EUROOPA KOMISJON Brüssel,24.5.2016 COM(2016) 274 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Aruanne, milles käsitletakse määruse (EL) nr 1177/2010 ( mis käsitleb meritsi ja siseveeteedel reisijate õigusi ning millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2006/2004) kohaldamist



1. Sissejuhatus 1.1. Taust Määrust (EL) nr 1177/2010 (edaspidi „määrus”), mille eesmärk on tagada selliste meritsi ja siseveeteedel reisijate õigused, kes kasutavad reisijateveo- või ristlusteenuseid, hakati kohaldama 18. detsembril 2012. Komisjon esitab käesoleva aruande määruse artikli 29 kohaselt, millega nõutakse, et komisjon esitaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande määruse toimimise ja mõju kohta ning teeks vajaduse korral õigusakti ettepanekud nimetatud määruse sätete üksikasjalikumaks rakendamiseks või muutmiseks. Aruanne põhineb osaliselt määruse jõustamist aastatel 2013–2014 käsitlevatest riikide ametiasutuste aruannetest saadud kvantitatiivsetel ja kvalitatiivsetel andmetel ning reisijaid ja tööstusharu Euroopa tasandil esindavate sidusrühmadega peetud konsultatsioonidel. 1.2. ELi meritsi ja siseveeteedel toimuva reisijateveo sektorite tähtsus ning tunnused Mereliiklus moodustab enamiku ELi laevadega tehtavast reisijateveost. Siseveeteede liiklus moodustab turust vähem kui 1 %. Määruses tehakse vahet ärilistel eesmärkidel reisijateveol ja ristlusteenustel ning kirjeldatakse nende erinevusi määrusega reisijatele mitmesugustes valdkondades antavate õiguste valguses. Ärilistel eesmärkidel osutatav reisijateveoteenus on reisijateveoteenus, mida osutatakse sadamate vahel vastavalt avaldatud sõiduplaanile. See moodustab 96,5 % meritsi toimuvast reisijateveost: 2013. aastal kasutas mereparvlaevade ja muude regulaarsete liinilaevade teenuseid 193 miljonit reisijat. Intensiivne meritsi toimuv reisijatevedu on äärmiselt oluline, kui liikmesriikide saarestikud, saared ja äärepoolseimad piirkonnad moodustavad osa ELi sotsiaalsest ja majanduslikust struktuurist. Teatavatel juhtudel (nt väikesed saared, millel puudub õhutranspordiühendus) ei ole meretranspordil alternatiivi ja elanikud peavad reisima laevaga vedaja kehtestatud tingimustel. Ristlused on veeteedel osutatavad veoteenused, mida pakutakse eranditult lõbusõiduks või puhkuseks, mida täiendavad majutus- ja muud teenused ja mis kestavad kauem kui kaks ööbimist laeva pardal. 2013. aastal oli ristlusreisijaid ligikaudu 7 miljonit, st peaaegu 3,5 % turust. Ristlusturism on osa meresektori luksusteenustest; laevadel on täielik hotellitaristu, seal pakutakse ajaviitetegevusi ja sageli tuuakse reisijad tagasi lähtesadamasse. 2. Määruse eesmärgid, kohaldamisala ja sisu 2. 1 Määruse eesmärgid ELi seadusandjad on võtnud vastu kõiki transpordiliike (lennundus, raudtee, veetransport ja bussitransport) hõlmavad reisijate õigused, et pakkuda kodanikele Euroopas reisides minimaalset kaitset ning hõlbustada seega liikuvust ja sotsiaalset lõimumist. Sellise ühine reisijaõiguste kogumi olemasolu, mis on tagatud õigusaktidega kõigi nelja transpordiliigi puhul (ning mis sisaldab sätteid iga liigi omaduste, turgude ja reisijate kohta ), aitab luua võrdsed võimalused ettevõtjatele nii ühe transpordiliigi raames kui ka eri liikide vahel. 2.2 Määruse kohaldamisala ja sisu Kohaldamisala Määrust kohaldatakse teatavate eranditega meritsi ja siseveeteedel toimuva reisijateveoteenuste suhtes, mida osutatakse ELi sadamatest või sadamatesse, ning ristlusteenuste suhtes, mille pardalevõtmise sadam asub ELis. Kuni 18. detsembrini 2014 oli liikmesriikidel lubatud teha erand määruse kohaldamisest alla 300-tonnise kogumahutavusega merelaevadele, mida kasutatakse riigisisestel vedudel, tingimusel et reisijate õigused on siseriiklike õigusaktidega asjakohaselt tagatud. Ükski liikmesriik ei ole kõnealust erandit kasutanud. Liikmesriigid võivad otsustada mitte kohaldada määrust avaliku teenindamise kohustuste, avaliku teenindamise lepingute või integreeritud teenustega hõlmatud reisijateveoteenuste suhtes, kui nad tagavad, et määruse kohased õigused on võrreldaval määral tagatud siseriiklike õigusaktidega. Mitte ükski liikmesriik ei ole kõnealust erandit kasutanud. Sisu

