Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase nimetuse registreerimise taotluse avaldamine

(2022/C 286/14)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artikli 51 kohaselt kolme kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

KOONDDOKUMENT

„Lumblija“

ELi nr: PGI-HR-02809 – 28.10.2020

KPN ( ) KGT (X)

1. [KPN või KGT] nimetus(ed)

„Lumblija“

2. Liikmesriik või kolmas riik

Horvaatia

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 2.3. Leib, valikpagaritooted, koogid, kondiitritooted ja muud pagaritooted

3.2. Punktis 1 esitatud nimetusele vastava toote kirjeldus

„Lumblija“ on ümara kujuga magus leib, mida valmistatakse kergitatud taignast. Väliselt on toode tumepruuni värvi ja kaetud vareniku [viinamarjavirdest valmistatud siirup] või brändiga ning puistatud üle suhkruga. Tootel on lisatud vürtside, st kaneeli, nelgi, muskaatpähkli, koriandri ja aniisi aromaatne lõhn. Tal on iseloomulik ja täidlane pähkline ja puuviljaline maitse, mis tuleneb valmistamiseks kasutatud toorainetest (mandlid, Kreeka pähklid, rosinad, varenik ja tsitrusviljad), ja lisatud vürtside aroom, mis sobivad kokku.

Toote sisemine tekstuur on kompaktne, samas pehme, sisaldades väikseid rosina-, mandli- ja kreeka pähkli tükikesi, mis on näha toote läbilõikes, väline tekstuur on seevastu kõva konsistentsiga.

Üks päts magusat leiba „Lumblija“ kaalub 350–600 grammi.

3.3. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul) ja tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Magusa leiva „Lumblija“ valmistamisel kasutatakse järgmisi tooraineid: peene jahvatusastmega nisujahu, suhkur, oliiviõli, searasv või või, varenik, mandlid, Kreeka pähklid, rosinad, jahvatatud nelk, kaneel, muskaatpähkel, koriander, aniis, sidruni- ja apelsinikoor, vanillsuhkur, brändi (roosi- või ürdimaitseline (travarica)), pagaripärm (värske või kuiv), piim, vesi ja sool taigna valmistamiseks. Taigna valmistamisel võib lisada jaanikaunapulbrit.

3.4. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Magusa leiva „Lumblija“ taigna valmistamine ja küpsetamine on tootmisetapid, mis peavad toimuma punktis 4 määratletud geograafilises piirkonnas.

3.5. Sellise toote viilutamise, riivimise, pakendamise jm erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

Magusat leiba „Lumblija“ müüakse tervelt, viilutamata.

Pakendamine peab toimuma punktis 4 määratletud geograafilises piirkonnas, et säilitada toote spetsiifilisi organoleptilisi omadusi ja kvaliteeti, mis võivad transpordi käigus kahjustuda. Toote värskuse säilitamiseks ja edasiseks transpordiks ettevalmistamiseks pannakse see paber- või plast- (tsellofaan-) pakendisse. Mehaaniliste kahjustuste eest kaitsmiseks võib toote panna sobivatesse karpidesse.

3.6. Sellise toote märgistamise erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

Toote turule laskmisel peab toote nimetus „Lumblija“ oma kirjasuuruse ja -tüübiga selgemalt välja paistma kui mis tahes muu kiri.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Magusa leiva „Lumblija“ tootmispiirkond taigna valmistamisest kuni küpsetamiseni hõlmab tervet Korčula saart, sisaldades järgmisi katastrijärgseid valdu: Vela Luka, Blato, Smokvica, Čara, Račišće, Pupnat, Žrnovo, Korčula ja Lumbarda.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

Põhjuslik seos toote „Lumblija“ ja määratletud geograafilise piirkonna vahel tugineb toote mainele ja selle valmistamismeetodile, mille puhul kasutatakse kuni tänase päevani alles hoitud traditsioonilist retsepti.

