EUROOPA KOMISJON Brüssel,26.6.2015 COM(2015) 313 final KOMISJONI ARUANNE liidu rahanduse tulemuspõhise hindamise kohta {SWD(2015) 124 final}

{SWD(2015) 125 final}



Sisukord Lühendite loetelu SISSEJUHATUS Artikli 318 alusel esitatava aruande roll Käesolev aruanne 1. Strateegia „Euroopa 2020” ja ELi eelarve lisaväärtus 1.1. Strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisel tehtud edusammude kokkuvõte 1.2. Näited selle kohta, kuidas ELi eelarvet kasutati sise- ja välispoliitika prioriteetidega tegelemiseks Näide 1. MAJANDUSKASVU JA TÖÖKOHTADE LOOMISE KOKKULEPE: kuidas projektivõlakirjade algatus aitas võimendada olulistele taristuprojektidele mõeldud täiendavat rahastamist Näide 2. VÕITLUS EBOLAGA: kuidas ELi koordineeritud reageerimine aitas kiiresti pakkuda korralduslikku ning finants- ja humanitaarabi seoses ebolaepideemiaga Aafrikas 2. ÜLEVAADE SAAVUTATUD TULEMUSTEST 2.1. Arukas ja kaasav majanduskasv (eelarverubriik 1) A. KONKURENTSIVÕIME MAJANDUSKASVU JA TÖÖHÕIVE TAGAMISEKS (alamrubriik 1a) B. MAJANDUSLIK, SOTSIAALNE JA TERRITORIAALNE SIDUSUS (alamrubriik 1b) 2.2. Jätkusuutlik majanduskasv: loodusvarad (eelarverubriik 2) 2.3. Julgeolek ja kodakondsus (eelarverubriik 3) 2.4. Globaalne Euroopa (eelarverubriik 4) 3. Kokkuvõte





Lühendite loetelu CEF Euroopa ühendamise rahastu COSME Ettevõtete konkurentsivõime ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate programm EAFRD Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfond EAGF Euroopa Põllumajanduse Tagatisfond EIP Euroopa Investeerimispank EKF Euroopa Kalandusfond EMKF Euroopa Merendus- ja Kalandusfond ERF Euroopa Regionaalarengu Fond ESF Euroopa Sotsiaalfond IPA Ühinemiseelse abi rahastamisvahend Programm „Horisont 2020” ELi teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogramm (mitmeaastane finantsraamistik 2014–2020) ÜPP Ühine põllumajanduspoliitika ÜVJP Ühine välis- ja julgeolekupoliitika WHO Maailma Terviseorganisatsioon



SISSEJUHATUS Artikli 318 alusel esitatava aruande roll

ELi toimimise lepingu artikli 318 kohaselt peab komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule igal aastal liidu rahanduse tulemuspõhise hindamise aruande (edaspidi „artikli 318 alusel esitatav aruanne” või „aruanne”) ELi eelarve täitmisele heakskiidu andmise iga-aastase menetluse raames. See võimaldab Euroopa Parlamendil lisaks eelarve täitmise nõuetekohasuse, seaduslikkuse ja korrektsuse kontrollimisele hinnata ka ELi eelarve täitmise tulemuslikkust. Viimati nimetatud aspekte on käsitletud komisjoni haldustegevuse koondaruandes. Umbes 80 % ELi eelarvest täidab komisjon koostöös liikmesriikidega, samas kui 20 % eelarvest täidab komisjon otseselt. Liikmesriigid peavad tegema komisjoniga koostööd programmide rakendamisel ning nende hindamisel ja nende kohta aruannete esitamisel. Komisjon vastutab parlamendi ja nõukogu ees ELi eelarve täitmise eest ning parlament annab nõukogu soovituse põhjal heakskiidu komisjoni tegevusele. Seire- ja hindamisraamistik (sealhulgas tulemuslikkusealased eesmärgid ja tulemusnäitajad koos hindamis- ja aruandluskorraga) on kehtestatud parlamendi ja nõukogu vastu võetud mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) rahastamisprogrammides. Komisjon on lisanud need tulemuslikkusealased eesmärgid ja tulemusnäitajad lisaks peadirektoraatide juhtimiskavades esitatud juhtimisalastele näitajatele oma iga-aastastesse tegevusaruannetesse. Komisjon teeb kokkuvõtte ja annab aru kulutuste seaduslikkuse ja korrektsuse ning ELi eelarve täitmise juhtimise kohta oma iga-aastases haldustegevuse koondaruandes, tuginedes iga-aastastes tegevusaruannetes esitatud teabele. Seega võetakse iga-aastasel eelarve täitmisele heakskiidu andmisel arvesse eri liiki teavet. See teave hõlmab raamatupidamise aastaaruannet, finantsselgitust liidu varade ja kohustuste kohta, teavet kulutuste seaduslikkuse ja korrektsuse kohta, teavet finantsprogrammide rakendamisel ja juhtimisel tehtud edusammude kohta ning saavutatud tulemusi käsitlevat teavet. Junckeri juhitav komisjon on väljendanud kavatsust tagada, et iga nende meetmega kaasneb maksimaalne tulemuslikkus ja lisaväärtus . See lubadus koos komisjoni parema õigusloome poliitikaga on jõuliseks kinnituseks pühendumisest tulemuslikkusele orienteeritud ELi eelarve tagamisele. Parlament ja kontrollikoda on taotlenud, et artikli 318 alusel esitatav aruanne sisaldaks igal aastal ajakohastatud andmeid edusammude kohta, mida on tehtud programmieesmärkide täitmisel, ja andmeid programmide panuse kohta ELi üldiste eesmärkide täitmisel. Vastusena sellele taotlusele on komisjon esitanud teabe nii ELi poliitikaeesmärkide kui ka programmieesmärkide täitmise kohta. Sellega seoses tuleb siiski arvesse võtta erinevaid tegureid. Esiteks, kuna iga-aastane eelarve täitmise heakskiitmine ja heakskiidetav eelarveaasta on nii lähestikku, on ajakohastatud teavet võimalik esitada piiratud ulatuses. Seda sellepärast, et kuigi aastate kaupa on võimalik esitada andmeid kulutuste, ELi vahenditest rahastatud meetmete ning nende meetmete otseste ja kõige kohesemate tulemuste kohta, ei ole nii lühikese aja möödudes võimalik anda aru selle kohta, milline on ELi sekkumise laiem mõju majandusele ja ühiskonnale. Nagu tunnistatakse mitmeaastase finantsraamistiku hindamis- ja aruandlusraamistikus, õnnestub laiemat teavet tulemuslikkuse kohta saada alles siis, kui iga programmiga ollakse jõudnud umbes poole peale. Siis on möödunud piisavalt aega, et tehtud kulutused ja võetud meetmed hakkaksid mõju avaldama. Meetmete mõju tugevust ja jätkusuutlikkust on samuti võimalik hinnata alles mõne aasta pärast, kui vaadata arengusuundumusi. Näiteks, kui ühel aastal antakse finantstoetust pikaajaliste töötute kutsealaseks ümberõppeks, võib sellega kaasneda pakutavate koolituste kvaliteedi või arvu suurenemine järgmisel aastal. Selle tulemusel peaksid näiteks järgneval aastal olema tööturul kvalifitseeritumad inimesed. Nende arengute jätkusuutlikku mõju – mis väljendub selles, et need inimesed leiavad uue püsiva töökoha – on seejärel võimalik hinnata iga-aastase aruandluse abil kindlaks tehtud suundumuste alusel mõne aasta pärast. Sellepärast esitatakse iga-aastastes aruannetes korrapäraselt teavet ELi kulutuste väljundite ja tulemuste kohta, samas kui finantssekkumise üldise tulemuslikkuse hindamine algab vahehindamiste kaudu alles siis, kui seitsmeaastase finantsraamistikuga on jõutud umbes poole peale, ja jõuab lõpule alles mitmeaastase finantsraamistiku lõppemisele järgnevatel aastatel tehtavate järelhindamiste tulemusena. Teiseks, seose loomine võetud meetmete ja ELi poliitikaeesmärkide saavutamisel tehtud edusammude vahel on täiendavalt raskendatud erinevate väliste tegurite tõttu. Võtame taas aluseks töötute koolitamise näite. Mitmed tegurid, mis mõjutavad ülemaailmseid kaubandustingimusi ja erasektori otsustusprotsessi seoses tootmise asukoha valikuga maailma eri paigus, võivad avaldada suurt mõju tööhõivele eri riikides ja piirkondades olenemata pakutud koolituse kvaliteedist ja kvantiteedist. Kolmandaks tuleb arvesse võtta ka asjaolu, et ELi kulutused moodustavad vaid ligikaudu 2 % avaliku sektori kogukulutustest ELis ja 1 % kogurahvatulust. Kuigi ELi kulutustega on võimalik ja tahetakse pakkuda lisaväärtust riiklikele kulutustele, aidata kaasa tõhusa ühtse turu loomisele, vähendada piirkondlikke erinevusi arengus ja sissetulekus jne, on ELi finantsprogrammide kaudu tehtavatel kulutustel piiratud mõju, sest need summad on suhteliselt väikesed, kui pidada silmas üldise eelarve mahtu ja turuolukorda. Kõiki neid tegureid tuleb arvesse võtta, kui kaalutakse seda, millise panuse võib artikli 318 alusel esitatav aruanne anda iga-aastasesse ELi eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetlusse. Käesoleva aruande edasiarendamisel tuleb arvesse võtta komisjoni jätkuvat tööd tulemuslikkuse valdkonnas kogu eelarvetsükli jooksul, et tagada parima teabe kättesaadavus vahendite eraldamise otsuste tegemiseks, vähendada halduskoormust, võimaldada lihtsamat ja kiiremat juurdepääsu ELi rahalistele vahenditele ning kohaldada kulutõhusamaid kontrolle. Samuti pööratakse suurt tähelepanu institutsioonidevahelisele teabevahetusele ja dialoogile teemal, kuidas saavutada parimad tulemused ja kuidas anda üldsusele paremini teavet. Parlamendi palvel loodav tulemuspõhise eelarvestamise institutsioonidevaheline töörühm peaks aitama kaasa ühise lähenemisviisi kujundamisele, mida saab võtta aluseks tulevaste otsuste tegemisel selle kohta, kuidas parimal viisil tagada, et ELi eelarve keskenduks tulemustele. Käesolev aruanne Aastaid 2014–2020 hõlmav liidu eelarve (edaspidi „mitmeaastane finantsraamistik aastateks 2014–2020”) on jaotatud erinevateks kulukategooriateks (edaspidi „eelarverubriigid”), mis vastavad ELi erinevatele tegevusvaldkondadele: 1) arukas ja kaasav majanduskasv; 2) jätkusuutlik majanduskasv: loodusvarad; 3) julgeolek ja kodakondsus; ning 4) globaalne Euroopa. Seitsmeaastaseks perioodiks on neile valdkondadele eraldatud maksimaalselt 960 miljardit eurot . 2014. eelarveaastal hakati rakendama uue mitmeaastase finantsraamistiku kohaseid programme. Samal ajal tehti jätkuvalt kulutusi eelmise mitmeaastase finantsraamistiku (2007–2013) alusel rahastatud programmide raames läbiviidavatele projektidele. Nagu märgitud eelmise aasta artikli 318 alusel esitatud aruandes, sisaldab 2014. aasta aruanne esimesi märke mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) rakendamisel tehtud edusammudest koos olemasoleva tagasisidega mitmeaastase finantsraamistiku (2007–2013) kohaste varasemate programmide raames rahastatud projektide tulemuste ja mõju kohta. Aruanne põhineb komisjoni osakondade iga-aastastes tegevusaruannetes esitatud teabel, milles seireandmeid on kombineeritud Euroopa Kontrollikoja hindamis- ja tulemusaudititest saadud tõenditega. Nendes iga-aastastes tegevusaruannetes on esitatud üksikasjalik teave näitajate kohta, millega mõõdetakse erinevate ELi poliitikavaldkondade eesmärkide saavutamisel tehtud edusamme. Kogu komisjoni hõlmav ülevaade edusammude kohta, mida on tehtud seoses võtmetähtsusega tulemuslikkuse põhinäitajatega, on esitatud komisjoni 2014. aasta haldustegevuse koondaruandes. Mitmeaastase finantsraamistiku (2007–2013) kohaste peamiste rahastamisprogrammide järelhindamise tulemused ei ole veel kättesaadavad. Sellepärast koostatakse sellel aastal esitatav aruanne ajal, mis jääb varasema mitmeaastase finantsraamistiku tulemuslikkust käsitlevate täiendavate aruannete esitamise ja uue mitmeaastase finantsraamistiku alusel kulutuste tegemise perioodi vahele.

Aruandes lähtutakse parlamendi, nõukogu ja kontrollikoja soovist keskenduda aruandluse käigus rohkem sellele, milline on eelarve panus strateegiasse „Euroopa 2020” ja eelarve pakutav ELi lisaväärtus. Aruanne sisaldab strateegia „Euroopa 2020” sihtide saavutamisel tehtud edusammude kokkuvõtet. Peamine näide selles vallas on see, kuidas võeti kasutusele rahalised vahendid vastusena riigipeade 2012. aasta algatusele, millega sooviti anda täiendav tõuge nimetatud strateegia sihtide täitmisele majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe kaudu. Nimetatud kokkuleppe alusel rahastatakse algatusi, mille eesmärk on leevendada majanduslanguse mõju. 2014. aastal saadi esimest korda andmeid ühe sellise algatuse, nimelt projektivõlakirjade algatuse abil saavutatud tulemuste kohta. Aruandes on esitatud ka näited ELi eelarve abil loodud lisaväärtuse kohta ning sellele on lisatud komisjoni talituste töödokument (SWD1), milles käsitletakse ELi sekkumiste tõhusust ja tulemuslikkust ning nende sekkumistega loodavat sünergiat, mis aitab luua ELi lisaväärtust. Sarnaselt eelmise aasta aruandele lisatakse ka sellele aruandele veel üks komisjoni talituste töödokument (SWD2), kus kirjeldatakse, kuidas komisjon on rakendanud artikli 318 alusel esitatava hindamisaruande arendamise 2013. aasta tegevuskava. Aruande ülesehitus 1. jaotises esitatakse kokkuvõte strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamiseks tehtud edusammudest ning näidatakse, kuidas ELi eelarve vahendeid kasutati prioriteetsetes sise- ja välispoliitika valdkondades. Näitest 1 selgub, kuidas ELi eelarvega võimendati oluliste taristuprojektide jaoks mõeldud rahastamist projektivõlakirjade algatuse kaudu. Näitest 2 selgub, milline oli ELi eelarve lisaväärtus ebolaepideemiaga seoses pakutud korraldusliku ning finants- ja humanitaarabi koordineerimisel Aafrikas. 2. jaotises antakse põhjalik ülevaade liidu rahaliste vahendite abil igas mitmeaastase finantsraamistiku rubriigis saavutatud tulemuste kohta. Jaotis on jagatud kaheks peatükiks, milles käsitletakse liidu sisepoliitikat ja liidu välispoliitikat. Selles jaotises annab komisjon aru programmide tulemuste ja mõju kohta ning programmide tulemuslikkusega seotud rakenduslike aspektide kohta. 3. jaotises esitatakse kokkuvõtvalt peamised tulemused ja tehakse järeldused.



