ET Euroopa Liidu Teataja C 261/5

KOMISJONI TEATIS

Riskijuhtimissuutlikkuse hindamise suunised

(2015/C 261/03)

Sisukord

1. Sissejuhatus 5

2. Reguleerimisala ja eesmärgid 6

2.1. Suuniste reguleerimisala 6

2.2. Eesmärgid 6

3. Metoodika 6

3.1. Osalised ja ajakava 6

3.2. Protsess 7

3.2.1. Riskihindamine 7

3.2.2. Riskijuhtimise planeerimine 7

3.2.3. Riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete rakendamine 7

3.3. Suuniste roll 8

4. Hindamise sisu 8

4.1. Riskihindamine 8

4.2. Riskijuhtimise planeerimine 11

4.3. Riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete rakendamine 14

5. Kokkuvõte 18

6. Kirjandus ja asjakohased dokumendid 23

1. SISSEJUHATUS

Arvestades, et viimastel aastatel on loodusõnnetuste ja inimtegevusest tingitud õnnetuste arv ja raskus märkimisväärselt kasvanud – seda valdavalt kliimamuutuste tõttu – ning et tulevikus on õnnetused veelgi suuremad ja keerulisemad ning kaugeleulatuvate ja pikaajalisemate tagajärgedega, on väga oluline õnnetusi ennetada, et olla nende eest paremini kaitstud ja saavutada suurem vastupanuvõime. See eeldab uusi meetmeid ja õnnetuseohu juhtimist käsitlevat ühtset lähenemisviisi, mis seob omavahel riskide ennetamise, õnnetusteks valmisoleku ja neile reageerimise meetmed.

Vastavalt otsusele liidu kodanikukaitse mehhanismi kohta (edaspidi „otsus”), (1) mis jõustus 1. jaanuaril 2014, on liikmesriigid leppinud kokku mitme õnnetuste ennetamise meetme rakendamises, muu hulgas on nad nõustunud tegema kättesaadavaks „oma riiklikul või asjaomasel piirkondlikul tasandil läbi viidud riskijuhtimissuutlikkuse hindamise iga kolme aasta tagant pärast asjakohaste suuniste lõplikku koostamist” (2). Otsuses on sätestatud, et komisjon töötab koos liikmesriikidega välja „nende hindamiste sisu, metoodikat ja struktuuri käsitlevad suunised” (3).

Seetõttu on uuest otsusest lähtudes ning liikmesriikides kehtivaid häid tavasid ja hiljutisi kogemusi riiklike riskihindamiste kujundamise valdkonnas arvesse võttes koostatud koos liikmesriikide ekspertidega järgmised suunised (4). Suunised toetuvad ka nõukogu eesistujariigi Itaalia poolt 2014. aasta juulis korraldatud töökoosoleku tulemustele ja riskijuhtimissuutlikkuse hindamist käsitlevatele nõukogu järeldustele (edaspidi „nõukogu järeldused”), mis võeti vastu 2014. aasta oktoobris (5). Suunised tuginevad ka komisjoni suunistele õnnetuste ohjamisega seotud riiklike riskihindamiste kohta (edaspidi „riskihindamise suunised”) (6).

Suuniste eesmärk on pakkuda liikmesriikidele välja mittesiduv, laiaulatuslik ja paindlik metoodika, mis on neile abiks oma riskijuhtimissuutlikkuse hindamisel.

Suunised võidaks liikmesriikides rakendamisel saadud praktilistest kogemustest lähtudes läbi vaadata.

2. REGULEERIMISALA JA EESMÄRGID

2.1. Suuniste reguleerimisala

Otsuse kohaselt on riskijuhtimissuutlikkus „liikmesriigi või selle piirkondade suutlikkus oma riskihindamistes kindlaks tehtud riske (õnnetuse mõjud ja tõenäosus) vähendada, eelkõige nendega kohaneda ja/või neid leevendada kõnealuses liikmesriigis vastuvõetaval tasemel”.

Iga liikmesriik peab ise kaaluma, milline tase on konkreetses olukorras eri riskide puhul vastuvõetav. Selline paindlikkus on otsusega ette nähtud selleks, et arvestada liikmesriikide erinevate olukordadega. Vastuvõetava taseme kindlaksmääramine on tavaliselt suutlikkuse hindamise endastmõistetav osa. Aja ja kogemustega võidakse mõnda valikut väljendada riiklikes hindamistes selgemalt. Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD) soovitas hiljuti määrata kindlaks meetodid toetamaks kõigi tasandite sidusrühmi vastuvõetavate riskitasemete leidmisel ning avaldada meetodid ja tulemused läbipaistvalt, et suurendada kõigi sidusrühmade teadlikkust (7).

Otsuses on täpsustatud, et riskijuhtimissuutlikkust hinnatakse seoses liikmesriigi tehnilise, finants- ja haldussuutlikkusega teostada riiklikul või asjaomasel piirkondlikul tasandil a) asjakohaseid riskihindamisi; b) riskijuhtimise planeerimist (ennetamiseks ja valmisolekuks) ning c) võtta asjakohaseid riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmeid. Seepärast hõlmab riskijuhtimissuutlikkuse hindamine kogu riskijuhtimistsüklit.

Liikmesriigid võivad hinnata riskijuhtimissuutlikkust üksikute riskide puhul või hinnata üldist riskijuhtimissuutlikkust, kasutades mitut riski arvestavat lähenemisviisi. Suunistes soovitatakse hõlmata loodusõnnetused ja inimtegevusest tingitud õnnetused, nagu sätestatud liidu kodanikukaitse mehhanismi käsitleva otsuse artikli 1 lõikes 2.

2.2. Eesmärgid

Suunistel on järgmised eesmärgid:

1) aidata liikmesriikide asutustel suurendada veelgi teadlikkust oma õnnetuste ohjamise süsteemi tugevustest ja võimalikest nõrkustest, teha kindlaks head tavad ja algatada täiustamise protsess;

2) aidata kaasa õnnetuste ohjamist puudutavate teadmiste- ja tõenduspõhiste poliitikameetmete ja tavade arendamisele ja jagamisele liikmesriikide asjaomastel haldustasanditel ning eri sektorite ja erinevate, kuid üksteisega seotud poliitiliste pädevuste lõikes;

3) lihtsustada liikmesriikide koostööd riskijuhtimises liidu kodanikukaitse mehhanismi ja muude asjakohaste õnnetuste ohjamise süsteemide kontekstis.

Nagu sätestatud otsuses, abistab komisjon liikmesriike nende eesmärkide täitmisel mitmel viisil, muu hulgas hõlbustades riskijuhtimissuutlikkust ja selle hindamist puudutavate kogemuste jagamist (8).

3. METOODIKA

3.1. Osalised ja ajakava

Liikmesriikide ja muude riikide kogemused näitavad, millised eelised on riikliku riskijuhtimissuutlikkuse hindamise koordineerimisel ühe üksuse poolt. Kui määratakse üks koordineeriv asutus, kes aitab hindamist juhtida, võib see tagada ühtse metoodika kasutamise ja edendada heade tavade jagamist. Hindamise tasandi – riiklik või asjaomane piirkondlik tasand – määrab aga iga liikmesriik oma juhtimissüsteemi põhjal.

Liikmesriigid on leppinud kokku, et korraldavad neid hindamisi iga kolme aasta tagant, kusjuures esimene hindamine peaks toimuma kolm aastat pärast suuniste lõplikku valmimist. Korrapärane hindamine on oluline, et tagada riskijuhtimissuutlikkuse, samuti vajaduste kindlakstegemise ja asjakohaste meetmete rakendamise pidev paranemine.

3.2. Protsess

Riskijuhtimissuutlikkus hõlmab tervet riskijuhtimistsüklit, st riskihindamist, riskijuhtimise planeerimist ennetamiseks ja valmisolekuks ning riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete rakendamist.

3.2.1. Riskihindamine

Riskihindamisel peaks eesmärk olema jõuda kõigi asjaomaste sidusrühmadega ühisele arusaamisele esinevatest riskidest ja nende suhtelisest tähtsusest. Riskihindamisel tuvastatud, hinnatud ja tähtsuse järjekorda seatud riskid on aluseks riskijuhtimise planeerimisele ja järgnevale riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete rakendamisele (9). Nagu on soovitatud riskihindamise suunistes, peaksid liikmesriigid, kes korraldavad riiklikku riskihindamist esimest korda, keskenduma kõige olulisematele riskistsenaariumidele (10).

