Sisukord

1............ KOMMENTEERITUD KOKKUVÕTE JA JÄRELDUSED.. 3

2............ EESMÄRK JA TAUST. 4

2.1......... Eesmärk. 4

2.2......... Taust 5

2.3......... Finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste kohaldamise protsess. 6

2.4......... Finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste täiendavad tagajärjed. 6

3............ 2013. aasta finantskorrektsioonid ja SISSEnõudmiSEd. 7

3.1......... Ülevaade. 7

3.2......... Finantskorrektsioonid. 8

3.3......... Sissenõudmised. 12

4............ 2013. aasta lõpuKS KInnitatud ja KOHALDATUD Kumulatiivsed FINANTSKORREKTSIOONID JA sissenõudmiSED.. 12

4.1......... Ülevaade. 12

4.2......... Finantskorrektsioonid. 13

4.3......... Sissenõudmised. 23

5............ Programmitöö perioodiks 2014–2020 kavandatud netofinantskorrektsioonid ja täiustamine 24

5.1......... Taust 24

5.2......... 2013. aasta netofinantskorrektsioonide mõju ELi eelarvele. 24

5.3......... Mõju liikmesriikide eelarvele. 25

5.4......... Põllumajanduspoliitika. 26

5.5......... Ühtekuuluvuspoliitika. 28

6............ ENNETUSMEETMED.. 32

6.1......... Põllumajanduspoliitika. 32

6.2......... Ühtekuuluvuspoliitika. 34

7............ LIIKMESRIIKIDE ALGATUSEL VÕETUD PARANDUSMEETMED.. 35

7.1......... Põllumajanduspoliitika. 35

7.2......... Ühtekuuluvuspoliitika. 36

8............ MUUD SISSENÕUDMISED.. 37

8.1......... Eelmaksete sissenõudmine. 37

8.2......... Omavahenditest saadava tuluga seotud sissenõudmised. 38

1. KOMMENTEERITUD KOKKUVÕTE JA JÄRELDUSED

Käesolevas Euroopa Liidu (EL) eelarve kaitsmist käsitlevas teatises püütakse üksikasjalikult kirjeldada, kuidas toimivad ennetus- ja parandusmehhanismid, mida kasutatakse ELi eelarve kaitsmiseks ebaseaduslike või eeskirjadevastaste kulutuste eest, ning püütakse anda parim hinnang nende mehhanismide kasutamise tulemusel saavutatavate näitajate kohta.

Ennetusmeetmed ja vastutusvaldkonnad sõltuvad ELi eelarve täitmise viisist – näiteks ühtekuuluvuspoliitika raames kasutatakse laialdaselt maksete katkestamist ja/või peatamist ning nüüd on need kasutusele võetud ka põllumajanduskulutuste puhul.

Parandusmeetmeid, st finantskorrektsioone ja sissenõudmisi, kohaldatakse pärast järelevalvet ja kontrolle, mida teostavad ELi eelarvest rahastatud kulutuste rahastamiskõlblikkuse üle nii komisjon kui ka liikmesriigid (kulutuste puhul, mis tehakse eelarve täitmisel koostöös liikmesriikidega). Võttes arvesse programmide ja kontrolliraamistiku mitmeaastast laadi ning parandusmehhanismide ja -menetluste keerukust, jõutakse tulemusteni (st korrektsioonideni) üldjuhul mitu aastat pärast seda, kui puudused või eeskirjade eiramine on avastatud. Käesolevas teatises keskendutakse eeskätt komisjoni kui järelevalvaja rolli täitmise tulemustele, kuid punktis 7 on esitatud ka liikmesriikide teostatud kontrollide tulemusel rakendatud finantskorrektsioone ja sissenõudmisi kajastavad näitajad.

Rõhutatakse, et finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste esmane eesmärk on tagada, et ELi vahendeid kasutataks kooskõlas õigusraamistikuga. Ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) ning sise- ja välispoliitika valdkondadega seotud finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste tulemusel tagastatakse eeskirjadevastaselt makstud summad ELi eelarvesse (netofinantskorrektsioonid). Ühtekuuluvuspoliitika raames avastatud eeskirjadevastaselt makstud summade korrigeerimiseks on need seni enamasti asendatud uute korrektsete kulutustega. Sel juhul ei jõua raha tagasi ELi eelarvesse. Kuna netofinantskorrektsioonid on põllumajanduse valdkonnas edukalt toiminud juba aastaid, on seadusandja otsustanud, et programmitöö perioodil 2014–2020 tuleks kohaldada sarnast mehhanismi ka ühtekuuluvuspoliitikas.

Allpool on esitatud peamised näitajad komisjoni võetud parandusmeetmete mõju kohta 2013. eelarveaastal:

kinnitatud (otsustatud või heakskiidetud) finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste kogusumma oli 2013. aastal 3,4 miljardit eurot ehk 2,3 % asjaomasel aastal eelarvest tehtud maksetest (vt tabel 3.1). 2013. aastal kohaldati korrektsioone ja sissenõudmisi kokku 3,3 miljardi euro ulatuses, mis jääb samasse suurusjärku, moodustades eelarvest tehtud maksetest 2,2 % (vt tabel 3.1).

Komisjoni kasutatavate parandusmehhanismide tähtsuse kohta annavad parema ülevaate siiski kumulatiivsed näitajad, sest nendes võetakse arvesse enamiku ELi kulutuste mitmeaastast laadi ja neutraliseeritakse üksikjuhtude mõju.

Ajavahemikul 2009–2013 kinnitatud ja otsustatud finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste summad suurenesid. Keskmine kinnitatud summa oli 2,9 miljardit eurot ehk 2,2 % ELi eelarvest tehtud maksete keskmisest summast ning keskmine kõnealusel perioodil kohaldatud summa oli 2,7 miljardit eurot ehk 2,1 % tehtud maksetest (vt joonis 4.1). Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) eelarveaasta keskmine korrektsioonimäär ajavahemikul 1999–2013 moodustas kulutustest 1,5 % (vt punkt 4.2.2).

· Üksnes komisjoni järelevalvetegevuse põhjal oli Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) ja Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) ajavahemikuks 2000–2006 (mis on jõudnud peaaegu lõpule) ette nähtud vahendite finantskorrektsioonide kombineeritud määr 2013. aasta lõpus 4,5 % tehtud eraldistest (kui võtta arvesse liikmesriikide teatatud täiendavaid finantskorrektsioone, mis on seotud nende enda kontrollitegevusega, kasvab korrektsioonimäär 5,1 %ni eraldistest, vt punkt 4.2.4).

Selles teatises esitatud näitajad kajastavad nii komisjoni kui ka liikmesriikide võetud mitmeaastaste ennetus- ja parandusmeetmete rõõmustavaid tulemusi, millega on jõutud lõppkokkuvõttes selleni, et ELi eelarve on asjakohaselt kaitstud kulutuste eest, mis on tehtud kohaldatavat õigust rikkudes (vt ka komisjoni 2013. aasta koondaruanne, eeskätt selle punkt 4.1[1]). Lisaks tuleks finantskorrektsioonide ja sissenõudmistega seotud olulistes summades näha kinnitust selle kohta, et mõlemad pooled on võtnud kohustuse tagada, et Euroopa maksumaksjate raha kasutataks seadusekohaselt.

2. EESMÄRK JA TAUST

2.1. Eesmärk

ELi eelarve kaitsmist käsitleva teatise koostamist kord aastas taotles Euroopa Parlament 2011. aasta eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetluse raames ning seepärast esitatakse see parlamendile ja ka nõukogule. See edastatakse ka Euroopa Kontrollikojale. Teatist tuleks lugeda koos ELi 2013. aasta raamatupidamise aastaaruande lisas 6 avaldatud näitajatega ning komisjoni koondaruande ja asjaomaste peadirektoraatide iga-aastaste tegevusaruannete vastavate osadega.

Käesoleva teatise eesmärk on:

(1) anda üldine ülevaade mehhanismidest, mis on ette nähtud õigusaktidega, milles määratletakse ELi asutuste ja liikmesriikide avastatud haldusvigade, eeskirjade eiramiste ja pettusekahtluse[2] kindlakstegemise ja sellele järgnev nendega tegelemise protsess; ning

(2) esitada 2013. aasta kohta ja kumulatiivselt asjaomaste finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste kogusummade[3] parim hinnang, et näitlikustada tegelike andmete abil:

a. kuidas on ELi eelarve kaitstud kulutuste eest, mis on tehtud õigust rikkudes;

b. kuidas on kaasatud sellesse liikmesriigid ja millist mõju see neile avaldab.

Peale selle esitatakse teavet teatatud täiendavate korrektsioonide kohta, mida liikmesriigid on rakendanud ühtekuuluvuspoliitika (üksnes programmitöö perioodil 2007–2013) ja põllumajanduspoliitika raames enda korraldatud kontrollide ja auditite tulemusel. Samuti antakse teavet summade kohta, mis on tagasi nõutud seoses välja makstud ettemaksetega (eelmaksed), mida makse saaja ei ole kasutanud, ja sissenõudmiste kohta, mis on seotud omavahenditest ELi eelarvesse suunatava tuluga.

2.2. Taust

Selles olulises töös, mida teevad nii komisjon kui ka liikmesriigid, et juhtida ELi eelarvest rahastatava tegevuse seaduslikkuse ja korrektsusega seotud riske ning sellest tulenevat mõju, juhindutakse Euroopa Liidu toimimise lepingust (edaspidi „ELi toimimise leping”),[4] finantsmäärusest[5] ja selle rakenduseeskirjadest[6] ning mitmesugustest valdkondlikest õigusaktidest. Komisjon kaitseb ELi eelarvet alusetute või eeskirjadevastaste kulutuste eest peamiselt kahel viisil, milleks on:

(1) ennetusmeetmed ja

(2) parandusmehhanismid (eelkõige liikmesriikide suhtes kohaldatavad finantskorrektsioonid ja vähemal määral sissenõudmised ELi maksete saajatelt).

Rõhutatakse, et ELi vahendite õigusnõuete kohase kasutamise tagamiseks arvatakse finantskorrektsioonide tulemusel liidu rahastatavatest kuludest välja sellised maksed, mis on tehtud kohaldatavat õigust rikkudes.

Vahet tuleb teha eri liiki finantskorrektsioonidel:

– ühtekuuluvuspoliitika alla kuuluvate fondide suhtes kohaldatavad finantskorrektsioonid on enamasti summad, mille liikmesriigid on nõus maha arvama komisjonile esitatud kulutustest ja mis asendatakse korrektsete kulutustega. Neid ei tagastata ELi eelarvesse;

– põllumajandusfondide suhtes kohaldatavad finantskorrektsioonid on summad, mille komisjon nõuab tagasi lõplikult ja mida liikmesriigid ei saa asendada muude kulutustega. Neid summasid käsitatakse ELi eelarves sihtotstarbelise tuluna ja kasutatakse selleks, et vähendada liikmesriikide makseid põllumajanduseelarvesse. Niisuguseid summasid nimetatakse netofinantskorrektsioonideks.

Oluline on toonitada ka seda, et märkimisväärne osa ELi kulutustest – näiteks ühtekuuluvuspoliitika, teadusuuringute ja maaelu arengu valdkonnas – on seotud mitmeaastaste programmidega. Kooskõlas finantsmääruse artikli 32 lõike 2 punktiga e võetakse seda arvesse ennetus- ja parandusmeetmete kavandamisel ja rakendamisel, nagu ka nende meetmete tulemuste käsitlemisel. Finantskorrektsioone ja sissenõudmisi kohaldatakse tegelikult programmi elutsükli kõikides etappides, kui kulutused ja/või makse on tehtud. Ühtekuuluvuspoliitikas tehakse programmitöö perioodi 2000–2006 suhtes kohaldatavate õigusaktide tõttu enamik korrektsioonidest projekti/programmi lõpetamisel, mis võib aset leida aastaid pärast esimese kulutuse ja/või makse tegemist. Programmitöö perioodi 2007–2013 puhul on programmide rakendamise ajal kohaldatavate finantskorrektsioonide osa tänu võetud ennetusmeetmetele suurenenud. Selle tulemusena on oodata, et programmide lõpetamisel kohaldatavate finantskorrektsioonide osatähtsus väheneb. Programmitöö perioodi 2014–2020 puhul kinnistatakse seda suundumust teatavate raamatupidamise aastaaruannete ja netofinantskorrektsioonidega seotud sätete lisamisega valdkonnapõhistesse õigusaktidesse. Maaelu arengu poliitika valdkonnas võib kohaldada netofinantskorrektsioone programmi kogu elutsükli jooksul.

Finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste tähtsus ilmneb eelkõige mitmeaastaste jääkvea määrade vaatlemisel. Nimelt võetakse nende määrade puhul arvesse nii avastatud veamäärasid kui ka finantskorrektsioone ja sissenõudmisi programmide ja projektide kogu elutsükli jooksul. Seepärast kajastavad need eeskirjadevastaste kulutuste tegelikku mõju ning on peamised näitajad selle hindamisel, kuidas juhitakse järelevalve- ja kontrollisüsteemide abil programmide elutsükli vältel ELi eelarvest rahastatava tegevuse seaduslikkuse ja korrektsusega seotud riske (vt komisjoni 2013. aasta koondaruanne, eeskätt selle punkt 4.1).

2.3. Finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste kohaldamise protsess

Finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste kohaldamisel järgitakse kindlaksmääratud loogilist menetlust[7].

Teostatakse kohapealne audit (või kontroll või inspekteerimine) või komisjon või mõni muu ELi asutus (Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF), kontrollikoda) hindab ELi või riiklikku auditiaruannet. Auditi või aruande hindamise tulemusel tehakse kindlaks süsteemi võimalikud nõrgad kohad ja/või komisjon edastab ametliku ärakuulamismenetluse raames asjaomasele liikmesriigile või toetusesaajale hinnangu rahastamiskõlbmatute kulutuste kohta (pooleliolevad finantskorrektsioonid ja sissenõudmised). Pärast neid arutelusid ja liikmesriikidelt või lõppsaajatelt täiendavate auditi tõendusmaterjalide võimalikku saamist kinnitatakse finantskorrektsioon või sissenõudmine, st liikmesriik kiidab selle heaks või selle kohta tehakse otsus (võetakse vastu komisjoni otsusega). Viimane samm on vaatlusaluste põhjendamatute kulutuste lõplik korrigeerimine (kohaldatud finantskorrektsioonid ja sissenõudmised) valdkonnapõhistes õigusraamistikes ette nähtud eri mehhanismide abil.

Komisjoni teatatud finantskorrektsioonid ja sissenõudmised tehakse eespool kirjeldatud komisjoni järelevalve- ja audititegevuse tulemusena. Eelarve täitmisel koostöös liikmesriikidega teevad viimased vastavalt oma kohustusele võtta „kõik liidu finantshuvide kaitsmiseks vajalikud meetmed” ka ise kontrolle ja korrektsioone (vt punkt 7). See tähendab, et koostöös liikmesriikidega hallatavad ELi vahendid on kogu aeg mõlema poole kaitse all.

