[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 18.6.2007

KOM(2007) 330 lõplik

2007/0114 (CNS)

Ettepanek

NÕUKOGU MÄÄRUS

milles käsitletakse ühenduse kalalaevadele loa andmist püügiks ühenduse vetest väljaspool ning kolmandate riikide laevade juurdepääsu ühenduse vetele

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

1. Ettepaneku taust

- Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Käesolevas ettepanekus järgitakse ettepanekut, mis sätestati 2006.–2008. aasta tegevuskavas ühise kalanduspoliitika lihtsustamiseks ja täiustamiseks.[1] Pidades silmas pärast nõukogu 22. detsembri 1994. aasta määruse (EÜ) nr 3317/94 (millega kehtestatakse üldsätted, mis käsitlevad kalapüügi lubamist kolmanda riigi vetes kalastuskokkuleppe alusel)[2] vastuvõtmist muutunud asjaolusid seoses kalapüügiga ühenduse vetest väljaspool ja selleks, et täita ühenduse rahvusvahelisi kohustusi, on vaja kehtestada ühenduse üldine süsteem ühenduse kalalaevadele selliste lubade väljaandmise kohta, mis hõlmavad kogu kalastustegevust ühenduse vetest väljaspool.

Kolmanda riigi lipu all sõitvate laevade juurdepääsu ühenduse vetele reguleerivad eeskirjad, mis on praegu sätestatud mitmes eri õigusaktis, tuleks samuti uuesti määratleda ja viia need võimaluse korral vastavusse ühenduse kalalaevade suhtes kohaldatavate eeskirjadega.

Elektroonilise andmevahetuse kasutuselevõtmine haldusprotsessis võimaldab kiirendada menetlusi, tagab protsessi lõpptulemuse kõrgema kvaliteedi, võimaldab teavitada kõiki asjaomaseid ametkondi ja anda neile tagasisidet reaalajas või e-posti teel ning suurendada haldusprotsessi üldist tõhusust.

- Üldine taust

Ühine kalanduspoliitika ei käsitle kalastustegevust mitte üksnes ühenduse vetes, vaid ka ühenduse kalalaevade kalastustegevust neist vetest väljaspool. Kalastustegevus rahvusvahelistes vetes ja kolmandate riikide vetes on suures osas reguleeritud kahe- ja mitmepoolsete kokkulepetega, milles osaline on ühendus. Kõnealustest kokkulepetest tulenevate kohustuste ja ühise kalanduspoliitika eesmärkide täitmiseks on vaja selgeid eeskirju, mis käsitleksid kalastustegevusega seotud lubade väljaandmist ning liikmesriikide ja komisjoni kontrolli kõnealuse tegevuse üle.

Ühenduse kalalaevastik tegutseb ligikaudu 20 kolmanda riigi territoriaalvetes asjaomaste riikide ja ühenduse vahel sõlmitud kahepoolsete kokkulepete alusel. Enamiku nende kokkulepetega on ette nähtud ühendusepoolne rahaline toetus, eelkõige kokkulepetes Aafrika ja Lõuna-Ameerika riikidega nagu Gabon, Rohelise Neeme Saared, Senegal, Mauritania, Madagaskar, Mosambiik, Mauritius, São Tomé ja Principe, Seišellid, Kiribati, Mikroneesia and Saalomoni Saared, aga ka näiteks Gröönimaaga sõlmitud kokkuleppes. Muud nn Põhjamaade lepingud – Norra, Islandi ja Fääri saartega, aga ka Prantsuse Guajaanaga sõlmitud lepingud ei hõlma ühenduse rahalist toetust ja põhinevad peamiselt kalapüügiõigustega kauplemisel.

Ühenduse kalalaevastiku kalastustegevust rahvusvahelistes vetes reguleerivad järgmiste erinevate piirkondlike kalandusorganisatsioonidega sõlmitud kokkulepped: Loode-Atlandi kalastusorganisatsioon (NAFO), Rahvusvaheline Atlandi Tuunikala Kaitse Konventsioon (ICCAT), India Ookeani Tuunikomisjon (IOTC), Kirde-Atlandi kalastuskomisjon (NEAFC), Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjon (WCPFC), Antarktika vete elusressursside kaitse komisjon (CCAMLR), Vahemere üldine kalanduskomisjon (GFCM), Ameerika Troopikatuunide Komisjon (IATTC) ja Kagu-Atlandi kalandusorganisatsioon (SEAFO).

Lisaks kõnealuste kokkulepetega reguleeritavale tegevusele püüavad ühenduse kalalaevad kala ka avamerel, mis ei ole hõlmatud ühegi konkreetse kokkuleppega.

Püügitegevust korraldatakse asjaomastele laevadele püügilubade andmisega. Eri kokkulepete raames väljaantavad load ja ka nende väljaandmise menetlused on erinevad.

Kahepoolsete kokkulepete puhul vastutab loa väljaandmise eest kolmas riik. Pärast kokkuleppe sõlmimist ja õiguste jagamist liikmesriikide vahel edastab komisjon taotlused kolmandale riigile ning teatab seejärel liikmesriikidele lubadest, mis on välja antud. Sellist liiki kokkulepetega seotud haldusmenetlus on sageli töömahukas nii liikmesriikide kui ka komisjoni jaoks ja nõuab iga asjaomase laeva kohta üksikasjaliku toimiku koostamist. Kui kokkuleppega nähakse ette ühendusepoolne rahaline toetus, on vajalik järgnev haldustöö lõivude arvutamiseks, eksimuste loetelu koostamiseks jne. Umbes 400 ühenduse kalalaeva vahel jagatakse selliste kokkulepete raames igal aastal 1600 kalapüügiluba. Ühenduse rahalist toetust mittehõlmavate kokkulepete puhul on tavaliselt tegemist kvootide ülekandmisega ning sel juhul on vaja taotleda uued püügiload. Umbes 850 ühenduse kalalaeva vahel jagatakse selliste kokkulepete raames igal aastal 1600 kalapüügiluba.

Püügilubade väljaandmist piirkondlike kalandusorganisatsioonidega (RFMO) sõlmitud kokkulepete raames koordineerib piirkondlike kalandusorganisatsioonide sekretariaat. Menetlused on üldiselt lihtsamad. Enamikul juhtudel hõlmab loa andmine loa saanud laevade loetelude koostamist, mis saadetakse piirkondlike kalandusorganisatsioonide sekretariaati. Menetlusi, mida kohaldavad erinevad piirkondlikud kalandusorganisatsioonid, ei ole siiski ühtlustatud. Piirkondlike kalandusorganisatsioonidega sõlmitud kokkulepete raames on praegu ligikaudu 8000-le ühenduse kalalaevale antud 13 000 püügiluba.

Kolmanda riigi lipu all sõitvad laevad võivad saada loa sisenemiseks ühenduse vetesse. Praeguseks on luba antud 250 laevale, enamik neist on Norra laevad, millel on luba püüda kala ühenduse vetes Norra ja ühenduse vahel sõlmitud iga-aastase kokkuleppe raames. Menetlus, mis hõlmab kolmanda riigi laevale ühenduse vetes kalapüüdmiseks loa andmist, erineb eespool märgitud loamenetlustest. Komisjon on asutus, kes on volitatud sellist liiki lubasid välja andma ning asjaomased eeskirjad ja menetlused on pigem kehtestatud ühenduse õigusaktidega, kui põhinevad kõnealustest kokkulepetest tulenevatel sätetel.

