Et edukalt tegeleda nii praeguste kui ka tulevaste pakiliste sotsiaal-majanduslike ja keskkonnaprobleemidega, tuleb majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaastat edasi arendada. Lähiaastatel tuleb jätkuvalt hoolt kanda selle eest, et kestliku arengu tegevuskava erinevad makromajanduslikud mõõtmed integreeritaks hästi Euroopa poolaastasse (vt 1. selgitus).

Aruannetes käsitletakse ka neid piirkondi ja sektoreid, kus üleminek kliimaneutraalsusele on kõige keerulisem. Selle analüüsi põhjal suunatakse hiljuti välja pakutud õiglase ülemineku fondi kasutamist. Aga see on alles algus. Vaja on teha rohkem tööd ja pannakse paika koos liikmesriikidega kooskõlas ühtekuuluvuspoliitika vahendite kavandamisel kasutatava lähenemisviisiga.

2020. aasta riigiaruannetes rõhutatakse meie riikide majandusprobleeme ja võimalusi, mis on seotud rohelisele majandusele üleminekuga. Neid küsimusi analüüsitakse uues keskkonnasäästlikkust käsitlevas osas. Liikmesriigid pidid hiljuti esitama oma riiklikud energia- ja kliimakavad, mis on peamised liikmesriikide kliima- ja energiapoliitika rakendamise alusdokumendid ja sisaldavad Euroopa poolaasta raames jälgitavaid makromajanduslikult olulisi näitajaid. Komisjon hindab neid kavu 2020. aastal. Riigiaruanded aitavad kaasa ka kestliku arengu eesmärkide järelevalvele ning juhivad tähelepanu makromajanduslikule ja tööhõivepoliitikale, mis võib aidata neid eesmärke saavutada. Iga riigiaruanne sisaldab kokkuvõtlikku hinnangut liikmesriikide edusammudele seoses kestliku arengu eesmärkidega üldiselt ning lisa, milles esitatakse konkreetsete eesmärkide saavutamise tulemused.

Edu saavutamiseks tuleb uue majanduskava alusel töötada välja konkreetne poliitika, nagu investeerimisstrateegiad, riikide vastutustundlik eelarvepoliitika ja struktuurireformid, mis edendavad konkurentsivõimelist kestlikkust kõigis selle mõõtmetes. Euroopa poolaastal on keskne roll riikide jõupingutuste koordineerimisel ja juhtimisel pikaajalise kestliku ja kaasava majanduskasvu suunas. Täna avaldatud riigiaruannetes esitatakse põhjalik analüüs peamistest makromajanduslikest sotsiaal-majanduslikest probleemidest, millega liikmesriigid silmitsi seisavad ja mis on seotud konkurentsivõimelise kestlikkuse nelja mõõtmega. Nende põhjal antakse edaspidi poliitilisi soovitusi, keskendudes majandus- ja tööhõivepoliitikale, mida on vaja nende nelja mõõtmega seotud probleemide lahendamiseks.

Tulevase heaolu aluste rajamise teel pakutakse ka lahendusi lühiajalistele probleemidele ja majanduskasvu praegusele aeglustumisele. Praegune aeglane majanduskasv toob esile struktuurireformide tähtsuse, mis suurendavad potentsiaalset majanduskasvu ja parandavad meie majanduse tootlikust. Euroopa majandus on võimeline kaasama rahalisi vahendeid, et võimaldada teha vajalikke era- ja avaliku sektori investeeringuid kestlikul viisil. Isegi kui suure võlakoormusega liikmesriikides tuleks seada prioriteediks võlakoormuse vähendamine, on soodsa eelarvepositsiooniga liikmesriikidel võimalus veelgi hoogustada investeeringuid, et kiirendada majanduskasvu ja toetada üleminekut rohelisemale ja digitaalsele majandusele. Kokkuvõttes suurendab nii sisemise kui ka välimise makromajandusliku tasakaalustamatuse jätkuv vähendamine meie majanduse vastupanuvõimet.

2020. aasta kestliku majanduskasvu strateegias on esitatud uus majanduskava ning seatud selged ELi majandus- ja tööhõivepoliitika koordineerimise prioriteedid. Konkurentsivõimelise kestlikkuse eesmärk kajastab täielikult Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärke ja tugineb neljale mõõtmele: keskkonnasäästlikkus, tootlikkuse kasv, õiglus ja makromajanduslik stabiilsus. Nendele neljale mõõtmele keskenduv lähenemisviis võimaldab kasutada ära sünergiat, saavutada kompromisse ja pakkuda lahendusi. Sellega tagatakse, et majandus töötab inimeste ja planeedi hüvanguks. Tänastes riigiaruannetes esitatud hinnang aitab tagada, et liikmesriigid lähtuvad konkreetsete poliitikameetmete võtmisel nendest eesmärkidest.

Keskkonnahoidlik eelarvestamine on oluline vahend, mille abil jälgida riigi rahanduse panust Euroopa rohelisse kokkuleppesse. Kliimameetmeid ja muid keskkonnaeesmärke toetava kulu- ja tulupoliitika selgesõnaline kindlaksmääramine eelarvedokumentides võib aidata kaasa sellele, et eelarvepoliitika toetaks rohelisele majandusele üleminekut, ning suurendada poliitikaeesmärkide ja nende järelevalve sidusust. Seni on vaid üksikud liikmesriigid (Prantsusmaa, Soome, Iirimaa ja Itaalia) rakendanud oma eelarvemenetluste raames mõningaid keskkonnahoidliku eelarvestamise meetodeid. Lähenemisviisid on väga erinevad, ja kui Itaalia välja jätta, on keskkonnahoidliku eelarvestamise tavad tekkinud hiljuti. Mõnel juhul sisaldab keskkonnahoidliku eelarvestamise teave ka muud aruandlust, näiteks keskkonnamõju hindamine, kahjulike toetuste loetelu ning teave kasvuhoonegaaside heite ja heaolu näitajate kohta. Et tugevdada riigi rahanduse rolli üleminekul kliimaneutraalsele, keskkonnasäästlikule, konkurentsivõimelisele ja kaasavale majandusele, on vaja täiendavat arengut kõigis liikmesriikides. Komisjon teeb liikmesriikidega koostööd keskkonnahoidliku eelarvestamise tavade uurimiseks ja võrdlemiseks.

Avaliku sektori rahaline toetus, sealhulgas Euroopa rohelise kokkuleppe investeerimiskava kaudu, võimaldab kaasata erasektori vahendeid, et suurendada kestlike investeeringute mahtu. Selleks et kaasata erasektori vahendeid, eraldatakse säästvale energiale ning kliima- ja keskkonnameetmetele ELi eelarvest rohkem avalikke vahendeid kui kunagi varem. Euroopa Investeerimispangal saab olema selles oluline roll. Detsembris Euroopa Parlamendi ja nõukogu vahel saavutatud poliitiline kokkulepe kogu ELi hõlmava keskkonnasäästlike investeeringute klassifitseerimissüsteemi ehk taksonoomia kohta on oluline samm kliimamuutustega võitlemisel, kuna see võimaldab teha rohelisi investeeringuid.

Rohelisele majandusele üleminekuks on vaja märkimisväärseid ja sihipäraseid investeeringuid nii avalikult kui ka erasektorilt, aga ka põhjalikke struktuurireforme. Selle eesmärgi saavutamiseks on oluline teha kindlaks peamised investeerimisvajadused, valmistada ette suure mõjuga investeerimisprojektid ja viia need vastavusse olemasolevate rahastamisallikatega, kusjuures projekte peab toetama sobiv regulatiivne lähenemisviis. Riigiaruannetes esitatud analüüs struktuurireformide ja kõige olulisemate investeerimisvajaduste kohta sellistes valdkondades nagu energia, transport ja hooned (sealhulgas energiatõhusus) võib suunata liikmesriikide poliitikameetmeid kooskõlas ELi tasandil kokku lepitud prioriteetidega. Riigiaruanded sisaldavad ka teavet ELi tasandi rahastamisallikate kohta.

