ET Euroopa Liidu Teataja C 67/27

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Euroopa õlletööstuse kasvupotentsiaali edendamine” (omaalgatuslik arvamus)

2014/C 67/06

Raportöör: Ludvík JÍROVEC

Kaasraportöör: Edwin CALLEJA

14. veebruaril 2013 otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse järgmises küsimuses:

„Euroopa õlletööstuse kasvupotentsiaali edendamine”

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav tööstuse muutuste nõuandekomisjon (CCMI) võttis arvamuse vastu 26. septembril 2013.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 493. istungjärgul 16.–17. oktoobril 2013 (16. oktoobri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 47, vastu hääletas 1, erapooletuks jäi 2.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Õlu on jook, mida kogu Euroopa kogukondades on nauditud juba mitu tuhat aastat. Kuigi õllekultuur Euroopa ulatuses märkimisväärselt varieerub, erinedes õlle liikide ja tarbimisharjumuste poolest, on õllel kõigis Euroopa Liidu riikides tähtis roll ning see moodustab kultuuri, pärandi ja toitumise lahutamatu osa. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tõstab esile selle sektori pidevat arengut ning kohanemis- ja vastupanuvõimet isegi praegustes probleemsetes tingimustes. Komitee märgib, et sektor vastab strateegia „Euroopa 2020” eesmärkidele mitmes prioriteetses valdkonnas, näiteks tööhõive, jätkusuutlikkus, innovatsioon, haridus ja sotsiaalne kaasatus.

1.2 Komitee juhib Euroopa Komisjoni, Euroopa Parlamendi, nõukogu ja liikmesriikide tähelepanu kesksetele poliitikavaldkondadele, mis tuleks tõsiselt läbi kaaluda, et Euroopa õlletootmise sektor saaks oma kasvupotentsiaali täielikult realiseerida. Konkreetselt soovib komitee otsusetegijatelt järgmist. — Edasiminekut tasakaalustatud regulatiivse keskkonna loomisel, mis võimaldaks Euroopa igas suuruses õlletootjatel pruulida ja turustada õlut Euroopas ja mujal. — Õlle lisamist positiivset vastastikust kohtlemist vajava prioriteetse valdkonnana vabakaubanduslepingutesse, mida arutatakse ELi teiste kaubanduspartneritega. — Õllepruulimisettevõtete ja -ühingute julgustamist rohkem osa võtma ELi ja liikmesriikide tasemel rakendatavatest sotsiaalse vastutuse, tervise- ja haridusprogrammidest ning selle osaluse laialdasemat kajastamist. — Õlletööstusele innovatsiooni-, tööstus- ja põllumajanduspoliitika arengute poolt avaldatavate mõjude enamat arvessevõtmist.

1.3 Samamoodi julgustab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee liikmesriikide, piirkondlikul või kohalikul tasandil järgmistele eesmärkidele suunatud tegevust: — jätkata õlletööstuse ja valitsusväliste organisatsioonidega partnerlussuhete arendamist, mis on suunatud vastutustundliku tarbimise edendamisele ja alkoholi tekitatud kahju vähendamisele, tehes muu hulgas koostööd selle nimel, et edendada vastutustundlikku reklaami ja müüki ja vältida vastutustundetuid tavasid neis valdkondades, — toetada Euroopa ja kohalikul tasandil kogu varustus- ja tarneahela ulatuses õllepruulimissektori algatusi keskkonnasäästlikkuse suurendamiseks, — kasutada õllepruulimissektori dünaamikat tööhõive edendamiseks, kõrvaldades prognoositava ja stabiilse maksukorralduse loomisega liikmesriikide tasandil selle sektori ja tema tarneahela edasise majanduskasvu takistused ning käsitledes maksumäärade kõikumisest tingitud moonutusi turul. Kõnealuse küsimuse parandamine oleks ühtse turu lõpuleviimist soodustavas vaimus, — jätkata kohalike omavalitsustega tehtava koostöö võimaluste avastamist ja edasiarendamist seoses kogukonna kaasamise projektide ja õlleturismi eri aspektidega.

