ET   ET 
 
 
 EUROOPA  
KOMISJON   
Brüssel, 21.11.2018  
COM(2018) 761 final  
 
PROJEKT: KOMISJONI JA NÕUKOGU  
ÜHINE TÖÖHÕIVEARUANNE,  
 
mis on lisatud komisjoni teatisele           
          
2019. aasta majanduskasvu analüüsi kohta   
 
1 
 SISUKORD  
EESSÕNA  ................................ ................................ ................................ ................................ .. 2 
PÕHISÕNUMID  ................................ ................................ ................................ ........................  3 
1. EUROOPA LIIDU TÖÖTURU JA SOTSIAALVALDKONNA SUUNDUMUSTE 
NING PROBLEEMIDE ÜLEVAADE  ................................ ................................ ............  13 
1.1 Tööturu suundumused  ................................ ................................ ............................  13 
1.2 Sotsiaalsed suundumused  ................................ ................................ .......................  18 
2. SOTSIAALVALDKONNA TULEMUSTABELI LÜHIÜLEVAADE  ...........................  22 
2.1 Sotsiaalvaldkonna tulemustabeli selgitus  ................................ ..............................  22 
2.2 Sotsiaalvaldkonna tulemustabelist saadud tõendusmaterjal  ................................ .. 24 
3.  TÖÖHÕIVE - JA SOTSIAALREFORMID – LIIKMESRIIKIDE TULEMUSED JA 
MEETMED  ................................ ................................ ................................ ......................  31 
3.1  Suunis 5. Tööjõunõudluse suurendamine  ................................ ..............................  31 
3.1.1.  Põhinäitajad  ................................ ................................ ................................ ........  32 
3.1.2.  Poliitikameetmed  ................................ ................................ ................................  46 
3.2. Suunis 6. Tööjõupakkumise edendamine ning tööhõivele, oskustele ja pädevustele 
juurdepääsu parandamine  ................................ ................................ ................................ .. 52 
3.2.1.  Põhinäitajad  ................................ ................................ ................................ ........  52 
3.2.2.  Poliitikameetmed  ................................ ................................ ................................  81 
3.3. Suunis 7. Tööjõuturgude toimimise ja sotsiaaldialoogi tõhususe parandamine  .... 94 
3.3.1.  Põhinäitajad  ................................ ................................ ................................ ........  94 
3.3.2.  Poliitikameetmed  ................................ ................................ ..............................  119 
3.4. Suunis 8. Kõigi jaoks võrdsete võimaluste edendamine, sotsiaalse kaasatuse 
toetamine ja vaesuse vastu võitlemine  ................................ ................................ ............  133 
3.4.1.  Põhinäitajad  ................................ ................................ ................................ ...... 133 
3.4.2.  Poliitikameetmed  ................................ ................................ ..............................  155 
LISAD  ................................ ................................ ................................ ................................ .... 162 
  
 
2 
 EESSÕNA  
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 148 on Euroopa Komisjonile ja nõukogule antud 
ülesanne koostada ühine tööhõivearuanne. Euroopa Komisjoni koostatud käesoleva aruande 
esialgne ettepanek on osa sügispaketist, mille juurde kuulub iga -aastane majanduskasvu 
analüüs, millega avatakse Euroopa po olaasta tsükkel. Ühises tööhõivearuandes esitatakse 
aastakokkuvõte Euroopa tööhõive ja sotsiaalarengu peamistest suundumustest ning 
liikmesriikides kooskõlas tööhõivepoliitika suunistega läbi viidud reformidest1. Aruandes on 
nende reformide kajastamise alu seks suuniste struktuur: tööjõunõudluse suurendamine (suunis 
5), tööjõupakkumise edendamine ning tööhõivele, oskustele ja pädevustele juurdepääsu 
parandamine (suunis 6), tööjõuturgude toimimise ja sotsiaaldialoogi tõhususe parandamine 
(suunis 7) ning kõigi  võrdsete võimaluste edendamine, sotsiaalse kaasatuse toetamine ja 
vaesuse vastu võitlemine (suunis 8).  
Lisaks jälgitakse ühises tööhõivearuandes liikmesriikide tulemusi, võrreldes neid Euroopa 
sotsiaalõiguste samba raames loodud sotsiaalvaldkonna tulemustabeli näitajatega. Euroopa 
sotsiaalõiguste samba rajasid institutsioonide ühise teadaandega Euroopa Parlament, nõukogu 
ja komisjon 17. novembril 2017. Selles on kindlaks määratud põhimõtted ja õigused kolmes 
valdkonnas: i) võrdsed võimalused ja juu rdepääs tööturule , ii) õiglased  töötingimused  ning iii) 
sotsiaalkaitse  ja sotsiaalne  kaasatus.  Neis valdkondades toimuva arengu jälgimiseks  on vaja 
teha samba juurde kuuluva sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhjalik analüüs.  
Ühise tööhõivearuande struktuur on järgmine. Sissejuhatuses (punkt 1) kirjeldatakse Euroopa 
Liidu tööturu ja sotsiaalvaldkonna peamisi suundumusi, et anda olukorrast ülevaade. Punktis 
2 tutvustatakse Euroopa sotsiaalõiguste samba juurde kuuluva sotsiaalvaldkonna 
tulemustabeli analüüsi pe amisi järeldusi. Punktis 3 esitatakse kõiki riike võrdlev põhinäitajate 
(sh sotsiaalvaldkonna tulemustabelist) põhjalik kirjeldus ning antakse ülevaade sellest, kuidas 
liikmesriikide võetud meetmed aitavad järgida tööhõivepoliitika suuniseid.  
  
                                                           
1 Euroopa Liidu Nõukogu võttis 2018. aasta juulis vastu tööhõivepoliitika muudetud suunised, mis on viidu 
kooskõlla Euroopa sotsiaalõiguste sambaga (nõukogu 16. juuli 2018. aasta otsus (EL) 2018/1215 liikmesriikide 
tööhõivepoliitika suuniste kohta).  
 
3 
 PÕHISÕNUMID  
Euroopas tehakse Euroopa sotsiaalõiguste samba juurde kuuluva sotsiaalvaldkonna 
tulemustabeli näitajate osas edusamme.  Tänu tööturu olukorra paranemisele ja vaesuse 
vähenemisele paranes möödunud aastal sotsiaalvaldkonna tulemustabeli 14 põhinäitajast 
keskmiselt 13 näitajat. Ometi ei ole kõik kodanikud ja riigid majanduse elavnemisest veel 
ühtviisi kasu saanud. Enamikus liikmesriikides esineb probleeme seoses samba mõne 
põhimõttega. Praegune majanduse elavnemine annab võimaluse kiirendada reforme, mille 
eesmärk on parandada tööturgude ja sotsiaalkaitsesüsteemide kaasavust, vastupidavust ja 
õiglust, ning edendada seeläbi paremate elu - ja töötingimuste alast lähenemist ELis. Siiski 
esineb ka majanduse elavnemist ohustavaid tegureid, mille tõttu on liikmesriiki de jaoks 
ülimalt oluline praegust olukorda ära kasutada.  
Hoogne uute töökohtade loomine jätkub ja tööhõive ELis on rekordilisel tasemel.  2018. 
aasta teises kvartalis oli ELis tööga hõivatud 239 miljonit inimest, st 14 miljonit inimest 
rohkem kui kriisi kõr gpunkti ajal 2013. aasta keskel, mil tööhõive tase oli madalaim. 20 –
64aastaste inimeste tööhõive määr kasvas samal ajavahemikul 73,2  %-ni: praeguse 
suundumuse jätkudes on ELil head võimalused saavutada strateegias „Euroopa 2020“ 
püstitatud eesmärk jõuda 20 20. aastal 75  % tööhõive määrani. Tööhõive kasv 2017. aastal ja 
2018. aasta kahes esimeses kvartalis jagunes kõigi peamiste demograafiliste rühmade vahel 
ning kõige rohkem kasvas vanemaealiste (55 –64aastaste) töötajate tööhõive, nagu ka 
varasematel aastate l. Olulised erinevused ELi tööhõive määrades näitavad siiski, et 
arenguruumi jagub, eelkõige nendes liikmesriikides, kes on strateegia „Euroopa 2020“ 
riiklike eesmärkide saavutamisest veel kaugel.  
Töötus on langenud kriisieelsele tasemele, kuid on paljudes  liikmesriikides endiselt suur . 
Tänu stabiilsele tööturu elavnemisele vähenes töötuse määr 2017. aastal jätkuvalt ja langes 
2018. aasta teises kvartalis 6,9  % tasemele. See on viimase kümne aasta madalaim tase, mis 
jääb rohkem kui neli protsendipunkti alla poole 2013. aasta kõrgtaset. Euroalal on 2018. 
aasta teise kvartali töötuse määr 8,3  %, mis on ühe protsendipunkti võrra kõrgem kui 2008. 
aastal registreeritud madalaim tase. Töötuse määr on endiselt väga kõrge Kreekas, 
Hispaanias, Itaalias, Horvaatias ja Küprosel.  
Tööhõive kasv väljendub jätkuvalt rohkem tööga hõivatud inimeste arvu kasvus kui 
töötundide arvu kasvus. Töötundide koguarv kasvas ELis 2017. aastal jätkuvalt (kuigi 
 
4 
 aeglasemalt kui kogutööhõive), kuid ei ole veel jõudnud 2008. aasta tasemele. 
Mittevabatahtlike osalise tööajaga töötajate (st töötajad, kes töötavad osalise tööajaga, kuid 
sooviksid töötada rohk em) suur hulk (ikka veel 1,3 miljonit inimest rohkem kui 2008. aastal) 
osutab tööturu jätkuvale loidusele. Töötundide arvu vähenemine inimese kohta on siiski osa 
struktuursest suundumusest, mis algas juba 2000. aastate alguses.  
Leibkondade sissetulek suur eneb jätkuvalt peaaegu kõigis liikmesriikides.  Leibkonna tegelik 
kasutada olev tulu elaniku kohta kasvas rohkem liiduga hiljuti ühinenud liikmesriikides ning 
see toetab ülespoole suunatud majandusliku ja sotsiaalse lähenemise protsessi. Ehkki need 
suundumu sed tulenesid peamiselt soodsatest majandustingimustest, aitasid neile kaasa ka 
reformid, millega saavutati sotsiaaltoetuste suurem piisavus, sealhulgas 
miinimumsissetulekusüsteemide paranemine. Ent mitmes riigis jääb tegelik kasutada olev 
kogutulu elaniku  kohta oluliselt allapoole kriisieelset taset. Leibkondade sissetulekud 
suurenesid aeglasemalt kui SKP, mis tähendab, et majanduse elavnemisest tulenev tulu kasv 
on kodumajapidamisteni jõudnud vaid teataval määral, mistõttu tekib küsimus, kas viimase 
aja m ajanduskasv on olnud kaasav.  
Tänu majanduse ja tööturu hoogsale elavnemisele vähenes vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse 
riskiga inimeste osakaal 2017. aastal märkimisväärselt. Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse 
olukorrast väljus rohkem kui viis miljonit inimest, mis on selle näitaja suurim langus alates 
majanduse elavnemisest. See muutus tulenes peamiselt suurt materiaalset puudust 
kannatavate inimeste ja/või väga madala tööhõivega leibkondades elavate inimeste arvu 
vähenemisest (need näitajad vähenesid v õrreldes kõrgtaseme aegsete näitajatega vastavalt 15 
ja 8 miljoni võrra). Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus olevate inimeste koguarv, mis 2017. 
aastal oli 113 miljonit inimest ehk 22,5  % kogurahvastikust, on nüüd allpool kriisieelset taset. 
Prognoosid näitavad, et see trend jätkub ka järgmisel aastal. Strateegias „Euroopa 2020“ 
seatud vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vähendamise eesmärgi saavutamiseni on siiski veel pikk 
tee. Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse risk on jätkuvalt probleemiks eelkõige laste, puuetega 
inimeste ja rändetaustaga inimeste puhul.  
Reaalpalkade kasv 2017. aastal aeglustus, kuid on 2018. aastal kiirenenud.  Kokkuvõttes 
jääb palgakasv häid tööturu - ja majandustulemusi arvesse võttes oodatust väiksemaks. 
Viimaste aastate tagasihoidliku palgadünaamika põhjused võivad olla tootlikkuse vähene 
kasv, ikka veel madalad inflatsiooniootused ja vaba tööjõu reservid tööturul. Keskmine 
reaalpalk jääb paljudes liikmesriikides ikka veel allapoole kriisieelset taset ja selle kasv oli 
 
5 
 2017. aastal väik sem tootlikkuse kasvust. See on osa pikaajalisest suundumusest: aastatel 
2000 –2017 kasvas ELis reaalne lisaväärtus töötaja kohta 15,6  %, samas kui reaalne töötasu 
töötaja kohta suurenes vaid 11,2  %. Vaatamata nendele suundumustele on tõendeid selle 
kohta, et töötasu tasemete osas toimub lähenemine, ehkki liikmesriikide vahel ja sees esineb 
jätkuvalt suuri erinevusi.  
Palgakujundusraamistikud (sealhulgas miinimumpalgad) on hakanud reageerima tööturu 
tingimuste paranemisele . Eelkõige tõsteti mitmes riigis amet likku miinimumpalka, kaasates 
sellesse protsessi sotsiaalpartnerid. See arengusuund on oluline seepärast, et mitmes 
liikmesriigis on palgavaesuse määr jätkuvalt kõrge, ning see eeldab meetmete võtmist ka 
maksusüsteemi ja hüvitiste piisavuse valdkondades. S elle taustal on oluline, et 
miinimumpalga tasemete kohandamisel järgitaks läbipaistvaid ja prognoositavaid eeskirju, 
võttes arvesse nende mõju konkurentsivõimele, töökohtade loomisele ja palgavaesusele.  
Kuigi töökohti on pidevalt juurde loodud, ei ole mõne d rühmad majanduse elavnemisest 
veel kasu saanud . Tööhõive suurenemine 2017. aastal langes peamiselt naiste, vanemaealiste 
töötajate ja kõrge kvalifikatsiooniga inimeste arvele. Teisalt on madala kvalifikatsiooniga 
töötajate tööhõive määr endiselt allpool kriisieelset taset ja püsib peaaegu 30 protsendipunkti 
madalamal kui kõrge kvalifikatsiooniga töötajatel. Noorte tööhõive määr on vaatamata 
tõusule madalam kui 2008. aastal (2,7 protsendipunkti võrra). Positiivne on see, et 
mittetöötavate ja mitteõppivate noorte osakaal 10,9  % on jõudnud kriisieelsele tasemele. 
Tööalase konkurentsivõime probleemidega seisavad silmitsi rändetaustaga inimesed: ELis ja 
väljaspool ELi sündinud töötajate tööhõive määra erinevus oli 2017. aastal 10 
protsendipunkti (2008. aastal 4 ,5 protsendipunkti). Eriti suur oli see erinevus naissoost 
rändajate puhul. Ka puuetega inimesed osalevad tööturul üldiselt vähem; nende annete 
rakendamise potentsiaal on seni suures osas kasutamata.  
Naiste osalus tööturul kasvab jätkuvalt kiires tempos. Naiste tööhõive määr oli 2017. aastal 
66,5 %, mis on peaaegu viis protsendipunkti kõrgem kui 2008. aastal.  Sooline lõhe tööhõive 
määras on siiski endiselt märkimisväärne ja olulisi erinevusi esineb ka liikmesriikide vahel. 
Ehkki naised on haridustaseme pool est üldiselt kõrgema kvalifikatsiooniga kui mehed, on 
sooline palgalõhe suur ja see väheneb vaid vähehaaval. Naised on üleesindatud madalama 
palgaga sektorites ja kutsealadel ning töötavad sagedamini töökohtadel, kus nõutakse nende 
oskuste tasemest madalam at kvalifikatsiooni. Madalama tööhõive määra peamiseks põhjuseks 
on jätkuvalt lapsevanemaks olemine ja hoolduskohustused ning tööl püsimise või tööle 
 
6 
 naasmise põhitakistuseks on ebapiisavad teenused. Lisaks on mitteametlikud hooldajad, 
kellest enamik on na ised, suuremas vaesuse ja rahalise sõltuvuse ohus, kuna 
karjäärikatkestustega kaasnevad sageli väiksemad pensioniõigused. Mitmed liikmesriigid 
võtavad meetmeid, et pakkuda taskukohast ja võrdset juurdepääsu kvaliteetsetele lapsehoiu - 
ja pikaajalise hooldus e teenustele, kuid olulised probleemid püsivad. Mõnel juhul oleks kasu 
tasustatud perepuhkuste tasakaalustatumast jaotusest meeste ja naiste vahel. Mõned 
liikmesriigid kohandavad oma maksu - ja hüvitissüsteeme, et kõrvaldada asjaolud, mis 
takistavad leibkon na teise palgasaaja töötamist. Konkreetsed meetmed soolise palgalõhe 
vähendamiseks on olemas vaid mõnes riigis.  
Vanemaealiste töötajate tööhõive määr on viimase kümne aasta jooksul oluliselt tõusnud . 
55–64aastaste vanuserühmas tõusis see 45,5  %-lt 2008. aa stal 57,1  %-ni 2017. aastal. 
Eakamad töötajad olid majanduslanguse eest suhteliselt rohkem kaitstud ja nende tööhõive 
määr kasvas kriisi ajal jätkuvalt ning muutus seejärel oluliseks töökohtade taastamise 
mootoriks. Tööelu kestuse pikenemine tuleneb mitmes t tegurist, sealhulgas seadusjärgse 
pensioniea tõstmine, hooldusteenuste parem kättesaadavus, paindliku töökorralduse 
võimalused ja aktiivsena vananemise strateegiad. Mitu liikmesriiki teevad vanemaealiste 
töötajate tööturul osalemise edendamiseks lisaping utusi, sealhulgas toetades paindlikku 
pensionile siirdumist ning pakkudes rahalisi stiimuleid nii töötajatele kui ka tööandjatele.  
Noorte olukord tööturul paraneb jätkuvalt, kuid mitmes liikmesriigis on noorte töötus 
endiselt suur. Kuigi noorte (vanuserüh m 15 –24aastased) töötuse määr langeb stabiilselt ja 
on jõudnud tagasi 2008. aasta tasemele, on riikide vahel suuri erinevusi ja mõnes riigis on 
see määr väga kõrge. Suur osa noortest on ikka veel majanduslikult mitteaktiivsed. ELis oli 
2017. aastal kokku p eaaegu kuus miljonit 15 –24aastast mittetöötavat ja mitteõppivat noort 
(NEET -noored). Noorte pikaaegsel tööturult eemalejäämisel võivad olla negatiivsed 
tagajärjed majanduskasvu potentsiaalile ning halb mõju asjaomastele isikutele – näiteks 
võivad nende osk used halveneda ning neil võib hilisemas elus olla suurem vaesuse ja 
sotsiaalse tõrjutuse risk. Olukorda aitavad eelkõige parandada liikmesriikide võetavad 
meetmed, mis on kooskõlas nõukogu soovitusega noortegarantii loomise kohta.  
Kvaliteetse ja kaasava h ariduse ja koolituse kättesaadavus annab noorematele 
põlvkondadele võimaluse saada pühendunud ja aktiivseteks kodanikeks, sest see aitab neil 
integreeruda tööturule ja ühiskonda. Euroopas tehakse edusamme, et saavutada 2020. aasta 
 
7 
 peamine eesmärk jõuda mad ala haridustasemega noorte osakaalus 10  %-ni, ja peaaegu on 
saavutatud kõrghariduse omandanute osakaalu 40  % eesmärk. Liikmesriigiti ja 
elanikkonnarühmade vahel püsivad siiski suured erinevused (näiteks naiste ja meeste vahel 
ning ELis ja EList väljaspool sündinute vahel). Muret tekitav on väheste põhioskustega isikute 
suur osakaal ning haridustaseme tugev seos sotsiaal -majandusliku seisundi ja 
tööturutulemustega. Liikmesriigid on astunud samme oma haridussüsteemi parandamiseks, 
eelkõige selleks, et vähenda da koolist väljalangevust, edendada võrdset juurdepääsu ja 
parandada ebasoodsas olukorras olevate õppijate õpitulemusi. Mõnes liikmesriigis on 
prioriteediks haridus - ja koolitussüsteemidesse tehtavate investeeringute suurendamine (ja 
tõhustamine). Samuti p eavad liikmesriigid oluliseks kõrghariduse kvaliteedi parandamist ning 
selle vastavusse viimist tööturu vajadustega, eriti seoses kolmanda taseme hariduse 
omandanute osakaalu suurenemisega.  
Tehnoloogiliste muutuste ja nendega seotud muutuste tõttu tööturul on väga vaja tööealise 
elanikkonna oskuste täiendamist ja ümberõpet. Töötajate jaoks on üha olulisem omada 
tööturunõudlusele vastavat kvalifikatsiooni, mis aitab kiiresti muutuvas keskkonna s kohaneda.  
ELis on madala kvalifikatsiooniga täiskasvanute ja madalat kvalifikatsiooni eeldavate 
töökohtade arvu suhe keskmiselt kolm ühele. Ometi osalevad madala kvalifikatsiooniga ja 
eakamad inimesed täiskasvanuhariduse programmides keskmisest palju väi ksema 
tõenäosusega. Märkimisväärseid puudujääke esineb digioskustes: ELi täiskasvanutest ei ole 
elementaarseid digioskusi rohkem kui 40  %-l, kusjuures mõnes liikmesriigis on see osakaal 
lausa 70  %. See tähendab, et märkimisväärsele osale elanikkonnast ei o le suur hulk eri 
teenuseid kättesaadavad, ning sellel on negatiivne mõju kaasatusele ja tootlikkusele.  
Liikmesriigid kohandavad oma oskuste arendamise süsteeme ja töötavad välja strateegiaid, 
mille abil parandada koolituse vastavust tööturu vajadustele, e t hõlbustada õppijate 
sisenemist tööturule ja liikuvust tööturul.  Selle raames muudetakse oskused ja 
kvalifikatsioonid kogu Euroopas lihtsamini mõistetavaks ja tunnustatavaks ning võetakse 
arvesse väljaspool institutsioonilist keskkonda toimuvat õppimist. Vaadatakse läbi ja 
ajakohastatakse kutseharidus - ja õppesüsteeme, et parandada nende vastavust tööturu 
vajadustele ja kättesaadavust, kuid neis valdkondades probleeme veel jagub. Olulised 
poliitikavahendid paremate tulemuste saavutamiseks on pakkuda ebasoo dsas olukorras 
olevatele rühmadele stiimuleid täiskasvanuhariduses osalemiseks ja piisavat juhendamist 
ning ettevõtjatele rahalist toetust töötajate koolitamiseks. Liikmesriigid suurendavad väheste 
 
8 
 oskustega täiskasvanutele õppe - ja kvalifikatsiooni omanda mise võimaluste pakkumist 
kooskõlas oskuste täiendamise meetmete algatusega. Samuti on liikmesriikide haridus - ja 
oskusalaste prioriteetide seas tähtis koht digioskuste arengu edendamisel.  
Ebatüüpiliste töövormide levik on ELis enam -vähem stabiilne, kuid paljudes liikmesriikides 
on probleemiks tööturu suur killustatus.  Kõigi ajutise lepingu alusel töötajate osakaal ei ole 
viimastel aastatel oluliselt muutunud, püsides keskmiselt umbes 14  % juures. Üldiselt on 
rohkem kui pooled ajutistest töötajatest selles  staatuses mittevabatahtlikult ja 12 liikmesriigis 
on nende osakaal 70  % või üle selle. Mitmes riigis iseloomustab ajutiste lepingute suur 
osakaal ja alalistele lepingutele ülemineku madal määr tööturu duaalsust. See on muret 
tekitav, sest ebatüüpiliste le pingutega töötajate töökoha kvaliteet on halvem ja nad on 
suuremas palgavaesuse ohus. Lisaks võib umbes veerandi kõigist füüsilisest isikust 
ettevõtjatest ELis liigitada haavatavaks või fiktiivseks. Uuringutulemused viitavad ka sellele, 
et nende inimeste o sakaal, kes saavad rohkem kui poole oma sissetulekust platvormitööst, 
võib praegu olla umbes 2  % (2017) ja see osakaal eeldatavasti kasvab. Seetõttu on väga 
oluline sellele arengusuunale rohkem poliitilist tähelepanu osutada. Mõnes liikmesriigis 
tehakse re forme töökaitsealaste õigusaktide valdkonnas, et saavutada parem tasakaal 
paindlikkuse ja kindlustunde vahel ning vältida killustatust. Need reformid hõlmavad mõnel 
juhul rangemaid tingimusi ajutiste lepingute kasutamiseks või kollektiivläbirääkimiste 
suuremat ulatust selliste lepingute raamistiku kindlaks määramiseks. Mõnes liikmesriigis on 
algatatud uusi töövorme, sh platvormitöötajaid ja üksikettevõtjaid käsitlevad regulatsioonid.  
Selleks et toetada tööotsijaid üleminekuperioodil, on väga oluline, et töö tushüvitiste suurus 
oleks adekvaatne ja nende kestus mõistlik, et hüvitised oleksid kõigile töötajatele 
kättesaadavad ja nendega kaasneksid tõhusad aktiveerimismeetmed.  Kõnealuste süsteemide 
ülesehitus erineb liikmesriigiti olulisel määral kõigis mõõtmetes . Selles valdkonnas hiljuti 
tehtud reformide keskmes on olnud hüvitisi saavate tööotsijate jaoks ettenähtud 
aktiveerimisnõuete tugevdamine, näiteks seeläbi, et suurendatakse tööotsimiskohustusi ja 
karmistatakse uue töökoha vastuvõtmise tingimusi. Endiselt põhjustab muret see, et 
ebatüüpiliste lepingutega töötajatel ei ole süsteemile sageli täielikku juurdepääsu ja süsteem 
ei hõlma füüsilisest isikust ettevõtjaid. Neid küsimusi on rõhutatud komisjoni ettepanekus 
nõukogu soovituse kohta, milles käsitletakse t öötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate 
juurdepääsu sotsiaalkaitsele.  
 
9 
 Hästi toimiva ja kaasava tööturu tagamisel mängivad äärmiselt olulist rolli tõhus aktiivne 
tööturupoliitika ja avalikud tööturuasutused.  Aktiivse tööturupoliitikaga paraneb pakkumise  
ja nõudluse sobitamine tööjõuturul ning suurenevad tööotsijate võimalused uue töökoha 
leidmiseks. Eriti oluline osa on sellel poliitikal pikaajaliste töötute tööturule integreerimisel. 
Avalikud tööturuasutused on peamised asutused, kes vastutavad töötute tööotsingute 
toetamise ja nende aktiveerimismeetmete juurde suunamise eest. Ometi on osalemine aktiivses 
tööturupoliitikas ja sellesse investeerimine ELis väga erineval tasemel. Ka avalike 
tööturuasutuste tõhusus tööotsingutel toe pakkumises on eri liikmes riikides ja mõnikord ka 
liikmesriikide sees väga erinev. Kuigi enamikus liikmesriikides on võetud olulisi meetmeid, 
mille keskmes on individuaalsete teenuste osutamine, on mitmes liikmesriigis vaja aktiivse 
tööturupoliitika süsteemi tugevdada. Liikmesriigi d tegid edusamme, et rakendada nõukogu 
soovitust pikaajaliste töötute tööturule integreerimise kohta, kuid vaja on täiendavaid 
meetmeid, et edendada eri osalejate koostööd ja parandada tööturult eemale jäänud 
inimesteni jõudmist. Avalikud tööturuasutused j ätkavad oma reformikava elluviimist Euroopa 
avalike tööturuasutuste võrgustiku raames. Kuigi mõned liikmesriigid võtsid täiendavaid 
meetmeid rändajate tööturule integreerimiseks (pöörates eritähelepanu pagulastele), puudub 
süsteemne lähenemisviis ning rohk em on vaja investeerida oskuste täiendamisse, oskuste ja 
kvalifikatsioonide tunnustamisse, tõhusasse tööturupoliitikasse ja avalike tööturuasutuste 
pakutavatesse tugiteenustesse.   
2017. aastal vähenes esimest korda pärast kriisi sissetulekute ebavõrdsus  tänu väiksema 
sissetulekuga leibkondade sissetulekute kiiremale kasvule. See näitab, et majanduse 
elavnemise mõju hakkab jõudma kõige haavatavamate rühmadeni. Olemasolevate hinnangute 
põhjal jätkub see positiivne suundumus enamikus liikmesriikides. Siiski ol i rahvastiku 
rikkaima viiendiku kasutada olev tulu 2017. aastal 5,1 korda suurem kui ELi rahvastiku 
vaeseimal viiendikul (2016. aastal oli see näitaja 5,2), kusjuures liikmesriikide vahel on 
suured erinevused. Sissetulekute ebavõrdsus on mõnes riigis suure m kui kriisieelsel ajal ning 
on sageli seotud ebavõrdsete võimalustega juurdepääsul haridusele, koolitusele ja 
sotsiaalkaitsele; samuti on see korrelatsioonis kehvade tööturutulemustega. Mõned 
liikmesriigid võtavad ebavõrdsuse vähendamise meetmeid, eelkõig e miinimumpalga 
kujundamisel ning maksu - ja sotsiaalkindlustussüsteemides. Selleks et katkestada ebavõrdsuse 
edasikandumine ühest põlvkonnast teise, võivad liikmesriigid võtta täiendavaid meetmeid eri 
valdkondades, näiteks edendada võrdseid võimalusi harid uses ja koolituses, tagada 
 
10 
 kvaliteetsete tervishoiuteenuste ja muude teenuste kättesaadavus, edendada soolist 
võrdõiguslikkust ning pöörata tähelepanu piirkondlikele erinevustele.  
Sotsiaalsiirete (v.a pensionid) mõõdetud mõju vaesuse vähendamisele kahanes  2017. aastal 
jätkuvalt. See on vastavuses automaatse tasakaalustusmehhanismi mõju vähenemisega 
majanduskasvu faasis, ehkki liikmesriikide vahel on endiselt suuri erinevusi. Sotsiaalsiirete 
mõju vaesuse vähendamisele nõrgenes peamiselt kauaaegsetes ELi lii kmesriikides; samas 
suurenes see mõju hiljuti ühinenud riikides (mis näitab, et toimub lähenemine). Üldtulemus 
sõltub paranenud tööturutingimustest (ja sellega seotud muutustest vaesusriskiga isikuid 
käsitlevates näitajates)  ning hüvitiste piisavuse ja kat vuse muutustest, sealhulgas asjaolu, et 
hüvitised jäävad mõnikord maha üldiselt suurenevatest sissetulekutest. Miinimumsissetuleku 
toetuse piisavus on liikmesriikide lõikes väga erinev, nagu näitavad vastava võrdlusanalüüsi 
tulemused.  
Liikmesriigid võtava d jätkuvalt meetmeid, et ajakohastada sotsiaalkaitsesüsteeme ning 
suurendada hüvitiste ja teenustega kaetust ja nende piisavust. Astutakse samme, et 
parandada juurdepääsu sotsiaalkaitsele, eelkõige ebatüüpiliste lepingutega töötajate ja 
füüsilisest isikust  ettevõtjate puhul, sest nende juurdepääsus esineb endiselt märkimisväärseid 
puudujääke. Kasutusele võetakse innovatiivseid meetmeid seoses uute töövormidega. 
Jätkatakse tööd hüvitiste piisavuse parandamiseks, kuigi mitmel juhul on ette tulnud viivitusi. 
Mitu liikmesriiki parandab oma miinimumsissetulekusüsteemi, ühendades adekvaatse toetuste 
taseme kaupadele ja teenustele juurdepääsu ning tööturule (taas)integreerumise stiimulitega, 
kasutades aktiivse kaasamise meetodit. Mõned liikmesriigid suurendavad tee nuste 
integreeritud osutamist (näiteks sotsiaalabi, tööhõive - ja muud sotsiaalteenused). Olukorras, 
kus eluasemega seotud kulutused moodustavad märkimisväärse osa paljude leibkondade 
sissetulekust ja kodutute arv ei ole vähenenud, on mõned liikmesriigid vi inud ellu reforme, et 
parandada eluaseme kättesaadavust, kasutades kas stiimuleid või ennetavaid meetmeid.  
Demograafiliste muutuste ja oodatava eluea pikenemise tingimustes on selge, et kohandada 
on vaja pensioni -, tervishoiu - ja pikaajalise hoolduse süste eme.  Nõudlus  pikaajalise  
hoolduse  ja tervishoiuteenuste  järele  kasvab  ning rahvastiku  vananedes  vajadused  muutuvad.  
Järgmise  50 aasta  jooksul  üle 80aastaste  eurooplaste  arv eeldatavasti  kahekordistub.  Aastaks  
2050  on iga üle 65aastase  inimese  kohta  vaid kaks tööeas  (15–64) inimest,  võrreldes  
praeguse  kolmega;  see suhtarv  on juba praegu  kahanemas.  Kuigi  paljudes liikmesriikides on 
ikka veel teravalt päevakorral rahalise jätkusuutlikkuse parandamise meetmed, muutub 
 
11 
 järjest olulisemaks ka pensionide piisavuse tagamine.  Pensionide suutlikkus asendada 
sissetulekuid ja ära hoida vaesust erineb liikmesriigiti märkimisväärselt. Liikmesriigid 
võtavad üha enam meetmeid piisavate pensionide tagamiseks miinimumgarantiide ja hüvitiste 
indekseerimise abil, edendavad paindlikku pensionile jäämist, kohandavad pensionide 
aastakoefitsiendi arvestamise tingimusi töötajate eri kategooriatele ja suurendavad 
täiendavate pensionite rolli.   
Liikmesriikide reformide juhtpõhimõtteks on parandada kvaliteetsete tervishoiuteenuste j a 
pikaajalise hoolduse kättesaadavust ning suurendada nende tõhusust. Mõnel pool Euroopas 
on tervishoiuteenustele juurdepääsu oluliseks takistuseks jätkuvalt maksumus ja ooteajad. 
Seetõttu on mitme liikmesriigi tervishoiusüsteemi reformid suunatud tervisho iusüsteemi 
tõhususe parandamisele parema kooskõlastamise kaudu ning seeläbi, et pööratakse suuremat 
tähelepanu esmatasandi tervishoiuteenustele ja ennetusmeetmetele. Võetakse meetmeid 
tervishoiutöötajate koolitus - ja töötingimuste parandamiseks. Pikaajalis t hooldust pakuvad 
jätkuvalt eelkõige pereliikmed, kuna enamikus liikmesriikides puudub eakate hooldusvajadusi 
kattev terviklik süsteem. Käimasolevate reformide eesmärk on ühendada avaliku sektori 
asutuste poolne mitteametlike ja pereliikmest hooldajate to etamise süsteem ning 
kogukonnapõhiste ja institutsiooniliste teenuste võrgustik, pöörates demograafilisi probleeme 
arvesse võttes tähelepanu jätkusuutlikkusele.  
Euroopa sotsiaalse turumajanduse oluline element on hästitoimiv sotsiaaldialoog.  See aitab 
tugevdada sotsiaalset sidusust ja vähendada ühiskonnas konflikte ning toob vastastikust kasu 
töötajatele, tööandjatele ja valitsustele. Sotsiaalpartnerite kaasamine reformide 
ettevalmistamisse võib parandada reformide kavandamist ja elluviimist, nende omaksvõt tu 
kodanike seas ning lõpuks viia paremate sotsiaal -majanduslike tulemusteni. 
Sotsiaalpartnerite kaasamise määr ja nende mõju erineb liikmesriigiti märkimisväärselt ja on 
mitmel juhul väike. Kuigi sotsiaaldialoogi tavade puhul ei ole olemas kõigile ühtviis i sobivat 
mudelit, on mõnel liikmesriigil palju arenguruumi, et parandada sotsiaalpartnerite 
suutlikkust ning luua neile sobiv raamistik prognoositava ja õigeaegse konsulteerimise jaoks, 
sealhulgas Euroopa poolaasta kõigis olulistes etappides. Samuti võib olla ja on oluline roll 
kodanikuühiskonna organisatsioonidel tagamaks, et reforme kavandatakse ja viiakse ellu 
tõhusalt. Ometi on liikmesriigiti suuri erinevusi ühiskondlike sidusrühmade kaasamise 
määras ja mõnes riigis on probleemiks nende ebapiisavad või malused aktiivselt poliitilises 
arutelus osaleda.  
 
12 
   
 
13 
 1. EUROOPA LIIDU TÖÖTURU JA SOTSIAALVALDKONNA SUUNDUMUSTE 
NING PROBLEEMIDE ÜLEVAADE  
 
 
Selles punktis antakse ülevaade Euroopa Liidu tööturu ja sotsiaalvaldkonna suundumustest ja 
probleemidest ning esitatakse peamiste tööhõive - ja sotsiaalpoliitika valdkondade üksikasjalik 
analüüs.  
 
 
1.1 Tööturu suundumused  
 
Tööturutingimused paranevad jätk uvalt ja tööhõive ELis on rekordilisel tasemel. Tänu 
tugevale majanduskasvule (2,4  %) kasvas tööga hõivatud inimeste arv ELis 2017. aastal 
1,6 %, mis on kõige suurem aastane kasvumäär alates majanduse elavnemise algusest. 
Kogutööhõive kasvas 2018. aasta kahes esimeses kvartalis jätkuvalt ja jõudis 238,9 
miljonini2. See on umbes 3,2 miljon töökohta rohkem kui aasta tagasi ja läbi aegade kõrgeim 
tööhõive tase Euroopa Liidus. Alates sellest, kui tööhõive hakkas 2013. aasta keskel taastuma, 
on loodud rohkem k ui 14 miljonit täiendavat töökohta.  
Tööhõive määr (20 –64aastaste seas) kasvab stabiilselt ja on jõudmas lähemale strateegia 
„Euroopa 2020“ eesmärgile. See määr kasvas 2017. aastal veidi kiiremini kui 2016. aastal, st 
1,1 protsendipunkti võrra, jõudes 72,2  %-ni, ja kasv jätkus ka 2018. aasta kahes esimeses 
kvartalis, jõudes 73,2  %-ni (joonis 1). Kui positiivne areng jätkub samas tempos, on ELil hea 
võimalus jõuda strateegias „Euroopa 2020“ püstitatud eesmärgini, st 75  % tööhõivemäärani. 
Olukord paraneb jätk uvalt ka euroalal, kus tööhõivemäär saavutas 2018. aasta teises kvartalis 
kõrgeima taseme (71,9  %). Neid positiivseid suundumusi toetab tööturul osalemise jätkuv 
kasvutendents. 2018. aasta teises kvartalis jõudis tööjõus osalemise määr (15 –64aastased) 
rekordtasemele 73,8  % (euroalal 73,5  %). See määr on ELis kasvanud ühtlase kiirusega isegi 
kriisi ajal ja lõhe USAga on kadunud. 2017. aastal kasvas tööturul osalemise määr jätkuvalt 
tänu eelkõige vanemaealistele töötajatele ja naistele.  
                                                           
2 Kogutööhõive näitajad pärinevad rahvamajanduse arvepidamisest (riigi territooriumi järgi), muud näitajad 
tööjõu -uuringu andmetest. Käesolevas punktis on läbivalt kasutatud hooajaliselt kohandatud kvartaliandmeid.  
 
14 
 Töötuse määr on lange nud tagasi kriisieelsele tasemele. Tänu pidevale töökohtade loomise 
tendentsile langes töötuse määr 2018. aasta teises kvartalis 6,9  %-le. Nii madal määr 
registreeriti ELis viimati 2008. aasta teises kvartalis ja see on rohkem kui neli protsendipunkti 
mada lam kui 2013. aasta kõrgtase. Tulemused on vähem paranenud euroalal, kus töötuse 
määr, mis 2018. aasta teises kvartalis oli 8,3  %, on ühe protsendipunkti võrra kõrgem kui 
2008. aastal registreeritud madalaim määr. Need positiivsed suundumused on seotud 
pikaajalise töötuse määra (st vähemalt aasta tööta olnud töötute osakaal aktiivsest 
elanikkonnast) jätkuva vähenemisega. See määr ELis langes 2018. aasta teises kvartalis 
võrreldes aastataguse ajaga 0,5 protsendipunkti 3  % tasemele (euroalal 3,9  %). Ehkki töö tus 
(sh pikaajaline töötus) vähenes viimase aasta jooksul kõigis liikmesriikides, on töötuse 
määrade erinevus jätkuvalt märkimisväärne (nagu on näidatud punktis 3.1.1), kusjuures 
mõned riigid on endiselt kaugel kriisieelsest miinimumtasemest.   
Joonis 1. Tööhõive ja töötuse määrad ELis ja euroalal  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring. Märkus: 2018. aasta teise kvartali kohta on esitatud hooajaliselt kohandatud 
andmed.  
 
Ka noorte töötus väheneb jätkuvalt kiiresti,  olles 2018. aasta teises kvartalis langenud 
eelmise aastaga võrreldes 1,8 protsendipunkti 15,2  % tasemele (euroalal 16,9  %). See määr 
vastab vahetult enne kriisi algust (2008. aasta teine kvartal) registreeritud miinimumtasemele 
2,04,06,08,010,012,014,016,018,020,022,024,026,028,030,0
60,062,064,066,068,070,072,074,0
2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 Q2-2018
Tööhõive määr (EL 28) Tööhõive määr (euroala)
Töötuse määr (EL 28, parem telg) Töötuse määr (euroala, parem telg)Tööhõive määr (20–64aastased )
Töötuse määr (15–74aastased )
 
15 
 ja on nüüd peaaegu üheksa protsendipunkti allpool 2013. aasta kõrgtaset. Mõnes liikmesriigis 
on noorte töötus siiski jätkuvalt suur – selle määr on üle 30  % Hispaanias, Itaalias ja Kreekas 
(vt punkt 3.2.1). Paranemist on täheldatud 15 –24aastaste mittetöötavate ja mitteõppivate 
noorte (NEET -noored) puhul, kelle osakaal vähenes 2017. aastal 0,6 protsendipunkti võrra 
10,9 % tasemele, mis on sarnane 2008. aasta tasemega.  
Noorte töötuse vähenemine peegeldab samaaegset noorte haridustaseme tõusu:  madala 
haridustasemega noorte (18 –24aasta sed) osakaal, mis on viimase kümnendi jooksul stabiilselt 
vähenenud (viimati registreeritud vähenemine 0,1 protsendipunkti), langes 2017. aastal 
10,6 %-le. See on väga lähedal strateegias „Euroopa 2020“ eesmärgiks seatud 10  %-le, kuid 
arenguruumi veel on3. Kolmanda taseme hariduse omandanute osakaal vanuserühmas 30 –34 
on pidevalt suurenenud ja jõudis 2017. aastal 39,9  % tasemele, mis vastab peaaegu strateegias 
„Euroopa 2020“ seatud eesmärgile 40  %. 
Majanduse elavnemine väljendub jätkuvalt rohkem tööga hõiva tud inimeste arvu 
kasvus kui töötundide arvu kasvus. ELis töötatud tundide koguarv suurenes 2017. aastal 
1,2 %, jätkates 2015. aastal alanud positiivset suundumust. See kasv jääb siiski alla 
kogutööhõivele (mis kasvas 1,6  %, vt eespool) ning osutab sellele , et töötundide arv elaniku 
kohta vähenes. Töötundide koguarv ei ole veel jõudnud tagasi 2008. aasta tipptasemele. See 
asjaolu ja ka muud näitajad tõendavad tööturu jätkuvat loidust. 2017. aastal oli ELis peaaegu 
üheksa miljonit mittevabatahtlikku osaajaga  töötajat (st töötajad, kes töötavad osalise 
tööajaga, kuid sooviksid töötada rohkem), mis on vähem kui 2013. aasta kõrgtase 10,3 
miljonit töötajat, kuid jääb siiski 1,3 miljoni võrra 2008. aasta tasemest kõrgemale. Pikemas 
perspektiivis on töötundide mõõd ukas dünaamika osa struktuursest nihkest, mis on seotud 
osalise tööajaga töötamise osakaalu suurenemisega viimase 15 aasta jooksul ja töötajate 
muutuvate eelistustega tööaja korralduse osas. Selle tulemusena on töötundide arv inimese 
kohta alates 2000. aas tast järk -järgult vähenenud4.  
Tööhõive suurenes 2017. aastal kõigis peamistes demograafilistes rühmades.  Nagu 
varasematelgi aastatel, täheldati kõige suuremat kasvu vanemaealiste töötajate (55 –
64aastased) seas (joonis 2): tööga hõivatud isikute arv selles  rühmas suurenes 2017. aastal 
                                                           
3 14. novembri 2017. aasta teatises „Euroop a identiteedi tugevdamine hariduse ja kultuuri kaudu“ (COM(2017) 
673 final) seab komisjon eesmärgiks alandada haridussüsteemist varakult lahkumise sihttaset 2025. aastaks 5  %-
le. 
4 Vt täpsemalt Euroopa Komisjon (2018), „Employment and Social Developments i n Europe. Annual Review 
2018“ (Euroopa tööhõive ja sotsiaalarengu 2018. aasta aruanne).  
 
16 
 4,3 % võrra, tänu millele tõusis vastav tööhõive määr kõigi aegade kõrgeimale tasemele 
57,1 % (peaaegu 12 protsendipunkti rohkem kui 2008. aastal). Töötavate noorte arv (vanuses 
15–24) suurenes pisut kiiremini kui 2016. aastal  (1,6 % vs. 1,3 %). Noorte tööhõive määr ei 
ole pärast kriisi veel täielikult taastunud – 2017. aastal registreeritud 34,7  % jääb 2,7 
protsendipunkti allapoole 2008. aasta taset. Kuna tööjõus osalemise määr oli stabiilne (2016. 
aastal 41,6  % ja 2017. aasta l 41,7  %), väljendus tööhõive kasv selles vanuserühmas töötuse 
jätkuva vähenemisena. Naiste tööhõive kasvas 2017. aastal pisut kiiremini kui meeste oma 
(1,5 % vs. 1,3 %). Erinevus meeste ja naiste tööhõives püsib siiski peaaegu muutumatuna 11,5 
protsendipu nkti juures, mis on 0,1 protsendipunkti vähem kui 2016. aastal (ehkki 
märkimisväärselt väiksem kriisieelsest näitajast 15 protsendipunkti 2008. aastal). Kuigi 
väljaspool ELi sündinud 20 –64aastaste tööhõive määr kasvas 2017. aastal 1,7 protsendipunkti 
63 % tasemele, on see jätkuvalt 10 protsendipunkti madalam kui ELis sündinutel. Erinevus on 
suurem naistel puhul (ligikaudu 14 protsendipunkti).  
Joonis 2. Tööhõive määrad ja tööhõive kasv ELis eri rühmade lõikes  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring.  
 
77,9
66,4
34,779,6
57,1 55,675,785,3
1,3% 1,5% 1,6%
0,7%4,3%
-0,3%0,8%2,9%
-2,0%0,0%2,0%4,0%6,0%8,0%10,0%12,0%14,0%16,0%
-80-60-40-20020406080100
Mehed Naised 15–24 25–54 55–64 Madal Keskmine Kõrge
Sugu (20 –64aastased) Vanus Haridustase (25 –64aastased)2008 2016 2017 % muutus 2016 –2017Tööhõive määr (%)
Tööhõive aastane muutus (%)
 
17 
 Tänu majanduse elavnemisele suureneb jätkuvalt kõrge kvalifikatsiooniga töötajate arv 
majanduses.  Kõrgharidusega töötajate tööhõive kasvas 2017. aastal 2,9  % (25 –64aastaste 
vanuserühm), samas kui keskmise kvalifikatsiooniga (st keskhariduse ga) töötajate puhul oli 
kasv mõõdukas – 0,8 %. Madala kvalifikatsiooniga (st põhiharidusega või sellest madalama 
haridustasemega) töötajate arv vähenes aga 0,4  %. Kuna 25 –64aastaste hulgas on madala 
kvalifikatsiooniga töötajate hulk vähenemas (2016. aastag a võrreldes vähenes see 2,7  %) – 
mis peegeldab rahvastiku vananemist ja nooremate põlvkondade kõrgemat haridustaset –, 
tõusis kõnealuse rühma tööhõive määr 2016. aasta 54,3  %-lt 2017. aastal 55,6  %-ni. Madala ja 
kõrge kvalifikatsiooniga töötajate tööhõive määrade erinevus veidi vähenes (2016. aasta 30,5 
protsendipunktilt 29,7 protsendipunktile 2017. aastal), kuid on endiselt väga suur ning osutab 
sellele, et madala haridustasemega inimeste tööalast konkurentsivõimet tuleks suurendada. 
Neid suundumusi kirjel datakse liikmesriikide kaupa üksikasjalikult aruande järgmistes 
punktides.  
Ajutise töö osakaal kogutööhõivest jäi 2017. aastal peaaegu muutumatuks ja osalise 
tööajaga töötamine vähenes pisut. Sarnaselt viimaste aastate suundumustega soodustab 
majanduse ela vnemine nii tähtajatute kui ka tähtajaliste lepingutega töökohtade loomist. 
Nende arv kasvas 2017. aastal vastavalt umbes 2,7 miljoni ja 0,8 miljoni võrra (mis tähendab 
1,7 % ja 2,9  % kasvu). Ajutiste töötajate osakaal kogutööhõives jäi siiski peaaegu sama ks, 
suurenedes veidi, st 0,1 protsendipunkti võrra 14,3  %-ni (vanuserühm 15 –64). Osalise 
tööajaga töötajate (vanuserühm 15 –64) osakaal vähenes teist aastat järjest veidi (2017. aastal 
0,1 % võrra tasemeni 19,4  %), jäädes peaaegu kaks protsendipunkti kõrgem ale 2008. aasta 
tasemest. Positiivse suundumusena, nagu ka eespool mainitud, on mittevabatahtliku osalise 
tööajaga töötajate osakaal oluliselt vähenenud (21,1  %-lt 2016. aastal 19,8  %-le 2017. aastal), 
ehkki see on jätkuvalt suur. Füüsilisest isikust ettev õtjate (vanuserühm 15 –64) osakaal 
kogutööhõives vähenes jätkuvalt tasapisi, jõudes 2017. aastal 13,7  %-ni (2016. aastal 14,0  % 
ja 2013. aastal 14,4  %). 
Sektorite lõikes jätkus tööhõive kasv teenuste valdkonnas. Kooskõlas viimaste aastate 
suundumusega loodi  kõige rohkem töökohti teenindussektoris5 (2017. aastal töötas seal 2016. 
aastaga võrreldes 2,8 miljonit inimest rohkem (+1,6  %); andmed põhinevad rahvamajanduse 
arvepidamisel). Aastatel 2008 –2017 kasvas teenindussektori tööhõive osakaal ELis pidevalt – 
                                                           
5 Teenindussektoris täheldati suurimat protsentuaalset kasvu info - ja kommunikatsioonivaldkonnas, millele 
järgnesid kutse -, teadus - ja tehnikaalane tegevus  ning haldus - ja tugiteenused (2017. aastal vastavalt 3,4  % ja 
2,9 %). Finants - ja kindlustusteenuste puhul seevastu registreeriti 0,7  % langus.  
 
18 
 70,1 %-lt 73,9  %-ni. Suurim tööhõive kasv pärast majanduslangust (st 2  %) registreeriti 
ehitussektoris ja see kinnitab 2015. aastal alanud majanduse elavnemist; töötajate arv aga on 
ikka veel peaaegu 15  % väiksem kui 2008. aastal. Tugevat kasvu näitas ka töö stus (1,5  %, mis 
on kõrgeim kasvumäär alates 2007. aastast). 2017. aastal suurenes pärast pikka langust pisut 
(0,3 %) põllumajandussektori tööhõive.  
1.2 Sotsiaalsed suundumused  
Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riskiga (at risk of poverty or social exclusio n – 
AROPE6)7 inimeste arv vähenes 2017. aastal oluliselt ja on praegu allpool kriisieelset 
taset. Selle näitaja langustrend jätkus 2017. aastal viiendat aastat järjest, jõudes 113 miljoni 
inimeseni (22,5  % kogurahvastikust), ning see on kooskõlas tööhõive taastumise ja kasutada 
oleva tulu kasvuga. Selle tulemusena oli ELis 2017. aastal viis miljonit vaesuse või sotsiaalse 
tõrjutuse riskiga inimest vähem kui enne kriisi (2008. aastal) ning võrreldes 2012. aasta 
kõrgtasemega on selliste inimeste arv vähenenud  ligikaudu 11 miljoni võrra. Kriisist 
põhjustatud tagasilanguse tõttu aga ollakse strateegia „Euroopa 2020“ peamise eesmärgi (20 
miljonit vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riskiga inimest vähem kui 2008. aastal) saavutamisest 
veel kaugel. Näitaja praegune ü ldine halvenemine on tingitud selle kõigist kolmest 
alakomponendist, kuigi erineval määral (vt allpool ja joonis 3).  
                                                           
6 Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riskiga (at risk of poverty or social exclusion – AROPE) inimesed on need, kes 
on vaesus riskiga (at risk of poverty –AROP) ja/või kannatavad suurt materiaalset puudust (severe material 
deprivation – SMD) ja/või kes elavad väga madala tööhõivega (very low work intensity – VLWI) leibkonnas.  
Vaesusriskiga  inimesed on need, kes elavad leibkonnas , mille ekvivalentnetosissetulek on alla 60  % riigi 
ekvivalentsest mediaansissetulekust (see näitaja on seega rahalise vaesuse näitaja).  
Inimesed kannatavad suurt materiaalset puudust, kui nad elavad leibkonnas, kes ei saa endale lubada vähemalt 
nelja ele menti järgmisest loetelust: 1) maksta õigeaegselt üüri -, hüpoteegi - või kommunaalarveid; 2) kütta oma 
kodu piisavalt; 3) katta ootamatuid kulusid; 4) süüa ülepäeviti liha, kala või samaväärseid valgurikkaid tooteid; 
5) käia kord aastas ühe nädala pikkusel puhkusel väljaspool elukohta; 6) omada autot isiklikuks kasutamiseks; 7) 
omada pesumasinat; 8) omada värviteleviisorit ja 9) omada telefoni.  
Madala tööhõivega leibkondades (st (peaaegu) tööta leibkondades) elavad inimesed on need 0 –59aastased, kes 
elavad leibkondades, kus tööealised täiskasvanud (vanuses 18 –59) töötasid viimase aasta jooksul alla 20  % 
võimalikust tööajast.  
7 Sissetulekuid ja elamistingimusi käsitleva ELi statistika sissetulekuandmed käivad eelmise sissetulekuaasta 
kohta , v.a Ühendkuningrii gi ja Iirimaa puhul, kus andmed on saadud vastavalt uuringuaasta ja uuringule eelneva 
12 kuu sissetulekute põhjal) . 
 
19 
 Joonis 3. Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riskiga (AROPE) inimeste protsent 
elanikkonnast ja selle näitaja alakomponendid (2005 –2017)  
 
Allikas: Eurostat, sissetulekuid ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika. Märkus: selgitused on esitatud 
joonealuses märkuses 6. 
Tänu suurt materiaalset puudust (severe material deprivation – SMD) kannatavate 
inimeste arvu järsule vähenemisele on see näitaja viimase aja madalaimal tasemel, 
peegeldades elatustaseme tõusu. Suurest materiaalsest puudusest väljus 2017. aastal enam 
kui kol m miljonit inimest, mille tulemusena vähenes selliste inimeste koguarv 34,8 miljonini 
ehk 6,9  %-ni ELi elanikkonnast (0,6 protsendipunkti vähem kui 2017. aastal ja alla 2008. 
aasta taseme). See vähenemine tähendab, et näitaja on viiendat aastat järjest olu liselt 
paranenud ja et kodumajapidamiste materiaalne olukord on parem. Vaatamata neile 
positiivsetele suundumustele, on liikmesriikide vahel jätkuvalt suured erinevused (vt punkt 
3.4). 
Tööhõive määrade rekordiline kasv aitas vähendada peaaegu tööta leibkondades elavate 
inimeste arvu  2017. aastal 3,7 miljoni võrra. See tähendab, et selliste inimeste osakaal 0 –
59aastaste seas vähenes 10,5  %-lt 2016. aastal 9,3  %-le 2017. aastal ja on alates 2009. aastast 
esimest korda alla 10  %. Sellest hoolimata on pe aaegu tööta leibkondades elavate inimeste 
osakaal ja arv endiselt suurem kui enne kriisi.  
Vaesusriskiga elanike protsent on hakanud pärast kriisi esimest korda vähenema. 
Vaesusriskiga inimeste arv suurenes kuni 2014. aastani ja jäi järgmisel kahel aastal samaks. 
2017. aastal nende inimeste osakaal vähenes 0,4 protsendipunkti (st nende arv vähenes 
peaaegu kahe miljoni võrra), jõudes 16,9  %-ni. Tegemist oli esimese kriisijärgse aastaga, mil 

 
20 
 vaeste leibkondade sissetulekud kasvasid kiiremini kui mediaansisset ulekud. Eurostati 
kiirhinnangute8 viimaste andmete põhjal eeldatakse, et vaesuse määra vähenemine jätkub. 
Väga madala tööhõivega leibkondades elavate inimeste vaesusriski määr aga on neljandat 
aastat järjest tõusnud ja jõudnud rekordilisele tasemele 62,3  %. See näitab, et mitmes riigis on 
hüvitiste piisavuse osas püsivad puudujäägid, ja sotsiaalkaitsekomitee on liigitanud selle 
suundumuse tähelepanu vajavaks9. 
Kuigi vaesusriskiga inimeste osakaal on üldiselt vähenenud, on palgavaesus jätkuvalt 
suur. 2017. a astal jäi 9,6  % töötavate inimeste leibkonna sissetulek alla 60  % riigi mediaanist. 
See näitaja oli sama mis 2016. aastal ja püsib endiselt palju suuremana kui 2008. aasta näitaja 
8,5 %. Senine palgavaesuse kasv hõlmab nii osalise ajaga kui ka täisajaga tö ötajaid, kuid 
esimeste vaesusrisk on jätkuvalt palju suurem (15,8  % vs. 8,0 %). Kõnealune suundumus on 
mõjutanud eriti nooremaid (alla 30aastaseid) töötajaid, kelle vaesusrisk on võrreldes 
30aastaste ja vanemate töötajatega suurem ja kasvab.  Sotsiaalkaitse komitee on liigitanud 
palgavaesuse nii lühi - kui ka pikaajaliselt jälgimist vajavaks suundumuseks10.  
Kõige haavatavamate inimeste vaesusnäitajad osutavad olukorra mõõdukale 
paranemisele ja on hakanud võrreldes varasemate suundumustega liikuma vastupidises 
suunas. Vaesuse süvik, mis näitab, kui kaugel on vaesusriskiga inimesed vaesuspiirist, 
hakkas 2017. aastal kahanema. See näitaja vähenes pisut, st 25  %-lt 24,7  %-le, kuid jääb ikka 
veel palju kõrgemale kui kriisieelne tase. See tähendab, et kõige haavatava mate isikute 
suhteline sissetulek on pisut suurenenud. Töötute vaesusrisk on pärast kriisi esimest korda 
vähenenud, kuid on 48  % juures ikka veel rekordtaseme lähedal.  
Vaatamata üldisele paranemisele on vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse risk laste seas 
endiselt suur. Suhtelise vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski määr laste seas (0 –17aastased) 
väheneb jätkuvalt, olles 2017. aastal langenud 26,4  %-lt 24,5  %-le, ja jääb tunduvalt allapoole 
kriisieelset taset. Ometi seisab vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ris kiga silmitsi 62,9  % madala 
kvalifikatsiooniga vanemate lastest, kuid kõrge kvalifikatsiooniga vanemate laste puhul on see 
risk vaid 9  %. Väljaspool ELi sündinud inimeste laste puhul on vaesuse või sotsiaalse 
                                                           
8 Sissetulekuid ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika hõlmab enamikus liikmesriikides aasta varem 
registreeritud sissetulekuid (st 2017 . aasta statistika põhineb 2016. aasta andmetel, vt ka joonealune märkus 7). 
Eurostati avaldatud kiirhinnangu statistika näitab, et vaesusriski näitaja (ja ka sis setulekukvintiilide suhte 
kordaja) paranemist on enamikus liikmesriikides oodata ka 2017. aastal registreeritud sissetulekute (st 2018. 
aastal avaldatud näitajate) puhul.  
9 Sotsiaalkaitsekomitee 2018. aasta aruanne.  
10 Sotsiaalkaitsekomitee 2018. aasta aruanne.  
 
21 
 tõrjutuse riskiga laste osakaal kogu kriisijärg sel perioodil suurenenud, ulatudes 2017. aastal 
34,5 %-ni, mis on üle kahe korra suurem kui ELis sündinud vanemate laste puhul. Laste 
vaesuse peamiseks põhjuseks on üksikvanemaga leibkondade arvu kasv. Nende osakaal ELi 
elanikkonnas suurenes 4,4  %-lt 2011.  aastal 4,8  %-ni 2016. aastal (kuid vähenes 2017. aastal 
4,3 %-le). Üksikvanemaga leibkondade laste vaesusriski määr on kaks korda suurem kui kõigi 
laste puhul keskmiselt ning see lõhe suureneb jätkuvalt.     
Leibkondade sissetulekutes jätkub kasvutendents , kuid aeglasemalt kui majanduses 
tervikuna. Kuigi leibkondade kasutada olev kogutulu (gross disposable income of 
households – GDHI) suurenes 2017. aastal neljandat aastat järjest ja see on nüüd tunduvalt üle 
2008. taseme, jääb aastane kasv siiski maha SKP  kasvust (GDHI kasvas 2017. aastal alla 1  %, 
kuid reaalne SKP elaniku kohta suurenes samal ajavahemikul 2,2  %). See näitab, et 
leibkondade sissetulekute kasv jääb maha majanduse tulude üldisest kasvust. Nagu on 
näidatud punktis 3.4, jääb leibkonna kasutada  olev tegelik kogutulu elaniku kohta mitmes 
liikmesriigis allapoole kriisieelset taset.  
Sissetulekute ebavõrdsuse suurenemise suundumus kriisijärgsetel aastatel hakkas 2017. 
aastal pöörduma, kuid see ei veel ebavõrdsuse varasemat kasvu korvanud. 
Liikmesrii kides on kõige jõukamate leibkondade viiendiku sissetulek vaesemate leibkondade 
viiendiku sissetulekust keskmiselt üle viie korra suurem. Sissetulekukvintiilide suhte kordaja 
kasvas 2008. –2016. aastal 5,0 -lt 5,2 -ni ning see oli tingitud ka viletsatest tööt urutingimustest 
ja muutumatule tasemele jäänud sissetulekutest, eriti kõige alumises kvintiilis. 2017. aastal on 
see kordaja hakanud kahanema, jõudes ELis keskmiselt tasemele 5,1. Eurostati viimaste 
kiirhinnangute põhjal võib eeldada, et kahanemistendents jätkub.  
  