1. Strateegia „Euroopa 2020” ja ELi eelarve lisaväärtus 1.1. Strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisel tehtud edusammude kokkuvõte Strateegia „ Euroopa 2020 ” on Euroopa Liidu kümneaastane tööhõive ja majanduskasvu strateegia, mis kutsuti ellu 2010. aastal. Aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu saavutamiseks toetub strateegia viiele peamisele eesmärgile, milleks on tööhõive, teadusuuringud ja areng, kliima ja energeetika, haridus ning vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastane võitlus. Nende viie eesmärgi põhjal on iga liikmesriik seadnud oma riiklikud eesmärgid. Aastaid 2014–2020 hõlmava mitmeaastase finantsraamistiku eelarve on üks ELi vahend, mille abil aidata kaasa nende eesmärkide saavutamisele. Tulemuste saavutamisel on peamine roll riikide valitsustel. Enamikus valdkondades ei ole riiklikud eesmärgid piisavalt auahned, et kumulatiivselt ELi tasandi eesmärke saavutada, ning ELi eelarvest, mis moodustab umbes 2 % avaliku sektori kogukulutustest ELis, ei piisa selle puudujäägi likvideerimiseks. Allpool esitatud joonisel on näidatud alates 2008. aastast tehtud edusammud ja kaugus strateegia „Euroopa 2020” peamiste sihtide saavutamisest. Allikas: Eurostati trükis, 2. märts 2015 Võimaluse korral on käesoleva aruande peatükid üles ehitatud lähtuvalt strateegias „Euroopa 2020” esitatud aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu prioriteetidest ning ELi programmide tulemused on seotud nimetatud strateegia eesmärkidega. Erinevates peatükkides välja toodud tulemuste tõlgendamisel tuleks silmas pidada strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisel tehtud üldisi edusamme, mida on kirjeldatud eespool.

ELi eelarvet kasutatakse nii strateegia „Euroopa 2020” pikaajaliste eesmärkide toetamiseks kui ka lühiajaliste probleemide lahendamiseks. Allpool esitatud kahest näitest selgub, kuidas ELi rahalisi vahendeid on suunatud lühiajalistele poliitikaprioriteetidele reageerimiseks nii sise- kui ka välispoliitika valdkonnas. 1.2. Näited selle kohta, kuidas ELi eelarvet kasutati sise- ja välispoliitika prioriteetidega tegelemiseks Näide 1. MAJANDUSKASVU JA TÖÖKOHTADE LOOMISE KOKKULEPE: kuidas projektivõlakirjade algatus aitas võimendada oluliste taristuprojektide täiendavat rahastamist Selleks et anda strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele täiendav tõuge, võtsid ELi riigipead 2012. aasta juunis vastu majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppe. Nimetatud algatusega nähakse ette mitu sihtotstarbelist meedet, mille peavad võtma liikmesriigid, komisjon ja EIP. Üks neist meetmetest oli katseprojekti „Projektivõlakirjade algatus” käivitamine. Katseprojekti rahastab EIP ja 230 miljonit eurot eraldatakse ELi eelarvest. Prognooside kohaselt pidi projektivõlakirjade algatusega kaasnema kuni 4,5 miljardi euro ulatuses täiendavaid investeeringuid peamistesse transpordi-, energeetika- ja lairibataristu katseprojektidesse, mis pidi suurendama tööhõivet, aidates samas kaasa majanduskasvule ja töökohtade loomisele tulevikus. 2014. aastal projektivõlakirjade algatusega seoses kättesaadavaks saanud tõendid näitasid, et algatuse abil suudeti kaasata täiendavaid rahalisi vahendeid. 4,5 miljardist eurost on projekti kapitalikulusid kaetud 2,1 miljardit euro ulatuses finantseeringust, mida EL/EIP toetasid kolme sektorit hõlmavate taristuprojektidega seoses võimaldatud krediidikvaliteedi parandamise kaudu, kusjuures lähitulevikus kaetakse veel kuni ligikaudu 2 miljardi euro ulatuses kavandamisel olevate projektide kapitalikulusid. Praeguseks on sõlmitud rahastamiskokkulepped seoses nelja projektiga, mis saavad toetust ELi eelarvest. 1.Uus Belgia kiirtee A11 (projekti kogumaksumus on 657,5 miljonit eurot): A11ga luuakse pärast selle valmimist otsene kiirteeühendus Zeebrugge sadama ja Euroopa kiirteevõrgustiku vahel. 2.Saksamaa kiirtee A7 (Bordesholm–Hamburg) pikendus (projekti kogumaksumus on 772 miljonit eurot): A7 on Saksamaa pikim kiirtee ja üks kõige olulisemaid ühendusi põhja-lõuna suunal Skandinaavia ja Kesk-Euroopa vahel. Projekt võimaldab suurendada liiklusmahtu kiirteel. 3.Lairibataristu (Axione) projekt Prantsusmaal (projekti kogumaksumus on 189,1 miljonit eurot): EIP võimaldatud krediidikvaliteedi parandamine koos ELi eelarvest akreditiivi kujul saadava toetusega võimaldas ettevõtjal emiteerida esimese noteeritud ja reitingu saanud telekommunikatsioonisektori projektivõlakirja Euroopas. Projekti kaudu toetatakse lairibavõrgu hooldamist ja laiendamist peamiselt Prantsusmaa väikese rahavastikutihedusega piirkondades. 4.504 MW Greater Gabbard projekt (avamere elektrienergia ülekandevõrgu projekt; OFTO) Ühendkuningriigis (projekti kogumaksumus on 420 miljonit eurot): tegemist oli esimese avamere elektrienergia ülekandevõrgu projektiga, mis oli piisavalt suur, et pakkuda huvi kapitaliturgudele. Greater Gabbardi tehing näitas, kui märkimisväärset hinnastamiseelist on võimalik saavutada, kui avaliku võlakirja pakkumise korral kasutada projektivõlakirjade algatuse kaudu pakutavat krediidikvaliteedi parandamist tavapärase pangapoolse rahastamise asemel. Allkirjastatud tehinguga seoses saavutatud finantsvõimenduse taseon praeguseks umbes üheksa. EIP kõrgema nõudeõiguse järguga laenudega võrreldes on EIP poolt projektivõlakirjade algatuse raames võetud madalama nõudeõiguse järguga positsioonil olnud märgatav katalüütiline mõju erainvestorite meelitamisele projektide juurde. EIP roll krediidikvaliteedi parandamise pakkujana andis erainvestoritele kindlust, et EIP kaasatakse projekti hankemenetlusse varajases etapis. Selle tulemusel olid vastavate projektiettevõtjate väljastatud võlakirjad atraktiivse riskiprofiiliga laiema hulga institutsionaalsete investorite jaoks. Projektivõlakirjade algatuse kaudu pakutava krediidikvaliteedi parandamisega seostatud projektivõlakirja optsiooniga kaasnesid riigiasutuse jaoks märkimisväärsed hinnastamiseelised võrreldes pangapoolse rahastamisega ning see omakorda pakkus kõrgemat väärtust tarbijatele. Majanduskasvu ja töökohtade loomise kokkuleppega suunati suur osa struktuurifondide (nüüd Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondid) vahenditest majanduskasvu edendamise meetmetesse, näiteks teadusuuringute ja innovatsiooni, VKEde ja tööhõive edendamise toetamisse. Käesoleva aruande punkti 2.1 alapunktis B esitatakse põhjalikum ülevaade Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide tulemuslikkusest neis valdkondades ning samuti sellega seoses uue mitmeaastase finantsraamistiku alusel kaasatud investeeringutest. Näide 2. VÕITLUS EBOLAGA: kuidas ELi koordineeritud reageerimine aitas kiiresti pakkuda korralduslikku ning finants- ja humanitaarabi seoses ebolaepideemiaga Aafrikas 2014. aasta ebola pandeemia on globaalse mõõtmega ja üleilmset muret valmistav jätkuv kriis. Pandeemia haaras enda alla peamiselt kolm Lääne-Aafrika riiki (Libeeria, Sierra Leone ja Guinea) ning 2014. aasta lõpuks oli see nõudnud umbes 8 800 inimelu, kusjuures nakatunuid oli üle 22 000. Ebola likvideerimine nõuab kohapeal võetavaid meetmeid, mis sõltuvad suures osas globaalsest panusest. Laiema rahvusvahelise tegevuse osana mobiliseeris EL 2014. aasta detsembriks epideemiaga võitlemiseks kiiresti rahalisi vahendeid summas üle 1,1 miljardi euro. ELi eelarvest saadi umbes 417 miljonit eurotning need vahendid mobiliseeriti erinevatest eelarverubriikidest, nagu on näidatud allpool.

ELi eelarvest toetatakse epideemia üle järelevalve tegemist, diagnoosimist, ravi ja meditsiinitarbeid, arstide ja õdede kaasamist ning mobiilsete laboratooriumide kasutamist, tervishoiutöötajate koolitamist ja teadlikkuse suurendamise meetmeid. Lisaks reageeringu koordineerimisele oli ELi ülesanne parandada kolmandate riikide võimekust reageerida sellistele ohtudele. EL toetas mõjutatud riikide stabiliseerimist ning abistab neid praegu taastumisprotsessis. 2014. aasta jooksul näitas Euroopa Liit tema pakutavat lisaväärtust mitmes mõttes. Tulemuslikkus: ELi tegevus oli ainus viis, kuidas tagada kiired ja tõhusad tulemused koordineeritud viisil. Näiteks, EL koordineeris ELi siseselt selliseid ennetusmeetmeid nagu teabe ja parimate tavade jagamine, koolitas tervishoiutöötajaid ja haldas humanitaarvaldkonna ekspertide laia võrgustikku. Tõhusus: tegevus ELi tasandil oli kõige kulutõhusam, sest ressursid ja eksperditeadmised koondati. EL suutis kasutada ära mastaabisäästu, mis andis lisaväärtuse. Näiteks, programmi „Horisont 2020” kaudu töötatakse välja kulutõhusaid ravimeetodeid, vaktsiine ja kiireid diagnoosimeetodeid. Sünergia: ELi tegevus täiendas tegevust liikmesriikide tasandil ning avaldas võimendavat mõju erinevuste vähendamise ja sünergia loomise kaudu. Allpool on kirjeldatud erinevate ELi programmide panust üldisesse tegevusse. Töötajad ja varustus Ebolaga seotud olukorda jälgitakse tähelepanelikult hädaolukordadele reageerimise koordineerimiskeskuse (ERCC) kaudu, mis toimib reageerimiskeskusena ELi ebola koordineerimisvoliniku Christos Stylianidese juhtimisel. Nimetatud keskus pakub koordineerimisplatvormi eesmärgiga hõlbustada Euroopa abi tõhusat koordineerimist. Loodud on ebola rakkerühm, mis kohtub ühise tegevuse kindlaksmääramiseks iga päev. Teine kriitiline element on olnud õhutransport tervishoiutöötajate ja varustuse riiki viimiseks ja seal transportimiseks. ERCC toel kasutati Madalmaade laeva üheksast liikmesriigist pärit 5 000 tonni abi, sealhulgas kiirabiautode, veokite, mobiilsete haiglate ja kaitsevarustuse kohaletoimetamiseks. Lisaks kehtestas EL meditsiinilise evakuatsiooni süsteemi kõigile rahvusvahelistele abitöötajatele – see on eluliselt oluline eeltingimus tagamaks, et piirkonda saaks minna rohkem tervishoiutöötajaid. Teadusuuringud Pärast Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) poolt rahvusvahelisele kogukonnale esitatud üleskutset leida viise, kuidas aidata WHOd ebolavastases võitluses, mobiliseeris komisjon rahalised vahendid programmi „Horisont 2020” raames ning suutis enneolematult lühikese aja jooksul alustada 2014. aasta oktoobris teadusuuringute projektidega. Samal ajal pakuti innovatiivsete ravimite algatuse – avaliku ja erasektori partnerlus Euroopa Komisjoni ja Euroopa farmaatsiatööstuse vahel – kaudu võimendust farmaatsiatööstuselt saadud 101 miljonile eurole. Peale selle aitab komisjon jälgida epideemiat ja selle levikut. Teadusuuringute Ühiskeskuse kaudu aitab EL WHO-l arendada ohutuvastamise ja riskihindamise süsteemi, mida kasutatakse viirusepuhangu jälgimiseks juba mõjutatud piirkondades ja riikides, haiguse mis tahes täiendava leviku võimalikult varajaseks tuvastamiseks ja reageerimismeetmete kindlaksmääramiseks. Koordineeritud teadusuuringud nii hädaolukordades kui ka epideemiate vahelisel ajal on väga olulised, et tulevastele nakkuspuhangutele tulemuslikult ja kiiresti reageerida. Sellepärast on komisjon haaranud initsiatiivi, et sisse seada ülemaailme teadusuuringute alane koostöö eesmärgiga olla valmis infektsioonhaiguste levikuks. Selle koostöö raames ühendatakse teadusuuringute rahastajad kõigilt mandritelt. Koostööga soovitakse tagada tulemuslik teadusuuringutel põhinev reageerimine 48 tunni jooksul puhangu tekkest. Rahvatervis ja valmisolek Euroopas Rahvatervise programmi kaudu ühendasid mitmed laboratooriumid oma jõud eesmärgiga parandada diagnoosimisvõimekust selliste tegevuste kaudu, mis hõlmasid operatiivvalmisolekukavade koostamist, materjalide (diagnostikakomplektide) ostu, töötajate koolitamist ja väliseid kvaliteedikontrolle. Kogu võrgustiku raames testiti enam kui 220 proovi ning võrgustik saatis ka koolitatud töötajaid tegema samalaadset laboritööd Lääne-Aafrikas (Guinea, Libeeria). See kogemus on väga oluline, sest see võetakse aluseks, kui sarnases olukorras tuleb taas Euroopa tasandil reageerida. Samuti tehti ettevalmistusi juhuks, kui ebolajuhtumeid peaks esinema ELis. Muu hulgas määrati kogu ELis umbes 50 keskust enam kui 20 000 voodikohaga ja spetsialiseerunud laborite võrgustik, nähti ette kiirabi ja õhutransport, koolitati tuhandeid meditsiinitöötajaid ning avaldati teavitavaid sõnumeid lennujaamades ja sadamates ning massimeedias. Peale selle loodi 2014. aasta oktoobris koostöös Maailma Terviseorganisatsiooniga ELi mehhanism ebolasse nakatanute meditsiiniliseks evakueerimiseks Aafrikast Euroopasse. Selle mehhanismi raames toodi neli ebolapatsienti Euroopas asuvasse haiglasse. Piirkondlik valmisolek

Selleks et toetada valmisolekut Lääne-Aafrikas (ja mujal), pakuti abi stabiilsuse ja rahu edendamise rahastamisvahendi ja muude pooleliolevate ELi programmide kaudu, näiteks aidates värskendada ja varustada seadmetega ebolaravi üksust Côte d’Ivoire’i Vabariigi keskhaiglas, aidates pakkuda vee- ja kanalisatsiooniprogrammi koos hügieenialaste sõnumitega Guinea-Bissaus või luues rahastamisvahendi Burkina Fasos riikliku valmisolekukava toetamiseks. Seoses ebolapuhangule reageerimisega üldiselt ja ELi osalemise mõjuga konkreetselt on nii ELi talitustes kui ka liikmesriikidega juba alustatud mitmeid saadud õppetundidel põhinevaid õppusi ning ÜRO tasandil on ÜRO peasekretär nimetanud kõrgetasemelise rühma. Nende erinevate meetmete tulemused selguvad 2015. aastal.