Nagu muude transpordiliikide suhtes kohaldatavad reisijate õigused, põhinevad ka veetranspordi reisijate õigused neljal põhimõttel. a) Kodakondsuse alusel diskrimineerimise keeld Ükski reisija ei tohiks kannatada kodakondsusel põhineva otsese ja kaudse diskrimineerimise all, ostes pileteid veeteedel osutatavate reisijateveoteenuste ja ristlusteenuste jaoks. b) Täpne, õigeaegne ja kättesaadav teave Reisijatel on õigus saada enne reisi ja selle ajal asjakohast teavet (eelkõige transporditõrke korral), sealhulgas oma õiguste ja riiklike täitevasutuste kontaktandmete kohta. c) Viivitamatu ja proportsionaalne abi transporditõrke korral Kui reisijateveo- või ristlusteenus tühistatakse või selle väljumine hilineb rohkem kui 90 minutit, on reisijatel õigus tasuta proportsionaalsele ja asjakohasele abile. See võib hõlmata suupisteid, einet, karastusjooke ning, teatavatel juhtudel, majutust. Samuti tuleb neile pakkuda järgmist valikut: marsruudi muutmine lõppsihtkohta jõudmiseks võrreldavatel tingimustel ilma igasuguse lisatasuta ja esimesel võimalusel ning piletihinna hüvitamine ja vajaduse korral tasuta tagasireisiteenus esimesse väljumiskohta esimesel võimalusel vastavalt veolepingus sätestatule. Ühtlasi on reisijatel õigus saada pikaajalise hilinemise korral objektiivset ja standardset hüvitist. Hüvitise summa sõltub hilinemise pikkusest ja reisi plaanitud kestusest ning arvutatakse vastavalt piletihinnale. Vedaja ei pea maksma hüvitist, kui ta tõendab, et hilinemise põhjustasid ilmastikutingimused, mis seadsid ohtu laeva ohutu käitamise, või erakorralised asjaolud, mida ei oleks saanud mõistlikult vältida. Erinevalt ärilistel eesmärkidel osutatavast reisijateveoteenusest ei ole ristlustel siduvat avaldatud ajakava, mistõttu ristlusreisijatel ei ole määruse kohaselt õigust valida marsruudi muutmise ja piletihinna hüvitamise vahel, kui väljumine tühistatakse või hilineb (see on reguleeritud lepinguga, mille reisija ristlusteenuste ostmiseks sõlmib), samuti ei ole neil õigust hüvitisele, kui saabumine hilineb. d) Puudega ja piiratud liikumisvõimega isikute õigused Määruses on sätestatud vedajate, terminaliettevõtjate, reisibüroode ja reisikorraldajate teatavad kohustused, tagamaks, et puudega või piiratud liikumisvõimega isikutel on veetransporti kasutades võrdsed võimalused. Vedajad, reisibürood ja reisikorraldajad ei või keelduda reisijatele broneeringu tegemisest või nende vedamisest nende puude või piiratud liikumisvõime tõttu, välja arvatud juhul, kui: on võimatu vedada neid kooskõlas kehtivate ohutusalaste õigusaktide ning pädevate asutuste kehtestatud tervise- ja ohutusalaste nõuetega; või laeva ehituse või transpordi taristu tõttu ei ole võimalik neid ohutul ja praktikas teostataval viisil vedada. Vedajad ja terminalide haldajad peavad kehtestama mittediskrimineerivad juurdepääsutingimused. Puudega või piiratud liikumisvõimega isikutelt ei või nõuda piletite eest täiendavat tasu ning vedajad ja terminaliettevõtjad peavad pakkuma neile tasuta asjakohast abi sadamas ja laeva pardal. Muud veetranspordi reisijateveoteenuseid käsitlevad ELi õigusaktid Reisijaid, kes kasutavad kõnealuse määruse kohaldamisalasse kuuluvaid mereveoteenuseid, kaitseb ka määruse (EÜ) nr 392/2009, mille eesmärk on tagada asjakohane hüvitis isikukahju (sealhulgas surma) või muu kahju korral, mida nad võivad mereõnnetuse tagajärjel kannatada.