1.4 Komitee soovitab õlletootmisettevõtetel: — aktiivsemalt ja vastutustundlikumalt osa võtta mitmesugustest toiduainete edendamise meetmetest tervislike toitumisharjumuste propageerimiseks Euroopa Liidus ja kolmandates riikides, mida toetavad kaubanduskojad, piirkondlikud omavalitsused, liikmesriigid ja Euroopa Komisjon; — jätkata praktikaprogrammide ja kutsekoolituskavade edendamise kaudu jõupingutusi, et õllepruulimissektor nooremate põlvkondade silmis stabiilse ja hästi tasustatud tööhõivevaldkonnana atraktiivseks muuta; — jätkata uurimis- ja õppeasutustega tehtava koostöö tugevdamist, võttes koos oma partneritega rohkem osa ELi innovatsiooni- ning teadus- ja arendustegevuse programmidest, samuti haridus- ja koolitusprogrammidest; — suurendada piirkondlike, struktuuri- ja VKEdele mõeldud fondide kaudu oma osavõttu mitmesugustest tegevustest; — laiendada keskpikkade ja pikaajaliste lepingute raames tehtavat koostööd kohalike humala, teravilja ja muude õlletootmiseks vajalike toodete tootjatega; — kohaldada võimalikult ulatuslikult õllepruulimise olelusringi hindamist kui eneseanalüüsivahendit, võttes samas arvesse väikeste ühele perekonnale kuuluvate pruulikodade vähesest võimsusest tekkivaid piiranguid.

2. Euroopa õllepruulimissektor

2.1 Euroopa Liit on üks suuremaid õlletootmisterritooriume maailmas. Toodangu maht oli 2011. aastal üle 380 miljoni hektoliitri (1), mis pruuliti kõikjal Euroopas asuvas umbkaudu 4 000 pruulikojas. Nende toodangut levitatakse kogu maailmas. Mahu poolest on EL oluline tootja, valmistades ühe neljandiku maailma toodangust. Hiina ületas selle mahu alles hiljuti, kuid EL edestab endiselt USAd, Venemaad, Brasiiliat ja Mehhikot (2).

2.2 Struktuuri poolest on Euroopa õlletööstus väga mitmekesine sektor. See koosneb peamiselt väikestest ja keskmise suurusega ettevõtetest ning hõlmab mikropruulikodadest alates kohalikul, piirkondlikul või riiklikul tasandil töötavaid pruulikodasid, samuti kuulub sinna ka neli Euroopas asuvat suurtootjat (3), kes oma valdkonnas on maailma liidrid. Uute väikeste ja mikropruulikodade esilekerkimine viimase kümne aasta jooksul on tähelepanuväärne märk kõnealuse sektori uuenduspotentsiaalist ning jätkusuutlikkuse eesmärgi seadmisest.

2.3 Õllepruulimissektoriga seotud varustusahel hõlmab kohalikke ettevõtjaid, aga ka maailma liidreid linnasetootmisettevõtete, seadmete valmistajate ja tehniliste teenuste pakkujate hulgas. Samuti levitavad Euroopa pruulimisettevõtted kogu maailmas oma teadmisi. Niisugused sündmused nagu organisatsiooni European Brewery Convention kongress või omaette õllekonverentsid meelitavad kohale külalisi kogu maailmast.

2.4 Õlu on keskse tähtsusega töödeldud põllumajandustoode, mida eksporditakse rohkem kui 2 miljardi euro väärtuses (4). See on hõlmatud ka ELi põllumajandustoodete kvaliteedi poliitikaga (5) KPN/KGT (6) skeemide kaudu, andes 23 geograafilise tähise kaudu 2,3 miljardit eurot müügiväärtust (7). Siiski on õllede geograafiline mitmekesisus neis skeemides piiratud, sest need pärinevad vähem kui ühest kolmandikust ELi riikidest.

2.5 Õlle peamised koostisosad on looduslikku päritolu ning hõlmavad vett, teravilja, humalaid ja pärmi. Vesi on kõige tähtsam õllepruulimissektoris kasutatav tooraine ja moodustab õllest keskmiselt 92 %. Sellepärast on põhjavee kaitse äärmiselt oluline. Kuna läheb tarvis ka teravilja (näiteks oder, nisu või muu), mis on õlle tähtis tärkliseallikas, on õlle- ja linnasetootjate jaoks äärmiselt olulised suhted põllumeestega.

