Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „COVID-19 mõju põhiõigustele ja õigusriigi põhimõttele kogu ELis ning demokraatia tulevik“

(omaalgatuslik arvamus)

(2022/C 275/02)

Raportöör: José Antonio MORENO DÍAZ Raportöör: Cristian PÎRVULESCU

Täiskogu otsus 25.3.2021 Õiguslik alus kodukorra artikli 32 lõige 2 omaalgatuslik arvamus Vastutav sektsioon tööhõive, sotsiaalküsimuste ja kodakondsuse sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 10.2.2022 Vastuvõtmine täiskogus 23.2.2022 Täiskogu istungjärk nr 567 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 205/7/5

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tunneb sügavat muret selle pärast, kuidas COVID-19 mõjutab kõigi ELis elavate inimeste elu, turvalisust, heaolu ja väärikust. Samuti on ta väga mures COVID-19 mõju pärast üksikisikutele ja kogukondadele kogu maailmas, iseäranis riikides, kus puudub pandeemiaga toimetulekuks asjakohane tervishoiu-, sotsiaal- ja haridustaristu.

1.2. ELi ja liikmesriikide meetmed peavad olema suunatud Euroopa tervishoiutaristu süsteemsetele nõrkustele suurenenud liikuvuse ja ohtlike zoonootiliste haiguste suurema levimistõenäosuse kontekstis. Samuti peaksid pandeemia vastu võitlemiseks tehtavad jõupingutused käima käsikäes nõuetekohase sotsiaalse ja majandusliku toetussüsteemi loomisega, et leevendada pandeemia kahjulikku mõju.

1.3. Nagu komitee on varem sedastanud, põhineb Euroopa Liit ühistel Euroopa väärtustel, mis ei ole mitte mingil juhul läbiräägitavad: inimväärikuse ja inimõiguste austamine, vabadus, demokraatia, võrdsus ja õigusriik ( 1 ) . EL ja selle liikmesriigid ei tohi hädaolukorra ning selle majanduslike, sotsiaalsete ja haridusalaste tagajärgedega silmitsi seistes neid väärtusi unustada. Kuigi praegusele kriisile tuleb reageerida kiiresti ja see nõuab teatavaid erakorralisi ja ajaliselt piiratud meetmeid, ei tohi need minna vastuollu õigusriigi põhimõttega ega ohustada demokraatiat, võimude lahusust ja Euroopa kodanike põhiõigusi ( 2 )

1.4. EL peaks õiglase ja igakülgse kriisist taastumise eesmärgil ühtlustama oma poliitikameetmed, strateegiad ja programmid, et saavutada meditsiini-, sotsiaal-, majandus- ja demokraatlike standardite ülespoole suunatud lähenemine. Seoses jõupingutustega, mis on tehtud taasterahastu „NextGenerationEU“ kaudu koroonaviiruse pandeemiast põhjustatud vahetu majandusliku ja sotsiaalse kahju heastamiseks, kinnitab komitee oma toetust komisjoni ettepanekule võtta vastu määrus, millega luuakse uus vahend, mis võimaldaks võtta majanduslikke parandusmeetmeid liikmesriikide suhtes, kes rikuvad tõsiselt ja püsivalt ELi lepingu artiklis 2 loetletud väärtusi ( 3 ) . Lisaks vajame õigusriigi põhimõtte laiemat määratlust, mis sisaldaks põhiõiguste kaitset ja tagaks pluralistliku demokraatia kaitse. Õigusriigi põhimõte eksisteerib vastastikku sõltuvas, lahutamatus ja kolmepoolses suhtes põhiõiguste ja demokraatiaga.

1.5. ELi institutsioonid ja liikmesriikide valitsused peaksid kasutama olemasolevaid sotsiaal- ja kodanikudialoogi institutsioone, et täielikult kaasata kodanikuühiskonna organisatsioonid ja sotsiaalpartnerid looma pluralistlikku demokraatlikku ruumi, mis on avatud erinevatele nägemustele ja kriitilistele avaldustele ja kus rakendatakse kaitsemeetmeteid, mille abil piiratakse valeuudiste levikut, samuti põhjendamatuid inimõigustevastaseid ja vandenõupõhiseid äärmuslikke diskursusi.

1.6. Valitsused peaksid selgelt määratlema oma meetmete õigusliku aluse. Tervisealaseid hädaolukordi käsitlevate kehtivate õigusaktide ja nendega seotud eeskirjade mis tahes reformimisel või uute sätete sisseviimisel, sealhulgas tulevasteks pandeemiateks valmistumisel, tuleks kehtestada selged piirangud ja tingimused ja näha sõnaselgelt ette parlamentaarne ning kohtulik kontroll, et tagada meetmete proportsionaalsus ja nende vastavus riiklikele ja rahvusvahelistele inimõiguste standarditele.

