ET Euroopa Liidu Teataja C 317/105

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Roheline raamat Euroopa tervishoiutöötajate kohta”

KOM(2008) 725 lõplik

(2009/C 317/20)

Raportöör: Arno METZLER

Euroopa Komisjon esitas 10. detsembril 2008 nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele suunatud teatise teemal:

„Roheline raamat Euroopa tervishoiutöötajate kohta”

KOM(2008) 725 lõplik.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav tööhõive, sotsiaalküsimuste ja kodakondsuse sektsioon võttis arvamuse vastu 25. juunil 2009. Raportöör oli Arno Metzler.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 455. istungjärgul 15.-16. juulil 2009 (15. juuli istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 104, vastu hääletas 29, erapooletuks jäi 29.

1. Komitee hinnangud ja soovitused

1.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tervitab Euroopa tervishoiutöötajate teemalise rohelise raamatu esitamist Euroopa Komisjoni poolt. Roheline raamat kirjeldab demograafilisi muutusi ja nende mõju tervishoiuvaldkonna töötajatele ja nende töökoormusele.

1.2. Komitee arvates tuleb võtta meetmeid, et muuta tervishoiuvaldkonna elukutsed noorte jaoks atraktiivsemaks, nii et nood teeksid tihedamini otsuse tervishoiuvaldkonda kuuluva elukutse kasuks.

1.3. Komitee soovitab ravivajaduste katmiseks ja sõeluuringute, terviseedendamise ja haiguste ennetamise tugevdamiseks tagada piisava personali olemasolu.

1.4. Tervishoiutöötajate mittesoovitavat väljarännet teistesse riikidesse on komitee arvates võimalik ära hoida palkade tõstmisega, paremate töötingimustega või siis uute kohustuste lisamisega. Uued kohustused nõuavad vastavat kvalifikatsiooni. See suurendaks ka valdkonna atraktiivsust üldiselt.

1.5. Otsuse tegemiste aluseks olevate statistiliste andmete mahtu Euroopa Liidu tervishoiutöötajate kohta tuleb märkimisväärselt täiendada eelkõige migratsiooni ja rände valdkonnas.

1.6. Tervishoiuvaldkonnas tuleb edendada uute tehnoloogiate kasutamist, mis toovad endaga kaasa tervishoiutöötajate koormuse vähenemise, tõstavad teenuste kvaliteeti ja toetavad patsiente. Komitee on teadlik, et see võib endaga kaasa tuua tervishoiutöötajate vastutusahela toimimise läbivaatamise.

1.7. Komitee rõhutab sotsiaalse standardi olulist rolli patsiendihoolduse kõrge kvaliteedi ja patsientide ohutuse tagamisel ning on vastu igasugustele katsetele nende taset allapoole viia (vastu nähtusele „race to the bottom”!).

1.8. Komitee rõhutab kesksel kohal olevate haiglate ja riiklike tervishoiuteenuste kõrval vabade elukutsete olulist rolli tervishoiuvaldkonnas, kuna just tänu nendele on võimalik tagada inimestele ravi- ja hooldussuhted pädevas ja ohutus keskkonnas. Tervishoiusektori töötajad on kõrge kvalifikatsiooniga tänu pingutustele, mida kodanikuühiskond on teinud liikmesriikides riikliku hariduse toetamiseks. Nimetatud kodanikuühiskonda esindava EMSK liikmed suhtuvad ettevaatusega komisjoni soovi julgustada tervishoiutöötajaid töötama erapraksises. Samas suhtub komitee kriitiliselt fiktiivsete füüsilisest isikust ettevõtjate tegutsemise kasvavasse tendentsi kõikjal, kus see näib tegevusest lähtuvalt olevat problemaatiline (nt haigete ja vanurite hooldus).

1.9. Komiteele tekitab muret arutelu tervishoiuvaldkonna uue ülesannete jaotuse üle, mille eesmärk on asendada kvalifitseeritud spetsialistide osutatavad raviteenused soodsama hinnaga alternatiividega. Komitee on arvamusel, et tervishoiutöötajate ülesannete jaotuse üle peetavates aruteludes tuleks lähtuda meditsiinilistest vajadustest, kvalifikatsiooni tasemest ja patsientide vajadustest.

