P7_TA(2014)0427

Liidu finantshuve kahjustava pettuse vastane võitlus kriminaalõiguse abil ***I

Euroopa Parlamendi 16. aprilli 2014. aasta seadusandlik resolutsioon ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, milles käsitletakse liidu finantshuve kahjustava pettuse vastast võitlust kriminaalõiguse abil (COM(2012)0363 – C7-0192/2012 – 2012/0193(COD))

(Seadusandlik tavamenetlus: esimene lugemine)

(2017/C 443/100)

Euroopa Parlament,

(1) ELT C 383, 12.12.2012, lk 1.

(2) ELT C 391, 18.12.2012, lk 134.

P7_TC1-COD(2012)0193

Euroopa Parlamendi seisukoht, vastu võetud esimesel lugemisel 16. aprillil 2014. aastal eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2014/…/EL, milles käsitletakse liidu finantshuve kahjustava pettuse vastast võitlust kriminaalõiguse abil

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 325 lõiget 4 83 lõiget 2 , [ME 1]

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

pärast õigusakti eelnõu esitamist liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Kontrollikoja arvamust (1),

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)

ning arvestades järgmist:

(1) Liidu finantshuvide kaitse ei hõlma ainult eelarveassigneeringute haldamist, vaid ka võitlust mis tahes meetmete vastu, mis kahjustavad või ähvardavad kahjustada liidu vara või sellist liikmesriikide vara, mille eesmärk on toetada või stabiliseerida liikmesriikide majanduse või rahanduse neid aspekte, mis on liidu poliitika seisukohast olulised.

(2) Liidu finantshuvide Tõhusaks, proportsionaalseks ja hoiatavat laadi kaitseks tuleks liikmesriikides jätkata kõnealuses valdkonnas toimepandavate pettusega seotud raskemate süütegude suhtes lisaks eest ning liidu finantshuvide paremaks arvessevõtmiseks tuleks haldus- ja tsiviilõiguse kohaldamisele ka kohaldamisel võetud meetmeid täiendada liikmesriikide kriminaalõiguse kohaldamist asjakohaste sätetega , ent seejuures tuleks vältida vastuolude tekkimist nii ühe õigusvaldkonna raames kui ka eri õigusvaldkondade vahel. [ME 2]

(3) Liidu finantshuvide kaitse eeldab pettuse ühtset määratlemist nii ELi liidu eelarve tulude kui ka, kulude , varade ja kohustuste poolt kahjustava pettusena , mis hõlmab ka laenuvõtmist ja -andmist . [ME 3]

(4) Käibemaksu laekumist kahjustav pettus vähendab liikmesriikide maksutulu ja häirib seega ühtse protsendimäära kohaldamist liikmesriikide käibemaksu arvestusbaasi suhtes. Euroopa Liidu Kohus on kinnitanud, et on olemas otsene seos kohaldatavat liidu õigust järgides käibemaksutulude kogumise ja vastavate käibemaksupõhiste omavahendite liidu eelarve käsutusse andmise vahel, kuna iga lünk esimesena nimetatud tulude kogumises leiab potentsiaalselt kajastamist teisena nimetatud vahendite vähenemises (4). Seetõttu hõlmatakse direktiiviga liikmesriikide käibemaksulaekumistest saadav tulu.

(5) Käibemaksupõhiste omavahendite õigusevastasest vähendamisest ELi finantshuvidele tuleneva märkimisväärse negatiivse mõju arvestamisel ja käesolevas direktiivis sätestatud künniste kohaldamisel järgitakse proportsionaalsuse põhimõtet, võttes arvesse nimetatud omavahendite arvestamise eripära ja metodoloogiat ning liikmesriikide diferentseeritud kohtlemist.

(6) Liidu finantshuve võib kahjustada olukord, kus pakkujad esitavad hankijatele või toetusi andvatele asutustele teavet, mis põhineb menetluse korraldanud asutuselt ebaseaduslikul seadusevastasel teel kas otse või kaudselt saadud teabel, eesmärgiga kõrvale hoida riigihanke- või toetuse andmise menetluse eeskirjadest või neid moonutada rikkuda . Selline käitumine sarnaneb suuresti pettusega, aga ei pruugi tähendada, et pakkuja paneb toime pandud teol on kõik pettuse tunnused selle otseses mõttes, kuna tema pakkumus võib vastata kõigile nõuetele nõutud kriteeriumitele . Pakkujad rikuvad oma manipulatsioonidega liidu konkurentsieeskirju ja riikide samalaadseid õigusnorme; sellise käitumise suhtes tuleks kehtestada kogu liidus ühtsed täitemeetmed ja karistused ning see tuleks jätta käesoleva direktiivi reguleerimisalast välja. [ME 4]

(7) Käesolevas direktiivis osutatud kuritegude kaudu saadud kriminaaltulu pesemise suhtes saab täies ulatuses kohaldada rahapesu käsitlevaid liidu õigusakte. Kõnealustele õigusaktidele viitamisega peaks olema tagatud, et käesoleva direktiiviga kehtestatud karistusi kohaldatakse kõikide liidu finantshuve kahjustavate kuritegude suhtes.

