[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 19.12.2007

KOM(2007) 821 lõplik

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS,

millega kehtestatakse Euroopa Ühenduse nimel võetav seisukoht rahvusvahelise vaalapüügikomisjoni kohtumistel

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

1. Vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 174 lõikele 1 on ühenduse keskkonnapoliitika üks eesmärk meetmete edendamine rahvusvahelisel tasandil, et tegelda piirkondlike ja ülemaailmsete keskkonnaprobleemidega. See eesmärk hõlmab liikide, sealhulgas vaalaliste ülemaailmset kaitset. Euroopa Ühendus pooldab vaalade ja teiste vaalaliste kaitset ja on kehtestanud keskkonnakaitsealased õigusaktid, mis tagavad nende tõhusa kaitse.

2. Elupaikade direktiivi[1] IV lisas on loetletud kõik vaalaliste liigid. See tähendab, et kõik vaalaliigid on rangelt kaitstud tahtliku häirimise, püüdmise või tapmise eest ühenduse vetes. Sama direktiiviga on keelatud ka loodusest püütud isendite pidamine, vedamine ja müük või vahetus. Kõnealuse direktiiviga on keelatud taasalustada tööstuslikku vaalapüüki täielikult või osaliselt ühenduse vetes asuvatest varudest. Vaalade rändava iseloomu tõttu on ilmne, et elupaikade direktiivi eesmärke saab täielikult saavutada vaid siis, kui kehtestatud on võrreldav rahvusvaheline reguleeriv raamistik.

3. Nõukogu määrusega 338/97/EÜ looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel,[2] millega EÜs rakendati ohustatud looduslike looma- ja taimeliikidega rahvusvahelise kauplemise konventsioon (CITES), on keelatud vaalaliste toomine ühendusse peamiselt kaubanduslikul otstarbel[3]. Seda kõrget kaitsetaset tugevdavad veelgi EÜ merekeskkonna strateegia[4] ja merestrateegia direktiivi eelnõu[5], millega saab eeldatavasti parandada vaalade kaitset Euroopa Ühenduses EL merede hea keskkonnaseisundi üldise edendamise abil.

4. Seepärast on ühenduse keskkonnapoliitika lõppeesmärk vaalade suhtes saavutada nende äärmiselt kõrge kaitse tase. Eespool nimetatud keskkonnakaitsealaste õigusaktidega tagatakse kõrgetasemeline kaitse reeglite põhjaliku ühtlustamise kaudu.

5. Lisaks on ühendusel ühise kalanduspoliitika raames ainupädevus mere bioloogiliste ressursside kaitsel.[6] Lisaks kuuluvad vaalalised EÜ asutamislepingu I lisa reguleerimisalasse ja nende suhtes kohaldatakse selle lepingu artikleid 33 ja 38.[7] Lisaks sellele on sätestatud nõukogu määruses 2371/2002/EÜ ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta,[8] et vee-elusressursside säilitamine, majandamine ja kasutamine kuuluvad ühise kalanduspoliitika alla. Sellest lähtudes on ühendus sõlminud lepinguid, mis käsitlevad osaliselt või ainult mereimetajaid.[9] Vaalalisi hõlmavad samuti ühise kalanduspoliitika raames vastu võetud teisesed õigusaktid, mille eesmärk on rakendada kalanduslepingutega seotud rahvusvahelisi kohustusi ja käsitleda vaalade kaitset.[10]

6. EÜ vaalakaitsepoliitika ei saa ühenduse vetes tõhus olla, kui seda ei toeta kooskõlastatud tegevus kõikjal maailmas. Euroopa Liidu integreeritud merenduspoliitika raames töötab komisjon selle nimel, et koordineerida Euroopa huvisid rahvusvahelistes küsimustes.