3.2.2. Riskijuhtimise planeerimine

Riskijuhtimist võib planeerida iga üksikriski puhul eraldi või kasutades integreeritud sektoriülest või isegi mitut riski hõlmavat lähenemisviisi. Planeerimise konkreetne eesmärk on kirjeldada, kuidas igat riski on võimalik vähendada, kuidas sellega on võimalik kohaneda või vähendada nii selle mõju kui ka tõenäosust, rakendades valitud ennetus- ja valmisolekumeetmeid (11). Planeerimisel tuleks näidata ära ka vajalikud vahendid ja ajakava ning määrata vastavalt vajadusele kohustused.

Esiteks on vaja asjakohased meetmed kindlaks määrata, tähtsuse järjekorda seada ja kõiki asjaomaseid sidusrühmi piisavalt kaasavas otsustusprotsessis välja valida, et tagada hea arusaamine meetmetest, nende vajalikkusest ja tähtsusest ja kindlustada seeläbi laialdane toetus. Kõnealuste meetmete kindlaksmääramise ja tähtsuse järjekorda seadmise metoodikat on põgusalt käsitletud riskihindamise suunistes (riskihindamist käsitlev jaotis) (12). Kui liikmesriigid soovivad lisanäiteid, võivad nad uurida Uus-Meremaa tsiviilkaitse ja hädaolukordade ohjamise ministeeriumi välja töötatud tsiviilkaitse hädaolukordade ohjamise (CDEM) suutlikkuse hindamise vahendit, (13) Madalmaade riiklikku ohutuse ja julgeoleku strateegiat või Prantsuse kaitse- ja tsiviiljulgeoleku üksuse juhiseid kodanikukaitse korraldamise kohta (Organisation de la Réponse de Sécurité Civile – ORSEC) (14) Täielikum heade tavade loetelu on kättesaadav kliimamuutustega kohanemist käsitleva ELi platvormi Climate-Adapt kaudu (15). Heade tavade ja näidete loetelu laiendamine aja jooksul võib hindamisprotsessile kaasa aidata.

Riiklikul või piirkondlikul tasandil riskijuhtimise planeerimise metoodikat tuleb kohandada liikmesriikide vajadustele ja juhtimisstruktuurile. See võib hõlmata riskijuhtimiskava iga üksiku riski või kõigi riskide jaoks, milles põhiriskid jagatakse rakendatavate meetmete (st ennetus- ja valmisolekumeetmed) lõikes eesmärgiga tuvastatud riske vähendada, nendega kohaneda või neid maandada vastuvõetava tasemeni. See võib hõlmata ka eri meetmete võrdlust nende positiivse mõju (netoarvestuses) ja nende rakendamise kulude põhjal.

On oluline, et planeerimisprotsessis tehtaks kindlaks ja valitaks välja sobivad ja konkreetsed ennetus- ja valmisolekumeetmed, mida rakendada. Seda tehtaks riskihindamise tulemuste põhjal.

3.2.3. Riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete rakendamine

Riskijuhtimissuutlikkuse hindamise kolmanda mõõtme raames peaksid liikmesriigid hindama oma võimet riskijuhtimise planeerimise käigus kindlaks tehtud meetmed rakendada. Rakendamine hõlmab kohustuste ja vahendite jaotust, järelevalveülesandeid ning hindamis- ja õppimisprotsessi.

3.3. Suuniste roll

Suunistega pakutakse välja hindamise metoodika, mis ei ole ammendav ja mida on vaja kohandada iga liikmesriigi vajadustele. Suuniseid tuleks pidada ühiseks lähtepunktiks ja need peaksid edendama ühist arusaamist elementidest, mida riiklik riskijuhtimissuutlikkuse hindamine peaks sisaldama.

Riskijuhtimissuutlikkuse hindamine peaks algama õnnetuste ohjamise tsükli üksikajaliku (kvalitatiivse ja asjakohasel juhul kvantitatiivse) kirjeldamisega. 4. jaotises loetletud küsimused peaksid aitama liikmesriikide riiklikel või piirkondlikel üksustel hinnata oma riskijuhtimissuutlikkust, lähtudes haldus-, tehnilise ja finantssuutlikkuse kriteeriumidest. On oluline, et neile peamistele küsimustele vastamisel käsitletaks kvalitatiivselt ja võimaluste piires maksimaalselt ka kvantitatiivselt olukorda, kindlaks tehtud vajadusi ja võetud või võimalikke võetavaid meetmeid.

Lisaks üldisele haldus-, tehnilise ja finantssuutlikkuse hindamisele eesmärgiga hinnata asjakohaselt õnnetuste ohjamise tsükli kolme mõõdet on oluline hinnata suutlikkust ka tähtsuse järjekorda seatud riskide (sealhulgas riikliku riskihindamise käigus tuvastatud riskid) valguses, et saada konkreetsete riskide juhtimise kohta realistlik hinnang.

Riskijuhtimissuutlikkuse hindamisest võib kokkuvõtte teha 5. jaotises esitatud vormi abil. Vorm on mõeldud selleks, et anda lühike ülevaade õnnetuseohu juhtimise suutlikkust käsitlevast enesehinnangust.

4. HINDAMISE SISU

Riiklikul ja/või asjaomasel piirkondlikul tasandil hindamine peaks kooskõlas otsusega sisaldama kolme osa: riskihindamine, riskijuhtimise planeerimine ning riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete rakendamine. Iga osa peaks keskenduma haldus-, tehnilise ja finantssuutlikkusega seotud elementide kogumile, näiteks raamistik, koordineerimine, eksperditeadmised, sidusrühmad, teavitamine ja suhtlus, metoodika, taristu, varustus ja rahastamine.

4.1. Riskihindamine

Selles osas on esitatud küsimused, mis käsitlevad haldus-, tehnilist ja finantssuutlikkust riskihindamiste tegemiseks.

Haldussuutlikkuse hindamisel on oluline keskenduda asjakohase raamistiku olemasolule, pädevuste ja kohustuste jagamisele, vajalike eksperditeadmiste olemasolule, väliste sidusrühmade kaasatuse ulatusele ja teabevahetusele.

Tehnilise suutlikkuse hindamisel on tähtis keskenduda asjakohase metoodika ja taristu kasutamise hindamisele. Laiulatuslik riskihindamine võib asjakohasel juhul hõlmata ka riskide piiriüleseid ja sektoriüleseid mõõtmeid ning taristu mõju.

Finantssuutlikkuse hindamisel on tähtis keskenduda rahaliste vahendite kättesaadavuse hindamisele.

Küsimuste vastused on piisavalt üksikasjalikud, kui need sisaldavad selgitusi selle kohta, milliseid riskihindamisi on korraldatud ning kuidas ja millal neid tehti, samuti asjakohaseid ja kättesaadavaid andmeid, näitajaid ja viiteid.

Raamistik

Riskihindamised peaksid olema kindlaks määratud ja kuuluma üldisesse raamistikku.

1. küsimus. Kas riskihindamine kuulub üldisesse raamistikku? Selgitus. Selgitada, kas tegemist on õigus- või menetlusraamistikuga ja kas see on määratud kindlaks riiklikul ja/või asjaomasel piirkondlikul tasandil.

Koordineerimine

Riskijuhtimisstruktuur määrab igale riskijuhtimisse kaasatud üksusele selged kohustused, et vältida kattumist ning kohustuste ja suutlikkuse mittevastavust.

2. küsimus. Kas riskihindamises osalevatel üksustel on selgelt kindlaks määratud kohustused ja rollid/funktsioonid? Selgitus. Märkida, mille alusel on kohustused riskijuhtimise eest haldustasandil jagatud, kas see alus või vastavad menetlused on kirjalikult sätestatud (nt õigusaktides), kas esineb kattumist või vajadusi ja kuidas nendega tegeletakse.

3. küsimus. Kas konkreetsete riskide hindamise kohustused on määratud kõige sobivamatele üksustele? Selgitus. Kirjeldada, kuidas asjaomased üksused on riskihindamisse kaasatud ning kuidas on tagatud kohustus või vastutus tegeleda konkreetsete riskidega riskihindamise järel.

4. küsimus. Kas riskihindamistesse on integreeritud riskide sektoriülene mõõde? Selgitus. Märkida, millised hinnatud riskidest omavad sektoriülest ja mitut riski hõlmavat mõõdet ning mil määral on seda arvestatud riskistsenaariumi kindlaksmääramisel. Kui see on asjakohane, kirjeldada riskihindamiste ajal muude riiklike ja/või asjaomaste piirkondlike asutustega tehtava koostöö laadi.

Eksperditeadmised

Riskihindamist tegevatel ekspertidel peaksid olema vajalikud pädevused ja kohustused ning neid peaks olema riskihindamise tegemiseks piisavalt koolitatud.

5. küsimus. Kas riskihindamisega seotud kohustuste määramist vaadatakse korrapäraselt läbi? Selgitus. Märkida, millised üksused või osakonnad riskihindamises osalevad, kuidas need on kindlaks määratud / välja valitud, milliseid pädevusi võetakse kohustuste määramisel arvesse.

