EAGFi netoülemmäära järgimine tagatakse ELi tasandil finantsdistsipliini mehhanismi kohaldamise kaudu, kui see on vajalik. Neid eesmärke on võimalik saavutada üksnes siis, kui ELi kaasseadusandjad muudavad määrusi (EL) nr 1306/2013 ja (EL) nr 1307/2013.

Euroopa Liidu toimimise lepingus on sätestatud, et liit ja liikmesriigid jagavad põllumajandusega seotud pädevust. Liit teostab oma pädevust erinevate õigusaktide vastuvõtmise kaudu, määratledes ja rakendades seeläbi ELi ühist põllumajanduspoliitikat, nagu on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklites 38–44. Määrusega (EL) nr 1307/2013 on kehtestatud põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste süsteem. ELi toimimise lepingu artikli 39 kohaselt on ÜPP eesmärk tagada põllumajandustootjatele rahuldav elatustase. Kavandatava algatusega soovitakse seda eesmärki täita. Ettepaneku lisaväärtus on tagada Euroopa põllumajandustootjatele 2020. aastal kindel ja stabiilne otsene sissetulekutoetus.

Otsetoetuste osas on määrusega (EL) 2019/288 muudetud määrust (EL) nr 1307/2013, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad (otsetoetuste määrus), et pikendada kalendriaastateks 2015–2019 ette nähtud sammastevahelist paindlikkust kalendriaastani 2020 / eelarveaastani 2021. Käesoleva määrusega kehtestatakse maaelu arengu vahenditest otsetoetuste vahenditesse ümber paigutatavad summad protsendina summast, mis on EAFRDst 2021. eelarveaastal rahastatavaks toetuseks eraldatud liidu õigusaktidega, mis võetakse vastu pärast seda, kui nõukogu on ELi toimimise lepingu artikli 312 lõike 2 kohaselt vastu võtnud asjaomase määruse. Ajaks, mil liikmesriigid peavad teatama oma otsusest vahendite ümberpaigutamise kohta, ei pruugi asjakohased liidu õigusaktid veel vastu võetud olla. Selleks et võimaldada paindlikkust maaelu arengu vahendite ümberpaigutamisel otsetoetuste vahenditesse, on asjakohane kehtestada ümberpaigutatav maksimumsumma kindla summana, mitte protsendina. Sellest tulenevalt ja kuna otsetoetustena kasutada olev summa mõjutab liikmesriikide poolt vabatahtliku tootmiskohustusega seotud toetuse osas tehtud valikuid, millest nad teatasid 2019. aasta augustis, peaks liikmesriikidel olema ka võimalus augusti otsus vabatahtliku tootmiskohustusega seotud toetuse kohta läbi vaadata.

Seega puudub liikmesriikidel alus, et teatada, kui suur on maaelu arengu vahenditest otsetoetuste vahenditesse ümberpaigutatavate vahendite protsendimäär, ning määruse (EL) 2019/288 (millega muudetakse määrust (EL) nr 1307/2013) artikli 2 lõike 3 punkt b muutuks kehtetuks. Selleks et liikmesriikidel oleks järjepidevalt võimalik vahendeid ühest sambast teise ümber paigutada (selle võimaluse on kaasseadusandjad määrusega (EL) 2019/288 juba ette näinud), tehakse ettepanek asendada ümberpaigutamise protsendimäär maksimaalsete absoluutsummadega, mis põhinevad praegu määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 14 lõikes 2 sätestatud maksimumprotsendimääradel ja komisjoni ettepanekuga COM(2018) 392 ette nähtud maaelu arengu vahenditel.

EAGFi raames konkreetsel eelarveaastal tehtud kulutused ei tohi ületada maksimaalset ülemmäära, mis on sätestatud ELi toimimise lepingu artikli 312 lõike 2 kohaselt nõukogu poolt vastu võetud mitmeaastase finantsraamistiku määruses. Selleks nähakse määruse (EL) nr 1306/2013 artikliga 26 ette finantsdistsipliinist tuleneva kohandamise määra kindlaksmääramine. Praegu kehtivates asjakohastes sätetes aga osutatakse määrusele (EL, Euratom) nr 1311/2013, millega kehtestatakse asjakohased ülemmäärad üksnes ajavahemikuks 2014–2020. Tagamaks, et ka pärast 2020. aastat ei ületataks turuga seotud kulude ja otsetoetuste rahastamiseks kasutatavaid ülemmäärasid, tuleks muuta artiklites 16 ja 26 esitatud viidet õigussättele, et lisada määrus, mille nõukogu võtab vastu vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 312 lõikele 2 eelarveaasta 2021 ja sellele järgnevate aastate kohta.

