[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 12.12.2006

KOM(2006) 810 lõplik

2005/0191 (COD)

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE EÜ asutamislepingu artikli 251 lõike 2 teise lõigu alusel nõukogu ühise seisukoha kohta,

mis käsitleb tsiviillennundusjulgestuse valdkonna ühiseeskirju käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse vastuvõtmist

2005/0191 (COD)

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILEEÜ asutamislepingu artikli 251 lõike 2 teise lõigu aluselnõukogu ühise seisukoha kohta,

mis käsitleb tsiviillennundusjulgestuse valdkonna ühiseeskirju käsitleva Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse vastuvõtmist

1. TAUST

Ettepaneku Euroopa Parlamendile ja nõukogule edastamise kuupäev (dokument KOM(2005) 429 (lõplik) – 2005/0191 COD): | 22.9.2005 |

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamuse kuupäev: | 20.4.2006 |

Euroopa Parlamendi arvamuse kuupäev, esimene lugemine: | 15.6.2006 |

Ühise seisukoha vastuvõtmine: | 11.12.2006 |

2. KOMISJONI ETTEPANEKU EESMÄRK

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 2320/2002, millega kehtestatakse tsiviillennundusjulgestuse valdkonna ühiseeskirjad, on olnud jõus alates 2003. aasta jaanuarist. Komisjoni inspekteerimiste käigus omandatud kogemused ja määruse igapäevane kohaldamine liikmesriikides näitavad, et liikmesriikide väljatöötatud mittesiduvate soovituste kogumi kiire muutmine õigusaktideks on tekitanud rea probleeme, mis tulenevad määruse kiirest koostamisest ja vastuvõtmisest vastusena 2001. aasta 11. septembri sündmustele, ning need probleemid takistavad määruse kindlamat kohaldamist.

Seepärast on komisjon teinud ettepaneku vaadata kõnealune määrus läbi, et veelgi selgitada, lihtsustada ja ühtlustada õigusnorme ning seeläbi suurendada üldist tsiviillennundusjulgestust. Uue raammäärusega tuleks sätestada ainult aluspõhimõtted selleks, mida tuleks teha tsiviillennunduse kaitsmiseks õigusvastaste tegude eest, samas kui rakendusaktides tuleks sätestada tehnilised ja menetlusotsused selle kohta, kuidas seda saavutada.

3. KOMMENTAARID ÜHISE SEISUKOHA KOHTA

KOLM INSTITUTSIOONI ON TEINUD OMAVAHEL TIHEDAT KOOSTÖÖD, ET JÕUDA KOKKULEPPELE KÕNEALUSE KAUSTA ÜLE JUBA TEISEL LUGEMISEL. SEE SIISKI EI ÕNNESTUNUD PEAMISELT lennundusjulgestuse rahastamisega seotud küsimuste tõttu, mille kohta tegi Euroopa Parlament esimesel lugemisel mitu muudatusettepanekut, soovides, et liikmesriigid maksaksid vähemalt osa lennundusjulgestuse kuludest.

Nõukogus ühehäälselt vastuvõetud ühine seisukoht ei kahjusta komisjoni ettepaneku põhieesmärke ega valitud lähenemisviisi.

Nõukogus kerkis üles kaks konkreetset küsimust, millele tasuks tähelepanu juhtida.

Esimene küsimus on seotud komiteemenetluse uute eeskirjade kohaldamisega. Tagada tuli ühtsus hiljuti vastuvõetud eeskirjadega, mis on sätestatud nõukogu 17. juuli 2006. aasta otsuses 2006/512/EÜ, millega muudetakse otsust 1999/468/EÜ, ja millega antakse Euroopa Parlamendile suuremad kontrollivolitused komiteemenetlusega vastuvõetud autonoomsete õigusaktide üle. Nõukogu leiab, et otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetlust tuleks kohaldada nii artikli 4 lõike 3 (kriteeriumid, mille alusel liikmesriigid võivad teha erandeid väikelennujaamade / väikeste õhusõidukite suhtes kohaldatavatest ühisstandarditest) kui ka artikli 9 lõike 2 (liikmesriikide siseriikliku kvaliteediprogrammi nõuded) puhul. Komisjon jagab nõukogu seisukohta.

Teine küsimus on seotud selliste sätete väljajätmisega, mis käsitlevad liikmesriikide kohaldatavate rangemate meetmete kontrollimist komisjoni poolt. Oma ettepaneku artikli 5 lõikes 2 väljendas komisjon seisukohta, et tal peaks olema võimalik kontrollida, kas liikmesriigi kohaldatavad rangemad meetmed on käsitletava riski suhtes asjakohased, objektiivsed, mittediskrimineerivad ja proportsionaalsed. Kui meetmed neile tingimustele ei vasta, peaks komisjonil olema võimalus pärast komitee ja vajadusel ka nõukoguga konsulteerimist otsustada, et asjaomasel liikmesriigil ei lubata jätkata selliste rangemate meetmete kohaldamist. Nõukogu jättis selle sätte välja ning komisjon väljendas oma vastuseisu asjakohases teatises (vt lisa).

Et saavutada poliitiline kokkulepe ühise seisukoha üle esitas komisjon oma seisukohad selle kohta, kuidas ta tõlgendab artiklit 6, artiklit 18 ja 10. peatükki, ning tutvustas oma kavatsusi seoses 6. peatükiga (vt lisa).

4. KOMISJONI ÜKSIKASJALIKUD MÄRKUSED

1. Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud, mille komisjon on heaks kiitnud ja mis inkorporeeritakse täielikult või osaliselt ühisesse seisukohta

Muudatusettepanekud 2, 4, 11, 15, 17, 23-30, 33, 34, 37, 40, 46-49, 53-56, 58, 65-68, 73, 77–79 ja 82 on kõik seotud teksti selgemaks muutmisega, parema või täpsema sõnastamisega või ühtlustamisega teksti muude sätetega. See hõlmab ka kauba- ja postivedude eristamist ning kriteeriumide kehtestamist väikelennujaamade / väikeste õhusõidukite jaoks.

Muudatusettepanekus 7 on öeldud, et edendada tuleks „ühekordset julgestust” (one-stop security) kõigi Euroopa Liidus toimuvate lendude puhul.

Muudatusettepanekutes 8 ja 12 käsitletakse Gibraltari lennuvälja, mille kohta lepiti Cordobas 18. septembril 2006 kokku uus ministrite deklaratsioon.

Muudatusettepanekus 51 käsitletakse ühenduse lennuettevõtjate julgestuskavade tunnustamist teiste liikmesriikide poolt kui see, kes on programmi kinnitanud.

2. Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud, mille komisjon on tagasi lükanud ja mida ei inkorporeerita täielikult või osaliselt ühisesse seisukohta

Nõukogu lükkas tagasi muudatusettepanekud 3, 35, 43 ja 44 julgestuse rahastamise kohta. Komisjon on nõukoguga sama meelt selle üle, et tehniline norm ei peaks sisaldama nõudeid või kohustusi julgestuse rahastamise kohta.

Muudatusettepanekus 6 ja osaliselt ka muudatusettepanekus 57 on sätestatud nõue, et Euroopa Lennundusohutusamet (EASA) tegeleks lennundusjulgestuse inspekteerimisega. Samas tuleks ka edaspidi teha selget vahet ohutusel ja julgestusel: ohutus puudutab õhusõiduki ehitust ja kasutust ning julgestus õigusvastaste tegude vältimist. Julgestus jääb selgelt väljapoole EASA tegevusvaldkonda ja seepärast ei ole asjakohane muuta käesoleva määrusega EASA tegevuse ulatust.

Muudatusettepanekud 19, 36 ja 85 käsitlevad töötajate tausta kontrollimist. Komisjoni arvates lähevad need muudatusettepanekud määruse reguleerimisalast kaugemale, sest nad võivad eeldada riikide luureteenistuste kaasamist. Subsidiaarsuse põhimõtte kohaselt ei tohiks ühendus oma tegevuse käigus kehtestada taustakontrolli jaoks ühtlustatud eeskirju. Komisjon võib küll toetada pilootide kohustusliku taustakontrolli eesmärki, kuid pilootidele litsentside andmine jääb väljapoole käesoleva määruse reguleerimisala.

Muudatusettepanekute 20 ja 21 teatavate osadega muudetakse ümberistuvate ja transiitreisijate, -pagasi, -lasti ja -posti määratlusi moel, mis ei ole vastuvõetav. Reisija, pagasi, lasti või posti julgestusstaatus muutub vaid siis, kui muutub õhusõiduk, mitte aga lennunumber. Kui need muudatusettepanekud vastu võetaks, tähendaks see, et reisijad, pagas, last ja post peavad transiidipeatuse ajal õhusõidukist väljuma või tuleb need maha laadida, et neid saaks uuesti läbi vaadata, vaid selle pärast, et transiidipaigas muutus lennunumber. See pole vajalik ega soovitav.

Muudatusettepanekut 22, millega laiendatakse potentsiaalset ohtu kujutavate reisijäte määratlust, ei peeta vajalikuks ning seda loetakse jõustamatuks. Lennuettevõtjal on julgestuskaalutlustel alati õigus keelduda halvasti käituvate reisijate pardalelubamisest. Lisaks ei ole selge, kuidas eelnevalt otsustada, kas isiku käitumine seab ohtu lennu ohutuse; kuidas saaks võimaliku lennukikaaperdaja lennujaamas kindlaks teha?

Muudatusettepanekuga 32 lisatakse korduva pistelise kontrolli määratlus. Et seda terminit määruses ei kasutata, ei ole seda vaja ka määratleda.

Muudatusettepanekuga 38 nõutakse, et iga vastuvõetava üksikasjaliku rakendusmeetme ja –menetluse, k.a eeldatavate kulude kohta tuleks teha riskianalüüs ja mõjuhindamine. Kuigi lennundusjulgestuse üldpoliitika kohta tehakse riskianalüüs ja mõjuhindamine, ei ole otstarbekas teha seda iga üksiku meetme ja menetluse puhul. Sidusrühmade nõuanderühma loomisega (vt muudatusettepanek 61) luuakse võimalus anda rakendusmeetmetele ja -menetlustele üksikasjalik hinnang.

Muudatusettepanekutes 41 ja 42 nõutakse, et enne rangemate meetmete kohaldamist teavitaksid liikmesriigid sellest komiteed ja peaksid sellega nõu. Institutsioonilisest vaatenurgast ei ole asjakohane, et liikmesriigid teataksid regulatiivkomiteele, milliseid meetmeid nad tahavad võtta, või peaksid komiteega selliste meetmete üle nõu; tegemist on komiteega, kes abistab komisjoni regulatiivse funktsiooni täitmisel.

Muudatusettepanek 45, mis käsitleb vastuse koostamist kolmandale riigile, kes nõuab julgestusmeetmete kohaldamist Euroopa Liidu lennujaamadest väljuvate lendude suhtes, inkorporeeritakse osaliselt. Nõuet konsulteerida enne vastamist asjaomase kolmanda riigiga peetakse siiski ebasobivaks, et lisada see ühenduse määrusesse.

Muudatusettepanekuga 50 viiakse vastutus lennuettevõtjate julgestuskavade eest lennuettevõtjatelt liikmesriikidele ja piiratakse selle kavaga seotud kohustusi vaid siseriikliku lennundusjulgestuse kavaga. Lennuettevõtjad peaksid siiski täitma nii selle määruse kui ka siseriikliku lennundusjulgestuskavaga seotud kohustusi, mitte ainult julgestuskavast tulenevaid kohustusi. Komisjoni ettepanekuga antakse lennuettevõtjatele, lennujaamadele ja muudele üksustele sarnased kohutused, kuid kõnealune muudatusettepanek muudaks seda.

Muudatusettepanek 52 ei ole kooskõlas muudatusettepanekuga 53, mis inkorporeeriti nõukogu ühisesse seisukohta. Komisjon nõustub nõukoguga, et artikli 12 pealkiri peaks olema „üksuse julgestuskava”.

Muudatusettepanekuga 59 nõutakse, et komisjon tagaks kõigi Euroopa lennujaamade inspekteerimise vähemalt üks kord nelja aasta jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest. Selline nõue ei ole realistlik, sest selle täitmine eeldaks komisjonilt aastas 200 inspekteerimise korraldamist (võrreldes ligikaudu 30 inspekteerimisega aastal 2005) või seda, et komisjon kohustaks liikmesriike järgima nelja aasta pikkust lennujaamade inspekteerimise tsüklit, kuid see ei ole riikide ametiasutuste teostatavate inspekteerimiste jaoks küllalt sage.

Muudatusettepanek 63 käsitleb suurema hulga lennunduskokkulepete sõlmimist kolmandate riikidega. Nõukogu jättis ettepanekust välja artikli 17, kuna see oli liigne, arvestades viidet asutamislepingu artiklile 300, ning lisaks sellele ei tohiks vastastikuse tunnustamise lepingute sõlmimist tingimata seostada lennunduslepingute sõlmimisega.

Kuigi komisjon toetab muudatusettepanekute 69, 70, 71, 75, 76 ja 83 eesmärke , minnakse neis sellistesse üksikasjadesse, mida tuleks käsitleda rakendusaktides

Muudatusettepanekuga 74 tagatakse, et lennuettevõtjad ei pea olema kokkuleppelised esindajad. Kui lennuettevõtja tagab teise lennuettevõtja julgestuskontrolli, peab ta siiski alati olema kokkuleppeline esindaja. Seepärast on viide lennuettevõtjale selgelt inkorporeeritud ka kokkuleppelise esindaja määratlusse (määratlus 24).

Muudatusettepanekuga 80 püütakse laiendada reguleerimisala ka muudele lennuettevõtjatele kui ühenduse omad. Vastupidiselt rahvusvahelise õiguse põhimõtetele määrab lennu ajal kohaldatavad julgestusmeetmed kindlaks see riik, kus õhusõiduk on registreeritud, mitte see riik, kus lennuettevõtja tegutseb.

3. Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud, millega komisjon on nõus, kuid mida ei inkorporeerita täielikult või osaliselt ühisesse seisukohta

Muudatusettepanekutega 1, 10, 13, 16, 31 ja 33 püütakse rõhutada lennundusjulgestuseeskirjade vajalikkust. Need muudatusettepanekud ei avalda määruse sisule negatiivset mõju, kuigi nende sõnastus ei ole kooskõlas rahvusvaheliselt heakskiidetud terminoloogiaga: julgestus on vahend, mille abil vältida õigusvastaseid tegusid tsiviilõhusõidukite puhul, ja seega on tegemist tsiviillennunduse kaitsmisega.

Osa muudatusettepanekust 5 asendab sõna „kvaliteet” sõnaga „tase”. Kvaliteedikontrolli kava raames saab kontrollida nii julgestuse kvaliteeti kui ka taset. Et säiliks järjepidevus võrreldes muudatusettepanekutega 49 ja 56, on seega soovitav säilitada ka sõna „kvaliteet”.

Muudatusettepanekus 9 on väljendatud soovi luua terroriaktide puhuks solidaarsusmehhanism. Komisjon tõdeb, et tegemist on olulise teemaga, kuid leiab, et terroriaktide tagajärjed ulatuvad transpordisektorist palju kaugemale.

Muudatusettepanekuga 14 lisatakse lennujaama määratlus. Komisjon võiks selle muudatusettepanekuga nõus olla, kuigi selles määruses ei ole otseselt vaja lennujaama määratleda.

Muudatusettepanekuga 18 muudetakse piiritletud ala määratlust. Sellise muudatusega võiks nõus olla, kuigi see ei ole otseselt vajalik, sest üldsusel puudub juurdepääs kõigile lennujaamade lennualadele.

Muudatusettepanekuga 39 , mis käsitleb julgestuskulude esitamist piletil või muul moel, võiks komisjoni nõus olla, kuigi rangelt võttes ei ole see käesoleva määruse puhul oluline.

Muudatusettepanekutega 60 ja 62 nõutakse, et komisjon kirjutaks aastaaruande. Komisjon eelistas muudatusettepanekut 62, sest selle sõnastus on väga sarnane kehtiva määruse 2320/2002 artiklile 11.

Muudatusettepanekuga 61 luuakse sidusrühmade nõuanderühm sarnaselt määruse (EÜ) nr 549/2004 (millega sätestatakse raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks) artikliga 6. Sellega antakse ametlik vorm praegusele olukorrale, sest mitteametlikult on sidusrühmade nõuanderühm juba olemas.

Muudatusettepanek 64 kohaldamiskuupäeva kohta (üks aasta alates jõustumise kuupäevast) on komisjonile vastuvõetav olenevalt sellest, millal Euroopa Parlament ja nõukogu määruse vastu võtavad.

Muudatusettepanekus 72 nõutakse, et reisijast eraldi liikuva pagasi suhtes tuleks „täiendava” julgeolekukontrolli asemel kohaldada „piisavat” julgeolekukontrolli. Komisjon on sellise sõnastusega nõus, sest sedasi jääks julgestusnõuete määramine siiski rakendusaktide otsustada.

Muudatusettepanekuga 81 nõutakse, et selgelt tuleks määratleda vastutus õigusvastase teo korral meetmete võtmise eest. Sellise uue volituse andmisega komisjonile võib nõus olla.

Muudatusettepanekus 84 esitati nõue, et julgestusseadmed peavad vastama kinnitatud spetsifikatsioonile, ning komisjon on sellega nõus, kui sõna „kinnitatud” asendada sõnaga „määratletud”, sest seni ei ole veel olemas kogu ühenduses kehtivat seadmete heakskiitmissüsteemi.

5. JÄRELDUS

Komisjon leiab, et 11. detsembril 2006 ühehäälselt vastu võetud nõukogu ühine seisukoht ei ole vastuolus tema ettepaneku peamiste eesmärkide ega valitud lähenemisviisiga ning toetab seega seda seisukohta.

LISA

Nõukogu istungi protokolli lisatav komisjoni avaldus

Artikli 5 lõiked 2 ja 3 (muudetud), „Liikmesriikide kohaldatavad rangemad meetmed”

„Komisjon ei pea oma ettepaneku muutmist otstarbekaks kuni Euroopa Parlament ei ole esitanud oma seisukohta ühises seisukohas esitatud artikli 5 lõigete 2 ja 3 muutmise kohta võrreldes komisjoni esialgse ettepanekuga, eelkõige nende sätete puhul, milles käsitletakse komiteemenetluse kohaldamist liikmesriikide rangemate meetmete kontrollimise ja nendeks lubade andmise puhul.”

Artikkel 6, „Kolmandate riikide nõutavad julgestusmeetmed”

„Otsustades, kas tegutseda omal algatusel vastavalt artikli 6 lõikele 2, võtab komisjon arvesse, kas taotlus puudutab konkreetselt teatanud liikmesriiki või on see adresseeritud ka teistele liikmesriikidele.”

Artikkel 18, „Jõustumine”

„Käesoleva määruse jõustumiskuupäeva ja artikli 11 kohaldamise kuupäeva vahele jääval ajal tõlgendab komisjon määruse (EÜ) nr 2320/2002 artikli 5 lõiget 4 käesoleva määruse artiklit 11 silmas pidades.”

Lisa. 6. peatükk. „Last ja post”

„Komisjon tunnistab, et post on lasti konkreetne vorm ja seepärast tuleks selle suhtes kohaldada spetsiifilisi julgestuskontrolli meetmeid. Selline kontroll peaks olema ohu ulatusega võrreldes proportsionaalne ega tohiks kahjustada ei kaubanduslikke ega avalik-õiguslikke kohustusi postisektoris.

Posti julgestuskontrolli täpsed nõuded kehtestatakse rakendusaktidega, kuid komisjon tunnustab postisektori soovi stabiilsete eeskirjade järele. Seepärast kavatseb komisjon võtta rakendusaktide aluseks posti suhtes kehtivad EÜ julgestusnõuded ja eelkõige säilitada esialgu erieeskirjad, mida kohaldatakse postivedudel veetava posti suhtes.

Lisaks kavatseb komisjon esitada posti käsitlevate rakenduseeskirjade eelnõu enne määruse (EÜ) nr 2320/2002 ja selle rakendusaktide kehtetuks tunnistamist, et tagada järjepidevus kehtetuks tunnistatud õigusaktide viivitamatu asendamisega.”

Lisa. 10. peatükk. Julgestusmeetmed lennu ajal

„Komisjon soovib ühise seisukoha 10. peatüki punktide 3 ja 4 puhul selgitada, et ta ei taha kohustada liikmesriike nõustuma relvade vedamisega õhusõidukis ega taha seda neile ka keelata. Komisjon tunnistab, et riigi ametnike poolt potentsiaalselt kasutatavate relvade õhusõidukis vedamise otsuse peab tegema iga liikmesriik ise.”