  
 
22 
 2. SOTSIAALVALDKONNA TULEMUSTABELI LÜHIÜLEVAADE  
Euroopa sotsiaalõiguste sambas, mille kuulutasid 17. novembril 2017 ühiselt välja Euroopa 
Parlament, nõukogu ja komisjon, on kindlaks määratud mitu olulist põhimõtet ja õigust, 
millega toetatakse õiglaseid ja hästi toimivaid tööturge ja sotsiaalhoolekande süsteeme. 
Sammas on kavandatud uuendatud lähenemisprotsessi suunanäitajana, et parandada 
liikmesriikides valitsevaid sotsiaal -majanduslikke tingimusi.  
Euroopa sotsiaalõiguste samba juurde kuulub k a sotsiaalvaldkonna tulemustabel, mille alusel 
jälgitakse liikmesriikide tulemusi ja suundumusi11. Tulemustabelis on esitatud mitu näitajat 
(põhinäitajad ja teisesed näitajad), mille abil jälgitakse liikmesriikide tööhõive - ja 
sotsiaalvaldkonna tulemusi tea tavate näitajate põhjal, mis hõlmavad sotsiaalõiguste sambas 
kindlaks määratud kolme laiemat mõõdet: i) võrdsed võimalused ja juurdepääs tööturule, ii) 
dünaamilised tööturud ja õiglased töötingimused ning iii) avaliku sektori toetus / 
sotsiaalkaitse ja sot siaalne kaasatus. Alates 2018. aastast lisatakse ühisesse 
tööhõivearuandesse sotsiaalvaldkonna tulemustabel, milles sisalduvad tulemused 
(põhinäitajate osas) esitatakse kokkuvõtlikult käesolevas punktis. Analüüs on asetatud punktis 
3 kirjeldatud laiemasse reformide konteksti.  
 
2.1 Sotsiaalvaldkonna tulemustabeli selgitus   
Sotsiaalvaldkonna tulemustabel on peamine vahend, mille abil jälgitakse tööhõive - ja 
sotsiaalvaldkonna toimimist ning paremate elu - ja töötingimuste osas toimuvat 
lähenemist . Eelkõige aita b tulemustabel jälgida liikmesriikide olukorda samba hinnatavate 
mõõtmete puhul ning see täiendab olemasolevaid jälgimisvahendeid, eelkõige tööhõive 
olukorra jälgimise vahendit ja sotsiaalkaitse olukorra jälgimise vahendit12. Tulemustabel 
koosneb nimelt 14 põhinäitajast, mille alusel hinnatakse üldisemalt tööhõive - ja 
sotsiaalvaldkonna suundumusi13: 
                                                           
11 SWD(2017) 200 final, mis on lisatud 26. aprilli 2017. aasta teatisele COM(2017) 250 final.  
12 Tööhõive olukorra jälgimise vahend ja sotsiaalkaitse olukorra jälgimise vahend on iga -aastased aruanded, 
mille koostavad vastavalt tööhõivekomitee ja so tsiaalkaitsekomitee. Nende abil  selgitatakse välja jälgimist 
vajavad suundumused ja liikmesriikide peamised tööhõive - ja sotsiaalprobleemid ning  jälgitakse liikmesriikide 
edusamme strateegias „Euroopa 2020“ püstitatud tööhõive - ja vaesuse vähendamise eesmä rkide saavutamisel.  
13 2018. aasta ühisesse tööhõivearuandesse ei lisatud tööhõivekomitee ja sotsiaalkaitsekomitee (ning näitajatega 
tegelevate allüksuste) palvel valdkonna „dünaamilised tööturud ja õiglased töötingimused“ ülevaatlikku tabelisse 
 
23 
 - võrdsed võimalused ja juurdepääs tööturule:  
 18–24aastaste madala haridustasemega noorte osakaal;  
 20–64aastaste sooline tööhõivelõhe;  
 sissetulekute ebavõrdsus sissetulekukvintiilide suhte kordajana (S80/S20);  
 vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski määr (AROPE);  
 15–24aastaste mittetöötavate ja -õppivate noorte (NEET -noored) osakaal;  
- dünaamilised tööturud ja õiglased töötingimused:  
 tööhõivemäär (vanuserühm 20 –64); 
 töötuse määr (vanuserühm 15 –74); 
 pikaajalise töötuse määr (vanuserühm 15 –74); 
 leibkonna kasutada olev tegelik kogutulu inimese kohta14; 
 netosissetulek täiskohaga vallalise töötaja kohta, kellel ei ole lapsi ja kes teenib 
keskmist palka15; 
- avaliku sektori to etused / sotsiaalkaitse ja sotsiaalne kaasatus:  
 sotsiaalsiirete (v.a pensionid) mõju vaesuse vähendamisele16; 
 lastehoiuasutustes käivate kuni 3aastaste laste osakaal;  
 rahuldamata vajadus arstiabi järele inimeste endi hinnangul;  
 selliste isikute osakaal rahvastikus, kellel on algtaseme või sellest kõrgema 
taseme üldised digioskused.  
Põhinäitajaid analüüsitakse tööhõivekomitees ja sotsiaalkaitsekomitees kokku lepitud 
ühtse metoodika abil  (vt täpsemalt 3. lisa). Metoodika abil hinnatakse liikmesriikide 
olukorda ja suundumusi, võttes aluseks sotsiaalvaldkonna tulemustabelis esitatud kõigi 
                                                                                                                                                                                     
kaht põhinä itajat  („aktiivses tööturupoliitikas osalejad 100 töötada sooviva inimese kohta“ ja „hüvitised 
töötajatele töötatud tunni kohta eurodes“) ja neid ei esitatud järgnenud analüüsis tulemustabeli põhinäitajatena, 
sest tekkisid tehnilised probleemid. Pärast aru telusid leppisid komiteed 2018. aasta septembris kokku, et need 
näitajad asendatakse teiste näitajatega (vastavalt „pikaajalise töötuse määr“ ja „netosissetulek täiskohaga 
vallalise töötaja kohta, kellel ei ole lapsi ja kes teenib keskmist palka“). Käesole va ühise tööhõivearuande 
analüüsis kasutatakse kõnealuseid näitajaid, mis on seotud  eelkõige sotsiaalõiguste sambas esitatud tööhõive 
aktiivse toetamise ja töötasu põhimõtetega.  
14 Komiteede nõudmisel mõõdeti seda näitajat korrigeerimata sissetuleku põhjal  (st võtmata arvesse mitterahalisi 
sotsiaalsiirdeid) ja jäeti välja viide ostujõustandardi ühikute kasutamisele.  
15 Selle näitaja tasemeid väljendatakse ostujõu standardina, muutusi aga omavääringus reaalväärtusena. 
Lühiajaliste kõikumiste tasandamiseks kas utatakse nii tasemete kui ka muutuste puhul kolme aasta keskmisi 
näitajaid. Seda näitajat tuleks mõista ja tõlgendada koostoimes muude näitajatega, nagu palgavaesuse määr, 
palgajaotuse viienda ja esimese detsiili suhe (D5/D1) ning tööhõive olukorra jälgimi se vahendi, sotsiaalkaitse 
olukorra jälgimise vahendi ja ühise hindamisraamistiku muud asjakohased näitajad.  
16 Seda mõõdetakse nende inimeste osakaalu vahena kogurahvastikust, kes on vaesusriskiga enne ja pärast 
sotsiaalsiirdeid.  
 
24 
 põhinäitajate tasemed ja nende aastase muutuse17. Need tasemed ja tasemete muutused on 
liigitatud vastavalt nende kaugusele vastavast (kaalumata) ELi keskmisest. Liikmesriiki de 
tulemused nimetatud tasemete ja taseme muutuste osas seotakse (eelnevalt kindlaks määratud 
maatriksi abil) seejärel nii, et igale liikmesriigile määratakse üks seitsmest kategooriast („väga 
tubli“, „keskmisest parem“, „hea, kuid vajab jälgimist“, „keskm ine / neutraalne“, „kehv, kuid 
paranemas“, „tähelepanu vajav“ ja „kriitilises olukorras“). Selle põhjal esitatakse tabelis 1 
tulemustabeli näitajate kokkuvõte iga näitaja kohta saadaolevate uusimate andmete alusel.  
Tabelit tuleb lugeda väga hoolikalt, väl tides mehhaanilist lugemist.  Selleks on punktis 3 
esitatud 14 näitaja, sh pikaajaliste suundumuste ja lisanäitajate üksikasjalik analüüs. Lisaks 
esitatakse edaspidi esitatavates riigiaruannetes ka kõigi kategooriasse „kriitilises olukorras“ 
kuuluvate näita jate süvaanalüüs ning kajastatakse nende näitajate sotsiaalmajanduslikku ja 
poliitilist tausta; nii saab riigipõhiseid probleeme Euroopa poolaasta taustal paremini hinnata. 
Koos tööhõive olukorra jälgimise vahendis ja sotsiaalkaitse olukorra jälgimise vahe ndis 
sisalduva täiendava analüüsiga annab see vajaduse korral analüütilise aluse komisjoni 
edasistele ettepanekutele riigipõhiste soovituste kohta.  
 
2.2 Sotsiaalvaldkonna tulemustabelist saadud tõendusmaterjal  
Tulemustabeli analüüs osutab tööturu ja sotsiaalvaldkonna olukorra jätkuvale 
paranemisele ELis tervikuna18. Viimasel aastal, mille kohta andmed on kättesaadavad (st 
2017. või 2016. aasta), täheldati ELis keskmiselt19 13 põhinäitaja paranemist 14st ja vaid üks 
näitaja (sotsiaalsiirete mõju vaesuse vähenemisele) halvenes pisut, kuid see tulenes 
automaatsete tasakaalustusmehhanismide vähenenud mõjust majanduskasvu faasis. Kõige 
paremad olid tulemused (üldise ja pikaajalise) töötuse määra puhul, mis vähenes 2017. aastal 
kõikides liikmesriikides, ja esi le tõsteti vaid ühe riigi kriitiline olukord. Kogu tulemustabeli 
                                                           
17 Erandiks on leibkonna ka sutada olev kogutulu, mida mõõdetakse indeksarvuna (2008=100, mis väljendab 
muutust võrreldes kriisieelse olukorraga), ja selle viimase aasta muutus ning  netosissetulek täiskohaga vallalise 
töötaja kohta, kellel ei ole lapsi ja kes teenib keskmist palka , mille puhul kasutatakse kokkuleppes 
tööhõivekomitee ja sotsiaalkaitsekomiteega kolme aasta keskmist näitajat. 
18 Sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitajate väljavõtte tegemise tähtaeg oli 26. oktoober 2018. Tööhõive, 
sotsiaalpoliitika, tervise - ja tarbija kaitseküsimuste nõukogule vastuvõtmiseks esitatavasse ühise tööhõivearuande 
lõppversiooni lisatakse ajakohastatud andmed.  
19 Nendes andmetes kasutatakse ELi kaalutud keskmisi näitajaid, v.a näitaja „netosissetulek täiskohaga vallalise 
töötaja kohta, kellel ei ole lapsi ja kes teenib keskmist palka“, mille puhul kasutatakse kaalumata keskmisi 
näitajaid.  
 
25 
 lõikes olid positiivsed ka tööhõive määra ja vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski määra 
suundumused, sest enamikus liikmesriikides olid tulemused paremad kui aasta varem.  
Enamikul liikmesri ikidel on probleeme vähemalt ühe põhinäitajaga, kuid nende üldarv 
on võrreldes eelmise aastaga vähenenud. Kõik liikmesriigid, välja arvatud Saksamaa, 
Soome, Prantsusmaa, Madalmaad ja Rootsi, on vähemalt üks kord märgistatud ühega kolmest 
problemaatilisemas t kategooriast – „kriitilises olukorras“, „tähelepanu vajav“ ja „kehv, kuid 
paranemas“. Ainuüksi hinnangu „kriitilises olukorras“ (st näitajad on keskmisest palju 
halvemad ja kas ei parane piisavalt kiiresti või halvenevad veelgi) saanud liikmesriikide arv  
vähenes 2018. aasta ühise tööhõivearuande (kus on vähem näitajaid) 14 -lt riigilt käesolevas 
aruandes esitatud 13 riigile (Eesti, Malta ja Portugal enam sellesse rühma ei kuulu, kuid 
lisandunud on Ungari ja Läti). Probleemide üldarv näitab, et kogu tulemus tabeli näitajad on 
paranenud. 14 hinnatud valdkonnas anti hinnang „kriitilises olukorras“, „tähelepanu vajav“ 
või „kehv, kuid paranemas“ kokku 117 korda. See moodustab kõigist hinnangutest ligikaudu 
31 % (2018. aasta ühise tööhõivearuandes 33  %). Olukorda hinnati kriitiliseks 39 korral, mis 
moodustab kõigist hinnangutest 10  % (2018. aasta ühises tööhõivearuandes 13  %)20.  
Tulemustabelis kajastamist leidnud kolme laiema mõõtme lõikes esineb problemaatilisust 
tähistavat märgistust sarnaselt 2018. aasta ühise t ööhõivearuandega sagedamini valdkonnas 
„avaliku sektori toetus / sotsiaalkaitse ja sotsiaalne kaasatus“ , kus seda kategooriat esines 
keskmiselt 9,3 korda (neist kordadest 3,5 korda oli tegemist „kriitilise olukorraga“) näitaja 
kohta. Kõige problemaatilisem  näitaja on „ sotsiaalsiirete mõju vaesuse vähendamisele “ – 
hoiatusmärk pandi 11 liikmesriigile (neist viiele kõige madalamas kategoorias).  
Sellele järgnevad mõõtmed „ võrdsed võimalused ja juurdepääs tööturule “ ning 
„dünaamilised tööturud ja õiglased tööti ngimused “, kus ühe näitaja kohta tuleb keskmiselt 
ligikaudu 8,6 ja 7,4 hoiatusmärki (3,2 ja 1,8 „kriitilist olukorda“). Esimeses valdkonnas esines 
kõige rohkem hoiatusmärke näitaja „ madala haridustasemega noored “ puhul (10 korda). 
Viimases valdkonnas on kõ ige problemaatilisem näitaja „ netosissetulek täiskohaga vallalise 
töötaja kohta,  kellel ei ole lapsi ja kes teenib keskmist palka “ (12 hoiatusmärki).  
                                                           
20 Paranemistendents leiab kinnitust, kui jätta üldarvust välja kaks uut näitajat („pikaajalise töötuse määr“ ja 
„netosissetulek täiskohaga vallalise töötaja k ohta, kellel ei ole lapsi ja kes teenib keskmist palka“), et oleks 
võimalik võrrelda samu näitajaid. Kategooriasse „kriitilises olukorras“, „tähelepanu vajav“ või „kehv, kuid 
paranemas“ liigitatud juhtude osakaal kõigi hinnangutes seas on endiselt 31  %, ju htumite „kriitilises olukorras“ 
protsent aga pisut suurenes, jõudes 11  %-ni. 
 
26 
 Sarnaselt eelmise aastaga on liikmesriikide olukord ja vastavate probleemide raskusaste 
väga erinevad.  Kreeka, Rumeenia ja Itaalia said taas hinnangu „kriitilises olukorras“, 
„tähelepanu vajav“ või „kehv, kuid paranemas“ kümne või enama näitaja puhul, kusjuures 
kriitilise olukorra hoiatusmärgiga tähistati neis vastavalt 7, 4 ja 6 näitajat (vt tabel 1). Nen de 
riikide puhul on probleemid ühtlaselt jaotunud kõigi kolme valdkonna vahel (kuid Kreeka ja 
Itaalia on ühel korral saanud ka hinnangu „keskmisest parem“, vastavalt näitajates „madala 
haridustasemega noorte osakaal“ ja „rahuldamata vajadus arstiabi järele  inimeste endi 
hinnangul“, Rumeeniale aga kahel korral – näitajate „töötuse määr“ ja „leibkondade kasutada 
olev kogutulu elaniku kohta“ eest). Kategooria „kriitilises olukorras“ üldarvu põhjal 
järgnevad Horvaatia ja Hispaania (kummalgi 9 probleemi), Bulgaa ria (8 probleemi) ning 
Küpros, Läti ja Portugal (kõigil 6 probleemi). Vastukaaluks liigituvad Madalmaad 
kategooriasse „väga tubli“ või „keskmisest parem“ 11 põhinäitaja osas, seejärel tulevad 
Tšehhi Vabariik ja Rootsi (kumbki 10 näitaja osas) ning Austria,  Saksamaa ja Sloveenia (kõik 
8 näitaja osas).  
Kui võtta vaatluse alla võrdsed võimalused ja juurdepääs tööturule , paranesid keskmiselt 
kõige rohkem näitajad „vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski määr“ ja „NEET -noorte 
osakaal“, vähem edusamme aga on teht ud madala haridustasemega noorte osakaalu, soolise 
tööhõivelõhe ja sissetulekute ebavõrdsuse osas (viimane näitaja siiski vähenes esimest korda 
pärast kriisi). Näitajate kaupa vaadates on olukord järgmine.  
 Madala haridustasemega noorte osas on olukord krii tiline Hispaanias, Itaalias ja 
Rumeenias, väga tublid on seevastu Horvaatia, Iirimaa, Poola ja Sloveenia.  
 Soolise tööhõivelõhe osas on olukord kriitiline Kreekas, Itaalias ja Rumeenias, väga 
tublid aga on Soome, Leedu ja Rootsi.  
 Sissetulekute ebavõrdsuse o sas on olukord kriitiline Bulgaarias, Hispaanias, Lätis ja 
Leedus, parimad näitajad aga on Tšehhi Vabariigil, Soomel, Sloveenial ja Slovakkial.  
 Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse riski määraga seonduv olukord on kriitiline Bulgaarias 
ja Kreekas, kõige tublim ad aga on Tšehhi Vabariik ja Soome.  
 NEET -noorte osakaalu vaadates on olukord kriitiline Küprosel, Horvaatias, Kreekas ja 
Itaalias, esirinnas on siin aga Austria, Tšehhi Vabariik, Saksamaa, Madalmaad, 
Sloveenia ja Rootsi.  
 
27 
 Rääkides dünaamilistest tööturgude st ja õiglastest töötingimustest ELis , paranesid 
eelmise aastaga võrreldes keskmiselt kõik näitajad, eelkõige tööhõive määr ja (nii üldine kui 
ka pikaajalise) töötuse määr, leibkonna kasutada olev kogutulu (GDHI) elaniku kohta ja 
netosissetulek täiskohaga vallalise töötaja kohta, kellel ei ole lapsi ja kes teenib keskmist 
palka. Näitajate kaupa vaadates on olukord järgmine.  
 Tööhõive määrade osas on olukord endiselt kriitiline Horvaatias, Kreekas, Itaalias ja 
Hispaanias, väga tublid olid Tšehhi Vabariik, Ees ti, Saksamaa, Madalmaad, Rootsi ja 
Ühendkuningriik.  
 Töötuse määra olukord ei ole kriitiline üheski riigis (Küpros, Horvaatia, Kreeka ja 
Hispaania puhul on märgitud „kehv, kuid paranemas“, Itaalia puhul aga „tähelepanu 
vajav“); parimad näitajad on Tšehhi Va bariigil.  
 Itaalia näitajad on kriitilised pikaajalise töötuse määra puhul (metoodikaga ei hinnatud 
ühtki riiki väga tubliks, kuid 14 riiki said hinnangu „keskmisest parem“).  
 Leibkondade kasutada oleva kogutulu (elaniku kohta) kasvu näitajad liigituvad 
kategooriasse „kriitilises olukorras“ Kreekas ja Küprosel, samas on selles osas väga 
tublid Bulgaaria ja Poola.  
 Näitajat „netosissetulek täiskohaga vallalise töötaja kohta, kellel ei ole lapsi ja kes 
teenib keskmist palka“ hinnatakse kriitiliseks Ungaris ja Slovakkias, väga tublid aga 
on siin Austria, Saksamaa, Luksemburg, Madalmaad ja Ühendkuningriik.  
Mis puudutab valdkonda „ avaliku sektori toetused / sotsiaalkaitse ja sotsiaalne kaasatus “, 
siis on olukord eelmise aastaga võrreldes paranenud lapsehoiu kättes aadavuse, inimeste endi 
hinnangute kohaselt rahuldamata arstiabivajaduse ja digioskuste osas, kuid halvenenud näitaja 
„sotsiaalsiirete mõju vaesuse vähendamisele“ osas, nagu eespool märgitud. Näitajate kaupa 
vaadates on olukord järgmine.  
 Bulgaaria, Kreeka,  Itaalia, Läti ja Rumeenia on silmitsi kriitilise olukorraga selles 
osas, mis puudutab nende võimekust teha sotsiaalsiirdeid vaesusriski vähendamise 
huvides. Parimaid tulemusi näitavad siin Taani, Soome, Ungari ja Rootsi.  
 Lastehoiuasutustes käivate kuni 3 aastaste laste osakaalu näitaja on kriitiline 
Bulgaarias, Tšehhi Vabariigis, Kreekas, Poolas ja Slovakkias, väga tublid aga on 
Prantsusmaa, Luksemburg, Madalmaad ja Portugal.  
 
28 
  Lätis on kategooriasse „kriitilises olukorras“ liigitatud näitaja „rahuldamata va jadus 
arstiabi järele inimeste endi hinnangul“ (metoodikaga ei hinnatud ühtki riiki väga 
tubliks, kuid 12 riiki said hinnangu „keskmisest parem“).  
 Bulgaarias, Horvaatias ja Rumeenias on olukord kriitiline digioskuste osas, samas on 
parimad näitajad Soomel,  Luksemburgil, Madalmaadel ja Rootsil.  
 
 
 
29 
 Tabel 1. Sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitajate kokkuvõte  
 
 
Märkus: 26. oktoobril 2018 ei olnud kättesaadavad Iirimaa ja Ühendkuningriigi andmed, mis hõlmavad sissetulekukvintiilide suhte kordajat, suhtelise vaesuse või sotsiaalse 
tõrjutuse riski määra, sotsiaalsiirete mõju vaesuse vähendamisele ja rahuldamata vajadust arstiabi järele inimeste endi hinna ngul; Horvaatia ja Ma lta kohta puudusid andmed, 
kuidas kasvas leibkonna kasutada olev kogutulu (GDHI) elaniku kohta; Küprose kohta puudusid andmed seoses netosissetulekuga t äiskohaga vallalise töötaja kohta, kellel ei 
ole lapsi ja kes teenib keskmist palka; Itaalia puhul ei ol nud kättesaadavad inimeste digioskuste taset käsitlevad andmed. Katkestused aegridades ja muud statistilised märked 
on esitatud 1. ja 2. lisas.  
Madala 
haridustasemega 
nooredSooline 
tööhõivelõheSissetulekukvintiil
ide suhte kordajaVaesuse või 
sotsiaalse 
tõrjutuse riski 
määrNEET-noorte 
osakaalTööhõive määr Töötuse määrPikaajalise 
töötuse määrTegelik GDHI 
elaniku kohta 
(2008 = 100)Keskmist palka 
teeniva täiskohaga 
vallalise töötaja 
netosissetulekSotsiaalsiirete 
mõju vaesuse 
vähendamiseleLastehoiuasutuste
s käivate kuni 
3aastaste laste 
osakaalRahuldamata 
vajadus arstiabi 
järele inimeste endi 
hinnangulInimeste 
digioskuste tase
Aasta 2017 2017 2017 2017 2017 2017 2017 2017 2016 2016 2017 2016 2017 2017
Väga tubli HR, IE, PL, SI FI, LT, SE CZ, FI, SI, SK CZ, FIAT, CZ, DE, NL, 
SE, SICZ, DE, EE, NL, 
SE, UKCZ BG, PLUK, NL, LU, AT, 
DEDK, FI, HU, SE FR, LU, NL, PT FI, LU, NL, SE
Keskmisest paremAT, CZ, EL, LT, LV, 
NLDK, EE, LU, PT, SI, 
SKBE, DK, HU, MT, 
NL, SECY, DE, FR, MT, 
PL, SE, SI, SKIE AT, BG, LT, PT, SIAT, DE, HU, LU, 
MT, NL, PL, PT, 
RO, UKAT, DE, CY, CZ, 
DK, EE, HR, HU, 
MT, NL, PL, PT, 
SE, UKDK, LT, RO, SEBE, FR, SE, DK, 
IE, FIBE, CZ, FR, NL, 
PL, SIEE, ES, MT, SIAT, CZ, DE, DK, ES, 
FR, HU, IT, LU, MT, 
NL, PLAT, CZ, DE, MT, UK
KeskmineBE, DE, EE, FI, FR, 
SE, UKAT, BE, BG, CY, 
DE, ES, FR, IE, 
NL, UKCY, DE, EE, FR, 
HR, LU, PLBE, EE, HU, PTBE, FI, FR, HU, LT, 
LV, MT, PL, PT, 
SK, UKCY, FI, FR, HU, IE, 
LU, LV, MT, PL, SKBE, BG, DK, EE, 
FI, FR, IE, LT, LV, 
SE, SI, SKBE, BG, FI, FR, IE, 
LT, LU, LV, RO, SICZ, EE, DE, FR, FI, 
HU, LV, NL, SI, SKMT, IT, EL, ES CY, DE, MT, SKCY, DE, FI, IE, IT, 
LV, UKBE, BG, FI, HR, LT, 
PT, SE, SKBE, EE, ES, FR, LT, 
SI, SK
Hea, kuid vajab 
jälgimistLU LV AT AT, DK, NL DK, LU DK AT BE, DK, SE DK
Kehv, kuid paranemas BG, MT, PT MT EL, IT, RO RO BG, RO RO CY, EL, ES, HR EL, ESLT, EE, RO, BG, 
LVRO EE, EL CY
Tähelepanu vajav CY, DK, HU, SK CZ, HR, HU, PL PTES, HR, IT, LT, LU, 
LVEE, ES BE IT SKAT, BE, ES, IE, IT, 
LU, PT, UKPT, PL, CZ, HR, SIEE, ES, HR, LT, 
LU, PTAT, HR, HU, LT CY, RO, SIEL, HU, IE, LV, PL, 
PT
Kriitilises olukorras ES, IT, RO EL, IT, RO BG, ES, LT, LV BG, EL CY, EL, HR, IT EL, ES, HR, IT IT CY, EL HU, SK BG, EL, IT, LV, ROBG, CZ, EL, PL, 
SKLV BG, HR, ROVõrdsed võimalused ja juurdepääs tööturule Dünaamilised tööturud ja õiglased töötingimused Avaliku sektori toetused / sotsiaalkaitse ja sotsiaalne kaasatus
 
30 
 Tekstikast  1. Liikmesriikide võrdlus – ülevaade olukorrast  
Võrdlusanalüüsi tähtsust vahendina, millega toetada struktuurireforme ning edendada 
ülespoole suunatud majanduslikku ja sotsiaalset lähenemist tööhõives ja sotsiaalvaldkonnas, 
tunnustati 2015. aas ta juuni viie juhi aruandes21 ja seda on täiendavalt rõhutatud 2017. aasta 
mai aruteludokumendis majandus - ja rahaliidu süvendamise kohta22. 26. aprilli 2017. aasta 
teatises Euroopa sotsiaalõiguste samba loomise kohta23 on võrdlusanalüüsi nimetatud 
oluliseks vahendiks, millega toetada samba rakendamist Euroopa poolaasta raames. Sellest 
ajast alates on võrdlusanalüüsid välja töötatud mitmes valdkonnas ja neid liikmesriikidega 
arutatud.  
Tööhõivekomitee (EMCO) ja sotsiaalkaitsekomitee (SPC) leppisid nimelt kokku ühise 
kolmeastmelise lähenemisviisi: 1) põhiprobleemide kindlakstegemine ja vaadeldava 
poliitikavaldkonna jaoks oluliste kõrgetasemeliste tulemusnäitajate kogum; 2) 
tulemusnäitajad , mis võimaldavad tulemusi võrrelda; 3) poliitikavahendite 
kindlaksmääramine ja poliitikasuuniste üldpõhimõtete väljatöötamine ning, kui võimalik, 
konkreetsete näitajate lisamine. Praeguses etapis ei ole poliitikavahendite jaoks 
võrdlusväärtusi kehtestatud , sest eesmärk on võimaldada liikmesriikide tulemuste võrdlemist.  
2018. aasta Euroopa poolaasta raames kasutati esimest korda töötushüvitiste ja aktiivse 
tööturupoliitika võrdlusraamistikku. Sellega seoses lisati 2018. aasta ühisesse 
tööhõivearuandesse ja  riigiaruannetesse võrdlev analüüs, milles käsitleti 
töötushüvitissüsteemide konkreetseid elemente ja selle toimimist eelkõige seoses hüvitise 
andmise tingimuste ja hüvitiste piisavuse aspektidega. Pärast tööhõivekomitee poolset 
kinnitamist on raamistiku e lemendid, mis on seotud töötushüvitissüsteemide 
aktiveerimiskomponendi (nt töövalmiduse nõuete lisamine töötushüvitise saamise 
tingimustesse) ja tööotsijaid toetavate tööturuteenustega, nüüd lõimitud 2019. aasta Euroopa 
poolaasta protsessi ja esitatud käes olevas aruandes.  
Pärast sotsiaalkaitsekomitee poolset kinnitamist lõimitakse 2019. aasta Euroopa poolaasta 
protsessi täielikult ka miinimumsissetulekutoetuste võrdlusraamistik, mis hõlmab 
miinimumsissetulekusüsteemide piisavust, katvust ja aktiveerimiskom ponente, sealhulgas 
nende seost mitterahaliste teenustega (tervishoid, haridus ja eluase). Käesolevas Euroopa 
poolaasta tsüklis kasutatakse esmakordselt täiskasvanute oskuste ja täiskasvanuhariduse 
võrdlusraamistiku tulemusi. Selles raamistikus lepiti tööh õivekomiteega kokku 2018. aasta 
oktoobris. Praegu käib asjaomastes komiteedes töö võimalike muude (näiteks pensionide 
piisavuse) võrdlusraamistike loomiseks, et kasutada neid edasistes Euroopa poolaasta 
tsüklites.  
 
  
                                                           
21 „Euroopa majandus - ja rahaliidu loomise lõpuleviimine“, Jean -Claude Junckeri 22. juuni 2015. aasta aruanne 
tihedas koostöös Donald Tuski, Jeroen Dijsselbloemi, Mario Draghi ja Martin Schulziga.  
22 COM(2017) 291 final.  
23 COM(2017) 250 final.  
 
31 
 3.  TÖÖHÕIVE - JA SOTSIAALREFORMID – LIIKMESRIIKIDE TULEMUSED 
JA MEETMED  
Selles punktis antakse ülevaade liikmesriikide tööhõive - ja sotsiaalvaldkonna uusimatest 
põhinäitajatest ning liikmesriikides hiljuti võetud meetmetest neis eelisvaldkondades, mis on 
välja toodud nõukogus 2018. aastal vast uvõetud ELi tööhõivesuunistes24. Iga suunise puhul 
tutvustatakse välja valitud põhinäitajate osas hiljuti toimunud arenguid, samuti liikmesriikide 
poolt võetud meetmeid. Nende meetmete puhul tuginetakse käesolevas punktis liikmesriikide 
2018. aasta riiklike le reformikavadele ja Euroopa Komisjoni allikatele25. Kui ei ole märgitud 
teisiti, kajastatakse aruandes üksnes pärast 2017. aasta juunit rakendatud poliitikameetmeid. 
Hiljutiste tööturusuundumuste põhjalik analüüs on esitatud tööturu - ja palgasuundumuste 
2018. aasta aruandes26 ning Euroopa tööhõive ja sotsiaalarengu 2018. aasta aruandes27.  
 
3.1  Suunis 5. Tööjõunõudluse suurendamine  
Selles punktis vaadeldakse, kuidas on rakendatud tööhõivesuunist nr 5, milles soovitatakse 
liikmesriikidel luua tingimused töö jõunõudluse suurendamiseks ja töökohtade loomiseks. 
Kõigepealt esitatakse ülevaade liikmesriikide töötuse ja tööhõive määradest; see täiendab 
punktis 1 esitatud ELi tasandi analüüsi ning aitab rõhutada seda, kui tähtis ülesanne on 
töökohtade loomine liikme sriikides. Seejärel võetakse vaatluse alla füüsilisest isikust 
ettevõtjana tegutsemise dünaamika; FIEna tegutsemine on ettevõtluse asendusvorm ja 
sellisena tööhõive kasvu allikas (FIEna tegutsemise aspekte, mis on seotud uute 
töövormidega, käsitletakse pun ktis 3.3). Samuti uuritakse palga ja maksukiilu suundumusi kui 
värbamisotsuste peamisi makromajanduslikke mõjutegureid. Punktis 3.1.2 antakse ülevaade 
liikmesriikides neis valdkondades tööjõunõudluse suurendamiseks rakendatud poliitilistest 
meetmetest, sh värbamistoetustest.  
                                                           
24 Nõukogu 16. j uuli 2018. aasta otsus (EL) 2018/1215 liikmesriikide tööhõivepoliitika suuniste kohta.  
25 Sh andmebaas LABREF aadressil http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=1143&intPageId=3193.  
26 Euroopa Komisjon (2018), „Labour Market and Wage Developments in Europe . Annual review 2018“, 
Luxembourg, Euroopa Liidu Väljaannete Talitus.  Kättesaadav aadressil 
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8139&furtherPubs=yes  
27 Euroopa Komisjon (2018), „Employment and Social Developments in Europe. Annual Review 2018“, 
Luxembourg, Euroopa Liidu Väljaannete Talitus.  Kättesaadav aadressil 
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8110&furtherPubs=yes 
 
32 
 3.1.1.  Põhinäitajad  
Töötus vähenes 2017. aastal kiiremini. Töötuse määr vähenes esimest korda pärast kriisi 
kõigis ELi liikmesriikides. Keskmisest kiirem vähenemine ilmnes nimelt neis liikmesriikides, 
kus töötuse määr oli väga kõrge (Kreeka, Hispaania, Horvaatia ja Portugal, vähenemismäär 
kõigis kaks protsendipunkti või rohkem), ning see osutab selgele lähenemistendentsile28 
madalama töötuse taseme suunas. Samas toimus tugev langus ka mõnes madala töötuse 
määraga riigis – Tšehhi Vabari igis, Madalmaades ja Poolas üle ühe protsendipunkti. Nagu 
näha joonisel 4 (milles vaadeldakse sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitajate 
hindamiseks kokkulepitud metoodika alusel üheaegselt nii töötuse taset kui ka selle 
muutust29), on töötuse määrade er inevus 2017. aastal endiselt suur ning ulatub ligikaudu 3  %-
st Tšehhi Vabariigis 21,5  %-ni Kreekas. Töötuse määr on jätkuvalt kõrge ka Itaalias ja 
võrreldes 2016. aastaga on olukord paranenud vähe. Vaatamata alates 2013. aastast toimunud 
pidevale vähenemis ele, on töötuse määr paljudes liikmesriikides endiselt palju kõrgem kui 
2008. aastal (joonis 5), eelkõige Horvaatias, Kreekas, Küprosel, Itaalias ja Hispaanias. 
Seevastu Saksamaal, Ungaris ja Poolas oli töötuse määr 2017. aastal rohkem kui 
protsendipunkti madalam kui enne kriisi.  
                                                           
28 Kui vaadata sotsiaalvaldkonna tulemustabeli näitajaid ühise metoodika alusel, on aruande s kasutatud tasemete 
lähenemisel põhinevat kontseptsiooni (nn beeta -konvergents). See viitab olukorrale, kus halvemate näitajatega 
riikide näitajad paranevad kiiremini kui heade näitajatega riikide omad. Seda saab hinnata tasemeid ja muutusi 
kujutaval diag rammil asuva regressioonisirge kalde järgi.  
29 Vt täpsemalt punkt 2 ja 2. lisa.  
 
33 
 Joonis 4. Töötuse määr (15 –74aastased) ja selle aastane muutus (sotsiaalvaldkonna 
tulemustabeli põhinäitaja)   
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring. Ajavahemik: 2017.  aasta tasemed ja muutused võrreldes 2016.  aastaga. Märkus: 
telgede ristumispunktiks on ELi kaalumata keskmine. Selgitus on esitatud lisas.  
 
Joonis 5. Töötuse määr (15 –74aastased), võrdlus aastate lõikes  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring.  
 
CZATDE
HULUMT
NL
PL
PTROUK
IT
BE
BGDK
EEFI
FR
IELT
LVSE
SI
SK
CY
EL
ESHRy = -0,0947x -0,364
R² = 0,3412
-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,0
2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22Töötuse määr (% 15 –74aastastest elanikest) -muutus
Töötuse määr (% 15 –74aastastest elanikest)2017
051015202530
EL
ES
IT
HR
CY
FR
EA 19
PT
LV
FI
SK
EL 28
LT
BE
IE
SE
SI
BG
EE
DK
LU
AT
PL
NL
RO
MT
UK
HU
DE
CZ
2017 2013 2008
 
34 
 Kuigi registreeritud tööhõive määr kasvas oluliselt, esineb endiselt suuri erinevusi. 
Kasvu täheldati kõigis liikmesriikides, välja arvatud Taanis30 (vähenemine 0,5 
protsendipunkti, kuid väga kõrgelt tasemelt). Nagu on näha joonisel 6, lähenevad 
tööhõivemää rad vaid osaliselt: madalama tööhõive määraga liikmesriikides on selle määra 
kasv tavaliselt keskmisest veidi kiirem, kuid samas on olukord endiselt kirju. Tööhõive 
määrad (vanuserühm 20 –64aastased) on väga erinevad ja ulatusid 2017. aastal Kreeka 
57,8 %-st Rootsi 81,8  %-ni. Kehvemate näitajate poolel jääb tööhõive määr ELi keskmisest 
palju allapoole mõnes riigis, mida kriis tabas kõige rängemini, nimelt Kreekas, Horvaatias, 
Itaalias ja Hispaanias (liigitatud kategooriasse „kriitilises olukorras“). Üheksa r iiki on juba 
ületanud 75  % sihttaseme ning kuus parimate tulemustega riiki (Rootsi, Saksamaa, Eesti, 
Tšehhi Vabariik, Ühendkuningriik ja Madalmaad) on lähedal 78  % tasemele või selle 
ületanud.   
 
                                                           
30 Seda vähenemist tuleks tõlgendada ettevaatlikult, kuna Taani tööhõivestatistikas esineb 2017. ja 2016. aastal 
aegrea katkestus (vt ka 1. ja 2. lisa). Aegrea katkestus on 2017.  aastal märgitud ka Belgia puhul.  
 
35 
 Joonis 6. Tööhõive määr (20 –64aasta sed) ja selle aastane muutus (sotsiaalvaldkonna 
tulemustabeli põhinäitaja)  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring. Ajavahemik: 2017.  aasta tasemed ja muutused võrreldes 2016.  aastaga. Märkus: 
telgede ristumispunktiks on ELi kaalumata keskmine. Selgitus on esi tatud lisas.  
 
Keskmised tööhõive määrad ELis on alates 2013. aastast pidevalt tõusnud ja on nüüd 
tunduvalt üle kriisieelse kõrgtaseme.  Ungaris ja Maltal, kus tööhõive määr oli 2008. aastal 
ELi madalaim, on toimunud suurim pikaajaline kasv (2017. aastal vastavalt +11,8 
protsendipunkti ja +13,8 protsendipunkti) ning praegu on nende näitajad veidi üle ELi 
keskmise. Samas on riikidevahelised erinevused endiselt suured. Samamoodi nagu töötuse 
määra puhul, jääb tööhõive määr allapoole 2008. aasta taset kriisist enim mõjutatud riikides, 
nagu Kreeka, Itaalia, Horvaatia, Hispaania, Küpros ja Iirimaa (joonis 7).  
 
DKCZ
DEEE
NL
SEUK
ATBG
LTPTSI
BEEL ESHR
ITCY
FI
FRHU
IE
LULVMT
PL
SKROy = -0,0375x + 4,1762
R² = 0,0501
-1,0-0,50,00,51,01,52,02,53,03,54,0
55 60 65 70 75 80 85Tööhõive määr (% 20 –64aastastest elanikest) -muutus
Tööhõive määr (% 20 –64aastastest elanikest)2017
 
36 
 Joonis 7. Tööhõive määr (20 –64aastased), võrdlus aastate lõikes  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring.  
 
Jätkuv töökohtade arvu kasv ei mõjutanud pikaajalist langustendentsi füüsilisest isikust 
ettevõtjana tegutsemises. Absoluutarvudes vähenes füüsilisest isikust ettevõ tjate osakaal 
2017. aastal 0,5  % (pärast väikest suurenemist 2016. aastal31). Langus jätkus ka suhtelises 
arvestuses – FIEd moodustasid 2017. aastal kogutööhõives 13,7  % (2016. aastal 14,0  % ja 
2013. aastal 14,4  %). FIEdena tegutsevate meeste osakaal kõigist meestöötajatest (17,2  %) on 
endiselt palju suurem kui naiste puhul (9,7  %). FIEna tegutsemise suundumused on vähem 
negatiivsed, kui jätta välja primaarsektor ja tootmissektor. Eelkõige on FIEna tegutsemine 
viimase kümne aasta jooksul pidevalt kasva nud enamikus teenustega seotud sektorites.  
Üldised näitajad väljendavad liikmesriikide, sektorite ja allrühmade erinevaid 
suundumusi.  Siiski ei näi FIEna tegutsemise suundumused olevat seotud tööhõivenäitajatega 
liikmesriigi või sektori tasandil. Vanuse ja  haridustaseme alusel liigitatud rühmades aset 
leidvad suundumused peegeldavad suurel määral tööjõu muutuvat koosseisu: FIEna 
tegutsemine vähenes jätkuvalt 15 –49aastaste inimeste seas ning suurenes märkimisväärselt 
50–64aastaste ja 65aastaste ja vanemate i nimeste seas (vastavalt +1,2  % ja +4,0  %). 
Haridustase on samuti oluline tegur, sest kuni põhiharidusega FIEde arv vähenes 2017. aastal 
3,2 % ja kolmanda taseme haridusega FIEde arv kasvas 1  %. Täheldatud on ka FIEdena 
tegutsevate väljaspool ELi sündinud i nimeste arvu kasvu. FIEna tegutsemise kui ebatüüpilise 
töövormiga seotud aspekte käsitletakse üksikasjalikumalt punktis 3.3.  
                                                           
31 Eurostat, tööjõu -uuring.  
40455055606570758085
EL
IT
HR
ES
BE
RO
CY
PL
FR
EA19
SK
BG
LU
EL 28
IE
MT
HU
PT
SI
FI
LV
AT
LT
DK
NL
UK
CZ
EE
DE
SE
2017 2013 2008
 
37 
 Palgakasv jääb enamikus liikmesriikides tagasihoidlikuks.  Nominaalpalga kasv ELis jäi 
majanduse elavnemise ajal tagasihoidlikuks, k uid hakkas kiirenema 2017. aastal, mil tasu 
töötaja kohta kasvas 2,1  %. Riikidevahelised erinevused on märkimisväärsed, kusjuures 
palgad kasvavad üldiselt kiiremini madalama palgatasemega liikmesriikides ja riikides, mis ei 
ole euroala liikmed. Nominaalse töötasu kasv töötaja kohta oli suurim Rumeenias (16,0  %), 
Leedus (9,1  %), Ungaris (7,9  %), Lätis (7,9  %) ja Bulgaarias (7,5  %) ning see osutab 
palgatasemete lähenemisele Ida - ja Lääne -Euroopa vahel. Kehvemate näitajate poolel 
vähenesid nominaalpalgad Soome s (–1,1 %) ja Horvaatias ( –1,1 %) ning püsisid 
muutumatuna Hispaanias, Itaalias ja Kreekas.   
Reaalpalkade kasv aeglustus 2017. aastal võrreldes 2016. aastaga. Vastavalt 
tarbijahindade muutusele korrigeeritud reaalpalgad kasvasid ELis 2017. aastal 0,5  %, mi s on 
vähem kui 2016. aasta 1,2  %. Euroalal jäid reaalpalgad peaaegu samaks (+0,2  %). 
Vähenemine registreeriti kaheksas riigis: Hispaanias, Itaalias, Kreekas, Horvaatias, Portugalis, 
Madalmaades, Austrias ja Soomes. Kasvu aeglustumine võrreldes 2016. aastag a oli osaliselt 
tingitud tarbijahindade tõusust, millele palgatõus järele ei tulnud. Isegi kui vaadelda 
reaalpalku tootmise etapis (korrigeeritud vastavalt SKP deflaatorile), jäi olukord peaaegu 
muutumatuks – reaalpalgad kasvasid ELis 2017. aastal väga väh e (0,7  %) ja kümnes riigis 
registreeriti vähenemine (joonis 8).  
 
38 
 Joonis 8. Reaalne töötasu töötaja kohta, ühtlustatud tarbijahinnaindeks ja SKP 
deflaator, 2017. aasta aastase muutuse %   
 
Allikas: Euroopa Komisjon, AMECO andmebaas.  
 
2017. aastal jäi reaalpalga kasv enamikus liikmesriikides alla tootlikkuse kasvule. See 
suundumus on kestnud ka kolmeaastase ajavahemiku jooksul (joonis 9) ja pikema aja jooksul 
(joonis 10). Reaalpalga kasv oli aastatel 2015 –2017 negatiivne üheksas riigis  (Belgia, Küpros, 
Horvaatia, Soome, Kreeka, Itaalia, Madalmaad, Portugal ja Hispaania). Ka pikema perioodi 
jooksul (2000 –2017) oli reaalpalga keskmine kasv väiksem kui tootlikkuse kasv. Portugalis ja 
Itaalias on reaalpalgad ikka veel allpool 2000. aasta ta set. Viimane suundumus on vastupidine 
enamikus Kesk - ja Ida -Euroopa liikmesriikides, kus viimase kolme aasta jooksul ületas 
reaalpalga kasv (deflateeritud SKP deflaatoriga) tootlikkuse kasvu, mis osaliselt tulenes 
suurema sissetulekuga riikidele järelejõud mise protsessist. 2017. aastal täheldati suurimat 
reaalpalkade kasvu üle tootlikkuse kasvu Balti riikides, Bulgaarias ja Slovakkias.  
-3,0%-1,0%1,0%3,0%5,0%7,0%9,0%11,0%13,0%
RO
BG
HU
LT
LV
CZ
SK
PL
IE
EE
LU
FR
UK
MT
DE
EL 28
SE
SI
EA 19
DK
CY
BE
PT
NL
AT
IT
EL
ES
FI
HR
Reaalne töötasu töötaja kohta, eratarbimise deflaator Reaalne töötasu töötaja kohta, SKP deflaator
 
39 
 Joonis 9. Reaalne töötasu töötaja kohta ja tootlikkus, keskmised kasvumäärad 2015., 
2016. ja 2017 . aastal   
 
Allikas:  Eurostat, rahvamajanduse arvepidamine (omaarvutused, aruandest „Labour Market and Wage 
Developments in Europe. Annual review 2018“).  
 
Joonis 10. Palkade ja tootlikkuse areng, aastatel 2000 –2017 toimunud keskmine 
protsentuaalne muutus  
 
Allikas: Eurostat, rahvamajanduse arvepidamine (omaarvutused).  
BEBG CZ
DKDEEEIE
ELESFRHR
ITCYLV
LT
LUHUMT
NL
ATPL
PTRO
SISK
FISE
UK
-101234567
-1 0 1 2 3 4 5 6 7Tootlikkuse kasv
Reaalse töötasu kasv45 kraadi joon
-10123456
LV LT BG EE SK RO CZ PL IE SI SE HU UK FR DK MT FI EL
28BE NL EA
19DE AT ES LU EL CY HR PT IT
Reaalne töötasu töötaja kohta (2000 –2017, keskmine muutus)
Reaalne tootlikkus inimese kohta (2000 –2017, keskmine muutus)
 
40 
 Palgakasv jääb allapoole taset, mida võiks eeldada praeguse tööpuuduse taseme põhjal.  
Majanduse elavnemise perioodil on palkade kasv üldiselt olnud tagasihoidli k ja ei ole ilmselt 
käinud kaasas töötuse määra vähenemisega, nagu varasemates majandustsüklites. Selle 
nähtuse kohta on öeldud, et palku kajastav Phillipsi kõver (st palgakasvu ja töötuse vaheline 
suhe) on muutunud laugemaks. Nagu on näidatud joonisel 11 euroala kohta, on palgad vähem 
reageerinud majanduse üldisele töötuse määrale.  
Joonis 11. Phillipsi kõver euroalal – töötasu (töötaja kohta) kasvumäär, 2000 –2017  
 
Allikas: Majandus - ja rahandusküsimuste peadirektoraadi AMECO andm ebaas ja Eurostati tööjõu -uuring 
(omaarvutused, aruandest „Labour Market and Wage Developments in Europe. Annual review 2018“).  
 
Nominaalpalga tagasihoidlikku kasvu majanduse elavnemise perioodil saab seletada 
madala inflatsiooni, tootlikkuse vähese kasvu,  teatavate tööturureformide mõju ja 
tööturul allesjäänud tööjõureservidega.  Suurt osa nominaalpalkade vähesest kasvust saab 
seletada madala inflatsiooniga (majanduse elavnemise perioodil aastatel 2010 –2017 
keskmiselt 1,5  %, aastatel 2000 –2007 aga 2,2  %). R eaalne tootlikkus samal ajal mõnevõrra 
kasvas (ajavahemikus 2010 –2017 keskmiselt 0,7  %, võrreldes 0,4  %ga enne kriisi), kuid 
töötuse määr oli samas tunduvalt kõrgem (kriisijärgsel ajal 11,7  %, võrreldes 8,7  %ga enne 
kriisi). Kokkuvõttes näitavad hiljutised  hinnangud, et viimase aja tagasihoidlikku palgakasvu 
saab suures osas seletada inflatsiooni, tootlikkuse ja tööturu reservidega (IMF 201732; 
Euroopa Komisjon 201833). Mõnes madala töötuse määraga liikmesriigis võivad vähesele 
palgatõusule kaasa aidata varjatud tööturureservid, eelkõige alahõivatud osaajaga töötajate 
osakaalu suurenemine.  
                                                           
32 IMF, World Economic Outlook, oktoober 2017.  
33 Euroopa Komisjon (2018). Labour Market and Wage Developments in Europe. Annual review 2018. 
Luxembourg, Euroopa Liidu Väljaannete Talitus . 
2013
20142017
01234
7 9 11 13Töötasu töötaja kohta (aastane 
kasv)
Töötuse määr2009Linea arne suundumus
2000 -2008
2010-11
2012
2015
2016Lineaarne suundumus
2009 -2017
 
41 
 Netosissetulek on Euroopas ühtlustumas, see kasvab kiiresti Kesk - ja Ida -Euroopas ning 
aeglaselt Lääne - ja Lõuna -Euroopas, eriti kriisist kõige enam mõjutatud riikides.  
Töötajate töötasu tasemete lähenemine on oluline, et tagada igaühele ELis rahuldav elatustase 
vastavalt Euroopa sotsiaalõiguste sambas soovitatule. Tõendid näitavad, et see lähenemine on 
toimumas, ehkki aeglases tempos, kuna liikmesriikide vahel on endise lt suured erinevused. 
Kui võtta aluseks lastetu keskmist palka teeniv vallaline palgasaaja, kasvasid 
netosissetulekud34 kolme aasta jooksul (2013 –2016) enim mõnes kõige kehvemate näitajatega 
riigis. Sel põhjusel on Bulgaaria, Rumeenia, Läti, Leedu ja Eesti liigitatud kategooriasse 
„kehv, kuid paranemas“. Kuigi Slovakkias ja Ungaris kasvasid netosissetulekud keskmisest 
rohkem, on neile antud hinnang „kriitilises olukorras“, sest kasv on olnud aeglasem. Spektri 
teises otsas oli netosissetulekute kasv tagasihoi dlik (vahemikus 0,7  % – 2,1 %) kõigis hinde 
„väga tubli“ saanud riikides (Luksemburg, Ühendkuningriik, Madalmaad, Saksamaa ja 
Austria). Netosissetulekud vähenesid või ei kasvanud Portugalis, Kreekas ja Belgias.  
                                                           
34 Netosi ssetuleku tasemeid mõõdetakse ostujõu standardi järgi, et võimaldada sisulist võrdlust liikmesriikide 
vahel. Muutusi mõõdetakse omavääringus ja reaalväärtuses. Seda näitajat tuleks mõista ja tõlgendada 
koostoimes muude näitajatega, nagu palgavaesuse määr, palgajaotuse viienda ja esimese detsiili suhe (D5/D1) 
ning tööhõive olukorra jälgimise vahendi, sotsiaalkaitse olukorra jälgimise vahendi ja ühise hindamisraamistiku 
muud asjakohased näitajad.  
 
42 
 Joonis 12. Netosisse tulek ja selle aastane muutus – kolme aasta keskmine 
(sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitaja)  
 
Allikas: OECD (omaarvutused). Ajavahemik: 2016. aasta tasemed (kolme aasta keskmine) ja keskmine aastane 
muutus 2013 –2016. Märkus: telgede ristumispunktik s on ELi kaalumata keskmine. Selgitus on esitatud lisas. 
Tärniga on tähistatud liikmesriigid, kus nominaalne tööjõu ühikukulu ületas makromajandusliku 
tasakaalustamatuse menetlusega kehtestatud künnise. Makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse 
tulemu stabeli näitaja on nominaalse tööjõu ühikukulu kolme aasta protsentuaalne muutus. Künnis on euroala 
riikide puhul 9  % ja euroalaväliste riikide puhul 12  %. Küprose kohta andmed puuduvad.  
 
Palgavaesus jääb endiselt kriisieelsest tasemest oluliselt kõrgemale  ja see väheneb 
aeglaselt . Nende töötavate inimeste osakaal, kelle ekvivalentnetosissetulek jääb allapoole 
vaesusriski piiri, kasvas 8,6  %-lt 2008. aastal 9,0  %-ni 2013. aastal ja 9,6  %-ni 2017. aastal. 
Suurim osakaal registreeriti Rumeenias (17,4  %), mill ele järgnesid Luksemburg, Hispaania, 
Kreeka ja Itaalia – kõigis üle 12  %. Soomes, Tšehhi Vabariigis ja Iirimaal aga oli 
palgavaesuse määr alla 5  %. Palgavaesus suurenes 2017. aastal mitmes liikmesriigis, 
sealhulgas (rohkem kui 0,5 protsendipunkti) Ungaris,  Itaalias, Lätis, Sloveenias, Belgias ja 
Madalmaades (vt ka punkt 3.4).  
AT
DE
LUNL
UK
BEDK
FIFRIE
SECZ
HRPL
PTSIHU
SK
ELES
IT
MTBG
EELTLVROy = -0,0003x + 7,7356
R² = 0,5032
-2,00,02,04,06,08,010,0
8000 12000 16000 20000 24000 28000 32000 36000Vallalise, täiskohaga keskmist palka teeniva töötaja netosissetulek (3 aasta keskmine muutus 
reaalväärtuses) 
Vallalise ,täiskohaga keskmist palka teeniva töötaja netosissetulek (ostujõu standard))2016
 
43 
 Joonis 13. Tööga hõivatute vaesusriski määr, võrdlus aastate lõikes  
 
Allikas: Eurostat. Märkus: Horvaatia puhul on 2008. aasta andmete asemel kasutatud 2010. aasta andmeid. 
Iirimaa ja Ühendkuningriigi puhul on 2017. aasta andmete asemel kasutatud 2016. aasta andmeid.  
 
Palgaerinevused näivad olevat Euroopas üldiselt stabiilsed. Palkade kasv, eelkõige 
palgaskaala alumises osas, etendab olulist rolli sissetu lekute ebavõrdsuse ja palgavaesuse 
vähenemisel. Viienda ja esimese detsiili suhtarvuna (D5/D1) mõõdetav brutotulu 
erinevusulatus 2016. aastal 1,43st Soomes 1,90ni Tšehhi Vabariigis. Palgaerinevustele võivad 
mõju avaldada palga kujundamise institutsioonid. Eelkõige seostatakse väiksema sissetulekute 
ebavõrdsusega tavaliselt tugevamaid kollektiivläbirääkimisi (Euroopa Komisjon, 201835). 
Kollektiivläbirääkimistega kaetus on Euroopas väga erinev ning see näitab riikide erinevaid 
tavasid ja institutsioone. 2015. aastal ulatus kollektiivläbirääkimiste õigust omavate töötajate 
osakaal 98  %-st Austrias 7,1  %-ni Leedus.  
Enamikus liikmesriikides on ametliku miinimumpalgaga kehtestatud palgajaotuse 
alampiir . Miinimumpalk võib suurendada teatavate rühmade osalust tööturu l ja toetada 
kogunõudlust, suurendades suurema tarbimiskalduvusega madalapalgaliste perekondade 
sissetulekut. Samal ajal suurendab miinimumpalk madalapalgaliste töötajate palkamise 
kulusid ja võib seeläbi kahjustada nende rühmade tööhõivevõimalusi, kes tee nivad tavaliselt 
vähe (nt noored ja madala kvalifikatsiooniga töötajad), sõltuvalt majanduse struktuurist ning 
makromajanduslikust olukorrast. Riigi tasandil kehtestatud ametlik miinimumpalk on olemas 
enamikus liikmesriikides, välja arvatud Austrias, Küpro sel, Taanis, Soomes, Itaalias ja 
                                                           
35 Euroopa Komisjon (2018). Labour Market and Wage Developments in Europe. Annual review 2018. 
Luxembourg, Euroopa Liidu Väljaannete Talitus . 
02468101214161820
RO
LU
ES
EL
IT
PT
HU
BG
PL
EL 28
EA 19
EE
DE
LV
UK
LT
CY
AT
FR
SE
SI
SK
NL
MT
HR
DK
BE
IE
CZ
FI
2017 2013 2008
 
44 
 Rootsis. Miinimumpalga absoluuttase ei ole rahvusvahelisteks võrdlusteks väga otstarbekas, 
sest selles ei võeta arvesse riikidevahelisi erinevusi tööjõu tootlikkuses ja hindades. Seetõttu 
on kasulikum vaadelda miinimumpalka  seoses riigi keskmise või mediaanpalgaga. Joonisel 14 
on näidatud miinimumpalk protsendina mediaanpalgast ELi liikmesriikides vastavalt OECD 
arvutustele. Kõrgeim on miinimumpalk osakaaluna mediaanpalgast Prantsusmaal, Sloveenias, 
Portugalis, Rumeenias ja Luksemburgis. Madalaim on see näitaja Hispaanias, Tšehhi 
Vabariigis, Eestis, Madalmaades ja Iirimaal. Kuna võimalik mõju nii tööhõive - kui ka 
elamistingimustele on suurem, kui miinimumpalka saab suur osa töötajatest, tuleks seda 
näitajat riigi tasandi poli itiliste valikute üle arutamisel arvesse võtta. Samuti tuleks kaaluda 
sihipäraseid meetmeid palgavaesuse vähendamiseks, näiteks madalapalgaliste toetusi.  
 
Joonis 14. Miinimumpalk võrreldes täistööajaga töötajate mediaanpalga ja kes kmise 
töötasuga (2017)  
 
Allikas: OECD. Märkus: Austrias, Küprosel, Taanis, Soomes, Itaalias ja Rootsis ei ole riigi tasandil kehtestatud 
ametlikku miinimumpalka. Bulgaaria, Horvaatia ja Malta kohta OECD -l teave puudub. Eurostati andmetest 
nähtub, et 2017.  aastal moodustas miinimumkuupalk kuupalga aritmeetilisest keskmisest Bulgaarias 47,8  %, 
Horvaatias 40,6  % ja Maltal 43,6  % (tööstus, ehitus ja teenused; ei ole OECD andmetega võrreldavad).   
 
Tööjõu maksukoormus on Euroopas viimastel aastatel järk -järgult  vähenenud, kuid 
liikmesriikide vahel on jätkuvalt suuri erinevusi. 2017. aastal ulatus vallalise keskmist 
palka teeniva töötaja maksukiil vähem kui 30  %-st Iirimaal ja Maltal umbes 50  %-ni Belgias, 
Saksamaal, Ungaris, Itaalias, Prantsusmaal ja Austrias. V äiksema sissetulekuga töötajate 
(need, kes teenivad 67  % keskmisest palgast) maksukiil ulatus ligikaudu 20  %-st Maltal ja 
0,00,10,20,30,40,50,60,7
FRPTROSIPLUKLTLUHULVDEELSKBENLIEEECZES
Miinimumpalk vs. mediaanpalk Miinimumpalk vs. keskmine palk
 
45 
 Iirimaal rohkem kui 45  %-ni Belgias, Ungaris ja Saksamaal. Maksumäära progressiivsuse ja 
maksusüsteemi ümberjaotava mõju osas on riiki de mudelid erinevad (vt punkt 3.4). 2017. 
aastal vähenes vallalise keskmist palka teeniva töötaja maksukiil kõige rohkem Ungaris ( –2,1 
protsendipunkti), Luksemburgis ( –1,8 protsendipunkti) ja Soomes ( –1,2 protsendipunkti), 
kõige rohkem kasvas see aga Bulga arias (+0,6 protsendipunkti). Ajavahemikus 2013 –2017 
vähenes kaalumata keskmine maksukiil ELis 0,5 protsendipunkti (väikese sissetulekuga 
töötajate puhul 0,8 protsendipunkti, kusjuures oluline vähenemine toimus Itaalias, Ungaris, 
Prantsusmaal, Belgias, Rum eenias ja Madalmaades). Samal ajavahemikul toimus maksukiilu 
tasemes mõningane lähenemine – keskmise palga puhul vähenes kõrgeima ja madalaima 
maksukiilu erinevus 2,1 protsendipunkti võrra ning väiksema sissetulekuga töötajate puhul 
2,9 protsendipunkti. Se e on peamiselt tingitud oluliselt maksukiilu vähenemisest teatavates 
riikides, kus see oli kõige suurem (Belgia, Austria, Ungari ning ka Itaalia ja Prantsusmaa, 
kuid ainult väiksema sissetulekuga töötajate puhul). Maksukiil vähenes tuntavalt ka 
Rumeenias j a Madalmaades. Tšehhi Vabariigis, Sloveenias ja Portugalis oli maksukiilu 
suurenemine samal perioodil vähem märgatav, kuid mõjutas eelkõige väiksema sissetulekuga 
töötajaid36.  
                                                           
36 Rohkem teavet viimaste suundumuste kohta, sh jagunemine erinevate sissetulekutega rühmade kaupa, leiab 
Euroopa Komisjoni (DG TAXUD) 2018. aasta uuringust „Tax Policies in the E uropean Union“.  
 
46 
 Joonis 15. Tööjõu maksukiil, 2017. aasta tase ja muutus  2013/2017  
 
 
Allikas: maksude ja hüvitiste andmebaas, Euroopa Komisjon/OECD. Märkus: andmed ühe palgasaajaga (lasteta) 
leibkonna kohta. Küprose kohta värsked andmed puuduvad. Andmeid ajakohastati 11. aprillil 2018.  
 
