35) Vt ettepandud direktiivi artikli 99 lõige 8.

(36) Vt ettepandud direktiivi artikli 99 lõige 2.

(37) Hoiuste tagamise skeemi eeliskreeditori staatus on kehtestatud pankade maksejõetuse seaduse artikli 94 lõikes 1 (Darjaven vestnik nr 92, 27.9.2002).

(38) Hoiustaja eeliskreeditori staatus on kehtestatud seaduse 3746/2009, millega võetakse üle direktiiv 2005/14/EÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustuse kohta ja direktiiv 2005/68/EÜ, mis käsitleb edasikindlustust ja muid sätteid (FEK A 27, 16. veebruar 2009), paragrahvi 4 lõikes 16. Hoiuste tagamise skeemi staatus on kehtestatud paragrahvi 13a lõikes 4.

(39) Krediidiasutuste seadus, 5. oktoober 1995 (LV 163(446), 24. oktoober 1995). Eelisjärjekord tagatisega hoiustajatele kehtestati paragrahvi 192 lõikes 1 21. mail 1998.

(40) Krediidi- ja finantsasutuste seadus CXII, 1996 (Magyar Közlöny 1996/109, 12. detsember 1996) ning täpsemalt hoiuste tagamise skeemi täpsustamise seaduse peatükk XV. Kõikide (mitte ainult tagatud) hoiuste nõuete eelisjärjekord on kehtestatud seaduse paragrahvi 183 lõikes 1.

(41) Vt 31. detsembri 1992. aasta dekreetseadus nr 298/92 krediidi- ja finantsasutuste õigusraamistiku kohta (konsolideeritud versioon), paragrahv 166-A (D.R. nr 30, I, 10.2.2012).

(42) Valitsuse määrus nr 10/2004 krediidiasutuste saneerimis- ja pankrotimenetluse kohta, mida on muudetud ja täiendatud eelkõige paragrahviga 38, annab eelisõiguse tagatud hoiustest tulenevatele nõuetele, sealhulgas hoiuste tagamise skeemi nõuetele, mis tulenevad tagatisega hoiustajatele hüvitise maksmisest, pärast seda kui pankrotimenetlusega seonduvad kulud on tasutud (Monitorul Oficial al României, 1. osa, nr 84, 30.1.2004).

(43) Vt EKP arvamus CON/2011/83.

(44) Vt ettepandud direktiivi artikli 33 lõige 2.

(45) Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/6/EÜ siseringitehingute ja turuga manipuleerimise (turu kuritarvitamise) kohta, artikli 12 lõige 3 (ELT L 96, 12.4.2003, lk 16).

(46) Vt selles osas Euroopa Komisjoni konsultatsioon võimaliku maksevõime taastamise ja kriisilahenduse raamistiku kohta finantsasutustele, kes ei ole pangad (Commission’s Consultation on a possible recovery and resolution framework for financial institutions other than banks), 5. oktoober 2012, kättesaadav Euroopa Komisjoni veebilehel http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2012/nonbanks/consultation-document_en.pdf