Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr XXX/XXX [ametlike kontrollide määrus] muutmise ning nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 kehtetuks tunnistamise kohta /* COM/2014/0180 final - 2014/0100 (COD) */





SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST 1.1. Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Viimasel kümnel aastal on mahetoodete turgu iseloomustanud dünaamiline areng, mida veab nõudluse jõuline kasv. Maailma mahetoiduturg on suurenenud võrreldes 1999. aastaga neli korda. Euroopa Liidus (edaspidi „liit”) on mahepõllumajanduslikuks tootmiseks kasutatav pindala suurenenud kaks korda. Igal aastal viiakse mahepõllumajanduslikule tootmisele üle 500 000 ha maad. Samas ei ole ei sisepakkumine ega õigusraamistik turu sellise laienemisega sammu pidanud. Tootmiseeskirjades ei võeta piisavalt arvesse tarbijate ja kodanike muutuvaid mureküsimusi ning ootusi; märgistamiseeskirjad on keerulised; leitud on puudujääke kontrollisüsteemis ja kaubandusrežiimis. Õigusnormid on keerulised ja sisaldavad suurt halduskoormust, mis heidutab väikepõllumajandustootjaid liitumast liidu mahepõllumajanduse kavaga. Mõned erandid, mida oli vaja sektori arenguks, ei näi enam põhjendatud. Ettepaneku eesmärk on parandada mahepõllumajanduslikku tootmist käsitlevaid õigusakte, et: (1) kõrvaldada liidus mahepõllumajandusliku tootmise säästva arengu ees seisvad takistused, (2) tagada põllumajandustootjate ja ettevõtjate aus konkurents ning võimaldada siseturul tõhusamalt toimida, (3) säilitada või parandada tarbija usaldust mahepõllumajanduslike toodete vastu. 1.2. Üldine taust Kui nõukogu võttis vastu määruse (EÜ) nr 834/2007 (mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise kohta)[1], märkis ta ära rea küsimusi, mille kohta komisjon pidi esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande, olles vaadanud läbi määruse (EÜ) nr 834/2007 kohaldamisel saadud kogemused. Nõukogu võttis põllumajandus- ja kalandusministrite istungil 13.–14. mail 2013[2] vastu järeldused komisjoni aruande kohta[3] ning kutsus liikmesriike ja komisjoni üles arendama mahepõllumajandusliku tootmise sektorit ambitsioonikal tasemel, vaadates läbi kehtiva õigusraamistiku, et parandada selle kasutuskõlblikkust, tagades samas stabiilsus- ja kindlustundeperioodi, ning et seda täiendavalt täpsustada ja lihtsustada ning lahendada senised ja edasiarendamist nõudvad küsimused. Mahepõllumajanduslikku tootmist käsitlevate õigusaktide läbivaatamine on osa komisjoni õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmist[4]. Läbivaatamine annab võimaluse viia nõukogu määrusega (EÜ) nr 834/2007 komisjonile antud rakendamisvolitused vastavusse komisjoni delegeeritud volituste ja rakendamisvolituste vahelise eristusega, mis võeti kasutusele Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291. 1.3. Kõnealuses valdkonnas kehtivad õigusnormid Esimene liidu mahepõllumajanduslikku tootmist käsitlev õigusakt võeti vastu 1991. aastal. Nõukogu määruses (EMÜ) nr 2092/91 sätestati mahepõllumajandusliku tootmise õiguslik määratlus tootmiseeskirjade kaudu ning nägi ette kontrolli- ja märgistamisnõuded ning mahepõllumajanduslike toodete impordi eeskirjad. Sellega pandi alus tarbijate ja mahepõllumajanduslike tootjate kaitseks väärade ja eksitavate väidete eest mahepõllumajanduslikkuse teemal. Kõnealust õigusakti muudeti nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 vastuvõtmisega 2007. aasta juunis, mis eelkõige: – arendas edasi mahepõllumajandusliku tootmise määratlust, kirjeldades selle eesmärke ja põhimõtteid; – parandas mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjade ühtlustamist liidus, tehes lõpu liikmesriikide eeskirjadele loomsete saaduste osas; – kehtestas eeskirjadest erandite tegemise võimaluse liikmesriikide vastutusel, kuid rangete piirangutega ja piiratud ajaks; – sidus mahepõllumajanduse kontrollisüsteemi ametlike toidu ja sööda kontrollide süsteemiga, mis on ette nähtud määrusega (EÜ) nr 882/2004,[5] ning muutis kohustuslikuks eraõiguslike kontrollorganite akrediteerimise; – kujundas ümber impordirežiimi: lisaks kolmandate riikide tunnustamisele samaväärsuse osas tunnustab Euroopa Liit samaväärsuse või nõuete järgimise kohaldamisel kolmandates riikides tegutsevaid kontrollorganeid. Varasem liikmesriikide poolt saadetiste kaupa antavate üksiklubade süsteem jäeti põhimäärusest välja ning nüüd loobutakse sellest etapiviisiliselt. 1.4. Kooskõla muude poliitikavaldkondadega Käesoleva algatusega soovitakse täita teatise „Arukas reguleerimine Euroopa Liidus” eesmärke. Üks muutmise eesmärke on kergendada õigusnormide täitmise koormust. See on kooskõlas Euroopa 2020. aasta strateegia üldraamistikuga eelkõige seoses jätkusuutliku majanduskasvu prioriteediga ning ressursitõhusama, keskkonnasõbralikuma ja konkurentsivõimelisema majanduse edendamisega. Algatus on kooskõlas ka ühise põllumajanduspoliitika reformiga, mis kujundab üldist põllumajanduse arendamise raamistikku liidus ajavahemikul 2014–2020[6]. Uute sätete eesmärk on jätkusuutlik konkurentsivõime, et saavutada majanduslikult elujõuline toidutootmissektor, ning liidu maismaa loodusressursside säästev majandamine, milles ühe võtmeelemendina on tuvastatud mahepõllumajanduslik tootmine. Ettepanek arvestab uut ühist kalanduspoliitikat seoses vesiviljelusega, mis mängib olulist rolli jätkusuutliku pikaajalise toiduga kindlustatuse, aga ka majanduskasvu ja tööhõive tagamisel, vähendades samas survet looduslikele kalavarudele olukorras, kus ülemaailmne nõudlus veeandide järele suureneb. Samuti on ettepanek kooskõlas komisjoni ettepanekuga võtta vastu uus nõukogu ja parlamendi määrus ametlike kontrollide kohta,[7] mille eesmärk on tugevdada integreeritud lähenemisviisi kõigis toiduahelaga seotud valdkondades, ratsionaliseerides ja lihtsustades üldist õigusraamistikku, püüeldes samas parema reguleerimise eesmärgi suunas. Eelkõige ühtlustatakse ja/või täpsustatakse vastavalt vajadusele määratlusi ning vajalike erikontrollisätete kohta tehakse ettepanek integreerida need ühtsesse ametlike kontrollide õigusraamistikku. Mahepõllumajandusliku tootmise kava on osa liidu põllumajandustoodete kvaliteedikavadest koos geograafiliste tähistega, garanteeritud traditsiooniliste toodetega ning ELi äärepoolseimate piirkondade ja mägipiirkondade toodetega, nagu rõhutatakse komisjoni teatises Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika kohta ning märgitakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1151/2012 kvaliteedikavade kohta[8]. 2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE 2.1. Konsultatsioonid Hetkeolukorda analüüsiti sügavuti teabe alusel, mida koguti sidusrühmadega peetud mitmete arutelude käigus, kuhu komisjon kutsus üle 70 eksperdi ja teadusringkondade esindaja, et kõikehõlmavalt arutleda mahepõllumajandussektori praeguste ja tulevaste probleemide üle. Komisjon algatas 2013. aasta alguses konsulteerimise internetis. Küsimustikule saadi umbes 45 000 vastust ning peaaegu 1 400 vaba kaastööd. Enamiku vastuseid (96 %) esitasid Euroopa Liidu kodanikud ning ülejäänud 4 % sidusrühmad. Lisaks teavitati sidusrühmi muutmisest ja peeti nendega selle üle nõu mitmel mahepõllumajanduse nõuanderühma koosolekul. Liikmesriike kui õigusaktide rakendamise eest vastutajaid teavitati muutmise tehnilistest aspektidest ja nendega konsulteeriti sel teemal konsultatsioone. 2.2. Arutelude põhitulemused Avalikule arutelule vastanud tundsid peamiselt muret keskkonna- ja kvaliteediküsimuste üle. Nad sooviksid, et Euroopa mahepõllumajanduseeskirju muudetaks rangemaks ning et need eeskirjad oleksid kogu liidus põllumajandustootjatele ja teistele ettevõtjatele ühtsed. Seetõttu pooldab enamik vastanutest eeskirjadest erandite tegemise lõpetamist. Väljendati suuri ootusi seoses mahepõllumajanduslikus tootmises kasutamiseks lubamatute toodete ja ainete jääkidega. Euroopa Liidu mahepõllumajanduse logo peeti liikmesriikide logodega võrdseks mahepõllumajanduslike toodete tunnustamise vahendiks. Enamik kodanikke ja sidusrühmi usaldavad mahepõllumajanduse kontrollisüsteemi, uskudes samas, et seda saaks parandada, eelkõige elektroonilise sertifitseerimise kasutuselevõtmisega. Samuti toetavad nad väikeste põllumajandustootjate sertifitseerimist rühmiti. Mahepõllumajandussektoris tunnistatakse laialdaselt vajadust parandada mahepõllumajanduslikku tootmist käsitlevaid õigusakte. Samuti nõustutakse laialdaselt, et mahepõllumajanduslik tootmine peaks jääma tihedalt oma põhimõtete ja eesmärkide juurde ning et eeskirjadest erandite tegemine tuleks lõpetada. 2.3. Mõjuhinnang Mõjuhinnangus võrreldi kolme alternatiivset poliitikastsenaariumi: – senine olukord parandatud kujul, lähtudes seniste õigusaktide parandamisest ja paremast jõustamisest; – turukeskne variant, mille eesmärk on luua vajalikud tingimused, et reageerida dünaamiliselt edasistele turuarengutele paindlikumate eeskirjadega. Tootmiseeskirjadesse integreeritaks pikaajalised erandlikud eeskirjad; – põhimõtetekeskne variant, mille eesmärk on keskendada mahepõllumajanduslikku tootmist taas selle põhimõtetele, mis kajastuksid paremini tootmiseeskirjades. Erandlikud eeskirjad kaotataks. Kolme poliitikavalikut hinnati lähtuvalt nende potentsiaalist saavutada ühise põllumajanduspoliitika 2020. aasta eesmärke, õigusaktide muutmise poliitilisi erieesmärke ja tegevuseesmärke, ning arvestades tulemuslikkust ja tõhusust. Põhimõtetekeskne variant annab kõigi hinnatud kriteeriumide alusel paremaid tulemusi, sellele järgneb turukeskne variant ning viimasena senise olukorra säilitamine parandatud vormis. Põhimõtetekeskne variant annab eeldustekohaselt järgmised tulemused: – positiivne turuolukord tänu tarbijate suuremale usaldusele, mis tõenäoliselt toetab mahepõllumajanduslike toodete hindu ja meelitab ligi uusi osalejaid; – eeskirjadest tehtud erandite kõrvaldamine peaks aitama kaasa mahepõllumajanduslike sisendite, eriti seemnetootmise arendamisele; – selgemad ja lihtsamad tootmiseeskirjad muudavad sektori atraktiivsemaks; – konkurents muutub ausamaks tänu kindlamale ühtlustamisele, lihtsamatele ja selgematele eeskirjadele ning kolmandate riikide kontrollorganite tunnustamisele nõuetele vastavusest, mitte samaväärsusest lähtuvalt; – tarbijate usaldus suureneb tänu kontrollisüsteemi täiustamisele tootmiseeskirjade ühtlustamisele, milles võetakse arvesse uusi ühiskonnas tekkivaid probleemküsimusi (töötlejate ja kauplejate keskkonnajuhtimise süsteem, loomade heaolu); – riskipõhine lähenemisviis muudab kontrollid eeldatavalt tulemuslikumaks ja tõhusamaks ning aitab koos usaldusväärsema impordirežiimiga kaasa pettuste ärahoidmisele; – mahepõllumajandusliku tootmise positiivset keskkonnamõju rõhutatakse erandlike eeskirjade kaotamisega; – loomade heaolu tingimusi parandatakse ja jäetakse välja erandid. Mõju hindamisel järeldati, et kõige eelistatum on põhimõtetekeskne variant koos parandatud kujul senise olukorra variandi juures pakutud täiustustega ning mõne allvariandiga. Erilist tähelepanu pöörati kogu protsessi käigus lihtsustamisele. Eelistatud variant: – täpsustab reguleerimisala, tootmiseeskirju, märgistamist ja kontrolle käsitlevaid sätteid; – kõrvaldab ebatõhusad sätted; – piirab liikmesriikide võimalusi teha eeskirjadest erandeid; – lihtsustab impordirežiimi; – lihtsustab nõudeid väikeste põllumajandustootjate jaoks, eriti rühmiti sertifitseerimise kasutuselevõtuga. Halduskulude osas jäetakse käesoleva ettepanekuga välja 37 teavitamiskohustust seni kehtivast 135 kohustusest, mis olid pandud mahepõllumajanduslikele ettevõtjatele ja haldusasutustele. 