Komisjon loob ka uue õigusriigi mehhanismi, mis sisaldab kogu ELi hõlmavat iga-aastast aruandlust, mille eesmärk on edendada õigusriigikultuuri. Hea valitsemistava, tulemuslikud institutsioonid, sõltumatud ja tõhusad kohtusüsteemid, kvaliteetne avalik haldus ja tulemuslikud maksejõuetusraamistikud on iga liikmesriigi ettevõtluskeskkonna olulised tegurid ja võivad mõjutada investeerimisotsuseid. Tugevad korruptsioonivastased raamistikud võivad samuti aidata säilitada siseturu nõuetekohast toimimist. Teave liikmesriikide institutsiooniliste ja haldustulemuste kohta, sealhulgas nendes valdkondades, mis on seotud õigusriigi põhimõttega ja mis võivad tähelepanuta jätmise korral tekitada makromajanduslikke riske, annavad seega jätkuvalt panuse Euroopa poolaastasse ja on makromajandusliku hindamise alus.

Komisjon on algatanud ka avaliku arutelu majanduse juhtimise raamistiku üle. Hiljuti avaldas komisjon majanduse juhtimise paketi hindamise tulemused. Hinnangus analüüsitakse kehtiva raamistiku varasemat toimimist. Samuti võetakse arvesse, et pärast esimese ja teise majanduse juhtimise paketi reformide vastuvõtmist vastavalt 2011. ja 2013. aastal on majandustingimused oluliselt muutunud. Kooskõlas Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkidega peetakse silmas ka Euroopa rohelise ja digitaaltehnoloogiale ülemineku laiemat eesmärki. Selle tulemusena on komisjon tõstatanud mitmeid küsimusi, mida tuleks avalikult arutada, et koguda arvamusi järelevalve senise toimimise ja võimalike viiside kohta, kuidas suurendada raamistiku tulemuslikkust peamiste eesmärkide saavutamisel.

·Edaspidi töötatakse välja täiendav põhjalik analüüs, et jälgida kestliku arengu eesmärkide rakendamist ning et kajastada üleminekut kliimaneutraalsele ja ressursitõhusale majandusele. Esimese sammuna tuuakse Eurostati iga-aastase kestliku arengu eesmärkide täitmist käsitleva esiväljaande avaldamine varasemale ajale, et see oleks valmis enne järgmise Euroopa poolaasta tsükli algust. Edusammude hindamist täiendab kestliku arengu eesmärke käsitlev teave, mis liikmesriikidel palutakse esitada oma riiklikes reformikavades alates 2020. aastast. Komisjon töötab ka selle nimel, et laiendada poolaasta tulevastes tsüklites oma töövahendeid, eesmärgiga parandada ökoloogilise ülemineku makromajandusliku ja sotsiaalse mõju analüüsi. Selleks töötatakse praegu välja põhinäitajaid, mida soovitakse kohaldada alates järgmisest poolaasta tsüklist. Komisjon teeb seejuures tihedat koostööd liikmesriikide ja teiste sidusrühmadega.

·Kooskõlas rohelise kokkuleppega ja iga-aastase kestliku majanduskasvu strateegiaga integreeritakse keskkonnasäästlikkus täielikult Euroopa poolaasta protsessi. Selle uue lähenemisviisi tulemusena lisatakse 2020. aasta riigiaruannetesse uus vastavasisuline punkt. See aitab integreerida kestliku arengu eesmärgid veelgi paremini Euroopa poolaastasse. Uues keskkonnasäästlikkust käsitlevas punktis analüüsitakse põhjalikumalt liikmesriikide keskkonna- ja kliimaprobleeme ning keskendutakse valdkondadele, mis on seotud majandus- ja tööhõivepoliitikaga, sealhulgas nende probleemide ja poliitika sotsiaalsele mõjule.

·Kooskõlas Euroopa poolaasta kohaldamisalaga keskendutakse kestliku arengu eesmärkide integreerimisel nende makromajanduslikule mõõtmele ja sellele, kuidas neid eesmärke on võimalik saavutada majandus-, tööhõive- ja sotsiaalpoliitika abil. Üleminek kestlikule majandusele on oluline väljakutse, mis mõjutab majanduskasvu ja töökohtade loomist. Sellest tulenevalt käsitletakse seda makromajanduslikku mõõdet laiemalt ning kooskõlas rohelise kokkuleppe ja iga-aastase kestliku majanduskasvu strateegiaga osutatakse riigiaruannetes kestliku arengu eesmärkidega seotud poliitikale ja probleemidele. Makromajanduslik mõõde on kooskõlas Euroopa sotsiaalõiguste sambaga, mis suunab uuendatud lähenemist paremate töö- ja elutingimuste loomiseks ELis, ning samba sotsiaalnäitajate tulemustabeliga, mis jälgib selle rakendamist.