2.6 Euroopa Liit on oluline osaline ka humala maailmaturul. Humalat kasvatatakse neljateistkümnes liikmesriigis (8) pindalal, mis moodustab maailma humalakasvatusalast umbes kolmandiku (9). Euroopa humalakasvatajate peamine klient on õllepruulimissektor. Humalakasvatajate vaheline konkurents ning eri liikmesriikide põllumajanduspoliitikast tulenevalt diferentseeritud kohtlemisviis võivad vajada läbivaatamist, kui on tarvis ära hoida turumoonutusi, mis võivad õlletootjatele pikema aja jooksul kahjulikku mõju avaldada.

2.7 Õlletootjate sõltuvus põllumajandussektorist tooraine osas tähendas viimastel aastatel, et tööstusharu pidi toime tulema õlle tootmiseks vajalike põllumajandussaaduste kõrgemate hindadega, mille põhjustasid saakide kvaliteedi- ja hinnakõikumised. Toorainete tarnijate ja õlletootjate vahelised suhted peaksid võimaluse ja vajaduse korral olema jätkusuutliku ja pikaajalise suunitlusega.

2.8 Õlle kogumüük ulatus 2010. aastal 106 miljardi euroni (sh käibemaks), mis moodustab 0,42 % Euroopa Liidu SKPst. Hinnanguliselt müüakse üle 63 % Euroopa õlletoodangust supermarketites ja muudes jaemüügipunktides (nn kaasamüük). Ülejäänud 37 % tarbitakse toitlustussektoris (nt baarid, pubid, restoranid – nn kohapeal tarbimine).

3. Toimetulek 21. sajandi majandusprobleemidega

Turu- ja struktuurisuundumused

3.1 Euroopa õlleturg on viimase 15 aasta jooksul sõltunud mitmesugustest nähtustest, näiteks tehniline areng, investeeringud, ettevõtete ühinemised, uute ettevõtete loomine ja tarbijate hoiak. Tarbimise tugev vähenemine 2007. aastast alates on õlletootjate tegevusele otsest mõju avaldanud. Pärast aastatepikkust kasvu Euroopa Liidus vähenes õlletoodang 2011. aastal järsult 420 miljonilt hektoliitrilt 377 miljonile hektoliitrile. Siiski oodatakse eelolevatel aastatel taastumist ja kasvupotentsiaali suurenemist, kui majanduslikud ja õiguslikud olud soodsamaks muutuvad.

3.2 Majanduskriis ja tarbimise vähenemine on viinud Euroopas sektori ümberkorraldamiseni, mida mõjutavad tegevuse koondamine kontinendil ning suuremate rahvusvaheliste ja riiklike rühmituste investeeringud väljaspool ELi. Samal ajal on kõigis riikides kasvanud väiksemate pruulikodade hulk, mis suurendab tarbijaile pakutavat sortimenti ning tugevdab õlletootjate ettevõtlikkust kooskõlas tegevuskavaga „Ettevõtlus 2020” (10). See on positiivne areng ka jätkusuutlikkuse seisukohast, kuna piirkondlikus turismis ning sageli ka lähemas tootmis- ja tarbimiskeskkonnas esinevad tüüpilised tütarettevõtted, mis keskkondlikus mõttes on väga tervitatav.

3.3 Majandusolud on viinud ka selleni, et baaride või restoranide asemel juuakse nüüd õlut rohkem kodus, mille tagajärjel iga ELis tarbitud õlleliiter loob vähem töökohti, väiksemat lisandväärtust ja madalamaid riigitulusid (11). Seda suundumust mõjutas ka tugevam hinnasurve jaemüügi sektoris.

3.4 Pruulikodade hulga kasvamine ja tooteuuendused on viinud ka uute toodete tekkimisele, millest on kasu tarbijatel, ühiskonnal ja keskkonnal. Igas suuruses ettevõtjatele avanes võimalusi tänu madala alkoholisisaldusega ja alkoholivaba õlle sortimendi mitmekesistamisele, mis põhjustas läbimüügi suurenemist, samas tõuseb püsivalt ka orgaaniliste õllesortide kättesaadavus.

