KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE,

milles hinnatakse piimatootjate poolt ajavahemiku 1995/96–2001/02 eest tasumisele kuuluva lisamaksu sissenõudmisel tehtud edusamme, millest Itaalia on teatanud komisjonile ja nõukogule (vastavalt nõukogu otsuse 2003/530/EÜ artiklile 3)

Komisjon on käesoleva hindamisaruande koostanud vastavalt nõukogu 16. juuli 2003. aasta otsuse 2003/530/EÜ (sellise abi ühisturuga kokkusobivuse kohta, mida Itaalia Vabariik kavatseb anda oma piimatootjatele) artiklile 3.

Kõnealuse otsuse artikli 1 kohaselt käsitatakse abi, mis seisneb selles, et Itaalia Vabariik ise maksab ELile piima suhtes kohaldatud lisamaksu summa, mille piimatootjad võlgnevad ajavahemiku 1995/96–2001/02 eest, ja lubab tootjatel maksta oma võlga hiljem mitme aasta peale jagatult ilma intressi maksmata, erandkorras ühisturuga kokkusobivana järgmistel tingimustel:

– tootjad maksavad võla tagasi täismahus iga-aastaste ühesuuruste osamaksetena ja

– alates 1. jaanuarist 2004 alanud tagasimakseperiood ei kesta kauem kui 14 aastat.

Kõnealuse otsuse artikli 2 kohaselt antakse abi tingimusel, et Itaalia teatab ametlikult Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondile (EAGGF) asjaomaste ajavahemike eest makstava lisamaksu kogusumma ja et Itaalia arvab veel tasumata võla iga-aastaste ühesuuruste osamaksetena maha EAGGFi poolt vastavalt 2003. aasta novembriks, 2004. aasta novembriks ja 2005. aasta novembriks rahastatavatest kuludest.

Itaalia deklareeris asjaomase ajavahemiku eest makstava lisamaksu kogusumma nõuetekohaselt 26. augusti 2003. aasta kirjaga.

Järelejäänud tasumata võla mahaarvamine EAGGFi poolt 2003., 2004. ja 2005. aasta novembriks rahastatavatest kuludest toimus nõuetekohaselt.

Kõnealuse otsuse artikli 3 kohaselt peavad Itaalia pädevad asutused igal aastal esitama nõukogule ja komisjonile aruande piimatootjate poolt ajavahemiku 1995/96–2001/02 eest tasumisele kuuluva lisamaksu sissenõudmisel tehtud edusammude kohta.

Itaalia asutused esitasid komisjonile selle sätte alusel koostatud seitsmenda aruande Itaalia makseasutuse AGEA 31. oktoobri 2011. aasta kirjaga, milles käsitletakse 2010. aasta osamakseid.

Lisamaksu maksmine osamaksekava alusel

Kokku ligikaudu 23 140 tootjast, kellel on praegu võlgu nõukogu otsusega hõlmatud seitsme perioodi lisamaksud, kuid kes on hankinud Itaalia kohtute korraldused maksete edasilükkamise kohta kuni lõplike otsuste vastuvõtmiseni, otsustas 15 433 tootjat teha tagasimakseid osamaksekava alusel. Osamaksekava kasuks otsustamine tähendas kõikidest pooleliolevatest kohtuvaidlustest loobumist. Kui kas või üks aastane osamakse jääb tasumata, arvatakse tootja osamaksekavast välja ja on oht, et kinni peetakse kogu võlguolev summa koos kogunenud intressidega.

Enne esimese osamakse tasumist 2004. aastal olid 15 433 osalevat tootjat võlgu ligikaudu 345 miljonit eurot, mis moodustas tootjate poolt makstavast tasumata maksu kogusummast ligikaudu ühe neljandiku. Sellest nähtub, et osamaksekava kasuks on otsustanud suurem osa nendest tootjatest, kes on vähem ületanud oma individuaalseid tootmiskvoote. Seevastu aga individuaalseid tootmiskvoote märkimisväärselt ületanud tootjad (ligikaudu 8 000 tootjat, kes peavad seitsme perioodi eest tasuma lisamaksu kokku ligikaudu ühe miljardi euro ulatuses) on selle asemel eelistanud osamaksekavaga liitumata jätta. Tuleb siiski meeles pidada, et 2010. aasta jooksul said Itaalia asutused ligikaudu 69 uut osamaksetena tasumise taotlust, mille alusel tasutav summa vastab ligikaudu 1,2 miljonile eurole.

Seitsmenda osamakse kogusummas 24 331 454,59 eurot pidid 11 406 tootjat maksma enne 31. detsembrit 2010. Itaalia ametiasutuste tehtud kontrolli tulemustest nähtus, et 2010. aasta jooksul on 10 802 tootjat nõuetekohaselt tasunud kokku 22 040 163,61 eurot. See tähendab, et 95 % tootjatest on õigeaegselt tasunud 90,5 % seitsmenda osamakse kohastest maksudest. Varem on esimese, teise, kolmanda, neljanda, viienda ja kuuenda osamakse kohastest tasumisele kuuluvatest summadest õigeaegselt tasutud vastavalt 99,6 %, 97,9 % 99,5 %, 99,7 %, 96,4 % ja 96,2 %. Esimese seitsme osamakse raames tasutud lisamaks ulatub kokku ligikaudu 175 miljoni euroni (ligikaudu 98 % tasumisele kuuluvast kogusummast).