2. ÜLEVAADE SAAVUTATUD TULEMUSTEST Käesolevas jaotises antakse ülevaade 2014. aastal peamiste rahastamisprogrammide raames saavutatud tulemustest. Ülevaade on liigendatud eelarverubriikide kaupa. Punktides 2.1–2.3 käsitletakse liidu sisepoliitikat ning punktis 2.4 liidu välispoliitikat. Keskendutakse esialgsetele tulemustele, sest pikemaajalised tulemused ja mõjud ei ole veel ilmnenud. Iga punkt on liigendatud järgmiselt. 1.Lõik, mis käsitleb mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) neid programme, mis on eelarverubriigiga hõlmatud, nende rahalist katet ja vajaduse korral seda, kuidas need programmid aitavad täita strateegia „Euroopa 2020” eesmärke. Võimaluse korral antakse ülevaade programmide rakendamisel tehtud esimestest edusammudest. 2.Lõik mitmeaastase finantsraamistiku (2007–2013) alusel rahastatud programmide tulemuste ja mõju kohta, sealhulgas näited ELi lisaväärtuse kohta. 3.Lõik tegevuse tulemuslikkuse kohta, kus esitatakse tõendid tulemuslikkuse rakenduslike aspektide kohta ja kirjeldatakse ka komisjoni meetmeid, mille eesmärk on parandada programmide juhtimist ja rakendamist, et veelgi suurendada programmide tulemuslikkust. 2.1. Arukas ja kaasav majanduskasv (eelarverubriik 1) A. KONKURENTSIVÕIME MAJANDUSKASVU JA TÖÖHÕIVE TAGAMISEKS (alamrubriik 1a) 2014. aastal olid alamrubriigi 1a „Konkurentsivõime majanduskasvu ja tööhõive tagamiseks” (mis moodustab 95 % kinnitatud rahastamisest) kohased peamised projektid „Horisont 2020”, suured taristuprojektid (EGNOS ja Galileo, ITER, Copernicuse programm), Euroopa ühendamise rahastu (CEF) ja programm „Erasmus+”, millest rahastati hariduse, koolituse, noorte ja spordiga seotud meetmeid. Kuigi absoluutnäitajate poolest on COSME programmi eelarve väiksem, on selle abil rahastatavad meetmed väga olulised Euroopa VKEde jaoks. Ülejäänud väiksematele programmidele on ette nähtud 5 % rahalistest vahenditest ning need programmid keskenduvad konkreetsetele küsimustele, mis vajavad lahendamist Euroopa tasandil. Alamrubriigist 1a on eespool nimetatud programmidele 2014. aastaks eraldatud kulukohustuste assigneeringutena 15,97 miljardit eurot, mis moodustab 12 % rubriikide 1–4 jaoks 2014. aastal eraldatud ELi eelarvest. Programm 2014. aasta kulukohustuste assigneeringud (miljonit eurot) Teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogramm „Horisont 2020” 9023,1 Suured taristuprojetid (ITER, EGNOS ja Galileo, Copernicuse programm) 2418,9 Euroopa ühendamise rahastu (CEF) 1976,2 Haridus, koolitus, noored ja sport (Erasmus+) 1558,8 Ettevõtete konkurentsivõime ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate programm (COSME) 254,1 Muud programmid (nt Euroopa sotsiaalsete muutuste ja innovatsiooni programm, Toll, Fiscalise programm, Euroopa tööhõive ja sotsiaalse innovatsiooni programm, Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fond) 743,6 KOKKU 15 974,7 Need peamised rahastamisprogrammid aitavad saavutada strateegia „Euroopa 2020” prioriteete, milleks on arukas ja jätkusuutlik majanduskasv. Nende abil toetatakse Euroopa tulevikku tehtavaid investeeringuid väga erinevate programmide kaudu, mis on suunatud teadusuuringute ja innovatsiooni edendamisele, oskuste tasemete ja hariduse (elukestva õppe) parandamisele, ettevõtluse edendamisele, nutivõrkude kasutamise ja digimajanduse hõlbustamisele, üleeuroopaliste võrkude ehitamisele, üleeuroopalistesse taristutesse investeerimisele ning suurema energia- ja ressursitõhususe saavutamisele. Strateegia „Euroopa 2020” peamist eesmärki – suurendada investeeringuid teadus- ja arendustegevusse 3%ni SKPst – ei ole võimalik saavutada vaid ELi rahastamise abil – ja see ei olnud kunagi ka nii mõeldud –, võttes arvesse, et ELi rahastamine moodustab umbes 10 % teadus- ja arendustegevusega seotud avaliku sektori poolsest kogurahastamisest, mida toetavad peamiselt liikmesriigid. ELi eelarve eesmärk on maksimeerida ELi rahastamise mõju, soodustades partnerlusi liikmesriikide ja erasektori organisatsioonidega ning nende vahel ühise kavandamise ning avaliku ja erasektori partnerluste kaudu ning võimendades ELi rahastamist programmi „Horisont 2020”, CEFi ja COSME kaudu pakutavate rahastamisvahendite abil. Selle rubriigi kohased programmid viiakse ellu otsese eelarve täitmise kaudu. Alates 2014. aastast on nende programmide rakendamine osaliselt antud viiele rakendusametile: Teadusuuringute Rakendusamet (REA), Euroopa Teadusnõukogu Rakendusamet (ERCEA), Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtjate Rakendusamet (EASME), Innovatsiooni ja Võrkude Rakendusamet (INEA) ning Hariduse, Audiovisuaalvaldkonna ja Kultuuri Rakendusamet (EACEA). 2014. aastal algas kõigi selle rubriigi kohaste programmide rakendamine. 2014. aastal programmi „Horisont 2020” raames avaldatud projektikonkursside vastu on juba üles näidatud palju huvi. 79 lõppenud projektikonkursi tulemusena allkirjastati 1 410 toetuslepingut. Eelkõige oli huvi oodatust suurem programmi Erasmus+ kaudu rahastatava liikuvuse vastu (hariduse ja koolituse valdkonnas esitati umbes 21 000 projekti ning noorte valdkonnas esitati üle 11 000 projekti) ning koostööprojektide puhul (neid esitati umbes 12 000) oli nõudlus olemasolevat eelarvet silmas pidades väga suur (valikumäär oli enamikul juhtudel umbes 15 % või alla selle). Teadusuuringute raamprogrammi atraktiivsust näitab ka nende ELi mittekuuluvate riikide arv, kes avaldasid soovi selle programmiga assotsieeruda. 2014. aastal allkirjastati programmi „Horisont 2020” assotsieerumislepingud 12 riigiga ja assotsieerumist on palunud veel kaks riiki. Samuti uuendati teadus- ja tehnoloogiaalase koostöö lepinguid USA, Ukraina ja Hiinaga.

Seoses Galileo programmi, EGNOSi ja Copernicuse programmiga on komisjon aastate 2015–2020 eesmärgiks seadnud kasutuselevõtu suurendamise ja ärieesmärgil kasutamise kasutajakogukondade ja ettevõtjate poolt. Praegu ollakse küll veel algetapis, kuid tundub, et pakutavate teenuste valikut on võimalik veelgi laiendada vastavalt kavandatule ning pakutavate teenuste ärieesmärgil kasutuselevõtt saab olema rahuldav. Aastaid 2007–2013 hõlmanud mitmeaastase finantsraamistiku programmide tulemused ja mõjud Teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustustegevuse seitsmes raamprogramm ELi teadusuuringute poliitikameetmed aitasid seitsmenda raamprogrammi kaudu saavutada strateegia „Euroopa 2020” üht peamist eesmärki, milleks oli suurendada investeeringuid teadus- ja arendustegevusse 3 %ni SKPst (2013. aastal 2,02 %). Kuigi käimasolevate järelhindamiste tulemused ei ole veel teada, ilmneb värskeimast seitsmenda raamprogrammi kohta kättesaadavast osalusstatistikast, et aastatel 2007–2013 läbi viidud 487 projektikonkursi raames esitati ligikaudu 136 000 projekti, millesse oli kaasatud üle 600 000 taotlejaorganisatsiooni ja üksikisiku ning millest rahastati umbes 20 %. Väljavalitud projektide koguprojektikulu aastatel 2007–2013 oli 64,3 miljardit eurot ja vastav taotletud ELi rahaline toetus oli 45,4 miljardit eurot, kusjuures eraldatud kogusumma oli 55,5 miljardit eurot. Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad (VKEd) moodustavad 46 % kõigist aastatel 2007–2013 projektides osalenud valdkondlikest organisatsioonidest. VKEde osalemine teadusalastes koostööprojektides saavutas 17,4 % taseme (2013. aasta oktoobriks), ületades seega seatud eesmärgi, milleks oli 15 %. Keskmine ELi toetus aastatel 2007–2013 seitsmendas raamprogrammis osalenud VKEdele oli 259 772 eurot VKE kohta. 2014. aasta detsembriks oli lõpule viidud 48 % kõigist seitsmenda raamprogrammi kohastest teadusalastest koostööprojektidest. Nende projektide raames koostati teadusliku väljundina üle 38 600 trükise, millest ligikaudu 40 % avaldati mõjukates eelretsenseeritud teadusajakirjades. 7 288 projekti puhul, mis viidi lõpule seitsmenda raamprogrammi raames, anti teada 1 586 intellektuaalomandi õiguste taotluse, sealhulgas 1 291 patenditaotluse (81 %) esitamisest projektide tehnoloogilise väljundina. See suhteliselt suur patenditaotluste osakaal näitab läbiviidud teadusuuringute võimalikku kasutatavat innovatsioonipotentsiaali. Osalemine seitsmendas raamprogrammis aitas saavutada ka teadlaste jätkusuutlikku tööhõive taset Euroopas. 2014. aasta hindamisuuringu kohaselt palkasid toetust saanud uurimisrühmad seitsmenda raamprogrammi projektide rakendamise ajal umbes 142 000 täiendavat teadlast. Umbes 43 % neist jäi uurimisrühmadesse ka pärast projekti lõpuleviimist (s.t töökoht jäi alles ühele teadlasele 2,3st). See tähendab, et hinnanguliselt loodi osalevates organisatsioonides pärast projekti lõppu otseselt 61 000 täiendavat uut töökohta. Raamprogrammis osalemine aitas samuti suurendada nii naissoost teadlaste kui ka rahvusvaheliste teadlaste osakaalu toetust saanud uurimisrühmades. Samas on Marie Skłodowska-Curie nimelise meetme abil aastatel 2007–2013 toetatud ligikaudu 50 000 teadlast (sealhulgas umbes 10 000 doktoranti), kes on 136 eri rahvusest ning töötavad enam kui 81 riigis. Rohkem kui ühte viiest seitsmenda raamprogrammi eriprogrammi „Koostöö” kuuluvast projektist on kaasatud osaleja kolmandast riigist (22 %), kusjuures need osalejad on pärit 105 erinevast kolmandast riigist. Peamiselt on kolmandate riikide esindajad kaasatud sellistesse teadusuuringute valdkondadesse nagu tervis, toit, põllumajandus ja biotehnoloogia, IKT ning keskkond. Viis kõige enam kaasatud kolmandat riiki on USA ja BRIC-riigid. 2014. aasta uuring, mis viidi läbi nende rahvusvaheliste osalejate hulgas, kes osalesid seitsmenda raamprogrammi eriprogrammis „Koostöö”, näitas, et seitsmenda raamprogrammi kohase rahvusvahelise koostööga kaasnevad eelised on paremad riiklikest rahastamismehhanismidest, sest raamprogrammis osalemine pakub järgmist: • parem juurdepääs rahvusvahelisele teaduskogukonnale/-võrgustikule; • paremad kontaktid valdkonna juhtivate ekspertidega; • parem reputatsioon, positsioon ja staatus osalevate teadlaste/organisatsioonide jaoks; • olemasoleva rahastamise / lisarahastamise parem võimendamine; • paremad tingimused rahvusvaheliste konsortsiumide loomise tagamiseks. Suured taristuprojektid 2014. aastal allkirjastas Šveits ELi ja Euratomiga assotsieerimislepingu, mis hõlmas mõningaid programmi „Horisont 2020” osasid, Euratomi teadusuuringute programmi ja ITERiga seotud tegevusi aastatel 2014–2020. Selle lepinguga on seega tagatud Šveitsi osalemine ITERiga seotud tegevustes ja see võimaldab Šveitsil olla täisliige ITERi Euroopa ühisettevõttes (F4E), mis vastutab ELi panuse andmise eest ITERile. 2014. aastal andsid jätkuvalt tulemusi Euroopa satelliitnavigatsioonisüsteeme (EGNOS ja Galileo) ja Maa jälgimise Euroopa süsteemi Copernicus toetavad rahastamisprogrammid. Umbes 65 % kõigist olemasolevatest satelliitnavigatsiooni vastuvõtjate mudelitest kannab nüüd märgistust „EGNOS-enabled”, s.t need vastuvõtjad suudavad nüüd kasutada EGNOSe koostatud sõnumeid. Euroopas on praegu 15 riigi enam kui 110 lennujaamas olemas üle 170 EGNOSel põhineva lähenemis- ja maandumisprotseduuri, mis võimaldavad paremat navigeerimist, kui maandutakse lennujaamas, kus valitsevad halvenenud nähtavuse tingimused. Airbus A350 on esimene suur äriliseks lennutranspordiks kasutatav õhusõiduk, mis võimaldab maanduda EGNOSe abil. Enamik ettevõtjale esitatud 750 tellimusest hõlmas ka EGNOSe kasutamise võimalust. EGNOSt kasutatakse ka navigeerimiseks siseveekogudel Doonau 400 km pikkusel Ungaris paikneval lõigul. Rahvusvaheline gaasi- ja naftaettevõtja on varustamas kõiki oma 1 500 veokit Itaalias ja 400 veokit väljaspool Itaaliat EGNOSe kasutamist võimaldavate seadmetega, et jälgida süsivesinike transporti. Umbes 90 % ühe juhtiva põllumajandusmasinate tootja müüdavatest tipptaseme kombainidest on varustatud EGNOSe kasutamist võimaldavate vastuvõtjatega. Parandusmeetmete võtmise tulemusel edeneb Galileo programm pärast esinenud viivitusi taas vastavalt planeeritule. 2014. aasta augustis lennutati kaks Galileo satelliiti õhkutõusul esinenud anomaalia tõttu valele orbiidile. Nüüd on need suunatud korrigeeritud orbiidile ja nende testimise tulemused osutusid positiivseks. Galileo satelliitide lennutamine orbiidile jätkus 2015. aasta märtsis ning seega on suudetud kinni pidada üldisest Galileo konstellatsiooni kasutuselevõtu plaanist. Copernicuse programmi raames saadeti 2014. aasta aprillis orbiidile satelliit Sentinel 1A. Neli kuud hiljem sai see satelliit andmeid, mida on kasutatud viimase 25 aasta suurima maavärina poolt Põhja-Californias tekitatud maakoore lõhenemise kaardistamiseks. See näitab, et Euroopa satelliiditööstus suudab toimida ülemaailmsel tasandil. Laenutagatis üleeuroopalise transpordivõrgu projektidele Üleeuroopalise transpordivõrgu projektide laenutagamisvahend (LGTT) on komisjoni ja EIP ühine rahastamisvahend, mis loodi 2008. aastal eesmärgiga kiirendada ja rakendada üleeuroopalise transpordivõrgu taristuprojekte. Komisjoni kapitalisüst summas 250 miljonit eurot võimendas 2014. aasta lõpus enam kui 12 miljardi euro suurust kogukapitaliinvesteeringut, mis tehti seoses tuluriski tagatisega seotud üleeuroopalise transpordivõrgu alase kuue tehinguga Hispaanias, Portugalis, Prantsusmaal, Saksamaal ja Ühendkuningriigis sadama-, maantee- ja raudteesektoris. Erasmus ja Marie Skłodowska-Curie