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG 3.1. Kavandatud meetmete kokkuvõte Mahepõllumajanduslik tootmine peab vastama ka edaspidi teatavatele põhimõtetele, mis kajastavad võimalikult täpselt tarbijate ootuseid. Tootmise erieeskirjad on koondatud kavandatava määruse lisasse, lahendades sellega loetavuse probleemi. Tootmiseeskirju muudetakse rangemaks ja ühtlustatakse, jättes välja erandid, välja arvatud juhul, kui mahepõllumajandusliku tootmise jätkamise või taasalustamise võimaldamiseks pärast katastroofi on vaja rakendada ajutisi meetmeid. Mahepõllumajanduslikke majapidamisi tuleb hallata täielikult kooskõlas mahepõllumajandusliku tootmise suhtes kohaldatavate nõuetega ning üleminekuperioodi tagasiulatuv tunnustamine ei ole enam põhimõtteliselt võimalik. Mahepõllumajanduslikult töödeldud toodete koostises kasutatud põllumajanduslikud koostisosad peavad olema eranditult mahepõllumajanduslikud. Kui mitte arvestada mikroettevõtjaid, siis teistel mahepõllumajanduslikel ettevõtjatel, v.a põllumajandustootjad ja ettevõtjad, kes toodavad merevetikaid või vesiviljelusloomi, on kohustus töötada välja süsteem oma keskkonnamõju parandamiseks. Kontrollisüsteemi parandatakse, integreerides kõik kontrolliga seotud sätted ühte õigusakti komisjoni ettepanekus võtta vastu määrus ametlike kontrollide ning muude toidu ja sööda kontrollimistoimingute kohta. Selle tulemusel ei pea ettevõtjad, pädevad asutused, kontrolliasutused ja kontrollorganid enam tuginema kontrollidega seotud sätete osas kahele erinevale õigusaktile. Kontrollitavust parandatakse tootmiseeskirjade täpsustamise, lihtsustamise ja ühtlustamisega ning jättes kõnealustest eeskirjadest välja mitmed võimalikud erandid. Ettepaneku eesmärk on kaotada määruses (EÜ) nr 834/2007 sätestatud võimalus teha teatavat liiki jaemüüjatele erandeid, mis on toonud liikmesriikides kaasa erinevaid tõlgendusi ja tavasid ning teinud haldamise, järelevalve ja kontrolli raskemaks. Riskipõhist lähenemist ametlikele kontrollidele tugevdatakse veel sellega, et kõrvaldatakse määruse (EÜ) nr 834/2007 kohane kõigi ettevõtjate kohustuslik iga-aastane nõuetelevastavus kontroll. See annab võimaluse kohandada kontrollimise sagedust delegeeritud õigusaktide abil, mis võetakse vastu kooskõlas määrusega (EL) nr XX/XXX (ametlike kontrollide määrus), et väikese riskiga ettevõtjaid oleks võimalik kontrollida füüsiliselt harvem kui kord aastas ning/või kohaldada nende suhtes iga aastal füüsilist kontrolli väiksemas mahus, samal ajal kui suurema riskitasemega ettevõtjaid uuritaks põhjalikumalt. Tänu sellele jaguneb kontroll ettevõtjate vahel õiglasemalt ja väheneb nende ettevõtjate koormus, kelle kohta on tõendatud, et nad on järginud eeskirju, ning pädevate asutuste, kontrolliasutuste ja kontrollorganite ressursikasutus muutub tulemuslikumaks ja tõhusamaks. Kehtestatakse erisätted, mis suurendavad läbipaistvust seoses tasudega, mida võib kontrollide eest koguda, ning karmistatakse sätteid, mis käsitlevad ettevõtjate avaldamist koos teabega nende sertifitseerimisstaatuse kohta. Kasutusele võetakse väikesemahuliste põllumajandustootjate rühmana sertifitseerimine liidus, pidades silmas kontrolli- ja sertifitseerimiskulude ning seonduva halduskoormuse vähendamist, kohalike võrgustike tugevdamist, turulepääsu parandamist ning kolmandate riikide ettevõtjatega võrdsete mängureeglite tagamist. Sisse viiakse erisätted jälgitavuse ja pettuste ärahoidmise parandamiseks: mahepõllumajandusliku tootmise eri etappides ei või samade tooterühmade osas ettevõtjaid kontrollida eri kontrolliasutused või kontrollorganid. Samuti kehtestatakse erisätted, millega ühtlustatakse meetmeid, mida rakendatakse lubamatute toodete või ainete avastamise korral. Seoses sellega võib esineda olukordi, et kui põllumajandustootjatel keelatakse turustada tooteid mahepõllumajanduslikuna, kuna nendesse on tahtmatult sattunud lubamatuid tooteid või aineid, võib komisjon anda liikmesriikidele loa maksta toetust tekkinud kahju hüvitamiseks. Liikmesriigid võivad selliste kahjude täielikuks või osaliseks katmiseks kasutada ka ühise põllumajanduspoliitika vahendeid. Veel nähakse ettepanekuga ette meetmed, mida rakendatakse kogu liidus nõuete rikkumise samade üldkategooriate suhtes, et tagada ettevõtjate võrdne kohtlemine, siseturu nõuetekohane toimimine ning tarbijate usalduse säilitamine, kirjutamata samas ette sanktsioonide määramist, mis on liikmesriikide pädevuses. Kohandatakse kaubandusrežiimi, et võrdsustada tingimusi Euroopa Liidu ja kolmandate riikide mahepõllumajanduslike ettevõtjate jaoks ning tagada paremini tarbijate usaldus. Samaväärsuslepingute võimalus kolmandate riikidega jääb alles, kuid ühepoolse samaväärsuse süsteem kõrvaldatakse etapiviisiliselt. Kontrollorganite tunnustamine kavandatakse asendada järk-järgult nõuetele vastavuse süsteemiga. 3.2. Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 42 esimene lõik ja artikli 43 lõige 2. 3.3. Subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõte Ettepanekuga muudetakse ühise põllumajanduspoliitika raames praegu kehtivat kvaliteedikava. Põllumajandustoodete ning toiduainete tootmine ja nendega kauplemine Euroopa Liidu turul ning mahepõllumajanduslike toodete siseturu nõuetekohase toimimise tagamine kuuluvad liidu ja liikmesriikide jagatud pädevusse. Osana ühisest põllumajanduspoliitikast on ühtse turu sujuva arengu tagamisel kogu liitu hõlmav mahepõllumajanduse kava tõhusam kui 28 erinevat kava. Lisaks võimaldab see rangemat ja järjekindlamat kaubanduspoliitikat kogu maailma kaubanduspartneritega, tugevdades eelkõige liidu läbirääkimisjõudu. Tänu ettepanekule ühtlustatakse veelgi järgmisi valdkondi: – vähendatakse seni liikmesriikidele antud võimalusi teha eeskirjadest erandeid, mis põhjustab ettevõtjate vahel ebaausat konkurentsi, tarbijate usalduse vähenemise riski, õigusaktide keerukust ning kaubandusprobleeme (raskusi nõuetele vastavuse tagamisel); – tõsiasi, et eri liikmesriigid võivad ühele ja samale ELi mahepõllumajanduse õigusaktide eeskirjade rikkumisele erinevalt reageerida, on probleem, mis toob kaasa ebaausa konkurentsi ja ühtse turu ebatõhusa toimimise. 3.4. Vahendi valik Kavandatav vahend on määrus, kuna seni kehtinud sätted on andnud liikmesriikide jaoks sobiva raamistiku; ükski muu meede ei oleks sobiv. Direktiiv kehtestaks paindlikumad eeskirjad, mis tähendaksid ebaausat konkurentsi ettevõtjate vahel ja tooksid kaasa tarbijate eksitamise ja petmise. Määrus annab liikmesriikidele järgimiseks järjekindla lähenemisviisi ning vähendab halduskoormust, kuna ettevõtjatelt nõutakse ühtede eeskirjade täitmist. Pehme õiguse vahendeid, nt suuniseid, peetakse ebapiisavaks, et kõrvaldada erinevused õigusaktide tõlgendamisel ja rakendamisel, aga ka konteksti rahvusvahelisuse tõttu. 4. MÕJU EELARVELE Ettepanekuga eraldatakse eelarvelised vahendid tehnilise abi meetmete jaoks. Eelarvele avaldatava mõju üksikasjad on esitatud finantsselgituses. 5. VALIKULISED KÜSIMUSED: LIHTSUSTAMINE Ettepanek sisaldab lihtsustusi ja täpsustusi ning täidab mitmeid õiguslünki. Sellega kõrvaldatakse mahepõllumajandusalaste õigusaktide senikehtivast 135 kohustusest 37. Ettepanekuga kaasneb halduskoormuse oluline vähenemine. Ettepanekust tulenevad delegeeritud õigusaktid koostatakse samadest põhimõtetest lähtuvalt. Tootmiseeskirjade osas teeb ettepanek ettevõtjate ja liikmesriikide haldusasutuste jaoks asjad oluliselt lihtsamaks, piirates liikmesriikide võimalusi teha erandeid. Välja jäetakse mitu ebatõhusat sätet, eelkõige riskipõhise lähenemisviisi tugevdamisel seoses kontrollidega. Impordi poolel on tootjatel, kontrollorganitel ja komisjonil lihtsam hallata kontrollorganite suhtes kehivat nõuetele vastavuse korda. Väikeste põllumajandustootjate jaoks luuakse oluline lihtsustus rühma sertifitseerimise näol, mis toob kaasa proportsionaalsemad kontrolli- ja arvepidamisnõuded. Ettepaneku eesmärk on muuta õigusaktid kasutajasõbralikumaks. Nimelt, kui üldised tootmiseeskirjad jäävad määruse teksti, siis mahepõllumajandusliku tootmise erieeskirjad sisalduvad määruse lisas. 6. VASTAVUSSE VIIMINE 2010. aastal võttis komisjon vastu dokumendi KOM (2010)759 seoses nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 vastavusse viimisega Lissaboni lepinguga. Üksikasjalikud arutelud kolmepoolsetel läbirääkimistel 2011. ja 2012. aastal on põhjustanud praktikas vastavusseviimise ettepaneku seisaku. Käesolev ettepanek sisaldab vastavusseviimise ettepaneku vajalikke elemente, sealhulgas sätete paiknemine põhiõigusaktis, delegeeritud õigusaktides ja rakendusõigusaktides. Seetõttu võetakse ettepanek KOM (2010) 759 kui nüüdseks mittevajalik tagasi. 2014/0100 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr XXX/XXX [ametlike kontrollide määrus] muutmise ning nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 kehtetuks tunnistamise kohta EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 42 esimest lõiku ja artikli 43 lõiget 2, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu riikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[9], võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[10], toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1) Mahepõllumajanduslik tootmine on üleüldine põllumajandusettevõtete juhtimise ja toiduainete tootmise süsteem, mis ühendab omavahel parimad keskkonna- ja kliimameetmete tavad, rikkaliku bioloogilise mitmekesisuse, loodusvarade säilitamise, rangete loomatervishoiustandardite kohaldamise ning tootmisstandardid, mis on kooskõlas üha suurema hulga tarbijate nõudmisega toodete järele, mille valmistamisel on kasutatud looduslikke aineid ja meetodeid. Seega on mahepõllumajanduslikul tootmisel kahekordne ühiskondlik roll – ühelt poolt pakub see eriomast turgu, mis vastab tarbijate vajadusele mahepõllumajanduslike toodete järele, ja teiselt poolt pakub see üldsusele kättesaadavaid hüvesid, toetades keskkonnakaitset, loomade heaolu ning maaelu arendamist. (2) Rangete tervishoiu-, keskkonna- ja loomade heaolu standardite järgimine mahepõllumajanduslike toodete tootmisel on nende toodete hea kvaliteedi olemuslik osa. Nagu rõhutatakse komisjoni teatises Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika kohta,[11] on mahepõllumajanduslik tootmine osa liidu põllumajandustoodete kvaliteedikavadest koos geograafiliste tähistega, garanteeritud traditsiooniliste toodetega ning liidu äärepoolseimate piirkondade toodetega, mis on sätestatud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1151/2012[12] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 228/2013[13]. Selles mõttes püüdleb mahepõllumajanduslik tootmine ühise põllumajanduspoliitikaga (ÜPP) samade eesmärkide poole, mis kuuluvad kõigi liidu põllumajandustoodete kvaliteedikavade juurde. (3) Eelkõige kuuluvad mahepõllumajandusliku tootmise poliitika eesmärgid ÜPP eesmärkide hulka selle tagamisega, et põllumajandustootjad saavad mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjade järgimise eest õiglast tasu. Peale selle loob tarbijate kasvav nõudlus mahepõllumajanduslike toodete järele tingimused nende turu edasiseks arenguks ja laienemiseks ning seega mahepõllumajandusliku tootmisega tegelevate põllumajandustootjate kasumi kasvuks. (4) Samuti on mahepõllumajanduslik tootmine süsteem, mis aitab kaasa keskkonnakaitsenõuete integreerimisele ÜPPsse ning edendab jätkusuutlikku põllumajanduslikku tootmist. Seetõttu on ÜPP raames võetud kasutusele meetmed, mis toetavad rahaliselt mahepõllumajanduslikku tootmist, viimati Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1307/2013[14] raames, ning eelkõige on maaelu arengu poliitika õigusraamistiku hiljutise reformi käigus tugevdatud meetmeid, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1305/2013[15]. (5) Samuti aitab mahepõllumajanduslik tootmine kaasa liidu keskkonnapoliitiliste eesmärkide saavutamisele, eelkõige neile, mida nimetatakse bioloogilise mitmekesisuse strateegias aastani 2020,[16] rohelise taristu teatises,[17] mullakaitse teemastrateegias[18] ning sellistes keskkonnaalastes õigusaktides nagu linnustiku[19] ja elupaikade[20]direktiivid, nitraatide direktiiv,[21] vee raamdirektiiv,[22] saasteainete ülemmäärade direktiiv[23] ning direktiiv pestitsiidide säästva kasutamise kohta[24]. (6) Pidades silmas liidu mahepõllumajandusliku tootmise poliitika eesmärke, peaks selle poliitika rakendamiseks kehtestatava õigusraamistiku eesmärk olema tagada aus konkurents ja mahepõllumajanduslike toodete siseturu nõuetekohane toimimine ning säilitada ja õigustada tarbijausaldust mahepõllumajanduslikuna märgistatud toodete suhtes. Edaspidi peaks raamistiku siht olema luua tingimused, millele toetudes saaks poliitika edeneda kooskõlas tootmise ja turu arenguga. (7) Komisjoni teatises „Euroopa 2020. aastal. Aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia”[25] esitatud Euroopa 2020. aasta poliitikaprioriteetide hulka kuuluvad ka üleminek teadmistel ja innovatsioonil põhinevale konkurentsivõimelisele majandusele, mis on samal ajal sotsiaalset ja territoriaalset ühtekuuluvust tagav suure tööhõivega majandus, ning üleminek ressursitõhusale ja vähese CO2-heitega majandusele. Mahepõllumajandusliku tootmise poliitika peaks andma ettevõtjatele õiged vahendid, et oma tooteid paremini tähistada ja tutvustada, kaitstes neid samal ajal ebaausate tavade eest. (8) Arvestades mahepõllumajanduse sektori dünaamilist arengut, nähti nõukogu määruses (EÜ) nr 834/2007[26] ette vajadus liidu mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjade hilisema läbivaatamise järele, võttes arvesse nende eeskirjade kohaldamisel saadud kogemust. Komisjoni teostatud kõnealuse läbivaatamise tulemused näitavad, et liidu mahepõllumajanduslikku tootmist reguleerivat õigusraamistikku tuleks parandada, et kehtestada eeskirjad, mis vastavad tarbijate suurtele ootustele ning tagavad piisava selguse nende jaoks, kellele need on suunatud. Seepärast tuleks määrus (EÜ) nr 834/2007 kehtetuks tunnistada ja asendada uue määrusega. (9) Seni määruse (EÜ) nr 834/2007 kohaldamisel saadud kogemused näitavad vajadust täpsustada, milliste toodete suhtes käesolevat määrust kohaldatakse. Eelkõige peaks see hõlmama põllumajandustooteid, kaasa arvatud vesiviljelustooted, mis on loetletud Euroopa Liidu toimimise lepingu („edaspidi ELi toimimise leping”) I lisas. Peale selle peaks see hõlmama toidu või söödana kasutatavaid töödeldud põllumajandustooteid, kuna selliste toodete turulelaskmine mahepõllumajanduslikuna loob põllumajandustoodetele olulise müügiväljundi ning tagab tarbija jaoks selguse selle kohta, et põllumajandustooted, millest need on töödeldud, on mahepõllumajanduslikud. Samuti peaks käesolev määrus hõlmama teatavaid muid tooteid, mis on põllumajanduslike toodetega seotud samamoodi nagu töödeldud põllumajandustooted, kuna kõnealused muud tooted on kas oluline põllumajandustoodete müügiväljund või tootmisprotsessi lahutamatu osa. Veel peaks käesolev määrus hõlmama ka meresoola, kuna seda toodetakse looduslikke tootmismeetodeid kasutades ning selle tootmine aitab kaasa maapiirkondade arengule ja kuulub seepärast käesoleva määruse eesmärkide alla. Selguse huvides tuleks kõnealused muud tooted, mis ei ole loetletud ELTLi I lisas, loetleda käesoleva määruse lisas. (10) Komisjonile tuleks aluslepingu artikli 290 kohaselt delegeerida õigus võtta vastu õigusakte, et täiendada või muuta käesoleva määruse teatavaid vähem olulisi osi. On eriti oluline, et komisjon korraldaks ettevalmistustöö käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjakohaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule. (11) Selleks et võtta arvesse uusi tootmismeetodeid või materjale või rahvusvahelisi kohustusi, tuleks komisjonile delegeerida õigus võtta vastu teatavaid õigusakte seoses käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvate teiste toodete loetelu muutmisega. Kõnealusesse loetellu lisamise kõlblikud peaksid olema ainult põllumajandustoodetega tihedalt seotud tooted. (12) Toitlustustegevuse kohalikust iseloomust tulenevalt loetakse selles valdkonnas ühtse turu toimimise tagamiseks piisavaks liikmesriikide võetavaid meetmeid ja erasektori kavu. Seetõttu ei peaks kohaldama käesolevat määrust toitlustusettevõtete poolt nende oma territooriumil valmistatava toidu suhtes. Samamoodi peaks käesolev määrus hõlmama küttimisel saadud tooteid ning kalapüügitooteid, kuna tootmisprotsessi ei ole võimalik täielikult kontrollida. (13) Uurimisprojektid on näidanud, et mahepõllumajandusliku toidu turu jaoks on kriitilise tähtsusega tarbijausaldus. Pikas perspektiivis võivad ebausaldusväärsed eeskirjad ohustada üldsuse usaldust ja tuua kaasa turu tõrke. Seetõttu peaks mahepõllumajandusliku tootmise säästev areng põhinema usaldusväärsetel ja liidu tasandil ühtlustatavatel tootmiseeskirjadel. Lisaks peaksid kõnealused tootmiseeskirjad vastama ettevõtjate ja tarbijate ootustele seoses mahepõllumajanduslike toodete kvaliteediga ning käesolevas määruses sätestatud põhimõtete ja eeskirjade järgimisega. (14) Käesoleva määruse kohaldamine ei tohiks piirata seonduvate õigusaktide kohaldamist näiteks toiduahela ohutuse, loomade tervishoiu ja heaolu, taimetervise, taimse paljundusmaterjali, märgistamise ja keskkonna valdkonnas. Täpsemalt on seoses mahepõllumajanduslike toodete tootmisel kasutatavate toodete ja ainete lubamisega oluline rõhutada, et sellised tooted ja ained peavad saama kõigepealt loa liidu tasandil. Seetõttu ei tohiks käesoleva määruse kohaldamine piirata teiste konkreetsete liidu sätete kohaldamist seoses kõnealuste toodete ja ainete lubamise ja turulelaskmisega. (15) Põhimõtteliselt peaksid käesoleva määruse üldised tootmiseeskirjad sisaldama ioniseeriva kiirguse ning geneetiliselt muundatud organismide (edaspidi „GMOd”) ja GMOdest või nende abil toodetud toodete kasutamise keeldu. Kuna tarbijaid huvitavad toidu töötlemise ja transpordi keskkonnamõjud üha enam, tuleks mahepõllumajanduslikelt ettevõtjatelt, välja arvatud merevetikaid või vesiviljelusloomi tootvad põllumajandustootjad ja ettevõtjad, nõuda oma keskkonnamõju juhtimist ühtlustatud süsteemi alusel. Eesmärgiga minimeerida mahepõllumajanduslikus tootmises osalevate mikroettevõtjate (nagu need on määratletud komisjoni soovituses 2003/361/EÜ[27]) halduskoormust, on asjakohane vabastada nad sellest nõudest. Selleks et tagada üldiste tootmiseeskirjade nõuetekohane kohaldamine, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte seoses kriteeriumide kehtestamisega, millele keskkonnajuhtimise süsteem peab vastama. (16) Mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjade rikkumise riski loetakse suuremaks sellistes põllumajanduslikes majapidamistes, millesse kuulub üksusi, mida ei majandata mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjade järgi. Seetõttu tuleks pärast sobivat üleminekuperioodi majandada kõiki liidu põllumajanduslikke majapidamisi, millel on eesmärk saada mahepõllumajanduslikuks, täielikult kooskõlas mahepõllumajandusliku tootmise suhtes kohaldatavate eeskirjadega. Mahepõllumajanduslikud majapidamised peaksid läbima kõigis liikmesriikides sama üleminekuperioodi, olenemata sellest, kas nad on varem järginud liidu vahenditest toetatavaid põllumajanduse keskkonnameetmeid. Kesa puhul ei ole siiski vaja rakendada üleminekuperioodi. Selleks et tagada kvaliteet, jälgitavus ja käesoleva määruse täitmine ning kohandamine tehnika arenguga, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte selliste eeskirjade kehtestamiseks, millega täiendatakse üldisi üleminekueeskirju või täiendatakse ja muudetakse ülemineku erieeskirju. (17) Tuleks kehtestada tootmise erieeskirjad, pidades silmas taime- ja loomakasvatus- ning vesiviljelustoodangut, sealhulgas eeskirjad looduslike taimede ja merevetikate kogumise kohta, ning seoses töödeldud toidu ja sööda, veini ja pärmi tootmisega, et tagada ühtlustamine ning mahepõllumajandusliku tootmise eesmärkidest ja põhimõtetest kinnipidamine. (18) Kuna mahepõllumajanduslik taimekasvatus põhineb taimede toitmisel peamiselt mulla ökosüsteemi kaudu, ei tohiks hüdropooniline tootmine olla lubatud. Lisaks peaks mahepõllumajanduslik taimekasvatus hõlmama kasvatusmeetodeid, millega välditakse või minimeeritakse mis tahes täiendavat keskkonnasaastet. (19) Mulla majandamise ja väetamise osas tuleks sätestada tingimused mahepõllumajanduslikus taimekasvatuses lubatud maaviljelustavade kasutamiseks ning väetiste ja mullaomaduste parandajate kasutamiseks. (20) Pestitsiidide kasutamist tuleks oluliselt piirata. Eelistada tuleks selliste meetmete rakendamist, mis hoiavad kahjurite ja umbrohu tekitatava kahju ära meetodite abil, mis ei hõlma taimekaitsevahendite kasutust, näiteks külvikordade abil. Kahjurite ja umbrohu esinemist tuleks jälgida, et otsustada, kas mis tahes sekkumine oleks majanduslikult ja ökoloogiliselt põhjendatud. Teatavate taimekaitsevahendite kasutamine peaks olema lubatud juhul, kui sellised meetodid ei paku piisavat kaitset, ning ainult juhul, kui vastavad taimekaitsevahendid on lubatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1107/2009 alusel,[28] olles hinnatud kokkusobivaks mahepõllumajandusliku tootmise eesmärkide ja põhimõtetega, kaasa arvatud piiravad kasutustingimused, ning seejärel lubatud käesoleva määruse alusel. (21) Selleks et tagada kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega ning kohandamine tehnika arenguga, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte selliste eeskirjade kehtestamiseks, millega muudetakse või täiendatakse konkreetseid taimekaitse eeskirju seoses maaviljelustavadega, mulla majandamise ja väetamisega, taimetervise ning kahjurite ja umbrohu majandamisega, seenekasvatuse majandamise ja teiste spetsiifiliste taimede ja taimekasvatussüsteemidega, taimse paljundusmaterjali tootmispäritoluga ning looduslike taimede kogumisega. (22) Kuna loomakasvatus hõlmab loomulikuna põllumajandusmaa majandamist, millel kasutatakse taimekasvatuseks sõnnikut, peaks maata loomakasvatus olema keelatud. Tõugude valikul tuleks võtta arvesse nende võimekust kohaneda kohalike tingimustega, nende elujõulisust ja vastupanuvõimet haigustele ning soodustada tuleks laialdast bioloogilist mitmekesisust. (23) Mahepõllumajandusliku loomakasvatuse ja vesiviljelustootmise tingimused, vajaduse korral veekeskkond kaasa arvatud, peaksid rahuldama loomade käitumuslikke vajadusi. Teatavate loomade, sealhulgas mesilaste kohta tuleks sätestada spetsiifilised pidamistingimused ja kasvatustavad. Kõnealused tingimused ja tavad peaksid tagama loomade kõrge heaolutaseme, mis teatavates aspektides peaks ületama liidus loomade heaolu suhtes kehtivaid norme, mida loomakasvatuses üldiselt kohaldatakse. Enamikul juhtudel peaks loomadel olema alaline pääs vabaõhualadele ja seal tuleks põhimõtteliselt kasutada asjakohast rotatsioonisüsteemi. (24) Selleks et vältida selliste loodusvarade nagu mulla ja vee saastamist toitainetega, tuleks kehtestada ülempiirid sõnniku kasutamisele hektari kohta ja loomade pidamisele ühel hektaril. See piir peaks olema seotud sõnniku lämmastikusisaldusega. (25) Tuleks keelata vigastamised, mis põhjustavad loomadele stressi, kahjustusi, haigusi või kannatusi. (26) Loomi tuleks sööta mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjade kohaselt toodetud ja eelistatavalt oma majapidamisest saadava söödamaterjalidega, võttes arvesse loomade füsioloogilisi vajadusi. Lisaks võib loomade põhiliste toitainevajaduste rahuldamiseks osutuda vajalikuks teatavate mineraalainete, mikroelementide ja vitamiinide kasutamine täpselt määratletud tingimustel. (27) Loomade tervishoiu korraldus peaks peamiselt põhinema haiguste vältimisel. Lisaks tuleks rakendada puhastamise ja desinfitseerimise erimeetmeid. Keemiliselt sünteesitud allopaatiliste ravimite ennetav kasutamine ei tohiks olla mahepõllumajanduslikus tootmises lubatud, välja arvatud kohest ravi vajava looma haiguse või vigastuse korral ning ainult niivõrd, kuivõrd on vaja looma hea enesetunde taastamiseks. Sellistel juhtudel peaks tarbijate jaoks mahepõllumajandusliku tootmise terviklikkuse tagamiseks olema pärast selliste ravimite kasutamist võimalik võtta piiravaid meetmeid, näiteks topeltpikkusega keeluaja kehtestamine asjakohastes liidu õigusaktides sätestatu kohaselt. Kehtestada on vaja haiguste vältimise ja veterinaarravi erieeskirjad mesinduses. (28) Selleks et tagada kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega ning kohandamine tehnika arenguga, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte selliste eeskirjade kehtestamiseks, millega muudetakse või täiendatakse loomakasvatuse erieeskirju seoses loomade päritoluga, loomapidamistingimustega, sealhulgas lautade ja vabaõhualade miinimumpindalaga ning loomade maksimaalse arvuga hektaril, kasvatustavadega, tõuaretusega, sööda ja söötmisega, haiguste ennetamise ja veterinaarraviga. (29) Käesolev määrus peegeldab uue ühise kalanduspoliitika eesmärke seoses vesiviljelusega, mis mängib olulist rolli jätkusuutliku pikaajalise toiduga kindlustatuse, aga ka majanduskasvu ja tööhõive tagamisel, vähendades samas survet looduslikele kalavarudele olukorras, kus ülemaailmne nõudlus veeandide järele kasvab. Komisjoni 2013. aasta teatises nõukogule ja Euroopa Parlamendile Euroopa vesiviljeluse säästva arendamise strateegiliste suuniste kohta[29] rõhutatakse peamiseid liidu vesiviljeluse ja selle võimaliku kasvu ees seisvaid probleeme. Selles kirjeldatakse mahepõllumajanduslikku vesiviljelust eriti paljulubava sektorina ning toonitatakse mahepõllumajanduslikuna sertifitseerimisest tulenevaid konkurentsieeliseid. (30) Mahepõllumajanduslik vesiviljelus on suhteliselt uus mahepõllumajandusliku tootmise valdkond, võrreldes mahepõllumajandusega, kus põllumajanduslikul majapidamisel on pikaaegsed kogemused. Võttes arvesse tarbijate suurenevat huvi mahepõllumajanduslike vesiviljelustoodete vastu, on tõenäoline, et üha suurem arv vesiviljelustootmisüksusi muutub