1.10. Komitee on kindlal veendumusel, et tervishoiuasutused koos oma töötajatega kujutavad endast üldhuviteenuste asutusi ja seega tuleks nende koolituseks kasutada aktiivsemalt struktuurifonde. Komitee rõhutab igati vajadust tagada tervishoiutöötajate jaoks tingimused, mis võimaldaksid neil osaleda täiendõppes, et tagada neile võimalikult ulatuslik ja süvendatud kvalifikatsioon, aga ka struktuuriliselt ebasoodsate tingimustega piirkondade tervishoiualase ebapiisava teenindamise probleemide lahendamiseks kasutada aktiivsemalt struktuurifonde.

1.11. Komitee rõhutab sotsiaalpartnerite ja sotsiaalse dialoogi väljapaistvat rolli tervishoiutöötajate töö- ja tasustamistingimuste ja kvalifikatsiooni kujundamisel ja nende väljaõppes.

1.12. Komitee arvates on sotsiaalvaldkonna elukutsetel oluline roll patsientide eest hoolitsemisel ja nende põetamisel ning seega tähtis roll kogu tervishoiuvaldkonnas.

2. Komisjoni teatise kokkuvõte

2.1. Roheline raamat peaks olema alus ELi institutsioonide, ELi liikmesriikide ning Euroopa ja riikliku tasandi oluliste sotsiaalsete ja majanduslike huvirühmade vahelisele intensiivsele aruteluprotsessile. See kujutab endast raamistikku, mis võimaldab arvestada nõudmistega pikas perspektiivis.

2.2. Rohelises raamatus keskendutakse üheksale olulisele valdkondadele:

— demograafilised muutused

— tervishoiusektori suutlikkus

— koolitus

— tervishoiutöötajate liikuvuse ja äravoolu juhtimine Euroopa Liidus

— tervishoiutöötajate ülemaailmne ränne

— otsuste tegemist toetavad andmed

— uute tehnoloogiate kasutuselevõtt ja levitamine hoolduse tõhususe suurendamiseks ja kvaliteedi tõstmiseks

— tervishoiutöötajate roll ettevõtluses

— ühtekuuluvuspoliitika.

2.3. Kontekst

2.3.1. ELi tervishoiusüsteemid peavad toime tulema pidevalt kasvava nõudlusega tervishoiuteenuste järele, reageerima muutuvatele tervishoiualastele vajadustele ja olema valmis suurteks kriisideks rahvatervise valdkonnas. Seda seoses ootustega, mis eeldavad tervishoiuteenuste kõrget kvaliteeti. Tuleb tunnistada, et tegu on töömahuka majandusharuga, milles on tegev üks kümnest Euroopas töötavast inimesest ning umbes 70 % tervishoiukuludest kasutatakse palkadeks ja töötasudeks.

2.3.2. EÜ asutamislepingu artiklis 152 on sätestatud, et „ühenduse tervishoiumeetmed võtavad täiel määral arvesse liikmesriikide vastutust tervishoiuteenuste ja arstiabi korraldamisel ning kättesaadavaks muutmisel” ning samas tuleks soodustada liikmesriikide vahelist koostööd, et edendada strateegiate ja programmide koordineerimist ning eri liikmesriikide vahelist vastastikkust teavitamist edukatest programmidest.

2.3.3. Rohelises raamatus tõstatab Euroopa Komisjon arutelude õhutamiseks olulised võtmeküsimused, mis puudutavad tervishoiuvaldkonna probleeme ja väljakutseid. Need võtmeküsimused on järgmised:

— vananev elanikkond,

— uued tehnoloogiad,

— vajadus parandada juurdepääsu tervishoiuteenustele,

— pakkumiste kvaliteet ja sellega seoses kulukamaks muutuv ravi,

— epideemiliste haiguste puhkemine ja potentsiaal ning

— elukohalähedase tervishoiuteenuse kättesaadavus.

Tervishoiutöötaja mõiste: tervishoiutöötajate all mõistetakse kõiki tervishoiusüsteemis töötavaid inimesi, kes tegelevad haigete hoolduse ja põetamisega, on tegevad hooldusvallas ja sotsiaalhoolduses ning samuti kõiki tervishoiuspetsialiste.