3.1.2.  Poliitikameetmed  
Mitmes liikmes riigis kasutati töökohtade loomiseks värbamistoetusi, kuigi 
tööturutingimuste paranedes on see vähenenud. Enamik selle valdkonna meetmeid on 
suunatud konkreetsetele rühmadele, kellel on probleeme tööturule integreerumisel (nt noored, 
vanemaealised, pikaaja lised töötud, rändajad jt), ning nende meetmete sisuks on rahalised 
soodustused tööandjatele, kes võtavad tööle vastavasse sihtrühma kuuluvaid isikuid.  Mitmes 
0,010,020,030,040,050,060,0
BE DE ITFR ATHU CZ SI FISE LV SK PT LT ELRO ES EEHR NL LU DK PLBG UK IEMT EL
28Tase -% võrdluspalgast
-5,0-4,0-3,0-2,0-1,00,01,02,0
BE DE ITFR ATHU CZ SI FISE LV SK PT LT ELRO ES EEHR NL LU DK PLBG UK IEMT EL
28Muutus 2013 -2017 ( pp)
67% keskmisest palgast 100% keskmisest palgast
 
47 
 liikmesriigis võeti kasutusele või kinnitati suunatud värbamistoetused (vt täpsemalt punkt 
3.2). Mõni liikmesriik võttis kasutusele ka laiemale üldsusele suunatud värbamistoetused, 
mille puhul toetuskõlblikkuse tingimused on vabamad või puuduvad, tavaliselt selleks, et 
soodustada tähtajatute töölepingute sõlmimist. Kreekas algatati 2017. aastal 51 
omavalitsusüksuses täiendavad avaliku sektori tööde programmid ja ettevalmistamisel on 
uued programmid; lisaks käivitati 2018. aasta mais uus avaliku sektori tööde programm 
metsatulekahjude eest kaitsmise valdkonnas. 2017. aasta oktoobris võttis Kreeka vastu ka 
programmi, mille raames makstakse palgatoetust sõltumatu teenuseosutamise lepingute alusel 
tegutsevate töötajate palkamise korral.  Samuti lükati hiljuti käima programm, millega 
teotatakse ettevõtjaid 15  000 töötu (vanuses 30 –49) tööle võtmiseks. Prantsu smaal vähenes 
subsideeritavate lepingute arv 2018. aastal veelgi – 310 000-lt 200  000-le – ja on nüüd 
piiratud vaid kõige haavatavamate inimestega kolmandas sektoris, sealhulgas noored ja 
pikaajalised töötud. 2018. aastal vaadati olemasolevad subsideeritav ate lepingute kavad läbi ja 
nimetati need ümber nimega Parcours Emploi Compétence , suurendades nende nõustamis - ja 
koolitusmõõdet. Sellega seoses katsetatakse alates 2018. aasta aprillist kümnes piirkonnas 
sihipärast värbamistoetust Emplois francs , mille a bil palgata tööotsijaid kõige 
mahajäänumatest linnapiirkondadest ( Quartiers politique de la ville ), kusjuures ainuke 
tingimus on see, et tööotsija peab olema vastava piirkonna elanik. Lisaks sellele on uue 
vaesusega võitlemise kava raames otsustatud võtta kasutusele täiendavaid meetmeid, mille 
abil integreerida tööturule sotsiaalsete ja tööhõiveprobleemidega inimesi ( Insertion par 
l’activité économique ). Itaalias viidi sisse maksete struktuurne vähendamine tööandjate puhul, 
kes võtavad noori või pikaajalisi  töötuid püsivale tööle või pakuvad neile praktikavõimalusi. 
Portugalis seati sisse rahalised soodustused tähtajatute töölepingute sõlmijatel. Nende 
soodususte sisu on osaline vabastamine sotsiaalkindlustusmaksetest haavatavate 
elanikkonnarühmade (noored, pikaajalised töötud, vanemaealised) puhul. Ungaris kasutatakse 
Euroopa Sotsiaalfondi vahendeid selleks, et suurendada sotsiaalsete ettevõtete 
tööhõivepotentsiaali töökohtade loomise stiimulite ja toetuste abil.   
Mõnes liikmesriigis on võetud meetmeid, mill ega arendatakse ettevõtlust ja idufirmade 
asutamist. Kreekas makstakse toetust noortele FIEdele või noorte juhitavatele ettevõtetele 
esmakordseks töötajate palkamiseks. Lätis on uues seaduses sätestatud sotsiaalsete ettevõtete 
peamised põhimõtted ja töökor raldus. Toetust antakse ligikaudu 200 sotsiaalsele ettevõttele. 
Lisaks vähendati mikroettevõtja maksu maksvate ettevõtete käibe künnist 100  000 eurolt 
40 000 eurole ja kehtestati ühtne määr 15  %, millest 80  % suunatakse riikliku kindlustuse 
 
48 
 kohustuslikesse  sissemaksetesse. Ungaris pakutakse alates 2017. aasta sügisest laenu (mida 
saab kombineerida mitme muu toetusvahendiga), et toetada ettevõtjaks hakkavaid 
üksikisikuid või sotsiaalseid ettevõtteid, kes soovivad laiendada oma turutegevust. Poolas 
võttis val itsus vastu seaduseelnõu, et vähendada väikeettevõtete omanike sotsiaalmakseid (nn 
ZUS -maksed). Slovakkias võeti vastu uus õigusakt sotsiaalmajandusele ja sotsiaalsetele 
ettevõtetele riikliku toetuse andmise tingimuste kohta. Soomes on alates 2018. aastast  
võimalik saada töötushüvitisi ka uue ettevõtte loomise toetusena ning juhul, kui isik tegutseb 
osaajaga ettevõtjana. Lisaks on seal arutlusel see, kuidas töötud saaksid lihtsamini ettevõtteid 
asutada. Paljud liikmesriigid on võtnud ka meetmeid, millega ta gatakse, et FIEdel oleksid 
sotsiaalvaldkonnas piisavad õigused (vt punkt 3.3 tööturu killustatuse kohta).  
Mõnes liikmesriigis vähendati tööjõukulusid maksukiilu vähendamise meetmetega, mis 
olid sageli suunatud kõige väiksema sissetulekuga isikutele . Maksukiilu vähendati 
peamiselt väikse sissetulekuga inimeste puhul. Selleks on tehtud üksikisiku tulumaksu 
reguleerivaid reforme, millega sageli suurendatakse maksukompensatsiooni (st maksuvaba 
tulu) või muudetakse kogu süsteem progressiivseks. Näiteks Lee dus võeti vastu oluline 
reform, millega muudeti üksikisiku tulumaksu seadust ning võeti varasema kindla 
maksumäära asemel kasutusele progressiivne tulumaks ja suurendati maksuvaba tulu summat. 
Ka Läti ulatusliku maksureformi raames asendati üksikisiku 23  % tulumaksumäär astmelise 
süsteemiga. Samuti suurendati maksuvabu toetusi. Maksuvabad toetused võeti kasutusele ka 
Eestis. Madalmaad teatasid, et viivad aastatel 2019 –2020 ellu üksikisiku tulumaksu reformi. 
See hõlmab maksuastmete arvu vähendamist neljalt k ahele ning üldise maksusoodustuse ja 
töise tulu maksusoodustuse suurendamist. Reform peaks vähendama tööjõu üldist 
maksukoormust, eelkõige keskmise ja kõrge sissetulekutaseme puhul. Rumeenias vähendati 
üksikisiku tulumaksu määra 2018. aastast 16  %-lt 10  %-le ja tehti olulisi muudatusi 
sotsiaalmaksete ülesehituses. Portugal viis ellu üksikisiku tulumaksu reformid, mille eesmärk 
oli vähendada väikese kuni keskmise sissetulekuga inimeste maksukoormust, suurendades 
sealhulgas maksuastmete arvu. Muudes liikmesri ikides tehti väiksema ulatusega reforme. 
Näiteks Maltal võeti vastu 40 –68 euro suurune mahaarvamine palgatulu tulumaksust inimeste 
puhul, kes teenivad alla 60  000 euro aastas. Ühendkuningriigis suurenes aastane maksuvaba 
tulu 11  850 naelani (13  400 eurot) ja kõrgema maksumäära piir on nüüd 45  000 naela (umbes 
50 850 euro) asemel 46  350 naela (umbes 52  400 eurot). Taanis tugevdatakse 2018. aasta 
maksukokkuleppega stiimuleid töötada täistööajaga, pöörates eelkõige tähelepanu töötutele ja 
 
49 
 osaajaga töötajatele.  Küprosel  muudeti lapsetoetuste seadust, et tõsta toetuskõlbliku 
sissetuleku künnist 5  000 euro võrra iga kahele esimesele lapsele järgneva lapse puhul.  
Mõnes liikmesriigis kasutati maksukiilu vähendamiseks sotsiaalmaksete vähendamist . 
Prantsusmaal muudet akse 2019. aastal tööhõive ja konkurentsivõime maksuvähendus 
sotsiaalmaksete otseseks kärpeks kuni 2,5 kordse miinimumpalga puhul (seda täiendab 
väiksemate palkade puhul ettenähtud suurem maksuvähendus, mis lükkub edasi 2019. aasta 
oktoobrisse). Horvaatias  vähendati tööandjate makstavate sotsiaalmaksete arvutamise alust 
50 % võrra nende töötajate puhul, kes on töötanud rohkem kui 12 kuud miinimumpalgaga. 
Belgia võttis vastu sotsiaalmaksete vähendamise teatavat liiki vahetustega töö puhul 
ehitussektoris.  Üldisemalt on kasumiosaluse süsteem erasektoris asendatud uue maksega 
(teatav summa või protsent palgast), mis ei tohi ületada 30  % kogu brutopalgast. Tööandja on 
nende maksete osas sotsiaalmaksetest vabastatud, töötaja aga peab maksma solidaarsusmaksu 
13,07  %.   
Viimastel aastatel on toimunud olulised palgakujundusraamistike reformid . Kreekas 
taaskehtestati pärast Euroopa stabiilsusmehhanismi programmi lõpetamist 2018. aasta 
augustis kaks 2011. aastal kõrvale jäetud kollektiivläbirääkimiste põhimõtet: võimalu s 
laiendada sektorisiseseid kokkuleppeid halduslikult osalistele, kes ei ole neile alla kirjutanud, 
ja soodsamate tingimuste põhimõte (vastuolus olevate kollektiivlepingute korral (nt sektori ja 
ettevõtte tasandil) on ülimuslik see, mis on soodsam töötajal e). Horvaatias on avalike 
teenistujate palkade seaduse ettepaneku eelnõus kindlaks määratud palgaklasside süsteem ja 
palgaastmete ning töötõhususe hindamise raamistik. Prantsusmaal määrati varasematele 
reformidele tuginedes täpsemalt kindlaks iga tasandi k ollektiivläbirääkimiste ulatus. Edaspidi 
on sektori tasandi läbirääkimised Prantsusmaal ülimuslikud riigi tööõiguse suhtes olukorras, 
kus määratakse kindlaks tähtajaliste ja projektipõhiste lepingute kasutamise ning katseaja 
raamistikku ja tingimusi (vt ka  punkt  3.3). Ettevõtja tasandi leping võib olla vähem soodne 
kui sektori tasandi oma, välja arvatud 13 kindlaksmääratud läbirääkimisvaldkonna puhul 
(sealhulgas sektoripõhised miinimumpalgad), sektori tasandi lepingut aga kohaldatakse juhul, 
kui ettevõtja t asandil ei jõuta kokkuleppele. Lisaks hõlmavad töökohtade säilitamiseks 
sõlmitud ettevõtja tasandi enamuse kokkulepped ( accords de competitivité ) nüüd peale tööaja 
tingimuste ka tasustamist ning võimaldavad ettevõtjatel vallandada tegelikel ja olulistel 
põhjustel ka töötajaid, kes sellistest kokkulepetest keelduvad. Itaalias sillutas 2018. aasta 
märtsi kokkulepe peamiste ametiühingute ja tööandjate organisatsioonide vahel teed 
kollektiivläbirääkimiste tugevdamisele, sest selles määrati kindlaks kriteeriumid , mille alusel 
 
50 
 mõõta sotsiaalpartnerite ühenduste esindatust. Küprosel jõustus 2018. aastal uus 
elukallidusega kohandamise indeksit käsitlev kokkulepe, mis tõi kaasa väikse palgatõusu ning 
milles määrati kindlaks perioodiliste kohandamiste sagedust ja laad i puudutavad kriteeriumid. 
Lätis kehtestati sotsiaalpartnereid kaasates uued ületunnitasu tingimused ning peeti 
läbirääkimisi sektoripõhiste miinimumpalkade üle. Portugalis lepiti sotsiaalpartneritega kokku 
hulk meetmeid (praegu arutatakse neid parlamendis ), et suurendada kollektiivläbirääkimiste 
ulatust. Eelkõige ei lepita enam individuaalselt kokku nn tööaja pangas, vaid seda tehakse 
kollektiivläbirääkimiste osana või rühmakokkulepete raames, mis saavutatakse pärast 
töötajatega konsulteerimist (vt ka punk t 3.3). Hispaanias jõudsid sotsiaalpartnerid 2018. aasta 
juunis 2018. aasta kohta esialgse palgakokkuleppeni üldise 2  % palgatõusu kohta (st veidi 
suurem kui oodatav inflatsioonimäär), millele lisandub veel 1  % tõus sõltuvalt 
ettevõtte/sektori tulemustest,  tootlikkusest ja töölt puudumise määradest. Rumeenias muudeti 
palgaläbirääkimised kõigile ettevõtjatele kohustuslikuks. Iirimaal on teatava kategooria 
FIEdel nüüd olemas kollektiivläbirääkimiste võimalus; Slovakkias taastati võimalus teatavatel 
tingimuste l laiendada kõrgema tasandi kollektiivlepinguid neis mitteosalevatele tööandjatele 
ilma nende nõusolekuta.  
Tööturutingimuste paranedes on miinimumpalk mitmes riigis kasvanud; samas 
võetakse ka meetmeid miinimumpalga kujundamise raamistike prognoositavuse 
suurendamiseks . Ametlik miinimumpalk tõusid kõigis riikides, kus toimusid aastatel 2017 –
2018 muudatused, välja arvatud Saksamaal, Kreekas, Luksemburgis ja Belgias, kus leidis aset 
reaalne vähenemine37. Viimastel aastatel on üha rohkemates riikides, sealhulga s Saksamaal ja 
Iirimaal, kaasatud miinimumpalga kujundamisse ekspertide rühmad. Maltas luuakse selline 
rühm 2018. aastal ning ekspertide võimalikku kaasamist on arutatud Bulgaarias ja Rumeenias. 
Eestis võeti 2018. aastal vastu miinimumpalga 30 euro suurune  tõus, et tõsta see 500 euroni, 
ning seoti edasiste palgatõusude valem tööviljakuse ja majanduskasvu ametlike 
prognoosidega. Iirimaal tõsteti madala palga komisjoni soovitusel riiklikku 
miinimumtunnitasu 30 sendi võrra 9,55 euroni, võttes arvesse ka konkur entsivõime arengut ja 
mõju tööhõivele. Hispaanias tõsteti miinimumpalka seadusega (kokkuleppel 
sotsiaalpartneritega) 2018. aastal võrreldes 2017. aastaga 4  % ja 2019. aastaks on kavandatud 
täiendavaid palgatõuse. Horvaatias tõsteti miinimumpalga taset ja v ähendati tööandjate 
makstavaid tervisekindlustusmakseid ning nähti uue määrusega ette, et lisasissetulekud 
(ületunnitöö, öötöö või töö pühade ajal) jäetakse miinimumpalga määratlusest välja. Lätis 
                                                           
37 Eurofound (2018), 2018. aasta ametlikud miinimumpalgad.  
 
51 
 kehtib alates 2018. aastast 380 euro asemel 430 euro suurun e miinimumpalk. Ungaris tõsteti 
miinimumpalka 2018. aastal 8  % võrra 138  000 Ungari forintini (ligikaudu 440 eurot, kõrge 
kvalifikatsiooniga töötajate puhul +12  %). Slovakkias tõuseb miinimumpalk alates 2019. 
aasta 1. jaanuarist 480 eurolt 520 euroni. Ühen dkuningriik tõstis 2018. aasta aprillis riigi 
tasandil kehtivat äraelamist võimaldavat töötasu (7,83 naelani, st umbes 6,9 euroni tunnis), 
samuti noorte töötajate riiklikku miinimumpalka. Noorte töötajate miinimumpalka tõsteti ka 
Madalmaades, Saksamaal aga  kehtestati miinimumpalk renditöötajatele. Bulgaaria võttis 
vastu seaduse ILO konventsiooni nr 131 ratifitseerimise kohta, et saavutada 
sotsiaalpartneritega konsensus miinimumpalga kehtestamise läbipaistva mehhanismi 
väljatöötamise osas.  
  
 
52 
 3.2. Suunis 6. Tööjõupakkumise edendamine ning tööhõivele, oskustele ja pädevustele 
juurdepääsu parandamine  
 
Selles punktis vaadatakse, kuidas on rakendatud tööhõivesuunist nr 6, milles soovitatakse 
liikmesriikidel luua tingimused tööjõupakkumise, oskuste ja pädevuste ed endamiseks. Siin 
esitatakse näitajad haridus - ja koolitustaseme, tulemuste ning mõju kohta töötajate oskuste 
arendamisele ja tööalasele konkurentsivõimele. Seejärel vaadeldakse tööturutulemusi tööturul 
alaesindatud eri rühmade kaupa (nt noored, vanemaealis ed töötajad, naised, rändetaustaga 
inimesed ja puuetega inimesed). Punktis 3.2.2 antakse ülevaade liikmesriikides neis 
valdkondades võetud poliitikameetmetest ja nimetatud rühmadele suunatud meetmetest.  
 
3.2.1.  Põhinäitajad  
Madala haridustasemega noorte os akaal on aastate jooksul järjest vähenenud, kuid see 
suundumus on viimasel ajal aeglustunud ja liikmesriikide vahel on endiselt suuri 
erinevusi. Üldiselt on madala haridustasemega noorte keskmine osakaal ELis vähenenud: kui 
2008. aastal oli see 14,7  %, sii s 2013. aastal 11,9  % ja 2017. aastal juba 10,6  %. Olukord ei 
ole aasta varasema ajaga võrreldes peaaegu muutunud – siis oli ELi keskmine 10,7  %. ELi 
sihtnäitaja (< 10  %) on saavutanud 18 liikmesriiki ning sellele on väga lähedal Saksamaa 
(10,1  %), Ühendku ningriik (10,6  %) ja Eesti (10,8  %). Viimase aja suundumustes on 2017. 
aastal näha teatavat lähenemist liikmesriikide vahel (joonis 16), kusjuures märkimisväärselt 
(üle ühe protsendipunkti) on madala haridustasemega noorte osakaal vähenenud Portugalis, 
Maltal ja Bulgaarias (kõik said hinnangu „kehv, kuid paranemas“), kuid oluliselt suurenes see 
Slovakkias (+1,9 protsendipunkti), Luksemburgis (+1,8 protsendipunkti), Taanis38 (+1,6 
protsendipunkti) ja Küprosel (+1 protsendipunkt). Sotsiaalvaldkonna tulemustabe li liigituse 
kohaselt on olukord vaatamata mõningasele paranemisele jätkuvalt kriitiline Hispaanias 
(18,3  %) ja Rumeenias (18,1  %) ning ka Itaalias (14  %), kus kõnealune osakaal on veidi 
suurenenud.  
                                                           
38  Seda suurenemist tuleks tõlgendada ettevaatlikult, kuna Taani andmetes esineb 2017. ja 2016. aastal aegrea 
katkestus (vt ka 1. ja 2. lisa). Aegrea katkestused on 2017. aastal märgitud ka Belgia ja Malta puhul.  
 
53 
 Joonis 16. Madala haridustasemega noored (% 18 –24aastastest) ja nende osakaalu 
aastane muutus (sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitaja)  
 
Allikas: Eurostat. Ajavahemik: 2017.  aasta tasemed ja muutused võrreldes 2016.  aastaga. Märkus: telgede 
ristumispunktiks on ELi kaal umata keskmine. Selgitus on esitatud lisas.  
 
Olukorra tähelepanuväärset pikaajalist paranemist on täheldatud enamikus ELi 
liikmesriikides, eelkõige neis, kus madala haridustasemega noorte osakaal oli eriti suur . 
Ajavahemikul 2008 –2017 õnnestus madala harid ustasemega noorte osakaalu 
märkimisväärselt vähendada nii Iirimaal kui ka Kreekas (vastavalt 6,6 ja 8,4 protsendipunkti) 
ning neis riikides on see näitaja praegu tublisti allpool ELi sihtväärtust. Ka Hispaanias 
(18,3  %) ja Portugalis (12,6  %) on madala har idustasemega noorte osakaalu alates 2008. 
aastast tuntavalt vähendatud (vastavalt 13,4 ja 22,3 protsendipunkti võrra), kuid sihttasemeni 
ei ole veel jõutud. Madala haridustasemega noorte suure osakaaluga riikidest ei ole aastate 
jooksul olulist arengut toi munud vaid Rumeenias; samas on Slovakkias see osakaal olulisel 
määral suurenenud (3,3 protsendipunkti võrra), kuid 2017. aastal oli see siiski veel allpool 
ELi sihttaset (joonis 17).  
LU
HR
IEPL
SIAT
CZ
ELLT
LVNLCYDK
HUSK
ESIT
ROBE
DEEEFI
FR SE
UK
BG
MTPTy = -0,0679x + 0,5819
R² = 0,0918
-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,52,02,5
2 4 6 8 10 12 14 16 18 20Madala haridustasemega noored (% 18 –24aastastest)  -muutus
Madala haridustasemega noored (% 18 –24aastastest) 2017
 
54 
 Joonis 17. Madala haridustasemega noored, 2008 –2017 (%)  
 
Allikas: Eurostat, andmekood veebilehel: [edat_lfse_14].  
 
Madala haridustasemega noorte osakaalus on ikka veel suuri erinevusi meeste ja naiste 
vahel ning ELis ja väljaspool ELi sündinute vahel.  Kui madala haridustasemega noorte 
naiste osakaal oli 2017. aastal ELis keskmiselt 8,9  %, siis meeste puhul 12,1  %. Selline 
sooline erinevus on eriti märgatav Taanis, Luksemburgis, Itaalias, Portugalis, Maltal, Eestis, 
Lätis ja Hispaanias (üle viie protsen dipunkti), kuid Bulgaaria, Ungari ja Slovakkia on ainsad 
liikmesriigid, kus madala haridustasemega noorte meeste osakaal on naiste omast väiksem. 
Samal ajal on madala haridustasemega noorte osakaal väljaspool ELi sündinud õpilaste seas 
palju suurem kui ELi s sündinute puhul. Selliste ELis sündinud noorte osakaal oli ELis 
keskmiselt 9,6  %, kuid väljaspool ELi sündinute puhul kaks korda suurem. Madala 
haridustasemega noorte osakaal väljaspool ELi sündinute seas oli eriti väike Iirimaal, 
Luksemburgis ja Madalma ades – kõigi nende näitajad on tublisti allpool 10  % sihttaset –, kuid 
erakordselt suur on see osakaal Hispaanias (31,9  %) ja Itaalias (30,1  %).  
Pärast mitu aastat kestnud olukorra stabiilset paranemist on suurenemas madala 
põhioskuste tasemega isikute39 osakaal 15aastaste seas .  OECD rahvusvahelise õpilaste 
hindamise programmi (PISA) 2015. aasta tulemused näitavad, et ELis on nende õpilaste 
osakaal, kelle tulemused jäävad allapoole baastaset, keskmiselt ligikaudu 20  %, sh lugemises 
22,2 %, matemaatikas 19, 7 % ja loodusteadustes 20,6  %. Võrreldes varasema PISA vooruga 
                                                           
39 PISA programmis määratletakse „kehvade õpi tulemustega“ õpilasteks neid 15aastasi, kelle põhioskused jäävad 
allapoole baastaset, mis on vajalik tänapäeva ühiskonnas täielikuks osalemiseks (st 2. tase).  
05101520253035
HR
SI
PL
IE
LT
EL
CZ
NL
LU
AT
SE
FI
CY
LV
DK
FR
BE
SK
DE
EL28
UK
EE
HU
PT
BG
IT
MT
RO
ES
2017 2013 2008 Sihttase
 
55 
 2012. aastal,40 on olukord halvenenud kõigis kolmes valdkonnas: 1,9 protsendipunkti 
lugemises, 0,1 protsendipunkti matemaatikas ja 4 protsendipunkti loodusteadustes. Madala 
õppeedukusega noortel e tasub osutada täiendavat abi, sest just neil on suurem risk jääda 
tulevikus töötuks ja kogeda hilisemas elus sotsiaalset tõrjutust. 2015. aastal oli matemaatikas 
kehvade tulemustega õpilaste osakaal ELis 22,2  %, kusjuures liikmesriikide vahel esines 
silmatorkavaid erinevusi. Kui Eestis, Soomes, Taanis ja Iirimaal oli kehvade 
matemaatikatulemustega õpilasi alla 15  %, siis Küprosel, Bulgaarias, Rumeenias, Kreekas ja 
Horvaatias oli neid õpilasi, kes ei suutnud omandada matemaatika põhioskusi, üle 30  % 
(jooni s 18).  
Joonis 18. Kehvade matemaatikatulemustega õpilaste osakaal, 2015  
 
Allikas: OECD. Märkus: Riigid on järjestatud kehvade matemaatikatulemustega õpilaste osakaalu järgi väikseimast 
osakaalust suurimani. Hariduse ja kultuuri peadirektoraadi arvutatud ELi kaalutud keskmine.  
Haridustulemusi mõjutab tugevalt õpilaste sotsiaal -majanduslik seisund ja rändetaust. 
Madalama sotsiaal -majandusliku seisundiga või rändetaustaga õpilased on kehvade 
tulemustega õpilaste rühmas üleesindatud ning neil on raskusi kõigi kolme valdkonna 
baastaseme oskuste saavutamisega. Kõigis kolmes valdkonnas baastaseme oskused 
saavutanud õpilaste ja ebasoodsatest oludest pärit õpilaste lähem analüüs näitab, et ELis ja 
väljaspool ELi sündinud õpilaste õpitulemu ste erinevus on ELis keskmiselt 23 
protsendipunkti, kusjuures ELis sündinud õpilaste tulemused on paremad kõikides 
liikmesriikides, välja arvatud Maltal (nagu näidatud joonisel 19). Väga suuri erinevusi on 
täheldatud Soomes, Rootsis, Austrias, Saksamaal ja  Prantsusmaal (35 –40 protsendipunkti); 
samas Küprosel, Ühendkuningriigis ja Portugalis on õpitulemuste erinevus alla 15 
                                                           
40 OECD rahvusvahelise õpilaste hindamise programmi (PISA) 15aastaste põhioskuste uuringuid tehak se iga 
kolme aasta tagant.  

 
56 
 protsendipunkti. Madal haridustase ja sotsiaal -majandusliku taustaga seotud ebavõrdsus on 
olulised takistused inimkapitali arendamisel n ing need võivad hiljem mõjutada oskuste taset.  
Romade kaasamine hariduse omandamisse on jätkuvalt probleemne  mitmel põhjusel, 
sealhulgas segregatsioon koolides, mittekaasav õpetamine ja suurest vaesusest või eluasemega 
seotud segregatsioonist tingitud tõk ked. Hoolimata jõupingutustest suurendada osalemise 
määra ja vähendada koolist väljalangemist, on mitmerahvuseliste koolide ja segregatsiooni 
vähendamise meetmete edendamisel jätkuvalt suuri probleeme. Lisaks tuleb märkida, et 
märkimisväärne hulk roma laps i elab Ungaris, Bulgaarias, Rumeenias ja Slovaki Vabariigis 
sügavas vaesuses ja neil puudub juurdepääs põhilistele avalikele teenustele.  
Joonis 19. Baastaseme oskused omandanud õpilaste protsent rändetausta alusel, 2015  
 
Allikas: OECD (2018), The Resilience of Students with an Immigrant Background: Factors that Shape Well -Being, Figure 
3.7. 
Märkus: Statistiliselt olulised erinevused on näidatud riigi/majanduse nime kõrval. Näidatud on vaid riigid, kus on 
sisserändajatest õpilaste k ohta olemas usaldusväärsed andmed. ELi keskmine viitab üksnes neile riikidele/majandustele, kus 
on olemas usaldusväärne teave mõlema õpilaste rühma kohta. Baastaseme akadeemilised teadmised omandanuiks loetakse 
õpilasi, kes saavutavad vähemalt PISA teise o skustaseme kõigis kolmes PISA põhivaldkonnas – matemaatika, lugemine ja 
loodusteadused. Riigid ja majandused on järjestatud alanevas järjekorras nende esimese põlvkonna sisserändajatest õpilaste 
osakaalu järgi, kes on saavutanud PISA põhivaldkondades baast aseme oskused.  
 
Edukalt kolmanda taseme hariduse omandanud 30 –34aastaste inimeste osakaal 
suureneb ELis jätkuvalt ja peamine eesmärk 40  % on juba peaaegu saavutatud.  2017. 
aastal oli ELis 30 –34aastastest inimestest kõrgharidus 39,9  %-l, mis on selle osakaalu 
viimastel aastatel toimunud järkjärgulise suurenemise tulemus. Kolmanda taseme hariduse 
omandanute osakaal kasvas aastatel 2014 –2017 enamikus liikmesriikides. Kolmanda taseme 
haridusega elanike osakaal vähenes samal perioodil üksnes Horvaatias, Un garis ning 
väiksemal määral ka Hispaanias ja Soomes. Seevastu Slovakkias, Kreekas ja Tšehhi 
0%10%20%30%40%50%60%70%80%90%
IE
EE
MT
UK     -11
HU
PT     -14
LU     -24
LT
LV     -21
HR
CZ     -19
ES     -23
EU     -22
NL     -30
BE     -31
DK     -33
DE     -37
SI     -34
IT     -24
FI     -42
CY     -5
FR     -36
AT     -38
SE     -38
EL     -29
SK     -35
Esimese põlvkonna sisserändajatest õpilased ELis sündinud õpilased
 
57 
 Vabariigis toimus märkimisväärne kasv (vastavalt 7,4, 6,5 ja 6 protsendipunkti). Nendest 
riikidest, kus kolmanda taseme hariduse omandanute osakaal on alla 40  %, ei  ole 30  % 
tasemeni jõudnud üksnes Rumeenia, Itaalia ja Horvaatia (joonis 20). Kokkuvõttes saavutas 
oma riikliku eesmärgi 2017. aastal 15 liikmesriiki 28st.  
 
Joonis 20. Kolmanda taseme hariduse omandanute osakaal 2008., 2013. ja 201 7. aastal 
ning ELi 2020. aasta eesmärk  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring [edat_lfse_03]. Näitajad väljendavad nende inimeste osakaalu kõigist 30 –34aastastest, kes on 
edukalt omandanud kolmanda taseme hariduse (ISCED 5 –8). Aegrea katkemine 2014. aastal on  tingitud uue ISCEDi 
kasutuselevõtust; Luksemburgi 2017. aasta andmed ei ole usaldusväärsed valimi väiksuse tõttu.  
 
Kõrghariduse omandanud naiste osakaal on meestega võrreldes suurem ning olulist 
erinevust võib näha ELis ja väljaspool ELi sündinud inimeste  puhul . 2017. aastal omas 
kõrgharidust 44,9  % naistest vanuses 30 –34, meestest aga 34,9  %. See vahe on viimase 15 
aasta jooksul kasvanud ning on eriti suur Lätis, Leedus ja Sloveenias, kus kõrgharidusega 
naiste osakaal on üle 20 protsendipunkti suurem kui selliste meeste osakaal. Samal ajal on 
liikmesriigis või ELis sündinud kõrgharidusega inimeste osakaal peaaegu kõikides 
liikmesriikides suurem kui väljaspool ELi sündinud kõrgharidusega inimeste oma. See vahe 
on keskmiselt ligikaudu 5,5 protsendipunkti, mi s osutab püsivatele probleemidele seoses 
kõrghariduse võrdsete võimaluste, sellele juurdepääsu ja selle sotsiaalse mõõtmega.  
Umbes kolmandikul noortest täiskasvanutest ELis on kutsehariduse ja -õppega seotud 
kvalifikatsioon.  2016. aastal omas kutsekeskharidust 33  % noortest täiskasvanutest 
vanuserühmas 30 –34. Nagu on näidatud joonisel 21, oli see osakaal suurem kui 40  % sellistes 
0%10%20%30%40%50%60%
ROITHRMTHUBGPTDECZSKEUATESELLVFRFIPLBESINLUKEEDKSELUIECYLT
2017 2013 2008 ELi 2020. aasta eesmärk
 
58 
 riikides nagu Slovakkia, Ungari, Austria, Rumeenia, Saksamaa, Tšehhi Vabariik ja Horvaatia, 
kus h ariduse omandamiselt tööturule ülemineku mudel on tugevalt seotud 
kutseharidussüsteemiga. Kõnealune osakaal oli seevastu suhteliselt väiksem (alla 20  %) neis 
riikides, kus nimetatud mudel on rohkem seotud kolmanda taseme haridusega (nt Leedu, 
Rootsi, Küpro s ja Iirimaa), või riikides, kus on üldjoontes suhteliselt vähem levinud tööturul 
otseselt vajalike kvalifikatsioonide omandamine (nt Malta, Portugal, Hispaania, Luksemburg 
ja Kreeka).  
Joonis 21. Hariduse omandamiselt tööturule üle mineku võimalused ja süsteemid, 2016  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring. Andmekood veebilehel: [lfso_16feduc].  
Märkus: „Non -VOC“ hõlmab ISCEDi tasemete 0 –2 kvalifikatsioone või üldise suunitlusega keskmise taseme 
kvalifikatsiooni (ISCED 3 –4); „ISCED 3 –4 VOC“ hõlmab kutsesuunitlusega keskmise taseme (ISCED 3 –4 
VOC) kvalifikatsioone; „ISCED 5 –8“ hõlmab kõrgharidustaseme kvalifikatsioone.  
Mitte kõigil ei ole võrdselt teistega võimalik omandada tööturul hinnas olevaid oskusi ja 
kvalifikatsioone.  Mõnes riigis ei ole rohkem kui pooltel 30 –34aastastel noortel (kas siis 
kutsealast või akadeemilist) kvalifikatsiooni, mis oleks selgelt tööturuga seotud. See avaldab 
mõju nende tööturule integreerimisele. Näiteks (nagu on näidatud joonisel 22) saavutavad 
kutse - või kõ rghariduse omandanud ligikaudu 80  % või kõrgema tööhõive määra, kuid üldise 
suunitlusega keskhariduse omandanud üle 25aastastest on tööga hõivatud vähem kui 70  %. 
Veelgi ebasoodsamas olukorras on need üle 25aastased, kel puudub keskharidus – nendest 
leiab tööd vähem kui 60  %.  
0%10%20%30%40%50%60%70%80%90%100%
EL
28LTSECYIEBEUKEEDK FINLFRSIPL HRCZDEROATHUSK LVELITBGLUESPTMT
Kõrghariduse põhine mudel Segamudel Kutsehariduse põhine mudel Killustatud mudel
Non-VOC ISCED 3-4 VOC ISCED 5-8
 
59 
 Tööturul asjakohase (kas akadeemilise või kutsealase) kvalifikatsiooni omamine on üha 
olulisem, et kohaneda kiiresti muutuva majandusega ja vastata nõudlusele kõrge 
kvalifikatsiooniga tööjõu järele. Hiljuti kõrgkooli lõpetanute tööhõi ve määr oli 2017. aastal 
84,9 %, mis on 0,9 protsendipunkti kõrgem kui sama haridustasemega tööealiste 
täiskasvanute üldine tööhõive määr. Vaid mõnes liikmesriigis (Itaalia, Kreeka, Horvaatia, 
Küpros, Sloveenia ja Hispaania) on hiljuti kõrgkooli lõpetanud ikka veel ebasoodsas 
olukorras, kuigi seis on kõigis neis riikides (välja arvatud Horvaatias) paranenud. Palju 
madalam ei ole ka hiljuti keskmise taseme kutseõppe lõpetanute tööhõive määr 76,6  %. See 
on 5,7 protsendipunkti kõrgem kui keskmise haridustaseme ga tööealiste täiskasvanute üldine 
tööhõive määr ning näitab, et hiljuti kutseõppe läbinutel on töö saamisel eeliseid. Seevastu 
nende tööhõive määr, kellel on vaid üldine keskmise taseme haridus, oli 64,1  %. Veel 
ebasoodsamas olukorras olid tööturul madala  kvalifikatsiooniga noored täiskasvanud, kelle 
tööhõive määr oli 2017. aastal 56,4  %.  
 
Joonis 22. Hiljuti õpingud lõpetanute tööhõive määr haridustaseme põhjal, 2017  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring. Märkus: 20 –34aastased noored  täiskasvanud. Madalat kvalifikatsiooni 
puudutavad andmed hõlmavad kõiki noori täiskasvanuid, kes ei omanda haridust ega osale koolitusel, olenemata 
sellest, kui kaua aega tagasi nad õpingud lõpetasid. Keskmist ja kõrget kvalifikatsiooni puudutavad andmed 
hõlmavad üksnes isikuid, kes lõpetasid õpingud 1 –3 aastat enne uuringut.  
0102030405060708090100
EL 28
MT
NL
DE
SE
CZ
LT
AT
UK
IE
BE
PL
LU
HU
RO
BG
LV
PT
DK
EE
FR
SI
SK
FI
ES
CY
HR
IT
EL
Madal kvalifikatsioon Keskmine kvalifikatsioon (üldine)
Keskmine kvalifikatsioon (kutsealane) Kõrge kvalifikatsioon
 
60 
  
Üks võimalus parandada noorte tulemusi tööturul on anda neile võimalus puutuda 
kokku reaalse töökeskkonnaga  kas ettevõttes toimuva väljaõppe või õpipoisiõppe kaudu, 
mis on seotud nen de õppekavaga. Need, kes on õpingute ajal sellise kogemuse omandanud, 
on võimalik lihtsamini tööd leida ja neile võib isegi avaneda võimalus kandideerida 
kõrgemale kohale. Nagu on näidatud joonisel 23, on õpingute ajal sellise kogemuse saanud 
siiski vähem kui 50  % kutsehariduse omandanutest. Veelgi väiksem on nende osakaal, kes 
said olulise töökohal toimuva väljaõppe kogemuse õpipoisiõppe kaudu. Suurim (üle 90  %) on 
töökohal toimuvat väljaõpet saanud kutseõppurite osakaal Ungaris, Madalmaades, Soomes ja 
Rootsis. 
 
Joonis 23. Juurdepääs töölõppimisele ja õpipoisiõppele kutsehariduses, 2016  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring. Andmekood veebilehel: [ lfso_16feduc ]. Märkus: 15 –34aastased noored 
täiskasvanud, kellel on kutsekeskharidus või keskhariduse baasil omandatud kutseharidus. Luksemburgi andmed 
puuduvad. Puuduvad Bulgaaria, Läti, Leedu ja Portugali andmed õpipoisiõppe kohta. Saksamaa andmed ei 
pruugi suure vastamiskao tõttu olla esinduslikud.  
 
Samuti on madala kvalifikatsiooniga täisk asvanud tööturul sageli palju ebasoodsamas 
olukorras kui täiskasvanud, kelle haridustee on olnud pikem. ELis on madala 
kvalifikatsiooniga täiskasvanute ja madalat kvalifikatsiooni eeldavate töökohtade arvu suhe 
keskmiselt kolm ühele (tabel 2). Teisisõnu on  madala kvalifikatsiooniga täiskasvanuid kolm 
korda rohkem kui madalat kvalifikatsiooni nõudvaid töökohti. Probleem näib olevat tõsisem 
sellistes riikides nagu Malta, Portugal, Kreeka, Itaalia ja Hispaania, kus see suhtarv on suurem 
0%10%20%30%40%50%60%70%80%90%100%
HU NL FISEAT FR CZ LTMT DK BE SK LV SICYUK EE PLPT EL
28IE ITESHR ELBG DERO
Õpipoisiõpe Praktika Väljaspool õppekava Töökogemus puudub
 
61 
 kui neli. See võib lõpu ks kaasa tuua nõrgema seotuse tööturuga, ebakindlama töö, suure 
töötuse ja tööturult täielikult eemale jäämise riski.  
 
Tabel  2. Madala kvalifikatsiooniga täiskasvanute ja madalat kvalifikatsiooni nõudvate 
töökohtade arv ELis  
 Madal a 
kvalifikatsiooniga 25 –
64aastaseid kokku 
(tuhandetes)  Lihttöökohad kokku 
(tuhandetes)  Suhtarv  
EL 28  61 353,0  20 210,6  3,0 
Malta  125,8  17,6 7,1 
Portugal  2 897,3  490,0  5,9 
Kreeka  1 583,2  268,0  5,9 
Itaalia  12 834,9  2 517,8  5,1 
Hispaania  10 654,1  2 409,0  4,4 
Rootsi  751,0  231,1  3,2 
Rumeenia  2 417,4  776,4  3,1 
Belgia  1 386,0  449,6  3,1 
Horvaatia  366,5  119,4  3,1 
Prantsusmaa  7 200,6  2 692,9  2,7 
Luksemburg  64,8 24,6 2,6 
Madalmaad  1 902,2  742,0  2,6 
Ühendkuningriik  6 744,3  2 641,3  2,6 
Iirimaa  443,0  176,3  2,5 
Soome  329,0  148,3  2,2 
Austria  728,4  337,3  2,2 
Sloveenia  140,7  67,5 2,1 
Bulgaaria  677,2  333,0  2,0 
Saksamaa  6 116,8  3 154,2  1,9 
Ungari  857,9  460,4  1,9 
Taani  527,3  302,3  1,7 
Küpros  88,1 53,5 1,6 
Eesti  80,4 51,5 1,6 
Poola  1 617,0  1 041,6  1,6 
Tšehhi Vabariik  367,2  266,3  1,4 
Slovakkia  272,2  217,3  1,3 
Läti 100,7  106,7  0,9 
Leedu  79,4 115,1  0,7 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring, 2017.  
 
 
62 
 Madala kvalifikatsiooniga ja eakamad inimesed osalevad täiskasvanuhariduse 
programmides palju väiksema tõenäosusega.  2017. aastal oli madala kvalifikatsiooniga ja 
eakamate inimeste täiskasvanuhariduses osalemise määr ELis kaks korda väiksem kui üldine 
osalusmäär 10,9  % (joonis 24). Isegi töötud, kes peaksid olema ümberõppeks eriti asjakohane 
sihtrühm, osale vad õppetegevuses väiksema tõenäosusega kui keskmine töötaja. See 
suundumus on nähtav ka riikides, kus üldine täiskasvanuhariduses osalemine on ELi keskmise 
lähedal või üle selle.  
Joonis 24. Täiskasvanuhariduses osalemine demograaf iliste rühmade kaupa  
 
Allikas: ELi tööjõu -uuring 2017.  
 
Digioskuste tase kasvab aeglaselt ning püsiv tipp - ja algtaseme vahe viitab sellele, et 
digitaalne Euroopa liigub kahel erineval kiirusel . ELi keskmisena oli 2017. aastal 57  %-l 
elanikkonnast (16 –64aastased) vähemalt algtasemel digioskused. Vähesed digioskused võivad 
avaldada mõju tootlikkusele ja kasvupotentsiaalile, ent ka suure osa rahvastiku sotsiaalse 
tõrjutuse süvenemisele, sest teenu ste kasutamise vahendid on muutunud ja tehnoloogia 
mõjutab ka töömaailma. Digioskuste tase on eriti madal Bulgaarias, Rumeenias ja Horvaatias 
(kategooria „kriitilises olukorras“). Veel kuues riigis (Kreeka, Poola, Portugal, Läti, Iirimaa, 
Ungari, kes kuulu vad kategooriasse „tähelepanu vajav“) on tase küll märgatavalt kõrgem 

 
63 
 (umbes 50 %), kuid keskmisega võrreldes ikkagi madal. Parimad näitajad on Luksemburgis, 
Madalmaades, Rootsis ja Soomes, kus näitajate tase on üle 75  %.  
Joonis 25. Algtasemel või sellest paremal tasemel üldiste digioskustega elanikkonna 
osakaal ja selle aastane muutus (sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitaja)  
 
Allikas: Eurostat. Ajavahemik: 2017. aasta tasemed ja nende muutus võrreldes 2016. aastaga. Märkus: telgede 
ristumispunktiks on ELi kaalumata keskmine. Selgitus on esitatud lisas. Itaalia kohta andmed puuduvad.  
 
Õppimisvõimaluste alane nõustamine võib aidata suurendada inimeste huvi õppimise 
vastu ja nende õppetöös osalemist . Täiskasvanute oskusi ja täiskasvanuharidust kajastavate 
näitajate võrdlemise raamistikus41 on osutatud õppimisvõimaluste alasele nõustamisele kui 
kõige tähtsamale poliitilisele hoovale, millega julgustada täiskasvanuhariduses osalemist. 
                                                           
41 Tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraat (DG EMPL) koos liikmesriikidega ning konsulteerides haridu se ja kultuuri peadirektoraadiga (DG 
EAC) on välja töötanud põhjaliku raamistiku täiskasvanute oskuste  ja täiskasvanuhariduse süsteemide võrdlemiseks ELi riikide vahel. Raamistik on üles ehitatud 
kolmeetapilisena ning selle kinnitasid tööhõivekomitee (EMCO) ja sotsiaalkaitsekomitee (SPC) 2017. aasta juunis. Kõigepealt a rutatakse läbi täiskasvanute oskuste ja 
täiskasvanuhariduse valdkonnas esinevad üldised põhiprobleemid ja määratakse kindlaks oluliste tulemusnäitajate komplekt (töö hõivemäär, tootlikkus ning oskuste 
mittevastavus tööturu vajadustele). Teise sammuna määratakse kindlaks selliste tulemuslikkuse  näitajate komplekt, kuhu kuuluvad keskmise ja kõrge kvalifikatsiooniga 
täiskasvanute osakaal, täiskasvanuhariduses osalemine, digioskused ning keskmist ja kõrget kvalifikatsiooni nõudvate töökohta de osakaal. Kolmandana hakatakse lähenema 
teemade kaupa, et  määrata kindlaks peamised poliitilised meetmed, mis aitavad parandada täiskasvanute oskuste taset ja täiskasvanuharidussüstee mide toimimist: 
õppimisvõimaluste alase nõustamise pakkumine, algatused, mis on loodud ebasoodsas olukorras olevate rühmade, näite ks töötute ja madala kvalifikatsiooniga inimeste 
õppima kaasamiseks, meetmed, millega toetatakse/motiveeritakse ettevõtjaid, et nad oma töötajaid koolitaksid. Selles osas kir jeldatakse just viimatinimetatud näitajaid.  

 
64 
 Täiskasvanuharidust käsitlevas uuringus42 esitatud õppimisalaste nõustamisteenuste 
kättesaadavust käsitlevate värskeimate (s.o 2016. aasta) andmete kohaselt on nõustamisel 
osalenud täiskasvanute (25 –64aastased) osakaalu ja tegelikult täiskasvanuhariduses osalejate 
osakaalu43 vahel tugev positiivne seo s. Avaliku sektori pakutavad nõustamisteenused 
kuuluvad enamikus liikmesriikides tavapäraste poliitikavahendite hulka, kuid nendega kaetuse 
ulatus on riigiti väga erinev. Nimelt, ja nagu on näidatud joonisel 26, ulatus 2016. aastal 
nende täiskasvanute osak aal, kes said asutustelt või organisatsioonidelt viimase 12 kuu 
jooksul õppimisvõimaluste kohta tasuta teavet või kes osalesid nende pakutaval tasuta 
nõustamisel, 1,5  %-st Rumeenias peaaegu 56  %-ni Rootsis (ELi keskmine: 24,3  %). 
Bulgaarias, Kreekas, Leedu s ja Itaalias oli vähem kui 10  %-l täiskasvanutel võimalik kasutada 
seda liiki tasuta teenuseid, kusjuures täiskasvanuhariduses osalemine samal vaatlusperioodil 
oli neis riikides samuti suhteliselt väike (29  % võrreldes ELi keskmise 43  %-ga). Samas aga 
Rootsis, Austrias, Madalmaades, Luksemburgis ja Taanis osales rohkem kui 40  % 
täiskasvanutest õppimisvõimaluste alases nõustamises. Seda võib pidada nende riikide puhul 
täiskasvanuhariduses osalemise suhteliselt kõrge määra üheks olulisemaks mõjutajaks (57% 
võrreldes ELi keskmise 43% -ga).  
                                                           
42 Andmed hõlmavad mitmesuguseid teenus eid (näiteks teavitamine, hindamine, karjääri juhtimise oskused, tööturul orienteerumine ja karjäärinõustamine), millega 
aidatakse õppijatel ja/või potentsiaalsetel õppijatel teha valikuid hariduse ja koolitusega seotud võimaluste vahel.  
43 Euroopa Komisjon  (2015) „An in -depth analysis of adult learning policies and their effectiveness in Europe“ (Euroopa täiskasvanuhariduse meetmete ja nende t õhususe 
süvaanalüüs).  
 
65 
 Joonis 26. Selliste täiskasvanute osakaal, kes on osalenud täiskasvanuhariduse 
võimaluste alases nõustamises (2016)  
 
Allikas:  Eurostat, täiskasvanuhariduse uuring. Andmed on 2016. aasta kohta. Iiri maa ja Ungari kohta andmed 
puuduvad.  
Ebasoodsas olukorras olevate inimeste kaasamiseks mõeldud koolitusmeetmed on eriti 
olulised. Need meetmed võivad olla erinevad ning nende hulka võivad kuuluda formaalse või 
mitteformaalse kutsehariduse meetmed või põhio skuste arendamise programmid44. Madala 
kvalifikatsiooniga täiskasvanutel või töötutel on õppima asumisel eriti suured probleemid. 
Tööjõu -uuringu kohaselt oli 2017. aastal selliste täiskasvanud töötute osakaal, kes osalesid 
uuringule eelnenud nelja nädala jo oksul koolitusel (kõigi täiskasvanud töötute arvestuses) 
vahemikus peaaegu 1,5  % (Slovakkias) kuni ligemale 45  % (Rootsis) (ELi keskmine: 10,1  %) 
(joonis 27). Slovakkiale lisaks tegeles õppimisega alla 10  % töötutest täiskasvanutest ka 
sellistes riikides n agu Horvaatia, Ungari, Bulgaaria, Poola, Kreeka, Itaalia, Tšehhi Vabariik, 
Küpros, Läti ja Saksamaa. Vastupidine on olukord aga Taanis, Luksemburgis ja Soomes, kus 
täiskasvanuhariduses osalejate määr ületab 20  %. Selliste madala kvalifikatsiooniga45 
täiskasvanute osakaalus, kes osalesid uuringule eelnenud nelja nädala jooksul koolitusel 
(kõigi madala kvalifikatsiooniga täiskasvanute arvestuses), on liikmesriikide vahel samuti 
erinevused väga suured (joonis 28). Alla 1  % madala kvalifikatsiooniga täis kasvanutest 
                                                           
44 Vt näiteks: ESRI (2012) Literacy, Numeracy and Activation among the Unemployed; Shaw , N., Ar mistead, C. (2002) „Evaluation of the Union Learning Fund Year 4“, 
London: Department for Education and Skills; Casey, H. et al (2006) „You wouldn’t expect a maths teacher to teach plastering Embedding literacy, language and numeracy 
in post -16 vocational programmes – the impact on learning and achievement“, NRDC.  
45 Madala kvalifikatsiooniga isikute all peetakse silmas põhiharidusevõi sellest madalama haridustasemega isikuid (ISCED liigitu se tasemed 0 –2). 

 
66 
 tegeles õppimisega Küprosel, Kreekas ja Horvaatias, samas aga tegeles sellega Rootsis, 
Taanis ja Soomes neist 10  % (ELi keskmine: 4,3  %). 
Joonis 27. Õppimisega tegelevate täiskasvanud töötute osakaal (kõigi täiskasvanud  
töötute arvestuses), 2017  
 
Allikas: ELi tööjõu uuring. Andmed on 2017. aasta kohta. Läti ja Rumeenia kohta andmed puuduvad.  
Joonis 28. Õppimisega tegelevate madala kvalifikatsiooniga täiskasvanute osakaal (kõigi 
madala kvalifikatsiooniga täiskasvanute arvestuses), 2017  
 
Allikas: ELi tööjõu uuring. Andmed on 2017. aasta kohta. Rumeenia, Bulgaaria, Läti ja Slovakkia kohta andmed 
puuduvad.  
05101520253035404550
EL
28SE DK LU FI NL AT EE FR UK PT IE ES SIMT BE DE LV CY CZ IT EL PL BG HU HR SK
0510152025
EL 28
SE
DK
FI
NL
FR
EE
AT
LU
UK
DE
PT
MT
ES
BE
LV
CZ
IE
SI
HU
IT
PL
CY
EL
HR
 
67 
 Tööandjatele pakutavad rahalised stiimulid võivad soodustada nendepoolseid 
investeer inguid töötajate koolitusse. Enamikel juhtudel on tööandjad need, kes pakuvad 
töötajatele täiskasvanuhariduses osalemise võimalusi ja kes seda ka rahastavad (nemad 
rahastavad üle kahe kolmandiku kõigi täiskasvanute tööalasest koolitusest). Tööandjatele 
suunatud riiklikud rahastamisvahendid kuuluvad hoolimata oma väikesest üldisest kaetusest 
liikmesriikide tavapäraste poliitikavahendite hulka. Laias laastus võidakse stiimulitena 
kasutada makse (maksukrediit või maksusoodustus), koolituste korraldamiseks mõel dud 
otsetoetusi (sh ELi toetus) või maksupõhiseid rahastamisskeeme (koolitusfondid). On 
tõendeid ka selle kohta, et muud liiki rahaliste stiimulitega võrreldes võivad ettevõtjatele 
antud otsetoetused (nt rahalised toetused) olla tõhusamad vahendid töötajat e õppimises 
osalemise suurendamisel. Koolituse jaoks mõeldud rahalise toetuse õige suunamine on 
oluline, näiteks kui keskendutakse ettevõtjatele, kellel on rahalisi takistusi või kelle suutlikkus 
on piiratud, eelkõige VKEdele, välditakse tühimõju (st selli ste investeeringute rahastamist, 
mis tehtaks niikuinii). Tõepoolest on tõendeid sellest, et pigem mõjutab täiskasvanuhariduses 
osalemist positiivselt rahalise toetusega kaetus kui toetuse suurus. Kutsealase täiendõppe 
uuringuga46 kogutud viimased andmed (20 15) rahalise toetuse kohta näitavad, et selliste 
ettevõtjate osakaal, kes kinnitasid, et on viimase 12 kuu jooksul saanud koolitusmeetmete 
jaoks mis tahes liiki riiklikke kaasrahastamisvahendeid (mis näitab rahalise toetusega kaetust), 
ulatub 0,1  %-lt Rume enias peaaegu 64  %-ni Hispaanias (joonis 29). Lisaks Rumeeniale on 
seda liiki rahalist toetust saavate ettevõtjate osakaal alla 1  % ka Portugalis, Slovakkias ja 
Bulgaarias. Seevastu on Küprosel, Belgias, Prantsusmaal ja Hispaanias see osakaal üle 20  %.    
                                                           
46 Need andmed on osa Euroopa elukestva õppe statisti kast ning katavad rahaliste stiimulite kõiki kolme liiki, nimelt koolituse otsest subsideerimist, maksusoodustusi ja 
maksupõhistest koolitusfondidest toetuste saamist. Muu hulgas kogutakse uuringuga andmeid selle kohta, kuivõrd ettevõtjad on kutsealase täi endkoolituse korraldamiseks 
kasutanud kollektiivseid, vastastikuseid või muud liiki koolitusfonde ning avaliku sektori pakutavaid muud liiki rahalisi toe tusi. 
 
68 
 Joonis 29. Ettevõtjatele koolituse korraldamiseks antud rahaline toetus, 2015  
 
Allikas: Kutsealase täiendõppe uuring. Andmed on 2015. aasta kohta ja näitavad, kui suur osa kümne või enama 
töötajaga ettevõtetest on kinnitanud, et on saanud vaatlusaasta (2015) jooksul riigilt rahalist toetust koolituse 
korraldamiseks. Iirimaa kohta andmed puuduvad.  
 
Noorte olukord tööturul paraneb jätkuvalt kooskõlas makromajandusliku keskkonna 
tugevnemisega. ELis vähenes noorte töötuse määr 2013. a astal registreeritud maksimumilt 
(23,7  %) 2017. aastal registreeritud 16,8  %-le. See näitaja on siiski suurem kui 2008. aastal 
ning mõnes liikmesriigis (Itaalia, Hispaania ja Kreeka) ikka veel üle 30  %. Noorte töötuse 
määra leviala on aja jooksul vähenenud  (vt joonis 30) ja see vähenemine on suurem riikides, 
kus töötuse määr on olnud kõrgem, kuid on ka erandeid (Itaalia, Prantsusmaa, Belgia), kus 
noorte töötuse vähenemine on üsna aeglane. Spektrumi teises otsas võis täheldada 
märkimisväärset töötuse määra v ähenemist Tšehhi Vabariigis, Ungaris, Sloveenias, 
Bulgaarias, Iirimaal ja Poolas, kelle puhul need näitajad jäid 2017. aastal kõvasti alla ELi 
keskmise. Noorte meeste ja naiste töötuse määrad on sarnasel tasemel ja sarnaste 
suundumustega (2017. aastal oli see näitaja naistel 16,1  % ja meestel 17,4  %). Tööhõive 
näitajate taastumine ei ole alati tõlgendatav kvaliteetsete töökohtade loomisega, sest noored 
töötavad sagedamini mittestandardse või ebakindla töölepingu alusel, sh teevad ajutist tööd,, 
mittevabatah tlikku osaajatööd või madalapalgalist tööd. 2017. aastal töötas 43,9  % noortest 
(42,2  % 2013. aastal) tähtajalise lepinguga (25 –54aastaste hulgas tegi seda vaid 12,2  % ) ning 
Sloveenias ja Hispaanias tegi seda seitse noort kümnest.  

 
69 
 Joonis 30. Noorte töötuse määr (15 –24aastased), võrdlus aastate kaupa  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring.  
 
Lisaks töötavatele ja tööd otsivatele noortele on palju neid 15 –24aastaseid noori, kes on 
majanduslikult mitteaktiivsed.  ELis oli 2017. aastal peaaegu 6 miljonit 15 –24aastast 
mittetöötavat ja mitteõppivat noort (NEET -noored). See moodustab 10,9  % sellesse 
vanuserühma kuuluvatest isikutest; see näitaja on madalam 2012. aasta haripunktist (13,2  %) 
ning võrdne 2008. aasta näit ajaga (10,9  %). Vähenemine toimus peamiselt tänu töötute 
NEET -noorte tööle minemisele. Nagu on näidatud joonisel 31, on NEET -noorte osakaal 
endiselt üle 15  % mitmes riigis (Itaalia, Küpros, Bulgaaria, Horvaatia, Kreeka ja Rumeenia). 
NEET -noorte arv kasvab Taanis,47 Luksemburgis ja Eestis ning veelgi enam muret 
tekitavamana ka kahes kõrgeima määraga riigis (Küpros ja Itaalia, kes mõlemad on liigitatud 
kategooriasse „kriitilises olukorras“). Seepärast on nende näitajate lähenemine vaid osaline, 
nagu näitab ka regressioonisirge õrnalt märgatav langus. Positiivsema poole pealt on selle 
näitaja märkimisväärset vähenemist täheldatud Bulgaarias ja Rumeenias (mõlemad kuuluvad 
kategooriasse „kehv, kuid paranemas“), kus noorte töötuse näitajad olid alguses väga kõrged.   
                                                           
47 Selle kasvu tõlgendamisel tuleks olla ettevaatlik, sest Taani esitas 2017. ja 2016. aasta aegre ad katkestusega 
(vt ka 1. ja 2. lisa). 2017. aastal on aegridade katkestused märgitud ka Belgia, Iirimaa ja Malta puhul.  

 
70 
 Joonis 31. NEET -noorte määr (15 –24aastased) ja selle aastane muutus 
(sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitaja)  
 
Allikas: Eurostat Ajavahemik: 2017. aasta tasemed ja muutused võrreldes 2016. aastaga. Märkus: telgede 
ristumispu nktiks on ELi kaalumata keskmine. Selgitus on esitatud lisas.  
 
Noorte töötus on vähenenud ja enamik NEET -noori on seega mitteaktiivsed, kuigi 
liikmesriikide vahel on suuri erinevusi.  Mitteaktiivsuse määr on väga kõrge Bulgaarias, 
Rumeenias ja Itaalias, sam as töötuse määra probleem on suurem Hispaanias, Horvaatias ja 
Kreekas. Peamiseks riskiteguriks NEET -noorte hulka sattumisel on märgitud madalat 
haridustaset48. Naissoost NEET -noorte hulgas on mitteaktiivsus sagedasem kui töötus, samas 
on meeste puhul olukor d vastupidine.  
Eakate töötajate tööhõive määr on viimase kümne aasta jooksul oluliselt suurenenud.  
Eakad töötajad (55 –64aastased) on kriisiga suhteliselt paremini toime tulnud kui ülejäänud 
vanuserühmad ning kriisist taastumise ajal on olulisel kohal olnud  just neile loodud töökohad 
                                                           
48 Eurofound (2016) „Exploring the Diversity of NEETs“. Luksemburg: Euroopa Liidu Väljaannete  Talitus. 
DK
LU
ATCZDE
NLSE
SI
IEEE
ESCY
EL
HRIT
BEFIFRHU
LT
LVMT
PL
PTSK
UK
BGROy = -0.051 x -0.1318
R² = 0.0534
-3.5-3.0-2.5-2.0-1.5-1.0-0.50.00.51.01.5
2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22NEET -noored (% kogu 15 -24aastaste vanuserühmast) -muutus
NEET -noored (% kogu 15 -24aastaste vanuserühmast)2017
 
71 
 (2013. aasta teise kvartali ja 2018. aasta teise kvartali vahemikus on tööd saanud ligemale 
seitse miljonit inimest). Üldisemalt ja nagu 1. osas juba näidatud, on viimase kümne aasta 
üldine tööhõivemäär suurenenud just tänu 55 –64aastaste vanuserühmale. 2017. aastal oli 55 –
64aastaste tööhõive määr 55,3  %, mis on 1,8 protsendipunkti võrra suurem kui eelmisel 
aastal, ning prognoosi kohaselt peaks stabiilne kasv demograafilist muutust arvestades 
jätkuma. Eakate töötajate tööhõive mää r on liikmesriigiti väga erinev, ulatudes 76,4  %-st 
Rootsis 38,3  %-ni Kreekas, kusjuures Hispaanias, Belgias, Poolas ja Maltal on see määr alla 
50 % või selle lähedal. 55 –64aastaste naiste tööhõive määr kasvab kiiremini kui meeste oma 
ning 2016. aastal oli  see 50,9  %.  
2008. aastast alates on keskmine tööelu kestus pikenenud peaaegu kõigis liikmesriikides,  
kõige rohkem Eestis, Leedus, Tšehhi Vabariigis, Maltal, Ungaris, Poolas ja Luksemburgis 
(rohkem kui kahe aasta võrra). Tööelu kestuse näitaja puhul on so oline lõhe kahanemas, ent 
siiani märkimisväärne  – naised osalevad tööturul keskmiselt 4,9 aastat vähem kui mehed 
(2017. aasta näitaja põhjal osalesid naised tööturul 33,4 ja mehed 38,3 aastat). Tööelu kestuse 
keskmine näitaja on liikmesriikide suurte erine vuste tulemus ning selle põhjuseks on mitmed 
tegurid, näiteks hooldusteenuste ebapiisav kättesaadavus ja naiste madalam pensioniiga 
mõnes liikmesriigis.  
Joonis 32. Keskmine tööelu kestus, 2008. ja 2017. aasta võrdlus  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring.  
 

