Koguinflatsioon peaks prognooside kohaselt liikuma 2018. aastal lähemale Euroopa Keskpanga hinnastabiilsuse määratlusele ja jääma 2019. aastal üldiselt muutumatuks. Komisjon prognoosib, et koguinflatsioon ulatub 2018. aastal 1,8 %ni, tingituna peamiselt kõrgetest energiahindadest. Enamik liikmesriike on eelarvekavades suurendanud koguinflatsiooni 2018. aasta prognoose, mistõttu on kogu euroala prognoosi suurendatud 1,7 %ni (stabiilsusprogrammidega võrreldes pluss 0,3 protsendipunkti). Nii eelarvekavad kui ka komisjon prognoosivad, et 2019. aastal jääb koguinflatsioon ligikaudu samale tasemele.

Hoolimata prognoositavast majanduskasvu mõningasest aeglustumisest peaks euroala SKP lõhe olema 2018. aastal muutunud positiivseks ja laienema 2019. aastal veelgi. Komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohaselt on 2018. aastal kõigis liikmesriikides, v.a Kreekas ja Itaalias, SKP lõhe positiivne. Sellise järelduseni jõuab ka eelarvekavade alusel ümber arvutatud SKP lõhede puhul. Kuigi 2019. aastal suureneb positiivne agregeeritud SKP lõhe eeldatavalt veelgi, on üksikute liikmesriikide suundumused erinevad, seda nii komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kui ka (ümberarvutatud) eelarvekavade alusel. SKP lõhe peaks 2019. aastal negatiivseks jääma ainult Kreekas, kuigi prognoositakse selle märkimisväärset vähenemist.

Kuigi euroala majanduskasvu väljavaade püsib positiivne, on see pärast kevadist hindamisvooru nõrgenenud. Vastavalt komisjoni 2018. aasta sügisprognoosile peaks euroala agregeeritud SKP reaalkasv vähenema 2017. aasta 2,4 %-lt 2018. aastal 2,1 %-le ja 2019. aastal 1,9 %-le, mis vastab eelarvekavade makromajanduslikele eeldustele (tabel 1). 2018. aasta prognoosi on võrreldes komisjoni 2018. aasta kevadprognoosiga kärbitud 0,2 protsendipunkti ja võrreldes stabiilsusprogrammiga 0,3 protsendipunkti; lisaks on 2019. aasta prognoosi võrreldes kevadega korrigeeritud allapoole 0,1 protsendipunkti. Eelarvekavade makromajanduslikud stsenaariumid on üldiselt väga sarnased komisjoni üksikuid liikmesriike käsitlevate prognoosidega, mis osaliselt kajastab asjaolu, et liikmesriigid peavad tuginema eelarvekavades sõltumatult kinnitatud või koostatud makromajanduslikele prognoosidele. Saksamaa puhul kinnitas makromajandusliku prognoosi esimest korda ühise majandusprognoosi projektirühm, mis tegutseb uue valdkonnas kehtiva kokkuleppe raames. Itaalia eelarvekava aluseks olevaid makromajanduslikke eeldusi ei ole riigi sõltumatu eelarveasutus heaks kiitnud. Peale selle ei põhine Belgia eelarvekava föderaalse planeerimisameti kõige uuemal sõltumatul prognoosil. Komisjon prognoosib Kreeka, Luksemburgi ja Malta eelarvekavades märgitust oluliselt madalamat majanduskasvu (IV lisa tabel 1).

Käesoleval teatisel on kaks eesmärki. Esiteks antakse sellega eelarvekavade horisontaalsele hindamisele tuginedes koondülevaade euroala eelarvepoliitikast. See sarnaneb stabiilsusprogrammide kevadise horisontaalse hindamisega, kuid selle raames keskendutakse pigem eelseisvale aastale, mitte keskpika perioodi eelarvekavadele. Teiseks antakse selles eelarvekavadest ülevaade liikmesriikide tasandil ja selgitatakse komisjoni poolt nende hindamisel kasutatud lähenemisviisi, eriti selle hindamist, kas kavad vastavad stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Hinnangus tehakse vahet, kas liikmesriigi suhtes kohaldatakse stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku või paranduslikku osa, ning samuti võetakse selle juures arvesse valitsemissektori võla taseme ja suundumuste nõudeid.

Novembris 2017 tegi komisjon ettepaneku võtta vastu ajakohastatud soovitus euroala majanduspoliitika kohta. Seda arutati nõukogus ja ELi juhid kinnitasid selle 22. märtsil 2018 toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel. See soovitus on ka komisjoni hinnangu alus.