2.3.4. Kõigis liikmesriikides on praegu käimas arutelu selle üle, kui palju on vaja tööjõudu järgmisel kümnendil ja sellele järgneval perioodil ning kui palju seda on potentsiaalselt olemas. Mõningates liikmesriikides on juba märkimisväärne puudus järelkasvust ja spetsialistidest, seda eelkõige valdkondades, kus on tegevad eelkõige eakamad töötajad.

2.3.5. Lisaks eelnimetatud põhjustest tulenevale tööjõupuudusele võib veel täheldada tööjõu väljavoolu Euroopa Liidust teistesse riikidesse, nt USAsse või Šveitsi, seda eriti tervishoiuvaldkonna nendes sektorites, mis nõuavad kõrget kvalifikatsiooni.

Ka Euroopa Liidu siseselt on liikuvuse ja rände määr kõrge. Toimuvad markantsed rändevood üksikute riikide vahel.

Tervishoiutöötajate ränne on elulise tähtsusega. Seda suundumust põhjustavad palgaerinevused ja erinevad töötingimused. Süsteemide erinevad struktuurid mõjutavad suurel määral pakkumis- ja kvalifikatsioonistruktuure.

2.3.6. Rohelise raamatu ja Euroopa tervishoiutöötajate tuleviku teemalise avaliku konsulteerimisega võimaldab komisjon tuua tervishoiutöötajate probleemid enam esiplaanile ja luua selge pildi tulevastest väljakutsetest. Komisjon arvestab seejuures olukorraga, et tervishoiuvaldkond kujutab endast kõigi Euroopa Liidu kodanike jaoks vägagi keskset ja elementaarset vajadust. Samuti arvestab komisjon asjaoluga, et piisava tervishoiusüsteemi puudumine võib endaga väga kiiresti kaasa tuua ka põhiõiguste piiramise Euroopa Ühenduse sees.

2.3.7. Ennetaval tervishoiul ja ravival tervishoiul on majanduslik aspekt. Tervishoid vajab tunnustatud kvalifikatsiooniga haritud ja väga kogenud töötajaid, kes moodustavad olulise osa teadmistepõhisest ühiskonnast.

3. EMSK märkused rohelises raamatus pakutud lahendustele:

3.1. Euroopa Komisjoni lahendused

Seoses piiratud pädevusega tervishoiuvaldkonnas on komisjon lahenduste pakkumisel tagasihoidlik. Komisjon tõdeb ühelt poolt, et naiste osakaal tervishoiutöötajate hulgas on viimastel aastatel kasvanud ja teeb seepärast ettepaneku võtta meetmeid tööelu, pereelu ja eraelu ühitamise parandamiseks, et tagada piisava hulga tervishoiutöötajate ja spetsialistide pakkumine. Komisjon nõuab muuhulgas tõhusaid planeerimisstrateegiaid ja soovitab kõigis Euroopa riikides suurendada investeeringuid kutsealase arendamise laiendamiseks, nii et tervishoiutöötajate koolitamine ei toimuks mitte üksnes mõnedes vähestes riikides, mille vilju nopivad teised riigid. See võib kaasa tuua koolitussuutlikkuse täiendava kokkukuivamise. Kvalifikatsioonivõimaluste parandamine, eriti täiendõppe ja kutsealase arendamise valdkonnas parandaksid ka tööandjate motivatsiooni töötajaid värvata ja koolitusvõimalusi pakkuda.

3.2. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tervitab rohelist raamatut kui ulatuslikku aruteludokumenti, milles käsitletakse Euroopa tervishoiusüsteemi, tervishoiuvaldkonna ja selle töötajate ees seisvaid suuri väljakutseid. See stimuleerib Lissaboni strateegia raamides toimuvaid avalikke arutelusid teadmistepõhiste teenuste edendamiseks. Selles vaadeldakse tervishoidu kui terviklikku valdkonda.

3.3. Komitee on arvamusel, et tervishoiuteenuste turgu tuleks vaadelda kui eriliste reeglitega turgu, kuna sellel on otsene mõju elanikkonna tervisele. Seepärast teeb komitee ettepaneku arutleda probleeme, mille põhjus on mõningate riikide tervishoiusüsteemi killustatud iseloom (eriti peetakse siinkohal silmas süsteeme, mis ei ole otsese riikliku kontrolli all), mis muudab keeruliseks kvalifikatsioonide arendamise ja täiendõppe ühtse standardi tagamise.