Käesolevas teatises esitatud näitajate kohta tuleb märkida, et eelarve täitmisel koostöös liikmesriikidega kajastavad need nii korrektsioone, mis tulenevad komisjoni poolt avastatud üksikjuhtudest, kui ka ekstrapoleeritud või kindlamääralisi korrektsioone. Viimati nimetatud korrektsioonid teeb komisjon programmi tasandil ja need on sätestatud finantsmääruse artikli 80 lõikes 4: „Kui neid [põhjendamatult kulutatud] summasid ei ole võimalik täpselt kindlaks teha, võib komisjon kohaldada ekstrapoleeritud või kindlamääralisi korrektsioone vastavalt valdkondlikele eeskirjadele”. Neid korrektsioone kohaldatakse juhul, kui konkreetse meetme või programmiga seotud liikmesriikide haldusasutuste juhtimis- ja kontrollisüsteemides avastatakse puudusi või kitsaskohti. Neid kohaldatakse kindla protsendimäärana kõikide asjaomase kulutuse kohta saadud maksetaotluste suhtes seni, kuni liikmesriik rakendab parandusmeetmeid ja avastatud puudused kõrvaldatakse. Seepärast ei arvutata neid kindlamääralisi korrektsioone eeskirjade konkreetsete kindlakstehtud eiramisjuhtumite põhjal toetusesaaja tasandil, vaid need on proportsionaalsed täheldatud puuduste tõsidusega.

2.4. Finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste täiendavad tagajärjed

Olemasolevate õigusaktidega pakutakse komisjonile ja liikmesriikidele arvukalt vahendeid ja kontrollimehhanisme. Lisaks eespool nimetatud olulistele summadele kiidavad liikmesriigid komisjoni järelevalvetegevuse tulemusel heaks täiendavad finantskorrektsioonid. Parandusmeetmete kavadel võib olla ennetav mõju kulutustele, mille toetusesaajad on juba teinud ja mis on riiklikul tasandil kantud sertifitseerimisasutuse raamatupidamisarvestusse, kuid mida ei ole veel komisjonile deklareeritud. Selliste kulutuste suhtes kohaldab sertifitseerimisasutus (ühtekuuluvuspoliitika raames) komisjoni taotlusel finantskorrektsioone enne kulutuste deklareerimist. Tegemist võib olla suurte summadega eelkõige ekstrapoleeritud või kindlamääraliste korrektsioonide puhul, kui puuduseid esineb mitmeid projekte hõlmavates juhtimis- ja kontrollisüsteemides.

Komisjoni järelevalvefunktsiooni selline ennetav mõju ei kajastu alati ametlikes aruannetes, kuigi summad võivad olla suured ja see parandab ELi eelarve kaitset. Veel üks näide on hoiatuskirjad, mille peadirektoraadid saadavad välja siis, kui süsteemi puudused avastatakse enne maksetaotluse esitamist komisjonile. Peadirektorid saadavad hoiatuskirjad välja omal algatusel, õigusaktides sellist nõuet ei ole sõnaselgelt sätestatud. Nad teevad seda komisjoni volitatud eelarvevahendite vastutavate käsutajatena. Sellistel hoiatuskirjadel võib olla ELi eelarve kaitsmisele samasugune ennetav mõju kui korrektsioonidelgi, kuid niisugustel juhtudel ei teata Euroopa Komisjon ega ka liikmesriigid finantskorrektsioonidest.

Toetusesaajatelt võidakse summasid tagasi nõuda ka põllumajanduse ja maaelu arengu poliitikaga tegelevate komisjoni talituste tehtud auditite ja finantskorrektsioonide tulemusena. Kui liikmesriik nõuab eeskirjadevastaselt makstud summad põllumajandustootjatelt tagasi enne seda, kui komisjon teeb otsuse finantskorrektsiooni kohta, tagastatakse need summad ELi eelarvesse ja arvatakse finantskorrektsiooni summast maha. Neid summasid, mis nõutakse lõppsaajatelt tagasi pärast finantskorrektsiooni tegemist, ei tule ELi eelarvesse tagastada. Sellise süsteemiga julgustatakse liikmesriike tegema jõupingutusi selle nimel, et eeskirjadevastaselt tehtud maksed põhjendamatute viivitusteta reaalselt tagasi nõuda. Kui komisjon leiab, et liikmesriigil kulub lõppsaajalt summade sissenõudmiseks liiga palju aega, võib ta lisaks algatada asjaomase liikmesriigi suhtes rikkumismenetluse. See annab komisjonile veel ühe järelevalvevahendi lisaks sellele, et ELi eelarve on juba tõenäoliselt kaitstud algse finantskorrektsiooni kaudu.

ÜPP valdkonnas on samuti olemas erimehhanism, mille kohaselt tuleb 50 % alusetult tehtud maksetest, mida liikmesriik ei ole toetusesaajatelt nelja aasta jooksul (või kohtumenetluse puhul kaheksa aasta jooksul) tagasi nõudnud, automaatselt katta asjaomase riigi eelarvest. See annab riigi ametiasutustele tugeva stiimuli viia sissenõudmismenetlused lõpule õigeaegselt. Liikmesriikidele jääb kohustus nõuda tagasi ülejäänud 50 %, mis tuleb tagastada ELi eelarvesse. Peale selle võib komisjon jätta riigi kanda kogu sissenõudmisele kuuluva summa (mitte ainult 50 %), kui ta leiab, et liikmesriigi ametiasutused on olnud konkreetsel juhul sissenõudmismenetluse toimetamisel hooletud.

3. 2013. aasta finantskorrektsioonid ja SISSEnõudmiSEd

3.1. Ülevaade

Selles punktis (nagu ka punktides 4 ja 5) esitatud finantskorrektsioonide aluseks on komisjoni järelevalvetegevus, mille käigus leiti, et on vaja teha täiendavaid korrektsioone, mida liikmesriigid ei olnud varem teinud (eirates sätet, mille kohaselt vajalike finantskorrektsioonide tegemine on eeskätt liikmesriikide ülesanne).

Finantskorrektsioonide ja sissenõudmistega seotud summad sõltuvad eelkõige eelmistel aastatel avastatud eeskirjade eiramisjuhtude tasemest. See tähendab, et komisjoni või liikmesriikide mitme aasta vältel tehtud kontrollide käigus võidakse avastada rohkem puudusi või eeskirjade eiramisjuhte, mis tõstab kohaldatavate finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste taset. Võttes arvesse, et kontrolliraamistik jaotub mitmele aastale ning parandusmehhanismid ja –menetlused on keerukad, jõutakse tulemusteni (st korrektsioonideni) üldjuhul mitu aastat pärast puuduste või eeskirjade eiramisjuhtude avastamist.

Finantskorrektsioonide iseloomu ja nende aluseks olevate kulutuste mitmeaastase laadi tõttu on üldjuhul mõttekam vaadata kumulatiivseid näitajaid (vt punkt 4). Selleks et saada aimu ainuüksi 2013. aastal kinnitatud ja kohaldatud finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste tasemest, tuleb arvestada sellega, et asjaomased summad on peamiselt seotud eelnenud aastatel esinenud süsteemsete puuduste või eeskirjade eiramisjuhtudega ja need moodustavad kõikidest eelarvest tehtud maksetest vastavalt 2,3 % ja 2,2 % (lisateavet leiab allpool esitatud punktidest).

Tabel 3.1. Ülevaade 2013. aasta finantskorrektsioonidest ja sissenõudmistest

|| || || || || || || || || miljonites eurodes ||

Poliitikavaldkond || ELi eelarvest 2013. aastal tehtud maksed kokku || 2013. aasta lõpus pooleli olnud finants-korrektsioo-nid kokku || 2013. aastal kinnitatud finants-korrektsioo-nid kokku || 2013. aastal kinnitatud sisse-nõudmised kokku || 2013. aastal kinnitatud kokku || % ELi eelarvest tehtud maksetest || 2013. aastal kohaldatud finants-korrektsioo-nid kokku || 2013. aastal kohaldatud sisse-nõudmised kokku || 2013. aastal kohaldatud kokku || % ELi eelarvest tehtud maksetest ||

Põllumajanduspoliitika || || || || || || || || || || ||

EAGF || 45 011 || 3 258 || 843 || 227 || 1 070 || 2,4% || 481 || 155 || 636 || 1,4% ||

Maaelu areng || 12 960 || 660 || 247 || 139 || 386 || 3,0% || 230 || 129 || 359 || 2,8% ||

Ühtekuuluvuspoliitika** || || || || || || || || || || ||

ERF || 31 133 || 1 459 || 337 || 1 || 338 || 1,1% || 622 || - || 622 || 2,0% ||

Ühtekuuluvusfond || 11 906 || 148 || 220 || - || 220 || 1,8% || 277 || - || 277 || 2,3% ||

ESF || 13 776 || 583 || 834 || 40 || 874 || 6,3% || 842 || 40 || 882 || 6,4% ||

FIFG/EKF || 566 || 18 || 10 || 24 || 34 || 6,0% || 4 || 23 || 27 || 4,8% ||

EAGGFi arendusrahastu || 192 || - || 1 || 2 || 3 || 1,6% || 14 || 2 || 16 || 8,3% ||

Muu || 116 || - || - || 16 || 16 || 13,8% || - || 16 || 16 || 13,8% ||

Koostöös liikmesriikidega eelarve täitmine kokku || 115 660 || 6 126 || 2 492 || 449 || 2 941 || 2,5% || 2 469 || 365 || 2 834 || 2,5% ||

Sisepoliitika valdkonnad || 16 986 || 1 || 3 || 393 || 396 || 2,3% || 3 || 398 || 401 || 2,4% ||

Välispoliitika valdkonnad || 7 055 || ei kohaldata || ei kohaldata || 93 || 93 || 1,3% || ei kohaldata || 93 || 93 || 1,3% ||

Haldamine || 8 693 || ei kohaldata || ei kohaldata || 6 || 6 || 0,1% || ei kohaldata || 6 || 6 || 0,1% ||

KOKKU || 148 394* || 6 127 || 2 495 || 941 || 3 436 || 2,3% || 2 472 || 862 || 3 334 || 2,2% ||

* Summa ei hõlma Horvaatiale hüvitiste rubriigi all makstud 75 miljonit eurot.

** Kinnitatud finantskorrektsioonide 1,402 miljardi euro suurusest kogusummast olid 514 miljonit eurot seotud programmitöö perioodiga 2007–2013, 714 miljonit eurot programmitöö perioodiga 2000–2006 ja ülejäänud 174 miljonit eurot programmitöö perioodiga 1994–1999. Ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas tehtud finantskorrektsioonide 1,759 miljardi euro suurusest kogusummast olid 693 miljonit eurot seotud programmitöö perioodiga 2007–2013, 889 miljonit eurot programmitöö perioodiga 2000–2006 ja ülejäänud 177 miljonit eurot programmitöö perioodiga 1994–1999.

Kõige suuremad ja keerulisemad programmid, mis olid seotud programmitöö perioodiga 2000–2006, viidi lõpule 2013. aastal, misjärel teatati suurtest summadest. Programmitöö perioodiga 2007–2013 seotud summad on komisjoni võetud ennetusmeetmete tulemusel (vt punkt 6) suhteliselt väiksemad, kui arvestada, et korrektsioonid koonduvad üldjuhul endiselt lõppetappi.

Kinnitatud finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste kogusumma suurenes 2013. aastal võrreldes 2012. aastaga 20 % (finantskorrektsioonide summa kasvas 15 % ja sissenõudmiste summa 35 %).

Kohaldatud finantskorrektsioonide ja sissenõudmistega seotud summa vähenes 2012. aasta 4,4 miljardilt eurolt 2013. aastal 3,3 miljardi euroni. See vähenemine on põhjustatud sellest, et 2012. aastal tehti oluline 1,8 miljardi euro suurune finantskorrektsioon, mis oli seotud programmitöö perioodiga 2000–2006 Hispaanias. Selle tulemusena vähenes finantskorrektsioonide summa 2013. aastal 34 % (3,7 miljardilt eurolt 2,5 miljardi euroni). Seda vähenemist aga kompenseeris osaliselt 2013. aastal sissenõutud kogusumma suurenemine 27 % (0,7 miljardilt eurolt 0,9 miljardi euroni).

3.2. Finantskorrektsioonid

3.2.1. Pooleliolevad finantskorrektsioonid seisuga 31.12.2013

Põllumajanduse ja maaelu arengu valdkonnas on pooleliolevate netofinantskorrektsioonide summa aluseks selliste kulude hinnanguline summa, mille liikmesriigid tõenäoliselt tagastavad raamatupidamisarvestuse vastavuse kontrollimise menetluse tulemusel ELi eelarvesse.

Ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas põhineb pooleliolevate finantskorrektsioonide all kajastatav summa komisjoni ja kontrollikoja või OLAFi auditileidudel, mille kõigi suhtes võtavad asjakohased peadirektoraadid asjaomaste liikmesriikidega toimuvate ärakuulamismenetluste kaudu järelmeetmeid.

Joonis 3.2.1.1. Pooleliolevad finantskorrektsioonid valdkondades, kus eelarvet täidetakse koostöös liikmesriikidega (seisuga 31.12.2013, fondide kaupa)

Kuna perioodi 2007–2013 programmid hõlmasid mitut fondi, sisaldab ERFi summa selle perioodiga seotud Ühtekuuluvusfondi summasid.

Joonis 3.2.1.2. Pooleliolevad finantskorrektsioonid valdkondades, kus eelarvet täidetakse koostöös liikmesriikidega (seisuga 31.12.2013, liikmesriikide kaupa)

EAGFi juhtumitega seotud summad moodustavad kokku 2,387 miljardit eurot, millest 1,697 miljardit on seotud Prantsusmaaga. Rõhutatakse, et need summad vastavad esialgsele hinnangule, mille komisjon andis ELi eelarvele avalduva riski kohta enne raamatupidamisarvestuse vastavuse kontrollimise menetluse lõppu, ning et komisjon võtab vastavalt õigusaktides sätestatule oma lõpliku hinnangu andmisel nõuetekohaselt arvesse kõiki liikmesriigi esitatud vastupidiseid tõendeid. Netofinantskorrektsiooni lõplik summa võib olla seetõttu väiksem, näiteks juhul, kui komisjoni kasutas esimesel hindamisel kindlasummalist lähenemisviisi ja liikmesriik esitas hiljem tõendeid, mis võimaldasid anda täpsema hinnangu. Seepärast võivad pooleliolevate finantskorrektsioonide hinnangulised summad olla suuremad kui komisjoni otsustatavad lõplikud netofinantskorrektsioonid. Lisaks toonitatakse, et summade jaotumist liikmesriikide kaupa mõjutavad tugevasti käimasolevad vastavuse kontrollimise menetlused, sest need keskenduvad üldjuhul korraga vaid mõnele üksikule liikmesriigile. See tuleneb sellest, et auditite tegemine otsustatakse riskianalüüsi põhjal, et sihiku alla võtta liikmesriigid, kellega seondub kõige suurem risk. EAGFi puhul on tabelis 4.2.2 esitatud summade pikaajaline jaotumine liikmesriikide kaupa.

ERFi puhul puudutavad summad peamiselt programmitöö perioodi 2000–2006 ning pooleliolevate juhtumite lõpetamist seoses programmidega Itaalias (966 miljonit eurot), Iirimaal (142 miljonit eurot), Hispaanias (119 miljonit eurot) ja Kreekas (65 miljonit eurot).

Enamik ESFiga seotud finantskorrektsioonidest, mille kohaldamine oli 2013. aasta lõpus pooleli, on seotud perioodi 2000–2006 programmide lõpetamisega, kajastades finantskorrektsioone, mida on esildatud programmitöö perioodi lõpetamist käsitlevates komisjoni kirjades, mida aga liikmesriigid ei ole veel heaks kiitnud. Suurimad summad on seotud Itaaliaga (388 miljonit eurot) ja Hispaaniaga (141 miljonit eurot).

