Kommenteeritud kokkuvõte 1

1. Üldpilt: majanduse olukord ja väljavaated 3

2. Struktuursed probleemid 9

2.1. Eelarvepoliitiline raamistik ja maksustamine 10

2.2. Tööturg, sotsiaalpoliitika ja haridus 15

2.3. Tehnoloogia arendamine 23

2.4. Taristu ning energia- ja ressursitõhusus 27

A. Ülevaatetabel 31

B. Standardtabelid 39

TabELITE LOETELU

1.1. Peamised majandus-, finants- ja sotsiaalnäitajad – Eesti 7

1.2. Makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tulemustabel 8

B.1. Makromajanduslikud näitajad 39

B.2. Finantsturu näitajad 40

B.3. Maksustamisnäitajad 41

B.4. Tööturu ja sotsiaalsed näitajad 42

B.5. Kulutused sotsiaalkaitse hüvitistele (protsendina SKPst) 44

B.6. Tooteturu tulemus- ja poliitikanäitajad 45

B.7. Keskkonnahoidlik majanduskasv 46

JOONISTE LOETELU

1.1. Eesti tegelik ja potentsiaalne majanduskasv 3

1.2. Eesti SKP elaniku kohta ostujõu pariteedi alusel võrrelduna EL 28-ga (ESA2010), % EL 28 SKPst 3

1.3. ELi ja Eesti maksud %na SKPst maksu funktsioonide lõikes (2012) 4

1.4. THHI (2005 = 100) Eestis, ELis ja euroalal -kuu andmed (aastane muutuse %) 4

1.5. Eesti tööealine elanikkond vanusegruppides 20–64 (vasakul) ja 20–34 (paremal) – prognoos aastateks 2013–2030 (tuhandetes) 4

1.6. Nominaalsed tööjõu ühikukulud sektorite lõikes 5

1.7. Erinevate tegurite panus Eesti potentsiaalsesse majanduskasvu 5

1.8. Kapitali kogumahutus põhivarasse varaliikide lõikes ELis, Eestis ja Rootsis (2013) 5

2.1.1. Valitsemissektori tulud ja kulud 11

2.1.2. Valik ELi ja Eesti maksudest %na SKPst maksu funktsioonide lõikes (2012) 12

2.1.3. Maksukiilud üksi elava ja lasteta töötaja puhul, kes teenib 50% keskmisest tulust 13

2.1.4. Efektiivsed maksumäärad Eestis ja Euroopa Liidus (2012) 13

2.1.5. Uute sõiduautode keskmised CO2 heitkogused piirkondade kaupa aastatel 2000–2012 13

2.2.1. Tööturg Eestis: töötuse määr, noorte töötuse määr, mittetöötavate ja mitteõppivate noorte määr, pikaajalise töötuse määr 15

2.2.2. Tulumaksuvaba miinimumi muutumine aastatel 2000-2018 16

2.2.3. Seadusega ettenähtud miinimumpalga muutumine Eestis (2008–2015) 16

2.2.4. Puudega ja töövõimetute isikute osakaal, %na kogu elanikkonnast 17

2.2.5. Vaesusnäitajad: suhtelise vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus, suhtelise vaesuse ohus, suures materiaalses puuduses, madala tööhõivega leibkondades elavad inimesed. 18

2.2.6. Sotsiaalhüvitisi mitte saavate isikute arv 2013. aastal 19

2.2.7. Haridustase ja/või edusammud hariduses 20

2.2.8. Osalus elukestvas õppes vanuserühmade lõikes 21

2.2.9. Osalus elukestvas õppes haridustaseme lõikes 21

2.2.10. Osalus kutsehariduses ja -koolituses (2012) 21

2.2.11. Loodusteaduste ja tehnoloogia erialade kolmanda taseme hariduse omandanud (1000 20–29aastase elaniku kohta) 22

2.2.12. Loodusteaduste ja tehnoloogia erialade doktorandid (% 20–29aastasest elanikkonnast) 22

2.3.1. Riigisisesed kogukulutused teadus- ja arendustegevusele 23

2.3.2. Pikaajaline töötus piirkondade lõikes 23

2.3.3. Laenude ja hoiuste suhtarv Eestis 24

2.3.4. Euroopa Patendiametile esitatud patenditaotlused (tööjõu hulka kuuluva miljoni elaniku kohta) 25

2.3.5. Teadus- ja arendustegevus (teadus- ja arendustegevuse osakaal sisemajanduse koguproduktis, % SKPst) 25

2.3.6. SKP elaniku kohta piirkondade lõikes (% ELi keskmisest) 26

2.4.1. Majanduse energiamahukus – sisemaine energia kogutarbimine jagatuna SKPga (naftaekvivalendi kilo 1000 euro kohta) 27

2.4.2. Energiatarbimine eluaseme kohta klimaatilist parandustegurit arvesse võttes (naftaekvivalenttonni eluaseme kohta) 27

2.4.3. Taastuvenergia osakaal transpordisektoris 28

2.4.4. Olmejäätmed käitlusviiside lõikes 30

TEKSTIKASTIDE LOETELU

1.1. Economic surveillance process 8

Eesti majandus on peamiste kaubanduspartnerite majanduslikust nõrkusest hoolimata olnud märkimisväärselt vastupidav. 2008. ja 2009. aastal toimunud järsu languse järel on SKP reaalkasv 2015.–2016. aastal oodatavalt ligikaudu 2,6 % aastas, saavutades 2016. aastaks kriisieelse taseme vaatamata sellele, et transiit kahaneb. Eesti töötuse määr oli 2010. aastaks 2007. aastaga võrreldes pea neljakordistunud (4,4 %-lt 16,7 %-le), kuid on pärast seda langenud 2014. aastaks tagasi 7,6 %-le. Prognooside kohaselt see langus jätkub, osalt tingituna tööealise elanikkonna kahanemisest. Avaliku sektori võlakoormus jääb lähematel aastatel oodatavalt alla 10 % SKPst. Inflatsioon on praegu väga madal, kuid aktsiiside ja administratiivselt reguleeritavate hindade tõstmine ning tugev palgakasv toovad selle 2016. aastal oodatavalt tagasi ligikaudu 1,6 % juurde.

Käesolevas riigiaruandes hinnatakse Eesti majandust komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsi taustal, milles antud soovituse kohaselt peaks ELi majandus- ja sotsiaalpoliitika tuginema 2015. aastal kolmele peamisele sambale: investeeringud, struktuurireformid ja eelarvepoliitilised kohustused. Kooskõlas algatusega „Investeerimiskava Euroopa jaoks” uuritakse selles ka avaliku sektori vahendite mõju maksimeerimise ja erasektori investeeringute soodustamise viise. Riigiaruandes esitatud peamised järeldused on järgmised:

· Seoses maksustamisega näivad majanduskasvu kõige vähem pärssivad maksukategooriad olevat alakasutatud, mis toob kaasa osalt ebatõhusa tööjõu- ja energiaressursside kasutamise, eriti kuna madala sissetulekuga töötajate maksukiil on jäänud suhteliselt suureks ja energiatõhusus, sealhulgas transpordi valdkonnas, madalaks.

· Eesti tööealine elanikkond ja tööjõud on kiiresti kahanemas väikese sündimuse, püsiva väljarände ja tervisega seotud põhjustel tööturult lahkumiste tagajärjel. Neist viimane on ikka veel tõusutrendis, mis on osalt seotud töökohtade puudumisega teatavates piirkondades ja kehtiva töövõimetushüvitiste skeemi puudujääkidega. Kohalike omavalitsuste tasandil osutatavate teenustega ei suudeta aktiivset tööturupoliitikat endiselt tõhusalt ellu viia ega sotsiaalsetele probleemidele leevendust pakkuda.

· Seoses teadus- ja arendustegevusse tehtavate investeeringutega on kapitaliinvesteeringud põhiosas suunatud ehitusse ja seadmetesse ning ebapiisaval määral intellektuaalomandiõigustega seotud toodetesse. Ettevõtlussektor teeb teadus- ja arendustegevusse tehtavate investeeringute suurendamises küll edusamme, kuid need investeeringud jagunevad väikese arvu ettevõtete vahel ning teadus- ja arendustegevuse tulemuste tase on sealjuures ebapiisav. Teadusasutustega teevad koostööd vähesed ettevõtted. Samuti on pikaajaline ja struktuurne tööpuudus endiselt suhteliselt suured mõnedes piirkondades, kus tööstustegevus on osaliselt lakanud.

· On ebatõenäoline, et Eesti saavutab 2020. aastaks oma energiatõhususe eesmärgi. Eelkõige on hoonete, küttesüsteemide ja transpordi energiamahukus endiselt suur. Samuti, kuigi transpordi infrastruktuuri kvaliteet on paranenud, on konkurentsivõime seisukohast hädavajalikud head erinevaid transpordiliike hõlmavad ja rahvusvahelised transpordiühendused, eriti kuna transiitkaubandus on Eesti majanduse jaoks oluline. Samal ajal on jäätmete tekitamise ennetamine ning taaskasutuse ja ringlussevõtu toetamine endiselt ebapiisav. Piiriülesed gaasi- ja elektrienergia ühendused on Eesti energiajulgeoleku jaoks jätkuvalt esmatähtsad.

Kokkuvõttes on Eesti teinud nõukogu poolt 2014. aastal esitatud riigipõhiste soovituste täitmisel mõningaid edusamme. Tööturu ning sotsiaal- ja hariduspoliitikaga seonduvate probleemidega seoses on astutud mõningaid samme, et tugevdada tööjõu pakkumist mitmesuguste poliitikameetmetega, nagu töövõimereformi vastuvõtmine, meetmed madala sissetulekuga töötajate töötamise motivatsiooni parandamiseks ning meetmed lastehoiu kättesaadavuse suurendamiseks. Parandatud on ka haridus- ja koolitussüsteemide vastavust tööturu vajadustele. Teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni valdkonnas on tehtud mõningast tööd selgemate prioriteetide seadmiseks ja spetsialiseerituse suurendamiseks teadusuuringute ja innovatsiooni süsteemides ning ettevõtete ja teadusasutuste vahelise koostöö tugevdamiseks. Energeetikasektoris on astutud mõned sammud energiatõhususe ja -julgeoleku parandamiseks. Eelarveraamistiku tugevdamisel ning kohalike omavalitsuste tulude ja neile pandud ülesannete paremasse tasakaalu viimisel ei ole toimunud mingit edasiminekut.

Riigiaruandes tuuakse välja ka analüüsi põhjal ilmsiks saanud poliitikaväljakutsed:

· Praegused mitmeaastased kulureeglid ei paista olevat piisavalt siduvad, et muuta Eesti eelarveraamistik täiesti vastupidavaks olukorras, kus kulutuste tegemise surved korduvad, ning vähendada ebakindlust keskpika perioodi planeerimises. Lisaks sellele oleks ressursside tõhusamaks jaotamiseks ja eluasemega seotud maksusoodustuste vähendamiseks üks võimalus kasutada neid makse ulatuslikumalt.

· Tööjõu pakkumise tugevdamisega seoses on madala sissetulekuga töötajate maksukiil jäänud suhteliselt suureks, eriti kuna üksikisiku tulumaksu puhul rakendatav maksuvaba tulu künnis on madal proportsionaalse maksusüsteemiga riigi kohta. Töövõimereformi paketi rakendamine ja ennetusmehhanismide ümberkorraldamine on enneaegsete tööturult lahkumiste vähendamiseks hädavajalik. Nagu varasematelgi aastatel, seonduvad peamised probleemid tööhõivemeetmete tõhususe ja sotsiaalteenuste parandamisega kohalikul tasandil. Samal ajal takistavad mitmed kehtiva perepoliitika raamistiku jooned noorte vanemate sujuvat tööturule naasmist ning suurendavad soolist palgalõhet. Haridusvaldkonnas on osalemine kutsehariduses ja -koolituses ning töökohal toimuvas õppes jäänud ebapiisavaks. Lisaks, hoolimata sellest, et kolmanda taseme haridusega inimeste osakaal on kaugelt üle ELi keskmise, on tehnoloogia ja reaalteaduste erialadel üliõpilasi ilmselgelt liiga vähe.

· Teadus- ja arendustegevusse tehtavate investeeringutega seoses on tehtud edusamme varajases etapis rahastamise kättesaadavuse osas, kuid majapidamiste ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete juurdepääs aktsiaturule on jäänud marginaalseks. Ajakohastatud innovatsiooniosakute skeemi, rakendusuuringute programmi, ettevõtluse arengukava ning kirde- ja muude piirkondade strateegiate ja tegevuskavade kiire rakendamisega võib kaasneda paljulubav areng.

· Valitsuse kavatsus pakkuda kaugküttesüsteemidele, majapidamistele ja hoonete omanikele stiimuleid kadude vähendamiseks ja energiatõhususse investeerimiseks annab lootust edasiseks positiivseks arenguks infrastruktuuri ja energiatõhususe valdkonnas. Samal ajal on jäänud probleemiks transpordisüsteemi väike energiatõhusus ning teede infrastruktuuri kasutustasude puudumine võib kahjustada infrastruktuuri uuenduste ja väga vajalike erinevaid transpordiliike hõlmavate transpordiühenduste rahastamise jätkusuutlikkust. Eesti ressursitõhusus on ebapiisav ka jäätmete tekitamise ennetamise ning taaskasutuse ja ringlussevõtu suurendamise vallas. Mis puutub piiriülestesse ühendustesse, siis on mitmed elektrienergia, gaasi ja transpordivaldkonna suured infrastruktuuri arendusprojektid alles algusjärgus, mis tähendab, et tõhusad ühendused ELi energiavõrkudega ja Eesti energiajulgeolek on praeguses etapis endiselt ebapiisavad.

Peamiste kaubanduspartnerite – Soome ja Venemaa – majanduslikust nõrkusest hoolimata küündis Eesti SKP reaalkasv 2014. aastal 1,9 %ni. Majanduse peamiseks kasvumootoriks jäi tarbimine, samas investeeringuid mõjutas negatiivselt teravnenud geopoliitilistest pingetest tulenev kindlustunde kahanemine. Eratarbimist on toetanud tööturu positiivsed arengud, samas kui madalam inflatsioon suurendas sissetulekute reaalkasvu. Väliskaubandus suurenes tänu elektroonika ekspordi kasvule aasta teises pooles.

Joonis 1.1: Eesti tegelik ja potentsiaalne majanduskasv

Allikas: Euroopa Komisjon

Lähiaastatel peaks SKP kasv tasapisi kiirenema ja olema paremini tasakaalus tänu välisnõudluse oodatavale taastumisele. Ühelt poolt saavad ettevõtete investeeringud tõenäoliselt kannatada ikka veel püsivate kasutamata tootmisvõimsuste ja jätkuva ebakindluse tõttu. Teiselt poolt oodatakse väga madalatest intressimääradest hoolimata vaid tagasihoidlikku erasektori laenuvõtmise kasvu, sest pangad jäävad erasektori suhteliselt kõrge võlakoormuse tõttu oodatavalt ettevaatlikuks.

Prognoositavalt ei saavuta SKP kasv kriisieelset tempot, sest aluseks olev majanduskasvu potentsiaal kahanes kriisi ajal märkimisväärselt (vt joonis 1.1). Eesti potentsiaalne majanduskasv on praeguste prognooside kohaselt 2013.–2016. aastal 2,5 % aastas, mis erineb märgatavalt ajavahemikus 1996–2005 registreeritud keskmiselt 5,1 % suurusest aastasest kasvust. Sellest hoolimata jätkab majandus konvergeerumist – kui Eesti ELiga ühinemise ajal oli SKP inimese kohta 55 % ELi keskmisest, siis 2014. aastal, s.o 10 aastat hiljem, moodustas see ELi keskmisest ligikaudu 75 % (vt joonis 1.2).

