1.Sissejuhatus

Euroopa Liit (EL) on rajatud kindlale tahtele edendada ja kaitsta inimõigusi, demokraatiat ja õigusriiki. See on tema tegevuse keskmes nii liidusiseselt kui ka suhetes teiste riikide ja piirkondadega. Kooskõlas Euroopa Ülemkogu vastu võetud strateegilise tegevuskavaga aastateks 2019–2024 ja Euroopa Komisjoni 2019.–2024. aasta poliitiliste suunistega on ELil strateegiline huvi edendada oma üleilmset juhtrolli inimõiguste ja demokraatia valdkonnas, et tuua kogu maailmas inimestele käegakatsutavat kasu. Palju on juba ära tehtud. Alates ELi inimõiguste ja demokraatia strateegilise raamistiku vastuvõtmisest 2012. aastal, esimesest kahest ELi inimõiguste ja demokraatia tegevuskavast (2012–2014 ja 2015–2019), esimese ELi inimõiguste eriesindaja ametisse nimetamisest 2012. aastal ja nõukogu 2019. aasta järeldustest demokraatia kohta on EL oma tegevuses, mis toimub kolmandates riikides või on suunatud neile, muutunud koordineeritumaks, aktiivsemaks, nähtavamaks ja mõjusamaks ning on ka mitmepoolsel tasandil tegutsenud rohkem eesliinil.

Muutuval geopoliitilisel maastikul on EL jäänud vankumatult tugevaks inimõiguste ja demokraatia kaitsjaks. Tärganud geopoliitiline rivaalitsemine muudab veelgi ilmsemaks tema rolli usaldusväärse ja stabiilse partnerina ning reeglitel põhineva mitmepoolse korra eestvedajana. Üldjoontes on inimõiguste ja demokraatia olukord maailmas ebaühtlane: kuigi on tehtud suuri edusamme, tuleb astuda vastu inimõiguste universaalsuse ja jagamatuse oponentidele ning demokraatias toimuvale tagasilangusele. Tehnoloogias oleme liikumas uue paradigma poole, kus üha tavalisemaks muutub inimvõimete suurendamine masinate abil. Esirinnas on uus tehnoloogia (eelkõige tehisintellekt), kuid sellega kaasnevad nii võimalused kui ka ohud. Samal ajal on inimõigused üha enam põimunud üleilmsete keskkonnaprobleemidega, nagu kliimamuutused. Seepärast on aeg küps, et EL esitaks uue geopoliitilise inimõiguste ja demokraatia tegevuskava.

Tuginedes ELi 2015.–2019. aasta inimõiguste ja demokraatia tegevuskavale, on oluline valada ELi pikaajaline pühendumine inimõigustele ja demokraatiale uuendatud töökavva. Käesoleva teatise eesmärk ongi esitada uus inimõiguste ja demokraatia tegevuskava. Selles sätestatakse järgmise 5 aasta püüdlused ja prioriteedid välissuhete valdkonnas ja aidatakse kaasa Euroopa maailmapositsiooni tugevdamisele. Tegevuskava on ainulaadne ka selles mõttes, et see on ainus omataoline vahend, mille eesmärk on edendada maailmaareenil väärtuspõhist tegevust.

Käesolevas ühisteatises tehakse ettepanek: Øtugevdada kogu maailmas ELi juhtrolli inimõiguste ja demokraatia edendamisel ja kaitsel; Øsõnastada ELi püüdlused, teha kindlaks prioriteedid ja keskenduda rakendamisele, võttes arvesse muutuvat geopoliitikat, digiüleminekut, keskkonnaprobleeme ja kliimamuutusi; Ømaksimeerida ELi rolli üleilmsel tasandil, laiendades inimõigustealaseid töövahendeid, selle olulisemaid instrumente ja poliitikavaldkondi; ning Øsoodustada üksmeelset ja üheskoos tegutsevat ELi, edendades tõhusamat ja sidusamat tegutsemist.

Paralleelselt käesoleva teatisega esitavad komisjon ja kõrge esindaja Euroopa Liidu lepingu artikli 22 lõike 2 alusel nõukogule ühisettepaneku, et nõukogu annaks Euroopa Ülemkogule soovituse võtta vastu otsus, millega võetakse teatis ja tegevuskava vastu Euroopa Ülemkogu otsusena liidu strateegiliste huvide ja eesmärkide kohta ELi lepingu artikli 22 lõike 1 tähenduses. Selline Euroopa Ülemkogu otsus võimaldaks nõukogul võtta tegevuskava jaoks ELi lepingu artikli 31 lõike 2 alusel vastu konkreetsed rakendusmeetmed.