Liikuvuse valdkonnas võetud Euroopa meetmed aitasid saavutada strateegia „Euroopa 2020” põhieesmärki suurendada kolmanda taseme haridusega 30–34-aastaste inimeste osakaalu vähemalt 40%ni (praegu 36,9 %). Alates Erasmuse käivitamisest on programmi abil edendatud üle 3 miljoni abisaaja liikuvust. Uuring, mille abil sooviti hinnata liikuvuse mõju üliõpilaste oskustele ja tööalasele konkurentsivõimele, viidi lõpule 2014. aastal ning selle tulemusel jõuti järeldusele, et 52 % Erasmuse üliõpilastest parandasid tänu välismaal saadud kogemusele oma tööalast konkurentsivõimet. Need oskused on väga hinnas ettevõtjate seas, kes peavad välismaal omandatud kogemust töölesobivuse hindamisel oluliseks. Uuringu käigus leiti, et Erasmuse üliõpilastel on paremad võimalused leida esimene töökoht ja edendada karjääri. COSME (ettevõtete konkurentsivõime ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate programm) ja selle allprogramm „Erasmus noortele ettevõtjatele” Euroopa meetmete abil parandati ettevõtjate jaoks ettevõtluskeskkonda, aidates vähendada ettevõtte loomiseks vajaminevat aega 5,4 tööpäevalt 2012. aastal 3,5 tööpäevale 2014. aastal (vähenemine 35 %) ja ettevõtte loomisega seotud keskmisi kulusid 372 eurolt 2012. aastal 313 eurole 2014. aastal (vähenemine 15 %). Programmi „Erasmus noortele ettevõtjatele” hindamine näitas, et kõnealuses programmis osalenud ettevõtjaks pürgijatest lõi pärast programmis osalemist oma ettevõtte 36,5 %. Võttes arvesse asjaolu, et aastatel 2009–2011 vähenes ettevõtete loomine Euroopas 5 % ning aastatel 2010–2012 vähenes mikroettevõtjate arv 3 %, on see tulemus positiivne ja julgustav. Muud selles hindamisuuringus esitatud märkimisväärsed aspektid on seotud uute ettevõtete suhteliselt suure ellujäämismääraga võrreldes Euroopa VKEde keskmise ellujäämismääraga ning võimekusega palgata uusi töötajaid: vaid 79 % Euroopa idufirmadest jääb pärast kaheaastast tegutsemist ellu ning vaid 57 %-l neist täitub ka kolmas tegutsemisaasta, kuid 87 % programmi „Erasmus noortele ettevõtjatele” läbinud uutest ettevõtjatest jätkavad ikka veel tegevust. Muud programmid 2014. aastal saadi tõendeid väiksemate programmide (Fiscalis, Toll ja Herakles) tulemuslikkuse kohta. Nende programmide eesmärgid ei ole otseselt seotud strateegia „Euroopa 2020” eesmärkidega, kuid nende programmide kaudu käsitletakse konkreetseid vajadusi, mis on seotud liikmesriikide vahelise koostööga maksunduse ja tolli valdkonnas ning liidu finantshuvide kaitsega. Programmi „Fiscalis 2013” välishindamise tulemusel jõuti järeldusele, et programmiga tagati liikmesriikide maksuasutustele tõhusa teabevahetuse vahendid (näiteks standardsed elektroonilised maksuvormid jne). Ligikaudu 75 % eelarvest suunati maksuasutuste vahel teabe vahetamise toetamiseks mõeldud IT-süsteemide toimimise parandamiseks ja toetamiseks. Üks näide on veebipõhine käibemaksuteabe vahetamise süsteem (VIES), mis võimaldas ettevõtjatel ja riikide ametiasutustel säästa 160 miljonit eurot. Tõhusus paranes olulisel määral, sest programmi abil tõhustati ja lihtsustati teabevahetust ja seiret tänu vahendite standardimisele, digitaliseerimisele ja koostalitlusvõimele. Mõjususe seisukohast tuleb märkida, et Fiscalise programmi abil tuvastati umbes 3,26 miljardi euro ulatuses maksuvõlga. Seega aitas programm otseselt liitu võitluses maksudest kõrvalehoidumise vastu. Programmi „Toll 2013” hindamise tulemusel jõuti järeldusele, et programm aitas olulisel määral kaasa ohutuse ja julgeoleku parandamisele, ELi finantshuvide kaitsele ja kaubanduse hõlbustamisele. Tänu liidu rahastatud üleeuroopalisele IT-süsteemile oli võimalik jagada koormust Euroopa Liidu ja osalevate riikide vahel. Peale selle aitasid rahastatud riskijuhtimissüsteemid parandada ohtlike kaupade kontrolli ning tõhusalt kindlaks määrata tasumisele kuuluvad tollimaksusummad ja neid koguda. Tolliliit on muutunud turvalisemaks ning sellel oli otsene ja positiivne mõju ELi finantshuvide kaitsmisele. Lisaks leiti hindamise käigus, et võrgustike loomise alased rahastatud meetmed olid väga olulised ning aitasid tagada tollialaste õigusaktide järjepideva kohaldamise ja parimate tavade levitamise ning tekitada usaldust, mis on vajalik, et ametiasutused saaksid tegutseda ühtsena. Hindamise tulemusel esitati mitmeid soovitusi, kusjuures enamik neist oli tegevuslikku laadi (näiteks IT-süsteemi ja -rakenduste täiustused). Praegu koostatakse tegevuskava, milles määratakse kindlaks, kuidas neid tegevusega seotud soovitusi arvesse võtta praeguse programmiperioodi jooksul. Programmi Herakles hindamisel jõuti järeldusele, et programmiga saavutati selle eesmärgid ja kavandatud mõju, milleks oli nimelt kaitsta liidu finantshuve, ning et programmi tulemused avaldusid i) õiguskaitseasutuste ja tolliasutuste toetamise näol, ii) tõhustatud koostöö näol ning iii) andmetele ja analüüsile juurdepääsu tagamise näol. Samas selgus hindamise käigus, et tõhusust on võimalik parandada, kui liikmesriigid jagavad parimaid tavasid seadmete ostmise ja hankimise vallas. Tulemuslikkuse rakenduslikud aspektid 2014. aastal hakkas komisjon intensiivsemalt kasutama rakendusametite abi pärast seda, kui eelmise mitmeaastase finantsraamistiku kohaste teadusuuringute ja innovatsiooniga seotud programmide teatavate osade rakendamisel oli saadud sellega seoses positiivne kogemus. 2014. aasta koondaruandes juhiti tähelepanu mitmele probleemile juhtimise üle tehtava järelevalve ja/või aruandekohustuse vallas seoses programmide juhtimise üleandmisega rakendusametitele ja ühisettevõtetele ning tehti ettepanek asjakohaste parandusmeetmete võtmiseks. Üldiselt viisid teadusuuringute valdkonna peadirektoraadid 2014. aastal sisse kolm suurt muudatust sooviga suurendada mõjusust ja tõhusust rakendamisel. Ühise tugikeskuse loomine. Tulenevalt asjaolust, et seitsmendat raamprogrammi rakendasid erinevad peadirektoraadid ja teised organid, oli programmi eri osade puhul kasutatav praktika mõnel juhul erinev. Seda märkis kontrollikoda, kes nõudis, et kõiki abisaajaid koheldaks järjepidevalt ja ühetaoliselt ning et raamprogrammi rakendataks sidusalt. Komisjon on neid soovitusi arvesse võtnud: ühise tugikeskuse roll on koordineerida, teha järelevalvet ja tagada sidusus erinevate rakendusorganite vahel, muutes seega võimalikuks abisaajate ühetaolise kohtlemise. Ühise audititalituse loomine. Programmi „Horisont 2020” puhul viib ühine audititalitus läbi kõik auditid, sealhulgas auditeerib rakendusameteid ja ühisettevõtteid. See on suur samm selles suunas, et tagada ühtlustatud lähenemisviis ja abisaajate auditikoormuse maksimaalne vähendamine. 2014. aastal loodi uus veebipõhine osalejate portaal, mille raames rühmitati uuesti kogu asjakohane teave, mis käsitleb teadusuuringute, innovatsiooni ja konkurentsivõime alaseid ELi programme. Portaal kujutab endast programmi „Horisont 2020” taotlejate ja abisaajate jaoks ühtset kontaktpunkti, kust saada teavet kõigi toetuskavade ja projektikonkursside kohta selles valdkonnas. Selleks et muuta süsteem võimalikult kasutajasõbralikuks, soovib komisjon saada kasutajatelt pidevalt nõuandeid.

B. MAJANDUSLIK, SOTSIAALNE JA TERRITORIAALNE SIDUSUS (alamrubriik 1b) Finantsraamistiku alamrubriik 1b hõlmab Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF), Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Sotsiaalfondi (ESF) – sealhulgas noorte tööhõive algatuse sihtotstarbelist täiendavat assigneeringut ja Euroopa abifondi enim puudustkannatavate isikute jaoks. Kõiki neid programme rakendatakse koostöös liikmesriikidega. ERF, Ühtekuuluvusfond ja ESF moodustavad ELi ühtekuuluvuspoliitika. Selle poliitika peamine eesmärk on tugevdada piirkondade ja liikmesriikide vahelist majanduslikku, sotsiaalset ja territoriaalset sidusust, suunates vahendid vähem arenenud piirkondadele ja liikmesriikidele. Ühtekuuluvuspoliitika on ka kõige olulisem ELi investeerimisvahend strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisel, toetades majanduskasvu ja töökohtade loomist ELi tasandil ning struktuurireforme riiklikul tasandil. Sidususe rahastamine moodustab üle 50 % investeeringute eelarvest mitmes liikmesriigis (Ungari, Slovakkia, Leedu), näidates nii selle tähtsust nende strateegiliste investeeringute toetamisel. Teistes liikmesriikides on panus tagasihoidlikum, seda eelkõige enam arenenud piirkondades (konkurentsipiirkondades) ja liikmesriikides. Euroopa abifond enim puudustkannatavatele isikutele on uus fond, mis rajaneb enim puudustkannatavatele isikutele suunatud katkestatud abiprogrammil. Sihtotstarbelise rahastamisega püütakse likvideerida vaesust ning keskendutakse toidu ja põhilise materiaalse abi pakkumisele ning samuti enim puudustkannatavate isikute sotsiaalsele kaasamisele. Alamrubriigist 1b on eespool nimetatud programmidele 2014. aastaks eraldatud kulukohustuste assigneeringutena 47,5 miljardit eurot, mis moodustab 35,9 % rubriikide 1–4 jaoks 2014. aastal eraldatud ELi eelarvest. Programm 2014. aasta kulukohustuste assigneeringud (miljonit eurot) Piirkondade lähendamine (vähem arenenud piirkonnad) 23 243,6 Üleminekupiirkonnad 4695,8 Konkurentsivõime (enam arenenud piirkonnad) 7400,5 Ühtekuuluvusfond 7936,2 Euroopa territoriaalne koostöö 505,7 Äärepoolseimad ja hõredalt asustatud piirkonnad 209,1 Euroopa abifond enim puudustkannatavate isikute jaoks 514,3 Noorte tööhõive algatus (eriotstarbeline täiendav assigneering) 1804,1 Muud 1187,1 PROGRAMMID KOKKU 47 496,4 Kokku on aastatel 2014–2020 ühtekuuluvuspoliitikasse investeerimiseks ette nähtud 351,8 miljardit eurot. Aastaid 2014–2020 käsitlevate õigusaktide vastuvõtmine alles 2013. aasta detsembris põhjustas viivitusi liikmesriikide strateegiliste investeerimisprioriteetide kehtestamist käsitlevate partnerluslepingute ja nende prioriteetide investeeringuteks muutmist käsitlevate rakenduskavade vastuvõtmises. See ei võimaldanud alustada rakendamist kavakohaselt 2014. aasta alguses, kuid komisjon kiirendas järelmeetmete võtmist eesmärgiga tagada kõigi partnerluslepingute vastuvõtmine 2014. aasta lõpuks. Rakenduskavasid käsitlevad arutelud jätkusid liikmesriikidega 2015. aastal. Enim puudustkannatavatele isikutele mõeldud Euroopa abifondi rakenduskavad viimistleti lõplikult ning komisjon võttis kõik rakenduskavad vastu 2015. aasta märtsiks. Seoses ühtekuuluvuspoliitikaga (ERF, Ühtekuuluvusfond, ESF) oli 2015. aasta aprilliks vastu võetud 241 rakenduskava 311st (77 %). Seoses noorte tööhõive algatusega (YEI) tuleb märkida, et 20 liikmesriiki olid abikõlblikud ja 34 rakenduskavas on olemas mõni kõnealuse algatuse komponent. Neist rakenduskavadest on vastu võetud juba 33. Samuti võeti vastu täiendavad 24 Euroopa territoriaalse koostöö programmi, mida toetatakse ERFist. 20 liikmesriigi puhul on kõik rakenduskavad vastu võetud, samas kui Hispaanias, Itaalias ja Tšehhi Vabariigis on mitmed kavad veel vastu võtmata. See tähendab, et uue programmitöö perioodi esimestel aastatel on nende kavade alusel saavutatud tulemusi veel vähe. Aastatel 2014–2020 suunatakse ühtekuuluvuspoliitika programmide vahendid väikesele arvule poliitikavaldkondadele, mis aitavad kaasa strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele. Sellega soovitakse maksimeerida ELi investeeringu mõju. Rakenduskavasid käsitlevate arutelude jooksul soovis komisjon siduda rakenduskavade kohased investeerimisprioriteedid probleemidega, mis esitati Euroopa poolaasta protsessi jooksul riigipõhistes soovitustes. Näiteks Bulgaarias on ühtekuuluvuspoliitika investeeringud suunatud ettevõtluskeskkonna parandamisele, eelkõige VKEde juurdepääsule rahastamisele, mis kujutab endast struktuurset probleemi, mis tuvastati seda liikmesriiki käsitlevates riigipõhistes soovitustes (2012–2014). 2015. aasta märtsi keskel kättesaadava teabe kohaselt kavatsetakse kõigi siiani ERFi ja Ühtekuuluvusfondiga seoses vastu võetud rakenduskavade vahenditest investeerida 86,1 miljardit eurot arukasse majanduskasvu (40,2 miljardit eurot teadus- ja arendustegevusse ning innovatsiooni, 13,5 miljardit eurot digitaalarengu tegevuskavva, 32,4 miljardit eurot VKEdesse) ja 88,2 miljardit eurot jätkusuutlikku majanduskasvu (37,6 miljardit eurot vähese CO2-heitega majandusse, 33,5 miljardit eurot transpordi- ja energiataristusse ning 17,1 miljardit eurot keskkonna säilitamisse ja kaitsesse). ESF aitab oma nelja temaatilise eesmärgi kaudu kaasa nende strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele, mis on seotud tööhõive, hariduse ja vaesusevastase võitlusega. Aprilli lõpuks vastu võetud 150 rakenduskavas (187st rakenduskavast) on ette nähtud 73,7 miljardi euro investeerimine nii arukasse kui ka kaasavasse majanduskasvu ESFi ja noorte tööhõive algatuse raames selliste meetmete kaudu, millega edendatakse jätkusuutlikku ja kvaliteetset tööhõivet, sotsiaalset kaasatust ja haridust ning tugevdatakse institutsionaalset võimekust ja tõhustatakse avalikku haldust. Aastaid 2007–2013 hõlmanud mitmeaastase finantsraamistiku programmide tulemused ja mõjud Aastaid 2007–2013 hõlmanud ühtekuuluvuspoliitika programmid jätkuvad kuni 2015. aasta lõpuni, mis tähendab, et lõppeesmärkide saavutamiseks tuleb teha veel märkimisväärseid täiendavaid edusamme. Ühtekuuluvuspoliitikaga kuni 2013. aastani saavutatud teatatud tulemused põhinevad peamiselt värskeimal kättesaadaval seireteabel, mis on saadud liikmesriikide poolt 2014. aasta keskel esitatud iga-aastastest rakendusaruannetest. Neid tulemusi tuleks vaadelda koos strateegia „Euroopa 2020” rakendamisel tehtud üldiste edusammudega, mida on kirjeldatud käesoleva aruande punktis 1.1. ERFi ja Ühtekuuluvusfondi kohta allpool joonistel esitatud teabe aluseks on põhinäitajad, mis on koondatud ELi tasandil. ESFi käsitlev teave on peamiselt seotud abisaajatega ja ESFi ekspertide hindamisvõrgustiku koondaruandes sisalduvate järeldustega ning teave sisaldab kokkuvõtlikul kujul liikmesriikide kogutud tõendeid. Tuleb märkida, et selliste näitajate kasutamine, millega seoses on teave võimalik koondada ELi tasandil, ei olnud aastatel 2007–2013 kohustuslik. Seega ei ole aruandlus põhjalik, välja arvatud kohustuslik aruandlus ESFi toimingutes osalejate kohta. Põhinäitajad kajastavad ainult mõningaid poliitika väljundeid, mitte aga programmispetsiifilisi tulemusi. Nendest näitajatest ilmneb ühtekuuluvuspoliitika kaudu läbi viidud sellise tegevuse ulatus, mis aitab (kuigi tagasihoidlikult) kaasa strateegia „Euroopa 2020” prioriteetide saavutamisele. Arukas majanduskasv (ERF ja ESF) Liikmesriikide edastatud teabe põhjal on ühtekuuluvuspoliitika raames arukasse majanduskasvu tehtud investeeringud aidanud hoogustada kvalifitseeritud töötajate ja noorte tööhõivet ning ettevõtlikkust, samuti parandada digitaalset ühenduvust kogu ELis. Näiteks aastatel 2007–2013 aitasid ERF ja Ühtekuuluvusfond kaasa märkimisväärse arvu töökohtade loomisele (joonis 1) ja hõlbustasid 26 700 ettevõtja koostööd teadusasutustega (joonis 2). Töökohtade loomise näitaja oli 59 % 2007. aastal seatud eesmärgist, mis tõestab ülemaailmse finants- ja majanduslanguse piiravat mõju. Kui see näitaja paigutada konteksti, siis aastatel 2007–2013 loodud töökohad moodustavad 4,7 % tööhõivekasvust, mis on vajalik strateegia „Euroopa 2020” eesmärgi (milleks on 75 % osalemismäär) täitmiseks. Nende ettevõtjate arv, keda toetati teadusasutustega koostöö tegemisel, moodustas 87 % esialgsest eesmärgist, mis annab alust arvata, et 2015. aastaks see eesmärk täidetakse. Taas kord tuleb siiski märkida, et see arv hõlmab vaid väga väikest osa ELi ettevõtjatest.