Austades liikmesriikide eelarvepädevust, antakse komisjoni arvamustes objektiivset poliitilist nõu eelkõige liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, et aidata neil paremini hinnata eelarveprojektide vastavust liidu eelarve-eeskirjadele. Määrusega (EL) nr 473/2013 on ette nähtud mitmesugused vahendid, mis võimaldavad tegelda majandus- ja eelarvepoliitika kui euroalal ühist huvi pakkuva küsimusega, nagu see on ette nähtud aluslepingus.

ELi õigusaktidega on nõutud, et euroala liikmesriigid esitavad 15. oktoobriks komisjonile järgmise aasta eelarvekavad, et tõhustada majandus- ja rahaliidu riikide eelarvepoliitika koordineerimist.

– Hispaania puhul, mille suhtes võidakse ülemäärase eelarvepuudujäägi õigeaegse ja kestliku korrigeerimise korral hakata alates 2019. aastast kohaldama pakti ennetuslikku osa, on oht, et stabiilsuse ja kasvu pakti alusel jäävad 2019. aasta nõuded täitmata, kuna komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohaselt kaldutakse keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast 2019. aastal märkimisväärselt kõrvale ja üleminekuperioodil kehtiva võla vähendamise sihttaset ei saavutata.

– nelja liikmesriigi (Belgia, Prantsusmaa, Portugal ja Sloveenia) eelarvekavade puhul on oht, et stabiilsuse ja kasvu pakti alusel jäävad 2019. aasta nõuded täitmata. Kõnealuste liikmesriikide eelarvekavade rakendamine võib viia selleni, et need riigid kalduvad märkimisväärselt kõrvale oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast. Belgia, Prantsusmaa ja Portugali puhul prognoositakse ka, et võla vähendamise (üleminekuaja) sihttaset ei saavutata.

– kolme liikmesriigi (Eesti, Läti ja Slovakkia) eelarvekavad üldiselt vastavad stabiilsuse ja kasvu pakti alusel 2019. aasta nõuetele. Võttes vajaduse korral arvesse kõrvalekaldumisi, võivad need liikmesriigid eelarvekavade rakendamisel veidi keskpika perioodi eelarve-eesmärgist kõrvale kalduda. Kui tulevastes hinnangutes prognoositakse, et struktuurne eelarvepositsioon ei ole enam keskpika perioodi eelarve-eesmärgi lähedal, tuleb üldises vastavushindamises võtta arvesse, kui palju kaldutakse nõukogu kehtestatud nõudest kõrvale;

Teiste liikmesriikide puhul on komisjon teatavatel juhtudel tuvastanud ohu, et kavandatud eelarve kohandamine ei vasta stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele.

Itaalia muudetud eelarvekava puhul leitakse jätkuvalt, et see on oluliselt vastuolus stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega, kuna eelarvekavas plaanitakse 2019. aastal märkimisväärselt kõrvale kalduda keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks soovitatud kohandamiskavast, võttes arvesse prognoositud suurt struktuurse eelarvepositsiooni halvenemist ja oluliselt kontrollväärtust ületavat valitsemissektori kulude kasvumäära, millest on maha arvatud kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed ja ühekordsed meetmed. Lisaks ei ole Itaalia sõltumatu eelarvejärelevalve asutus kinnitanud 2019. aasta eelarvekava aluseks olevaid makromajanduslikke prognoose nende olulise langusriski tõttu.

9.Samas, nagu kinnitab komisjoni 2018. aasta sügisprognoos, kavatseb mõni eelarvepoliitilise manööverdamisruumi ja suure jooksevkonto ülejäägiga liikmesriik kasutada 2019. aastal osa oma manööverdamisruumist. Eelkõige kavatsevad 2019. aastal ekspansiivset eelarvepoliitikat rakendada Saksamaa ja Madalmaad. Selline lähenemisviis on kooskõlas komisjoni eelmiste eelarvepoliitiliste soovitustega. Avaliku sektori investeeringute suurenemine nendes liikmesriikides avaldaks positiivset välismõju ülejäänud euroalale. Nende liikmesriikide kavandatud ekspansiivne eelarvepoliitika on aga ainult osaliselt suunatud avaliku sektori investeeringute suurendamisele.