(8) Korruptsioon kujutab endast liidu finantshuvidele eriti suurt ohtu ning seda võib paljudel juhtudel seostada pettusega. Seetõttu on eriti vajalik, et kõnealuses valdkonnas toime pandud süütegusid käsitataks kuriteona. Tuleb tagada, et asjaomased süüteod määratletaks kuriteona olenemata sellest, kas need hõlmavad ametikohustuste rikkumist või mitte. Passiivse korruptsiooni ja omastamise puhul on tarvis lisada ametiisiku mõiste, millega hõlmatakse kõik asjaomased isikud, kes on ametisse nimetatud, valitud või kes töötavad lepingu alusel ning või kellele on eraldatud ametniku ametikoht, samuti isikud, kelle ülesanne on osutada kodanikele või üldsuse huvides teenuseid valitsuse või muude avalik-õiguslike organite nimel, aga kellele ei ole eraldatud ametniku ametikohta, näiteks ELi kas liidus, liikmesriikides või kolmandates riikides. Liidu vahendite haldamisse kaasatakse järjest rohkem eraisikuid. Selleks et kaitsta piisavalt liidu vahendeid korruptsiooni ja omastamise eest, tuleb käesolevas direktiivis ametiisiku mõistega hõlmata ka need isikud, kes ei tööta ametniku ametikohal, kuid kellele on liidu vahenditega seoses antud avaliku teenistuse ülesanded ja kes täidavad neid sarnasel viisil, näiteks selliste vahendite haldamisega tegelevad töövõtjad. [ME 5]

(9) Liidu finantshuve võib kahjustada ametiisikute teatav käitumine, mille eesmärk on omastada vara ja vahendeid nende eesmärgi vastaselt ja kahjustada seega tahtlikult liidu finantshuve. Seetõttu on tarvis kõnealust käitumist hõlmavad süüteod täpselt ja üheselt määratleda. [ME 6]

(9a) Käesolevas direktiivis määratletud füüsiliste isikute toimepandud kuritegude puhul tuleb kindlaks teha tahtlus kõigi aspektide osas, millest kõnealused kuriteod koosnevad. Käesolev direktiiv ei hõlma selliseid füüsiliste isikute süütegusid, mis ei nõua tahtlust. [ME 7]

(10) Mõned liidu finantshuvide vastased süüteod on sageli tihedalt seotud Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 83 lõikes 1 ja kõnealusel artiklil põhinevates liidu õigusaktides käsitletavate süütegudega. Seetõttu tuleb direktiivi sõnastuses tagada järjepidevus kõnealuste muude õigusaktidega.

(11) Niivõrd kui liidu finantshuve võib kahjustada või ohustada ka juriidiliste isikute käitumine, peab olema võimalik võtta nad vastutusele nende nimel toimepandud kuritegude eest, nagu need on määratletud käesolevas direktiivis.

(12) Selleks et tagada kogu liidus liidu finantshuvide võrdväärne kaitse tõkestavalt toimivate meetmete kaudu, peaksid liikmesriigid nägema ette teatavad miinimumkaristused, mida rakendatakse käesolevas direktiivis määratletud süütegude suhtes. Karistuste määrad peaksid olema proportsionaalsed süütegude raskusastmega ning kasutusele tuleks võtta rahasummana väljendatud künnis, millest väiksema karistusega hõlmatud süütegusid ei käsitataks kuritegudena.

(13) Käesolev direktiiv ei mõjuta distsiplinaarmeetmete tõhusat ja nõuetekohast kohaldamist. Karistusi, mida ei saa võrdsustada kriminaalkaristustega, võib võtta kooskõlas siseriiklike õigusaktidega arvesse konkreetsetel juhtudel, kui isikule esitatakse süüdistus mõnes käesolevas direktiivis määratletud süüteos; muude karistuste puhul tuleb täielikult rakendada ne bis in idem põhimõtet. Direktiivis ei määratleta kuriteona käitumist, mille eest ei ole ette nähtud distsiplinaarkaristust või muid meetmeid, mida kohaldatakse harilikult ametikohustuste rikkumise suhtes ja mida on võimalik kohaldada asjaomaste isikute suhtes.