Tänu Dalmaatsia mõistes ebatavaliselt suurele viljakale maa-alale kujunes keskajal põllumajandusest Korčula kogukonna majanduse alustala ja peamine jõukuse allikas. Lisaks viinamarja- ja oliivikasvatustele, et saada viinamarju, varenikut ja oliiviõli, tegelesid kohalikud elanikud ka puuviljakasvatusega (viigimarjad, mandlid, Kreeka pähklid ja tsitrusviljad) ja jahu tootmiseks teraviljakasvatusega; kõik need on Korčula saarel valmistatava magusa leiva „Lumblija“ algupärased komponendid. Oluline koostisosa magusa leiva „Lumblija“ tootmisel, mis tugineb iidsele viinamarjakasvatustraditsioonile, on varenik – siirupiks keedetud viinamarjamahl, mis enne tööstuslikult toodetud valge suhkru kasutuselevõttu oli oluline magustaja ning seda kasutati magusa leiva „Lumblija“ valmistamisel. Kuni tööstusliku rosinatootmiseni (kuivatamismasinad) kasutati magusa leiva „Lumblija“ valmistamiseks ka rosinaid, mida saadi kodumajapidamistes, kus viinapuuaedades kasvasid mitmesugused seemneteta viinamarjade sordid.

Traditsioonilist magusat leiba „Lumblija“ valmistatakse kõigi pühakute päeva eelõhtul ja üksnes Korčula saarel, eeskätt Vela Luka, Blato ja Smokvica linna ümbruses, kuid viimasel ajal ka saare teistes osades. Kõigi pühakute päeva tähistati esmakordselt 4. sajandil Rooma impeeriumi ajal. Korčula saarel on säilinud selle püha üks tähistamisviise: kinkide, mida nimetatakse kol(e)inde, vahetamise traditsioon. Vanasti panid koduperenaised kokku erilise kingi, mis koosnes magusast leivast „Lumblija“ ning sügisestest puuviljadest ja pähklitest, sh kuivatatud viigimarjad, mandlid, tsitrusviljad ja viinamarjad, ning mida lapsed kinkisid oma ristivanematele ja laiemale perekonnaringile. Korčula saarel asuvas Blatos on olnud kõigi pühakute koguduse kirik alates 14. sajandist, seetõttu on sajandeid vana traditsioon ja tava valmistada kõigi pühakute päevaks magusat leiba „Lumblija“ püsinud kuni tänase päevani. Ka traditsiooniline valmistamismeetod ja retsept on tänaseni säilinud.

Koduperenaised on ammustest aegadest küpsetanud Korčula saarel magusat leiba „Lumblija“ traditsioonilise retsepti järgi. Kuid ainuüksi retseptist siiski ei piisa; oluline on ka magusa leiva valmistamise oskus ja kogemus ning teadmine, kuidas määrata kindlaks ja saavutada vajalike koostisosade ideaalne suhe. Samuti oli tol ajal, mil kasutati puuküttega pliiti, oluline teada, kuidas saavutada küpsetamiseks õige temperatuur. Oskusi ja kogemusi oli vaja ka taigna käsitsi sõtkumiseks ning taigna kerkimiseks ja küpsetamiseks vajaliku aja hindamiseks. Toote „Lumblija“ valmistamise kunst seisneb selle küpsetamises, kuni see on küps, kuid samas mahlane ega ole kuiv. Traditsioonilist retsepti, mida naised Korčula saarel selle leiva valmistamiseks kasutasid, on põlvkonniti edasi antud ja tänaseni talletatud ning sõltuvalt saare piirkonnast on kasutusel kaks kindlalt juurdunud valmistamismeetodit.

Toodet „Lumblija“ valmistatakse traditsioonilisel viisil, järgides Korčula saarel suusõnaliselt ühelt põlvkonnalt teisele edasi antud traditsioonilist retsepti.

Selle leiva valmistamiseks ja küpsetamiseks on kaks levinud traditsioonilist viisi. Esimese puhul valmistatakse tainas koos koostisainetega 1 kg jahust, teise puhul aga valmistatakse tainas 3 kg jahust. Samuti lisatakse esimese traditsioonilise valmistusviisi puhul taigna segamisel ja vormimisel (kasutades 1 kg jahu) sellesse ühe koostisainena kohe kogu pärmikogus ja seejärel lastakse taignal kerkida mahult kahekordseks, teise traditsioonilise meetodi puhul (kasutades 3 kg jahu) lisatakse teine osa pärmi hilisemas etapis, kui tainas on esimese osa pärmi mõjul esimest korda mahult kahekordistunud. Lisaks ei kasutata esimese meetodi puhul ühe koostisosana jaanikaunapulbrit, samas kui teise meetodi kohaselt lisatakse see ühe koostisosana taignasse. Aniisiterad lisatakse esimese meetodi korral otse taignasse ühe koostisosana, samas kui teise meetodi korral lahustatakse need leiges vees.