6. küsimus. Kas riskihindamis(t)e eest vastutavatel ekspertidel on riskihindamise valdkonnas piisavalt teadmisi ja kogemusi ning kas neid on piisavalt koolitatud? Selgitus. Märkida, kas ekspertidel on võimalik osaleda koolitustel, millistel koolitustel on neil võimalik osaleda, kui palju on ekspertidel kogemusi ning millist tehnilist asjatundlikkust ja vahendeid riskihindamisel kasutatakse ja vajalikuks peetakse.

Muud sidusrühmad

Riskihindamissuutlikkus sõltub üha rohkem mitmesuguste avaliku ja erasektori sidusrühmade kaasatusest. Riskihindamist tegevad üksused võivad teha koostööd paljude sidusrühmadega, sealhulgas sidusrühmad erasektorist, teadusringkonnad ja muud valitsemissektori asutused, mis ei ole hindamisprotsessiga otseselt seotud.

7. küsimus. Kas riskihindamise protsessis osalevad asjaomased sidusrühmad? Selgitus. Kirjeldada riskihindamise protsessis osalevaid asjaomaseid sidusrühmi. Nende hulgas võivad olla akadeemilised ringkonnad, teadusasutused, erasektor ning valitsusasutused, kes hindamisprotsessis otseselt ei osale, muu hulgas ka muude liikmesriikide valitsusasutused või rahvusvahelised organisatsioonid. Liikmesriigid võiksid rõhutada saadud kogemusi, mida võiks teistega jagada.

Teavitamine ja suhtlus

Riskihindamiseks on vaja tõhusaid side- ja infosüsteeme. Selle mõistmine, kui suur peab riskihindamiste tulemustest teavitamiseks olema haldussuutlikkus ja kui oluline see on üldise riskidest teavitamise strateegia jaoks, võib aidata parandada teabevahetust, andmete jagamist ning suhtlust asjaomaste sidusrühmadega.

8. küsimus. Kas haldussuutlikkus on piisav, et avalikkust riskihindamiste tulemustest teavitada? Selgitus. Täpsustada, kuidas on riskihindamiste tulemuste levitamisega seoses korraldatud suhtlus kodanikega.

9. küsimus. Kas haldussuutlikkus on piisav sisemiseks teavitamiseks riskihindamiste tulemustest, sh stsenaariumid, saadud kogemused jms? Selgitus. Kirjeldada, kuidas on korraldatud teabe liikumine avaliku sektori asutuste ja haldustasandite vahel.

10. küsimus. Kas riskihindamiste tulemused on riskidest teavitamise strateegiasse integreeritud? Selgitus. Kirjeldada, kuidas riskihindamiste avalikkusele kättesaadavate tulemuste levitamine on lisatud riiklikusse ja/või piirkondlikkusse riskidest teavitamise strateegiasse.

Metoodika

11. küsimus. Kas riiklik või piirkondlik üksus on töötanud välja riskihindamise metoodika? Kas see metoodika on sätestatud või avaldatud ning mis on selle põhielemendid? Selgitus. Kirjeldada riskihindamist käsitlevat riiklikku või piirkondlikku lähenemisviisi (riskipõhine lähenemisviis, stsenaariumid, näited tegelikust elust, üldine lähenemisviis), kirjeldada võimalike mõjude analüüsimise metoodikat, tõenäosuse arvutamise metoodikat, riskide tähtsuse järjekorda seadmisel ja nende kõrvalejätmisel silmas peetavaid kaalutlusi või kasutatavat metoodikat, täpsustada, kas riskihindamisi vaadatakse läbi ja kui pika aja möödudes, kas metoodika sisaldub teatavas dokumendis, kas ja kellele riskihindamise metoodika on avaldatud, kas riskihindamisega seotud teave on avalikkusele kättesaadav.

12. küsimus. Kas riskihindamistesse on integreeritud riskide piiriülene mõõde? Selgitus. Märkida, millistel hinnatud riskidest on piiriülene mõõde ja millises ulatuses riskihindamine seda piiriülest mõõdet hõlmab (nt stsenaariumi loomine). Kui see on asjakohane, võiksid liikmesriigid kirjeldada piiriülese mõõtmega riskihindamistel muude liikmesriikidega tehtava koostöö laadi.

13. küsimus. Kas riskihindamised hõlmavad taristut? Selgitus. Märkida, milliseid elutähtsaid (nii riiklikke kui ka Euroopa) taristuid hõlmavad stsenaariumide loomine ja riskihindamine. Need võivad olla näiteks teed, ehitised, tammid, raudteed, sillad, satelliidid, maa-alused süsteemid, kaablid, haiglad ja varjualused.

Info- ja kommunikatsioonitehnoloogia

14. küsimus. Kas riskihindamiste tegemiseks on olemas asjakohane IKT-taristu? Selgitus. Märkida, milline taristu on olemas riskihindamiste tegemiseks, see võib hõlmata IKT-vahendeid, satelliite jm. Liikmesriigid võivad kirjeldada riskihindamist toetava uue IKT-taristu arendamiseks tehtavaid uuringuid. Kui taristut jagatakse muude riikidega, võivad liikmesriigid kirjeldada ka koostöö laadi (nt satelliitfotod).

15. küsimus. Kas riskihindamiste tegemiseks on kättesaadavad asjakohane teave ja andmed (sh varasemad andmed)? Selgitus. Märkida, milliseid teabe- ja andmeallikaid riskihindamiste tegemisel kasutatakse ja kas on olemas andmebaasid. Liikmesriigid võivad kirjeldada toimuvat arengut, mis on suunatud andmete ja teabe kogumise parandamisele.

Rahastamine

Rahastamine hõlmab riskihindamiste tegemiseks ja ajakohastamiseks vajalike rahaliste vahendite üldist kindlakstegemist, hindamist ja reserveerimist.

16. küsimus. Kas finantssuutlikkus on riskihindamiste tegemiseks ja ajakohastamiseks piisav? Selgitus. Märkida, kas riskihindamiste väljatöötamiseks ja olemasolevate hindamiste ajakohastamise tagamiseks on rahalisi vahendeid.

4.2. Riskijuhtimise planeerimine

Selles osas on loetletud küsimused, mis käsitlevad haldus-, tehnilist ja finantssuutlikkust riskijuhtimise planeerimiseks.

Haldussuutlikkuse hindamisel on oluline keskenduda protsessi koordineerimisele, vajalike eksperditeadmiste olemasolule, asjakohase metoodika olemasolule, väliste sidusrühmade kaasatuse ulatusele ja suhtlusele.

Tehnilise suutlikkuse hindamisel on tähtis keskenduda asjakohase varustuse kasutamise hindamisele.

Finantssuutlikkuse hindamisel on tähtis keskenduda rahaliste vahendite kättesaadavuse hindamisele.

Küsimuste vastused on piisavalt üksikasjalikud, kui need sisaldavad selgitusi selle kohta, mida, kuidas ja millal on tehtud, samuti asjakohaseid ja kättesaadavaid andmeid, näitajaid ja viiteid.

Koordineerimine

Riskijuhtimisstruktuur määrab igale riskijuhtimise planeerimises osalejale selged kohustused, et vältida kattumist või kohustuste ja suutlikkuse mittevastavust.

17. küsimus. Kas riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete planeerimises osalevatel üksustel on selgelt kindlaks määratud kohustused ja rollid/funktsioonid? Selgitus. Märkida, mille alusel on vastutus planeerimisprotsessi eest haldustasandil jagatud, kas see alus või vastavad menetlused on kirjalikult sätestatud (nt õigusaktides), kas esineb kattumist või vajadusi ja kuidas nendega tegeletakse, kas sektoriülene mõõde on kaetud.

18. küsimus. Kas keegi vastutab konkreetsete riskidega seotud planeerimise eest ja kas seda hinnatakse korrapäraselt? Selgitus. Märkida, kuidas on tagatud konkreetsete riskide osas planeerimise vastutus, kas on olemas protsess konkreetsete riskidega seotud kohustuste määramise hindamiseks.

Eksperditeadmised

Selleks et tagada optimaalne personal, peaks olemas olema tööjõu planeerimise metoodika. Riskijuhtimise planeerimisega tegelevatel ekspertidel peaksid olema vajalikud teadmised ja neid peaks asjakohaselt koolitama.

19. küsimus. Kas riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete planeerimiseks riskihindamises tuvastatud riskide põhjal on piisavalt eksperte? Selgitus. Märkida, millised üksused või osakonnad planeerimisprotsessis osalevad, kuidas need on kindlaks tehtud / välja valitud ja kas personali peetakse piisavaks.