Joonis 1. Loodud töökohtade arv Allikas: ERFi ja Ühtekuuluvusfondi rakendamise aastaaruanded. Joonis 2. Toetust saavate teadusasutustega koostööd tegevate ettevõtjate arv. Allikas: ERFi rakendamise aastaaruanded. ERFi rahastamise abil viidi ellu umbes 74 100 teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja innovatsiooni projekti, kusjuures enamik neist enam arenenud piirkondades (konkurentsipiirkonnad). Selle tulemusel loodi peaaegu 34 800 teadlastele mõeldud täistööajaga töökohta, mis jaotusid vähem arenenud piirkondade (lähenemispiirkonnad) ja konkurentsipiirkondade vahel üldiselt võrdselt. Juurdepääs kõrgjõudlusega telekommunikatsioonivõrkudele on konkurentsivõime ja majanduskasvu üks põhitegur. ERF investeeris eelkõige vähem arenenud piirkondades lairibaühenduse kättesaadavuse suurendamisse. Lairibaühenduse kättesaadavus on nüüd 100 % lähedal peaaegu kõigis ELi piirkondades ning seeläbi on parandatud vähem arenenud piirkondade ebasoodsat olukorda seoses digitaalvõrkude kasutamisega äritegevuses. Kuid ühenduse kättesaadavus on siiski suurem kui kasutuselevõtt majapidamiste poolt, kuigi ka see on viimastel aastatel olulisel määral suurenenud (56 %lt 2009. aastal 76 %le 2013. aastal). Ühtekuuluvuspoliitika raames toetati täiendavalt umbes 5 miljonit majapidamist lairibaühenduse saamisel 2013. aasta lõpuks. Kreekal, Prantsusmaal, Portugalil ja Poolal on olnud rakendamisel raskusi, mida komisjon käsitleb aastaid 2014–2020 hõlmavates programmides. Ettevõtluse toetamine on olnud kõigi ERFi kaasrahastatavate sekkumismeetmete seas peamine töökohtade loomise vahend. Kokku rakendati 2013. aasta lõpuks VKEdesse tehtavate investeeringute toetamiseks kogu ELis üle 209 000 ERFi projekti (82 % eesmärgist). Vahetult nende projektide tulemusel loodi VKEdes vähemalt 274 000 töökohta (paljude programmide puhul ei anta selle näitaja kohta aru). Lisaks toetati kogu ELis umbes 98 000 uut alustavat ettevõtjat (105 % algselt seatud eesmärgist). ERFist antakse abi toetust hõlmava ja toetust mittehõlmava finantsabi kujul, samuti ERFist rahastatavate ettevõtlustoetuskeskuste pakutavate nõuannete ja juhiste kujul. ERFi ja Ühtekuuluvusfondi pooleliolev järelhindamine on võimaldanud saada esialgset tagasisidet ettevõtjatele pakutud toetust käsitleva analüüsi kohta. Senini põhjalikult analüüsitud 394 poliitikavahendi abil rahastati peaaegu 240 000 ettevõtjat, kellest 54 % olid mikroettevõtjad (vähem kui 10 töötajat), 30 % väikeettevõtjad (10–49 töötajat) ja 16 % keskmise suurusega ettevõtjad (50–249 töötajat). 115 000 ettevõtjast, kelle puhul oli võimalik kindlaks teha tegevusvaldkond, tegeles 43 % tootmisega ning 17 % hulgi- ja jaemüügiga, 9 % tegutses IKT valdkonnas, 6 % turisminduses, 7 % ehitussektoris ja 25 % muudes sektorites. ERFi poolelioleva järelhindamise raames uuritakse ka suurtele ettevõtjatele antud toetust ning leitakse, et seitsmes riigis, kus suurtele ettevõtjatele pakutav toetus on absoluutarvudes kõige suurem, läheb 13 % (4,6 miljardit eurot) ettevõtjatele pakutavast toetusest suurtele ettevõtjatele. Kolmes riigis – Poola, Portugal ja Saksamaa – moodustab toetus poole kulutustest. Kui vaadelda seda, kui suure osa moodustab suurtele ettevõtjatele pakutav toetus ERFist antavast kogutoetusest, siis toetatakse suuri ettevõtjad kõige intensiivsemalt Austrias, Portugalis ja Tšehhi Vabariigis. Uuritud seitsmes riigis toetati 2 800 suurt ettevõtjat. Keskmine toetussumma oli 1,6 miljonit eurot ettevõtja kohta. Nende arvude ekstrapoleerimisel võib hinnanguliselt väita, et ELis tervikuna sai ERFist toetust umbes 4 000 suurt ettevõtjat (vastukaaluks 230 000 VKEde projektile). 79 % ERFi toetusest läheb tootmissektorile. ESFiga seoses selgub aastate 2007–2013 saavutusi käsitlevast ekspertide hindamisvõrgustiku koondaruandest, et paljud ESFist rahastatud sekkumismeetmed olid suunatud noortele. Noori oli osalejate üldarvus üle 20,9 miljoni (31 %). Tööhõivele juurdepääsu valdkonnas olid kaasatud osalejatest ligi 5,6 miljonit (29 %) noored, kusjuures kõige rohkem noori kaasati Hispaanias, Prantsusmaal ja Ühendkuningriigis. Inimkapitali edendamise valdkonnas olid osalejatest üle 10,3 miljoni (40 %) 15–24aastased noored. See peegeldab haridusele ja koolitusele antava toetuse suurt osakaalu, sest paljud neist noortest käivad veel koolis või ülikoolis. Jätkusuutlik majanduskasv (ERF ja Ühtekuuluvusfond) Tuginedes viimastele liikmesriikide edastatud näitajatele, on jätkusuutliku majanduskasvuga seoses tehtud ühtekuuluvuspoliitika kohaste investeeringutega kaasnevad edusammud sekkumissektorite kaupa erinevad. Selle põhjuseid ja komisjoni võetavaid parandusmeetmeid on kirjeldatud allpool. Jätkusuutliku arengu ja majanduskasvu tagamiseks on ühtekuuluvuspoliitika raames investeeritud üleujutuste ja metsatulekahjude vastu kindlustamise meetmetesse. 2013. aasta lõpuks oli üleujutuste vastu kindlustamise meetmetest kasu saanud üle 7 miljoni inimese ja metsatulekahjude vastu kindlustamise meetmetest üle 28 miljoni inimese. Viimati nimetatud number on juba suurem 2015. aastaks seatud eesmärgist (24 miljonit inimest), mis näitab sellesse sektorisse tehtud investeeringute edukust. Aidates kaasa strateegia „Euroopa 2020” asjaomase eesmärgi täitmisele, oli 2013. aasta lõpuks loodud täiendavat taastuvenergia tootmise võimsust mahus ligikaudu 2 700 MW, mis moodustab 0,72 % minimaalsest hinnangulisest võimsusest, mida on vaja tegelikuks elektrienergia tootmiseks kogu ELis (joonis 3). Joonis 3. Täiendav taastuvenergia tootmise võimsus (MW). Allikas: ERFi ja Ühtekuuluvusfondi rakendamise aastaaruanded. Lisaks on paljud projektid rakendatud eesmärgiga suurendada kortermajade ja üldkasutatavate hoonete energiatõhusust EL 12 riikides, kus mõlemat liiki ehitised on väga suure energiatarbimisega. Nende investeeringute mõjusust ja tõhusust hinnatakse poolelioleva järelhindamise käigus. Tänu ELi kaasrahastatud investeeringutele oli 2013. aasta lõpuks üle 4,2 miljoni inimese saanud täiendavalt kasu paremast veevarustusest ja üle 5,5 miljoni inimese oli saanud kasu tänu parematele reovee puhastamise rajatistele. Need saavutused moodustavad siiski vaid 25 % 2015. aastaks seatud üldistest eesmärkidest, mis tähendab, et eesmärkide saavutamine on tõsiselt ohus. Viivitused projektide rakendamisel on märkimisväärsed Bulgaarias, Sloveenias ja Hispaanias pikkade riigihankemenetluste, ehitussektoris valitsenud majandussurutise ja sellele järgnenud ehitusettevõtjate pankroti tõttu. Samuti on põhjuseks pikad siseriiklikud ruumilise planeerimise menetlused ning mitmel juhul abisaajate (peamiselt kohalike ametiasutuste) väike tehniline ja finantsvõimekus. Uue ühtekuuluvuspoliitika õigusraamistikuga kehtestatud eeltingimused aitavad tegeleda nende takistustega aastaid 2014–2020 hõlmavate programmide puhul ning need peaksid avaldama positiivset mõju ka projektide rakendamisele aastaid 2007–2013 hõlmanud rakenduskavade viimastel aastatel. Nende tingimuste eesmärk on tegeleda probleemidega, mis varasema kogemuse põhjal on eriti olulised programmi rakendamise seisukohast, näiteks konkreetsete ELi õigusaktide ülevõtmine, ELi strateegiliste projektide rahastamine või haldus- ja institutsionaalne võimekus. Transpordi valdkonnas on ehitatud üle 3 700 km uusi teid, millest 1 800 km kuulub üleeuroopalisse transpordivõrku. Lisaks on ELi rahastamise abil uuendatud üle 3 000 km raudteeliine (72 % üldisest eesmärgist). Poola, Tšehhi Vabariik, Portugal ja Bulgaaria on peamised edusamme teinud riigid. Sama kehtib ka Ungari kohta, olenemata hiljutistest probleemidest seoses projektide valikukriteeriumide korrektsusega. Mõnda projekti mõjutavad siiski jätkuvalt riigihangete ja planeerimismenetlustega seotud viivitused. Nii on see eelkõige seoses raudteeprojektidega Ühtekuuluvusfondist abi saavate riikide puhul, kus 2013. aasta lõpuks saavutatu moodustab vaid umbes 20 % üldisest eesmärgist. Raskustega tegeletakse aastatel 2014–2016 tegevuskavade abil, mis määratakse kindlaks komisjoni ja riigi ametiasutuste tihedas koostöös. ERFi ja Ühtekuuluvusfondi järelhindamise käigus uuriti, kas rakendamise aastaaruanded annavad piisavalt teavet suurte projektide kohta (millest paljud on seotud transpordi- ja keskkonnavaldkonnaga). Leiti, et selline teave üldiselt puudub või on kehva kvaliteediga. Korraldusasutusi käsitlevale uuringule tuginedes tuvastasid uuringu autorid kokku 50 heakskiidetud suurt projekti, millega ei oldud 2014. aasta oktoobriks veel tööd alustatud. Need projektid moodustasid umbes 7 % heakskiidetud suurtest projektidest. Enam kui pooled neist tuleks ellu viia EL 15 riikides.