Joonis 1.2: Eesti SKP elaniku kohta ostujõu pariteedi alusel võrrelduna EL 28-ga (ESA2010), % EL 28 SKPst

Allikas: Euroopa Komisjon

Eesti on fiskaalpoliitika poolest üks parimate tulemustega ELi riike. Valitsemissektori võla suhe SKPsse jääb 2014.–2016. aastal oodatavalt alla 10 % ja ka valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk on madal – 2014. aastal 0,4 % SKPst – ning suureneb 2015. ja 2016. aastal prognoositavalt õige pisut, s.o tasemele –0,6 % SKPst.

Eesti tugevdatud eelarveraamistikku, mille peamine nurgakivi on struktuurse eelarvetasakaalu reegel, on hakatud täielikult rakendama. Siiski oleksid selleks, et vähendada ebakindlust keskpika perioodi eelarveplaneerimises ja parandada fiskaalpoliitika makromajanduslikku stabiliseerivat rolli, kasulikud siduvamad mitmeaastased kulureeglid.

Eesti maksud on suhteliselt madalad ja nende koosseis on majanduskasvu soodustav (vt joonis 1.3), kuid madala sissetulekuga töötajate maksukiil on endiselt suur. Lisaks sellele ei ole kuigi palju kasutuses mõned majanduskasvu kõige vähem takistavad maksuliigid, nagu korduvad omandimaksud ja keskkonnamaksud.

Joonis 1.3: ELi ja Eesti maksud %na SKPst maksu funktsioonide lõikes (2012)

Allikas: Euroopa Komisjon

Inflatsioonisurve on viimastel kvartalitel leevenenud ja on nüüd euroalaga samal tasemel (vt joonis 1.4). Peamine tegur on siin olnud energiatooted, mis peegeldab hindade rahvusvahelist arengut ja hõlpsamat juurdepääsu odavamatele piirkondlikele elektrivõrkudele. Baasinflatsioon on siiski endiselt üle 1 %. 2016. aastal viib aktsiiside ja administratiivselt reguleeritavate hindade täiendav tõstmine ning jätkuvalt suur palgakasv inflatsiooni oodatavalt tagasi 1,6 % kanti.

Joonis 1.4: THHI (2005 = 100) Eestis, ELis ja euroalal -kuu andmed (aastane muutuse %)

Allikas: Euroopa Komisjon

Tööjõu pakkumine on endiselt piiratud, kuna madala sündimuse ja püsiva väljarände tõttu Eesti tööealine elanikkond kahaneb (vt joonis 1.5). See peaks oodatavalt vähendama töötuse määra 8,3 %-lt 2013. aastal alla 7 %-le 2015. aastal ning avaldama survet palkade tõusuks.

Joonis 1.5: Eesti tööealine elanikkond vanusegruppides 20-64 (vasakul) ja 20-34 (paremal) – prognoos aastateks 2013–2030 (tuhandetes)

Allikas: Euroopa Komisjon

Selle tulemusena väärib suuremat tähelepanu püsiv tööjõukulude kasv, eriti tagasihoidlikke majanduskasvu väljavaateid silmas pidades. 2013. aastaks oli nominaalne tööjõu ühikukulu kasvanud viimase kolme aasta jooksul 9,6 %, ületades häiremehhanismi aruandes euroala liikmesriikidele ette nähtud soovituslikku ülemmäära (9 %). Tugev palgakasv (vt joonis 1.6) võib tulla välise konkurentsivõime vähenemise hinnaga, eriti kaubeldavate teenuste (transport, ehitus, majutusteenused) sektoris, mis võib naaberriikide nõrga majanduskasvu negatiivset mõju veelgi suurendada.

Tööjõus osalemise määr on Eestis ELi keskmisest kõrgem. Samas jätkub inimeste tööturult tervislikel põhjustel lahkumise suundumus: praegu on ligikaudu 10 % kogu tööealisest elanikkonnast hinnatud olema osaliselt või täielikult töövõimetu (vt alapunkt 3.2). Samuti näib lapsevanemaks olemise mõju naiste tööhõivele olevat Eestis suur, kuna Eesti on selle poolest ELis neljandal kohal. See olukord on aidanud kaasa sellele, et Eesti sooline palgalõhe on ELi suurim, kuigi selle peamiseks põhjuseks on siiski märkimisväärne soolise tasakaalu puudumine teatavatel ametialadel. Eesti paistab silma riigina, kus 75 % kõrge kvalifikatsiooniga lihttöölistest (ISCO09) ([1]) on naised.

Joonis 1.6: Nominaalne tööjõu ühikukulu sektorite lõikes

Allikas: Euroopa Komisjon

Suhtelise vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse määr (AROPE) on pisut alla ELi keskmise. Suhtelise vaesuse määr (AROP) on siiski tõusnud 18,6 %ni ja on nüüd 2 protsendipunkti üle ELi keskmise. See võib takistada Eestil saavutamast 2020. aastaks seatud riiklikku eesmärki vähendada vaesust 15 %ni (vt alapunkt 3.2).

Tööjõu tootlikkus töötatud tundide kohta oli 2013. aastal ikka veel 40 % alla EL 27 keskmise ([2]). Kuigi haridustase näis Eestis olevat veidi üle keskmise ([3]), oli põhivara töötaja kohta 83 % EL 27 keskmisest, mida on siiski suhteliselt vähe ([4]). Eesti olukord on siiski parem, kui tasemenäitajate põhjal arvata võiks: näitajate muutuste kohaselt on viimastel aastatel riigi SKP peamine kasvumootor olnud tootlikkus, eriti kapitali süvenemine (2,5 protsendipunkti keskmisest 4,1 % SKP reaalkasvust aastatel 2001–2012, vt joonis 1.7).

Joonis 1.7: Erinevate tegurite panus Eesti potentsiaalsesse majanduskasvu

Allikas: Euroopa Komisjon

Mittefinantsettevõtetele antud krediidi tase Eestis kasvab koos majandusega ning 2012. aasta seisuga oli kapitali kogumahutus põhivarasse protsendina SKPst taastunud 26,1 %ni, mis on endiselt ELi kõrgeim, kuigi madalam kui varasem buumiaegne ja buumieelsete aastate (2002–2008) tase, mis oli üle 30 %.

Joonis 1.8: Kapitali kogumahutus põhivarasse varaliikide lõikes ELis, Eestis ja Rootsis (2013)

Allikas: Euroopa Komisjon

Siiski ei ole Eesti suutnud viimastel aastatel edukalt suurendada investeeringuid suure lisandväärtusega sektoritesse. Eesti 2013. aasta kõrge kapitalimahutuste tase ja selle struktuur, kombineerituna sellega, et tootlikkuse kasv oli võrreldav teiste Balti riikidega, kus investeeringute tase on lähedane ELi keskmisele, annab alust arvata, et Eesti investeerib kapitalimahukasse tootmisesse, kus lisandväärtus ei ole eriti suur (nt hoonetesse). Lisaks võib intellektuaalomandiõigustega seotud toodetesse tehtud investeeringute madal tase osutada osalt ebatõhusale vahendite jaotusele (vt joonis 1.8). See võib takistada paljudel kõrge kvalifikatsiooniga töötajatel leidmast tööd, kus läheb nende oskusi tarvis.

Tootmistegurite kogutootlikkus, mis 2013. aastal moodustas 69 % EL 27 keskmisest ([5]), oli Eesti SKP nõrgim komponent. Lisaks prognoositakse, et tootlikkuse kasvu panus SKP kasvu on aastatel 2015–2017 keskmiselt 0,3 protsendipunkti aastas madalam kui aastatel 2001–2012 (keskmiselt 1,6 protsendipunkti). Kui konvergentsiprotsessi järkjärgulisest lõpuleviimisest edasi vaadata, siis osutab tootmistegurite kogutootlikkuse väiksem panus majanduskasvu peamiselt probleemidele suutlikkuses luua innovatsioonist ja tõhususe suurendamisest saadavat kasu.

Hoolimata teatavatest edusammudest viimastel aastatel on Eesti innovatsioonitulemused jätkuvalt allpool ELi keskmist taset ([6]). Teadus- ja arendustegevusse tehtud investeeringute üldine tase (mõõdetuna protsendina SKPst), mis 2013. aastal oli 1,74 %, on langenud allapoole EL 28 riikide keskmist näitajat (2,02 %). Aluseks olev trend on olnud siiski positiivne, kui jätta arvesse võtmata 2011. ja 2012. aastal tehtud ühekordsed investeeringud põlevkiviuuringutesse ja -tehnoloogiasse (vt alapunkt 3.3). Eesti probleemideks seoses tööjõu oskustega on reaalteaduste ja tehnoloogia erialade lõpetanute tööjõupakkumine (vt alapunkt 3.2) ning selliste valdkonnaüleste oskuste pakkumise suurendamine, mille järele on suur nõudlus, kuid napp pakkumine (keeleoskus, ettevõtlikkus ja algatusvõime, loovus, kriitiline mõtlemine, probleemide lahendamise oskus, koostöö vaimus tegutsemine jms).

Eesti tulemused energiatõhusate ja puhaste transporditehnoloogiate kasutamisel on võrreldavad teiste Balti riikidega, kuid teiste ELi riikidega võrreldes suhteliselt kehvad. Samal ajal, võttes arvesse transporditeenuste suhteliselt suurt osakaalu SKPs, on kvaliteetne infrastruktuur ja tõhusad transpordisüsteemid Eesti konkurentsivõime ja majanduskasvu jaoks elutähtsad.

Tabel 1.1: Peamised majandus-, finants- ja sotsiaalnäitajad – Eesti

1 Kohalikud pangagrupid ja eraldiseisvad pangad. 2 Kohalikud pangagrupid ja eraldiseisvad pangad, välismaise (ELi ja ELi välise) kapitali kontrolli all olevad tütarettevõtted ja filiaalid. (*) Osutab BPM5-le ja/või ESA95-le. Allikas: Euroopa Komisjon, 2015. aasta talveprognoos; EKP

Tabel 1.2: Makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tulemustabel

Märge: n.a.: andmed ei ole kättesaadavad. Märkus: Toonitud taustal näitajad ületavad Euroopa Komisjoni häiremehhanismi aruandes ette nähtud künniseid. Reaalse efektiivse vahetuskursi ja tööjõu ühikukulu puhul on esimene künnis kohaldatav euroala liikmesriikide ja teine euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide suhtes. (1) Kursiivis näitajad vastavad vanadele standarditele (ESA95/BPM5). (2) Ekspordi turuosa andmed: maailma kogueksport tugineb maksebilansi käsiraamatu viiendale väljaandele (BPM5). (3) Töötuse määr i = Eurostati tagasiarvutus, et kaasata 2011. aasta rahvastikuloenduse andmed. Allikas: Euroopa Komisjon

Tekstikast 1.1: Majanduse järelevalve protsess 2014. aasta novembris vastu võetud komisjoni iga-aastase majanduskasvu analüüsiga algas 2015. aasta Euroopa poolaasta. Nimetatud analüüsis tehti ettepanek, et EL jätkaks integreeritud lähenemisviisi majanduspoliitikale, mille keskmes on kolm põhiteemat: investeeringute suurendamine, struktuurireformide kiirendamine ning vastutustundlik, majanduskasvu soodustav eelarve konsolideerimine. Samuti esitleti majanduskasvu analüüsis Euroopa poolaasta optimeerimise protsessi, mille eesmärk on suurendada ELi tasandil majanduspoliitika koordineerimise tulemuslikkust suurema vastutuse ja kõigi osalejate hulgas ulatuslikuma isevastutuse edendamise teel. Käesolevas riigiaruandes antakse hinnang sellele, millist edu on saavutatud nõukogu poolt 2014. aasta juulis vastu võetud 2014. aasta riigipõhiste soovituste täitmisel. Eestile anti riigipõhiseid soovitusi seoses järgnevaga: riigi rahandus, tööturg, haridus, teadus- ja arendustegevus ning innovatsioon, energiatõhusus ja -julgeolek ning kohalike omavalitsuste reform.

Eesti rahanduse üldine olukord on usaldusväärne, avaliku sektori võlakoormus väike ja valitsemissektori eelarvepuudujäägid tasakaalulähedased. Pikaajalise jätkusuutlikkuse riske, mis on 2014. aasta hinnangu kohaselt juba niigi madalad, on veelgi vähendanud täiustatud eelarveraamistik. Sellest hoolimata on jäänud teatav ebakindlus keskpika perioodi eelarveplaneerimises, mis tuleneb sellest, et keskendutakse ainuüksi struktuurse eelarvepositsiooni eesmärgile.

Eesti maksukoormus on ELiga võrreldes suhteliselt madal ja selle struktuur majanduskasvu soodustav, ent madala sissetulekuga töötajate maksukiil on endiselt suur isegi pärast hiljutisi üleüldisi vähendusi. Lisaks sellele ei ole Eestis kuigi palju kasutuses mõned maksuliigid, mida peetakse majanduskasvu kõige vähem takistavaks, nagu korduvad omandimaksud ja keskkonnamaksud.

Eelarveraamistik

23. märtsil 2014 jõustunud uus riigieelarve seadus on Eesti eelarveraamistikku tugevdanud. Nimetatud seadusega on kehtestatud valitsemissektori kui terviku struktuurse eelarvepositsiooni üldnõuded ja loodud Eesti Panga juurde kuuluv sõltumatu eelarvenõukogu.

2014. aastal sai Eesti soovituse tugevdada oma eelarveraamistikku, kehtestades keskpika perioodi eelarveraamistiku raames siduvamad mitmeaastased kulureeglid.

2014. aastal hakati Eesti tugevdatud eelarveraamistikku täielikult rakendama. Eesti keskpika perioodi eelarveplaneerimise nurgakiviks oleva struktuurse eelarvetasakaalu reegli kohaselt koostatakse iga aasta riigieelarve selliselt, et valitsemissektori struktuurne eelarvepositsioon on tasakaalus või ülejäägis. 2014. aasta mais loodi Eesti Panga juurde eelarvenõukogu, mille ülesanne on hinnata Eesti eelarvepoliitikat. See on nõuandekogu, mis koosneb kuuest hea maine ja suurte kogemustega liikmest. Eelarvenõukogu hindab rahandusministeeriumi makromajandus- ja rahandusprognoose ning seda, kuivõrd on eelarvereegleid järgitud, vastavalt riigieelarve seaduses ja ELi õiguses esitatud nõuetele. Äsja loodud eelarvenõukogu on nüüd täielikult toimiv ning on avaldanud arvamused 2013. aasta eelarvetulemuste kohta ja kiitnud heaks 2015. aasta riigieelarve seaduse eelnõu aluseks oleva makromajandusprognoosi ([7]).

Samas ei ole muudetud kululagesid siduvamaks ega kehtestatud kulureegleid. Kuigi riigieelarve seaduses on sätestatud, et kululaed kehtestatakse keskpika perioodi eelarvestrateegias järgmiseks neljaks aastaks, ei ole sätestatud korda nende muutmiseks.