8.Mis puudutab võla- ja jätkusuutlikkusküsimusi, on liikmesriikide eelarvepositsioonid jätkuvalt väga erinevad. Ainult Küpros on avatud riigi rahanduse lühiajalise jätkusuutlikkuse riskile ja tema puhul ületab komisjoni näitaja S0 veidi kriitilist piiri. Itaalia rahanduse lühiajalist jätkusuutlikkust tundub ohustavat võlakirjade emiteerimise kulude jätkuv suurenemine. Kui lähtuda sellistest teguritest nagu praegune võlatase, praegune esmane eelarvepositsioon ja prognoositavad vananemisega seotud kulud, on mõned suure võlakoormusega liikmesriigid silmitsi suurte keskpika perioodi riskidega. Mitu sellist liikmesriiki (Belgia, Hispaania, Prantsusmaa ja Portugal) plaanib 2019. aastal eelarvet kohandada kas üsna tagasihoidlikult või rakendada ekspansiivset eelarvepoliitikat (Itaalia). Belgia, Hispaania ja Portugali puhul arvestab komisjon sellega, et 2019. aastal nad eelarvet ei kohanda, samas kui Itaalia puhul ületab eelarve laiendamine prognooside kohaselt eelarvekavas märgitut. Need liikmesriigid ei kasuta eelarvepuhvrite taastamiseks piisavalt ära valitsevaid soodsaid makromajanduslikke tingimusi ja toetavat rahapoliitikat. Kui valitsemissektori võlga ei vähendata, kasvab suurema valitsemissektori võlaga liikmesriikides tugevama turusurve risk, mistõttu võib selle negatiivne mõju kanduda üle euroala teiste liikmesriikide riigivõlakirjaturgudele.

7.Euroala eelarve kohandamise komponentide valdkonnas näeb komisjon 2019. aastal ette struktuurse eelarvepuudujäägi suurenemist, mis tuleneb tsükliliselt kohandatud tulude ja SKP suhtarvu vähenemisest. See eeldus on sarnane eelarvekavades ettenähtule ja on tingitud kaalutlusõiguse põhiste tulukärbete ja prognoositava tulude vähenemise mõjust. Tsükliliselt kohandatud kulude suhe peaks 2019. jääma muutumatuks nii komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kui ka eelarvekavade kohaselt, hoolimata 2018. ja 2019. aastal jätkuvast (kuigi väikesest) intressikulude vähenemisest. Madalatest intressimääradest tulenevat juhuslikku kasumit tuleks kasutada võla vähendamiseks.

6.Vastupidiselt 2018. aasta kevadprognoosile, mis nägi ette euroala agregeeritud struktuurse eelarvepuudujäägi jätkuvat vähenemist, prognoosib komisjon nüüd 2019. aastaks struktuurse eelarvepuudujäägi suurenemist 0,3 % potentsiaalsest SKPst. See tuleneb eelkõige Itaalia struktuurse eelarvepuudujäägi prognoositud suurenemisest 1,2 % potentsiaalsest SKPst. Ka prognoos, et eelarvepoliitilise manööverdamisruumiga liikmesriikides, nimelt Saksamaal ja Madalmaades, rakendatakse ekspansiivset eelarvepoliitikat, mõjutab euroala agregeeritud näitaja muutust. Euroala (v.a Itaalia) prognoositud üldine eelarvepoliitika seisund peaks 2019. aastal olema põhimõtteliselt neutraalne. Kogu euroala prognoositud muutus on kooskõlas eelarvekavade (ümberarvutatud) struktuurse eelarvepositsiooni muutusega. Struktuurne esmane eelarvepositsioon, mis ei hõlma intressikulu, osutab sarnaselt ekspansiivsele eelarvepoliitikale. Kaalutlusõigusel põhinev eelarvekohandus – näitaja, mis sarnaneb stabiilsuse ja kasvu pakti kulude kasvu eesmärgile – osutab komisjoni 2018. sügisprognoosi kohaselt 2019. aastal mõnevõrra ekspansiivsemale eelarvepoliitikale (0,4 % potentsiaalsest SKPst).

5.Komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohaselt peaks liikmesriikide arv, kes on keskpika perioodi eelarve-eesmärgi lähedal või ületavad seda, aastatel 2018–2019 kasvama seitsmelt kaheksale, kuna Austria peaks 2019. aastal napilt ületama oma keskpika perioodi eelarve-eesmärki. Hispaania, Itaalia ja Prantsusmaa jäävad 2019. aastal prognooside kohaselt märkimisväärselt alla oma keskpika perioodi eelarve-eesmärkide. Nendest liikmesriikidest, kes ei ole veel jõudnud keskpika perioodi eelarve-eesmärgini ja kes on esitanud täieliku eelarvekava, prognoosib komisjon praegu Itaalia puhul, et ta kaugeneb 2019. aastal keskpika perioodi eelarve-eesmärgist veelgi. Seevastu Eesti ja Prantsusmaa teevad oma keskpika perioodi eesmärkide suunas liikumiseks eeldatavasti teatavaid kohandusi, samas kui teiste positsioon jääb tõenäoliselt üldjoontes muutumatuks.