7. Rahvusvaheline vaalapüügikomisjon ( International Whaling Commission , IWC) on rahvusvaheline pädev organisatsioon kogu maailma vaalavarude säilitamise ja juhtimise alal ning see moodustati 1946. aastal allakirjutatud vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelise konventsiooniga (edaspidi „konventsioon”). Konventsiooni eesmärk on tagada vaalavarude tõhus kaitse ja juhtimine ning muuta sellega võimalikuks vaalapüügitööstuse korrapärane areng (konventsiooni preambul). IWC liikmed saavad olla ainult konventsiooniga liitunud valitsused. Konventsiooni muutmiseks nii, et EÜ võiks konventsiooniga liituda, peaksid asjaomase protokolli ratifitseerima kõik IWC liikmed. Komisjon võttis 1992. aastal vastu ettepaneku[11] pidada läbirääkimisi ühenduse liitumise üle kõnealuse konventsiooniga, kuid nõukogu ei ole selle ettepaneku suhtes meetmeid võtnud. Euroopa Ühendusel on IWC-s siiski vaatleja staatus.

8. Tööstuslik vaalapüük peatati 1986. aastal moratooriumiga, mille suhtes leppis kokku enamik IWC liikmesriike. Tööstusliku vaalapüügi kõnealuse peatamise tähtsaimaks põhjuseks oli ebaselge olukord vaalavarude teaduslikus hindamises. Sellest ajast peale on IWC kohtumistel regulaarselt arutatud põhiküsimus see, kas vaalavarud on piisavalt taastunud tööstusliku vaalapüügi keelu kontrollitud lõpetamiseks.

9. IWC kahetine ülesanne korraldada vaalapüüki ja vaalasid kaitsta on aastate jooksul tekitanud väga terava vastasseisu vaalapüüki pooldavate ja selle vastu olevate riikide vahel. Juhtivad vaalapüüki pooldavad riigid (näiteks Jaapan, Island ja Norra) on pidevalt moratooriumi vaidlustanud ja jätkavad vaalapüüki väidetavalt teaduslikul eesmärgil või teiste erandite raames.

10. Tööstusliku vaalapüügi üldine keeld IWC otsusega on kooskõlas EÜ poliitikaga, mis on määratletud eelnimetatud õigusaktides. Praegu kättesaadava teadusliku teabe alusel on oluline, et IWC tagaks moratooriumi jätkumise. Jaapan on aga pärast moratooriumi jõustumist igal IWC kohtumisel teinud ettepanekuid konventsiooni rakenduslisa ( schedule ) muutmise kohta, mille kohaselt lubataks vaalapüüki teatavatel tingimustel ja tegelikult lõpetataks vaalapüügi keeld teatavate varude suhtes. Seepärast peavad IWC-ga liitunud 20 EL liikmesriiki[12] väljendama igal IWC kohtumisel oma seisukohta selliste ühenduse pädevusse kuuluvate küsimuste suhtes. Eeldatakse, et see juhtub ka IWC 2008. aasta kohtumisel Santiagos (Tšiilis) ja edaspidistel kohtumistel.

11. Vastavalt EÜ asutamislepingu artiklis 10 sätestatud lojaalse koostöö põhimõttele ja vastavalt ühenduse välisesindatuse ühtsuse põhimõttele on oluline, et liikmesriigid valmistavad ennast järgmisteks IWC kohtumisteks ette ja saavutavad nõukogu arutelu raames ühise seisukoha. Ühenduse vaatlejastaatuse piiratuse tõttu peaksid sellist seisukohta väljendama IWC-s ühiselt ühenduse huvides tegutsevad liikmesriigid. Samuti on oluline, et need seitse liikmesriiki, kes ei ole veel konventsiooniosalised, kiirendaksid sellega liitumise menetlust. EL liikmesriigid suudaksid vaid koostöö ja ühenduse seisukoha väljatöötamise abil tagada, et välja arendatakse ja rakendatakse piisavalt range vaalade kaitse rahvusvaheline reguleeriv raamistik.

12. Sel eesmärgil esitab komisjon nõukogule otsuse lähtudes kolmest õiguslikust alusest: artiklid 37 (kalanduspoliitika) ja 175 (keskkonnapoliitika) ning artikli 300 lõike 2 teine lõik, et kehtestada seisukoht, mida tuleb ühenduse nimel võtta lepinguga loodud organil, kui see organ võtab vastu õiguslike tagajärgedega otsuseid.