Lisaks on jäänud teatav ebakindlus keskpika perioodi eelarveplaneerimises, mis tuleneb peamiselt sellest, et keskendutakse struktuurse eelarvepositsiooni eesmärgile. Kiirelt muutuva väikese avatud majanduse puhul võivad majanduse tsüklilise positsiooni hinnangud kiiresti muutuda, tehes raskeks struktuurse eelarvepositsiooni eesmärgi alusel asjakohase kulutuste taseme ja nominaalse eelarvepositsiooni planeerimise ([8]). Planeerimist võivad raskendada ka riigieelarve seaduse sätted, mis võimaldavad kanda osa kasutamata vahendeid üle ühe aasta riigieelarvest järgmisse eelarveaastasse ([9]).

Pikemaajaliste eesmärkidega, nt keskpika perioodi majanduskasvu potentsiaaliga, seotud mehhanismide või numbriliste reeglite puudumine kulutuste planeerimisel raskendab ebakindluse vähendamist, mis on seotud üheaastaste hinnangutega.

2014. aastal esitati Eestile kohalike omavalitsuste tulude ja neile pandud kohustuste tasakaalustamise kohta riigipõhine soovitus, mille täitmisel ei ole edusamme täheldatud. Kohalikud omavalitsused on väiksed ja killustunud ning rahvastiku tihedus üle riigi ebaühtlane, mis tähendab, et juurdepääs kohalikele teenustele ei ole kõigis kohalikes omavalitsustes tagatud ja kohalikul tasandil kvaliteetsete teenuste osutamine on jätkuvalt probleemiks. 2013. aastal teatati tasandusfondi kavandatud muudatustest, eesmärgiga suurendada kohalike omavalitsuste motivatsiooni ettevõtete ligi meelitamisel ja töökohtade loomise toetamisel, kuid rohkem ei ole neid mainitud. Sellele vaatamata on kohalike omavalitsuste eelarvepuudujääk väike (2013. aastal 0,5 % SKPst) ja nende võlakoormus madal (3,6 % SKPst). See tuleneb sellest, et kohalike omavalitsuste finantstulemusi reguleerib kohaliku omavalitsuse üksuse finantsjuhtimise seadus, millega on põhitegevuse tulemile ja võlakoormusele pandud piirangud ([10]).

Maksustamisraamistik

2014. aastal moodustasid Eesti maksutulud 32,7 % SKPst, mis on oluliselt allpool EL 28 riikide keskmist (39,8 %) (vt joonis 2.1.1). Eesti maksusüsteem on suhteliselt majanduskasvu soodustav: tarbimismaksudest laekub 41,9 % tulust, mis on EL 28 riikide keskmisega (28,5 %) võrreldes märgatavalt suurem protsent ([11]). Siiski ei ole kuigi palju kasutuses mõned majanduskasvu kõige vähem takistavad maksuliigid, mis võib kaasa tuua ressursside ebatõhusa jaotuse.

Eesti kehtestas 2014. aastal mitmed meetmed maksukuulekuse parandamiseks. Esimese nelja kuu jooksul pärast tööhõiveregistri loomist (juulis 2014) on töötajate ametlik deklareerimine suurenenud ligikaudu 1,7 %; sealjuures neist enamik töötas ehitus-, jaemüügi- ja toitlustussektoris ning teenis ametlikult miinimumpalga lähedast palka ([12]). 1. novembril võeti käibemaksulaekumise parandamiseks kasutusele digitaalne arvete kohta andmete esitamise süsteem ([13]). Kuigi see süsteem käivitub täielikult alles 2015. aasta juunis, suurenes käibemaksutulu laekumine juba osalise rakendamise esimestel kuudel märkimisväärselt. Maksusüsteemi lünkade ja maksuvabastuste vähendamiseks vähendati 2014. aasta detsembris käibemaksust mahaarvamist 50 % võrra ettevõtte sõiduautodel, mida kasutatakse ka isiklikuks otstarbeks.

Joonis 2.1.1: Valitsemissektori tulud ja kulud

Allikas: Euroopa Komisjon

Tarbimismaksud on Eestis üldiselt suhteliselt kõrged (vt joonis 2.1.4) ([14]). Siiski plaanib valitsus kiiret palkade kasvu arvestades ja terviseriskide vähendamiseks veelgi tõsta alkoholi- ja tubakaaktsiise ([15]).

Mõned maksuliigid, mida peetakse majanduskasvu kõige vähem takistavaks, nagu pärandimaksud, korduvad omandimaksud ja keskkonnamaksud, ei ole Eestis kuigi palju kasutuses (vt joonis 2.1.2). Omandimaksudest laekuva tulu poolest (0,3 % SKPst) oli Eesti 2012. aastal ELis eelviimasel kohal ja langeb 2013. aastal maamaksuvabastuse kehtestamise tõttu prognoositavalt veelgi madalamale positsioonile ([16]). Lisaks saavad koduomanikud endiselt kasu võimalusest arvata üksikisiku tulumaksuga maksustatavast tulust maha eluasemelaenude intressimakseid (kuni 1920 euro ulatuses inimese kohta aastas).

Joonis 2.1.2: Valik ELi ja Eesti maksudest %na SKPst maksu funktsioonide lõikes (2012)

Allikas: Euroopa Komisjon

Tööjõumaksude osas jätkab Eesti maksukoormuse tööjõumaksudelt ümbersuunamise poliitikat. 2015. aastal vähendati üksikisiku tulumaksu määra 21 %-lt 20 %-le ([17]) ja suurendati tulumaksuvaba miinimumi 10 euro võrra 154 euroni kuus ([18]). Samal ajal vähendati tööandjate ja töötajate tasutavate töötuskindlustusmaksete määra kokku 0,6 protsendipunkti võrra 2,4 %-le. Tehtud muudatused vähendavad tööjõu maksukiilu kokku 1,1 protsendipunkti võrra, mille kulu ametiasutuste tehtud arvutuste kohaselt on 0,6 % SKPst. Keskmise sissetulekuga töötajate maksukiil (39,9 %) oli juba 2013. aastal alla ELi keskmise (43,5 %) ja on muudatuste järel veelgi vähenenud ([19]). Madala sissetulekuga töötajate maksukiil (37,6 %) oli üle EL 28 keskmise (34,7 %) ja jääb ka muudatuste järel ELi keskmisest suuremaks (vt joonis 2.1.3) ([20]).

Madala sissetulekuga töötajate suur tööjõumaksude maksukiil on Eestis põhjustatud madalast tulumaksuvabast miinimumist, kombineerituna proportsionaalse tulu- ja sotsiaalmaksumääraga. Eelkõige ei küüni praegune 154 euro suurune tulumaksuvaba miinimum ühe liikmega leibkonna arvestusliku elatusmiinimumini, mis Statistikaameti hinnangu kohaselt on 205 eurot kuus (2013). Viimastel aastatel on tulumaksuvaba miinimumi tõus palkade arengust maha jäänud, mis on madala sissetulekuga töötajate maksukiilu veelgi suurendanud (vt ka alapunkt 3.2). IMF on välja toonud, et madala sissetulekuga töötajate suur tööjõumaksude maksukiil on üheks peamiseks struktuurset tööpuudust põhjustavaks teguriks ([21]). Seda silmas pidades võiks madala sissetulekuga töötajate maksukiilu vähendamine aidata vähendada struktuurset tööpuudust, aga lisaks ka leevendada negatiivset mõju, mida avaldavad tööjõu pakkumisele väljaränne ja tervisega seotud põhjustel tööturult lahkumised. Tööjõu kahanemisest ([22]) tulenevat juba niigi selget survet tööturule saab leevendada madala sissetulekuga töötajatele suunatud tööjõu maksustamise meetmetega, eelkõige pidades silmas selle sissetulekurühma suuremat tundlikkust maksukiilu muutuste suhtes ([23]).

Joonis 2.1.3: Maksukiilud üksi elava ja lasteta töötaja puhul, kes teenib 50% keskmisest tulust

Allikas: Euroopa Komisjon – maksude ja hüvitiste andmebaas

Üldiselt on Eesti oma tehtud muudatustega astunud samme õiges suunas, kuid need ei ole suunatud madala sissetulekuga töötajatele, mis muudab need suhteliselt kulukaks. See tähendab, et riik on teinud madala sissetulekuga töötajate töötamise motivatsiooni parandamise kohta esitatud soovituse täitmisel vaid mõningasi edusamme.

Joonis 2.1.4: Efektiivsed maksumäärad Eestis ja Euroopa Liidus (2012)

Allikas: Euroopa Komisjon

Mis puutub keskkonnamaksudesse, siis on energia efektiivne maksumäär Eestis ELi keskmisega (222,8 %) võrreldes suhteliselt madal (2012. aastal 148,5 %) (vt joonis 2.1.4). Samal ajal on keskkonnamaksutulu (2,8 % SKPst) EL 28 keskmisest (2,4 % SKPst) kõrgem; sealjuures annab suurima panuse sellesse kütuseaktsiis, mis peegeldab majanduse madalat energiatõhusust. Vastusena soovitusele suurendada keskkonnastiimuleid ja koguda täiendavaid tulusid on Eesti suurendanud 2015. aastal energia maksustamist 0,2 % võrra SKPst. Eriotstarbelise diislikütuse soodusmaksumäära kasutamist piirati, nii et nüüd on see kättesaadav vaid põllumajandus- ja kalandussektoris. Samal ajal tõsteti maagaasi aktsiise 20 % ning aastateks 2016–2017 on kavandatud nende täiendav tõstmine 20 % võrra aastas.

Uute autode CO2 heited on jäänud Eestis teiste ELi liikmesriikide tasemetega võrreldes suureks ([24]) (vt joonis 2.1.5), samas kui sõiduautode pargi keskmine vanus on ELi keskmisest jätkuvalt pea kaks korda kõrgem ([25]). Samuti puuduvad teede infrastruktuuri kasutustasud.

Joonis 2.1.5: Uute sõiduautode keskmised CO2 heitkogused piirkondade kaupa aastatel 2000–2012

Allikas: Euroopa Keskkonnaamet (2013)

Need muudatused suurendavad majanduses keskkonnastiimuleid, kuid transpordisektorile on neil tõenäoliselt vaid marginaalne mõju. Seda arvestades võib öelda, et transpordisektoris keskkonnastiimulite parandamise kohta esitatud soovituse täitmisel on Eesti teinud piiratud edusamme.

Kokkuvõttes on Eesti saavutanud oma maksusüsteemi parandamisel mõningast edu. Siiski on jäänud püsima probleemid tööjõu, transpordi ja eluaseme maksustamises. Eelkõige on madala sissetulekuga töötajate maksukiil ELiga võrreldes jätkuvalt suur, mis piirab tööjõu pakkumist ja toetab väljarännet. Samuti on probleemiks majanduse, eriti transpordi madal energiatõhusus. Madal elusaseme maksustamine on kombineeritud võimalusega arvata eluasemelaenude intressimaksed maksustatavast tulust maha.

Tööturu üldnäitajad paranesid, kusjuures 20–64aastaste tööhõive määr ulatus 2014. aasta kolmandas kvartalis 74,5 %ni (vt joonis 2.2.1). Samas ajavahemikus langes töötuse määr 7,6 %ni, mis on madalaim määr alates 2009. aastast([26]). Pikaajalise töötuse osakaal jääb oluliselt alla EL-28 keskmise näitaja.

Joonis 2.2.1: Tööturg Eestis: töötuse määr, noorte töötuse määr, mittetöötavate ja mitteõppivate noorte määr, pikaajalise töötuse määr

Allikas: Euroopa Komisjon

Samas tuleks tööturu positiivseid suundumusi vaadelda tööealise elanikkonna ja tööjõu vähenemise kontekstis. Tööealise elanikkonna ja tööjõu vähenemine on Eestis endiselt peamised keskmise pikkusega ja pikaajalised probleemid. Need tulenevad elanikkonna vananemisest, tööturult tervislikel põhjustel lahkumisest ja väljarändest. Selle tulemusel on Eestis juba tööjõu puudus nii mitmeski sektoris, ja kui väljarännet ei suudeta piirata ega tööjõus osalemise määra jätkusuutlikult parandada, oodatakse tööjõu kahanemist ühe viiendiku võrra aastaks 2040 ([27]).

2013. aastal oli tööviljakus Eestis töötava inimese kohta ELi keskmisest märkimisväärselt madalam (70 % ELi keskmisest tasemest). Tööviljakus töötatud tundide kohta oli veelgi madalam (vt 1. jagu. Üldpilt).

Tööjõu pakkumise parandamine

Majanduslikult aktiivse rahvastiku vähenemine tõstatab küsimuse, kuidas rahvastiku teatavad alarühmad tööturul osalevad. Nende hulka kuuluvad madala sissetulekuga töötajad, puudega inimesed ja väikeste lastega emad.

Madala sissetulekuga töötajate motivatsioon töötada

Motivatsioon töötada on Eesti jaoks olnud keeruline teema, eriti madala sissetulekuga töötajate maksukiilu tõttu, sest see on muude ELi riikidega võrreldes suur. See võib vähendada motivatsiooni töötada ja takistada madalat kvalifikatsiooni nõudvate töökohtade loomist ning soodustada mitteametlikku tööhõivet ([28]). Peale selle jäi miinimumpalga kasv kuni 2013. aastani mõnevõrra alla keskmise palga kasvule. Selle tagajärjel on Eesti üks väheseid riike ELis, kus miinimumpalka teeniva täisajaga töötaja sissetulek jääb allapoole suhtelist vaesuspiiri.

2015. aasta jaanuarist jõustus hulk meetmeid. Nende eesmärk on pakkuda töötamiseks motivatsiooni, sealhulgas töötuskindlustusmakse määra alandamine 3 %-lt 2,4 %-le, tulumaksuvaba miinimumi tõstmine 10 euro võrra kuus (6,9 %) ja miinimumpalga täiendav tõstmine 9,9 % võrra 2014. aasta 10 % tõstmise järel. ([29]) Tulumaksuvaba miinimumi tõstmine on siiski suhteliselt piiratud, võrreldes palkade suurenemisega viimastel aastatel, mistõttu väheneb madala sissetulekuga töötajate maksukiil ainult pisut (vt joonis 2.2.2) ([30]).

Joonis 2.2.2: Tulumaksuvaba miinimumi muutumine aastatel 2000-2018

Allikas: Euroopa Komisjon (2014)

Miinimumpalga märkimisväärset kasvu tuleks vaadelda miinimumpalga esialgse madala taseme taustal, võrreldes seda keskmise igakuise brutotuluga (2013. aasta miinimumpalk 320 eurot ja keskmine palk 949 eurot; vt joonis 2.2.3).

Joonis 2.2.3: Seadusega ettenähtud miinimumpalga muutumine Eestis (2008–2015)

Allikas: Euroopa Komisjon (2014)

Miinimumpalga kahe tõstmisega 2014. ja 2015. aastal umbes 10 % ulatuses on Eesti saavutanud teatavat edu seoses soovitusega parandada madala sissetulekuga töötajate motivatsiooni töötada. Samas madala sissetulekuga töötajate maksukiil on endiselt suhteliselt kõrge ja tulumaksuvaba miinimum on proportsionaalse maksusüsteemiga riigi jaoks madal, eriti arvestades palga kiiret kasvu.

Töövõimereform

Umbes 100 000 tööealist inimest, kokku 10 % kogu tööealisest elanikkonnast on praeguse seisuga hinnatud osaliselt või täielikult töövõimetuks ja saab töövõimetuspensioni (vt joonis 2.2.4). Nende hulk suureneb. Vähem kui pooled töövõimetuspensioni saajad töötavad ja rohkem kui pooled neist saavad puudega tööealise isiku toetusi, mille kasutajate hulk suureneb ja paljud saajad kuuluvad eakamate vanuserühmadesse. Üks põhjuseid on siin olnud ennetähtaegsele pensionile jäämise võimaluste piiramine ([31]).