2.Inimõigusi ja demokraatiat on vaja järjest sagedamini kaitsta: EL peaks võtma juhtrolli

Viimastel aastatel on EL tegutsenud strateegilisemalt ning kasutanud oma poliitilist kaalu ja inimõigustealaseid töövahendeid mõjusamalt, et astuda vastu inimõiguste rikkumistele ja edendada demokraatlikke, vastupanuvõimelisi ja rahumeelseid ühiskondi. Riikides ja piirkondades, kus inimõigused on olnud surve all, on EL aidanud saavutada märkimisväärset edu, tegutsedes uuenduslikult ja investeerides majanduslikesse ja sotsiaalsetesse õigustesse ning andes tugevat poliitilist ja rahalist toetust, et kaitsta ja võimestada inimõiguste kaitsjaid, kodanikuühiskonda ja meediaosalisi. ÜRO inimõigusfoorumitel on tal olnud juhtiv roll riigipõhiste resolutsioonide ja temaatiliste algatuste edendamisel, luues päevakajalisi piirkondadevahelisi koalitsioone, näiteks koostöös Islami Koostöö Organisatsiooniga. Piirkondadevaheline algatus „Head inimõigustealased lood“ on asetanud ELi eesliinile püüetes tõsta esile edulugusid ja võtta seeläbi inimõigustealane narratiiv taas oma kontrolli alla.

Siiski on ulatuslikud probleemid visad kaduma. Inimõigused ja demokraatia on paljudes maailma riikides tõsise surve all. Üha suuremas ohus on ka põhivabadused, nagu sõna- ja kogunemisvabadus ning meediavabadus. Süsteemsed püüded õõnestada õigusriiki, piirata kodaniku- ja poliitilist ruumi ning nõrgendada reeglitel põhinevat mitmepoolset maailmakorda on avaldanud mõju, mida võimendab veelgi mõningate ELi traditsiooniliste partnerite tagasitõmbumine inimõiguste ja demokraatlike väärtuste aktiivsest edendamisest ja kaitsest. Seda illustreerivad mitmed suundumused, sealhulgas:

·kodanikuühiskonna tegutsemisruumi ahenemine;

·õigusriigi nõrgenemine;

·kasvav oht valimiste ja demokraatlike protsesside usaldusväärsusele;

·ajakirjanike üha sagedasem hirmutamine ja sõltumatule meediale suunatud ähvardused;

·kasvav inimõiguste kaitsjate vastane vägivald ja nende hirmutamine (viimase 3 aasta jooksul on teatatud rohkem kui 2 600 rünnakust);

·laialdane karistamatus inimõiguste rikkumiste korral ja rünnakud Rahvusvahelise Kriminaalkohtu rolli vastu;

·rahvusvahelise humanitaarõiguse rikkumised relvakonfliktides, sealhulgas Süürias, Jeemenis ja Lõuna-Sudaanis;

·kasvav vastuseis naiste õigustele ja soolisele võrdõiguslikkusele; ning

·jätkuv tööjõu kuritarvitamine, sealhulgas lapstööjõu kasutamine.

Üleminek digiajastule toob kohe kaasa uusi võimalusi ja probleeme. Digitehnoloogia võib edendada inimõigusi ja demokratiseerimist, sest seeläbi saab suurendada valitsuse vastutust, muutes üldsuse osalemise lihtsamaks, võimaldades rikkumisi ja kuritarvitusi jälgida ja dokumenteerida ning toetades esilekerkivat internetipõhist aktiivsust, teadlikkust ning juurdepääsu haridusele ja teabele, hõlbustades majanduslikku ja sotsiaalset kaasatust ning juurdepääsu kvaliteetsetele avalikele teenustele. Ent samal ajal võib see toetada ka kuritahtlikke ja ebaseaduslikke liikumis- ja sõnavabaduse piiranguid. Sotsiaalmeedia platvormide kaudu edastatakse sihitud väärinfot ja vihakõne, mis sageli rikub eraelu puutumatust ja õõnestab demokraatiat ja inimõigusi. Uue tehnoloogia, sealhulgas tehisintellekti väärkasutamisega kaasneb üha suurema jälgimise, kontrolli ja repressioonide risk. Mõnes riigis on kodanike massiline jälgimine juba tegelikkus. Andmeid ja algoritme saab kasutada üksikisikute ja rühmade tahtlikuks või tahtmatuks diskrimineerimiseks, millega kinnistatakse ühiskondlikke eelarvamusi.