3.2.2. 2013. aastal kinnitatud finantskorrektsioonid

Tähelepanu tuleb pöörata asjaolule, et allpool esitatud andmed ja kaardid käivad ainult 2013. aasta kohta. Nii korrektsioonide üldsumma kui ka selle jagunemine liikmesriikide kaupa võib sõltuvalt aastast märgatavalt erineda. Seepärast tuleb järelevalve- ja kontrollisüsteemide korrektsioonide tegemise suutlikkuse sisulisel hindamisel tugineda nende kulutuste laadist johtuvalt mitmeaastasele perspektiivile (vt punkt 4).

Kaart ja tabel 3.2.2. 2013. aastal kinnitatud finantskorrektsioonid valdkondades, kus eelarvet täidetakse koostöös liikmesriikidega, võrrelduna ELi eelarvest saadud maksetega (liikmesriikide kaupa)

Liikmesriik || ELi eelarvest 2013. aastal saadud maksed (miljonites eurodes) || 2013. aastal kinnitatud finants-korrektsioonid (miljonites eurodes) || 2013. aastal kinnitatud finants- korrektsioonide % võrreldes ELi eelarvest 2013. aastal saadud maksetega

Belgia || 1 144 || 18 || 1,6%

Bulgaaria || 1 829 || 5 || 0,3%

Tšehhi || 4 771 || 146 || 3,1%

Taani || 1 066 || 12 || 1,1%

Saksamaa || 11 179 || 37 || 0,3%

Eesti || 914 || 0 || 0,0%

Iirimaa || 1 607 || 26 || 1,6%

Kreeka || 6 866 || 138 || 2,0%

Hispaania || 12 408 || 458 || 3,7%

Prantsusmaa || 12 170 || 222 || 1,8%

Horvaatia || 2 || 1 || 43,4%

Itaalia || 11 091 || 370 || 3,3%

Küpros || 178 || 0 || 0,0%

Läti || 1 003 || 23 || 2,3%

Leedu || 1 718 || 14 || 0,8%

Luksemburg || 67 || 0 || 0,4%

Ungari || 5 676 || 158 || 2,8%

Malta || 125 || 0 || 0,1%

Madalmaad || 1 321 || 82 || 6,2%

Austria || 1 546 || 4 || 0,2%

Poola || 15 782 || 175 || 1,1%

Portugal || 5 948 || 17 || 0,3%

Rumeenia || 5 409 || 278 || 5,2%

Sloveenia || 726 || 23 || 3,2%

Slovakkia || 1 943 || 63 || 3,3%

Soome || 1 243 || 7 || 0,5%

Rootsi || 1 174 || 1 || 0,2%

Ühendkuningriikkuiiriik || 4 554 || 214 || 4,7%

Interreg || 2 199 || 1 || 0,0%

KOKKU || 115 660 || 2 492 || 2,2%

Kaardil on võetud arvesse iga liikmesriigi puhul kinnitatud finantskorrektsioonide osakaalu võrreldes 2013. aastal ELi eelarvest saadud maksetega.

Helehalliga on tähistatud liikmesriigid, kelle näitaja on väiksem kui keskmine 2,2 %.

Punasega on tähistatud liikmesriigid, kelle näitaja on suurem kui keskmine 2,2 %.

3.2.3. 2013. aastal kohaldatud finantskorrektsioonid

Kaart ja tabel 3.2.3. 2013. aastal kohaldatud finantskorrektsioonid valdkondades, kus eelarvet täidetakse koostöös liikmesriikidega, võrrelduna ELi eelarvest saadud maksetega (liikmesriikide kaupa)

Liikmesriik || ELi eelarvest 2013. aastal saadud maksed (miljonites eurodes) || 2013. aastal kohaldatud finants- korrektsioonid (miljonites eurodes) || 2013. aastal kohaldatud finants-korrektsioonide % võrreldes ELi eelarvest 2013. aastal saadud maksetega

Belgia || 1 144 || 24 || 2,1%

Bulgaaria || 1 829 || 19 || 1,0%

Tšehhi || 4 771 || 76 || 1,6%

Taani || 1 066 || 12 || 1,1%

Saksamaa || 11 179 || 39 || 0,3%

Eesti || 914 || 10 || 1,1%

Iirimaa || 1 607 || 9 || 0,6%

Kreeka* || 6 866 || - 18 || –0,3%

Hispaania || 12 408 || 717 || 5,8%

Prantsusmaa || 12 170 || 96 || 0,8%

Horvaatia || 2 || 1 || 43,4%

Itaalia || 11 091 || 381 || 3,4%

Küpros || 178 || 0 || 0,0%

Läti || 1 003 || 24 || 2,3%

Leedu || 1 718 || 8 || 0,5%

Luksemburg || 67 || 0 || 0,1%

Ungari || 5 676 || 160 || 2,8%

Malta || 125 || 0 || 0,1%

Madalmaad || 1 321 || 47 || 3,5%

Austria || 1 546 || 1 || 0,1%

Poola || 15 782 || 195 || 1,2%

Portugal || 5 948 || 31 || 0,5%

Rumeenia || 5 409 || 284 || 5,3%

Sloveenia || 726 || 23 || 3,2%

Slovakkia || 1 943 || 73 || 3,8%

Soome || 1 243 || 6 || 0,4%

Rootsi || 1 174 || 22 || 1,9%

Ühendkuningriik || 4 554 || 228 || 5,0%

Interreg || 2 199 || 1 || 0,0%

KOKKU || 115 660 || 2 469 || 2,1%

Kaardil on võetud arvesse iga liikmesriigi suhtes kohaldatud finantskorrektsioonide osakaalu võrreldes 2013. aastal ELi eelarvest saadud maksetega.

Helehalliga on tähistatud liikmesriigid, kelle näitaja on väiksem kui keskmine 2,1 %.

Punasega on tähistatud liikmesriigid, kelle näitaja on suurem kui keskmine 2,1 %.

* Kreeka negatiivne protsendimäär on tingitud 2013. aastal kohaldatud korrektsioonist, mis oli seotud varem teatatud summadega. Ilma selle korrektsioonita oleks Kreeka näitaja 2,1 % ja üldine protsendimäär 2,3 %.

3.3. Sissenõudmised

2013. aastal kinnitatud ja rakendatud sissenõudmisi käsitlevad näitajad on esitatud eespool tabelis 3.1, millest ilmneb, et sissenõudmisi kinnitati 2013. aastal summas 941 miljonit eurot ja rakendati summas 862 miljonit eurot. Nagu on näha alltoodud tabelitest 4.3.1 ja 4.3.2, on need summad võrreldes 2012. aastaga märgatavalt kasvanud ja seda eelkõige tänu sisepoliitika valdkondades sissenõutud summade suurenemisele.

4. 2013. aasta lõpuKS KInnitatud ja KOHALDATUD Kumulatiivsed FINANTSKORREKTSIOONID JA sissenõudmiSED

4.1. Ülevaade

Kumulatiivsed näitajad annavad kasulikku teavet selle kohta, kui olulised on komisjoni kasutatavad parandusmehhanismid eelkõige seetõttu, et nendes võetakse arvesse asjaolu, et programmid ja projektid on mitmeaastased, ning neutraliseeritakse üksikjuhtude mõju. Alltoodud joonistel on kujutatud viimasel viiel aastal kinnitatud ja kohaldatud finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste dünaamika.

Joonis 4.1. Finantskorrektsioonid ja sissenõudmised perioodil 2009–2013

Perioodil 2009–2013 kinnitatud finantskorrektsioonid Perioodil 2009–2013 kohaldatud finantskorrektsioonid ja

ja sissenõudmised sissenõudmised

Komisjoni kinnitatud finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste summa oli perioodil 2009–2013 aastas keskmiselt 2,9 miljardit eurot ehk 2,2 % ELi eelarvest tehtud maksete keskmisest summast, mis oli 131 miljardi eurot (eelarve täitmine koostöös liikmesriikidega: 2,6 miljardit eurot ehk 2,5 % maksete keskmisest summast (101 miljardit eurot); kõik muud eelarve täitmise viisid: 353 miljonit eurot ehk 1,2 % maksete keskmisest summast (30 miljardit eurot)). Kinnitatud summade puhul on märgata tõusutrendi, mis näitab, et mitmeaastane kontrolliraamistik on ELi eelarve kaitsmisel olnud edukas.

Perioodil 2009–2013 kohaldatud finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste keskmine summa oli 2,7 miljardit eurot ehk 2,1 % asjaomasel perioodil ELi eelarvest tehtud maksete keskmisest. Ülaltoodud kasvusuundumust selgitab programmitöö perioodi 2000–2006 lõppemine, sest märkimisväärset osa finantskorrektsioonidest ja sissenõudmistest kohaldatakse alles selles etapis (vt allpool).

4.2. Finantskorrektsioonid

4.2.1. Ülevaade

Tabel 4.2.1. Kinnitatud kumulatiivsed finantskorrektsioonid ja nende kohaldamise protsent 2013. aasta lõpu seisuga

miljonites eurodes ||

Poliitikavaldkond || Programmitöö periood || Kumuleeritud EAGFi otsused || Kinnitatud finants-korrektsioo-nid kokku 2013. aasta lõpu seisuga || Veel kohaldamata finants- korrektsioonid 2013. aasta lõpu seisuga || Kohaldatud/ kinnitatud 2013. aasta lõpu seisuga || Kinnitatud finants-korrektsioo-nid 2012. aasta lõpu seisuga ||

1994–1999 || 2000–2006 || 2007–2013 ||

Põllumajandus-poliitika || 0 || 112 || 374 || 9 148 || 9 634 || 1 001 || 89,6% || 8 525 ||

EAGF || – || – || – || 9 148 || 9 148 || 920 || 90,0% || 8 286 ||

Maaelu areng || 0 || 112 || 374 || ei kohaldata || 486 || 82 || 83,2% || 239 ||

Ühtekuuluvus-poliitika || 2 719 || 7 729 || 1 741 || ei kohaldata || 12 189 || 756 || 93,8% || 10 786 ||

ERF || 1 788 || 5 188 || 667 || ei kohaldata || 7 643 || 477 || 93,8% || 7 305 ||

Ühtekuuluvusfond || 271 || 688 || 245 || ei kohaldata || 1 204 || 113 || 90,7% || 984 ||

ESF || 560 || 1 678 || 820 || ei kohaldata || 3 057 || 65 || 97,9% || 2 224 ||

FIFG/EKF || 100 || 102 || 9 || ei kohaldata || 211 || 102 || 51,8% || 201 ||

EAGGFi arendusrahastu || 0 || 73 || 0 || ei kohaldata || 73 || 0 || 100,0% || 72 ||

Muu || – || – || – || ei kohaldata || 4 || 0 || 100,0% || 2 ||

Kokku || 2 719 || 7 840 || 2 116 || 9 148 || 21 827 || 1 757 || 91,9% || 19 313 ||

Ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas kajastavad erinevad programmitöö perioodid selgelt ELi eelarvetsükli mitmeaastast olemust. Kuna programmitöö periood 2000–2006 on lõppemas, on finantskorrektsioonide summa võrdlemisi suur, eriti võrreldes perioodiga 2007–2013. Selle hilisema perioodiga seotud finantskorrektsioonide summa suureneb lähiaastatel tõenäoliselt veelgi, sest perioodi programmid hakkavad lõppema (mõni neist on jõudmas 95 % makselävendini). Korrektsioonide tähtsus peaks aga tänu ennetusmeetmete edukusele olema väiksem kui eelmisel programmitöö perioodil. Eriti kasulikuks vahendiks on osutunud maksete katkestamine ja peatamine, et innustada liikmesriike täiustama oma juhtimis- ja kontrollisüsteeme koostöös komisjoni talitustega.

4.2.2. Põllumajanduspoliitika – EAGFi raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise raames tehtud finantskorrektsioonid

EAGFi puhul on komisjon alates 1999. aastast kohaldanud finantskorrektsioone summas 9,148 miljardit eurot (vastuvõetud 43 otsuse alusel). Ajavahemikul 1999–2013 oli keskmine eelarveaasta korrektsioonimäär 1,5 % kulutustest. Kui komisjon on teinud otsuse, kohaldatakse korrektsiooni üldjuhul automaatselt, välja arvatud juhul, kui liikmesriigile on antud võimalus maksta summa tagasi mitmes osas.

Tabel 4.2.2. EAGFi raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise raames tehtud kumulatiivsed finantskorrektsioonid alates 1999. aastast kuni 2013. aasta lõpuni (liikmesriikide kaupa)

|| miljonites eurodes

Liikmesriik || ELi eelarvest saadud EAGFi maksed || Saadud maksete % võrreldes maksete kogusummaga || Kumuleeritud EAGFi finantskorrektsioonid 2013. aasta lõpu seisuga || % võrreldes ELi eelarvest saadud maksetega || % võrreldes finants-korrektsioonide kogusummaga

Belgia || 11 638 || 1,9% || 42 || 0,4% || 0,5%

Bulgaaria || 1 980 || 0,3% || 37 || 1,9% || 0,4%

Tšehhi || 4 742 || 0,8% || 6 || 0,1% || 0,1%

Taani || 16 345 || 2,7% || 183 || 1,1% || 2,0%

Saksamaa || 82 340 || 13,5% || 186 || 0,2% || 2,0%

Eesti || 523 || 0,1% || 0 || 0,0% || 0,0%

Iirimaa || 19 474 || 3,2% || 48 || 0,2% || 0,5%

Kreeka || 38 139 || 6,3% || 2 328 || 6,1% || 25,4%

Hispaania || 85 336 || 14,0% || 1 457 || 1,7% || 15,9%

Prantsusmaa || 133 217 || 21,9% || 1 272 || 1,0% || 13,9%

Horvaatia || 0 || 0,0% || - || ei kohaldata || ei kohaldata

Itaalia || 68 953 || 11,3% || 1 757 || 2,5% || 19,2%

Küpros || 338 || 0,1% || 10 || 2,9% || 0,1%

Läti || 749 || 0,1% || 0 || 0,0% || 0,0%

Leedu || 2 089 || 0,3% || 8 || 0,4% || 0,1%

Luksemburg || 435 || 0,1% || 5 || 1,2% || 0,1%

Ungari || 7 279 || 1,2% || 45 || 0,6% || 0,5%

Malta || 27 || 0,0% || 0 || 1,1% || 0,0%

Madalmaad || 16 371 || 2,7% || 212 || 1,3% || 2,3%

Austria || 10 459 || 1,7% || 11 || 0,1% || 0,1%

Poola || 16 755 || 2,8% || 92 || 0,6% || 1,0%

Portugal || 10 278 || 1,7% || 193 || 1,9% || 2,1%

Rumeenia || 4 782 || 0,8% || 97 || 2,0% || 1,1%

Sloveenia || 629 || 0,1% || 10 || 1,5% || 0,1%

Slovakkia || 2 077 || 0,3% || 2 || 0,1% || 0,0%

Soome || 7 916 || 1,3% || 26 || 0,3% || 0,3%

Rootsi || 10 542 || 1,7% || 116 || 1,1% || 1,3%

Ühendkuningriik || 55 077 || 9,1% || 1 007 || 1,8% || 11,0%

Kokku || 608 491 || 100,0% || 9 148 || 1,5% || 100,0%

Ülaltoodud tabelis on esitatud finantskorrektsioonide summad, mille asjaomased liikmesriigid peavad ELi eelarvesse tagasi maksma. Finantskorrektsioonide kogusummad on püsinud aastate arvestuses võrdlemisi stabiilsed ja perioodi jooksul on nad liikunud nii absoluutsummade kui ka kulutuste osakaalu poolest tõusujoones.

Järgmisel joonisel on kajastatud iga liikmesriigi finantskorrektsioonide kogusummat koos nende finantskorrektsioonide osakaaluga ELi eelarvest saadud maksetest.