2014. aasta novembris võttis riigikogu vastu töövõimereformi paketi, et vastata suurenevale vajadusele suurendada tööjõu pakkumist ja tagada jätkusuutlik rahastamine ([32]). Reformipaketiga on ette nähtud mõtteviisi muutus, millega hakatakse isiku töövõimetuse asemele hindama tema tegelikku töövõimet. Tähtsale kohale on seatud ka töövõime kaotamise ennetamine, inimeste motiveerimine ühiskondlikus elus osalema ja tööandjate toetamine töökohtade kohandamisel. Reformi tulemusel tõusevad varasemalt madalad kulud aktiivsele tööturupoliitikale ([33])-([34]). Muudetud sotsiaalhoolekande seadusega reguleeritakse töövõimepaketis rehabiliteerimist ja tehnilisi abivahendeid käsitlevat osa. Eesti ametiasutused eeldavad, et reformi tulemusel saab tööle 50 % osalise töövõimega isikutest ja 10-15 % praegustest pensionisaajatest lahkub süsteemist 2021. aastaks.

Joonis 2.2.4. Puudega ja töövõimetute isikute osakaal, %na kogu elanikkonnast

Allikas: Eesti Statistikaamet

Töövõimetuspensioni saavate inimeste arvu suurenemine tõstatab küsimuse, kuidas seda töötervishoiu ja -ohutuse abil ennetada.([35]) 2014. aasta novembris arutas valitsus tööõnnetus- ja kutsehaiguskindlustuse süsteemi peamisi põhimõtteid. Tulevikus tuleks keskenduda ennetamise, hüvitamise ja rehabiliteerimise parandamisele ning muudes riikides kasutatavate süsteemide parima tava kasutuselevõtule.

Noortegarantii

Noorte (15-24) töötuse määr oli 2014. aasta sügisel 13,4 %. Noortegarantii elluviimise mitmed elemendid, nagu töötukassa pakutav individuaalne tööotsimiskava, on Eestis juba kasutusele võetud. Tegelda tuleb veel registreerimata mittetöötavate ja mitteõppivate noorte väljaselgitamise ja tööle saamisega, et tagada neile kvaliteetne tööpakkumine vähem kui nelja kuu jooksul. Noortegarantii rakendamise kavad on vastu võetud (nt palgatoetused). Eesti hakkab neid alates sellest aastast rakendama, et leevendada kehtivate meetmetega lahendamata probleeme. Tegevuse hulka kuulub selliste töötukassas registreerimata mittetöötavate ja mitteõppivate noortega suhtlemine, kes ei ole hõlmatud olemasolevate teavitamisprogrammidega. Tegevusse kaasatakse haridusasutused.

Lastehoid ja naiste osalemine tööturul

Eestis on suur üksikvanemate osakaal, suurim sooline palgalõhe ELis (30 % 2012, kohandamata) ja lapsevanemaks olemine mõjutab naiste tööhõivet suurel määral: 2013. aastal oli lastega ja lasteta naiste (vanuserühmas 20-49) tööhõive määra erinevus 25,8 protsendipunkti, mis ületab ELi keskmist 9,5 protsendipunkti võrra.([36]) Pikk, kuni kolmeaastane vanemapuhkus, mida kasutavad peamiselt emad, kombineerituna vanemahüvitise kõrge asendusmääraga, soodustab suurt soolist killustatust nii kutsealade kui ka majandussektorite lõikes.([37])

Lapsehoiuteenuste pakkumine peaks 2015. aastast eeldatavalt paranema, kuna 2014. aasta novembris vastu võetud koolieelse lasteasutuse seaduse muutmise seadusega anti kohalikele omavalitsustele suurem paindlikkus 1,5–3aastaste laste hoiu teenuste pakkumisel. ERDF vahenditega peaks Tallinna, Tartu ja Pärnu linnaalal loodama 2023. aastaks 2 000 täiendavat lastesõime- ja lastehoiukohta. Arvatavasti tekitab endiselt probleeme väheste lastehoiukohtade olemasolu alla 1,5aastastele lastele.

Samas on Eesti võtnud meetmeid peretoetuste suurendamiseks alates 2015. aastast: tõsteti lapsetoetust, samuti vajaduspõhist peretoetust ja lapse toimetulekupiiri. Selle tulemusel peaks absoluutne vaesusmäär langema 2,6 protsendipunkti võrra ja kõige rohkem peaks see mõjutama 3–6aastaseid lapsi.([38])

Sotsiaalpoliitika

Vaesus ja sotsiaalne tõrjutus

Suhtelise vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ohus elanikkonna osakaal oli Eestis üldjoontes stabiilne, ulatudes 2013. aastal 23,5 %ni, jäädes pisut alla ELi keskmise (vt joonis 2.2.5). Elatustase üldjoontes paraneb: töötutes leibkondades elavate inimeste osakaal langes 8,4 %-le ning suures materiaalses puuduses elavate inimeste osakaal langes 7,6 %-le; mõlemad näitajad jäävad allapoole ELi keskmist.

Joonis 2.2.5. Vaesusnäitajad: suhtelise vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus, suhtelise vaesuse ohus, suures materiaalses puuduses, madala tööhõivega leibkondades elavad inimesed.

Allikas: Euroopa Komisjon: Eurostat

Pärast kaheaastast paigalseisu tõusis suhtelise vaesuse määr 2013. aastal 18,6 %-le, mis on 2 protsendipunkti üle ELi keskmise. Seni on Eesti saavutanud vähest edu riikliku suhtelise vaesuse sihtmääraks seatud 15 %ni poole liikumisel. Seda põhjustab peamiselt suhtelise vaesuse määra kiire kasv üle 65aastaste seas (21,8 %-lt 2012. aastal 28 %-le 2013. aastal, võrreldes ELi keskmisega 18,3 %), kusjuures eakate naiste ja meeste vahel on suur erinevus (33,5 % vs 16,7 %). Suhtelise vaesuse määr on eriti kõrge üksikvanemate hulgas. Üldjoontes on suhtelise vaesuse määr tihedalt seotud omandatud haridusega (madala kvalifikatsiooniga inimeste hulgas ([39]) oli suhtelise vaesuse määr 29 %, võrreldes ELi keskmisega 23,7 %) ning tööhõivega (54,8 % töötutest elab suhtelises vaesuses, võrreldes 46,5 %ga ELis). Töötute inimeste olukord on töötuhüvitiste tõusust olenemata seotud nendega vähese kaetuse ja hüvitiste ebapiisavusega ([40]); toimetulekupiir ei kata miinimumtoidukorvi väärtust.

Koos pere- ja lapsetoetustega on Eestis sotsiaalhüvitistega kaetus ELi keskmisest kõrgem (vt joonis 2.2.6). Sotsiaalsiirete mõju vaesuse vähendamisele on väike ja ajavahemikus 2010–2013 vähenes see veelgi peaaegu 10 protsendipunkti võrra (36,5 %-lt 26,8 %-le, võrreldes ELi keskmisega 35,3 %), samas kui kulutused sotsiaalkaitsele olid 2012. aastal 15,4 %ga SKPst ELis tagantpoolt teisel kohal.

Joonis 2.2.6. Sotsiaalhüvitisi mitte saavate isikute arv 2013. aastal

Allikas: Euroopa Komisjon

Eesti koostab strateegilist raamistikku sotsiaalpoliitika ajakohastamiseks. 2014. aasta oktoobris hakkas sotsiaalministeerium koostama sotsiaalse turvalisuse, kaasatuse ja võrdsete võimaluste arengukava aastateks 2016–2023. 2015. aasta novembriks valitsusele esitatavas strateegias tuleks käsitleda selliseid probleeme nagu sotsiaaltoetuste süsteemi tõhustamine, süsteemidega kaetuse ja toetuste piisavuse suurendamine, tööturul osalemise suurendamine ning teenuste kohalikul tasandil kättesaadavuse tagamine. Samal ajal on aktiveerimispoliitika, oskused ja haridus Eestis olulised eeltingimused vaesusega tegelemiseks ja selle ennetamiseks.

Kvaliteetsete teenuste pakkumine kohalikul tasandil

Kohalike omavalitsuste killustatuse tõttu ei ole kohalike omavalitsuse pakutavad avalikud teenused kõikjal võrdselt kättesaadavad ega kvaliteetsed. Kohalikul tasandil pakutavate teenuste erinevat taset saab selgitada kvaliteedinõuete (st miinimumnõuete) puudumisega, pädeva tööjõu puudumisega kohalikul tasandil ning seiresüsteemide puudumisega.

Sotsiaalteenuste ebapiisavus avaldab otsest negatiivset mõju aktiveerimismeetmetele. See probleem on eriti oluline töövõimereformi seisukohast, sest reform toetub sotsiaalteenuste kättesaadavusele kohalikul tasandil. Peale selle võib kohustuste jaotuse killustatus ja ebaselgus kesk- ja kohaliku tasandi vahel raskendada kohalike teenuste integreeritud pakkumist.

2014. aasta detsembris vastu võetud OECD riigivalitsemise raporti rakendamise läbivaadatud tegevuskavaga peaks loodama koostöö- ja koordineerimismehhanismid ning tugevdatama riigi institutsioonilist korraldust ja parandatama organisatsioonide juhtimissuutlikkust.

Euroopa struktuuri- ja integreerimisfondide rakenduskavas on Eesti kohustunud koostama kohaliku tasandi sotsiaalteenuste miinimumnõuded ja looma mastaabisäästu võimaldavad teeninduspiirkonnad. Kvaliteedi miinimumnõuded kehtestatakse 2015. aasta veebruaris valitsusele esitatava sotsiaalhoolekande seaduse muutmise seadusega. Sotsiaalministeerium on hakanud sotsiaalteenuste kvaliteedi parandamiseks koostama strateegilist raamdokumenti (sotsiaalse turvalisuse, kaasatuse ja võrdsete võimaluste arengukava aastateks 2016–2023) ja see peaks vastu võetama 2016. aasta esimeses kvartalis. Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondid aitavad märkimisväärselt ajakohastada nii teenuste pakkumise süsteeme kui ka teenuste endi pakkumist. Eesti regionaalarengu strateegia 2014-2020 kiitis valitsus heaks 2014. aasta märtsis ja selle eesmärk on luua kvaliteetsete teenuste osutamiseks toimivad tõmbekeskused.

Kuigi töötukassa ülesandeks ei ole kohalike teenuste toetamine, tegeleb ta sellega kohalike omavalitsustega saavutatud kokkulepete alusel, et parandada pikaajaliste töötute ja puudega inimeste tööalast konkurentsivõimet. Kuigi need algatused on väikesemahulised, aitavad need heastada sotsiaalteenuste puudumist kohalikul tasandil.

Üldjoontes on Eesti teinud piiratud edusamme kohalike omavalitsuste tegevuse tõhustamisel ja kvaliteetsete kohaliku tasandi avalike teenuste pakkumise tagamisel (eelkõige aktiveerimismeetmeid täiendavate sotsiaalteenuste pakkumine). Edusammud kohaliku tasandi sotsiaalteenuste miinimumnõuete valdkonnas vastavalt muudetud sotsiaalhoolekande seadusele ei olnud piisavad.

Oskuste ja hariduse vajadusele vastavuse parandamine

Noorte ja täiskasvanute põhioskuste tase on kõrge. OECD rahvusvaheline õpilaste õpitulemuslikkuse hindamise programmi (PISA) ([41]) 2012. aasta tulemused Eesti kohta on väga lootustandvad. Tulemused on alates 2009. aastast märkimisväärselt paranenud kõikides hinnatavates valdkondades (lugemine, matemaatika ja loodusteadused). Eesti kuulub nüüd programmis osalevate ELi riikide paremikku (vt ka joonis 2.2.7). Ka täiskasvanute põhioskuste tase on üsna kõrge, nagu võib näha Euroopa täiskasvanute pädevuste hindamise programmi (PIAAC) tulemustest([42]), kusjuures funktsionaalse lugemisoskuse ja matemaatilise kirjaoskus poolest on Eesti ELi keskmisest parem. Madala kvalifikatsiooniga täiskasvanute osakaal on 15 %. See näitaja on ELi keskmisest märkimisväärselt madalam.

Joonis 2.2.7. Haridustase ja/või edusammud hariduses

Allikas: Tööjõu-uuringu andmed.

Elukestvas õppes osalemine ületab ELi keskmiseks tasemeks olevat 10,5 %; on toimunud märkimisväärne kasv 6,5 %-lt 2006. aastal 12,6 %-le 2013. aastal. Suhteliselt kõrge osalusmäär peidab vaneserühmade vahelised erinevused: vaid 3,9 % 55aastastest ja vanematest osalevad elukestva õppe tegevustes, võrreldes keskmiselt 5,7 % ELis (vt joonis 2.2.8). Muus riigis sündinud inimeste ja madalama haridustasemega inimeste osalusmäär (ISCED haridustasemega 0-2: 2013. aastal 4,6 %) on samuti madalam (vt joonis 2.2.9). Eesti valitsus võttis 2014. aasta veebruaris vastu riikliku elukestva õppe strateegia 2014-2020; praegu koostatakse selle rakendusakte ([43]), nt õpetajate ja koolidirektorite koolitamine, koolitusmaterjalid, õppe- ja karjäärinõustamine, õpingute sidumine tööturuga, koolide võrgustikud jne. Strateegias on kavas ühendada elukestva õppe võimalused tööturu vajadustega, samuti arendada töökohal toimuva õppe ning kutsehariduse ja -koolituse pakkumist.

Joonis 2.2.8. Osalus elukestvas õppes vanuserühmade lõikes

Allikas: Euroopa Komisjon

Joonis 2.2.9. Osalus elukestvas õppes haridustaseme lõikes

Allikas: Euroopa Komisjon

2015. aasta alguses võttis riigikogu vastu täiskasvanute koolituse seaduse ja kutseseaduse. Täiskasvanute koolituse seaduse eesmärk on parandada täiskasvanute koolituse pakkumist, st panna paika kvaliteedistandardid, kehtestada õpiväljunditepõhised eesmärgid ja suurendada täiskasvanute koolituse nähtavust. Kutseseadus peaks pakkuma seadusliku aluse kooskõlastatud OSKA süsteemile, mis hõlmab tulevikus vajatavate oskuste väljaselgitamist ja tööturu vajadustega sobitamist. Praegu valmistatakse ette OSKA süsteemi tugikava, et käivitada tegevused 2015. aasta alguses. Eesti on saavutanud elukestvas õppes osalemise suurendamisel teatavat edu.

Kutsehariduses ja -koolituses osalemise määr on ELi keskmisega võrreldes endiselt suhteliselt madal (vt joonis 2.2.10). Kutsehariduses ja -koolituses osalevate õpilaste määr töökohal toimuvas õppes on veelgi madalam (umbes 2 %; ELi tasandil ei ole võimalik riiklike kutseharidus ja -koolitussüsteemide arvukate erinevuste tõttu võrdlust teha) ja osalejate määr ei ole viimasel ajal 2013. aasta kutseõppeasutuse seadusega kehtestatud ulatuslikust reformist olenemata tõusnud. Valitsus soovib suurendada kutsehariduses ja -koolituses osalevate õpilaste määra töökohal toimuvas õppes praegusest 2 %-lt 7 %-le 2020. aastaks ([44]). Selliseid õppekohti hakatakse vahendama kutsehariduskeskuste kaudu.

