Sisukord

1. Taustteave. 3

2. Programm.. 3

3. Hindamise ülesehitus. 4

4. Programmi lisaväärtus Euroopa tasandil. 6

5. Programmi „Toll 21013” tulemuslikkus. 8

5.1. Ohutuse ja turvalisuse suurendamine. 8

5.2. ELi finantshuvide kaitse. 9

5.3. Kaubavahetuse hõlbustamine. 10

6. Programmi tulemuslikkust mõjutavad tegurid. 10

7. Programmiga seotud teabe levitamine (programmialane teadlikkus, sellega seotud teadmised ja programmi rakendamine) 12

8. Tõhusus. 12

8.1. Side- ja teabevahetussüsteemid. 13

8.2. Ühismeetmed. 13

9. Järeldused ja soovitused. 15

9.1. Järeldused. 15

9.2. Soovitused. 16

1. Taustteave

Tolliliit on Euroopa Liidu aluspõhimõte ja siseturu toimimise seisukohalt äärmiselt oluline. Siseturg saab tõhusalt toimida üksnes siis, kui selle välispiiridel kohaldatakse ühiseeskirju ühtmoodi. See tähendab, et liidu 28 tolliasutust peavad tegutsema kui üks asutus.

Programm „Toll 2013” (edaspidi „Toll 2013”) on ELi tollialane mitmeaastane tegevusprogramm, mis kehtestati otsusega 624/2007/EÜ,[1] et toetada ja täiendada liikmesriikides tollivaldkonnas siseturu tõhusa toimimise tagamiseks võetavaid meetmeid. See tugineb neljale varasemale programmile: Matthaeus, Toll 2000, Toll 2002 ja Toll 2007. Programmi esmane eesmärk oli toetada liikmesriikide tolliasutuste kui programmist põhiliselt kasu saajate vahelist koostööd ja koordineerida nende tegevust.

Vastavalt programmi käsitleva otsuse artikli 22 lõikele 1 keskenduti komisjoni vastutusel tehtud lõpphindamises programmiga hõlmatud tegevusvaldkondade tulemuslikkusele ja tõhususele. Euroopa Komisjon volitas lõpphindamist tegema väliskonsultandi, kellega sõlmiti ka sellekohane leping. Hindamisuuringu tegi „The Evaluation Partnership”, keda töö käigus abistas juhtrühm, mis koosnes komisjoni asjaomastest töötajatest ja viie osaleva riigi esindajatest. Juhtrühm toetas hindamisrühma kõikides hindamisetappides. Hindamist alustati 2013. aasta septembris ja see viidi lõpule 2014. aasta augustis.

Käesolev aruanne põhineb välishindamisaruandes esitatud tähelepanekutel ja järeldustel. Komisjon hindab kõrgelt kõnealuse hindamise aluseks oleva välisuuringu üldist kvaliteeti ning tunnistab metoodikaraskuste olemasolu ja nende leevendamiseks tehtud jõupingutusi. Tähelepanekud tunduvad usutavad ja järeldused on paikapidavad.

Euroopa Komisjoni käesolev aruanne on kooskõlas programmi käsitleva otsuse artikli 22 lõikes 3 nimetatud kohustusega edastada lõpphindamise tulemused Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ja Regioonide Komiteele.

2. Programm

Programm „Toll 2013” hõlmab ajavahemikku alates 1. jaanuarist 2008 kuni 31. detsembrini 2013. Selles võimaldati osaleda liikmesriikidel, ühinemiseelsesse strateegiasse kaasatud kandidaatriikidel ja potentsiaalsetel kandidaatriikidel ning Euroopa naabruspoliitika teatavatel partnerriikidel. Lisaks 28 liikmesriigile[2] osales programmis veel viis riiki: Türgi, Serbia, endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik, Montenegro ja Albaania. Käesolevas aruandes nimetatakse kõiki programmiga hõlmatud tegevusvaldkondades osalenud riike „osalisriikideks”.

Programmi käsitleva otsuse kohaselt oli tegevusprogrammil „Toll 2013” viis järgmist üldeesmärki:

1. tollialase tegevuse vastavus siseturu vajadustele, sealhulgas seoses tarneahela turvalisuse ja kaubanduse hõlbustamisega, ning majanduskasvu- ja tööhõivestrateegia toetamine;

2. liikmesriikide tolliasutuste vaheline tihedam koostöö ja ülesannete tulemuslikum täitmine nii tõhusalt, nagu seda teeks üksainus tolliasutus, et tagada kõikjal ühenduse tolliterritooriumil võrdväärsete tulemustega kontroll ja toetada seaduslikku äritegevust;

3. ühenduse finantshuvide kaitsmine;

4. turvalisuse ja ohutuse suurendamine;

5. kandidaatriikide ja potentsiaalsete kandidaatriikide ühinemiseks ettevalmistamine, sealhulgas kogemuste ja teadmiste jagamise kaudu asjaomaste riikide tolliasutustega.

Programmi kogueelarve oli 323,8 miljonit eurot.

Programmi eesmärkide saavutamiseks tehti järgmist:

· arendati edasi teavitus- ja andmevahetussüsteeme ning hooldati ja käitati neid. Ligikaudu 80% programmi eelarvest kasutati IT-süsteemide jaoks ja need toetasid muud programmi raames tehtut.

· võeti ühismeetmeid, sh korraldati seminare ja õpikodasid, projekti- ja juhtrühmade kohtumisi, tööalaseid külastusi, koolitusi, järelevalvet, tehti võrdlevaid analüüse ja võeti muid meetmeid, tänu millele oli osalisriikide ametnikel võimalik üheskoos töötada ühishuvi pakkuvates küsimustes.

Tolliasutustevaheline koostöö toimus turvalise ühise teabevõrgu / ühise süsteemiliidese (CCN/CSI) kaudu, mis tagas kõigi riiklike infosüsteemide koostalitlusvõime ning oli tolliasutuste jaoks turvaline suhtlus- ja sõnumivahetusplatvorm. Selles turvalises platvormis kasutati umbes 60 teabejagamisprogrammi ja üleeuroopalist rakendust. Hindamise käigus uuriti põhjalikumalt järgmisi põhilisi programmiga toetatud IT-programme ja -rakendusi:

· ekspordikontrollisüsteem (ECS) ja impordikontrollisüsteem (ICS),

· uus arvutipõhine transiidisüsteem (NCTS),

· Euroopa ühenduste integreeritud tariifistikku (TARIC) käsitlev infosüsteem ning tariifikvootide ja -piirmäärade andmebaas (QUOTA),

· ettevõtjate registreerimise ja identifitseerimise süsteem (EORI) ja volitatud ettevõtjate süsteem (AEO),

· ELi tolliasutuste riskijuhtimise süsteem (CRMS).