- Ettepanekus käsitletavas valdkonnas kehtivad õigusnormid

Kehtivad õigusnormid, milles käsitletakse ühenduse kalalaevadele loa andmist kalastustegevuseks ühenduse vetest väljaspool, on praegu sätestatud mitmes eri õigusaktis. Määruses (EÜ) nr 3317/94 käsitletakse kolmandale riigile taotluste edastamise üldeeskirju.

Lisaks nimetatud menetlussätetele on olemas mitmesugused erieeskirjad, milles käsitletakse kalastustegevuseks loa andmist teatavate kahepoolsete kalanduskokkulepete ja piirkondlike kalandusorganisatsioonidega sõlmitud kalanduskokkulepete alusel, nagu nõukogu 12. oktoobri 1993. aasta määrus (EMÜ) nr 2847/93 (millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem),[3] nõukogu 21. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 41/2007 (millega määratakse 2007. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning tingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes)[4] ning mitu nõukogu määrust, millega on vastu võetud kahepoolseid kalanduskokkuleppeid ja piirkondlike kalandusorganisatsioonidega sõlmitud kalanduskokkuleppeid käsitlevad sätted.

Kolmanda riigi laevade kalastustegevus ühenduse vetes on reguleeritud ka määruse (EÜ) nr 2847/93 VI jaotise ning määrusega, mis käsitleb iga-aastasi lubatud kogupüüke (TAC) ja kvoote.

Käesoleva ettepaneku eesmärk on ühtlustada kehtivad õigusnormid ning tunnistada kehtetuks määrus (EÜ) nr 3317/94 ja mõned eespool märgitud määruste sätted. Eri kokkulepete raames kohaldatavad eritingimused, mis ei ole otseselt seotud kalapüügilubade väljaandmise haldamise või tingimustega, jäävad kehtima.

- Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega

Käesolev ettepanek teenib ühise kalanduspoliitika eesmärke ja võimaldab ühendusel paremini täita oma rahvusvahelisi kohustusi.

2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE

- Konsulteerimine huvitatud isikutega

Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus

Komisjonil on olnud mitmeid kohtumisi riiklike haldusasutustega. Konsulteeriti ka kalanduse ja vesiviljeluse nõuandekomiteega (ACFA).

Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine

Osapooled, kellega konsulteeriti, toetasid komisjoni ettepanekuid selgitada, lihtsustada ja parandada kalapüügilubade haldamise korda.

Laiaulatuslikku toetust leidis ettepanek tagada suurem kooskõla rahvusvaheliste kohustustega. Mõned ACFA liikmed väljendasid muret seoses sanktsioonide kohaldamisega väiksemate rikkumiste suhtes ning komisjonile antud volitustega keelduda taotluste edastamisest.

- Ekspertarvamuste kogumine ja kasutamine

Asjaomased teadus-/erialavaldkonnad

Kalapüügilubade haldajad riiklikes haldusasutustes ja komisjonis.

Kasutatud metoodika

Asjaomaste ekspertide osavõtul on peetud mitu koosolekut.

Peamised organisatsioonid/eksperdid, kellega konsulteeriti

Kalapüügilubade haldajad: liikmesriigid ja komisjoni ametnikud.

Saadud ja kasutatud nõuannete kokkuvõte

Kavandatud määruse sisu kindlaksmääramisel on arvesse võetud kõiki kättesaadavaid erialateadmisi.

Ekspertarvamuse avalikustamiseks kasutatud vahendid

Ekspertide arvamused ja nõuanded käsitlesid haldustoiminguid. Neid ei ole avalikustatud.

- Mõju hindamine

Käesoleva määruse eesmärk on lihtsustada ja parandada kalapüügilubade haldamisega seotud menetlusi.

Käesoleva määruse kohaldamine lihtsustab tunduvalt riikide haldusasutuste ja komisjoni igapäevast tööd. Käesoleva määrusega kehtestatakse selged eeskirjad ning ühtne menetlus, mida kohaldatakse kõigi kalapüügilubade haldamiseks, ning määratakse kindlaks komisjoni ja liikmesriikide kohustuste üldine jaotus.

See vähendab nii ametnike kui ka kalurite töökoormust, eelkõige teatavate menetluste arvutiseerimise ja automatiseerimise laialdasema kasutamise kaudu. Võttes arvesse asjaolu, et riiklikud haldusasutused ja komisjon väljastavad ühenduse kalalaevadele igal aastal tohutul arvul kalapüügilube, võimaldab see tööd paremini korraldada ja tunduvalt lihtsustada lubadega tegelevate asutuste igapäevast tööd.

Käesoleva määruse kohaldamisega hõlbustatakse kaluritel eeskirjade täitmist, samuti aidatakse sellega paremini jõustada ühise kalanduspoliitika eeskirju kõlblikkuskriteeriumide ja sanktsioonide kehtestamise ning saagi- ja püügikoormusaruandluse tugevdamise kaudu.

3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

- Kavandatud meetmete kokkuvõte

Kavandatud määrusega kehtestatakse loataotluste edastamise suhtes kohaldatavad üldeeskirjad ja -tingimused. Selles selgitatakse liikmesriikidele ja kaluritele, milliseid tingimusi tuleb täita, ning aidatakse ka komisjonil taotluste edastamist paremini ja tõhusamalt hallata. Käesoleva määruse kohaldamine lihtsustab riiklike haldusasutuste ja komisjoni tööd. Käesoleva määrusega kehtestatakse selged eeskirjad ning ühtne menetlus, mida kohaldatakse kõigi kalapüügilubade haldamiseks, ning määratakse kindlaks komisjoni ja liikmesriikide kohustuste üldine jaotus.

Käesolevas ettepanekus esitatakse ka õiguslik raamistik, mida on vaja lihtsustatud ja ühtse elektroonilise andmeedastuse kohaldamiseks ja aruandluse parandamiseks. Selline muudatus on vajalik nii tehnika arenguga sammu pidamiseks kui ka menetluste kiirendamiseks, vähendades samaaegselt ohtu teha protsessi käigus vigu. Selline süsteem võimaldab komisjonil ja liikmesriikidel ning vajaduse korral kaluritel saada menetluse igas järgus tagasisidet reaalajas või e-posti teel ning suurendab haldusprotsessi üldist tõhusust.

Peale muutuste haldusprotsessis hõlbustatakse ettepanekuga kaluritel eeskirjade täitmist ja tagatakse ühise kalanduspoliitika eeskirjade parem jõustamine kõlblikkuskriteeriumide ja sanktsioonide kehtestamise ning saagi- ja püügikoormusaruandluse tugevdamise kaudu. Eeskirjade kehtestamisega välistatakse püügilubade andmine laevadele, mis ei ole eelmise aasta jooksul oma kohustusi täinud või mille piirkondlik kalandusorganisatsioon on kandnud „IUU laevade”, ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga tegelevate laevade nimistussse.

Selliste meetmete kehtestamine, mis kohustavad liikmesriike keelustama kalapüüki laevadele, millel on olnud tõsiseid rikkumisi või mis on kantud „IUU laevade” nimistusse, parandab ka mitmesuguste kokkulepete raames võetud rahvusvaheliste kohustuste täitmist.