(14) Füüsilistele isikutele tuleks raskemate juhtumite puhul karistusena ette näha vangistus. Neid raskemaid juhtumeid määratledes tuleks viidata teatavale rahas väljendatud üldisele miinimumkahjule, mida on kuritegeliku käitumisega tekitatud liidu ja võimalik, et veel mõnele muule eelarvele. Tarvis on kindlaks määrata vangistuse miinimum- ja maksimummäärad, et liidu finantshuvide võrdväärne kaitse kogu Euroopas. Kuue kuu pikkuse miinimumkaristuse kehtestamisega tagatakse, et Euroopa vahistamismäärust käsitleva raamotsuse artiklis 2 loetletud süütegude eest saab teha ja täitmisele pöörata Euroopa vahistamismääruse, mis aitab omakorda muuta kohtu- ja õiguskaitseasutuste vahelise koostöö võimalikult tõhusaks. Samuti on kõnealustel karistustel kogu Euroopas tugev tõkestav toime võimalike õigusrikkujate jaoks. Karistuste määrad peaksid olema kõrgemad juhul, kui kuritegu on pandud toime kuritegeliku ühenduse raames nõukogu raamotsuse 2008/841/JSK (5) tähenduses.

(15) Arvestades eelkõige seda, kui liikuvad on õigusrikkujad ja liidu finantshuve kahjustavast ebaseaduslikust tegevusest saadav tulu ning kui keerulised on sellega seotud piiriülesed uurimised, peaksid kõik liikmesriigid määrama kindlaks oma kohtute pädevuse ja sätestama aegumistähtaegu käsitlevad eeskirjad, millele nad saaksid tugineda kõnealuse tegevuse vastases võitluses.

(16) Liidu õiguse ühtlustamiseks ning selle tagamiseks, et kedagi ei karistataks sama teo eest kaks korda, on tarvis selgitada seost käesolevas direktiivis sätestatud karistuste ja liidu muudes õigusaktides sätestatud asjaomaste haldusmeetmete vahel. Direktiiviga ei tohiks piirata liidu õigusaktides sätestatud konkreetsete haldusmeetmete, karistuste ja trahvide kohaldamist.

(17) Ilma et see piiraks liidu õigusaktides sätestatud muude kohustuste täitmist, on tarvis lisada asjakohane säte liikmesriikide ja komisjoni vahelise koostöö, sealhulgas liikmesriikide, Eurojusti ja komisjoni teabevahetuse kohta, et tagada tõhusate meetmete võtmine käesolevas direktiivis määratletud liidu finantshuve kahjustavate kuritegude vastu. [ME 10]

(18) 26. juuli 1995. aasta Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsioon (6) ning selle 27. septembri (7) ja 29. novembri 1996. aasta (8) protokollid tuleks kehtetuks tunnistada ja käesoleva direktiiviga asendada.

(19) Käesoleva direktiivi nõuetekohane rakendamine liikmesriikides hõlmab isikuandmete töötlemist pädevate riigiasutuste poolt ning isikuandmete vahetamist ühelt poolt liikmesriikide ja teiselt poolt liidu pädevate asutuste vahel. Isikuandmete töötlemist riiklikul tasandil ja nende vahetamist pädevate riigiasutuste vahel tuleks reguleerida riiklike õigusaktidega, milles võetakse arvesse Euroopa Nõukogu 28. jaanuari 1981. aasta konventsiooni üksikisikute kaitse kohta isikuandmete automaattöötlusel ja selle lisaprotokolli (Euroopa Nõukogu Euroopa lepingute seeria nr 181). Isikuandmete vahetamine liikmesriikide vahel peaks toimuma vastavalt nõukogu raamotsusele 2008/977/JSK (9). Isikuandmete töötlemine liidu institutsioonides, organites ja asutustes peaks toimuma kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 45/2001 (10) ja kohtulike uurimiste konfidentsiaalsust käsitlevate kohaldatavate eeskirjadega.

(20) Kuna kriminaalkaristused on kavandatud avaldama tõkestavat mõju, tuleb nende kehtestamisel olla põhiõiguste küsimuses eriti ettevaatlik. Käesolevas direktiivis austatakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhiõigusi ja põhimõtteid, eelkõige õigust vabadusele ja turvalisusele, õigust isikuandmete kaitsele, kutsevabadust ja õigust teha tööd, ettevõtlusvabadust, õigust omandile, õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele, süütuse presumptsiooni ja kaitseõigust, kuritegude ja karistuste seaduslikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtet ning mitmekordse kohtumõistmise ja karistamise keeldu. Käesoleva direktiivi eesmärk on tagada nimetatud õiguste ja põhimõtete täielik austamine ja sellest tuleb lähtuda ka käesoleva direktiivi rakendamisel.

(21) Käesoleva direktiivi kohaldamine ei piira ELi toimimise lepingus, Euroopa Liidu privileege ja immuniteete käsitlevas protokollis, Euroopa Kohtu põhikirjas ja nende rakendussätetes sisalduvate, immuniteetide tühistamist käsitlevate sätete ega liikmesriikide õigusaktides sisalduvate sarnaste sätete kohaldamist.

(22) Käesoleva direktiiviga ei piirata liikmesriikide kriminaalõiguse üldeeskirjade ja üldpõhimõtete kohaldamist karistuste määramisel ja täideviimisel vastavalt iga üksikjuhtumi konkreetsetele asjaoludele.