3. Hindamise ülesehitus

Hindamisel seati tähelepanu keskmesse programmi rakendamise tulemused ning mõju tolliliidule ja programmis osalenud tolliasutustele. Umbes 80% programmi eelarvest suunati IT-süsteemidele ja nende osatähtsus programmi kõrgetasemeliste poliitikaeesmärkide saavutamises oli eriti suur. Seepärast pöörati hindamisel eriti suurt tähelepanu eelkõige sellele, kuidas programmiga „Toll 2013” rahastatud IT-süsteemid aitasid parandada tolliasutustevahelist koostööd ja seega soodustasid programmi üldeesmärkide saavutamist.

Projekti tegelikust toimimisest ülevaate saamiseks lähtuti järgmistest hindamiskriteeriumidest ja vaatenurkadest:

1. programmi „Toll 2013” lisaväärtus Euroopa tasandil (vt punkt 4);

2. tulemuslikkus – kuivõrd üleeuroopaline elektrooniline tollikeskkond aitab tolliasutustel paremini kaitsta ELi finantshuve, suurendada kodanike ohutust ja turvalisust ning hõlbustada kaubavahetust (vt punkt 5);

3. programmi tegevusvaldkondadega seotud ootamatud ja soovimatud tagajärjed ja mõju (vt punkt 6);

4. programmiga seotud teabe levitamine – programmialane teadlikkus, sellega seotud teadmised ja programmi rakendamine (vt punkt 7);

5. programmi tõhusus (vt punkt 8).

Väliskonsultant kasutas mitmesuguseid meetodeid ning ühendas omavahel tavapärased programmi hindamise meetodid, mida oli juba 2011. aastal kasutatud vahehindamisel, ja programmist saadava kasu analüüsi meetodid (üksikasjade kohta vt punkt 5).

Komisjon leiab, et ülevaatliku teabe saamiseks koguti programmi hindamise jaoks ulatuslikke ja kontrollitud andmeid, et järeldusi oleks võimalik teha usaldusväärsete ja mitmesuguste allikmaterjalidega kinnitatud tõendite alusel. Hindamisel kasutati põhiliste teabeallikatena järgmist:

· olemasolevad dokumendid;

· kõikide osalisriikide tolliasutuste seisukohtade saamiseks koostatud küsimustik (üks vastus igalt riigilt, st 33 vastust);

· tolliametnikele esitatud ülevaade riikide tolliasutuste üksikutelt ametnikelt saadud tagasiside kohta. See ülevaade oli suunatud programmis vahetult ja kaudselt osalenud ametnikele (kokku saadi 5 401 vastust);

· kuus juhtumipõhist uuringut, mis tehti ELi liikmesriikides, et kontrollida programmi muutuste teooriat.

Programmi „Toll 2013” hindamisel oli vaja silmas pidada mitut piiravat asjaolu. Esiteks seda, et mitmed programmiga hõlmatud toimingud pärinesid juba varasemast programmist „Toll 2007”. Seega võis tulemusi ja mõjureid üksnes harvadel juhtudel otseselt seostada programmiga „Toll 2013”. Teise asjaoluna tuleb välja tuua see, et kuna hindamisel oli vaja keskenduda väiksele arvule eesmärkidele ja liikmesriikidele, et paremini mõista programmi tulemuslikkust, ei saa juhtumipõhiste uuringute tulemusi üldistada ega pidada neid statistiliselt representatiivseks. Kolmanda tegurina tuleb märkida, et hindajate käsutuses oli väga vähe kvantitatiivseid andmeid eelkõige IT-süsteemide arendamise kulude kohta riigi tasandil või halduskulude vähendamise kohta, kuna puudus järelevalveraamistik nende näitajate üle arve pidamise kohta; seepärast tuginesid hindajad sageli nende huvirühmade tähelepanekutele, kellega oli (ülevaadete, sihtotstarbeliste küsitluste või juhtumipõhiste uuringute kaudu) nõu peetud. Isegi need olemasolevad eksperdid ei olnud sageli suutelised kvantitatiivselt hindama nende meelest tekkinud kasu suurust. Seetõttu põhinevad hindamise käigus tehtud järeldused enamasti suurel arvul kvalitatiivsetel tõenditel ja üksnes vähesel määral kvantitatiivsetel andmetel.

Järgmistes punktides on kokkuvõtlikult esitatud järeldused kõigi viie hindamiskriteeriumi ja vaatenurga kaupa.

4. Programmi lisaväärtus Euroopa tasandil

Programmi „Toll 2013” lõpphindamisel käsitati Euroopa lisaväärtusena seda täiendavat kasu, mis vastandina riikide tasandil tegutsemisele saadi just ELi tasandil tegutsemisega. See hõlmab järgmisi aspekte:

i. programmi täiendav mõju lisaks riikide algatustele;

ii. halduskulude ja -koormuse vähenemine (nt tänu ühistele IT-platvormidele, suunistele, protseduuridele; programmiga seotud tegevuse käigus välja selgitatud parimate tavade ristkasutus; tegevuse dubleerimise ja kattumise vähendamine) või teisest küljest vaadeldes: Euroopa mõõtme puudumisest tulenevad kulud;

iii. üleeuroopalisest tollikoostööst saadavad paremad tulemused võrreldes liikmesriikidevahelise koostööga ja programmi kaudu loodud inimvõrgustike väärtus;

iv. ühtsem ELi tolliliit (nn ühtse asutusena tegutsemine) ja ühtse halduskultuuri väärtus;

v. tulemuste/mõju kestlikkus, kui programmi ei jätkata.

Hindamise käigus on ilmnenud programmiga Euroopa tasandil kaasneva lisaväärtuse olulisus, seda eelkõige seoses ELi tollialaste õigusaktide parema rakendamisega riikide tasandil.

i. Üldiselt pidasid riikide tolliametnikud programmi raames rahastatud IT-süsteeme vägagi heaks täienduseks riikide algatustele, kuna enamasti on need seotud ELi tollialaste õigusaktide rakendamisega. Nende sõnul vähenesid niimoodi halduskulud ja sellist olukorda ei oleks olnud võimalik saavutada, kui iga liikmesriik oleks pidanud välja töötama oma analoogse IT-süsteemi. Näiteks tänu kesksetele andmebaasidele TARIC ja QUOTA said liikmesriikide asutused olulist teavet, mida nad muidu oleksid pidanud igal üksikjuhul komisjonilt taotlema ja oma kuludega salvestama. Samas ei suutnud sidusrühmad öelda halduskulude vähenemise täpset määra.

ii. Otsene küsimus halduskulude vähenemise kohta esitati tolliasutustele ka hindamisküsitluses. Enamik vastajaist leidis, et tänu programmile oli võimalik ELi õigusakte kiiremini ja odavamalt rakendada, mis ilma programmi toetuseta ei oleks olnud võimalik.