Selleks et tagada liikmesriikide aruandekohustuste täitmine seoses kokkulepete raames toimuva kalastustegevusega, tugevdatakse komisjoni rolli kõnealuste eeskirjade jõustamisel ning võimaldatakse tal keelduda liikmesriigi taotluste edastamisest, kuni riik ei ole täielikult täitnud oma aruandekohustust.

Kalapüügiõiguste ülemäärase kasutamise ärahoidmiseks on komisjonil vaja volitusi püügiloataotluste edastamisest keeldumiseks, juhul kui asjaomase liikmesriigi kasutada olevad kalapüügivõimalused on selgelt ebapiisavad taotletava arvu püügilubade saamiseks.

Lõpuks, et tagada ühenduse kasutada olevate püügivõimaluste võimalikult täielik kasutamine, on vaja võtta kasutusele teatavad meetmed, mis võimaldavad kalapüügivõimaluste alakasutamise korral kalapüügilubade ajutist ümberjaotamist.

- Õiguslik alus

Võttes arvesse käesoleva määruse ulatuslikku reguleerimisala ja käesoleva teksti tähtsust seoses ühise kalanduspoliitika toimimisega rahvusvahelises kontekstis, on õiguslikuks aluseks võetud asutamislepingu artikkel 37.

- Subsidiaarsuse põhimõte

Käesolev ettepanek kuulub ühise kalanduspoliitika reguleerimisalasse, mis on ühenduse ainupädevuses. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.

- Proportsionaalsuse põhimõte

Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel.

- ettepanekuga võimaldatakse ühendusel täita oma rahvusvahelisi kohustusi;

- Käesoleva ettepanekuga püütakse jagada finantskohustusi ja halduskoormust kõikide osapoolte vahel õiglaselt.

- Õigusakti valik

Kuna käsitletakse ühenduse ainupädevusse kuuluvat valdkonda ja on ilmne vajadus selle järele, et kõik asjaomased pooled kohaldaksid eeskirju otseselt ja ühtmoodi, siis on õigusakt kavandatud määrusena.

4. MÕJU EELARVELE

Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet.

2007/0114 (CNS)

Ettepanek

NÕUKOGU MÄÄRUS

milles käsitletakse ühenduse kalalaevadele loa andmist püügiks ühenduse vetest väljaspool ning kolmandate riikide laevade juurdepääsu ühenduse vetele

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut[5],

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[6],

ning arvestades järgmist:

(1) Nõukogu 22. detsembri 1994. aasta määrusega (EÜ) nr 3317/94 (millega kehtestatakse üldsätted, mis käsitlevad kalapüügi lubamist kolmanda riigi vetes kalastuskokkuleppe alusel)[7] on kindlaks määratud ühenduse kalalaevadele kalapüügi lubamise kord kolmandate riikide jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes ühenduse ja kolmandate riikide vaheliste kalanduskokkulepete alusel. Kõnealuse määrusega kehtestatud menetlust ei käsitata enam asjakohasena seoses rahvusvaheliste kohustustega, mis tulenevad kahepoolsetest kalanduskokkulepetest ning mitmepoolsetest kokkulepetest ja konventsioonidest, mis on vastu võetud piirkondlike kalandusorganisatsioonide (RFMO) raames. Lisaks ei piisa kõnealusest määrusest enam ühise kalanduspoliitika eesmärkide täitmiseks, eelkõige seoses kalavarude säästva kasutamise ja kontrollimisega.

(2) Vastavalt 2006.–2008. aasta tegevuskavale ühise kalanduspoliitika lihtsustamiseks ja täiustamiseks[8] ning pidades silmas pärast määruse (EÜ) nr 3317/94 vastuvõtmist muutunud asjaolusid seoses kalapüügiga ühenduse vetest väljaspool ning võttes arvesse rahvusvaheliste kohustuste täitmise vajadust, on vaja kehtestada üldine ühenduse süsteem, mis hõlmab ühenduse kalalaevadele lubade andmist igasuguseks kalastustegevuseks ühenduse vetest väljaspool. Eeskirjad, mis reguleerivad kolmanda riigi lipu all sõitvate laevade juurdepääsu ühenduse vetele ja on praegu sätestatud mitmes eri õigusaktis, tuleks samuti uuesti määratleda ja viia võimaluse korral vastavusse ühenduse kalalaevade suhtes kohaldatavate eeskirjadega.

(3) Ühenduse laevadel tuleks lubada kalastada ühenduse vetest väljaspool ainult pärast seda, kui nad on saanud loa pädevalt asutuselt, kes vastutab asjaomaseks püügitegevuseks lubade väljaandmise eest, milleks võib olla näiteks kolmanda riigi, kelle vetes püügitegevus toimub, pädev asutus; rahvusvahelistes vetes kalapüügiks lube väljaandev pädev asutus vastavalt piirkondliku kalandusorganisatsiooni vastuvõetud õigusaktidele või kui kalandustegevus ei ole hõlmatud ühegi lepinguga, siis asjaomase liikmesriigi pädev asutus.

(4) Tähtis on selgelt sõnastada ühenduse ja liikmesriikide vastutus seoses püügilubade väljaandmisega ühenduse kalalaevadele kalapüügiks ühenduse vetest väljaspool. Seoses sellega peab komisjon suutma tagada, et täidetakse rahvusvahelisi kohustusi ja ühist kalanduspoliitikat hõlmavaid õigusakte; et püügiloataotluste edastamise taotlused on täielikud, ja et need edastatakse vastavalt asjaomaste kokkulepete raames kehtestatud tähtaegadele.

(5) Pidades silmas nii rahvusvahelisi kohustusi kui ka ühise kalanduspoliitika eesmärke, ei tuleks laevu, mis on olnud seotud tõsiste rikkumistega eelmise 12 kuu jooksul või mis on kantud ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga tegelevate laevade rahvusvahelisse loendisse (IUU nimistu), käsitada ühenduse vetest väljaspool toimuvaks püügiks loa saamise tingimustele vastavana. Lisaks peaksid liikmesriigid, kelle laevad on olnud seotud sellise tegevusega, olema kohustatud võtma viivitamatult meetmeid, et takistada kõnealustel laevadel kalastustegevuse jätkamist.

(6) Kui liikmesriik ei täida oma kohustusi, mis tulenevad ühisest kalanduspoliitikast, mis on seotud kalapüügiga ühenduse vetest väljaspool, peaks komisjonil pärast seda, kui ta on andnud liikmesriigile võimaluse esitada oma seisukoht, olema teatavatel juhtudel õigus keelduda asjaomase liikmesriigi püügilubade taotluste edastamisest, kuni riik on täitnud oma vastavad kohustused.

(7) Ajutise jaotamise põhjendus: [vastavalt dokumendile KOM(2005) 238 (lõplik), lisatakse pärast käesoleva määruse vastuvõtmist.]

(8) Kalanduskokkulepete raames ühenduse kasutada olevate kalapüügivõimaluste täieliku kasutamise tagamiseks on vaja anda komisjonile volitus jaotada ajutiselt ümber teatavate liikmesriikide kasutamata jäetud püügivõimalused, ilma et see ohustaks liikmesriikide püügivõimaluste jaotuse suhtelist stabiilsust.

(9) Sätted, milles käsitletakse kolmandatele riikidele ühenduse vetest väljaspool ja ühenduse vetes eraldatud kalapüügivõimaluste kasutamise kontrollimist, tuleks ühtlustada, ja need peaksid võimaldama võtta õigeaegselt meetmeid, et takistada liikmesriikidel ja kolmandatel riikidel kõnealuste püügivõimaluste ületamist.