1.7. COVID-19-ga seotud eeskirjad ja poliitikameetmed peaksid olema võimalikult selged, sidusad ja järjepidevad ning neist tuleks õigeaegselt teavitada. Sellesse peaks olema kaasatud kodanikuühiskond, sealhulgas sotsiaalpartnerid, kellega tuleb eeskirjade ja poliitikameetmete väljatöötamisel konsulteerida. Oluline on lähtuda tõenduspõhisest loogikast. Asjaomane selguse põhimõte peaks olema aluseks ka selliste prognoositavate mehhanismide loomisel, mis hõlmavad kõiki vajalikke demokraatlikke sisulisi ja menetluslikke kaitsemeetmeid, et olla valmis nõuetekohaselt reageerima võimalikele tulevastele pandeemiatele, tervisekriisidele ja loodusõnnetustele. Eeskirjad, poliitikameetmed ja nendega seotud asjakohane teave peaksid olema kättesaadavad kõigile ühiskonnarühmadele, sh vähemuskeelt kõnelevatele rühmadele. Kui poliitikameetmetes on vaja teha muudatusi, tuleks neist erinevate ametlike ja avalike kanalite kaudu piisavalt varakult teada anda, et inimestel oleks aega valmistuda ja oma käitumist vastavalt kohandada.

1.8. Pandeemiameetmete kehtestamise eest vastutavatelt ministritelt tuleks nõuda korrapärast aruandmist parlamendile. Liikmesriikide parlamendid peaksid asutama komiteesid, komisjone või rühmi, kes kontrollivad COVID-19 meetmeid ning esitavad korrapäraselt aruandeid parlamentidele ning kohalikele ja piirkondlikele esinduskogudele. Parlamendi arutelu nende aruannete ja valitsuse vastuste üle peaks samuti olema kohustuslik, et tagada järelevalve valitsuse tegevuse üle. Riigid peaksid tagama juurdepääsu õigusemõistmisele, tagades sõltumatu kohtusüsteemi ja võimaldades kohtutel teha tööd veebi vahendusel ja kaugtöö vormis, toetades samas ka haavatavaid menetlusosalisi, tunnistajaid või neid, kelle suhtes on algatatud kriminaal- või tsiviilmenetlus.

1.9. Põhiõigused, õigusriigi põhimõte ja demokraatia austamine on sätestatud ELi lepingus, Euroopa põhiõiguste hartas ning rahvusvahelisest õigusest tulenevates kohustustes, mille kõik ELi liikmesriigid on suveräänselt võtnud. Rahvusvahelise õiguse kohaselt on igal riigil kohustus austada, kaitsta ja järgida inimõigusi. Need väärtused on põhjapanevad, omavahel seotud ja võimendavad üksteist. Küsimus on rahvusvahelistes kohustustes, mitte ideoloogias. Kuigi arutelud inimõiguste parima rakendamise menetluste üle on ratsionaalsed, ei tohiks inimõiguste järgimise põhimõte olla poliitiliste arutelude teema. Samamoodi on tervishoiukriisidele reageerimine ametiasutuste kohustus. Ametiasutused peavad tagama, et nende pakutavate vastumeetmete üle toimub nõuetekohane demokraatlik arutelu, korraldatakse avalik arutelu ja teostatakse parlamentaarset järelevalvet, mis hõlmab ka vajadust käsitleda valeuudiseid, sealhulgas juhul, kui see tuleneb kavatsusest õõnestada poliitilist vastast, sest see võib takistada tõhusat reageerimist pandeemiast põhjustatud hädaolukorrale.

1.10. Komitee rõhutab, et vaatamata taasterahastu „NextGenerationEU“ ning riiklike taaste- ja vastupidavuskavade parimatele kavatsustele ning Euroopa Komisjoni avatusele kaasata kodanikuühiskonna organisatsioone, sotsiaalpartnereid ja sidusrühmi, on tegelik osalus endiselt suures osas ebapiisav ja protsessid ei ole võimaldanud kodanikuühiskonna organisatsioonide seisukohtadel piisavalt mõjule pääseda ( 4 ) . On oht, et isegi kui kava edukalt rakendatakse, edendab see küll rohe- ja digipööret, soodustades majanduskasvu keskpikas ja pikas perspektiivis, kuid ei paranda praegust keerulist olukorda, kus inimesed seisavad silmitsi töötuse, sissetuleku kaotuse ning halvenevate tervise-, elu- ja töötingimuste ja kasvava ebavõrdsusega. Viivitamatult tuleks hinnata vastupidavuskavade jaotuslikku mõju ning tulemusi tuleks riigi ja ELi tasandil arutada kodanikuühiskonna organisatsioonide, sotsiaalpartnerite ja sidusrühmadega.