Nagu joonisest 1 nähtub, märkisid 28st vastanud tolliasutusest 23, et programm aitas neil kõnealuseid meetmeid „oluliselt või teataval määral” kiiremini rakendada. Lisaks leidsid 25 asutust, et programm aitas neil vajalikke meetmeid „oluliselt või teataval määral” odavamalt rakendada.

Joonis 1. Riikide tolliasutustes halduskoormuse vähenemine tänu programmile „Toll 2013”

Allikas: ELi liikmesriikidele saadetud küsimustik (n = 28, ükski vastajatest ei vastanud „üldse mitte”)

iii. Ühismeetmed võimaldasid eri riikide ametnikel teha vahetut koostööd. Hindamisel leiti, et need meetmed suurendasid ka usaldust ja seega soodustasid vaba teabevahetust ning ühiste IT-süsteemide ja muude ühisprotsesside kasutuselevõttu. Seoses sellega jõuti hindamise käigus järeldusele, et loodud võrgustikud mängisid tähtsat rolli programmi eesmärgi, s.o ühe asutusena tegutsemise, saavutamisel. Suur osa ühtlustamisest üleeuroopaliste ja tsentraliseeritud IT-süsteemide abil oli võimalik tingimusel, et tolliasutused jagasid teavet teiste liikmesriikidega ja/või pidasid teiste tehtud tööd usaldusväärseks. Näiteks oleks impordikontrollisüsteemi kaudu saadetud riskiteabest vähe kasu, kui sellist teavet saav asutus ei usaldaks sellise teabe aluseks olevat analüüsi. Samamoodi tähendab mõnes teises liikmesriigis ettevõtjale antud volitatud ettevõtja staatuse tunnustamine seda, et lähtutakse eeldusest, et asjakohane väljaandev asutus kohaldab ühenduse suuniseid järjekindlalt. Hindamisel leiti, et kuna liikmesriikide asutuste halduskultuur ja töömeetodid on väga erinevad, et saa selliste süsteemide tulemuslikuks toimimiseks vajalikku liikmesriikidevahelise usalduse taset käsitada iseenesestmõistetavana. Selline usaldus tuleb pigem välja teenida ja programmil oli selles vägagi tähtis osa. Osaliselt saavutati see tavapärase võrgustike loomisega, tänu millele said tolliametnikud arendada isiklikke kontakte ja luua omavahel mitteametlikke sidemeid. Võib-olla kõige olulisemaks usalduse loomise teguriks olid siiski omavahelised korrapärased kohtumised ja üksteise töömeetoditega tutvumine.

iv. Hindamisest selgus, et kogu ELis esineb impordiprotseduuride teostamises siiski märkimisväärseid erinevusi. Selle erinevuse kvantitatiivse mõõtmise üks kasulik näitaja on kaupade importimiseks kuluv aeg. Maailmapanga aruande „Doing Business”[3] kohaselt võib ühe standardse kaubapakendi importimiseks kuluda liidu 28 liikmesriigis 5–19 päeva. Sellisest säilinud erinevusest olenemata on impordiaeg hindajate arvates programmi kehtivuse jooksul siiski märgatavalt lühenenud. Tegemist on olulise edasiminekuga, arvestades asjaolu, et programm „Toll 2013” on praegu keskse tollivormistussüsteemi lõplikule kasutuselevõtule eelnevas vaheetapis. Kuna liidu tolliseadustiku eesmärk on kehtestada keskne tollivormistussüsteem 1. oktoobriks 2020,[4] on programmiga „Toll 2013” seni saadud väärtuslikke kogemusi, millele tuginedes saavutada seda kaugeleulatuvat eesmärki. Hindamisel jõuti järeldusele, et ilma koostööle ja kogemuste vahetamisele keskenduva foorumita ega ühiste IT-süsteemide rahastamist võimaldava sellise kuluprogrammita nagu „Toll 2103” oleks olnud äärmiselt ebatõenäoline, et liikmesriigid ühtlustaksid oma tolliprotseduurid ja -seadused ühtmoodi tegutsemise suunas ja et lõpuks hakatakse toimima ühtse tolliasutusena. Pealegi oleks selliste õigusaktide rakendamine ilma ühiste IT-süsteemide rahastamise ja kogemuste vahetamise programmita märgatavalt kulukam. Põhjuseks on see, et ühiste IT-süsteemide ja tehniliste spetsifikatsioonide puudumise korral oleks vaja luua iga konkreetse süsteemi 28 eri versiooni.

v. Pidades silmas tulemuste kestlikkust edasise rahastamise puudumise korral, jõuti hindamisel järeldusele, et liikmesriikidel oleks raske jätkata IT-süsteemide kasutamist pärast keskpikka perioodi, arvestades IT-süsteemidega kaasnevaid suuri jooksvaid ja hoolduskulusid ning Euroopa Komisjoni praegusi olulisi halduskohustusi. Kuigi tolliasutuste arvates oleks seni saavutatu mõju pikaajaline, aeguksid programmi raames loodud vahendid, nt IT-süsteemid ja koolitusmoodulid, ilma korrapärase uuendamiseta järk-järgult. Samamoodi hakkaksid ilma pideva suhtluseta hääbuma võrgustikud, mis on loodud tänu ühismeetmetes pidevale osalemisele, ja nende kaudu saadud tulemused läheksid kaduma. Sama mõju võiksid programmi kehtivusaastate jooksul loodud võrgustikele avaldada ka tööjõu voolavus ja halduslikud ümberkorraldused. Seega tuleb silmas pidada, et kuigi nüüdseks saavutatud edu arvatakse ka edaspidi jätkuvat, ei tohiks alahinnata komisjoni toetuse osatähtsust ka tulevikus.

5. Programmi „Toll 2013” tulemuslikkus

Selleks et hinnata programmi tulemuslikkust üldeesmärkide saavutamisel, kasutati panuse analüüsi metoodikat. Selline analüütiline lähenemisviis sobib eriti hästi selle uurimiseks, kas teatava programmi või poliitika kohaldamisega on saavutatud konkreetseid tulemusi ja kas sellel on konkreetne mõju. Piisavalt ulatusliku ja samas sisuliselt põhjaliku hindamise tagamiseks võeti programmi panuse analüüsimisel vaatluse alla

· poliitikaeesmärgid: programmi „Toll 2013” kehtestavas otsuses nimetatud viiest üldeesmärgist valiti välja järgmised kolm: 1) ELi finantshuvide kaitse; 2) ohutuse ja turvalisuse suurendamine; 3) kaubavahetuse hõlbustamine;

· tolliprotseduurid: kaupade import ja sellega seotud tolliprotseduurid;

· riigid: kahekümne kaheksast liikmesriigist valiti välja kuus riiki. Valimisel lähtuti sellistest kriteeriumidest nagu tolli läbiva kaubavahetuse maht ja laad, kasutatud tollikontrollide liigid, programmis osalemine ja geograafiline mitmekesisus. Valimisse kuulusid Horvaatia, Madalmaad, Prantsusmaa, Saksamaa, Tšehhi Vabariik ja Ungari.