(10) Järjekindlaks ja tõhusaks rikkumiste eest karistamiseks tuleb võimaldada komisjoni, liikmesriikide ja kolmandate riikide inspektorite koostatud inspekteerimis- ja järelevalvearuannete kasutamist täies mahus.

(11) Kõik andmed, mis on seotud kokkulepetega ja ühenduse laevade kalapüügiga ühenduse vetest väljaspool, peavad olema ajakohased ja võimalikult ligipääsetavad asjaomastele liikmesriikidele ja kolmandatele riikidele. Selleks on vaja luua spetsiaalne teabesüsteem.

(12) Tuleks kasutada paindlikkust, mis võimaldaks teha erandeid käesolevast määrusest, kui see on vajalik rahvusvaheliste kohustuste täitmiseks. Käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlus[9].

(13) Nii määrus (EÜ) nr 3317/94 kui ka 27. juuni 1994. aasta määruse (EÜ) nr 1627/94 (millega nähakse ette kalapüügilube käsitlevad üldsätted)[10] ja 12. oktoobri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 2847/93 (millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem)[11] sätted, milles käsitletakse kolmanda riigi kalalaevade juurdepääsu ühenduse vetele, tuleks tunnistada kehtetuks,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I PEATÜKK

ÜLDSÄTTED

Artikkel 1

Kohaldamisala ja eesmärgid

Käesoleva määrusega kehtestatakse sätted, milles käsitletakse järgmist:

a) püügiloa andmine ühenduse kalalaevadele:

i) kalapüügiks kolmanda riigi suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes, ühenduse ja kõnealuse riigi vahel sõlmitud kokkuleppe raames või

ii) kalapüügiks, mis kuulub piirkondlike kalandusorganisatsioonide (edaspidi „RFMO”) raames vastuvõetud kalanduskokkuleppe reguleerimisalasse või

iii) kalapüügiks ühenduse vetest väljaspool, mis piirkonnas, mis ei kuulu kalanduskokkulepete reguleerimisalasse;

b) loa andmine muu riigi kui ühenduse lipu all sõitvatele kalalaevadele kalanduskokkuleppe raames toimuvaks tegevuseks, mis leiab aset ühenduse vetest väljaspool;

c) kalanduskokkuleppe raames ühenduse rajatistele, laevadele või seadmetele loa andmine kalakasvatusega tegelemiseks ühenduse vetest väljaspool;

d) loa andmine kolmandate riikide laevadele kalastustegevuseks ühenduse vetes;

ning aruandekohustus seoses tegevustega, milleks on saadud luba.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) Leping: kalanduskokkulepe, mis on sõlmitud või millele on alla kirjutatud kooskõlas asutamislepingu artikliga 300;

b) kalandustegevus – kalapüük, kala hoidmine pardal, töötlemine, paigutamine või vedu;

c) kalakasvatus – kala paigutamine sumpadesse nuumamiseks või ümberpaigutamine sumpadesse kasvanduse vajadusi silmas pidades ja sellega seotud tootmistegevus, saagi väljapüük või püügitegevused;

d) ühenduse kalalaev – ühenduse kalalaev vastavalt 20. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta)[12] artikli 3 punktile d;

e) Euroopa Ühenduse laevastikuregister – ühenduse kalalaevastiku register vastavalt määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 15 lõikele 3;

f) kalapüügivõimalus – kalapüügivõimalus vastavalt määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 3 punktile q;

g) luba andev asutus – asutus, mis kokkuleppe raames vastutab ühenduse kalalaevadele kalapüügiloa andmise eest;

h) kalapüügiluba – luba tegelda kalapüügiga teataval kindlaks määratud ajavahemikul, määratud alal või püügipiirkonnas;

i) püügikoormus – määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 3 punktis h määratletud püügikoormus;

j) elektrooniline andmeedastus – andmeedastus elektroonilise faili formaadis, mille sisu, formaadi ja edastusprotokolli määrab komisjon või milles lepivad kokku kokkuleppeosalised;

k) mitme liigiga püügipiirkonnad – kalapüügil on sihtliigiks rohkem kui üks liik ja saak koosneb vähemalt kahest eri liigist, millest kummagi osakaal on vähemalt 4% kogusaagist, kas väärtuseliselt või biomassi arvestades;

l) kalapüügiliik – kalalaevastiku osa, mis põhineb sellistel kriteeriumidel nagu laeva tüüp, püügitegevuse liik ja kasutatava püügivahendi liik;

m) tõsine rikkumine – tõsine rikkumine vastavalt 24. juuni 1999. aasta määrusele (EÜ) nr 1447/99, millega kehtestatakse ühise kalanduspoliitika eeskirju tõsiselt rikkuvate käitumisviiside loend[13], või tõsine rikkumine või eeskirjade eiramine asjaomase kokkuleppe raames;

n) IUU nimistu – loetelu laevadest, mille piirkondlik kalandusorganisatsioon on tunnistanud ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga tegelenud laevadeks;

o) ühenduse kalapüügilubade teabesüsteem – komisjoni rajatud teabesüsteem vastavalt artiklile 16;

p) kolmanda riigi laev – kolmanda riigi lipu all sõitev või kolmandas riigis registreeritud laev.

II PEATÜKK

ÜHENDUSE KALALAEVADE KALASTUSTEGEVUS ÜHENDUSE VETEST VÄLJASPOOL

I jaotis

ÜLDSÄTTED

Artikkel 3

Üldsätted

Ainult neil ühenduse kalalaevadel, millel on vastavalt käesolevale määrusele väljaantud kalapüügiluba, on õigus tegelda kalastustegevusega kokkuleppes käsitletavates vetes.

II JAOTIS

KALAPÜÜGILOA ANDMINE KOKKULEPETE RAAMES

Artikkel 4

Huvi väljendamise teade

1. Kui on sõlmitud kalanduskokkulepe, teavitab komisjon sellest liikmesriike.

2. Hiljemalt 15 päeva pärast komisjonilt lõikes 1 osutatud teate saamist edastavad liikmesriigid komisjonile elektrooniliselt loetelu laevadest, kes soovivad kasutada asjaomase lepingu alusel ühendusele antud püügivõimalusi, märkides ära laeva numbri Euroopa Ühenduse laevastikuregistris, rahvusvahelise raadiokutsungi ja kõik muud asjaomase kokkuleppe raames nõutavad või artikli 33 lõikes 2 osutatud menetlusega ettenähtud andmed.

Artikkel 5

Püügikava edastamine

Vähemalt üks kuu enne asjaomases kokkuleppes sätestatud tähtaega taotluste edastamiseks saadab liikmesriik komisjonile elektrooniliselt püügikava, milles on märgitud laevade arv, millele nad kavatsevad taotleda püügiluba, ja kavandatud püügikoormus.

Artikkel 6

Püügiloataotluste edastamise taotluste esitamine

3. Vähemalt kümme tööpäeva enne kokkuleppes sätestatud tähtaega taotluste edastamiseks või kui kokkuleppes ei ole sätestatud tähtaega, siis vähemalt kümme tööpäeva enne komisjoni määratud tähtaega esitavad liikmesriigid komisjonile elektrooniliselt taotluse asjaomastele kalalaevadele püügiloa saamise kohta vastavalt artiklis 5 osutatud püügikavale.