Maksustamisaspektid

3.5 Fiskaalsest seisukohast pakub õllepruulimissektor riikide valitsustele märkimisväärset kasu. Tänu õlle tootmisele ja müügile saavad valitsused suuri summasid aktsiisimaksu, käibemaksu, sissetulekuga seotud makse ja sotsiaalkindlustusmakse, mida maksavad töötajad ja nende tööandjad õllepruulimissektoris, nagu ka muudes sellega seotud sektorites, kus töökohad on õllesektori tegevusega kaudselt seotud. 2010. aastal ulatusid need tulud umbkaudu 50,6 miljardi euroni (12).

3.6 Õllepruulimissektori vastupanuvõime praegustele majandusraskustele paneb proovile kasvav maksukoorem, peamiselt aktsiisimaks, aga ka käibemaksumäärad eelkõige toitlustussektoris. Need maksutõusud on süvendanud pruulikodade majanduslikku ebakindlust eelkõige sellistes riikides nagu Ungari, Soome, Prantsusmaa, Madalmaad ja Ühendkuningriik (13). Aastatel 2008–2010 vähenes õlle tootmise ja müügi lisandväärtus ELis 10 % võrra (14) ja ELi õllepruulimissektorist saadud maksude kogusumma 3,4 miljardi euro võrra.

3.7 ELi ja liikmesriikide tasandi aktsiisimaksu süsteem peaks tunnistama õlle ainulaadseid eripärasid, sealhulgas selle üldiselt madalat alkoholisisaldust, pruulimisprotsessi ja pruulimissektori kohalikku panust ühiskonda, töökohtade loomisse ja majandusse laiemalt. Selleks tuleks õllele kui kääritatud joogile võimaldada võrdsed tingimused ning seega tuleks ELi aktsiisialastes õigusaktides sätestada ka õlle puhul null euro suurune miinimummäär, mida kohaldatakse veinile ja teistele kääritatud jookidele (15).

3.8 Tasakaalustatud aktsiisipoliitika riiklikul tasandil ja olemasolevate koostöömehhanismide parem kasutamine maksuhaldussüsteemis võivad anda vahendi maksudest juhitud kaubanduse ja sellega seotud kahjulike tavade vältimiseks, aidates seega säilitada õllepruulimissektori konkurentsivõimet eelkõige piirialadel.

3.9 Kohapeal tarbimise teguri tähtsuse tõttu õllemüügis (16) võib maksustamispoliitikal olla tähtis roll ka majanduskasvu soodustava meetmena kohapeal tarbimise ja õllepruulimise sektoritele, mis avaldaks positiivset mõju kohaliku tasandi tööhõivele.

Rahvusvaheline kaubandus

3.10 Halbadele tingimustele vaatamata on Euroopa õlletööstus jätkuvalt elujõuline ja konkurentsivõimeline. Kohalikud õlletootjad püsivad endiselt väljaspool riikide ja ELi piire asuvatel turgudel. Kuigi enamik Euroopa õlletoodangust müüakse ELi ühtsel turul, on eksport maailma eri osadesse 2000. aastast alates pidevalt suurenenud ning 2007. aastast alates on kasv olnud 30 %. Suurimate ekspordi sihtkohtade hulka kuuluvad USA, Kanada, Angola, Hiina, Šveits, Taiwan, Venemaa ja Austraalia (17). Lisaks on Euroopa õlletootjad ka suurinvestorid kõigil kontinentidel ja osalevad mitmesugustes koostööalgatustes kohalike õlletootjate ja levitajatega.

3.11 Siiski võivad Euroopa õlle püsimajäämis- ja levimispotentsiaali kolmandates riikides ohtu seda kohalikud eeskirjad, mis sisaldavad õlle eksporti ja investeeringuid takistavaid kaubandustõkkeid. Lisaks tariifidele võivad need tõkked võtta õigusaktidega seotud meetmete kuju, nagu toote määratlus (nt Venemaal) või maksualased haldusmenetlused (nt Albaanias, Türgis). Euroopa Komisjonil ja liikmesriikidel on koostöös õllepruulimissektoriga keskne roll tegelemisel nende ja muudegi raskustega, mis välisturgudel aeg-ajalt tekivad.

3.12 Kuigi Euroopa Liit kohaldab vastavates kaubanduslepingutes õlle impordile null euro suurust tollitariifi, on mitmes riigis säilitatud tollimaks kui vahend, mille abil pidurdada konkureerivat importi ELi liikmesriikidest. Käimasolevatel vabakaubanduslepingute läbirääkimistel arutatakse ka seda aspekti ning kõige uuemates lepingutes (nt ELi leping Lõuna-Koreaga) on ette nähtud tollimaksu järkjärguline vähendamine; seda skeemi võiks veelgi laiendada.