mahepõllumajanduslikuks. Tänu sellele suurenevad mahepõllumajandusliku vesiviljeluse alased kogemused ja tehnilised teadmised ning valdkond areneb edasi, mis kõik peaks kajastuma tootmiseeskirjades. (31) Selleks et tagada ühine arusaamine, vältida mitmetimõistetavust ja tagada mahepõllumajandusliku vesiviljeluse ja merevetikate tootmise eeskirjade ühtne kohaldamine, peaksid kõnealuste tootmiseeskirjade juurde kuuluma teatavad vesiviljelusega seotud määratlused. (32) Selleks et tagada kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega ning kohandamine tehnika arenguga, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte selliste eeskirjade kehtestamiseks, millega muudetakse või täiendatakse merevetikate tootmise erieeskirju seoses veekeskkonna sobivuse ja säästva majandamise kavaga, looduslike merevetikate kogumisega, merevetikate viljelusega, tootmisseadmete ja -rajatiste ummistamise vastaste meetmete ning nende seadmete ja rajatiste puhastamisega, ning eeskirjade kehtestamiseks, millega täiendatakse vesiviljelusloomade tootmise erieeskirju seoses veekeskkonna sobivuse ja säästva majandamise kavaga, vesiviljelusloomade päritoluga, vesiviljeluses kohaldatavate kasvatustavadega, sealhulgas veehoidlatega, tootmissüsteemidega ja maksimaalse asustustihedusega, tõuaretusega, vesiviljelusloomade majandamisega, sööda ja söötmisega ning haiguste ennetamise ja veterinaarraviga. (33) Mahepõllumajanduslikku toitu või sööta tootvad ettevõtjad peaksid järgima sobivaid kriitilise tähtsusega töötlusetappide süstemaatilise kindlaksmääramise menetlusi, et tagada töödeldud tooted vastavus mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjadele. Mahepõllumajanduslikult töödeldud tooteid tuleks toota töötlemismeetoditel, mille puhul on tagatud, et toodete mahepõllumajanduslikkuse ja oluliste omaduste säilimine mahepõllumajandusliku tootmise kõigis etappides. (34) Kehtestada tuleks mahepõllumajanduslikult töödeldud toidu koostist käsitlevad sätted. Eelkõige tuleks sellist toitu toota peamiselt põllumajanduslikest koostisosadest, mis on mahepõllumajanduslikud, jättes piiratud võimaluse kasutada teatavaid käesolevas määruses sätestatud mittemahepõllumajanduslikke koostisosi. Lisaks tuleks mahepõllumajanduslikult töödeldud toidu tootmisel kasutamiseks lubada ainult teatavaid käesoleva määruse kohaselt lubatavaid aineid. (35) Töödeldud toit tuleks märgistada mahepõllumajanduslikuna vaid juhul, kui kõik või peaaegu kõik selle põllumajanduslikku päritolu koostisosad on mahepõllumajanduslikud. Tuleks siiski kehtestada märgistamise erinõuded sellise töödeldud toidu suhtes, mis sisaldab põllumajanduslikke koostisosi, mis ei ole mahepõllumajanduslikul kujul kättesaadavad, näiteks jahi- ja kalapüügitooted. Tarbija teavitamise eesmärgil, turu läbipaistvuse tagamiseks ja mahepõllumajanduslike koostisosade kasutamise soodustamiseks tuleks teatavatel tingimustel võimaldada ka viidata mahepõllumajanduslikule tootmisele koostisosade loetelus. (36) Kehtestada tuleks sätted, mis käsitlevad mahepõllumajanduslikult töödeldud sööda koostist ning teatavate ainete ja meetodite kasutamist selle tootmisel. (37) Selleks et tagada kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega ning kohandamine tehnika arenguga, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte selliste eeskirjade kehtestamiseks, millega muudetakse või täiendatakse töödeldud toidu ja sööda tootmise erieeskirju seoses järgitavate menetlustega, võetavate ennetusmeetmetega, töödeldud toidu ja sööda koostisega, puhastusmeetmetega, töödeldud toodete turulelaskmisega, sealhulgas nende märgistamise ja identifitseerimisega, mahepõllumajanduslike toodete eraldamisega, mittemahepõllumajanduslikest toodetest saadud põllumajanduslike koostisosade ja söödamaterjalidega, põllumajanduslike koostisosade ja söödamaterjalidega, selliste mittemahepõllumajanduslike koostisosade loeteluga, mida võib töödeldud mahepõllumajanduslike toodete tootmisel erandlikult kasutada, põllumajanduslike koostisosade protsentuaalse sisalduse arvutamisega ning toidu või sööda töötlemise meetoditega. (38) Mahepõllumajanduslikku veini tuleks toota täielikult mahepõllumajanduslikest toorainetest ning lubada tuleks ainult teatavate käesoleva määruse kohaselt lubatavate ainete lisamist. Mahepõllumajandusliku veini tootmisel peaksid teatavad veinivalmistustavad, -protsessid ja käitlustoimingud olema keelatud. Muud tavad, protsessid ja käitlustoimingud peaksid olema lubatud täpselt määratletud tingimustel. (39) Selleks et tagada kvaliteet, jälgitavus ja käesoleva määruse täitmine ning kohandamine tehnika arenguga, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte selliste eeskirjade kehtestamiseks, millega muudetakse või täiendatakse veinitootmise erieeskirju seoses veinivalmistustavade ja veini valmistamisega seotud piirangutega. (40) Algselt ei käsitletud määruse (EÜ) nr 834/2007 raames pärmi põllumajandusliku koostisosana ja seetõttu ei arvestatud seda mahepõllumajanduslike toodete põllumajanduslike koostisosade hulka. Komisjoni määrusega (EÜ) nr 889/2008[30] kehtestati aga kohustuslik pärmi ja pärmitoodete arvestamine mahepõllumajandusliku tootmise suhtes põllumajandusliku koostisosana alates 31. detsembrist 2013, mis andis tööstusharule piisavalt aega selle eeskirjaga kohanemiseks. Seetõttu tuleks kasutada mahepõllumajandusliku pärmi tootmisel ainult mahepõllumajanduslikult toodetud substraate ning kasutada mahepõllumajandusliku pärmi ning pärmi sisaldavate segude ja saaduste tootmiseks ainult teatavaid teisi aineid. Peale selle ei tohiks mahepõllumajanduslik pärm esineda mahepõllumajanduslikus toidus koos mittemahepõllumajandusliku pärmiga. (41) Selleks et tagada kvaliteet, jälgitavus ja käesoleva määruse täitmine ning kohandamine tehnika arenguga, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte selliste eeskirjade kehtestamiseks, millega muudetakse või täiendatakse mahepõllumajandusliku pärmi tootmise erieeskirju seoses töötlemise ja selle tootmisel kasutatavate substraatidega. (42) Selleks et võtta arvesse tulevikus tekkida võivaid vajadusi kehtestada tootmise erieeskirjad selliste toodete kohta, mille tootmine ei kuulu ühtegi käesolevas määruses sätestatud tootmise erieeskirjade kategooriasse, ning et tagada kvaliteet, jälgitavus ja käesoleva määruse järgimine ning hilisem kohandamine tehnika arenguga, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte seoses selliste toodete tootmise erieeskirjadega, kaasa arvatud nende muutmise või täiendamisega. (43) Määrusega (EÜ) nr 834/2007 on ette nähtud mitmesuguseid erandeid mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjadest. Kõnealuste sätete kohaldamisel saadud kogemused on näidanud, et sellised erandid avaldavad mahepõllumajanduslikule tootmisele negatiivset mõju. Täpsemalt on leitud, et selliste erandite olemasolu iseenesest takistab sisendite tootmist mahepõllumajanduslikuna ning et mahepõllumajandusliku tootmisega seostatav kõrgetasemeline loomade heaolu ei ole tagatud. Lisaks kaasneb erandite haldamise ja kontrolliga märkimisväärne halduskoormus nii liikmesriikide haldusasutuste kui ka ettevõtjate jaoks. Samuti on erandite olemasolu loonud tingimused konkurentsi moonutamiseks ning ähvardanud õõnestada tarbijausaldust. Sellest tulenevalt tuleks piirata veelgi erandite tegemist mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjadest ning see peaks piirduma ainult katastroofiolukordadega. (44) Selleks et võimaldada mahepõllumajandusliku tootmise jätkamist või taasalustamist pärast katastroofi, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, et kehtestada kriteeriumid katastroofiolukordade kvalifitseerimiseks ning sätestada selliste olukordade käsitlemise ning vajalike järelevalve- ja aruandlusnõuete erieeskirjad. (45) Mahepõllumajanduslikke ja mittemahepõllumajanduslikke tooteid võib teatavatel tingimustel koguda ja transportida korraga. Tuleks kehtestada erisätted, et käitlemise ajal korralikult eraldada mahepõllumajanduslikud tooted mittemahepõllumajanduslikest toodetest ning hoida ära nende segunemine. (46) Selleks et tagada mahepõllumajandusliku tootmise terviklikkus ja kohandamine tehnika arenguga, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte selliste eeskirjade kehtestamiseks, millega muudetakse või täiendatakse mahepõllumajanduslike toodete kogumise, pakendamise, transpordi ja ladustamise erieeskirju. (47) Selliste toodete ja ainete nagu taimekaitsevahendite, väetiste, mullaomaduste parandajate, toitainete, loomasööda komponentide, söödalisandite, toidu lisaainete, abiainete ning puhastus- ja desinfitseerimisvahendite kasutamine mahepõllumajanduslikus tootmises peaks olema minimaalne ning piiratud käesolevas määruses sätestatud eritingimustega. Samasugust lähenemisviisi tuleks järgida seoses toodete ja ainete kasutamisega toidu lisaaine ja abiainena mahepõllumajandusliku töödeldud toidu tootmisel. Seetõttu tuleks kehtestada sätted, milles määratletakse selliste toodete ja ainete kõikvõimalikud kasutusviisid mahepõllumajanduslikus tootmises üldiselt ning eelkõige töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmisel, lähtudes käesolevas määruses sätestatud põhimõtetest ja teatavatest kriteeriumidest. (48) Selleks et tagada kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega mahepõllumajanduslikus tootmises üldiselt ning eelkõige töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmisel ning kohandamine tehnika arenguga, tuleks komisjonile delegeerida õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, et sätestada täiendavad kriteeriumid toodete ja ainete lubamiseks või lubade tühistamiseks mahepõllumajanduslikus tootmises üldiselt ning eelkõige töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmisel, ning teisi nõudeid selliselt lubatud toodete ja ainete kasutamisele. (49) Konkreetsete liidu eeskirjade puudumisel selle kohta, milliseid meetmeid võtta, kui mahepõllumajanduslikes toodetes esineb lubamatuid aineid või tooteid, on liidus välja töötatud ja rakendatud erinevaid lähenemisviise. Selline olukord põhjustab ettevõtjate, kontrolliasutuste ja kontrollorganite jaoks ebakindlust. Samuti võib see kaasa tuua ettevõtjate erinevat kohtlemist liidus ning mõjutada tarbijate usaldust mahepõllumajanduslike toodete vastu. Seetõttu on asjakohane kehtestada selged ja ühtsed sätted, millega keelatakse turustada mahepõllumajanduslikuna selliseid tooteid, milles mis tahes lubamatu toode või aine sisaldub üle etteantud piirmäära. Kõnealuste piirmäärade kehtestamisel tuleks võtta arvesse eriti komisjoni direktiivi 2006/125/EÜ imikutele ja väikelastele mõeldud teraviljapõhiste töödeldud toitude ja muude imikutoitude kohta [31]. (50) Selleks et tagada mahepõllumajandusliku tootmise ja märgistamise süsteemi tulemuslikkus, tõhusus ja läbipaistvus, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte seoses spetsiifiliste kriteeriumite ja tingimustega lubamatute toodete ja ainete sisalduse määrade kehtestamiseks ja kohaldamiseks, mille ületamisel ei tohi tooteid mahepõllumajanduslikuna turustada, ning seoses nende määrade kehtestamisega ja nende kohandamisega tehnika arenguga. (51) Mahepõllumajandusliku tootmise aluseks on väliste sisendite kasutuspiirangu üldpõhimõte. Põllumajandustootjad peavad võtma meetmeid, et hoida ära lubamatute toodete või ainetega saastumise riski. Sellistest meetmetest hoolimata võib esineda olukordi, et põllumajandustootjatel keelatakse turustada tooteid mahepõllumajanduslikuna, kuna nendesse on tahtmatult sattunud lubamatuid tooteid või aineid. Seepärast on asjakohane näha ette võimalus, et komisjon võib aluslepingu artikli 42 alusel anda liikmesriikidele loa maksta toetust tekkinud kahju hüvitamiseks. Liikmesriigid võivad selliste kahjude täielikuks või osaliseks katmiseks kasutada ka ühise põllumajanduspoliitika vahendeid. (52) Põllumajandustooteid ja toitu tuleks märgistada vastavalt üldeeskirjadele, mis on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1169/2011[32] ja eelkõige sätete kohaselt, mille eesmärk on ära hoida märgistamist, mis võib tarbijaid segadusse ajada või eksitada. Peale selle tuleks käesolevas määruses kehtestada mahepõllumajanduslike toodete märgistamise erisätted. Need peaksid kaitsma nii ettevõtjate huve, kuna nende tooted saavad turul õigesti märgistatud ning nad saavad tegutseda ausa konkurentsi tingimustes, kui ka tarbijate huve, võimaldades neil teha teadlikke valikuid. (53) Seetõttu tuleks takistada mahepõllumajanduslikke tooteid tähistavate terminite