3.4. Demograafiline olukord ja tööjõu jätkusuutlikkuse edendamine tervishoiusektoris

3.4.1. Komitee toob esile asjaolu, et juba praegu moodustavad naised suure osa tervishoiuvaldkonna töötajatest ja et nende arv tõuseb väga tõenäoliselt tulevikus veelgi. See kehtib igat liiki tegevuste suhtes. Võrdõiguslikkus on hädavajalik, et saavutada sugudele võrdsed tingimused, nagu seda nõutakse võrdõiguslikkuse direktiivis, ja et meelitada ka enam mehi töötama tervishoiuvaldkonna eri aladel. See hõlmaks muu hulgas meetmeid, mis soodustavad töö- ja pereelu ühitamist, tunnustavad kasutatud pädevusi ja töö raskust ja toetavad naiste tööturul püsimist pikemat aega perekonnale pühendunud naiste taassisenemist tööturule.

3.4.2. Ei ole üllatav, millist mõju avaldavad tervishoiuvaldkonnas töötajatele laitmatud töötingimused, tööohutus ja töötervishoid. Rahulolu ja turvatunne suurendavad hoolivust patsientide suhtes. Kõrge kvaliteedi, patsientide ohutuse ja asjakohase hoolduse tagamisel on eriti suur roll tervishoiuvaldkonna töökohtade kvaliteedil, personali eest hoolitsemisel ja sellel, kuidas tullakse toime tervishoiuvaldkonnas tihti esineva suure koormusega. Neid aspekte rohelises raamatus peaaegu ei käsitleta.

3.4.3. Komitee viitab sotsiaalpartnerite poolt teostatud uuringutele „Tagasi tööle” programmide kohta. Komitee leiab, et sellistel programmidel võib olla väga oluline roll tervishoiutöötajate ning eelkõige naiste tööturul hoidmisel ja sinna tagasi toomisel ning et need programmid muutuvad järjest olulisemaks kvalifitseeritud töötajate puudusele lahenduse leidmisel.

3.4.4. Komitee arvates peavad mõningad liikmesriigid võtma meetmeid, et muuta tervishoiuvaldkonna elukutsed noorte jaoks atraktiivsemaks, nii et nood teeksid tihedamini otsuse tervishoiuvaldkonda kuuluva elukutse kasuks või siis otsiksid tööd selles vallas. Selleks et motiveerida rohkem noori ja ka rohkem mehi valima töö tervishoiu-, hoolduse ja sotsiaalvaldkonnas, tuleb need ametid muuta paremate töö- ja palgatingimuste abil ligitõmbavamaks kogu karjääri jooksul.

3.5. Tervishoiusektori suutlikkus

3.5.1. Edukas haiguste ennetamine ja tervise edendamine ning parem tervishoiukorraldus võivad vähendada vajadust ravi- ja hooldusteenuste järele. Komitee soovitab seega suurendada sõeluuringute, terviseedendamise ja haiguste ennetamisega seotud suutlikkust. Selle eeldus peab siiski olema see, et olemas on teaduslikult põhjendatud ning ulatuslikult ja jätkusuutlikult rahastatud meetmed. Komitee hinnangul peaks ühendus hoidma pilku tervishoiuvaldkonna elukutsetel ja seejuures mitte kaotama silmist ka tervishoiuvaldkonna töötajate tervise edendamist, nii et abi osutajad ise säilitaksid tervise ja võimekuse (burn out syndrom). Eelkõige tuleks jälgida karjääri lõpetavate töötajate võimekust, nende jaoks tuleks luua tingimused, mis võimaldaksid neil töötada ilma terviseprobleemideta. Samuti tuleks nende pensionitingimuste määramisel võtta arvesse nende töö raskust.