Allpool on esitatud põhilised hindamise käigus tehtud tähelepanekud ja järeldused, mis on seotud programmi panusega kolme valitud poliitikaeesmärgi saavutamisse.

5.1. Ohutuse ja turvalisuse suurendamine

Programmi rakendamise käigus tehtud edusammud selle eesmärgi saavutamise suunas on kõige silmapaistvamad ja neid võib pidada oluliseks edasiminekuks liidu tolliseadustikuga[5] ette nähtud tollialaste riskijuhtimisprotseduuride lõpliku ühtlustamise suunas. Lisaks võib pärast eelmise programmi hindamist täheldada ka mitmeid olulisi arengutendentse. Suures osas on need seotud ohutuse ja turvalisusega ning tulenevad algatustest, mis käivitati ohutust ja turvalisust käsitlevate tolliseadustiku muudatuste[6] rakendamiseks; kõik muutmissätted jõustusid lõplikult alles 2011. aastal.

Impordikontrollisüsteem arendati lõplikult välja 2011. aastal ja selle kohaselt peavad ettevõtjad esitama täiendava turvateabe enne kaupade saabumist Euroopa Liitu ning see süsteem lihtsustab selle teabe vahetamist liikmesriikide asutuste ja Euroopa Komisjoni vahel. Ettevõtjate poolt selles etapis esitatav teave kajastub riskijuhtimisprotseduurides ja niimoodi tõhustatakse riskianalüüsi, mida riiklikud asutused teevad kauba saabumiskohas ja edasistes sihtkohtades. Näiteks märkisid juhtumipõhiste uuringute jooksul küsitletud tolliametnikud, et tänu programmile lihtsustus teabevahetus teiste liikmesriikidega ning riskidele oli võimalik kiiremini ja tõhusamalt reageerida. Eelkõige said riiklikud asutused vahetada impordikontrollisüsteemi kaudu teavet enne impordi toimumist, kui kaup näiteks suunati ümber. Tolliametnike arvates aitas see lihtsustada kaubavahetust, kuna ettevõtjad ei pidanud teavet esitama kaks korda ning samal ajal oli tagatud samaväärne turva- ja ohutustase.

Programmi kestuse ajal hakkas täielikult toimima ka tolliasutuste riskijuhtimise süsteem. Selle süsteemiga kehtestati riskianalüüsi miinimumnorm, mille kohaselt institutsionaliseeritakse riskiteabevormide jagamine liikmesriikide vahel ja tagatakse, et kõik liikmesriigid võtavad oma riskijuhtimises arvesse prioriteetseid kontrollivaldkondi ja ühiseid riskiprofiile. Näiteks mõni juhtumipõhises uuringus osalenu hindas kõrgelt tõsiasja, et süsteem tagab riskianalüüsi miinimumtaseme ja et tänu kasutatavatele riskiteabevormidele oli liikmesriikidel võimalik riskiteavet omavahel paremini jagada. Ametnike arvates oli nende käsutuses rohkem asjakohast riskiteavet ja neil olid paremad võimalused hoiatada teisi riike võimalikest riskidest. Seepärast tuleb tõdeda, et tänu riskikontrollide karmistamisele ja nende järjepidevamaks muutmisele suurendati programmi raames rahastatud süsteemide abil usaldust ja liikmesriikidel oli võimalik usaldada teiste teostatud riskianalüüse ja veelgi tõhusamalt teha oma sihtotstarbelisi kontrolle.

Programmi kehtivusperioodi jooksul ühtlustati ettevõtjaid hõlmavaid süsteeme ning suurendati tolliasutuste suutlikkust koguda kokku üksikuid ettevõtjaid käsitlevad andmed ja suurendada ettevõtjaid käsitlevas riskianalüüsis kasutatava teabe mahtu. Näiteks ilmnes juhtumispõhistest uuringutest, et tänu ettevõtjate registreerimise ja identifitseerimise süsteemile on tolliasutustel riskianalüüsi tegemisel palju lihtsam võtta arvesse ettevõtja varasemat tegevust, sh teiste liikmesriikide kogemusi kõnealuse ettevõtjaga. Volitatud ettevõtjate süsteem võimaldab tolliasutustel keskenduda ohualtimatele äriühingutele ja tänu sellele suureneb võimalus avastada ohtlikke kaupu muidu üksnes väikese osa kaubasaadetiste suhtes tehtavate kontrollide käigus.

5.2. ELi finantshuvide kaitse

ELi finantshuvide kaitse seisukohast on äärmiselt tähtis arvutada tariife õigesti ja võidelda pettuste vastu.

Euroopa ühenduste integreeritud tariifistikku (TARIC) käsitlev infosüsteem ning tariifikvootide ja -piirmäärade andmebaas (QUOTA) on ainsad ametlikud allikad, kust riiklikud asutused saavad teavet tariifide kohta, ning hindamisel leiti, et need on ajakohased, usaldusväärsed ja kasutajasõbralikud. Rohkem kui kaks kolmandikku asutustest (s.o 27 asutusest 19) märkis, et rakendused, täpsemalt need, mis aitavad ettevõtjatel ja asutustel leida importkauba õige klassifikatsioon ja tariifimäär, aitavad „suurel määral” kaasa teabesüsteemide konkreetsete eesmärkide saavutamisele.

Muude IT-süsteemide potentsiaalne panus ELi finantshuvide kaitsmisesse on rohkem seotud pettuste ärahoidmise ja avastamisega ning seega mõnevõrra kaudsem ja mitte nii silmatorkav. Näiteks leiti üldiselt, et tänu uuele arvutipõhisele transiidisüsteemile (NCTS) on oluliselt vähenenud pettuste arv, sest iga transiiditehingu kohta on olemas jälgitavad kanded ja standardprotseduuridest kõrvalekaldumise võimalused on vähenenud.

Peale selle ei ole tänu tõhusamatele riskijuhtimissüsteemidele mitte ainult tõhustunud ohtlike kaupade kontrollimine, vaid ka tollimaksude määramine ja kogumine. Sellel on vahetu positiivne mõju ELi finantshuvide kaitsele. Näiteks leidsid mõned juhtumipõhistes uuringutes küsitletud, et eriti oluline on selline süsteem transiidiriigina olulist rolli mängivate riikide puhul. Nende sõnade kohaselt võimaldab süsteem tolliasutustel teavet elektrooniliselt registreerida ja vahetada seda teiste liikmesriikide tolliasutustega, mis suurendab teabe usaldusväärsust ja kiirendab transiiti märgatavalt. Sellise süsteemi abil oli neil võimalik täpsemalt jälgida kaupade liikumist ja seega välja selgitada pettusi või tollimaksude tasumata jätmist.