1.11. Komitee rõhutab seost demokraatia, õigusriigi põhimõtte ja põhiõiguste kaitsmise ning Euroopa sotsiaalõiguste samba väljatöötamise ja rakendamise vahel. Nagu juba eelnevalt sedastatud, peaksid kodanike heaolu ja põhiõigused tuginema ühisele ja järjepidevale sotsiaalsele mudelile, mis on piisavalt paindlik, et võtta arvesse riikide erinevaid traditsioone ja kogemusi kooskõlas aluslepingu väärtuste, põhimõtete ja eesmärkide, samba ning selle uuendatud ja tulevikku suunatud konsensusega ( 5 ) . Euroopa sotsiaalõiguste samba tegevuskava rakendamise järelevalves tuleks arvesse võtta pandeemia laiaulatuslikku kahjustavat mõju.

1.12. Pandeemia on olnud ülemaailmne kriis, millel on erinevate elanikkonnarühmade jaoks kahtlemata püsivad, kuid ebavõrdsed tagajärjed. Haavatavate elanikkonnarühmade toetamine peaks olema prioriteet kooskõlas mitte kellegi kõrvalejätmise põhimõttega, ning erilist tähelepanu tuleks pöörata haavatavatele töötajatele ja Euroopa sotsiaalõiguste samba miinimumsissetulekut käsitleva 14. põhimõtte täitmisele. Samuti tuleks suurendada toetust pandeemiast mõjutatud ettevõtetele, eriti neile, keda see mõjutas ebaproportsionaalselt ja kellel on raskusi tegevuse jätkamisega, näiteks VKEdele. Käsitleda tuleks ka mõju sotsiaalsetele ettevõtetele, kes on kriisi tõttu tõsiselt kannatanud ( 6 )

1.13. Komitee on seisukohal, et Euroopa demokraatia tegevuskava peaks sisaldama laiaulatuslikku algatust, et edendada demokraatia- ja põhiõigustealast haridust, millel on oluline roll demokraatlike väärtuste ja kodanikuaktiivsuse kaitsmisel. Algatus peaks olema kaasav ja suunatud kõigile kodanikele, keskendudes eelkõige noortele.

2. Õigusriik

2.1. On olemas selged kriteeriumid, mille alusel hinnata, kas riigi tegevus vastab õigusriigi põhimõtetele, ning tähtis on järgida neid põhimõtteid tavatingimustes ja iseäranis hädaolukorras. Need kriteeriumid on seaduslikkus, õiguskindlus, täitevvõimu meelevaldse kasutamise keeld ja valitsuste kohustus järgida seadusi, mis on tagatud kohtuliku ja parlamentaarse kontrolliga ( 7 ) . Erakorraliste volituste kasutamine peab olema hädavajalik, proportsionaalne ja ajutine ning sel juhul tuleb alati järgida nii riigi põhiseadusega kehtestatud piire kui ka Euroopa ja rahvusvahelise õigusega kehtestatud standardeid.

2.2. COVID-19 pandeemia on tekitanud keerulisi probleeme kõigi liikmesriikide õigus-, poliit-, sotsiaal-, tervishoiu- ja haridussüsteemidele. Sellises keerulises keskkonnas võib tunduda võimatu säilitada õigusriigi põhimõtete järgimise kõrge tase. Siiski on Euroopas ja mujal uusi tõendeid sellest, et riikides, kes on jätkanud õigusriigi põhimõtteid järgivat poliitikat ja õigusloomeprotsessi, on suudetud lisaks tervisealase hädaolukorra paremale juhtimisele ning suremuse ja nakatumise määra vähendamisele kindlustada ka üldsuse suurem usaldus valitsuse vastu, mis on kriisile kõige tulemuslikumaks reageerimiseks hädavajalik ( 8 ) . Iga demokraatlik valitsus peaks lähtuma õigusriigi põhimõtetest, et reageerida õiguspäraselt ja tõhusalt praegusele tervisekriisile ja võib-olla ka sarnastele kriisidele tulevikus.