13. Käesoleval nõukogu otsuse ettepanekul on kaks tahku , kuna eeldatavad konventsiooni muudatusettepanekud võiksid kuuluda nii keskkonna- kui kalanduspoliitika alla selle tõttu, et nendest poliitikavaldkondadest ei saa ühte pidada põhi- või peamiseks eesmärgiks ja teist vaid juhuslikuks, teisejärguliseks või kaudseks.

14. Lisaks on IWC otsustel konventsiooni rakenduslisa muutmise kohta õiguslikud tagajärjed, kuna neid kohaldatakse ettenähtud tähtaja jooksul, ilma et neid peaks ratifitseerima.[13] Kuna muudatusettepanekuid võib esitada kuni 60 päeva enne järgmist IWC kohtumist, ei saa ühendus algatada ja lõpule viia sisemenetlust oma seisukoha kehtestamiseks pärast seda, kui IWC liikmed on oma muudatusettepanekud esitanud. Kuna ühenduse kavandatav eesmärk on tööstusliku vaalapüügi moratooriumi lõpetamiseks tehtavate algatuste vastu võitlemine, võib nõukogu juba nüüd ühenduse seisukoha kehtestada.

15. Lisaks peaks ühendus toetama rakenduslisa selliseid muudatusi, mille eesmärk on vaalakaitsealade rajamine ja vastu olema sellistele protseduurireeglite muudatuste ettepanekutele, millega laiendataks salajase hääletamisega otsustavate küsimuste ringi ja mis oleksid vastuolus Aarhusi konventsiooniga, millega ühendus ja selle liikmesriigid on liitunud, eriti selle artikli 3 lõikega 7.

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS,

millega kehtestatakse Euroopa Ühenduse nimel võetav seisukoht rahvusvahelise vaalapüügikomisjoni kohtumistel

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37 ja artikli 175 lõiget 1 koostoimes artikli 300 lõike 2 teise lõiguga,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,[14]

ning arvestades järgmist:

(1) EÜ asutamislepingu artikli 174 lõikes 1 on sätestatud, et ühenduse keskkonnapoliitika üks eesmärk on meetmete edendamine rahvusvahelisel tasandil, et tegelda piirkondlike ja ülemaailmsete keskkonnaprobleemidega.

(2) Vastavalt direktiivile 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (elupaikade direktiiv)[15] on selle IV lisas loetletud kõik vaalaliste liigid. Seetõttu on kõik vaalaliigid rangelt kaitstud tahtliku häirimise, püüdmise või tapmise eest ühenduse vetes. Sama direktiiviga on keelatud ka loodusest püütud isendite pidamine, vedamine ja müük või vahetus.

(3) Nõukogu määrusega 338/97/EÜ looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel,[16] millega EÜs rakendati ohustatud looduslike looma- ja taimeliikidega rahvusvahelise kauplemise konventsioon (CITES), on keelatud vaalaliste toomine ühendusse peamiselt kaubanduslikul otstarbel[17].

(4) Ühendusel on ühise kalanduspoliitika raames ainupädevus mere bioloogiliste ressursside kaitsel.[18]

(5) EÜ vaalakaitsepoliitika ei saa ühenduse vetes tõhus olla, kui seda ei toeta kooskõlastatud tegevus kõikjal maailmas.

(6) Rahvusvaheline vaalapüügikomisjon (IWC) on rahvusvaheline pädev organisatsioon kogu maailma vaalavarude säilitamise ja juhtimise alal ning see moodustati 1946. aastal allakirjutatud vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelise konventsiooniga (edaspidi „konventsioon”). Konventsiooni eesmärk on „tagada vaalavarude tõhus kaitse ja juhtimine ning muuta sellega võimalikuks vaalapüügitööstuse korrapärane areng”. IWC liikmed saavad olla ainult valitsused. 20 Euroopa Liidu liikmesriiki on IWC-ga liitunud.[19] Euroopa Ühendusel on IWC-s vaid vaatleja staatus ja teda esindab komisjon.

(7) Tööstuslik vaalapüük peatati 1986. aastal moratooriumiga, mille suhtes leppis kokku enamik IWC liikmesriike. Juhtivad vaalapüüki pooldavad riigid on pidevalt moratooriumi vaidlustanud ja jätkavad vaalapüüki väidetavalt teaduslikul eesmärgil või teiste erandite raames.