kasutamist muude kui mahepõllumajanduslike toodete märgistamisel kogu liidus ning sõltumata kasutatavast keelest. Samamoodi tuleks takistada kõnealuste terminite levinud tuletiste ja deminutiivide kasutamist eraldi või kombineerituna. (54) Tarbijatele selguse loomiseks liidu turul tuleks Euroopa Liidu mahepõllumajandusliku tootmise logo kasutamine muuta kohustuslikuks kõigi liidus toodetud mahepõllumajanduslike kinnispakis toiduainete puhul. Ühtlasi peaks olema võimalik kõnealuse logo vabatahtlik kasutamine liidus toodetud pakendamata mahepõllumajanduslike toodete puhul või igasuguste kolmandatest riikidest imporditud mahepõllumajanduslike toodete puhul. Euroopa Liidu mahepõllumajandusliku tootmise logo näidis tuleks esitada käesolevas määruses. (55) Selleks et mitte eksitada tarbijaid kogu toote mahepõllumajandusliku iseloomu suhtes, peetakse siiski kohaseks piirata ELi logo kasutamist toodetega, mis sisaldavad ainult või peaaegu ainult mahepõllumajanduslikke koostisosi. Seetõttu ei tohiks lubada logo kasutamist üleminekujärgus toodete märgistuses või selliste töödeldud toodete puhul, mille põllumajanduslikku päritolu koostisosades jääb mahepõllumajanduslike koostisosade osakaal alla 95 %. (56) Tarbijates igasuguse võimaliku segaduse vältimiseks toote liidusisese või -välise päritolu suhtes tuleks Euroopa Liidu mahepõllumajandusliku tootmise logo kasutamise korral tarbijaid alati teavitada kohast, kus on kasvatatud toote koostisse kuuluvad põllumajanduslikud toorained. Seoses sellega peaks olema lubatud viidata mahepõllumajanduslikust vesiviljelusest pärineva toote märgisel põllumajanduse asemel vesiviljelusele. (57) Selleks et luua tarbijate jaoks selgust ning tagada, et neile edastatakse asjakohane teave, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte käesolevas määruses sätestatud mahepõllumajanduslikule tootmisele viitavate terminite loetelu kohandamiseks, sööda ja selle koostisosade märgistamise ja koostise suhtes kohaldatavate erinõuete kehtestamiseks, täiendavate eeskirjade kehtestamiseks märgistuse ja muude märgiste kui käesolevas määruses sätestatud Euroopa Liidu mahepõllumajandusliku tootmise logo muutmise kohta ning Euroopa Liidu mahepõllumajandusliku tootmise logo ja sellega seotud eeskirjade muutmise kohta. (58) Mahepõllumajanduslik tootmine on usaldusväärne ainult juhul, kui sellega kaasneb kõigis tootmis-, töötlus- ja turustusetappides tulemuslik tõendamine ja kontroll. Mahepõllumajandusliku tootmise suhtes tuleks rakendada ametlikke kontrolle või muid kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr (XXX/XXXX)[33] tehtavaid ametlikke toiminguid, et tõendada mahepõllumajanduslikku tootmist ja mahepõllumajanduslike toodete märgistamist käsitlevate eeskirjade järgimist. (59) Tuleks kehtestada erinõuded mahepõllumajanduslikule tootmisele eriomaste eeskirjade järgimise tagamiseks. Eelkõige tuleks sätestada ettevõtjate tegevusest teatamine ning sertifitseerimissüsteem mahepõllumajanduslikku tootmist ja mahepõllumajanduslike toodete märgistamist reguleerivaid eeskirju järgivate ettevõtjate identifitseerimiseks. Kõnealuseid sätteid tuleks kohaldada ka asjaomaste ettevõtjate alltöövõtjate suhtes. Sertifitseerimissüsteemi läbipaistvuse tagamiseks tuleks nõuda, et liikmesriigid avaldavad oma tegevusest teatanud ettevõtjate loetelu ning tasud, mida võidakse seoses mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjade järgimist tõendavate kontrollidega koguda. (60) Liidu väikepõllumajandustootjate jaoks üksikuna on mahepõllumajandusliku sertifitseerimisega seotud kontrollikulud ja halduskoormus suhteliselt suured. Võimaldada tuleks rühmana sertifitseerimise süsteem, pidades silmas kontrolli- ja sertifitseerimiskulude ja seonduva halduskoormuse vähendamist, kohalike võrgustike tugevdamist, turulepääsu lihtsustamist ning võrdsete tingimuste tagamist kolmandate riikide ettevõtjatega. Seepärast tuleks võtta kasutusele ja määratleda „ettevõtjate rühma” mõiste. (61) Selleks et tagada mahepõllumajandusliku tootmise ja märgistamise süsteemi tulemuslikkus, tõhusus ja läbipaistvus, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte seoses nõuetega ettevõtjate või ettevõtjate rühma poolt peetava arvepidamise kohta, seoses nõuetega ettevõtjate loetelu avalikustamise kohta, seoses nõuete ja menetlustega, mida kohaldatakse selliste tasude avaldamise suhtes, mida võib seoses mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjade järgimist tõendavate kontrollidega koguda, ja pädevate asutuste poolse järelevalve suhtes nende tasude kohaldamise üle ning seoses selliste kriteeriumidega ettevõtjate rühmade määratlemiseks, mille täitmise korral peaks ettevõtjatel olema õigus lasta asjaomasel kontrolliasutusel või kontrollorganil väljastada ainult üks mahepõllumajanduse sertifikaat. (62) Selleks et tagada ettevõtjate rühma tulemuslik ja tõhus sertifitseerimine, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte seoses ettevõtjate rühma üksikliikmete vastutusega, sellise rühma koosseisu ja suurusega, ettevõtjate rühma toodetavate toodete kategooriatega, rühmas osalemise tingimustega ning rühma sisekontrollide kehtestamise ja toimimisega, sealhulgas tehtavate kontrollide ulatuse, sisu ja sagedusega. (63) Määruse (EÜ) nr 834/2007 kohase mahepõllumajanduslike toodete impordikorra rakendamisel saadud kogemused on näidanud vajadust seda korda muuta, et täita tarbijate ootuseid, et imporditud mahepõllumajanduslikud tooted vastaksid sama nõudlikele eeskirjadele kui liidu tooted, samuti selleks, et paremini tagada liidu mahepõllumajanduslike toodete pääs rahvusvahelisele turule. Lisaks on vaja tagada selgus seoses mahepõllumajanduslike toodete ekspordi suhtes kohaldatavate eeskirjadega, eelkõige ekspordisertifikaadi loomise kaudu ning kehtestades sätted eksportimiseks kolmandatesse riikidesse, mis on tunnustatud samaväärsena määruse (EÜ) nr 834/2007 alusel. (64) Karmistada tuleks veelgi sätteid, millega reguleeritakse selliste toodete importi, mis vastavad liidu tootmis- ja märgistamiseeskirjadele ning millega seoses on ettevõtjaid kontrollinud kontrolliasutused või kontrollorganid, mida komisjon tunnustab kolmandates riikides mahepõllundusliku tootmise valdkonnas kontrollide ja sertifitseerimise teostamiseks pädevana. Eelkõige tuleks sätestada nõuded akrediteerimisasutustele, mis akrediteerivad kontrollorganeid seoses eeskirjadele vastavate mahepõllumajanduslike toodete impordiga liitu, et tagada kontrollorganite komisjoni poolsel järelevalvel võrdsed tingimused. Lisaks on vaja sätestada komisjoni jaoks võimalus võtta kolmandate riikide akrediteerimisasutuste ja pädevate asutustega vahetult ühendust, et muuta vastavalt kontrolliasutuste ja kontrollorganite järelevalve tõhusamaks. (65) Säilitada tuleks võimalus saada pääs liidu turule selliste mahepõllumajanduslike toodete jaoks, mis ei vasta liidu mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjadele, kuid mis pärinevad kolmandatest riikidest, mille mahepõllumajanduslik tootmine ja kontrollisüsteemid on tunnustatud liidu omadega samaväärsena. Määruse (EÜ) nr 834/2007 kohast kolmandate riikide samaväärsuse tunnustamist tuleks aga võimaldada ainult rahvusvahelise lepingu alusel liidu ja selliste asjaomaste kolmandate riikide vahel, mille puhul liit taotleks ka vastastikust samaväärsuse tunnustamist. (66) Määruse (EÜ) nr 834/2007 alusel samaväärsena tunnustatud kolmandaid riike tuleks ka käesoleva määruse alusel jätkuvalt tunnustada piiratud aja jooksul, mida on vaja, et tagada sujuv üleminek rahvusvahelise lepingu kaudu tunnustamise kavale, tingimusel et need riigid tagavad ka edaspidi oma mahepõllumajandusliku tootmise ja kontrolli eeskirjade samaväärsuse vastavate kehtivate liidu eeskirjadega ning täidavad kõiki nõudeid seoses enda tunnustamise järelevalvega komisjoni poolt. Kõnealune järelevalve peaks põhinema eelkõige kolmandatelt riikidelt komisjonile saadetavatel iga-aastastel aruannetel. (67) Kolmandates riikides samaväärseid garantiisid pakkuvate toodete impordi jaoks kontrollide teostamiseks ja sertifikaatide väljastamiseks pädevana tunnustatud kontrolliasutuste ja kontrollorganite kava kogemus näitab, et kõnealuste asutuste ja organite kohaldatavad eeskirjad on erinevad ja neid võiks olla keeruline käsitada vastavate liidu eeskirjadega samaväärsena. Peale selle kahjustab kontrolliasutuste ja kontrollorganite standardite paljusus nõuetekohast komisjonipoolset järelevalvet. Seetõttu tuleks see samaväärsuse kava kaotada. Kõnealustele kontrolliasutustele ja kontrollorganitele tuleks siiski anda piisavalt aega, et nad saaksid valmistuda liidu eeskirjadele vastavate toodete impordiga seotud tunnustuse saamiseks. (68) Kõigi käesolevas määruses sätestatud impordikordade alusel liitu imporditavate mahepõllumajanduslike toodete mahepõllumajanduslikuna turulelaskmise kohta peaks olema kättesaadav teave, mida on vaja, et tagada toote jälgitavus toiduahelas. (69) Selleks et tagada ettevõtjate seas aus konkurents, selliste imporditud toodete jälgitavus, mida kavatsetakse lasta liidu turule mahepõllumajanduslikuna, või kontrolliasutuste ja kontrollorganite tunnustamise ja järelevalve menetluse läbipaistvus seoses eeskirjadele vastavate mahepõllumajanduslike toodete impordiga, ning selleks, et tagada määruse (EÜ) nr 834/2007 alusel samaväärsena tunnustatud kolmandate riikide loetelu haldamine, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte seoses kolmandate riikide tolliasutustele mõeldud dokumentidega, eriti seoses mahepõllumajandusliku ekspordisertifikaadiga – võimaluse korral alati elektroonilisel kujul, impordiks vajalike dokumentidega – samuti võimaluse korral alati elektroonilisel kujul, ning kriteeriumidega kontrolliasutuste ja kontrollorganite tunnustamiseks või tunnustamise tühistamiseks seoses eeskirjadele vastavate mahepõllumajanduslike toodete impordiga ning seoses kõnealuse määruse alusel tunnustatud kolmandate riikide poolt nende tunnustamise järelevalve jaoks saadetava teabega ja kõnealuse järelevalve teostamisega komisjoni poolt, kaasa arvatud kohapealsed kontrollid. (70) Tuleks kehtestada säte, millega tagatakse, et ühes liikmesriigis kontrollitud ja käesolevale määrusele vastavate mahepõllumajanduslike toodete liikumist ei tohiks teises liikmesriigis piirata. Selleks et tagada ühtse turu ja liikmesriikide vahelise kaubanduse nõuetekohane toimimine, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, et kehtestada eeskirjad seoses mahepõllumajanduslike toodete vaba liikumisega. (71) Käesoleva määruse rakendamiseks vajaliku usaldusväärse teabe saamiseks peaksid liikmesriigid esitama komisjonile igal aastal vajaliku teabe. Selguse ja läbipaistvuse huvides peaksid liikmesriigid pidama ajakohastatud loetelusid pädevate asutuste, kontrolliasutuste ja kontrollorganite kohta. Liikmesriigid peaksid avalikustama kontrolliasutuste ja kontrollorganite loetelu ning komisjon peaks need igal aastal avaldama. (72) On vaja kehtestada meetmed, millega tagatakse sujuv üleminek teatavatele muudatustele käesoleva määrusega mahepõllumajanduslike toodete liitu importimist reguleerivas õigusraamistikus. Eelkõige tuleks selleks, et tagada sujuv üleminek vanalt õigusraamistikult uuele, delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte seoses määruse (EÜ) nr 834/2007 kohaselt algavaid üleminekuperioode käsitlevate eeskirjadega erandina üldreeglist, et varasemaid perioode ei saa üleminekuperioodi osana tagasiulatuvalt tunnustada. (73) Lisaks tuleks sätestada samaväärsuse osas tunnustatavate kontrolliasutuste ja kontrollorganite tunnustuse aegumise kuupäev ning kehtestada sätted, mille alusel käsitleda olukorda kuni nende tunnustamise aegumiseni. Samuti tuleks kehtestada sätted seoses kolmandate riikide samaväärsustaotlustega, mis on esitatud määruse (EÜ) nr 834/2007 alusel ning on käesoleva määruse jõustumise ajal menetluses. (74) Selleks et tagada määruse (EÜ) nr 834/2007 kohase samaväärsuse osas tunnustatavate kontrolliasutuste ja kontrollorganite loetelu haldamine ja hõlbustada kolmandate riikide samaväärsena tunnustamise selliste taotluste käsitlemise lõpuleviimist, mis on menetluses käesoleva määruse jõustumise ajal, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte seoses kõnealuste kontrolliasutuste ja kontrollorganite esitatava teabega, mida on vaja nende tunnustamise järelevalveks, ning seoses kõnealuse järelevalve teostamisega komisjoni poolt, samuti seoses võimalike menetluseeskirjadega, mida on vaja kolmandate riikide poolt esitatud ja menetluses