 
72 
 2017. aastal jätkus naiste tööhõive määra pidev kasv. Võrreldes eelmise aasta 65,3  %-ga 
jõudis see 66,5  %-ni. Naiste tööhõive määr paranes kõigis liikmesriikides, erandiks on Taani 
(kus see näitaja on sellegipoolest väga kõrge). S ee ulatub 79,9  %-lt Rootsis 48,0  %-ni 
Kreekas, madal naiste tööhõive määr (alla 60  %) on registreeritud ka Hispaanias, Maltal, 
Horvaatias ja Itaalias. Kõigis liikmesriikides on edusammudest hoolimata naised jätkuvalt 
tööturul vähem esindatud kui mehed. Soo line tööhõivelõhe – sotsiaalvaldkonna tulemustabeli 
põhinäitaja – on endiselt suur (11,5 protsendipunkti). Arvestades eelmise aastaga võrreldes 
toimunud väheseid muutusi on liikmesriikide vaheline lähenemine olnud väike. Itaalia, 
Kreeka ja Rumeenia on liig itatud kategooriasse „kriitiline olukord“, samas kui Malta, kus 
sooline tööhõivelõhe on endiselt suur, on teinud 2017. aastal läbi märgatava paranemise. Selle 
näitaja oluline kasv (1 protsendipunkti võrra või rohkem) registreeriti Lätis, Ungaris ja 
Horvaat ias, ent isegi kui neis liikmesriikides kasvas tööhõivemäär mõlema soo puhul, kasvas 
see meeste puhul palju kiiremini kui naiste puhul. Lätis ja ka Leedus, Soomes ja Rootsis on 
sooline tööhõivelõhe kõige väiksem.     
 
73 
 Joonis 33. Soo line tööhõivelõhe ja selle aastane muutus (sotsiaalvaldkonna tulemustabeli 
põhinäitaja)  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring. Ajavahemik: 2017. aasta tasemed ja muutused võrreldes 2016. aastaga. Märkus: 
telgede ristumispunktiks on ELi kaalumata keskmine. Sel gitus on esitatud lisas.  
 
Sooline tööhõivelõhe on suurem täistööaja ekvivalendi arvestuses, sest naiste puhul on 
registreeritud suurem osaajatöö määr.  Keskmine sooline tööhõivelõhe osaajatöö puhul 
vähenes 2016. aastaga võrreldes vaid veidi ja oli 2017. aastal 23 protsendipunkti.  Kokkuvõttes 
töötas 2017. aastal ELis osalise tööajaga 31,1  % naistest ning vaid 8,2  % meestest. Samas on 
liikmesriikide vahel suured erinevused. Kui enamikus Ida -Euroopa liikmesriikides on osalise 
tööajaga töötavate naiste osakaal ikka veel traditsiooniliselt madal (Bulgaarias, Horvaatias, 
Leedus, Ungaris, Poolas, Rumeenias ja Lätis alla10  %), ulatub see Madalmaades 74,1  %-ni 
(meeste puhul 22,6  %-ni), Austrias 49,9  %-ni ( meeste puhul 10,5% -ni) ja Saksamaal 46,8  %-
ni (meeste puhul 9,3  %-ni). Osaajatöö kättesaadavus on oluline tegur, mis aitab naistel 
tööturuga seotuks jääda just olukorras, kus neil on lapsed. Samas võib pikemat ae ga kestev 
vähendatud töötundide arv suurendada soolist lõhet palkade ja pensionide puhul, sest osaline 
LV
FI
LTSE
DK
EE
LUPT
SI
SKCZHRHU
PLEL
IT
ROATBEBG
CYDEES FR
IE
NL
UK
MTy = -0.0155x + 0.0954
R² = 0.0079
-3.5-3.0-2.5-2.0-1.5-1.0-0.50.00.51.01.52.0
0 2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22 24 26Soolise tööhõivelõhe muutus
Sooline tööhõivelõhe2017
 
74 
 tööaeg tähendab tavaliselt ka väiksemat tunnitasu ja madalamaid sotsiaalkindlustusmakse. 
Kuigi kahanemas, oli 2017. aastal naiste osaajatööst 22,5  % mitt evabatahtlik.  
Lisaks madalamale tööhõivemäärale on naiste olukord raskem ka suure palgalõhe tõttu. 
Hoolimata sellest, et naised on üldjuhul parema kvalifikatsiooniga kui mehed,49 oli sooline 
palgalõhe 2016. aastal jätkuvalt 16,2  %,50 tehes 2013. aasta näitaj aga (16,8  %) võrreldes läbi 
vaid väikese languse.  Naised kipuvad olema üleesindatud madalama palgaga sektorites ja 
kutsealadel ning töötama sagedamini töökohtadel, kus nõutakse nende oskuste tasemest 
madalamat kvalifikatsiooni. Siiski jääb osa palgalõhest alles ka siis, kui arvatakse maha 
sellised tegurid nagu kogemuste erinevus, haridustase, lepingu liik jne. Erinevused riikide 
vahel on märkimisväärsed. Sooline palgalõhe on jätkuvalt üle 20  % Eestis, Tšehhi Vabariigis, 
Saksamaal, Ühendkuningriigis ja Austr ias, samas kui selle väikseimad näitajad (veidi üle 
5 %) on registreeritud Rumeenias, Itaalias ja Luksemburgis. Pärast 2013. aastat on olukord 
märgatavalt paranenud Eestis, Ungaris ja Hispaanias, samas kui Portugalis ja Leedus on 
sooline palgalõhe suurenen ud rohkem kui 2 protsendipunkti. Sooline palgalõhe tähendab 
sageli ka naiste ja meeste pensionide erinevust, mis 2016. aastal oli 37,2  % (võrreldes 2015. 
aastaga on see langenud 1,1 protsendipunkti). Sooline pensionilõhe oli suurim Küprosel, 
Madalmaades ja  Maltal (üle 44  %), kõige väiksem lõhe (alla 10  %) registreeriti aga Eestis, 
Taanis ja Slovakkias.    
                                                           
49 ELis oli 2017. aastal kolmanda taseme haridus 44,9  %-l 30–34aastastest naistest (meestel 34,9  %). (vt ka eespool selles punktis). Kõigis liikmesriikides on kolmanda 
taseme hariduse omandamise määr naiste puhul kõrgem kui meestel.  
50 Sotsiaalvaldkonna tulemustabeli võrdlusnäitaja on korri geerimata sooline palgalõhe (st et näitajat ei ole korrigeeritud selliste konkreetsete karakteristikute järgi, mis 
võivad teatud määral palgaerinevusi selgitada), mis peaks andma üldpildi palkade maksmisel esinevast soolisest ebavõrdsusest.  Uuringud näitav ad, et suurem osa soolisest 
palgalõhest püsib isegi siis, kui arvestada erinevusi haridustasemes, töökoha valikul, töötundide arvus ja muudes jälgitavate s karakteristikutes (vt. 
http://ec.europa.eu/justice/gender -equality/files/gender_pay_gap/2016_factors_ gpg_en.pdf).  
 
75 
 Joonis 34. Korrigeerimata sooline palgalõhe 2013. ja 2016.  aastal  
 
Allikas: Eurostat Märkus: korrigeerimata soolise palgalõhe mõ õtmisel võetakse aluseks erinevus mees - ja 
naissoost palgatöötajatele makstava keskmise brutotunnitasu vahel ning seda väljendatakse protsendina 
meessoost palgatöötajate keskmisest brutotunnitasust. Horvaatia, Kreeka ja Iirimaa kohta uuemad andmed 
puuduvad . 
 
Tööhõivelõhe kaldub olema suurem hoolduskohustustega naiste puhul.  Näiteks on 
lapsevanemaks olemine üks peamisi tegureid, mis takistab naiste täielikku tööturul osalemist. 
Kui võtta arvesse vanemakohustuste täitmist, on kõigis liikmesriikides sooline tööhõivelõhe 
palju ulatuslikum. 2017. aasta keskmise näitajana oli sell iste (20 –49aastaste) naiste tööhõive 
määr, kellel on alla kuueaastane laps, 9,2 protsendipunkti võrra madalam kui lasteta naistel. 
Tšehhi Vabariigis, Ungaris ja Slovakkias on lapsevanemaks olemise negatiivne mõju eriti 
suur (üle 40 protsendipunkti), samal ajal kui mõju on positiivne, kuid väiksem kui meeste 
puhul, Portugalis, Luksemburgis, Rootsis ja Horvaatias. Teisest küljest on aga lapsevanemaks 
olemisel meeste tööturul osalemisele positiivne mõju kõigis ELi liikmesriikides (keskmiselt 
+12,4 protsendipun kti). 
0.05.010.015.020.025.030.035.0
EECZDEUKATSKPTFILVEA
19EL
28NLFRDKLTBGESHUCYSEMT SIPLBELUITROSooline tööhõivelõhe (% teenitud palgast )
2016 2013
 
76 
 Joonis 35. Meeste ja naiste (20 –49aastased) lapsevanemaks olemise mõju tööhõivele 
2017. aastal  
 
Allikas: Eurostat Märkus: lapsevanemaks olemise mõju tööhõivele mõõdetakse vähemalt ühe alla kuueaastase 
lapsega naiste (meeste ) tööhõive määra ja lasteta naiste (meeste) tööhõive määra vahena (protsendipunktides).  
 
Kvaliteetsete ja taskukohaste lapsehoiu - ja pikaajalise hoolduse teenuste ebavõrdne 
kättesaadavus suurendab lapsevanemaks olemise negatiivset mõju naiste tööhõivele. Kui 
vaadata sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitajat ametliku lapsehoiuteenuse kasutamise 
kohta, oli 2016. aastal ligikaudu 33  % kuni kolmeaastastest lastest registreeritud ametliku 
lapsehoiuteenuse kasutajaks. See tähendab, et Barcelona ülemkogul püsti tatud eesmärk 
(kvaliteetsete ja taskukohaste) lapsehoiuasutuste olemasolu kohta selles vanuserühmas laste 
jaoks on teoreetiliselt saavutatud. Samas on liikmesriikide vahel ikka veel suuri erinevusi. Kui 
Taanis oli ametliku lapsehoiuteenuse kasutajaks regis treerimise määr 70  % ning Portugalis, 
Luksemburgis, Rootsis ja Madalmaades umbes 50  %, siis Slovakkias, Tšehhi Vabariigis, 
Poolas ja Kreekas oli see näitaja alla 10  % (viimati nimetatud riigid koos Bulgaariaga on 
liigitatud kategooriasse „kriitilises oluko rras“). Neis liikmesriikides avaldub ametlike 
lapsehoiuteenuste puudumine ka kehvades naiste tööturul osalemise näitajates (kõigis neis 
riikides on sooline tööhõivelõhe ELi keskmisest suurem ja lapsevanemaks olemine avaldab 
tööhõivemäärale negatiivset mõju ). 2017. aastal olid 21,6  % hoolduskohustustega naistest 
ELis kas mitteaktiivsed või töötasid osalise tööajaga, sest lapsehoiu - või pikaajalise hoolduse 
teenuseid ei osutatud. Kreekas, Hispaanias, Horvaatias ja Küprosel oli see osakaal tugevasti 
üle 50  %, rekordiliselt kõrgele tõusis see näitaja Rumeenias ja Lätis (üle 89  %).  
-40-30-20-100102030
HU CZSKEEDEUK FIBGATFRLVMT EL
28IEROEA
19PLLTNLCYDKBESEELESITLU SIHRPTLapsevanemaks olemise mõju tööhõivele (pp)
Naised Mehed
 
77 
 Joonis 36. Ametlikku lapsehoiuteenust kasutavate kuni kolmeaastaste laste osakaal ja 
selle aastane muutus (sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitaja)  
 
Allikas: Eurostat, sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (EU -SILC). Ajavahemik: 2017. aasta 
tasemed ja muutused võrreldes 2016. aastaga. Märkus: telgede ristumispunktiks on ELi kaalumata keskmine. 
Selgitus on esitatud lisas.  
 
Mitmes liikmesr iigis on jätkuvalt probleemiks ametlikult osutatavate kvaliteetsete ja 
kestlike pikaajalise hoolduse teenuste pakkumine.  Pikaajalise hoolduse teenuste vähesus 
võib olla naiste jaoks suur tööl käimist takistav tegur, sest mitteametlik hooldus on paljude 
perede jaoks sageli ainus võimalus. Demograafiline muutus vaid süvendab seda probleemi, 
sest hooldust vajavate eakate inimeste arv kasvab ajavahemikus 2017 –2060 hinnanguliselt 13 
miljoni võrra51. Lisaks on mitteametlikud hooldajad, kellest enamik on naised, su uremas ohus 
selle poolest, et võivad kogeda vaesust ja rahalist sõltuvust, seda eriti juhul, kui nad on mõne 
oma sugulase hooldamise pärast sunnitud tööaega vähendama või töölt lahkuma, vähendades 
seega oma sissetulekut ja pensioniõigusi.  
                                                           
51 Euroopa Komisjon (2018), „Ageing Report 2018“ (2018. aasta aruanne rahvastiku vananemise kohta), European Economy Institutional 
Paper 079. 
BE
DK
SEFR
LUNL
PTEE
ESMT
SI
ATHR
HULT
BG
CZ
ELPL
SKCYDE
FI
IEIT
LV
UKROy = -0.0738 x + 4.0905
R² = 0.0521
-14.0-10.0-6.0-2.02.06.010.014.0
0 4 8 12 16 20 24 28 32 36 40 44 48 52 56 60 64 68 72Alla 3aastaste laste osakaal ametlikus lastehoius -muutus
Alla 3aastaste laste osakaal ametlikus lastehoius2016
 
78 
 Naiste jaoks kaldub tööturule minek või soov rohkem töötada olema rahaliselt küllaltki 
kahjulik . Täpsemalt, kui tulumaksu arvestatakse pigem leibkonna kui üksikisiku sissetuleku 
pealt, võib tööturul osalemine või rohkemate töötundidega töötamine olla mittetöötavate 
partnerite ja leibkonna teise palga saajate (sageli naiste) jaoks rahaliselt ebasoodsam. Ka 
muud maksu - ja hüvitiste süsteemi elemendid (sh perepõhised, ülalpeetava abikaasaga seotud 
ja ülekantavad mahaarvamised) võivad tööle minekut takistada. Pere teise sis setuleku 
teenijate puhul oli mitteaktiivsuse lõksu sattumine 2016. aastal eriti suur Taanis, Saksamaal, 
Belgias ja Prantsusmaal, samal ajal oli madala palga lõksu kirjeldav näitaja kõrge Belgias, 
Saksamaal ja Luksemburgis52. Hooldusteenuste kõrge hind suure ndab mitteaktiivsuse lõksu, 
see toimib tööleminekut või töötundide arvu suurendamist takistava tegurina.  
Rändetaustaga inimesed saavad tööturutingimuste üldisest paranemisest kasu vaid 
osaliselt . Kuigi väljaspool ELi sündinute osakaal on ELi rahvastikus aina suurem (7,2  % 
2017. aastal, 6,6  % 2014. aastal), käivad nad tööl vähem tõenäoliselt kui ELis sündinud. 2017. 
aastal töötas 63  % väljaspool ELi sündinud tööealistest inimestest (20 –64aastased), see näitaja 
on kriisieelsest tasemest (2008. aastal 66,2  %) palju madalam. Tööhõivelõhe nende kahe 
rühma vahel oli 2017. aastal 10 protsendipunkti, see näitaja on pisut parem kui 2016. aastal 
(10,5 protsendipunkti), kuid palju kehvem kui 2008. aastal (4,5 protsendipunkti). Mõnes 
liikmesriigis (Soome, Rootsi, Mada lmaad ja Belgia) oli see näitaja 2017. aastal ligikaudu 20 
protsendipunkti. Olukord on veelgi keerulisem väljaspool ELi sündinud naiste puhul. Nende 
tööhõive määr oli 2017. aastal 54,1  %, erinevus ELis sündinud naistega oli 13,6  %. Lisaks on 
väljaspool ELi  sündinud inimeste hulgas tõenäoliselt rohkem palgavaeseid kui ELis sündinute 
hulgas.  
 
                                                           
52 Teise sissetuleku teenija mitteaktiivsuse lõks näitab tegelikku piirmaksumäära teise pereliikme töös issetuleku puhul, juhul kui pereliige hakkab sotsiaaltoetuse asemel 
palka saama. Madala palga lõksu arvutatakse lasteta paari pealt ja see väljendab olukorda, kus pere teise sissetuleku teenija  suurendab sissetulekut 33 –67 % ulatuses keskmise 
palga suhtes ning kus põhisissetuleku teenija teenib 100  % keskmisest palgast.  
 
79 
 Joonis 37. Väljaspool ELi sündinute tööhõive määr, võrdlus aastate kaupa  
 
Allikas: Eurostat. Märkus: Saksamaa kohta puuduvad 2008. ja 2013. aas ta andmed.  
 
Joonis 38. 20–64aastaste tööhõive määr sünniriigi kaupa 2017. aastal  
 
Allikas: Eurostat.  
 
40455055606570758085
BE
EL
FR
FI
HR
NL
AT
DK
ES
IT
LU
EL 28
MT
DE
BG
SE
IE
LV
CY
SI
LT
UK
SK
EE
HU
PL
PT
RO
CZ
2017 2008 2013
NL SE BE FI DK DE FR ATEL
28LV EE UK MT HR IE LU BG LT SI ES EL CY HU SK IT CZ PT
Erinevus väljaspool ELi ja ELis sündinute vahel 20.6 19.3 19.0 18.8 17.9 17.1 17.0 16.9 10.0 8.6 8.3 8.2 7.9 6.6 6.6 6.6 6.3 6.0 5.4 4.4 4.1 3.4 1.5 0.4 0.2 -0.9 -1.5
Väljaspool ELi sündinud 59.9 66.2 52.0 56.2 61.0 64.5 55.6 60.9 63.0 67.1 71.3 70.6 64.1 57.5 66.5 62.7 65.1 70.2 68.7 61.6 54.0 67.6 71.7 70.7 62.1 79.4 74.5
ELis sündinud 80.5 85.5 71.0 75.0 78.9 81.6 72.6 77.8 73.0 75.7 79.6 78.8 72.0 64.1 73.1 69.3 71.4 76.2 74.1 66.0 58.1 71.0 73.2 71.1 62.3 78.5 73.02119
19191817
1717
10988
8
77
766
5
4
432
0
0
4045505560657075808590
 
80 
 Rändetaustaga inimeste probleemid kanduvad tihtipeale põlvest põlve edasi . 
Rändetaustaga isikute, eriti noorte osakaal kasvab53 ja on tõendeid, et väljaspool ELi sündinud 
vanemate siin sündinud laste tööhõive määr on madalam kui nende kohaliku taustaga 
eakaaslaste oma54. See omakorda suurendab töötute määra ebasoodsas olukorras olevate 
noorte mõnes rühmas. Tööturu näitajad on ka rä nde põhjuste kaupa väga erinevad55. Kuigi 
rändajate madalam tööhõivemäär on osaliselt tingitud madalama haridustasemega isikute 
suuremast osakaalust nende hulgas, ei aita parem haridustase56 neil tööturul paremini toime 
tulla ning rändajate oskused ja kutsea lane võimekus on olulisel määral kasutamata57.     
Puuetega inimeste tööhõive määra erinevus osutab kasutamata oskuste potentsiaalile. 
2016. aastal oli ELis tööhõivelõhe58 puudega inimeste ja ülejäänute vahel suur (see näitaja oli 
48,1 % puudega inimestel vs. 73,9 % ülejäänutel). See lõhe on aga liikmesriigiti küllaltki 
erinev59 alates 14,7 protsendipunktist Itaalias kuni 45 protsendipunktini Iirimaal. Vaid 59,7  % 
puudega inimestest ELis on majanduslikult aktiivsed, ülejäänute puhul on see näitaja 82,2  %, 
mis võimaldab oletada, et puudega isikutel on üsna keeruline tööturule pääseda60. Selliste 
riikide vahel, kus puudeta inimeste aktiivsuse määrad on sarnased, võivad puudega inimeste 
aktiivsuse määrad olla väga erinevad. Töö kvaliteet on samuti oluline küsimus, sest 2016. 
aastal võisid puudega inimesed kogeda ELis palgavaesust suurema tõenäosusega kui muu osa 
rahvastikust61. Soo järgi oli puudega naiste tööhõive määr (45,9  %) vaid veidi madalam 
puudega meeste omast (50,6  %), kuigi mõnes liikmesriigis oli see erine vus vastupidine. 
Puudega inimeste üldise elukvaliteedi kohta leidis Eurofound,62 et see, mil määral nad 
tunnevad end ühiskonnast väljajäetuna, varieerub suuresti sõltuvalt sellest, kas nad töötavad 
või mitte. Need, kellel on töökoht, märgivad palju harvemin i, et tunnevad end ühiskonnast 
                                                           
53 ELis oli 2014. aastal umbes 20  % 15 –29aastastest noortest rändetaustaga  – kas väljaspool ELi sündinud või siis ELis sündinud ja vähemalt ühe väljaspool ELi sündinud 
vanemaga. Allikas: Eur ostat.  
54 OECD (2017), Catching Up? Intergenerational Mobility and Children of Immigrants. 
55 Väljaspool ELi sündinute tööhõive määr oli kõrgem nende puhul, kes saabusid siia õppima või tööle (2014. aastal 71  %, mis on isegi suurem kui siin sündinud inimestel), 
ja madalam neil, kes on tulnud perekondlikel põhjustel või pagulasena. Väljaspool ELi s ündinute hulgas oli 2014. aastal perekondlikel põhjustel sisserändajate osakaal kõige 
suurem (52  %). Nende tööhõive määr oli 2014. aastal 53  %, see on madalam isegi pagulaste omast (56  %). 
56 Hariduse omandamise arvestuses olid kolmandate riikide kodanikud (25–54aastased) 2017. aastal tõenäolisemalt madalama haridustasemega (43,6  %) kui vastuvõtva riigi 
kodanikud (21,2  %) ning omandasid vähem tõenäoliselt kolmanda taseme haridust (vastavalt 26,3  % ja 31,6  %). 
57 Väljaspool ELi sündinute ja ELis sündinute tööh õive määrade vahe on kõige selgem nende hulgas, kel on kolmanda taseme haridus, mis näitab, et rändajatel on kohalike 
elanikega võrreldes haridusest vähem kasu (vt ka „Employment and Social Developments in Europe“, 2015). 2017. aastal oli umbe s 42 % kolman date riikide kodanikest, kes 
omasid kõrgharidust, ülekvalifitseeritud, st nad töötasid kas väheseid või keskmisel tasemel oskusi nõudvatel töökohtadel, sa mas vastuvõtva riigi kodanike hulgas tegi seda 
umbes 20  %. Erinevus nende kahe rühma vahel viimastel a astatel küll vähenes (2012. aasta 25 protsendipunktilt 20 protsendipunktile 2017. aastal).  
58 Sissetulekut ja elamistingimusi käsitleva ELi statistika 2015. aasta andmed, mida analüüsis Puuetega Inimeste Ekspertide Akad eemiline Võrgustik (ANED).  
59 Ka puude  esinemise sagedus erineb liikmesriigiti olulisel määral. 
60 Ibid.  
61 Sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (2017). Suhtelise palgavaesuse määr aktiivsuse piiratuse, soo ja vanu se järgi (hlth_dpe050).  
62 Eurofound (2018): The social and empl oyment situation of people with disabilities (Puudega inimeste sotsiaal - ja tööhõivealane olukord), Euroopa Liidu Väljaannete 
Talitus, Luxembourg, ilmumas.  
 
81 
 välja jäetuna, kui need vastajad, kes on pikaajalised töötud või kes oma puude tõttu ei saa 
töötada.  
 
3.2.2.  Poliitikameetmed  
Et vähendada koolist väljalangenute osakaalu, ennetada sotsiaalse tõrjutuse kujunemist 
ja aidata no ortel haridussüsteemist tööturule liikuda, on vaja põhjalikke strateegiaid, 
milles keskendutakse haridussüsteemist varakult lahkumise algpõhjustele . Mitu 
liikmesriiki on hiljuti kasutusele võtnud meetmed, millega haridussüsteemist varakult 
lahkunute arvu v ähendada, näiteks alates õppekeelest erineva emakeelega õpilastele keeletoe 
pakkumise meetmetest kuni haridus - ja karjäärialase nõustamiseni koolis, samuti on loodud 
meetmeid, millega toetatakse haridussüsteemist varakult lahkunute haridus - ja 
koolitussüst eemi tagasipöördumist. Näiteks rahastatakse Bulgaarias projektiga „Sinu klass“ 
täiendavat pedagoogilist tuge õpilastele, keda ohustab koolist väljalangemine; selleks on 
olemas vahendid keeleõppeks, lisatundideks, et kõrvaldada teadmiste omandamisel tekkinu d 
lünki, või õppekavaväliseks tegevuseks, et parandada õpilaste motivatsiooni. Rootsis 
toetatakse koole rahaliselt vastavalt kooli õpilaste sotsiaalmajanduslikule taustale, et 
soodustada tasakaalustatud sotsiaalset kooslust ja ennetada haridussüsteemist va rakult 
lahkumist. Hispaania kavaga „Proeducar“ soodustatakse meetmeid, millega suurendatakse 
haridussüsteemi kvaliteeti ja võrdseid võimalusi ning toetatakse nn teise võimaluse 
haridusprogramme.  
Kvaliteetse ja taskukohase hariduse kättesaadavuse tagamine, samuti õpetajate 
kutsealase täiendõppe toetamine on õpilaste õpitulemuste parandamisel ülimalt oluline.  
Iirimaa hariduse tegevuskavas ( Action Plan for Education ) keskendutakse kvaliteedi, 
tipptaseme ja innovatsiooni edendamisele ja soodustamisele, oluliste  oskuste nappuse 
vähendamisele, peamise progressi võimaldava tehnoloogia hoogsale kasutuselevõtule ning 
kaasamise esikohale seadmisele. Luksemburgi keskharidussüsteemi hiljutise reformiga 
tahetakse kohandada haridust vastavalt õpilaste vajadustele; reform võimaldab koolidel 
vastavalt valitud profiilile iseseisvamalt õppekava koostada ja õpitavate keelte valikut 
mitmekesistada ning sellega võetakse kasutusele kooli kolmeaastased arengukavad, millega 
kaetakse sellised valdkonnad nagu nõustamine, õpiedukus, ko oliväline tegevus, 
psühholoogilised ja sotsiaalsed tugiteenused ning digioskuste parandamine. Horvaatias on 
algatusega „Kool kogu eluks“ ( School for Life ) kasutusele võetud uued õppekavad, mille 
 
82 
 aluseks on õpiväljundid ning millega tõstetakse õpilaste koge mused klassiruumi keskmesse, 
tunnustatakse õpetaja ettevalmistuse tähtsust ja võetakse õppekavva põhioskuste (nt 
ettevõtlusoskuste, õpioskuste või kodanikuhariduse) aineülene õpetamine. „Koostöö parima 
võimaliku kooli heaks“ ( Samverkan för bästa skola ) on Rootsi algatus ebavõrdsuse 
kõrvaldamiseks. Selle algatusega osutatakse vajaduste kohaseid tugiteenuseid, millel on 
praktiline suunitlus ning millega kaasneb õpetajate täiendõpe koolides, kus probleemid 
kvaliteetse õppetöö tagamisel on kõige suuremad ja kus  suur osa õpilastest oma haridustee 
katkestavad. Küprosel rakendatakse õpetajatele mõeldud uut õpperaamistikku, et täiendõpet 
paremaks muuta, seal on alustatud ka koolieelse õppekava ajakohastamist edu - ja 
asjakohasusnäitajate põhjal. Leedu uues õpetajakoo lituse määruses on sätestatud õppekavade 
ja õpetajate õppepraktika kvaliteedi nõuded. Samuti on seal täpsustatud, millised võimalused 
on õpetajaks õppimisel ja õpetajate kutsealaseks täiendõppeks ning määratud kindlaks 
riiklikele õpetajate täiendkoolituske skustele esitatavad nõuded.  
Tõhus seadusmuudatuste jõustamine romade kaasamisel haridusse on jätkuvalt oluline.  
Bulgaarias on roma õpilastele mõeldud praegu kehtivate meetmete hulgas õpitoetused ja 
koolivälise tegevuse pakkumine, Bulgaaria keele lisatunni d ja muu tegevus, kuhu on kaasatud 
õpilaste vanemad.  Ungari muutis 2017. aasta juulis oma võrdse kohtlemise ja riikliku hariduse 
seadust, et tagada segregatsiooni keelamine. Samuti valiti 2017. aastal välja koolid, kus 
õpitulemused on kehvad, kus on suur v äljalangevuse määr ja segregatsiooni oht ning kes 
saavad seega toetust koolituseks ja kompleksset arengutoetust diferentseeritud 
õpetamismeetodite rakendamiseks. Hariduspiirkondades luuakse antisegregatsiooni ametniku 
ametikohti ja töörühmi. Rumeenias laie ndati kooliinspektsioonide ja kvaliteeditagamisasutuse 
(ARACIP) vastutusalasse kuuluvaid segregatsiooni jälgimise ülesandeid. Slovakkia valitsuse 
poolt 2017. aasta veebruaris heakskiidetud romade integreerimise läbivaadatud tegevuskava 
rakendatakse, kuid t ulemused ei ole veel teada. Slovaki Vabariik võttis vastu riikliku hariduse 
kümne aasta arengukava, milles tegeldakse ka kaasatuse küsimuste ja hariduse kvaliteediga, 
samuti roma lastega.  
Väga tähtis on tõsta kõrghariduse kvaliteeti, seda eriti kolmanda ta sandi hariduse 
omandamise määra pideva suurendamise kontekstis.  Komisjoni 2017. aasta teatises ELi 
uue kõrghariduse tegevuskava kohta63 rõhutatakse nende meetmete olulisust, mis on mõeldud 
kõrghariduses osalemise laiendamiseks, diplomini jõudmise määra suurendamiseks, 
                                                           
63 COM(2017) 247 final.  
 
83 
 üliõpilastele tööturul nõutavate oskuste ja pädevuste õpetamiseks või kõrgharidussüsteemi 
rahastamise süsteemi tõhustamise ks. Mitu liikmesriiki on teatanud neid põhimõtteid 
järgivatest reformidest. Prantsusmaa võttis hiljuti vastu seaduse, millega toetatakse üliõpilaste 
edukust kõrghariduse omandamisel nimelt nii, et pakutakse sisseastumisel rohkem nõustamist 
ja õpingute ajal  tuge, samuti antakse välja infolehti pädevuste kohta, mida erinevatele 
erialadele kandideerijatelt võidakse oodata. Austria ja Tšehhi Vabariik on hiljuti kasutusele 
võtnud uued kõrghariduse rahastamise süsteemid, millega soodustatakse mitmekesistumist ja 
kvaliteedi tõstmist. Poolas hiljuti vastuvõetud teadusuuringute ja kõrghariduse seadus 
(Ustawa 2.0)  näitab suurt tahet ajakohastada kõrgharidussektorit ja parandada selle kvaliteeti. 
Portugal on võtnud meetmeid, mille abil suurendada kõrgkooli astumist, nä iteks ebasoodsa 
taustaga üliõpilastele pakutavate sotsiaaltoetusmehhanismide tugevdamine stipendiumide 
olulise suurendamise kaudu, sotsiaalskeem õppemaksude tasumiseks mitmes etapis ning 
läbivaadatud programmi „+Superior“ rakendamine, et edendada ja toetad a kõrgkooli astumist 
hõredamalt asustatud ja väiksema nõudlusega piirkondades.  
Liikmesriigid jätkavad tööd, et muuta oskused ja kvalifikatsioonid kõikjal Euroopas 
lihtsamini mõistetavaks.  Kõik liikmesriigid on oma riiklikes kvalifikatsiooniraamistikes 
lähtunud õpiväljundite põhimõttest. Peaaegu kõik liikmesriigid (27) on oma raamistikes 
kasutatavad kvalifikatsioonide tasemed seostanud Euroopa kvalifikatsiooniraamistiku 
tasemetega ja 19 liikmesriiki (Belgia, Tšehhi Vabariik, Taani, Saksamaa, Eesti, Kreeka, 
Prantsusmaa, Iirimaa, Itaalia, Läti, Leedu, Luksemburg, Ungari, Malta, Madalmaad, Austria, 
Portugal, Sloveenia ja Ühendkuningriik) on oma raamistikes ära märkinud ka Euroopa 
kvalifikatsiooniraamistiku tasemed, muutes seega need raamistikud selgemaks ja pare mini 
võrreldavateks.  
Üha rohkem liikmesriike võtab arvesse õppimist väljaspool institutsionaalset haridus - ja 
koolitussüsteemi . 15 liikmesriigis (Belgia, Taani, Prantsusmaa, Kreeka, Iirimaa, Itaalia, Läti, 
Malta, Madalmaad, Poola, Portugal, Rumeenia, Slov akkia, Hispaania ja Rootsi) on loodud 
koordineerimismehhanism, millega soodustatakse haridus - ja koolitussektoris toimuva 
valideerimise alast vahetust ja ühtlustamist. Riiklike kvalifikatsiooniraamistike (NQF) ja 
valideerimissüsteemide vahelisi seoseid tug evdatakse enamikes riikides. Valideerimise 
tulemusel võib omandada raamistikus esitatud mis tahes kvalifikatsiooni 11 liikmesriigis 
(Belgia, Prantsusmaa, Iirimaa, Läti, Malta, Madalmaad, Poola, Portugal, Rumeenia, 
Ühendkuningriik) ja valideerimist saab kas utada krediidina kvalifikatsiooni omandamiseks 
veel neljas liikmesriigis (Taani, Eesti, Hispaania, Sloveenia).  
 
84 
 Liikmesriigid liiguvad tööturu vajadustele vastava hariduse andmisel tervikliku 
strateegilise lähenemisviisi suunas.  2016. aastal võttis nõukogu oskuste tegevuskava osana 
vastu soovituse oskuste täiendamise kohta, mille eesmärk on aidata lahendada nappivate 
oskuste ja ebavõrdsuse probleeme ning tulla toime tööturu vajadusega üha 
kõrgetasemelisemate oskuste järele. Oskuste täiendamise meetmetega loo vad ja rakendavad 
poliitikakujundajad poliitikameetmeid, mis on konkreetselt seotud väheste oskustega 
täiskasvanute vajadustega. Mitu liikmesriiki (Hispaania, Itaalia, Portugal, Sloveenia ja hiljuti 
ka Belgia/Flandria) on komisjoni ja OECD ühisel toel välj a töötanud riiklikku oskuste 
strateegiat. Diagnoosimisetapi lõpuleviimise järel ning olles välja selgitanud oskuste 
valdkonna suuremad probleemid, on Itaalia ja Sloveenia jõudnud protsessis eesmärkide ja 
meetmete kavandamiseni. Portugal on lõpule viinud ni i diagnoosimise kui ka eesmärkide ja 
meetmete kavandamise ning käivitas oma tegevuskava selle aasta mais. Läti ja Poola 
käivitavad oskuste strateegia projektid 2018. aasta lõpus.  
Astutakse uusi samme, et muuta juurdepääs kutseharidusele ja -õppele lihtsam aks ning 
osalemine selles rohkearvulisemaks.  Luksemburg muutis elukestva õppe toetamist ja 
arendamist käsitlevaid õigusakte eesmärgiga tõhustada kulutusi elukestva kutseõppe 
kaasrahastamise kaudu. Prantsusmaa on eraldanud pädevustesse investeerimise kava ( Plan 
d'Investissement Competence  ehk PIC) kaudu täiendavaid rahalisi vahendeid kutseõppeks ja 
õpipoisiõppeks, mis tähendab et sellesse valdkonda suunatud riiklikke vahendeid on 
suurendatud keskmiselt peaaegu 10  % aastas. Malta kava „Get Qualified“ eesmärk on 
parandada rahalist toetust õppijatele, kes soovivad kutseõppes osaleda.  
Liikmesriigid kohandavad oma kutsehariduse ja -õppe süsteeme, et parandada nende 
vastavust tööturu vajadustele.  Sloveenia on kehtestanud sertifikaadi lisa, kus esitatakse 
tööandja jaoks kutsekvalifikatsioone kirjeldavad täpsed, ühtlustatud ja rahvusvaheliselt 
võrreldavad andmed. Ühendkuningriik teatas, et viis tehnilise hariduse reformiga sisse T -
tasemed, st tehnil ised kvalifikatsioonid, mida 16 –19aastased noored saavad omandada A -
tasemete alternatiivina (A -tasemed on koolilõpetajate põhiline kvalifikatsioon). Kreeka 
laiendas kutsekeskhariduskoolide lõpetajatele pakutavat õpipoisiõppe toetust, mis võimaldab 
juurdepä äsu Euroopa kvaliteediraamistiku 5. taseme kvalifikatsioonidele ja mille eesmärk on 
hõlbustada tööturule üleminekut. Horvaatia on muutnud kutsehariduse seadust, milles on 
sätestatud uute kutseõppekavade arendamine ja väljatöötamine selliste kutsekvalifikat sioonide 
omandamiseks, mida vajab tööturg. Lisaks kehtestati seadusega kvaliteeditagamise parem 
süsteem ja loodi piirkondlikud pädevuskeskused. Küprosel on valitsus kehtestanud meetmed, 
 
85 
 mille eesmärk on parandada kutsehariduse kvaliteeti ning tööturul vaja like oskuste ja 
pädevuste omandamist, selleks soodustatakse eelkõige kutsehariduse ja -õppe pakkujate ja 
tööstuse vahelist koostööd praktilise koolituse valdkonnas (nö tööstuses pakutavatele 
töökohtadele suunamine). Soomes on kutsehariduse ja -õppe reformi ga võetud meetmeid 
selleks, et arendada õpipoisiõpet ning hõlbustada paindlikke õppeviise ja praktilist 
lähenemisviisi kvalifikatsiooni omandamisele.  
Mitu liikmesriiki on võtnud eri meetmeid digioskuste arendamiseks.  Bulgaarias on 
käivitatud ELi rahastatav  projekt „Education for Tomorrow“, millega soodustatakse 
digitehnoloogia kasutamist hariduses ja viiakse sisse innovaatilised õpetamismeetodid ning 
suurendatakse õpimotivatsiooni ja õppimisel puhul ettetulevate raskuste ületamist. 
Ühendkuningriik võtab kas utusele riikliku ümberõppe kava, millele täiendavalt eraldatud 30 
miljonit Inglise naela (34 miljonit eurot) suunatakse konkreetsetele digioskuste vajadustele. 
Hispaania võttis vastu noortele spetsialistidele mõeldud digioskuste koolitusprogrammi, 
millega pakutakse töötutele noortele riikliku noortegarantii süsteemi kaudu digitööstusele ja 
uutele ärimudelitele suunatud koolitust. Malta on loonud riikliku oskuste nõukogu allkomitee, 
kes tegeleb uurimisega ja esitab soovitusi, kuidas kõrvaldada digioskuste nõ udluse ja 
pakkumise erinevusi.  
Noorte tööhõive suurendamine ja noorte haridussüsteemist tööturule suundumise 
toetamine on jätkuvalt olulisel kohal . 2017. aastal registreeris end noortegarantiis üle 5 
miljoni noore ning 3,5 miljonit võttis selle kaudu vastu  tööpakkumise, jätkas õpinguid, asus 
praktikale või alustas õpipoisiõpet ning ligi pooled neist noortest jätkasid oma tööd, õpinguid 
või koolitust ka kuus kuud pärast seda, kui nende osalemine noortegarantii programmis oli 
lõppenud. Siiski on paljudes liik mesriikides noortegarantii programmi registreeritud NEET -
noorte hinnanguline osakaal aasta lõikes ikka veel alla 50  %. Olukorras, kus noorte 
tööturunäitajad on oluliselt paranenud, on hakatud noortegarantii tulemuslikkuse aluseks 
olevaid poliitikameetmeid sihipärasemalt suunama.  
Liikmesriigid tõhustavad teavitusmeetmetega seonduvat tööd ning muudavad teenused 
noortele kättesaadavamaks  ja tagavad, et abivajajad leitakse paremini üles. Soomes 
muudeti alaliselt tegutsevaks noorte igakülgse nõustamise keskused (Ohjaamo), mille 
tegevust rahastati algselt ESFi vahenditega. Neile antakse suuremahulist rahalist tuge ja neil 
on eesmärk pakkuda teenuseid 10 000 noorele. Saksamaal on kõikjal avatud noorte tööhõive 
ameteid. Küpros algatas teavitamisprojekti, mida koostö ös tööministeeriumi ja Küprose 
 
86 
 noorsooametiga toetab haridusministeerium ja millega tahetakse jõuda 4000 mitteaktiivse 
NEET -nooreni, et pakkuda neile aktiveerimistoetust, s.o nõustamist ja vajadustele vastavat 
koolitust. Horvaatias on 2017. aasta novembris t olemas NEET -noorte kaardistamise süsteem, 
mille eesmärk on teha kindlaks registreerimata NEET -noored ja neile omased jooned, et 
sellele rühmale suunatud meetmed oleksid sihipärasemad.  
Uusi meetmeid on võetud ka mitmeti ebasoodsas olukorras olevate noorte  paremaks 
toetamiseks, sh tööhõive -, sotsiaal - ja haridusteenuste osutajate suurema koostöö kaudu. 
Austrias tegutsevad noortenõustajad, kes aitavad noortel võimalikult kaua haridus - ja 
koolitussüsteemis vastu pidada või siis neid uuesti süsteemi tagasi tuu a. Iirimaal alustati 2018. 
aastal noorte tööhõive toetuskavaga ( Youth Employment Support Scheme ). Selle kavaga 
aidatakse noortel tööotsijatel, kes on pikaajalised töötud või kel on tööle minekul olulisi 
tõkkeid, praktikakohta leida. Kava raames pakutavates  meetmetes osalejad õpivad tööalaseid 
ja sotsiaalseid oskusi toetavas keskkonnas ja neile makstakse miinimumnetopalgaga võrdset 
nädalapalka.  
Liikmesriigid toetavad jätkuvalt tööhõive - ja ettevõtlusstiimulitega tööturu nõudluse 
probleemi lahendamist, peami selt kasutatakse sihipäraseid palga - ja värbamistoetusi . 
2018. aasta märtsis võttis Belgia vastu uue seaduse, millega toetatakse uut „Starter Jobs“ 
programmi, mis ei ole veel jõustunud, kuid millega muudetakse 18 –21aastaste kogemusteta 
noorte tööle võtmine  vähem kulukaks ilma neile makstavat netopalka vähendamata. 
Hispaanias on käivitatud 10  000-le 18 –29aastasele töötule suunatud uus palgatoetusprogramm 
rõhuasetusega kõrgharidusega noortele (6000 kohta).  Toetusperiood on pikem pikaajaliste 
töötute ja miini mumpalgasaajate värbamise korral. Veel on Hispaania otsustanud vähendada 
kolme aasta jooksul nende ettevõtjate sotsiaalkindlustusmakseid, kes muudavad 
koolituslepingud tähtajatuteks töölepinguteks, ja võtta kasutusele uued palgatoetused sellistele 
noortele  ettevõtjatele (kuni 35aastased), kes esmakordselt võtavad tööle mõne töötaja. 
Toetusperiood on pikem noorte töötute (kuni 29aastased) korral. Itaalias on kasutusele võetud 
rida sotsiaalkindlustusmaksetega seotud stiimuleid, näiteks on vähendatud kolme aas ta 
jooksul nende eraettevõtjate makseid, kes võtavad noori tööle tähtajatu töölepinguga, või 
antud täielik maksuvabastus kolme aasta jooksul ettevõtjatele, kes võtavad noori tööle 
tähtajatu töölepinguga pärast seda, kui nende noorte praktika või duaalse ku tsehariduse ja -
õppe programm on lõppenud, ja neile ettevõtjatele, kes võtavad tööle noortegarantiis 
registreeritud noori.  Rumeenias on kavas suurendada tööhõivetoetust NEET -noorte ja noorte 
 
87 
 kõrgkooli lõpetanute värbamise korral 1125 leult kuus (ligikaudu 2 45 eurot) 2250 leule kuus 
(ligikaudu 490 eurot).     
Mitmes liikmesriigis on oluline fookus noorte oskuste täiendamisel ja ümberõppel 
aktiivsete tööturumeetmete kaudu. Horvaatia töö - ja pensionisüsteemi ministeerium ja 
Horvaatia tööhõiveameti juhatus on vastu võtnud uue aktiivsete tööturumeetmete paketi, 
milles pannakse rohkem rõhku koolitusele ja töökohal toimuvale koolitusele, sh noorte jaoks. 
Alates 2017. aastast on Hispaanias rakendatud noortele spetsialistidele mõeldud digioskuste 
koolitusprogrammi, millega pakutakse töötutele noortele riikliku noortegarantii süsteemi 
kaudu digitööstusele ja uutele ärimudelitele suunatud koolitust.  
Liikmesriigid kohandavad jätkuvalt ka  oma praktikaalaseid õigusakte praktika 
kvaliteediraamistikuga64 ning on täiendavalt välja töötanud praktika jaoks mõeldud 
rahalisi stiimuleid.  Leedus hakati uue, 1. juulil 2017. aastal jõustunud tööhõiveseadusega 
vahet tegema kahte liiki praktikal, nimelt „vabatahtlikul praktikal“ (artikkel 10) ja 
„edasijõudnute koolitusel“ (artikkel 39) , ning seati sisse tasustamata ja tasustatud praktika 
konkreetsem raamistik. Hispaania 2018. aasta eelarveseadus hõlmab rahaeraldist, millega 
käivitatakse noortegarantii koolituspreemia ( bono de formacion garantia juvenil ), tegemist on 
430 euro suuruse toe tusega, mida makstakse kuni 18 kuud noortele, kes töötavad koolitus - ja 
praktikalepingu alusel. Rumeenia võttis 2018. aasta juulis vastu praktika seaduse, millega 
toetatakse üle 16 aasta vanuseid. Seadusega muudetakse tööandja jaoks kohustuslikuks 
maksta i gal kuul vähemalt 50  % miinimumbrutopalgast kuni 720 töötunni eest (kuue kuu 
jooksul). Kui praktika lõpul võetakse noor tööle, saab ettevõtja preemiat.  
  
                                                           
64 Nõukogu 10.  märtsi 2014.  aasta soovitus praktika kvaliteediraamistiku kohta  (ELT  2014/C 88/01).  
 
88 
 Tekstikast  2. Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) võimaluste täielik ärakasutamine  
Aastateks 2014 –2020 ettenä htud 86,4 miljardi eurose eelarvega on Euroopa Sotsiaalfond 
(ESF) üks peamistest ELi vahenditest, millega toetada riigipõhistes soovitustes kindlaks 
tehtud probleemide kõrvaldamist. Rakenduskavadega aidatakse otseselt kaasa jätkusuutliku ja 
kvaliteetse töö hõive ja sotsiaalse kaasatuse edendamisele, haridusse ja koolitusse 
investeerimisele ning institutsioonilise suutlikkuse suurendamisele.  
Üks peamisi poliitilisi prioriteete on noorte tööhõive, millega seotud meetmeid rahastatakse 
nii ESFi enda vahenditest kui ka noorte tööhõive algatuse raames. Noorte tööhõive algatuse 
eelarvet suurendati 2017. aastal 8,9 miljardi euroni kogu 2014. –2020. aasta 
programmitööperioodi jaoks. Noorte tööhõive algatus on spetsiaalselt suunatud 
mittetöötavatele ja mitteõppivatele n oortele (NEET -noored) ning eelkõige ELi piirkondadele, 
kus noorte töötuse määr oli 2012.  aastal kõige kõrgem.  
Ajavahemikus 2014 –2017 sai ESFi ja noorte tööhõive algatuse kaudu toetust üle 15 miljoni 
osaleja, sh peaaegu 3 miljonit pikaajalist töötut (17  %). Sekkumisvahendid on suunatud 
peamiselt alla 25aastastele noortele (42  % kõigist osalejatest) ja väheste oskustega isikutele, 
kes on lõpetanud põhihariduse 1. või 2. astme või põhihariduse ülemise astme (44  % kõigist 
osalejatest). Meetmete rakendamine, mis  2017. aastal järsult kiirenes, peaks pidevalt kasvama 
ka järgmistel aastatel.  
Ajavahemikus 2014 –2017 on noorte tööhõive algatuse vahendusel toetust saanud rohkem kui 
2,4 miljonit NEET -noort:  
- neist 1,5 miljonit noort on tööhõive algatuse raames toetatava  sekkumismeetme läbi 
teinud;  
- 780 000 noort omandas sekkumise lõppedes haridust või osales koolituses, omandas 
kutsekvalifikatsiooni või oli läinud tööle, sh alustanud tegevust füüsilisest isikust 
ettevõtjana;  
- 550 000 noort said pärast sekkumise lõppemist tööpakkumise või võimaluse õpingute 
jätkamiseks, õpipoisiõppeks või praktikaks.  
30. mail 2018 võttis Euroopa Komisjon vastu ettepaneku Euroopa Sotsiaalfond+ -i (ESF+) 
kohta aastateks 2021 –2027. ESF+ võimaldab struktuuri - ja investeerimisfondide la iendatud 
raamistikus keskenduda toetamisel rohkem Euroopa poolaasta raames kindlaks tehtud 
probleemidele. Selleks ühendab ESF+:  
• Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) ja noorte tööhõive algatuse,  
• Euroopa abifondi enim puudust kannatavate isikute jaoks (FEAD),  
• ELi tööhõive ja sotsiaalse innovatsiooni programmi ning  
• ELi terviseprogrammi.  
 
89 
 ESF+ -i määruse eesmärk on tagada, et jagatud eelarve täitmise alla kuuluva haru vahenditega 
keskendutakse kõige olulisematele kindlakstehtud probleemidele, eelkõige:  
• Euroopa sotsiaalõiguste samba põhimõtete toetamisele ja Euroopa poolaasta raames 
esitatud soovituste rakendamisele;  
• noorte jätkuvale toetamisele, nähes noorte töötuse kõrge määraga liikmesriikidele ette 
miinimumtasemel eraldise;  
• sotsiaalse kaasatuse edendamise le miinimumtasemel eraldisega (25  %); 
• liidu sotsiaalse innovatsiooni, liikuvus - ja tervisemeetmete toetamisele;  
• kolmandate riikide kodanike pikaajalise integreerimise toetamisele koostöös 
varjupaiga - ja rändefondiga (AMF);  
• sellele, et lihtsustada rii klike ametiasutuste või ESF+i toetust saavate 
organisatsioonide halduskoormuse vähendamist.  
 
Mitmes liikmesriigis jätkatakse eakate töötajate tööturul osalemise soodustamiseks 
tehtavat tööd . Taani pensionilepinguga on loodud eakatele töötajatele kauem tööt urule 
jäämiseks stiimuleid juurde. Mitme algatusega suurendatakse pensionisüsteemi paindlikkust, 
siia alla kuuluvad suuremad rahalised stiimulid pensionilejäämise edasilükkamiseks ja 
erapensioniskeemi loomiseks. Kreeka on vastu võtnud avalikule sektorile n ing kohalikele 
ettevõtjatele, üksustele ja organisatsioonidele suunatud subsiidiumide programmi 10 000 
pikaajalise töötu (vanuses 55 –67) värbamiseks. Maltal saavad alla 65aastased pensionärid, kes 
on füüsilisest isikust ettevõtjad või kes töötavad osalise tööajaga, maksta sotsiaalmakseid pro 
rata määraga 15  % (täismäära asemel). Sloveenia võttis kasutusele toetuse, mille eesmärk on 
soodustada üle 58aastaste alalisele tööle võtmist, seades esikohale töötushüvitiste ja rahalise 
sotsiaalabi saajad. Selle toetu se suurus on 11 000 eurot ja seda makstakse tööandjale kahes 
osas (pool isiku töölevõtmisel ja teine pool pärast 18. kuupalga maksmist). Lisaks sellele 
alustati projektiga, millega toetatakse ettevõtjaid igakülgselt tööjõu aktiivsena vananemise 
soodustamis el. Mõlemat meedet kaasrahastab ESF. Kooskõlas aktiivsena vananemise 
strateegiaga loodi 2018. aasta märtsis valitsuse tasandil aktiivsena vananemise ja 
põlvkondadevahelise koostöö nõukogu, kuhu kuuluvad ministrid ning kutseorganisatsioonide, 
vabaühenduste ja ettevõtjate esindajad.  
Paljud liikmesriigid jätkavad tööd lapsehoiu - ja pikaajalise hoolduse teenuste 
valdkonnas, et kõrvaldada naiste tööhõivet takistavad tegurid. Saksamaal võeti 2018. 
 
90 
 aasta juunis vastu lapsehoiu rahastamise programm, millega toetata kse lasteaiakohtade 
pakkumist väga väikestele lastele, et suurendada täiskohaga töötavate naiste arvu. Programmi 
eelarve on 3,28 miljardit eurot ja selle raames luuakse 100 000 lasteaiakohta. Iirimaal on 
loodud koolieelse hariduse kava eelkooliealistele la stele. 2018. aasta septembrist saavad 
lapsed käima hakata lapsehoiuteenust pakkuvas asutuses kahe aasta ja kaheksa kuu vanuselt 
ning käia seal kuni kohustusliku koolieani. Kreeka on laiendanud kohustusliku koolieelse 
hariduse kestust ühelt aastalt kahele a astale ning eraldanud 15 miljonit eurot veel 10 000 
lasteaiakoha loomiseks. Mõni liikmesriik on võtnud meetmeid lapsehoiuteenuste 
taskukohasemaks muutmiseks. Hispaanias muudeti üksikisiku tulumaksu seadust, et 
võimaldada lapsehoiuteenuste kulude mahaarvami st kuni lapse kolmeaastaseks saamiseni. 
Soome vähendas madala ja keskmise sissetulekuga peredel väikelaste hariduse tasu. 
Hinnangute kohaselt saavad nii umbes 6700 peret kasutada tasuta alusharidus - ja 
lapsehoiuteenuseid. Iirimaa teatas ühtse taskukohase l apsehoiukava kehtestamisest, millega 
antaks rahalist toetust koolieelsete ja kooliealiste laste hoiu korraldamiseks. Bulgaarias võeti 
vastu meetmed, millega luuakse rohkem pikaajalise hoolduse teenuseid eakatele ja puudega 
isikutele. Mõnes liikmesriigis on  võetud ka meetmeid mitteametliku hoolduse eest 
maksmiseks. Tšehhi Vabariik võttis vastu seaduse hooldajate eripuhkuse kohta (kuni kolm 
kuud tasustatud puhkust pereliikmete mitteametlikele hooldajatele). Iirimaa kavatseb 
pikendada lapsehoolduspuhkust 26 nä dalale (kuus kuud) iga lapse kohta. Kui see läbi läheb, 
antakse seaduse alusel veel kaheksa nädalat lapsehoolduspuhkust neile lapsevanematele, kes 
on 18nädalase õiguse juba ära kasutanud. Eestis hakatakse hooldajatele andma viis 
puhkusepäeva lisaks (neid p äevi tasustatakse miinimumpalga ulatuses).  
Tasustatud lapsehoolduspuhkuse tasakaalustatud jaotumine naiste ja meeste vahel võib 
olla eriti kasulik, et soodustada naiste tööleminekut pärast lapse sündi. Hispaania on sel 
eesmärgil vastu võtnud uue seaduse, millega pikendatakse isadele antavat tasustatud 
lapsehoolduspuhkust neljalt nädalalt viiele. Tšehhi Vabariigis viidi sisse ühenädalane 
tasustatud isapuhkus. Sloveenia vähendas isapuhkuse kestust 90 päeva lt 30 päevale, kuid 
suurendas märkimisväärselt isade toetust (100  % palgast). Madalmaades on parlamendile 
saadetud eelnõu, mille kohaselt pikendatakse isapuhkuse kestust kahelt päevalt viiele ja 
antakse lapsevanematele viis nädalat lisapuhkust. Eestis kava tsetakse muuta 
lapsehoolduspuhkuse kava paindlikumaks, nii et samal ajal saavad puhkusel olla mõlemad 
vanemad.  
 
91 
 Mõnes liikmesriigis on kohandatud maksu - ja hüvitissüsteeme selliselt, et pere teise 
sissetuleku teenija jaoks ei oleks tööl käimine ebasoodsam.  Taanis võeti 2018. aastal vastu 
maksukokkulepe täistööajaga töötamise soodustamiseks, see on suunatud just töötutele ja 
osalise tööajaga töötajatele. Hispaanias muudeti 2018. aastal eelarveseadust, et vähendada 
üksikisiku tulumaksu neil, kellel on ülalpee tav madala sissetulekuga partner. Lätis laiendati 
maksuvaba sissetuleku ulatust mittetöötavatele abikaasadele, kes hoolitsevad kuni kolme 
aastase lapse või vähemalt kolme kuni 18 aastase lapse eest.   
Ainult üksikud liikmesriigid on võtnud samme soolise pal galõhe leevendamiseks. Rootsis 
loodi töökeskkonnaga tegelemiseks uus ametiasutus, kes kogub ja jagab teavet töökeskkonna 
poliitika kohta, sh soolise segregatsiooni kohta töökohtadel. Eesti kavatseb suurendada 
avaliku sektori palkade läbipaistvust ning tööt ada välja IT -vahendi, millega analüüsida meeste 
ja naiste palga erinevusi. Prantsusmaa teatas kümnest meetmest, millega soovitakse 
kõrvaldada sooline palgalõhe.  Portugalis kehtestati 2018. aasta augustis meetmed, et 
edendada naiste ja meeste võrdset tasus tamist võrdse töö või teevad võrdse väärtusega töö 
eest. Nende meetmete hulgas on aastaaruanne, mis sisaldab üld - ja sektoripõhist teavet 
tasustamise sooliste erinevuste kohta, samuti hinnangut ettevõtete, elukutsete ja 
kvalifikatsioonide tasemete kaupa. K avandatud on tööinspektsiooni võetavad konkreetsed 
meetmed ja tööandjatele diskrimineeriva kohtlemise korral karistuste kehtestamine.  
Paljudes liikmesriikides võetakse meetmeid, et edendada rändetaustaga inimeste 
lõimumist, kasutades strateegiakavasid, ra hastamist, õigusakte ja innovaatilisi 
meetmeid . Soomes võeti kasutusele integratsiooni rahastamise uued mudelid, millega 
kiirendada integreerimist ja võimaldada rändajatel hariduse omandamist ja töötamist 
paindlikult kombineerida. Malta käivitas 2017. aast a detsembris rändajate integreerimise 
strateegia ja tegevuskava (Vision 2020), tegemist on eduka integreerimise mõistmise alustega. 
Belgias muudeti kohustuslikuks saksakeelse kogukonna integratsiooni programm üle 
18aastastele välisriigi kodakondsusega isik utele, kes on registreeritud alates 2018. aasta 
jaanuarist mõnes omavalitsusüksuses ja kellel on vähemalt kolm kuud kehtiv elamisluba. 
Austrias jõustusid 2017. aasta suvel kaks uut integratsioonialast õigusakti, mis on osa 
integratsiooni edendamisel tehtav ast laiemast tööst. Integratsiooniseaduses ( Integration Act ) 
nõutakse, et pagulased ja täiendava kaitse seisundi saanud isikud allkirjastaksid nn 
integreerimisleppe ja osaleksid integratsioonikursustel. Veel võeti vastu 1. jaanuarist 2018 
kehtima hakkav fö deraalne varjupaigaseadus ( Federal Asylum Law ), millega antakse 
 
92 
 täiendava kaitse saajatele ja varjupaigataotlejatele õigus saada integratsioonitoetust 
tingimusel, et rahvusvahelise kaitse andmine neile on väga tõenäoline.  
Rändajate tööturule integreerimise edendamine on prioriteet mitmes liikmesriigis.  
Belgias on flaami avalik tööturuasutus (VDAB) rakendanud oma 2017. aasta tegevuskava 
„Integreerimine töö kaudu“. Rootsi võttis vastu uued meetmed, millega lihtsustada hiljutiste 
sisserändajate i ntegreerimist, eelkõige tööturule integreerimist muu hulgas näiteks õigesti 
suunatud haridus - ja koolitusmeetmetega. Rootsi majandus - ja regionaalarengu amet aitab 
luua kontakte ja soodustab võrgustikutööd välisriigis sündinud naiste, eelkõige hiljuti 
saabunute, ja tööandjate vahel. Eestis algatati teavituskampaania, et parandada rändetaustaga 
isikute teise ja kolmanda põlvkonna võimalusi avalikku sektorisse tööle asuda. Lisaks algatati 
mentorluse pilootprogramm, millega lihtsustatakse kolmandate riikide ko danike pääsu 
tööturule.  
Juurdepääs haridusele ja koolitusele võib olla üks tööturule ja laiemalt ühiskonda 
integreerumise peamisi tegureid . Rootsis saavad kõik hiljuti kolmandatest riikidest 
saabunud rändajad, kes osalevad riikliku tööhõiveameti sissejuhat avas programmis ja kelle 
puhul peetakse töökoha saamisel vajalikuks seda, et nad omandavad hariduse või läbivad 
koolituse, hariduse - ja koolituskohustuse raames taotleda haridus - ja koolitusvõimalust. Eestis 
täiendati 2017. aastal sisserändajatele mõeldud eesti keele õppimise veebiplatvormi. Soomes 
püütakse rändajate keelelist suutlikkust tugevdada põhi - ja kutseharidusreformide vahendusel. 
Lisaks võeti vastu seadusemuudatus, et täiskasvanuhariduses osalevad rändajad saaksid 
omandada kirjaoskust. Horvaatias  parandati kvalifikatsioonide tunnustamise süsteemi 
rahvusvahelise kaitse saanutele, neile anti võimalus lõpetada päritoluriigis alustatud õpingud 
tasuta. Saksamaal rakendati meetmeid, millega aidatakse kolmandate riikide kodanikel 
tööturule integreeruda, tunnustades nende kutse - ja haridusalaseid kvalifikatsioone, samuti 
tunnustada nende mitteformaalseid oskusi.  
Liikmesriigid võtavad ka spetsiaalseid pagulastele ja varjupaigataotlejatele mõeldud 
meetmeid. Belgias on varjupaigataotlejate vastuvõtuga tegele v föderaalamet (FEDASIL) ja 
Vallooni avalik tööhõiveamet (FOREM) kokku leppinud struktuurses koostöös, eelkõige 
selleks, et lihtsustada varjupaigataotlejate tööle asumist. Eestis on Töötukassa laiendanud 
Euroopa Sotsiaalfondist kaasrahastatava noortegarant ii raames elluviidavat projekti „Minu 
esimene töökoht Eestis“ rahvusvahelise kaitse saajatele. Luksemburgis on tööturuamet loonud 
teenuse rahvusvahelise kaitse saajate integreerimiseks tööturule. Madalmaades on loodud 
 
93 
 rahvusvahelise kaitse saajatele ja ELi s sündinud rändetaustaga inimestele mõeldud programm, 
millega parandada juurdepääsu tööturule. Prantsusmaal on loodud algatus „Võimalused 1000 
pagulasele“, mille raames saab 1000 rahvusvahelise kaitse saajat osaleda kaheksa kuud 
kestvas integratsiooniprogr ammis, mis hõlmab majutuse pakkumist, keeleõpet ja 
sertifitseeritud kutseõpet.  
Mitmes liikmesriigis edendatakse puudega inimeste tööhõivet. 2017. aasta septembrist on 
Kreeka valitsus toetanud puudega inimeste töölevõtmist ning töökohtade kohandamist 
kohali kes omavalitsustes ja eraettevõtetes. Ka Rootsis on puudega isikute tööhõive toetamise 
määra tõstetud. Poolas rakendatakse Euroopa Sotsiaalfondi rahastatavat projekti, millega 
vähendatakse puudega inimeste töölevõtmist takistavaid tegureid. Bulgaarias inve steeritakse 
koolitusse eesmärgiga suurendada puudega inimeste töölesobivust (koolitus ja töö) ning 
rõhuasetus on just raskema puudega inimestel. Prantsusmaal võeti vastu kutsealase tuleviku 
valikuvabaduse seadus ( Loi pour la Liberté de choisir son avenir p rofessionnel ), mille 
eesmärk on edendada puudega inimeste tööhõivet. See seadus hõlmab sotsiaal -meditsiiniliste 
lähenemisviiside süvendamist töö otsimisel, muudatust, mille kohaselt tuleb nüüdselt tööle 
võtta 6 % puudega inimesi mitte üksuse, vaid ettevõtt e tasandil, ning kohustuslikku ettevõtja 
deklaratsiooni (alates 2020. aasta jaanuarist) puudega inimeste integreerimiseks võetud 
meetmete kohta.  Portugalis võeti kasutusele uus sotsiaalhüvitis, mida antakse üle 60  %-se 
puudega inimestele, et julgustada nei d töötamist jätkama või tööd otsima (praegu ei saa 
puudega isikud puudetoetusi, kui neil on mistahes vormis töösissetulek). Malta võtab 
kasutusele uue eelarvemeetme, millega võimaldatakse puudega inimestel puude korral 
makstav pension täies ulatuses säilit ada, kui nad töötavad või kui nad tööd saavad.  
  