Joonis 2.2.10: Osalus kutsehariduses ja -koolituses (2012)

Allikas: Euroopa Komisjon

Kolmanda taseme hariduse omandanute määr on Eestis palju kõrgem kui ELi keskmine ( 43,7 % võrreldes 36,8 %ga) ja ületab juba praegu strateegia „Euroopa 2020” raames riiklikuks eesmärgiks seatud 40 %. Kõrghariduse vastavus tööturu vajadustele kujutab endast endiselt probleemi. Eesti tehnoloogiamahukat majandust arvestades on ilmselge puudus tehnoloogia ja loodusteaduste erialade lõpetanudest. Eestis oli 2012. aastal iga 1000 20–29aastase elaniku kohta ainult 13,2 tehnoloogia ja loodusteaduste erialade kolmanda taseme hariduse omandanut, võrreldes ELi keskmisega 17,1 (vt joonis 2.2.11). Tehnoloogia ja loodusteaduste erialade doktorandide arvu poolest on Eesti juba ELi keskmisest ees (vt joonis 2.2.12).

Joonis 2.2.11: Loodusteaduste ja tehnoloogia erialade kolmanda taseme hariduse omandanud (1000 20–29aastase elaniku kohta)

Allikas: Euroopa Komisjon

Joonis 2.2.12: Loodusteaduste ja tehnoloogia erialade doktorandid (% 20–29aastasest elanikkonnast)

Allikas: Euroopa Komisjon

2013. aasta ülikooliseaduse eesmärk on suurendada kõrghariduse kvaliteeti ja selle kättesaadavust ning muuta kõrgharidusasutuste lõpetanud tööturul konkurentsivõimelisemaks. 2015. aasta veebruarist on suurendatud ja lihtsustatud üliõpilaste võimalust kasutada vajaduspõhiseid õppetoetusi ja stipendiume, sealhulgas mitmes esmatähtsas valdkonnas. Need meetmed on esimene samm tehnoloogia ja loodusteaduste erialade lõpetanute arvu suurendamiseks ning kõrghariduse paremaks ühitamiseks majanduses tulevikus vajatavate oskustega. Nende meetmete tõhusust tuleb pingsalt jälgida. Veel üks oluline komponent on tulemuslepingud, milles lepitakse kokku kõrgharidusasutuse profiil ja ülesanded. Kui riigil on puudus teatava eriala lõpetanutest, võivad riigiasutused need vajadused tulemuslepingusse kanda. Tegemist on teretulnud meetmega, kuid selle täieliku mõju hindamiseks on veel vara. Eesti kõrghariduse rahvusvaheliseks muutmine on ülesanne, millega tuleb edaspidi tegeleda.

Tööviljakus on Eestis suhteliselt madal, mis on tingitud kahest puudusest: kõrge lisandväärtusega sektoritesse tehtavate investeeringute madal tase ning nõrk teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni süsteem. 2013. aastal langes teadus- ja arendustegevuse investeeringute üldine tase (mõõdetuna protsendina SKPst) allapoole EL 28 riikide keskmist näitajat, mis on 2 % (vt 1. jagu Üldpilt). Kuigi avaliku sektori investeeringud teadus- ja arendustegevusse püsisid 2013. aastal tasemel 0,9 % SKPst, vähenesid ettevõtlussektori investeeringud teadus- ja arendustegevusse järsult 1,2 %-lt SKPst 2012. aastal 0,8 %-le SKPst 2013. aastal (vt joonis 2.3.1), mis kajastab ühekordseid investeeringuid põlevkivivaldkonna uurimistegevusse ja tehnoloogiasse 2011. ja 2012. aastal. See näitab ka, et ettevõtlussektori teadus- ja arendustegevus on koondunud vähestesse ettevõtetesse ning märkimisväärsed muutused on toimunud eelkõige põlevkivisektoris. Hoolimata teatavatest edusammudest viimastel aastatel on Eesti innovatsioonitulemused jätkuvalt allpool ELi keskmist taset[45].

Joonis 2.3.1: Riigisisesed kogukulutused teadus- ja arendustegevusele

Allikas: Euroopa Komisjon

Pikaajalise töötuse määr on teatavates piirkondades väljaspool Tallinna ja Tartut jäänud suhteliselt kõrgeks (9,6 % vastavast tööjõust 2013. aastal), mis on tingitud tööstusrajatiste osalisest amortiseerumisest (vt joonis 2.3.2).

Joonis 2.3.2: Pikaajaline töötus piirkondade lõikes

Allikas: Eesti Statistikaamet

Juurdepääs rahastamisele

Pärast krediidimulli aastatel 2005–2007 on kapitali panus majanduskasvu oluliselt vähenenud (ligikaudu 1 protsendipunkti võrra). Samal ajal on investeerimistingimused muutunud stabiilsemaks, kuna riik on tugevdanud makrousaldatavusjärelevalve raamistikku. Eesti pangandussektori usaldusvääruse tase on üks ELi kõrgemaid, mida ilmestab keskmine kapitali adekvaatsuse määr 32 % ja viivislaenude määr 1,8 % (vt joonis 2.3.3).

Finantssektorivälistele ettevõtetele antava krediidi maht kasvab kooskõlas majandusega. Alates finantsvõimenduse vähendamise protsessi lõppemisest 2012. aastal on ettevõtete võlgnevus olnud ligikaudu 35 % SKPst. 2014. aasta teisel poolel kasvas ettevõtete laenumaht aastapõhiselt 4–6 %. Enamik laene anti kinnisvaraettevõtetele, neile järgnesid tööstusettevõtted.

Üldiselt on VKEde juurdepääs rahastamisele jätkuvalt hea: kõige edukamad meetmed on KredExi[46] pakutavad ärilaenugarantiid ja krediidikindlustus.

Joonis 2.3.3: Laenude ja hoiuste suhtarv Eestis

Allikas: Eesti Pank

Eesti on teinud teatavaid edusamme ettevõtete varajase rahastamise parandamisel, laiendades finantsinstrumentide valikut ja edendades äriinglite tegevust. Riskikapitaliinvesteeringud on kättesaadavad Balti Innovatsioonifondi kaudu, mis on juba teinud esimese investeeringu ja mis hõlmab ka teatavaid börsivälise kapitali investeeringuid. Balti Innovatsioonifond investeerib järgmisel neljal aastal 100 miljonit eurot Balti riikidele keskendunud börsivälistesse ettevõtetesse investeerivatesse fondidesse ja riskikapitalifondidesse. Fondil peaks olema erasektoripoolsele rahastamisele kolmekordistav mõju, mis tagab idufirmade ja/või riskantsemate projektide hea kaetuse ning vähemal määral börsivälise kapitali kaetuse. Samal ajal on EstBANi äriinglite võrgustik, millel on praegu 59 liiget, investeerinud 66 ettevõttesse 4,6 miljonit eurot. Eesti Arengufond peaks esitama õigusaktide muudatused, et hõlbustada kohalike ühisrahastamisplatvormide arengut, tagades eelkõige pankadega võrdsed tingimused ja piirates võimelikke riske.

Investeerimine teadus- ja arendustegevusse ning innovatsiooni

Eesti on saavutanud teatavat edu aruka spetsialiseerumise raamistike rakendamisel, mis hõlmavad teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni strateegiat ja ettevõtluse kasvustrateegiat. Teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni strateegias 2014–20 („Teadmistepõhine Eesti”) on seatud sihiks suurendada 2020. aastaks 7 %ni selliste avaliku sektori teadus- ja arendustegevuse kulude osakaalu, mida rahastab erasektor. Valitsus kiitis teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni strateegia rakendamise kava[47] heaks 2014. aasta septembris. Sellega täpsustatakse teadus- ja arendustegevuse poliitika ülesandeid ja parandatakse ministeeriumidevahelist koordineerimist. Loodud on juhtkomitee, kuhu kuuluvad ministeeriumide, sektori ja teadusasutuste esindajad. Teadus- ja arendustegevuse korralduse muudetud seadus jõustus 1. jaanuaril 2015 ning sellega tugevdatakse teadustöötajate positsiooni ja tagatakse teadus- ja arendusasutuste suurem sõltumatus. Ülikoolide baasrahastamise arvutamisel võetakse arvesse intellektuaalomandi õiguste kaitset. Selleks et suurendada patenditaotluste seni suhteliselt väikest arvu Eestis (vt joonis 2.3.4), võrdub üks ülikooli esitatud patenditaotlus kahe baasrahastamisühikuga ja üks ülikoolile antud patent kolme ühikuga. Võetud meede tehnosiirdevõime arendamiseks ülikoolides oli edukas Tartu Ülikoolis ja Tallinna Tehnikaülikoolis, kus on alustanud tööd intellektuaalomandi õiguste kaitse eest vastutavad osakonnad ja kus ettevõtete ja teadusringkondade koostöö on muutunud üheks peamiseks teadusstrateegiaks, mille eest vastutavad prorektorid.

Hoolimata intellektuaalomandi õiguste kaitsega seotud juhtude arvu suurenemisest on intellektuaalomandi õiguste kaitse turustamine jätkuvalt väljakutse. Intellektuaalomandi õiguste kaitse turustamisest saadav tulu on endiselt suhteliselt marginaalne. Koostöö suurte rahvusvaheliste võrgustikega ja kõrge kvalifikatsiooniga töötajate värbamine intellektuaalomandi õiguste kaitse turustamise eesmärgil on Eestis ikka veel keeruline. Seoses aruka spetsialiseerumise raamistiku rakendamisega ei ole selge, mil määral keskendutakse teadustegevuse ning ettevõtluse innovatsiooni ühistele prioriteetidele, kuna rakendatakse mõlemat strateegiat.

Joonis 2.3.4: Euroopa Patendiametile esitatud patenditaotlused (tööjõu hulka kuuluva miljoni elaniku kohta)

Allikas: Euroopa Komisjon

Koostöö ettevõtjate ja teadusringkondade vahel on aeglaselt paranemas. Ettevõtlussektor teeb teatavaid edusamme teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni investeeringute suurendamisel, kuid investeeringud on koondunud vähestesse ettevõtetesse, märkimisväärsed muutused on toimunud eelkõige põlevkivisektoris ning teadus- ja arendustegevuse tulemused ei ole ikka veel piisavad (vt joonis 2.3.5). Koostöö teadusringkondade ja ettevõtjate vahel on jätkuvalt suhteliselt loid: teadusasutustega teevad koostööd vähesed ettevõtted. Praegust lõhet teadusasutuste teadmiste pakkumise ja kohalike ettevõtjate nõudluse vahel illustreerib ettevõtlussektorilt ülikoolide rahastamiseks antavate vahendite suhteliselt väike osakaal (alla 5 % 2013. aastal).

Selles hoolimata on innovatsiooniosakute skeem aidanud VKEdel teha koostööd ülikoolide ja pädevuskeskustega. Alates 2009. aastast on kasutatud ligikaudu 1 400 osakut, kusjuures kehtestatud on piirang üksainus 4 000 euro väärtuses osak ettevõtte kohta. Võttes arvesse innovatsiooniosakute programmi edu teadusasutuste ja ettevõtete vaheliste lepingute arvu suurendamisel, programmi ajakohastatakse ja jätkatakse. Eraldatud rahastamismaht jääb uuel rahastamisperioodil samaks: Eesti ametiasutused kavatsevad suurendada omaosalust rahastamisel, et reguleerida nõudlust ja parandada tulemuste kvaliteeti. Uuel rahastamisperioodil on võimalik kasutada osakuid, mille väärtus on 20 000 eurot.

Joonis 2.3.5: Teadus- ja arendustegevus (teadus- ja arendustegevuse osakaal sisemajanduse koguproduktis, % SKPst)

Allikas: Euroopa Komisjon

2015. aastal aruka spetsialiseerumise valdkondade toetuseks käivitatava rakendusuuringute programmi eesmärk on edendada tõhusamat koostööd teadusasutuste ja ettevõtete vahel. Määratledes rakendusuuringute tulemused ja kattes 40 % projektikuludest, peaks see kehutama ettevõtteid otseselt osalema lepingulistes projektides koos teadusasutustega. Programmi eesmärk on vähendada ettevõtjate halduskoormust, kuna teadus- ja arendusasutused ning ülikoolid vastutavad projekti juhtimise ja rahastamist tagavate ametiasutustega tehtava koostöö eest. Lisaks tehakse 2015. aasta esimeses kvartalis kättesaadavaks 16 miljonit eurot, et aidata ettevõtetel kasutada loomemajanduse ja kultuurivaldkonna võimalusi.

Haridus- ja teadusministeerium kavatseb jätkata doktoriõppe ja rahvusvahelistumise programmi DoRa. Sellega toetatakse doktoriõpet, mis toimub tihedas koostöös Eestis asuvate ülikoolide ja ettevõtetega, andes stipendiume, et motiveerida üliõpilasi valima õppevaldkondi, mis on tihedalt seotud oluliste majandusvaldkondade vajadustega.

Tehnoloogilist ja mittetehnoloogilist innovatsiooni edendatakse ettevõtluse arendamise programmi ja seitsme tehnoloogiaalase pädevuskeskuse abil, mis käivitatakse 2015. aastal. Samuti rakendab haridus- ja teadusministeerium 2015. aastal veel ühe katsemeetme, millega võimaldatakse juurdepääsu kesksele teadustaristule (sealhulgas ettevõtetele) ja sellise taristu ühiskasutust (eelarve üle 0,5 miljoni euro).

Investeerimine regionaalarengusse

Kirde-Eesti (Ida-Virumaa) strateegia ja tegevuskava on uuendamisel ning valmis valitsuse aruteluks 2015. aasta algul. Paralleelselt on käimas töö Kagu-Eesti strateegia ja tegevuskava uuendamisel. Maakondade arengukavad on uuendamisel ning väljapoole Tallinna ja Tartut jäävate muude Eesti piirkondade vastavad tegevuskavad on ajakohastamisel. Piirkondlikke kavasid kaasrahastab Euroopa Regionaalarengu Fond ja nendega edendatakse piirkondlikku tööhõivet ja ettevõtlust ning arendatakse piirkondlikku taristut, et tugevdada piirkondade konkurentsivõimet (vt joonis 2.3.6).

Hiljuti on parandatud maakondlikul tasandil ettevõtetele pakutavaid teenuseid. Maakondlikud arenduskeskused, mida osaliselt rahastab Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, on alustanud laiapõhjalisema toetuse andmist maapiirkondades tegutsevatele ettevõtetele. Maakondlikud arenduskeskused asuvad kõigis 15 maakonnas. Need pakuvad tasuta teavet toetusvõimaluste ja erasektori turukonsultantide pakutavate teenuste kohta, samuti nõustamisteenuseid potentsiaalsetele ja tegutsevatele ettevõtjatele. Kohalike omavalitsuste tasandil on ettevõtlustoetus piiratud ja piirkonniti erinev. Praegune kohalike omavalitsuste rahastamise süsteem ei näe ette stiimuleid ettevõtjate ligitõmbamiseks maapiirkondadesse. Kehtivate õigusaktide kohaselt ei pea kohalikud omavalitsused pakkuma teenuseid ega andma toetust ettevõtetele.