2.3. Liikmesriikide pandeemiale reageerimise meetmete osas on ilmnenud mureküsimused seoses kolme õigusriigi põhimõtte keskmes oleva põhimõttega: 1) seaduslikkus, 2) õiguskindlus, 3) seaduste järgimise kohustus ( 9 )

2.4. Seaduslikkusega seoses on tuvastatud mitmeid valitsuste meetmetega seotud probleeme riiklikul ja riigi tasandist madalamal tasandil, sealhulgas: õigusliku aluseta või seadusandliku volituseta võetud meetmed; erakorralise seisukorra kehtestamine ja/või pikendamine, millega rikutakse ilmselgelt riigi põhiseaduslikku raamistikku; õiguslike aluste kasutamine täitevvõimu poolt viisil, mis ei ole selleks ette nähtud; ja põhiõiguste piirangud, mis on vastu võetud ilmselgelt põhiseaduse või rahvusvaheliste inimõiguste sätteid rikkudes.

2.5. Õiguskindluse seisukohast hõlmavad selles kontekstis probleemsed riiklikud meetmed ebaselge tõlgendusega piiravate meetmete kehtestamist, vastuolusid valitsuse poliitikameetmete ja nende aluseks olevate õiguslike meetmete vahel ja niivõrd sagedasi seadusemuudatusi, et tavakodanikel on erakordselt raske aru saada, mis on lubatud ja mis mitte. Hädaolukorras suureneb risk ja ebakindlus ning inimesed ootavad valitsuselt – ja ametiasutustelt üldisemalt – selgeid juhiseid selle kohta, mida nad võivad seaduslikult teha ja mida mitte.

2.6. Mis puudutab seaduse järgimise kohustust, siis valitsuste COVID-19-ga seotud tegevuse parlamentaarse ja kohtuliku järelevalve probleemid on seotud parlamentide marginaliseerimisega. Enne 2021. aasta veebruari olid vähem kui pooled ELi liikmesriikidest moodustanud parlamendi erikomisjone, avaldanud aruandeid või kavandanud regulaarseid arutelusid COVID-19-ga seotud meetmete teemal, ning vähem kui kolmandikul juhtudest olid parlamendid valitsuse meetmeid kontrollinud (nt parlamendi arutelu või hääletuse teel) või muutnud ( 10 ) . Kohtulik kontroll on protsess, mille käigus kohtud tagavad, et valitsused tegutsevad seaduslikult, ja see on eriti oluline kriisi ajal, mil põhiõigusi võidakse tõsiselt piirata. Kogu ELis on tõstatatud mitmeid mureküsimusi seoses kohtuliku kontrolli tõhususe ja õiguskaitse kättesaadavusega COVID-19 meetmete kontekstis ( 11 ) . Kohtute sulgemine või kohtusse pöördumise võimaldamine ainult teatavat tüüpi menetluste puhul on mõjutanud negatiivselt kodanike suutlikkust oma vaidlusi lahendada ja piiranud õiguskaitse kättesaadavust iseäranis juhul, kui pandeemiale reageerimiseks võetud meetmed on ebaproportsionaalselt mõjutanud ühiskonna kõige haavatavamaid liikmeid. Enamiku liikmesriikide kohtusüsteemid olid kriisiks halvasti ette valmistatud nende madala digiteerituse tõttu ja seetõttu, et teatud ühiskonnarühmadel, eelkõige haavatavatel rühmadel, ei olnud piisavalt teavet kohtusüsteemi toimimise kohta, mistõttu puudus neil ka sellele juurdepääs.

2.7. Kokkuvõttes võib järeldada, et rahvatervise hädaolukordadele saab kõige tõhusamalt reageerida õigusriigi põhimõttele tuginevate meetmetega, ( 12 ) ning see on oluline väärtus mitte ainult tavaolukorras, vaid ka, ja võib-olla veelgi enam, kriisiaegadel. Seoses jõupingutustega, mis on tehtud taasterahastu „NextGenerationEU“ kaudu koroonaviiruse pandeemiast põhjustatud vahetu majandusliku ja sotsiaalse kahju heastamiseks, kinnitab komitee oma toetust komisjoni ettepanekule võtta vastu määrus, millega luuakse uus vahend, mis võimaldaks võtta majanduslikke parandusmeetmeid liikmesriikide suhtes, kes rikuvad tõsiselt ja püsivalt ELi lepingu artiklis 2 loetletud väärtusi ( 13 )

3. Põhiõigused

3.1. COVID-19 pandeemia on avaldanud tohutut survet kõigile institutsioonidele ja taristutele, mis toetavad ja kaitsevad põhiõigusi ELis. Kiiresti halvenevad meditsiiniteenused ja ulatuslik sotsiaal-majanduslik kriis on ohustanud enamiku Euroopa inimeste elu, tervist ja heaolu ning suurendanud vaesusriski. See on tabanud eelkõige konkreetseid rühmi, keda mõjutab sotsiaalteenuste reaalne ja pidev katkemine, mis on tingitud nende pikaajalisest alarahastamisest ja süsteemi vähesest valmisolekust kriisidega toime tulla. Sellega seoses kordab komitee oma üleskutset kehtestada Euroopa siduv raamistik inimväärse miinimumsissetuleku kasutuselevõtuks Euroopas ( 14 )