3.6. Koolitus

3.6.1. Komitee soovitab käsitleda teatud liikmesriikide tervishoiuvaldkonna pakkumisstruktuuride killustatuse probleeme, eelkõige seal, kus juhtimine ei toimu vahetult riigi tasandil. Seal on raske tagada kvalifikatsioonide ja ka koolituse ühtset kõrget standardit. Komitee hindaks kõrgelt, kui kontrollitaks küsimust, mil määral on võimalik neid killustatud pakkumisstruktuure paremini toetada, pidades silmas töökohtade loomist. Komitee tõstatab küsimused kohustusliku täiendkoolituse ja kutseaalase arendamise kohta, kõrgete standardite kehtestamise kohta, samuti nende läbipaistvaks muutmise kohta sertifitseerimise ja Euroopa tasandi ühtsete standardite loomise kaudu koos vastavate meetmetega nende saavutamiseks. Lisaks küsib komitee, mil määral on riike motiveeritud selles valdkonnas edusamme tegema?

3.6.2. Komiteel on ka küsimusi diplomite tunnustamise direktiivi ja tervishoiuvaldkonna kvalifikatsioone käsitleva võimaliku direktiivi haakumise kohta. Komitee küsib, kuidas sobivad need kokku mõningate elukutsete jaoks eksisteerivate eridirektiividega? Komitee küsib, kuidas on need direktiivid mõjutanud kvalifikatsioonide ja oskuste ning täiendõppe ja kutsealase arendamise ühtsust Euroopas ning kuidas need mõjutavad igapäevaelus töötingimuste ühtsust?

3.6.3. Komitee soovib tegeleda Euroopa tervishoiuteenuste osutajate oskuste täiendamise vastava nõuetestruktuuri kulu ja tuluga seotud kaalutlustega.

3.7. Tervishoiutöötajate liikuvuse ja äravoolu juhtimine ELis

3.7.1. Komitee esitab küsimuse pakkumiste toime ja toetusprogrammide mõju kohta ning palub seepärast teaduslikult selgitada, mil määral mõjutavad riigipiirid ja ka keelepiirid või siis kultuurilised eripärad Euroopas töötajate rännet selles eriti palju empaatiat ja teadmisi nõudvas valdkonnas.

3.8. Tervishoiutöötajate ülemaailmne ränne

3.8.1. Nagu rohelises raamatus öeldud, tuleb tervishoiutöötajate värbamisel pidada silmas eetilisi põhimõtteid: Nii näiteks tuleks lisaks võimalusele värvata spetsialiste teistest riikidest edendada piisaval määral ka järelkasvu oma riigis. Järelkasvu eest hoolitsemise puudulikkust ei tohi kompenseerida spetsialistide värbamisega teistest riikidest. Seoses juba mitmete vabatahtlike kohustuste võtmisega ja Euroopa Liidu koostööga WHO töötajate eetilist töölevõtmist käsitleva käitumisjuhendi koostamisel palub komitee kontrollida, millist lisaväärtust tooks Euroopa Liidu käitumisjuhis lisaks WHO omale.

3.8.2. Samuti on vaja ära hoida ajude äravoolu arenguriikidest. Tervishoiutöötajate värbamine peaks nii palju kui võimalik leidma aset institutsionaliseeritud kontekstis, kus töötajate liikuvust toetatakse kahepoolsete või mitmepoolsete koostööprogrammidega. Seda võib saavutada investeeringutega tervishoiutöötajate koolituse infrastruktuuridesse ja töötingimuste parandamisega. Kui ei tegeleta rände põhjustega, milleks on hiiglaslikud erinevused palga ja töötingimuste osas, siis jätkub ränne ka tulevikus ja põhjustab arenguriikides edasist tervishoiutöötajate puudust.

3.9. Otsuste tegemist toetavad andmed

3.9.1. Komitee nõuab, et tagataks riiklike statistikate üleeuroopaline võrreldavus. Seda nõudmist takistab aga probleem, et liikmesriikides kehtivad osaliselt erinevad tervishoiutöötajate klassifikaatorid. Riiklikke eripärasid tervishoiutöötajate pädevuste ja nimetuste puhul ei tohi hägustada ühtsete näitajate loomise nimel. Komitee soovitab koguda vastavaid statistikaid, mis puudutavad Euroopa tervishoiutöötajaid ja riigipiire ületavat rännet. Mis puudutab rohelises raamatud esitatud ideed rajada tervishoiusektori tööjõu seirekeskus, siis tõstatub küsimus, kas seda on tõepoolest vaja või kas ei ole nimetatud eesmärkidel võimalik kasutada juba olemasolevaid asutusi, nagu näiteks Eurostati või Dublini fondi.