 
94 
 3.3. Suunis 7. Tööjõuturgude toimimise ja sotsiaaldialoogi tõhususe parandamine  
 
Siin osas vaadatakse, kuidas on rakendatud tööhõivesuunist nr 7, milles soovitatakse 
liikmesriikidel parandada tööturu toimimist j a sotsiaaldialoogi tõhusust. See hõlmab 
paindlikkuse ja kindluse tasakaalustamist tööturupoliitikas, tööturu killustatuse vältimist ja 
tähtajatutele tööhõivevormidele ülemineku soodustamist, aktiivse tööturupoliitika ja avalike 
tööturusasutuste tõhususe ta gamist, piisavate töötushüvitiste maksmist määral, mis ei muuda 
kiiret tööle naasmist ebasoodsamaks, ning töötajate ja õppijate liikuvuse edendamist. Veel 
soovitatakse suunises liikmesriikidel tagada, et poliitika kujundamisse ja rakendamisse 
kaasatakse õi geaegselt ja sisuliselt sotsiaalpartnerid, sh sotsiaalpartnerite suutlikkuse 
suurendamise toetamise teel. Peatüki alguses tutvustatakse lühidalt peamisi näitajaid ja 
tuuakse välja selle valdkonna probleemid, mis on nimelt seotud tööturu killustatusega alal iste 
ja ajutiste töökohtade vahel (ja sellega seonduvate töökoha kvaliteedi küsimustega), aktiivses 
tööturupoliitikas osalemise ja avalike tööturuasutustega, töötushüvitiste toimimisega (andmed 
ajakohastatud 2018. aastal esitletud võrdlusuuringu põhjal) ni ng töötajate ja õppijate liikuvuse 
laiendamisega. Punktis 3.3.2 esitatakse kokkuvõte liikmesriikides neis valdkonnas võetud 
meetmetest.  
3.3.1.  Põhinäitajad  
Tööturu killustatus, mis on ELi tasandil püsinud enam -vähem stabiilsena, on 
probleemiks mitmes liik mesriigis. Killustatus kujutab endast olukorda, kus tööturul 
eksisteerivad üheaegselt (vähemalt) kaks „segmenti“, mida iseloomustavad töötajate erinevad 
õigused ja/või töötingimused. See võib takistada tööturgude üldist toimimist ja õiglust eriti 
juhul, ku i sellega seonduvalt väheneb võimalus minna ebatüüpilisest töösuhtest üle alalisele 
töökohale. Ajutiste töötajate suur osakaal võib olla liikmesriigi tööturu killustatuse 
umbkaudne näitaja. ELi tasandil (joonis 39) ei ole ajutiste lepingute osakaal kõigi t öötajate 
hulgas viimaste aastate jooksul oluliselt muutunud, viimased kümme aastat on see püsinud 
keskmiselt 14  % lähedal. Samas on see näitaja mõnes liikmesriigis palju kõrgem, eelkõige 
Hispaanias, Poolas, Portugalis, Madalmaades ja Horvaatias, kus 2017. aastal registreeritud 
määr oli üle 20  %. Nende järel on veel kuus liikmesriiki (Sloveenia, Prantsusmaa, Rootsi, 
Soome, Itaalia ja Küpros), kus see määr oli vahemikus 15  % ja 20  %. Mõnes neist riikidest 
registreeriti ajavahemikus 2008 –2017 selle näitaja mär kimisväärne tõus, eelkõige Horvaatias 
(8 protsendipunkti), Slovakkias (5 protsendipunkti), Madalmaades (umbes 4 protsendipunkti) 
 
95 
 ja Itaalias (2 protsendipunkti). Ka Taanis registreeriti selle näitaja suur tõus (8,5  %-lt 2008. 
aastal 12,9  %-le 2017. aastal) . Väga omapärane on olukord Hispaanias, kus ajutiste lepingute 
osakaal vähenes kriisi ajal oluliselt (29,2  %-lt 2008. aastal 23,2  %-le 2013. aastal) ja suurenes 
kriisist taastumisega taas (26,8 % -le 2017. aastal).  
 
Joonis 39. Ajuti ste töötajate osakaal kõigi 15 –64aastaste töötajate hulgas  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring.  
 
Ajutised lepingud võivad olla hüppelauaks püsiva töölepingu saamisele, kuid sageli ei vii 
nad kuhugi. Joonisel 40 on näidatud ajutise töölepingu alaliseks töölepinguks muutmise 
määrad (kolme aasta keskmisena, et lühiajaliste kõikumiste mõju oleks võimalikult väike), 
mida võrreldakse ajutiste töölepingute osakaaluga töötajate koguarvus. Keskmiselt liigub 
24 % ajutise töölepinguga töötajatest järgmisel aastal alalise lepinguga töökohale. Samas on 
mitmes liikmesriigis aastane üleminekumäär ELi keskmisest oluliselt madalam. Nii on see 
eelkõige Hispaanias, Prantsusmaal, Poolas ja Itaalias, kus madalale üleminekumäärale 
(ligikaudu 11  % kahe esimesena nimetatu puhul , 20 % Itaalias ja 22  % Poolas) lisaks on suur 
ka ajutiste lepingute osakaal, mis viitab killustatusele. Üleminekumäär on suhteliselt kõrgem 
liikmesriikides, kus tähtajaliste lepingute osakaal on väike. Samas kõrge tähtajalise lepingute 
osakaaluga riikides  jäävad töötajad tihtipeale toppama ajutise lepinguga töösuhtesse. 
Märkimist väärivad erandid on Rootsi ja Sloveenia, kus hoolimata ajutiste töötajate suurest 
osakaalust on üleminekumäär 40  % lähedal või üle selle.  
05101520253035
RO
LT
LV
EE
BG
UK
MT
HU
IE
LU
AT
SK
CZ
BE
EL
DK
DE
EL 28
CY
IT
FI
SE
FR
SI
HR
NL
PT
PL
ES
2017 2013 2008
 
96 
  
Joonis 40. Ajutiste töötajate osakaal kõigis 15 –64aastastes töötajates (2017) ja ajutistelt 
alalistele töökohtadele ülemineku määr kolme aasta keskmisena (2016)   
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring, sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev statistika.  
Märkus: Iirimaa ja Malta üleminekumäärad on 2015. aasta kohta.  
 
 
ELis on enamik ajutisi töötajaid tööl tähtajalise töölepinguga selle pärast, et nad ei 
suuda leida püsivat töökohta. Mittevabatahtlike ajutiste töötajate osakaal on veel üks 
tööturu killustatuse näitaja; lig ikaudu 54  % kõigist 15 –64aastastest ajutistest töötajatest ELis 
on just selles olukorras (2 protsendipunkti rohkem kui 2008. aastal), kuid see osakaal on üle 
70 % 12 liikmesriigis. Selles osas on olukord eriti keeruline sellistes liikmesriikides nagu 
Portu gal, Horvaatia ja Hispaania, kus ajutiste töötajate suur osakaal esineb koos 
mittevabatahtlikkuse kõrge protsentuaalsusega (üle 80  %) (vt joonis 41). Ka Küprose 
olukorda peab jälgima: Kuigi ajutiste töötajate osakaal on seal vaid veidi üle ELi keskmise, on  
91,9 % neist sellises olukorras, sest nad ei suuda leida püsivat töökohta. Noored töötajad on 
tavaliselt rohkem valmis ajutist töökohta vastu võtma. Nagu joonisel 41 on näidatud, on 25 –
64aastaste arvestuses mittevabatahtlike ajutiste töötajate osakaal suu rem kõigis 
liikmesriikides. Huvitaval kombel on 15 –64 ja 25 –64aastaste vanuserühmade vaheline 
erinevus kõige väiksem seal, kus mittevabatahtlike ajutiste töötajate osakaal on kõige suurem, 
mis näitab, et rohkem killustatud tööturul eelistavad ka noored töö tajad kindlalt tähtajatuid 
töölepinguid. Selliste eakate töötajate osakaal (55 –64aastased), kes töötavad mittevabatahtlike 
010203040506070
0.05.010.015.020.025.030.0
RO LT LV EE BG MT* UK HU LU IE* AT SK CZ BE EL DE DK EL
28CY IT FI SE FR SI HR NL PT PL ES
Ajutiste töötajate osakaals (%) (vasak telg) Ajutiselt alalisele tööle ülemineku määr (%) (parem telg)
 
97 
 ajutiste töölepingutega, on kriisi ajal oluliselt suurenenud (51,9  %-lt 2008. aastal 60,6  %-le 
2017. aastal).  
 
Joonis 41. Mittevabatahtlike ajutiste töötajate osakaal kõigi ajutiste töötajate hulgas, 
2017  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring.  
 
Suur füüsilisest isikust ettevõtjate osakaal võib olla märk tööturu killustatusest.  Kuigi 
füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemine on tavaliselt vabatahtlik, võib see endas peita 
majandusliku sõltuvusega töösuhet (nn näiline füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemine). 
Lisaks ei ole sotsiaalkindlustussüsteemid tihtipeale kohandatud s elliselt, et arvestada 
füüsilisest isikust ettevõtjatega (seda küsimust on vaadeldud punktis 3.4). Füüsilisest isikust 
ettevõtjate sõltumatuse taset Eurostati võrreldava statistika alusel liikmesriigiti mõõta ei saa65. 
Ligilähedasi andmeid on siiski võimali k saada, vaadates töötajateta füüsilisest isikust 
ettevõtjate (üksikettevõtjate) osakaalu kõigi töötajate hulgas – kui see on suur, võib see olla 
märguanne vajadusest põhjalikuma riigipõhise hindamise järele. 2017. aastal olid selle 
järjestuse tipus Kreeka  (22,3  %), Rumeenia (15,3  %) ja Itaalia (15,1  %), neile järgnesid Poola, 
Tšehhi Vabariik, Slovakkia, Ühendkuningriik ja Madalmaad, kelle puhul määrad olid üle 
11 % (joonis 42). Järjestuse allosas paiknevad Taani, Saksamaa, Rootsi ja Ungari, kelle 
näitajad on 5  % ringis või alla selle. Alates 2008. aastast on üksikettevõtjate osakaalu ELi 
                                                           
65 Peagi valmib konkreetne Eurostati tööjõu -uuringu moodul füüsilisest isikust ettevõtjate kohta. Tulemusi, mis aitavad selles küsimuses rohkem selgust saada, on oodata 
2019. aastal.  

 
98 
 keskmine näitaja püsinud stabiilsena, kuid mõnes riigis, nimelt Madalmaades (8,4  %-lt 2008. 
aastal 11,5  %-le 2017. aastal) ja Ühendkuningriigis (9,8  %-lt 11,8  %-le) on see oluliselt 
tõusnud. Vastupidiselt aga on see märgatavalt vähenenud Horvaatias (11,7  %-lt 5,7  %-le) ja 
Portugalis (13,5  %-lt 8,9  %-le). Eurofoundi andmete66 kohaselt võiks umbes neljandiku ELi 
füüsilisest isikust ettevõtjatest liigitada 2015. aastal „haavatav ate“ või „varjatud“ FIEde 
hulka,67 samas on liikmesriikide vahel märkimisväärsed erinevused. Neid töötajaid 
iseloomustab majanduslik sõltuvus, vähene iseseisvus ja rahaline haavatavus, seepärast 
võivad näiliselt füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsejad kõ ige tõenäolisemalt kuuluda nende 
rühmade hulka. Joonisel 43 on näidatud füüsilisest isikust ettevõtjate jaotumine nende kahe 
kategooria vahel, osakaaluna kõigi töötajate hulgas ja liikmesriikide kaupa.  
 
Joonis 42. Töötajateta füüsi lisest isikust ettevõtjate protsent kogutööhõivest   
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring (oma arvutused).  
 
                                                           
66 Eurofound (2017), Exploring self -employment in the E uropean Union (Euroopa Liidu füüsilisest isikust ettevõtjate uuring), Euroopa Liidu Väljaannete Talitus, 
Luxembourg.  
67 Võttes aluseks 2015. aasta andmed kuuendast Euroopa töötingimuste uuringust (EWCS), võib eristada viit füüsilisest isikute et tevõtjate rü hma (töötajad, stabiilsed 
üksikettevõtjad, väikekauplejad ja -talupidajad, haavatavad ja varjatud). Need rühmad saadi statistilise mudeli järgi (latentne klasside analüüs), millega kontro llitakse 
majandusliku sõltuvuse (nt klientide arv, uute klientide lei dmise lihtsus), tegevuse sõltuvuse (nt võimalus võtta lühikese etteteatamisega vaba päeva) ja ettevõtlikkuse (nt 
mitme tegevuskoha omamine, FIEks hakkamise põhjused) näitajaid. Vt täpsemalt Eurofoundi uuringus (2017), ibid.  

 
99 
 Joonis 43. „Haavatavate“ või „varjatud“ füüsilisest isikust ettevõtjate protsent 
kogutööhõivest  
 
Allikas: Kuuenda Euroopa töötingimuste uuringu (2015) põhjal, Eurofound (2017).  
  
Platvormitöö, mis praegu puudutab vaid väikest osa tööjõust, võib avaldada 
töötingimustele ja töökorraldusele olulist mõju. Hiljuti uuriti Euroopa Komisjoni 
veebipõhise uuringuga COLLEEM68 veebiplatvo rmide kasutamist 16 –74aastaste sagedaste 
internetikasutajate hulgas 14 ELi liikmesriigis ning saadi esialgsed tõendid platvormitöötajate 
olukorra kohta. Euroopa Komisjoni andmete (2018)69 kohaselt näitavad uuringu tulemused, et 
selliste inimeste osakaal, ke s teenivad üle poole oma sissetulekust platvormitööga, oli 2017. 
aastal veidi üle 2  %, kõige kõrgem oli see näitaja Ühendkuningriigis (4,3  %) ning 
Madalmaades (2,9  %). Ligikaudu pooled neist inimestest, kes teevad platvormitööd 
põhitööna, peavad end täieli kult või osaliselt füüsilisest isikust ettevõtjaks, samas oluline osa 
(38 %) peab end töötajaks. See laseb oletada, et paljudel platvormitöötajatel ei ole 
sotsiaalkaitsega kaetust – küsimuse muudab keerulisemaks asjaolu, et sageli ei ole nende 
tööhõive sta atus seadusandlikust vaatepunktist selge.  
Ajutiste töötajate töökohtade kvaliteet on madalam mitmes eri mõõtmes.  Kuues Euroopa 
töötingimuste uuring (2015) annab teavet töökvaliteedi mitme olulise mõõtme kohta. Selle 
                                                           
68 COLLEEMi(Collaborative  Economy  and Employment)  uuring on digitaalseid platvorme käsitlev veebipõhine paneeluuring, mille tellis tööhõive, sotsiaalküsimuste ja 
sotsiaalse kaasatuse peadirektoraat ja mida koordineerib JRC. See viidi läbi 14 liikmesriigis (DE, ES, FI, FR, HR, HU, IT, LT , NL, PT, RO, SE, SK ja UK). Uuring viidi läbi 
juunis 2017. Vt Pesole et al., (2018).  
69 Euroopa Komisjon (2018). Employment and Social Developments in Europe (Euroopa tööhõive ja sotsiaalarengu aruanne). 2018. aas ta ülevaade. Luksemburg, Euroopa 
Liidu Väljaa nnete Talitus.  

 
100 
 uuringu tulemuste põhjal arvutas Eurofou nd70 välja seitse töökohtade kvaliteedi indeksit (mis 
puudutavad füüsilist töökeskkonda, sotsiaalset töökeskkonda, töö intensiivsust, oskusi ja 
valikuvabadust, tööaja kvaliteeti, väljavaateid ja töötasu). Kui vaadata seitsmest töökoha 
kvaliteedi indeksist71 kuue puhul täheldatud näitajate erinevusi (tabel 3), on lühiajalise ajutise 
lepinguga töötajate näitajad keskmisest madalamad nelja indeksi osas, millest väljavaated  (sh 
töökohakindlus ja karjääri edenemine) ning oskused ja valikuvabadus  (sh näiteks ligipä äs 
koolitusele ja otsustamise sõltumatus) on kõige probleemsemad. Mis puudutab sotsiaalset 
keskkonda, siis on näitajad keskmisest pisut kõrgemad. Pikemaajaliste ajutiste lepingutega 
töötajate puhul on suundumused samad, ent nende töökohtade kvaliteedi näit ajad on 
keskmisele lähemal; lisaks on nende puhul sotsiaalse keskkonna  näitajad keskmisega 
võrreldes halvemad. Erinevused on näha ka siis, kui kontrollida statistiliselt selliseid tegureid 
nagu üksikisiku või tööga seotud omadused (joonis 44). Ajutise lepi nguga töötajate puhul on 
kolm korda suurem tõenäosus sattuda vaesuse riski kui alalistel töötajatel (ajutistel töötajatel 
oli vaesusriski näitaja 2017. aastal 16,3  %, samas alalistel töötajatel oli see 5,8  %). See lõhe 
on kriisi puhkemisest saadik pidevalt  kasvanud.  
 
Tabel 3. Töökoha kvaliteedi näitajad tööhõivestaatuste kaupa (2015)  
Allikas: Eurofoundi arvutused, EWCS 2015. Rohelisega on märgitud „keskmisest parem“, punasega „keskmisest 
halvem“. Värvide varjundid märgivad kõrvalekallet keskmisest (tumedam on keskmisest erinevam).   
 
                                                           
70 Eurofound (2018), „Does employment Status matter for job quality?“ (Kas tööhõive staatus mõjutab töökoha kvaliteeti?), ilmuma s. 
71 Seitsmenda mõõtme indeks (töötasu) on välja jäetud, sest seda ei peetud usaldusväärseks.  
Füüsiline 
keskkondTöö 
intensiivsusTööaja 
kvaliteetSotsiaalkeskko
ndVäljavaatedOskused ja 
erisus
Tähtajatud töölepingud 84 35 71 65 56 56
Tähtajalised töölepingud > 1 aasta 83 34 70 59 46 52
Tähtajalised töölepingud < 1 aasta 81 36 70 65 38 44
Muud töötajad 82 30 71 64 41 44
FIEd (ilma töötajateta - sõltuvad) 83 27 72 44 44 54
FIED (ilma töötajateta - sõltumatud) 83 26 67 47 50 64
Tööandjad 84 35 60 76 62 71
Kokku 83 34 70 64 53 56TööhõivestaatusTöökoha kvaliteedi mõõtmed
 
101 
 Joonis 44. Tööhõivestaatuse mõju töökoha kvaliteedi konkreetsetele aspektidele, võttes 
arvesse konkreetseid ja töökohaga seonduvaid karakteristikuid (2015)  
Allikas: Euro foundi arvutused, EWCS 2015.  
Märkus: Värvid märgivad suhtelist seotust töökoha kvaliteedi näitaja ja tööhõivestaatuse vahel võrrelduna 
tähtajatute lepingutega töötajate võrdlusrühmaga. Tulemused on esitatud mitmetasandiliste 
regressioonisirgetena, mida kon trollitakse konkreetsete karakteristikute, töökohtade, sektorite ja muude näitajate 
kaudu.  
 
Tõhus aktiivne tööturupoliitika on hästi toimivate tööturgude põhikomponent. See 
suurendab  tööotsijate võimalusi leida uut töökohta ja parandab tööturu nõudluse ja pakkumise 
vahekorda. Peamine probleem, mida aktiivse tööturupoliitikaga püütakse lahendada, on 
töötus, täpsemalt pikaajaline töötus (st töötus on kestnud kauem kui aasta). Tõendid näitavad, 
et mida pikem on aeg, mida tööotsija töötuna veedab, seda suurem o n oht, et ta oskused 
kaotavad oma väärtuse, et ta heitub ja jääb tööturult üldse eemale. Seepärast on pikaajalise 
töötus nii aktiivse tööturupoliitika tõhususe näitaja kui ka riigi ees töötute aktiveerimisega 
seonduvalt seisvate probleemide mõõtühik72. Joonisel 45 on näidatud pikaajalise töötuse määr 
(st kauem kui aasta töötuna veetnute arvu ja aktiivse elanikkonna suhe) 2017. aastal ja selle 
muutus võrreldes 2016. aastaga. Nii nagu ka 1. peatükis märgitud, on 2017. aastal pikaajaline 
töötus vähenenud kõ igis liikmesriikides, seda tänu tööturu elavnemisele. Hoolimata sellest, et 
tööturu elavnemine on üha ulatuslikum (nagu näitab negatiivne regressioonisirge), on 
erinevused liikmesriikide vahel siiani suured  – 2017. aasta määrad ulatuvad 1  %-st Tšehhi 
Vabar iigis kuni 15,6  %-ni Kreekas. Koos Hispaaniaga (kus määr on 7,7  %) on Kreeka 
liigitatud kategooriasse „kehv, kuid paranemas“, sest nende puhul on ühendatud keskmisest 
palju kõrgem pikaajalise töötuse määr ja viimase aasta jooksul toimunud kiire vähenemise 
määr. Itaalia, kus registreeriti suhteliselt madal pikaajalise töötuse määr (6,5  %), on liigitatud 
                                                           
72 Seepärast on tööhõ ivekomitee otsustanud lisada pikaajalise töötuse määrasotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitajate hulka.  
Töökohakindl
usKoolitustel 
osalemineRaskused 
vaba päeva 
saamiselLühiajalise 
etteteatamis
ega 
töölemineku 
kohustusRegulaarsus 
(keskmisest 
kõrgeni)Pingelisus
Osaajaga töö ( vs täisajaga )Ajutine leping >1 aasta
Ajutine leping < 1 aasta
FIE (ilma töötajateta - sõltuv)
FIE (ilma töötajateta - sõltumatu)
Tööandja

 
102 
 kategooriasse „kriitilises olukorras“, sest arvesse võeti selle näitaja vaid vähest paranemist 
2017. aastal võrreldes eelmise aastaga. Slovakkia olukorda pee takse „tähelepanu vajavaks“ 
(5,1 %). Riikide hulgas, kes on liigitaud kategooriasse „keskmisest parem“, väärivad 
märkimist Küpros, Portugal ja Horvaatia, kes on liigitaud sellesse rühma, sest nende aastase 
muutuse näitaja oli hea ja viitas 2017. aastal olu lisele paranemisele (näitaja on ELi keskmise 
lähedal, kuid siiski suurem).  
 
Joonis 45. Pikaajalise töötuse määr (sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitaja)  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring. Ajavahemik: 2017. aasta tasemed ja mu utused võrreldes 2016. aastaga. Märkus: 
telgede ristumispunktiks on ELi kaalumata keskmine. Selgitus on esitatud lisas.  
 
Enamikus liikmesriikides ei ole pikaajalise töötuse määr veel taastunud kriisieelsele 
tasemele. Paranemine 2013. aasta näitajatega (kr iisiaja kõrgeimad näitajad) võrreldes on 
olnud eriti märgatav (üle 4 protsendipunkti) Horvaatias, Hispaanias, Slovakkias, Portugalis, 
Iirimaal ja Bulgaarias. Mõnes liikmesriigis oli pikaajalise töötuse määr 2017. aastal endiselt 
AT
CYCZDEDK
EE
HRHUMT
NL
PL
PTSE
UK
SKIT
BE
BGFI
FR
IELTLU
LV
RO
SI
EL
ESy = -0.1002x -0.362
R² = 0.2642
-2.2-2.0-1.8-1.6-1.4-1.2-1.0-0.8-0.6-0.4-0.20.0
0 2 4 6 8 10 12 14 16Pikaajalise töötuse määra muutus
Pikaajalise töötuse määr2017
 
103 
 võrdne 2013. aasta omaga (P rantsusmaa) või sellest kõrgem (Austrias +0,5 protsendipunkti, 
Soomes +0,4 protsendipunkti ja Luksemburgis +0,3 protsendipunkti). Lisaks oli 21 
liikmesriigi pikaajalise töötuse määr siiani kõrgem 2008. aasta määrast, suurimad olid 
erinevused Kreekas (+11,9  protsendipunkti), Hispaanias (+5,7 protsendipunkti), Küprosel (+4 
protsendipunkti) ja Itaalias (+3,5 protsendipunkti). See annab aimu viimaste aastate 
majanduslanguse intensiivsusest neis riikides ja majanduslanguse tekitatud mõju püsivast 
mõjust tööturu näitajatele, kuid samal ajal ka probleemidest, millega seisavad silmitsi 
avalikud tööturuasutused ja aktiivse tööturupoliitika jaoks loodud süsteemid, mis paljudel 
juhtudel on sattunud tööotsijate arvu järsu suurenemise tagajärjel tõsise surve alla.  
 
Jooni s 46. Pikaajaliste töötute protsent aktiivse elanikkonna hulgas  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring.  
 
Osalemine aktiivse tööturupoliitika meetmetes on ELi lõikes siiani väga erinev. Aktiivne 
tööturupoliitika on üheks nurgakiviks, millega kindlustada tööturuüleminekute edukus ja 
tööturgude hea toimivus. Koos tõhusa elukestva õppe taristuga on aktiivne tööturupoliitika 
see, mis pakub tegelikku toetust (ja tagab kindlustunde) tasakaalustatud turvalise paindlikkuse 
süsteemis, mida peet akse tööturu toimivust parandavaks teguriks. Selle taustal on 
liikmesriikide vahelised erinevused aktiveerimismeetmetes osalemise näitajate puhul eriti 
silmatorkavad. Ühelt poolt on suur hulk liikmesriike (Kreeka, Rumeenia, Bulgaaria, Läti, 
Sloveenia, Horv aatia, Küpros ja Malta), kus 2016. aastal osales aktiivse tööturupoliitikaga 

 
104 
 pakutavas tegevuses vähem kui 10  % neist, kes töötada tahtsid. Lisaks vähenes neis enamikul 
juhtudel viimastel aastatel nende isikute osakaal veelgi. Teisalt on ka hulk riike, kus  see 
osalemise määr on üle 40  % (Rootsi, Prantsusmaa, Taani, Ungari, Luksemburg ja Belgia). 
Neis riikides on üldine suundumus 2013. aastast alates positiivne või stabiilne. See näib 
viitavat sellele, et kõnealust poliitikat kirjeldava näitaja puhul liikmes riikide vahel lähenemist 
ei toimu73. Enamikus riikides on osalemise määrad pärast kriisi langenud (märkimisväärsed 
erandid on Belgia, Ungari, Rootsi, Tšehhi Vabariik ja Eesti), mis näitab, et tööotsijate arvu 
suurenemine ei ole kaasa toonud aktiivse tööturu poliitika meetmetes osalemise 
proportsionaalset kasvu.  
 
Joonis 47. Aktiivse tööturupoliitika meetmetes osalejad (100 töötada sooviva inimese 
kohta)  
 
Allikas: Eurostat, tööturumeetmete andmebaas ja tööjõu -uuring. Ühendkuningriigi k ohta värsked andmed 
puuduvad. Itaalia kohta 2016. aasta andmed puuduvad.  
 
Ka koguinvesteeringud aktiivsesse tööturupoliitikasse tunduvad olema liikmesriigiti 
väga erinevad. Kui pikaajaliste töötute osakaal on aktiivse tööturupoliitika tulemuslikkuse 
ligikaudne näitaja, on ka see erinevus murettekitav. Kuigi tööturuteenustele ja -meetmetele 
suunatud kulutused on teatud määral seotud asjaomase liikmesriigi töötuse ja konkurents i 
olukorraga, näitavad need arvud suurt erinevust selles osas, kuivõrd ollakse valmis looma 
tulemuslikku aktiivse tööturupoliitika süsteemi. Tööturuteenustele ja -meetmetele suunatud 
kulutused varieeruvad 1,5  %-st SKPst alla 0,1  %-ni SKPst liikmesriikides,  kes investeerivad 
vähem (joonis 48). Liikmesriigid, kes investeerivad kõige vähem aktiivsesse 
                                                           
73 Seda näitajat tuleks siiski tõlgendada ettevaatusega, kuna sellega mõõdetakse üksnes tööturupoliitika meetmetes osalemist (mi tte nende tulemuslikku st), ja mitme riigi 
puhul on andmekogumisprotsessi tõttu küsitav ka statistika usaldusväärsus.  

 
105 
 tööturupoliitikasse, on tihti ka need, kus olulist osa selle poliitika süsteemist kaasrahastatakse 
ESFi vahenditest ja kus süsteemi jätkusuutlikkus pikas perspek tiivis on küsitav.  
 
Joonis 48. Tööturuteenustele ja -meetmetele tehtud kulutused (2016) ja pikaajalise 
töötuse osakaal (2017)  
 
Avalikud tööturuasutused on tähtsaimad tööturuasutused, kes vastutavad 
tööotsimistoetuste eest ja kuh u tööotsijad aktiveerimismeetmetes osalemiseks 
pöörduvad.  Kuigi avalikud tööturuasutused on igas riigis erinevalt üles ehitatud, on kõigi 
nende eesmärk viia nii registreeritud töötutele kui ka tööandjatele teenuseid osutades tööturul 
kokku nõudlus ja pakku mine. Eelkõige on nende ülesanne selgitada välja klientide profiili, 
nõustada neid ja pakkuda personaalset toetust, saata neid koolitusele või mõnes 
aktiveerimismeetmes osalema, lisaks maksavad nad (paljudes riikides) ka töötus - ja/või 
sotsiaaltoetust.  
Hoolimata sellest on avalike tööturuasutuste tõhusus tööotsingutoetuste pakkumisel 
liikmesriikides ebaühtlane,  sõltudes muu hulgas nende asutuste suutlikkusest, osutatavate 
teenuste kvaliteedist ja koordineeritusest muude tegijate pakutavate teenustega. Need  
erinevused peegeldavad paljudel juhtudel seda, kuivõrd töötud kasutavad töö otsimiseks 
avalike tööturuasutuste teenuseid (lisaks sellele, et nad täidavad ametliku töötuks 
registreerumise nõuet, mida on tavaliselt vaja selleks, et saada töötus - ja muid sot siaaltoetusi). 
Joonisel 49 on näidatud tööotsingutel avalike tööturuasutuste teenuseid kasutavate töötute 

 
106 
 osakaal. Need näitajad ei erine väga 2018. aasta ühises tööhõivearuandes esitatutest. Selle 
jaotuse madalamas osas olid Hispaania, Itaalia ja Rumeenia , kelle näitajad olid 2017. aastal 
kõige madalamad (alla 30  %), neile järgnesid Madalamaad, Ühendkuningriik ja Portugal 
(30 % ja 40  % vahel). Vastupidiselt aga näiteks oli Leedus, Slovakkias, Tšehhi Vabariigis, 
Austrias, Saksamaal ja Kreekas nende töötute osakaal, kes kinnitavad, et kasutavad 
tööotsingutel avalike tööturuasutuste teenuseid, üle 70  %. Keskmiselt on avalike 
tööturuasutuste teenuste kasutamine tööotsijate poolt kriisi puhkemisest saadik pidevalt 
vähenenud, täpsemalt langes see 58,1  %-lt 2008. aastal 45,2  %-le 2017. aastal (1 
protsendipunkt vähem kui 2016. aastal). Mõnes liikmesriigis on aga registreeritud 
vastupidised suundumused, eriti suur on olnud kasv Lätis ja Küprosel (üle 30 
protsendipunkti), Eestis ja Kreekas (umbes 15 protsendipunkti) n ing Rumeenias ja Sloveenias 
(umbes 9 protsendipunkti). Mõnes neist riikidest võib suurem määr olla tingitud sellest, et 
hüvitiste saamiseks on muudetud registreerimise kohustus rangemaks. Joonis 50 annab aimu 
sellest, kuidas töötud kasutavad mõningaid alte rnatiivseid tööotsimismeetodeid, sh 
eraõiguslikke tööhõivetalitusi, otse tööandja juures kandideerimist ja mitteformaalseid 
meetodeid, näiteks sõpradelt, sugulastelt ja ametiühingutelt küsimine. Kuigi üldmustrit on 
raske leida, selgub, et liikmesriikides, kus avalike tööturuasutuste teenuste kasutamine oli 
väike, kasutatakse mitteformaalseid meetodeid kõige sagedamini.  
Joonis 49. Tööotsingutel avalike tööturuasutuste teenuseid kasutavate töötute osakaal  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring.  
 

 
107 
 Joonis 50. Tööotsingutel muid tööotsimisvõimalusi kasutavate töötute osakaal (2017)  
 
Allikas: Eurostat, tööjõu -uuring.  
Piisavate töötushüvitiste maksmine mõistliku aja jooksul ja kõigile töötajatele, millele 
lisaks osutatakse ka tõhusaid aktiivse tööturupoliitika teenuseid, on tähtsaim vahend 
tööotsijate toetamiseks tööturustaatuste vahelise liikumise ajal.  2018. aasta ühises 
tööhõivearuandes on esitatud ELi töötushüvitissüsteemide põhijoonte põhjalik 
võrdlusanalüüs,  mis põhineb tulemustel, mis tööhõivekomitee (EMCO) sai töötushüvitiste ja 
aktiivse tööturupoliitika meetmete võrdlemisel. Analüüs, milles vaadeldi mitmeid 
tulemuslikkuse ja poliitikavahenditega seotud näitajaid (2016. või 2017. aasta kohta sõltuvalt 
andme te kättesaadavusest) on üldjuhul ikka veel kehtiv, kuna käesoleva aruande 
vaatlusperioodi jooksul tehti vähe poliitilisi muudatusi (üksikasjalikum teave liikmesriikide 
poolt ellu viidud asjaomase valdkonna reformide kohta on esitatud punktis 3.3.2, 
liikmes riikides tehtud reformide pikaajaline ülevaade on Euroopa Komisjoni 2018. aasta 
dokumendis74). Selles osas tehakse ülevaade tehtust, täpsemalt poliitikavahenditega seotud 
näitajatest. Lisaks vaadeldakse täiendavaid näitajaid töötute tööotsijate puhul kehtiv a töö 
otsimise nõude ranguse kohta, selle näitaja osas lepiti tööhõivekomitees kokku 2018. aastal.  
Lühiajalistest töötutest75 saab töötushüvitisi keskmiselt ligikaudu üks kolmandik.  See 
osakaal on kriisi järel pisut vähenenud (34,4  %-lt 2008. aastal 32,7  %-le 2017. aastal), kuid 
püsinud viimastel aastatel stabiilsena. Samas on säilinud ka märkimisväärsed erinevused 
liikmesriikide vahel (joonis 51). Need erinevused sõltuvad sellest, k uidas eri riikide 
töötushüvitissüsteemide poliitika on kujundatud (eelkõige hüvitiste saamise tingimustest, 
                                                           
74 Euroopa Komisjon (2018). Labour Market and Wage Developments in Europe (Tööturu ja palkade suundumused Euroopas), 2018. aasta  aruanne. Luksemburg, Euroopa 
Liidu Väljaannete Talitus. 
75 Inimesed, kes on töötud olnud vähem kui aasta.  

 
108 
 hüvitiste maksimaalsest kestusest, tööotsimisnõuete rangusest ja kattumisest muude 
sotsiaalkaitsekavadega) ja ka nende majandustsükli positsioonist.  Pikemat aega vaadeldes 
registreeriti ajavahemikul 2008 –2017 suurim hüvitistega kaetuse kasv Lätis (peaaegu 16 
protsendipunkti), Itaalias (10 protsendipunkti) ja Prantsusmaal (9 protsendipunkti). Teisest 
küljest registreeriti suurim langus Ungaris ( –15 pro tsendipunkti), Luksemburgis ( –12 
protsendipunkti), Horvaatias ja Saksamaal ( –10 protsendipunkti). Samas on Saksamaal ikkagi 
kaetuse määr kõige suurem (62,8  %), talle järgnevad Soome, Austria, Belgia ja Prantsusmaa, 
kus see määr on üle 50  %. Vastupidiselt r egistreeriti madalaim hüvitistega kaetuse määr 
Maltal, Horvaatias, Poolas, Rumeenias ja Bulgaarias, kus see määr jääb kaugele alla 15  % ega 
ilmuta paranemismärke.  
Joonis 51. Lühiajaliste töötute töötushüvitistega kaetus  
 
Allikas:  Eurostati tööjõu -uuringu andmetel põhinevad arvutused. Märkus: Iirimaa ja Madalmade kohta andmed 
puuduvad.  
 
Töötushüvitiste ülesehitus ei ole liikmesriikides ajavahemikus 2016 –2018 palju 
muutunud.  Töötushüvitiste saamiseks peab töötul üldjuhul olema omand atud 
miinimumtööstaaž ja/või peab ta olema teatava aja jooksul tasunud sotsiaalkindlustusmakseid. 
Nagu näha joonisel 52, ulatub see miinimumperiood vähem kui 20 nädalast Prantsusmaal ja 
Itaalias kuni aastani (52 nädalat) või üle selle Poolas, Rumeenias ja Slovakkias. 
Ajavahemikus 2016 –2018 ei registreeritud peaaegu ühtegi muutust, on vaid kolm erandit. 
Austrias nõutakse töötushüvitise esmakordselt taotlejalt 52nädalast sotsiaalkindlustusmakse 

 
109 
 perioodi viimase 24 kuu jooksul. Samas järgnevate taotluste puhul  on seda perioodi 
vähendatud 28 nädalale. Bulgaarias pikendati töötushüvitise saamise õiguse tekkeks vajalikku 
perioodi üheksakuuliselt kindlustusperioodilt 15 kuu jooksul enne töötuks jäämist vähemalt 
12kuulisele kindlustusperioodile 18 kuu jooksul enne t öötuks jäämist. Sarnaselt vähendati 
hüvitistega kaetust Lätis, kus suurendati vähemalt üheksakuulist sissemakseperioodi 12 kuu 
jooksul enne töötuks jäämist vähemalt 12kuulisele kindlustusperioodile 16 kuu jooksul enne 
töötuks jäämist. Mis puudutab hüvitist e maksimumkestust (joonis 53), siis aastatel 2017 ja 
2018 muutusi ei olnud. Belgia jääb töötushüvitise tähtajatu kestusega skaala kõrgeimale 
astmele, seda tuleks aga vaadata töötu abiraha süsteemi puudumise kontekstis. Vastupidises 
olukorras on Ungari ja M alta. Enamikus liikmesriikides on töötushüvitisega kaetuse kestus 
jätkuvalt lühem kui sissemakseperiood, vaid neljas riigis (Prantsusmaa, Madalamaad, Kreeka, 
Luksemburg) on need perioodid võrdsed ja kolmes riigis (Soome, taani, Belgia) on 
töötushüvitise sa amise periood pikem. Mis puudutab töötushüvitiste taset ja piisavust, siis on 
liikmesriikide vahelised erinevused samuti suured.  Näiteks lühikese tööstaažiga (üks aasta) 
madalapalgalise töötaja puhul ulatub netoasendusmäär alla 20  % varasemast 
(neto)sisset ulekust (Ungaris) kuni ligikaudu 90  %-le (Luksemburgis) (joonis 54). Kui võrrelda 
netoasendusmäärasid 2. ja 12. kuul pärast töötuks jäämist, on näha hüvitiste maksmise 
lõpetamise mõju (inimesed kuuluvad muude skeemide, näiteks töötus - või 
sotsiaalabiskeemi de alla) või hüvitiste suuruse vähenemist aja jooksul76. 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
                                                           
76 Selle näitaja jaoks kasutatud OECD mudelit täiendati nõukogus 2018. aastal vastuvõetud ühise 
tööhõivearuande põhjal, seda eelkõige Austria, Taani, Eesti, Soome, Saksamaa, Hispaania, Iirimaa, Itaalia ja 
Ühendkuningriigi puhul.  
 
110 
  
 
Joonis 52. Hüvitise saamise õiguse tekkeks vajalik periood (nädalates), 2016 ja 2018  
 
Allikas: Vastastikuse sotsiaalkaitse infosüsteemi (MISSOC) andmebaas ja riiki de õigusaktid. Märkus: Maltal 
(2018) on hüvitise saamise õiguseks vajalik miinimumperiood 50nädalane sissemakseperiood, millest vähemalt 
20 nädalat peab olema makseid tehtud või krediteeritud kahe eelmise kalendriaasta jooksul; Iirimaal (2016 ja 
2018) peab  alates isiku esmakordsest tööleasumisest olema tehtud vähemalt 104 nädalast sissemakset.  
 
Joonis 53. Hüvitiste maksimumkestus üheaastase tööstaaži korral, 2017 ja 2018  
 
Allikas: Vastastikuse sotsiaalkaitse infosüsteemi (MISSOC) andmebaas ja riikide õigusaktid (jaanuar 2017 ja 
jaanuar 2018). Märkus: Belgias ei ole hüvitiste maksmise lõppu määratud. Küprosel arvutatakse nädalaid 
kuuepäevase töönädala alusel. Iirimaal makstakse hüvitisi 39 nädalat (234 päeva) ainult neile, kes on ta sunud 

 
111 
 260 nädalat või kauem sotsiaalkindlustussüsteemi (PRSI) sissemakseid. Slovakkias ei ole aastase tööstaažiga 
isikul õigust saada töötushüvitist (seal nõutakse vähemalt kaheaastast töötuskindlustusmaksete tegemist viimase 
kolme aasta jooksul). Poolas v arieerub kestus sõltuvalt piirkonna töötuse määrast, mida võrreldakse riigi 
keskmise määraga.  
 
Joonis 54. Töötushüvitiste netoasendusmäär 67  % juures keskmisest palgast töötuse 2. 
ja 12. kuul (2018)  
 
Allikas: Euroopa Komisjon OECD maksude ja hüvitiste mudelite põhjal.  Märkus: Näitaja on arvutatud lasteta 
vallalise, 20aastase isiku lühikese tööstaaži (üks aasta) korral. Täpsemad metodoloogilised üksikasjad on 
allmärkuses 76. 
 
Liikmesriigid on välja töötanud mitmeid strateegiad töötushüvitiste saajate 
aktiveerimiseks. Vastuvõetud poliitikavahendites järgitakse vastastikuste kohustuste 
põhimõtet. Eelkõige nõutakse töötushüvitiste saajatelt, et nad tegeleksid töö otsimisega. 
Samal ajal peavad riigiasutused neid inimesi töö otsimisel toetama ja võimalike töö saamisel 
ettetulevate takistuste ületamisel aitama, kusjuures nad peavad kontrollima, kuidas 
asjaomased inimese d vastavad töövalmiduse tingimusele, ja rakendama vajaduse korral 
karistusi. Varajase sekkumise ja töötutele tööotsijatele mõeldud teenuste vajaduspõhisuse 
põhimõtted on liikmesriikides laialdaselt omaks võetud, et lühendada töötusperioode, 
edendada tööots ijate ja tööandjate kokkuviimise kvaliteeti ning hoida ära pikaajalist töötust ja 
tööotsija heitumist. Enamikus liikmesriikides on avalikele tööturuasutustele seatud 
kohustuslike nõudmiste hulgas tööotsijatele teatavat liiki varajase toetuse pakkumine 
(tööotsija profiili ja personaalse tegevuskava koostamine, individuaalne nõustamine).   
0102030405060708090
HU SKROUKBG ELIELTPLEEMTDECYATLV FIFRNLSEPT ITCZHRESDKBE SI
2. kuul 12. kuul%
 
112 
 Erinevused töötushüvitisele lisanduvate töövalmiduse tingimuste ja tööotsimisnõuete 
rangusastmes77 on suured. Joonisel 55 on näidatud töötushüvitiste saajatele esitatavate 
töövalmiduse nõuete ja töö sobivuse kriteeriumide rangusastet. Vastavad näitajad on kõige 
rangemad Poolas, Taanis, Maltal ja Horvaatias ning kõige leebemad Belgias, Leedus, 
Küprosel, Soomes ja Hispaanias. Joonisel 56 on näidatud tööotsimise ja töötute järele valve 
nõuete ranguse suured erinevused. Rangemad nõuded on Maltal, Ühendkuningriigis ja 
Luksemburgis, samas leebemad nõuded on Küprosel, Kreekas ja Poolas. Lõpuks on joonisel 
57 näidatud töötushüvitiste saajate suhtes töövalmidus - ja tööotsimisnõude mittet äitmise 
korral kohaldatavate karistuste suurt erinevust. Selgub, et karistused on kõige rangemad 
Sloveenias, Rumeenias, Luksemburgis, Kreekas, Horvaatias ja Portugalis ning kõige 
leebemad Austrias, Ungaris, Küprosel, Iirimaal, Taanis ja Saksamaal (mõnel ju hul on see 
seotud hüvitiste maksmise lühiajalisusega). Malta, Horvaatia ja Eesti eeskirjad on kõige 
rangemad igas mõttes. Mitmes liikmesriigis on ranged eeskirjad teatud aspekti osas 
kombineeritud vähem rangetega mõne teise aspekti osas. Näiteks on Taani e eskirjad 
töövalmiduse ja töö sobivuse kriteeriumide osas ranguselt teisel kohal, kuid karistuste osas 
ühed leebemad. Need erinevad lähenemisviisid annavad aimu sellest, kuidas riiklikes 
süsteemides lahendatakse töötuskindlustushüvitistele omast moraalirisk i küsimust. Näiteks 
peetakse rangemaid tööotsimise ja -valmiduse nõudeid tööotsimist ja tööpakkumisele kiiremat 
vastamist soodustavaks teguriks, mis seega tasakaalustavad töötushüvitissüsteemiga loodava 
võimaliku rahaliselt ebasoodsama olukorra teket ja vä hendavad töötuse kestust. Samas võivad 
liiga ranged nõuded avaldada soovitule vastupidist mõju, näiteks selles osas, mis puudutab 
hüvitisega kaetuse vähenemist või tööotsijate ja tööandjate vähemkvaliteetset kokkuviimist, 
mis ei pruugi jääda pikemaks püsim a (rohkem inimesi langeb üha sagedamini taas 
töötustaatusesse).   
                                                           
77 Need poliitilised näitajad töötati välja OECDs ja neis on kasutatud põhjalike eksperdiuuringute andmeid. Nad annavad teavet õiguslike (st de jure) tingi muste kohta, kuid 
mitte nende rakendamise kohta (mis võib olla samu eeskirju omavate riikide puhul väga erinev).Neid näitajaid ei s aa tõlgendada lihtsustatult, kuna nn ranguse optimaalset 
taset tööotsimise ja -valmiduse kriteeriumide puhul ei ole võimalik määrata.  
 
113 
 Joonis 55. Töövalmiduse ja töö sobivuse kriteeriumid, 2017  
 
Allikas: OECD. Märkus: skaala algab ühest (kõige leebem) ja ulatub viieni (kõige rangem).  
Joonis 56. Tööotsimise ja töötute järelevalve nõuded, 2017   
 
Allikas: OECD. Märkus: skaala algab ühest (kõige leebem) ja ulatub viieni (kõige rangem).  
 
 
 

 
114 
 Joonis 57. Hüvitistega seonduvate karistuste rangus, 2017   
 
Allikas: OECD. Märkus: skaala algab ühest (kõige leebem) ja ulatub viieni (kõige rangem).  
 
Töötajate ja õppijate liikuvuse ees seisvate takistuste kõrvaldamine võib aidata 
suurendada tööalast konkurentsivõimet ja arendada oskusi ning seega aidata Euroopa 
tööturu võimalusi täiel määral ära kasutada. 2017. aastal oli ELis ligikaudu 12,4 miljonit 
tööealist (20 –64aastast) kodanikku, kes elasid oma kodakondsusjärgsest riigist erinevas 
liikmesriigis78. 2016. aastaga võrreldes on see näitaja suurenenud 5  % võrra, see kasvutempo 
on sarnane varasemate aastate omale. Saksamaa ja Ühendkuningriik olid 2017. aastal 
peamised vastuvõtvad elukohariigid, kus elas vastavalt 3 miljonit ja 2,6 miljonit mujalt 
saabunut, neile järgnesid Hispaania (1,4 miljonit inimest), Itaalia ( 1,2 miljonit inimest) ja 
Prantsusmaa (ligikaudu 1 miljon inimest). Kui Saksamaa ja Ühendkuningriigi puhul on näha 
kasvutrendi (alates 2015. aastast), siis Itaalia ja Prantsusmaa puhul on kasv tagasihoidlikum 
(ja keskmisest madalam). Skaala teises otsas oli  Hispaanias EL  28-st saabunute absoluutarv 
kõige väiksem ning vähenes 2016. aastaga võrreldes 1  % võrra. Langustrendi jätkumist (kuigi 
aeglasemalt) võib täheldada juba 2014. aastast saadik. Peamised päritoluriigid 2016. aastaga 
võrreldes muutunud ei ole  – Rumeenia, Poola, Portugali, Itaalia ja Bulgaaria kodanikud 
moodustavad ELi tasandil suurimad väljarändajate rühmad. Nende riikide näitajad kokku 
ulatuvad umbes 6,6 miljoni inimeseni, see on üle poole EL  28 liikuvatest kodanikest ELis. 
                                                           
78 See arv viitab pikaajalistele EL  28 tööealistele liikuvatele kodanikele, kes elavad ELi 28 liikmesriigis, ning selle alu seks on Eurostati rahvastikustatistika. Täpsemalt vt 
(ilmuvat) 2018. aasta aruannet ELi -sisese tööjõu liikuvuse kohta, mille on koostanud tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraat.  

 
115 
 Rahvastiku osakaalust  on suurim elanikkonna väljavool registreeritud Leedus, Rumeenias ja 
Lätis; kasvutrendi võib näha Leedu, Rumeenia Läti, Eesti ja Horvaatia puhul. Peamised 
päritolu - ja sihtriigid on püsinud samadena ka majanduslikult aktiivsete kodanike (st töötajad 
ja töö otsijad) seisukohast vaadelduna.  
Välismaal õppimine on kasulik oskuste arendamise ja tööturu väljavaadete seisukohast . 
Õpirändes osalejad aitavad pärast välismaal õppimist koju pöördudes oma riigis teadmisi 
arendada, tugevamat kultuurilist teadlikkust luua , uusi tehnoloogilisi oskusi rakendada ja 
suutlikkust suurendada. Lisaks suurendab riikide vaheline üliõpilasvahetus akadeemiliste 
asutuste vahelise koostöö võimalusi, aidates saavutada Euroopa eesmärki muuta 
haridussüsteemid avatumaks ja ajakohasemaks. Pr aegu on vaid väike osa eurooplastest 
omandanud kõrghariduse välismaal. 2016. aastal oli vaid 10,7  % ELi liikmesriikidest pärit 
kõrgkoolilõpetanutest liikuvad; 3,1  % omandas kraadi välismaal ja lõpetas õpingud mõnes 
teises riigis kui riik, kus ta oli saanud  bakalaureuse kraadi, ning 7,6  % osales ainepunktide 
omandamisega seotud liikuvuses ja veetis ajutise õppeperioodi ja/või õppepraktika välismaal.  
Liikmesriigid, kus väljaspool koduriiki kõrgkoolilõpetanute osakaal on suurim, on 
Luksemburg (84,4  %), Madalm aad (23,2  %) ja Soome (19,5  %). Veel neljas ELi liikmesriigis 
(Saksamaa, Prantsusmaa, Küpros ja Leedu) on üliõpilaste liikuvuse määr üle 15  %. 
Riikidevahelise liikuvuse mustreid saab selgitada mitmest tegurist lähtuvalt, näiteks võib tuua 
geograafilise läh eduse, keelelise seotuse või ingliskeelsete õppeprogrammide olemasolu mitte 
inglise keelt kõnelevates riikides. Õpetamise kvaliteet kõrgkoolis ja kõrgkoolide reputatsioon 
aitab samuti huvi suurendada.  
Sotsiaaldialoog, kas siis kahe - või kolmepoolne, on Eur oopa sotsiaalse turumajanduse 
oluline element.  See võimaldab teha kokkuleppeid ja võtta poliitikameetmeid, mis aitavad 
tasakaalustada tööturu mõlema osapoole huve. Tõhus sotsiaaldialoog aitab leida kõiki 
osapooli rahuldavad lahendused, sellega vähendatakse  ühiskondlikke konflikte ja 
suurendatakse sotsiaalset ühtekuuluvust. Sotsiaaldialoogi oluline komponent on partnerite 
vaheline vastastikune austus ja usaldus, mis tuleneb varasemast koostöökogemusest ja tugineb 
positiivsetele läbirääkimistulemustele. Et se llised läbirääkimised õnnestuksid, peavad 
sotsiaalpartnerid olema üksteisest ja valitsusest sõltumatud (sotsiaalpartnerite autonoomsus). 
Sotsiaaldialoogist on kasu töötajatele, tööandjatele ja valitsustele. 2015. aasta märtsis tehtud 
algatuses „Sotsiaaldia loogi uus algus“, nõukogu järeldustes ja neljapoolses avalduses „Tugeva 
sotsiaaldialoogi uus algus“, millele on alla kirjutanud Euroopa sotsiaalpartnerid, komisjon ja 
Madalmaad kui eesistujariik nõukogu nimel (mõlemad võeti vastu 2016. aasta juunis), 
 
116 
 kutsu takse liikmesriike üles kaasama asjakohaste reformide ja poliitikate väljatöötamisel ja 
rakendamisel sotsiaalpartnereid ja järgima seejuures riiklike tavasid. Euroopa sotsiaalõiguste 
sambas ja uues tööhõivesuunises nr 7 on taas sõnastatud, et sotsiaaldialo og on Euroopa Liidu 
põhiväärtus.  
Euroopa Liit seisab silmitsi sotsiaalse dialoogi riiklike süsteemide mitmekesisusega.  
Need erinevused on enamjaolt seotud erinevate institutsiooniliste raamistike ja 
sotsiaalpartnerite organisatsioonide tegevussuutlikkusega, mis kokkuvõttes muudavad 
sotsiaaldialoogi kvaliteedi vägagi erinevaks. Kuna kõigile ühtviisi sobivat mudelit ei ole,  
tuleks hästi toimiva ja tõhusa kolmepoolse sotsiaaldialoogi süsteemi ühise nimetajana 
käsitada õigesti ajastatud ja sisulist sotsiaalpartnerite kaasamist poliitika kujundamisse ja 
rakendamisse, kusjuures toetada tuleb sotsiaalpartnerite suutlikkuse suuren damist. Sama 
kehtib ka kahepoolse sotsiaaldialoogi suhtes.  
Sotsiaalpartnerite suutlikkusel on sotsiaaldialoogi kujundamisel oluline roll .   
Sotsiaalpartnerite liikmesuse näitajad annavad aimu sellest, kuivõrd hästi suudavad 
sotsiaalpartnerid esindada kumm agi tööturu osapoole vastavaid kollektiivseid huve (joonis 
58). Mida suurem on liikmete arv ja mida laiem esindatus, seda tugevamad on väidetavalt 
nende hääl ja volitused. Samas ei anna need näitajat täielikku ülevaadet. Näiteks võib teatud 
liikmesriikides , kus ametiühingutesse kuulumise mõõdetud määr väike (nt Prantsusmaa), olla 
nende toetajaskond piisavalt lai ka mitteliikmete hulgas (vt Eurobaromeetri andmeid 
ametiühingute usaldamise kohta) ning nad võivad olla vägagi suutlikud poliitika arendamises 
osalemisel. Enamikus liikmesriikides on ametiühingutesse kuulumise määr 1980ndatest 
aastatest alates alanenud, tööandjate organisatsioonide määr aga püsinud enam -vähem sama. 
Liikmesuse koguarvule lisaks võib sotsiaalpartnerite suutlikkust mõjutada ka esindatus e 
struktuur (rohkem või vähem killustunud), seda eriti juhul, kui killustatud esindatusega 
kaasneb vähene koordineerimine.  
 
 
 
117 
 Joonis 58. Ametiühingutesse kuulumise määr  
 
Allikas: OECD ja ICTWSSi andmed (allikat kasutati vastavalt liikmesriigi kohta uuemate andmete olemasolule). Märkus: 
määr on arvutatud ametiühingu liikmete osakaaluna kõigi töötajate hulgas. Andmete aastad: Rootsi puhul 2017, Austria, 
Tšehhi Vabariigi, Taani, Soome, Saksamaa, Ungari, Iirimaa, Itaalia, Leedu, Madala maade ja Ühendkuningriigi puhul 2016, 
Belgia, Eesti, Prantsusmaa, Läti, Luksemburgi, Portugali, Slovakkia, Sloveenia ja Hispaania puhul 2015, Poola puhul 2014, 
Küprose ja Kreeka puhul 2013, Horvaatia, Malta, Bulgaaria ja Rumeenia puhul 2012. Tööandjate org anisatsioonide määra ei 
ole mitme liikmesriigi puhul viimastel aastatel ajakohastatud, seepärast seda joonisel ei kajastata.  
 
Suutlikkuse suurendamise meetmeid toetatakse mitmes liikmesriigis Euroopa 
struktuuri - ja investeerimisfondide vahendusel . Rahalist  toetust on selleks antud muu 
hulgas Bulgaarias, Küprosel, Tšehhi Vabariigis, Kreekas, Prantsusmaal, Leedus, Lätis, 
Poolas, Slovakkias ja Portugalis. Portugalis toetatakse Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) 
vahenditest sotsiaalpartnerite institutsioonilise suutli kkuse suurendamist, pidades silmas 
sotsiaalpartnerite olulist rolli tööturu institutsioonide ajakohastamisel, sh aktiivse 
tööturupoliitika meetmete ning kutsehariduse ja -õppe haldamisel ja rakendamisel. Lätis 
toetatakse ESFi vahenditest kahepoolse sotsiaa ldialoogi tugevdamist. Projektide eesmärk on 
luua õiguslik raamistik, mis lihtsustab eri sektorite vahelist sotsiaaldialoogi. Praegu on 
mitmes liikmesriigis ruumi parandada ELi vahendite kasutamist sotsiaalpartnerite suutlikkuse 
suurendamisel.  
Töökeskkonna  üldine muutumine loob sotsiaalpartnerite organisatsioonidele uusi 
võimalusi, kuid toob endaga kaasa ka uusi ohte. Juba praegu on erinevate lepingulise 
töökorraldusega töötajate esindatus sellistes organisatsioonides väga erinev. Täpsemalt on 
alalise tööle pinguga töötajad ametiühinguga seotud oluliselt suuremal määral kui tähtajalise 
töölepinguga töötajad. Lisaks sellele puudub esindatus enamiku uusimate tööhõivevormide 
puhul. Madalmaades korraldatud uuringud näitavad, et need arengusuunad võivad mõjutada 
kollektiivläbirääkimiste tulemusi, vähendades palgatõusu sektorites, kus mõne muu sektoriga 

 
118 
 võrreldes on palju sõltumatuid töötajaid (ja vähem ametiühingute liikmeid)79. Samas on 
kasvavas teenussektoris tegutsevad ettevõtjad vähem tõenäoliselt tööandjate org anisatsioonide 
liikmed kui tööstussektori tööandjad. Viimastel aastatel on sotsiaalpartnerite organisatsioonid 
püüdnud värvata uusi liikmeid või tugevdada teatavate alaesindatud rühmade (nt noorte ja 
platvormitöötajate) häält suunatud strateegiate ning vär bamisalaste jõupingutustega, luues 
organisatsioonisiseseid eristruktuure80. 
ELis hinnatakse sotsiaalpartnerite organisatsioonide esindatust tavaliselt kahe 
põhimõtte alusel . Ühest küljest toetutakse mõnes riigis „õigusliku vastavuse“ põhimõttele, 
mis tähend ab, et sotsiaalpartnerite esindatust reguleeritakse teatud arvu õiguslike nõuetega, 
täpsustakse kollektiivläbirääkimistes osalemise eeltingimused ja siduvate kollektiivlepingute 
olemasolu (nt valimised ja ametiühingu liikmesus ning töötajate kaetus või töö andja poolsete 
organisatsioonide liikmesus). Teisest küljest on liikmesriike, kus tuginetakse „vastastikuse 
tunnustamise“ põhimõttele, mis hõlmab sotsiaalpartnerite iseregulatsiooni. On ka riike, kes 
kombineerivad neid kahte põhimõtet. Praktikas võib läbip aistvuse puudumine muuta eri 
organisatsioonide esindatuse ühese hindamise keeruliseks81. 
Euroopa poolaasta raames pühendatakse sotsiaaldialoogile üha suuremat tähelepanu. 
2017. aastal korraldas tööhõivekomitee täieulatusliku mitmepoolse järelevalvetegevuse,  et 
vaadelda sotsiaalpartnerite kaasamist reformide tegemisel ja poliitika kujundamisel. Seda 
rõhutati institutsionaalselt tööhõivesuunistes ning see hõlmas 14 liikmesriigi olukorraga 
tutvumist ning vastavate riigipõhiste järelduste esitamist. Riiklikud so tsiaalpartnerite 
esindused viibisid kohal ja tutvustasid oma nägemust olukorrast. Kuigi sotsiaaldialoogi 
korraldus on igale riigile eriomane, ilmnesid läbivaatamise käigus probleemid, mis on ühised 
mitme läbivaadatud liikmesriigi jaoks. Siia alla kuuluvad näiteks sotsiaalpartnerite 
suutlikkuse küsimused ning vajadus prognoositava, sisulise ja õigeaegse sotsiaalpartneritega 
konsulteerimise järele reformide eri etappides. Selle mitmepoolse järelevalvetegevuse 
järeldused ja riikide aruannetes esitatud vastavad  analüüsid tõid kaasa sotsiaaldialoogi 
tähtsuse rõhutamise riigipõhistes soovitustes (komisjon esitas need soovitused 2018. aasta 
mais ja nõukogu võttis vastu sama aasta juulis). Kahe liikmesriigi (Ungari ja Rumeenia) 
soovitustes rõhutati selgelt vajadust sotsiaaldialoogi parandamise järele, mitme teise 
                                                           
79 DNB (2018), DNBulletin: Flexibilisering arbeidsm arkt gaat gepaard met daling arbeidsinkomensquote, 
avaldatud 1. veebruaril 2018.  
80 Vt Euroopa tööhõive ja sotsiaalarengu 2017. ja 2018. aasta aruande 5. peatükki.  
81 „The concept of representativeness at national, international and European level“ (Esindav use põhimõte riigi, 
rahvusvahelisel ja Euroopa tasandil), Eurofound (2016).  
 