Kuigi sellistest tulemustest nähtub kindlasti osamaksekavas osalevate tootjate valmisolek oma kohustusi täita, leiab komisjon, et järelkontroll on juhtumite puhul, kus maksed ei ole tehtud ettenähtud aja jooksul, väga oluline näitaja ametiasutuste valmisoleku kohta täita oma kohustusi, et tagada osamaksekava tingimuste täpne täitmine ja lõpuks tasumisele kuuluva lisamaksu tagasimaksmine täies mahus.

Seitsmenda osamakse kohastest maksudest ei ole kajastatud ülejäänud 604 tootja osamakseid kokku 2 291 279,38 euro ulatuses.

2009. aasta lõpuks ei olnud 148 tootjat kuuenda osamakseperioodi eest veel tasunud osamakseid kokku 921 417,20 euro ulatuses. Vastavalt Itaalia ametiasutustelt saadud teabele teatasid vastavad piirkondlikud asutused kõikidest sellistest juhtumitest keskasutustele, et nõuda sisse kogu maksmisele kuuluv summa koos intressidega väljaspool osamaksekava.

Algul arvati, et 148 tootjat ei ole oma osamaksu tasunud, kuid hiljem selgus, et tegelikult ei olnud maksnud vaid 23 tootjat. Selle tagajärjel tühistati viimati nimetatute puhul osamaksude maksmise võimalus ning nende suhtes algatati võla sissenõudmise menetlus.

Seoses 29. detsembri 2010. aasta decreto-legge´ga (dekreetseadus) nr 225, mis koos muudatustega on heaks kiidetud 26. veebruari 2011. aasta seadusega nr 10, alustas komisjon Itaalia suhtes ka riigiabi käsitleva menetluse,[1] mille alusel lükati 1995–1996 ja 2001–2002 kampaaniate eest tasumisele kuuluva maksu tähtaeg (mis vastavalt nõukogu otsusega nr 2003/530/EÜ heaks kiidetud 2003. aasta kavale oli põhimõtteliselt vaja tasuda 31. detsembriks 2010) edasi 30. juunini 2011 (vt artikkel 2, lõige 12k). Selline edasilükkamine on tõepoolest vastuolus nõukogu otsuse nr 2003/530/EÜ artikli 1 esimese taandega, mille kohaselt tuleb osamaksed tasuda igal aastal ning mida seetõttu käsitatakse uue ja ebaseadusliku riigiabina Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 tähenduses.

Ajavahemiku 1995/96–2001/02 eest tasumisele kuuluv lisamaks, mida ei tasuta osamaksekava alusel

Nagu eespool osutatud, on tasutud maksusummasid arvesse võttes osamaksekava suhteliselt vähe kasutatud. Ligikaudu kolm neljandikku kõigist asjaomasel ajavahemikul tasumata maksudest on maksud, mida ei tasuta osamaksekava alusel. 2003. aasta kavaga hõlmamata makse on kokku 767 miljonit eurot (viimaste, 2010. aasta aprilli kättesaadavate arvandmete kohaselt) ning umbes 91 % sellest summast, ligikaudu 701 miljonit eurot on vaidlustatud Itaalia kohtutes.

Nõukogule esitatud eelmistes hindamisaruannetes väljendas komisjon arvamust, et Itaalia peaks oma aastaaruannetes tegelema eelkõige asjaomast seitset maksuperioodi käsitlevate kohtuvaidlustega ning esitama tõendid selle kohta, et kohtus kaotanud tootjad on maksu ära tasunud. Ilma sellise teabeta ei saa komisjon täpselt jälgida osamaksekavaga hõlmamata maksuosa sissenõudmise arengut.

Seitset osamakset käsitlevas aruandes ei sisaldu aga teavet kõnealuste kohtumenetluste kohta.

Sellest hoolimata nähtub komisjoni teabenõude vastuseks Itaalia ametiasutuste 2010. aasta aprillis esitatud täiendavast teabest, et Itaalia valitsus on olnud edukas ja nõudnud sisse maksusummasid ligikaudu 13 miljoni euro ulatuses. Kõnealustest summadest on tegelikult sisse nõutud 6,8 miljonit eurot ning Itaalia kohtutes käivad ikka veel kohtuvaidlused maksusummade üle, mis moodustavad ligikaudu 580 miljonit eurot. Kahjuks ei ole Itaalia ametiasutused 2. veebruari 2011. aasta teatises esitanud ajakohastatud arvandmeid kõnealuste kohtuvaidluste kohta. 332 võlgnikku on otsustanud 2009. aastal kehtestatud süsteemi kasuks, mille kohaselt nõutakse sisse tasumisele kuuluvad maksud koos intressiga, mis on võrdne ELi viitemääraga, mida on suurendatud veel mõne protsendipunkti võrra (kogusumma 90,5 miljonit eurot), samas kui 1 774 võlgnikku on otsustanud selle võimaluse kasutamata jätta (kogusumma 535 miljonit eurot).