4. Lõikes 1 osutatud taotlustes märgitakse vähemalt laeva number Euroopa Ühenduse laevastikuregistris, laeva rahvusvaheline raadiokutsung ja muud asjaomase kokkuleppe raames nõutavad või artikli 33 lõikes 2 osutatud menetlusega ettenähtud andmed.

Artikkel 7

Abikõlblikkuse kriteeriumid

5. Liikmesriigid ei esita komisjonile taotlusi kalapüügiloa saamiseks järgmiste oma lipu all sõitvatele laevade puhul:

a) laevad, mis ei vasta asjaomase kokkuleppe raames kalapüügiloa saamise tingimustele või ei ole artiklis 4 osutatud laevade loetelus;

b) laevad, mis on pannud toime tõsise rikkumise eelmise 12 kuu jooksul asjaomase kokkuleppe raames kalastades või uue kokkuleppe puhul sellele eelneva kokkuleppe raames kalastades või ei ole veel täitnud tingimusi, mis olid kõnealuse kokkuleppega kõnealuseks ajavahemikuks ette nähtud;

c) laevad, mis on kantud IUU laevade nimistusse;

d) laevad, mille andmed ühenduse laevastikuregistris ja artiklis 16 osutatud ühenduse kalapüügilubade teabesüsteemis on artikli 16 tähenduses puudulikud või ebatäpsed;

e) laevad, millel ei ole komisjoni 3. augusti 2005. aasta määruses (EÜ) nr 1281/2005 (kalalaevatunnistuste haldamise ja nendes sisalduva miinimumteabe kohta)[14] osutatud kehtivat kalalaevatunnistust;

f) laevad, mille kohta puuduvad asjaomase kokkuleppe raames nõutavad andmed ega ole need kättesaadavad lube väljaandvale asutusele;

g) laevad, mille kohta esitatud taotlused kalapüügiloa saamiseks ei ole kooskõlas asjaomase kokkuleppe ja käesoleva määruse sätetega.

6. Iga liikmesriik tagab, et kalapüügiloa taotluste arv, mille edastamist ta soovib, vastaks kõnealuse liikmesriigi kasutada olevatele kalapüügivõimalustele asjaomase kokkuleppe raames.

Artikkel 8

Edastamine komisjoni vahendusel

7. Komisjon edastab taotlused asjaomasele lubasid välja andvale asutusele kümne tööpäeva jooksul pärast liikmesriigilt taotluse saamist ning vastavalt käesoleva artikli sätetele.

8. Komisjon vaatab püügikavad ja loataotluste edastamise taotlused läbi, võttes arvesse:

a) igale liikmesriigile nõukogu poolt määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 või asutamislepingu artikli 300 kohaselt eraldatud kalapüügivõimalusi ja

b) asjaomases kokkuleppes sätestatud tingimusi.

9. Komisjon kontrollib:

a) et artiklis 7 sätestatud tingimused on täidetud ning

b) et püügiloa taotluste arv, mille edastamist asjaomane liikmesriik soovib, vastaks kalapüügivõimalustele asjaomase kokkuleppe raames, võttes arvesse kõigi liikmesriikide taotlusi ja vajaduse korral püügikavasid.

Artikkel 9

Üksiktaotluste edastamata jätmine

10. Komisjon ei edasta luba välja andvale asutusele taotlusi, kui

a) liikmesriigi edastatud andmed on puudulikud;

b) asjaomase liikmesriigi kalapüügivõimalused ei ole piisavad selle liikmesriigi esitatud taotluste rahuldamiseks;

c) asjaomases kokkuleppes ja käesolevas määruses sätestatud tingimused on täitmata.

11. Ühe või mitme taotluse edastama jätmisel teatab komisjon sellest viivitamata asjaomasele liikmesriigile, ning esitab oma põhjendused.

Artikkel 10

Kõigi liikmesriigi esitatud taotluste edastamata jätmine

Kui komisjonil on põhjust arvata, et liikmesriik ei ole täitnud I lisas osutatud kohustusi seoses konkreetse kokkuleppega, teatab ta sellest asjaomasele liikmesriigile ning annab talle võimaluse esitada oma märkused. Kui komisjon jõuab liikmesriigi esitatud märkusi arvesse võttes järeldusele, et kõnealuseid kohustusi on rikutud, teeb ta õiguspärase ootuse ja proportsionaalsuse põhimõtteid nõuetekohaselt arvesse võttes otsuse jätta asjaomase liikmesriigi laevad edaspidi kokkuleppeosaliste hulgast välja.

Artikkel 11

Teave

12. Komisjon teatab lipuliikmesriigile viivitamata elektrooniliselt sellest, kui luba väljaandev asutus on teatavale laevale kalapüügiloa andnud või otsusest kõnealust luba mitte anda. Kui asjaomases kokkuleppes on sellekohane nõue, saadetakse saate- ja originaaldokumendid paberkandjal postiga.

13. Lipuliikmesriigid edastavad lõike 1 kohaselt asjaomastele kalalaevaomanikele viivitamata saadud teabe.

14. Kui luba väljaandev asutus teatab komisjonile, et ta on otsustanud peatada või tühistada ühenduse kalalaevale kalanduskokkuleppe raames antud kalapüügiloa, teatab komisjon sellest viivitamata elektrooniliselt asjaomase laeva lipuliikmesriigile. Lipuliikmesriik edastab kõnealuse teabe viivitamata asjaomase laeva omanikule.

15. Komisjon viib lipuliikmesriigi ja luba andva asutusega konsulteerides läbi kontrolli, et teha kindlaks vastavus kokkuleppe tingimustele, ning teavitab neid mõlemaid tulemustest.

Artikkel 12

Ajutine jaotamine

Kui nõukogu ei ole veel vastu võtnud otsust kolmanda riigiga sõlmitud kahepoolse kalanduskokkuleppe uue protokolli ajutiseks kohaldamiseks, millega jaotatakse kalapüügivõimalused liikmesriikide vahel, edastab komisjon kalapüügilubade taotlused asjaomasele kolmandale riigile käesoleva määruse kohaselt, ilma et see piiraks nõukogu poolt varem vastuvõetud sätete kohaldamist. Kõnealusel edastamisel kasutab komisjon kalapüügivõimaluste jaotamise meetodit, mis kehtis eelmise protokolli puhul. [Tekst vastavalt dokumendile KOM(2005) 238 (lõplik), muudetakse vastavalt pärast käesoleva määruse vastuvõtmist.]

Artikkel 13

Kalapüügivõimaluste mittetäielik kasutamine

16. Kui artiklis 5 viidatud püügikava või artiklis 6 viidatud taotluste edastamise alusel selgub, et kalapüügilubade arvu või ühendusele kokkuleppe raames antud püügivõimaluste kogust ei ole täielikult kasutatud, teavitab komisjon sellest asjaomaseid liikmesriike ja palub neil kinnitada, et nad ei kasuta nimetatud püügivõimalusi. Kui komisjoni määratud tähtajaks ei ole vastus saabunud, käsitatakse seda kinnitusena, et asjaomase liikmesriigi laevad ei kasuta oma kalapüügivõimalusi täielikult.

17. Pärast asjaomaselt liikmesriigilt kinnituse saamist hindab komisjon kasutamata püügivõimaluste koguhulka ja teeb selle hinnangu teatavaks liikmesriikidele.