Reisijatel, kes reisivad laevaga osana pakettreisist, on vastavalt hiljuti vastu võetud direktiivile (EL) nr 2015/2302, mis käsitleb pakettreise ja seotud reisikorraldusteenuseid, täiendavad õigused. Järgmiste ELi õigusaktidega reguleeritakse ka puudega või piiratud liikumisvõimega isikute juurdepääsu laevadele: direktiiv 2009/45/EÜ reisilaevade ohutuseeskirjade ja -nõuete kohta, direktiiv 1999/35/EÜ regulaarselt liiklevate ro-ro-reisiparvlaevade ja kiirreisilaevade ohutu käitamise kohustuslike kontrollimiste korra kohta ja direktiiv 98/41/EÜ ühenduse liikmesriikide sadamatesse või sadamatest liiklevate reisilaevade pardal olevate isikute registreerimise kohta. Oluline osa veeteedel osutatavast reisijateveost toimub piiriüleselt: reisijad reisivad kas piiriülest teenust kasutades või siseriiklikku teenust kasutades väljaspool oma liikmesriiki. Selliste reisijate huvide kaitseks on määrusega (EÜ) nr 2006/2004 tarbijakaitseseaduse jõustamise eest vastutavate siseriiklike asutuste vahelise koostöö kohta ette nähtud asjakohane raamistik riiklike täitevasutuste vaheliseks koostööks ja reisijate ühiste huvide kaitseks piiriüleses kontekstis. 3. Määruse kohaldamine liikmesriikides Määrusega on ette nähtud, et liikmesriigid peavad määrama riiklikud täitevasutused selle jõustamiseks ning kehtestama siseriiklike õigusaktidega tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad karistused määrust rikkuvate ettevõtjate sanktsioneerimiseks. Riiklike täitevasutuste määramine Peaaegu kõik liikmesriigid on määranud riiklikud täitevasutused, mis vastutasid eelnevalt muude transpordiliikide reisijate õiguste eest. Riiklikud täitevasutused on transpordiametid või tarbijakaitseametid. Osa liikmesriike on määranud mitu riiklikku täitevasutust: üldjuhul tarbijakaitseameti, kes vastutab kaebuste käsitlemise eest, ja transpordiameti, kes vastutab muude küsimuste eest (kontrollid, sanktsioonid, puudega reisijate juurdepääs laevadele ja sadamaterminalidele). Enamikus liikmesriikides on riiklikud täitevasutused määratud üksnes riiklikul tasandil, kuid osades liikmesriikides on piirkondlikel ametiasutustel määruse jõustamisel keskne roll. Kaebuste käsitlemine Reisijad võivad esitada kaebused määruse väidetavate rikkumiste kohta vedajale, terminaliettevõtjale või otse riiklikule täitevasutusele. Määruses ei ole sätestatud kaebuse esitamise kronoloogilist järjekorda, kuid see võimaldab liikmesriikidel nõuda, et reisijad esitaksid oma kaebused esmalt vedajale või terminaliettevõtjale ning riiklikul täitevasutusel oleks apellatsiooniasutuse roll üksnes juhul, kui reisija ei jää vastusega rahule. Kokku 21 liikmesriiki valis osutatud võimaluse, mille eelis seisneb selles, et riiklikud täitevasutused saavad käsitleda kaebusi tõhusamalt ja kiiremini, kuna nende käsutuses on kaebuse esitaja ja vedaja/terminaliettevõtja vaheline kirjavahetus algusest peale, tänu millele on neil juhtumist