(23) Kuna liikmesriigid ei suuda käesoleva direktiivi eesmärki piisavalt saavutada, küll aga on see oma ulatuse ja mõju tõttu paremini saavutatav liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

I jaotis

Reguleerimisese ja mõiste

Artikkel 1

Reguleerimisese

Direktiiviga kehtestatakse kuritegude määratlemise ja karistuste kindlaksmääramise kaudu vajalikud meetmed võitluseks liidu finantshuve kahjustava pettuse ja muu ebaseadusliku tegevuse vastu , et tagada tõhus ja võrdväärne kaitse liikmesriikides ning liidu institutsioonides, organites ja asutustes, ning suurendada liidu institutsioonide ja algatuste usaldusväärsust . [ME 11]

Artikkel 2

Liidu finantshuvide mõiste

Käesolevas direktiivis on „liidu finantshuvid“ kõik varad ja kohustused, mida haldavad või esindavad liit ja selle institutsioonid, organid ja asutused, ning kõik selle rahalised tehingud, sealhulgas laenutehingud, eelkõige aga tulud ja kulud, mis on hõlmatud: [ME 12]

a) liidu eelarvega;

b) aluslepingute alusel kohaselt asutatud institutsioonide, organite ja asutuste eelarvetega või otseselt või kaudselt nende hallatavate ja kontrollitavate eelarvetega. [ME 13]

II jaotis

Liidu finantshuve kahjustava pettuse ennetamise ja selle vastase võitluse valdkonna kuriteod

Artikkel 3

Liidu finantshuve kahjustav pettus

Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada järgmiste tahtlike tegude karistatavus kuriteona:

a) kulude puhul tegevus või tegevusetus, mis on seotud: i) eksitavate, ebaõigete või mittetäielike aruannete või dokumentide kasutamise või esitamisega, mille tagajärjel omastatakse või peetakse õigusvastaselt kinni liidu eelarve või liidu poolt või tema nimel hallatavate eelarvete vahendeid, ii) teatava kohustusliku teabe varjamisega, millel on samasugused tagajärjed, või iii) kohustuste või kulude väärkasutusega ehk nende kasutamisega muuks kui ettenähtud otstarbeks;

b) tulude puhul tegevus või tegevusetus, mis on seotud: i) eksitavate, ebaõigete või mittetäielike aruannete või dokumentide kasutamise või esitamisega, mille tagajärjel vähendatakse õigusvastaselt liidu eelarve või liidu poolt või tema nimel hallatavate eelarvete vahendeid, ii) teatava kohustusliku teabe varjamisega, millel on samasugused tagajärjed, või iii) õiguspäraselt saadud kasu väärkasutusega, millel on samasugused tagajärjed.

Artikkel 4

Pettusega seotud kuriteod, mis kahjustavad liidu finantshuve

1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada liidu finantshuve hõlmava riigihanke- või toetuse andmise menetluse raames hankijatele või toetusi andvatele üksustele või asutustele kandidaatide või pakkujate poolt või nende isikute poolt, kes valmistavad ette selliste osalejate pakkumusi või toetuse taotlusi või kes vastutavad nende ettevalmistamise eest, teabe esitamise või esitamata jätmise karistatavus kuriteona, kui see toimub tahtlikult ja eesmärgiga hoida kõrvale kõlblikkus-, menetlusest kõrvalejätmise, kvalifitseerimise või pakkumuste hindamise kriteeriumidest või neid moonutada või kahjustada või hävitada pakkujatevahelist loomulikku konkurentsi . [ME 14]

2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/60/EÜ (11) artikli 1 lõikes 2 määratletud rahapesu karistatavus kuriteona, kui see hõlmab käesolevas direktiivis käsitletavate kuritegude tulemusel saadud vara või sissetulekut . [ME 15]

3. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada järgmiste tahtlike tegude tahtliku passiivse korruptsiooni ja tahtliku aktiivse korruptsiooni karistatavus kuriteona.

a) Käesoleva direktiivi mõistes on passiivne korruptsioon ametiisiku tegu, millega ametiisik otseselt või vahendaja kaudu taotleb või saab võtab eelnevalt vastu mis tahes liiki soodustusi endale või kolmandale isikule või võtab vastu lubaduse sellise soodustuse saamise kohta selle eest, et ta sooritaks või jätaks sooritamata oma ametiülesandeks oleva või ametiülesande täitmisega seotud toimingu või viivitaks sellega viisil, mis kahjustab või tõenäoliselt kahjustaks liidu finantshuve (passiivne korruptsioon) , olenemata sellest, kas ametiisik rikub seejuures oma ametikohustusi ;

b) Käesoleva direktiivi mõistes on aktiivne korruptsioon tegu, millega lubatakse , pakutakse või antakse otseselt või vahendaja kaudu ametiisikule endale või kolmandale isikule mis tahes liiki soodustus selle eest, et ta sooritaks või jätaks sooritamata oma ametiülesandeks oleva või ametiülesande täitmisega seotud toimingu või viivitaks sellega viisil, mis kahjustab või tõenäoliselt kahjustaks liidu finantshuve (aktiivne korruptsioon) , või selle eest, et ta on nimetatud toiminguid varem sooritanud . [ME 16]

4. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada ametiisiku sellise teo omastamise, kui see pannakse toime tahtlikult, karistatavus kuriteona.

Käesoleva direktiivi mõistes on omastamine tegu , mille raames ta ametiisik tahtlikult eraldab või maksab välja vahendeid või omastab või kasutab vara kavandatud eesmärgi vastaselt, kavatsusega kahjustada ja mis kahjustab liidu finantshuve (omastamine). [ME 17]

5. Käesolevas artiklis on „ametiisik“:

a) isik, kes täidab avaliku teenistuse ülesandeid liidu jaoks või liikmesriigis või kolmandas riigis ning kellel on ametikoht õigus-, haldus- või kohtuvaldkonnas; liidu või riigi ametnik, sealhulgas teise liikmesriigi või kolmanda riigi ametnik. Mõiste „liidu ametnik“ tähendab järgmist: i) isik, kes on ametnik või muu lepinguline töötaja Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade ja Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimuste („personalieeskirjad“) tähenduses; ii) liikmesriikide või avalik-õigusliku või eraõigusliku organi poolt liidu institutsiooni, organisse või asutusse lähetatud isik, kes täidab liidu ametnike või muude teenistujate ülesannetega võrdväärseid ametiülesandeid. Aluslepingute alusel asutatud organite, ametite või asutuste liikmeid ja selliste organite, ametite või asutuste töötajaid käsitletakse liidu ametnikena, kui nende suhtes ei kohaldata personalieeskirju. Mõistet „riigi ametnik“ mõistetakse lähtudes mõistete „ametnik“ või „ametiisik“ määratlusest selle liikmesriigi või kolmanda riigi siseriiklikus õiguses, kus kõnealune isik oma ametiülesannet täidab. Liikmesriigi ametnikku või kolmanda riigi ametnikku puudutavas menetluses, mille on algatanud teine liikmesriik, ei ole viimatinimetatu siiski kohustatud kasutama „riigi ametniku“ mõistet, välja arvatud juhul, kui see mõiste ühildub tema siseriikliku õigusega;

b) muu isik, kellele on antud avaliku teenistuse ülesanded ja kes täidab avaliku teenistuse ülesandeid neid seoses liidu jaoks või liikmesriigis või kolmandas riigis ja kellel selline ametikoht puudub, ent kes osaleb liidu vahendite haldamises haldamise või liidu finantshuve mõjutavate otsuste tegemises tegemisega liikmesriigis või kolmandas riigis . [ME 18]

III jaotis

Liidu finantshuve kahjustava pettuse ennetamise ja selle vastase võitluse valdkonna kuritegusid käsitlevad üldsätted

Artikkel 5

Süüteo toimepanemisele kihutamine ja kaasaaitamine ning süüteokatse

1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada II jaotises artiklites 3 ja 4 osutatud mis tahes süütegude toimepanemisele kihutamise ja kaasaaitamise karistatavus kuriteona. [ME 19]

2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada artiklis 3 või ja artikli 4 lõikes 4 osutatud mis tahes süütegude toimepanemise katse karistatavus kuriteona. [ME 20]

Artikkel 6

Juriidilise isiku vastutus

1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et juriidilist isikut saab vastutusele võtta II jaotises artiklites 3, 4 ja 5 osutatud kuritegude eest, mille on tema kasuks toime pannud eraisikuna või juriidilise isiku organi liikmena tegutsenud isik, kellel on juriidilises isikus juhtiv koht, mis põhineb järgmisel: [ME 21]

a) õigus esindada juriidilist isikut;

b) õigus teha otsuseid juriidilise isiku nimel või

c) õigus kontrollida juriidilist isikut.

2. Samuti võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed tagamaks, et juriidilist isikut saab võtta vastutusele, kui lõikes 1 nimetatud isiku puuduliku järelevalve või kontrolli tagajärjel on osutunud võimalikuks, et tema alluvuses olev isik on pannud juriidilise isiku kasuks toime II jaotises artiklites 3, 4 ja 5 osutatud kuriteo. [ME 22]

3. Juriidilise isiku vastutus vastavalt lõigetele 1 ja 2 ei välista kriminaalmenetlust füüsiliste isikute suhtes, kes on toime pannud II jaotises artiklites 3 ja 4 osutatud kuriteo või kelle suhtes kohaldatakse kriminaalvastutust artikli 5 alusel. [ME 23]

4. Käesolevas direktiivis on „juriidiline isik“ üksus, millel on juriidilise isiku staatus vastavalt kohaldatavatele õigusaktidele, välja arvatud riigid või avalik-õiguslikud asutused, kes teostavad riigivõimu, ja avalik-õiguslikud rahvusvahelised organisatsioonid.