4.Komisjon prognoosib, et euroala valitsemissektori võla suhe SKPsse jätkab viimaste aastate vähenemistrendi ja väheneb 2018. aasta 87 %-lt 2019. aastal ligikaudu 85 %-le, seda tänu kavandatud esmasele eelarveülejäägile, soodsatele makromajanduslikele tingimustele ja jätkuvalt madalatele intressimääradele. Eelarvekavade kohaselt peaks euroala valitsemissektori võla suhe SKPsse vähenema sarnaselt. Esmapilgul kaldub Itaalia prognooside kohaselt oluliselt kõrvale võla vähendamise sihttasemest nii 2018. kui ka 2019. aastal, kusjuures tema võla suhe SKPsse peaks jääma üldiselt samaks (ligikaudu 131 %). Vähemal määral prognoositakse ka Belgia puhul mõlemal aastal võla vähendamise sihttasemest kõrvalekaldumist. Pärast Portugali ja Prantsusmaa puhul vastavalt 2016. ja 2017. aastal ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse tühistamist kohaldatakse nende suhtes võlareegliga seotud üleminekukorda. Prognoosi kohaselt suudab Portugal võlareeglit täita 2018. aastal, mitte aga 2019. aastal, samas kui Prantsusmaa ei suuda seda prognooside kohaselt kummalgi aastal. Kui Hispaania peaks 2018. aastal korrigeerima ülemäärast puudujääki kestvalt, hakatakse tema suhtes 2019. aastal kohaldama üleminekuaja võlareeglit, kuigi praegu ei prognoosita, et ta suudaks eelarvet vajalikul määral kohandada.

3.Esimest korda alates euro kasutuselevõtust ei ületa komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohaselt ühegi euroala liikmesriigi eelarvepuudujääk 2019. aastal kontrollväärtust 3 % SKPst. Nendest liikmesriikidest, kelle puhul prognoositakse 2019. aastaks puudujääki, peaks kuuel jääma see alla 2 % SKPst. Kümne liikmesriigi eelarve on 2019. aastal eeldatavasti ülejäägis.

1.Kuigi euroala majanduskasvu väljavaade püsib positiivne, on see pärast kevadist hindamisvooru nõrgenenud. Seepärast korrigeerivad komisjon ja liikmesriigid oma 2018. aasta majanduskasvu prognoosi allapoole ja prognoosivad, et majanduskasv kiireneb uuesti 2019. aastal. Isegi kui majandus kasvab nii 2018. kui ka 2019. aastal potentsiaalsest kiiremini ja inflatsioon peaks jääma 2 % lähedale, on euroala majandus pärast viit järjestikust SKP kasvu aastat jõudmas vähem dünaamilisse faasi. Väljavaadet varjutab mitmes küsimuses valitsev ebakindlus ning seda ohustavad suured ja omavahel seotud langusriskid.

Allikas: 2018. aasta stabiilsusprogrammid, 2019. aasta eelarvekavad, Euroopa Komisjoni 2018. aasta sügisprognoos.

Eelarvekavades ja komisjoni 2018. aasta sügisprognoosis esitatud eelarveväljavaated

Euroala agregeeritud nominaalne eelarvepuudujääk peaks 2018. aastal jätkama oma hiljutist langustrendi, kuid hakkama suurenema 2019. aastal. Euroala nominaalne eelarvepuudujääk peaks nii komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kui ka eelarvekavade kohaselt langema 2018. aastal 0,6 %-le SKPst (tabel 1). See on väiksem, kui ennustati komisjoni 2018. aasta kevadprognoosis ja 2018. aasta stabiilsusprogrammides. Riikide suundumused on väga erinevad, näiteks prognoositakse Hispaanias ja Itaalias komisjoni 2018. aasta kevadprognoosiga võrreldes suuremat puudujääki, samas kui Eestis, Küprosel, Luksemburgis ja Madalmaades prognoositakse suuremat ülejääki (IV lisa tabel 2). Euroala agregeeritud eelarvepuudujääk peaks nii komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kui ka eelarvekavade kohaselt suurenema 2019. aastal 0,8 %-le SKPst. Selline puudujäägi suurenemine 0,2 % võrra SKPst võrreldes komisjoni 2018. kevadprognoosiga ja 0,5 % võrra SKPst võrreldes 2018. aasta stabiilsusprogrammidega tuleneb peamiselt suurematest prognoositud puudujääkidest Belgias, Hispaanias, Prantsusmaal ja Itaalias ning väiksemast ülejäägist Saksamaal. See oleks esimene kord, mil euroala agregeeritud eelarvepuudujääk pärast oma 2009. aasta haripunkti suureneb.