ERF on aidanud kaasa ka jätkusuutlikuma ühistranspordi tagamisele, mida tõendab järgmine näide. Viis suurt Euroopa ühistranspordiettevõtjat on ühendanud jõud rahvusvahelise algatuse „Pilet Kyōtosse” raames. Üheskoos vahetatakse teavet, tegeletakse innovatsiooniga ja eksperimenteeritakse eesmärgiga leida praktilisi lahendusi ühistranspordi tekitatava CO2-heite vähendamiseks. Viie suure ühistranspordiettevõtja tegevuse koordineerimine on pretsedenditu ning hea näide sellest, millist lisaväärtust ELi tasandi koostööalgatused võivad pakkuda. Selle koordineerimise abil on vähendatud planeerimiskulusid, suurendades võimalike pakkujate arvu, korraldades lõpuks ühishanked ja määrates kindlaks optimaalse rakendamise tingimused ning töötades välja ühise lähenemisviisi, mille teised sektorid saavad otse üle võtta. Projekti investeeriti kokku 12 miljonit eurot, millest pool (6 miljonit eurot) saadi ERFist. Kaasav majanduskasv (ERF ja ESF) ERF ja ESF teevad tihedat koostööd eesmärgiga tagada, et olemasolevaid probleeme lahendatakse integreeritud viisil, investeerides nii n-ö kõvasse taristusse kui ka nö pehmetesse meetmetesse, mis hõlmavad näiteks hariduse ja koolitusega seotud tegevusi. ESFi käsitlevas ekspertide hindamisvõrgustiku koondaruandes esitatud tulemused ajavahemiku 2007–2012 kohta näitavad rahastatud programmide suurt ulatust, kusjuures 2012. aasta detsembriks oli nendesse hõlmatud 68 miljonit individuaalset osalejat. Tänu neile meetmetele leidis üle 5,7 miljoni osaleja töökoha, kusjuures 79 % neist töökohtadest loodi Hispaanias, Prantsusmaal, Poolas ja Ühendkuningriigis. Peaaegu 8,6 miljonit inimest omandasid kvalifikatsiooni, kusjuures 78 % neist kvalifikatsioonidest saadi Tšehhi Vabariigis, Saksamaal, Hispaanias, Prantsusmaal, Itaalias, Madalmaades, Poolas, Slovakkias ja Ühendkuningriigis ning 3,4 miljonil juhul oli tegemist töötavate isikute kvalifikatsiooni tõstmisega. Peaaegu 550 000 osalejat lõid endale ise töökoha (füüsilisest isikust ettevõtjad) või lõid uue ettevõtte, kusjuures kõige edukamad oldi selles vallas Saksamaal, Hispaanias, Soomes, Prantsusmaal, Kreekas ja Itaalias. Liikmesriikide esitatud rakendusaruannete analüüsist nähtub, et ESFi tegevus aitab laiendada olemasolevaid sekkumismeetmeid selliste rühmade (näiteks vanemad inimesed (üle 50aastased), etnilised vähemused, vangid, romad) või poliitikavaldkondade toetamise teel, mis vastasel korral toetust ei saaks (ulatuse mõju). Näiteks võib tuua Ühendkuningriigi, kus riigi ametiasutused leidsid, et rahastamine ESFist suurendab toetuse ulatust, sest see rahastamine on suunatud rühmadele, mis ei ole abikõlblikud põhirahastamise jaoks. Samuti laiendatakse sellise rahastamise abil meetmete valikut ja pakutakse suuremat toetust inimestele, kes peavad toime tulema väga suurte raskustega tööturule integreerumisel (s.t diskrimineeritavad etnilised vähemused, vaimse või füüsilise puudega isikud, endised kurjategijad). Tööhõivele juurdepääsu valdkonnas mõõdetakse ESFi sekkumismeetmete mõju nende inimeste arvuga, kes saavad töö või loovad endale ise töökoha või kelle jaoks töö saamine muutub lihtsamaks. Liikmesriikide läbi viidud hindamistest ilmnevad märkimisväärsed selged erinevused seoses ESFi tegevusega seostatava tööhõive ja töötusega. Näiteks ESFist toetatud sekkumismeetmetes osalenud isikud leiavad töökoha suurema tõenäosusega kui kontrollrühma kuuluvad isikud. Mitme hindamise raames tõstetakse esile ka nö pehmeid tulemusi, mis on seotud tööhõivele juurdepääsu käsitlevate sekkumismeetmetega, hõlmates selliseid teemasid nagu sõltumatum ja tõhusam tööotsimine, suurem enesekindlus, suurem motivatsioon teha tööd ja üldiselt suurem sotsiaalne kaasatus. Sotsiaalse kaasatuse valdkonnas oli ESFi tegevus suunatud tööturul eriti haavatavatesse rühmadesse kuuluvatele osalejatele: rändajad (7 %), etnilised vähemused (12 %), puudega inimesed (14 %), inimesed, kes on omandanud alghariduse või läbinud teise taseme hariduse alumise astme (45 %). Sihtrühmade mitmekesisust arvesse võttes on kõige tõhusamad ESFi sekkumismeetmed need, mis on välja töötatud väga konkreetselt nende rühmade vajadustest lähtuvalt. Inimkapitali edendamise valdkonnas on ESF aidanud suurendada osalemist koolitustel ja hariduse omandamist eelkõige noorte, rändajate ja madala kvalifikatsiooniga isikute hulgas (46 % osalejatest oli läbinud maksimaalselt teise taseme hariduse alumise astme). ESFi rahastamist on mõnes liikmesriigis kasutatud ka selleks, et tõsta töötavate inimeste pädevust või kehtestada mehhanismid olemasolevate pädevuste tunnustamiseks (Taani, Hispaania). Haldussuutlikkuse suurendamise valdkonnas oli teadaolevalt üle 913 000 osaleja, kusjuures enamik neist – peaaegu 891 000 (98 %) – olid eelkõige riigiasutuste, avalik-õiguslike teenistuste ja tööturu osapoolte töötajad. Peamine tulemus selles poliitikavaldkonnas on kvalifikatsiooni saanud isikute arv. Tavaliselt on nendeks isikuteks avalik-õiguslike teenistuste töötajad. Pelgalt viie liikmesriigi (Kreeka, Küpros, Malta, Rumeenia ja Ungari) esitatud andmete põhjal võib väita, et kvalifikatsiooni omandas üle 157 000 inimese. ERFi puhul ilmneb praegu kättesaadavatest koondatud seireandmetest, et haridus- ja lastehoiutaristusse tehtud investeeringute tulemusel on tehtud suuri edusamme. Toetatud taristust on kasu saanud peaaegu 6,2 miljonit inimest, millega on juba ületatud 2015. aastaks seatud eesmärk, s.t 5,2 miljonit inimest. Tulemuslikkuse rakenduslikud aspektid Komisjon on võtnud mitmeid meetmeid, et tagada kindlam rakendamisraamistik, mis hõlbustaks programmi eesmärkide saavutamist. Nende meetmete abil loodetakse lahendada ka probleemid, millele kontrollikoda juhtis tähelepanu 2014. aastal viies eriaruandes, mis käsitlesid ERFi ja Ühtekuuluvusfondi programmide kaudu programmitöö perioodidel 2000–2006 ja 2007–2013 toetatud investeeringuid. Nendes aruannetes soovitas kontrollikoda tagada, et programmis osalevad asutused keskenduksid investeerimisprioriteetide seadmisel rohkem projektide mõjususele, tõhususele ja ökonoomsusele ning et projekti rakendamise seireks kasutataks sobivaid ja läbipaistvaid tulemusnäitajaid. Üks meede on komisjoni algatus – mis on komisjoni pädevuses seoses eelarve täitmisega koostöös liikmesriikidega –, mille abil käsitletakse vajakajäämisi liikmesriikide haldussuutlikkuses. Seda tehakse tehniliste kohtumiste, sihipärase nõustamise ja riigi ametiasutustega peetava dialoogi kaudu. Peale selle tutvustas komisjon 2014. aastal uut riigihangete käsiraamatut, mis sisaldab abisaajatele mõeldud üksikasjalikke suuniseid, ning 2015. aastal rakendatavat koolitusprogrammi. Eeldatakse, et see uus käsiraamat aitab kaasa riigihangetega seotud tavade üldisele parandamisele. Riigihanked on üks peamine vahend, mille abil tagada fondide kaudu kaasrahastatavate sekkumismeetmete kulutõhusus. Komisjon on välja töötanud vastastikuse abi pakkumise vahendi, millega soovitakse tõhustada fondide rakendamist kohapeal tavade ja nõuannete liikmesriikide vahel vahetamise kaudu, kusjuures ekspertide vahetamise katseprojekt peaks algama 2015. aastal. Need meetmed peaksid aitama olulisel määral parandada aastaid 2014–2020 hõlmavate programmide rakendamist. Ajavahemikku 2014–2020 hõlmav uus õigusraamistik sisaldab uusi elemente, näiteks suurema tähelepanu pööramine tulemustele orienteeritusele, kusjuures loodud on seos rahastatud meetmete ja Euroopa poolaasta kohaste riigipõhiste soovituste vahel; eeltingimused eesmärgiga tagada kindel rakendamisraamistik rakendamise algusest alates; iga-aastane aruandlus väljundite ja tulemusnäitajate kohta prioriteetsete suundade tasandil ning jõulised sätted liikmesriikide läbiviidavate mõjuhindamiste kohta. Komisjoni siseauditi talitus on läbi viinud tulemusauditi, hinnates erinevusi komisjoni algsete Euroopa struktuuri- ja investeerimisfonde käsitlevate ettepanekute ning õigusloome protsessi lõpptulemuste vahel ning programmi eesmärkide saavutamisega seotud mis tahes riske, mis sellest tulenevad. Selle auditi tulemused avaldatakse järgnevate kuude jooksul komisjoni iga-aastases aruandes siseauditite kohta. 2.2. Jätkusuutlik majanduskasv: loodusvarad (eelarverubriik 2) Finantsraamistiku rubriik 2 katab ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) kahte sammast. Esimene sammas hõlmab turuga seotud kulutusi ja Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondist (EAGF) rahastatud otsetoetusi ning teine sammas hõlmab maaelu arengu toetust Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD). ÜPP eelarvet täidetakse koostöös liikmesriikidega. Samuti hõlmab rubriik Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi (EMKF) (eelarve täitmine toimub nii koostöös liikmesriikidega kui ka vaid otseselt komisjoni poolt), rahastamispaketti ühise kalanduspoliitika (ÜKP) rahvusvahelise mõõtme jaoks ning meetmeid keskkonna ja kliimavaldkonnas keskkonna ja kliimameetmete programmi (LIFE) raames otsese eelarve täitmise kaudu. Selle eelarverubriigi kohased meetmed aitavad peamiselt kaasa strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele jätkusuutliku majanduskasvu valdkonnas ning mõned seosed on ka aruka ja kaasava majanduskasvu valdkonnaga seoses töökohtade loomisele ja innovatsioonile kaasa aitavate investeeringutega. Ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) peamised eesmärgid mitmeaastases finantsraamistikus (2014–2020) on toiduga kindlustatus ning aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu edendamine ELi põllumajanduses ja maapiirkondades. EAGFi kohased meetmed on suunatud toormetootjate olukorra täiendavale parandamisele toidutarneahelas, lähendades ELi põhitarbeainete hindu maailmahindadele ning toetades põllumajanduslike majapidamiste sissetulekut otsetoetuste kaudu, mis on nüüd suures osas tootmiskohustusega sidumata. ÜPP teise samba raames on EAFRD vahendid jätkuvalt suunatud maapiirkondade majandusliku, sotsiaalse ja keskkonnaalase heaolu suurendamisele ning maapiirkondade keskkonna jätkusuutlikkuse tagamisele. Uue ühise strateegilise raamistikuga, mida kohaldatakse ka ERFi, ESFi, Ühtekuuluvusfondi ja EMKFi suhtes, aitab EAFRD kaasa strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisele. EMKFi põhiprioriteedid on uue finantsraamistiku kohaselt keskkonnasäästliku, ressursitõhusa, uuendusliku, konkurentsivõimelise ja teadmistel põhineva kalanduse ja vesiviljeluse soodustamine, ÜKP rakendamise soodustamine, tööhõive ja territoriaalse ühtekuuluvuse suurendamine, turustuse ja töötlemise soodustamine ning ka integreeritud merenduspoliitika rakendamise soodustamine. Uus programm LIFE on spetsiifiline rahastamisvahend, mis on suunatud keskkonna- ja kliimameetmetele ning mis peaks täiendama mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) jaoks vastu võetud süvalaiendamise lähenemisviisi, s.t keskkonna- ja kliimameetmed on kõigi peamiste instrumentide ja sekkumismeetmete lahutamatu osa.

