Muudatus puudutab tootespetsifikaadi artiklit 9 ja koonddokumendi punkti 5.

Euroopa Liidu Teatajas avaldatud kokkuvõttes esitatud seose kirjeldus sisaldab osalt punktis 4.4 ja osalt punktis 4.6 esitatud teavet. Seetõttu tuleks kavandatav uus versioon läbi vaadata, võttes arvesse kokkuvõtte punktide 4.4 ja 4.6 esimest lõiku.

Seose kirjeldus sõnastatakse ümber, tegemata muudatusi esimeses osas, mis vastab kokkuvõttes ajaloolist tausta käsitleva punkti 4.4 lõikudele, samal ajal kui teine osa, mis vastab maa omadusi, kliimat ja toote eripära käsitlevale punktile 4.6, sõnastatakse ümber.

Seega sõnastatakse seose kirjeldus (tootespetsifikaadi artikkel 9 ja koonddokumendi punkt 5) ümber, et viia see kooskõlla Euroopa Komisjoni suunistega koonddokumendi koostamise kohta.

Eelkõige võetakse uues versioonis arvesse ka geograafilise piirkonna kavandatud muudatusi. Välja jäetakse viited Etna nõlvadele, kus nüüd tegeletakse oliivikasvatusega, kuid mis ei ole piiritletud geograafilise piirkonna laiendamise tõttu enam asjakohased.

Praegune tekst on järgmine:

„Oliive hakkasid Ida-Sitsiilias kasvatama foiniiklased esimesel aastatuhandel eKr ja kreeklased alates 8. sajandist eKr. Aktiivse vulkaani olemasolu piirkonnas andis ainet oliivikasvatusega seotud müüdi tekkeks: Odysseus ja tema kaaslased pimestasid oliivipuu tüve abil oma ainsa tulisilmaga vulkaani kehastava kükloop Polyphemuse. Sajandite jooksul muutus oliivikasvatus piirkonna majanduse jaoks väga tähtsaks.

Juba 3. sajandil eKr maksustasid roomlased saarelt pärit õli suure maksuga, et takistada selle konkureerimist Campaniast ja Laziost pärit oliiviõliga.

Hiljem, kui Sitsiiliat valitsesid araablased, parandasid ja ratsionaliseerisid nad põllukultuuri oma leidlike lahendustega. Viiteid Etna oliiviõli tootmise tähtsusele leidub juba Pietro Bembo teoses „De Aetna“, milles osutatakse Etna vulkaani ümbruse oliivikasvatuse kvaliteedile ja väärtusele. Sealsele kohalikule tootmisele on hiljem viidanud oma teostes loodusteadlane Lazzaro Spallanzani, kirjanikud Antonio Stoppani, Johann Wolfgang von Goethe ja Guy de Maupassant ning paljud teised.

Reisil Sitsiiliasse 1827. aasta märtsis kirjutas Alexis de Tocqueville sellest suure vaimustusega, viidates Etna vulkaani piirkonna jõukusele ja rikkusele, mille eest tuleb tänada selle põllukultuuri olemasolu ning tõsiasja, et pinnas, kus seda kasvatatakse, on iseäranis viljakas tänu vulkaanist tulenevatele spetsiifilistele omadustele.

Kogu 19. sajandi jooksul ja 20. sajandi alguses oli Etna oliiviõli tuntud ja hinnatud paljude Itaalia ja Euroopa tarbijate seas. Märkimisväärsete kogustega kaubeldi Etnale lähimas, Riposto sadamas.

Määratletud piirkond on mägine ala, mis asub 100–1 000 m kõrgusel merepinnast. See on osa Etna vulkaanilisest mägimaastikust, täpsemalt vulkaani põhja-, lääne- ja lõunapoolsetest nõlvadest. Vulkaani idapoolsel nõlval oliive ei kasvatata. Määratletud piirkonna kohaliku mikrokliima võib liigitada vahemereliseks mägismaa kliimaks. Koos pinnase tüübiga – st vulkaaniline, Etna ammustest ja hilisematest pursetest tekkinud aluskivimitega ning liivase ja koreserikka mullaga – annab see tootele ainulaadsed ja kordumatud omadused, mida võib täheldada füüsikaliste, keemiliste ja organoleptiliste katsete käigus. Hiljutised uuringud on näidanud, et „Monte Etna“ õli vabade rasvhapete koostises on olulisi erinevusi, mille alusel saab kindlaks teha selle päritolupiirkonna. Seda on kinnitanud ka katsed, milles võrreldi „Monte Etna“ õli naaberpiirkondadest pärit õliga.

Need erinevused on piisavalt selged, et seostada õli keemilisi omadusi selle geograafilise päritoluga.