olevate taotluste käsitlemiseks. (75) Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamise ühetaolised tingimused, tuleks anda komisjonile rakendusõigused seoses sellise andmebaasi loomise tehniliste üksikasjadega, kus loetletakse sordid, mille jaoks on saada mahepõllumajanduslikult saadud taimset paljundusmaterjali; seoses selliste toodete ja ainete lubamise või loa tühistamisega, mida võib kasutada mahepõllumajanduslikus tootmises üldiselt ning eelkõige töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmisel, kaasa arvatud lubamiseks kasutatavate menetlustega ning kõnealuste toodete ja ainete loeteludega ning vajaduse korral nende kirjelduse, koostisele esitatavate nõuete ja kasutustingimustega; seoses spetsiifilise ja praktilise korraga, mis käsitleb kontrolliasutuste ja kontrollorganite koodinumbritele viitavate märgiste ning põllumajanduslike toorainete tootmiskoha märgiste esitlemist, sisu ja suurust, koodinumbrite määramist kontrolliasutustele ja kontrollorganitele ning põllumajanduslike toorainete tootmiskoha märkimist; seoses üksikasjade ja spetsifikatsioonidega, mis käsitlevad ettevõtjate või ettevõtjate rühmade poolt pädevatele asutustele oma tegevuse kohta esitatavate teadete sisu, vormi ja edastamise viisi ning kontrollide eest koguda võidavate tasude avaldamise vormi; seoses ettevõtjate rühmade ja pädevate asutuste, kontrolliasutuste ja kontrollorganite vahelise ning liikmesriikide ja komisjoni vahelise teabevahetusega; seoses kolmandates riikides kontrollide teostamiseks pädevate kontrolliasutuste ja kontrollorganite tunnustamise ja tunnustamise tühistamisega ning kõnealuste kontrolliasutuste ja kontrollorganite loetelu kehtestamisega ja eeskirjade kehtestamisega, et tagada meetmete kohaldamine seoses nõuete rikkumise või selle kahtluse juhtudega, mis mõjutavad imporditud mahepõllumajanduslike toodete terviklikkust; seoses määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 33 lõike 2 alusel tunnustatud kolmandate riikide loetelu kehtestamisega ning kõnealuse loetelu muutmisega, samuti eeskirjade kehtestamisega, et tagada meetmete kohaldamine seoses nõuete rikkumise või selle kahtlusega juhtudega, mis mõjutavad kõnealustest kolmandatest riikidest imporditud mahepõllumajanduslike toodete terviklikkust; seoses käesoleva määruse rakendamiseks ja järelevalveks vajaliku teabe edastamiseks kasutatava süsteemiga ning seoses määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 33 lõike 3 alusel tunnustatud kontrolliasutuste ja kontrollorganite loetelu kehtestamise ja selle loetelu muutmisega. Nimetatud volitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011[34]. (76) Komisjonile tuleks anda õigus võtta vastu vahetult kohaldatavaid õigusakte, kui seda on ebaausate tavade või mahepõllumajandusliku tootmise põhimõtete ja eeskirjadega kokkusobimatute tavade vastase kaitse, tarbijausalduse kaitse või ettevõtjate vahelise ausa konkurentsi kaitsega seotud juhtudel nõuetekohaselt põhjendatud tungiva kiireloomulisuse tõttu vaja selleks, et tagada meetmete kohaldamine seoses nõuete rikkumise või selle kahtluse juhtudega, mis mõjutavad tunnustatud kontrolliasutuste või kontrollorganite kontrolli alla kuuluvate mahepõllumajanduslike imporditud toodete terviklikkust. (77) Selleks et tagada sujuv üleminek määruses (EÜ) nr 834/2007 sätestatud taimse paljundusmaterjali mahepõllumajanduslikku päritolu ning tõuaretusloomi käsitlevatelt eeskirjadelt ning kõnealuse määruse artikli 22 kohaselt vastu võetud erandlikelt tootmiseeskirjadelt käesolevas määruses sätestatud uutele taimede ja taimsete saaduste ning kariloomade kasvatuse eeskirjadele, tuleks delegeerida komisjonile õigus võtta vastu teatavaid õigusakte seoses erandite tegemisega juhul, kui seda peetakse vajalikuks, et tagada juurdepääs taimsele paljundusmaterjalile ja tõuaretuseks kasutatavatele elusloomadele, mida võib kasutada mahepõllumajanduslikus tootmises. Kuna kõnealused õigusaktid on olemuselt üleminekuaktid, tuleks neid kohaldada piiratud aja jooksul. (78) Komisjon peaks kaaluma mahepõllumajandusliku taimse paljundusmaterjali ja mahepõllumajanduslike tõuaretusloomade kättesaadavuse olukorda ning esitama sellega seoses Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande 2021. aastal. (79) Sätestada tuleks võimalus selliste toodete varude ammendamiseks, mis on toodetud kooskõlas määrusega (EÜ) nr 834/2007 ja lastud turule enne käesoleva määruse kohaldamist. (80) Mahepõllumajandusliku tootmise ja mahepõllumajanduslike toodete märgistamise õigusraamistiku läbivaatamine näitas, et määruse (EL) nr XXX/XXXX (ametlike kontrollide määrus) kohaselt teostatavate ametlike kontrollide ja teiste ametlike toimingutega seotud erivajadused nõuavad sätteid nõuete rikkumise juhtude paremaks käsitlemiseks. Samuti tuleks määruse (EL) nr XXX/XXXX [ametlike kontrollide määrus] sätteid, milles käsitletakse pädevate asutuste ülesandeid ja vastutust, delegeeritud asutuste heakskiitmist ja järelevalvet, ametlikku sertifitseerimist, aruandlusnõudeid ja haldusabiga, kohandada mahepõllumajandusliku tootmise sektori erivajadustele. Seetõttu tuleks määrust (EL) nr XXX/XXXX [ametlike kontrollide määrus] vastavalt muuta. (81) Kuna liikmesriigid ise ei saa käesoleva määruse eesmärke (täpsemalt ausat konkurentsi ja mahepõllumajanduslike toodete siseturu nõuetekohast toimimist, samuti tarbijausalduse tagamist kõnealuste toodete ja Euroopa Liidu mahepõllumajandusliku tootmise logu suhtes) täielikult täita ning seda oleks mahepõllumajandusliku tootmise eeskirjade ühtlustamise vajaduse tõttu võimalik paremini täita liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuspõhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nende eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. (82) On asjakohane sätestada käesoleva määruse kohaldamise kuupäev, mis annaks ettevõtjatele võimaluse uute kehtestatavate nõuetega kohaneda, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I peatükk Reguleerimisese, -ala ja mõisted Artikkel 1 Reguleerimisese Käesoleva määrusega kehtestatakse mahepõllumajandusliku tootmise põhimõtted ja sätestatakse eeskirjad seoses mahepõllumajandusliku tootmise ning sellele viitavate märgiste kasutamisega märgistamisel ja reklaamimisel. Artikkel 2 Reguleerimisala 1. Käesolevat määrust kohaldatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) I lisas loetletud põllumajandustoodete ning mõnede teiste käesoleva määruse I lisas loetletud toodete suhtes niivõrd, kuivõrd kõnealused põllumajandustooted ja teised tooted on mõeldud tootmiseks, ettevalmistamiseks, turustamiseks, turulelaskmiseks, importimiseks või eksportimiseks mahepõllumajanduslikena. Metsloomade küttimisel saadud tooteid ning kalapüügitooteid ei loeta mahepõllumajanduslikuks toodanguks. 2. Käesolevat määrust kohaldatakse kõigi selliste ettevõtjate suhtes, kes on seotud lõikes 1 osutatud toodete mis tahes tootmis-, ettevalmistus- või turustusetapiga. Käesolevat määrust ei kohaldata Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1169/2011[35] artikli 2 lõike 2 punktis d määratletud toitlustusettevõtete suhtes. Toitlustusettevõtetest pärit toodete märgistamise ja kontrolli suhtes võivad liikmesriigid kohaldada siseriiklikke või nende puudumise korral erasektori eeskirju. 3. Käesoleva määruse kohaldamine ei piira seonduvate liidu õigusaktide kohaldamist muu hulgas toiduahela ohutuse, loomade tervishoiu ja heaolu, taimetervise ja taimse paljundusmaterjali valdkonnas, ega eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr XX/XXXX[36] (taimne paljundusmaterjal) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr XX/XXXX[37] (taimekahjurite vastased kaitsemeetmed) kohaldamist. 4. Käesoleva määruse kohaldamine ei piira muude selliste liidu erisätete kohaldamist, milles käsitletakse toodete turulelaskmist, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013[38] ja määruse (EL) nr 1169/2011 kohaldamist. 5. Selleks et võtta arvesse teavet uute tootmismeetodite või materjalide kohta või rahvusvahelisi kohustusi, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 36 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse I lisas sätestatud tooteloetelu. Kõnealusesse loetellu võib lisada ainult põllumajandustoodetega tihedalt seotud tooteid. Artikkel 3 Mõisted Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: (1) „mahepõllumajanduslik tootmine” – selliste tootmismeetodite kasutamine, mis on kõigis tootmis-, ettevalmistus- ja turustusetappides kooskõlas käesoleva määrusega; (2) „mahepõllumajanduslik” – mahepõllumajanduslikust tootmisest pärinev või sellega seotud; (3) „põllumajanduslik tooraine” – põllumajandustoode, millega ei ole tehtud ühtki säilitamis- ega töötlemistoimingut; (4) „ennetusmeetmed” – meetmed, mida tuleb võtta, et tagada mulla kvaliteet, vältida ja tõrjuda kahjureid ja umbrohtu ning vältida saastumist käesoleva määruse kohaselt lubamatute toodete või ainetega; (5) „üleminek” – üleminek teatava ajavahemiku jooksul mittemahepõllumajanduslikult tootmiselt mahepõllumajanduslikule tootmisele; (6) „ettevõtja” – füüsiline või juriidiline isik, kes vastutab käesoleva määruse täitmise eest kõigis tema kontrollitavates tootmis-, ettevalmistus- ja turustusetappides; (7) „ettevõtjate rühm” – rühm, milles iga ettevõtja on põllumajandustootja, kellel on kuni viis ha kasutatava põllumajandusmaaga majapidamine ning kes võib lisaks toidu või sööda tootmisele tegelda ka toidu või sööda töölemisega; (8) „põllumajandustootja” – füüsiline või juriidiline isik või füüsiliste või juriidiliste isikute rühm, olenemata sellele rühmale ja selle liikmetele liikmesriigi õigusaktidega antud juriidilisest staatusest, kes tegeleb põllumajandusliku tegevusega; (9) „põllumajandusmaa” – põllumajandusmaa määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 4 lõike 1 punkti e tähenduses; (10) „taimed” – taimed määruse (EÜ) nr 1107/2009 artikli 3 punkti 5 tähenduses; (11) „taimekasvatus” – põllumajanduslike taimekasvatussaaduste tootmine, sealhulgas vabas looduses kasvavate taimede saaduste kogumine kaubanduseesmärkidel; (12) „taimsed saadused” – taimsed saadused määruse (EÜ) nr 1107/2009 artikli 3 punkti 6 tähenduses; (13) „kahjur” – kahjur määruse (EL) nr XX/XXXX (taimekahjurite vastased kaitsemeetmed) artikli 1 punkti 1 tähenduses; (14) „taimekaitsevahendid” – tooted, millele on osutatud määruse (EÜ) nr 1107/2009 artiklis 2; (15) „loomakasvatus” – maismaal elavate koduloomade ja kodustatud loomade, sh putukate kasvatamine ja nendest toodete valmistamine; (16) „veranda” – loomapidamishoone täiendav katusega, soojustamata vabaõhuosa, mille pikim külg on tavaliselt varustatud traattara või -võrguga ning milles on väliskliima, looduslik ja kunstlik valgustus ning allapanuga põrand; (17) „vesiviljelus” – vesiviljelus Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1380/2013[39] artikli 4 lõike 1 punkti 25 tähenduses; (18) „veterinaarravi” – kõik konkreetse haiguse juhtumit ravivad või ennetavad kuurid; (19) „veterinaarravimid” – veterinaarravimid Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/82/EÜ[40] artikli 1 punkti 2 tähenduses; (20) „ettevalmistamine” – mahepõllumajanduslike toodete säilitamise ja/või töötlemise (sh kasvatatud loomade tapmise ja tükeldamise), pakendamise, märgistamise ja/või märgistusel mahepõllumajandusliku tootmisega seoses muudatuste tegemisega seotud toimingud; (21) „toit” – toit Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 178/2002 artiklis 2 määratletud tähenduses[41]; (22) „sööt" – sööt määruse (EÜ) nr 178/2002 artikli 3 punkti 4 tähenduses; (23) „söödamaterjal” – söödamaterjal Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 767/2009[42] artikli 3 lõike 2 punkti g tähenduses; (24) „üleminekujärgus sööt” – üleminekuperioodil toodetud sööt, välja arvatud ülemineku algusele järgneva 12 kuu saak; (25) „turule laskmine” – turule laskmine määruse (EÜ) nr 178/2002 artikli 3 punkti 8 tähenduses; (26) „jälgitavus” – jälgitavus määruse (EÜ) nr 178/2002 artikli 3 punkti 15 tähenduses; (27) „tootmis-, ettevalmistus- ja turustusetapid” – mis tahes etapp alates mahepõllumajandusliku toote esmasest tootmisest kuni selle ladustamise, töötlemise, transpordi, müügi või lõpptarbijale tarnimiseni ning vajaduse korral märgistamine, reklaam, import, eksport ja alltöövõtt; (28) „katastroofiolukord” – olukord, mis tuleneb ebasoodsatest ilmastikutingimustest, keskkonnajuhtumist, loodusõnnetusest või katastroofist, nagu need on määratletud vastavalt määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 2 lõike 1 punktides h, j, k ja l; (29) „koostisosa” – koostisosa määruse (EL) nr 1169/2011 artikli 2 lõike 2 punkti f tähenduses; (30) „märgistamine” – märgistamine määruse (EL) nr 1169/2011 artikli 2 lõike 2 punkti j tähenduses; (31) „reklaam” – igasugune mahepõllumajanduslike toodete avalik esitlemine muul viisil kui märgistuse abil, mille eesmärk või tõenäoline tulemus on hoiakute, veendumuste ja käitumise mõjutamine ja kujundamine, et otseselt või kaudselt edendada mahepõllumajanduslike toodete müüki; (32) „pädevad asutused” – pädevad asutused määruse (EL) nr XXX/XXXX [ametlike kontrollide määrus] artikli 2 punkti 5 tähenduses; (33) „kontrolliasutus” – mahepõllumajandusliku tootmise ja mahetoodete märgistamise kontrolliasutus määruse (EL) nr XXX/XXXX [ametlike kontrollide määrus] artikli 2 punkti 39 tähenduses; (34) „kontrollorgan” – delegeeritud asutus määruse (EL) nr XXX/XXXX [ametlike kontrollide määrus] artikli 2 punkti 38 tähenduses, samuti organ, mis on komisjoni poolt tunnustatud või komisjoni poolt tunnustatud kolmanda riigi poolt tunnustatud tegema kolmandates riikides kontrolle mahetoodete impordiks liitu; (35) „nõuete rikkumine” – käesoleva määruse sätete täitmata jätmine; (36) „geneetiliselt muundatud organismid” – geneetiliselt muundatud organismid Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/18/EÜ[43] artikli 2 punkti 2 tähenduses, mis ei ole saadud kõnealuse direktiivi I B lisas loetletud geneetilise muundamise meetodite abil, siin edaspidi „GMO”; (37) „toodetud GMOdest” – täielikult või osaliselt GMOdest saadud, kuid ei sisalda GMOsid ega koosne GMOdest; (38) „toodetud GMOde abil” – saadud GMO kui tootmisprotsessi viimase elusorganismi kasutamise abil, kuid ei sisalda GMOsid, ei koosne GMOdest ega ole GMOdest toodetud; (39) „toidu lisaaine” – toidu lisaaine Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1333/2008[44] artikli 3 lõike 2 punkti a tähenduses; (40) „söödalisand” – söödalisand Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1831/2003[45] artikli 2 lõike 2 punkti a tähenduses; (41) „samaväärsus” – samade eesmärkide täitmine ja põhimõtete järgimine, kohaldades eeskirju, mis tagavad sama kindlustundetaseme nõuetelevastavuse osas; „abiaine” – abiaine määruse (EÜ) nr 1333/2008 artikli 3 lõike 2 punkti b tähenduses; (42) „toiduensüüm” – toiduensüüm Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1332/2008[46] artikli 3 lõike 2 punkti a tähenduses; (43) „ioniseeriv kiirgus” – ioniseeriv kiirgus nõukogu määruse 96/29/Euratom artikli 1 tähenduses[47]. II peatükk Mahepõllumajandusliku tootmise põhimõtted Artikkel 4 Üldpõhimõtted Mahepõllumajanduslik tootmine on säästlik põllumajandusmajandussüsteem, mille aluseks on järgmised üldpõhimõtted: (a) looduse süsteemide ja tsüklite arvessevõtmine ning mulla ja vee, õhu ja bioloogilise mitmekesisuse seisundi, taime- ja loomatervise ning nendevahelise tasakaalu säilitamine ja parandamine; (b) kaasa aitamine rikkaliku bioloogilise mitmekesisuse saavutamisele; (c) energia ja loodusvarade, näiteks vee, mulla, orgaaniliste ainete ja õhu vastutustundlik kasutamine; (d) loomade heaolu rangete standardite järgimine ning eelkõige loomaliikidele omaste käitumuslike vajaduste rahuldamine; (e) ökosüsteemidel põhinevate, süsteemisiseseid loodusvarasid kasutavate bioloogiliste protsesside kohane kavandamine ja juhtimine meetoditega, mille puhul: i) kasutatakse elusorganisme ja mehaanilisi tootmismeetodeid; ii) tegeldakse maaga seotud taime- ja loomakasvatusega või kalavarude säästva kasutamise põhimõtet järgiva vesiviljelusega; iii) ei kasutata GMOsid ega GMOdest valmistatud tooteid, välja arvatud veterinaarravimid; iv) tuginetakse vajaduse korral ennetusmeetmete kasutamisele; (f) väliste sisendite kasutamise piiramine. Kui väliste sisendite kasutamine on vajalik või kui punktis e osutatud asjakohased majandamistavad ja -meetodid puuduvad, kasutatakse ainult: i) mahepõllumajanduslikust tootmisest pärinevaid sisendeid; ii) looduslikke või looduslikul teel saadud aineid; iii) vähe lahustuvaid mineraalväetisi; (g) vajaduse korral ning käesoleva määruse raamistikus tootmisprotsessi kohandamine, võttes arvesse sanitaarseisundit ja piirkondade erinevusi ökoloogilises tasakaalus, kliimat ja kohalikke tingimusi ning arengutaset ja eriomaseid põllumajandustavasid. Artikkel 5 Põllumajandusliku tegevuse ja vesiviljeluse suhtes kohaldatavad konkreetsed põhimõtted Põllumajandusliku tegevuse ja vesiviljeluse raames põhineb mahepõllumajanduslik tootmine eelkõige järgmistel konkreetsetel põhimõtetel: (a) mullaelustiku ja loodusliku mullaviljakuse, mulla stabiilsuse, mulla veesidumisvõime ja bioloogilise mitmekesisuse säilitamine ning parandamine, mulla orgaanilise aine vähenemise ning pinnase tihenemise ja mullaerosiooni vältimine ja selle vastu võitlemine, taimede toitmine peamiselt mulla ökosüsteemi kaudu; (b) taastumatute loodusvarade ja väliste sisendite kasutamise võimalikult suur piiramine; (c) taimset ja loomset päritolu jäätmete ning kõrvalsaaduste ringlussevõtt taime- ja loomakasvatuse sisendina; (d) taimetervise tagamine ennetusmeetmetega, eelkõige sobilike kahjuri- ja haiguskindlate liikide, sortide või heterogeense materjali valimine, sobilike külvikordade kasutamine, mehhaanilised ja füüsilised meetodid ning kahjurite looduslike vaenlaste kaitse; (e) tõugude valimine, võttes arvesse loomade võimet kohanduda kohalike tingimustega, nende elujõulisust ja nende vastupanuvõimet haigustele ja terviseprobleemidele; kohapealsete oludega kohandatud ja maaga seotud loomakasvatuse viljelemine; selliste loomakasvatusmeetodite kasutamine, millega tugevdatakse immuunsüsteemi ja organismi loomulikku haigustele vastupanu võimet, eelkõige regulaarse liikumise ja vajaduse korral vabaõhualale ja karjamaale pääsu võimaldamine; (f) loomade heaolu kõrge taseme tagamine, järgides nende liigiomaseid vajadusi; (g) loomade söötmine mahepõllumajandusliku loomasöödaga, mis koosneb põhiliselt mahepõllumajanduslikust tootmisest pärinevatest koostisosadest ning looduslikest mittepõllumajanduslikest ainetest; (h) geenitehnoloogia, loomade kloonimise, polüploidsuse indutseerimise ja ioniseeriva kiirguse keeld kogu mahepõllumajandusliku toiduahela ulatuses; (i) veekeskkonna tervise ja ümbritsevate vee- ja maismaaökosüsteemi omaduste jätkuv säilitamine; (j) veeorganismide toitmine määruses (EL) nr 1380/2013 määratletud kalavarude säästvast kasutamisest pärineva söödaga või mahesöödaga, mis koosneb mahepõllumajanduslikust tootmisest, sealhulgas mahepõllumajanduslikust vesiviljelusest pärinevatest koostisosadest ning looduslikest mittepõllumajanduslikest ainetest. Artikkel 6 Mahepõllumajandusliku toidu ja sööda töötlemise suhtes kohaldatavad konkreetsed põhimõtted Töödeldud mahepõllumajandusliku toidu ja sööda tootmisel tuginetakse eelkõige järgmistele konkreetsetele põhimõtetele: (a) mahepõllumajandusliku toidu tootmine mahepõllumajanduslikest koostisosadest; (b) mahepõllumajandusliku sööda tootmine mahepõllumajanduslikest söödamaterjalidest; (c) toidus kasutatavate lisaainete ning peamiselt tehnoloogia- ja aistinguülesandeid täitvate mittemahepõllumajanduslike koostisosade, samuti mikroelementide ja abiainete kasutamise piiramine selliselt, et neid kasutataks minimaalselt ning ainult vältimatu ja tehnoloogiaga seotud vajaduse korral või teatavatel toitumisalastel eesmärkidel; (d) söödalisandite ja abiainete kasutamise piiramine ning nende kasutamine ainult vältimatu tehnoloogilise või zootehnilise vajaduse korral või teatavatel toitumiseesmärkidel; (e) selliste ainete ja töötlemismeetodite välistamine, mis võiksid olla eksitavad toote tegeliku laadi osas; (f) toidu või sööda hoolikas töötlemine, kasutades selleks eelistatavalt bioloogilisi, mehaanilisi ja füüsilisi meetodeid. III peatükk Tootmiseeskirjad Artikkel 7 Üldised tootmiseeskirjad 1. Ettevõtjad peavad järgima järgmiseid üldisi tootmiseeskirju: (a) kogu põllumajandusliku majapidamise või vesiviljelusettevõtte majandamisel järgitakse mahepõllumajandusliku tootmise suhtes kohaldatavaid eeskirju; (b) kui II lisa IV osa punktis 2.2 ja VI osa punktis 1.3 ei ole teisiti sätestatud, võib mahepõllumajanduses ja mahevesiviljeluses kasutada ainult artikli 19 kohaselt lubatud tooteid ja aineid tingimusel, et asjaomane aine või toode on lubatud kasutamiseks põllumajanduses ja vesiviljeluses kooskõlas asjakohaste liidu õigusaktidega ning vajaduse korral asjaomastes liikmesriikides kooskõlas liidu õigusaktidel põhinevate siseriiklike sätetega; (c) mahepõllumajandusliku toidu või sööda ning mahepõllumajanduslikus toidus või söödas kasutatud toorainete töötlemisel on keelatud kasutada ioniseerivat kiirgust; (d) mahepõllumajanduslikud ettevõtjad, välja arvatud mikroettevõtjad, ning merevetikaid või vesiviljelusloomi tootvad põllumajandustootjad ja ettevõtjad võtavad kasutusele keskkonnajuhtimissüsteemi, et vähendada oma tegevuse keskkonnamõju. 2. Selleks et tagada üldiste tootmiseeskirjade nõuetekohane kohaldamine, antakse komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte kooskõlas artikliga 36, milles sätestatakse kriteeriumid, mida lõike 1 punktis d osutatud keskkonnajuhtimissüsteem täitma peab. Kõnealustes kriteeriumides võetakse arvesse väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate eripära. Artikkel 8 Üleminek 1. Merevetikaid või vesiviljelusloomi tootvad põllumajandustootjad ja ettevõtjad peavad kinni üleminekuperioodist. Nad kohaldavad kogu üleminekuperioodi vältel käesolevas määruses sätestatud mahepõllumajandusliku tootmise eeskirju ning eelkõige II lisas sätestatud ülemineku erieeskirju. 2. Üleminekuperiood algab kõige varem siis, kui merevetikaid või vesiviljelusloomi tootev põllumajandustootja või ettevõtja on kooskõlas käesoleva määrusega teatanud oma tegevusest pädevatele asutustele. 2.a) Erandina lõikest 2 ei ole kesa suhtes vaja kohaldada üleminekuperioodi, kui maa on olnud söödis enne artikli 24 lõike 1 kohast teatamist vähemalt nii kaua, kui on vaja üleminekuks ja kui on täidetud muud vajalikud nõuded. 3. Üleminekuperioodi osana ei või tagasiulatuvalt arvesse võtta ühtki varasemat perioodi. 4. Üleminekuperioodil toodetud tooteid ei turustata mahepõllumajanduslikuna. 5. Erandina artikli 7 lõike 1 punktist a võib põllumajanduslik majapidamine üleminekuperioodil jaguneda selgelt eraldatud üksusteks, millest kõiki ei majandata mahepõllumajandusliku tootmise alusel. Kariloomade osas peavad üleminekuperioodi vältel olema mahepõllumajanduslikus tootmises eri liigid. Vesiviljeluses võib kasutada samu liike, tingimusel et tootmisalad on piisavalt eraldatud. Taimede osas peavad üleminekuperioodi vältel olema mahepõllumajanduslikus tootmises erinevad kergesti eristatavad sordid. 6. Selleks et tagada mahepõllumajandusliku tootmise kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega ning selle kohandamine tehnika arenguga, antakse komisjonile õigus võtta kooskõlas artikliga 36 vastu delegeeritud õigusakte selliste eeskirjade kehtestamiseks, millega täiendatakse käesolevas artiklis sätestatud eeskirju või täiendatakse ja muudetakse II lisas sätestatud üleminekueeskirju. Artikkel 9 GMOde kasutamise keeld 1. GMOsid ja GMOdest või GMOde abil toodetud tooteid ei kasutata toidus ega söödas ega toiduna, söödana, abiainetena, taimekaitsevahenditena, väetistena, mullaomaduste parandajatena, taimse paljundusmaterjalina, mikroorganismidena ega mahepõllumajanduslikult kasvatatavate loomadena. 2. Lõike 1 kohaldamisel GMOde suhtes või GMOdest või GMOde abil toiduks ja söödaks toodetud toodete suhtes võivad ettevõtjad usaldada toote etiketti või muud sellega kaasas olevat dokumenti, mis on toote külge kinnitatud või sellega kaasa antud kooskõlas direktiiviga 2001/18/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1829/2003[48] või Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1830/2003[49]. 3. Ettevõtjad võivad eeldada, et kui nende ostetud toit ja sööt ei ole lõikes 2 osutatud määruste kohaselt märgistatud või kui sellega ei ole kaasas vastavaid dokumente, siis ei ole nende tootmisel GMOsid ega GMOdest või GMOde abil toodetud tooteid kasutatud, kui nad ei ole saanud muud teavet selle kohta, et kõnealuste toodete märgistus ei ole nimetatud määrustega kooskõlas. Artikkel 10 Taimekasvatuseeskirjad 1. Taimi kasvatavad või taimseid saaduseid tootvad ettevõtjad peavad eelkõige järgima II lisa I osas sätestatud tootmise erieeskirju. 2. Iga liikmesriik tagab, et võetakse kasutusele arvutipõhine andmebaas, kus loetletakse sordid ja heterogeenne materjal kooskõlas määrusega (EL) nr XX/XXX (taimse paljundusmaterjali õigusakt), mille jaoks tema territooriumil on saada mahepõllumajanduslikult toodetud taimne paljundusmaterjal. 3. Selleks et tagada mahepõllumajandusliku taimekasvatuse kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega ning selle kohandamine tehnika arenguga, antakse komisjonile õigus võtta kooskõlas artikliga 36 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse või täiendatakse taimekasvatuse erieeskirju seoses järgmisega: (a) viljelustavad; (b) mulla majandamine ja väetamine; (c) taimetervis ning kahjurite ja umbrohu tõrje; (d) seenekasvatuse majandamine ning teised spetsiifilised taimekasvatuse ja taimsete saaduste tootmise süsteemid; (e) taimse paljundusmaterjali päritolu; (f) looduslike taimede kogumine. 4. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, milles sätestatakse lõikes 2 osutatud andmebaasi loomise tehnilised üksikasjad. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 37 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega. Artikkel 11 Loomakasvatuseeskirjad 1. Loomakasvatusettevõtjad peavad järgima eelkõige II lisa II osas sätestatud tootmise erieeskirju. 2. Selleks et tagada mahepõllumajandusliku loomakasvatuse kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega ning selle kohandamine tehnika arenguga, antakse komisjonile õigus võtta kooskõlas artikliga 36 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse või täiendatakse loomakasvatuse erieeskirju seoses järgmisega: (a) loomade päritolu; (b) loomapidamistingimused, sealhulgas lautade ja vabaõhualade miinimumpindala ning loomade maksimumarv hektaril; (c) loomakasvatustavad; (d) aretus; (e) sööt ja söötmine; (f) haiguste ennetamine ja veterinaarravi. Artikkel 12 Merevetikate ja vesiviljelusloomade tootmise eeskirjad 1. Merevetikaid ja vesiviljelusloomi tootvad ettevõtjad peavad järgima eelkõige II lisa III osas sätestatud tootmise erieeskirju. 2. Selleks et tagada merevetikate mahepõllumajandusliku tootmise kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega ning selle kohandamine tehnika arenguga, antakse komisjonile õigus võtta kooskõlas artikliga 36 vastu delegeeritud õigusakte selliste eeskirjade kehtestamiseks, millega muudetakse või täiendatakse merevetikate tootmise erieeskirju seoses järgmisega: (a) veekeskkonna sobivus ja säästva majandamise kava; (b) looduslike merevetikate kogumine; (c) merevetikate viljelus; (d) tootmisseadmete ja -rajatiste ummistamise vastased meetmed ning nende seadmete ja rajatiste puhastamine. 3. Selleks et tagada mahepõllumajanduslike vesiviljelusloomade tootmise kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega ning selle valdkonna kohandamine tehnika arenguga, antakse komisjonile õigus võtta kooskõlas artikliga 36 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse või täiendatakse vesiviljelusloomade tootmise erieeskirju seoses järgmisega: (a) veekeskkonna sobivus ja säästva majandamise kava; (b) vesiviljelusloomade päritolu; (c) vesiviljeluses kohaldatavad kasvatustavad, sealhulgas veehoidlad, tootmissüsteemid, maksimaalne ja vajaduse korral minimaalne asustustihedus; (d) aretus; (e) vesiviljelusloomade majandamine; (f) sööt ja söötmine; (g) haiguste ennetamine ja veterinaarravi. Artikkel 13 Töödeldud toidu ja sööda tootmise eeskirjad 1. Töödeldud toitu ja sööta tootvad ettevõtjad peavad järgima konkreetselt II lisa IV osas sätestatud tootmise erieeskirju. 2. Selleks et tagada mahepõllumajanduslikult töödeldud toidu ja sööda kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega ning selle valdkonna kohandamine tehnika arenguga, antakse komisjonile õigus võtta kooskõlas artikliga 36 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse või täiendatakse töödeldud toidu ja sööda tootmise erieeskirju seoses järgmisega: (a) järgitavad menetlused; (b) võetavad ennetusmeetmed; (c) töödeldud toidu ja sööda koostis, sealhulgas töödeldud toidus ja söödas kasutamiseks lubatavad tooted ja ained; (d) puhastusmeetmed; (e) töödeldud toodete turulelaskmine, sealhulgas nende märgistamine ja identifitseerimine; (f) mahepõllumajanduslike toodete eraldamine, mittemahepõllumajanduslikest toodetest saadud põllumajanduslikud koostisosad ja söödamaterjalid, põllumajanduslikud koostisosad ja söödamaterjalid; (g) nende mittemahepõllumajanduslike koostisosade loetelu, mida võib töödeldud mahepõllumajanduslike toodete tootmisel erandlikult kasutada; (h) artikli 21 lõike 3 punkti a alapunktis ii ja punktis b osutatud põllumajanduslike koostisosade protsentuaalse sisalduse arvutamine; (i) toidu või sööda töötlemisel kasutatavad meetodid. Artikkel 14 Veinitootmiseeskirjad 1. Veinisektoritooteid tootvad ettevõtjad peavad järgima eelkõige II lisa V osas sätestatud tootmise erieeskirju. 2. Selleks et tagada mahepõllumajandusliku veinitootmise kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega ning selle kohandamine tehnika arenguga, antakse komisjonile õigus võtta kooskõlas artikliga 36 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse või täiendatakse veinitootmise erieeskirju seoses veinivalmistustavade ja veini valmistamisega seotud piirangutega. Artikkel 15 Toiduks või söödaks kasutatava pärmi tootmise eeskirjad 1. Toidu või söödana kasutatavat pärmi tootvad ettevõtjad peavad järgima konkreetselt II lisa VI osas sätestatud tootmise erieeskirju. 2. Selleks et tagada mahepõllumajandusliku pärmitootmise kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega ning selle kohandamine tehnika arenguga, antakse komisjonile õigus võtta kooskõlas artikliga 36 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse või täiendatakse pärmitootmise erieeskirju seoses töötlemise ja kasutatavate substraatidega. Artikkel 16 Teiste toodete tootmise eeskirjad Selleks et võtta arvesse tulevikus tekkida võivaid vajadusi kehtestada tootmise erieeskirjad toodetele, millele ei ole osutatud artiklites 10–15, ning et tagada kõnealuste täiendavate toodete mahepõllumajandusliku tootmise kvaliteet, jälgitavus ja käesoleva määruse järgimine ning selle valdkonna kohandamine tehnika arenguga, antakse komisjonile õigus võtta kooskõlas artikliga 36 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse või täiendatakse II lisa seoses selliste toodete tootmise erieeskirjadega. Artikkel 17 Erandlike tootmiseeskirjade vastuvõtmine Selleks et tagada mahepõllumajandusliku tootmise jätkumine või taasalustamine katastroofiolukorras ning kohaldades II peatükis sätestatud põhimõtteid, antakse komisjonile õigus võtta kooskõlas artikliga 36 vastu delegeeritud õigusakte, milles sätestatakse kriteeriumid selliste olukordade kvalifitseerimiseks katastroofilisena ning kehtestatakse erieeskirjad nende olukordade lahendamiseks ning sellekohaste seire- ja aruandlusnõuete kohta. Artikkel 18 Kogumine, pakendamine, transport ja ladustamine 1. Mahepõllumajanduslikke tooteid kogutakse, pakendatakse, transporditakse ja ladustatakse kooskõlas III lisas sätestatud eeskirjadega. 2. Selleks et tagada mahepõllumajandusliku tootmise terviklikkus ning kohandamine tehnika arenguga, antakse komisjonile õigus võtta kooskõlas artikliga 36 vastu delegeeritud õigusakte, millega muudetakse või täiendatakse III lisas sätestatud eeskirju. Artikkel 19 Toodete ja ainete kasutamise lubamine mahepõllumajanduslikus tootmises 1. Komisjon võib lubada mahepõllumajanduslikus tootmises järgmistel eesmärkidel kasutada teatavaid tooteid ja aineid ning lisada need piiratud loeteludesse: (a) taimekaitsevahenditena; (b) väetiste, mullaomaduste parandajate ja toitainetena; (c) söödamaterjalidena; (d) söödalisanditena ja abiainetena; (e) tiikide, puuride, paakide, voolava veega veekogude, loomapidamishoonete ja -rajatiste puhastamiseks ja desinfitseerimiseks kasutatavate toodetena; (f) taimede kasvatamiseks kasutatavate hoonete ja rajatiste, sealhulgas põllumajandusliku majapidamise laoruumide puhastamiseks ja desinfitseerimiseks kasutatavate toodetena. Eelkõige võib komisjon mahepõllumajanduslikult töödeldud toidu tootmises järgmistel eesmärkidel kasutamiseks lubada teatavaid tooteid ja aineid ning lisada neid piiratud loeteludesse: (a) toidu lisaainetena, toiduensüümidena ja abiainetena; (b) töötlemise abiainetena, mida võib kasutada pärmi ja pärmitoodete tootmisel. 2. Lõike 1 esimeses lõigus osutatud toodete ja ainete kasutamise lubamisel mahepõllumajanduslikus tootmises lähtutakse II peatükis sätestatud põhimõtetest ning järgmistest kriteeriumidest, mida hinnatakse tervikuna: (a) nende kasutamine on vajalik pidevaks tootmiseks ja oluline kavandatud kasutuse seisukohalt; (b) kõik tooted ja ained on taimset, loomset, mikroobset või mineraalset päritolu, välja arvatud juhul, kui sellist päritolu tooteid või aineid ei ole saada piisavas koguses või piisava kvaliteediga või kui alternatiivid puuduvad; (c) lõike 1 esimese lõigu punktis a osutatud toodete suhtes kohaldatakse järgmisi tingimusi: (i) nende kasutamine on oluline kahjuri tõrjeks, mille jaoks ei ole muid bioloogilisi, füüsilisi või aretuslikke võimalusi või maaviljelustavasid või muid tõhusaid tõrjetavasid; (ii) kui tooted ei ole taimset, loomselt, mikroobset või mineraalset päritolu ega ole identsed nende loodusliku vormiga, võib nende kasutamist lubada ainult juhul, kui nende kasutamistingimused välistavad igasuguse otsese kokkupuute taime söödavate osadega; (d) lõike 1 esimese lõigu punktis b osutatud toodete puhul on nende kasutamine oluline mullaviljakuse saavutamiseks või säilitamiseks või taimede konkreetsete toitainevajaduste rahuldamiseks või konkreetsetel mullaomaduste parandamise eesmärkidel; (e) lõike 1 esimese lõigu punktides c ja d osutatud toodete suhtes kohaldatakse järgmisi tingimusi: (i) nende kasutamine on vajalik loomade tervise, heaolu ja elujõulisuse säilitamiseks ning selleks, et aidata tagada nõuetekohane söödavalik, mis vastab asjaomaste liikide füsioloogilistele ja käitumisvajadustele, või kui nende kasutamine on vajalik sööda tootmiseks või säilitamiseks, kuna sööda tootmine või säilitamine oleks ilma selliste ainete kasutamiseta võimatu; (ii) mineraalset päritolu sööt, mikroelemendid, vitamiinid või provitamiinid on looduslikku päritolu, välja arvatud juhul, kui sellist päritolu tooteid või aineid ei ole saada piisavas koguses või piisava kvaliteediga või kui alternatiivid puuduvad. Lõike 1 teises lõigus osutatud toodete ja ainete kasutamise lubamisel mahepõllumajanduslikus töödeldud toidu tootmises lähtutakse II peatükis sätestatud põhimõtetest ning järgmistest kriteeriumidest, mida hinnatakse tervikuna: (a) käesoleva artikli kohaselt kasutada lubatud alternatiivid puuduvad; (b) ilma nimetatud toodete ja ainete kasutamiseta oleks võimatu toitu toota või säilitada või täita liidu õigusaktide alusel kehtestatud toitumisnõudeid; (c) need on looduses kättesaadavad ja neid võib ainult mehhaaniliselt, füüsiliselt, bioloogiliselt, ensümaatiliselt või mikroobselt töödelda, välja arvatud juhul, kui kõnealused tooted ega ained ei ole looduslikul kujul turul kättesaadavad piisavas koguses või piisava kvaliteediga. Keemiliselt sünteesitud toodete või ainete kasutamise lubamine on rangelt piiratud juhtudega, kui artikli 4 punktis f osutatud väliste sisendite kasutamine põhjustaks vastuvõetamatuid keskkonnamõjusid. 3. Selleks et tagada kvaliteet, jälgitavus ja kooskõla käesoleva määrusega mahepõllumajanduslikus tootmises üldiselt ning eelkõige töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmisel ning kohandamine tehnika arenguga, antakse komisjonile õigus võtta kooskõlas artikliga 36 vastu delegeeritud õigusakte, et sätestada täiendavaid kriteeriume lõikes 1 osutatud toodete ja ainete lubamiseks või lubade tühistamiseks mahepõllumajanduslikus tootmises üldiselt ning eelkõige töödeldud mahepõllumajandusliku toidu tootmisel ning teisi nõudeid ja tingimusi selliselt lubatud toodete ja ainete kasutamisele. 4. Kui liikmesriik on seisukohal, et toode või aine tuleks kanda lõikes 1 osutatud lubatud toodete ja ainete loetellu või sealt välja arvata või et tootmiseeskirjades osutatud kasutustingimusi tuleks muuta, tagab asjaomane liikmesriik, et saadab komisjonile ja teistele liikmesriikidele ametliku dokumendi, milles esitab loetellu kandmise, sellest välja arvamise või kasutustingimuste muutmise põhjendused. Liikmesriigid avaldavad muutmis- või tühistamistaotlused. 5. Komisjon võtab vastu rakendusakte, millega antakse või tühistatakse lube toodetele ja ainetele, mida võib kasutada mahepõ