Kulukohustuste assigneeringutena on rubriigile 2 eraldatud 2014. aastaks 59 miljardit eurot, mis moodustab 44,6 % rubriikide 1–4 jaoks 2014. aastal eraldatud ELi eelarvest. Programm 2014. aasta kulukohustuste assigneeringud (miljonit eurot) Euroopa Põllumajanduse Tagatisfond (EAGF) – turuga seotud kulud ja otsetoetused 43 778,1 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfond (EAFRD) 13 990,3 Euroopa Merendus- ja Kalandusfond (EMKF) 861 Keskkonna ja kliimameetmete programm (LIFE) 403.4 KOKKU 59,032.7 2014. aasta oli üleminekuaasta, mil pärast 2013. aasta ÜPP reformi hakati kohaldama turumeetmete läbivaadatud süsteemi. Reformitud otsetoetuste rakendamist alustati 2015. aastal. Komisjon keskendas oma jõupingutused aastaid 2014–2020 hõlmavate maaelu arengu programmide läbivaatamisele ja heakskiitmisele ning sellele, et tagada uue otsetoetuste kava rakendamine. 2015. aasta mai lõpuks peaks komisjon vastu võtma 51 maaelu arengu programmi 118 programmist ning ülejäänud programmid peaks heaks kiidetama 2015. aasta jooksul. Märkimisväärseid jõupingutusi tehti ka EMKFi rakenduskavade vastuvõtmise kiirendamiseks, et kompenseerida EMKFi määruse hilist vastuvõtmist 2014. aasta mais. 2015. aasta aprilliks oli komisjon heaks kiitnud viis tegevuskava 27st. LIFE määruse ja seejärel aastaid 2014–2017 hõlmava mitmeaastase tööprogrammi hilise vastuvõtmise tõttu on natuke viibinud uue programmi LIFE algus. Sellest olenemata kuulutati 2014. aastal edukalt välja esimesed projektikonkursid. Aastaid 2007–2013 hõlmanud mitmeaastase finantsraamistiku programmide tulemused ja mõjud Allpool esitatud saavutused põhinevad peamiselt värskeimatel programmi rakendamise kohta kättesaadavatel seireandmetel. 2014. aastal on põllumajandussektorit mõjutanud põllumajandus- ja ka energiahindade langus ning 2014. aasta augustis Venemaal kehtestatud ELi toiduainete importimise keeld. Neist rasketest majandusoludest olenemata aitas ÜPP tagada, et põllumajandustulu vähenes ELis vaid piiratud määral. Sellele aitasid kaasa otsetoetused ja ka kohesed ÜPP meetmed, mis rakendati turgude stabiliseerimiseks pärast Venemaa kehtestatud keeldu. EL 27-s on põllumajandustulu ajavahemikul 2003–2013 vähenenud 8 % ja jääb alla ELi keskmise. Kuid vaatamata sellele, et põllumajandustulu on EL 15-s vähenenud, on see samal perioodil EL 12-s suurenenud 43 % (kuigi palju madalamalt baastasemelt). Hinnanguliselt oleks põllumajandustulu EL 27-s ÜPP otsetoetusteta 22 % väiksem, kuigi erinevate liikmesriikide vahelised erinevused oleksid suured, sõltudes põllumajanduslike majapidamiste struktuurist. ÜPP raames on asjaomaste nõuete abil jätkuvalt edendatud loodusvarade jätkusuutlikku majandamist ja kliimameetmete võtmist, sidudes otsetoetused sellega, kuidas põllumajandustootjad järgivad alusstandardeid, mis käsitlevad keskkonda, toiduohutust, loomatervist, taimetervist ja loomade heaolu. Seda on tehtud ka selliste maaelu arendamise suunatud meetmete abil nagu põllumajanduse keskkonnameetmed ja mahepõllumajandus. Põllumajanduse keskkonnatoetuskavaga hõlmatud pindala suurendamisel aastaid 2007–2013 hõlmanud programmitöö perioodi jooksul (46,9 miljonit hektarit, mis moodustas üle 25 % EL 27 kasutatavast põllumajandusmaast 2013. aastal) on olnud oluline roll ELi põllumajanduse keskkonnatoime parandamisel. Põllumajandussektorist pärit heitkoguste hulk on jätkuvalt vähenenud ning aastatel 2011–2012 vähenes see keskmiselt 1,7 % aastas. Põllumajanduse osakaal kogu heitkoguste hulgas on samuti jätkuvalt vähenenud. ÜPP erinevate instrumentide kaudu on edendatud tasakaalustatud territoriaalset arengut ELis. Näiteks sissetulekutoetus, mida pakuti suurele enamikule 12 miljonist põllumajanduslikust majapidamisest ja nendega seotud 25 miljonist inimesest, on äärmiselt oluline tööhõive säilitamisel. Peale selle on senini pakutud innovatsioonitoetust 136 000 põllumajanduslikule majapidamisele, mis on oma äritegevuse raames toonud turule uued tooted või võtnud kasutusele uued tehnoloogiad. Näiteks võib tuua uue kõrgtehnoloogilise bioetanooli tehase Eestis, mis töötleb ümber taimseid jääke ja suhkrupeeti. Uus tehas on loonud piirkonnas 20 täiendavat töökohta ning suudab praegu toota taimsete jääkide ja suhkrupeedi töötlemise teel 5 000 liitrit bioetanooli päevas, mis on selge märk investeeringu mõjususest. Euroopa Kalandusfondi (EKF) (Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi (EMKF) eelkäija) rakendamine aeglustus eelkõige enamikus Vahemere ja Musta mere äärsetes liikmesriikides finants- ja majandussurutise tõttu. Seda tõendab asjaolu, et 2014. aasta mai lõpuks olid liikmesriigid sidunud kulukohusustega vaid 85 % koguassigneeringutest, s.t suur osa EKFi vahenditest oli ikka veel sidumata. See näitab, et programmi eesmärkide täielik saavutamine on ebatõenäoline olenemata sellest, et komisjon on alates 2012. aasta juulist võtnud selliseid parandusmeetmeid nagu rakenduskavadesse tehtavate muudatuste vastuvõtmine eesmärgiga kohandada kaasrahastamise määrasid, liigutada vahendeid prioriteetide vahel ja võtta arvesse automaatseid summade vabastamisi. Töötlemistoimingud moodustavad ligikaudu 17 % EKFi kulukohustustest ja on EKFi kõige kasutatavam meede. Pakkudes rahalist toetust ligi kolmandikule sektori koguinvesteeringutest, on EKF aidanud kaasa heale majanduslikule tootlusele ELi kalatöötlemissektoris, mis 2014. aasta andmete kohaselt teenib tulu 27,9 miljardit eurot. EKFi prioriteetset suunda nr 4 käsitlevast uuringust nähtub, et kalanduse ja vesiviljeluse valdkonna säästev areng avaldab paljulubavat ja positiivset mõju. Enamik 312st kalanduse kohalikust tegevusrühmast tegutsevad jätkuvalt ning 2014. aasta lõpuks oli heaks kiidetud üle 9 800 projekti, mis tähendab märgatavat kasvu võrreldes 2013. aasta lõpuks heaks kiidetud 6 363 projektiga . Samuti prognoositi, et prioriteetse suuna nr 4 toetusel luuakse üle 200 uue ettevõtte ja umbes 7 300 uut töökohta, kusjuures säiliks täiendavalt 12 500 töökohta keskmise hinnangulise kuluga 32 000 eurot loodud või säilitatud töökoha kohta. Samuti on EKF aidanud saavutada suuremat tasakaalu püügivõimsuse ja olemasolevate kalavarude vahel, aidates kaasa ligi 4 100 kalalaeva püügitegevuse alalisele lõpetamisele 2014. aasta maiks, mis tähendab 2,5 % kasvu aastas. Programmi LIFE+ (programmi LIFE eelkäija) viimase programmitöö aastaga seoses kiitis komisjon 2014. aastal heaks 225 uue projekti rahastamise. Valitud projektid on pärit kõigist 28 liikmesriigist ning need on seotud looduskaitse, kliimamuutuste, keskkonnapoliitika ning keskkonnaküsimusi käsitleva teabe ja teabevahetusega kogu ELis. Kokku investeeritakse neisse projektidesse ligikaudu 589,3 miljonit eurot, millest EL annab 282,6 miljonit eurot. Tulemuslikkuse rakenduslikud aspektid Kontrollikoda avaldas 2014. aastal neli eriaruannet, milles käsitleti komisjoni kohustusi põllumajanduse ja maaelu arengu valdkonnas . Muu hulgas soovitas kontrollikoda parandada investeeringute mõjusust ja tõhusust ning samuti tugevdada ÜPP alusel kohaldatavaid seire- ja hindamissüsteeme. Komisjon on kontrollikoja soovitusi arvesse võtnud aastaid 2014–2020 hõlmavate programmide ettevalmistamisel. ÜPP jaoks on ette nähtud parandatud seire- ja hindamisraamistik, mis võimaldab paremini jälgida rahastatud sekkumismeetmete mõjusust ja tõhusust. Esimest korda hõlmab seire- ja hindamisraamistik kogu ÜPPd (mõlemat sammast) ning sisaldab väljundi-, tulemus- ja mõjunäitajate kogumit, mis aitab hinnata poliitika üldeesmärkide saavutamist.

Kooskõlas Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide üldise arenguga on ka EMKF aastatel 2014–2020 orienteeritud rohkem tulemustele. Programmitöö protsess on korraldatud süsteemsemalt loogiliste sekkumismeetmete kaudu, kasutades liidu prioriteetide, konkreetsete eesmärkide ja meetmete hierarhiat. Need omakorda on esitatud ühistes finants-, väljundi- ja tulemusnäitajates, mida jälgitakse põhjalikult tugevdatud seire- ja hindamissüsteemi raames. EKFiga seoses ilmnes kontrollikoja aruandest, et instrumendi abil ei suudetud tagada kulutõhusust ja toetada tõhusalt vesiviljeluse säästvat arengut. Audiitorid leidsid, et tavaliselt ei suudetud projektide abil saavutada kavandatud tulemusi. Selleks et tagada vesiviljeluse jaoks ette nähtud ELi rahaliste vahendite sihtotstarbeline kasutamine, on komisjon palunud riigi ametiasutustel koostada strateegiliste suuniste alusel mitmeaastased riiklikud kavad vesiviljeluse arendamiseks igas liikmesriigis. Kooskõlas vesiviljelust käsitlevate eeltingimustega ei võta komisjon EMKFi tegevuskavu vastu, kui liikmesriigid ei ole esitanud nõuetekohaseid mitmeaastaseid riiklikke strateegiakavasid vesiviljeluse säästvaks arendamiseks, kui see on asjakohane. Selleks et tagada selle eelarverubriigi kohaste uute programmide rakendamise ladus algus, on komisjon teinud mõned täiendavad tegevusega seotud kohandused töötasandil. Nimelt loodi 2012. aastal maaelu arengut pärast 2013. aastat käsitlev rakkerühm, et pakkuda liikmesriikidele abi aastaid 2014–2020 hõlmavate maaelu arengu programmide koostamisel. Alates 2012. aastast on rakkerühm kohtunud korrapäraselt muu hulgas selleks, et välja töötada juhised nii liikmesriikidele poliitika sisu kohta kui ka vastutavatele ametnikele esitatud programmide hindamise kohta (näiteks põhjalik kontrollnimekiri iga maaelu arengu meetme kohta). Peale selle loodi järjepidevuse küsimustega tegelev nõukogu. See on aidanud tagada sidusa lähenemisviisi valitud asjaomastes küsimustes, näiteks kavandatud sekkumismeetmete ning ÜPP esimese samba kohaste sekkumismeetmete ja liidu muude rahaliste vahendite sünergia ja vastastikune täiendavus, kavandatud lähenemisviis konkreetsete maaelu arendamise meetmete rakendamisel jne. Komisjon suunas 2014. aastal suure osa otseselt täidetavast eelarvest Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtjate Rakendusametile (EASME) kontrolli, teadusliku nõuande ja integreeritud merenduspoliitika (IMP) valdkonnas. Kulude-tulude analüüsi põhjal peaks rakendusameti kasutamine aitama aastaid 2014–2020 hõlmava programmitöö perioodi jooksul säästa peaaegu 5 miljonit eurot võrreldes stsenaariumiga, mille järgi selle töö teeks ära komisjon. Alates 1. maist 2014 delegeeriti EASME-le ka osa programmist LIFE. Ametile delegeeritud programmiosa on seotud nö traditsioonilisteks ja võimekuse suurendamise projektideks ette nähtud toetusmeetmete rakendamisega ja valitsusvälistele organisatsioonidele ette nähtud tegevustoetuste rakendamisega uue õigusliku aluse kohaselt. Selline delegeerimine võimaldab EASME-l teha kindlaks sünergiad programmi LIFE, programmi „Horisont 2020” ja muude selle asutuse hallatavate programmide vahel. 2.3. Julgeolek ja kodakondsus (eelarverubriik 3) Eelarverubriigi 3 kohastele programmidele on ette nähtud väike osa ELi eelarvest (1,2 % rubriikide 1–4 jaoks 2014. aastal eraldatud ELi eelarvest) ning nende programmide eelarve täitmine toimub kas koostöös liikmesriikidega või otse. Programmide eesmärk on toetada kõrgetasemelisi poliitilisi eesmärke, näiteks avatud ja turvalise ELi loomine, Euroopa õigusruumi ja õiguste loomine, ELi kodanike tervise parandamine, tarbijate kaitse, noorte olukorra parandamine ning kultuuri ja kodanikega peetavate dialoogide edendamine. Kuna need eelarved on väikesed, ei ole neid võimalik otseselt seostada nende eesmärkide saavutamisega. Kulukohustuste assigneeringutena on rubriigile 3 eraldatud 2014. aastaks 1,49 miljardit eurot. Programm 2014. aasta kulukohustuste assigneeringud (miljonit eurot) Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifond 403,3 Sisejulgeolekufond 399,1 Toit ja sööt 253,4 Õiguste, võrdõiguslikkuse ja kodakondsuse programm 55,3 Õigusprogramm 47,0 Liidu kodanikukaitse mehhanism 28,2 Kodanike Euroopa 25,6 Programm „Tarbija” 24,1 Muud meetmed ja programmid, IT-süsteemid, asutused 259,1 Kokku 1495 Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifondi ja Sisejulgeolekufondi rakendamine on kannatanud õigusraamistike vastuvõtmisel esinenud viivituste tõttu. Alus-, delegeeritud ja rakendusaktid võeti vastu 2014. aasta aprillis ja juulis/oktoobris. Iga-aastased tööprogrammid, kus määrati kindlaks mõlema fondi rahastamisprioriteedid, võeti vastu 2014. aasta augustis. Selle alusel kiidab komisjon heaks liikmesriikide riiklikud programmid: 2015. aasta aprilliks oli 58 riiklikust programmist heaks kiidetud 22 ning ülejäänud kavatsetakse heaks kiita 2015. aasta lõpuks. Programm „Loov Euroopa” võeti kasutusele peaaegu plaanikohaselt ning aasta neljandas kvartalis lisati VALORisse (tulemuste levitamiseks ette nähtud IT-süsteem) esimeste projektide andmed. Muude programmide, näiteks õigusprogrammi ning õiguste, võrdõiguslikkuse ja kodakondsuse programmi puhul jõuti 2014. aastal allkirjastada vaid mõned toetuslepingud. See ei tohiks siiski mõjutada 2014. aasta eelarve assigneeringute üldist kasutamist, mis jätkub 2015. aastal. Aastaid 2007–2013 hõlmanud mitmeaastase finantsraamistiku programmide tulemused ja mõjud Kodanikukaitse rahastamisvahendi ja ühenduse kodanikukaitse mehhanismi (liidu kodanikukaitse mehhanismi eelkäija) järelhindamise käigus leiti, et ELi tasandil kujutas koordineeritud reageerimine hädaolukordadele endast tõhusat ja koordineeritud abi. ELi lisaväärtusega seoses leiti hindamise tulemusel, et 83 % projektidest ei oleks ELi kaasrahastamiseta läbi viidud, kuigi need projektid on väga asjakohased, sest nende abil tugevdatakse koostööd osalevate riikide vahel. Samuti leiti, et projektide raames tegeletakse riiklikes reageerimissuutlikkustes esinevate vajakajäämistega ja suurendatakse ELi nähtavust. Hinnati ka koolitusalgatust „Parem koolitus ohutuma toidu tagamiseks” ja algatust „Euroopa kodanike aasta 2013”. Koolitusalgatuse hindamisel jõuti järeldusele, et koolituse kvaliteet on kõrge (85 % osalejatest väljendas suurt rahulolu), samas kui programmidega kaasnevad kulud on üldjuhul samad, mis muude samalaadsete programmide puhul. Kuid hindamise tulemusel rõhutati ka seda, et programmi mõjusust oleks võimalik parandada, kui koolitused oleks paremini osalejatele suunatud ja kui suurendada koolitusi käsitleva teabe levikut. Teise hindamise tulemusel järeldati, et algatusele „Euroopa kodanike aasta 2013” eraldatud rahalised vahendid ei vastanud algatuse eesmärgile ja kahjustasid selle jätkusuutlikkust. Sellest olenemata leiti, et üksikud meetmed olid tõhusad, aidates suurendada kodanike teadlikkust nende ELiga seotud õigustest. Tulemuslikkuse rakenduslikud aspektid Kahes kontrollikoja eriaruandes käsitleti rände, varjupaiga ja sisejulgeoleku valdkonnas rahastatud programme. Leiti, et Välispiirifond aitas panustada välispiiride haldamisse ja edendada finantssolidaarsust. Samas rõhutati aruandes ka seda, et ELi lisaväärtus oli piiratud ning fondi mõjusust kahjustasid liikmesriikide osaliselt vähetõhusad haldamissüsteemid ja seire puudumine. Teine auditiaruanne hõlmas teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi rakendamist. Sellega seoses leidis kontrollikoda, et komisjon lõi keskse süsteemi esialgselt plaanitust üle kuue aasta hiljem ja algselt prognoositust kaheksa korda suurema eelarvega. Viivitamine ja ülemäärased kulutused tulenesid suurel määral probleemsest valitsemiskontekstist, mis piiras komisjoni võimalusi toimimisega seotud küsimuste käsitlemisel. Komisjon kehtestas 2014. aastal mitmed meetmed, et võtta arvesse eelmiste programmide käigus õpitut ja korrata parimaid tavasid. Näiteks lisas komisjon Sisejulgeolekufondi tegevuse õiguslikku alusesse kohustuslikud näitajad eesmärgiga teha seiret mõjususe ja tõhususe üle. See peaks parandama tõendite kogumist, tagades, et tulevaste hindamiste käigus on olemas kvantitatiivsed andmed, millele hindamise käigus tugineda. Võeti arvesse kodanikukaitse rahastamisvahendi välishindamise käigus esitatud soovitusi ning mõned neist integreeriti liidu kodanikukaitse mehhanismi. Nüüd on näiteks prioriteetsel kohal õppused, koolitused, projektid ja ekspertide vahetus, mis peaks parandama mehhanismide toimimist.