18. Liikmesriigid, kes soovivad kasutada lõikes 2 viidatud kasutamata püügivõimalusi, esitavad komisjonile artikli 5 kohaselt ja komisjoni määratud tähtajaks loetelu kõigist laevadest, millele nad kavatsevad taotleda kalapüügiluba, ning ka artikli 6 kohase püügiloataotlust käsitleva taotluse edastamiseks kõigi nende laevade kohta.

19. Komisjon otsustab ümberjaotuse artikli 33 lõikes 2 sätestatud menetluse kohaselt ning püüab jõuda kokkuleppele asjaomaste liikmesriikidega või sellise kokkuleppe puudumisel võtta arvesse II lisas sätestatud kriteeriume, ning teavitab sellest asjaomaseid liikmesriike.

20. Pärast kümne tööpäeva möödumist lõikes 4 osutatud teavitamisest edastab komisjon asjaomased taotlused luba väljaandvale asutusele vastavalt artiklile 8.

21. Käesoleva artikli kohane taotluste edastamine ei mõjuta mingil viisil edaspidist kalapüügivõimaluste jaotamist liikmesriikide vahel.

III JAOTIS

KALAPÜÜGITEGEVUS, MIS EI KUULU KOKKULEPPE REGULEERIMISALASSE

Artikkel 14

Üldsätted

22. Liikmesriigid koguvad teavet liikmesriikide kodanike ja kolmanda riigi vahel sõlmitud lepingute kohta, mis võimaldavad nende liikmesriigi lipu all sõitvatel laevadel tegelda kalapüügiga kolmanda riigi jurisdiktsiooni või suveräänsete õiguste alla kuuluvates vetes ning teatavad sellest komisjonile, edastades asjaomaste laevade loetelu.

23. Kui lõikes 1 osutatud püügitegevuse sihtliik loetakse olevat määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 3 lõikes 1 määratletud ohututest bioloogilistest piiridest väljaspool, võib komisjon asjaomaselt liikmesriigilt nõuda kalavarude hindamise esitamist ja võib pärast kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomiteega nõupidamist vastavalt määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklile 33 vajaduse korral kehtestada asjaomast püügitegevust hõlmavad piirangud, et kaitsta asjaomast kalavaru.

Artikkel 15

Loa andmine liikmesriigi poolt

24. Ühenduse laevad tohivad tegelda kalapüügiga ühenduse vetest väljaspool, kokkulepetega hõlmamata vetes, ainult pärast seda, kui nad on saanud oma lipuliikmesriigilt loa vastavalt siseriiklikele õigusaktidele.

25. Nendele ühenduse kalalaevadele, mis on pannud toime tõsise rikkumise 12 kuu jooksul alates loa jõustumiskuupäevast või mis on kantud IUU laevade nimistusse, ei anta lõikes 1 osutatud kalapüügiluba.

26. Liikmesriigid teatavad komisjonile 30 päeva enne lõikes 1 osutatud püügitegevuse algust laevadest, millele on antud luba lõike 1 kohaseks püügitegevuseks, märkides lubatud ajavahemiku ja piirkonna.

IV JAOTIS

ARUANDEKOHUSTUSED JA PÜÜGIKEELD

Artikkel 16

Kalapüügilubade teabesüsteem

27. Komisjon loob kalapüügilubade infosüsteemi, mis sisaldab käesoleva määruse kohaselt välja antud püügilubadega seotud andmeid. Selleks otstarbeks võib komisjon koostada veebilehe.

28. Liikmesriigid tagavad, et ühenduse kalapüügilubade infosüsteemis oleksid püügilubadega seotud andmed, mida kokkuleppe raames nõutakse. Nad tagavad kõnealuste andmete pideva ajakohastamise.

Artikkel 17

Saagi- ja püügikoormusaruandlus

29. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 2847/93 jaotiste II ja IIa sätete kohaldamist, edastavad ühenduse kalalaevad, kellele on II või III jao kohaselt välja antud kalapüügiluba, saagi ja püügikoormusega seotud andmed iga päev oma riigi pädevale asutusele.

30. Liikmesriigid koguvad nende lipu all sõitvate laevade kohta lõikes 1 osutatud andmed ja edastavad komisjonile või selleks otstarbeks komisjoni määratud asutusele elektrooniliselt enne iga kuu 15. kuupäeva andmed iga kalavaru, kalavarurühma või kalapüügiliigi püütud koguste kohta ning vajaduse korral asjaomase kokkuleppe raames või seda kokkulepet käsitleva määruse raames andmed kogu rakendatud püügikoormuse kohta eelmise kuu jooksul kokkuleppe reguleerimisalasse jäävates vetes ning väljaspool ühenduse vetest, kokkulepete reguleerimisalast välja jäävas piirkonnas.

Artikkel 18

Saagi ja püügikoormuse kontroll

31. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 2371/2002 V peatüki sätete kohaldamist, tagavad liikmesriigid asjaomases kokkuleppes sätestatud saagi- ja püügikoormusaruandluse alase kohustuse täitmise.

32. Liikmesriigid teatavad komisjonile meetmetest, mis nad on võtnud selleks, et takistada oma lipu all sõitvatel laevadel kalapüügivõimaluste ülemäärast kasutamist, mis neile käesoleva määruse kohaste kalapüügilubadega on antud.

Artikkel 19

Püügikeeld

33. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 26 lõike 4 ja määruse (EÜ) nr 2847/93 artikli 21 lõike 3 kohaldamist, keelustab liikmesriik viivitamata püügi vastavas piirkonnas või vastava kalavaru või kalavarurühma püügi, kui ta leiab, et selleks eraldatud püügivõimalused on ammendatud.

34. Kui liikmesriigile eraldatud püügivõimalused on väljendatud nii saagi kui püügikoormuse piirangutega, keelustab liikmesriik vastavas püügipiirkonnas, vastava kalavaru või kalavarurühma püügi niipea, kui üks neist võimalustest loetakse ammendatuks.

35. Kui kalapüügiluba on antud mitme liigiga püügipiirkonnas püügiks ja üks kalavarudest või kalavarurühmast loetakse ammendatuks, keelustab liikmesriik igasuguse püügitegevuse mitme liigiga püügipiirkonnas.

36. Liikmesriigid teatavad komisjonile viivitamata igast käesoleva artikli kohasest püügitegevuse keelustamise otsusest.

37. Kui komisjon leiab, et ühendusele või liikmesriigile eraldatud kalapüügivõimalused on ammendatud, teatab komisjon sellest asjaomastele liikmesriikidele ja palub neil keelata püügitegevus vastavalt lõigete 1–4 sätetele.

Artikkel 20

Kalapüügilubade peatamine

38. Kui ühenduse kalalaev on toime pannud tõsise rikkumise, siis tagab liikmesriik, et sellel kalalaeval ei lubata kasutada asjaomase kalastamiskokkuleppe raames antud püügiluba loa järelejäänud kehtimisajal, ning teatab sellest viivitamata komisjonile elektroonilisel teel.

39. Pärast lõike 1 kohast andmete saamist teavitab komisjon asjaomast luba väljaandvat asutust ja palub tal see luba tühistada.

40. Komisjoni, ühenduse, liikmesriikide või lepinguosalise kolmanda riigi inspektorite koostatud inspekteerimis- ja järelevalvearuanded on kaalukaks tõendiks iga liikmesriigi haldus- ja kohtumenetluse jaoks. Asjaolude tuvastamisel käideldakse neid samadel alustel liikmesriigi inspekteerimis- või järelevalvearuannetega.