Artikkel 7

Füüsilistele isikutele ettenähtud karistused

1. Liikmesriigid tagavad, et füüsilistele isikutele määratakse II jaotises artiklites 3, 4 ja 5 osutatud kuritegude eest tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad kriminaalkaristused, sealhulgas rahalised karistused ja vangistus, nagu seda on lähemalt käsitletud artiklis 8. [ME 24]

2. Selliste väärtegude eest, millega tekitatud kahju või mille kaudu saadud tulu on alla 10 000 5 000 euro ning millega ei kaasne raskendavaid asjaolusid, võivad liikmesriigid kriminaalkaristuste asemel ette näha muid karistusi muude karistuste kehtestamise . [ME 25]

3. Käesoleva artikli lõige 1 ei piira pädevate ametiasutuste õigust kohaldada ametiisikute suhtes distsiplinaarkaristusi , mis on määratletud artikli 4 lõikes 5 . [ME 26]

4. Liikmesriigid tagavad, et muud liiki karistusi, mida ei saa kriminaalkaristustega võrdsustada ja mis on samale isikule sama teo eest juba määratud, saab võtta arvesse, kui kõnealusele isikule esitatakse süüdistus II jaos osutatud kuriteo toimepanemises.

Artikkel 8

Vangistuse määrad

1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artiklis 3 ja artikli 4 lõigetes 1 ja 4 osutatud kuritegude eest, millega tekitatud kahju või mille kaudu saadud tulu on vähemalt 100 000 50 000 eurot, määratakse järgmised karistused: [ME 43]

a) miinimumkaristusena vähemalt 6 kuu pikkune vangistus; [ME 27]

b) maksimumkaristusena vähemalt 5 aasta pikkune vangistus. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artikli 4 lõigetes 2 ja 3 osutatud kuritegude eest, millega tekitatud kahju või mille kaudu saadud tulu on vähemalt 30 000 eurot, määratakse järgmised karistused: a) miinimumkaristusena vähemalt 6 kuu pikkune vangistus; [ME 28] b) maksimumkaristusena vähemalt 5 aasta pikkune vangistus.

2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et II jaos artiklites 3, 4 ja 5 osutatud kuritegude eest määratakse maksimumkaristusena vähemalt 10 aasta pikkune vangistus, kui kuriteo on pandud toime kuritegeliku ühenduse raames raamotsuse 2008/841 /JSK tähenduses mõistes . [ME 30]

Artikkel 8a

Raskendavad asjaolud

Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et artiklites 3, 4 ja 5 osutatud kuritegude toimepanemise korral kuritegeliku ühenduse raames raamotsuse 2008/841/JSK tähenduses, loetakse seda karistuse määramisel raskendavaks asjaoluks. [ME 31]

Artikkel 9

Juriidilistele isikutele ettenähtud miinimumkaristused

Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et juriidilistele isikutele, keda peetakse vastutavaks artikli 6 alusel, määratakse tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad karistused, mis hõlmavad rahalisi karistusi või trahve ja võivad hõlmata muid meetmeid, näiteks:

a) riiklike hüvitiste või abi saamise õigusest ilmajätmine;

aa) ajutine või alaline väljajätmine liidu hankemenetlustest; [ME 32]

b) ajutine või alaline ettevõtluskeeld;

c) kohtuliku järelevalve alla võtmine;

d) sundlõpetamine;

e) süüteo toimepanekuks kasutatud üksuste ajutine või lõplik sulgemine.

Artikkel 9a

Ne bis in idem põhimõte

Liikmesriigid kohaldavad oma siseriiklikus kriminaalõiguses ne bis in idem põhimõtet, mille kohaselt isikut, kelle suhtes on kohtumenetlus ühes liikmesriigis lõpule viidud, ei tohi anda kohtu alla teises liikmesriigis seoses samade asjaoludega, kui talle on määratud karistus, kui karistus on täitmisele pööratud, seda hakatakse täitmisele pöörama või kui seda ei saa enam täitmisele pöörata süüdimõistva riigi seaduste kohaselt. [ME 33]

Artikkel 10

Vara arestimine ja konfiskeerimine

Liikmesriigid tagavad II jaotises osutatud süütegude toimepanemisest saadud tulu ja kuriteovahendite arestimise ja konfiskeerimise kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2014/42/EL (12).