„Lumblija“ on ainulaadne toode mitte üksnes arvukate vajalike koostisosade poolest, ka paljude taignale lisatavate koostisosade ekstensiivne eeltöötlus ning taigna enda valmistamine on unikaalsed. Just see eristab toote „Lumblija“ valmistamist samalaadsete toodete tavapärastest valmistamisetappidest. Koostisosade mitmekesisus, täidlus ja rikkalikkus, samuti nende kaal kogu valmistamisprotsessi ajal (näiteks rosinate leotamine varenikus, kindel kogus rasva, eriti oliiviõli, etteantud kogus pähkleid, kindel kogus suhkrut ja varenik ise, millel on selgelt iseloomulik struktuur ja tihedus) ei lase taignal kiiresti ja kergesti kerkida. Lisatavate koostisosade kaalu tõttu kerkib tainas mitu korda ja see protsess kestab palju kauem kui teiste samalaadsete toodete puhul (soovitatavalt lastakse taignal kerkida õhtust hommikuni). Selle tulemusel võtab magusa leiva „Lumblija“ valmistamine eriti kaua aega, kuid just see annabki lõpptootele selle selgelt iseloomulikud omadused: kompaktne, kuid pehme tekstuur, läbilõikes on rikkalikult pähkleid ja rosinaid, iseloomulik pähkline-puuviljaline maitse ning rikkalik ja täidlane aroom, mis on saavutatud tänu vürtside hoolikale lisamisele õiges proportsioonis. Toode „Lumblija“ on Korčula saare majandusliku jõukuse ja mitmesuguste kvaliteetsete toorainete tulemus ning eristub tänu oma retseptile ja valmistamiseks kasutatavate koostisosade rohkusele. Just needsamad koostisosad annavad tootele selle selgelt iseloomuliku aromaatse, pähklise ja puuviljalise maitse ja lõhna ning toote valmistamise oskus tagab erilise kompaktse sisemise tekstuuri.

Paljud saareelanikud on avaldanud kokaraamatutes magusa leiva „Lumblija“ traditsioonilise retsepti eri variante (F. Mandić „Luškajića i pića“, 2009, lk 244–245; Kaštropil-Culić, 1995, „Blatska trpeza“, lk 134). Lahutamatu seos toote „Lumblija“ ja Korčula saare traditsioonide vahel ilmneb samuti 2012. aasta väljaandes „Zapisi Danijela Kneževića“ ja Frank Miroševići 2016. aasta raamatus pealkirjaga „Povjerenje ili zaborav“, milles autor kirjeldab, kui raske on magusat leiba „Lumblija“ valmistada (F. Mirošević Dubaj, 2016, „Povjerenje ili zaborav“, lk 11).

Esimene kirjalik tõend nimetuse „Lumblija“ kasutamise kohta ilmus väljaandes „Slovinac“ 1881. aastal, kus artiklis pealkirjaga „Nekoliko riječi u čakavštini“ kirjeldab autor S. Castrapelli toodet „Lumblija“ kui „magusat leiba, mis on tehtud jahust, varenikust, safranist ja kaneelist ning mida valmistatakse kõigi pühakute päeva paiku“ (S. Castrapelli, „9 Slovinac“ nr 20, 1881, „Nekoliko riječi u čakavštini“, lk 418–419).

Ajaloo kulg on andnud veel ühe põhjuse toote „Lumblija“ valmistamise traditsiooni alalhoidmiseks. Arvukad väljarändajad, kes olid sunnitud saarelt lahkuma, said seda leiba kasutada toiduks oma pikkadel laevareisidel; tänu sellele ei olnud „Lumblija“ pelgalt igapäevane vahepala, vaid ka side kodumaaga, püsides leiva värskes maitses ja lõhnas veel kaua pärast seda, kui saare koduperenaised olid selle ahjust välja võtnud. Seoses suure väljarändamislainega 20. sajandi alguses käivitati projekt nimega „4 islands/4 places/4 recipes“ (4 saart/4 kohta/4 retsepti). Projektis ühendatakse neli traditsioonilist rooga neljast kohast, kus sel perioodil kogeti suuremahulist väljarännet, ning tutvustatakse neid. Korčula saar osales projektis tootega „Lumblija“, nagu kirjeldatakse Horvaatia ringhäälingu (HRT) 2018. aasta oktoobri telesaates „Priče iz Hrvatske“.