Käitumisharjumuste muutmiseks ja tulumeetmena kasutatakse keskkonnahoidlikku maksustamist endiselt tagasihoidlikult. Keskkonnamaksud ja CO2-heite maksustamise erinevad vormid on vajaliku ülemineku saavutamiseks olulised poliitikavahendid. CO2-heite märkimisväärne hind on olnud Rootsi kliimapoliitikas alates 2001. aastast kesksel kohal ja hõlmab nüüd umbes 40 % Rootsi kasvuhoonegaaside heitkogustest, aidates Rootsil vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid sektorites, mida ELi heitkogustega kauplemise süsteem ei hõlma, säilitades samal ajal majanduskasvu. CO2-maksu kohaldavad ka teised liikmesriigid, sealhulgas Iirimaa, Taani, Prantsusmaa, Soome, Sloveenia, Eesti, Läti, Poola ja Portugal. Iirimaal eraldatakse kogu CO2-maksu hiljutisest tõusust saadud tulu (2020. aastal ligikaudu 90 miljonit eurot) täielikult kliimaga seotud kulutustele. Osa sellest (6 miljonit eurot) kasutatakse Iirimaa Midlandsi piirkonna õiglase ülemineku fondi loomiseks, mis hõlmab investeeringuid ümberõppesse ja koolitusse ning aitab kohalikel kogukondadel ja ettevõtjatel kohaneda vähese CO2-heitega majandusele üleminekuga.

Üleminek kestlikule ja kliimaneutraalsele majandusele peab olema aus ja sotsiaalselt õiglane, mis nõuab korrapärast järelevalvet. Kuigi kliimamuutuste ja keskkonnaseisundi halvenemise vastu võitlemine on pikas perspektiivis kõigile kasulik ja ka keskpikas perspektiivis pakub kõigile võimalusi, ei ole mitte kõigil elanikkonnarühmadel, piirkondadel ja liikmesriikidel lühikeses perspektiivis sama võimekus reageerida. Riiklikul tasandil võetavad meetmed on olulised, et leevendada negatiivset mõju konkreetsetele rühmadele ja sektoritele ning tagada õiglus. ELi eelarve annab suure panuse kõigi vahendite kaudu, mis on otse seotud rohelisele majandusele üleminekuga. Komisjoni kavandatud õiglase ülemineku mehhanism aitab tagada, et kedagi ei jäeta kõrvale, pakkudes täiendavat toetust piirkondadele ja inimestele, keda üleminek mõjutab kõige rohkem, eelkõige neile, kes sõltuvad tahkete fossiilkütuste (kivisüsi, pruunsüsi, turvas, põlevkivi) kaevandamisest ja kasutamisest energia tootmiseks, ja kõige suurema kasvuhoonegaaside heitemahukusega tööstusharudele. Tänased riigiaruanded sisaldavad üleminekuga seotud probleemide analüüsi ja neis esitatakse komisjoni talituste esialgsed seisukohad selle kohta, millised valdkonnad on õiglase ülemineku fondist toetuse saamisel prioriteetsed. See aitab liikmesriikidel koostada oma piirkondlikud õiglase ülemineku kavad, milles nad määravad kindlaks abikõlblikud territooriumid, täpsustades majanduse mitmekesistamise, töökohtade loomise, oskuste kasutamise, kohaliku innovatsiooni ja keskkonna taastamise vajadust. Komisjon annab liikmesriikidele üleminekukavade koostamiseks sihtotstarbelist tehnilist abi. Liikmesriigid koostavad kavad dialoogis komisjoniga ning kooskõlas oma riiklike energia- ja kliimakavadega.

3.2. Tootlikkuse kasv

Tootlikkuse kasv on jätkuvalt probleem, seda eriti demograafiliste muutuste valguses. Tööviljakuse kasv aeglustub jätkuvalt ning erinevused liikmesriikide vahel ja nende endi sees on märkimisväärsed. 2018. aastal ulatus tööviljakuse kasv 6 %-st Poolas –1,1 %-ni Luksemburgis. Erinevused on veelgi märgatavamad piirkondlikul tasandil ja tootlikkus on keskmiselt rohkem kasvanud suuremate ettevõtete kui VKEde puhul.

