ET Euroopa Liidu Teataja C 332/1

Komisjoni teatis, milles sätestatakse tariifse sooduskorra raames tingimused ettevõtjate ja liikmesriikide ametiasutuste teavitamiseks juhtudest, mille puhul kauba päritolu suhtes on põhjendatud kahtlus

(EMPs kohaldatav tekst)

2012/C 332/01

1. Sissejuhatus

Oma 23. juuli 1997. aasta teatises KOM(97) 402 esitas komisjon tegevuskava, mille eesmärk oli muuta tariifse sooduskorra haldamist.

Kavandatud meetmed (punkti 9.3.2 teine lõik) hõlmasid importijate varajase hoiatamise süsteemide süstemaatilisemat kasutamist juhul, kui on põhjendatud kahtlus kõnealuse korraga hõlmatud kauba päritolu suhtes. Seepärast otsustas komisjon Euroopa Liidu Teatajas (C-seeria) avaldatavate importijatele suunatud teatiste abil ettevõtjaid sellistest talle teatatud juhtudest korrapärasemalt teavitada. Ka avaldas komisjon 5. detsembril 2000 teatise 2000/C 348/03, (1) millega ta kehtestas kõnealuse teabe avaldamise tingimused.

Neid suuniseid kinnitas komisjon oma 16. märtsi 2005. aasta teatises KOM(2005) 100, milles tuletas meelde, et importijatele suunatud teatised on ettevaatusabinõud, mida rakendatakse juhul, kui ekspordiriikide pädevad ametiasutused ei tee piisavalt kontrolle või kui puudub koostöö. Ka rõhutati kõnealuses teatises, et soodusimpordi kontrolli tuleb parandada ning selleks tuleks kasutada sihipärast riskianalüüsi, et mitte tõkestada seaduslikke kaubavooge. Arvestades neid suuniseid ja alates 2000. aastast saadud kogemusi, on komisjoni arvates asjakohane avaldada 5. detsembri 2000. aasta teatise läbivaadatud versioon. See eesmärk täidetakse käesoleva teatisega, mis asendab varasemat teatist.

Kõnealust teavet avaldatakse jätkuvalt nii, et ettevõtjad ja liikmesriikide tolliasutused saavad võtta vajalikke samme: esimesed selleks, et kaitsta oma majandushuve, (2) ja teised selleks, et kaitsta Euroopa Liidu finantshuve.

Teabe avaldamisel võtab komisjon arvesse, et see ei tohiks häirida sooduskorda käsitlevaid käimasolevaid siseriiklikke ega Euroopa Liidu tasandi uurimisi.

Ainuüksi see, et teatava riigi või toote puhul ei ole teatatud põhjendatud kahtlustest, ei pruugi tähendada probleemide puudumist. Eelkõige ei piira see konkreetsete meetmete rakendamist, nt võidakse aeg-ajalt üksikutel juhtudel nõuda imporditagatisi. Seepärast peavad ettevõtjad olema kõnealuse korra rakendamisel jätkuvalt äärmiselt valvsad, eriti juhul, kui on tegemist sooduspäritolutõenditega.

2. Juhtumid, mille puhul võib olla vaja komisjonilt teavet

Peamised juhud, mille puhul võib päritolu suhtes tekkida põhjendatud kahtlus, on järgmised (mittetäielik loetelu) (3):

— algse halduskoostöö puudumine: päritolutõendite (päritolusertifikaadid, liikumissertifikaadid ja dokumendid, mille eksportijad koostavad päritolu tõestamiseks) väljastamise või kontrollimise eest vastutavate tolli- või valitsusasutuste nime ja aadressi teatamata jätmine või sertifikaatide ehtsust tõendavate pitserinäidiste esitamata jätmine;

— halduskoostöö puudumine või ebapiisavus päritolutõendite kontrollimisel;

— üldine majanduslik või teaduslik teave, mis tekitab kahtlust, kas teatav toode või riik suudab päritolukriteeriume täita (nt kangatööstuse puudumine riigis, kes ekspordib suuri riidekoguseid, või kalalaevade puudumine riigis, kes ekspordib palju kalatooteid, v.a kui päritolu kumuleerimine on võimalik või on arenenud vesiviljelussektor);

— abisaaja- või partnerriigis sooduskorra haldamiseks kasutatavad haldusstruktuurid või -tavad ei ole nõuetekohased;

— kaupade süstemaatiline import sooduskorraga hõlmatud riikidesse sellistest riikidest, kellel ei ole õigust sooduskohtlemisele, ja täiendava töötlemiseta reeksport, kui seda on võimalik kaubandusstatistika alusel kindlaks teha;

— selliste tundlike kaupade impordi järsk põhjendamatu kasv, mille puhul mitu tegurit osutavad pettuseohule või eeskirjade eiramisele (nt jalanõud, mis on eksporditud piirkonnast, kus mõne, aga mitte kõigi naaberriikide suhtes on kehtestatud dumpinguvastased tollimaksud, kus mõned riigid saavad kasu kaubanduse liberaliseerimisest või mõnel riigil õigus saada tariifseid soodustusi);

— pettusejuhud või eeskirjade eiramine, mis ilmneb eelkõige uurimisest, mis on läbi viidud abisaaja- või partnerriigis, kellel on õigus tariifsetele soodustustele;

— märgid, et abisaaja- või partnerriik on võtnud vastu asjaomase sooduskorraga vastuollu minevaid õigus- või haldussätteid või et ta võib selliseid sätteid kohaldada.