Tuleb märkida, et üheksas liikmesriigis on korrektsioonimäär 1,5 %-lisest keskmisest määrast kõrgem ja nende riikide suhtes kohaldatud korrektsioonid moodustavad korrektsioonide kogusummast 75 %. Samal ajal tuleb arvestada sellega, et need üheksa liikmesriiki said 44 % ELi eelarvest tehtud maksetest.

Joonis 4.2.2. EAGFi raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise raames alates 1999. aastast kuni 2013. aasta lõpuni liikmesriikide suhtes kohaldatud kumulatiivsete finantskorrektsioonide osakaal, võrrelduna ELi eelarvest saadud maksetega

4.2.3. Põllumajanduspoliitika – liikmesriikide kontrollisüsteemide puudused

Kui liikmesriigid, põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat, kontrollikoda ja/või OLAF (pettusega seotud juurdlused) on avastanud liikmesriikide juhtimis- ja kontrollisüsteemides tõsiseid puudusi, tegeleb põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat nendega tähelepanelikult senikaua, kuni ta on saanud usaldusväärseid tõendeid selle kohta, et liikmesriigid on vajakajäämised asjakohaste meetmete rakendamisega kõrvaldanud, et varem teatatud eeskirjadevastased kulutused on korrigeeritud ja et uus süsteem on osutunud praktikas usaldusväärseks.

Näiteks Poola toetuskavade puhul avastas põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat 2013. aastal tõsiseid struktuurseid puuduseid seoses puu- ja köögiviljasektori tootjarühmade eeltunnustamisega. Varem väljamakstud summadega seotud fondi finantsrisk on kaetud vastavuse kontrollimise menetlusega, mille abil saadakse alusetult kulutatud ELi raha tagasi. Tulevikku silmas pidades on Poolal palutud võtta vajalikud parandusmeetmed. Nende rakendamist jälgib põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat. Seoses puudustega veinisektoris avaldati 2013. aasta veebruaris ja aprillis kaks suuniste kogumit riikliku toetusprogrammi kohaldamise kohta.

Seoses otsetoetustega on Hispaania 15 makseasutuses ja Kreekas avastatud püsivad puudused, mis väljenduvad teatud liiki karjamaade ebaõiges määratlemises rahastamiskõlbliku maana. 2013. aasta keskel kontrolliti Hispaanias võetud parandusmeetmeid ja leiti, et need ei hõlma olukorda tervikuna. Seetõttu karmistatakse Hispaania rakenduskava kontrollimist ja jälgimist ning jätkatakse finantskorrektsioonidega. Kreekas 2008. aastal kasutusele võetud põldude identifitseerimise süsteem hõlmas alasid, mis ei saaks oma eripära tõttu olla ÜPP raames toetuskõlblikud. Finantskorrektsioonide edasilükkamise otsuse tingimus oli, et Kreeka pidi koostama olukorra lahendamiseks tegevuskava. Ajavahemikku 2009–2012 ja sellele järgnevaid aastaid hõlmavate maksete puhul on finantskorrektsioone kaasa toovad vastavuse kontrollimise menetlused veel pooleli. Peale selle – kuna parandusmeetmed jäid kavandatud viisil rakendamata – tühistati karjamaadega seotud puudusest tingitud netofinantskorrektsioonide edasilükkamine ja 24. juunil 2014 saadeti Kreeka ametiasutustele toetuse peatamisele eelnev kiri, milles kehtestati allesjäänud eesmärkide saavutamiseks selge tähtaeg.

Portugalis viidi 2013. aastal lõpule ulatuslik tegevuskava, et kõrvaldada tõsised puudused põldude identifitseerimise süsteemi ja geograafilise informatsiooni süsteemi kvaliteedis, Prantsusmaal aga käivitati põldude identifitseerimise süsteemi ajakohastamise ja täiustamise kaugeleulatuv tegevuskava, mis saab eeldatavasti täielikult rakendatud taotlusaastaks 2016. Portugalilt saadi vastavuse kontrollimise menetluse abil eelarveaastate 2007–2009 eest netofinantskorrektsioonidena tagasi üle 100 miljoni euro. Sellele ajavahemikule järgnevaid aastaid käsitlevad vastavuse kontrollimise menetlused on veel pooleli. Prantsusmaal on pooleli mitu olulist finantskorrektsiooni seoses 2008.–2010. eelarveaastaga. Neid aastaid hõlmav vastavuse kontrollimise menetlus on edenenud kenasti. 2014. aasta veebruaris tehtud kontroll näitas, et ehkki tegevuskavast on suudetud üldjoontes kinni pidada, on mõned vaheeesmärgid jäänud saavutamata. Seetõttu on palutud Prantsusmaal nende küsimustega tegeleda ja ühtlasi anda üksikasjalikumalt aru, et põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat saaks võtta aktiivsemalt järelmeetmeid. Tuleb märkida, et Prantsusmaal viidi edukalt ellu toetusõiguste ja nõuetele vastavuse süsteemi haldamist hõlmav tegevuskava. Ühtse juhtimis- ja kontrollisüsteemi ning põldude identifitseerimise süsteemi kvaliteedi kontrollimine, sealhulgas vajalike suuniste andmine ja toe pakkumine, on nüüd põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi juures 2014. aastal tegevust alustanud uue üksuse ülesanne.

Teatavatele kontrollisüsteemidele (nt Rumeenias, Bulgaarias, Portugalis) kontrollikojas antud hinnangute „mittetõhus” või „osaliselt tõhus” tõttu või põllumajanduse ja maaelu arengu auditite mõjul ning (nt Kreeka, Madalmaade) esitatud kontrollistatistika vähese usaldusväärsuse tõttu koostati pärast 5 % ületava veamäära kohandamist tegevuskavad. Näiteks avastati nii põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi vastavusauditite kui ka kontrollikoja auditite käigus Rumeenias märkimisväärsed süsteemsed puudused seoses meetmega 312 „toetus mikroettevõtete rajamiseks ja arendamiseks”. Rumeenia ametiasutused rakendasid põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi nõudel olukorra parandamiseks tegevuskava. Peale selle katkestas komisjon 2013. aastal selle meetmega seoses Rumeeniale tehtavad maksed. Pärast põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi pidevat tööd Rumeenia ametiasutustega leiti 2014. aasta mais, et ehkki jõupingutused meedet 312 käsitleva spetsiaalse tegevuskava elluviimisel peavad jätkuma, on võimalik taastada maksed, tingimusel et Rumeenia ametiasutused nõustuvad riski leevendamiseks põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi põhjaliku järelevalvega. Lõpliku kinnituse selle kohta, et meetme 312 rakendamisega seotud süsteemsed puudused on edukalt kõrvaldatud, saab anda siiski üksnes tulevikus tehtava auditiga. ELi eelarvet kaitstakse vastavuse kontrollimise menetluste abil, mis toovad kaasa liikmesriikide suhtes kohaldatavad netofinantskorrektsioonid ja sissenõudmised. Samal ajal jätkatakse Rumeenia maaelu arengu programmide elluviimise tähelepanelikku jälgimist.

Bulgaarias paljastati maaelu arengu valdkonnas tehtud põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi audititega tõsised halduskontrollide puudused, samuti puudused kohapealsete kontrollides. Peamised vajakajäämised olid seotud avaliku hankemenetluse suhtes kohaldatavate kontrollidega, rahastamiskõlbmatute ja/või ebamõistlike kulude olemasoluga, kohapealsete kontrollide ulatusega ning ettemaksete varase ja ülemäärase tegemisega. Mis puudutab suuri ettemakseid, siis neid tuleb vaadelda „n + 2” kulukohustustest vabastamise reegli valguses. Bulgaaria ametiasutustel on palutud selgitada selliste varajaste ja suurte ettemaksete vajalikkust. Neid selgitusi võetakse asjakohaselt arvesse järelduse tegemisel võimaliku „n + 2” reeglist kõrvalehoidmise kohta ja finantskorrektsiooni vajadust käsitleva otsuse langetamisel. Pärast seda, kui põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat saatis 2013. aasta alguses kõikidele liikmesriikidele esimese kirja, seati sisse veamäärade vähendamise riiklike tegevuskavade kehtestamise ja kontrollimise menetlus. Liikmesriigid esitasid tihedas koostöös põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraadi talitustega oma tegevuskavad. Samuti korraldati nii 2013. kui ka 2014. aastal kolm seminari, et tutvustada hetkeseisu ja anda suuniseid.

4.2.4. Ühtekuuluvuspoliitika – ERF ja ESF aastatel 2000–2006

Kuna programmitöö periood 2000–2006 on lõpetamisjärgus, on võimalik võrrelda parandusmeetmete üldisi tulemusi ja kogukulutusi ning saada täielikum ülevaade parandusmehhanismide mõjust. Tuginedes üksnes komisjoni järelevalvetegevusele, oli ERFi ja ESFi vahendite puhul finantskorrektsioonide kombineeritud määr 2013. aasta lõpus 8,8 miljardit eurot. See moodustab 2013. aasta lõpuks tehtud eraldistest (196,9 miljardit eurot) umbes 4,5 %. Kui võtta arvesse liikmesriikide teatatud täiendavaid finantskorrektsioone, mis on seotud nende enda kontrollitegevusega, tõuseb korrektsioonimäär 5,1 %ni eraldistest.

Finantskorrektsioonid, mida komisjon kohaldas perioodi lõppetapis, moodustavad ligikaudu kolmandiku kõikidest asjaomasel programmitöö perioodil komisjoni kohaldatud korrektsioonidest. See hõlmab korrektsioone, mille kohaldamine on 2013. aasta lõpus pooleli, mis moodustavad 0,8 % eraldistest (1,502 miljardit eurot) ja millest on liikmesriikide ametiasutustele programmitöö perioodi lõpetamist käsitlevates kirjades ametlikult teatatud, kuid mida liikmesriigid ei ole veel heaks kiitnud. Nende andmetega ajakohastatakse näitajaid, mille asjaomased peadirektoraadid on esitanud Euroopa Parlamendile oma 12. aprilli 2013. aasta aruandes „Financial corrections carried out for ERDF and ESF on 2000–2006 programmes”,[8] kus on käsitletud ERFi ja ESFi 2000.–2006. aasta programmide puhul tehtud finantskorrektsioone.

Tabel 4.2.4. Programmitöö periood 2000–2006 – kinnitatud ja 31. detsembri 2013. aasta seisuga pooleli olevad ERFi ja ESFi finantskorrektsioonid (liikmesriikide kaupa)

|| miljonites eurodes

Liikmesriik || ERFilt ja ESFilt saadud maksed || Saadud maksete % kõikidest maksetest || Kinnitatud finants-korrektsioonid || Pooleliolevad finants-korrektsioonid (programmitöö perioodi lõpetamist käsitlev kiri saadetud) || Perioodil 2000–2006 kohaldatud finants- korrektsioonide kogusumma || Finants-korrektsioonide osakaal võrreldes ERFilt ja ESFilt saadud maksetega || Kohaldatud finantskorrektsioonide osakaal võrreldes finantskorrektsioonide kogusummaga

Belgia || 1 945 || 1,0% || 15 || 0 || 16 || 0,8% || 0,2%

Tšehhi || 1 456 || 0,7% || 5 || 6 || 11 || 0,8% || 0,1%

Taani || 570 || 0,3% || 1 || – || 1 || 0,1% || 0,0%

Saksamaa || 26 960 || 13,7% || 50 || 0 || 50 || 0,2% || 0,6%

Eesti || 305 || 0,2% || 2 || – || 2 || 0,5% || 0,0%

Iirimaa || 3 067 || 1,6% || 21 || 142 || 163 || 5,3% || 1,9%

Kreeka || 20 211 || 10,3% || 1 154 || 66 || 1 221 || 6,0% || 13,9%

Hispaania || 40 686 || 20,7% || 3 246 || 260 || 3 506 || 8,6% || 40,0%

Prantsusmaa || 14 825 || 7,5% || 332 || 23 || 355 || 2,4% || 4,1%

Itaalia || 27 501 || 14,0% || 1 229 || 1 354 || 2 582 || 9,4% || 29,5%

Küpros || 53 || 0,0% || – || – || – || 0,0% || 0,0%

Läti || 518 || 0,3% || 4 || – || 4 || 0,8% || 0,1%

Leedu || 773 || 0,4% || 3 || – || 3 || 0,3% || 0,0%

Luksemburg || 71 || 0,0% || 2 || – || 2 || 2,6% || 0,0%

Ungari || 1 695 || 0,9% || 12 || – || 12 || 0,7% || 0,1%

Malta || 57 || 0,0% || – || – || – || 0,0% || 0,0%

Madalmaad || 2 702 || 1,4% || 44 || – || 44 || 1,6% || 0,5%

Austria || 1 647 || 0,8% || 0 || 0 || 0 || 0,0% || 0,0%

Poola || 7 032 || 3,6% || 180 || – || 180 || 2,6% || 2,1%

Portugal || 18 178 || 9,2% || 190 || – || 190 || 1,0% || 2,2%

Sloveenia || 215 || 0,1% || 2 || – || 2 || 0,9% || 0,0%

Slovakkia || 1 245 || 0,6% || 44 || 1 || 45 || 3,6% || 0,5%

Soome || 1 789 || 0,9% || 0 || – || 0 || 0,0% || 0,0%

Rootsi || 1 634 || 0,8% || 12 || – || 12 || 0,7% || 0,1%

Ühendkuningriik || 16 129 || 8,2% || 293 || 1 || 294 || 1,8% || 3,4%

Interreg || 5 645 || 2,9% || 26 || 41 || 67 || 1,2% || 0,8%

Kokku || 196 911 || 100,0% || 6 866 || 1 895 || 8 761 || 4,5% || 100,0%

Neljas liikmesriigis on korrektsioonimäär kõrgem kui keskmine määr 4,5 %. Nende riikide suhtes kohaldatud korrektsioonid moodustavad korrektsioonide kogusummast 85 % ja nad said 47 % ELi eelarvest tehtud maksete kogusummast. Väärib rõhutamist, et nüüdseks on lahendatud lõviosa probleemidest, mis viisid nendes liikmesriikides komisjoni teatatud finantskorrektsioonide kehtestamiseni. Need puudutavad eelkõige näiteks Hispaania suhtes teatatud ERFiga seotud korrektsioonide kehtestamist kogusummas 2,6 miljardit eurot (need olid seotud puudustega, mille komisjon avastas 2000.–2006. aasta sealsetes juhtimis- ja kontrollisüsteemides ja mis on nüüdseks kõrvaldatud ja mida 2007.–2013. aasta rakenduskavades enam ei esine), ning Kreeka suhtes ERFi raames kehtestatud korrektsioone 1,1 miljardi euro ulatuses (meetmete tulemusel, mis võeti riigihankemenetluste ja -lepingute puuduste kõrvaldamiseks enne 2005. aastat). Itaalia ja Iirimaa puhul on enamik teatatud korrektsioonidest pooleliolevad korrektsioonid, mille komisjon pani ette programmitöö perioodi lõppetapis ja mille asjaomane liikmesriik on vaidlustanud, esitades kaalumiseks lisateavet. Itaalias on märkimisväärne osa nendest korrektsioonidest seotud lõpetamata projektidega.

EFSi puhul on tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi eesmärk jõuda tulevikus vigade parandamiselt nende vältimiseni. See on eriti oluline selliste liikmesriikide jaoks nagu Hispaania, Itaalia ja Rumeenia, kus finantskorrektsioonid on olnud viimastel aastatel suurimad (vt tabelid 4.2.4 ja 4.2.5).