3.13 Euroopa õlle kaubamärkide tulevast esindatust välisturgudel tugevdatakse ka reklaamiüritustega, näiteks näituste ja laatadega, ning kolmandates riikides esitatud Euroopa Komisjoni nõuandemudelitega. Õlletootjate kohalviibimine vastavatel üritustel on siiani olnud üsna vähene, põhjuseks piiratud teadlikkus potentsiaalsest kasust ja ebapiisav reklaam.

4. Tööhõive pakkumine kõigil tasanditel

4.1 Õllepruulimissektor ulatub õlle tootmisest kui niisugusest kaugemale. See hõlmab mitmesuguseid tegevusi, alates põllumajanduslikest toorainetest, millel on pruulimisprotsessis keskne koht, ning lõpetades toitlustussektori ja jaemüügiga. Euroopa Liidu pruulikodades on ühtekokku üle 128 800 otsese töökoha. Lisaks on veel 2 miljonit töökohta, mida saab seostada õlle tootmise ja müügiga ning mis üksi ELis esindavad umbkaudu 1 % kõigist töökohtadest (18) erinevas tööhõivesuutlikkuses.

4.2 Aruka, jätkusuutliku ja kaasava majandusega seotud ELi kasvustrateegia „Euroopa 2020” eesmärgid peegelduvad õllepruulimissektori iseärasustes. Õlletootjad on olemas kõigis Euroopa riikides, tagades toodete ja teenuste suure nõudluse tõttu üle 2 miljoni töökoha ning toitlustussektori ja jaemüügi märkimisväärse käibe. Üle 73 % õlle tõttu loodud töökohtadest on toitlustussektoris.

4.3 Kuna ka toitlustussektoril on tööhõive ja majanduskasvu tagamisel põhiline roll mitte ainult otseselt, seotud ettevõtjatena, vaid ka kaudselt suures osas Euroopa majandusest, siis on selle arendamismeetmed eelkõige noorte ja kvalifitseerimata töötajate tööga hõivamiseks väga olulised, jättes kasutamata ebakindlad töösuhted ja madala palga praktika.

4.4 Selline ainulaadne mitmekesisus hõlmab pärandit, kultuuri ja kaasaega, pakkudes erinevaid võimalusi tööoskuste kasutamiseks pruulikodades ja nende ümber. Varustus- ja tarneahela pakutavate töökohtade kõrval tuleks edasi arendada kulinaariaelamuste ja -turismi potentsiaali, et tõsta tööhõivet pruulikodade enda tegevuse kaudu, aga ka ELi ja liikmesriikide rahastamiskavade abil.

4.5 Õlletööstus on tunda saanud ülemaailmse majandusolukorra mõju, millega seoses ajavahemikus 2008–2010 vähenes toote vähenenud tarbimise tõttu otsene tööhõive 9 % võrra. Hoolimata Euroopa pingelisest majandusolukorrast põhjustatud tarbimise vähenemisest oli pruulikodade koguarv Euroopas (sealhulgas mikropruulikojad) 2010. aastal (3 638 pruulikoda) suurem kui 2008. aastal (3 071 pruulikoda) ning kasvab pidevalt, pakkudes seega jätkuvalt tööhõivepotentsiaali. Seda potentsiaali ei tohiks ohustada müüki kitsendavate või kahjulike fiskaalmeetmetega, vaid tuleks veelgi suurendada kutsehariduskoolituse ja isegi kõrgema astme hariduse kaudu, et luua sektoris kvaliteetsemaid töökohti.

5. Keskkonnasäästlikkuse eesmärkidesse panustamine

5.1 Osana oma kohustustest säästlikkuse vallas peab Euroopa õlletööstus vastama erinevatele eesmärkidele seoses energiatõhususe, CO2-heite vähendamise ning ressursside kasutamisega. Viimastel aastatel tehtud investeeringud viivad loodusressursside kasutamise ja jäätmete tekitamise vähendamisele ning pruulimisprotsessi sekundaarmaterjalide järjepidevale taaskasutusele.