3.9.2. Üldiselt tuleks andmete olukorda parandada andmete registri loomisega. Komitee soovitab ühitada rohelises raamatus mainitud tervishoiutöötajate seire teiste Euroopa Liidu projektidega, näiteks tervishoiu teabesüsteemide edendamisega, ning parandada teabevahetust kõiki elukutseid sisaldava riikliku registriga (juhul kui selline on olemas).

3.9.3. Kuna suuremas osas liikmesriikides korraldatakse või reguleeritakse tervishoiuvaldkonda riiklikul tasandil, siis tervitab komitee Euroopa Komisjoni toetust, mis aitab kaasa paremale kavandamisele. Seepärast soovitab komitee, et Euroopa Liit eraldaks vahendeid liikmesriikide hooldusanalüüside välja töötamiseks. Need hooldusanalüüsid peaksid olema alus elanikkonna ravi- ja hooldusteenuste ulatuslikule ja kodulähedasele pakkumisele.

3.10. Hoolduse tõhususe suurendamiseks ja kvaliteedi tõstmiseks mõeldud uute tehnoloogiate kasutuselevõtt ja nende levimine

3.10.1. Komitee soovitab kontrollida, kas töötajate huvides on võimalik kasutada uusi tehnoloogiaid, millega kaasnevad elektrooniliste teabevahetusvõrkudega seotud uued ravivõimalused ja mida on võimalik ulatuslikult pakkuda ka äärepoolseimates piirkondades, muu hulgas ka isediagnoosimiseks või patsientide osalusel. Seejuures tuleks arvestada teiste riikide kogemustega. Enne uute tehnoloogiate kasutuselevõttu tuleb aga tagada nende tunnustamine meditsiiniala spetsialistide poolt. Meditsiiniala spetsialistide poolse tunnustuse tagamiseks tuleb nad kaasata e-tervise tehnoloogia arendamisse, et kindlustada kõnealuste elektrooniliste vahendite lihtne ja kindel kasutatavus igapäevases praktikas. Meditsiiniala spetsialistide adekvaatne ja piisavas ulatuses toimuv koolitamine uue tehnoloogia kasutamiseks on hädavajalik eduka sissejuhatava protsessi jaoks. Komitee viitab sellele, et kõigi uue tehnoloogiaga kaasnevate eeliste juures tuleb alati arvestada ka riskidega, nagu näiteks andmekaitseaspektidega. Uute tehnoloogiate kasutamine peab sobituma eri riiklike tervishoiusüsteemidega. See asjaolu võib tuua endaga kaasa tervishoiutöötajate vastutust käsitlevate riiklike õigusaktide muutmise eri liikmesriikides. Komitee küsib, mil määral segavad või lausa takistavad Euroopa Komisjoni toetatavad erinevad meetmed ja katseprojektid riiklike IT-infrastruktuuride väljaehitamist.

3.11. Tervishoiutöötajate roll ettevõtluses

3.11.1. Euroopa Liidu mõningates riikides on erapraksises tegutsevatel tervishoiuspetsialistidel, kes viivad ellu ettevõtlikkuse põhimõtet, liikmesriikides oluline roll tervishoiuteenuste pakkumisel. Rohelises raamatus tunnustatakse tervishoiusektori vabade elukutsete rolli ja ülesannet, mida nad täidavad kõrvuti avaliku sektoriga. Tihtipeale on just tänu nendele on võimalik tagada inimestele pädevad ja ohutud ravi- ja hooldussuhted. Komitee rõhutab siiski, et ELis on enamik erapraksises tegutsevatest tervishoiutöötajatest omandanud oma kvalifikatsiooni paljude aastate jooksul just tänu ühiskonna pingutustele tasuta riikliku hariduse toetamisel. Ka kodanikuühiskonnal on õigus oodata vastutasu (hind ja kulu) ning kodanikuühiskonna esindajad saavad suhtuda vaid ettevaatusega rohelise raamatu punktis 6 väljendatud soovi, millega komisjon näib soovivat julgustada selles tervishoiuaspektis erasektori suuremat rolli. Samas suhtub komitee kriitiliselt fiktiivsete füüsilisest isikust ettevõtjate tegutsemise kasvavasse tendentsi kõikjal, kus see näib tegevusest lähtuvalt olevat problemaatiline (nt haigete ja vanurite hooldus).