Muude programmidega seoses võeti samuti konkreetseid meetmeid, et parandada nende mõjusust ja tõhusust. Näiteks tervise- ja tarbijakaitseprogrammidele anti toetuste haldamiseks juurdepääs programmi „Horisont 2020” IT-platvormile, mille tulemusel säästeti hindamise ja esitamise etapis ligikaudu 60 inimpäeva, mis moodustab umbes 2 % üksuse kogu personalikuludest. Peale selle tehti üldiseid jõupingutusi, et vähendada osalejate halduskoormust ning komisjoni kulusid ja vigade hulka.

2.4. Globaalne Euroopa (eelarverubriik 4) Eelarverubriigi 4 kohastest programmidest ja Euroopa Arengufondist rahastatakse liidu välispoliitika erinevaid tahke. Olulist osa rubriigile 4 eraldatud eelarvest täidavad kaudselt ja kasutavad kolmandad organisatsioonid, näiteks ÜRO asutused, samas kui ülejäänud osa eelarvest täidab otseselt komisjon (peamiselt toetused) või siis teevad seda kaudselt abisaajariigid või siis toimub see koostöös liikmesriikidega. Kulukohustuste assigneeringutena on rubriigile 4 eraldatud 2014. aastaks 8,3 miljardit eurot, mis moodustab 6,3 % rubriikide 1–4 jaoks 2014. aastal eraldatud ELi eelarvest. Programm 2014. aasta kulukohustuste assigneeringud (miljonit eurot) Arengukoostöö rahastamisvahend 2345,0 Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend 2315,0 Ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPA) 1478,6 Humanitaarabi 1081,7 Stabiilsuse ja rahu edendamise rahastamisvahend 276,8 Ühine välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) 301,1 Muud 515,3 KOKKU 8313,5 Euroopa Arengufondi rahastatakse ELi eelarve väliselt. Rahalises mõttes aitavad kõige olulisemad programmid saavutada ELi kõige tähtsamat arenguabi alast eesmärki, milleks on vaesuse vähendamine ja pikemas perspektiivis selle kaotamine (ELi toimimise lepingu artikkel 208). Need programmid on arengukoostöö rahastamisvahend, Euroopa Arengufond ja Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend. Viimasega neist on hõlmatud ka väga erinevad reformieesmärgid, mis aitavad kaasa poliitikareformidele, majandusintegratsioonile ja rände haldamisele. Muud rahalises mõttes olulised programmid on järgmised: ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPA), millest toetatakse ühinemiseks valmistuvaid riike eesmärgiga valmistada neid ette ELi liikmesuseks; humanitaarabi, mis pakub sihtotstarbelist toetust ja abi kõige haavatavamatele inimestele, kes on kannatanud looduskatastroofi või inimtegevuse tulemusena tekkinud kriisi tõttu; instrumendid, mille abil toetatakse konfliktiennetust ja tugevdatakse rahvusvahelist julgeolekut (stabiilsuse ja rahu edendamise rahastamisvahend); ning ühine välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP). Käesolevas peatükis keskendutakse neile peamistele programmidele. 2014. aastal jätkati rahastamist eelmise mitmeaastase finantsraamistiku (2007–2013) kohaste programmide alusel. Pärast seda, kui 2014. aasta märtsis võeti vastu peamised õigusaktid, koostati mitmeaastased sihtprogrammid uue mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) jaoks, kuid enamiku programmide tegelikku rakendamist sai alustada alles 2015. aastal või seda saab teha hiljem. Kooskõlas vajadusega pöörata suuremat tähelepanu tulemustele, sisaldavad programmidokumendid süstemaatiliselt loogiliselt esitatud sekkumismeetmeid. Neis on määratletud konkreetsed eesmärgid ja seotud tulemusnäitajad iga valdkonna kohta, millele keskendutakse. Need näitajad peaks seejärel saama rakendamise käigus moodustuva tulemusteahela osaks ning nende üle tuleks teha seiret tugevdatud seire- ja hindamissüsteemide raamistikus. Võttes arvesse viivitusi 2015. aasta märtsis jõustunud 11. Euroopa Arengufondi vastuvõtmisel – kusjuures sellele eelnev kava lõppes 2013. aasta neljandas kvartalis –, loodi 10. Euroopa Arengufondi raames üleminekuvahend eesmärgiga tagada tegevuse jätkumine. Aastaid 2007–2013 hõlmanud mitmeaastase finantsraamistiku programmide tulemused ja mõjud Aastatuhande arengueesmärkidega seotud vaesuse mõjunäitaja Vähendada aastatel 1990–2015 poole võrra äärmises vaesuses elava rahvastiku hulka. Eesmärk täidetud 2010. aastal – Ida-Aasia ja Vaikse ookeani riigid on saavutanud häid tulemusi vaesuse vähendamisel, kuid Sahara-tagune Aafrika jääb ikka veel maha. Aastatuhande arengueesmärkidega seotud hariduse mõjunäitaja Tagada, et 2015. aastaks saaksid kõik lapsed – poisid ja tüdrukud – omandada alghariduse. Eesmärk saavutamata – kooli astumise määr kuni 90 %, kuid lõpetamise määr 73 %: kuigi tehti märkimisväärseid edusamme, on eesmärgi saavutanud või selle saavutamisele lähedal vaid Ida-Aasia ja Vaikse ookeani riigid, Euroopa ja Kesk-Aasia. Aastatuhande arengueesmärkidega seotud tervise mõjunäitaja Vähendada kahe kolmandiku võrra alla viieaastaste suremuse kordajat aastatel 1990–2015. Eesmärk ei ole saavutatud, kuid alla viieaastaste suremuse kordaja vähenes peaaegu poole võrra. Eesmärki ei suuda tõenäoliselt täita arenguriigid tervikuna. Ida-Aasia ja Vaikse ookeani riigid, Ladina-Ameerika ja Kariibi piirkond on selle eesmärgi saavutanud. Euroopa arenguabi aitab kaasa ÜRO aastatuhande arengueesmärkide saavutamisele. Selles suunas tehtud edusamme mõõdetakse muu hulgas vaesus-, haridus- ja tervisenäitajate abil, millega seoses on seatud eesmärgid 2015. aastaks. Kuigi neid näitajaid mõjutavad mitmed tegurid peale ELi arenguabi, annavad need aimu ELi partnerriikide poolt arengu valdkonnas tehtud edusammudest pikas perspektiivis. EL ja liikmesriigid annavad koos poole maailma arenguabist. Konkreetselt haridusele ja tervisele suunatud rahastamisega toetas EL mitmeaastase finantsraamistiku (2007–2013) alusel haridust 42 riigis 4,2 miljardi euroga ja tervist 43 riigis 3,2 miljardi euroga. Allpool esitatud näidetest nähtub seos ELi sekkumismeetmete ja aastatuhande arengueesmärkide saavutamisel tehtud edusammude vahel eri riikides. Mosambiigis jõuti hindamise tulemusel järeldusele, et aastatel 2005–2012 antud eelarvetoetus on aidanud valitsusel suunata keskmiselt 20 % kogukulutustest haridusele. Selle tulemusel käis 2012. aastal võrreldes 2004. aastaga algkoolis 40 % rohkem lapsi ja keskkoolis 65 % rohkem lapsi, kusjuures kõige rohkem said kasu vaesemad majapidamised. Samas absoluutse vaesusega seoses ei ole selles riigis toimunud peaaegu mingeid muutusi. Üks peamine põhjus on see, et põllumajanduspoliitikaga ei ole suudetud olulisel määral parandada põllumajanduslikku tootmist. Bangladeshis, kus absoluutne vaesus vähenes aastatel 1990–2015 50 %lt 30 % piirile, panustas EL 38 miljonit eurot toiduga kindlustatuse programmi, mis on aidanud peaaegu 325 000 haavataval ja naiste juhitud majapidamisel tulla välja äärmisest vaesusest ja saavutada majapidamise toitumisalane kindlustatus. El Salvadoris panustas EL 47 miljonit eurot valdkondliku toetuse kaudu valitsuse 690 miljoni euro suurusesse programmi, millega sooviti suurendada avalike teenuste pakkumist vaeseimatele ja kõige haavatavamatele inimestele (eesmärk jõuda 750 000 inimeseni või 13 %ni kogurahvastikust): täiendavalt 30 % üle 70aastastest inimestest saab nüüd põhipensioni (siht on 51 %); 226 000 perekonda sihtrühma kuuluvast 260 000 perekonnast saavad nüüd ennetavaid meditsiiniteenuseid; naistevastase vägivalla ennetamiseks on 15st kavandatud büroost sisse seatud seitse; 70 %le elanikkonnast kohalikes omavalitsustes on tagatud juurdepääs joogiveele ja elementaarsele kanalisatsioonile (siht on 80 %); üle 84 %le rahvastikust on tagatud juurdepääs elektrienergiale (siht on 95 %). Kuna projekt on veel pooleli, siis eeldatakse, et eesmärgid suudetakse täita. Ühinemiseelse abi rahastamisvahendi (IPA) raames on kandidaatriikide (Lääne-Balkani riigid ja Türgi) tehtud edusammud poliitikareformide ja ELi õigustiku rakendamisel erinevad. Esile tuleb tõsta Serbiaga ühinemisläbirääkimiste alustamist, Albaaniale kandidaatriigi staatuse andmist ning Montenegroga sõelumisprotsessi lõpuleviimist ja uute läbirääkimisvaldkondade avamist. Samas ühinemisprotsessi Türgiga mõjutasid 2014. aastal negatiivselt Türgis aset leidnud arreteerimised ja meediavabaduse piiramine. Bosnias ja Hertsegoviinas jätkus seisak ELiga integreerumise protsessis ning IPA kohast rahastamist vähendati, sest ei suudetud jõuda kokkuleppele seoses koordineerimismehhanismi loomisega ja Euroopa Inimõiguste Kohtu sellise otsuse rakendamisega, mis on seotud diskrimineerivate õigussätetega, mis käsitlevad vähemuste õigust osaleda valimistel. IPA raames viies riigis aastatel 2005–2011 taristuprojektidele antud abi hindamisel leiti, et rahastatud projektid olid hästi suunitletud ja vastasid reaalsele nõudlusele. Enamiku valimisse lisatud projektide puhul leidis kinnitust asjaolu, et pakutud taristu ja seadmed olid täielikult juurdepääsetavad ja neid kasutati nõuetekohaselt vastavalt projekti eesmärkidele. Hindamise tulemusel leiti, et samalaadsete riiklike meetmetega võrreldes olid IPA projektid kulutõhusamad, sest põhjaliku järelevalve ja pakkumiste sõltumatu hindamise tulemusel oli korruptsiooni vähem. Tehti kindlaks ELi lisaväärtuse erinevad aspektid, näiteks parem strateegiline planeerimine, abisaajatele suunatud tehniline abi ja võimekuse suurendamine, täiendavad või ainulaadsed rahastamisallikad ning ELi integratsiooniga kaasneva kasu näitamine. 2014. aastal puhkenud humanitaarkriiside suurt hulka silmas pidades pakkus komisjon kõige haavatavamatele inimestele enam kui 80 riigis leevendust humanitaarabi kaudu. Näiteks Süürias suurenes 2014. aastal ELi eelarvest saadud abi võrreldes 2013. aastaga 80 % 515 miljonilt eurolt 817 miljonile eurole ning see võimaldas toetada Süürias humanitaarabi vajavat 12,2 miljonit inimest ning ka miljoneid Süüria põgenikke ja piirkonnas neid vastuvõtvaid kogukondi meditsiinivaldkonna hädaabi, kaitse, toidu- ja toitumisabi, vee, kanalisatsiooni ja hügieeni, varjupaikade ja logistikateenuste kujul. EL on üks juhtiv humanitaarabi doonor Süüria kriisis, kusjuures ELi institutsioonid ja liikmesriigid on ühiselt eraldanud humanitaar-, stabilisatsiooni- ja arenguabina 3,6 miljardit eurot. Ka Ida-Ukrainas rahuldati humanitaarabiga enam kui 1 miljoni põgeniku põhivajadusi, pakkudes neile varjupaika, toitu, vett, tervishoiuteenuseid, psühho-sotsiaalset abi ja kaitset talve eest. Kesk-Aafrika Vabariigis (KAV), kus humanitaarabi vajab üle poole 4,6 miljonilisest rahvastikust, pakkus EL rohkem kui 128 miljoni euro ulatuses abi humanitaarseteks interventsioonideks, sealhulgas KAVi pagulastele naaberriikides, ning korraldas korduvaid õhulende abitöötajate ja -materjali KAVi transportimiseks. Rahastamise abil rahuldati enam kui 2,6 miljoni põgeniku põhivajadusi KAVis ning vähemalt 338 500 pagulase ja tagasipöörduja põhivajadusi naaberriikides (Kamerun, Tšaad, Kongo D