Artikkel 11

Kohtualluvus

1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et määrata kindlaks oma kohtute pädevus II jaotises artiklites 3, 4 ja 5 osutatud kuritegude puhul, kui:

a) kuritegu on tervikuna või osaliselt toime pandud asjaomase liikmesriigi territooriumil või;

b) teo toimepanija on asjaomase liikmesriigi kodanik või on tema elukoht liikmesriigi territooriumil või

c) teo toimepanija suhtes kohaldatakse personalieeskirju või neid kohaldati tema suhtes teo toimepanemise hetkel . [ME 34]

2. Lõike 1 punktis b osutatud juhtudel võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed tagamaks, et nende kohtute pädevus ei allu tingimusele, mille kohaselt saab süüdistuse esitada ainult pärast ohvri avalduse esitamist kuriteo toimepanemise kohas või pärast kuriteost teatamist selle riigi poolt, kelle territooriumil kuritegu toime pandi.

3. Liikmesriigid tagavad, et nende kohtute pädevusse kuuluvad ka kuriteod, mis pannakse toime nende territooriumil kasutatud info- ja kommunikatsioonitehnoloogia abil.

Artikkel 12

Liidu finantshuve kahjustavate süütegude aegumine

1. Liikmesriigid tagavad aegumistähtaja, mis võimaldab II jaotises ja artiklis 5 osutatud süütegude uurimist, nende eest süüdistuse esitamist, nende kohtulikku menetlemist ja kohtuotsuse tegemist ning mille pikkus on vähemalt viis aastat alates süüteo toimepanemisest.

2. Liikmesriigid tagavad võimaluse aegumistähtaja arvestamine kuni kümne aasta jooksul alates süüteo toimepanemisest katkestada ja selle arvestamist uuesti alustada riikliku pädeva asutuse tehtava iga toimingu, sealhulgas eelkõige uurimise või süüdistuse esitamise protsessi tegeliku alustamise korral.

3. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et võimaldada II jaotises ja artiklis 5 osutatud kuritegude eest lõpliku süüdimõistva otsusega ettenähtud karistuste täideviimist vähemalt 10 aasta jooksul alates lõpliku süüdimõistva otsuse tegemisest.

Artikkel 13

Sissenõudmine

Direktiiv ei mõjuta II jaotises artiklites 3, 4 ja 5 osutatud kuritegude tagajärjel valesti makstud summade sissenõudmist.

Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et tagada nende summade kiire sissenõudmine ja ülekandmine liidu eelarvesse, ilma et see piiraks finantskorrektsioone ja alusetult makstud summade sissenõudmist käsitlevate liidu asjakohaste valdkondlike eeskirjade kohaldamist. Liikmesriigid peavad samuti regulaarset arvestust sissenõutud summade kohta ning teavitavad liidu asjakohaseid institutsioone või asutusi nendest summadest või juhul, kui neid ei ole sisse nõutud, põhjustest, miks seda ei ole tehtud. [ME 35]

Artikkel 14

Seos liidu muude kohaldatavate õigusaktidega

Käesoleva direktiivi kohaldamist ei mõjuta liidu õigusaktides, eelkõige nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 (13) artiklites 4 ja 5, või liidu õigusaktidest tuleneva konkreetse kohustuse täitmiseks vastuvõetud siseriiklikes õigusaktides sätestatud haldusmeetmete, -karistuste ja -trahvide kohaldamine. Liikmesriigid tagavad, et kriminaalmenetlused, mis algatatakse käesoleva direktiivi rakendamiseks vastuvõetud siseriiklike normide alusel, ei takista selliste liidu õigusaktides või siseriiklikes rakendusaktides sätestatud haldusmeetmete, -karistuste ja -trahvide tõhusat ja nõuetekohast kohaldamist, mida ei saa kriminaalmeetmetega võrdsustada.

IV jaotis

Lõppsätted

Artikkel 15

Liikmesriikide ja Euroopa Komisjoni (Euroopa Pettustevastase Ameti) Koostöö [ME 36]

1. Ilma et see piiraks piiriülese koostöö ja kriminaalasjades vastastikuse abistamise eeskirjade kohaldamist, teevad liikmesriigid , Eurojust ja komisjon teevad oma pädevuse piires koostööd II jaotises artiklites 3, 4 ja 5 osutatud kuritegude vastase võitluse valdkonnas. Selleks annab komisjon – ja vajaduse korral Eurojust – liikmesriikide pädevatele asutustele vajalikku tehnilist ja operatiivabi, et aidata koordineerida nende uurimistegevust. [ME 37]

2. Liikmesriikide pädevad asutused võivad oma pädevuse piires vahetada komisjoniga komisjoni ja Eurojustiga teavet, mis hõlbustaks asjaolude tuvastamist ja tõhusate meetmete võtmist II jaotises artiklites 3, 4 ja 5 osutatud kuritegude puhul. Komisjon , Eurojust ja liikmesriikide pädevad asutused võtavad järgivad igal konkreetsel juhul Euroopa Liidu lepingu artiklit 6 ning Euroopa Liidu põhiõiguste hartat ja isikuandmete kaitse valdkonnas kohaldatavaid liidu õigusakte, ning võtavad arvesse uurimise salajasuse ja andmekaitse nõudeid. Selleks võib komisjonile ja Eurojustile teavet edastav liikmesriik määrata kindlaks eritingimused, millest peavad kinni pidama komisjon , Eurojust või muud liikmesriigid, kes seda teavet kasutavad. [ME 38]