kõikehõlmavam ülevaade mõlema osapoole vaatenurgast. Puuduvad avalikkusele kättesaadavad andmed selliste kaebuste arvu kohta, mida reisijad 2013. ja 2014. aastal vedajatele ja terminaliettevõtjatele esitasid. Kuigi nimetatud andmetest oleks kasu määruse toimimise hindamisel, ei ole vedajad ja terminaliettevõtjad kohustatud neid koguma ega riiklikele täitevasutustele teatama. On siiski teada, et riiklikud täitevasutused on käsitlenud väga vähe kaebusi (vt tabel allpool). Sellel on mitu põhjust. Määrus on üsna uus ja paljud reisijad ei pruugi olla oma õigustest täielikult teadlikud. Samuti peavad reisijad enamikus liikmesriikides esmalt esitama oma kaebused vedajale või terminaliettevõtjale, kes lahendavad ilmselt suurema osa neist rahuldavalt, mistõttu need ei jõua riiklike täitevasutusteni. Sanktsioonid Enamiku liikmesriikide õigusaktidega on ette nähtud üksnes trahvidel põhinev karistussüsteem, kuid mõned riiklikud täitevasutused võivad ka ettevõtja tegevusloa tühistada, kui ta rikub määrust tahtlikult ja korduvalt. Riiklikud täitevasutused on alates määruse jõustumisest kehtestanud väga vähe sanktsioone (vt tabel allpool). Enamik leiab, et ettevõtjad täidavad hoolikalt määruse nõudeid ning kõrvaldavad rikkumised ja lahendavad kaebused enne, kui osutub vajalikuks kehtestada sanktsioon. Tabel – riiklike täitevasutuste poolt käsitletud kaebuste ja kehtestatud sanktsioonide arv Liikmesriik Käsitletud kaebuste arv Kehtestatud sanktsioonide arv 2013 2014 2013 2014 Austria puudub puudub puudub puudub Belgia puudub puudub puudub puudub Bulgaaria – – – – Horvaatia 0 0 0 0 Küpros – – – – Tšehhi Vabariik puudub puudub puudub puudub Taani 1 2 0 0 Eesti 1 1 0 0 Soome 10 6 puudub puudub Prantsusmaa puudub 0 puudub 0 Saksamaa 4 10 0 0 Kreeka 64 45 11 7 Ungari 0 0 0 0 Iirimaa 3 0 0 0 Itaalia puudub puudub puudub puudub Läti 0 0 0 0 Leedu 0 0 0 0 Luksemburg puudub puudub puudub puudub Malta 1 3 0 0 Madalmaad 0 0 0 0 Poola puudub 0 puudub 0 Portugal puudub 0 puudub 0 Rumeenia puudub 0 puudub 0 Slovakkia 0 0 0 0 Sloveenia 0 0 0 0 Hispaania 501 419 21 39 Rootsi 1 27 puudub 0 Ühendkuningriik 14 11 0 0 Muu jõustamis- ja teabevahetustegevus

Kaebuste käsitlemine ja eeskirju eirava käitumise karistamine on üksnes mõned näited määrusega ette nähtud võimalikest vahenditest veetranspordi reisijate õiguste jõustamiseks. Paljud riiklikud täitevasutused on olnud väga proaktiivsed ja võtnud täiendavaid meetmeid. Nii riiklikud täitevasutused kui ka sidusrühmad on nentinud, et enne määruse jõustumist toimunud kohtumised riiklike täitevasutuste, vedajate ja terminaliettevõtjate vahel ning reisijate õigusi ja ettevõtjate kohustusi käsitlevate riiklike suuniste avaldamine valmistasid ettevõtjaid ette määruse kohaldamiseks. Osa riiklikke täitevasutusi osaleb sagedasti meediaüritustel ja turismimessidel, et teavitada avalikkust veetranspordi reisijate õigustest. Mitmed riiklikud täitevasutused