Joonis 2.3.6: SKP elaniku kohta piirkondade lõikes (% ELi keskmisest)

Allikas: Eesti Statistikaamet

Tööstuspargid arenevad aeglaselt ja ei ole veel saavutanud kriitilist massi. 2011. aastal käivitatud Narva logistika- ja tööstuspark on ainuke aktiivselt arendatav uut liiki tööstuspark Ida-Viru maakonnas. Kõnealusesse logistika- ja tööstusparki on tehtud välismaiseid otseinvesteeringuid kokku 35 miljonit eurot ning 2014. aasta lõpuks oli loodud kaks logistikakeskust ja kaks ettevõtet. Sihtrühmaks on ettevõtted, mis tegelevad tarne, kaubanduse või äriga mõlemal pool ELi-Venemaa piiri. Ukraina kriisi tõttu on neli ettevõtet lükanud edasi oma investeeringud Narva logistika- ja tööstusparki. Tööstuspargi loomist on alustatud ka Jõhvis ning 2015. aastal alustatakse tööd tööstusparkide arendamiseks Kohtla-Järvel ja Kiviõlis. Nende tööstusparkide sihtrühmaks on ettevõtted, kelle majandustegevus ei ole seotud Venemaa turuga.

Aastatel 2014–2020 investeeritakse 29 miljonit eurot Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidelt saadud rahalisi vahendeid kahte Ida-Viru linnapiirkonda (Kohtla-Järve ja Narva). 2015. aastal rakendatakse meede „Ida-Virumaa linnapiirkondade jätkusuutlik areng”, mis hõlmab toetust väga erinevatele tegevustele, sealhulgas ettevõtlusele.

Eesti on jätkuvalt üks energia- ja ressursimahukamaid ELi riike (vt joonis 2.4.1). Üldkasutatavatesse hoonetesse on märkimisväärselt investeeritud ning rakendatakse meetmeid eluasemete ja keskküttesüsteemide energiatõhususe suurendamiseks. Kohalike üldkasutatavate hoonete ning elu- ja tööstushoonete energiatõhususe parandamiseks on investeerimisvõimalusi veel paljudes valdkondades Võrreldes ELi muude liikmesriikidega kasutatakse Eesti transpordisektoris suhteliselt vähe energiatõhusa ja puhta transpordi tehnoloogiaid. Eesti on teinud mõningaid edusamme oma transporditaristu ja reisijate raudteeveo tõhustamiseks, kuid edasi on vaja arendada mitut transpordiliiki hõlmavaid ühendusi ja logistikat. Piiriüleseid energiaühendusi ülejäänud ELiga on Eestil endiselt liiga vähe, mis piirab energiavarustuse mitmekesisust.

Joonis 2.4.1: Majanduse energiamahukus – sisemaine energia kogutarbimine jagatuna SKPga (naftaekvivalendi kilo 1000 euro kohta)

Allikas: Euroopa Komisjon

2014. aastal esitati Eestile soovitus hoonete ja transpordi energiatõhususe parandamise ning energiasektori piiriüleste ühenduste jätkuva arendamise kohta.

Investeerimine hoonete energiatõhususse

Eesti on näinud ette teatava investeerimistoetuse, et suurendada hoonete energiatõhusust, eelkõige ebatõhusate keskküttesüsteemide ja halvasti soojustatud kortermajade puhul. Eelarveperioodil 2013–2020 on kavandatud anda toetust kortermajade renoveerimiseks 340 miljonit eurot. Need mitteseadusandlikud meetmed on asjakohased, kuid näivad energiatõhususe nõutavaks edendamiseks ebapiisavad. Samuti kavatseb valitsus võtta vastu kaugküttesüsteeme käsitleva õigusakti, millega nähakse ette võrgustikud, et stiimulitega vähendada soojuskadu praeguselt 22 %-lt 15 %-le 2017. aastaks. Lisaks on valitsus esitanud õigusakti eelnõu, millega edendatakse taastuva biomassi kasutamist kaugküttes.

Joonis 2.4.2: Energiatarbimine eluaseme kohta klimaatilist parandustegurit arvesse võttes (naftaekvivalenttonni eluaseme kohta)

Allikas: Euroopa Komisjon

Valitsuse eesmärk on parandada üldkasutatavate hoonete energiatõhusust kooskõlas energiatõhususe direktiiviga. Energiatõhusust käsitleva direktiivi 2012/27/EL mõne olulise elemendi rakendamine on siiski ebaselge või seda ei toimu. Need hõlmavad suurte äriühingute kohustuslikku auditit, energiatõhususkohustuste süsteemi loomist, energiatõhususe fondi loomist ja individuaalsete tarbimisarvestite paigaldamist kortermajadesse (Eestis ei ole paljudel kaugküttesüsteemidel veel asjakohaseid mõõtureid) (vt joonis 2.4.2). Need elemendid kavatsetakse lisada praegu arutusel olevasse õigusakti.

Investeerimine energiatõhusasse transporti

Aastatel 2012–2014 on võetud mitmeid meetmeid (nt elektritranspordi programm ja ühistranspordi sõidukipargi uuendamine) säästvama transpordisektori loomiseks. Eesti transpordi arengukavas 2014–2020 on ette nähtud täiendavad struktuurimeetmed transpordi intensiivsuse vähendamiseks ja säästvate transpordiliikide osakaalu suurendamiseks.

Joonis 2.4.3: Taastuvenergia osakaal transpordisektoris

Allikas: Euroopa Komisjon

Seni võetud meetmed ei ole piisavad, et kallutada tarbija eelistusi energiatõhusa transpordi suunas ([48])-([49]). Väljatöötamisel on autode energiamärgistuse süsteem. Selle eesmärk on luua tarbijatele stiimulid kütusesäästlikumate sõidukite ostmiseks, kuid edusammud selles valdkonnas näivad aeglased ja meetme tõhusust tuleb veel hinnata. Kuna transpordisektoris on taastuvenergia osakaal väga väike (vt joonis 2.4.3), jäädes kaugele Euroopa 2020. aasta strateegia raames Eestile seatud sihttasemest 10 %, on teatavaks tehtud meetmed, kuid need ei ole veel vastu võetud. Need hõlmavad kohustust lisada mootorkütusele 5-7 % ulatuses biokütust ning rahalist toetust biometaani tootmiseks ja kasutamiseks transpordi tarbeks.

Teatavat edu on saavutatud transpordisüsteemi üldisel tõhustamisel ja suurema osa transpordiliikide taristu arendamisel. Viimasel kümnendil on kõigi transpordiliikide taristu kvaliteet paranenud, mis on eelkõige tingitud märkimisväärsetest investeeringutest, sealhulgas ELi struktuurifondide vahenditest. Hea transpordiühenduse väljaarendamine on siiski veel väljakutse Eesti konkurentsivõime tagamisel. Lisaks puudub mehhanism, millega tagatakse taristu hoolduse ja ajakohastamise jätkusuutlik pikaajaline rahastamine.

Erinevate transpordiliikide seisukohast on rahvusvaheliste transpordivoogude mitmekesistamine transpordisektori jaoks jätkuvalt oluline probleem,[50] eelkõige kuna tavapärane Venemaalt pärit puistlasti maht on poliitiliste pingete tõttu vähenenud ja Läänemere piirkonnas on tegevust alustanud uued Venemaa sadamad. Konkurentsivõime võrreldes Läti, Soome ja Venemaa sadamatega on esmatähtis, et tagada taristu (eelkõige raudtee ja sadamad) läbilaskevõime täielik kasutamine.

Hoolimata lennujaamataristu parandamisest on ebapiisav lennuühendus (lendude, lennusageduse ja sihtkohtade ebapiisavus) Eesti puhul jätkuvalt terav probleem[51]. Riia ja Helsingi lennujaamad on Balti regiooni peamised sõlmlennujaamad. Tallinn on ühendatud kaudselt,[52] mis võib reisijate jaoks kaasa tuua suuremad kulud ja pikema reisiaja.

Teede puhul on väljakutse tagada jätkusuutlik rahastamine tulevikus, võttes arvesse, et valitsus on otsustanud lõpetada kütuseaktsiisitulu kohustusliku kasutamise teetaristu investeeringuteks ja et teekasutus on Eestis tasuta[53]. Taristukasutuse reguleeritud maksustamise puudumine on takistus mitte ainult jätkusuutiku rahastamise tagamisel, vaid ka väliskulude arvessevõtmisel ja võrdsete tingimuste loomisel maantee- ja raudteekaubaveole.

Raudteede kasutamine reisijateveoks on tänu ajakohastatud liinidele ja uuele veeremile 2014. aastal märkimisväärselt paranenud: esialgsed statistilised andmed näitavad 16 % kasvu.

Investeerimine piiriülestesse ühendustesse

Seoses energiasektoriga on ette võetud ja/või lõpule viidud olulised taristuprojektid elektrisektoris. Teine Eesti ja Soome vaheline elektriühendus (EstLink 2) hakkas toimima 2014. aasta kevadel. Selle rakendamisega suurendas Eesti oma elektrivõrgu turvalisust. Ettevalmistavad tööd Eesti ja Läti vahelise kolmanda elektriühenduse ja sellega seotud Eesti-sisese liini rajamiseks edenevad: ehitustööd peaksid algama 2015. aastal. See suurendab ülekandevõimsust piiril 500-600 MW võrra, aidates kõrvaldada kitsaskohta, edendades energiavarustuse kindlust ning parandades energiaturgude tõhusust ja konkurentsivõimet kogu Balti regioonis.

Eesti ja Soome peaministrid leppisid 2014. aasta novembris kokku Balti ühenduse ja sellega seotud veeldatud maagaasi terminali ehituse tegevuskavas. Regionaalse tähtsusega veeldatud maagaasi terminal ehitatakse Soome, samas kui väiksem gaasijaotusterminal on kavas ehitada Eestisse. Veeldatud maagaasi terminal vähendab Eesti ja Soome sõltuvust Venemaalt imporditavast gaasist ja aitab keskpikas perspektiivis parandada energiavarustuse kindlust Balti regioonis. Tööd peaksid algama 2015. aastal ja jõudma lõpule 2019. aastal.

Käimas on töö Balti riikide ühendamiseks ELi elektrisüsteemiga (sünkroniseerimine Mandri-Euroopa võrgustikuga). Poliitiline kokkulepe Poola Ja Venemaaga kolme Balti riigi valitud stsenaariumi suhtes valmistatakse ette 2015. aastal. 2014. aasta detsembris jõudsid Eesti ja kaks ülejäänud Balti riiki kokkuleppele sünkroniseerimisstsenaariumis, mis hõlmab kahte otsest elektriühendust Leedu ja Poola vahel (LitPol Link 1 ja LitPol Link 2).

Raudteesektoris on tehtud teatavaid edusamme peamises projektis Rail Baltic, millega edendatakse raudteetransporti, et tagada Eesti ühendatus. Selle projekti kohaselt ühendatakse lõpuks Balti riigid sujuva põhja-lõunasuunalise Euroopa rööpavahega elektrifitseeritud kiire raudteeühenduse abil üleeuroopalise transpordivõrguga. See võib isegi avada uue ühenduse kaubaveoks Aasia ja Euroopa vahel. Projekt peaks oluliselt edendama majanduskasvu ja vähendama kasvuhoonegaaside heidet seoses üleminekuga raundteetranspordile kauba- ja reisijateveol. 2014. aasta oktoobris asutati ühisettevõte projekti ettevalmistamiseks ja rakendamiseks. Ehitustööd peaksid algama 2018. aastal ja jõudma lõpule 2025. aastaks. 2011. aasta teostatavusuuringu[54] kohaselt oleks projekti Rail Baltic Eesti lõigu maksumus ligikaudu 1 miljard eurot. Prognoositav ELi toetus on kuni 85 % projekti rahastamisvajadusest.

Seoses investeeringutega info- ja kommunikatsioonitehnoloogia sektorisse on 73,9 % Eesti kodumajapidamistest järgmise põlvkonna lairibaühendus, võrreldes ELi keskmise näitajaga 61,8 %. Digitaalmajanduse viie peamise teguri puhul on Eesti 28 liikmesriigi hulgas teisel kohal digitaalsete avalike teenuste valdkonnas, neljandal kohal interneti kasutuse osas, üheksandal kohal inimkapitali osas, kolmeteistkümnendal kohal ühenduvuse seisukohast ja kahekümneteisel kohal selles, mil määral ettevõtjad rakendavad digitaaltehnoloogiaid. Samal ajal on Eesti seadnud eesmärgiks saada e-kaubanduse juhtriigiks, pakkudes e-residendikaarti igaühele, kes soovib virtuaalselt asutada ettevõtte Eestis.

Investeerimine jäätmekäitlusse

Eesti on teinud täiendavaid edusamme olmejäätmete käitluse valdkonnas. Olmejäätmete teke ja prügilasse ladestamine on pärast prügilamaksude järkjärgulist suurendamist (8 eurolt tonni kohta 2001. aastal 29,84 eurole tonni kohta praegu, kusjuures prügilamakse kavatsetakse suurendada aastatel 2016–2018 veelgi) oluliselt vähenenud. Lisaks on see muutnud rahaliselt atraktiivsemaks alternatiivsed võimalused, nt jäätmete energiakasutus, ringlussevõtt ja mehhaanilis-bioloogiline töötlemine. Prügilasse matmise ja ladestamise osakaal on siiski jätkuvalt suur ning kompostimise ja anaeroobselt kääritamise osakaal küllaltki väike (vt joonis 2.4.4).

Joonis 2.4.4: Olmejäätmed käitlusviiside lõikes

Allikas: Euroopa Komisjon

Kohustused || Kokkuvõtlik hinnang

2014. aasta riigipõhised soovitused

Esimene riigipõhine soovitus: Tugevdada 2014. aasta eelarvemeetmeid, võttes arvesse vastavalt komisjoni talituste 2014. aasta kevadprognoosile tekkivat lõhet 0,3 % SKPst, mis osutab riskile kalduda oluliselt kõrvale stabiilsuse ja kasvu pakti ennetusliku osa nõuetest. Tugevdada 2015. aastal oluliselt eelarvestrateegiat, et tagada keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamine ja selle järgimine edaspidi. Täiendada eelarvetasakaalu reeglit siduvamate mitmeaastaste kulueesmärkidega keskpika perioodi eelarveraamistiku raames ja jätkata avaliku sektori kulutuste tõhustamist. || Nõukogu soovituses esitatud esimese riigipõhise soovituse täitmisel on Eesti teinud piiratud edusamme (see üldine hinnang esimese riigipõhise soovituse kohta ei hõlma hinnangut stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete järgimise kohta). · Eelarveraamistiku märkimisväärne üldine paranemine: Eesti tugevdatud eelarveraamistikku hakati 2014. aastal täielikult rakendama. · Eelarveraamistikuga seotud soovituse täitmisel ei ole edusamme tehtud: eelarvetasakaalu reegli täiendamiseks siduvamate mitmeaastaste kulueesmärkidega ei ole meetmeid võetud.

Teine riigipõhine soovitus: Suurendada madalapalgalistele töötajatele suunatud meetmete kaudu stiimuleid töötamiseks. Suunata aktiveerimiseks tehtavaid jõupingutusi, tagades töövõimereformi õigeaegse vastuvõtmise ja rakendamise. Suurendada perepoliitika efektiivsust ja kulutõhusust, parandades samal ajal lastehoiuteenuste kättesaadavust ja nendele juurdepääsu. Kasutada kooskõlastatud meetmeid majandusarengu ja ettevõtluse soodustamiseks piirkondades, kus valitseb suur tööpuudus. || Nõukogu soovituses esitatud teise riigipõhise soovituse täitmisel on Eesti teinud mõningaid edusamme. · Madalapalgaliste töötajate stiimuleid töötamiseks on mõnevõrra suurendatud. Töötuskindlustusmakseid on vähendatud ja miinimumpalka tõstetud. Samas üksikisiku tulumaksuvaba miinimumi suurendamine 144 eurolt 154 eurole kuus korvab ainult keskmise palga kasvu. · Töövõimereformi paketi vastuvõtmisega novembris on tehtud mõningaid edusamme. Peamised vastuvõetud seadused on töövõimetoetuse seadus ning sotsiaalhoolekande seaduse, tööturuteenuste ja -toetuste seaduse ning teiste seaduste muutmise seadus. Selleks et neid saaks alates 2016. aasta jaanuarist edukalt rakendada, on aga vaja suuri jõupingutusi 2015. aastal. · Perepoliitika ja lastehoiuteenuste kättesaadavuse osas on tehtud mõningaid edusamme. Vanemahüvitise seaduse muutmise tulemusel on paindlikkus alates 2014. aastast suurem. Lastega peredele nähti ette lisahüvitised (lastetoetuse suurendamine, väikese sissetulekuga perede majanduslikust olukorrast sõltuvate peretoetuste kahekordistamine, toimetulekutoetuste määramisel lastel suurem osakaal). Novembris parlamendi vastuvõetud koolieelse lasteasutuse seaduse muudatuste eesmärk oli parandada lastehoiuteenuste kättesaadavust 1,5–3aastaste laste puhul. Jaanuaris esitati avalikuks konsultatsiooniks peretoetuste ja teenuste roheline raamat. Ühtekuuluvuspoliitika fondide rakenduskavaga, mis võeti vastu 2014. aasta detsembris, on nähtud ette Tallinna, Tartu ja Pärnu linnaalal 2023. aastaks ERDFi vahenditega 2 000 täiendava lastesõime- ja lastehoiukoha loomine. · Piirkondade arengu ja ettevõtluse soodustamisel on tehtud piiratud edusamme. Piirkonnastrateegiad Kirde- ja Kagu-Eesti jaoks pidid olema valitsuse poolt vastuvõtmiseks valmis 2015. aasta jaanuaris. Ka Eesti muudes piirkondades on käimas maakondlike arengukavade ajakohastamine ja vastavate tegevuskavade koostamine. Käimas on suure tööpuudusega piirkondade (Kirde-Eesti) tööstusparkide arendamine. Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide toetusel investeeriti Ida-Virumaal kahte linnaalasse. 2015. aastal rakendatakse meede „Ida-Virumaa linnapiirkondade jätkusuutlik areng”, mis hõlmab toetust mitmesugustele tegevustele. Ettevõtete maakondlikke arenduskeskuseid arendatakse edasi ja need on hakanud pakkuma maapiirkondade ettevõtetele laiaulatuslikumat toetust.

Kolmas riigipõhine soovitus: Tagada haridus- ja koolitussüsteemi vastavus tööturu vajadustele, tõsta oskuste ja kvalifikatsiooni taset, laiendades elukestva õppe meetmeid ja süstemaatiliselt suurendades osalust kutsehariduses ja -koolituses, sealhulgas tööpraktikas. Veelgi tõhustada teadustegevuse ja innovatsioonisüsteemide prioriseerimist ja spetsialiseerimist ning süvendada ettevõtjate, kõrgkoolide ja teadusasutuste koostööd, et aidata kaasa rahvusvahelise konkurentsivõime parandamisele. || Nõukogu soovituses esitatud kolmanda riigipõhise soovituse täitmisel on Eesti teinud mõningaid edusamme. · Elukestva õppe ning kutsehariduse ja -koolituse valdkonnas on tehtud mõningaid edusamme. 2014. aasta alguses võttis Eesti valitsus vastu elukestva õppe strateegia ja praegu koostatakse selle rakendamise kavasid, mis plaanitakse esitada 2015. aasta märtsis. Kutsehariduse ja -koolituse süsteemi õppekavade reform on käimas, oskuste ja kvalifikatsiooni taseme tõstmisel on tehtud edusamme ning osalemine elukestvas õppes on suurenenud. 2015. aasta alguses võttis parlament vastu täiskasvanute koolituse seaduse ja kutseseaduse. · Kutsehariduse ja -koolituse ning töökohal toimuva õppe atraktiivsemaks muutmisel on tehtud piiratud edusamme. · Teadus- ja innovatsioonisüsteemide osas ning ettevõtete, kõrgkoolide ja teadusasutuste koostöö parandamisel on tehtud mõningaid edusamme. Teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni strateegia rakendusplaani (heaks kiidetud 2014. aasta septembris) puhul on selgitatud poliitikavaldkondade vastutust, sätestatud nutika spetsialiseerumise kasvuvaldkondade kindlaksmääramise protsess ja tehtud ettepanek uurida teatavaid kasvuvaldkondi edasi, ministeeriumide koostööd on parandatud ning asutatud on juhtkomitee. Koostatakse rakendusuuringute kava (peaks valmima 2015. aastal). Teadus- ja arendustegevuse korralduse muudetud seadus jõustus 1. jaanuaril 2015 ning sellega tugevdati teadustöötajate positsiooni ja suurendati teadus- ja innovatsiooniasutuste sõltumatust. Teadmiste kolmnurga (haridus-teadusuuringud-innovatsioon) siseste sidemete osas on teadusuuringute lepingute arv kasvanud kolm korda. Loodud on ülikoolide ja välismaiste ettevõtete vaheline koostööprogramm SPINNO. Teatavate kolmanda taseme hariduse õppekavade jaoks on loodud stipendiumid. Kehtestatud on teadus- ja arendustegevuse valdkonna riigihangete õigusraamistik. Ülikoolide teadusrajatised on tehtud kättesaadavaks väliskasutajatele. Luuakse klastreid ja tehnoloogia arenduskeskusi. Kõrghariduse (loodusteaduste ja tehnoloogia eriala lõpetanud) ning ettevõtete ja teadusasutuste vajaduste kooskõlla viimisel on tehtud mõningaid edusamme.

Neljas riigipõhine soovitus: Suurendada jõupingutusi energiatõhususe suurendamiseks, eelkõige elu- ja tööstushoonete osas. Oluliselt suurendada keskkonnastiimuleid transpordisektoris, et aidata kaasa vähem ressursimahukale liikuvusele. Jätkata liikmesriikidest naabritega piiriüleste energiaühenduste arendamist, et mitmekesistada energiaallikaid ja soodustada konkurentsi Baltimaade energiaturgude parema integreerimise kaudu. || Nõukogu soovituses esitatud neljanda riigipõhise soovituse täitmisel on Eesti teinud mõningaid edusamme. · Elu- ja tööstushoonete osas on tehtud mõningaid edusamme. Rakendatakse meetmeid eluasemete ja keskküttesüsteemide energiatõhususe suurendamiseks. Korterelamute renoveerimise toetamiseks ja energiatõhususe suurendamiseks on eelarveperioodil 2014–2020 ette nähtud kokku 340 miljonit eurot (ERDF + riiklik rahastamine), eesmärk on saavutada aastaks 2023 keskmiselt 45 % energiasääst 40 000 kodumajapidamise jaoks. Perioodil 2007–2013 renoveeriti 22 500 korterit, mille eeldatav energiasääst oli keskmiselt 40 %. · Transpordisektori keskkonnastiimulite osas on tehtud piiratud edusamme. 2012.–2014. aasta elektromobiilsuse programm on ellu viidud. Käimas on ühistranspordipargi uuendamine. Loodud on ühisettevõte Rail Balticu ettevalmistamiseks ja elluviimiseks. Välja on kuulutatud meetmed, mis käsitlevad kohustust lisada mootorkütusele 5–7 % biokütust ja hõlmavad rahalist toetust biometaani tootmiseks ja kasutamiseks transpordis, kuid neid ei ole veel rakendatud. Alternatiivkütuste suuremat kasutamist hakatakse soodustama katserajatistesse investeerimise kaudu. Välja on töötatud autode energiamärgistuse süsteem. · Piiriüleste ühenduste osas on tehtud märkimisväärseid edusamme. Estlink 2 (veealune kaabel) on olnud kasutuses alates märtsist. Eesti jätkab Lätiga kolmanda elektriühenduse väljatöötamist. Kokku on lepitud Eesti ja Soome vahelise gaasijuhtme Balticconnector osas (peaks valmima 2019. aastal). Välja on valitud kaks veeldatud maagaasi terminali: üks suur Soomes ja üks väiksem Eestis.

Viies riigipõhine soovitus: Tasakaalustada paremini kohalike omavalitsuste tulud ja neile pandud kohustused. Muuta kohalike omavalitsuste tegevus tõhusamaks ja tagada kvaliteetsete kohaliku tasandi avalike teenuste pakkumine, eelkõige aktiveerimismeetmeid täiendavate sotsiaalteenuste pakkumine. || Nõukogu soovituses esitatud viienda riigipõhise soovituse täitmisel on Eesti teinud piiratud edusamme. · Kohalike omavalitsuste tulude ja neile pandud kohustuste tasakaalustamises ei ole edusamme tehtud. 2013. aastal teatati tasandusfondi kavandatud muudatustest, kuid rohkem ei ole neid mainitud. · Kvaliteetsete teenuste, eelkõige kohaliku tasandi sotsiaalteenuste kättesaadavuse osas on tehtud piiratud edusamme. Veebruaris esitati valitsusele kodifitseeritud sotsiaalseadustiku muudatuste eelnõud, millega kehtestatakse kohalikele omavalitsustele miinimumnõuded ja määratakse kindlaks nõuded teatavatele kohalikul tasandil osutatavatele sotsiaalteenustele. Valitsus võttis vastu OECD ajakohastatud tegevuskava, mis on avaliku halduse üldise toimimise seisukohast soodne, kuid ei mõjuta riigipõhises soovituses tõstatatud probleeme. Jätkatakse meetmetega, mille eesmärk on luua piirkondlikud ühistranspordikeskused. Maakondlikud arenduskeskused, mida osaliselt rahastab Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, on alustanud laiapõhjalisema toetuse andmist maapiirkondades tegutsevatele ettevõtetele. Euroopa Sotsiaalfondist saadavaid rahalisi vahendeid kasutatakse sotsiaalhoolekandeteenuste pakkumiseks ning mitme probleemiga inimeste ja nende perekonna liikmete nõustamise projekti elluviimiseks.

Strateegia „Euroopa 2020” (riigi eesmärgid ja edusammud)

2013. aasta riiklikus reformikavas seatud tööhõive määra eesmärk: 76 % || Eesti saavutas 2015. aasta vahe-eesmärgi 72 % juba 2013. aastal. 2020. aasta eemärk 76 % eeldatavasti saavutatakse, pidades silmas, et tööealine elanikkond kahaneb 2020. aastaks hinnangute järgi peaaegu 45 000 inimese võrra. Tööhõive määr (protsentides): 2012: 71,7 % 2013: 73,3 % 2014: 74,0 %

2013. aasta riiklikus reformikavas seatud teadus- ja arendustegevuse eesmärk: 3 % SKPst; sellest 2 % erasektoris. || Teadus- ja arendustegevusse tehtavate investeeringute üldine tase protsendina SKPst ajavahemikul 2008–2011 peaaegu kahekordistus (1,26 %-lt 2,34 %-le), kuid langes 2012. aastal 2,16 %-le ja 2013. aastal taas EL 28 keskmisest allapoole (EL 28: 2,02 %; Eesti: 1,74 %). Ettevõtlussektoris suurenesid teadus- ja arendustegevusse tehtavad investeeringud jõuliselt kuni 2011. aastani, kuid kahanesid 2012. aastal taas 1,25 %ni ja 2013. aastal 0,83 %ni. Avaliku sektori kulutused teadus- ja arendustegevusele moodustasid 2013. aastal 0,89 % SKPst, mis on rohkem kui ELi keskmine.

Kasvuhoonegaaside heitkogused, baasaasta 1990: 2020. aastal +11 % 2005. aastaga võrreldes (heitkogustega kauplemise süsteemi mittekuuluvates sektorites) || Heitkogustega kauplemise süsteemi mittekuuluvates sektorites oli kasvuhoonegaaside heitkoguste muutus 2005.–2013. aastal esialgsete hinnangute kohaselt –7 %. Vastavalt viimastele riiklikele prognoosidele ja arvestades kehtivaid meetmeid, peaks eesmärk saavutatama: 2020. aastal +6 % 2005. aastaga võrreldes (marginaal 5 protsendipunkti).

2013. aasta riiklikus reformikavas seatud taastuvenergia eesmärk: 25 % Taastuvenergia osa kõigis transpordiliikides: 10 % || Eesti saavutas 2020. aasta taastuvenergia eesmärgi juba 2012. aastal, mil näitaja oli 25,8 %. Kui õigel ajal ei rakendata rangemaid meetmeid, jääb transpordi eesmärk suure tõenäosusega saavutamata. 2012. aastal oli taastuvenergia osakaal transpordis 0,25 %. EurObserv'ERi hinnangu kohaselt oli taastuvenergia osakaal energia lõpptarbimises Eestis 2013. aastal 26,8 %([55]).

Energiatõhusus: primaarenergia tarbimise vähendamine 6,5 miljoni nafta ekvivalenttonni võrra (energia lõpptarbimise vähendamine 2,8 miljoni nafta ekvivalenttonni võrra). || On ebatõenäoline, et Eesti saavutab 2020. aasta energiatõhususe eesmärgi. Aastatel 2005–2012 primaarenergia tarbimine Eestis kasvas ning majanduskasvust lahtisidumine on toimunud piiratud ulatuses. Eesti ei liigu energiatõhususe riikliku eesmärgi saavutamise suunas.

Haridussüsteemist varakult lahkunud noorte osakaalu vähendamise eesmärk: 9,5 % || Haridussüsteemist varakult lahkunud noorte osakaalu osas on Eestis paremad tulemused kui ELis keskmiselt (2013. aastal Eestis 9,7 % ja ELis 12 %). 2013. aasta osakaal oli 0,8 protsendipunkti väiksem kui 2012. aastal ja on väga lähedal Eesti riiklikule eesmärgile (9,5 %). Haridussüsteemist varakult lahkunud poiste suur osakaal on viimastel aastatel märkimisväärselt vähenenud, kuid püsib endiselt rohkem kui kaks korda suurem kui tüdrukute oma. Allnäitajate analüüsist nähtub, et Eesti head tulemused võivad tuleneda suurest ja kasvavast investeerimisest haridusse ning lapsevanemaid toetavast keskkonnast([56]). Haridustee ja õpingute varajased katkestajad: 2012: 10,5 % 2013: 9,7 %

Kolmanda taseme hariduse eesmärk: 40 % || Kolmanda taseme hariduse omandanute määr on Eestis palju suurem kui ELi keskmine (43,7 % võrreldes 36,9 %ga). 2013. aastal tõusis see 2012. aastaga võrreldes 4,6 protsendipunkti ning on juba praegu kõrgem kui 2020. aasta riiklik eesmärk 40 %. Eelkõige naistudengite puhul on see määr kasvanud märkimisväärselt. Allnäitajate analüüsist nähtub, et kuigi kolmanda taseme hariduse omandamise stiimulid on suhteliselt piiratud, võib edasiõppimist innustada vanemate hariduse kõrgem tase([57]). Kolmanda taseme hariduse omandamise määr: 2012: 39,1 % 2013: 43,7 %

Suhtelises vaesuses elava elanikkonna osakaalu vähendamise eesmärk: 15 % aastal 2020 || Suhtelise vaesuse määra alanemine 2010. aasta (majandusaasta) 17,5 %-lt 2020. aasta (majandusaasta) 15 %-le tähendab, et suhtelises vaesuses elavate inimeste arv peaks absoluutarvestuses vähenema 36 248 inimese võrra. Suhtelises vaesuses elavate inimeste arv suurenes 2013. aastal suurema tööhõive ja sissetulekute tõttu. Selleks et saavutada eesmärk 2020. aastaks, on vaja lisameetmeid, et suurendada veelgi tööjõus osalemise määra ning parandada oskuste ja kvalifikatsiooni taset. Suhtelise vaesuse määr: (uuringu aasta) 2011: 17,5 % 2012: 17,5 % 2013: 18,6 %

Tabel B.1. Makromajanduslikud näitajad

1 SKP lõhe on tegeliku ja potentsiaalse SKP erinevus 2010. aasta turuhindades. 2 Sisenõudluse näitaja hõlmab varusid. 3 Töötud on kõik isikud, kes ei olnud hõivatud ja olid aktiivselt tööd otsinud ning olid nõus tööle asuma kohe või kahe nädala jooksul. Tööjõud on hõivatute ja töötute koguarv. Tööpuuduse määr hõlmab vanuserühma 15–74. Allikad: Euroopa Komisjoni talituste 2015. aasta talveprognoos; komisjoni arvutused.