2a. Kontrollikoda, riiklikud kontrolliasutused, mis kontrollivad näiteks eelarve täitmisel koostöös liikmesriikidega tehtud toiminguid, ja audiitorid, kelle ülesandeks on auditeerida aluslepingute kohaselt asutatud institutsioonide, organite ja asutuste eelarveid või institutsioonide hallatavaid ja kontrollitavaid eelarveid, teavitavad Euroopa Pettustevastast Ametit kõigist kuritegudest, millest nad on oma ülesannete täitmisel teada saanud. [ME 39]

2b. Liidu ametnikud teavitavad Euroopa Pettustevastast Ametit kõigist kuritegudest, millest nad on oma ülesannete täitmisel teada saanud. [ME 40]

Artikkel 16

Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kriminaalõiguslike konventsioonide kehtetuks tunnistamine

26. juuli 1995. aasta Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsioon ning selle 27. septembri ja 29. novembri 1996. aasta ning 19. juuni 1997. aasta protokollid tunnistatakse alates [artikli 17 lõike 1 teises lõigus sätestatud kohaldamise kuupäev] kehtetuks.

Artikkel 17

Ülevõtmine

1. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt …. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.

Liikmesriigid kohaldavad kõnealuseid norme alates ….

Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad neisse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.

2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.

Artikkel 17a

Aruandlus, statistika ja hindamine

1. Komisjon esitab [24 kuud pärast käesoleva direktiivi ülevõtmise tähtaega] ja seejärel igal aastal Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, milles antakse hinnang sellele, mil määral liikmesriigid on võtnud vajalikke meetmeid, et täita käesoleva direktiivi nõudeid, ning hinnatakse direktiivi tulemuslikkust selles sätestatud eesmärkide saavutamisel.

Aruannetes viidatakse liikmesriikide poolt lõike 2 kohaselt kättesaadavaks tehtud teabele.

2. Liikmesriigid koguvad asjaomastelt asutustelt regulaarselt igakülgseid statistilisi andmeid ja säilitavad neid, et vaadata läbi nende poolt liidu finantshuvide kaitseks loodud süsteemide tõhusus. Kogutud statistilised andmed saadetakse igal aastal komisjonile ja need hõlmavad järgmisi andmeid:

a) algatatud kriminaalmenetluste arv, mis jagunevad tagasi lükatud, õigeksmõistva ja süüdimõistva otsusega ning pooleliolevateks menetlusteks;

b) kriminaalmenetluse tulemusel sisse nõutud ja nõudmata jäänud summad;

c) teistelt liikmesriikidelt laekunud abitaotluste arv, mis jagunevad rahuldatud ja tagasilükatud taotlusteks.

3. Komisjon esitab [hiljemalt 60 kuud pärast käesoleva direktiivi ülevõtmise kuupäeva] Euroopa Parlamendile ja nõukogule käesoleva direktiivi täiemahulise hinnangu, mis toetub omandatud kogemustele ning eelkõige lõigete 1 ja 2 kohaselt esitatud aruannetele ja statistilistele andmetele. Komisjon esitab vajaduse korral hinnanguga samaaegselt käesoleva direktiivi muutmise ettepaneku, võttes nõuetekohaselt arvesse hinnangu tulemusi. [ME 41]

Artikkel 18

Jõustumine

Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Artikkel 19

Adressaadid

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele. …, Euroopa Parlamendi nimel president Nõukogu nimel eesistuja

(1) ELT C 383, 12.12.2012, lk 1.

(2) ELT C 391, 18.12.2012, lk 134.

(3) Euroopa Parlamendi 16. aprilli 2014. aasta seisukoht.

(4) 15. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas C-539/09: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2011, lk I-11235).

(5) Nõukogu 24. oktoobri 2008. aasta raamotsus 2008/841/JSK organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse kohta (ELT L 300, 11.11.2008, lk 42).

(6) EÜT C 316, 27.11.1995, lk 48.

(7) EÜT C 313, 23.10.1996, lk 1.

(8) EÜT C 151, 20.5.1997, lk 1.

(9) Nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsus 2008/977/JSK kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö raames töödeldavate isikuandmete kaitse kohta (ELT L 350, 30.12.2008, lk 60).

(10) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (EÜT L 8, 12.1.2001, lk 1).

(11) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta direktiiv 2005/60/EÜ rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta (ELT L 309, 25.11.2005, lk 15).

(12) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. aprilli 2014. aasta direktiiv 2014/42/EL kriminaaltulu arestimise ja konfiskeerimise kohta Euroopa Liidus (ELT L 127, 29.4.2014, lk 39).

(13) Nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta (EÜT L 312, 23.12.1995, lk 1).