Võttes arvesse Hispaania programmidega seotud märkimisväärseid korduvaid reservatsioone, otsustas tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraat 2011. aastal kohaldada ESFi rakendamisega tegelevate Hispaania asutuste suhtes spetsiaalset tegevuskava, eelkõige selleks, et ärgitada neid kasutama täies mahus kõiki ELi õigusaktides pakutavaid lihtsustamisvõimalusi ja kaotada tarbetult rangemad riiklikud rahastamiskõlblikkuse eeskirjad (nt seoses tööhõivealaste toetuskavadega). Auditi tegijatest ja piirkondlikest ametnikest moodustati töörühm, et kontrollida kokkulepitud meetmete elluviimise tõhusust. Samalaadseid meetmeid on võetud ka Itaalias. Tihedat koostööd avastatud korduvate probleemide algpõhjuste kõrvaldamiseks on tehtud ka teiste liikmesriikidega. Selliste riikide hulka kuulub näiteks Rumeenia, kus komisjon on teinud sealsete riigiasutustega koostööd, et tugevdada nii eelnevaid kui ka uusi programmitöö perioode silmas pidades asjaomaste asutuste juhtimis- ja kontrollisüsteeme.

Laiemas perspektiivis peaks 2014.–2020. aasta tõhustatud õigusraamistik, sealhulgas eelkõige iga-aastane kinnituspakett ja võimalus kasutada tõsiste puuduste korral netofinantskorrektsioone, koos praeguse range maksete katkestamise ja peatamise poliitika jätkumise ning kõikide lihtsustamisvõimaluste kasutamise aktiivse julgustamisega parandama uuel programmitöö perioodil veelgi Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide rakendamist. Tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraat jätkab ka viimastel aastatel tehtud jõupingutusi, et aidata neil liikmesriikidel parandada oma süsteeme parimate olemasolevate tavade abil.

Joonis 4.2.4. Kinnitatud ja 31. detsembri 2013. aasta seisuga pooleli olevad kumulatiivsed finantskorrektsioonid, mida kohaldatakse liikmesriikide suhtes seoses ERFi ja ESFi programmitöö perioodiga 2000–2006, võrrelduna saadud toetustega

4.2.5. Ühtekuuluvuspoliitika – ERF/Ühtekuuluvusfond ja ESF perioodil 2007–2013

Kuna programmitöö periood 2007–2013 ei ole veel lõppetappi jõudnud, on loomulik, et nüüdseks korrigeeritud kumulatiivsed summad on perioodi 2000–2006 summadest märksa väiksemad. See kajastab tõsiasja, et kõige suuremad finantskorrektsioonid tehakse perioodi lõpetamisel. Lähiaastatel peaksid allpool esitatud summad suurenema. Viidatud on ka korrektsioonidele, mida on sel perioodil teinud liikmesriigid (vt punkt 7).

Tabel 4.2.5. Programmitöö periood 2007–2013 – kinnitatud ja 31. detsembri 2013. aasta seisuga pooleli olevad ERFi/Ühtekuuluvusfondi ja ESFi finantskorrektsioonid (liikmesriikide kaupa)

|| miljonites eurodes

Liikmesriik || ERFilt/Ühtekuuluvus-fondilt ja ESFilt saadud maksed perioodil 2007–2013 || Saadud maksete % kõikidest maksetest || Kinnitatud finants-korrektsioonid || Pooleliolevad finants-korrektsioonid (programmi-töö perioodi lõpetamist käsitlev kiri saadetud) || Perioodil 2007–2013 rakendatud finants-korrektsioonide kogusumma || Finants-korrektsiooni-de osakaal võrreldes ERFilt/Ühte-kuuluvus-fondilt ja ESFilt saadud maksetega || Kohaldatud finants-korrektsioonide osakaal võrreldes finants-korrektsioonide kogusummaga

Belgia || 2 063 || 0,6% || 10 || 0 || 10 || 0,5% || 0,5%

Bulgaaria || 6 674 || 1,9% || 8 || 8 || 16 || 0,2% || 0,8%

Tšehhi || 26 540 || 7,6% || 285 || 2 || 287 || 1,1% || 15,0%

Taani || 510 || 0,1% || 0 || – || 0 || 0,0% || 0,0%

Saksamaa || 25 488 || 7,3% || 19 || 0 || 19 || 0,1% || 1,0%

Eesti || 3 403 || 1,0% || 10 || – || 10 || 0,3% || 0,5%

Iirimaa || 751 || 0,2% || 21 || 0 || 21 || 2,8% || 1,1%

Kreeka || 20 210 || 5,8% || 144 || – || 144 || 0,7% || 7,5%

Hispaania || 34 649 || 10,0% || 276 || 39 || 316 || 0,9% || 16,5%

Prantsusmaa || 13 449 || 3,9% || 26 || 0 || 27 || 0,2% || 1,4%

Horvaatia || 858 || 0,2% || – || – || – || 0,0% || 0,0%

Itaalia || 27 923 || 8,0% || 72 || 0 || 72 || 0,3% || 3,7%

Küpros || 612 || 0,2% || – || – || – || 0,0% || 0,0%

Läti || 4 530 || 1,3% || 23 || – || 23 || 0,5% || 1,2%

Leedu || 6 775 || 2,0% || 0 || – || 0 || 0,0% || 0,0%

Luksemburg || 50 || 0,0% || 0 || – || 0 || 0,0% || 0,0%

Ungari || 24 908 || 7,2% || 174 || – || 174 || 0,7% || 9,1%

Malta || 840 || 0,2% || – || – || – || 0,0% || 0,0%

Madalmaad || 1 660 || 0,5% || – || – || – || 0,0% || 0,0%

Austria || 1 204 || 0,3% || 2 || 7 || 9 || 0,7% || 0,5%

Poola || 67 186 || 19,3% || 205 || 3 || 208 || 0,3% || 10,9%

Portugal || 21 412 || 6,2% || 1 || 26 || 28 || 0,1% || 1,4%

Rumeenia || 19 058 || 5,5% || 358 || 5 || 362 || 1,9% || 18,9%

Sloveenia || 4 101 || 1,2% || 14 || 1 || 15 || 0,4% || 0,8%

Slovakkia || 11 496 || 3,3% || 102 || 30 || 132 || 1,1% || 6,9%

Soome || 1 596 || 0,5% || 0 || – || 0 || 0,0% || 0,0%

Rootsi || 1 626 || 0,5% || 1 || – || 1 || 0,1% || 0,1%

Ühendkuningriik || 9 891 || 2,8% || 36 || 7 || 43 || 0,4% || 2,2%

Piiriülene || 7 987 || 2,3% || 0 || – || 0 || 0,0% || 0,0%

Kokku || 347 450 || 100,0% || 1 790 || 128 || 1 918 || 0,6% || 100,0%

Kuna perioodi 2007–2013 programmid hõlmavad mitut fondi, on ERFi ja Ühtekuuluvusfondi käsitlevad näitajad esitatud tabelis koos.

Kaheksas liikmesriigis on korrektsioonimäär kõrgem kui keskmine määr 0,6 %. Nende riikide suhtes kohaldatud korrektsioonid moodustavad finantskorrektsioonide kogusummast 75 % ja need riigid said 40 % maksetest.

Joonis 4.2.5. Kinnitatud ja 31. detsembri 2013. aasta seisuga pooleli olevad kumulatiivsed finantskorrektsioonid, mida kohaldatakse liikmesriikide suhtes seoses ERFi/Ühtekuuluvusfondi ja ESFi programmitöö perioodiga 2007–2013, võrrelduna saadud toetustega

Mis puudutab ERFi/Ühtekuuluvusfondi ja ESFi, siis jätkas komisjon jõuliselt oma järelevalvaja rolli täitmist, tagades, et liikmesriigid tegelevad oma juhtimis- ja kontrollisüsteemides avastatud puudustega. Eesmärk oli välja selgitada mis tahes oluline risk ja see kõrvaldada, et kindlustada ELi eelarve asjakohane kaitse, ning jõuda programmide lõpetamise ajaks aktsepteeritava jääkriskini. Selle tulemuseks oli olukorra üleüldine paranemine programmitöö perioodil 2007–2013 võrreldes perioodiga 2000–2006. Lisaks on tänu mitmele meetmele, mis komisjon on võtnud koostöös liikmesriikidega, ühtekuuluvuskulutustega seotud vigade esinemissagedus aastate jooksul vähenenud.

Esiteks on suurenenud riiklike juhtimis- ja kontrollisüsteemide suutlikkus ära hoida, avastada ja parandada vigu enne kulutuste teatamist komisjonile. Ühelt poolt tegid komisjoni talitused märkimisväärseid haldamis- ja auditeerimisalaseid jõupingutusi, et tõhustada liikmesriikide esmatasandi kontrollide toimimist. Teiselt poolt kehtestati perioodi 2007–2013 õigusaktidega auditeerimisasutustele kohustus kasutada tegevusauditites statistilisi valimeid. Komisjoni teostas auditeerimise üle põhjalikku järelevalvet ja andis selle kohta suuniseid, mis parandas oluliselt suutlikkust. Kõik see aitas muuta märksa usaldusväärsemaks veamäärad, mis edastatakse igal aastal komisjonile liikmesriikide iga-aastastes kontrolliaruannetes ja mida kasutatakse komisjoni kinnituse andmise protsessis juhtimis- ja kontrollisüsteemide tõhususe näitajatena. Komisjoni auditeerimistöös võiks seega viia rõhuasetuse kinnituse saamisele auditeerimisasutuste töö kohta, keskendudes neist nõrgimatele või neile, kelle kontrollimise alla kuulub kõige suurem osa ELi vahenditest. Peale selle jälgib komisjon avastatud puuduste kõrvaldamist pidevalt ja kontrollib, et auditeerimisasutuse töökvaliteet püsiks rahuldav, kui programmile on antud ühtse auditi staatus. Tihe koostöö auditeerimisasutustega tagab probleemide õigeaegse avastamise ja lahendamise juba liikmesriigi tasandil. Samuti aitab see tõhustada kinnituse andmise protsessi komisjoni tasandil.

Komisjon korraldab ka ise kohapealseid riskipõhiseid auditeid, mh auditeerib toetusesaajaid, kui ta leiab, et mõned puudused (mis on seotud eeskätt selliste keeruliste küsimustega nagu riigihanked või riigiabi ERFi/Ühtekuuluvusfondi puhul) võivad jääda avastamata või et neid ei pruugita avastada õigel ajal. See hõlmab parandusmeetmeid sisaldavate tegevuskavade elluviimise kontrollimist maksete katkestamise ja finantskorrektsioonide korral. Need auditid aitavad täiustada juhtimis- ja kontrollisüsteeme programmide puhul, mille suhtes kohaldatakse reservatsioone, tagades, et komisjonile teatatavad senised ja tulevased kulutused on seaduslikud ja korrektsed. Ühtlasi on see komisjonile täiendav, otsesem alus kinnituse andmiseks.

Teiseks on probleemide avastamise suuremat suutlikkust kasutatud ennetavalt selleks, et parandada liikmesriikide haldussüsteemide toimimist, kohaldades samal ajal vajalikke finantskorrektsioone. Komisjonil on alates 2008. aastast olnud võimalus süstemaatiliselt ja järjepidevalt kasutada õigusega ette nähtud võimalust katkestada ja/või peatada maksed programmide puhul, mille haldamisel esineb märkimisväärseid puudusi, või kui tasumisele kuuluvaid makseid ei ole, siis on peadirektoril olnud võimalus saata hoiatuskirju. Sellega on ära hoitud suure veariskiga kulutuste rahastamine ELi vahenditest ning antud sealjuures liikmesriikidele tugev stiimul oma juhtimis- ja kontrollisüsteemide kiireks tõhustamiseks. Maksete katkestamine ja lõpetamine peatatakse mõistagi alles siis, kui vajalike meetmete, sealhulgas finantskorrektsioonide kohaldamisel tehtud edusammude kohta on saadud piisav kinnitus (vt punkt 6). Samal ajal on ELi ja liikmesriikide kontrolliasutuste ühine töö võimaldanud leppida paremini kokku vajalikes finantskorrektsioonides ja nende kohaldamises, et kaitsta nõuetekohaselt ELi eelarvet eeskirjadevastaste kulutuste eest, muu hulgas kindlamääraliste korrektsioonide abil. Liikmesriigid on omakorda saanud kasutada nende korrektsioonidega seotud ELi vahendeid uuesti muude projektide jaoks. Sellistel korrektsioonidel on asjaomastes liikmesriikides siiski suur finants- ja poliitiline mõju, sest eeskirjadevastaselt tehtud kulutused tuleb rahastada liikmesriigi vahenditest, kui neid ei õnnestu toetusesaajatelt tagasi saada.

Et leevendada liikmesriikides ja programmides korraldusasutuste tasandil allesjäänud riske ja puudusi, on regionaal- ja linnapoliitika peadirektoraat astunud ka samme, et suurendada perioodi 2007–2013 programmide jaoks lisameetmete abil suutlikkust. 2013. aasta alguses rajati uus haldussuutlikkuse suurendamise pädevuskeskus, et pakkuda riigiasutustele ERFi ja Ühtekuuluvusfondi haldamisel tuge. Riigihangete jaoks on kehtestatud pädevuskeskuses kooskõlas siseturu ja teenuste peadirektoraadi ning teiste Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidega riigihangete tegevuskava. Meetmeid võetakse ka selleks, et parandada riigiabieeskirjade rakendamist, ning fonde haldavate asutuste jaoks on väljatöötamisel teabevahetusplatvorm, et saada olemasolevatest headest tavadest kohapeal võimalikult suurt kasu.

ESFi puhul kinnitavad 2013. aasta arengud pikaajalist suundumust tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi kulutustega seotud vigade vähenemise suunas, samal ajal kui maksete maht on märkimisväärselt kasvanud. Eespool ESFi ja Ühtekuuluvusfondi juures nimetatud ühiste tegurite kõrval on vigade esinemise tõenäosust märgatavalt vähendatud võimalusega kasutada ESFiga seotud kulutustest teatamisel lihtsustatud kuluvõimalusi. Seda meetodit kasutatakse viimastel aastatel järjest rohkem tänu suurtele jõupingutustele, mida komisjon on teinud, et veenda liikmesriike kasutama igati lihtsustamisvõimalusi, mida pakutakse struktuurifondide suhtes perioodil 2007–2013 kohaldatavates õigusaktides ja mida on programmitöö perioodiks 2014–2020 veelgi tõhustatud. Samal ajal on komisjon teinud aktiivselt tihedat koostööd mitme liikmesriigiga, et kaotada tarbetult keerulised riiklikud rahastamiskõlblikkuse reeglid ja teha liikmesriigi õigusaktides vajalikud muudatused. Seda on tehtud eeskätt Hispaanias ja Itaalias.

Mõistes, et juhtimis- ja kontrollisüsteemide tugevdamise ning poliitikavaldkondade kooskõllaviimise vallas on veel arenguruumi, võeti programmitöö perioodi 2014–2020 jaoks vastu tõhustatud õigusraamistik. Komisjonil on nüüd suurem võimalus kohaldada ühtekuuluvuspoliitikas netofinantskorrektsioone ja liikmesriikidel lasub ulatuslikum aruandekohustus. Need kaks tahku on peamisteks muutuste mõjutajateks tulevikus (vt punkt 5).

4.3. Sissenõudmised

Allpool esitatud tabelites on toodud perioodi 2009–2013 puhul kinnitatud ja rakendatud sissenõudmiste summad. Mõlemas kategoorias on märgata kasvutendentsi.