3.2. EL ja selle liikmesriigid peaksid alustama sügavat ühiskondlikku arutelu kriisi põhjuste üle ja selle üle, miks enamik Euroopa tervishoiusüsteeme pandeemia tõttu kokkuvarisemise äärele jõudis. Aastatepikkuse kokkuhoiupoliitika tulemusena on üldiselt vähenenud investeeringud tervishoiusektorisse ja muudesse olulistesse sotsiaalteenustesse (ülalpeetavate ja haavatavate isikute abistamine, hooldekodud jne), luues viitsütikuga pommi, mis suure tervishoiuprobleemi ajel plahvatas. Euroopa tuleviku konverentsi raames tuleks julgustada kõiki asjaosalisi sellest kriisist õppust võtma, et panna alus heaoluriigi taasülesehitamisele. Vastupidavus on tühipaljas sõnakõlks, kui ei tehta kõiki jõupingutusi selleks, et ehitada üles selline uuendatud Euroopa ühiskonnamudel, mille keskmes on inimesed. EL peab olema valmis tulevastele kriisidele reageerima otsuste tegemise, läbipaistvate menetluste, poliitikameetmete ja rahaliste vahendite abil.

3.3. Põhiõiguste hartas sätestatud õiguste kaitse seadsid kahtluse alla kriisi vallandumine ja poliitikameetmed, eelkõige need, mis puudutasid tervishoiuteenuste osutamist, mittediskrimineerimist, soolist võrdõiguslikkust, laste õigusi, eakate ja puuetega inimeste õigusi, samuti õiglaseid töötingimusi ning sotsiaalkindlustust ja sotsiaalabi. Kahjuks olid naised soolise võrdõiguslikkuse valdkonnas COVID-19 vastu võitlemiseks loodud ajutistes otsustusstruktuurides alaesindatud ja paljudes mõjuhinnangutes puudus soopõhine fookus. Samuti on vaja sõnaselgelt tunnistada pandeemia ja sellega seotud meetmete ebaproportsionaalset soolist mõju.

3.4. Laste õigused, eriti seoses juurdepääsuga haridusele ja sotsiaaltoetusele, on komitee jaoks väga olulised. Komitee on juba teinud ettepaneku pöörata erilist tähelepanu COVID-19 mõjule laste õigustele, heaolule ning intellektuaalsele ja emotsionaalsele arengule ( 15 )

3.5. Komitee kordab soovitust, mille ta esitas oma arvamuses teemal „Strateegia põhiõiguste harta kohaldamise tugevdamiseks ELis“, et komisjon peaks keskenduma 2022. aasta aruandes COVID-19 mõjule põhiõigustele, eriti sotsiaal-majandusliku heaoluga seotud küsimustele ( 16 )

3.6. ELil on oluline kohustus edendada ja kaitsta inimõigusi kogu maailmas. Komitee on ka seisukohal, et EL võiks COVID-19 pandeemiaga seoses rohkem ära teha, et aidata maailmal COVID-19 pandeemiale vastu astuda. Komitee tunnustab ja toetab ELi jõupingutusi hädaolukorras humanitaarvajadustele reageerimisel, et tugevdada tervishoiu-, vee- ja kanalisatsioonisüsteeme ning leevendada pandeemia sotsiaalseid ja majanduslikke tagajärgi.

3.7. Lühiajalises perspektiivis tuleks suunata rohkem vahendeid vaktsiinide laialdase ja õiglase kättesaadavuse tagamiseks. ELi lubatud 100 miljonist vaktsiinist ei piisa kaugeltki suurema osa maailma pakiliste vajaduste rahuldamiseks ( 17 ) . Peamise vaktsiinide eksportijana maailmas peab EL olema valmis oma lähenemisviisi muutma. Vaktsiine tuleb toota ulatuslikumalt ja suuremas koguses, et ELi mittekuuluvatel riikidel oleks võimalik saavutada piisav vaktsineerimistase. Osana eespool nimetatud vajadusest luua uus Euroopa majandus- ja sotsiaalmudel peaksid kõik Euroopa osalejad põhjalikult mõtlema ühtse turu ja sellega seotud poliitikavaldkondade lõppeesmärkidele. See mõtiskelu peaks olema inimkeskne ja võtma arvesse avalike hüvede, kollektiivse tervise ja rikkuse mõõtmise alternatiivseid viise, muu hulgas sotsiaalpartnerite ettepanekute põhjal ( 18 )

3.8. Rohkem tuleks ära teha sotsiaalsete põhiõiguste edendamiseks ja kaitsmiseks, mis on otsene ja tõhus viis tegeleda pandeemia negatiivse tervisealase, sotsiaalse, majandusliku ja haridusalase mõjuga. Euroopa sotsiaalõiguste sammast tuleks pidada sotsiaalsete põhiõiguste kaitse loomulikuks poliitiliseks arenguks.