5.3. Kaubavahetuse hõlbustamine

Tollivaldkonnas on see eesmärk üksnes teisene, sest eespool nimetatud tõhusamate riskijuhtimissüsteemide kehtestamisel on peetud silmas seda, et need pärsiksid kaubavahetust võimalikult vähe. Tänu ühtsele ja üha rohkem kasutatavale volitatud ettevõtjate süsteemile ning tollideklaratsioonide täielikult paberivabale töötlemisele on tolliliit muutunud turvalisemaks ja samal ajal tehakse kaubavooge aeglustavaid käsitsi kontrolle üha vähem. Paberil esitatavate transiidideklaratsioonide kaotamisele on kaasa aidanud ka uus arvutipõhine transiidisüsteem. Tänu sellele on kiirenenud transiit ja vähenenud ettevõtjate esitatavate tagatiste kinnihoidmise aeg, mis kõik hõlbustab kaubavahetust, ning samal ajal väheneb tänu elektroonilistele kirjetele võimalike vigade ja pettuste arv.

Volitatud ettevõtjate süsteemi laienemist on veelgi kiirendanud üleminek vastastikuse tunnustamise lepingutele, mis sõlmitakse programmi raames rahastatavatel kohtumistel kolmandate riikidega, ja seegi on aidanud kaasa eesmärgi saavutamisele. Kõike eespool toodut silmas pidades tuleks rõhutada ettevõtjate väljatoodut, et kuigi tolliprotseduuride puhul tajutakse positiivset mõju, ei ole süsteemi keerukamaks muutmisega kaasnenud märkimisväärset kasu. Tolliliidu olukorda käsitlevas hinnangus on öeldud järgmiselt: „kuigi suur osa volitatud ettevõtjana tegutsevatest sidusrühmadest hindab kõrgelt lisateenuste [hõlpsam juurdepääs lihtsustatud tolliprotseduuridele, prioriteetne kohtlemine, vähem füüsilisi ja dokumendipõhiseid kontrolle volitatud ettevõtjate jaoks] olemasolu, peetakse kõigest sellest saadavat kasu tegelikult väikseks”[7].

6. Programmi tulemuslikkust mõjutavad tegurid

Hindamine annab tunnistust sellest, et programmil ei ole olnud mingit ettenägematut negatiivset mõju ühelegi sidusrühmale. Põhiliselt on see tingitud sellest, et selgelt määrati kindlaks need, kes programmist kasu saavad, ja otsuseid tehti enamasti konsensuse alusel. Samas tegid hindajad kindlaks mõned programmivälised tegurid, mis mõjutasid programmi rakendamist.

· Riiklike asutuste kulud: kuigi üleeuroopaliste IT-süsteemide tehnilisi lahendusi rahastati programmist, kandsid tegelikke rakenduskulusid liikmesriigid. Rakenduskulud tulenesid eelkõige siseriiklike süsteemide ühitamisest ELi tehniliste lahendustega. Juhtumipõhistes uuringutes küsitletute arvates olid need kulud sageli märkimisväärsed ja riigieelarvekärbete tõttu tekkis probleeme asutuste suutlikkusega teha süsteemi muudatusi kokkulepitud tähtaegade jooksul. Erinevus kuludes tuleneb otsusest[8] endast, millega määrati kindlaks, missugused kulud peab katma Euroopa Liit ja missugused kulud peavad katma osalisriigid.

· Riikide IT-taristute keerukus ja erinevus: IT-süsteemide edukat rakendamist takistava olulise asjaoluna tõi mõni küsitletutest põhjuseks ka riiklike IT-süsteemide keerukuse ja üleeuroopaliste süsteemide integreerimata jätmise riigi tasandil. Väga erinevate IT-süsteemide rohkuse tõttu peeti mitmes liikmesriigis süsteemide kohandamist ja ajakohastamist keerukaks ja kulukaks ettevõtmiseks. Samas tuleks siiski märkida, et sellest hoolimata tunnistati selliste süsteemide rakendamise kasulikkust. Juhtumipõhiste uuringute käigus väljaselgitatu põhjal võib öelda, et kui IT-süsteemid olid täielikult integreeritud riiklikusse süsteemi, muutusid riigi tolliprotseduurid märgatavalt tõhusamaks. Seega võib öelda, et sõltuvalt riigi olukorrast ja ressursside kättesaadavusest toimis mõjutegur nii programmi edu soodustava kui ka pidurdava asjaoluna.

· Ajaloolis-geograafiline taust: juhtumipõhiste uuringute tulemustest selgus, et programmi üldeesmärkide saavutamiseks liikmesriikides tehtud jõupingutused erinesid oma laadilt ja ulatuselt üksteisest väga suurel määral, sõltudes iga üksiku riigi ajaloost ja geograafilisest asendist. Osalisriigid jagunesid kahte suurde rühma: 1) riigid, kus tolli läbiv kaubamaht on suhteliselt väike ja kus seepärast ei ole IT-taristu väga arenenud, ning 2) tolli läbiva märkimisväärselt suure kaubamahuga ja seega ka arenenud IT-taristuga riigid. Nende ajaloolis-geograafiliste erinevuste tõttu hindas esimene riikiderühm programmi raames rahastatavatest IT-süsteemidest saadavat kasu oluliselt kõrgemalt kui teine rühm, kuna neil oli võimalus kasutada ja jagada ulatuslikuma tollitegevusega riikide kogemusi.

· ELi õigusaktide selgus: impordikontrollisüsteemi rakendamisel on olnud märkimisväärseid viivitusi, mille põhjuseks peeti seda süsteemi käsitlevate õiguslike nõuete ebaselgust (nt seoses sisenemise ülddeklaratsiooni sisu ja tähtaegadega). Leiti, et seadusandjad on alahinnanud süsteemi rakendamise praktilisi aspekte ja keerukust. Lisaks ilmnes kogutud teabest, et kaupade klassifitseerimist käsitlevaid ELi õigusakte peetakse eriti keerukaks, mistõttu ei ole ka sellised süsteemid nagu TARIC ja Euroopa siduva tariifiinformatsiooni süsteem piisavalt selged ja kasutajasõbralikud.

· Teabe jagamise õiguslikud kanalid: üldiselt oldi nõus sellega, et programmi raames rahastatud IT-süsteemid aitavad parandada koostööd tolliasutute vahel. Samas selgitasid mitmed vastajad, et mõnikord jagatakse riskiteavet siiski piiratult, kuna siseriiklike õigusaktide kohaselt ei tohi tolliasutused jagada tundlikku teavet teistele liikmesriikidele, näiteks käimasoleva kriminaaluurimise tõttu, ja niimoodi ei saa IT-süsteemide kõiki võimalusi ära kasutada.