Tabel 4.3.1. Perioodi 2009–2013 puhul kinnitatud sissenõudmised

miljonites eurodes

|| Aasta || Perioodil 2009–2013 kokku || Perioodil 2008–2012 kokku

Sissenõudmised

|| 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || 2013

Põllumajanduspoliitika || || || || || || ||

EAGF || 163 || 178 || 174 || 162 || 227 || 905 || 1 038

Maaelu areng || 25 || 114 || 161 || 145 || 139 || 585 || 446

Ühtekuuluvuspoliitika || 102 || 24 || 50 || 22 || 83 || 280 || 228

Sisepoliitika valdkonnad || 100 || 188 || 270 || 252 || 393 || 1 202 || 849

Välispoliitika valdkonnad || 81 || 137 || 107 || 107 || 93 || 524 || 463

Haldamine || 9 || 5 || 8 || 7 || 6 || 35 || 30

Kokku || 480 || 646 || 770 || 695 || 941 || 3 530 || 3 053

Tabel 4.3.2. Perioodi 2009–2013 puhul rakendatud sissenõudmised

miljonites eurodes

|| Aasta || Perioodil 2009–2013 kokku || Perioodil 2008–2012 kokku

Sissenõudmised

|| 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || 2013

Põllumajanduspoliitika || || || || || || ||

EAGF || 148 || 172 || 178 || 161 || 155 || 814 || 1 015

Maaelu areng || 25 || 114 || 161 || 166 || 129 || 595 || 466

Ühtekuuluvuspoliitika || 102 || 25 || 48 || 14 || 81 || 270 || 219

Sisepoliitika valdkonnad || 100 || 162 || 268 || 229 || 398 || 1 157 || 799

Välispoliitika valdkonnad || 81 || 136 || 77 || 99 || 93 || 486 || 425

Haldamine || 9 || 5 || 2 || 9 || 6 || 31 || 25

Kokku || 464 || 614 || 734 || 678 || 862 || 3 353 || 2 949

5. Programmitöö perioodiks 2014–2020 kavandatud netofinantskorrektsioonid ja täiustamine

5.1. Taust

See, kuidas eri parandusmehhanismid ELi eelarvet mõjutavad, sõltub eelarve täitmise viisist ja poliitikavaldkonnast. Ent kõikidel juhtudel on parandusmehhanismidel sama tulemus – nad kaitsevad ELi eelarvet kulutuste eest, mis on tehtud õigust rikkudes. Netofinantskorrektsioon on korrektsioon, mille puhul asjaomane liikmesriik ei saa kasutada korrigeeritud ja sissenõutud summasid uuesti ning jääb seega nendest vahenditest ilma. Selle tagajärjel vähenevad asjaomase kulutuse rahastamiseks EList eraldatavad vahendid.

Eelkõige ÜPP raames toob parandusmeede kaasa eelnevalt välja makstud summade tagastamise sihtotstarbelise tuluna ELi eelarvesse. Ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas on perioodi 2007–2013 hõlmavate õigusaktidega ette nähtud võimalus kasutada korrigeeritud summasid teatavatel tingimustel muude rahastamiskõlblike projektide rahastamiseks, millega on võimalik saavutada programmi eesmärgid. Netofinantskorrektsioonid, mis tingisid eelnevalt väljamakstud summade tagastamise ELi eelarvesse, olid üldjuhul erandiks.

Pärast netofinantskorrektsioonide aastatepikkust edukat toimimist põllumajanduse valdkonnas on seadusandja otsustanud, et programmitöö perioodil 2014–2020 tuleks kohaldada netofinantskorrektsioone ühtekuuluvuspoliitikas laialdasemalt. Tuleb märkida, et programmide elluviimise ajakavast lähtuvalt (esimesed programmide raamatupidamise aastaaruanded tuleb esitada 15. veebruariks 2016) ei teata komisjon netofinantskorrektsioonidest (muude fondide kui põllumajandusfondide puhul) enne 2016. aastat.

5.2. 2013. aasta netofinantskorrektsioonide mõju ELi eelarvele

Tabel 5.2. Finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste mõju ELi eelarvele

Poliitikavaldkond || 2013. aastal kohaldatud korrektsioonide kogusumma (miljonites eurodes) || Seadust rikkudes tehtud kulutuste välja-jätmine (jah/ei) || Summade tagastamine ELi eelarvesse (jah/ei) || Mõju eelarvele || Peamised seotud eelarve-peatükid

Põllumajanduspoliitika || 995 || || || ||

EAGFi finantskorrektsioonid || 481 || Jah || Jah || Sihtotstarbeline tulu || 05 02 05 03

EAGFi sissenõudmised || 155 || Jah || Jah || Sihtotstarbeline tulu || 05 02 05 03

Maaelu arenguga seotud finantskorrektsioonid || 230 || Jah || Jah || Sihtotstarbeline tulu || 05 04

Maaelu arenguga seotud sissenõudmised || 129 || Jah || Jah* || – || –

Ühtekuuluvuspoliitika || 1 839 || || || ||

Maksete tühistamise teel kohaldatud finantskorrektsioonid || 775 || Jah || Ei || – || –

Sissenõudmise teel kohaldatud finantskorrektsioonid || 489 || Jah || Jah || Sihtotstarbeline tulu || 13 03 13 04 04 02 11 06

Summade vabastamise / tegelikest kuludest mahaarvamise teel kohaldatud finantskorrektsioonid || 494 || Jah || Jah** || – || –

Sissenõudmised || 81 || Jah || Jah || Sihtotstarbeline tulu || 13 03 13 04 04 02 11 06

Muud poliitikavaldkonnad || 500 || || || ||

Summade vabastamise / tegelikest kuludest mahaarvamise teel kohaldatud finantskorrektsioonid || 1 || Jah || Ei** || – || –

Sissenõudmise teel kohaldatud finantskorrektsioonid || 2 || Jah || Jah || Sihtotstarbeline tulu || 18 03

Sissenõudmised || 497 || Jah || Jah || Sihtotstarbeline tulu || Erinevad

KOKKU || 3 334 || || || ||

* Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) reguleeriva praeguse õigusraamistiku kohaselt hüvitatakse sissenõudmised maksetega, millega vabastatakse summad, mida asjaomane liikmesriik võib uuesti kasutada. Programmi lõpetamisel (pärast 2015. aastat) ei ole vahendeid enam võimalik uuesti kasutada ja välja tuleb anda sissenõudekorraldus. Põllumajanduse ja maaelu arendamise ühinemiseelse programmi (SAPARD) ja ajutise maaelu arengu rahastamisvahendi puhul peab sissenõudmine toimuma sissenõudekorralduste alusel, sest nende fondide tegevus on jõudnud lõppetappi.

** Eelkõige ühtekuuluvuspoliitika, ent ka muude poliitikavaldkondade kehtiva õigusraamistiku kohaselt võivad finantskorrektsioonid kaasa tuua kulutuste/rahaliste vahendite vähendamise (ent mitte tegeliku ELi eelarvesse tagasi suunatud rahavoo) üksnes järgmistel juhtudel:

- kui liikmesriigid ei suuda näidata piisavalt rahastamiskõlblikke kulutusi;

- pärast programmide lõpetamist, kui kulutuste asendamine ei ole enam võimalik;

- kui ollakse komisjoniga eriarvamusel.

Netofinantskorrektsioonid toovad kaasa „tulu ebaõigesti makstud summade tagasimaksmisest”, mida käsitatakse sihtotstarbelise tuluna[9]. Kui kaks erandit kõrvale jätta,[10] ei sisalda finantsmäärus kindlaid sätteid finantskorrektsiooni tulemusel saadud sihtotstarbelise tulu kasutamise kohta. Finantsmääruse rakendusseeskirjade artiklis 7 on siiski kindlaks määratud, et eelarve kommentaaris näidatakse, millisele eelarvereale võib kanda sihtotstarbelisele tulule vastavad assigneeringud. Kokkuvõttes kantakse sihtotstarbeline tulu tagasi eelarvereale või fondi, kust kulutused algselt maksti, ja seda võib kasutada uuesti (vt tabel allpool), ent see ei ole mõeldud konkreetsetele liikmesriikidele.

5.3. Mõju liikmesriikide eelarvele

Kui eelarvet täidetakse koostöös liikmesriikidega, avaldavad kõik finantskorrektsioonid ja sissenõudmised mõju riikide eelarvetele, olenemata nende täitmise viisist. Tuleb rõhutada, et isegi kui summasid ei maksta tagasi ELi eelarvesse, on finantskorrektsioonide mõju liikmesriigi tasandil alati negatiivne. Selle taga on asjaolu, et ELi rahastamisest ilmajäämise vältimiseks peavad liikmesriigid asendama rahastamiskõlbmatu kulutuse rahastamiskõlbliku meetmega. See tähendab, et kui liikmesriik ei nõua summasid konkreetsetelt toetusesaajatelt tagasi, peab ta katma (alternatiivkulu vormis) oma ressurssidest (riigieelarvest) finantstagajärjed, mis tulenevad asjaolust, et EL ei kaasrahasta ELi programmieeskirjade alusel rahastamiskõlbmatuks tunnistatud kulutust. Toetusesaajalt ei ole alati võimalik summasid sisse nõuda, näiteks kui tegemist on programmi tasandil tehtavate kindlamääraliste korrektsioonidega (tingituna puudustest programmi haldava ametiasutuse töös), mis ei ole otseselt seotud konkreetsete eeskirjade rikkumisega projekti tasandil.

5.4. Põllumajanduspoliitika

5.4.1. Olukord 2013. aastani

ÜPP õigusraamistiku kohaselt on finantskorrektsioonid, mille komisjon on liikmesriikidele pärast vastavuse kontrollimise menetluse lõppemist kehtestanud, olnud alates esimesest raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist käsitlevast otsusest alati netofinantskorrektsioonid ning on seda nii EAGFi kui ka EAFRDi puhul ka edaspidi.

EAGFi puhul võtab komisjon igal aastal üksikute finantskorrektsioonide paketi kohta vastu kaks kuni neli vastavuse kontrolli käsitlevat otsust. 2013. aastal tegi komisjon neli sellist otsust, mis hõlmasid 147 üksikut netofinantskorrektsiooni kogusummas 1,1 miljardit eurot ehk 2,4 % ÜPP kavandatud kuludest 2013. aastal (vt kinnitatud summad tabelis 3.1). 70 % vastuvõetud finantskorrektsioonidest on keskendunud neljale liikmesriigile: Kreekale, Prantsusmaale, Ühendkuningriigile ja Poolale. Kuid see olukord võib aasta-aastalt muutuda sõltuvalt sellest, kuidas riiklike ja piirkondlike kontrollisüsteemide kvaliteet muutub. 2013. aastal rakendatud korrektsioonide kogusumma oli 636 miljonit eurot.

EAGFi puhul võetakse finantskorrektsioonide tegemisel vajalikud summad maha komisjoni igakuistest maksetest, mis tehakse asjaomasele liikmesriigile teisel kuul pärast komisjoni otsust finantskorrektsiooni kohta. EAFRDi puhul tagastavad liikmesriigid finantskorrektsioonide summad ELi eelarvesse. 2013. aastal oli EAFRDi finantskorrektsioonide tulemusel saadud sihtotstarbelise tulu suurus 212 miljonit eurot, millele lisandus maaelu arengu ajutise rahastamisvahendist 18 miljonit eurot.

Et vähendada liikmesriikide eelarvele avalduvat survet, seati sisse võimalus teostada asjaomase liikmesriigi taotluse korral teatud suuruses korrektsioone kolme aastase osamaksena. Seda võimalust on lubatud siiani kasutada Bulgaarial, Kreekal, Portugalil, Rumeenial, Hispaanial ja Leedul.

Kui vastavuse kontrollimise menetluse käigus avastatakse või võidakse avastada alusetud maksed, peavad liikmesriigid lisaks kohaldama lõplike toetusesaajate suhtes asjakohaseid parandusmeetmeid. 2013. aastal moodustasid toetusesaajatelt tagasi nõutud eeskirjadevastaselt makstud summad EAGFi puhul kokku 94 miljonit eurot ja maaelu arengu valdkonnas 103 miljonit eurot (vt punkt 7.1).

5.4.2. Perioodiks 2014–2020 kavandatud täiustamine

Keskendumine riskialtimatele kulutustele

Kontrollikoja 2011. ja 2012. aasta kinnitavas avalduses esitatud kõrgema veamäära tõttu suurenes 2013. aastal märgatavalt EAFRDi auditite arv (35), 2014. aastal kasvab see veelgi (45), kahekordistudes võrreldes 2012. aastaga (23). Veel üheks tagajärjeks on see, et teatavaid liikmesriike auditeeritakse igal aastal, kuni kõik tõsised puudused on kõrvaldatud.

2014.–2020. aasta auditistrateegia aluseks on tõhustatud riskianalüüs ja kolmeaastane jooksev tööprogramm, millega tagatakse üldkulude parem hõlmamine eesmärgiga parandada eeskätt auditite katvust, ning selles võetakse sihikule peamiselt liikmesriikide juhtimis- ja kontrollisüsteemide tõsised ja/või süsteemsed puudused. Kõige riskantsemates valdkondades jätkatakse auditeerimist jõulisemalt, rakendades süsteemipõhist lähenemisviisi.

Kaalutlusõiguse puudumine ja vähem kindlamääralisi korrektsioone

Iga kindlaks tehtud riskiga, mis ohustab ELi eelarvet, kaasneb süstemaatiliselt netofinantskorrektsioon, sest komisjon on õiguslikult kohustatud jätma iga avastatud eeskirjadevastase kulutuse ELi eelarvest rahastamata. Nii EAGFi kui ka EAFRDi puhul reguleeritakse netofinantskorrektsioonide tegemist ÜPP uue horisontaalse määrusega, mis muudab menetluse veelgi rangemaks, nii et finantskorrektsioonide kehtestamise meetod ja kriteeriumid on kindlaks määratud delegeeritud õigusaktis.

Nii finantsmääruses kui ka uues ÜPP horisontaalses määruses on sätestatud netofinantskorrektsioonide liikide järjestus, mille kohaselt võib kindlamääralisi korrektsioone kasutada ainult juhul, kui kalkuleeritud või ekstrapoleeritud korrektsioone ei ole võimalik proportsionaalsete jõupingutustega kehtestada.

Lühem vastavusmenetlus

Komisjon jätkab tegevusega, mille eesmärk on kogu menetlust lihtsustada. Esiteks on uues ÜPP horisontaalses määruses täpselt kirjeldatud järjestikuste sammude laadi, ulatust ja järjestust ning finantskorrektsioonide eri liike. Teiseks kavatsetakse delegeeritud õigusakti (finantskorrektsiooni arvutamise meetod ja kriteeriumid) ja rakendusaktide sätetega (vastavusmenetluse üksikasjalik kirjeldus koos kohustuslike tähtaegadega) lihtsustada veelgi õigusraamistikku ja vähendada tarbetute viivituste riski. Kolmandaks tõhustab põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat sellele tugevamale alusele tuginedes oma järelevalvet vastavusmenetluste edenemise üle, tagamaks et tähtaegadest peetakse rangelt kinni.

Komisjoni järelevalvaja rolli tugevdamine

ÜPP reguleerimisvahendeid on rahastamisperioodiks 2014–2020 tõhustatud. Selle raames on muu hulgas loodud mõlema samba jaoks ühtne järelevalve- ja hindamissüsteem, lihtsustatud/kiirendatud vastavuse kontrollimise menetlust, määratletud paremini netofinantskorrektsioonide kohaldamise kriteeriumid ja meetod ning võetud kasutusele uus vorm, millega sertifitseerimisasutus kinnitab esinduslike valimite põhjal deklareeritud kulutuste seaduslikkust ja korrektsust.