3. Teabe vorm ja sisu

3.1. Kõnealuste juhtude puhul avaldab komisjon Euroopa Liidu Teatajas (C-seeria) importijatele suunatud teatise, milles märgib, et sooduskorraga hõlmatud teatavast riigist pärit kõigi või mõnede importtoodete päritolu suhtes esineb põhjendatud kahtlus. Samal ajal edastab komisjon asjakohast menetlust järgides mis tahes asjakohast teavet liikmesriikide pädevatele ametiasutustele ning abisaaja- või partnerriigi asjaomastele ametiasutustele.

3.2. Käesolevale teatisele on lisatud loetelu käesoleva teatise avaldamise ajal jõus olevatest importijatele suunatud varasematest teatistest, milles käsitletakse juhte, mille puhul kauba päritolu suhtes on põhjendatud kahtlus. Loetelu esitatakse üksnes teabe eesmärgil. See laaditakse üles komisjoni tolliliidualasele veebisaidile (4) ning seejärel ajakohastatakse loetelu üksnes kõnealusel veebisaidil. Selline teave ei ole siduv, kuna üksnes Euroopa Liidu Teatajas (C-seeria) avaldatud importijatele suunatud teatisega, milles teavitatakse ettevõtjaid ja liikmesriikide ametiasutusi kauba päritoluga seotud põhjendatud kahtluse juhtudest, kaasnevad ühenduse tolliseadustiku artikli 220 lõike 2 punktis b sätestatud tagajärjed.

4. Avaldamisele järgnevad meetmed

4.1. Importijatele suunatud teatiste avaldamise järel teevad liikmesriikide tolliasutused teatistega seotud kaubavoogude riskianalüüsi. Selle alusel otsustatakse siis, millised kauba päritoluga seotud tõendavad dokumendid tuleb koos taotluse põhjendusega saata sooduskorrast kasu saava riigi pädevatele ametiasutustele tollivormistusjärgseks kontrolliks. Kontrolli tulemusi oodates peaks iga liikmesriigi tolliasutused võtma kõik vajalikud ennetavad meetmed, et tagada mis tahes kohaldatavate maksude maksmine. Need meetmed peaksid vastama asjaomases lepingus või ühepoolses sooduskorras sätestatud korrale.

4.2. Asjakohane ELi-tasandi foorum (nõukogu rühmad, tolliseadustiku komitee või mis tahes muu komitee) uurib olukorda, millest lähtuvalt importijatele suunatud teatis avaldati, võttes aluseks tollivormistusjärgse kontrolli tulemusi või muud asjakohast teavet. Tehtud järeldusest olenevalt otsustab komisjon, et põhjendatud kahtlus: — on kõrvaldatud; sel juhul avaldab ta importijatele suunatud vastava teatise Euroopa Liidu Teatajas (C-seeria), tunnistab varasema teatise kehtetuks või muudab seda; või — esineb endiselt; sel juhul ja kui asjaomase ühepoolse sooduskorra või ELi sõlmitud vabakaubanduslepinguga on ette nähtud võimalus soodustused ajutiselt tühistada või peatada, võib komisjon soovitada või vajaduse korral otsustada, et asjaomane tariifne sooduskohtlemine tühistatakse või peatatakse täielikult või osaliselt. Vabakaubanduslepingute puhul saab ta suunata juhtumi asjaomase lepinguga loodud ühisele tollikomiteele või mis tahes muule asjakohasele organile.

(1) EÜT C 348, 5.12.2000, lk 4.

(2) Sooduskohtlemisest keeldumine, kuna on põhjendatud kahtlus importkauba päritolustaatuse suhtes, võib põhjustada tollivõlga. Teatise avaldamise järel ei saa vastutav isik toetuda heausksusele, et taotleda imporditollimaksude tagasimaksmist või nende vähendamist, nagu tuleneb nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artikli 220 lõike 2 punkti b viienda lõigu sõnastusest (EÜT L 302, 19.10.1992, lk 1).

(3) Kui päritolureegleid käsitlevate Euroopa-Vahemere protokollide selgitavates märkustes (ELT C 83, 17.4.2007, lk 13) osutatakse põhjendatud kahtlusele, on tegemist üksnes üksikjuhtumitega, mille puhul võib mõnikord tekkida kahtlus seoses kauba tegeliku päritoluga, peamiselt formaalsetel põhjustel. Sarnaselt on juhtudel, kui komisjon on võtnud tariifsete soodustuste peatamiseks meetmeid teatava ühepoolse korra alusel (nimelt 22. juuli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 732/2008 (ELT L 211, 6.8.2008, lk 1) artiklite 18–19 kohase üldise soodustuste süsteemi, 21. jaanuari 2008. aasta määruse (EÜ) nr 55/2008 (ELT L 20, 24.1.2008, lk 1) artikli 10 kohaste teatavate kaubandussoodustuste ning 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1215/2009 (ELT L 328, 15.12.2009, lk 1) artikli 10 kohaste teatavate erandlike kaubandusmeetmete alusel), tegemist põhjendatud kahtlusest kaugemale minevate juhtudega.

(4) http://ec.europa.eu/taxation_customs/index_en.htm