· Ühismeetmete juhtimine: hoolimata ühismeetmete kõrgelt kiidetud kasulikkusest, väljendati küsimustiku vastustes ja küsitlustes teatavat kriitikat nende meetmete juhtimise suhtes. Näiteks leidsid mõned liikmesriikide koordinaatorid, et viimastel aastatel on võetud ülemäära palju ühismeetmeid ning mõne arvates on raske saada ülevaadet kõikidest asjakohastest võetud ühismeetmetest ja otsustada, missuguses neist ametnikud peaksid osalema. Selle probleemi kõrvaldamiseks tegid mõned asutused ettepaneku võtta kasutusele abinõud, et teha kindlaks projektirühmade otstarbekus enne nende loomist ja vaadata need korrapäraselt läbi.

· Tolliasutuste keeleoskus: mõned küsitletutest osutasid asjaolule, et programmi eduka rakendamise takistuseks võib saada riikide tolliametnike keelesokus. Näiteks märkisid mõned juhtumipõhistes uuringutes küsitletutest, et mõnikord raskendab kohtumistel tulemusliku arutelu pidamist riikide tolliametnike erinev keeleoskustase.

7. Programmiga seotud teabe levitamine (programmialane teadlikkus, sellega seotud teadmised ja programmi rakendamine)

Hindamisel vaadeldi programmiga seotud teabe levitamist ja programmialast teadlikkust, et saada ülevaade sellest, kui hästi on osalisriikide tolliametnikud programmi propageerinud ja kui edukalt on nad selle rakendamisel saadud tulemusi kasutanud. Märkida tuleks siiski asjaolu, et programmialase teadlikkuse ja programmi rakendamise üldise tulemuslikkuse vahel puudub otsene põhjuslik seos. Näiteks võivad tolliametnikud kasutada programmi jooksul väljatöötatut, s.o IT-süsteeme või suuniseid, ilmtingimata teadmata, et neid on rahastatud programmi alusel.

Hindamistulemuste põhjal võib öelda, et tolliametnike seas oli programm „Toll 2013” suhteliselt hästi tuntud: 52% küsitletud ametnikest olid programmi rakendamisest teadlikud[9]. Samas märkis enamik programmist teadlikest vastajatest (77%) oma teadmistetasemeks „väga algeline” või „algtase”. See aga annab tunnistust sellest, et küllalt palju on veel võimalik ära teha, et selgitada programmi sobivust riikide tolliasutuste töös ja selle kasulikkust tolliametnike jaoks.

Samuti selgus ülevaatest, et programmi tegevusvaldkondades osalenutest 94%[10] jagas oma kogemusi asutusesiseselt kolleegidega mingil viisil või mingis vormis. Selleks et programmi rakendamist oleks võimalik ühtlustada ja et tagada sobivate tolliametnike osalemine ühismeetmetes, samal ajal võimaldades ülejäänud ametnikel programmist kasu saada ilma sellest suurt teadmata, peeti äärmiselt oluliseks programmi edasikandjate (nt riiklikud koordinaatorid ja ühismeetmetes osalenud tolliametnikud) teadlikkust ja arusaama. Paljud juhtumipõhistes uuringutes osalejad pidasid tähtsaks programmialase teabe jagamist asutuses pigem õiget sorti töötajatega kui võimalikult paljudega, nii et kõnealused töötajad omakorda saaksid otsustada, kuidas programmi tulemusi kõige paremini rakendada ja ära kasutada.

Üldiselt oldi üksmeelel selles, et programmi rakendamise tulemused (s.o IT-süsteemid ja ühismeetmetega saavutatu) mõjutasid positiivselt siseriiklike tolliprotseduuride toimimist. Kõige ilmsem oli mõju riskijuhtimise valdkonnas, kus suur hulk asutusi ja küsitletuid rõhutas programmi suurt osatähtsust. Üldiselt leiti, et IT-süsteemid on kasulikud liikmesriikidevahelise kiire ja süstemaatilise teabevahetuse hõlbustamisel. Ühismeetmed soodustasid kogemuste, ekspertteadmiste ja parimate tavade vahetamist, ELi õigusaktide ühetaolist mõistmist ja rakendamist ning süvaarutelusid keerukatel teemadel.

Lisaks konkreetsetele tulemustele, nt suunistele või koolituskavadele, peeti ühismeetmeid eelkõige kasulikuks isiklike ja liikmesriikide ametnike vaheliste kontaktide loomisel, tänu millele on ametnikel võimalik kiiremini oma vastaskolleegidega ühendust saada ja tõhusamalt koos töötada.

8. Tõhusus

Vastavalt otsusele nr 624/2007/EÜ oli kuueaastase programmi eelarve 323,8 miljonit eurot. Eelarveliste kohustuste uurimisel selgus aga, et programmi tegelik maksumus oli umbes 15% väiksem, s.o ligikaudu 272 miljonit eurot. Sellest 225 miljonit eurot kulus IT-süsteemidele ja ülejäänud 47 miljonit eurot olid ette nähtud ühismeetmetele.

8.1. Side- ja teabevahetussüsteemid

IT-süsteemidele ettenähtud eraldised jagunevad omakorda järgmiste valdkondade vahel: uute süsteemide arendamise kulud (see hõlmab ka ulatuslikku ajakohastamist), tugi- ja hooldusteenused, ühine teabevõrk / ühine süsteemiliides ning kvaliteet ja metoodika[11]. Jooniselt 2 on näha, et kuigi kõigi nende valdkondade kulutused on olnud erinevad, on alates programmi vastuvõtmisest üldkulu aasta-aastalt järjekindlalt suurenenud. Märkimist väärib ka asjaolu, et arenduskulud olid kõige suuremad 2010. aastal (muu hulgas enne impordikontrollisüsteemi täielikku rakendamist), samal ajal kui tugiteenuste kulud olid kõige suuremad programmi kahel viimasel aastal (kui enamik ohutust ja turvalisust käsitlevatest tolliseadustiku muudatustest oli juba tehtud).

Joonis 2. IT-süsteemidele aastatel 2008–2013 eraldatud eelarvevahendid

Allikas: DG TAXUD andmed

8.2. Ühismeetmed

Nagu eespool märgitud, olid ühismeetmed, mis moodustasid ligikaudu 20% programmi eelarvest, täienduseks IT-süsteemidele ning need olid programmi tulemuslikkuse ja tõhususe seisukohast eriti olulised.

Kuue programmiaasta jooksul korraldati ligikaudu 7 500 ettevõtmist kaheksat liiki ühismeetme raames ja kokku osales neis 40 000 ametnikku[12] (vt joonis 3).