(8) IWC töö aluseks on konventsiooni rakenduslisa, millega reguleeritakse vaalapüüki kogu maailmas. Rakenduslisa on esitatud konventsiooniteksti lisana ja seda käsitletakse konventsiooni lahutamatu osana. See on konventsiooniosaliste jaoks kohustuslik ja selles on sätestatud vaalaressursside kaitse ja kasutamisega seotud üksikasjalik vaalapüügieeskiri.

(9) IWC-s vastu võetud rakenduslisa muutmise otsuste eelnõudel võivad olla õiguslikud tagajärjed ja need võivad mõjutada nii ühenduse poliitika eesmärkide saavutamist kui ka kehtivaid vaalaliste suhtes kohaldatavaid õigusakte. Kuna teatavate IWC kohtumistel regulaarselt otsustamiseks esitatud ettepanekute eesmärk on lubada vaalapüüki kvootide kehtestamise ja majandamismeetmete kohaldamise kaudu või vaalakaitsealade rajamine, on vaja kehtestada ühenduse seisukoht.

(10) Liikmesriikidel on vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 10 lojaalse koostöö kohustus ja nad ei või võtta väljapoole ühenduse õigusaktide raame jäävaid kohustusi, mis võivad mõjutada ühenduse eeskirju või muuta nende reguleerimisala.

(11) Kuna ühendusel on vaatlejastaatus, peaks nõukogu otsustama ühenduse seisukoha ja seda peaksid väljendama ühiselt ühenduse huvides tegutsevad liikmesriigid.

(12) Ühendus ja liikmesriigid peaksid tulevastel IWC kohtumistel tegema tihedat koostööd selle tagamiseks, et konventsiooni ja selle rakenduslisa muudatused oleksid kooskõlas ühenduse poliitika eesmärkide ja vaalade suhtes kohaldatavate õigusaktidega,

ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

Artikkel 1

Ühenduse seisukoht IWC kohtumistel vastab käesoleva otsuse lisale ja seda väljendavad ühiselt ühenduse huvides tegutsevad liikmesriigid.

Artikkel 2

Kui on tõenäoline, et artiklis 1 viidatud seisukohta mõjutab enne IWC kohtumisi või kohtumiste ajal esitatud uus teaduslik või tehnikaalane teave või kui kohapeal tehakse ettepanekud küsimustes, mille suhtes ühendus ei ole veel seisukohta võtnud, tuleb omavahel kooskõlastades võtta asjaomase ettepaneku suhtes vastu seisukoht, vajadusel kohapeal, enne asjaomase ettepaneku hääletamisele panemist.

…

Nõukogu nimel

eesistuja

LISA

16. Euroopa Ühenduse peamine eesmärk seoses IWC-ga on tagada tõhus rahvusvaheline reguleeriv raamistik vaalade kaitseks.

17. Ühiselt ühenduse huvides tegutsevad liikmesriigid võtavad IWC otsuste ettepanekute suhtes järgmise seisukoha, jättes endale õiguse see olukorra muutumisel läbi vaadata:

18. Olla vastu rakenduslisa mis tahes muudatuste ettepanekutele, mille tagajärjel lõpetataks tööstusliku vaalapüügi moratoorium kas täielikult või osaliselt;

19. Toetada vaalakaitsealade rajamiseks esitatud rakenduslisa muudatuste ettepanekuid;

20. Toetada ettepanekuid põlisrahvastele elatist andva vaalapüügi ( aboriginal subsistence whaling ) jätkamise kohta tingimusel, et need ei ohusta asjaomaste varude kaitset, võttes asjakohaselt arvesse ettevaatusprintsiipi ja IWC teaduskomitee nõuandeid;

21. Toetada selliseid ettepanekuid, mille eesmärk on põhjalikult käsitleda kõiki konventsiooni erinevate õiguslike rubriikide alusel teostatavaid vaalapüügiga seotud tegevusi, sealhulgas teaduslikku vaalapüüki;

22. Toetada selliseid ettepanekuid, mis on kooskõlas ühenduse seisukohaga, mis on vastu võetud seoses ohustatud looduslike liikide rahvusvahelise kauplemise konventsiooni- (CITES) ja teiste rahvusvaheliste lepingutega, milles EÜ on osaleja;