Pinnase ja kliima iseärasuste tõttu on taimeliigid pidanud kohanema ning on arenenud omapärasteks kohalikeks sortideks ja ökotüüpideks. Nii on läinud selles piirkonnas domineeriva kultivariga „Nocellara Etnea“.

Oliivikasvatus on olnud piirkonna põllumajandussektori jaoks ülioluline, eelkõige seetõttu, et oliivipuu vastupidavus poolkuivas keskkonnas tähendab, et see võib kanda vilja ka vulkaanilisel pinnasel, ja osaliselt ka selle põllukultuuri mõju tõttu maapiirkonna perede toimetulekule.

Kohalikus traditsioonis nimetatakse selle piirkonna õli mägede õliks, et eristada seda ümbritsevates piirkondades valmistatavast õlist.

Toote järele on nõudlus tarbijate seas, kes, väärtustades selle kvaliteeti ja organoleptilisi omadusi, maksavad turuhinnast 20–25 % kõrgemat hinda.“

See tuleb asendada järgmisega:

„Oliive hakkasid Ida-Sitsiilias kasvatama foiniiklased esimesel aastatuhandel eKr ja kreeklased alates 8. sajandist eKr. Aktiivse vulkaani olemasolu piirkonnas andis ainet oliivikasvatusega seotud müüdi tekkeks: Odysseus ja tema kaaslased pimestasid oliivipuu tüve abil oma ainsa tulisilmaga vulkaani kehastava kükloop Polyphemuse. Sajandite jooksul muutus oliivikasvatus piirkonna majanduse jaoks väga tähtsaks.

Juba 3. sajandil eKr maksustasid roomlased saarelt pärit õli suure maksuga, et takistada selle konkureerimist Campaniast ja Laziost pärit oliiviõliga.

Hiljem, kui Sitsiiliat valitsesid araablased, parandasid ja ratsionaliseerisid nad põllukultuuri oma leidlike lahendustega. Viiteid Etna oliiviõli tootmise tähtsusele leidub juba Pietro Bembo teoses „De Aetna“, milles osutatakse Etna vulkaani ümbruse oliivikasvatuse kvaliteedile ja väärtusele. Sealsele kohalikule tootmisele on hiljem viidanud oma teostes loodusteadlane Lazzaro Spallanzani, kirjanikud Antonio Stoppani, Johann Wolfgang von Goethe ja Guy de Maupassant ning paljud teised.

Reisil Sitsiiliasse 1827. aasta märtsis kirjutas Alexis de Tocqueville sellest suure vaimustusega, viidates Etna vulkaani piirkonna jõukusele ja rikkusele, mille eest tuleb tänada selle põllukultuuri olemasolu ning tõsiasja, et pinnas, kus seda kasvatatakse, on iseäranis viljakas tänu vulkaanist tulenevatele spetsiifilistele omadustele.

Kogu 19. sajandi jooksul ja 20. sajandi alguses oli Etna oliiviõli tuntud ja hinnatud paljude Itaalia ja Euroopa tarbijate seas. Märkimisväärsete kogustega kaubeldi Etnale lähimas, Riposto sadamas.

Seos piirkonnaga tuleneb peamiselt sellest, et kasutatakse kohalikke kultivare ja eelkõige just sorti „Nocellara Etnea“, mis annavad selliste organoleptiliste omadustega esimese külmpressi oliiviõli, mida ei ole teistsugustes mullastiku- ja kliimatingimustes võimalik saada.

„Nocellara Etnea“ kasvab olulisel osal kaitstud päritolunimetuse „Monte Etna“ tootmispiirkonna põllumajandusmaastikust. Teiste määratletud piirkonnas kasvavate vähemtähtsate kultivaride olemasolu on põhjendatud sellega, et need on põhikultivari tolmeldajad kui ka üks pakkumise mitmekesistamise viise „Nocellara Etnea“ kõrval. Aja jooksul on mõnel neist vähemtähtsatest kultivaridest tekkinud fenotüübilisi muutusi, mis muudavad need ainulaadseks ja erinevaks kõigest, mida leidub külgnevatel aladel. Kõik see on aidanud parandada bioloogilist mitmekesisust määratletud piirkonnas.

Geograafilist piirkonda iseloomustab vulkaaniline pinnas, mis koosneb vulkaanilisest kivimist basaldist, mis on sajandeid kestnud erosiooni ja leostumise ning taimestiku ja mikroobse fauna spontaanse tekke tulemusel muutnud selle algmaterjali pealsed pinnakihid viljakaks pinnaseks, millel on kõik algsele aluskivimile iseloomulikud tunnused.