Joonis 3. Ühismeetmetes osalemine

Ühismeetme liik || Osalejad || Meetmed || Kohtumised || Meetmes osalejate arv || Kohtumisel osalejate arv || Kohtumise maksumus

Võrdlusnäitajad || 330 || 10 || 40 || 33 || 8 || 6 512 eurot

Seire || 512 || 8 || 150 || 64 || 3 || 2 795 eurot

Seminarid || 2 570 || 38 || 75 || 68 || 34 || 42 696 eurot

IT-alane koolitus || 2 875 || 8 || 346 || 359 || 8 || 6 933 eurot

Õpikojad || 3 651 || 62 || 134 || 59 || 27 || 25 118 eurot

Tööalased külastused || 5 223 || Ei kohaldata || 5 211 || Ei kohaldata || 1 || 1 031 eurot

Juhtrühmad || 10 567 || 7 || 275 || 1 510 || 38 || 26 711 eurot

Projektirühmad || 14 259 || 182 || 1 309 || 78 || 11 || 9 505 eurot

Kokku || 39 987 || 315 || 7 540 || 310 (keskmine) || 16 (keskmine) || 15 163 eurot (keskmine)

Allikas: Maksunduse ja tolliliidu peadirektoraadi (DG TAXUD) andmed

Suur osa programmi eelarvelistest kuludest oli seotud osalejate reisi-, majutus- ja elamiskuludega seoses kohtumistega Brüsselis või mujal. Keskmiselt kulus osaleja kohta 900 eurot. Kaheksast ühismeetmeliigist kuue puhul erinesid osaleja kulud keskmisest alla 15%. Kaks ülejäänud liiki olid juhtrühmad, mille puhul keskmine kulu osaleja kohta oli 695 eurot, ja seminarid, mille puhul kulus osaleja kohta keskmiselt 1 246 eurot. Kuluerinevused on tõenäoliselt seletatavad kõnealuste ühismeetmete laadiga. Juhtrühmade kohtumised toimusid tavaliselt Brüsselis üks-kaks päeva ja nendel osalesid korrapäraselt ühed ja samad ametnikud. Seminarid olid ühekordsed üritused, mis harilikult toimusid konkreetse riigi tolliasutuse poolt spetsiaalselt valitud kohas, mille puhul peeti lisaks maksumusele ja kergesti juurdepääsetavusele silmas ka muid näitajaid ning kus prioriteetsemaks loeti osalejate lõimimist soodustavat tegevust.

Ühismeetmed olid ametiasutuste jaoks hea võimalus ametnikke omavahel liita. Mõnikord saavutati kohtumistel konkreetseid tulemusi, näiteks töötati välja konkreetse IT-süsteemi või ühise koolituskava kasutamise suunised. Mõni teine kord polnud vahetud tulemused nii käega katsutavad ja tähendasid näiteks seda, et ühe liikmesriigi ametnikud omandasid teadmisi oma vastaskolleegide tegevuse kohta konkreetses protsessis või konkreetse probleemi lahendamisel.

Raske oleks ette kujutada näiteks vastastikku aktsepteeritava IT-süsteemi väljatöötamist ülalt-alla-põhimõttel, mitte asjakohaseid ametnikke ühendava projektirühma egiidi all. Sellises projektirühmas oli ametnikel koostöös võimalik oma probleeme ja ideid arvesse võtta ning tagada lõpptoote tõenäoline vastavus olemasolevate riiklike asutuste olukorrale. Elektroonilise tollisüsteemi rühm, mis küll ei olnud orienteeritud üksnes mõne konkreetse toote või IT-süsteemi väljaarendamisele, väärib äramärkimist seetõttu, et IT-alases planeerimises võeti arvesse kõikide tolliasutuste arvamusi, et rakendamisküsimusi arutati ühiselt ja et leiti vastastikku sobivaid lahendusi. See projektirühm aitas ka jõudumööda kaasa uute IT-projektide arendamisele.

Juhtumispõhistes uuringutes küsitletud rõhutasid korduvalt seda, et ilma nende ühismeetmeteta ning ilma otsesidemeteta ja vahetute aruteludeta riiklike tolliasutuste esindajate vahel oleks olnud väga raske mitmesuguseid probleeme lahendada ja ebaselgusi kõrvaldada.

9. Järeldused ja soovitused 9.1. Järeldused

Komisjon nõustus väliskonsultandi järeldustega, samas siiski mõningate reservatsioonidega järeldusi toetavate kvantitatiivandmete puudumise osas ning projekti tulemuslikkuse ja tõhususe kohta tehtud järelduste mõõtmatuse ja üldisuse osas. Hindamisrühma tehtud töö leiti olevat kooskõlas komisjoni hindamisstandarditega[13]. Hinnangud ja järeldused põhinevad otseselt kogutud tõendusmaterjali alusel tehtud tähelepanekutel. Tähelepanekute usaldusväärsuse tagamiseks kasutati hindamisel mitmeid andmekogumismeetodeid, sh ülevaateid ja küsitlusi, vaadati läbi dokumente (sh olemasolevaid analüüse ja kontrolliandmeid) ja koostati juhtumipõhiseid uuringuid, kuigi kontrolliandmed olid nõuetele mitte vastava kontrollikorra tõttu väga puudulikud. Komisjoni ja sidusrühmade arvates oli selline eri meetodite kasutamine üldiselt piisav. Tagapool on kokkuvõtlikult esitatud väliskonsultandi põhilised hindamisjäreldused, millega komisjon nõustub.

Hindamisel jõuti järeldusele, et kuigi tolliliidu toimimist mõjutavad väga mitmed tegurid, astuti just programmiga „Toll 2013” suur samm edasi ohutuse ja turvalisuse suurendamise, ELi finantshuvide parema kaitsmise ja kaubavahetuse hõlbustamise suunas.

ELi ainupädevus tollivaldkonnas tähendab seda, et tollialased õigusaktid on koostatud ELi tasandil ning nendega nähakse ette tollipoliitika ja -protseduuride ühtlustamine. Hindamise jaoks sidusrühmadelt kogutud tagasiside annab tunnistust programmi „Toll 2013” kesksest rollist. Teisisõnu võib öelda, et ELi tollitariifistiku ja üldisemalt tollialaste õigusaktide nõuetekohane kohaldamine ei oleks ilma programmita olnud võimalik ja et eri meetmete kombineerimine on kõiges selles kasuks tulnud.

Tänu üleeuroopalisele süsteemile oli võimalik jagada koormust Euroopa Liidu ja osalisriikide vahel. Tollivaldkonnas kasutatavate IT-süsteemide edasise ühtlustamisega oleks võimalik vähendada tegevuse dubleerimist ja sedasi suurendada kulutõhusust tulevikus, ent lühemas perspektiivis on veel küllalt arenguruumi, kuidas parandada riikides kasutusel olevate süsteemide ja programmi raames rahastatud süsteemide koostalitlust. Peale selle ei ole tänu tõhusamatele riskijuhtimissüsteemidele mitte ainult tõhustunud ohtlike kaupade kontrollimine, vaid ka tollimaksude määramine ja kogumine. Sellel oli vahetu positiivne mõju ELi finantshuvide kaitsele. Kuna nüüdseks on tegemist tollideklaratsioonide täielikult paberivaba töötlemisega, on tolliliit muutunud turvalisemaks ja samal ajal tehakse kaubavooge aeglustavaid käsitsi kontrolle üha vähem.