3.9. Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti volitusi ja Euroopa Komisjoni õigusriigi teemal koostatavate aruannete kohaldamisala tuleks laiendada nii, et need hõlmaksid täielikult järelevalvet kõnealuste sotsiaalsete põhiõiguste järgimise üle ja võimaldaksid seda piisaval määral.

3.10. Komitee rõhutab seost demokraatia, õigusriigi põhimõtte ja põhiõiguste kaitsmise ning Euroopa sotsiaalõiguste samba väljatöötamise ja rakendamise vahel. Nagu juba eelnevalt sedastatud, peaksid kodanike heaolu ja põhiõigused tuginema ühisele ja järjepidevale sotsiaalsele mudelile, mis on piisavalt paindlik, et võtta arvesse riikide erinevaid traditsioone ja kogemusi kooskõlas aluslepingu väärtuste, põhimõtete ja eesmärkide, samba ning selle uuendatud ja tulevikku suunatud konsensusega ( 19 ) . Euroopa sotsiaalõiguste samba tegevuskava rakendamise järelevalves tuleks arvesse võtta pandeemia laiaulatuslikku kahjustavat mõju.

4. Demokraatia tulevik

4.1. Pandeemia on ülemaailmne nähtus, nagu ka selle poliitilised ja demokraatlikud tagajärjed. Hiljutise uuringu kohaselt on mõju demokraatia olukorrale väga tõsine ja hõlmab järgmist: autoritaarsuse suunas liikuvate riikide arv ületab demokraatlikus suunas liikuvate riikide oma; mõnes suurimas riigis toimub demokraatia taandumine; mitmes riigis on seatud kahtluse alla valimiste ausus; demokraatia tagasilöögid pälvivad sageli rahva toetuse; autoritaarsuse süvenemine mittedemokraatlikes režiimides ning pikaajaline tervisekriis kalduvad normaliseerima põhivabaduste piiranguid ( 20 ) . EL peaks võtma arvesse neid ülemaailmseid suundumusi, mis mõjutavad tema enda globaalset ja piirkondlikku poliitikat, ning olema kogu maailmas demokraatia eeskujuks.

4.2. Demokraatia tulevik ja ELi tulevik on omavahel läbi põimunud. EL ehitati üles rahu ja koostöö vahendina ning eelkõige demokraatia vahendina kõigis selle etappides. Peame tagama, et kõikvõimalikud pandeemiast tulenevad probleemid ja pinged ei mõjutaks meie demokraatlike süsteemide kvaliteeti ja toimivust ega – mis on sama tähtis – kohustust ehitada üles integreeritud, demokraatlik, sotsiaalne ja jõukas liit. See tähendab muu hulgas, et Euroopa õigusaktid peaksid olema ülimuslikud riiklike õigusaktide ees vastavalt aluslepingutele.

4.3. Alates 2020. aasta algusest, kui Euroopasse jõudis COVID-19 pandeemia koos oma laastavate tagajärgedega, on selle vastu võitlemiseks kasutatud mitmesuguseid poliitikavahendeid. Enamasti rakendati meditsiinilisi, erakorralisi ja haldusmeetmeid erisuguste hädaolukordade raames, mis erinesid sisu ja kestuse poolest.

4.4. Mitmes ELi riigis on väljendatud tõsist muret nende eriolukordade motiivide ja mõju pärast. Muu hulgas tegi muret parlamentaarsetest ja kohalikest ja/või piirkondlikest esinduskogudest möödaminek, järelevalve puudumine täidesaatva tegevuse üle, avaliku teabe piiratus, läbipaistvuse puudumine, sotsiaaldialoog ja osalemine, kontrollimata kulutused ja ebapiisav toetus enim mõjutatud isikutele, sealhulgas meditsiinitöötajatele. Riikides, mille demokraatia oli juba varem väga haavatavas seisus, on eriolukorrad varasemaid suundumusi kiirendanud ( 21 ) . Stabiilse demokraatliku süsteemiga riikides on need tõstatanud küsimusi uute oludega kohanemise suutlikkuse ja võetud meetmete tõhususe osas.