Komisjon leiab sügava kahetsusega, et osamaksekavaga hõlmamata maksusummade sissenõudmine on olnud aeglane ning et Itaalia ametiasutuste esitatud teabe tase on ebapiisav. Aeglus iseloomustab mõlemat, nii pikki kohtuvaidlusi kui ka summade sissenõudmist juhtudel, kui kohtuvaidlused on lõppenud (seitsmendat osamakset käsitlev Itaalia aruanne ei hõlma teavet sissenõudmise kohta, kuid komisjoni nõudmisel saadetud eelnevast teabest nähtub, et kuni 2010. aastani on pärast edukaid kohtumenetlusi sisse nõutud ainult umbes 6,8 miljonit eurot). Lisaks kajastavad tegeliku sissenõudmise puudulikkust numbrid, mis näitavad nende maksude sissenõudmist, mida ei ole tegelikult kunagi vaidlustatud ja mis tuleb seepärast viivitamata hüvitada (66 miljonist eurost, mida ei ole kunagi vaidlustatud, oli 2010. aastani tagasi saamata umbes 18 miljonit eurot).

Komisjon jälgib jätkuvalt tähelepanelikult sissenõudmise käiku Itaalias, eelkõige nende maksude sissenõudmist, mida ei tasuta osamaksekava alusel. Komisjoni talitused on mitmel korral edastanud oma tähelepanekud (sealhulgas negatiivsed märkused) Itaalia ametiasutustele ning palunud esitada üksikasjalikku teavet piimamaksu sissenõudmise mitmesuguste aspektide ja Itaalia ametiasutuste käitumisviiside kohta Itaalia kohtutes.

Kokkuvõte

Komisjon on arvamusel, et Itaalia ametiasutuste edusammud ajavahemiku 1995/96–2001/02 eest tootjate tasutava lisamaksu sissenõudmisel näitavad nõukogu poolt 2003. aastal heakskiidetud osamaksekava suhteliselt asjakohast haldamist. Komisjoni talitused on aga ka täheldanud, et seitsmenda osamakse õigeaegse tasumise määrana on registreeritud 90,5 %, mis on seitsme osamakse hulgas madalaim (esimese, teise, kolmanda, neljanda, viienda ja kuuenda osamakse kohastest tasumisele kuuluvatest summadest on õigeaegselt tasutud vastavalt 99,6 %, 97,9 % 99,5 %, 99,7 %, 96,4 % ja 96,2 %). Komisjon leiab kahetsusega, et igasuguste andmete puudumine osamaksekavas osalenud, kuid osamaksed tegemata jätnud ja seega edaspidi osamaksekavas osalemisest välja arvatud tootjate tegelikult tasutud summade kohta ei võimalda tal hinnata, kui hoolikalt on lisamaksu sisse nõutud ja kui hästi see on edenenud. Nagu juba ka eelmistes hindamisaruannetes väljendatud, nõuab komisjon tungivalt, et Itaalia ametiasutuste edasistes aruanded sisaldaksid piisavalt üksikasjalikku teavet sellise sissenõudmise kohta.

Mis puutub osamaksekavaga hõlmamata maksusummasid ja neid maksusummasid, mille üle käivad Itaalia kohtutes kohtuvaidlused, siis on komisjon 2010. ja 2011. aastal nõukogule esitatud hindamisaruannetes juba väljendanud rahulolematust selle üle, et piimakvoodi maksusummade sissenõudmine on erakordselt aeglane, ning teinud järelduse, et maksude sel viisil tehtavat sissenõudmist on vaja oluliselt parandada.

Eespool nimetatud Itaalia ametiasutuste esitatava piisavalt üksikasjaliku teabeta ei saa komisjon täpselt jälgida osamaksekavaga hõlmamata maksuosa sissenõudmise arengut. Itaalia ametiasutustelt 2012. aasta veebruaris saadud piiratud teabest nähtub siiski, et hoolimata mõningatest edusammudest ei ole uusi olulisi arenguid märgata ning et ELi õigusakte ei ole kaugeltki tõhusalt rakendatud, kuna tohutud maksusummad on tasumata nii pika aja vältel. Komisjon loodab, et nii nagu juba eelmistes hindamisaruannetes nõutud, kajastatakse järgmistes aastaaruannetes ajavahemikke 1995/96–2001/02 ja 2003/04–2008/09 käsitlevate kohtuvaidluste arengut ja kui leitakse, et lisamaks kuulub tasumisele, siis ka lõppotsuste täitmist.

[1] Riigiabi SA.33726.