Sellisel tagasihoidlikul tulemusel on mitu põhjust. Oluline tegur on tootmissisendite kättesaadavus ja kvaliteet. Potentsiaalset majanduskasvu pidurdavad ebapiisavad investeeringud seadmetesse ning haridusse ja koolitusse, suhteliselt vananenud tootmistehnoloogia, tööjõu vananemine, naiste ja rändetaustaga inimeste ebapiisav integreerimine tööturule ning oskuste nappus või mittevastavus tööturu nõudlusele. Näiteks Tšehhis on tööhõive määr jõudnud 80 %-ni ja tööjõupuudus on muutunud tõsiseks probleemiks. Bulgaarias on suure osa investeeringute eesmärk asendada vananenud masinad ja seadmed. Lisaks toimub uue tehnoloogia kasutuselevõtt väljaspool tipptehnoloogiaettevõtteid aeglaselt, mistõttu kokkuvõttes enamiku ettevõtete, eelkõige VKEde üldine tõhusus ei parane.

Rohelisele majandusele ja digitaaltehnoloogiale üleminek ei paku Euroopas mitte ainult väljakutseid, vaid ka võimalusi majanduskasvuks, uute ärimudelite loomiseks ettevõtluses ning paremate toodete ja teenuste väljatöötamiseks. Praegu takistavad Euroopa majanduse digitaaltehnoloogiale üleminekut paljude liikmesriikide kehvad tulemused peamistes raamtingimustes. Digitaalmajanduse ökosüsteemi tugevust ja kestlikkust mõjutavad mitmed tingimused. Nimetada võib digioskusi ja -taristut, innovatsiooni rahastamist, andmete kättesaadavust, küberturvalisust ja digitaalajastule sobivaid avalikke teenuseid. Näiteks on Saksamaa, Kreeka, Ungari, Rumeenia ja Itaalia e-valitsuse valdkonnas maha jäänud, samas kui Portugali ja Tšehhi olukord on märkimisväärselt paranenud. Digioskuste valdkonnas ei arene suured majandusriigid, nagu Prantsusmaa, Hispaania, Poola ja Itaalia, tehnoloogiliste muutuste tempos. Digimahukuse tase on kõrge ainult Taani ja Rootsi ettevõtetes, samas kui ülejäänud liikmesriikides jääb kõrge digiteerimise tasemega ettevõtete osakaal alla 10 %. Et täiendada riikide tasandil tehtavaid jõupingutusi, esitas komisjon kõigile sobiva digiühiskonna visiooni.

Innovatsioon ja uued tehnoloogiad on Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkide saavutamiseks üliolulised. ELi osakaal ülemaailmses teadus- ja arendustegevusse investeerimises väheneb. Hiina on nüüdseks EList ette läinud nii suhtelises kui ka absoluutarvestuses. Nõukogu palus 2019. aastal kõigil liikmesriikidel oma riigipõhistes soovitustes käsitleda teadusuuringute ja innovatsiooniga seotud aspekte. Selleks et konkurentsivõimelise kestlikkuse saavutamiseks oleks võimalik suurendada tootlikkust, tuleb teadusuuringutele ja innovatsioonile anda oluline roll Euroopa sotsiaal-majanduslike süsteemide ümberkujundamisel, sealhulgas võttes meetmeid, et veelgi integreerida kaupade ja teenuste ühtset turgu. Tulevane uus Euroopa tööstusstrateegia aitab luua selliseks innovatsiooniks vajaliku keskkonna. Oluline panus on ka uuel algatusel viia Euroopa teadusruum järgmisele tasandile. Üleminek kliimaneutraalsele majandusele nõuab uusi tootmis- ja tarbimismudeleid, mis põhinevad tehnoloogilistel ja sotsiaalsetel uuendustel. Ressursitootlikkuse suurendamine ning hästi toimivate Euroopa teadus- ja koolitussüsteemide tagamine on selles osas võtmetähtsusega.