20. küsimus. Kas riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete planeerimise eest vastutavatel eri tasandite ekspertidel on võimalik osaleda tulemuslikel koolitustel? Selgitus. Märkida, kas planeerimisega tegelevatel ekspertidel on võimalik osaleda koolitustel ja millist liiki koolitustel.

21. küsimus. Kas riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete planeerimisse kaasatud eksperdid on teadlikud õnnetuseohu juhtimisega seotud üldistest poliitikaeesmärkidest/prioriteetidest? Selgitus. Märkida, kas olemas on riskijuhtimisstrateegia. Kui jah, siis kirjeldada, kuidas riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete planeerimisse kaasatud eksperte eesmärkidest, prioriteetidest või protsessidest teavitatakse.

22. küsimus. Kas on paigas protsess, millega tagatakse, et riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete planeerimisega tegelevate ekspertide teadmised säilivad ja et neid arendatakse edasi? Selgitus. Kirjeldada, kuidas planeerimisprotsessi kaasatud eksperdid oma teadmisi jagavad, kuidas tagatakse teadmiste säilimine.

Metoodika

Riiklik või piirkondlik üksus peaks riskijuhtimise planeerimiseks olema välja töötanud metoodika selliste tuvastatud riskide oodatava mõju jaoks, mida on hinnatud välja töötatud metoodika kohaselt ja mis on seatud tähtsuse järjekorda.

23. küsimus. Kas vastutavad üksused on töötanud välja riskijuhtimise planeerimise metoodika? Mis on selle metoodika põhielemendid? Selgitus. Kirjeldada planeerimist käsitlevat riiklikku või piirkondlikku lähenemisviisi ning ennetus- ja valmisolekumeetmete väljatöötamise ning nende poolt riskide maandamisele avaldatava võimaliku mõju analüüsimise metoodikat.

24. küsimus. Kas riskijuhtimise planeerimise metoodika hõlmab tuvastatud riskide maandamise jaoks olulise taristu kindlaksmääramist? Selgitus. Kirjeldada asjaomase taristu kindlaksmääramist, märkida, kuidas hinnatakse selle seisundit seoses riskide maandamisega, kas on koostatud asjaomaste taristute loetelu ja kas seda vaadatakse korrapäraselt läbi, kas investeerimisvajadused on kindlaks tehtud.

Muud sidusrühmad

Riskijuhtimissuutlikkus sõltub üha enam mitmesuguste avaliku ja erasektori sidusrühmade kaasamisest ja koostööst nendega; sidusrühmade hulgas on näiteks õnnetuseohu juhtimise ametid, tervishoiuteenistused, tuletõrjeteenistused, politseiasutused, transpordiettevõtted, elektriettevõtted, sideoperaatorid, vabaühendused, kodanikud/vabatahtlikud, teaduseksperdid, relvajõud ja muude liikmesriikide organisatsioonid.

25. küsimus. Kas asjaomaseid avaliku ja erasektori sidusrühmi on teavitatud ja kas nad on planeerimisprotsessi kaasatud? Selgitus. Kirjeldage avaliku/erasektori sidusrühmade kaasamist käsitlevat lähenemisviisi, märkida, millised sidusrühmad panustavad planeerimisprotsessi ja kas on saadud kogemusi, mida võiks jagada.

26. küsimus. Kas mõni riskihindamise käigus tuvastatud riskidest on avaliku või erasektori ettevõtetega ühine, kui jah, siis kuidas on tagatud, et julgustatakse ennetus- ja valmisolekumeetmete planeerimist avalikkuse ja kõnealuste ettevõtete poolt? Selgitus. Kirjeldage suhtlust partnerorganisatsioonidega planeerimisprotsessi käigus, märkida, kas on sõlmitud kokkuleppeid piisava kvaliteedi toetamiseks ja millised need on, kuidas aitavad nende organisatsioonide kavandatud ennetus- ja valmisolekumeetmed tegelikult kaasa riskide oodatavale maandamisele.

27. küsimus. Kas riiklikud või piirkondlikud üksused on ennetus- ja valmisolekumeetmete piiriülesesse planeerimisse kaasatud? Selgitus. Märkida, millistes piiriülese planeerimise tegevustes on need üksused hiljuti osalenud, kas selle ühise planeerimisprotsessi tulemusel on sõlmitud konkreetseid edasise koostöö kokkuleppeid (nt vastastikuse mõistmise memorandumid või teenustaseme kokkulepped), kas on saadud kogemusi või teadmisi, mida võiks jagada.

Teavitamine ja suhtlus

Komplekssete riskide juhtimine eeldab tõhusaid side- ja infosüsteeme ennetus- ja valmisolekumeetmetega seotud riskijuhtimise planeerimiseks. Seepärast peavad riiklikud või piirkondlikud üksused tagama, et neil on eeskirjad ja menetlused, mis võimaldavad teabe ja andmete jagamist ning suhtlust mitmesuguste sidusrühmadega.

28. küsimus. Kas asjaomased sidusrühmad, sealhulgas kodanikud, on riskijuhtimise planeerimise põhielementidest teadlikud? Selgitus. Kirjeldada, kuidas on korraldatud teabe liikumine avaliku ja erasektori sidusrühmade ning halduse eri tasandite vahel ja kuidas sellega tagatakse, et asjaomaseid sidusrühmi on teavitatud ja nad saavad pakkuda oma teadmisi. Liikmesriigid võiksid täpsustada, kuidas on korraldatud teatavate ennetus- ja valmisolekumeetmete planeerimist puudutav suhtlus kodanikega ja kas on saadud kogemusi, mida võiks jagada.

Varustus

Tehnilise suutlikkuse hindamise osas uuritakse, kas ennetus- ja valmisolekumeetmete planeerimiseks vajalik varustus on kättesaadav. See võib hõlmata planeerimisprotsessi toetavaid tarkvaravahendeid.

29. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete planeerimise toetamiseks ja/või elluviimiseks vajalik varustus ja vahendid on kättesaadavad? Selgitus. Märkida, kas varustus ja vahendid on kättesaadavad ning millised need on, kas esineb täiendavaid vajadusi, mittevastavust ja/või kattumist.

Rahastamine

Rahastamine hõlmab riskide prioriseerimisega seotud riskihindamisest tulenevate võimalike finantskohustuste (ennetus- ja valmisolekumeetmete rahastamine) täitmiseks vajalike rahaliste vahendite üldist kindlakstegemist, hindamist ja reserveerimist. See hõlmab vajaduse korral ka sidusrühmade osalemist riskijuhtimise rahastamises.

30. küsimus. Kas planeerimisprotsessis on ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamiseks vajalikku rahastamist hinnatud ja võimalikud rahastamisallikad kindlaks tehtud? Selgitus. Märkida, kas olemas on rahastamisvajaduste hindamise metoodika, millised rahastamisallikad on kindlaks tehtud ja kas taotletakse või on taotletud Euroopa rahalisi vahendeid.

31. küsimus. Kas planeerimisprotsessis on võetud arvesse tulevasi investeerimiskavasid ja erasektori vahendite võimalikku rolli? Selgitus. Märkida, kas ja kuidas planeerimisprotsess aitab määrata kindlaks tulevasi investeerimisprioriteete, mil määral on sellesse protsessi kaasatud eraõiguslikud organisatsioonid, kas prioriteetsete investeeringute rahastamiseks soovitakse teha koostööd erasektoriga.

32. küsimus. Kas planeerimisprotsessis on eelnevalt kindlaks määratud või ette nähtud menetlused ja kavad, tagamaks, et tuvastatud riskide maandamiseks vajalike ennetus- ja valmisolekumeetmete jaoks on rahalised vahendid olemas? Selgitus. Kirjeldada, kuidas planeerimisprotsessis käsitletakse vahendite paindliku eraldamisega seotud eelarve- ja õigusküsimusi, märkida, kas on võetud või käivitatud konkreetseid paindlikkust võimaldavaid meetmeid, kas sellisel lähenemisviisil on õiguslikke või poliitilisi takistusi.

4.3. Riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete rakendamine

Selles osas on loetletud küsimused, mis käsitlevad haldus-, tehnilist ja finantssuutlikkust ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamiseks.

Haldussuutlikkuse hindamisel on oluline keskenduda asjakohase strateegia, poliitika ja metoodika olemasolule, vajalike eksperditeadmiste olemasolule, protsessi koordineerimisele, sidusrühmade kaasamise ulatusele ja suhtlusele ning kehtivatele menetlustele.

Tehnilise suutlikkuse hindamisel on tähtis keskenduda asjaomase taristu, varustuse ja vahendite kasutamise hindamisele ning tehnilise asjatundlikkuse olemasolule ja asjakohasusele.

Finantssuutlikkuse hindamisel on tähtis keskenduda rahaliste vahendite kättesaadavuse hindamisele.