V JAOTIS

JUURDEPÄÄS ANDMETELE

Artikkel 21

Juurdepääs andmetele

41. Ilma et see piiraks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivis 2003/4/EC (keskkonnateabele avaliku juurdepääsu ja nõukogu direktiivi 90/313/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta)[15] sätestatud kohustuste täitmist, tehakse komisjonile või komisjoni määratud asutusele käesoleva peatüki kohaselt edastatud andmed kättesaadavaks:

a) liikmesriikide kõigile asjaomastele kasutajatele ja asjaomastele luba väljaandvatele asutustele ühenduse kalapüügilubade infosüsteemiga seotud veebilehel. Neile isikutele kättesaadav teave piirneb andmetega, mida neil on vaja kalapüügilubade väljaandmise protsessi raames;

b) asjaomaste luba väljaandvate asutuste kõigile asjaomastele kasutajatele ühenduse kalapüügilubade teabesüsteemiga seotud veebilehel. Neile isikutele kättesaadav teave piirneb andmetega, mida neil on vaja oma kontrollitegevuse raames.

42. Ühenduse kalapüügilubade teabesüsteemis registreeritud laeva omanik või esindaja võib saada registris olevatest andmetest elektroonilise koopia, kui ta edastab komisjonile sellekohase ametliku taotluse oma riigi haldusasutuse kaudu.

III PEATÜKK

MUU LIIKMESRIIGI KUI ÜHENDUSE LIPU ALL SÕITVATE KALALAEVADE PÜÜGITEGEVUS ÜHENDUSE VETEST VÄLJASPOOL

Artikkel 22

Püügitegevus kokkuleppe raames

Kui asjaomases kokkuleppes on sellekohane nõue või kui see tuleneb kokkuleppest, kohaldatakse II peatüki II ja IV jagu ka muu liikmesriigi kui ühenduse lipu all sõitvatele kalalaevadele, mis püüavad kala kalanduskokkuleppe raames ühenduse vetest väljaspool.

IV PEATÜKK

KALAKASVATUS ÜHENDUSE VETEST VÄLJASPOOL

Artikkel 23

Kalakasvatus kokkuleppe raames

Kui asjaomases kokkuleppes on sellekohane nõue või kui see tuleneb kokkuleppest, kohaldatakse II peatüki II ja IV jagu ka ühenduse rajatiste, laevade või seadmete suhtes, mis on määratud kalakasvatuseks kalanduskokkuleppe raames ühenduse vetest väljaspool.

V PEATÜKK

KOLMANDA RIIGI LAEVADE PÜÜGITEGEVUS ÜHENDUSE VETES

Artikkel 24

Üldsätted

43. Kolmanda riigi laevad tohivad:

a) püüda kala ühenduse vetes, kui neil on käesoleva peatüki kohaselt väljaantud kalapüügiluba;

b) ümber laadida või töödelda, kui neil on eelnev luba liikmesriigilt, kelle vetes tegevus toimub.

44. Kolmanda riigi laevad, millel on jooksva aasta 31. detsembril luba tegelda kalapüügiga järgmiste kalanduskokkulepete raames, võivad jätkata kalastamist nende kokkulepete raames alates järgmise aasta 1. jaanuarist kuni komisjon on teinud otsuse asjaomastele laevadele kalapüügiloa andmiseks kohta järgmiseks aastaks vastavalt artiklile 26.

45. [Lisada kokkulepete loetelu]

46. Komisjon võib muuta lõikes 2 sätestatud kokkulepete nimekirja vastavalt artikli 33 lõikes 2 osutatud menetlusele.

Artikkel 25

Taotluste edastamine

47. Asjaomane kolmas riik edastab komisjonile kuupäeval, mil jõustub kokkulepe sellele riigile ühenduse vetes kalapüügivõimaluste andmise kohta, elektrooniliselt loetelu oma lipu all sõitvatest ja/või selles riigis registreeritud laevadest, mis kavatsevad kõnealuseid võimalusi kasutada.

48. Kokkuleppes sätestatud või komisjoni määratud tähtajaks edastavad kolmanda riigi pädevad asutused komisjonile elektrooniliselt eespool märgitud nimekirjas olevate, tema lipu all sõitvate ja/või selles riigis registreeritud laevade püügiloataotlused, kus on märgitud laeva rahvusvaheline raadiokutsung ja kõik muud asjaomase kokkuleppe raames nõutavad või artikli 33 lõikes 2 osutatud menetlusega ettenähtud andmed.

Artikkel 26

Kalapüügilubade väljaandmine

49. Komisjon vaatab läbi püügiloataotlused, võttes arvesse kolmandale riigile antud püügivõimalusi, ning annab välja kalapüügiload vastavalt nõukogu poolt võetud meetmetele ja asjaomase kokkuleppe sätetele.

50. Komisjon teatab kolmanda riigi pädevatele asutustele ja liikmesriikidele väljaantud kalapüügilubadest.

Artikkel 27

Toetuskõlblikkus

Komisjon annab kalapüügiloa ainult järgmistele kolmanda riigi laevadele:

a) mis vastavad asjaomase kokkuleppe raames kalapüügiloa väljaandmise nõuetele ja vajaduse korral on nende laevade loetelus, mille kohta on esitatud teatis kokkuleppe kohaseks kalapüügiks;

b) mis ei ole pannud toime tõsist rikkumist eelmise 12 kuu jooksul asjaomase kokkuleppe raames kalastades või uue kokkuleppe puhul kalastades eelneva kokkuleppe raames;

c) mis ei ole kantud IUU laevade nimistusse;

d) mille kohta on kättesaadavad kokkuleppes nõutavad andmed;

e) mille püügiloataotlused on kooskõlas asjaomase kokkuleppe ja käesoleva peatüki sätetega.

Artikkel 28

Üldised kohustused

Kolmanda riigi laevad, millele on käesoleva peatüki kohaselt antud kalapüügiluba, täidavad kalastusvööndis kalastades ühise kalanduspoliitika sätetes määratletud kaitse- ja kontrollimeetmeid ning muid selles vööndis ühenduse laevade kalastustegevust reguleerivaid sätteid ning asjaomase kokkuleppe sätteid.

Artikkel 29

Saagi ja püügikoormuse kontroll

51. Kolmanda riigi laevad, mis püüavad kala ühenduse vetes, edastavad oma riigi pädevale asutusele ja komisjonile või komisjoni määratud asutusele andmed:

a) mis on ette nähtud asjaomase kokkuleppega;

b) mille komisjon on määranud asjaomases kokkuleppes sätestatud menetluse kohaselt või

c) mis on ette nähtud artikli 33 lõikes 2 osutatud menetluse kohaselt.

52. Niivõrd, kuivõrd on nõutud asjaomases kokkuleppes, koguvad kolmandad riigid oma laevade poolt lõike 1 kohaselt edastatud püügiandmeid ja edastavad komisjonile või komisjoni määratud asutusele elektrooniliselt enne iga kuu 15. kuupäeva andmed iga kalavaru, kalavarurühma või kalapüügiliigi koguste kohta, mis tema lipu all sõitvad laevad püüdsid eelmise kuu jooksul ühenduse vetes.

Artikkel 30

Püügikeeld

53. Kui kolmandale riigile eraldatud kalapüügivõimalused loetakse ammendatuks, teatab komisjon sellest viivitamata asjaomasele kolmandale riigile ja liikmesriikide pädevatele kontrolliasutustele.

54. Alates sellest kuupäevast loetakse selle riigi lipu all sõitvatele laevadele väljaantud kalapüügiload seoses kõnealuse peatatuks ja nendele laevadele ei anta enam luba asjaomaseks püügitegevuseks.

55. Kui kalapüügiluba on antud mitme liigiga püügipiirkonnas püügiks ja üks kalavarudest või kalavarurühmast loetakse ammendatuks, kohaldatakse lõiget 2 igasuguse püügitegevuse suhtes mitme liigiga püügipiirkonnas.

56. Kui lõike 2 või 3 kohast püügitegevuse peatamist kohaldatakse kõigi tegevuste suhtes, milleks on välja antud kalapüügiluba, tunnistatakse need kalapüügiload kehtetuks.

57. Kolmas riik tagab, et asjaomaseid laevu teavitatakse viivitamatult käesoleva artikli kohaldamisest ja et nad lõpetavad kõik asjaomased püügitegevused.

Artikkel 31

Peatamine ja kehtetuks tunnistamine rikkumise korral

58. Liikmesriigid teavitavad komisjoni viivitamatult igast registreeritud rikkumisest, mis on seotud kolmanda riigi laevade kalastustegevusega ühenduse vetes asjaomase kokkuleppe raames.

59. Pärast kõnealuse teatise saamist võib komisjon käesoleva peatüki kohaselt välja antud kalapüügiloa peatada või tühistada. Komisjoni otsusest teatatakse kolmandale riigile.

60. Kolmas riik tagab, et asjaomast laeva teavitatakse viivitamata käesoleva artikli kohaldamisest ja et see lõpetab kõik asjaomased püügitegevused.

61. Komisjon teatab asjaomaste liikmesriikide kontrolliasutustele lõike 2 kohaselt võetud meetmetest.

VI PEATÜKK

RAKENDUSMEETMED

Artikkel 32

Üksikasjalikud eeskirjad

Käesoleva määruse üksikasjalikud rakenduseeskirjad võib vastu võtta artikli 33 lõikes 2 osutatud menetluse kohaselt. Need eeskirjad võivad ette näha ka erandeid käesolevas määruses sätestatud kohustustest, kui kõnealuste erandite tegemist õigustavad asjaomaste kokkulepetega ettenähtud kohustused või kui käesoleva määrusega ettenähtud kohustused tekitaksid ebaproportsionaalse koormuse võrreldes kõnealuse tegevuse majandusliku tähtsusega.

Artikkel 33

Komiteemenetlus

62. Komisjoni abistab määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 30 osutatud kalanduse ja akvakultuuri korralduskomitee.

63. Kui viidatakse käesolevale lõikele, kohaldatakse otsuse 1999/468/EÜ artikleid 4 ja 7.

Otsuse 1999/468/EÜ artikli 4 lõikes 3 sätestatud tähtajaks kehtestatakse 20 tööpäeva.

VII PEATÜKK

PEATÜKK ÜHISED JA LÕPPSÄTTED

Artikkel 34

Rahvusvahelised kohustused

Käesolev määrus ei piira asjaomaste kokkulepete sätete ega nende sätete rakendamiseks kehtestatud ühenduse õigusaktide kohaldamist.

Artikkel 35

Muutmine ja kehtetuks tunnistamine

64. Määrusest (EÜ) nr 1627/94 jäetakse välja artikli 3 lõige 2, artikli 4 lõige 2 ning artiklid 9 ja 10.

65. Määrusest (EÜ) nr 2847/93 jäetakse välja artiklid 18, 28b, 28c ja 28d.

66. Määrus (EÜ) nr 3317/94 tunnistatakse kehtetuks.

67. Viiteid kehtetuks tunnistatud või välja jäetud sätetele käsitatakse viidetena käesoleva määruse sätetele ja neid loetakse käesoleva määruse III lisas esitatud vastavustabeli kohaselt.

Artikkel 36

Jõustumine

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, […]

Nõukogu nimel

eesistuja

I LISA

Artiklis 10 osutatud kohustuste loetelu

- Püügikogust ja -koormust hõlmavate täielike andmete edastamine asjakohaseks tähtajaks liikmesriigi asutuse poolt, kes on pädev selliseid andmeid edastama.

- Püügikeelu kehtestamine vastavalt artiklile 19 ja kõnealuse keelu nõuetekohane jõustamine.

- Püügitegevuse keelustamine vastavalt artiklile 20.

- Kohustused seoses laevaseire satelliitsüsteemidega vastavalt komisjoni 18. detsembri 2003. aasta määrusele (EÜ) nr 2244/2003 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad laevaseire satelliitsüsteemide kohta)[16] või asjaomasele kokkuleppele.

- Kohustused seoses kalapüügi elektroonilise registreerimise ja aruandluse ning kaugseirevahenditega vastavalt nõukogu 21. detsembri 2006. aasta määrusele (EÜ) nr 1966/2006 (kalapüügi elektroonilise registreerimise ja aruandluse ning kaugseirevahendite kohta)[17] ning selle rakendussätetele.

II LISA

Artiklis 13 osutatud ümberjaotamise kriteeriumid

Kalapüügivõimaluste ümberjaotamisel võtab komisjon arvesse eelkõige järgmist:

- iga saadud taotluse saabumiskuupäev;

- ümberjaotamiseks kasutada olevad kalapüügivõimalused;

- saadud taotluste arv;

- taotlused esitanud liikmesriikide arv;

- juhul kui kalapüügivõimalused põhinevad täielikult või osaliselt püügikoormuse või saagi kogusel: eeldatavalt rakendatav püügikoormus või iga asjaomase laeva püütud saagi kogused.

III LISA

Määrus (EÜ) nr 1627/94 | Käesoleva määruse vastav säte |

Artikli 3 lõige 2 | V peatükk |

Artikli 4 lõige 2 | V peatükk |

Artikkel 9 | Artiklid 25 – 27 |

Artikkel 10 | Artikkel 31 |

Määrus (EÜ) nr 2847/93 | Käesoleva määruse vastav säte |

Artikkel 18 | Artikkel 17 |

Artikkel 28b | Artikkel 24 |

Artikkel 28c | Artikkel 28 |

Artikkel 28d | Artikkel 30 |

[1] Komisjoni 8. detsembri 2005. aasta teatis nõukogule ja parlamendile KOM(2005) 647(lõplik).

[2] EÜT L 350, 31.12.1994, lk 13.

[3] EÜT L 261, 20.10.1993, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 768/2005 (ELT L 128, 21.5.2005, lk 1).

[4] EÜT L 18, 25.1.2007, lk 11.

[5] ELT C […], […], lk […].

[6] ELT C […], […], lk […].

[7] EÜT L 350, 31.12.1994, lk 13.

[8] Komisjoni 8. detsembri 2005. aasta teatis nõukogule ja parlamendile KOM(2005) 647(lõplik).

[9] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

[10] EÜT L 171, 6.7.1994, lk 7.

[11] EÜT L 261, 20.10.1993, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 768/2005 (ELT L 128, 21.5.2005, lk 1).

[12] EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.

[13] EÜT L 167, 2.7.1999, lk 5.

[14] EÜT L 203, 4.8.2005, lk 3.

[15] EÜT L 41, 14.02.2003, lk 26.

[16] EÜT L 333, 20.12.2003, lk 17.

[17] ELT L 409, 30.12.2006, lk 1.