Korčula saarel korraldatakse mitmeid üritusi, mis toovad selgelt esile toote „Lumblija“ saavutatud maine; samuti toetatakse nende üritustega traditsioonilise magusa leiva valmistamise traditsiooni ja tavasid, alustades kõige esimesest „Kućna zabavast“ [majapidu], mille korraldas Blatos Kumpanija rüütlite selts. 1927. aastal asutatud Kumpanija rüütlite seltsi põhikirjas viidatakse „püüdele toetada ja valmistada toodet „Lumblija“. Selts korraldab korrapäraselt nn majapidusid, mis on õhtused üritused, kus tutvustatakse Blato toitu (mida kohalikud tunnevad kui spizat) ja magustoite, mida külalised aitavad pakkuda, tuues kaasa Blato traditsioonilisi roogasid. Neid üritusi korraldatakse traditsiooniliselt veebruari esimesel reedel ja nende kirjeldustes nimetatakse toodet „Lumblija“ sageli roana, mida sinna kaasa võetakse (Kumpanija rüütlite seltsi arhiiv, 1956, 1972, 1974, 1985). Selle leiva valmistamise traditsioon on püsinud saare kodumajapidamistes kuni tänase päevani, samuti korraldatakse Korčula saarel, eeskätt selle lääneosas, magusa leiva „Lumblija“ valmistamise võistlusi, degusteerimisüritusi ja piirkonna traditsioonilise kokakunsti esitlusi; lasteaedades, alg- ja keskkoolides ja hooldekodudes õpetatakse õpitubades valmistama magusat leiba „Lumblija“, samuti toimuvad õpitoad saare mitmesuguste ühingute liikmetele. Üks toote õnnistamis- ja degusteerimisüritus sai alguse 25 aastat tagasi ja seda korraldatakse oktoobri viimasel pühapäeval, mil Blato linna Plokata väljakul õnnistatakse ja degusteeritakse toodet „Lumblija“, mille on valmistanud Blato keskkooliõpilased oma õpetajate ja vanemate juhendamisel.

Ka mitmesugused väljaspool Korčula saart korraldatavad üritused tõendavad toote „Lumblija“ mainet. Näiteks tutvustati seda leiba arvukatele Horvaatiast ja välisriikidest pärit külastajatele Hea toidu festivalil, mille Dubrovniki linna turismiamet korraldas 2016. aastal.

Samal aastal võitis „Lumblija“ parima toiduaine auhinna rahvusvahelisel üritusel Noćnjak, mida korraldatakse Brači saarel Bolis, kus saavad kokku oliivikasvatajad ja oliiviõlitootjad.

Toodet „Lumblija“ kingitakse sageli ka Horvaatia ja välisriikide meedia esindajatele eri üritustel ja spetsiaalsetel esitlustel, kulinaariafestivalidel ja meediakonverentsidel.

Toodet „Lumblija“ ja selle erilist tootmismeetodit käsitletakse sageli mitmesugustel veebisaitidel, mis on pühendatud kokakunstile, rõhutades lahutamatut seost Korčula saarega (Vilicom kroz Hrvatsku, „Lumblija: „Imamo recept za mirisan kolač s otoka Korčule koji se sprema za blagdan Svih Svetih“, 29.10.2021; Dobra hrana, „Korčulanska lumblija recept star 200 godina: Kolač vezan uz ljubavnu priču Korčulanke i francuskog vojnika!“, 20.10.2018).

Saare delikatessi pakutakse külalistele mitmetel avalikel üritustel terve aasta vältel või antakse kingituseks kui Korčula saare tüüpilist gastronoomilist hõrgutist.

Viide tootespetsifikaadi avaldamisele

https://poljoprivreda.gov.hr/UserDocsImages/dokumenti/hrana/proizvodi_u_postupku_zastite-zoi-zozp-zts/Lumblija_specifikacija_proizvoda10032022.pdf

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.