Lisaks IT-süsteemidele peeti mitmel põhjusel äärmiselt oluliseks ühismeetmete kaudu edendatud võrgustike tegevust, sh seetõttu, et nende abil tagati tollialaste õigusaktide ühetaoline kohaldamine, propageeriti parimaid tavasid ja pandi alus usaldusele, mida ametiasutustel on vaja ühtse asutusena toimimiseks.

9.2. Soovitused

Kogutud tõendite põhjal esitasid hindajad mitmeid soovitusi, mille eesmärk on tõhustada programmi toimimist. Soovitused on kokkuvõtlikult esitatud joonisel 4 ja komisjon oli nendega suures osas nõus. Komisjon kavatseb võtta oma südameasjaks esitatud soovituste elluviimise ja koostada tegevuskava nende rakendamiseks ja järelkontrolliks, võttes arvesse nende soovituste olemust, mõju programmile ja nende võimalikku rakendamisaega (nt programmi kehtivusajal või järgmises seadusandlikus tsüklis). Operatiivsemat sekkumist nõudvate järeldustega, nagu IT-süsteemide ja -rakenduste arendamine või programmi tulemuste levitamine, tegeletakse praeguse programmi „Toll 2020” rakendamise jooksul. Muud järeldused, mis on seotud ELi ja liikmesriikide IT-süsteemide tõhusama integreerimisega, võetakse käsitlusele edasistes aruteludes programmi ulatuse ja ülesehituse üle pärast 2020. aastat.

Joonis 4. Soovitused

Nr || Soovitus || Peamine vastutaja

1 || Töötada välja konkreetsed mõõdetavad eesmärgid, mida on võimalik saavutada programmi kestuse jooksul. Lisaks olemasolevatele programmi konkreetsetele eesmärkidele peaksid need sisaldama (programmi „Toll 2020” kehtivusaja jooksul kohaldatavaid) liidu tolliseadustiku sätteid. || Euroopa Komisjon

2 || Töötada välja põhjalik järelevalveraamistik, et jälgida programmi tulemuslikkust ja õigel ajal selgitada välja kitsaskohad. || Euroopa Komisjon tihedas koostöös kõikide osalisriikidega

3 || Ühtlustada platvormid, mida kasutatakse dokumentide jagamiseks ja teabe vahetamiseks komisjoni ja liikmesriikide vahel. || Euroopa Komisjon

4 || Töötada aktiivselt selles suunas, et saavutada tsentraliseeritud tollivormistussüsteemi kasutuselevõtmine. Komisjoni poolelt võiks see hõlmata asjaosaliste rolli ja vastutusvaldkondade kindlaksmääramist ning jõupingutusi, et selgitada välja liikmesriikide, Euroopa Komisjoni ja ettevõtjate tõenäolised kulud ja võimalik kasu. || Euroopa Komisjon koos liikmesriikide ja muude võimalike osalejatega

5 || Tagada võetavate ühismeetmete paindlikkus, kohandatavus, eesmärgipärasus ja usaldusväärsus. || Euroopa Komisjon

6 || Töötada välja pikaajaliste ühismeetmete korrapärase läbivaatamise süstemaatilisem mehhanism. || Euroopa Komisjon

7 || Tõsta liikmesriikide asutuste teadlikkust ühismeetmete tulemustest. || Euroopa Komisjon koos ühismeetmete eest vastutajatega

8 || Käsitleda põhiliste tolliprotseduuridega seotud konkreetsete IT-süsteemide tehnilisi küsimusi ja nende kasutajate probleeme. || Euroopa Komisjon

9 || Soodustada ELi ja liikmesriikide IT-süsteemide integreerimist. || Euroopa Komisjon koostöös liikmesriikidega

10 || Kasutada võimalikku tõhususe suurendamisest saadavat kasu IT-süsteemide edasiseks ühtlustamiseks ja integreerimiseks. ELi ja liikmesriikide tasandil tsentraliseeritud IT-süsteemidega seotud eri kulusid ja kasu tuleks põhjalikumalt uurida. || Euroopa Komisjon

[1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 624/2007/EÜ, 23. mai 2007, millega kehtestatakse ühenduse tollialane tegevusprogramm (programm „Toll 2013”)

[2] Horvaatia ühines Euroopa Liiduga 1. juulil 2013. Programmi hindamisel lisati Horvaatia liikmesriikide kategooriasse, ent analüüsimisel peeti silmas asjaolu, et suure osa programmi põhilisel kestusajal oli ta ikka veel kandidaatriik.

[3] „Doing Business 2013 – Regional Profile European Union (EU)” – Rahvusvaheline Rekonstruktsiooni- ja Arengupank / Maailmapank; aruanne on saadaval aadressil http://www.doingbusiness.org

[4] Määruse (EL) nr 952/2013 (millega kehtestatakse liidu tolliseadustik) artikli 6 lõige 1, artikkel 16 ja artikkel 179 ning komisjoni 29. aprilli 2014. aasta rakendusotsus, millega kehtestatakse liidu tolliseadustikku käsitlev tööprogramm (2014/255/EL).

[5] Liidu tolliseadustik jõustus 30. oktoobril 2013 ja sellega asendati Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta määrus (EÜ) nr 450/2008, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik. Selle sisulisi sätteid hakatakse kohaldama alles alates 1. maist 2016.

[6] Ohutust ja turvalisust käsitlevate tolliseadustiku muudatuste puhul oli tegemist tolliseadustiku nelja suurema muudatusega, mis viidi sisse komisjoni määrustega (EÜ) nr 1875/2006, (EÜ) nr 312/2009, (EÜ) nr 414/2009 ja (EL) nr 430/2010.

[7] PwC poolt maksunduse ja tolliliidu peadirektoraadi (DG TAXUD) tellimusel tehtud hindamine: "Study on the Evaluation of the State of the Customs Union", lk 10.

[8] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. mai 2007. aasta otsuse nr 624/2007/EÜ (millega kehtestatakse ühenduse tollialane tegevusprogramm (programm „Toll 2013”)) artikkel 17.

7 NB! Kokku vastas tolliametnikele saadetud küsimustikus sellele küsimusele 4 861 inimest.

[10] NB! Kokku vastas tolliametnikele saadetud küsimustikus sellele küsimusele 2 552 inimest.

[11] Kvaliteedi ja metoodika valdkonna puhul on tegemist kvaliteedi tagamisega välistöövõtjate poolt.

[12] Tuleb silmas pidada, et üks ametnik võis programmi kehtivusaja jooksul osaleda mitmel kohtumisel, seega ei näita see üksikute osalejate arvu.

[13] http://ec.europa.eu/smart-regulation/evaluation/docs/standards_c_2002_5267_final_en.pdf