Erasektori teadusuuringute ja innovatsiooni stimuleerimine on Euroopas üks peamisi väljakutseid. Mitmes liikmesriigis on teadus- ja arendustegevus üha enam koondunud üksikutesse ettevõtetesse, samal ajal kui VKEde kulutused innovatsioonile vähenevad. See suundumus suurendab veelgi tootlikkuse vahet tehnoloogialiidrite ja enamiku teiste ettevõtete vahel. Riigiaruanded näitavad, et liikmesriikidel on siin oma roll. Näiteks Rootsis on hea tehnoloogiabaas ja ärikeskkond võimaldanud idufirmal tänu Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fondi toele laieneda, et saada üheks esimeseks Euroopa elektriautode akude tootjaks. Tšehhis on investeeringud autotootjate automatiseerimisse suurendanud nende tootlikkust, aidates kaasa täiustatud digitehnoloogia kasutuselevõtule. Kahjuks paraneb ärikeskkond aeglaselt, eelkõige mis puutub juurdepääsu piisavale teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni rahastamisele. Kapitaliturgude liidu loomine võib oluliselt hõlbustada uuenduslike ettevõtete juurdepääsu välisrahastamisele. Viise, kuidas parandada VKEde juurdepääsu rahastamisele, käsitletakse ka komisjoni tulevases VKEde strateegias.

Suured erinevused liikmesriikide vahel ei lase Euroopa majandusel realiseerida digitaalteenuste alal kogu oma potentsiaali. Liikmesriikide edusammud majanduse digitaliseerimisel erinevad märkimisväärselt. See võib ajendada äri- ja tööstuskasutajaid digitehnoloogia kasutuselevõttu edasi lükkama. 5G võrkude laiaulatusliku kasutamise poole tuleks liikuda viivitamata, kuna see aitab Euroopal kasutada rohelise ja digirevolutsiooni pakutavaid võimalusi.

Tootlikkuse kasv sõltub suuresti inimkapitalist. Selleks on vaja kvaliteetseid haridus- ja koolitussüsteeme, sealhulgas kutseharidust, mis annavad kõigile õppijatele võtmepädevused ja kutseoskused, mida on vaja kiiresti muutuval tööturul. Siiski on oskuste arendamise ja hilisema tööalase konkurentsivõime seisukohast oluline kitsaskoht see, et põhioskuste alal on jätkuvalt suur kehvade õpitulemustega õpilaste osakaal, mille tõid välja ka PISA viimased tulemused. Nõukogu on oma riigipõhistes soovitustes korduvalt palunud liikmesriikidel suurendada investeeringuid kvalifitseeritud tööjõu nõudluse rahuldamiseks vajalikesse oskustesse.

Tootlikkuse suurendamise poliitikat tuleb kohandada vastavalt riiklikele oludele. Siin saavad riiklikud tootlikkuse komiteed pakkuda vastavaid riigipõhiseid teadmisi. Suur hulk olemasolevatest tootlikkuse komiteedest moodustati alles hiljuti ja seetõttu ei saa veel nende mõju põhjalikult hinnata. On julgustav näha, et riiklikud tootlikkuse komiteed on enamikus euroala liikmesriikides juba loodud ja komiteede arv kasvab pidevalt. 14 euroala liikmesriiki ja 4 euroalasse mittekuuluvat liikmesriiki on nüüdseks loonud oma tootlikkuse komitee.

3.3. Õiglus

Euroopa püüab nende põhieesmärkideni jõuda Euroopa sotsiaalõiguste samba abil. Võttes arvesse pikaajalise aeglasema majanduskasvu väljavaateid ELis, on veelgi olulisem saavutada samba eesmärgid, isegi kui tööhõive ja sotsiaalne olukord on jätkuvalt paranenud, nagu näitab sotsiaalvaldkonna tulemustabel. Sotsiaalõiguste sammas on meie strateegia, millega tagada aus ja õiglane üleminek.