Lihtsustatud maksekavad

Põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat jätkab oma jõupingutusi selle nimel, et teha kindlaks vigade algpõhjused (selle tarvis moodustati ajutine töökond) ning kavandada ja julgustada kasutama võimalikult laialdaselt lihtsustatud maksekavu, mille puhul on vigade tõenäosus väiksem.

5.4.3. ÜPP raames maksete katkestamine ja peatamine ühtlustatakse ühtekuuluvuspoliitika vahendite suhtes kohaldatavate menetlustega

Uue ÜPP horisontaalse määruse alusel jõustus 2014. aastal ÜPP vahendite eraldamise katkestamist ja peatamist käsitlev uus õigusraamistik, millega suurendatakse komisjoni volitusi peatada ELi poolne rahastamine juhul, kui on tehtud kindlaks, et esineb oht eeskirju eiravateks makseteks. Seega võib komisjon vähendada igakuiseid makseid (EAGF) või vahemakseid (EAFRD) või need peatada, kui „kõnealuse riikliku kontrollisüsteemi üks keskne või mitu keskset osa puuduvad täielikult või ei toimi tõhusalt, sest on tuvastatud suuri ja püsivaid puuduseid” (või eeskirjadevastaselt tehtud maksete sissenõudmise süsteemis on samalaadseid tõsiseid puudusi) ja kui:

- puudused on püsivad ja on põhjustanud juba vähemalt kahel korral finantskorrektsioonide kehtestamise

või

- komisjon on seisukohal, et kõnealune liikmesriik ei suuda lähitulevikus võtta vajalikke parandusmeetmeid kooskõlas tegevuskavaga, mis sisaldab komisjoniga konsulteerides kehtestatavaid selgeid edunäitajaid.

Uute reeglite kohaselt võivad EAGFi puhul igakuised maksed liikmesriikidele jätkuda senikaua, kuni peatamisotsuse tingimused on täidetud, sest igakuiste maksete rütm ei võimaldaks katkestamismenetlust kasutada. EAFRDi puhul on uues ühissätete määruses sätestatud siiski lisaks vahemaksete katkestamine volitatud eelarvevahendite käsutaja (peadirektor) poolt. See on täiendav, kiire ja ennetav vahend, mida kasutatakse maksete seaduslikkuse ja korrektsuse suhtes tekkinud kahtluste korral.

Ennetavate meetmete (maksete katkestamine EAFRDi puhul, peatamine mõlema fondi puhul) ja netofinantskorrektsioonide ühendamine võimaldab komisjonil kiiresti ja tõhusalt tegutseda ning kaitsta ELi eelarvet – uusi makseid ei tehta või neid vähendatakse peatamise ajal hinnatud riski tasemeni, juba tehtud eeskirjadevastased maksed kaetakse täielikult netofinantskorrektsioonidega.

5.5. Ühtekuuluvuspoliitika

5.5.1. Olukord 2013. aastani

Netofinantskorrektsioonid, mis viisid eelnevalt makstud summade tagastamiseni ELi eelarvesse, olid õigusraamistikust tingituna ühtekuuluvuspoliitika puhul üldjuhul erandiks. Tabelist 5.2 on siiski näha, et 2013. aastal kohaldati liikmesriikide suhtes finantskorrektsioone ja sissenõudmisi summas 570 miljonit eurot, mida käsitleti ühtekuuluvuspoliitika raames sihtotstarbelise tuluna. Võrreldes 2012. aastaga (63 miljonit eurot) on see suur kasv ja see on tingitud mitmest tegurist.

ESFi puhul kohaldati 2013. aastal sissenõudekorralduse kaudu finantskorrektsioone kogusummas 282 miljonit eurot. 2013. aastal oli rohkem sissenõudmisi eelkõige seetõttu, et lõpule jõudsid perioodi 1994–1999 programmid (153 miljonit eurot) ja perioodi 2000–2006 kõige keerulisemad Hispaaniaga seotud programmid (82 miljonit eurot).

ERFi puhul suurenesid liikmesriikidelt perioodi 1994–1999 eest tagasi nõutud summad 2012. aasta ligikaudu 0,5 miljonilt eurolt 2013. aastal 22 miljoni euroni esmajoones paari vana pooleliolnud programmi lõpetamise tõttu Itaalias (14,6 miljonit eurot) ja Belgias (7,5 miljonit eurot). Perioodi 2000–2006 puhul suurenesid seoses ERFiga teatatud summad 2012. aasta 34 miljonilt eurolt 2013. aasta 170 miljoni euroni peamiselt ERFi programmide lõpetamise tõttu Itaalias (82 miljonit eurot) ja Hispaanias (80 miljonit eurot).

Ülejäänud summad on seotud EAGGFi arendusrahastu ja FIFGi/EKFga.

5.5.2. Perioodiks 2014–2020 kavandatud täiustamine

Programmitöö perioodiga 2014–2020 kaasneb märkimisväärne muudatus: teatavatel ühissätete määruse artikli 145 lõikes 6 sätestatud tingimustel peab komisjon vastu võtma netofinantskorrektsiooni kohaldava otsuse. Sellisel juhul kaob ära praegu kehtiv võimalus, mille kohaselt võib liikmesriik korrektsiooniga nõustuda ja kasutada sellega seotud ELi vahendeid uuesti – enne perioodi 2014–2020 kohaldati ühtekuuluvuspoliitika raames netofinantskorrektsioone üksnes erandjuhtudel.

Esiteks annab kohustus kehtestada perioodil 2014–2020 netofinantskorrektsioone liikmesriikidele lisatõuke täiustada veelgi oma juhtimis- ja kontrollitegevust, sest nende korrektsioonidega vähenevad konkreetsele liikmesriigile eraldatavad summad, kui ELi auditite käigus avastatakse liikmesriigi tasandil varem kindlaks tegemata, teatamata ja kõrvaldamata tõsised puudused.

Teiseks annavad perioodi 2014–2020 uued finantskontrollimenetlused liikmesriikidele tugeva stiimuli teha enne programmide raamatupidamise aastaaruannete kinnitamist õigeaegseid, tõhusaid ja usaldusväärseid kontrolle, sealhulgas halduskontrolle ja -auditeid. Aastaaruannete, kohustuste nõuetekohast täitmist käsitleva kinnituse ja auditiarvamuse koostamisel peaksid programmi haldavad ametiasutused saama sellise kontrollimenetluse abil mõistliku kinnituse selle kohta, et kõik olulised eeskirjade eiramise juhtumid on kõrvaldatud ning et võimalike tõsiste puudustega juhtimis- ja kontrollisüsteemi mis tahes tasandil on tegeletud või tegeletakse. Auditeerimisasutustel on programmide kohta iga-aastaste auditiarvamuste esitamisel jõulisem roll – nende auditiarvamused põhinevad raamatupidamisarvestuses märgitud vigade esinemise jääkriskil, mis on seotud kulutustega, mis sisalduvad raamatupidamisarvestuses, ja mis on arvutatud olles sertifitseerimisasutuse poolt kinnitatud kulutuste suhtes kohaldanud korrektsioone, mis tulenevad enne raamatupidamiskontode sulgemist tehtud audititest ja kontrollidest. Liikmesriikide teatatud jääkvea määrasid hindavad ja need kinnitavad komisjoni peadirektoraadid oma iga-aastaste tegevusaruannete koostamisel.

Uues finantsjuhtimise tsüklis on igale eelarveaastale järgnev 15. veebruar[11] see tähtaeg, mil netofinantskorrektsioone käsitlev uus säte peab olema eelmise eelarveaasta kulutuste suhtes kohaldatud. Liikmesriigid peavad esitama selleks kuupäevaks komisjonile programmi raamatupidamise aastaaruande, kinnituse kohustuste nõuetekohase täitmise kohta, auditiarvamuse ja muud asjaomased aruanded. See tähendab, et kõik riiklikud kontrolli- ja järelevalvetoimingud peavad olema teostatud, nii et liikmesriik saab kinnitada raamatupidamise aastaaruandes sisalduvate kulude seaduslikkust ja korrektsust.

Enne iga aasta 15. veebruari kindlaks tehtud eeskirjade eiramise / puuduste suhtes kohaldatavad finantskorrektsioonid

Enne iga aasta 15. veebruari kindlaks tehtud eeskirjade eiramisjuhtumid suhtes kohaldatavaid finantskorrektsioone käsitlevad reeglid programmitöö perioodiks 2014–2020 on sarnased programmitöö perioodi 2007–2013 vastavate reeglitega. Eesmärk on, et liikmesriikidel säiliks stiimul avastada ja parandada eiramisjuhtumid ise ning jätta sellega eeskirjadevastased summad komisjonile deklareeritavatest kulutustest välja, vältides sel moel ELi vahendite kadu. Riiklike kontrollide või auditite käigus avastatud eeskirjadevastased kulutused tuleb komisjonile iga aasta 15. veebruariks esitatavasse raamatupidamisaruandesse märgitavatest kulutustest maha arvata. Selliselt toimides võib liikmesriik kasutada korrigeeritud summasid programmi raames uuesti uute rahastamiskõlblike meetmete tarbeks (selline võimalus oli ka programmitöö perioodil 2007–2013).

ELi auditite puhul, mis teostatakse kulude suhtes enne, kui kinnitatud raamatupidamisaruanded esitatakse komisjonile, ning mille käigus avastatakse finantskorrektsioone vajavaid eeskirjade eiramist, on võimalik kasutada kahte stsenaariumi, nagu praeguselgi perioodil:

1) kui liikmesriik nõustub tehtava finantskorrektsiooniga ja võtab selleks meetmeid, võib ta kasutada korrigeeritud summasid uute rahastamiskõlblike meetmete jaoks (ühissätete määruse artikli 145 lõige 4);

2) kui liikmesriik finantskorrektsiooniga ei nõustu, võtab komisjon pärast ühissätete määruse artikli 145 kohast ärakuulamismenetlust vastu korrektsiooni käsitleva otsuse. Finantskorrektsioonid tehakse alati netosummades ning programmi ja liikmesriigi vahendeid vähendatakse proportsionaalselt. Liikmesriik ei saa kõnealust summat uuesti kasutada.

Komisjonipoolne seaduslikkuse ja korrektsuse hindamine iga aasta 15. veebruariks esitatud raamatupidamisaruande, auditiarvamuse ja kaasnevate dokumentide alusel

Liikmesriikide iga-aastast aruandlust ja netofinantskorrektsioone käsitlevate uute sätete kehtestamine eeldab muudatusi viisis, kuidas komisjon täidab oma kohustusi. Komisjon vaatab läbi auditiarvamused (süsteemide toimimise ning seaduslikkuse ja korrektsusega seotud punktid), iga-aastased kontrolliaruanded – sealhulgas teatatud veamäärad –, kinnitused kohustuste nõuetekohase täitmise kohta ja aastakokkuvõtted ning hindab neid kolme kuu jooksul pärast kõnealuste 15. veebruariks esitatavate dokumentide vastuvõtmist. Komisjon teostab selle alusel oma riskianalüüsi ja koostab auditikava, määrates kindlaks valitud riskialtide programmide jaoks vajalikud riskipõhised auditid.

Komisjon teostab riskipõhised auditid selle kalendriaasta lõpuks, millal liikmesriik esitas auditiarvamused, kinnitused kohustuste nõuetekohase täitmise kohta ja kaasnevad dokumendid. Komisjon uurib dokumentide kontrollimise, kohapealse kontrolli ja liikmesriikide auditite valimite kordamise abil, sealhulgas meetmete tasandil, kas esitatud teave on usaldusväärne ning seega piisav alus seaduslikkuse ja korrektsuse tagamiseks. Eelisjärjekorras auditeeritakse programme, millel on oluline mõju maksetele, mida komisjon teeb eelarveaasta jooksul vastavasse fondi. Auditi prioriteetide riskipõhiste kriteeriumide määratlemisel võetakse arvesse ka liikmesriikide ametiasutuste varasema tegevuse tulemusi.

Suurtele puudustele viitavate eeskirjade eiramisjuhtude kindlaks tegemine ELi auditite käigus pärast iga aasta 15. veebruari

Kui igal aastal pärast 15. veebruari teostatavate ELi (komisjoni, sealhulgas OLAFi või kontrollikoja) auditite käigus avastatakse eeskirjade eiramisjuhte, mis viitavad asjaomast aruandeaastat mõjutavale suurtele puudustele, on komisjon kohustatud tegema ametliku otsuse finantskorrektsiooni kohaldamise kohta, kui määruses kindlaks määratud tingimused on täidetud. Komisjonil ei ole selles küsimuses kaalutlusõigust. Järgnev finantskorrektsioon tehakse alati netosummas. See tähendab, et programmile eraldatavaid summasid ja asjaomasele liikmesriigile eraldatavat kogusummat vähendatakse automaatselt korrektsioonisumma võrra, isegi kui liikmesriik nõustub ärakuulamismenetluse käigus auditi tulemuste ja finantskorrektsiooniga. Selle tagajärjel ei saa asjaomane liikmesriik sellise netofinantskorrektsiooniga seotud summat uuesti mõnes muus programmis kasutada.

Määruses kehtestatud tingimused, mis kohustavad komisjoni kohaldama netofinantskorrektsioone, on järgmised:

- ELi auditite raames avastatud eeskirjade eiramisjuhud viitavad suurtele puudustele, mis mõjutavad aruandeperioodi, mille kohta liikmesriik on esitanud kohustuste nõuetekohase täitmise kinnituse ja auditiaruande, kus seda probleemi ei olnud kindlaks tehtud;

- liikmesriik ei ole probleemi pärast 15. veebruari ega enne selle avastamist ELi auditite käigus muudes komisjonile esitatud auditiaruannetes (asjakohaste meetmete abil) kindlaks teinud või ei ole võtnud asjakohaseid parandusmeetmeid.

Kui netofinantskorrektsiooni tingimused on täidetud, on liikmesriigil õigus esitada kahe kuu jooksul[12] oma märkused ja ärakuulamisel täiendavad auditi tõendusmaterjalid, enne kui komisjon võtab vastu finantskorrektsiooni käsitleva otsuse. Sõltumata sellest, kas liikmesriik nõustub lõpuks komisjoni seisukohaga nõutud finantskorrektsiooni kohta või mitte, peab komisjon võtma vastu ametliku otsuse hiljemalt kuus kuud pärast liikmesriigi ärakuulamist.

Ühissätete määruse kohaselt on komisjonil volitused kehtestada delegeeritud õigusaktides üksikasjalikud eeskirjad, mis käsitlevad juhtimis- ja kontrollisüsteemide hindamise kriteeriume, sealhulgas oluliste puuduste peamisi kategooriaid, kohaldatavate finantskorrektsioonide taseme kindlaksmääramise kriteeriume ning kindlamääraliste või ekstrapoleeritud finantskorrektsioonide kohaldamise kriteeriume. 3. märtsil 2014 vastu võetud delegeeritud õigusakt (komisjoni delegeeritud määrus (EL) nr 480/2014) põhineb juhtimis- ja kontrollisüsteemide põhinõuete hindamise ning kindlamääraliste korrektsioonide taseme kindlaksmääramise suhtes kohaldataval raamistikul. Võrreldes praeguse programmitöö perioodiga, kus sarnased elemendid on esindatud õiguslikult mittesiduvate suunistena, on komisjonil seega tugevam õiguslik alus. Peale selle on hindamiskriteeriumid ja kindlamääraliste korrektsioonide tasemed kõikidele programmiga seotud sidusrühmadele eelnevalt hästi teada.