teevad regulaarseid kontrolle, et näha, kas laevad ja sadamaterminalid annavad reisijatele vajalikku teavet ning kas puudega või piiratud liikumisvõimega isikutel on neile juurdepääs. Samuti kontrollivad nad vedajate ja terminaliettevõtjate veebisaite (nt tagamaks, et reisijaid on nende õigustest teavitatud või et lepingu üldtingimused on määrusega kooskõlas). Peamine eesmärk ei ole ettevõtjaid karistada, vaid harida neid nende määruse kohaste kohustuste osas ja hõlbustada nõuete vabatahtlikku järgimist. 4. Määruse toimimine ja parandusmeetmed 4.1 Määruse toimimise hindamine Sidusrühmadega peetud konsultatsioonide tulemused 2015. aasta novembris kutsus komisjon reisijaid ja tööstusharu ELi tasandil esindavaid sidusrühmi üles jagama oma seisukohti määruse toimimise kohta. Laevaomanikke, ristluslaevu ja sadamaid esindavad sidusrühmad osutasid, et määrus toimib hästi ega vaja muutmist. Nad tõid välja osutatava teenuse kõrge kvaliteedi, mida tõendab kaebuste vähesus. Reisijate organisatsioonid on üldiselt määrusega rahul, kuid leiavad, et arenguruumi on. Nende arvates on vedajate ja terminaliettevõtjate lähenemine määruse kohaldamisse olnud positiivne, kuid ettevõtjad ja riiklikud täitevasutused peavad veel pingutama. Eri liikmesriigid ja vedajad kohaldavad määrust erineval viisil. Täiendavaid meetmeid oleks vaja võtta puudega või piiratud liikumisvõimega isikute õiguste tagamiseks: laevad ja terminalid peaksid olema paremini juurdepääsetavad; vedaja ja terminali personal peaks olema saanud parema väljaõppe asjakohase abi andmiseks ning puudega isikuid esindavate organisatsioonidega tuleks asjaomaste sätete rakendamisel süstemaatilisemalt konsulteerida. Eelkõige peaksid vedajad ja terminaliettevõtjad esindusorganisatsioonide arvamusi arvesse võtma siis, kui nad kehtestavad puudega või piiratud liikumisvõimega isikute abistamise kvaliteedistandardid (artikkel 13). Komisjoni hinnang Komisjon ei ole tuvastanud määruse tahtlikku, tõsist ega süstemaatilist rikkumist. Enamik temani jõudnud individuaalsetest kaebustest on seotud hüvitise või asjakohase abi puudumisega reisi hilinemise või tühistamise korral. Riiklike täitevasutuste aruannetest nähtub, et paljud kaebused jäävad väljapoole määruse kohaldamisala või on alusetud. Kuigi üldpilt oli positiivne, tegi komisjon kindlaks määruse tõhusamat kohaldamist takistavad järgmised asjaolud: a) Reisijad ja ettevõtjad ei ole oma õigustest ja kohustustest piisavalt teadlikud Kuna määrus on suhteliselt uus, ei ole kodanikud sellest piisavalt teadlikud. Riiklikud täitevasutused ja sidusrühmade esindajad osutasid, et paljud ettevõtjad ei olnud määrusest selle vastu võtmise ajal teadlikud ja see on osades liikmesriikides jätkuvalt probleem. Seepärast peavad riiklikud täitevasutused, riigi ja ELi tasandi sidusrühmade organisatsioonid ning komisjon jätkuvalt teavitama reisijaid nende õigustest ja ettevõtjaid nende kohustustest.