Prognooside kohaselt ei tohiks 2018. aastal esimest korda alates euro kasutuselevõtust ühegi euroala liikmesriigi puudujääk ületada kontrollväärtust 3 %. Hispaania eeldatavasti korrigeerib 2018. aastal ülemäärast eelarvepuudujääki. Nominaalne eelarvepuudujääk peaks komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohaselt vähenema 2,7 %-le, nagu on seatud eesmärgiks ka Hispaania eelarvekavas (IV lisa tabel 2). Nendest liikmesriikidest, kelle puhul prognoositakse 2019. aastaks puudujääki, peaks kuuel jääma see alla 2 % SKPst. Üheksa liikmesriigi eelarve on 2018. aastal eeldatavasti ülejäägis. Komisjoni prognoosi kohaselt peaks nende riikide arv 2019. aastal suurenema kümneni, kuna Austria eelarve peaks jõudma tasakaalu. Üldiselt on erinevused liikmesriikide eelarvekavade ja komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohastes 2019. aasta eelarvepositsioonides väikesed (IV lisa joonised 1 ja 2), isegi kui Itaalia, Hispaania ja Portugali puhul esinevad suured negatiivsed erinevused.

Euroala agregeeritud esmane eelarvepositsioon, mille arvutamiseks arvatakse nominaalsest eelarvepositsioonist välja intressikulud, peaks 2018. ja 2019. aastal jääma ülejääki. Euroala agregeeritud esmane eelarvepositsioon peaks nii komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kui ka eelarvekavade kohaselt suurenema 2017. aasta 1 %-lt 2018. aastal 1,2 %-le SKPst (tabel 1). Võrreldes 2018. aasta stabiilsusprogrammidega kujutab see endast märkimisväärset ülespoole korrigeerimist. Ainult Hispaanias, Prantsusmaal ja Lätis prognoositakse 2018. aastal negatiivset esmast eelarvepositsiooni (IV lisa tabel 3). Euroala agregeeritud esmane eelarvepositsioon peaks nii eelarvekavade kui ka komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohaselt 2019. aastal veidi langema ja jõudma 2019. aastal 1 %-le SKPst. Saksamaa ja Itaalia esmane eelarvepositsioon peaks prognooside kohaselt 2019. aastal vähenema eriti suures mahus. Prantsusmaa ja Läti esmane eelarvepositsioon peaks 2019. aastal jääma negatiivseks. Mõlemal aastal on erinevused liikmesriikide ja komisjoni prognooside vahel üldiselt väikesed, kuigi komisjoni eelduste kohaselt on Hispaania, Läti ja Portugali esmane eelarvepositsioon 2019. aastal võrreldes eelarvekavadega üle 0,3 % SKPst madalam.

Erinevalt 2018. aasta stabiilsusprogrammidest tähendaks eelarvekavade rakendamine 2019. aastal euroalal mõnevõrra ekspansiivsemat eelarvepoliitikat (mõõdetuna struktuurse eelarvepositsiooni muutusena). Nii komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kui ka (ümberarvutatud) eelarvekavade kohaselt jääb agregeeritud struktuurne eelarvepositsioon 2018. aastal üldiselt muutumatuks (tabel 1). See on laias laastus kooskõlas ka 2018. aasta stabiilsusprogrammidega, kuigi selle taga peituvad üksikute liikmesriikide mõningad muutused (IV lisa tabelid 4 ja 5). Struktuurne eelarvepositsioon peaks nii (ümberarvutatud) eelarvekavade kui ka komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohaselt 2019. aastal halvenema 0,3 % potentsiaalsest SKPst. See on vastuolus 2018. aasta stabiilsusprogrammidega, milles prognoositi euroala agregeeritud struktuurse eelarvepositsiooni paranemist 2019. aastal 0,3 % SKPst. Struktuurse eelarvepositsiooni halvenemine tuleneb eelkõige Itaalia struktuurse eelarvepuudujäägi prognoositud suurenemisest 1,2 % potentsiaalsest SKPst. Samuti mõjutab euroala agregeeritud näitaja muutust prognoos, et eelarvepoliitilise manööverdamisruumiga liikmesriikides, nimelt Saksamaal ja Madalmaades, rakendatakse ekspansiivset eelarvepoliitikat. Ilma Itaaliata oleks 2019. aastal euroala agregeeritud eelarvepoliitika üldiselt neutraalne, kuna struktuurne eelarvepuudujääk suureneb eeldatavasti 0,1 % potentsiaalsest SKPst. Kogu euroala prognoositud muutus on kooskõlas eelarvekavade (ümberarvutatud) struktuurse eelarvepositsiooni muutusega (IV lisa joonis 3).