3.12. Ühtekuuluvuspoliitika

3.12.1. Komitee toetab struktuurifondide suuremat kasutamist tervishoiutöötajate koolitamise rahastamisel. Struktuuriliselt ebasoodsate tingimustega piirkondade liiga vähese tervishoiualase teenindamisega saab võidelda näiteks ka koolitusvõimaluste laiendamise ja toetamisega neis piirkondades, kus koolitatud spetsialistide järele on kõige suurem puudus. Selle ettepaneku põhjus on tõik, et tervishoiutöötajad jäävad eelistatult elama ja tööle sinna, kus nad on hariduse omandanud. Ühtekuuluvuspoliitika võiks olla raam nende näidisprojektide edendamiseks, mis tegelevad siinkohal tõstatatud küsimustega. Lisaks soovitab komitee avada Euroopa struktuurifondid tervishoiuvaldkonna infrastruktuuride parendamiseks või siis teabevahetusvõime edendamiseks või uute ravimeetodite (evidence based medicine) väljatöötamiseks.

3.12.2. Komitee vaatleb murega eelkõige juhtimistasandilt ja huvitatud elukutsetest lähtuvat, suures osas majanduslikult motiveeritud arutelu tervishoiuvaldkonna uue ülesannete jaotuse üle, mille eesmärk on asendada kvalifitseeritud spetsialistide osutatavad raviteenused soodsama hinnaga alternatiividega. Parem lahendus oleks siinkohal parem koordineerimine, protsesside optimeerimine ja võrgustike moodustamine, millega kaasneks paindlikum ülesannete jaotamine. Seejuures peab komitee ülimalt oluliseks, et viidaks läbi vastavad koolitused, et vältida ravikvaliteedi langemist.

3.12.3. Komitee on seisukohal, et kvalifikatsioonide või elukutsete ülesannete määramisel tuleks lähtuda:

1. meditsiinilisest vajadusest;

2. haridusest, ülesannete püstitusest ja vastutusest ning

3. patsientide vajadustest.

3.12.4. Komitee on seisukohal, et ka finantskriisi taustal tuleks säilitada liikmesriikide valmisolek rahastada liikmesriikide tervishoiusüsteeme piisaval määral (financial management), et tagada eelkõige ka piisavad inimressursid, kes suudavad tagada kõrge kvaliteediga teeninduse, mille juurde kuulub ka antud sektoris töötavate isikute töötingimuste parandamine.

3.13. Sotsiaalne partnerlus

3.13.1. Komitee rõhutab sotsiaalpartnerite olulist rolli ja vastutust tervishoiutöötajate töötingimuste kujundamisel ning tõstab esile tervishoiuvaldkonna elukutsete mitmekülgsust ning viitab sotsiaalpartneritega juba tehtud eeltööle selles valdkonnas.

3.13.2. Demograafilised muutused, mis toovad endaga kaasa uute töötajate nappuse, ei tohi viia kvalifikatsiooni ja palgataseme alanemiseni (race to the bottom). Komitee arvates on liikmesriigid kohustatud sellekohase vastutuse enda kanda võtma.

3.13.3. Komitee täheldab sotsiaaldialoogi alustamist Euroopa haiglasektoris ning märgib, et sotsiaalpartnerite vahel kokkulepitud tööprogramm puudutab kõiki rohelises raamatus käsitletud küsimusi. Seepärast avaldab komitee kahetsust, et kõnealust protsessi rohelises raamatus ei mainita.

3.13.4. Komitee rõhutab sama töö eest sama tasu saamise põhimõtte tähtsust, olenemata töötaja soost.

3.13.5. Eelkõige 24/7 töötingimused nõuavad erilisi hüvitusmehhanisme (ületundide ja öötöö tasustamine, vaba aja kompenseerimine), et kompenseerida töötajate suurt koormust. Selles kontekstis vaatleb komitee väga kriitiliselt paljudes liikmesriikides fiktiivsete füüsilisest isikust ettevõtjate tegevuse edendamiseks suurendatavaid stiimuleid, millega kaasneb sotsiaal- ja tööõiguse alase kaitse kadumine.