Muld on jämedateralise struktuuriga, kergelt aluseline, õhurikas ja hästi vett läbilaskev, seega ideaalne oliivipuude kasvuks ja arenguks. Need tingimused annavad kaitstud päritolunimetusega „Monte Etna“ oliiviõlile ainulaadsed omadused, iseloomuliku lõhna ja maitse, mis iseloomustab päritoluterritooriumi tervikuna, sealhulgas artišoki ja rohelise tomati rohused nüansid ning selged mõrumandli nüansid, millele lisandub harmooniline kombinatsioon mõrudusest ja teravusest, mis muudavad õli maitsmisel meeldivaks.

Etna nõlvadel võib päevase ja öise temperatuuri vahe olla üle 20–25 kraadi. See koos ainulaadse vulkaanilise pinnasega annab kaitstud päritolunimetusega „Monte Etna“ esimese külmpressi oliiviõlile teatava vürtsikuse. Kärbeste nakkused on selles keskkonnas äärmiselt haruldased ning oliivide viljaliha on krõmpsuv ja tihe. Need on kohaliku piirkonna ainulaadsed omadused. Etna piirkonna ilmastikutingimustest tulenevalt on õlil teatavad organoleptilised omadused.

Seetõttu on tootmispiirkonna ja kaitstud päritolunimetuse „Monte Etna“ omaduste vahel tugev seos. Paljude uuringute tulemused näitavad, et „Monte Etna“ õli vabade rasvhapete koostises on olulisi erinevusi, mille alusel saab kindlaks teha selle päritolupiirkonna. Seda on kinnitanud ka katsed, milles võrreldi „Monte Etna“ õli naaberpiirkondadest pärit õliga.

Need erinevused on piisavalt selged, et seostada õli keemilisi omadusi selle geograafilise päritoluga. Pinnase ja kliima iseärasuste tõttu on taimeliigid pidanud kohanema ning on arenenud omapärasteks kohalikeks sortideks ja ökotüüpideks. Nii on läinud selles piirkonnas domineeriva kultivariga „Nocellara Etnea“.

Sotsiaal-majanduslikust vaatenurgast on oliivikasvatus alati olnud kohalike põllumajandustootjate tähelepanu ja töö keskmes. Isegi koos muude põllukultuuridega kasvatamise korral oli juhtiv roll põllumajandusettevõtte majandustegevuses oliivipuul. Oliivikasvatus ja selle tähtsus suurenevad pidevalt tänu paljudele pühendunud ettevõtjatele ja kasvatajatele, kes investeerivad töökohtade ja sissetulekute loomisse, aidates samal ajal kaasa omal ajal vaid vaesusesse ja hooletusse määratud piirkonna taastamisele ja alalhoidmisele.

Selle ja täiustatud kasvatamis- ja töötlemismeetodite koosmõjus on oliivikasvatus Etna piirkonnas arenenud segapõllumajandussüsteemides kasvatatavast marginaalsest põllukultuurist erikultuuriks, mis on muutunud piirkonna jaoks oluliseks ning annab suurepäraste organoleptiliste ja keemiliste omadustega õli, mida kohalikud, omamaised ja rahvusvahelised tarbijad hindavad.

„Monte Etna“ esimese külmpressi oliiviõli valmistamiseks kasutatavad oliivid tuleb koristada siis, kui need hakkavad muutuma tuhmrohelisest läikivroheliseks. Saagi koristamine selles fenoloogilise arengu etapis suurendab oliivide fenoolisisaldust ja parandab „Monte Etna“ omadusi, nagu selle selge ja märgatav rohuaroom, tasakaalustatud mõrudus koos meeldiva teravusega ning vähene happesus ja märkimisväärne polüfenoolide sisaldus.

Oliivipuid kasvatatakse kogu Etna mäe piirkonnas, eriti selle kesknõlvadel.

Viimase kahe aastakümne jooksul on toimunud suur põlvkondade vahetus ja juurde on tulnud märkimisväärne hulk uusi osalisi muudest tootmis- ja kutsetegevussektoritest, keda asjaomase kaitstud päritolunimetuse laialdane edu on innustanud investeerima kaitstud päritolunimetusega „Monte Etna“ esimese külmpressi oliiviõli tootmisse.“

Seost käsitlevas osas olulisi muudatusi ei tehta, kuna praeguse versiooni olemuslikke aspekte kavandatavas uues versioonis ei muudeta. Eelkõige on kaitstud päritolunimetuse „Monte Etna“ ja geograafilise piirkonna seose puhul jätkuvalt tähtsad seose kõige olulisemad elemendid, nagu Etna ümbruse eripära, piirkonnale iseloomulik kliima ja kultivari „Nocellara Etnea“ laialdane kasutamine, mis määravad toote eriomadused.