119 
 liikmesriigi puhul tuletati põhjendustes meelde sotsiaalpartnerite rolli, mõnel juhul ka 
esinevaid probleeme. Nii mõnigi kord on ruumi sotsiaalpartnerite suutlikkuse parandamiseks 
ning selleks, et tagada nei le prognoositava ja õigeaegse konsulteerimise jaoks piisav 
raamistik, sealhulgas Euroopa poolaasta kõigis olulistes etappides.  
Ka kodanikuühiskonna organisatsioonidega konsulteerimine on oluline tagamaks, et 
reforme kavandatakse ja rakendatakse tõhusalt. Nagu on rõhutatud 2018 aasta juulis 
vastuvõetud läbivaadatud tööhõivesuunistes, peaksid liikmesriigid võtma vajaduse korral 
arvesse kodanikuühiskonna organisatsioonide kogemusi tööhõive ja sotsiaalküsimuste alal 
ning tuginema seejuures olemasolevatele riikl ikele tavadele. Et nende organisatsioonide 
kaasamine oleks viljakas poliitiliste väljakutsete ja õiguskaitsevahendite kindlakstegemisel, 
on oluline, et dialoog oleks inspireeritud avatuse, pluralismi ja läbipaistvuse põhimõtetest. 
Esialgsed tõendid82 viitav ad sellele, et kodanikuühiskonna huvirühmade kaasamine on 
liikmesriigiti väga erinev, see puudutab nii Euroopa poolaastat kui ka üldisemalt 
konsultatsioone kavandatud reformide teemal. Huvirühmadega konsulteerimine võib olla 
keeruline riikides, kus kodanik uühiskond on vähem organiseerunud: eelkõige võib mõnes 
liikmesriigis olla probleemiks kodanikuühiskonna organisatsioonide ebapiisavad võimalused 
aktiivselt poliitilises arutelus osalemiseks.  
 
3.3.2.  Poliitikameetmed  
Mõnes liikmesriigis tehakse reforme t öökaitsealaste õigusaktide valdkonnas, et 
saavutada parem tasakaal paindlikkuse ja kindluse vahel ning vältida killustatust.  
Prantsusmaal kehtestati 2018.  aasta jaanuaris tööõiguse üldisema reformi osana kohustuslik 
staaži - ja vanusepõhine võrdlusalus tööt ajatele hüvitiste maksmiseks juhul, kui nad on 
majanduslikel põhjustel ametist ebaseaduslikult vabastatud; eesmärk on ühtlustada sarnaste 
juhtudega seotud summasid ja hõlbustada vaidluste lahendamist lepitamisetapis. Seevastu aga 
suurendatakse 25  % võrra l ahkumishüvitist, mida makstakse juhul, kui ametist vabastamine 
on majanduslikult põhjendatud. Peale selle võivad ettevõtjad pärast ametiühingutega läbi 
rääkimist enamuse kokkuleppel rakendada RCC -menetlust ( Rupture Conventionnelle 
                                                           
82 Need andmed on saadud näiteks 2. oktoobril 2018 Brüsselis toimunud seminarilt, mis kandis nime „The Social 
Pillar and European Semester as tools for delivering social Europe – a reflection with civil society“ 
(Sotsiaalõiguste sammas ja Euroopa poolaasta k ui sotsiaalse Euroopa eesmärkide saavutamise vahendid – 
kodanikuühiskonnaga peetud arutelud).  
 
120 
 Collective ) ehk menetlust , mille kohaselt töötaja astub vastastikusel kokkuleppel tagasi ja 
saab hüvitist (mis ei või olla väiksem individuaalsest lahkumishüvitisest). Selle mehhanismi 
kasutamise peavad avaliku sektori asutused kinnitama, eelkõige selleks, et vältida 
kuritarvitust . Ajavahemikku, mille jooksul võib alustada kohtumenetlust ametist vabastamise 
vaidlustamiseks (v.a ahistamise ja diskrimineerimise korral), vähendati kahelt aastalt ühele 
aastale. Lisaks vaadati 2017.  aasta detsembris läbi kollektiivläbirääkimiste eeskirj ad, et piirata 
seda, millises ulatuses hinnatakse kollektiivset ametist vabastamist põhjendavaid 
finantsraskusi; ettevõtja majandusraskusi ei hinnata enam mitte üleilmselt, vaid üksnes riigi 
territooriumi piires, mis võimaldab ettevõtjatele suuremat paindl ikkust kollektiivse ametist 
vabastamise põhjendamiseks.  Belgias lühendati 2018.  aastal uue töölepingu algusajal 
lubatavat ametist vabastamise etteteatamisaega (kahelt nädalalt ühele kolme esimese kuu 
jooksul ja neljalt nädalalt kolmele neljanda kuu jooksu l). Horvaatias taaskehtestati 
2017.  aastal tööseaduse muudatusega võimalus (mis oli 2014.  aastal tühistatud) esitada 
kohtule nõue jätta arvesse võtmata töönõukogu keeldumine anda nõusolek kaitstud töötajate 
(nt töönõukogu liikmeteks olevate töötajate või p uuetega või eakamate töötajate) ametist 
vabastamiseks. Itaalias suurendati hiljuti töötajatele ebaõiglase ametist vabastamise eest 
makstavat hüvitist.  
Mitmes liikmesriigis kavandatakse selles valdkonnas meetmeid, mis võidakse 
lähitulevikus vastu võtta. Madalmaades esitati 2018.  aasta aprillis üldsusega 
konsulteerimiseks põhjalike meetmete pakett (eelnõu), mille eesmärk on saavutada 
töökaitsealases õiguses parem tasakaal. Pakett sisaldab tähtajatu lepinguga töötajate ametist 
vabastamise täiendava aluse kehte stamist (nn kumulatiivne alus), tähtajatute lepingute korral 
kehtiva katseaja võimalikku pikendamist (kahelt kuult viiele), järjestikuste ajutiste lepingute 
kestuse pikendamist kolme aastani (varasemalt kahelt aastalt) ning võimalust eristada 
töötuskindlus tusmakseid olenevalt lepingu liigist. Soome valitsus valmistab ette 
töölepinguseaduse muudatust, mille eesmärk on lihtsustada individuaalsete koondamiste 
kriteeriume kuni kümne töötajaga ettevõtjate jaoks. Eesmärk on alandada künnist uute 
töötajate töölevõ tmiseks. Ühtlasi lihtsustataks noorte (alla 30aastaste) töötute töölevõtmist 
tähtajaliste lepingutega. Ettepaneku eelnõud levitati 2018.  aasta suvel märkuste saamiseks. 
Tehtud märkuste põhjal muutis valitsus hõlmatud ettevõtete suurust kahekümnelt töötajal t 
kümnele. Muudatusele on seni antud erinevaid hinnanguid, arvestades mõlema meetme laia 
ulatust, sest mõnede arvates ei ole meetmed piisavalt sihipärased.  
 
121 
 Ajutiste lepingute suhtes võetakse mõnes liikmesriigis meetmeid, et kehtestada nende 
lepingute kasut amiseks rangemad tingimused (kuritarvituse vältimiseks) või jätta 
rohkem vabadust kollektiivläbirääkimiste pidamiseks selliste lepingute raamistiku üle 
läbi rääkimisel.  Tšehhi Vabariigis hakkas 2017.  aasta juulis kehtima mitu meedet, mille 
eesmärk on välti da rendiagentuuride poolseid kuritarvitusi; meetmed hõlmavad rangemaid 
karistusi kohustuste täitmata jätmise tõttu tegevusloast ilma jäänud rendiagentuuri vastutavale 
esindajale. Sloveenias on tööinspektsioonide seaduse muudatuste eesmärk vältida 
ebatüüpil iste töövormide (sh tsiviilõiguslike lepingute alusel töötamine) ebaseaduslikku 
kasutamist ja karistada tööandjaid, kes ei maksa töötasu õigel ajal. Eelkõige antakse 
tööandjale juhul, kui inspektor on kindlaks teinud, et tööd tehakse ebaseaduslikult 
tsivii lõigusliku lepingu alusel, ülesandeks pakkuda asjaomasele töötajale kolme päeva jooksul 
sobiv tööleping. Prantsusmaal on muudetud sektori tasandi läbirääkimised riigi tööõiguse 
suhtes ülimuslikuks, kui määratakse kindlaks tähtajaliste ja ajutiste lepingute  kasutamise 
raamistikku (vt punkt  3.1). Ettevõtja tasandi lepingud võivad olla vähem soodsad kui sektori 
tasandi omad, sest jääb ära viimaste puhul olev võimalus lisada senise olukorra säilitamise 
klauslid ( lockdown clauses ). Portugalis lepiti 2018.  aasta juunis sotsiaalpartneritega kokku 
põhjalik tööturu killustatuse vastane meetmepakett (pakett sätestatakse eeldatavasti 
õigusaktides 2018.  aasta lõpuks). Muudetakse järgmist: tähtajaliste lepingute 
maksimumkestust lühendatakse kolmelt aastalt kahele (sh uue ndamised), kusjuures uuendatud 
lepingute kogukestus ei või ületada algperioodi kestust; määramata tähtajaga töölepingute 
(contratos de trabalho a termo incerto ) maksimumkestust lühendatakse kuuelt aastalt neljale; 
piiratakse nooremate töötajate ja pikaajal iste töötute puhul ajutiste lepingute kasutamise 
põhjenduste ulatust. Samas pikendatakse esmakordsete lepingute ja äsja tööle võetud 
pikaajaliste töötute puhul katseaega 180 päevani. Kolmepoolses kokkuleppes kutsutakse ka 
üles maksustama ülemäärast tööjõu voolavust, kusjuures termin „ülemäärane“ (sektorite 
kaupa) tuleb määratleda seadluses, kaasates sotsiaalpartnereid. Kreekas on kavas suurendada 
lepingulist tööd tegevate töötajate kaitset. Esimest korda kehtestatakse lõimitud 
eeskirjasüsteem, millega nähak se ette hankija, töövõtja ja alltöövõtja vastastikune ja ühine 
vastutus lepingulist tööd tegevate töötajate eest. Nii laiendatakse töötajate õigusi, mis on 
seotud töötasu, sotsiaalmaksete, koondamishüvitise ja tööõnnetushüvitistega. Itaalias 
lühendati ajut iste lepingute maksimumkestust 36 kuult 24 -le. Pikendamiste arvu ülempiiri 
vähendati viielt neljale ja pärast kaheteistkümnendat kuud lubatakse pikendamist vaid siis, kui 
esitatakse ametlikult uued põhjendavad asjaolud. Kõnealuse seadusega suurendati ka 
täiendavaid sotsiaalmakseid, mida maksavad tööandjad ajutiste lepingute uuendamise korral, 
 
122 
 0,5 protsendipunkti võrra. Ajutiste lepingute alusel töötavate töötajate kvooti suurendati 
20 %-lt töötajate koguarvust 30  %-le, kuid kvoot hõlmab nüüd ka renditöötaja id. 
Teatavaid uuendusi tehakse uute töövormide, sh üksikettevõtjate ja platvormitöötajate 
valdkonnas. Prantsusmaal kehtestati võimalus internetipõhistel platvormidel võtta 
sõltumatute töötajate suhtes vabatahtlikult vastu sotsiaalharta. See harta peaks sis aldama 
internetipõhistel platvormidel registreerunud sõltumatute töötajate suhtes rakendatavaid 
põhimõtteid, sh see, et platvormid osalevad tööõnnetuskindlustuses ja on kohustatud 
rahastama sõltumatutele töötajatele ettenähtud koolitust. Belgias on paindli ku tööajaga 
töökohtade kasutamist (mis on seni aset leidnud hotelli -, restorani - ja toitlustusteenuste ehk 
HORECA sektoris) laiendatud muudele sektoritele, eelkõige jaemüügisektorile; paindliku 
tööajaga töötamist võivad taotleda pensionärid ja töötajad, ke lle lepinguga ettenähtud tööaeg 
on vähemalt neli viiendikku täistööajast. Töötaja ei pea paindliku tööajaga tööst saadud 
sissetulekult maksma sotsiaal - ega muid makse ning tööandja maksab väiksemaid 
sotsiaalmakse. Hispaanias oli iseseisvaid töötajaid käsit leva seaduse 2017.  aasta reformi 
eesmärk parandada füüsilisest isikust ettevõtjate tööolusid, sh sotsiaalkaitset ja tööohutust. 
Uute meetmetega pikendati 50 euro suurust kindlamääralist sotsiaalmakset kuuelt kuult 
kaheteistkümnele ja võimaldati summade üle  otsustamisel suuremat paindlikkust. Samuti 
ühildati reformiga  pensionimaksed vabakutselise tööga, edendati töö - ja eraelu tasakaalu ning 
parandati juurdepääsu koolitusele. Iirimaal käsitletakse 2017.  aasta tööhõive -eelnõus mitut 
kehtivate tööhõivealaste õigusnormide valdkonda madalapalgaliste, haavatavamate töötajate  
suhtes. Eelnõu eesmärk on tagada töötajate varajane parem teavitamine nende töökorraldusest 
(ja põhitingimustest)  – uue asjaoluna loetakse süüteoks seda, kui tööandja ei ole põhitingimusi 
kindlaksmääratud aja jooksul teatavaks teinud. Peale selle keelatak se enamikus olukordades 
nulltunnilepingud; kehtestatakse säte (nn banded hours ), mis võimaldab määrata väheste 
töötundidega lepingu alusel töötavad töötajad, kes pidevalt töötavad lepingus ettenähtud 
tundide arvust rohkem, tegelikkusele paremini vastavasse  tundide arvu rühma (nn band ); 
nähakse ette suurem miinimumtasu töötajatele, kes on kutsutud teatavaks ajaks tööle, kuid 
tegelikult tööd ei teinud. Portugalis kavandatav süsteem Contrato Geracao  sisaldab kaht osa: 
kehtestatakse rahaline toetus ettevõtjatel e, kes võtavad korraga tööle noore töötu (või noore, 
kes läheb oma esimesele töökohale) ja vanemaealise pikaajalise töötu, ning toetus noorte 
töölevõtmiseks, kui samal ajal jääb vanem töötaja osalise ajaga pensionile.  
Mõnes liikmesriigis on võetud meetmeid  tööaja korralduse valdkonnas, seda mitte aga 
alati suuremat kohandatavust silmas pidades.  Belgias ajakohastati ja lihtsustati 
 
123 
 2017.  aastal mitut osaajatööga seotud kohustust, eelkõige vähendati kindla või muutuva 
töögraafiku kindlaksmääramisega ning kõrva lekalletest teatamise ja nende üle järelevalve 
pidamisega seotud formaalsusi. Alates 2018.  aasta veebruarist hakati kohaldama töökarjääri 
jooksul puhkuseaja kogumise (nn career saving ) õiguslikku raamistikku. See võimaldab 
töötajatel sektori või ettevõtte tasandil saavutatud kokkuleppe korral jätta osa puhkust 
kasutamata ja koguda seda hilisemaks kasutamiseks. Samuti on lihtsustatud öö - ja 
pühapäevatöö rakendamist e -kaubanduses. Prantsusmaal on laiendatud 
konkurentsivõimelepingute ( accords de compétitivité ) reguleerimisvaldkondi (vt punkt  3.1). 
Portugal kavatseb sotsiaalpartneritega tööõiguse reformi kohta sõlmitud kolmepoolse 
kokkuleppe raames lõpetada ära individuaalsed tööaja pangad ja kollektiivsed pangad, mis 
põhinevad üksikutel kokkulepetel. Juba jõust unud kokkulepete kehtivus lõppeb hiljemalt 
aasta pärast uute eeskirjade rakendamise algust. Uued kokkulepped sõlmitakse 
kollektiivläbirääkimiste teel või kontserni tasandil ja pärast töötajatega konsulteerimist. 
Meetmega nähakse ette igapäevaste tundide pi irmäär, töötajatepoolse heakskiidu määr ja 
kõige soodsama kohtlemise põhimõte.  
Mitmes liikmesriigis on vastu võetud meetmeid, et vältida deklareerimata töö 
kasutamist, suurendada tööohutust ja/või tugevdada tööinspektsioonide tegevust.  
Bulgaarias regulee ritakse riigihangete seaduse muudatusega alates 2017.  aasta lõpust osaleja 
kõrvaldamist riigihankemenetlusest juhul, kui eelmise kolme aasta jooksul on talle määratud 
karistus deklareerimata töö kasutamise eest. See nõue kehtib ka alltöövõtjate suhtes, kes  on 
enamasti väike - ja mikroettevõtjad (sageli ehitussektoris). Korraldatakse ka 
teabekampaaniaid, et suurendada riskirühmade teadlikkust ümbrikupalga puudustest, eriti 
väiksemate sotsiaalmaksete osas. Kreekas valmis 2018.  aastal süsteem, mis võimaldab 
automaatset teabevahetust eri ministeeriumide ja tööturuasutuste ning politsei andmebaaside 
vahel. Peale selle vaadati läbi sõltuva töötaja deklareerimata jätnud tööandjatele määratavate 
trahvide süsteem ning alandati märkimisväärselt trahvisummat juhul, kui tööandja võtab 
asjaomase deklareerimata töötaja kümne päeva jooksul pärast inspekteerimist täistööajaga 
lepingu alusel tööle (meetme eesmärk on motiveerida kasutama deklareerimata töö asemel 
ametlikku tööd).  Hispaanias on autonoomsete piirkondadega kokkul epitud ja 
sotsiaalpartneritega konsulteerimisel põhineva 2018. –2020.  aasta strateegilise kava eesmärk 
tugevdada tööinspektsioonide suutlikkust ning struktureerida nende tegevust konkreetsel ja 
mõõdetaval viisil. Kavas pööratakse tähelepanu ka väljakutsetel e, mis on seotud uute 
töövormidega, töötingimustega ning mittediskrimineerimisega töökohal. Eestis parandatakse 
 
124 
 töötervishoiu ja tööohutuse seaduse 2018.  aasta mais vastuvõetud muudatusega kaitset 
terviseohtude eest töökohal ning tagatakse, et ohutuseeskir ju ja esmaabikoolitust 
kohandatakse vastavalt ettevõtja eripärale. Nagu eespool mainitud, võetakse Sloveenias 
meetmeid, et vältida ebatüüpiliste töövormide ebaseaduslikku kasutamist. Peale selle antakse 
tööinspektsioonile lisavolitused uurida töötasu maksm ata jätmise juhtumeid (mis oli üks 
sagedasimaid rikkumisi 2009.  aastal). Küprosel edendatakse tööinspektsioonide süsteemi 
läbivaatamist, et muuta need tulemuslikumaks ja tõhusamaks deklareerimata töö vastu 
võitlemisel. See hõlmaks trahvisummade suurendamis t ja töö alustamise elektroonilise 
deklaratsiooni sisseviimist. Lähikuudel heakskiitmiseks on esitatud uus eelnõu, millega 
nähakse ette keskse tööinspektsiooni loomine. Portugalis värvatakse praegu tööinspektoreid ja 
kuulutatakse nende leidmiseks välja uus i konkursse. Deklareerimata või aladeklareeritud töö 
vältimiseks kavatseb Portugal lisaks pikendada väga lühiajaliste lepingute maksimumkestust 
15-lt päevalt 35 -le (kusjuures sama tööandja juures võib selliste lepingute alusel töötada kuni 
70 päeva aastas) . Renditöö kasutamine muudetakse läbipaistvamaks, muutes töötajaga seotud 
teabes kohustuslikuks põhjenduse selle kohta, miks lõpetati leping rendiagentuuri ja seda 
kasutava ettevõtte vahel.  
Vaatamata püsivatele probleemidele on liikmesriigid võtnud võrdle misi vähe 
poliitikameetmeid aktiivse tööturupoliitika süsteemide tõhustamiseks. Kreekas 
rakendatakse uut aktiivse tööturupoliitika elluviimise süsteemi, mille eesmärk on muuta 
aktiveerimispoliitika tulemuslikumaks, parandades profiili koostamist ning oskus te ja 
vajaduste kokkusobitamist. Aktiivse tööturupoliitika sihipärasemaks muutmine on esmatähtis, 
et nende reformidega paremaid tulemusi saavutada, ja seni on ühes kohalikus 
tööhõiveasutuses hakatud läbi viima katseprojekti, mis hõlmab enam kui 2000 töötut . 
Küprosel on jõutud katseetappi aktiivse tööturupoliitika jälgimiseks ja hindamiseks hiljuti 
välja töötatud süsteemiga, mis võimaldab muuta tööturumeetmed tulemuslikumaks. See 
võimaldab poliitikakujundajatel paremini kavandada tööturuprogramme ja olemasol evaid läbi 
vaadata. Hispaanias on välja töötatud riikliku tööhõivesüsteemi koordineerimise üldine 
strateegiline raamistik. Selle meetmega loodi kõigi Hispaania riikliku tööhõivesüsteemi 
raames 2017. –2020.  aastal rakendatavate meetmete korralduslik raamisti k ning selle alusel 
kujundatakse ja juhitakse aktiivset tööturupoliitikat, koolitusmeetmeid ja paljusid muid 
piirkondlike avalike tööturusasutuste strateegiaid, samuti määratakse raamistiku alusel 
kindlaks põhimõtted, eesmärgid, vahendid ja finantsressursi d. 
 
125 
 Liikmesriigid peavad endiselt esmatähtsaks individuaalsemate teenuste osutamist . Et 
ennetada töötust, laiendatakse Eestis aktiivse tööturupoliitika ulatust teatavatele tööga 
hõivatud isikutele. Sihtrühma kuuluvad teenus - või käsunduslepingu alusel tööta vad isikud 
ning riigi keskmist palka teenivad inimesed. Jätkuvaid probleeme peaks aitama lahendada 
avalike tööturuasutuste stabiilsed kulutused aktiivsele tööturupoliitikale ja inimressurssidele. 
Ungaris on astutud lisasamme avaliku sektori töö kavaga seot ud probleemide lahendamiseks 
ning rakendatud programme, mis aitavad neist paremini esmasele tööturule siirduda. 
Töökohtade loomise programmis loetakse isiku töölevõtmist avalikus sektoris üheks esmase 
toetuse kategooriaks ning kahe muu programmiga pakutaks e töölevõtustiimuleid või 
soodustusi või luuakse mentorlus avaliku sektori töö kavades osalenute hõlpsamaks 
integreerimiseks esmasele tööturule.  
Jätkuvalt edendatakse ka aktiivse tööturupoliitika koolituskomponentide parandamise 
meetmeid . Horvaatias on vastu võetud uus üheksat aktiivset tööturumeedet sisaldav pakett. 
Uues paketis on pööratud suuremat tähelepanu koolitusele ja töökohal toimuvale koolitusele, 
eriti noorte, eakamate töötajate ja pikaajaliste töötute puhul. Rohkem soodustatakse ka 
füüsilises t isikust ettevõtjaks hakkamise toetusi. Samuti antakse toetusi tööandjatele, et 
toetada üle 50aastaste töötajate töölevõtmist. Prantsusmaal investeeritakse oskustesse 
investeerimise kava ( Plan d’Investissement dans les compétences , vt punkt  3.2) kaudu 
jätkuvalt kutse - ja õpipoisiõppesse. Eesmärk on pakkuda kvalifikatsiooni andvat koolitust 
miljonile madala kvalifikatsiooniga töötule ning 800  000 mittetöötavale ja mitteõppivale 
noorele osaliselt õpipoisiõppeks ettevalmistamise kaudu.  
Avalikud tööturusasutu sed järgivad oma reformikava, et suurendada institutsioonilist 
suutlikkust ajal, mil töötus väheneb. Siinkohal saavad avalikud tööturusasutused üha 
suuremat kasu osalemisest võrdleva õppimise projektis Benchlearning, mida rakendatakse 
avalike tööturuasutus te võrgustiku raames. Alates 2015.  aastast toetatakse projekti 
Benchlearning kaudu avalikke tööturusasutusi tugevatest külgedest ja täiustamist vajavatest 
valdkondadest teadlikumaks saamisel, et need asutused osutaksid oma klientidele paremini 
teenuseid. A rvestades, et registreeritud tööotsijate arv on viimastel aastatel püsivalt 
vähenenud, nõutakse avalikelt tööturusasutustelt oma vahendite strateegilist ümberjaotamist 
vastavalt klientide vajadustele. Teatavad sihtrühmad, nagu pikaajalised töötud ja üha su urenev 
arv eakamaid töötajaid vajavad jätkuvalt intensiivset tuge olukorras, kus enamiku avalike 
tööturusasutuste kliendibaas vananeb. Leedus muudetakse avaliku tööturusasutuse tööd, 
optimeerides vahendeid, et parandada tööd klientidega ja vähendada töökoo rmust enam kui 
 
126 
 400-lt juhtumilt alla 300 juhtumini juhtumi käsitleja kohta. Küprosel viiakse ellu perioodi 
2014 –2020 hõlmavat avaliku tööturusasutuse tõhustamise ja ajakohastamise projekti 
(Enhancement and Modernization of PES), rakendades oma avaliku tööt urusasutuse 
tugevdamiseks reformimeetmeid. Hiljuti võeti tööle 20 täiendavat nõustajat/nõuandjat, et 
avalikul tööturuasutusel oleks võimalik tulemuslikumalt ja tõhusamalt täita oma praegust 
volitust rakendada noortegarantiid ja nõukogu soovitust, milles kä sitletakse pikaajaliste 
töötute integreerimist tööturule. Täiendavad meetmed hõlmavad töönõustajate ja avaliku 
tööturuasutuse ametnike koolitamist, avaliku tööturuasutuse rakendatava kandidaatide tööle 
suunamise süsteemi ( Candidate Placement System , CPS) t õhustamist ja IT -platvormi loomist 
ning paremaid teenuseid nii tööotsijatele kui ka -andjatele. Hispaanias on astutud 2018.  aastal 
samme, et parandada tööhõivet avalikus sektoris ja selle sektori töötingimusi. Ministeerium ja 
sotsiaalpartnerid kirjutasid a lla dokumendile, mis kohustab neid edendama meetmeid, millega 
taastatakse ametnike ostujõud ja parandatakse nende töötingimusi. See meede eelnes 
2017.  aasta aprilli kokkuleppele vähendada 2020.  aastaks ajutiste lepingute üldist osa avalikus 
sektoris 8  %-le, korraldades töölevõtmiskonkursse alaliste ametikohtade (u 250  000 kohta) 
täitmiseks. Kreekas on 2017. –2018.  aastal jätkatud avaliku tööturuasutuse ümberkorraldamist, 
et parandada selle toimimist. 2017.  aasta sügisel katsetati uut profiili koostamise meto odikat 
ja selle kasutuselevõtt algas 2018.  aastal. Töötatakse välja uut oskuste hindamise vahendit. 
Täiendavate töönõustajate värbamisega, mis algas 2018.  aasta esimesel poolel, peaks 
nõustajate arv 2018.  aasta lõpuks peaaegu kahekordistuma. Austrias on as tutud samme, et 
hinnata ja kavandada avalike tööturuasutuste tulemuslikumat juhtimist, eelkõige vaadates läbi 
kõik kõnealuse asutuse vahendid, mis toetavad inimeste tõhusat ja tulemuslikku 
taasintegreerimist tööturule, ning parandades neid. Tähtsustatakse töökohaspetsiifilist 
koolitust ja töökohaspetsiifilisi kvalifikatsioone koostöös tööandjatega ning suuremaid 
tööhõivestiimuleid.   
Avalikelt tööturuasutustelt nõutakse suuremat koostööd tööandjate ja kohalike 
omavalitsustega, et paremini toime tulla pingel isemate tööturgude vajadustega.  Seda 
arvestades töötavad avalikud tööturuasutused välja tööandjaid kaasavaid põhjalikke 
strateegiaid, milles on kindlaks määratud tööandjate segmentimise ja tööandjatele suunatud 
teenuste korraldamise eri meetodid. Enamikus avalikes tööturuasutustes on olemas 
tööandjatele suunatud teenuste keskne koordineerimistase, ehkki neis osutatakse tööandjatele 
teenuseid ka piirkondlikul ja kohalikul tasandil. Avalikud tööturuasutused peaksid koostama 
ka tööandjatele teenuste osutamise ühtsed miinimumstandardid, sh rahulolu hindamine. 
 
127 
 Itaalias ja Hispaanias hõlbustavad kesksed avalike tööturuasutuste agentuurid (vastavalt 
ANPAL ja SEPE) piirkondade vahel vastastikuse õppe tegevust, mille eesmärk on vahetada 
häid tavasid, mis võimaldavad parandada tööandjatele osutatavaid teenuseid. Leedu avalikul 
tööturuasutusel on kavas luua omavalitsuse ja avaliku tööturuasutuse koostöö mudel, mille 
eesmärk on ühiselt pakkuda sotsiaalabi saajate aktiveerimise meetmeid. Selle mudeliga peab 
kaasnema ka ra kenduskava.  
Liikmesriigid on jätkanud pikaajalist töötust käsitleva nõukogu soovituse 
rakendamist83. Liikmesriikides 2018.  aastal tehtud enesehindamine näitas, et tulemused olid 
võrreldes 2016.  aastaga 15  % paranenud, kusjuures kõige suuremat edu olid saavu tanud 
vähem arenenud süsteemidega liikmesriigid. Konkreetsemalt töötute registreerimise 
valdkonnas on riikides kasutusele võetud eri lähenemisviise ja stiimuleid, et innustada töötuid 
end registreerima.   Kõige tulemuslikumad on need, mille puhul on registr eerumine seotud 
õigusega saada mingeid hüvitisi või teenuseid.   Mitmes liikmesriigis (nt Bulgaarias, Eestis ja 
Rumeenias) on aga mitteaktiivsete isikuteni jõudmisel veel arenguruumi. Ka teenuste jaoks 
ainsa kontaktpunkti loomisele on mitu lähenemisviisi: m õnes liikmesriigis (nt Soomes, 
Saksamaal ja Iirimaal) on proovitud lõimida kõik teenused ainsasse punkti, mõnes (nt 
Küprosel ja Madalmaades) kasutatakse aga nn sildpunkti, mis seob eri institutsioone või 
asutusi.   Paljudes liikmesriikides (nt Horvaatias, K reekas, Ungaris, Lätis, Rumeenias ja 
Hispaanias) valmistab endiselt raskusi sotsiaal - ja tööturuasutuste ja -teenuste vaheline 
tulemuslik koordineerimine, mida raskendavad sageli andmekaitse ja ressurssidega seotud 
probleemid. Kuigi on kavandatud meetmeid olukorra parandamiseks, ei ole neid veel 
rakendama hakatud. Peaaegu kõigis liikmesriikides on mingil kujul võetud kasutusele 
tööturule integreerimise lepingud, ehkki mõni element nende puhul puudub, eriti põhjalikud 
(uuesti)hindamised, kui need on nõutud. Mõnes liikmesriigis (nt Tšehhi Vabariigis, Kreekas 
ja Slovakkias) ei ole veel hakatud kasutama sihipärasemat/individualiseeritumat 
juhtumikorralduse käsitlust spetsiaalselt pikaajaliste töötute jaoks. Tööandjate kaasamise 
egiidi all toimub palju mitmesugus t tegevust.   Üldjuhul on kokkulepped tööturu osapooltega 
olemas, kuigi nende mõju ei jõua alati kohalikule tasandile.   Mõnes liikmesriigis (nt Kreekas, 
Portugalis, Sloveenias ja Rootsis) on määratud konkreetsed avaliku tööturuasutuse töötajad 
tegema koostö öd tööandjatega, mis paistab olevat hea lähenemisviis; mõnes liikmesriigis (nt 
                                                           
83 See lõik põhineb järeldustel, mille on teinud tööhõivekomitee pikaajaliste töötute tööturule integreerimist 
käsitleva nõukogu soovituse rakendamise 3.  oktoobri 2018.  aasta temaatilises ülevaates.  Põhjalik hindamine on 
teoksil ja selle tulemused avaldatakse 2019.  aasta algul koos nõukogule esitatava aruandega. 
 
128 
 Horvaatias, Prantsusmaal ja Itaalias) on siiski veel vaja teha täiustusi, eelkõige 
strateegilisemate partnerlussuhete ja käsitluste kujul.  
Liikmesriigid pakuvad individualiseeritumat tuge pikaajalistele töötutele ja paremini 
lõimitud teenuseid . Bulgaarias sõlmitakse nüüd pikaajalise töötu ja tööbüroo vahel tööturule 
integreerimise leping, mis hõlmab ettepanekuid konkreetsete tööhõiveteenuste kohta ja 
suunamist muu de institutsioonide osutatavate teenuste juurde. Alates 2018.  aasta jaanuarist 
osutavad tööhõiveameti ja sotsiaalabiameti töötajatest koosnevad pere - ja tööalase nõustamise 
ja mobiilsed ühisrühmad äärepoolsemate piirkondade töötutele ulatuslikke ja lõimitu d 
teenuseid. Rumeenias viiakse ellu katseprojekti, mille eesmärk on luua lõimitud töörühmad 
mitme probleemi (sotsiaalsed, haridusega seotud ja meditsiinilised) üheaegseks käsitlemiseks, 
kaasates partnerlusse ka avaliku tööturuasutuse.  Projekti raames katse tatakse seda käsitlust 
139 kõige ebasoodsamas olukorras olevas kogukonnas, mis on välja valitud vaesuskaartide ja 
valitsuses kokku lepitud kriteeriumide alusel. Hiljem on kavas projekti laiendada. Sloveenias 
võeti vastu aastaid 2017 –2020  hõlmav sotsiaalse aktiveerimise programm, mille eesmärk on 
soodustada 12  500 kõige raskemini tööle võetava ja kõige haavatavama isiku sotsiaalset ja 
tööturule kaasamist. Eesmärk on aidata neil omandada pädevused, mis hõlbustavad nende 
kaasamist tööturule. Iirimaal on vabata htlik kava YESS ( Youth Employment Support Scheme ) 
mõeldud noortele tööotsijatele, kes on pikaajalised töötud või kellel on tööle saamisel olulisi 
takistusi. Süsteemi eesmärk on anda võimalus õppida põhilisi töö - ja sotsiaalseid oskusi 
toetavas keskkonnas p raktika ajal. Praktika kestab tavaliselt kolm kuud, kuigi seda on 
võimalik pikendada kuue või üheksa kuuni, kui osakonnapoolne juhtumi käsitleja on 
edenemise läbi vaadanud.  
Toetustest ja stiimulitest on saanud laialtkasutatav poliitikameede pikaajaliste tö ötute 
integreerimiseks tööturule. Küprosel on kasutusele võetud programm, et pakkuda stiimuleid 
töötute töölevõtmiseks erasektorisse. Toetust antakse üksnes kuue esimese töökuu eest. Kava 
kaudu on saanud kasu 946 ettevõtet ja leidnud töö umbes 2  472 osalej at. Luksemburgis on 
uute meetmete eesmärk luua pikaajalistele töötutele toetatavad alalised töökohad, mis 
vastavad tööandjate uutele vajadustele; sihtrühma kuuluvad vähemalt 30aastased pikaajalised 
töötud ja süsteem sisaldab üle 50aastaste kohta eritingimu st, mis võimaldab hüvitada kõik 
töötasukulud kuni pensionile jäämiseni. Paranevat tööturuolukorda arvestades on 
Prantsusmaal aga vähendatud toetatavaid töökohti käsitlevate kavade mahtu (vt ka 
punkt  3.1.2). Austrias on võetud meetmeid, mille eesmärk on väh endada pikaajalist töötust, 
karmistades karistusi, tugevdades töötutele seatud piiranguid võtta vastu ka tööpakkumised, 
 
129 
 mis võivad nõuda igapäevast pikemat, kuni 2,5 -tunnist pendelrändamist, ning kombineerides 
töötushüvitise ja sotsiaalabi. Üldiselt on ees märk luua töötutele tugevamad stiimulid võtta 
tööpakkumine vastu ning vähendada töötust ja muuta tööturupoliitika tulemuslikumaks. 
Rootsis on võetud kasutusele pikaajalistele töötutele ja äsja saabunud sisserändajatele 
mõeldud töökohad ( introduction jobs ), mida saab paindlikult kombineerida hariduse ja 
koolitusega. Nende töökohtade puhul makstakse toetust kuni 20  000 rootsi krooni suuruse 
brutopalga (umbes 1950  euro) eest kuni 80  % ulatuses. Sloveenias on toetuste eesmärk 
pakkuda alalist tööd üle 58aastaste le, kuni nad vastavad pensionile jäämise tingimustele. 
Eelisjärjekorras makstakse toetust töötushüvitiste ja rahalise sotsiaalabi saajate eest. Toetuse 
suurus on 11  000 eurot ja see makstakse tööandjale kahes osas (pool töölevõtu ajal ja pool 
pärast 18.  palga maksmist).  
Koostöös erasektoriga hõlbustatakse jätkuvalt esmasele tööturule üleminekut. Rootsis 
katsetatakse tööturule sisenemise kokkuleppeid ( entry agreements ), mis on eriti suunatud 
välismaal sündinud naistele ja mille eesmärk on töö leidmine sellis e tööandja juures, kes 
osaleb tööturule sisenemise kokkuleppeid käsitlevas kollektiivlepingus. Sellised kokkulepped 
põhinevad sotsiaalparterite ettepanekul ning nende eesmärk on luua uus mudel rohkemate 
inimeste kaasamiseks tööturule ja tagada tööandjatele  tulevikus rohkem oskustega töötajaid, 
muu hulgas ka rootsi keele kursuste ja muude lühiajaliste koolitusprogrammide kaudu. Maltal 
vaadatakse läbi pikaajaliste töötute töölesuunamiseks kasutatavat kogukondliku töö kava, 
tagamaks, et tööturult eemale jäämis e ohus olevad isikud on ametlikus tööhõives ja aktiivsed.  
Töötushüvitiste valdkonnas hiljuti tehtud reformides on peamiselt keskendutud 
aktiveerimisnõuete tugevdamisele. Soomes on töötutel tööotsijatel alates 2018. aasta 
jaanuarist õigus saada täit töötush üvitist ainult siis, kui nad saavad ka mingit sissetulekut 
tasustatud töölt või osalevad töö saamise võimalusi parandavates teenustes (kehtivad teatavad 
künnised). Kui tööotsija ei suuda näidata, et ta on 65 -päevase seireaja jooksul osalenud 
nõutud tegevus es, vähendatakse järgmise 65 päeva eest makstavat töötushüvitist 4,65  %. 
Lisaks valmistab valitsus ette õigusakti, mille kohaselt peaksid töötud tööotsijad kandideerima 
igal nädalal ühele töökohale, või nende töötushüvitist kärbitakse. Ettepaneku üle 
konsu lteeritakse praegu sotsiaalpartneritega, kuid nii töötajate kui ka tööandjate pool on 
väljendanud selle suhtes kahtlusi, sest selle tulemus võib olla, et töötaja koostab taotlusi ilma 
kavatsuseta tööle saada. Sloveenias peavad alates 2017.  aasta oktoobrist  töötajad, kes ametist 
vabastatakse, sellest teavitama tööturuasutust juba etteteatamisaja jooksul juhul, kui tööleping 
lõpetatakse ärilistel või ebapädevusega seotud põhjustel. Kui nad seda ei tee, saavad nad 
 
130 
 kolme esimese tööta veedetud kuu jooksul töötu shüvitiseks väiksemat summat (80  % asemel 
60 %) aluseks olevast palgast. Väheste oskustega isikud, kelle kutseala järgi ei ole väga suurt 
nõudlust, võivad jätkuvalt saada 20  % oma töötushüvitisest kuni 12 kuu jooksul pärast töö 
leidmist. Prantsusmaal raken datakse kutsealase tuleviku valikuvabaduse seaduse (Loi pour la 
Liberté de choisir son avenir professionnel) kohaselt tööotsimise suhtes rangemat kontrolli, 
mille tasakaalustamiseks võetakse rohkem vajadusekohaseid kõrvalmeetmeid. Kutsealade 
esindajatel so ovitatakse pidada läbirääkimisi lepingute sõlmimiseks, et soodustada 
kestlikumaid töövorme, kuid kui kollektiivläbirääkimised ei toimi, võib valitsus sekkuda. 
Töötushüvitise saajad võivad piiravamate tingimuste alusel tegeleda ka osaajategevusega. 
Töötushü vitist, mida rahastati varem üksnes sotsiaalmaksetest, täiendatakse nüüd üldisema 
maksu „CSG -Contribution sociale généralisée“ suurenemise arvelt. Alates 2019.  aasta 
1. jaanuarist kujundab töötuskindlustuse üle peetavate läbirääkimiste raamistiku valitsus,  kes 
määrab kindlaks järgitava üldise rahastamispaketi ja täitmist vajavad eesmärgid. Teatavatel 
tingimustel saavad hüvitist ka sõltumatud töötajad ja lahkumisavalduse alusel lahkuvad 
töötajad. Hispaanias kavatsetakse võtta kasutusele universaalne sotsiaal kaart, et koguda teavet 
kõigi isikute saadud sotsiaaltoetuste kohta ning samuti võimalike olukordade kohta, mis 
annavad õiguse sotsiaaltoetusi saada (nt sõltuvus, puue, töötus või suur pere). Oodatavasti 
aitab see parandada haldusasutuste vahelist koordine erimist, muuta sotsiaaltoetused 
tulemuslikumaks ja aidata selgitada välja haavatavuse olukordi. Universaalse sotsiaalkaardi 
süsteemi kavandamine ja arendamine lõppes 2017.  aasta lõpus ning sellele peaks heakskiit 
antama 2018.  aasta neljandaks kvartaliks.  
Käimasolevate reformide osana on mõnel juhul muudetud töötushüvitiste saamise 
õiguse tingimusi, sageli rangemaks. Bulgaarias suurendati 2018.  aastal minimaalset 
töötushüvitist 7,2 Bulgaaria leevilt (umbes 3,7  eurot) 9 Bulgaaria leevini (4,6  eurot) päevas, 
kusjuures maksimumsumma on 74,3  Bulgaaria leevi (38  eurot). Samas muudeti hüvitise 
saamise õigusega seotud nõuded rangemaks  – kindlustatud isik peab olema 18  kuu jooksul 
töötanud vähemalt 15 kuud, mitte 9  kuud viimasest 15st, nagu nõuti varem. See nõuete 
rangemaks muutmine mõjutab tõenäoliselt nooremaid töötajaid ning neid, kelle karjääris 
esineb tõenäolisemalt katkestusi  – eelkõige hooajatöötajaid ja ebakindla töö tegijaid. Liikudes 
erinevas suunas, on Portugalis vähendatud 180 -lt päevalt 120 päevale ajava hemikku, mille 
jooksul on tagatud juurdepääs esialgsele töötushüvitisele tähtajalise lepingu lõppemise korral. 
Austrias on kavas meetmepakett, et vähendada pikaajalist töötust, karmistades töötushüvitise 
saajate liikuvusega seotud eeskirju (nõue võtta vast u ka tööpakkumised, mis võivad nõuda 
 
131 
 igapäevast pikemat, kuni 2,5 -tunnist pendelrändamist), lõpetades töötushüvitise saamise 
õiguse pikendamise haiguse korral (v.a statsionaarse ravi korral) ning piirates 
väikesemahulise töötamise kestust töötushüvitise sa amise ajal. Üldiselt on eesmärk luua 
töötutele tugevamad stiimulid võtta tööpakkumine vastu ning vähendada töötust ja muuta 
tööturupoliitika tulemuslikumaks.  
Mõnes liikmesriigis on võetud meetmeid, et suurendada töötajate ja õppijate (sisest ja 
välist) li ikuvust töölesobivuse ja oskuste arendamise parandamiseks ja/või meelitada 
tööjõu puuduse käes kannatavatesse sektoritesse ligi välisriikide töötajaid. Soomes võeti 
2018.  aastal kasutusele meetmed, et toetada töötute tööotsijate piirkondlikku liikuvust ja 
pendelrändamist, sh liikuvustoetuste andmine (mida saab nüüd ka vähem kui 18 töötundi 
nädalas hõlmava osaajatöö ja tööga seotud koolituse eest) ning sihipärase teabe andmine 
liikuvusega seotud majandusliku toetuse kohta. Erakordselt pikkade pendelrännuvahe maade 
korral on võimalik anda suuremat liikuvustoetust. Reformi üle peeti konsultatsioone 
sotsiaalpartneritega. Lätis laiendati 2018.  aastal töötutele ettenähtud liikuvuse toetamise 
meetmeid, et need hõlmaksid ka pealinna (varem need Riiat ei hõlmanud).  M eede hõlmab 
piirkondlikku liikuvust isikute puhul, kes võtavad vastu tööpakkumise muus piirkonnas, ning 
nende puhul, kes osalevad mõnes aktiivse tööturupoliitika meetmes, sh noortegarantii, 
subsideeritud töökohad ja kutseõppe meetmed. Detsembris  2017 alust ati toetusmeetmetega, 
mille eesmärk on meelitada tööle meditsiinitöötajaid (arste ja õdesid) Riiast väljaspool 
asuvatesse piirkondadesse. Peale selle kiideti Lätis heaks nimekiri 237 kõrget kvalifikatsiooni 
nõudvast kutsealast, millel valitseb praegu märki misväärne tööjõu puudus ja mis võiksid ligi 
tõmmata kolmandate riikide kodanikke. Neil juhtudel ELi sinist kaarti saada soovivate 
töötajate suhtes rakendatakse mõningaid soodustingimusi. Poolas peaks 2017.  aastal loodud 
riiklik akadeemilise vahetuse agentu ur (National Agency for Academic Exchange) aitama 
rahvusvahelistada Poola ülikoole akadeemilise liikuvuse kvaliteedi edendamise toetamise 
kaudu. Bulgaarias on heaks kiidetud kolmandate riikide kodanikele sinise kaardi andmise 
lihtsustatud menetlus, et lahe ndada kvalifitseeritud spetsialistide puudus, mis on kindlaks 
tehtud info - ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas, tööstustootmises tegutsevate 
inseneride puhul ning muudes olulistes valdkondades. Muudatuste tulemusel võib sinise 
kaardi anda kuni neljak s aastaks, mitte kuni aastaks, nagu seda varem tehti. Eestis 
välismaalaste seadusse tehtud muudatusega jäetakse sisserände piirarvu arvutamisel arvesse 
võtmata tippspetsialistid, lubatakse Eestis lühiajaliselt töötada kuni 12 kuud ning on samas 
jäetud siss erände piirarv muutmata.  
 
132 
 Riikide sotsiaalpartnerite kaasamine tööhõive - ja sotsiaalreformide ja -poliitika 
kavandamisse ja elluviimisse erineb liikmesriigiti.  Sellise kaasamise kvaliteet ja vorm 
peegeldab riikide institutsiooniliste raamistike ja sotsiaald ialoogi tavade mitmekesisust, 
kusjuures mitmes liikmesriigis on märgatav õigeaegse ja/või sisulise dialoogi puudumine. 
Samas on mitmes liikmesriigis sotsiaalpartnerid osalenud viimasel 18 kuul asjakohaste 
poliitikareformide kavandamises84. Uusi õigusakte ja  meetmeid tööturu toimimise valdkonnas 
on arutatud või neis kokku lepitud näiteks Bulgaarias, Horvaatias, Taanis, Soomes, 
Madalmaades, Portugalis ja Rootsis (rändajate lõimimine). Nagu on kirjeldatud ka 
punktis  3.1, on sotsiaalpartnerid pidanud mitmes riig is läbirääkimisi palgakujundusraamistiku 
reformide üle. Eestis otsustas valitsus hakata uuesti pidama sotsiaalpartneritega korrapäraseid 
kolmepoolseid kohtumisi, mis olid alates 2002.  aastast katkenud. Miinimumpalga 
kindlaksmääramise või suurendamise üle o n läbirääkimisi peetud näiteks Bulgaarias, Eestis, 
Poolas, Portugalis ja Hispaanias. Sotsiaalpartnerid osalesid sotsiaalkaitse ja/või töötushüvitise 
reforme käsitlevas arutelus muu hulgas Horvaatias, Prantsusmaal, Soomes, Saksamaal, 
Portugalis ja Sloveenia s. Hariduse ning kutsehariduse ja -õppe poliitikat ning reforme ja uusi 
poliitikameetmeid koolituse, õpipoisiõppe ja elukestva õppe valdkonnas on sotsiaalpartnerite 
osalusel arutatud Tšehhi Vabariigis, Taanis, Prantsusmaal, Lätis, Madalmaades ja Poolas.   
                                                           
84 Üksikasjalik analüüs sotsiaalpartnerite osalemise kohta hiljutistes reformides on esitatud Eurofondi pe atses 
(2019. aasta) dokumendis „Social dialogue practices within the context of the EU Semester“.  
 
133 
 3.4. Suunis 8. Kõigi jaoks võrdsete võimaluste edendamine, sotsiaalse kaasatuse 
toetamine ja vaesuse vastu võitlemine  
 
Selles osas antakse ülevaade tööhõivesuunise nr 8 rakendamisest; suunises soovitatakse 
liikmesriikidel ajakohastada sotsiaalkaitsesüsteeme, et  edendada võrdseid võimalusi ning 
võidelda vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu. Kõigepealt antakse ülevaade sotsiaalsest 
olukorrast liikmesriikides selliste peamiste näitajate põhjal nagu netotulu, ebavõrdsus, vaesus 
ja sotsiaalne kaasatus, pensionide pi isavus ning juurdepääs eluasemele, tervishoiule ja 
pikaajalisele hooldusele. Punktis 3.4.2 antakse aru liikmesriikide sotsiaalkaitsesüsteeme 
käsitlevatest poliitikameetmetest, sh miinimumsissetulekusüsteemide, perehüvitiste, 
eluasemepoliitika, pensionide, pikaajalise hoolduse, tervishoiu ning puuetega inimeste 
kaasamise valdkonnas.  
 
3.4.1.  Põhinäitajad  
Leibkonna tulu kasvas 2016.  aastal jätkuvalt peaaegu kõigis ELi liikmesriikides85. 
Leibkondade kasutada olev tegelik tulu (GDHI) elaniku kohta86 suurenes kõigi s 
liikmesriikides, v.a Kreekas, kus registreeriti selle väike vähenemine. Üldiselt on paranemine 
olnud kiireim ELi hiljuti astunud riikides, nt Bulgaarias, Poolas, Rumeenias ja Leedus, ning 
aeglasem kauaaegsemates liikmesriikides, nagu Austrias, Itaalias, Prantsusmaal, Belgias ja 
Luksemburgis; Kreekas ja Ühendkuningriigis on aga olukord halvenenud. See näitab 
üksteisele lähenemist ning siinkohal on praegu parimaid tulemusi saavutanud Bulgaaria ja 
Poola. Mitmes riigis on tegelik GDHI elaniku kohta ikka veel oluliselt allpool kriisieelset 
taset. See on nii eelkõige Kreekas ja Küprosel, kus see näitaja oli 2016.  aastal vastavalt umbes 
69 % ja 82  % 2008.  aastal registreeritud tasemest (need riigid on liigitatud kategooriasse 
„kriitilises olukorras“). Itaalias, I irimaal, Hispaanias, Austrias, Belgias, Portugalis 
(kategooriasse „tähelepanu vajav“ liigitatud riigid) ja Sloveenias (kategoorias „keskmine“) oli 
tegelik GDHI elaniku kohta 90  % kuni 100  % 2008.  aasta näitajast. Kõigis neis riikides peale 
Sloveenia jäi ka svumäär 2016.  aastal alla ELi (kaalumata) keskmise või oli isegi negatiivne 
(Kreekas).  
                                                           
85 26. oktoobri 2018.  aasta seisuga olid 2017.  aasta andmed kättesaadavad ainult 18 liikmesriigi kohta. Ühise 
tööhõivearuande lõppversioonis esitatakse ajakoha statud andmed.  
86 GDHId mõõdetakse korrigeerimata, st reaalse tulu põhjal (mitterahalisi sotsiaalsiirdeid arvesse võtmata). 
26. oktoobri 2018.  aasta seisuga ei olnud Horvaatia ja Malta andmed kättesaadavad.  
 
134 
 Joonis 59.  Tegelik GDHI elaniku kohta, indeks 2008 = 100, ja selle aastane muutus 
(sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitaja)  
 
 
Allikas:  Eurostat, rahvamajanduse arvepidamine [nasq_10_nf_tr and namq_10_gdp], oma arvutused. 
Ajavahemik: 2016.  aasta tasemed ja muutused võrreldes 2015.  aastaga. Märkus: telgede ristumispunktiks on ELi 
kaalumata keskmine. Selgitus on esitatud lisas. Horvaatia ja Ma lta andmed ei olnud 26.  oktoobri 2018.  aasta 
seisuga kättesaadavad.  
 
Enamikus riikides paranes 2017.  aastal taas oluliselt olukord seoses nende inimeste 
osakaaluga, kellel on vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse risk (AROPE)87. Majanduse 
elavnemise mõju on avaldunud, arvestades et vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski vähenemist 
on nüüdseks täheldatud kõigis liikmesriikides peale mõne üksiku erandi (vt ka punkt  1.2). 
Eriti on olukord paranenud Rumeenias, Küprosel ja Poolas, kus vaesuse või sotsiaalse 
tõrjutuse riski määr langes rohkem kui 2  %. Taanis, Madalmaades ja Austrias registreeriti 
vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski määra tagasihoidlik tõus aasta jooksul, kuigi maksab 
pidada silmas, et varasem määr oli madal. Bulgaaria  ja Kreeka on endiselt kriitilises 
                                                           
87 Vt vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski ja nen de komponentide määratlused punktis 1.2. Märkus: sissetulekuid ja elamistingimusi käsitlevas ELi statistikas põhineb 
sissetulekustatistika eelmisel sissetulekuaastal. Seepärast põhinevad sissetulekuid ja elamistingimusi käsitleva ELi statisti ka 2017.  aasta  andmed vaesusriski (AROP), 
sissetulekukvintiilide suhte kordaja (S80/S20) jm kohta 2016.  sissetulekuaastal.  
See lõik põhineb järeldustel, mille on teinud tööhõivekomitee pikaajaliste töötute tööturule integreerimist käsitleva nõukogu  soovituse rakendamise 3. oktoobri 2018 . aasta 
temaatilises ülevaates.  
BG
PL
DKLTRO
SE
AT
BEESIE
IT
LUPT
UKCY
ELCZ
DEEE
FIFRHU
LV
NLSI
SKy = 0,1505x -12,419
R² = 0,372
-2,0-1,00,01,02,03,04,05,06,07,08,09,010,011,012,0
65 70 75 80 85 90 95 100 105 110 115 120 125 130 135Tegelik GDHI elaniku kohta -aastane muutus (2008 = 100)
Tegelik GDHI elaniku kohta (2008 = 100)2016
 
135 
 olukorras, arvestades, et näitaja on ikka veel väga suur ja viimasel aastal on vähenemine 
olnud vaid tagasihoidlik. Suundumuste ja tasemete vaheline negatiivne korrelatsioon (vt 
joonis  60) annab tunnistust jätkuvast liikm esriikidevahelisest lähenemisest. Eri 
vanuserühmade seas on suurim vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse risk 18 –24aastastel noortel 
(määraga 29,1  %). Enamikus liikmesriikides registreeriti selle näitaja paranemist, mis 
peegeldab noorte töötuse vähenemist.   
Joonis 60. Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riskiga elanike protsent 2017. aastal ja 
muutus võrreldes eelmise aastaga (sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitaja)  
 
Allikas:  Eurostat, sissetulekuid ja elamistingimusi käsitlev statis tika. Ajavahemik: 2017.  aasta tasemed ja 
muutused võrreldes 2016.  aastaga. Märkus: telgede ristumispunktiks on ELi kaalumata keskmine. Selgitus on 
esitatud lisas. Iirimaa ja Ühendkuningriigi andmed ei olnud 26.  oktoobri 2018.  aasta seisuga kättesaadavad.  
 
Laste (vanuses 0 –17) hulgas vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski määr küll langeb, kuid 
on enamikus liikmesriikides üldise elanikkonna näitajast palju kõrgem.  2017.  aastal 
langes see määr kõigis sellistes liikmesriikides, kus see on ELi keskmisest (24,5  %) suurem. 
Määr on aga endiselt eriti kõrge Rumeenias (41,7  %), Bulgaarias (41,6  %) ja Kreekas 
ATDK
NL
CZFI
CYDE
FR MT
PLSE
SI
SKES
HRITLTLU
LV
BGELBE
EEHU
PT
ROy = -0,0425x + 0,0178
R² = 0,086
-4,0-3,0-2,0-1,00,01,02,0
10 12 14 16 18 20 22 24 26 28 30 32 34 36 38 40 42Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riskiga elanikud (%) -muutus
Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riskiga elanikud (%)2017
 
136 
 (36,2  %). Seevastu mõnes liikmesriigis, kus laste vaesus on keskm isest väiksem, on 
suundumus olnud palju tasasem, peegeldades suuresti lapsrändajate olukorda. Nii on see 
Austrias, Belgias, Prantsusmaal ja Rootsis. Vanuserühmas 25 –54 langes kõnealune määr ühe 
protsendipunkti võrra 21,9  %-ni. 55aastased ja vanemad on endi selt rühm, keda mõjutab 
vaesus või tõrjutus kõige väiksema tõenäosusega (vastav määr 20,5  %).  
Rändetaustaga inimeste hulgas on vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse risk oluliselt suurem.  
2017.  aastal oli vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski määr väljaspool ELi sündinute hulgas 
rohkem kui kaks korda kõrgem kui kohalike hulgas (vastavalt 41  % ja 20,7  %). See erinevus 
oli eriti suur Belgias (37,1  protsendipunkti), Rootsis (29,6  protsendipunkti) ja Taanis 
(25,8  protsendipunkti), kuid oli väikseim Poolas (4,6  protsendipunkti), Portugalis 
(6,8 protsendipunkti) ja Tšehhi Vabariigis (7,8  protsendipunkti).  
Joonis 61. Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski määra allnäitajad  
 
Allikas: Eurostat, sissetulekuid ja elamistingimusi käsitlev statisti ka. Märkus: näitajad on järjestatud 
vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski 2017.  aasta andmete alusel. Iirimaa ja Ühendkuningriigi 
051015202530
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
EL 28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKVaesusriski määr
01020304050
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
EL 28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKSuure materiaalse puuduse määr
05101520
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
EL 28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKVäga madala tööhõivega leibkondades elavad inimesed (kni 59aastaste elanike osakaal))
2017 2008 2016
 
137 
 2017.  aasta andmed ei olnud 26.  oktoobri 2018.  aasta seisuga kättesaadavad. 2008.  aasta kohta on 
kasutatud EL  27 näitajaid (p uuduvad Horvaatia andmed).  
Vaesusriskiga ELi elanikkonna osa vähenes pärast kolmeaastast näitajate stabiilsena 
püsimist 2017.  aastal enamikus liikmesriikides . Suurim vähenemine registreeriti Poolas ( –
2,3 protsendipunkti), Rumeenias ( –1,7 protsendipunkti) j a Ungaris ( –1,1 protsendipunkti). 
Näitaja suurenes aga Luksemburgis (+2,2 protsendipunkti), Leedus (+1,0 protsendipunkti), 
Bulgaarias (+0,5 protsendipunkti) ja Madalmaades (+0,5 protsendipunkti) Kõigis 
liikmesriikides peale kuue oli vaesusriskiga inimeste osa 2017. aastal suurem kui kriisieelsel 
perioodil (2008) (joonis  61). Eurostati kiirhinnangute järgi langeb vaesusriski määr veelgi 
Kreekas, Rumeenias ja Portugalis ning tõuseb Ühendkuningriigis.  
Suure materiaalse puuduse määr on langenud seni madalaimal e tasemele. Määr langes 
2017.  aastal peaaegu kõigis liikmesriikides. Rumeenias langes see aastaga kõige rohkem 
(4,1 protsendipunkti võrra). Liikmesriigiti esineb olulisi erinevusi  – Soomes ja Madalmaades 
on suure materiaalse puuduse määr alla 3  % ning skaa la teises otsas on Bulgaaria (30  %), 
seejärel Kreeka (21,1  %) ja Rumeenia (19,4  %). Naistest on suures materiaalses puuduses 
veidi suurem osa (6,9  %) kui meestest (6,4  %). Määr langes kõigis vanuserühmades, kuid 
suurt materiaalset puudust kogevad endiselt kõige tõenäolisemalt 18 –24aastased noored 
(7,9 %), seejärel 0 –17aastased lapsed (7,2  %), parimas tööeas (25 –54aastased) elanikud 
(6,7 %) ning eakad, st üle 65aastased (6,3  %).  
Peaaegu tööta leibkondades elavate inimeste osa on taas vähenenud. 2017.  aastal  vähenes 
20 liikmesriigis selliste 0 –59aastaste elanike osa, kes elavad leibkonnas, kus täiskasvanud 
töötavad alla 20  % kogu võimalikust ajast. Ent vaatamata olukorra paranemisele on osakaal 
kriisieelsest tasemest väiksem vaid üheksas liikmesriigis. Suurim  aastane vähenemine 
registreeriti Hispaanias ( –2,1 protsendipunkti), Kreekas ( –1,6 protsendipunkti) ja Rumeenias 
(–1,3 protsendipunkti). Enamikus liikmesriikides suureneb aga jätkuvalt peaaegu tööta 
leibkondades elavate inimeste vaesusrisk  – vastav näitaja  on 79,9  % Slovakkias, 78,2  % 
Leedus ja 77,8  % Lätis.  
Endiselt valmistab raskusi palgavaesuse määra vähendamine. Nagu on märgitud ka 
punktis  3.1, püsis palgavaesuse riskiga inimeste osa 2017.  aastal stabiilsena vaatamata sellele, 
et vaesusriski määr üldis elt langes. Seitsmes liikmesriigis ähvardas vaesusrisk rohkem kui üht 
kümnendikku töötavatest inimestest. Vaatamata vähenemisele oli palgavaesuse määr kõrgeim 
Rumeenias (17,4  % 2017.  aastal võrreldes 19,7  %-ga 2014.  aastal), kus põhitegur on endiselt 
 
138 
 ebaki ndel töö füüsilisest isikust ettevõtjana. Kõrge määr registreeriti ka Luksemburgis 
(13,7  %) ja Hispaanias (13,1  %), kus põhitegur oli ajutiste lepingute alusel töötavate isikute 
vaesusrisk. Kolmes riigis (Soomes, Tšehhi Vabariigis ja Iirimaal) oli palgavae suse määr aga 
alla 5  %. 
Vaesuse sügavus on esimest korda pärast 2008.  aastat vähenenud, kuid on kriisieelse 
tasemega võrreldes endiselt suur. Kriisijärgsel perioodil on enamikus liikmesriikides üha 
suurenenud suhtelise vaesuse süvik, mis tähistab vaesusris kiga isikute keskmist kaugust 
vaesuspiirist88. 2017.  aastal see näitaja siiski vähenes üheteistkümnes liikmesriigis ja püsis 
üldjoontes sama viies, vähenedes keskmiselt 26,2  %-lt 25,4  %-le. Muutust põhjustas vaesuse 
sügavusega seotud olukorra paranemine tööealise elanikkonna seas ja eriti laste hulga s. Määr 
on endiselt kõrge (üle 30  %) eelkõige Rumeenias, Hispaanias, Bulgaarias ja Kreekas. 
65aastaseid ja vanemaid ohustava vaesuse sügavus püsis seevastu samana. Olukord paranes 
kõige rohkem Itaalias, Ungaris ja Rumeenias.  
Vaesuse või sotsiaalse tõrjutu se risk ähvardab oluliselt suurema tõenäosusega puuetega 
kui puueteta inimesi. 2016.  aastal oli ELis vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse risk 30,1  %-l 
puuetega inimestest võrreldes 20,9  %-ga puueteta inimestest,89 mis tähendab 
9,2 protsendipunktist erinevust. See erinevus on suurem tööealiste (16 –64aastaste) isikute 
hulgas  – 2016.  aastal oli sellesse vanuserühma kuuluvatest puuetega isikutest vaesuse või 
sotsiaalse tõrjutuse risk 37,6  %-l võrreldes 21  %-ga üle 65aastastest puuetega isikutest90. 
Väga oluline selg itav tegur on puude raskusaste  – ELis oli 2015.  aastal vaesuse või sotsiaalse 
tõrjutuse risk 36,1  %-l 16aastastest või vanematest sügava puudega isikutest, keskmise 
puudega isikutest aga 27,4  %-l ja puueteta isikutest 20,8  %-l.  
Sissetulekute ebavõrdsus vä henes 2017.  aastal veidi  – pärast kriisi esimest korda. 
Rikkaima viiendiku sissetuleku osakaal võrreldes kõige vaesema viiendiku omaga vähenes 
enamikus liikmesriikides (joonis  62), ehkki enamikus neist oli sissetulekukvintiilide suhte 
kordaja 2017.  aastal ikka veel suurem kui 2008.  aastal. Sissetulekute suurim ebavõrdsus 
(sissetulekukvintiilide suhte kordaja suurem kui 6) registreeriti 2017.  aastal Lätis, Eestis, 
Leedus ja Bulgaarias (kõik liigitatud kategooriasse „kriitilises olukorras“, kusjuures 
                                                           
88 Suhtelise vaesuse süvik arvutatakse allpool suhtelise vaesuse piiri elavate inimeste 
mediaanekvivalentnetosissetuleku ja suhtelise vaesuse piiri vahena, mida väljendatakse protsendina suhtelise 
vaesuse piirist (milleks on 60  % riigi mediaanekvivalentsissetulekust).  
89 Sissetulekuid ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika (2017),  vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riskiga isikud 
tegutsemisvõime piiratuse taseme, soo ja vanuse järgi  [hlth_dpe010] . 
90 Ibid. 
 