Määruse (EL) nr 1306/2013 muudatustega tagatakse, et 2021. eelarveaastaks ja edaspidiseks on võimalik kindlaks määrata finantsdistsipliinist tulenev kohandamise määr, kui EAGFi raames teataval eelarveaastal rahastatavate meetmete kuluprognoosid osutavad kohaldatava aastase ülemmäära ületamisele. Seetõttu on muudatusega võimalik EAGFi kulusid vähendada mitmeaastases finantsraamistikus kokku lepitud maksimumtasemele.

millega muudetakse määrust (EL) nr 1306/2013 seoses 2021. eelarveaastast kohaldatava finantsdistsipliiniga ja määrust (EL) nr 1307/2013 seoses sammastevahelise paindlikkusega 2020. kalendriaastal

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 43 lõiget 2,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust,

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust,

võttes arvesse kontrollikoja arvamust,

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist:

(1)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 16 on sätestatud, et Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) kulude iga-aastane ülemmäär koosneb maksimumsummadest, mis on selle jaoks kindlaks määratud määrusega (EL, Euratom) nr 1311/2013. Vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artiklile 26 määratakse vajaduse korral kindlaks finantsdistsipliinist tulenev kohandamise määr, tagamaks, et ei ületataks turuga seotud kulude ja otsetoetuste rahastamise aastaseid ülemmäärasid, mis on sätestatud määruses (EL, Euratom) nr 1311/2013 aastateks 2014–2020. Määrusega (EL) nr 1311/2013 ei ole ette nähtud 2020. aastale järgnevate eelarveaastate ülemmäärasid. Selleks et tagada, et turuga seotud kulude ja otsetoetuste rahastamise ülemmäära järgitaks ka 2020. aastale järgnevatel eelarveaastatel, tuleb määruse (EL) nr 1306/2013 artiklites 16 ja 26 kõnealuste eelarveaastate puhul viidata EAGFi raames ettenähtud summadele, mis on kehtestatud määruses, mille võtab vastu nõukogu vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikli 312 lõikele 2 aastateks 2021–2027.

(2)Kahe samba vahelise paindlikkuse puhul on tegemist võimalusega paigutada rahalisi vahendeid ümber otsetoetuste ja maaelu arengu programmide vahel. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 14 alusel võivad liikmesriigid kasutada seda paindlikkust kalendriaastatel 2014–2019. Selleks et tagada, et liikmesriikidel oleks võimalik säilitada oma strateegia, pikendati Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2019/288 sammastevahelist paindlikkust 2020. kalendriaastani, st 2021. eelarveaastani. Määruse (EL) nr 1307/2013 artikliga 14 on praegu ette nähtud maaelu arengu vahendite ülekandmine otsetoetuste vahenditesse protsendina summast, mis on eraldatud EAFRDst 2021. eelarveaastal rahastatavaks toetuseks liidu õigusaktidega, mis võetakse vastu pärast seda, kui nõukogu on ELi toimimise lepingu artikli 312 lõike 2 kohaselt asjaomase määruse vastu võtnud. Kuna asjakohaseid liidu õigusakte ei võeta vastu ajaks, mil liikmesriigid peavad teatama otsusest vahendeid üle kanda, on asjakohane näha ette võimalus jätkata kõnealuse paindlikkuse kohaldamist ja kehtestada maksimaalne ülekantav summa. Maksimaalne absoluutsumma iga liikmesriigi kohta arvutatakse määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 14 lõikes 2 sätestatud maksimumprotsendimäärade alusel, mida kohaldatakse maaelu arengu sekkumisliikide toetamiseks eraldatavate summade suhtes vastavalt ettepanekule võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse eeskirjad, kuidas toetada liikmesriikide koostatavaid Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondist (EAGF) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) rahastatavaid ühise põllumajanduspoliitika strateegiakavu (ÜPP strateegiakavad), ning millega tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrused (EL) nr 1305/2013 ja (EL) nr 1307/2013.

(3)Vastavalt määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 53 lõikele 6 võivad liikmesriigid 1. augustiks 2019 vaadata läbi oma selliste otsetoetuste riikliku ülemmäära protsendi, mille nad eraldavad vabatahtliku tootmiskohustusega seotud toetuse jaoks, ning alates 2020. aastast kohaldatavad üksikasjalikud toetusotsused. Liikmesriigid teatavad oma otsusest paigutada otsetoetuste vahendeid ümber maaelu arengu vahenditesse, kui nad on sellise otsuse teinud, alles 31. detsembriks 2019 ning otsusest paigutada maaelu arengu vahendeid ümber otsetoetuste vahenditesse varsti pärast seda. Selline otsus mõjutab aga nende 2020. kalendriaasta otsetoetuste riiklikku ülemmäära. Selleks et säilitada kooskõla üksikasjalike toetusotsuste ja vabatahtliku tootmiskohustusega seotud toetuse eelarve ülemmäära vahel, on asjakohane lubada liikmesriikidel vaadata läbi vabatahtliku tootmiskohustusega seotud toetuse jaoks ettenähtud protsendimäär ja üksikasjalikud toetusotsused sellises ulatuses, mis on vajalik, et kohandada neid otsusega sammastevahelise paindlikkuse kohta. Sellest tulenevalt peaks asjaomane teatamise tähtaeg olema samuti varsti pärast 31. detsembrit 2019. Kuna kõnealune läbivaatamine toimub vaid ulatuses, mis on liikmesriikidele vajalik kohandamiseks oma otsusega sammastevahelise paindlikkuse kohta, peaksid liikmesriigid oma teatises selgitama seost läbivaatamise ja nimetatud otsuse vahel.

(4)Seepärast tuleks määruseid (EL) nr 1306/2013 ja (EL) nr 1307/2013 vastavalt muuta.

(5)Selleks et käesolevas määruses sätestatud muudatusi oleks võimalik kohaldada niipea kui võimalik, peaks käesolev määrus jõustuma järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Määruse (EL) nr 1306/2013 muutmine

Määrust (EL) nr 1306/2013 muudetakse järgmiselt.

(1)Artikli 16 lõige 1 asendatakse järgmisega: