1. Sissejuhatus

Kogu Euroopa Liidus on naised tööturul jätkuvalt alaesindatud. Soolisest tööhõivelõhest tingituna kaotab majandus aastas 370 miljardit eurot. Naiste kvalifikatsioonitase on järjest kõrgem ning kõrgkooli lõpetanute hulgas on Euroopas rohkem naisi kui mehi, kuid paljud naised jäävad siiski tööturult kõrvale, sest neil tekivad lapsevanemakohustused või nad peavad pereliikmete eest hoolitsema. Kehtiv poliitika ei ole taganud võrdseid võimalusi, mis lubaks isadel ja emadel töötada ning koos laste ja laiemalt ka ühiskonna heaolu eest hoolt kanda.

Kõrvuti selle olukorraga on Euroopa Liidu tööjõu hulk kahanemas, elanikkond vananeb ja demograafiline olukord on endiselt probleem. Naiste vähesem osalemine tööturul on seotud seni püsiva soolise palgalõhe ja suureneva soolise pensionilõhega, mis sageli toovad kaasa sotsiaalse tõrjutuse ja suurema vaesusriski.

Meetmete võtmine ei ole üksnes õigluse, soolise võrdõiguslikkuse ja oskuste optimaalse jagunemise, vaid ka riikide eelarvete jätkusuutlikkuse küsimus. See on vältimatu nii sotsiaalses kui ka majanduslikus mõttes.

Käesolev algatus on välja töötatud just selle keerulise olukorra lahendamiseks. Algatusega tutvustab komisjon ambitsioonikat seadusandlike ja muude kui seadusandlike meetmete kogumit, mille abil ajakohastada Euroopa Liidus kehtivat õigus- ja poliitikaraamistikku nii, et hoolduskohustusi täitvate meeste ja naiste töö- ja eraelu ning puhkuse ja paindliku töökorralduse kasutamine oleksid paremas tasakaalus. ELi pragune õigusraamistik perekondlikel põhjustel antava puhkuse ja paindliku töökorralduse kohta koostati 1990. aastatel. Nüüd kaks kümnendit hiljem on meil vaja teha järeldused neist kogemustest ja oodatust väiksemast edust, mis on saavutatud naiste ja meeste võrdsel kohtlemisel tööturul, ning tagada samas, et kõnealune raamistik oleks kooskõlas uute töövormide ja nende tulevikusuundumustega.

Koos sellega, et tegeletakse naiste alaesindatuse probleemiga tööturul ja toetatakse naiste tööalast karjääri moodsate töö- ja eraelu tasakaalustavate meetmetega, aitab nüüdne algatus kaasa aluslepingus tööturu võimaluste ja võrdse kohtlemisega seoses naiste ja meeste võrdõiguslikkuse kohta seatud eesmärkide saavutamisele. See aitab tööandjal töötajaid hoida, nende motivatsiooni ja tootlikkust suurendada, samuti väheneb seeläbi töölt puudumine ja välditakse andekate inimeste kaotsi minekut. Ettevõtjate jaoks on kasulik, kui tööturul oleks saadaval rohkem andekaid isikuid ja kui tööjõud oleks mitmekesisem.

Töö- ja eraelu tasakaalustamise ajakohastatud meetmed aitavad suurendada tööhõivemäära ning vähendada vaesust ja sotsiaalset tõrjutust kooskõlas „Euroopa 2020“ eesmärkides kirjeldatud ELi prioriteetidega ning president Junckeri poliitikasuunistes esile toodud töö- ja majanduskasvualaste komisjoni prioriteetidega.

Euroopa sotsiaalõiguste samba ühe peamise väljundina tugevdab see algatus liidu sotsiaalset mõõdet. Algatus on osa komisjoni dokumendi „Strateegiline kohustus soolise võrdõiguslikkuse edendamiseks aastatel 2016–2019“ ja ÜRO säästva arengu 5. eesmärgi, so soolise võrdõiguslikkuse eesmärgi rakendamisest.

Praegune algatus on järg 2015. aastal komisjonis tagasi lükatud ettepanekule vaadata läbi direktiiv 92/85/EMÜ emaduse kaitsega seonduva osas, kui komisjon kohustus esitama uue algatuse, milles töötavate vanemate ja hooldajate elu parandamist käsitletaks laiemas perspektiivis.

1.1. Majanduslik ja sotsiaalne taust: praegused väljakutsed

Kuigi naised kogu Euroopa Liidus on tööalaselt üha kvalifitseeritumad ja kipuvad mehi haridustasemelt ületama, on nende osalemine tööturul ja sellest tulenev majanduslik sõltumatus märgatavalt väiksem kui meeste oma. 2015. aastal oli 20–64-aastaste naiste keskmine tööhõive määr ELis 64,3 % võrreldes meeste 75,9 %-ga (erinevus 11,6 protsendipunkti). See erinevus kasvab 18,1 protsendipunktini, kui vaadelda täisajaga töötamist ja võtta arvesse seda, et naiste puhul on osalise tööajaga töötamine enam levinud.

Joonis 1. 20–64-aastaste meeste ja naiste tööhõive määrade erinevus ning täistööajale taandatud tööhõivemäärade erinevus meeste ja naiste puhul

Allikas: Eurostat, OECD

Üks peamisi tööhõivelõhe tekitajaid on hoolduskohustuste ebavõrdne jagunemine naiste ja meeste vahel. Sooline tööhõivelõhe süveneb oluliselt, kui perre sünnivad lapsed, ning see näitab, kui keeruline on naistel ühendada laste kasvatamist ja hoolduskohustusi oma tööga. Keskmiselt oli 2015. aastal ühe alla 6-aastase lapsega naiste tööhõive määr ligikaudu 8,8 protsendipunkti madalam kui ilma väikelasteta naiste tööhõive määr ja mitmes liikmesriigis on see erinevus üle 30 protsendipunkti. Vastupidine mõju on aga isadusel meeste tööhõive määrale, sest isade tööhõive määr on 12 protsendipunkti suurem kui lasteta meestel ning mõnes riigis ulatub see erinevus 18 protsendipunktini. Paljud mehed on öelnud, et nad sooviksid töötada vähem tunde, kui nad seda teevad, ning leiavad, et see mõjutab pereelu. Mõnes riigis on mitteaktiivsetest naistest üle 25 % mitteaktiivsed seepärast, et peavad kedagi hooldama. 55–64-aastaste naiste vanuserühmas on lahknevus veelgi suurem.

Joonis 2. Ühe alla 6-aastase lapse vanemaks olemise mõju tööhõivele (2015)

Allikas: Eurostat

Ebapiisavad meetmed töö ja hoolduskohustuste ühitamisel mõjutavad enamasti ebaproportsionaalselt naisi, samas ei soosi need meetmed paljude meeste puhul seda, et nad võtaksid perekondlikel põhjustel puhkust või kasutaksid paindlikku töökorraldust, ning paljud naised on sunnitud tööturult lahkuma või tööaega vähendama. Keskmiselt on ELis kaugelt enam selliseid naisi kui mehi, kes töötavad osaajaga (31,3 % naistest ja 8,3 % meestest).