Komisjon pani hiljuti aluse Euroopa sotsiaalõiguste samba rakendamise tegevuskavale ning alustas sotsiaalpartneritega õiglast miinimumpalka käsitlevate konsultatsioonide esimest etappi. Kuigi pole kõigile ühtmoodi sobivat lahendust, on sotsiaalne õiglus ja sotsiaalne progress Euroopa sotsiaalse turumajanduse alustalad. 2019. aastal tõusis miinimumpalk peaaegu kõigis liikmesriikides, kus on kehtestatud riiklik ametlik miinimumpalk. Itaalias ja Küprosel arutatakse ettepanekuid miinimumpalga kehtestamiseks seaduse abil. Hoolimata viimaste aastakümnete mõõdukast palgakasvust mõnes liikmesriigis on madalapalgaliste töötajate olukord halvenenud ja palkade ebavõrdsus suurenenud. Umbes iga kuues töötaja teenib ELis madalat palka. Selliste töötajate osakaal kasvab ja ka palgavaesus on 2005. aastast 2018. aastani suurenenud 8,1 %-lt 9,6 %-le.

Töötuse tase on liikmesriigiti endiselt väga erinev. Tööturu killustatus on probleem mitmes liikmesriigis, mis sageli mõjutab negatiivselt töötingimusi ja põhjustab ebakindlust. Ajutise lepinguga töötajad kogevad palju suuremat vaesusriski kui alalise töökohaga töötajad (2018. aastal vastavalt 16,2 % ja 6,1 % ). Mõned rühmad, näiteks noored, madala kvalifikatsiooniga töötajad ning puuetega ja rändetaustaga inimesed, on tööturul endiselt ebasoodsas olukorras.

Mitmed liikmesriigid võtavad meetmeid oma töötingimuste parandamiseks ja haavatavate rühmade tööturule integreerimise edendamiseks. Näiteks võttis Portugal pärast sotsiaalpartnerite kokkulepet vastu meetmed tööturu killustatuse vähendamiseks ja alalise tööhõive edendamiseks. Sloveenia võttis meetmeid, et edendada töötute aktiveerimist ja parandada nende sotsiaalkindlustust. Küpros reformis oma tööinspektsiooni ja võttis vastu tegevuskava, mille eesmärk on võidelda deklareerimata töö vastu ja muuta see ametlikuks, sealhulgas ennetusmeetmed lisaks tõkestavatele meetmetele.

Viimastel aastatel on meeste ja naiste tööhõive ja palgaerinevused püsinud stabiilselt kõrgel tasemel. Naiste tööhõive määr on jätkuvalt madalam, nad töötavad vähem tunde, teenivad vähem ja nende karjäär on katkendlikum. See mõjutab negatiivselt ka nende pensioniõigusi. Hispaania kehtestas mõlemale vanemale 16-nädalase lapsehoolduspuhkuse. See asendab alates 2021. aastast rasedus- ja sünnituspuhkust ning isapuhkust. Iirimaal rahastatakse 2020. aasta eelarvest muu hulgas programmi, mille eesmärk on aidata hoolduskohustuste tõttu mitteaktiivsetel naistel tööturule naasta. Enamikus liikmesriikides on lapsevanemaks olemisel negatiivne mõju naiste tööhõive määrale, samas kui meeste puhul on see vastupidine. Mitmed liikmesriigid võtavad meetmeid, et parandada juurdepääsu taskukohastele ja kvaliteetsetele hooldusteenustele, kuid probleemid püsivad.

Investeeringud haridusse ja oskustesse on üliolulised, et kohaneda struktuuriliste muutuste, eelkõige rohelisele majandusele ja digitaaltehnoloogiale ülemineku ning demograafiliste muutustega. Võrdne juurdepääs kvaliteetsele haridusele ja koolitustele alates varasest east on samuti oluline võrdsete võimaluste edendamiseks ja kaasatuse suurendamiseks, sealhulgas selliste alaesindatud rühmade puhul nagu romad ning rändetaustaga või puuetega inimesed. Sotsiaal-majanduslik taust jääb siiski kõige olulisemaks noorte haridustulemusi määravaks teguriks. Mitmed liikmesriigid rakendavad meetmeid, et suurendada hariduse ja koolituste kaasavust ning ajakohastada teadusasutusi. Sloveenia võttis muu hulgas meetmeid täiskasvanuhariduse parandamiseks ning Iirimaal eraldati riikliku koolitusfondi läbivaatamise raames lisaraha oskuste nappuse hindamise parandamiseks. Soome tegi ettepaneku alustada 2020. aastal pidevõppe reformiga, mis suurendab võimalusi paindlikult ühitada tööd ja õpinguid ning toetab õppimist töökohal.