23. Toetada ettepanekuid IWC vaalakaitse komitee ( Conservation Committee ) tegevuse jätkamise kohta ja ettepanekuid väikeste vaalaliste kaitsega seotud küsimuste käsitlemise kohta;

24. Toetada selliseid ettepanekuid, millega julgustatakse teaduslike andmete kogumist mitte-hävitavate meetodite abil ja vaalapopulatsioonide kaitse alaseid teadusuuringuid;

25. Olla vastu sellistele töökorra muudatuste ettepanekuid, millega laiendataks salajase hääletamisega otsustavate küsimuste ringi.

[1] Direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta, EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7.

[2] EÜT L 61, 3.3.1997, lk 1.

[3] Lisaks lubab nõukogu määrus (EMÜ) nr 348/81 (vaalatoodete impordi ühise eeskirja kohta) importida loetelus nimetatud tooteid ainult juhul, kui neid ei kasutata kaubanduslikul otstarbel.

[4] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile: merekeskkonna kaitse ja säilitamise temaatiline strateegia, KOM(2005) 504 (lõplik).

[5] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega kehtestatakse ühenduse merekeskkonnapoliitika-alane tegevusraamistik, KOM(2005) 505 (lõplik).

[6] Vt näiteks kohtuasja C-141/78 [1979] EKL 2923 lõige 6 ja kohtuasja C-804/79, [1981] EKL 1045 lõige 17.

[7] Vt EÜ asutamiselepingu artikli 32 lõige 3

[8] EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.

[9] Vt näiteks nõukogu otsus 2005/938/EÜ rahvusvahelist delfiinikaitseprogrammi käsitleva lepingu Euroopa Ühenduse nimel heakskiitmise kohta, ELT L 348, 30.12.2005, lk 26.

[10] Vt näiteks nõukogu 14. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 973/2001, milles sätestatakse teatavad tehnilised meetmed teatavate siirdekalavarude kaitseks, EÜT L 137, 19.5.2001, lk 1; nõukogu määrus (EÜ) nr 1936/2001, milles sätestatakse teatavate siirdekalavarude püügi suhtes kohaldatavad kontrollimeetmed, EÜT L 263, 3.10.2001, lk 1 ning määrus (EÜ) nr 1967/2006, mis käsitleb Vahemere kalavarude säästva kasutamise majandamismeetmeid, ELT L 36, 8.2.2007, lk 6.

[11] Nõukogu otsuse eelnõu, millega komisjonile antakse volitused pidada ühenduse nimel läbirääkimisi protokolli üle, millega muudetakse vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelist konventsiooni, Washington, 2. detsember 1946, KOM(92) 316.

[12] Austria, Belgia, Hispaania, Iirimaa, Itaalia, Kreeka, Küpros, Luksemburg, Madalmaad, Portugal, Prantsusmaa, Rootsi, Saksamaa, Slovaki Vabariik, Sloveenia, Soome, Taani, Tšehhi Vabariik, Ungari, Ühendkuningriik.

[13] Vt konventsiooni artikkel 5. Vastavalt lõikele 3 muutuvad rakenduslisa muudatused konventsiooniosalistele 90 päeva jooksul kohustuslikuks, kui nad ei esita vastuväidet.

[14] ELT C […], […], lk […].

[15] EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7.

[16] EÜT L 61, 3.3.1997, lk 1.

[17] Lisaks lubab nõukogu määrus (EMÜ) nr 348/81 (vaalatoodete impordi ühise eeskirja kohta) importida loetelus nimetatud tooteid ainult juhul, kui neid ei kasutata kaubanduslikul otstarbel.

[18] Vt näiteks kohtuasja C-141/78 [1979] EKL 2923 lõige 6 ja kohtuasja C-804/79, [1981] EKL 1045 lõige 17.

[19] Austria, Belgia, Hispaania, Iirimaa, Itaalia, Kreeka, Küpros, Luksemburg, Madalmaad, Portugal, Prantsusmaa, Rootsi, Saksamaa, Slovaki Vabariik, Sloveenia, Soome, Taani, Tšehhi Vabariik, Ungari, Ühendkuningriik.