Tabel B.2. Finantsturu näitajad

1 Viimased andmed (2014. aasta november). 2 Viimased andmed (2014. aasta kolmas kvartal). Basel II. 3) Välispankade filiaale ei arvestata. 4 Viimased andmed (2014. aasta september). 5 Viimased andmed (2014. aasta juuni). Rahandusasutused, v.a rahaloomeasutused. * Mõõdetuna baaspunktides. Allikad: IMF (finantsusaldusväärsuse näitajad); Euroopa Komisjon (pikaajalised intressimäärad); Maailmapank (koguvälisvõlg); Euroopa Keskpank (kõik muud näitajad).

Tabel B.3. Maksustamisnäitajad

1 Maksutulud on jaotatud majandusliku funktsiooni järgi, st selle järgi, kas makse kogutakse tarbimiselt, tööjõult või kapitalilt. Täpsemate selgituste saamiseks vt Euroopa Komisjon (2014), „Taxation trends in the European Union”. 2 See kategooria hõlmab tarbimis- ja kapitalimaksude hulka kuuluvaid energia-, transpordi- ning saaste- ja ressursimakse. 3 Käibemaksu tõhusust mõõdetakse käibemaksutulu suhtarvu kaudu. Kõnealune suhtarv on määratletud tegelikult laekunud käibemaksutulu ja sellise tulu suhtena, mis teoreetiliselt kogutaks, kui käibemaksu kohaldataks standardmäära alusel kogu (sisemaisele) lõpptarbimisele; tegemist on teoreetilise puhta käibemaksubaasi ebatäiusliku arvutusega. Kui suhtarv on väike, võib see näidata suurtest maksuvabastustest tingitud maksubaasi vähenemist või vähendatud maksumäärade kohaldamist suure hulga kaupade ja teenuste suhtes (poliitika lünk) või seda, et makse ei suudeta nt pettuse tõttu täismahus koguda (maksukogumise lünk). Tuleks märkida, et piiriüleste ostude (k.a finantsteenustega kauplemine) suhteline suurus võrreldes sisemaise tarbimisega mõjutab ka suhtarvu suurust, seda eriti väikestes riikides. Täpsema teabe saamiseks vt Euroopa Komisjon (2012), „Tax Reforms in EU Member States”; OECD (2014), „Consumption tax trends”. Allikas: Euroopa Komisjon.

Tabel B.4. Tööturu ja sotsiaalsed näitajad

1 Töötud on kõik inimesed, kes ei töötanud, kuid otsisid aktiivselt tööd ja olid valmis tööle asuma kohe või kahe nädala jooksul. Tööjõud on hõivatute ja töötute koguarv. 2014. aasta tööpuuduse määra andmed hõlmavad Eurostati värskeimaid andmeid (2015. aasta veebruari algus). 2 Pikaajalised töötud on inimesed, kes on olnud töötud vähemalt 12 kuud. Allikas: Euroopa Komisjon (ELi tööjõu-uuring ja Euroopa rahvamajanduse arvepidamine).

Tabel B.5. Kulutused sotsiaalkaitse hüvitistele (protsendina SKPst)

1 Suhtelises vaesuses või sotsiaalse tõrjutuse ohus elavad inimesed: inimesed, keda ohustab vaesus ja/või kes kannatavad suure materiaalse puuduse käes ja/või kes elavad leibkonnas, kus tööhõive on null või väga väike. 2 Suhtelise vaesuse määr: selliste inimeste osakaal, kelle ekvivalentne kasutada jääv tulu jääb alla 60 % üleriigilisest ekvivalentsest mediaantulust. 3 Selliste inimeste osakaal, kes kannatavad järgnevatest puudustest vähemalt nelja käes: neile käib rahaliselt üle jõu i) maksta üüri või kommunaalmakseid, ii) kütta oma kodu piisavalt, iii) katta ootamatuid kulusid, iv) süüa ülepäeviti liha, kala või samaväärseid valgurikkaid tooteid, v) puhata kord aastas nädal aega väljaspool elukohta, vi) omada autot, vii) omada pesumasinat, viii) omada värvitelerit või ix) omada telefoni. 4 Väga väikese tööhõivega leibkonnas elavad inimesed: selliste 0–59aastaste inimeste osakaal (v.a ülalpeetavad lapsed), kes elavad leibkonnas, kus täiskasvanud töötasid viimase 12 kuu jooksul alla 20 % oma potentsiaalsest tööajast. 5 Eesti, Küprose, Malta, Sloveenia ja Slovakkia puhul piirmäärad nominaalväärtustes eurodes; tarbijahindade harmoneeritud indeks (THHI) = 100 (2006. aastal) (2007. aasta uuring kajastab 2006. aasta tulusid). 6 2014. aasta andmed kajastavad esimese kolme kvartali keskmist. Allikad: sotsiaalkaitse hüvitiste kulud: Euroopa ühtne sotsiaalkaitsestatistika süsteem (ESSPROS); sotsiaalne kaasatus: sissetulekuid ja elutingimusi käsitlev ELi statistika (EU-SILC).

Tabel B.6. Tooteturu tulemus- ja poliitikanäitajad

1 Tööjõu tootlikkus on määratletud kui kogulisandväärtus (püsivhindades) jagatuna hõivatud inimeste arvuga. 2 Euroopa Patendiametile esitatud patenditaotluste koguarv. Taotluste arvestus käib vastavalt aastale, mil need ametile esitati. Taotlused on jagatud leiutaja elukoha järgi; kui leiutajaid või rahvusvahelise patendiklassifikatsiooni klasse on mitu, kasutatakse topeltarvestuse vältimiseks osalist arvestamist. 3 Selle näitaja arvutamise metoodika (sh eeldused) üksikasjad on esitatud veebisaidil http://www.doingbusiness.org/methodology. 4 Indeks: 0 = ei ole reguleeritud; 6 = enim reguleeritud. Tooteturu reguleerimist käsitlevate OECD näitajate arvutamise metoodikat on üksikasjalikult kirjeldatud veebisaidil http://www.oecd.org/competition/reform/indicatorsofproductmarketregulationhomepage.htm. 5 OECD koondnäitajad energia-, transpordi- ja kommunikatsioonisektori reguleerimise (ETCR) kohta. Allikad: Euroopa Komisjon; Maailmapank, „Doing Business” (lepingute jõustamine ja ettevõtte käivitamiseks kuluv aeg); OECD (tooteturu reguleerimist käsitlevad näitajad).

Tabel B.7. Keskkonnahoidlik majanduskasv

Riigipõhised märkused: 2013. aasta ei ole tabelisse kaasatud andmete puudumise tõttu. Üldine selgitus tabeli ridade kohta: Kõik makromajanduslikud mahukusnäitajad on väljendatud füüsilise koguse ja SKP suhtarvuna (2000. aasta hindades). Energiamahukus: sisemaine energia kogutarbimine (kgoe) jagatuna SKPga (eurodes). CO2-mahukus: kasvuhoonegaaside heitkogused (CO2-ekvivlentkilogrammides) jagatuna SKPga (eurodes). Ressursimahukus: kodumaine materjalitarbimine (kg) jagatuna SKPga (eurodes). Jäätmemahukus: jäätmed (kg) jagatuna SKPga (eurodes). Energia kaubavahetusbilanss: energia ekspordi ja impordi bilanss, väljendatud protsendina SKPst. Energia osakaal THHIs: energiatoodete osakaal THHI koostamisel kasutatud tarbijakorvis. Energiahinna muutuse ja inflatsiooni erinevus: THHI energiakomponent ja THHI koguinflatsioon (aastane muutus protsentides). Keskkonnamaksude ja tööjõumaksude või kogumaksude suhe: maksunduse ja tolliliidu peadirektoraadi (DG TAXUD) andmebaasist „Taxation trends in the European Union". Tööstuse energiamahukus: energia lõpptarbimine tööstuses (kgoe) jagatuna tööstuse kogulisandväärtusega (2005. aastal eurodes). Energiamahukate majandusharude osakaal majanduses: energiamahukate tööstusharude kogulisandväärtuse osakaal SKPs. Elektri- ja gaasihinnad keskmise suurusega tööstustarbijate jaoks: tarbimisvahemik 500–2000 MWh ja 10000–100000 GJ; andmed ei sisalda käibemaksu. Olmejäätmete ringlussevõtu määr: ringlussevõetud olmejäätmete ja koguolmejäätmete suhtarv. Avaliku sektori teadus- ja arendustegevus energeetika või keskkonna valdkonnas: valitsemissektori kulutused teadus- ja arendustegevusele (valitsemissektori teadus- ja arendustegevuse eelarveeraldised või kulud (GBAORD)) neis valdkondades, väljendatud protsendina SKPst. Heitkogustega kauplemise süsteemiga hõlmatud kasvuhoonegaaside osakaal: tuginedes kasvuhoonegaaside heidete andmetele (v.a maakasutus, maakasutuse muutus ja metsandus (LULUCF)), mille liikmesriigid on esitanud Euroopa Keskkonnaametile. Transpordi energiamahukus: transpordi lõppenergiatarbimine (kgoe) jagatuna transpordisektori kogulisandväärtusega (2005. aastal eurodes). Transpordi CO2-mahukus: transpordi kasvuhoonegaaside heited jagatuna transpordisektori kogulisandväärtusega. Sõltuvus energia impordist: energia netoimport jagatuna energia sisemaise kogutarbimisega, sh rahvusvaheliste punkrikütuste tarbimine. Nafta impordiallikate mitmekesistatus: Herfindahli indeks (HHI), arvutatuna päritoluriikide turuosade ruudu summana. Energiaallikate jaotuse mitmekesistamine: Herfindahli indeks maagaasi, kõigi bensiinitoodete, tuumajaamades toodetud soojusenergia, taastuvenergia ja tahkekütuste kohta. Taastuvenergia osakaal energiaallikate jaotuses: protsentuaalne osakaal sisemaises energia kogutarbimises, väljendatuna naftaekvivalendi tonnides. * Euroopa Komisjon ja Euroopa Keskkonnaamet ** 2007. aasta kohta S1 ja S2 keskmine väärtus Saksamaa, Horvaatia, Luksemburgi, Madalmaade, Soome, Rootsi ja Ühendkuningriigi puhul. Teistel riikidel on ainult S2. *** 2007. aasta kohta S1 ja S2 keskmine väärtus Horvaatia, Itaalia, Madalmaade, Soome, Rootsi ja Ühendkuningriigi puhul. Teistel riikidel on ainult S2. Allikad: Euroopa Komisjon, kui ei ole osutatud teisiti; Euroopa Komisjoni andmed märgitud eespool.

([1]) ISCO9 on lihttööliste kategooria rahvusvahelises ametite klassifikaatoris.

([2]) 47 % alla EL 15 keskmise (nõukogu LIME töörühm – Euroopa Komisjoni arvutused).

([3]) 2013. aastal oli tööjõu algne haridustase 104 % nii EL 27 kui ka EL 15 keskmisest (LIME – Euroopa Komisjoni arvutused).

([4]) 79 % EL 15 keskmisest.

([5]) 64 % EL 15 keskmisest (LIME – Euroopa Komisjoni arvutused).

([6]) Tööstuse edukuse tulemustabel 2014.

([7]) Eelarvenõukogu arvamused on avaldatud tema veebisaidil: http://www.eelarvenoukogu.ee/et.

([8]) Mõõtmisriskid on suured, nagu on tunnistanud ka eelarvenõukogu.

([9]) Investeerimisprojektide puhul ja osaliselt ELi rahastatud projektide kaasfinantseerimise puhul saab järgmisse eelarveaastasse üle kanda kõik kasutamata summad. Tavapäraste kulude puhul saab järgmisse eelarveaastasse üle kanda kuni 3 % kuludest.

([10]) Üldreeglina peab kohaliku omavalitsuse põhitegevuse tulem (põhitegevuse tulude ja põhitegevuse kulude vahe) olema tasakaalus või ülejäägis ning netovõlakoormus (võlakohustuste ja likviidsete varade vahe) ei tohi ületada 60 % põhitegevuse tuludest.

([11]) Majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraadi andmebaas AMECO: http://ec.europa.eu/economy_finance/ameco/user/serie/ResultSerie.cfm

([12]) Maksuameti andmetel ligikaudu 9000 inimest.

([13]) See süsteem võimaldab ostjatelt ja müüjatelt saadud andmeid automaatselt võrrelda.

([14]) 2012. aastal oli tarbimismaksude efektiivne maksumäär Eestis 26,1 %, mis on ELis suuruselt seitsmes (keskmine on 19,9 %).

([15]) 2015. aastal suurendati alkoholiaktsiisi 15 %. Lisaks on alkoholi- ja tubaaktsiise otsustatud aastatel 2016–2018 tõsta veel vastavalt 10 % ja 5 % aastas.

([16]) Maamaksust on vabastatud tiheasustusega piirkondades kuni 1500 m2 suurused ja maapiirkondades kuni 20 000 m2 suurused krundid, kus asub isiku peamine elukoht.

([17]) Koos üksikisiku tulumaksu määra muudatustega vähendati 21 %-lt 20 %-le ka ettevõtte tulumaksu määra.

([18]) EUROMOD-JRC liides näitab, et tulumaksuvaba miinimumi suurendamine 144 eurolt kuus 154 euroni kuus vähendaks üksikisiku tulumaksust saadavat maksutulu kokku 0,1 % SKPst, kui muud tingimused jäävad samaks. Allikas: Euroopa Komisjon, Teadusuuringute Ühiskeskus (JRC), tuginedes EUROMODi mudelile.

([19]) Maksukiil üksi elava inimese puhul, 100 % keskmisest palgast.

([20]) Maksukiil üksi elava inimese puhul, 50 % keskmisest palgast.

([21]) IMF (2014), Baltic Cluster Report, nr 14/117, Washington; ja IMF (2014), Republic of Estonia, 2014 Article IV Consultation – Staff Report, nr 14/112. Vt ka OECD (2015) Economic Surveys, Estonia, Pariis.

([22]) Statistikaameti andmetel väheneb Eesti tööealine elanikkond (vanuserühmas 20–64) 2030. aastaks prognoositavalt 14 % (119 000 inimese võrra).

([23]) Staehr, K. (2008), Estimates of Employment and Welfare Effects of Personal Labour Income Taxation in a Flat-Tax Country: The case of Estonia, Working Paper Series, 3/2008, Eesti Pank, Tallinn, 2008.

([24]) Vt Lamine, B., Lõhmuste, E., (2014), Do the Baltic Sta