139 
 viimasen a nimetatud riigis oli suurenemine oluline). Ehkki Rumeenias, Kreekas ja Itaalias 
(liigitatud kategooriasse „kehv, kuid paranemas“) oli ebavõrdsus endiselt suur, vähenes see 
seal oluliselt. Olukord paranes tänu vaesemate leibkondade sissetuleku kiiremale 
suurenemisele võrreldes kümne liikmesriigi mediaaniga, mis annab tunnistust sellest, et 
majanduse elavnemise mõju hakkas jõudma kõige haavatavamateni.  
 
Joonis 62. Sissetulekukvintiilide suhte kordaja ja selle aastane muutus 
(sotsia alvaldkonna tulemustabeli põhinäitaja)   
 
Allikas: Eurostat, sissetulekuid ja elamistingimusi käsitlev statistika. Ajavahemik: 2017.  aasta tasemed ja 
muutused võrreldes 2016.  aastaga. Märkus: telgede ristumispunktiks on ELi kaalumata keskmine. Selgitus on  
esitatud lisas. Iirimaa ja Ühendkuningriigi andmed ei olnud 26.  oktoobri 2018.  aasta seisuga kättesaadavad.  
 
Sotsiaalkaitsekulutused suurenesid jätkuvalt kõigis liikmesriikides, ehkki riikide vahel 
esineb ikka veel suuri erinevusi91. Reaalarvudes suurenesi d sotsiaalkaitsekulutused 
                                                           
91 ESSPROSe andmete põhjal. Poola kohta 2015.  aasta andmed puuduvad. 
AT
CZFI
SISKBEDK
HUMTNL
SE
PTBG
ESLT
LV
CYDE
EEFR
HRLU
PL
ELIT
ROy = 0,0163x -0,1537
R² = 0,0076
-0,8-0,6-0,4-0,20,00,20,40,6
3 4 5 6 7 8 9Sissetulekukvintiilide suhte kordaja (S80/S20) -muutus
Sissetulekukvintiilide suhte kordaja (S80/S20)2017
 
140 
 2014.  aastast 2015. aastani kõigis liikmesriikides92. Protsendina SKPst suurenesid 
sotsiaalkaitsekulutused aga vaid seitsmes, kuid vähenesid kuueteistkümnes liikmesriigis. Selle 
taga oli peamiselt töötushüvitistele tehtavate kulutu ste väiksem osa vastavalt 
tööturutingimuste paranemisele. Haiguse ja tervisega seotud kulutused protsendina SKPst 
suurenesid seevastu kümnes riigis ja vähenesid kaheteistkümnes. Sotsiaalkaitsekulutuste 
osakaal SKPst oli üldiselt suurim Prantsusmaal (31,9  %), Taanis (31,1  %) ja Soomes 
(31,1  %). Need kulutused moodustasid aga vähem kui 15  % SKPst Leedus (14,8  %), Lätis 
(14,7  %) ja Rumeenias (14,3  %).  
Sotsiaalsiirete mõju vaesuse vähendamisele on jäänud veidi väiksemaks, vastavalt 
sellele, nagu on vähenenud ka automaatsete stabilisaatorite mõju majanduskasvu 
perioodil. Liikmesriigiti esineb siiski veel märkimisväärseid erinevusi (joonis  63). 
Sotsiaalsii retega (v.a pension) vähendati vaesusriski 2017.  aastal 32,4  % ja 2016.  aastal 
33,2 %, st jätkunud on suundumus, mida iseloomustavad paremad tööturutingimused ja seega 
ka sotsiaalsiiretest dünaamilisemad töötasu suurenemised. Siirete vaesust vähendava mõju  
suurus erineb liikmesriigiti märkimisväärselt ning paljudes suurima vaesusriskiga riikides on 
ka sotsiaalsiirete mõju väikseim (Kreeka, Rumeenia, Itaalia, Bulgaaria ja Läti).  
 
                                                           
92 Vt ka  Euroopa Komisjon (2018), „Employment and Social Developments in Europe“. Annual Review 2018. 
Luxembourg, Euroopa Liidu  Väljaannete Talitus. 
 
141 
 Joonis 63. Sotsiaalsiirete (v.a pensionid) mõju vaesuse vähendamisele ja selle aastane 
muutus (sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitaja)  
 
Allikas: Eurostat, sissetulekuid ja elamistingimusi käsitlev statistika. Ajavahemik: 2017.  aasta tasemed ja 
muutused võrre ldes 2016.  aastaga. Märkus: telgede ristumispunktiks on ELi kaalumata keskmine. Selgitus on 
esitatud lisas. Iirimaa ja Ühendkuningriigi andmed ei olnud 26.  oktoobri 2018.  aasta seisuga kättesaadavad.  
 
Füüsilisest isikust ettevõtjad ja ebatüüpilises töösuht es olevad töötajad kannatavad 
suurema majandusliku ebakindluse all, kuna nende juurdepääs sotsiaalkaitsele on 
piiratud93. Füüsilisest isikust ettevõtjatel ei olnud 2017.  aastal juurdepääsu töötuskaitsele 
üheteistkümnes riigis, kohustuslikule ravikindlustuse le kolmes riigis ning kaitsele 
tööõnnetuste ja kutsehaiguste korral kümnes riigis94. Ebatüüpilises töösuhtes olevad töötajad 
on tavaliselt enamiku sotsiaaltoetussüsteemidega ametlikult kaetud samavõrd kui 
tüüplepingute alusel töötajad, kuid sageli ei kehti see teatavate kategooriate töötajate puhul (nt 
juhu- ja hooajatöötajad, väljakutse alusel töötajad ning renditöölepingute, tsiviilõiguslike 
                                                           
93 Seda teemat on osaliselt käsitletud ka punktis 3.3.  
94 Selles ja järgnevates lõikudes kasutatud tõendusmaterjalid põhinevad Euroopa Komisjoni töödokumendil 
SWD(2018) 70 final, „Impact Assessment Accompanying the Proposal for a Counci l recommendation on access 
to social protection for workers and the self -employed“ (mõjuhinnang, mis on lisatud ettepanekule nõukogu 
soovituse kohta, milles käsitletakse töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate juurdepääsu sotsiaalkaitsele).  
ATDKFIHU
SE
BECZFR
NLPL
SIEE
ES
HRLT
LUPTBG
EL
ITLVRO
CY
DEMT
SKy = 0,0169x -0,3757
R² = 0,0033
-6,0-4,0-2,00,02,04,06,08,010,012,014,0
15 20 25 30 35 40 45 50 55 60Sotsiaalsiirete (v.a pensionid) mõju vaesuse vähendamisele -muutus
Sotsiaalsiirete (v.a pensionid) mõju vaesuse vähendamisele2017
 
142 
 lepingute või nulltunnilepingute alusel töötavad inimesed). Üldkokkuvõttes on vähemalt 24 
liikmesriigis95 kindlaks te htud ebatüüpilises töösuhtes olevate töötajate ja füüsilisest isikust 
ettevõtjate ees seisvad tegeliku kaetusega seotud takistused (minimaalne õiguste omandamise 
periood, ooteajad, sotsiaalkaitseõiguste ülekantavuse puudumine).  
Endiselt on raske kogunenud õigusi pärast töökoha vahetamist säilitada ja muusse 
kavasse üle kanda.  Töömaailma muutudes saab see paindlikkus üha tähtsamaks ja 
ülekantavuse puudumine võib pärssida tööturu dünaamilisust ning oskuste ja vajaduste 
kokkusobitamist. Eri sektorite või tööhõ ivevormide vahel liikuvatele töötajatele teeb 
reguleerimise puudumine ülekandmise raskeks vähemalt neljas liikmesriigis ning mitmes 
liikmesriigis on sellist ülekandmist takistava tegurina kindlaks tehtud ka väga suured kulud ja 
see, et eri kavade kohta keh tivad eri eeskirjad. Paljudes riikides takistab 
sotsiaalkindlustusõiguste kohta läbipaistva teabe puudumine inimesi tegemast teadlikke 
otsuseid. Kuigi üldine teave sotsiaalkaitsekavade kohta on kättesaadav kõigis liikmesriikides 
peale viie, on individuaaln e teave kättesaadav vaid pooltes neist (nt pensionisimulatsioon on 
võimalik Saksamaal, Prantsusmaal, Hispaanias, Ühendkuningriigis ja Poolas).  
Nagu on toonitatud Euroopa sotsiaalõiguste sambas, tuleks 
miinimumsissetulekusüsteemides kombineerida piisav toet uste tase  juurdepääsuga 
kaupadele ja teenustele ning stiimulitele,  mis võimaldavad töövõimelised inimesed 
(uuesti) tööturule integreerida. Kasulikku teavet miinimumsissetulekusüsteemide toimimise 
kohta võib anda see, kui analüüsitakse võrdlevalt nende süst eemide ülesehituse erijooni ning 
nende koosmõju muude hüvitiste ja aktiveerimist toetavate meetmete pakkumisega. 
Järgmistes lõikudes esitatud analüüs põhineb 2017. –2018.  aastal sotsiaalkaitsekomitees 
miinimumsissetulekutoetuste kohta tehtud võrdlusanalüüsi l96. Selles võrdlusanalüüsi 
raamistikus keskendutakse miinimumsissetulekutoetustele, mis on ette nähtud töövõimelisele, 
kuid mittetöötavale tööealisele elanikkonnale, kellel ei ole õigust saada 
sotsiaalkindlustushüvitisi või kelle vastavad õigused on ammend atud.  
Miinimumsissetulekutoetuste piisavus erineb liikmesriigiti oluliselt . 
Miinimumsissetulekutoetuste piisavuse hindamiseks saab võrrelda toetusesaaja sissetulekut 
riigi vaesuspiiriga (mis näitab süsteemi mõju vaesuse leevendamisele) ning madalapalgaliste 
                                                           
95 Austria,  Belgia, Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Saksamaa, Taani, Eesti, Kreeka, Hispaania, Soome, Prantsusmaa, 
Ungari, Horvaatia, Itaalia, Luksemburg, Malta, Madalmaad, Poola, Portugal, Rootsi, Sloveenia, Rumeenia, 
Slovakkia ja Ühendkuningriik.  
96 Sotsiaalkaitsekomite es heaks kiidetud 2018.  aasta juunis.  
 
143 
 töötajate97 sissetulekuga (mis näitab süsteemi aktiveerimismõõdet ja võimalikku takistavat 
mõju). Mõlema näitajaga on saadud liikmesriikides 2016.  aastal valitsenud 
miinimumsissetulekute piisavuse kohta sarnased tulemused98 (joonis  64). Ühe inimesega 
leibkondades oli piisavus 2016.  aastal kõige suurem Madalmaades, Iirimaal, Taanis ja 
Luksemburgis. Neis liikmesriikides ületas toetuste tase 80  % riigi vaesuspiirist (mis on seatud 
60 %-le riigi mediaan -ekvivalentnetosissetulekust pärast sotsiaal siirdeid). Madalmaades oli 
toetuse tase 106  % vaesuspiirist, mis aitab lausa tuua toetuse saajad vaesusest välja. Skaala 
madalamas otsas on Bulgaaria, Rumeenia, Ungari, Slovakkia ja Leedu, kus 
miinimumsissetuleku piisavus oli 2016.  aastal alla 40  % vaesusp iirist ehk üks kolmandik 
madalapalgalise töötaja sissetulekust.  
Joonis 64. Miinimumsissetuleku saajate netosissetulek protsendina suhtelise vaesuse 
piirist (jaotatud kolme aasta peale) ja madalapalgalise töötaja sissetulekust (201 6)  
 
Allikas: Eurostat, OECD. Märkus: Küprose kohta teave puudub. Itaaliat ja Kreekat käsitlev teave ei hõlma 
2017.  aastal kasutusele võetud  miinimumsissetulekusüsteeme.  Viimane kättesaadav teave vaesuspiiri kohta 
Iirimaal, Horvaatias ja Ühendkuningriigis  pärineb 2015.  sissetulekuaastast.  
                                                           
97 Madalapalgaline töötaja on võrdlusanalüüsi raamistikus määratletud kui see, kes teenib 50  % riigi keskmisest 
brutopalgast.  
98 Näitajad põhinevad OECD maksude ja hüvitiste mudeli kohasel värskeimal teabel. Küprose koht a teave 
puudub. Itaaliat ja Kreekat käsitlev teave ei hõlma hiljuti kasutusele võetud miinimumsissetulekusüsteeme ja 
neid ei ole analüüsis arvesse võetud.  
ITELBG
ROHUSKLT
PTLV
PL
ESHRSI
EUEECZ SE
DEFRBEFI
UKATMTLUDK
IENL
0%20%40%60%80%100%120%
0% 20% 40% 60% 80% 100% 120%% m adalapalgalise töötaja sissetulekust
% suhtelise vaesuse piirist (kolme aasta libisev keskmine
 
144 
  
Miinimumsissetulekutoetuste piisavus mõjutab eelkõige toetusesaajate vaesuse sügavust. 
Tööealiste (16 –64aastaste) isikute puhul vähenes suhtelise vaesuse süvik99 2017.  aastal 
esimest korda veidi, ühtemoodi üldise näitajaga, kuid ületab ikkagi märgatavalt kriisieelset 
taset. Süvik on oluliselt suurem 18 –59aastaste peaaegu tööta leibkondades elavate isikute 
puhul (joonis  65). Sissetulekuid ja elamistingimusi käsitle v ELi 2016.  aasta statistika näitab, 
et vaesus oli (peaaegu) tööta leibkondades elavate inimeste hulgas sügavaim Leedus, 
Bulgaarias, Lätis, Itaalias ja Rumeenias (üle 50  %). Väikseimat süvikut täheldati aga Soomes, 
Madalmaades ja Iirimaal (alla 20  %). Peaa egu tööta leibkondades elavate isikute puhul 
täheldatud vaesuse süvik viitab tavaliselt puudustele toetussüsteemide piisavuses ja katvuses 
(nagu on märgitud ka sotsiaalkaitsekomitee 2018.  aasta aruandes).  
 
Joonis 65. Suhtelise vaes use süvik 18 –59aastaste peaaegu tööta leibkondades elavate 
isikute puhul (2016)  
Allikas: Eurostat, sissetulekuid ja elamistingimusi käsitlev statistika.  
 
Kõigis liikmesriikides kasutatakse miinimumsissetulekusüsteemide puhul vahendite 
kontrolli ja muid to etuse saamise õigusega seotud nõudeid. Rangemad toetuse saamise 
õigusega seotud nõuded tähendavad väiksemat katvust100 ja vastupidi.  Vahendite kontroll on 
                                                           
99 Suhtelise vaesuse süviku määratlus on allmärkuses 88. 
100 Selliste isikute arv, kes vastavad toetuse saamise õiguse nõuetele ja saavad süsteemi kasutada.  
010203040506070
FINL IEDK CYBEMT CZFRUK SE SIDE LUHU AT EL
28EE PLESPTHR ELSK LTBG LV ITRO
 
145 
 kõige sagedamini kasutatav viis vaesuses elavate isikute suhtes abinõusid võtta101. Vahendite 
kontrolli tingimustega hinnatakse üldjuhul mitte ainult otsese taotleja, vaid kõigi leibkonna 
liikmete vahendeid (nt sissetulek, varad, kinnis - või vallasvara). Enamikus liikmesriikides 
kasutatakse vahendite kontrollis künnist, mis vastab antava toetuse maksimumtasemele (ning 
tegelik toetus on toetuse maksimumtaseme ja isiku või leibkonna sissetuleku erinevus), kuid 
mitmes liikmesriigis jäetakse osa inimeste sissetulekust arvestamata, mis mõjutab hästi 
süsteemide katvust ja aitab vähendada palgava esust. Süsteemide katvust mõjutavad ka muud 
toetuse saamise õigusega seotud (nt elukohta puudutavad) nõuded (sest selle põhjal võib 
väheneda riigi sees liikuvate või kodutute isikute kaetus).  
Miinimumsissetuleku saajatel on raskem juurde pääseda mitmesugustele 
mitterahalistele teenustele . Teenustele juurdepääs (mille hindamise aluseks on rahuldamata 
vajadus arstiabi järele, liiga suurte eluasemekulude määr ja mitteosalemine kutsealaga seotud 
koolitusel102) on lõimitud aktiivse kaasamise strateegiate  esmatähtis osa. 2016.  aastal oli 
juurdepääs neile teenustele üldiselt väiksem 18 –59aastastel peaaegu tööta leibkonnas elavatel 
vaesusriskiga inimestel kui samasse vanuserühma kuuluvatel inimestel, kel ei ole vaesusriski 
ja kes ei ela peaaegu tööta leibkon nas. Kui vaadelda tulemusi kõigi teenuste puhul, on Soome, 
Ungari ja Ühendkuningriik ainsad liikmesriigid, kus teenustele juurdepääsu lõhe oli 
2016.  aastal ELi keskmisest väiksem kõigis kolmes valdkonnas. Kreekas ja Lätis oli aga 
teenustele juurdepääsu lõh e kõigis kolmes uuritud valdkonnas ELi keskmisest suurem. 
Suurim lõhe seoses rahuldamata vajadusega arstiabi järele esines Lätis (14,8  protsendipunkti) 
ja Kreekas (34,1  protsendipunkti), väikseim aga Taanis, Hispaanias, Madalmaades ja 
Ühendkuningriigis (al la ühe protsendipunkti). Eluasemevaldkonnas täheldati liiga suurte 
eluasemekulude määraga seoses suurimat lõhet Taanis, Kreekas, Austrias ja Itaalias (üle 
50 protsendipunkti), väikseimat aga Maltal, Küprosel, Iirimaal ja Soomes (alla 
20 protsendipunkti)103. Täiskasvanuhariduse valdkonnas esines 2016. aastal Rootsis ja Taanis 
negatiivne lõhe, st parem juurdepääs väga madala tööhõivega leibkondades elavatel 
vaesusriskiga inimestel, ning Maltal ja Ühendkuningriigis lõhe puudus. Suurimaid lõhesid 
täheldati Lätis,  Hispaanias ja Leedus (üle 16  protsendipunkti).  
                                                           
101 See erineb teoreetilisest üldise põhisissetuleku ideest, mille puhul tagataks kõigile kodanikele olenemata 
nende olukorrast teatav sissetulek. Üksikasjalikum teave: Euroopa Komisjon (2018), „Employment and Social 
Developments in Europe“, Annual Review 2018, lk  142. 
102 Andmed pärinevad sissetulekuid ja elamistingimusi käsitleva ELi statistika  2016. aasta lisaküsimustikust 
teenuste kohta. Võrdlusanalüüsis arvesse võetud põhjused: „puuduvad sobivad kursused või programmid“ ja „ei 
saa seda endale lubada“.  
103 Rahuldamata vajadust arstiabi järele ja juurdepääsu eluasemele arutatakse põhjalikumalt se lles punktis 
tagapool. 
 
146 
 Juurdepääs kvaliteetsele eluasemele on alates 2008.  aastast paranenud, kuid mõnes riigis 
on oluline osa elanikest teatanud oma eluruumiga seotud kvaliteediprobleemide 
kogemisest. ELis teatas 2017.  aastal 13, 1 % elanikest elamisest lekkiva katuse, niiskete 
seinte, põrandate või niiske vundamendiga või pehkivate aknaraamide või põrandaga 
eluruumis. See arv on 2,3  protsendipunkti väiksem kui 2016.  aastal104. Halbade elutingimuste 
komponendiga105 on erilisi probleeme  viies liikmesriigis (Küprosel, Portugalis, Ungaris, Lätis 
ja Sloveenias), kus üle 20  % elanikest teatab oma eluruumi puhul selle kvaliteediprobleemi 
kogemisest. Rumeenias paranes 2017.  aastal olukord märkimisväärselt  – selliste elanike osa, 
kes teatasid v anni või duši või siseruumides oleva vesikloseti puudumisest oma 
majapidamises, küll vähenes, kuid oli siiski võrdlemisi suur (27,2  %). Lätis, Bulgaarias ja 
Leedus puutub umbes 10  % elanikest kokku probleemiga, et eluruumides puudub vann või 
dušš ning et s iseruumides puudub leibkonna ainukasutuseks mõeldud vesiklosett.  
Leibkonna kasutada oleva tulu osa, mis läheb eluasemega seotud kulutustele, on mitmes 
liikmesriigis endiselt märkimisväärne . Eluasemekulusid arvesse võttes on vaesusrisk 
156 miljonil inimese l, samas kui eluasemekulusid arvestamata on see arv 85  miljonit. See 
olukord on eriti kurnav madalama sissetulekuga leibkondadele. 2017.  aastal läks 10,2  %-l ELi 
leibkondadest üle 40  % nende kasutada olevast tulust eluasemekuludele, kuid see osakaal 
suuren eb 37,8  %-ni, kui võtta arvesse vaesusriskiga leibkondi. Vaatamata mõningale 
vähenemisele võrreldes varasemate aastatega, on liiga suurte eluasemekulude määr endiselt 
suurim Kreekas (2017.  aastal 39,6  %). Bulgaaria, Taani ja Saksamaa on Kreeka järel 
järgmi sed liikmesriigid, kus on kõige suuremal osal elanikest on liiga suured eluasemekulud 
(igas riigis üle 15  % elanikest). See mõju on eriti tuntav Taanis ja Saksamaal, kus 
vaesusriskiga inimeste osa on eluasemekulusid arvestamata ELi keskmisest väiksem, kuid  
neid arvesse võttes ELi keskmisest suurem. Seevastu Eestis, Iirimaal, Soomes, Küprosel ja 
Maltal elab liiga suurte eluasemekuludega leibkonnas vähem kui 5  % elanikest. Enamikus 
liikmesriikidest kannatavad üürnikud, kes üürivad eluruume turuhinnaga, hoopis  rohkem liiga 
suurte eluasemekulude all kui hüpoteek - või muu laenuga eluaseme ostnud omanikud (ELi 
keskmine turuhinda maksvate üürnike hulgas 25,1  %, omanike hulgas 5  %). 
Mõnes liikmesriigis kujutavad kallinevad üürihinnad vaestele elanikele järjest suure mat 
koormust. 2016.  aastal tõusid seitsmes riigis (Iirimaal, Eestis, Leedus, Sloveenias, Ungaris, 
                                                           
104 Selles lõigus kasutatud andmed pärinevad sissetulekut ja elamistingimusi käsitlevast ELi statistikast.  
105 Halbades tingimustes elavate inimeste määr on näitaja, mis kajastab halbu tingimusi eluruumides ning mille 
arvutamisel võetak se arvesse leibkondi, kes kogevad vähemalt üht järgmistest: i) katus lekib, ii) eluruumides 
puudub vann/dušš või iii) siseruumides asuv tualettruum, iv)  eluruumid on liiga pimedad.  
 
147 
 Austrias ja Poolas) reaalväärtusena arvutatud üürihinnad alates 2015.  aastast enam kui 5  %. 
Kõrge üür võib suurendada vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski, eriti sellistes riikides nagu 
Sloveenia, Iirimaa, Austria ja Leedu, kus üürnike vaesusrisk on oluliselt suurem kui 
eluasemeomanikel. Riigi tasandi andmete taha võivad peitu jääda ka konkreetsetes linnades 
esinevad probleemid.  
Kodutusega seotud hiljutine a reng näitab, et olukord ei parane.  Kodutute arvu kohta 
tehtud hinnanguid ei ole võimalik riikide vahel võrrelda, sest kodutute üle arve pidamiseks 
puuduvad ametlikud allikad ja kasutatakse erinevaid metoodikaid. Kättesaadavate andmete 
alusel on võimalik ük snes jälgida probleemi arengut aja jooksul (kasutades enamikul juhtudel 
kõige viimase aastana 2017. või 2016. aastat). Need andmed viitavad siiski sellele, et kodutus 
on hiljuti suurenenud kõigis 25 hõlmatud liikmesriigis, v.a Soomes, kus olukord on 
parane nud106.  
Pensionisissetulek annab eakamatele inimestele suhtelise kaitse vaesusriski eest.  ELi 
tasandil on vaesusriski (AROP) määr eakamate hulgas väiksem kui tööealiste hulgas 
(2017.  aastal vastavalt 14,6  % ja 16,7  %). Viimasel kümnendil on see suhe kriisie else 
perioodiga võrreldes ümber pöördunud, mida selgitab osaliselt asjaolu, et kriisi tõttu vähenes 
keskmine leibkondade kasutada olev tegelik tulu eriti tööealiste hulgas peaaegu kõigis 
Euroopa riikides, kuid pensionid olid kriisi suhtes vastupidavamad. E akamate hulgas vähenes 
aga ka suur materiaalne puudus (7,4  %-lt 2008.  aastal 6,3  %-le 2017.  aastal), mis annab 
tunnistust sellest, et vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vähenemine ei olnud üksnes suhteline 
mõju.  
                                                           
106 Andmed on koondanud FEANTSA (Euroopa kodututega tegelevate riiklike koda nikuühiskonna 
organisatsioonide liit). Vt FEANTSA (2018), Third overview of housing exclusion in Europe (kolmas ülevaade 
eluasemeturult tõrjutuse kohta Euroopas). 
 
148 
 Joonis 66.  Vaesuse võ i sotsiaalse tõrjutuse riskiga 65aastaste ja vanemate elanike 
protsent võrreldes ELi keskmisega, 2017  
 
Allikas: Eurostat, sissetulekut ja elamistingimusi käsitlev ELi statistika. Märkused. Andmed on standarditud (EL  28 = 0) 
Iirimaa ja Ühendkuningriigi andmed on 2016.  aasta kohta.  
 
Enamikus liikmesriikides on vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse risk eakamate hulgas 
pidevalt vähenenud. Kokkuvõttes oli 2017.  aastal vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riskiga 
65aastaseid või vanemaid 148  000 inimese võrra vähem ku i enne kriisi (2008). Selle üldise 
paranemise taga peituvad aga märgatavad liikmesriikide vahelised erinevused  – risk jääda 
vanaduses vaesusse või sotsiaalsesse tõrjutusse vähenes oluliselt Küprosel ( –
24,7 protsendipunkti alates 2008.  aastast), Bulgaarias (–16,6 pp), Rumeenias ( –16,2 pp) ja 
Lätis ,( –14.9 pp), kuid suurenes Luksemburgis (+6,4  pp) ja Saksamaal (+2,2  pp).  
Erilist muret valmistab aga vanemate naiste olukord,  sest 65aastastest või vanematest 
naistest on ELis vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ris k ühel viiendikul. 2017.  aastal küündis 
vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski määr naiste hulgas umbes 10  %-lt Taanis, Prantsusmaal 
ja Madalmaades üle 50  %-ni Bulgaarias ja üle 40  %-ni Balti riikides. Suurimat vaesuse või 
sotsiaalse tõrjutuse riski määra soolist erinevust on täheldatud Leedus (19,9  protsendipunkti), 
Eestis (19,7  protsendipunkti) ning seejärel Lätis (16,6  protsendipunkti) ja Bulgaarias 
(16,2  protsendipunkti).  Vanemate naiste sissetulek on väiksem kui vanematel meestel: 
2016.  aastal jäi ELis  vanemate naiste mediaansissetulek meeste omast kuue protsendipunkti 
-15 -10 -5 0 5 10 15 20 25 30 35BGEEROMTELPTUKIEBEESATCZLUDK
 
149 
 võrra rohkem allapoole kui nooremate naiste oma (90  % naiste ja 96  % meeste puhul).  Seega 
ei ole naistel väiksem sissetulek mitte üksnes tööelu jooksul, vaid ka pensionipõlves, ning see 
aitab kaasa vanas eas saadava sissetuleku soolisele ebavõrdsusele.  
Kogu ELis keskmisena on 65aastaste ja vanemate sissetulekud veidi väiksemad kui 
noorematel vanuserühmadel. 2017.  aastal oli 65aastaste ja vanemate mediaannetosissetulek 
92 % noorema elanikko nna sissetulekust. Üldine mediaansissetulekute suhe oli alla 75  % viies 
riigis (Taani, Malta, Leedu, Läti ja Eesti) ning alla 80  % neljas riigis (Belgia, Rootsi, Küpros 
ja Tšehhi Vabariik). Küll aga oli 2017.  aastal eakamatel meestel üheksas liikmesriigis 
(Luksemburg, Kreeka, Prantsusmaa, Hispaania, Ungari, Itaalia, Austria, Poola ja Rumeenia) 
ning eakamatel naistel kahes liikmesriigis (Luksemburg ja Kreeka) suurem mediaansissetulek 
kui alla 65aastastel.  
Pensionid moodustavad küll keskmiselt enam kui poole karjääri lõpupoole teenitud 
palgast, kuid pensionide suude asendada sissetulekut erineb liikmesriigiti 
märkimisväärselt.  2017.  aastal oli ELis keskmine asenduse kogumäär107 59 %, kuid esines 
olulisi riikidevahelisi erinevusi. Määr ulatus 80  %-st Luksemburgis  alla 40  %-ni Iirimaal, 
Bulgaarias, ja Horvaatias108. 
Oodatava eluea pikenemist arvestades tuleb pensione kohandada; tööelu algab hiljem ja 
kestab kauem, kuna inimesed elavad üldiselt kauem.  Peale vaesuse vähendamise ja 
sissetuleku asendamise on pensionide p iisavuse kolmas oluline mõõde pensionil oleku kestus. 
Praegu on ELis pensionil veedetud ja töötades veedetud aja suhe keskmiselt 51  %. Joonisel  67 
on esitatud ülevaade liikmesriikides elu jooksul enne töötamist, töötades ja pärast pensionile 
jäämist keskmi selt veedetud ajast (arvestades hinnangulist töö algamise/tööturule sisenemise 
aega, hinnangulist keskmist tööturult lahkumise vanust ja oodatavat eluiga 60  aasta vanuses).  
                                                           
107 65–74aastaste individuaalse mediaanbrutopensioni ja 50 –59aastaste individuaalse mediaanbrut osissetuleku suhe.  
108 Horvaatia ja Iirimaa andmed on 2016.  aasta kohta. 
 
150 
 Joonis 67. Elu jooksul eri hõiveseisundites veedetav aeg, 2017  
 
Allikas: 2018.  aasta aruanne rahvastiku vananemise kohta  – tööturule sisenemise ja sealt lahkumise vanus; 
Eurostat  – oodatava eluea prognoosid. Märkus: „tööl“ tähendab tööturule sisenemise ja sealt lahkumise vanuse 
vahel.   
 
Ebatüüpilises töösuhtes isikute või füüsilisest isikust ettevõtjate tingimused 
pensioniõiguste saamiseks ja kogumiseks ei ole sageli nii soodsad kui tähtajatu lepingu 
alusel täistööajaga töötajatel. SHARE uuringuandmete109 abil saab hinnata füüsilisest 
isikust ettevõtjana110 tegutsem ise mõju pensionipõlve sissetulekule ja elatustasemele, 
võrreldes pensioneerunud füüsilisest isikust ettevõtjate ning pensioneerunud töötajate 
olukorda enamikus liikmesriikides111. Pensioneerunud füüsilisest isikust ettevõtjad teatavad 
pensioneerunud töötaja te omast väiksemast sissetulekust peaaegu kõigis hõlmatud riikides. 
                                                           
109 Survey of Health, Ageing and Retirement in Europe (tervist, vananemist ja pensionile jäämist Euroopas 
käsitlev uuring). Andmete allikas: SHARE wave 7, 2017.  
110 Selle võrdluse jaoks on pensioneerunud füüsilisest isikust ettevõtjad määratletud kui pensionärid, kes on 
veetnud 50  % või rohkem oma tööelust füüsilisest isikust ettevõtjana.  
111 Tervist, vananemist ja pensionile jäämist Euroopas käsitlev uuring (SHARE) on valdkonnaülene ja 
riikidevaheline paneelandmebaas, mis sisaldab üksikandmeid rohkem kui 120  000 50aastase või vanema inimese 
(üle 297  000 intervjuu) tervise, sotsiaal -majandusliku seisundi ning sotsiaalsete ja perekondlike võrgustike 
kohta. SHARE hõlmab 27 Euroopa riiki. SH ARE wave 7 uuring ei hõlmanud Iirimaad, Madalmaid ega 
Ühendkuningriiki. Mõnes liikmesriigis ei võimalda valimi suurus võrdlemist.  
0 5 10 15 20 25 30 35 40 45 50 55 60 65 70 75 80 85 90ELBEBGCZDKDEEEIEELESFRHRITCYLVLTLUHUMTNLATPLPTROSISKFISEUK
vanusEnne töötamist Tööl Pensionil
 
151 
 Suurimat sissetulekute erinevust võib täheldada Luksemburgis, Taanis ja Prantsusmaal ning 
üheksas riigis on lõhe suurem kui 20  %. Vaid Ungaris ja Eestis on pensioneerunud füüsilisest 
isiku st ettevõtjate sissetulek veidi suurem kui pensioneerunud töötajatel (vt joonis  68). See 
sissetulekute erinevus koos suurema sissetulekute ebavõrdsusega112 toob pensioneerunud 
füüsilisest isikust ettevõtjatele kaasa palju suurema vaesusriski  – keskmiselt umb es kaks 
korda suurema, kui on pensioneerunud töötajatel. Pensioneerunud füüsilisest isikust 
ettevõtjatel on pensioneerunud töötajatest väiksemad pensionid kõigis vaadeldud riikides ning 
vaatamata suuremale varade ja sissetuleku suhtele on neil suurem oht s attuda vanaduses 
rahalistesse raskustesse. Uuritud liikmesriikides113 on finantsraskuste indeks, millega 
mõõdetakse ots -otsaga kokkutulemise keerulisust skaalal 1 –4, pensioneerunud füüsilisest 
isikust ettevõtjate puhul keskmiselt  2,3 ja pensioneerunud töötaj ate puhul keskmiselt  2,1. 
 
Joonis 68. Pensioneerunud töötajate ja pensioneerunud füüsilisest isikust ettevõtjate 
mediaan -ekvivalentnetosissetuleku suhteline erinevus protsentides, 2017  
 
Allikas: SHARE. Märkused. EL* ei hõlma Iirimaad, Madalmaid ega Ühendkuningriiki. Bulgaaria, Läti, Leedu, 
Portugali, Rumeenia, Sloveenia ja Slovakkia valimi suurus ei võimalda pensionäride vahel eristust teha.  
 
 
                                                           
112 Sissetulekukvintiilide suhte kordaja on pensioneerunud füüsilisest isikust ettevõtjate puhul kolmandiku võrra 
suurem kui pen sioneerunud töötajate puhul.  
113 EL 28, v.a Iirimaa, Madalmaad ja Ühendkuningriik.  
EL* HU EE SE CZ EL ITCY BE DE AT HR FI ES FRMT DK LU PL
19 -11 -16 10 518 17 22 20 19 817 20 27 23 25 23 27 31-20-10010203040
% erinevus
 
152 
 Joonis 69. Rahuldam ata vajadus arstiabi järele inimeste endi hinnangul 
(sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitaja)  
 
Allikas: Eurostat, sissetulekuid ja elamistingimusi käsitlev statistika. Ajavahemik: 2017.  aasta tasemed ja muutused võrreldes 
2016.  aastaga. Märkus: telged e ristumispunktiks on ELi kaalumata keskmine. Selgitus on esitatud lisas. Iirimaa ja 
Ühendkuningriigi andmed ei olnud 26.  oktoobri 2018.  aasta seisuga kättesaadavad.  
 
On mõningaid märke lähenemisest nende elanike osakaalus, kes teatasid rahuldamata 
vajadus est arstiabi järele114. Vastupidiselt varasemale arengusuunale on ilmnenud nõrk 
negatiivne korrelatsioon arstiabi järele olnud rahuldamata vajaduste taseme ja muutuste vahel, 
mis tähendab, et riikides, kus rahuldamata vajadused on suurimad, on suundumus kõige 
positiivsem (vt joo nis 69). Mõnes liikmesriigis takistab tervishoiuteenustele juurdepääsu ikka 
veel oluliselt maksumus ja ooteaeg. Sellele vaatamata kahanes 2017.  aastal keskmiselt 1,6  %-
ni nende ELi elanike osakaal, kellel oli enda hinnangul rahuldamata vajadus arstiabi jär ele kas 
liiga suure maksumuse, liiga pika ooteaja või suure vahemaa tõttu. Mõjutatud inimeste 
                                                           
114 Rahuldamata vajadus arstiabi järele inimeste endi hinnangul kajastab inimeste subjektiivset hinnangut selle 
kohta, kas nad vajasid läbivaatust või ravi konkreetses tervishoi uteenuste valdkonnas ning kas neil jäi see 
saamata või nad ei otsinud abi kolmel järgmisel põhjusel: rahalised põhjused, ootejärjekord või liiga pikk 
vahemaa. Inimeste teatatud probleemid haiguse korral ravi saamisel näitavad, et ravile juurdepääsul esineb  sageli 
märkimisväärseid takistusi.  
AT
CZDE
DKESFR
HU
ITLU
MTNL
PLCY
ROSI
LVBE
BGFIHR
LTPT
SESK
EEELy = -0,277x -0,055
R² = 0,2986
-4,0-3,5-3,0-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,52,02,53,03,5
-1 1 3 5 7 9 11 13Rahuldamata vajadus arstiabi järele inimeste endi hinnangul -muutus
Rahuldamata vajadus arstiabi järele inimeste endi hinnangul2017
 
153 
 osakaal oli ikka veel üle 5  % Eestis ja Kreekas (üle 10  %) ning Lätis. Selle osakaalu 
suurenemine registreeriti 2017.  aastaks vaid Sloveenias, Küprosel ja Slovakk ias. 
Mõnes riigis võib probleeme juurdepääsul arstiabile aidata oluliselt selgitada ka 
hõiveseisund.  Ehkki enamikus riikides ei esine hõiveseisundi põhjal olulist erinevust, võib 
mõnes olla töötutel (ja vähemal määral ka pensionäridel) raskem tervishoiutee nustele juurde 
pääseda (vt joonis  70). Isegi riikides, kus rahuldamata vajaduste protsent kogu elanikkonna 
hulgas on ELi keskmisest väiksem, viitavad andmed sellele, et töötutel võib olla raske 
arstiabile juurde pääseda (nt Belgias, Prantsusmaal, Itaalias ja Ungaris).  
 
Joonis 70. Rahuldamata vajadus arstliku läbivaatuse järele inimeste endi hinnangul 
vastavalt hõiveseisundile (2016)  
 
Allikas: Eurostat [hlth_silc_13].  
 
Tervena elatud aastad (65aastaselt) pikenesid ELis taas meeste  puhul 9,8 aastani ja 
naiste puhul 10,1 aastani. Kui kõige rohkem võib 65aastaselt oodata tervena elatud aastaid 
Rootsis, Maltal ja Iirimaa (umbes 12  aastat kummagi soo puhul), on eeldatavaid tervena 
elatavaid eluaastaid eriti vähe Lätis, Slovakkias ja Hor vaatias (umbes 5 aastat).  
Tervishoiuteenuseid rahastatakse eri kavade kaudu, kuid iga kava suhteline tähtsus on 
liikmesriigiti erinev. 2016. aastal moodustas omaosalus,115 st leibkonna sellised kulutused 
tervishoiule (sh meditsiinitooted), mida ei hüvitata ühegi kava alusel või mida tasutakse 
organiseeritud kava alusel kulude jagamise korras ning mida mõõdetakse osakaaluna 
                                                           
115 Omaosaluskulud tähendavad seda, et kaupade ja teenuste eest tasutakse otse leibkonna esmasest tulust või 
säästudest, kusjuures kasutaja teeb makse kaupade ostmise või teenuste kasutamise ajal, ilma et ta saaks mingit 
hüvitist, või jagab kulusid organiseeritud kava alusel.  
Croatia 0,3 1,5 3,5 SK 1,5 2,2 4,2
Italy 3,4 11,2 5,3 DK 1,4 3 0,7
Cyprus 0,3 2,6 0,3 SE 1,4 1,3 1
Latvia 5,3 16,7 13,6 FR 1,2 4,1 1,1
Lithuania 2,3 2,6 4,6 UK 1,1 1,5 1
Luxembourg 0,4 1,4 0 BE 1 7,4 1,5
Hungary 0,6 3,7 2,3 BG 1 6,7 3,9
Malta 0,7 2,2 0,7 MT 0,7 2,2 0,7
Netherlands 0,2 0,7 0,0 HU 0,6 3,7 2,3
Austria 0,1 1,2 0,2 CZ 0,4 2,2 0,9
Poland 4,9 8,3 8,5 LU 0,4 1,4 0
Portugal 1,9 4,0 2,7 ES 0,3 1 0,7
Romania 2,5 5,5 14,4 HR 0,3 1,5 3,5
Slovenia 0,2 1,0 0,5 CY 0,3 2,6 0,3
Slovakia 1,5 2,2 4,2 DE 0,2 0,9 0,3
Finland 1,9 6,5 7,2 NL 0,2 0,7 0
Sweden 1,4 1,3 1,0 SI 0,2 1 0,5
United Kingdom 1,1 1,5 1,0 AT 0,1 1,2 0,20510152025
EE EL LV PL IT RO IE LT PT FIEL 28 SK DK SE FR UK BE BG MT HU CZ LU ES HR CY DE NL SI AT% elanikest  vanuses 16+
Tööl Tööta Pensionil
 
154 
 jooksvatest tervishoiukulutustest, Bulgaarias, Kreekas, Küprosel, Lätis ja Leedus üle 30  % 
(joonis 71).  
Joonis 71. Tervishoiukulutused rahastamisallikate kaupa, 2016  
 
Allikas: Eurostat [hlth_sha11_hf]. Märkus: andmed kogutakse vastavalt komisjoni määrusele (EL) nr  2015/359, 
mis käsitleb tervishoiu kulude ja rahastamise statistikat (2011.  aasta tervishoiu arvepidami ssüsteemi käsiraamat).  
 
ELi elanikkonna  vananedes  kasvab  nõudlus  pikaajalise  hoolduse  järele . Järgmise  
60 aasta  jooksul  (2070.  aastaks)  üle 80aastaste  eurooplaste  arv eeldatavasti  kahekordistub  ja 
vanadussõltuvusmäär  (65aastased  ja vanemad  inimesed  võrreldes  15–64aastastega)  tõuseb  
prognooside  kohaselt  29,6 %-lt 2016.  aastal  51,2 %-ni 2070.  aastal116 (ELis  saab seega  olema  
iga 65aastase  ja vanema  inimese  kohta  3,3 tööealise  inimese  asemel  vaid kaks tööealist  
inimest).  Teistest  sõltuvaks  jäämise  oht on suurem  kõrgemas  eas, mil inimesed  jäävad  
suurema  tõenäosusega  põduraks  (60 % 75–84aastastest  ja 70 % 85aastastest  ja vanematest  
teatab  puudest).  
Prognooside  kohaselt  suureneb  oluliselt  nõudlus  pikaajalise  hoolduse  järele.   Pikaajalise  
hoolduse  kulud  on võrreldes  tervise - ja pensionikuludega  kõige  kiiremini  suurenevad  
sotsiaalkulud.  Prognoositakse,  et ELi avaliku  sektori  kulutused  pikaajalisele  hooldusele  
suurenevad  2016. –2070.  aastal  1,6 %-lt 2,7 %-ni SKPst,  kuigi  ELis  esineb  märgatavaid  
erinevusi.   
                                                           
116 2018.  aasta aruanne rahvastiku vananemise kohta, Euroopa Komisjon . 
0%10%20%30%40%50%60%70%80%90%100%
BG CY LV EL LT HU PT ES PL IT EE RO FI AT SK BE HR SE UK DK CZ IE DE SI NL LU FR
Mujal maailmas kasutatavad rahastamisskeemid (mitteresident) Riiklikud skeemid
Vabatahtlikud tervishoiumaksete skeemid Kohustuslikud tervisekindlustusskeemid ja meditsiinisäästukontod
Leibkonna omaosalus
 
155 
 Joonis 72. Prognoositavad  avaliku  sektori  kulutused  pikaajalisele  hooldusele  
protsendina  SKPst  aastatel  2016  ja 2070    
 
Allikas:  rahvastiku  vananemist  käsitleva  2018.  aasta  aruande  andmete  põhjal.  Märkus:  elanikkonna  vananemise  
töörühma  võrdlusstsenaarium.    
 
Pikaajalise  hoolduse  kestlikkus  saab  olema  problemaatiline  nende  liikmesriikide  jaoks,  
kus praegu  toetutakse  väga  palju mitteametlikule  hooldusele.  Muutuvate  peremudelite  
(vähem  lapsi,  pereliikmed  elavad  üksteisest  kaugemal),  naiste  suurema  tööhõive  ja pensioniea  
tõstmise  tõttu jääb mitteametlikke  hooldajaid  vähemaks.  Mitteametlik  hooldus  tähendab  ka 
suuri  kulusid  majan dusele,  sest mitteametlikud  hooldajad  vähendavad  ametlikku  töötamist  või 
lõpetavad  selle ning maksavad  seega  vähe  sotsiaal - ja muid  makse  või ei maksa  neid üldse.  
Samuti  on raskusi  hooldajate  palkamise  ja ametis  hoidmisega.  Sektoris  on levinud  osaajatöö  
ja ajutised  lepingud,  mis muudab  selle töö vähem  huvipakkuvaks.   
 
3.4.2.  Poliitikameetmed  
Mitme liikmesriigi reformide eesmärk on tugevdada aktiivse kaasamise meetodit. Mõnes 
liikmesriigis suurendatakse teenuste lõimitud osutamist (näiteks sotsiaalabi, tööhõive - ja 
muud sotsiaalteenused), rakendades eelkõige isikukeskset lähenemisviisi, et rahuldada kõige 
haavatavamate inimeste keerukaid vajadusi. Bulgaarias rakendatakse lõimitud ja liikuvate 
teenuste osutamiseks tööhõive - ja sotsiaalabikeskusi117. 2018.  aasta veebruariks tegutses 73 
                                                           
117 Sotsiaalabiameti ja tööhõiveameti töötajate ühisrühmad osutavad Bulgaaria äärepoolsemate piirkondade 
töötutele ulatuslikke ja lõim itud teenuseid.  
0,001,002,003,004,005,006,007,00
EL BG CY LV RO HU HR PL EE PT SK SI DE LT ES MT FREL 27 UK CZ IT IE AT BE LU FI DK SE NL
2016 2070
 
156 
 sellist keskust, mis on loodud Euroopa Sotsiaalfondi toetusel118 ning milles pakutakse 
tööhõive - ja sotsiaalabiteenuseid. Alates 2018.  aastast saavad pikaajalised töötud sõlmida neis 
keskustes tööturule integreerimise lepingu, mi lle abil nad seotakse konkreetsete 
tööhõiveteenustega ja suunatakse muude institutsioonide osutatavate teenuste juurde. Iirimaal 
laiendatakse tööta leibkondi käsitleva tegevuskava ( Action Plan for Jobless Households ) abil 
aktiveerimisteenused, et need hõlm aksid ka inimesi, kes ei tööta, kuid keda ei käsitata 
tavapäraste meetmete raames töötutena. Kava eriline eesmärk on suurendada lastega 
leibkondades (nii tavapärane tuumperekond kui ka üksikvanemaga pere ja puuetega isikud) 
tööhõivet. Soomes on muudetud al gselt Euroopa Sotsiaalfondi toetusel toiminud ühtsed 
noorte nõustamise keskused (Ohjaamo) alaliseks meetmeks, mida laiendatakse 
psühhosotsiaalse toe võrgustikuga. Kreekas on alates 2017.  aastast avatud kogukonnakeskusi, 
mis toimivad sotsiaalteenuste ühtse kontaktpunktina omavalitsuse tasandil. Keskused aitavad 
rakendada sotsiaalset solidaarsissetulekukava ( Social Solidarity Income scheme ), viies 
toetusesaajad kokku täiendavate sotsiaalteenustega. 2018.  aasta veebruariks tegutses 240 
kavandatud keskusest 203 . Peale selle pakub üha rohkem omavalitsusüksusi kõikjal ELis 
lõimitud sotsiaalteenuseid, mille põhitähelepanu all on haavatavate rühmade keerukad 
vajadused (nt ühtsed kontaktpunktid Ateenas või tervist edendavad teenused Essenis). Neid 
meetmeid toetas Eur oopa Sotsiaalfond.  
Mitmes liikmesriigis jätkatakse tööd, et ajakohastada teatavaid hüvitisi ja muuta need 
piisavamaks, kuigi mõnel juhul on ette tulnud viivitusi . Leedus suurendati 2018. aastal 
riigi toetatavat sissetulekut ja perega seotud hüvitisi. Bulga arias suurendati 2018. aastal 15  % 
võrra miinimumsissetulekut pärast seda, kui see oli üheksa aastat külmutatud. Kooskõlas 
2013.  aastal kehtestatud vaesuse vastu võitlemise mitmeaastase kavaga suurendati 
Prantsusmaal 2017.  aasta septembris miinimumsissetul ekut ( Revenu de solidarité active – 
RSA socle ) 1,6 % ja 2018.  aasta aprillis 1  %. Need olid viimased mitmest suurendamisest, mis 
võimaldasid tõsta miinimumsissetulekut inflatsiooni suhtes, ning nende täiendamiseks on taas 
tähelepanu alla võetud toetusesaaj ate aktiveerimine ( Garantie d’activité ) hiljuti välja 
kuulutatud vaesusevastase kava raames. Rumeenias aga on olemasolevate sotsiaaltoetuste 
kavandatud konsolideerimine lükatud edasi 2019.  aasta aprilli ning Horvaatias hakatakse uut 
sotsiaalhoolekande sead ust rakendama alles 2019.  aasta detsembris. Lätis kavandatud 
miinimumsissetuleku parandamise kava (mis esitati 2018.  aasta mais ja mis peaks jõustuma 
2020.  aastal) ei ole valitsus veel vastu võtnud. Luksemburgis soovitakse seaduseelnõuga 
                                                           
118 Võrgustiku tegevust toetab Euroopa Sotsiaalfond.  
 
157 
 ümber korraldada g aranteeritud miinimumsissetuleku ( revenu minimum garanti , RMG) 
mehhanismi, et vähendada praeguse kava tõttu tekkivaid suuri tööturult kõrvalejäämise lõkse 
ning lahendada liiga suurte eluasemekulude ja üksikvanemaga leibkondade ebapiisava 
sissetuleku proble emi.  
Mitmes liikmesriigis suureneb sotsiaalkaitsega kaetus. Belgias võeti vastu seadus, millega 
kaotatakse tingimused, mis piiravad noorte ja lühiajaliste lepingutega töötajate juurdepääsu 
ettevõtja pensionikavadele. Muudes riikides kavatsetakse võtta või  on juba vastu võetud 
füüsilisest isikust ettevõtjaid või väikeettevõtjaid toetavaid meetmeid. Need meetmed 
hõlmavad väiksemaid sotsiaalmakse, kui sissetulek on allpool teatavat künnist (Läti, Poola), 
sõltumatute töötajate kaetust töötuskindlustuskavaga (P rantsusmaa) või võimalust kaasata 
sõltumatud töötajad tööõnnetuskindlustusse internetipõhistele platvormidele mõeldud 
sotsiaalharta kaudu (Prantsusmaa, vt ka punkt  3.3.2).  
Sissetulekute ebavõrdsuse ja palgavaesuse vastaste meetmetega võetakse sihile nii 
maksusüsteem kui ka hüvitiste piisavus . Palgavaesust võivad peale miinimumpalga 
kindlaksmääramise leevendada mitmed maksu - ja hüvitissüsteemi puudutavad ebavõrdsuse 
vähendamise meetmed. Leedus kiideti 2018.  aasta juunis heaks proportsionaalse tulumaksu 
süste emi reform, millega kehtestatakse progressiivne kaheastmeline struktuur, mis peaks 
aitama vähendada ebavõrdsust. Lätis on üksikisiku progressiivse tulumaksu kehtestamisega 
kaasnenud ka meede, et osa isiku sissetulekust ei maksustata, kui on ülalpeetavaid. Tšehhi 
Vabariigis peaks üksikisiku tulumaksu süsteemi ümberkorraldamiseks kavandatud reform 
muutma selle progresseeruvamaks, eelkõige seeläbi, et lisatakse uus 23  % maksumäär 
suurematele sissetulekutele.  
Mõnes liikmesriigis on võetud spetsiaalseid laste va esuse vastaseid meetmeid.  Hispaanias 
määrati 2018. aasta riigieelarves 100  miljonit eurot suure vaesuse vastu võitlemiseks, võttes 
eritähelepanu alla lastega pered. Leedus kehtestati lapsetoetuste seadusega ( Law on Benefits 
for Children ) universaalne lapse toetuste süsteem. Lisaks makstakse kolme või rohkemat last 
kasvatavatele ja/või hooldavatele peredele lapsetoetust sõltumata pere sissetulekust. Lätis on 
kahe või rohkema lapsega peredele kehtestatud riigitoetust täiendav toetus. Kreekas on heaks 
kiidetud lapsetoetuste süsteemi reform, mille tulemusel asendatakse varasemad kaks toetust 
(ühtne lapsetoetus ja suure pere toetus) üheainsa majanduslikust olukorrast sõltuva 
lapsetoetusega. Reformi eesmärk oli muuta meetmed sihipärasemaks ja suurendada 
toetatavate  laste hulgas võrdsust.  
 
158 
 Võetud on puuetega inimeste sotsiaalse kaasamise meetmeid, et täiendada 
tööhõivepoliitika meetmeid ja hoida ära vaesusest tingitud kannatusi. Tõhustamiseks ja 
selleks, et inimesed saaksid toetusi, millele neil on õigus, on Hispaania s rakendatud 
universaalse sotsiaalkaardi katsetamise etappi; kaart võimaldab koondada ühte kohta teabe 
kõigi inimese saadavate toetuste kohta ning anda infot selle kohta, millistele muudele 
toetustele tal võib olla õigus. Eestis suurendati 2018.  aastaks tö övõimetoetust, mida antakse 
puuduva või osalise töövõimega inimestele. Maltal reformiti 2017.  aastal täiendavalt 
invaliidsuspensione ning kehtestati kolmetasandiline maksesüsteem, mille kohaselt saavad 
puude tõttu töövõimetud isikud igal kuul järjest suure neva summa, kuni nende pension on 
võrdne miinimumpalgaga. Poola valitsuse 2016.  aasta seaduse järgi antakse raske puudega 
lapse vanematele lapse esimesel eluaastal 4000  Poola zlotti toetust (umbes 940  eurot). 
Portugalis võeti 2017.  aastal vastu uus iseseis va toimetuleku toetamise mudel (Modelo de 
Apoio à Vida Independente, MAVI), mida rahastatakse Euroopa Sotsiaalfondist ning mille 
kaudu on kõigil, kelle võimetus on vähemalt 60  %, õigus saada 40 tundi nädalas abi 
individuaalselt tugitöötajalt, kes abistab n eid isiklikus hoolduses, tervishoius, toitumisel, 
reisimisel, kõrghariduse omandamisel või kutseõppes, kultuuritegevuses, spordis, 
tööotsimises, ühiskonnaelus osalemises ja kodanikutegevuses. Portugali valitsus koondas 
ühtlasi 2017.  aastal kolm puudetoetus t (puudehüvitise, sotsiaalinvaliidsuspensioni ja 
invaliidsuspensioni) üheks kaasamise sotsiaalhüvitiseks ( Social Benefit for Inclusion ). 
Rumeenias on hakatud puudetoetuse arvutamiseks kasutama tarbijahinnaindeksi asemel 
sotsiaalset võrdlusnäitajat ( Social Reference Indicator ), mille tulemusel suurenes puudega 
täiskasvanute toetus.  
Mitmes liikmesriigis on tehtud reforme eluasemele juurdepääsu valdkonnas.  Taanis on 
vastu võetud kodutuse vastane tegevuskava, mis põhineb ennetusmeetmete tugevdamisel ja 
paremate nõuannete andmisel selle kohta, kuidas kodutusest välja pääseda. Kreekas on 
kasutusele võetud uus majanduslikust olukorrast sõltuv eluasemetoetus, mi s on ette nähtud 
väikese sissetulekuga peredele, kes elavad üüritud eluruumides või maksavad tagasi 
hüpoteeklaenu. Hispaanias on vastu võetud riiklik kava, mis hõlmab abi väikese sissetulekuga 
peredele üüri maksmisel ja seega väljatõstmise vältimisel, fina ntsabi noortele inimestele maja 
ostmiseks hõredalt asustatud piirkondades ning eluaseme remondi abi teatavatele 
haavatavatele rühmadele. Rootsi valitsus on eraldanud rohkem raha, et aidata 
mittetulundusühendustel võidelda noorte täiskasvanute kodutuse vast u.  
 
159 
 Pensionireformide fookusesse on kerkimas piisavusprobleemide lahendamine.  Kuigi 
rahalise jätkusuutlikkuse parandamise meetmed on paljudes liikmesriikides pensionide 
valdkonnas ikka teravalt päevakorral, on peale selle võetud ka meetmeid, et muuta pensi onide 
kooslust ning lahendada seega mõningaid tähtsaimaid tööturu ja pensionisüsteemiga seotud 
probleeme: pensionide piisavuse tagamine, töö kombineerimine pensionidega ning 
pensioniõiguste kohandamine konkreetsetele töötajate kategooriatele.  
Mõnes liikmes riigis keskendutakse jätkuvalt pensioni kestuse tasakaalustamisele 
oodatava elueaga.  Näiteks Tšehhi Vabariigis 2017.  aastal toimunud reformi tulemusel seati 
järjest tõusva pensioniea ülempiiriks 65  aastat, milleni peaks jõutama 2030.  aastal ning mis 
peaks hiljem seotama oodatava elueaga, ehkki selle seose kehtestamiseks on vaja edasisi 
õigusnorme. Muudes riikides pikendatakse karjääri kestuse nõudeid. Näiteks pikeneb Leedus 
sissemakseperiood järk -järgult, alates 30  aastast 2017.  aastal kuni 35  aastani 2027.  aastaks. 
Poolas kehtestati aga alates 2017.  aasta oktoobrist uuesti madalam, meestele ja naistele erinev 
pensioniiga (vastavalt 65 ja 60 aastat). Sellest tulenevalt suurenes järsult pensionileminek, 
kusjuures uued pensionid on naistel keskmiselt palju väi ksemad kui meestel119. 
Võetakse rohkem pensionireformimeetmeid, et vähendada vaesust  (nt 
miinimumgarantiid) ja säilitada paremini sissetulekud  (nt soodne indekseerimine, 
täiendavate pensionite rolli suurendamine). Lätis, Maltal ja Rumeenias tõsteti maksuvabastuse 
künnist, mis peaks tulema kasuks väiksema pensioni saajatele. Miinimumpensione suurendati 
Bulgaarias, Poolas ja Rumeenias, kus tõus ol i 2017.  aastal märkimisväärne 30  %. Kehtestati 
muidki meetmeid, nagu kaitseabinõud pika töökarjääriga pensionäridele, näiteks tõsteti 
Austrias 2017.  aastal 883 eurolt 1000 euroni kuus nende miinimumpensioni, kes on 
sissemakseid teinud vähemalt 30  aastat120.  
Mitmes liikmesriigis on juhtpõhimõtteks saanud tervishoiusüsteemi tõhustamine 
parema kooskõlastamise kaudu ning seeläbi, et pööratakse suuremat tähelepanu 
esmatasandi tervishoiule.  Eestis on tervisekeskuste ja haiglavõrgu praeguste kavade eesmärk 
luua mul tidistsiplinaarsed meeskonnad, määratleda uuesti perearstide ja eriarstide rollid ning 
täiustada koolitust. Iirimaal suurendatakse kapitaliinvesteeringuid, luues muu hulgas kõikjal 
riigis esmatasandi tervishoiu keskusi. Bulgaarias ja Prantsusmaal esitleti 2018.  aasta sügisel 
                                                           
119 Euroopa Komisjon ja sotsiaalkaitsekomitee (2018). 2018. aasta aruanne pensionide piisavuse kohta: 
vanemaealiste inimeste sissetulekute praegune ja tulevane piisavus ELis (The 2018 Pension  Adequacy Report: 
current and future income adequacy in old age in the EU).  
120 Ibid. 
 