Kaalutlusõigusel põhinev eelarvekohandus osutab nii 2018. kui ka 2019. aasta puhul euroala ekspansiivsele eelarvepoliitikale. Kaalutlusõigusel põhineva eelarvekohanduse kontseptsioon on sarnane kulude kasvu eesmärgile. Komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi alusel osutavad kaalutlusõigusel põhinevad eelarvekohandused ekspansiivsele eelarvepoliitikale mahus 0,4 % SKPst nii 2018. kui ka 2019. aastal. Kaalutlusõigusel põhinevad eelarvekohandused, mis on arvutatud eelarvekavade alusel, osutavad 2019. aastal veidi vähem ekspansiivsele eelarvepoliitikale (0,3 % potentsiaalsest SKPst), mis on kooskõlas eelarvepoliitika suundumustega, mis tuleneb struktuurse eelarvepositsiooni muutusest (IV lisa joonis 4).

Keskpika perioodi eelarve-eesmärki täitvate või ületavate liikmesriikide arv peaks aastatel 2018–2019 suurenema. Komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohaselt peaksid 2018. aastal keskpika perioodi eelarve-eesmärki ületama seitse euroala liikmesriiki (Saksamaa, Iirimaa, Küpros, Leedu, Luksemburg, Malta ja Madalmaad) (IV lisa tabel 5). Kõik need liikmesriigid peaksid ka 2019. aastal oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgi täitma või seda ületama, kuigi Saksamaa, Küpros ja Madalmaad kavatsevad kasutada osa oma eelarvepoliitilisest manööverdamisruumist (IV lisa joonised 7a ja 7b). Samuti prognoositakse Austria puhul, et ta 2019. aastal veidi ületab oma keskpika perioodi eelarve-eesmärki. Mitu liikmesriiki (st Hispaania (–3,1 protsendipunkti), Itaalia (-3 protsendipunkti) ja Prantsusmaa (–1,9 protsendipunkti)) peaks komisjoni prognoosi kohaselt 2019. aastal jääma märkimisväärselt alla oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgi (IV lisa tabel 6 ning joonised 7a ja 7b). Nendest liikmesriikidest, kes ei ole veel jõudnud keskpika perioodi eelarve-eesmärgini, prognoosib komisjon Itaalia ja Sloveenia puhul, et nad kaugenevad 2019. aastal keskpika perioodi eelarve-eesmärgist veelgi. Seevastu Eesti, Prantsusmaa ja Soome puhul prognoositakse 2019. aastal kohanduste tegemist keskpika perioodi eesmärkide suunas ning Belgia, Hispaania, Läti, Portugali ja Slovakkia positsioon peaks jääma muutumatuks.

2018. ja 2019. aastal peaks valitsemissektori võla suhe SKPsse jätkuvalt vähenema. Euroala valitsemissektori koguvõla ja SKP suhtarv on alates oma haripunktist 2014. aastal (94,½ %) pidevalt vähenenud. Komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohaselt peaks see 2019. aastal langema ümmarguselt 85 %-le. Euroala kui terviku valitsemissektori võla ja SKP suhte vähenemise taga seisab ennekõike 2018. ja 2019. aastaks prognoositav esmane eelarveülejääk (IV lisa joonis 8). Eelduste kohaselt mõjutab võla vähenemist ka positiivne lumepalliefekt, mis kajastab prognoosi, et nominaalsed intressimäärad on madalamad kui SKP nominaalkasv. Seevastu prognoositakse 2019. aastaks, et võlakoormuse muutuse ja eelarvepositsiooni vaheline erinevus avaldab tõususurvet euroala kui terviku valitsemissektori võla suhtele SKPsse. Eelarvekavade kohaselt väheneb euroala valitsemissektori võla suhe SKPsse sarnaselt, ehkki 2018. aasta puhul eeldatakse, et suhtarv on suurem (87½ %). Kavade kohaselt on valitsemissektori võla suhe SKPsse mõlemal aastal suurem kui 2018. aasta stabiilsusprogrammides; see tuleneb peamiselt ülespoole korrigeerimisest Prantsusmaa, Itaalia, Läti, Malta, Madalmaade ja Sloveenia puhul (IV lisa tabel 7).

Aastatel 2018–2019 peaksid valitsemissektori võla suhet SKPsse vähendama kõik liikmesriigid, välja arvatud Leedu, ehkki Prantsusmaa ja Itaalia puhul on vähenemine eelduste kohaselt tühine. Võlga vähendavast lumepalliefektist peaksid 2019. aastal kasu saama kõik liikmesriigid, välja arvatud Itaalia; võlga vähendav mõju on ka positiivsel esmasel eelarvepositsioonil, välja arvatud Prantsusmaa ja Läti puhul (IV lisa joonis 8). Komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi ja eelarvekavade vahelised erinevused on väiksed – komisjon prognoosib mõnevõrra suuremaid suhtarve Kreeka, Itaalia, Küprose ja Malta puhul ning mõnevõrra väiksemaid suhtarve Saksamaa, Läti ja Luksemburgi puhul.