Delegeeritud õigusaktis ette nähtud lähenemisviisi kohaselt teeb komisjon järeldused oluliste puuduste olemasolu kohta, hinnates süsteemi peamisi nõudeid: kui vähemalt ühte süsteemi peamist nõuet või kaht muud süsteemi peamist nõuet peetakse mittetoimivaks või osaliselt toimivaks. Kui liikmesriik ei esita ekstrapoleeritud korrektsiooni põhjendamiseks nelja kuu jooksul täpsemat riskihinnangut, mille aluseks on asjaomase kulutuse sobiva ja esindusliku valimi audit, kohaldab komisjon kindlamääralist finantskorrektsiooni.

Kindlamääraliste korrektsioonide määrad jäävad samaks mis eelmistel programmitöö perioodidelgi: 5 %, 10 %, 25 % ja 100 %. Sellist lähenemisviisi kinnitab väljakujunenud Euroopa Kohtu kohtupraktika. Otsuses kohaldada mis tahes taseme finantskorrektsiooni tuleb sellegipoolest arvesse võtta proportsionaalsust ja jääkriski ELi eelarvele, nagu on nõutud ühissätete määruses. Seepärast võib komisjon kohaldada vähendatud kindlamääralist korrektsiooni, kui delegeeritud õigusakti kohaselt kehtestatud kindla määra kohaldamine oleks ebaproportsionaalne.

Suuremate korrektsioonide kohaldamine korduvate puuduste korral

Juhuks, kui ELi auditite käigus avastatakse vaatamata varasemale finantskorrektsioonile samad puudused, on komisjon lisanud delegeeritud õigusakti sätte, mis võimaldab kohaldada esimese korrektsiooniga võrreldes kõrgema määraga korrektsiooni. See on selge sõnum liikmesriikidele, et oluliste puuduste avastamise korral tuleb tagada juhtimis- ja kontrollisüsteemide kiire ja alaline kohandamine.

Juba kehtivate muude meetmete jätkuv kohaldamine

Koos eespool kirjeldatud kahe uue võimalusega, mida pakutakse perioodi 2014–2020 tõhustatud õigusraamistikus (netofinantskorrektsioonide kohaldamine ja iga-aastase kinnituspaketi kasutuselevõtt), järgitakse jätkuvalt olemasolevat ranget maksete katkestamise ja peatamise poliitikat ning julgustatakse aktiivselt kasutama kõiki lihtsustamisvõimalusi. See peaks parandama veelgi ühtekuuluvuspoliitika elluviimist uuel programmitöö perioodil.

6. ENNETUSMEETMED

6.1. Põllumajanduspoliitika

Liikmesriigid on seadnud põllumajanduse ja komisjoni netofinantskorrektsioonide vormis võetavate parandusmeetmete jaoks paika struktuurid ja menetlused, et kaitsta ELi eelarvet. Nagu on selgitatud punktis 5.4.3, jõustub ÜPP uue horisontaalse määruse alusel 2014. aastal ÜPP vahendite eraldamise katkestamiseks ja peatamiseks uus õigusraamistik.

Peale selle on liikmesriikide tasandil loodud kohustuslik haldusstruktuur.

· Kulutuste haldamine ja kontrollimine on usaldatud spetsiaalsetele makseasutustele, mille liikmesriik peab enne nende tegutsema hakkamist ELi õiguses sätestatud ulatusliku akrediteerimiskriteeriumide kogumi põhjal akrediteerima. Makseasutuste vastavust nendele kriteeriumidele hindab põhjalikult väline auditeerimisasutus ja seda kontrollib pidevalt ka liikmesriigi pädev asutus; samuti on olemas selge kord kõikide probleemide käsitlemiseks ja lahendamiseks.

· Peale selle peavad makseasutuste juhid esitama iga-aastase kinnitava avalduse, milles käsitletakse makseasutuse raamatupidamisaruannete täielikkust, täpsust ja tõepärasust, ning samuti kinnituse nende aruannete aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrektsuse kohta. Neid kinnitavaid avaldusi kontrollib sõltumatu sertifitseerimisasutus, kes peab esitama selle kohta arvamuse. Liikmesriikides, kus on vaid üks makseasutus, on see makseasutuse juhilt saadav kinnitav avaldus koos sertifitseerimisasutuse kinnituse ja arvamusega finantsmääruse artikli 59 lõike 5 punktis b osutatud iga-aastaseks kokkuvõtteks.

Liikmesriigid peavad kehtestama eelkontrollide ja heidutavate sanktsioonide süsteemid.

· Iga EAGFi või EAFRDi rahastatava abi/toetuskava puhul tehakse eelnevaid halduskontrolle ja kohapealseid kontrolle ning juhul, kui toetusesaaja ei vasta nõuetele, kohaldatakse hoiatavaid sanktsioone. Neid kontrollisüsteeme peavad rakendama makseasutused ning need peavad hõlmama ühiseid elemente ja erieeskirju, mida on kohandatud vastavalt iga toetuse andmise korra eripäradele. Süsteemid on loodud selleks, et tagada põhjalike eelnevate halduskontrollide tegemine kõikide toetusetaotluste puhul, vajaduse korral ristkontroll muude andmebaasidega ning eelmaksete kohapealsed kontrollid tehingute valimi üle, mis hõlmab sõltuvalt asjaomase korraga seotud riskist 1–100 % elanikkonnast. Kui kohapealsete kontrollide käigus tuleb ilmsiks suur hulk eeskirjade eiramisjuhte, tuleb teha täiendavad kontrollid.

· Sellega seoses on kõige olulisem süsteem ühtne haldus- ja kontrollisüsteem, mis hõlmas 2013. eelarveaastal EAGFi kulutustest 92 % (2012. aastal 91,4 %). Niivõrd kui see on võimalik, kasutatakse ühtset haldus- ja kontrollisüsteemi ka selleks, et hallata ja kontrollida maatükkide või põllumajandusloomadega seotud maaelu arengu meetmeid, millega oli seotud 44,7 % 2013. aastal EAFRDi raames tehtud maksetest. Mõlema fondi puhul hõlmas ühtne haldus- ja kontrollisüsteem 2013. aastal 81,4 % kogukuludest.

· Õigusaktidega on ette nähtud, et liikmesriigid peavad andma komisjonile üksikasjalikult aru enda tehtud kontrollide ja rakendatud sanktsioonide kohta. Aruandlussüsteem võimaldab peamiste toetuskavade puhul arvutada välja liikmesriigis kindlaks tehtud veamäära lõpliku toetusesaaja tasandil. Otsetoetuste ja maaelu arengu meetmete puhul kontrollib ja kinnitab sertifitseerimisasutus ka edastatud statistilise teabe täpsust ja selle aluseks olevate kohapealsete kontrollide kvaliteeti.

Liikmesriikide viimati nimetatud aruandlusest ilmneb eelnevalt tehtavate halduskontrollide ja kohapealsete kontrollide ennetav mõju.

Tabel 6.1. Liikmesriikide enda korrektsioonid, mida kohaldati enne toetusesaajatele maksete tegemist

miljonites eurodes

Liikmesriik || EAGFi turumeetmed || EAGFi otsetoetused || EAFRD || 2013. aastal kokku

Belgia || 0,33 || 1,00 || 0,81 || 2,14

Bulgaaria || 2,14 || 9,31 || 5,6 || 17,05

Tšehhi || 0,70 || 0,23 || 1,34 || 2,27

Taani || 0,12 || 1,35 || 0,78 || 2,25

Saksamaa || 4,26 || 5,52 || 7,57 || 17,35

Eesti || 0,03 || 0,40 || 1,94 || 2,37

Iirimaa || 0,00 || 1,73 || 0,79 || 2,52

Kreeka || 0,24 || 6,03 || 3,53 || 9,80

Hispaania || 23,75 || 4,03 || 19,37 || 47,15

Prantsusmaa || 19,13 || 2,90 || 3,79 || 25,82

Horvaatia || 0,00 || 0,00 || 0,00 || 0,00

Itaalia || 1,93 || 18,38 || 7,58 || 27,89

Küpros || 0,00 || 0,64 || 0,22 || 0,86

Läti || 0,00 || 1,78 || 1,92 || 3,7

Leedu || 0,07 || 0,78 || 3,00 || 3,85

Luksemburg || 0,00 || 0,04 || 0,09 || 0,13

Ungari || 4,02 || 6,43 || 5,08 || 15,52

Malta || 0,02 || 0,01 || 0,08 || 0,11

Madalmaad || 21,76 || 0,56 || 2,26 || 24,57

Austria || 0,78 || 0,80 || 3,49 || 5,07

Poola || 10,23 || 8,40 || 12,67 || 31,3

Portugal || 0,44 || 0,92 || 5,46 || 6,82

Rumeenia || 2,67 || 6,70 || 9,81 || 19,17

Sloveenia || 0,66 || 0,15 || 1,12 || 1,93

Slovakkia || 0,18 || 1,94 || 1,15 || 3,27

Soome || 0,01 || 0,44 || 0,86 || 1,31

Rootsi || 0,68 || 1,28 || 1,80 || 3,77

Ühendkuningriik || 0,00 || 2,52 || 3,39 || 5,90

Kokku || 94,14 || 84,28 || 105,48 || 283,9

6.2. Ühtekuuluvuspoliitika

Kui komisjon on teadlik võimalikest puudustest, kasutab ta ELi eelarve kaitsmiseks lisaks eelnimetatud parandusmehhanismidele enne liikmesriikidele maksete tegemist mitut ennetusmehhanismi. Need on eriti väärtuslikud, et liikmesriikides paraneksid kontrollisüsteemid ja seeläbi väheneks vajadus edaspidi komisjoni finantskorrektsioonide järele.

Kooskõlas määruse (EÜ) nr 1083/2006 artiklitega 91 ja 92 võib komisjon programmitöö perioodil 2007–2013 ühtekuuluvuspoliitika raames lisaks finantskorrektsioonide ja sissenõudmiste kohaldamisele:

– lükata maksetähtaja 2007.–2013. aasta programmide puhul kuni kuue kuu võrra edasi, kui:

a) on tõendeid, mis võimaldavad väita, et asjaomase liikmesriigi juhtimis- ja kontrollisüsteemide toimimises on olulisi puudusi, või

b) komisjoni talitused peavad tegema täiendava kontrollimise pärast seda, kui nendeni on jõudnud teave, et tõendatud kuluaruandes sisalduvad kulud on seotud olulise eeskirjade eiramisega, mida ei ole kõrvaldatud;

– peatada kõik liikmesriigile 2007.–2013. aasta programmide jaoks tehtavad vahemaksed või osa neist järgmisel kolmel juhul:

a) leidub tõendeid, et programmi juhtimis- ja kontrollisüsteemis on olulisi puudusi ja liikmesriik ei ole võtnud nende suhtes vajalikke parandusmeetmeid, või

b) tõendatud kuluaruandes sisalduvad kulud on seotud olulise eeskirjade eiramisega, mida ei ole kõrvaldatud, või

c) liikmesriik on rikkunud tõsiselt oma juhtimis- ja kontrollikohustusi.

Kui liikmesriik ei võta nõutavaid meetmeid, võib komisjon kehtestada finantskorrektsiooni.

Tabel 6.2. Maksete katkestamised

miljonites eurodes

Fond || Ühtekuuluvuspoliitika: programmitöö periood 2007–2013

Pooleliolevad juhtumid seisuga 31.12.2012 kokku || 2013. aasta uued juhtumid || 2013. aastal lõpetatud juhtumid || Pooleliolevad juhtumid seisuga 31.12.2013 kokku

Juhtumite arv || Summa || Juhtumite arv || Summa || Juhtumite arv || Summa || Juhtumite arv || Summa

ERF ja Ühtekuuluvusfond || 38 || 1 638 || 220 || 4 242 || 157 || 4 272 || 101 || 1 608

ESF || 15 || 181 || 25 || 349 || 20 || 258 || 20 || 272

EKF || 30 || 108 || 20 || 339 || 40 || 350 || 10 || 97

Kokku || 83 || 1 927 || 265 || 4 930 || 217 || 4 880 || 131 || 1 977

Tabelis on esitatud andmed ERFi, Ühtekuuluvusfondi, ESFi ja EKFiga seotud maksete katkestamise juhtumite arvu ja summade muutumise kohta. Algsaldo hõlmab kõiki 2011. aasta lõpuks lõpetamata juhtumeid olenemata sellest, millal maksete katkestamisest liikmesriigile teatati. Uute juhtumitena on käsitatud ainult 2013. aastal teatavaks tehtud juhtumeid. Lõpetatud juhtumid on sellised juhtumid, mille puhul kulutaotluste alusel väljamaksete tegemine taastati 2013. aastal, olenemata nende katkestamise ajast. 2013. aasta lõpu seisuga pooleli olevad juhtumid on 31. detsembri 2013. aasta seisuga jõus olnud maksete katkestamised, st juhtumid, mille puhul kulutaotluste alusel väljamaksete tegemine on katkestatud, kuni asjaomane liikmesriik on võtnud parandusmeetmed.

Maksete peatamised

Seoses ERFi ja Ühtekuuluvusfondi ning 2012. aasta lõpus endiselt jõus olnud kahe peatamisotsusega tehti 2013. aastal otsus lõpetada maksete peatamine Saksamaa puhul. Itaaliaga seotud peatamisotsus jäi 2013. aasta lõpu seisuga siiski jõusse. 2013. aastal võeti vastu neli uut peatamisotsust: kolm neist olid seotud Hispaaniaga ja olid aasta lõpus veel jõus, üks oli seotud Eestiga ja see otsus tühistati enne aasta lõppu. Tuleks märkida, et 2014. aasta jaanuaris võeti vastu kaks uut peatamisotsust, mis olid mõlemad seotud Hispaanias elluviidavate programmidega. ESFi puhul olid kaks 2012. aastal vastu võetud peatamisotsust sama aasta lõpus endiselt jõus. Tšehhi puhul 2013. aastal peatamisest loobuti, ent Slovakkias jäi see 2013. aastal jõusse. 2013. aastal võeti vastu üksteist peatamisotsust. Kõik peale ühe (mis käsitles Saksamaad) olid aasta lõpus endiselt jõus (Belgia, Tšehhi, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Slovakkia ja Ühendkuningriik). Üks 2011. aastal vastu võetud peatamisotsus oli aasta lõpus endiselt jõus (Prantsusmaa). EKFi raames 2013. aastal peatamisotsuseid ei tehtud.

Pettuse ennetamise meetmed

Pettuse ilmsikstulek pälvib suurt tähelepanu ja kahjustab ELi mainet. Sellepärast oli üks ühtekuuluvuspoliitika valdkonna peadirektoraatide 2013./2014. aasta tähtis algatus korraldada 2013. aasta detsembris kõikidele liikmesriikidele konverents, kus keskenduti pettusevastastele meetmetele. Sellele järgnes hulk konverentse Kreekas, Rumeenias, Bulgaarias, Tšehhis, Slovakkias, Itaalias ja Horvaatias. Osa konverentse on veel kavandamisel (Sloveenias, Hispaanias, Poolas, Leedus, Lätis ja Eestis). Peale selle koostas komisjon konkreetsed suunised, et toetada liikmesriike pettuseriski hindamisel, ja töötas välja kohandatud IT-vahendid, et aidata neil keskenduda oma pettusevastastes jõupingutustes suure riskiga projektidele. Need meetmed on kooskõlas liikmesriikide suurema vastutusega, mis tuleneb ühtekuuluvuspoliitikat käsitlevast uuest määrusest (artikli 125 lõike 4 punkt c), mille kohaselt peavad liikmesriigid rakendama „tõhusaid ja proportsionaalseid pettusevastaseid meetmeid, arvestades kindlakstehtud riske”.

7. LIIKMESRIIKIDE ALGATUSEL VÕETUD PARANDUSMEETMED

7.1. Põllumajanduspoliitika

ÜPP r