5.2 Õlletootjad on üles näidanud pühendumist keskkonnaküsimustele, astudes samme ja tehes investeeringuid, tänu millele vähenes energiakulu ja CO2-heide, reovee tootmine ja pakendi muutmine. Õllepruulimissektoris on välja töötatud ka suunised parima võimaliku tehnika kohta, milles rõhutatakse säästva juhtimise rolli ja mis keskkonnaeesmärkidele pühendumisel võivad toimida kontrollväärtustena. Tuleks innustada olelusringi hindamise kui eneseanalüüsivahendi kasutamist, et õlletööstust võimalikult ulatuslikult hõlmata, võttes samas arvesse väikeste ühele perekonnale kuuluvate pruulikodade vähesest võimsusest tekkivaid piiranguid.

5.3 Ajavahemikus 2008–2010 jätkas õllepruulimissektor halvenenud ettevõtlusolukorrale vaatamata oma jõupingutusi ning tulemuseks oli veetarbimise vähenemine 4,5 % ja energiatarbimise vähenemine 3.8 % iga hektoliitri toodetud õlle kohta. Ka CO2-heide vähenes hinnanguliselt 7,1 % (19).

5.4 Vee kvaliteet ja selle kasutamine on pruulimisprotsessi olulised tegurid. Seepärast on õlletootmise säästvuse tagamiseks vajalik vee-ettevõtjate ja õlletootjate nõuetekohane veemajandus. Sellega seoses tuleb võtta vajalikud ettevaatusabinõud tagamaks, et kildagaasiuuringutega ei reostaks põhjavett tarbijate, sealhulgas tööstuslike kasutajate veevarustuse jaoks. Komitee märgib konkreetselt seoses õlletööstusega, et Madalmaade ja Saksamaa õlletootjad juba jälgivad arenguid selles valdkonnas sügava murega

5.5 Õllevalmistamise toormaterjalidest tekib pruulimisprotsessi tulemusel veel mitmesuguseid muid väärtuslikke tooteid (mida nimetatakse sekundaartoodeteks). Need on kõrgelt hinnatud panustena teistesse tööstusprotsessidesse või materjalidena konkreetseks lõppkasutuseks, nt farmaatsiatooted, tervisetoidud, taastuvenergiaallikad, tööstusrakendused, loomasööt ja põllumajandussaadused (20), kosmeetika- või spaades kasutatavad tooted. Need materjalid vastavad karmidele kvaliteedistandarditele, täpsetele toidu- ja loomasöödaohutusnõuetele ning muudele õigusaktidele. Nende sekundaarmaterjalide tähtsuse ja väärtuse tõttu on pruulikodades kehtestatud pikaajaline tarnimiskord kaubandusettevõtjate ja lõpptarbijatega.

6. Vastutustundlik käitumine kogukonnas

6.1 Aastate jooksul on õlletootmisettevõtted ja -ühingud kõigis Euroopa riikides teinud algatusi teadlikkuse tõstmiseks vastutustundlikust tarbimisest, tarbijate teadmiste suurendamiseks, vastutustundliku reklaamimise ja turustamise tagamiseks, ennetavate sõnumite edastamiseks ja tarbijate vastutustundetu käitumise takistamiseks. Mitmed neist kohalikest algatustest on käivitatud partnerluses, tunnistatud riikide valitsuste poolt ka oluliseks panuseks ühiskonda ning Euroopa alkoholi- ja tervisefoorumi raamistikus üle võetud Euroopa tasandile (21).

6.2 Sellele tegevusele tuginedes peaksid valitsused, õlletootjad, muud ettevõtjad ja kodanikuühiskonna rühmad tegema koostööd kampaaniates vastutustundliku õlletarbimise edendamiseks, mis oleks täielikus vastavuses täiskasvanute tervisliku eluviisiga, ning alkoholi väärkasutuse takistamiseks.

6.3 Õlle kohaliku iseloomu tõttu on Euroopa õlletootjad ka tugevasti juurdunud oma kohalikesse kogukondadesse, toetades seal väga mitmesuguseid tegevusi. Euroopa Liidu õllepruulimissektor kulutab aastas kogukondade toetuseks üle 900 miljoni euro (22) väga mitmesuguste tegevuste toetamise kaudu kohalikul ja piirkondlikul tasandil.