4.5. Poliitilised otsused tõid kaasa ka enneolematu hulga väärinfot ja vastuseisu tervisemeetmetele, alates liikumispiirangutest kuni ravi ja vaktsiinideni. Kuigi EL toetas üldiselt edukalt vaktsiinide uurimist, hankimist ja jagamist, aitas tema suutmatus sellest kogu Euroopa elanikkonda selgelt teavitada edendada valeuudiste levitamist eelkõige vaktsiinivastaste rühmade poolt. Narratiivid muutusid sotsiaalmeedias nii võimsaks, et mõjutasid üldsuse usaldust tervishoiusüsteemi ja selle spetsialistide vastu ning võimendasid rahulolematust teadlaste, poliitikute, teadusringkonna esindajate ja kodanikuühiskonna juhtide suhtes, kes pooldasid Maailma Terviseorganisatsiooni heaks kiidetud reageerimisstrateegiat. Neis saab tavaliselt kokku usk vandenõuteooriatesse ja tugev usaldamatus meditsiiniteaduse ja -tehnoloogia ja eriti vaktsiinide vastu. Kokkuvõttes leidis Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon, et COVID-19 kriis on kiirendanud üldist langustrendi üldsuse usalduses institutsioonide vastu, mis on kaasa toonud desinformatsiooni, polariseerumise ja soovimatuse järgida avalikku poliitikat.

4.6. Mitmes riigis on need hoiakud aidanud radikaalsetel parempoolsetel ning euroskeptikute parteidel ja organisatsioonidel laiendada veelgi oma poliitilist valijaskonda. Meditsiini- ja sotsiaal-majanduslike kriiside jätkudes suureneb nende kaasav mõju veelgi ( 22 )

4.7. Tervishoiu- ja majanduskriisi pinged võivad kõikides riikides põhjustada lahknevusi eri elanikkonna- ja sotsiaalsete rühmade vahel. Hiljutise uuringu kohaselt on pandeemia ja selle tagajärjed mõjutanud erinevalt noori ja eakaid; inimesi, keda see on tabanud majanduslikult, ja neid, kes näevad COVID-19 peamiselt tervisekriisina; samuti inimesi, kes näevad riiki kaitsjana, ja neid, kes peavad seda rõhujaks ( 23 )

4.8. EL ja liikmesriigid peaksid teadvustama pikaajalise kriisiga kaasnevaid riske. ELi institutsioonide ja liikmesriikide valitsuste peamine proovikivi on tugevdada demokraatiat, õigusriigi põhimõtet ja põhiõigusi pandeemia ajal, vaatamata valitsevale ebakindlusele ja kriitikale. Demokraatliku strateegia eesmärk ei oleks poliitilise ega valitsuseliidi legitimeerimine, vaid meetmete tõhususe tagamine, edendades demokraatlikku pluralismi, nõuetekohast kontrolli ja tasakaalu ning ratsionaalset ja konstruktiivset kodanikukriitikat.

4.9. Sellega seoses peaksid ELi institutsioonid ja liikmesriikide valitsused kasutama olemasolevaid sotsiaal- ja kodanikudialoogi institutsioone, et täielikult kaasata kodanikuühiskonna organisatsioonid ja sotsiaalpartnerid looma pluralistlikku demokraatlikku ruumi, mis on avatud erinevatele nägemustele ja kriitilistele avaldustele. Komitee rõhutab, et vaatamata taasterahastu „NextGenerationEU“ ning riiklike taaste- ja vastupidavuskavade parimatele kavatsustele ning Euroopa Komisjoni valmisolekule kaasata kodanikuühiskonna organisatsioone, sotsiaalpartnereid ja sidusrühmi, on tegelik osalus endiselt suures osas ebapiisav ja protsessid ei ole võimaldanud kodanikuühiskonna organisatsioonide seisukohtadel piisavalt mõjule pääseda.

4.10. Nagu komitee Euroopa demokraatia tegevuskava käsitlevas arvamuses soovitab, peaks Euroopa demokraatia edendamine lisaks tegevuskavas juba ette nähtud valdkondadele hõlmama ka demokraatliku osaluse soodustamist ELi, riiklikul, piirkondlikul ja kohalikul tasandil. Sellesse peaks olema kaasatud kodanikuühiskond ja see peaks hõlmama demokraatiat kõigi selle tahkude ja valdkondadega, sealhulgas töö valdkonna demokraatiat. Lisaks leiab komitee, et suuremat rõhku tuleks panna kodanikuühiskonna dialoogile, mis on iga demokraatia oluline eeltingimus, et tagada otsustusprotsessi ja vastutuse kõrgeim kvaliteet kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikli 11 sätetega ( 24 )

4.11. Komitee on seisukohal, et Euroopa demokraatia tegevuskava peaks sisaldama laiaulatuslikku algatust, et edendada demokraatia- ja põhiõigustealast haridust, millel on oluline roll demokraatlike väärtuste ja kodanikuaktiivsuse kaitsmisel. Algatus peaks olema kaasav ja suunatud kõigile kodanikele, keskendudes eelkõige noortele.