Komisjoni prognoosi kohaselt peaks kümne liikmesriigi valitsemissektori võla suhe SKPsse 2019. aastal olema üle 60 %. Eelduste kohaselt on liikmesriikidest kõrgeimad suhtarvud Kreekal ja Itaalial (üle 120 %), samas kui Portugal peaks 2019. aastal viima oma valitsemissektori võla suhte SKPsse alla 120 %. Belgia, Prantsusmaa, Küprose ja Hispaania puhul eeldatakse, et suhtarvud püsivad 2019. aastal 100 % lähedal. Komisjoni 2018. aasta sügisprognoos näeb ette, et 2019. aastal ei tee mõned suure võlakoormusega liikmesriigid eelarves struktuurseid kohandusi (Hispaania, Belgia ja Portugal) või kavatsevad rakendada ekspansiivset eelarvepoliitikat (Itaalia ja Küpros), mis viitab sellele, et neil on võimalus võlakoormust kiiremini kahandada (IV lisa joonis 9). Esmapilgul tundub, et Itaalia kaldub üleminekuperioodil kehtivast võla vähendamise sihttasemest 2018. ja 2019. aastal oluliselt kõrvale, samas kui valitsemissektori võla suhe SKPsse püsib üldiselt stabiilne (umbes 131 %). Võla vähendamise sihttasemest kõrvalekaldumist, mis on väiksem kui Itaalias, prognoositakse mõlemal aastal ka Belgia puhul. Pärast seda, kui Portugali ja Prantsusmaa puhul lõpetati ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus (vastavalt 2016. ja 2017. aastal), kohaldatakse nende suhtes võlareegliga seotud üleminekukorda. Prognoosi kohaselt täidab Portugal võlareeglit 2018. aastal, mitte aga 2019. aastal, Prantsusmaa aga ei suuda seda prognooside kohaselt täita kummalgi aastal. Kui Hispaania korrigeerib 2018. aastal püsivalt oma ülemäärast puudujääki, hakatakse tema suhtes 2019. aastal kohaldama võlareegliga seotud üleminekukorda ning praeguste prognooside kohaselt ei suuda ta eelarvet vajalikul määral kohandada.

Eelarve kohandamise komponendid

2019. aastaks prognoositav euroala agregeeritud struktuurse eelarvepositsiooni halvenemine on suures osas tingitud tsükliliselt kohandatud tulude suhtarvu vähenemisest. Ehkki valitsemissektori kogutulud peaksid 2019. aastal 2,9 % võrra kasvama (komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohaselt), siis tsükliliselt kohandatud tulude suhtarv peaks 2018. aasta 46 %-lt potentsiaalsest SKPst vähenema 2019. aastal 45,7 %-le potentsiaalsest SKPst (tabel 1 ja IV lisa tabel 8). Tsükliliselt kohandatud tulude suhtarvu prognoositud languses mängivad kõige olulisemat rolli sotsiaalmaksed, mis kasvavad eelduste kohaselt aeglasemalt kui nominaalne SKP (IV lisa joonis 14). Prognoositav langus kajastab mõju, mis on teatatud tulumeetmetel, mis peaksid suurendama valitsemissektori nominaalset eelarvepuudujääki 2019. aastal 0,1 % võrra, ja tulude vähenemisel, mis peaks puudujääki samuti 0,1 % võrra SKPst suurendama (IV lisa tabel 9). Eelarvekavades plaanitakse 2019. aastaks sarnast tulude suhtarvu vähenemist, kuigi tulud peaksid kasvama veidi rohkem (3,1 %).

Komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohaselt peaks tsükliliselt kohandatud kulude suhe aastatel 2018–2019 samaks jääma ning see kujutab enesest kogukulude 3,3 % suurust kasvu. Ehkki aastatel 2017–2018 peaks suhtarv veidi vähenema, prognoositakse 2019. aastaks selle püsimist 46,9 % juures potentsiaalsest SKPst (tabel 1). Tsükliliselt kohandatud kulude suhte samaks jäämist aastatel 2018–2019 nähakse ette ka eelarvekavades, kus see aga on veidi suurem (47,1 % potentsiaalsest SKPst); kogukulud peaksid seejuures kasvama 3,5 %. Samaks peaks jääma ka tsükliliselt kohandatud esmane kulusuhe (IV lisa tabel 8), ehkki selle stabiilsuse varjus on liikmesriikide vahel mõningased erinevused. Nimelt eeldatakse, et tsükliliselt kohandatud esmane kulusuhe kasvab 2019. aastal mitmes riigis küllaltki palju (Hispaania, Itaalia, Küprose, Luksemburgi ja Madalmaade puhul), ent peaks teistes riikides tugevalt kahanema (Läti, Malta, Austria ja Slovakkia puhul). Ehkki intressikulude osakaal SKPst peaks oma hiljutist langustrendi jätkama, kahaneb see aastatel 2018–2019 vähem kui viimastel aastatel (komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohaselt 3 baaspunkti). Keskmiselt peaks komisjoni prognoosi aluseks olev kaudne intressimäär olema nii 2018. kui ka 2019. aastal 2,1 %. See vastab ka eelarvekavade eeldustele.

Hinnang euroala eelarvepoliitika suundumustele

Eelarvepoliitiline hoiak peaks võtma nõuetekohaselt arvesse rahapoliitilist hoiakut, mis peaks järgnevatel aastatel jätkuvalt euroala majandust toetama. Ehkki Euroopa Keskpank on hakanud teatavaid stimuleerivaid meetmeid järk-järgult vähendama, on ta teatanud, et peamised intressimäärad püsivad praegusel tasemel vähemalt 2019. aasta suveni ja igal juhul seni, kuni see on vajalik inflatsiooni viimiseks tema mandaadile vastavale tasemele. Seega peaks rahapoliitiline hoiak olema toetav ka 2019. aastal. Seda lähenemisviisi kajastab joonis 1, millel on kujutatud raha- ja eelarvepoliitika ühist suundumust, võrreldes muutusi rahastamistingimustes (pikaajaline reaalintressimäär) eelarve kohandamise ulatusega (kaalutlusõigusel põhinev eelarvekohandus). Forvardintressimäärade põhjal võib oletada, et järgnevatel aastatel jätkavad järk-järgulist tõusu nominaalsed pikaajalised intressimäärad, millest peaksid tulenema kõrgemad pikaajalised reaalintressimäärad. Ent need peaksid püsima negatiivsetena ja pikaajalised inﬂatsiooniootused peaksid kasvama palju aeglasemalt. Seega peaksid püsima väga toetavad rahastamistingimused. Mis puudutab eelarvet, siis nagu eespool juba selgitatud, on 2019. aasta eelarvepoliitiline hoiak komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi kohaselt mõõdukalt ekspansiivne.

Ehkki euroalal prognoositakse majanduskasvu aeglustumist, püsivad makromajanduslikud üldnäitajad heal tasemel. Kõigi euroala liikmesriikide majanduslik olukord on nüüd kas tavapärane või hea (joonis 2) ja majanduse loidus on viimastel aastatel vähenenud. 2019. aastal peaks SKP lõhe olema positiivne kõigis liikmesriikides, välja arvatud Kreeka. Prognoosi kohaselt peaks töötuse määr jõudsalt langema ja jõudma kriisieelsele tasemele kõigi liikmesriikides, välja arvatud Kreeka, Hispaania ja Itaalia. See majanduse jätkuv kasv koos toetava rahapoliitikaga annab liikmesriikidele võimaluse taastada oma eelarvepuhvrid.

Liikmesriikide eelarvepoliitilised seisukohad võla- ja jätkusuutlikkusprobleemide suhtes on väga erinevad. Komisjoni 2018. aasta sügisprognoosi alusel on alustatud riigi rahanduse jätkusuutlikkuse ajakohastatud riskihindamist (joonis 2 ja IV lisa tabel 10). Hindamisel võetakse muu hulgas arvesse praegust võlataset ja esmast eelarvepositsiooni ning elanikkonna vananemisega seotud oodatavaid kulusid. Ainult Küpros seisab silmitsi riskiga riigi rahanduse lühiajalisele jätkusuutlikkusele ja näitaja S0 on tema puhul täpselt üle kriitilise piiri. Samas näib Itaalia rahanduse lühiajalist jätkusuutlikkust ohustavat võlakirjade emiteerimise kulude edasine suurenemine. Neid riske väljendab ennekõike eelarve alamindeksi S0 väärtus, mis on kriitilisest lävest kõrgem. Vastavalt näitajale S1 tundub, et Belgia, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia ja Portugal seisavad keskpikas perspektiivis silmitsi suurte riskidega. Ehkki aurande kohaselt on Küprosel vastavalt S1 näitajale mõningane eelarvepoliitiline manööverdamisruum, tuleb meenutada, et riigi ees seisavad märkimisväärsed tingimuslike kohustustega seotud riskid.

Joonis 1. Euroala pikaajaline reaalintressimäär (%) ja kaalutlusõigusel põhinev eelarvekohandus (% potentsiaalsest SKPst)