b) Jõustamine on teatavates liikmesriikides maha jäänud Liikmesriigid jäid määruse rakendamiseks vajalike meetmete võtmisega hiljaks. Kui määrus 18. detsembril 2012 jõustus, oli vaid kaks liikmesriiki võtnud kõik vajalikud siseriiklikud meetmed. Komisjon algatas rikkumismenetlused kõigi liikmesriikide vastu, kes ei olnud teda vajalikest meetmetest teavitanud. 2015. aasta lõpuks ei olnud Belgial, Kreekal, Hispaania ja Luksemburgil ikka veel täielikult toimivaid riiklikke täitevasutusi või määruse rikkumise käsitlemiseks vajalikke kõikehõlmavaid karistusmehhanisme. Riiklike täitevasutuste lähenemisviisid määruse jõustamisele on väga erinevad. Osa täitevasutusi on väga proaktiivsed reisijatele nende õiguste kohta teabe jagamisel ja kohaldamise jälgimisel, kuid mitmete riiklike täitevasutuste tegevus näib piirduvat kaebuste käsitlemisega. Ka reisijate õiguste tegelikul jõustamisel on märkimisväärseid erinevusi. Mõnes liikmesriigis ei ole riiklike täitevasutuste otsused kaebuste kohta vedajatele siduvad, samuti puudub alternatiivne vaidluste lahendamise süsteem, mistõttu peavad reisijad oma kaebustega pöörduma kohtusse, mis on kulukas ja aeganõudev ning pärsib neil oma õigusi taga nõuda. c) Raskused teatavate sätete tõlgendamisel Riiklikud täitevasutused ja ettevõtjad on tõlgendanud määruse teatavaid sätteid erinevalt. Sidusrühmad leiavad, et määrust ei ole vaja kõnealuste sätete selgitamiseks muuta, kuid komisjon ja riiklikud täitevasutused peaksid kokku leppima selles, kuidas neid praktikas kohaldada. 4.2 Komisjoni meetmed määruse kohaldamise tõhustamiseks Komisjon võttis eespool osutatud küsimuste lahendamiseks järgmised meetmed. a) Meetmed reisijate õigusi ja ettevõtjate kohustusi käsitleva teadlikkuse tõstmiseks 2013. aasta juunis algatas komisjon kaheaastase teavituskampaania, mis käsitles reisijate õigusi kõikide transpordiliikide, sealhulgas veetranspordi puhul. See hõlmas trükimaterjale (paljudes ELi sadamates ja laevadel saadaolevad plakatid ja voldikud), sotsiaalmeedia kasutamist (YouTube, Facebook, Twitter), mobiiltelefoni rakendusi ja turismimessidel osalemist. Komisjon avaldas määruse kokkuvõtte, mida paljud riiklikud täitevasutused ja ettevõtjad kasutavad, et teavitada reisijaid nende õigustest. b) Jõustamise tõhustamise meetmed Komisjon algatas rikkumismenetlused kõigi liikmesriikide vastu, kes ei võtnud vajalikke meetmeid määruse kohaldamiseks. Ta on korraldanud iga-aastaseid ELi tasandi kohtumisi, kus riiklikud täitevasutused ja sidusrühmad saavad vahetada määruse kohaldamist käsitlevaid kogemusi ning häid tavasid. Koostöös riiklike täitevasutustega on koostatud vabatahtlik standardvorm, mis hõlbustab kodanike kaebuste esitamist. Lisaks pakkus komisjon suuniseid ja häid tavasid täitevasutustega peetud iga-aastastel kohtumistel, et tõhustada täitevasutuste vahelist koostööd. c) Määruse ühtse kohaldamise tagamise meetmed Komisjon andis selgitusi määruse mitme sätte praktilise kohaldamise kohta riiklike täitevasutuste ja sidusrühmade esindajatega peetud iga-aastastel kohtumistel ning kirjalikult, aidates seega kaasa määruse ühetaolisele kohaldamisele kõikjal ELis. 5. Kokkuvõte ja edasised sammud