Küsimuste vastused on piisavalt üksikasjalikud, kui need sisaldavad selgitusi selle kohta, mida, kuidas ja millal on tehtud, samuti asjakohaseid ja kättesaadavaid andmeid, näitajaid ja viiteid.

Strateegia/poliitika/metoodika

Riiklikud või piirkondlikud üksused on töötanud välja riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete rakendamist käsitlevad lähenemisviisid. Hinnatakse mõju, mida planeeritud ennetus- ja valmisolekumeetmed riskide vähendamisele eeldatavalt avaldavad, ning meetmeid prioriseeritakse ja kohandatakse vastavalt.

33. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamine on seotud riskijuhtimise planeerimisega? Kas see on strateegia või poliitika osa ja kas metoodika on kindlaks määratud? Selgitus. Kirjeldada riiklikku või piirkondlikku lähenemisviisi, mis seob planeerimisprotsessi meetmete rakendamisega, märkida, kuidas toimub rakendamine, kuidas analüüsitakse riskide vähendamisele, nendega kohanemisele ja nende maandamisele avalduvat mõju ja kuidas seda kajastatakse planeerimisel ja riskihindamisel, võttes võimaluse korral nõuetekohaselt arvesse sidusust olemasolevate ennetus- ja valmisolekumeetmetega, mis käsitlevad kliimamuutuste mõjudega kohanemist.

34. küsimus. Kas on välja töötatud meetodid kahju ja inimelude kaotuse kohta aruandmiseks ja kas kahjust tulenevaid kulusid hinnatakse, dokumenteeritakse ja arhiveeritakse? Selgitus. Kirjeldada kahju ja inimelude kaotuse kohta aruandmiseks välja töötatud meetodeid, märkida, kas andmeid jagatakse sidusrühmade ja kodanikega, kas sidusrühmad annavad kahju kohta aruandmisse ja/või kulude hindamisse oma panuse, kas kahju dokumenteeritakse ja arhiveeritakse korrapäraselt või aeg-ajalt, millist ajavahemikku kajastatakse ja kas aruanded tehakse avalikkusele kättesaadavaks.

Koordineerimine

Riskijuhtimisstruktuur määrab igale ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamisse kaasatud üksusele selged kohustused, et vältida kattumist või vastutuse ja suutlikkuse mittevastavust.

35. küsimus. Kas riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete rakendamises osalevatel üksustel on selgelt kindlaks määratud kohustused ja rollid/funktsioonid? Selgitus. Märkida, mille alusel on vastutus rakendamise protsessi eest haldustasandil jagatud, kas see alus või vastavad menetlused on kirjalikult sätestatud (nt õigusaktides), kas esineb kattumist, täiendavaid vajadusi ja/või mittevastavust ning kuidas nendega tegeletakse, kas sektoriülene mõõde on kaetud.

Eksperditeadmised

Selleks et tagada optimaalne personal, on olemas tööjõu planeerimise metoodika. Paigas on töötajate tulemuslikkuse juhtimise vahendid, mis hõlmavad koolitus- ja arenguvajaduste korrapärast läbivaatamist.

36. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamisse kaasatud ekspertide kohustuste jaotus on ajakohane ning kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamiseks planeerimisprotsessi kohaselt on piisavalt vahendeid? Selgitus. Märkida, millised üksused (nt osakonnad, ametid) meetmete rakendamises osalevad, kuidas need on kindlaks määratud / välja valitud, milliseid töötajate pädevusi võetakse kohustuste määramisel arvesse, kas personali peetakse piisavaks.

37. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamise eest vastutavatel ekspertidel on piisavalt teadmisi ja kogemusi ning kas neid on piisavalt koolitatud? Selgitus. Märkida, kas meetmete rakendamisse kaasatud töötajatel on võimalik osaleda koolitustel ja millistel koolitustel neil on võimalik osaleda, kui sageli on kaasatud töötajad varem ennetus- ja valmisolekumeetmete elluviimisel osalenud, kuidas on ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamisse kaasatud personali eesmärkidest, prioriteetidest või protsessidest teavitatud.

Muud sidusrühmad

Riskijuhtimissuutlikkus sõltub üha enam mitmesuguste avaliku ja erasektori sidusrühmade kaasamisest ja koostööst nendega; sidusrühmade hulgas on näiteks õnnetuste ohjamise ametid, tervishoiuteenistused, tuletõrjeüksused, politseiasutused, transpordiettevõtted, elektriettevõtted, sideoperaatorid, vabaühendused, kodanikud/vabatahtlikud, teaduseksperdid, relvajõud ja muude liikmesriikide organisatsioonid (rahvusvaheline riskijuhtimine). Uudsete riskidega tegelemiseks on seetõttu vaja moodustada reageerimisvõrgustik, kes suudab mobiliseerida mitmesuguste sidusrühmade kogu vajaliku suutlikkuse.

38. küsimus. Kas asjaomaseid sidusrühmi on teavitatud ja kas nad on ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamisse kaasatud? Selgitus. Kirjeldage avaliku/erasektori sidusrühmade kaasamist või võrgustiku juhtimist käsitlevat lähenemisviisi, märkida, millised sidusrühmad panustavad meetmete rakendamisse ja kas on saadud kogemusi, mida võiks jagada.

39. küsimus. Kas riiklik või piirkondlik üksus osaleb piiriüleste ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamisel? Selgitus. Märkida, milliseid piiriüleseid ennetus- ja valmisolekumeetmeid rakendatakse, millised muud sidusrühmad on kaasatud, kas meetme ühise rakendamise tulemusel on sõlmitud konkreetseid edasise koostöö kokkuleppeid (nt vastastikuse mõistmise memorandumid või teenustaseme kokkulepped), kas on saadud kogemusi või teadmisi, mida võiks jagada.

40. küsimus. Kas need avaliku või erasektori sidusrühmad rakendavad ennetus- ja valmisolekumeetmeid piisavalt kvaliteetselt, et saavutada riskimaandamises oodatavad tulemused? Selgitus. Kas piisava kvaliteedi toetamiseks on sõlmitud kokkuleppeid, kuidas aitavad nende organisatsioonide ellu viidud ennetus- ja valmisolekumeetmed tegelikult kaasa riskide oodatavale maandamisele, kas on saadud kogemusi, mida võiks jagada.

Menetlused

Selleks et tagada riskijuhtimissüsteemi toimimine, peab paika pandud protsesside arendamine olema riskijuhtimise osa. Seepärast on ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamise protsessi raames vaja kindlaks määrata menetlused, mis aitavad riske vähendada.

41. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamine hõlmab varajase hoiatamise, aktiveerimise, lähetamise, deaktiveerimise või järelevalve tegemise menetluste väljatöötamist Selgitus. Märkida, kas kehtestatud on menetlusi, kuidas need tegelikkuses toimivad, kas on välja töötatud standardne töökord, millise tegevuse jaoks on see kord välja töötatud, kas on saadud kogemusi, mida võiks jagada.

Teavitamine ja suhtlus

Komplekssete riskide juhtimine eeldab tõhusaid side- ja infosüsteeme ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamiseks. Seepärast peavad riiklikud või piirkondlikud üksused tagama, et neil on reeglid ja menetlused, mis võimaldavad teabe ja andmete jagamist ning suhtlust asjaomaste sidusrühmadega, sealhulgas kodanikega, ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamise käigus mis tahes ajahetkel.

42. küsimus. Kas riikliku või piirkondliku üksuse sees on vajalik teave kättesaadav ja kas seda jagatakse seal korrapäraselt? Selgitus. Kirjeldada, kuidas on korraldatud teabe liikumine avaliku sektori üksuste ning halduse eri tasandite vahel ja kuidas sellega tagatakse, et asjaomaseid teenistusi on teavitatud ja nad saavad pakkuda oma teadmisi.

43. küsimus. Kas selleks, et jagada kodanikele tulemuslikult teavet ja suurendada nende teadlikkust ning usaldust ja kindlustunnet, on olemas kommunikatsioonistrateegiad, sealhulgas mitmesuguste meediavahendite (sh sotsiaalmeedia) kasutamine? Selgitus. Täpsustada, kuidas on korraldatud kodanike teavitamine ja suhtlus nendega enne meetmete rakendamist, selle ajal ja pärast seda ning kas on saadud kogemusi, mida võiks jagada.

Taristu, sealhulgas IT

Tehnilise suutlikkuse hindamise selles osas uuritakse, kas olemasolev taristu, näiteks teed, ehitised, tammid, raudteed, sillad, satelliidid, maa-alused torud, kaablid, haiglad, varjualused, varajase hoiatuse süsteemid jm, mida peetakse tuvastatud riskide maandamiseks oluliseks, vastavad teatavatele turva-, ohutus- või toimimisnõuetele.

44. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamise jaoks olulise taristu seisukorda on analüüsitud? Selgitus. Märkida, kuidas määratakse kindlaks teatavate riskide maandamise seisukohast elutähtis taristu, kuidas hinnatakse selle seisukorda riskide maandamise kontekstis, kas koostatakse asjaomaste taristute loetelu ja kas seda vaadatakse korrapäraselt läbi, kas tehakse kindaks investeerimisvajadused, kas liikmesriikidel on paigas elutähtsa taristu poliitika.

Varustus ja vahendid

Tehnilise suutlikkuse hindamise osas uuritakse, kas ennetamiseks ja valmisolekuks ette nähtud varustus vastab nõuetele, mis on vaja täita ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamiseks.

45. küsimus. Kas on olemas planeeritud ennetus- ja valmisolekumeetmete elluviimiseks vajaliku kättesaadava varustuse loend? Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamine hõlmab olemasoleva loendi põhjal selle kindlakstegemist, millist varustust võidakse vajada? Selgitus. Märkida, kas kättesaadava varustuse ja selle kasutamise kohta on koostatud loend ja kas seda ajakohastatakse. Märkida, kas rakendamisprotsessis on kindlaks tehtud vajadused varustuse järele ja mida vajatakse, et planeerimisprotsessis esile toodud riske asjakohaselt maandada, kas olemasoleva varustuse loend on koostatud ja kas seda analüüsitakse, et uurida, kas sellest piisab täiendavate vajaduste või mittevastavuse kindlakstegemiseks, mida vajaduste rahuldamiseks tehakse.

46. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamise käigus on tehtud kindlaks tarneahela riskid ja kas on võetud meetmeid pakkumise puudujääkide riski vähendamiseks? Selgitus. Märkida, kas on tuvastatud tarneahela riske ja millised need on, kuidas analüüsitakse nende riskide mõju, kas nende riskide vähendamiseks on võetud meetmeid ja millised need on, kas selliste riskide vähendamiseks on sõlmitud piiriüleseid kokkuleppeid või koostöölepinguid.

Tehniline asjatundlikkus

Tehniline oskusteave hõlmab olemasolevaid oskusi ja metoodikat, mis on kujundatud ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamiseks. Kuna tehniline oskusteave ei ole materiaalne suutlikkus, on selle nõude kohaselt vaja seda suutlikust kaitsta kas dokumenteerimise või jagamise ja õppimise abil.

47. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmeid rakendavatel ekspertidel on vajalik tehniline oskusteave, et tagada meetmete nõuetekohane rakendamine, ja kas nende teadmiste säilimine ja edasiarendamine on tagatud? Selgitus. Millist tehnilist oskusteavet ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamisel kasutatakse ja vajalikuks peetakse, kas rakendamisel kasutatakse tehnilisi vahendeid ja millised need on, kas eksperte koolitatakse eesmärgiga ajakohastada pidevalt teadmisi, mis võimaldavad tehnilisi vahendeid asjakohaselt kasutada, kuidas toimub teadmiste jagamine ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamisse kaasatud inimeste seas, kuidas julgustatakse tööalast enesearendamist.

48. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmeid rakendavatel ekspertidel on teadmised asjaomaste riigihanke- ja logistikamenetluste korraldamiseks ning kas eksperte on nende menetluste korraldamiseks piisavalt koolitatud? Selgitus. Märkida, kuidas ja milliseid koolitusi kõnealuste teadmiste saamiseks või arendamiseks pakutakse või kas on muid meetmeid, mis aitavad neid teadmisi omandada.

49. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmeid rakendavatel ekspertidel on teadmised olelustsükli ja kiirreageerimise planeerimiseks ning kas asjaomast metoodikat kasutatakse varustuse ja süsteemide toimimise läbivaatamiseks ja hädaolukorras suutlikkuse suurendamiseks? Selgitus. Märkida, kas neid meetodeid kasutatakse seoses ennetus- ja valmisolekumeetmetega, kas asjakohaste teadmiste saamiseks või arendamiseks pakutakse koolitusi ja millised need on, või kas on muid meetmeid, mis aitavad neid teadmisi omandada.

Rakendusmeetmete rahastamine

Selle nõude eesmärk on hinnata, kas rahaliste vahendite olemasolu on tagatud ja kas need vahendid on riskihindamises ja planeerimises kindlaks tehtud tõenäoliste hädaolukordade korral kiiresti kättesaadavad.

50. küsimus. Kas tuvastatud riskide vähendamiseks, nendega kohanemiseks või nende maandamiseks vajalike ennetus- ja valmisolekumeetmete elluviimisel on kindlaks määratud või kehtestatud eelarve, õiguslik alus ja menetlused, et vahendite paindlikku eraldamist planeerida? Selgitus. Märkida, kuidas rakendamisprotsessis käsitletakse vahendite paindliku eraldamisega seotud eelarve- ja õigusküsimusi, kas on võetud või käivitatud konkreetseid paindlikkust võimaldavaid meetmeid, kas esineb mittevastavust või täiendavaid vajadusi, kas sellisel lähenemisviisil on õiguslikke või poliitilisi takistusi.

51. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamine hõlmab kulude jagamist käsitlevate kokkulepete ettevalmistamist sidusrühmadega? Selgitus. Märkida, kas on plaane finantskoormuse jagamiseks; kas liikmesriigid on sidusrühmade poole pöördunud, ja milliste poole, ning kas kulude katmiseks soovitakse sõlmida või on sõlmitud kokkuleppeid.

5. KOKKUVÕTE

Hindamise lõpus peaks liikmesriikidel olema hea sektoripõhine ülevaade riskide kohta, millega nad peaksid tegelema, seisukoht riskijuhtimise planeerimise protsessi, sealhulgas asjakohaste ennetus- ja valmisolekumeetmete kindlaksmääramise sobivuse ja tegelike tulemuste kohta ning selge pilt asjaomaste meetmete rakendamise protsessi kohta.

Riikliku riskijuhtimissuutlikkuse hindamise eri osade kohta kokkuvõtte tegemiseks võib kasutada järgmist tabelit. Tabel täiendaks riiklikul või asjaomasel piirkondlikul tasandil korraldatud riskijuhtimissuutlikkuse hindamist, mida liikmesriigid peavad otsuse kohaselt tegema ja mille nad peavad komisjonile avaldama iga kolme aasta tagant pärast käesolevate suuniste lõplikku koostamist.

Kõigi järgmiste küsimuste puhul tuleb tase kindlaks teha allpool esitatud tasemete kirjelduse põhjal.

— –: suutlikkus ei ole kindlaks tehtud või ei peeta seda arendamiseks asjakohaseks.

— (1): suutlikkust peetakse asjakohaseks – töö ei ole veel alanud.

— (2): suutlikkus on kindlaks tehtud – on tehtud esialgseid edusamme.

— (3): suutlikkust on põhivaldkondades kasutatud.

— (4): suutlikkus on hõlmatud ja seda parandatakse.

— Märkused: lisapõhjendused märgitud taseme kohta.