160 
 tervishoiusüsteemi põhjaliku reformi ettepanekuid, mis hõlmavad tõhusamat haiglaravi ning 
raviteenuste paremat lõimimist. Slovakkias jätkatakse pingutusi, et tugevdada üldarstide nõrka 
rolli sõelujatena ja vältida tarbetuid suunamisi er iarstide juurde. Lätis muudetakse 
esmatasandi tervishoiu keskusi suuremateks tervisekeskusteks, kus on 3 –6 perearsti, vähemalt 
kaks õde ja võib -olla mõni eriarst, samuti jätkatakse reforme, et kujundada ümber 
haiglaraviteenused. Horvaatias peaks haiglate f unktsionaalne lõimimine (praegu veel 
katseetapis) ja parem esmatasandi tervishoid tooma kaasa kvaliteetsemad teenused, säästu ja 
rahalise tasakaalu ning suurema ohutuse ja patsientide rahulolu.  Austrias avatakse 
2021.  aastaks 75 keskust, kus töötavad mitm est spetsialistist koosnevad meeskonnad.  
Võetakse meetmeid tervishoiutöötajate koolitus - ja töötingimuste parandamiseks.  
Itaalias on kogukonnas raviteenuste pakkumiseks kombineeritud üld - ja eriarstide ning õdede 
pädevused. Ka Ungaris ja Rootsis on suur tä helepanu tervishoiusektoris vajalike oskuste ning 
töötingimuste ja -tasude parandamisel. Rumeenias tõsteti alates 2018.  aasta 1.  märtsist 
märkimisväärselt arstide ja õdede brutopalka (70 –172 %). Läti valitsus kavatseb 2023.  aastaks 
oluliselt (peaaegu kolm korda) suurendada tervishoiutöötajate palka. Lätis, Poolas, Portugalis 
ja Rumeenias võetakse peagi kasutusele toetusmeetmed, mille eesmärk on meelitada arste ja 
õdesid tööle linnalähedastesse või maapiirkondadesse.  
Mõnes liikmesriigis  hõlmavad tervishoiule  juurdepääsu parandamise erimeetmed 
omaosaluse , eriti kaasmaksete  vähendamist .  Näiteks kiideti Küprosel 2017.  aastal heaks 
suur reform, et muu hulgas muuta tervishoiuteenused 2020.  aastaks üldiselt kättesaadavaks. 
Eestis laiendati alates 2018.  aastast ret septiravimikulude täiendavat hüvitamist.  Leedus võeti 
2017.  aastal mitu meedet, et piirata ravimitega seotud omaosaluskulusid ja muuta 
ravimipoliitika läbipaistvamaks. Meetmed hõlmasid kallitelt ravimitelt võetava käibemaksu 
vähendamist, piirangu seadmist  apteegis müüdavate ravimite hinna ja võrdlushinna 
erinevusele, samuti geneeriliste ravimite ning ravimite mõistliku kasutamise edendamist.  
Mõnes liikmesriigis on eesmärgiks pikaajalise hoolduse terviklik käsitlus.  Bulgaarias on 
vastu võetud tegevuskava, et rakendada pikaajalise hoolduse riiklikku strateegiat, mis hõlmab 
lõimitud sotsiaalteenuste osutamise ja arendamise institutsioonilise raamistiku tugevdamist. 
Poolas on töötatud välja teistest sõltuvaid eakamaid inimesi käsitlev sotsiaalpoliitika, mis 
põhineb avaliku sektori asutuste poolsel mitteametlike hooldajate toetamise süsteemil ning 
kogukonnapõhiste ja institutsiooniliste teenuste võrgustikul.  
 
161 
 Liikmesriigid pakuvad välja eri poliitikavariante hooldajate ringi suurendamiseks.  
Tšehhi Vabariigis kiid eti heaks perest sõltuvate isikute mitteametlikele hooldajatele antav 
eripuhkus (tasuline kuni kolm kuud). Eestis on tööhõives olevatel hooldajatel (sugulasel, 
abikaasal, registreeritud partneril või hooldajal) võimalik võtta viis tasulist hooldajapuhkuse 
päeva kalendriaastas. Saksamaal reformitakse õdede haridust ja koolitust, et kehtestada 
tervishoiu, laste ravi ja pikaajalise hoolduse valdkonnas tegutsevate õdede jaoks ühine 
õppekava ning vähendada tööjõupuudust.  
  
 
162 
 LISAD  
1. lisa. Sotsiaalvaldkonna tulemu stabeli põhinäitajad, tasemed  
 
Allikas: Eurostat.  
Märkus: „EUnw“ tähistab ELi ja „EAnw“ euroala kaalumata keskmisi näitajaid.  
Tähised – b: aegrea katkemine; e: hinnanguline; p: esialgne; u: väike usaldusväärsus (väike vaatluste arv).  
  
Aasta 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017
EL 28 11,0 10,7 10,6 11,6 11,6 11,5 5,2 5,2 5,1 23,8 23,5 22.5 e 12,0 11,6 10,9
EA 19 11,6 11,1 11,0 11,2 11,2 11,2 5,2 5,2 5,1 23,1 23,1 22.1 e 12,2 11,7 11,2
EUnw 9,8 9,5 9,4 10,7 10,6 10,5 5,1 5,0 5,0 24,3 23,8 22,9 11,7 11,0 10,4
EAnw 10,1 9,5 9,4 10,4 10,3 10,1 5,0 5,0 4,9 23,6 23,1 22,3 11,5 10,8 10,2
BE 10,1 8,8 8.9 b 8,3 9,3 9.8 b 3,8 3,8 3,8 21,1 20,7 20,3 12,2 9,9 9.3 b
BG 13,4 13,8 12,7 6,6 7,3 8,0 7,1 7.7 b 8,2 41,3 40.4 b 38,9 19,3 18,2 15,3
CZ 6,2 6,6 6,7 16,6 16,0 15,8 3,5 3,5 3,4 14,0 13,3 12,2 7,5 7,0 6,3
DK 7,8 7.2 b 8.8 b 7,6 6.7 b 6.5 b 4,1 4,1 4,1 17,7 16,8 17,2 6,2 5.8 b 7.0 b
DE 10,1 10,3 10,1 8,7 8,2 7,9 4,8 4,6 4,5 20,0 19,7 19,0 6,2 6,7 6,3
EE 12,2 10,9 10,8 7,9 8,2 7,3 6,2 5,6 5,4 24,2 24,4 23,4 10,8 9,1 9,4
IE 7,0 6,2 5.1 b 12,3 12,1 12,1 4,5 4,4 : 26,0 24,2 : 14,3 12,6 10.9 b
EL 7,9 6,2 6,0 18,0 19,0 19,7 6,5 6,6 6,1 35,7 35,6 34,8 17,2 15,8 15,3
ES 20,0 19,0 18,3 11,2 11,5 11,9 6,9 6,6 6,6 28,6 27,9 26,6 15,6 14,6 13,3
FR 9,2 8,8 8,9 7,2 7,5 7,9 4,3 4,3 4,4 17,7 18,2 17,1 12,0 11,9 11,5
HR 2.8 u 2.8 u 3,1 9,5 9,6 10,6 5,2 5,0 5,0 29,1 27,9 26,4 18,1 16,9 15,4
IT 14,7 13,8 14,0 20,0 20,1 19,8 5,8 6,3 5,9 28,7 30,0 28,9 21,4 19,9 20,1
CY 5,2 7,6 8,5 8,3 9,7 9,5 5,2 4,9 4,6 28,9 27,7 25,2 15,3 16,0 16,1
LV 9,9 10,0 8,6 4,1 2,9 4,3 6,5 6,2 6,3 30,9 28,5 28,2 10,5 11,2 10,3
LT 5,5 4,8 5,4 2,4 1,9 1,0 7,5 7,1 7,3 29,3 30,1 29,6 9,2 9,4 9,1
LU 9.3 b 5,5 7,3 11.7 b 11,0 7,9 4,3 5.0 b 5,0 18,5 19.8 b 21,5 6.2 b 5,4 5,9
HU 11.6 b 12,4 12,5 13,7 14,0 15,3 4,3 4,3 4,3 28,2 26,3 25,6 11.6 b 11,0 11,0
MT 20,2 19,2 17.7 b 26,8 25,5 24,1 4,2 4,2 4,2 22,4 20,1 19,2 10,5 8,8 8.6 b
NL 8,2 8,0 7,1 11,1 11,0 10,5 3,8 3.9 b 4,0 16,4 16.7 b 17,0 4,7 4,6 4,0
AT 7,3 6,9 7,4 8,2 7,8 8,0 4,0 4,1 4,3 18,3 18,0 18,1 7,5 7,7 6,5
PL 5,3 5,2 5,0 13,8 14,2 14,6 4,9 4,8 4,6 23,4 21,9 19,5 11,0 10,5 9,5
PT 13,7 14,0 12,6 6,7 6,8 7,5 6,0 5,9 5,7 26,6 25,1 23,3 11,3 10,6 9,3
RO 19,1 18,5 18,1 17,5 17,6 17,1 8,3 7,2 6,5 37,4 38,8 35,7 18,1 17,4 15,2
SI 5,0 4,9 4,3 8,6 6,6 7,2 3,6 3,6 3,4 19,2 18,4 17,1 9,5 8,0 6,5
SK 6,9 7,4 9,3 14,7 14,2 12,8 3,5 3,6 3,5 18,4 18,1 16,3 13,7 12,3 12,1
FI 9,2 7,9 8,2 2,1 3,3 3,5 3,6 3,6 3,5 16,8 16,6 15,7 10,6 9,9 9,4
SE 7,0 7,4 7,7 4,2 3,8 4,0 4,1 4,3 4,3 18,6 18,3 17,7 6,7 6,5 6,2
UK 10,8 11,2 10,6 11,2 11,0 10,3 5,2 5,1 : 23,5 22,2 : 11,1 10,9 10,3Võrdsed võimalused ja juurdepääs tööturule
Madala haridustasemega 
noored 
(% 18–24aastastest elanikest) Sooline tööhõivelõhe 
(protsendipunktides) Sissetulekukvintiilide suhte 
kordaja (S80/S20)Vaesuse või sotsiaalse 
tõrjutuse riski määr (%)NEET-noored (% kõigist 
15–24aastastest elanikest) 
 
163 
 1. lisa (järg). Sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitajad, tasemed  
 
Allikas: Eurostat, OECD.  
Märkus: „EUnw“ tähistab ELi ja „EAnw“ euroala kaalumata keskmisi näitajaid. Tegelikku GDHId elaniku kohta 
mõõdetakse korrigeerimata tulu põhjal (st võtmata arvesse mitterahali si sotsiaalsiirdeid) ja ilma ostujõustandardi 
korrektsioonita. Netosissetulekut täiskohaga vallalise töötaja kohta , kellel ei ole lapsi ja kes teenib keskmist 
palka, tuleks käsitada ja tõlgendada koos muude näitajatega, nagu palgavaesuse määr, palgajaotuse  viienda ja 
esimese detsiili suhe (D5/D1) ning muud asjakohased tööhõive olukorra jälgimise vahendi/sotsiaalkaitse 
olukorra jälgimise vahendi ja ühise hindamisraamistiku näitajad.  Selle näitaja puhul kasutatakse lühiajaliste 
kõikumiste tasandamiseks kolme aasta keskmisi näitajaid.  
Tähised – b: aegrea katkemine; e: hinnanguline; p: esialgne; u: väike usaldusväärsus (väike vaatluste arv).  
  
Year 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2014 2015 2016 2014 2015 2016
EU28 70,1 71,1 72,2 9,4 8,6 7,6 4,5 4,0 3,4 98,7 100,7 102,5 : : :
EA19 69,0 70,0 71,0 10,9 10,0 9,1 5,5 5,0 4,4 96,7 98,0 99,5 : : :
EUnw 70,0 71,1 72,5 9,7 8,7 7,6 4,8 4,1 3,4 97,7 100,2 103,5 19063 19267 19671
EAnw 69,6 70,6 72,0 10,5 9,7 8,6 5,3 4,7 4,0 94,4 96,2 98,4 20118 20574 20987
BE 67,2 67,7 68.5 b 8,5 7,8 7.1 b 4,4 4,0 3.5 b 96,7 96,3 97,0 24355 24772 25082
BG 67,1 67,7 71,3 9,2 7,6 6,2 5,6 4,5 3,4 110,4 120,1 133,6 8164 8742 9329
CZ 74,8 76,7 78,5 5,1 4,0 2,9 2,4 1,7 1,0 100,9 104,9 108,2 13496 13809 14111
DK 76,5 77.4 b 76.9 b 6,2 6,2 5,7 1,7 1.4 b 1.3 b 104,1 107,5 110,9 25491 26170 26568
DE 78,0 78,6 79,2 4,6 4,1 3,8 2,0 1,7 1,6 104,2 105,3 106,9 25935 26528 27040
EE 76,5 76,6 78,7 6,2 6,8 5,8 2,4 2,1 1,9 101,0 105,7 109,4 13048 13741 14373
IE 69,9 71,4 73,0 10,0 8,4 6,7 5,3 4,2 3,0 89,8 92,0 93,7 24726 24994 25510
EL 54,9 56,2 57,8 24,9 23,6 21,5 18,2 17,0 15,6 70,4 69,4 68,7 18169 18447 18577
ES 62,0 63,9 65,5 22,1 19,6 17,2 11,4 9,5 7,7 90,3 92,7 94,3 21999 22584 23077
FR 69,5 70,0 70,6 10,4 10,1 9,4 4,6 4,6 4,2 100,3 100,8 102,3 23761 24291 24579
HR 60,6 61,4 63,6 16,1 13,4 11,1 10,2 6,6 4,6 : : : : 12789 13113
IT 60,5 61,6 62,3 11,9 11,7 11,2 6,9 6,7 6,5 88,5 89,6 90,7 20597 20762 21070
CY 67,9 68,7 70,8 15,0 13,0 11,1 6,8 5,8 4,5 75,9 78,0 82,1 : : :
LV 72,5 73,2 74,8 9,9 9,6 8,7 4,5 4,0 3,3 91,6 98,5 103,9 6994 8502 10082
LT 73,3 75,2 76,0 9,1 7,9 7,1 3,9 3,0 2,7 103,5 108,2 114,6 9912 10517 11151
LU 70.9 b 70,7 71,5 6,5 6,3 5,6 1.9 b 2,2 2,1 103,1 102,5 101,5 31367 31922 32320
HU 68,9 71,5 73,3 6,8 5,1 4,2 3,1 2,4 1,7 101,2 103,4 109,8 11256 11480 11712
MT 69,0 71,1 73,0 5,9 5,2 4,6 2,4 1,9 1,6 : : : 21284 21218 21243
NL 76,4 77,1 78,0 6,9 6,0 4,9 3,0 2,5 1,9 98,9 100,1 101,5 27800 28570 28768
AT 74,3 74,8 75,4 5,7 6,0 5,5 1,7 1,9 1,8 96,4 95,2 96,3 25379 26039 26859
PL 67,8 69,3 70,9 7,5 6,2 4,9 3,0 2,2 1,5 113,4 117,7 124,8 12606 13221 13757
PT 69,1 70,6 73,4 12,6 11,2 9,0 7,2 6,2 4,5 92,0 94,7 97,0 16207 16043 15984
RO 66,0 66,3 68,8 6,8 5,9 4,9 3,0 3,0 2,0 100,4 102,8 114,2 8621 8987 9609
SI 69,1 70,1 73,4 9,0 8,0 6,6 4,7 4,3 3,1 92,8 94,6 99,1 14741 14958 15049
SK 67,7 69,8 71,1 11,5 9,7 8,1 7,6 5,8 5,1 101,8 105,8 108,6 11698 12106 12446
FI 72,9 73,4 74,2 9,4 8,8 8,6 2,3 2,3 2,1 101,4 102,6 103,5 24154 24346 24545
SE 80,5 81,2 81,8 7,4 6,9 6,7 1,5 1,3 1,2 111,6 113,3 115,9 25612 25892 25992
UK 76,8 77,5 78,2 5,3 4,8 4,4 1,6 1,3 1,1 100,0 104,4 103,5 28255 28770 29177Netosissetulek täiskohaga 
vallalise töötaja kohta, kellel ei 
ole lapsi ja kes teenib keskmist 
palka (protsendipunktides)Dünaamilised tööturud ja õiglased töötingimused
Töötuse määr (% aktiivsest 
elanikkonnast vanuses 15–74 
aastat) Tegelik GDHI elaniku kohta 
(2008 = 100)Tööhõivemäär (% 
20–64aastastest elanikest) Pikaajalise töötuse määr (% 
aktiivsest elanikkonnast 
vanuses 15–74 aastat) 
 
164 
 1. lisa (järg). Sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitajad, tasemed  
 
Allikas: Eurostat.  
Märkus: „EUnw“ tähistab ELi ja „EAnw“ euroala kaalumata keskmisi näitajaid.  
Tähised – b: aegrea katkemine; e: hinnanguline; p: esialgne; u: väike usaldusväärsus (väike vaatluste arv).  
 
  
Aasta 2015 2016 2017 2014 2015 2016 2015 2016 2017 2015 2016 2017
EL 28 33,7 33,2 32.4 e 28,4 30,3 32,9 3,2 2,5 1.6 e 55,0 56,0 57,0
EA 19 33,1 32,3 31.3 e 32,3 33,9 38,2 2,6 2,3 1.3 e : : :
EUnw 35,2 34,3 33,4 27,3 28,0 29,9 3,4 3,1 2,5 55,2 55,6 57,3
EAnw 35,0 34,2 32,5 29,2 29,4 32,3 3,4 3,4 2,7 56,7 57,0 59,7
BE 44,2 41,1 39,5 48,8 50,1 43,8 2,4 2,4 2,1 60,0 61,0 61,0
BG 22,5 17.9 b 19,9 11,2 9,0 12,5 4,7 2.8 b 2,1 31,0 26,0 29,0
CZ 42,3 40,5 42,4 4,4 2,9 4,7 0,8 0,7 0,5 57,0 54,0 60,0
DK 52,7 52,2 51,0 69,6 77,3 70,0 1,3 1,3 1,0 75,0 78,0 71,0
DE 33,5 34,8 33,2 27,5 25,9 32,6 0,5 0,3 0,3 67,0 68,0 68,0
EE 22,3 24,9 27,3 19,5 21,5 30,2 12,7 15,3 11,8 65,0 60,0 60,0
IE 55,0 52,2 : 27,4 30,6 28,6 2,8 2,6 : 44,0 44,0 48,0
EL 16,1 15,9 15,8 12,8 11,4 8,9 12,3 13,1 10,0 44,0 46,0 46,0
ES 26,6 24,4 23,9 37,0 39,7 39,3 0,6 0,5 0,1 54,0 53,0 55,0
FR 43,1 42,4 44,8 39,5 41,8 48,9 1,2 1,3 1,0 57,0 56,0 57,0
HR 35,5 28,6 24,8 17,1 11,8 15,6 1,9 1,7 1,6 51,0 55,0 41,0
IT 21,7 21,4 19,4 22,9 27,3 34,4 7,2 5,5 1,8 43,0 44,0 :u
CY 36,2 35,6 35,9 25,5 20,8 24,9 1,5 0,6 1,5 43,0 43,0 50,0
LV 17,6 21,6 21,9 21,6 22,8 28,3 8.4 b 8,2 6,2 49,0 50.0 b 48,0
LT 22,4 21,5 23,2 22,9 9,7 15,2 2,9 3,1 1,5 51,0 52,0 55,0
LU 43,8 39.1 b 35,5 49,0 51,9 50,9 0,9 0.4  b 0,3 86,0 86,0 85,0
HU 42,0 43,8 46,4 14,3 15,3 15,6 2,6 1,3 1,0 50,0 51,0 50,0
MT 31,2 30,7 29,1 18,2 17,9 31,4 0,8 1,0 0,2 52,0 49,0 56,0
NL 48,0 42.5 b 39,7 44,6 46,3 53,0 0,1 0.2 b 0,1 72,0 77,0 79,0
AT 45,7 46,4 42,2 16,0 22,2 20,5 0,1 0,2 0,2 64,0 65,0 67,0
PL 23,1 24,5 37,5 5,6 5,4 7,8 7,3 6,6 3.3 b 40,0 44,0 46,0
PT 26,1 24,0 22,5 44,9 47,2 49,9 3,0 2,4 2,3 48,0 48,0 50,0
RO 13,3 14,2 16,6 2,6 9,4 17,4 9,4 6,5 4,7 26,0 28,0 29,0
SI 42,3 42,8 44,6 37,3 37,4 39,5 0,2 0,4 3,5 51,0 53,0 54,0
SK 35,3 31,0 29,1 6,5 1,1 0,5 2,1 2,3 2,4 53,0 55,0 59,0
FI 53,7 57,0 56,9 33,2 32,6 32,6 4.3 b 4,1 3,6 74,0 73,0 76,0
SE 45,3 45,8 46,1 56,7 64,0 51,0 1,3 1,6 1,4 72,0 69.0 b 77,0
UK 43,3 43,4 : 28,9 30,4 28,5 2,8 1,0 : 67,0 69,0 71,0Rahuldamata vajadus arstiabi 
järele inimeste endi 
hinnangul (%)Isikud, kellel on algtaseme 
või sellest kõrgema taseme 
üldised digioskused (% 
16–74aastastest elanikest) Avaliku sektori toetus / sotsiaalkaitse ja kaasatus
Sotsiaalsiirete (v.a pensionid) 
mõju vaesuse vähenemisele 
(%) Lastehoiuasutustes käivate 
kuni 3aastaste laste osakaal 
(%) 
 
165 
 2. lisa. Sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitajad, muutused ja erinevus ELi 
keskmisest  
 
Allikas: Eurostat.  
Märkus: „EUnw“ tähistab ELi ja „EAnw“ euroala kaalumata keskmisi näitajaid. 26.  oktoobri 2018.  aasta seisuga 
ei olnud tööjõu -uuringu ning sissetulekuid ja elamistingimusi käsitleva ELi statistika põhiste näitajate muutuste 
statistilise o lulisuse prognoosid veel kättesaadavad.   
Tähised – b: aegrea katkemine; e: hinnanguline; p: esialgne; u: väike usaldusväärsus (väike vaatluste arv).  
Aasta
Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmises
t LRi 
aastane 
muutus 
vs. ELi Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmises
t LRi 
aastane 
muutus 
vs. ELi Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmises
t LRi 
aastane 
muutus 
vs. ELi Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmises
t LRi 
aastane 
muutus 
vs. ELi Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmises
t LRi 
aastane 
muutus 
vs. ELi 
EL 28 -0,1 1,2 0,0 -0,1 1,0 0,0 -0,1 0,1 0,0 -1,0 -0,4 0,0 -0,7 0,5 0,0
EA 19 -0,1 1,6 0,0 0,0 0,7 0,1 -0,1 0,1 0,0 -1,0 -0,8 0,0 -0,5 0,8 0,2
EUnw -0,1 0,0 0,0 -0,1 0,0 0,0 -0,1 0,0 0,0 -1,0 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0
EAnw -0,1 0,0 0,0 -0,2 -0,4 -0,1 -0,1 0,0 0,0 -0,8 -0,6 0,2 -0,6 -0,2 0,1
BE 0.1 b -0,5 0,2 0.5 b -0,7 0,6 0,0 -1,2 0,1 -0,4 -2,6 0,6 -0.6 b -1,1 0,1
BG -1,1 3,3 -1,0 0,7 -2,5 0,8 0,5 3,2 0,6 -1,5 16,0 -0,5 -2,9 4,9 -2,2
CZ 0,1 -2,7 0,2 -0,2 5,3 -0,1 -0,1 -1,6 0,0 -1,1 -10,7 -0,1 -0,7 -4,1 0,0
DK 1.6 b -0,6 1,7 -0.2 b -4,0 -0,1 0,0 -0,9 0,1 0,4 -5,7 1,4 1.2 b -3,4 1,9
DE -0,2 0,7 -0,1 -0,3 -2,6 -0,2 -0,1 -0,5 0,0 -0,7 -3,9 0,3 -0,4 -4,1 0,3
EE -0,1 1,4 0,0 -0,9 -3,2 -0,8 -0,2 0,4 -0,1 -1,0 0,5 0,0 0,3 -1,0 1,0
IE -1.1 b -4,3 -1,0 0,0 1,6 0,1 : : : : : : -1.7 b 0,5 -1,0
EL -0,2 -3,4 -0,1 0,7 9,2 0,8 -0,5 1,1 -0,4 -0,8 11,9 0,2 -0,5 4,9 0,2
ES -0,7 8,9 -0,6 0,4 1,4 0,5 0,0 1,6 0,1 -1,3 3,7 -0,3 -1,3 2,9 -0,6
FR 0,1 -0,5 0,2 0,4 -2,6 0,5 0,1 -0,6 0,2 -1,1 -5,8 -0,1 -0,4 1,1 0,3
HR 0,3 -6,3 0,4 1,0 0,1 1,1 0,0 0,0 0,1 -1,5 3,5 -0,5 -1,5 5,0 -0,8
IT 0,2 4,6 0,3 -0,3 9,3 -0,2 -0,4 0,9 -0,3 -1,1 6,0 -0,1 0,2 9,7 0,9
CY 0,9 -0,9 1,0 -0,2 -1,0 -0,1 -0,3 -0,4 -0,2 -2,5 2,3 -1,5 0,1 5,7 0,8
LV -1,4 -0,8 -1,3 1,4 -6,2 1,5 0,1 1,3 0,2 -0,3 5,3 0,7 -0,9 -0,1 -0,2
LT 0,6 -4,0 0,7 -0,9 -9,5 -0,8 0,2 2,3 0,3 -0,5 6,7 0,5 -0,3 -1,3 0,4
LU 1,8 -2,1 1,9 -3,1 -2,6 -3,0 0,0 0,0 0,1 1,7 -1,4 2,7 0,5 -4,5 1,2
HU 0,1 3,1 0,2 1,3 4,8 1,4 0,0 -0,7 0,1 -0,7 2,7 0,3 0,0 0,6 0,7
MT -1.5 b 8,3 -1,4 -1,4 13,6 -1,3 0,0 -0,8 0,1 -0,9 -3,7 0,1 -0.2 b -1,8 0,5
NL -0,9 -2,3 -0,8 -0,5 0,0 -0,4 0,1 -1,0 0,2 0,3 -5,9 1,3 -0,6 -6,4 0,1
AT 0,5 -2,0 0,6 0,2 -2,5 0,3 0,2 -0,7 0,3 0,1 -4,8 1,1 -1,2 -3,9 -0,5
PL -0,2 -4,4 -0,1 0,4 4,1 0,5 -0,2 -0,4 -0,1 -2,4 -3,4 -1,4 -1,0 -0,9 -0,3
PT -1,4 3,2 -1,3 0,7 -3,0 0,8 -0,2 0,7 -0,1 -1,8 0,4 -0,8 -1,3 -1,1 -0,6
RO -0,4 8,7 -0,3 -0,5 6,6 -0,4 -0,7 1,5 -0,6 -3,1 12,8 -2,1 -2,2 4,8 -1,5
SI -0,6 -5,1 -0,5 0,6 -3,3 0,7 -0,2 -1,6 -0,1 -1,3 -5,8 -0,3 -1,5 -3,9 -0,8
SK 1,9 -0,1 2,0 -1,4 2,3 -1,3 -0,1 -1,5 0,0 -1,8 -6,6 -0,8 -0,2 1,7 0,5
FI 0,3 -1,2 0,4 0,2 -7,0 0,3 -0,1 -1,5 0,0 -0,9 -7,2 0,1 -0,5 -1,0 0,2
SE 0,3 -1,7 0,4 0,2 -6,5 0,3 0,0 -0,7 0,1 -0,6 -5,2 0,4 -0,3 -4,2 0,4
UK -0,6 1,2 -0,5 -0,7 -0,2 -0,6 : : : : : : -0,6 -0,1 0,1Võrdsed võimalused ja juurdepääs tööturule
Sooline tööhõivelõhe 
(protsendipunktides) Sissetulekukvintiilide suhte 
kordaja (S80/S20)Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse 
riski määr (%)NEET-noored (% kõigist 
15–24aastastest elanikest) Madala haridustasemega noored 
(% 18–24aastastest elanikest) 
2017 2017 2017 2017 2017
 
166 
 2. lisa (järg). Sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitajad, muutused ja erinevus ELi 
keskmisest  
 
Allika s: Eurostat, OECD.  
Märkus: „EUnw“ tähistab ELi ja „EAnw“ euroala kaalumata keskmisi näitajaid. Tegelikku GDHId elaniku kohta 
mõõdetakse korrigeerimata tulu põhjal (st võtmata arvesse mitterahalisi sotsiaalsiirdeid) ja ilma ostujõustandardi 
korrektsioonita.  Netosissetulekut täiskohaga vallalise töötaja kohta , kellel ei ole lapsi ja kes teenib keskmist 
palka, tuleks käsitada ja tõlgendada koos muude näitajatega, nagu palgavaesuse määr, palgajaotuse viienda ja 
esimese detsiili suhe (D5/D1) ning muud asjakohase d tööhõive olukorra jälgimise vahendi/sotsiaalkaitse 
olukorra jälgimise vahendi ja ühise hindamisraamistiku näitajad.  Selle näitaja puhul väljendatakse kaugust ELi 
keskmisest ostujõu standardina, muutusi aga omavääringus reaalväärtusena; lühiajaliste kõiku miste 
tasandamiseks kasutatakse nii tasemete kui ka muutuste puhul kolme aasta keskmisi näitajaid. 26.  oktoobri 
2018.  aasta seisuga ei olnud tööjõu -uuringu ning sissetulekuid ja elamistingimusi käsitleva ELi statistika põhiste 
näitajate muutuste statistili se olulisuse prognoosid veel kättesaadavad.   
Tähised – b: aegrea katkemine; e: hinnanguline; p: esialgne; u: väike usaldusväärsus (väike vaatluste arv).  
Aasta
Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmises
t LRi 
aastane 
muutus 
vs. ELi Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmises
t LRi 
aastane 
muutus 
vs. ELi Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmises
t LRi 
aastane 
muutus 
vs. ELi Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmise
st LRi 
aastane 
muutus 
vs. ELi Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmise
st LRi 
aastane 
muutus 
vs. ELi 
oma
EL 28 1,1 -0,3 -0,4 -1,0 0,0 0,1 -0,6 0,0 0,1 1,9 -1,0 -1,4 : : :
EA 19 1,0 -1,5 -0,5 -0,9 1,5 0,2 -0,6 1,0 0,1 1,5 -4,1 -1,8 : : :
EUnw 1,5 0,0 0,0 -1,1 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0 3,3 0,0 0,0 2,6 0,0 0,0
EAnw 1,4 -0,6 -0,1 -1,1 0,9 0,0 -0,7 0,7 0,0 2,3 -5,1 -1,0 1,9 -1 -0,6
BE 0.8 b -4,0 -0,7 -0.7 b -0,5 0,4 -0.5 b 0,1 0,2 0,7 -6,5 -2,6 0,1 5411 -2,4
BG 3,6 -1,2 2,1 -1,4 -1,4 -0,3 -1,1 0,0 -0,4 11,2 30,0 7,9 8,6 -10342 6,0
CZ 1,8 6,0 0,3 -1,1 -4,7 0,0 -0,7 -2,4 0,0 3,1 4,6 -0,2 2,2 -5560 -0,3
DK -0.5 b 4,4 -2,0 -0,5 -1,9 0,6 -0.1 b -2,1 0,6 3,2 7,4 -0,1 1,3 6896 -1,3
DE 0,6 6,7 -0,9 -0,3 -3,8 0,8 -0,1 -1,8 0,6 1,5 3,4 -1,8 1,7 7369 -0,9
EE 2,1 6,2 0,6 -1,0 -1,8 0,1 -0,2 -1,5 0,5 3,6 5,9 0,3 5,2 -5298 2,7
IE 1,6 0,5 0,1 -1,7 -0,9 -0,6 -1,2 -0,4 -0,5 1,9 -9,9 -1,5 2,0 5839 -0,6
EL 1,6 -14,7 0,1 -2,1 13,9 -1,0 -1,4 12,2 -0,7 -1,1 -34,9 -4,4 0,0 -1094 -2,5
ES 1,6 -7,0 0,1 -2,4 9,6 -1,3 -1,8 4,3 -1,1 1,8 -9,2 -1,5 1,9 3406 -0,6
FR 0,6 -1,9 -0,9 -0,7 1,8 0,4 -0,4 0,8 0,3 1,4 -1,3 -1,9 0,6 4908 -2,0
HR 2,2 -8,9 0,7 -2,3 3,5 -1,2 -2,0 1,2 -1,3 : : : 2,3 -6558 -0,3
IT 0,7 -10,2 -0,8 -0,5 3,6 0,6 -0,2 3,1 0,5 1,2 -12,8 -2,1 0,7 1399 -1,9
CY 2,1 -1,7 0,6 -1,9 3,5 -0,8 -1,3 1,1 -0,6 5,3 -21,4 2,0 : : :
LV 1,6 2,3 0,1 -0,9 1,1 0,2 -0,7 -0,1 0,0 5,6 0,4 2,2 7,4 -9590 4,8
LT 0,8 3,5 -0,7 -0,8 -0,5 0,3 -0,3 -0,7 0,4 6,0 11,1 2,7 6,5 -8521 4,0
LU 0,8 -1,0 -0,7 -0,7 -2,0 0,4 -0,1 -1,3 0,6 -1,0 -2,1 -4,3 0,7 12649 -1,8
HU 1,8 0,8 0,3 -0,9 -3,4 0,2 -0,7 -1,7 0,0 6,1 6,2 2,8 4,5 -7960 1,9
MT 1,9 0,5 0,4 -0,6 -3,0 0,5 -0,3 -1,8 0,4 : : : 0,4 1572 -2,2
NL 0,9 5,5 -0,6 -1,1 -2,7 0,0 -0,6 -1,5 0,1 1,4 -2,0 -1,9 1,2 9097 -1,4
AT 0,6 2,9 -0,9 -0,5 -2,1 0,6 -0,1 -1,6 0,6 1,1 -7,3 -2,2 2,1 7188 -0,4
PL 1,6 -1,6 0,1 -1,3 -2,7 -0,2 -0,7 -1,9 0,0 6,1 21,3 2,8 4,9 -5915 2,3
PT 2,8 0,9 1,3 -2,2 1,4 -1,1 -1,7 1,1 -1,0 2,5 -6,5 -0,8 -0,6 -3688 -3,2
RO 2,5 -3,7 1,0 -1,0 -2,7 0,1 -1,0 -1,4 -0,3 11,1 10,7 7,8 8,5 -10063 6,0
SI 3,3 0,9 1,8 -1,4 -1,0 -0,3 -1,2 -0,3 -0,5 4,8 -4,4 1,5 1,2 -4622 -1,4
SK 1,3 -1,4 -0,2 -1,6 0,5 -0,5 -0,7 1,7 0,0 2,6 5,0 -0,7 3,1 -7225 0,5
FI 0,8 1,7 -0,7 -0,2 1,0 0,9 -0,2 -1,3 0,5 0,9 0,0 -2,4 0,3 4874 -2,3
SE 0,6 9,3 -0,9 -0,2 -0,9 0,9 -0,1 -2,2 0,6 2,3 12,4 -1,0 1,5 6321 -1,1
UK 0,7 5,7 -0,8 -0,4 -3,2 0,7 -0,2 -2,3 0,5 -0,9 0,0 -4,2 0,9 9506 -1,6Tegelik GDHI elaniku kohta 
(2008 = 100)Netosissetulek täiskohaga 
vallalise töötaja kohta, kellel ei 
ole lapsi ja kes teenib keskmist 
palka (protsendipunktides)
2016 2016Dünaamilised tööturud ja õiglased töötingimused
2017 2017 2017Töötuse määr (% aktiivsest 
elanikkonnast vanuses 15–74 
aastat) Pikaajalise töötuse määr (% 
aktiivsest elanikkonnast vanuses 
15–74 aastat) Tööhõivemäär (% 20–64aastastest 
elanikest) 
 
167 
 2. lisa (järg). Sotsiaalvaldkonna tulemustabeli põhinäitajad, muutused ja erinevus ELi 
keskmisest  
 
Allikas: Eurostat.  
Märkus: „EUnw“ tähistab ELi ja „EAnw“ euroala kaalumata keskmisi näitajaid.  
Tähised – b: aegrea katkemine; e: hinnanguline; p: esialgne; u: väike usaldusväärsus (väike vaatluste arv). 
26. oktoobri 2018.  aasta seisuga ei olnud tööjõu -uurin gu ning sissetulekuid ja elamistingimusi käsitleva ELi 
statistika põhiste näitajate muutuste statistilise olulisuse prognoosid veel kättesaadavad.   
  
Aasta
 Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmises
t LRi 
aastane 
muutus 
vs. ELi  Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmises
tLRi 
aastane 
muutus vs. 
ELi oma Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmises
tLRi 
aastane 
muutus vs. 
ELi oma Aastane 
muutusErinevus 
ELi 
keskmises
tLRi 
aastane 
muutus vs. 
ELi oma
EL 28 -0,8 -1,0 -1,0 2,6 3,0 0,7 -0,9 -0,9 -0,2 1,0 -0,3 -0,3
EA 19 -1,0 -2,1 -1,2 4,3 8,3 2,4 -1,0 -1,2 -0,3 : : :
EUnw 0,2 0,0 0,0 1,9 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0 1,3 0,0 0,0
EAnw -0,7 -1,0 -0,9 2,9 2,4 1,0 -0,7 0,2 0,1 1,9 2,3 0,6
BE -1,5 6,1 -1,7 -6,3 13,9 -8,2 -0,3 -0,4 0,4 0,0 3,7 -1,3
BG 1,9 -13,6 1,8 3,5 -17,4 1,6 -0,7 -0,4 0,0 3,0 -28,3 1,7
CZ 1,9 9,0 1,7 1,8 -25,2 -0,1 -0,2 -2,0 0,5 6,0 2,7 4,7
DK -1,2 17,6 -1,4 -7,3 40,1 -9,2 -0,3 -1,5 0,4 -7,0 13,7 -8,3
DE -1,6 -0,2 -1,8 6,7 2,7 4,8 0,0 -2,2 0,7 0,0 10,7 -1,3
EE 2,4 -6,1 2,2 8,7 0,3 6,8 -3,5 9,3 -2,8 0,0 2,7 -1,3
IE : : : -2,0 -1,3 -3,9 : : : 4,0 -9,3 2,7
EL 0,0 -17,6 -0,2 -2,5 -21,0 -4,4 -3,1 7,5 -2,4 0,0 -11,3 -1,3
ES -0,5 -9,5 -0,7 -0,4 9,4 -2,3 -0,4 -2,4 0,3 2,0 -2,3 0,7
FR 2,4 11,4 2,3 7,1 19,0 5,2 -0,3 -1,5 0,4 1,0 -0,3 -0,3
HR -3,8 -8,6 -3,9 3,8 -14,3 1,9 -0,1 -0,9 0,6 -14,0 -16,3 -15,3
IT -1,9 -14,0 -2,1 7,1 4,5 5,2 -3,7 -0,7 -3,0 : : :
CY 0,3 2,5 0,1 4,1 -5,0 2,2 0,9 -1,0 1,6 7,0 -7,3 5,7
LV 0,3 -11,5 0,1 5,5 -1,6 3,6 -2,0 3,7 -1,3 -2,0 -9,3 -3,3
LT 1,6 -10,3 1,5 5,5 -14,7 3,6 -1,6 -1,0 -0,9 3,0 -2,3 1,7
LU -3,6 2,1 -3,8 -1,0 21,0 -2,9 -0,1 -2,2 0,6 -1,0 27,7 -2,3
HU 2,6 13,0 2,4 0,3 -14,3 -1,6 -0,3 -1,5 0,4 -1,0 -7,3 -2,3
MT -1,6 -4,3 -1,7 13,5 1,5 11,6 -0,8 -2,3 -0,1 7,0 -1,3 5,7
NL -2,8 6,3 -3,0 6,7 23,1 4,8 -0,1 -2,4 0,6 2,0 21,7 0,7
AT -4,2 8,7 -4,4 -1,7 -9,4 -3,6 0,0 -2,3 0,7 2,0 9,7 0,7
PL 13,1 4,1 12,9 2,4 -22,1 0,5 -3.3 b 0,8 -2,6 2,0 -11,3 0,7
PT -1,5 -11,0 -1,7 2,7 20,0 0,8 -0,1 -0,2 0,6 2,0 -7,3 0,7
RO 2,4 -16,8 2,2 8,0 -12,5 6,1 -1,8 2,2 -1,1 1,0 -28,3 -0,3
SI 1,8 11,1 1,6 2,1 9,6 0,2 3,1 1,0 3,8 1,0 -3,3 -0,3
SK -1,8 -4,3 -2,0 -0,6 -29,4 -2,5 0,1 -0,1 0,8 4,0 1,7 2,7
FI -0,1 23,5 -0,3 0,0 2,7 -1,9 -0,5 1,1 0,2 3,0 18,7 1,7
SE 0,3 12,6 0,1 -13,0 21,1 -14,9 -0,2 -1,1 0,5 8,0 19,7 6,7
UK : : : -1,9 -1,4 -3,8 : : : 2,0 13,7 0,72017 2016 2017 2017Rahuldamata vajadus arstiabi 
järele inimeste endi hinnangul (%)Isikud, kellel on algtaseme või 
sellest kõrgema taseme üldised 
digioskused (% 16–74aastastest 
elanikest) Sotsiaalsiirete (v.a pensionid) 
mõju vaesuse vähenemisele (%) Lastehoiuasutustes käivate kuni 
3aastaste laste osakaal (%) Avaliku sektori toetus / sotsiaalkaitse ja kaasatus
 
168 
 3. lisa. Tulemustabeli suundumuste ja tasemete kindlakstegemise metoodika  
2015. aasta keskel leppisid Euroopa Komisjon, tööhõivekomitee ja sotsiaalkaitsekomitee kokku metoodikas, 
mille alusel hinnata liikmesriikide tulemusi peamiste tööhõive - ja sotsiaalnäitajate tulemustabeli jaoks. 
Kokkuleppe raames oli metoodika eesmärk võimaldada iga näitaja puhul esit ada mõõtmistulemus liikmesriikide 
suhtelise olukorra kohta ELi näitajate väärtuste (skooride) jaotuses. Metoodikat kasutatakse ühiselt nii aasta 
tasandil (tasemed) kui ka aastase muutuse tasandil (muutused), mis võimaldab liikmesriigi tulemusi terviklikult  
hinnata121.  
2017.  aastal otsustas komisjon kokkuleppel tööhõivekomitee ja sotsiaalkaitsekomiteega kasutada seda 
metoodikat sotsiaalvaldkonna tulemustabeli puhul, mis kuulub Euroopa sotsiaalõiguste samba juurde.  
Iga näitaja tasemed ja muutused teisendatakse  standardtulemusteks (tuntud ka kui z -skoorid), et kasutada kõikide 
näitajate puhul sama mõõtesüsteemi. See saavutatakse nii tasemete kui ka muutuste toorväärtuste ühtlustamisega 
järgmise valemi kohaselt:  
𝑧−𝑠𝑐𝑜𝑟𝑒  𝑓𝑜𝑟 𝑀𝑆 𝑋= [𝑀𝑆 𝑋 𝑖𝑛𝑑𝑖𝑐𝑎𝑡 𝑜𝑟 −𝑎𝑣𝑒𝑟𝑎𝑔𝑒  (𝑀𝑆 𝑖𝑛𝑑𝑖𝑐𝑎𝑡𝑜𝑟 )]
𝑠𝑡𝑎𝑛𝑑𝑎𝑟𝑑  𝑑𝑒𝑣𝑖𝑎𝑡𝑖𝑜𝑛  (𝑀𝑆 𝑖𝑛𝑑𝑖𝑐𝑎𝑡𝑜𝑟 ) 
Seejärel analüüsitakse skooride jaotust (tasemete ja muutuste puhul eraldi). See lähenemisviis võimaldab 
väljendada iga liikmesriigi puhul näitaja toor väärtust, pidades silmas, kui mitme standardhälbe võrra see erineb 
(kaalumata) keskmisest. Iga liikmesriigi tulemusi hinnatakse ja need liigitatakse, võrreldes saadud z -skoore 
eelnevalt kindlaks määratud künnistega, mis on kehtestatud standardhälbe kordaja tena.  
Kõige olulisem küsimus on selle lähenemisviisi puhul künniste määramine. Arvestades, et näitajate puhul ei saa 
saadud toorandmete jaotuse kohta parameetrilisi oletusi teha,122 kasutatakse künniste määramisel üldiselt 
rusikareeglit. Tulemustabelis kasutatud põhinäitajate analüüsi põhjal lepiti kokku, et arvesse võetakse järgmist.   
1. Mis tahes tulemus alla –1 on väga hea tulemus.  
2. Mis tahes tulemus vahemikus –1 kuni –0,5 on hea tu lemus.  
3. Mis tahes tulemus vahemikus –0,5 kuni 0,5 on neutraalne tulemus.  
4. Mis tahes tulemus vahemikus 0,5 kuni 1 on halb tulemus.  
5. Mis tahes tulemus üle 1 on väga halb tulemus123. 
 
Tabel  4. Z-skoori künnisväärtused  
  z-skoori künnisväärtused  
–1,0 –0,5 0 0,5 1,0 
(madalam kui)  (madalam kui)  (vahemikus)  (kõrgem kui)  (kõrgem kui)  
Hinnang  
Tase  Väga madal  Madal  Keskmine  Kõrge  Väga kõrge  
        
Muutus  Keskmisest 
palju väiksem  Keskmisest 
väiksem  Keskmine  Keskmisest 
suurem  Keskmisest 
palju suurem  
                                                           
121 V.a uus näitaja „netosissetulek täiskohaga vallalise töötaja kohta , kellel ei ole lapsi ja kes teenib keskmist 
palka“, mille puhul kasutatakse lühiajaliste kõikumiste tas andamiseks nii tasemete kui ka muutuste puhul kolme 
aasta keskmisi näitajaid.  
122 Läbi viidi nii normaaljaotuse kui ka T -kujulise jaotuse katsed, millega lükati ümber mis tahes hüpoteesid 
jaotuse kohta.  
123 Normaaljaotuse korral on künnised umbes 15  %, 30  %, 50 %, 70  % ja 85  % kumulatiivsest jaotusest.  
 
169 
 Ühendades tasemete ja muutuste kohta tehtud hinnangu, on võimalik liigitada riikide üldiseid tulemusi vastavalt 
igale näitajale ühes järgmisest seitsmest kategooriast. Tunnusvärve on kasutatud vastavate näitajate puhul 
aruande põh iosas.  
Allpool esitatud tabelites on esitatud liigitus, mis põhineb nende näitajate z -skooridel, mille puhul väikest 
väärtust  hinnatakse kui head tulemust  (nt töötuse määr, vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse risk).  
Väga tubli    Riigi tulemus on vähem kui –1,0 
tasemete ja vähem kui 1,0 muutuste 
puhul.  Liikmesriigid, kus tasemed on palju 
paremad kui ELi keskmine ning olukord 
on paranemas või mitte palju kiiremini 
halvenemas kui ELi keskmine.  
Keskmisest parem  Riigi tulemus on vahemikus –1,0 kuni 
–0,5 tasemete ja vähem kui 1 muutuste 
puhul või tulemus on vahemikus –0,5 
kuni 0,5 tasemete ja vähem kui –1,0 
muutuste puhul.  Liikmesriigid, kus tasemed on paremad 
kui ELi keskmine ning olukord on 
paranemas või mitte pa lju kiiremini 
halvenemas kui ELis keskmine.  
Hea, kuid vajab 
jälgimist  Riigi tulemus on vähem kui –0,5 
tasemete ja rohkem kui 1,0 muutuste 
puhul ning muutused on suuremad kui 
null124. Liikmesriigid, kus tasemed on palju 
paremad või paremad kui ELi keskmine, 
kuid olukord on halvenemas palju 
kiiremini kui ELi keskmine.  
Keskmine/neutraalne  Riigi tulemus on vahemikus –0,5 kuni 
0,5 tasemete ja vahemikus –1,0 kuni 
1,0 muutuste puhul.  Liikmesriigid, kus tasemed on ELi 
keskmised ning olukord ei ole paranemas 
ega halvenemas kiiremini kui ELi 
keskmine.  
Kehv, kuid paranemas  Riigi tulemus on rohkem kui 0,5 
tasemete ja vähem kui –1,0 muutuste 
puhul.  Liikmesriigid, kus tasemed on halvemad 
või palju halvemad kui ELi keskmine, 
kuid olukord on paranemas palju 
kiiremini kui ELi keskmine.  
Tähelepanu vajav  Riigi tulemus on vahemikus 0,5 kuni 
1,0 tasemete ja rohkem kui –1,0 
muutuste puhul või tulemus on 
vahemikus –0,5 kuni 0,5 tasemete ja 
rohkem kui 1,0 muutuste puhul ( ning 
muutused on suuremad kui null125). Selles kategoorias on kaks võimalust: 
i) liikmesriigid, kus tasemed on halvemad 
kui ELi keskmine ning olukord on 
halvenemas või ei ole paranemas piisavalt 
kiiresti; ii)  liikmesriigid, kus tasemed on 
ELi keskmised, kuid olukord on 
halvenemas palju kiiremini kui EL i 
keskmine.  
Kriitilises olukorras  Riigi tulemus on rohkem kui 1,0 
tasemete ja rohkem kui –1,0 muutuste 
puhul.  Liikmesriigid, kus tasemed on palju 
halvemad kui ELi keskmine ning olukord 
on halvenemas või ei ole paranemas 
piisavalt kiiresti.  
 
 
 
                                                           
124 Viimati nimetatud tingimus hoiab ära selle, et madala või väga madala tasemega liikmesriik liigitatakse 
halveneva olukorraga riigiks, kui muutus on keskmisest palju suurem, kuid siiski vähenemas.  
125 Viimati nime tatud tingimus hoiab ära selle, et keskmise tasemega liikmesriik liigitatakse tähelepanu vajavaks 
riigiks, kui muutus on keskmisest palju suurem, kuid siiski vähenemas.  
Keskmisest palju 
väiksem Keskmisest väiksem Keskmine Keskmisest suurem Keskmisest palju 
suurem 
Väga madal
Madal
Keskmine 
Kõrge
Väga kõrgeTaseMuutus
 
170 
  
Allpool esitatud tabelites on esitatud liigitus, mis põhineb nende näitajate z -skooridel, mille puhul suurt väärtust  
hinnatakse kui head tulemust  (nt tööhõive määr, lapsehoius osalemine).  
Väga tubli    Riigi tulemus on rohkem kui 1,0 
tasemete ja rohkem kui  –1,0 muutuste 
puhul.  Liikmesriigid, kus tasemed on palju 
paremad kui ELi keskmine ning olukord 
on paranemas või mitte palju kiiremini 
halvenemas kui ELi keskmine.  
Keskmisest parem  Riigi tulemus on vahemikus 1,0 kuni 
0,5 tasemete ja rohkem kui –1,0 
muutus te puhul või tulemus on 
vahemikus –0,5 kuni 0,5 tasemete ja 
rohkem kui 1,0 muutuste puhul.  Liikmesriigid, kus tasemed on paremad 
kui ELi keskmine ning olukord on 
paranemas või mitte palju kiiremini 
halvenemas kui ELis keskmine.  
Hea, kuid vajab 
jälgimist  Riigi tulemus on rohkem kui 0,5 
tasemete ja vähem kui –1,0 muutuste 
puhul ning muutused on väiksemad kui 
null126. Liikmesriigid, kus tasemed on palju 
paremad või paremad kui ELi keskmine, 
kuid olukord on halvenemas palju 
kiiremini kui ELi keskmine.  
Keskmine /neutraalne  Riigi tulemus on vahemikus –0,5 kuni 
0,5 tasemete ja vahemikus –1,0 kuni 
1,0 muutuste puhul.  Liikmesriigid, kus tasemed on ELi 
keskmised ning olukord ei ole paranemas 
ega halvenemas kiiremini kui ELi 
keskmine.  
Kehv, kuid paranemas  Riigi tulemus on vähem kui –0,5 
tasemete ja rohkem kui 1,0 muutuste 
puhul.  Liikmesriigid, kus tasemed on halvemad 
või palju halvemad kui ELi keskmine, 
kuid olukord on paranemas palju 
kiiremini kui ELi keskmine.  
Tähelepanu vajav  Riigi tulemus on vahemikus –0,5 k uni 
–1,0 tasemete ja vähem kui 1,0 
muutuste puhul või tulemus on 
vahemikus –0,5 kuni 0,5 tasemete ja 
vähem kui –1,0 muutuste puhul ( ning 
muutused on väiksemad kui null127). Selles kategoorias on kaks võimalust: 
i) liikmesriigid, kus tasemed on halvemad 
kui E Li keskmine ning olukord on 
halvenemas või ei ole paranemas piisavalt 
kiiresti; ii)  liikmesriigid, kus tasemed on 
ELi keskmised, kuid olukord on 
halvenemas palju kiiremini kui ELi 
keskmine.  
Kriitilises olukorras  Riigi tulemus on vähem kui 1,0 
tasemete ja vähem kui 1,0 muutuste 
puhul.  Liikmesriigid, kus tasemed on palju 
halvemad kui ELi keskmine ning olukord 
on halvenemas või ei ole paranemas 
piisavalt kiiresti.  
 
 
 
 
                                                           
126 Viimati nimetatud tingimus hoiab ära selle, et kõrge või väga kõrge tasemega liikmesr iik liigitatakse 
halveneva olukorraga riigiks, kui muutus on keskmisest palju väiksem, kuid siiski suurenemas.  
127 Viimati nimetatud tingimus hoiab ära selle, et keskmise tasemega liikmesriik liigitatakse tähelepanu vajavaks 
riigiks, kui muutus on keskmisest  palju väiksem, kuid siiski suurenemas.  
Keskmisest palju 
suuremKeskmisest suurem Keskmine Keskmisest väiksem Keskmisest palju 
väiksem
Väga kõrge
Kõrge
Keskmine 
Madal
Väga madalTaseMuutus
 
171 
 
 Künniste kokkuvõtlik tabel  
  Väga madal  Madal  Keskmine  Kõrge  Väga kõrge  
Madala haridustasemega noored  
(% 18 –24aastastest elanikest)  Tase  alla 5,4  % alla 7,4  % vahemikus 7,4  % kuni 11,4  % üle 11,4  % üle 13,4  % 
Muutus  alla –1,0 pp  alla –0,5 pp  vahemikus –0,5 kuni 0,4 pp  üle 0,4 pp  üle 0,8 pp  
Sooline tööhõivelõhe (protsendipunktides)  Tase  alla 5,2  pp alla 7,8 pp  vahemikus 7,8 kuni 13,2 pp  üle 13,2 pp  üle 15,9 pp  
Muutus  alla –1,0 pp  alla –0,5 pp  vahemikus –0,5 kuni 0,4 pp  üle 0,4 pp  üle 0,9 pp  
Sissetulekukvintiilide suhte kordaja (S80/S20)  Tase  alla 3,7  alla 4,3  vahemikus 4,3 kuni 5,6  üle 5,6  üle 6,2  
Muutus  alla –0,3 alla –0,2 vahemikus –0,2 kuni 0,0  üle 0,0  üle 0,2  
Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riski määr (%)  Tase  alla 16,1  % alla 19,5  % vahemikus 19,5  % kuni 
26,3 % üle 26,3 % üle 29,7  % 
Muutus  alla –1,9 pp  alla –1,4 pp  vahemikus –1,4 kuni –0,5 pp  üle –0,5 pp  üle 0,0 pp  
NEET -noored (% kõigist 15 –24aastastest elanikest)  Tase  alla 6,5  % alla 8,4  % vahemikus 8,4  % kuni 12,3  % üle 12,3  % üle 14,2  % 
Muutus  alla –1,5 pp  alla –1,1 pp  vahemikus –1,1 kuni –0,2 pp  üle –0,2 pp  üle 0,2 pp  
Tööhõive määr (% 20 –64aastastest elanikest)  Tase  alla 67,0  % alla 69,8  % vahemikus 69,8  % kuni 
75,3 % üle 75,3  % üle 78,0  % 
Muutus  alla 0,5 pp  alla 1,0 pp  vahemikus 1,0 kuni 1,9 pp  üle 1,9  pp üle 2,4 pp  
Töötuse määr (% aktiivsest elanikkonnast vanuses 15 –74 
aastat)  Tase  alla 3,6  % alla 5,6  % vahemikus 5,6  % kuni 9,6  % üle 9,6  % üle 11,7  % 
Muutus  alla –1,7 pp  alla –1,4 pp  vahemikus –1,4 kuni –0,8 pp  üle –0,8 pp  üle –0,4 pp  
Pikaajalise töötuse määr (% aktiivsest elanikkonnast 
vanuses 15 –74 aastat)  Tase  alla 0,5  % alla 1,9  % vahemikus 1,9  % kuni 4,8  % üle 4,8  % üle 6,3  % 
Muutus  alla –1,3 pp  alla –1,0 pp  vahemikus –1,0 kuni –0,4 pp  üle –0,4 pp  üle –0,1 pp  
Tegelik GDHI elaniku kohta (2008 = 100)  Tase  alla 90,7  alla 97,1  vahemikus 97,1  % kuni 110,0  üle 110,0  üle 116,4  
Muutus  alla 0,0 pp  alla 1,6 pp  vahemikus 1,6 kuni 4,8 pp  üle 4,8 pp  üle 6,3 pp  
Netosissetulek täiskohaga vallalise töötaja , kellel ei ole lapsi 
ja kes teenib keskmist palka (tase protsendipunktides, 
muutused omavääringus reaalväärtusena)  Tase  alla 12  559 alla 16  115 vahemikus 16  115 kuni 23  228 üle 23  228 üle 26  784 
Muutus  alla –0,1 % alla 1,2  % vahemikus 1,2  % kuni 3,9  % üle 3,9  % üle 5,2  % 
Sotsiaalsiirete (v.a pensionid) mõju vaesuse vähenemisele 
(%) Tase  alla 22,0  % alla 27,7  % vahemikus 27,7  % kuni 
39,2 % üle 39,2  % üle 44,2  % 
Muutus  alla –3,1 pp  alla –1,5 pp  vahemikus –1,5 kuni 1,9 pp  üle 1,9 pp  üle 3,5 pp  
Lastehoiuasutustes käivate kuni 3aastaste laste osakaal (%)  Tase  alla 12,8  % alla 21,4  % vahemikus 21,4  % kuni 
38,4 % üle 38,4  % üle 46,9  % 
Muutus  alla –3,6 pp  alla –0,9 pp  vahemikus –0,9 kuni 4,6 pp  üle 4,6 pp  üle 7,4 pp  
Rahuldamata vajadus arstiabi järele inimeste endi 
hinnangul (%)  Tase  alla 0,4  % alla 1,0  % vahemikus 1,0  % kuni 3,9  % üle 3,9  % üle 5,4  % 
Muutus  alla –2,2 pp  alla –1,5 pp  vahemikus –1,5 kuni 0,0 pp  üle 0,0 pp  üle 0,7 pp  
Isikud, kellel on algtaseme või sellest kõrgema taseme 
üldised digioskused (% 16 –74aastastest elanikest)  Tase  alla 43,4  % alla 50,4  % vahemikus 50,4  % kuni 
64,3 % üle 64,3  % üle 71,3  % 
Muutus  alla –3,0 pp  alla –0,9 pp  vahemikus –0,9 kuni 3,5 pp  üle 3,5 pp  üle 5,6 pp  
 
172 
 
 4. lisa. Ülevaade: jälgimist vajavad tööhõivesuundumused ja nende liikmesriikide arv, 
kus olukord on tööhõive olukorra jälgimise vahendi 2018.  aasta andmetel halvenenud 
või paranenud.  
 
Märkus: 2016. –2017. aasta muutused, v.a töötute vaesusriski määra, töötuslõksu ja soolise palgalõhe  näitajad, 
mille puhul on esitatud 2015. –2016. aasta muutused.  
  
21
18
26
8
9
17
15
4
5
4
24
21
5
9
18
13
9
16
22
3
1
3
7
1
4
11
5
9
1
2
6
4
1
5
2
2
11-15 -10 -5 0 5 10 15 20 25 30
Tööhõivemäär (% 20 –64aastastest elanikest) 
NEET -noored (% kõigist 15 –24aastastest elanikest) 
Eakamate inimeste tööhõive määr (% 55 –64aastastest elanikest) 
Tööhõivemäär (% muudest kui EL 28 kodanikest vanuses 20 –64)
Mittevabatahtl. ajut. töötajate % kõigist töötajatest
Uued töötajad (%)
Pikaajalise töötuse määr (%)
Töötute vaesusriski määr
Töötuslõks:  madalapalgaliste maksumäär
Mitteaktiivsus ning osaajatöö isiklikel või perekondlikel põhjustel   -…
Kogu tööhõive (tuhandetes)
Vabade töökohtade määr (3 aasta keskmine)
Sooline tööhõivelõhe
Sooline palgalõhe
 Kesk- või kõrgharidusega täiskasvanud
Haridus -ja koolitussüsteemis osalevate täiskasvanute (25 –…
Madala haridustasemega noored (%)
Kolmanda või samaväärse taseme hariduse omandanud (30 –34a) -…
Nominaalne tööjõu ühikukulu  (indeks 2010=100)kolme aasta muutus
Halvenemine Paranemine
 
173 
 
 5. lisa. Ülevaade: jälgimist vajavad sotsiaalsed suundumused ja nende liikmesriikide 
arv, kus olukord on sotsiaalkaitse olukorra jälgimise vahendi 2018.  aasta augusti 
ajakohastatud andmetel 2 015.–2016. aastal halvenenud või paranenud.  
 
Märkus: sissetulekuid ja elamistingimusi käsitleva ELi statistika kohaste näitajate muutused 2015. –2016.  aastal 
põhinevad leibkonna sissetuleku ja tööhõive näitajate puhul tegelikult enamasti 2014. –2015.  aasta andmetel ning 
rahuldamata arstiabivajaduse puhul samuti sama ajavahemiku andmetel. Tööjõu -uuringul põhinevate näitajate 
(pikaajalise töötuse määr, madala haridustasemega noored, noorte töötute suhtarv, NEET -noored (15 –
24aastased) ja tööhõive määr (55 –64aas tased)) ning suure materiaalse puuduse puhul (2018.  aasta augustiks ei 
olnud mitme liikmesriigi 2017.  aasta andmed veel lõplikud) hõlmavad muutused ajavahemikku 2016 –2017. 
2302810432870201051323120
12612101011481302616471021249115419
-25 -15 -5 5 15 25Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riskVaesusriski määrSuure materiaalse puuduse määrPeaaegu tööta leibkondades elavate elanike osakaalVaesusriski suhteline mediaanne erinevusPüsiv vaesusriski määrMateriaalse ja sotsiaalse puuduse määrSissetulekute ebavõrdsus (S80/S20)Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse riskiga lapsedSotsiaalsiirete mõju vaesuse vähendamiseleAROP peaaegu tööta leibkondadesSuhtelise palgavaesuse määrPikaajalise töötuse määrMadala haridustasemega nooredNoorte töötuse määrNEET -noored (15 –24aastased)Eakamate töötajate tööhõive määrVaesuse või sotsiaalse tõrjutuse risk (vanuses 65+)Eakate isikute mediaansissetulekute suheAsenduse kogumäärRahuldamata vajadus arstiabi järele inimeste endi hinnangulVaesuse või sotsiaalse tõrjutuse risk (puudega isikud, vanuses 16+)Leibkonna kasutada oleva kogutulu tegelik muutus
Liikmesriikide arvHalvenemine Paranemine