Brüssel, 23. veebruar 2022 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Christa SCHWENG

(1) Euroopa Liidu lepingu artikkel 2; Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee presidendi Luca Jahier’ ning ajutise töörühma „Põhiõigused ja õigusriigi põhimõte“ esimehe José Antonio Moreno Díazi 15. aprilli 2020. aasta avaldus.

(2) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 6. aprilli 2020. aasta deklaratsioon „ELi reageerimine COVID-19 puhangule ja vajadus enneolematu solidaarsuse järele liikmesriikide vahel“.

(3) ELT C 62, 15.2.2019, lk 173.

(4) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee 25. veebruari 2021. aasta resolutsioon „Organiseeritud kodanikuühiskonna kaasamine riiklikesse taaste- ja vastupidavuskavadesse – mis toimib ja mis mitte?“ (ELT C 155, 30.4.2021, lk 1).

(5) ELT C 374, 16.9.2021, lk 38.

(6) Social Economy Europe, „The Impact of COVID-19 on Social Economy Enterprises“, juuni 2020.

(7) Euroopa Nõukogu, Euroopa Nõukogu komisjon „Demokraatia õiguse kaudu“ (Veneetsia komisjon), „Respect for Democracy, Human Rights and the Rule of Law during States of Emergency: Reflections“, Strasbourg, 19. juuni 2020, CDL-AD(2020)014.

(8) Vaata näiteks globaalseid võrdlevaid uuringuid ja andmebaase: CompCoRe koos kokkuvõttega väljaandes Jasanoff, Sheile, Hilgartner, Stephen, „A Stress Test for Politics: Insights from the Comparative Covid Response Project (CompCoRe) 2020“, Verfassungsblog, 11. mai 2021 ja „Power and the COVID-19 Pandemic“, Verfassungsblog Symposium, koos kokkuvõttega väljaandes J Grogan, „Power, Law and the COVID-19 Pandemic: Part I“ ja „Part II“, mis võtab kokku sümpoosioni „Power and the COVID-19 Pandemic“, Verfassungsblog Symposium (2021).

(9) J. Grogan, „Extraordinary or extralegal responses? The rule of law and the COVID-19 crisis“ (Democracy Reporting International, mai 2021).

(10) J. Grogan, „Extraordinary or extralegal responses? The rule of law and the COVID-19 crisis“ (Democracy Reporting International, mai 2021).

(11) J. Grogan, „Extraordinary or extralegal responses? The rule of law and the COVID-19 crisis“ (Democracy Reporting International, mai 2021).

(12) J. Grogan ja N. Weinberg, „Principles to Uphold the Rule of Law and Good Governance in Public Health Emergencies“ (RECONNECT Policy Brief, august 2020): https://reconnect-europe.eu/wp-content/uploads/2020/08/RECONNECTPB_082020B.pdf.

(13) ELT C 62, 15.2.2019, lk 173.

(14) ELT C 190, 5.6.2019, lk 1. Komiteele esitati vastuarvamus, mis lükati tagasi, kuid kogus hääletusel enam kui veerandi antud häältest.

(15) ELT C 341, 24.8.2021, lk 50.

(16) ELT C 341, 24.8.2021, lk 50.

(17) Euroopa Ülemkogu järeldused COVID-19 kohta, 25. mai 2021.

(18) „Supplementing GDP as a welfare measure: proposed joint list by the European social partners“, 3. märts 2021.

(19) ELT C 374, 16.9.2021, lk 38.

(20) Rahvusvaheline Demokraatia ja Valimisabi Instituut (International IDEA) „The Global State of Democracy Report 2021“.

(21) Vt Petra Guasti, „The Impact of the COVID-19 Pandemic in Central and Eastern Europe. The Rise of Autocracy and Democratic Resilience“, Democratic Theory, Volume 7, Issue 2, Winter 2020, lk 47.

(22) Vt näiteks José Javier Olivas Osuna ja José Rama artiklit „COVID-19: A Political Virus? VOX’s Populist Discourse in Times of Crisis“, Frontiers in Political Science, 18. juuni 2021.

(23) Ivan Krastev ja Mark Leonard, „Europe’s Invisible Divides: How COVID-19 is Polarizing European Politics“, ECFR Policy Brief, september 2021.

(24) ELT C 341, 24.8.2021, lk 56.