Küsimused Tasemed Märkused Riskihindamine 1. küsimus. Kas riskihindamine kuulub üldisesse raamistikku? – (1) (2) (3) (4) 2. küsimus. Kas riskihindamises osalevatel asjaomastel üksustel on selgelt kindlaks määratud kohustused ja rollid/funktsioonid? – (1) (2) (3) (4) 3. küsimus. Kas konkreetsete riskide hindamise kohustused on määratud kõige sobivamatele üksustele? – (1) (2) (3) (4) 4. küsimus. Kas riskihindamistesse on integreeritud riskide sektoriülene mõõde? – (1) (2) (3) (4) 5. küsimus. Kas riskihindamisega seotud kohustuste määramist vaadatakse korrapäraselt läbi? – (1) (2) (3) (4) 6. küsimus. Kas riskihindamis(t)e eest vastutavatel ekspertidel on riskihindamise valdkonnas piisavalt teadmisi ja kogemusi ning kas neid on piisavalt koolitatud? – (1) (2) (3) (4) 7. küsimus. Kas riskihindamise protsessis osalevad asjaomased sidusrühmad? – (1) (2) (3) (4) 8. küsimus. Kas haldussuutlikkus on piisav, et avalikkust riskihindamiste tulemustest teavitada? – (1) (2) (3) (4) 9. küsimus. Kas haldussuutlikkus on piisav sisemiseks teavitamiseks riskihindamiste tulemustest, sh stsenaariumid, saadud kogemused jms? – (1) (2) (3) (4) 10. küsimus. Kas riskihindamiste tulemused on riskidest teavitamise strateegiasse integreeritud? – (1) (2) (3) (4) 11. küsimus. Kas riiklik või piirkondlik üksus on töötanud välja riskihindamise metoodika? Kas see metoodika on sätestatud või avaldatud ning mis on selle põhielemendid? – (1) (2) (3) (4) 12. küsimus. Kas riskihindamistesse on integreeritud riskide piiriülene mõõde? – (1) (2) (3) (4) 13. küsimus. Kas riskihindamised hõlmavad taristut? – (1) (2) (3) (4) 14. küsimus. Kas riskihindamiste tegemiseks on olemas asjakohane IKT-taristu? – (1) (2) (3) (4) 15. küsimus. Kas riskihindamiste tegemiseks on kättesaadavad asjakohane teave ja andmed (sh varasemad andmed)? – (1) (2) (3) (4) 16. küsimus. Kas finantssuutlikkus on riskihindamiste tegemiseks ja ajakohastamiseks piisav? – (1) (2) (3) (4) Riskijuhtimise planeerimine 17. küsimus. Kas riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete planeerimises osalevatel üksustel on selgelt kindlaks määratud kohustused ja rollid/funktsioonid? – (1) (2) (3) (4) 18. küsimus. Kas keegi vastutab konkreetsete riskidega seotud planeerimise eest ja kas seda hinnatakse korrapäraselt? – (1) (2) (3) (4) 19. küsimus. Kas riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete planeerimiseks riskihindamises tuvastatud riskide põhjal on piisavalt eksperte? – (1) (2) (3) (4) 20. küsimus. Kas riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete planeerimise eest vastutavatel eri tasandite ekspertidel on võimalik osaleda tulemuslikel koolitustel? – (1) (2) (3) (4) 21. küsimus. Kas riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete planeerimisse kaasatud eksperdid on teadlikud õnnetuseohu juhtimisega seotud üldistest poliitikaeesmärkidest/prioriteetidest? – (1) (2) (3) (4) 22. küsimus. Kas on paigas protsess, millega tagatakse, et riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete planeerimisega tegelevate ekspertide teadmised säilivad ja et neid arendatakse edasi? – (1) (2) (3) (4) 23. küsimus. Kas vastutavad üksused on töötanud välja riskijuhtimise planeerimise metoodika? Mis on selle metoodika põhielemendid? – (1) (2) (3) (4) 24. küsimus. Kas riskijuhtimise planeerimise metoodika hõlmab tuvastatud riskide maandamise jaoks olulise taristu kindlaksmääramist? – (1) (2) (3) (4) 25. küsimus. Kas asjaomaseid avaliku ja erasektori sidusrühmi on teavitatud ja kas nad on planeerimisprotsessi kaasatud? – (1) (2) (3) (4) 26. küsimus. Kas mõni riskihindamise käigus tuvastatud riskidest on avaliku või erasektori ettevõtetega ühine, kui jah, siis kuidas on tagatud, et julgustatakse ennetus- ja valmisolekumeetmete planeerimist avalikkuse ja kõnealuste ettevõtete poolt? – (1) (2) (3) (4) 27. küsimus. Kas riiklikud või piirkondlikud üksused on ennetus- ja valmisolekumeetmete piiriülesesse planeerimisse kaasatud? – (1) (2) (3) (4) 28. küsimus. Kas asjaomased sidusrühmad, sealhulgas kodanikud, on riskijuhtimise planeerimise põhielementidest teadlikud? – (1) (2) (3) (4) 29. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete planeerimise toetamiseks ja/või elluviimiseks vajalik varustus ja vahendid on kättesaadavad? – (1) (2) (3) (4) 30. küsimus. Kas planeerimisprotsessis on ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamiseks vajalikku rahastamist hinnatud ja võimalikud rahastamisallikad kindlaks tehtud? – (1) (2) (3) (4) 31. küsimus. Kas planeerimisprotsessis on võetud arvesse tulevasi investeerimiskavasid ja erasektori vahendite võimalikku rolli? – (1) (2) (3) (4) 32. küsimus. Kas planeerimisprotsessis on eelnevalt kindlaks määratud või ette nähtud menetlused ja kavad, tagamaks et tuvastatud riskide maandamiseks vajalike ennetus- ja valmisolekumeetmete jaoks on rahalised vahendid olemas? – (1) (2) (3) (4) Ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamine 33. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamine on seotud riskijuhtimise planeerimisega? Kas see on strateegia või poliitika osa ja kas metoodika on kindlaks määratud? – (1) (2) (3) (4) 34. küsimus. Kas on välja töötatud meetodid kahju ja inimelude kaotuse kohta aruandmiseks ja kas kahjust tulenevaid kulusid hinnatakse, dokumenteeritakse ja arhiveeritakse? – (1) (2) (3) (4) 35. küsimus. Kas riskide ennetamise ja nendeks valmisoleku meetmete rakendamises osalevatel üksustel on selgelt kindlaks määratud kohustused ja rollid/funktsioonid? – (1) (2) (3) (4) 36. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamisse kaasatud ekspertide kohustuste jaotus on ajakohane ning kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamiseks planeerimisprotsessi kohaselt on piisavalt vahendeid? – (1) (2) (3) (4) 37. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamise eest vastutavatel ekspertidel on piisavalt teadmisi ja kogemusi ning kas neid on piisavalt koolitatud? – (1) (2) (3) (4) 38. küsimus. Kas asjaomaseid sidusrühmi on teavitatud ja kas nad on ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamisse kaasatud? – (1) (2) (3) (4) 39. küsimus. Kas riiklik või piirkondlik üksus osaleb piiriüleste ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamisel? – (1) (2) (3) (4) 40. küsimus. Kas need avaliku või erasektori sidusrühmad rakendavad ennetus- ja valmisolekumeetmeid piisavalt kvaliteetselt, et saavutada riskimaandamises oodatavad tulemused? – (1) (2) (3) (4) 41. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamine hõlmab näiteks varajase hoiatamise, aktiveerimise, lähetamise, deaktiveerimise või järelevalve tegemise menetluste väljatöötamist? – (1) (2) (3) (4) 42. küsimus. Kas riikliku või piirkondliku üksuse sees on vajalik teave kättesaadav ja kas seda jagatakse seal korrapäraselt? – (1) (2) (3) (4) 43. küsimus. Kas selleks, et jagada kodanikele tulemuslikult teavet ja suurendada nende teadlikkust ning usaldust ja kindlustunnet, on olemas kommunikatsioonistrateegiad, sealhulgas mitmesuguste meediavahendite (sh sotsiaalmeedia) kasutamine? – (1) (2) (3) (4) 44. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamise jaoks olulise taristu seisukorda on analüüsitud? – (1) (2) (3) (4) 45. küsimus. Kas on olemas planeeritud ennetus- ja valmisolekumeetmete elluviimiseks vajaliku kättesaadava varustuse loend? Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamine hõlmab olemasoleva loendi põhjal selle kindlakstegemist, millist varustust võidakse vajada? – (1) (2) (3) (4) 46. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamise käigus on tehtud kindlaks tarneahela riskid ja kas on võetud meetmeid pakkumise puudujääkide riski vähendamiseks? – (1) (2) (3) (4) 47. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmeid rakendavatel ekspertidel on vajalik tehniline oskusteave, et tagada meetmete nõuetekohane rakendamine, ja kas nende teadmiste säilimine ja edasiarendamine on tagatud? – (1) (2) (3) (4) 48. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmeid rakendavatel ekspertidel on teadmised asjaomaste riigihanke- ja logistikamenetluste korraldamiseks ning kas eksperte on nende menetluste korraldamiseks piisavalt koolitatud? – (1) (2) (3) (4) 49. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmeid rakendavatel ekspertidel on teadmised olelustsükli ja kiirreageerimise planeerimiseks ning kas asjaomast metoodikat kasutatakse varustuse ja süsteemide toimimise läbivaatamiseks ja hädaolukorras suutlikkuse suurendamiseks? – (1) (2) (3) (4) 50. küsimus. Kas tuvastatud riskide vähendamiseks, nendega kohanemiseks või nende maandamiseks vajalike ennetus- ja valmisolekumeetmete elluviimisel on kindlaks määratud või kehtestatud eelarve, õiguslik alus ja menetlused, et vahendite paindlikku eraldamist planeerida? – (1) (2) (3) (4) 51. küsimus. Kas ennetus- ja valmisolekumeetmete rakendamine hõlmab kulude jagamist käsitlevate kokkulepete ettevalmistamist sidusrühmadega? – (1) (2) (3) (4)