6.4 Tööstusharu ja sidusrühmad on pühendunud ettevõtete ja institutsioonide vastutustundlikkusalgatuste rakendamise toetamisele, mille abil tegelda alkoholi kuritarvitamise kahjuliku mõjuga. Seda tegevust tuleks tunnustada tasakaalustatud raamistikus, mis käsitleb õlletootjate turundus- ja kommertsteadaandeid (23).

6.5 Võttes arvesse õlle rolli kultuuri, pärandi ja tarbimise valdkonnas, tuleks kaaluda ELi algatust rahalise toetuse pakkumiseks erikoolituste korraldamiseks kõigi tasandite õpetajatele ja haridustöötajatele, keskendudes kääritatud jookide tarbimise tervise-, sotsiaalsetele ja kultuurilistele aspektidele.

7. Positsiooni säilitamine teadusuuringutes, hariduses ja innovatsioonis

7.1 Hariduse ja teadusuuringute roll on oluline tegur sektori pühendumuse edasiseks säilitamiseks. Sellega tegeldakse ülikoolides, õllepruulimise kutsekoolides, toiduainete tehnoloogia instituutides ja muudes võrgustikes. Teadmiste vahetamise foorumite korraldamine peaks jätkuma, et Euroopa võiks jääda õlletootjate, nende partnerite, teadlaste ja huvitatud üksikisikute teostatavate uurimuste juhtivaks keskuseks.

7.2 Tuleks edendada teadustöö võimet ja võimalusi, kuna õlletootjatel on tööstuspartnerina tähtis roll mitmesugustes toiduainete- ja pruulimistehnoloogiatega, tervishoiuaspektidega või keskkonnategevusega seotud valdkondades. Suurem osalemine Euroopa teadusruumis, programmi „Horisont 2020” raamistikus ja muudes tehnoloogilistes platvormides võiks olemasolevat potentsiaali tugevdada (24).

7.3 Toetus õllepruulimissektori pingutustele edendada kõrgeimatele teaduslikele standarditele vastavat tipptaset seoses õlle omadustega ning selle mõjuga inimeste tervisele ja käitumisele võib samuti anda oma panuse teavitamise ja hariduse suurendamisse selles olulises valdkonnas. Suuremat osalemist ELi rahastamis- ja koostöökavades võiksid kaaluda kõik aktiivsed asjaosalised.

Brüssel, 16. oktoober 2013 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Henri MALOSSE

(1) The Brewers of Europe andmete kohaselt, 2012. a. väljaanne, oktoober 2012.

(2) Canadean Global beer trends 2012.

(3) ABInbev, Carlsberg, Heineken, SABMiller (2013. aasta seisuga).

(4) Euroopa Komisjon, ettevõtluse ja tööstuse peadirektoraat.

(5) http://ec.europa.eu/agriculture/quality/index_en.htm.

(6) KPN – kaitstud päritolunimetus ja KGT – kaitstud geograafiline tähis.

(7) Euroopa Komisjon, põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat.

(8) Euroopa Komisjon, põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat, detsember 2009; Pavlovic M., veebruar 2012.

(9) Euroopa Komisjon, põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat.

(10) COM(2012) 795 final.

(11) Ernst Young, The Contribution made by Beer to the European Economy, september 2011.

(12) Ernst Young, September 2011.

(13) Euroopa Komisjon, Excise duty tables, 2013.

(14) Ernst Young, september 2011.

(15) ELT C 69, 21.7.2006, lk 10.

(16) Ernst Young, „The Hospitality Sector in Europe”, september 2013.

(17) Euroopa Komisjon, kaubanduse peadirektoraat.

(18) Ernst Young, september 2011.

(19) CampdenBRI / KWA, The Environmental Performance of the European Brewing Sector, mai 2012.

(20) Bamforth, C. (2009) „Contraception, Charcoal and Cows: The World of Brewery Co-Products” Brew. Guardian, 138(1), 24-27.

(21) The Brewers of Europe, European beer pledge: 1. aastaaruanne, aprill 2013.

(22) Sponsorship ideas, „Supporting local communities: Assessing the contribution of local brewers”, mai 2011.

(23) EÜT C 48, 21.2.2002, lk 130.

(24) ELT C 327, 12.11.2013, lk 82.