6. KIRJANDUS JA ASJAKOHASED DOKUMENDID

„A Simple Guide to Risk and its Management”, Broadleaf Capital International PTY Ltd, 2012 (põhineb publikatsioonil ISO 31000:2009)

http://broadleaf.com.au/old/pdfs/trng_tuts/Tut_Simple_Guide_to_Risk_v11.pdf

„An overview of the EFQM Excellence Model”, EFQM, Brüssel; seda mudelit saab kasutada organisatsiooni jooksva suutlikkuse hindamiseks

http://www.efqm.org/

„Best Practices on Flood Prevention and Mitigation”, tutvustatud veepoliitika eest vastutavate isikute kohtumisel 2003. aasta juunis Ateenas, koostanud Madalamaad ja Prantsusmaa (ÜRO ja Euroopa Majanduskomisjoni üleujutuste jätkusuutlikku ennetamist käsitlevate 2000. aasta suuniste ajakohastus)

http://ec.europa.eu/environment/water/flood_risk/pdf/flooding_bestpractice.pdf

Civil Defence Emergency Capability Assessment Tool v. 4.2 (lõplik) – tsiviilkaitse hädaolukordade ohjamise suutlikkuse hindamise vahend, põhineb Uus-Meremaa riiklikul tsiviilkaitse hädaolukordade ohjamise strateegial, Excelil põhinev vahend, mis keskendub organisatsiooni suutlikkusele ja hõlmab normide järgimist, toimimist ja tulemusi

http://www.civildefence.govt.nz/cdem-sector/monitoring-and-evaluation/cdem-capability-assessment-tool-/

„Core Capabilities Crosswalk”, U.S. Department of Homeland Security, Federal Emergency Management Agency (FEMA), ajakohastatud juunis 2013

http://www.fema.gov/core-capabilities

Nõukogu 26. aprilli 2010. aasta järeldused, nõukogu dokument 7788/10. „ELi sisejulgeoleku strateegia toimimine: viis sammu turvalisema Euroopa suunas”, KOM(2010) 673, 22.11.2010

Nõukogu 26. septembri järeldused riskijuhtimissuutlikkuse hindamise kohta (13375/14)

„Department of Homeland Security Risk Lexicon”, Risk Steering Committee / USA, september 2010

https://www.dhs.gov/xlibrary/assets/dhs-risk-lexicon-2010.pdf

Nõukogu direktiiv 96/82/EÜ,9. detsember 1996, ohtlike ainetega seotud suurõnnetuste ohu ohjeldamise kohta (EÜT L 10, 14.1.1997, lk 13)

Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/60/EÜ, 23. oktoober 2000, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik (EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1)

Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2007/60/EÜ, 23. oktoober 2007, üleujutusriski hindamise ja maandamise kohta (ELT L 288, 6.11.2007, lk 27)

Nõukogu direktiiv 2008/114/EÜ, 8. detsember 2008, Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimise ja määramise ning nende kaitse parandamise vajaduse hindamise kohta (ELT L 345, 23.12.2008, lk 75)

Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2012/18/EL, 4. juuli 2012, ohtlike ainetega seotud suurõnnetuse ohu ohjeldamise ning nõukogu direktiivi 96/82/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 197, 24.7.2012, lk 1)

„Emergency Management Planning Guide 2010-2011”, Public Safety Canada, 2010;

http://www.publicsafety.gc.ca/cnt/rsrcs/pblctns/mrgnc-mngmnt-pnnng/index-eng.aspx

EN Eurocodes on 10 Euroopa standardit, EN 1990 – EN 1999, mis pakuvad ühtse lähenemisviisi ehitiste projekteerimise, tsiviilehitustööde ja ehitustoodete jaoks

http://eurocodes.jrc.ec.europa.eu/home.php

Euroopa Komisjon:„Impact Assessment Guidelines”, SEC(2009) 92

http://ec.europa.eu/smart-regulation/impact/commission_guidelines/commission_guidelines_en.htm

Euroopa Komisjon:„Overview of natural and man-made disaster risks in the EU”, Euroopa Komisjon, SWD(2014) 134 (final), 8.4.2014

Euroopa Komisjon: teatis „Ühenduse lähenemisviis loodusõnnetuste ja inimtegevusest tingitud katastroofide ennetamisele”, KOM(2009) 82 (lõplik), 23.2.2009

„Guidance on Implementing the Capacity Development Provisions of the Safe Drinking Water Act amendments of 1996”, United Environmental Protection Agency, USA, juuli 1998

http://www.epa.gov/ogwdw/smallsystems/pdfs/guidfin.pdf

„Guide ORSEC Départemental”, Direction générale de la sécurité civile et de la gestion des crises

http://www.interieur.gouv.fr/Le-ministere/Securite-civile/Documentation-technique/Planification-et-exercices-de-Securite-civile

ISO 22300:2012 Societal Security – Terminology

http://www.iso.org/iso/catalogue_detail.htm?csnumber=56199

ISO/CD 22325 Societal Security: Emergency management – Guidelines for emergency management capability assessment (for businesses)

ISO/IEC/FDIS International Standard 31010: Risk Management – Risk Assessment Techiques (2009)

ISO International Standard 31000 (2009): Risk Management – Principles and Guidelines

„Methode für die Risikoanalyse im Bevölkerungsschutz”, Bundesamt für Bevölkerungsschutz und Katastrophenhilfe, Wissenschaftsforum Band 8, 2010

http://www.bbk.bund.de/SharedDocs/Downloads/BBK/DE/Publikationen/Wissenschaftsforum/Bd8_Methode-Risikoanalyse-BS.pdf?__blob=publicationFile

„OECD Risk Management”, OECD Working Papers on Public Governance, nr 23, koostanud Charles Baubion, 2013

http://www.oecd-ilibrary.org/governance/oecd-working-papers-on-public-governance_19934351

„OECD Reviews of Risk Management Policies”, Italy – Review of the Italian National Civil Protection System, OECD, 2010

http://www.oecd.org/italy/oecdreviewsofriskmanagementpoliciesitaly.htm

OECD „Recommendations of the Council on the Governance of Critical Risks”, OECD nõukogu kohtumine ministrite tasandil, Pariis, 6.–7. mai 2014

http://www.oliverwyman.com/content/dam/oliver-wyman/global/en/2014/may/OECD%20-%20Recommendations%20on%20the%20governance%20of%20critical%20risks%20-%202014.pdf

„Risk Management Assessment Framework: a tool for departments”, HM Treasury, Ühendkuningriik, juuli 2009, vahend organisatsiooni riskijuhtimise taseme hindamiseks EFQMi täiuslikkusmudeli põhjal

https://www.gov.uk/government/uploads/system/uploads/attachment_data/file/191516/Risk_management_assessment_framework.pdf

ÜRO katastroofiohu vähendamise ameti katastroofiohu vähendamise terminoloogia, ÜRO 2009

http://www.unisdr.org/we/inform/terminology

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 1313/2013/EL, 17. detsember 2013, liidu kodanikukaitse mehhanismi kohta (ELT L 347, 20.12.2013, lk 924).

(2) Sealsamas, artikli 6 punkt c.

(3) Sealsamas, artikli 5 punkt f.

(4) Vt ülevaadet loodus- ja inimtegevusest tingitud õnnetuste riski kohta ELis, SWD(2014) 134 (final), 8.4.2014.

(5) 13375/14.

(6) Komisjoni riskide hindamise ja kaardistamise suunised õnnetuste ohjamiseks, SEC(2010) 1626 (final), 21.12.2010.

(7) Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon, „Boosting Resilience through Innovative Risk Governance”, OECD Reviews of Risk Management Policies, 2014, lk 48–51, ISBN 978-92-64-20910-7.

(8) Selleks võidakse moodustada rahvusvaheline eksperdirühm, kes võib hindamist toetada protsessi kõigis etappides, ja see võib hõlmata ka vastastikuse hindamise programmi, mille kaudu saavad liikmesriigid õnnetuseriski ohjamise valdkonnas üksteiselt õppida.

(9) Ohtude mõju sõltub osaliselt leevendamis- ja ennetamismeetmetest. Riskihindamises võetakse arvesse olemasolevaid riskide mõju, tõenäosuse ja tähtsuse hindamise meetmeid.

(10) SEC(2010), 1626 (final), 21.12.2010, lk 29.

(11) Planeerimisel tuleks võtta arvesse sektorite riskide jaoks välja töötatud kavasid, näiteks üleujutuste direktiivi (direktiiv 2007/60/EÜ) kohaseid üleujutusriski maandamise kavasid.

(12) Riskihindamise suunised, lk 30.

(13) http://www.civildefence.govt.nz/cdem-sector/monitoring-and-evaluation/cdem-capability-assessment-tool-/

(14) „Guide ORSEC Départemental”, Direction générale de la sécurité civile et de la gestion des crises, http://www.interieur.gouv.fr/Le-ministere/Securite-civile/Documentation-technique/Planification-et-exercices-de-Securite-civile

(15) http://climate-adapt.eea.europa.eu/data-and-downloads?searchtext=&searchsectors=DISASTERRISKREDUCTION&searchtypes=ACTION#