Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Strateegia „Talust taldrikule“ õiglase, tervisliku ja keskkonnahoidliku toidusüsteemi edendamiseks““

(COM(2020) 381)

(2020/C 429/34)

Raportöör: Peter SCHMIDT (DE-II) Kaasraportöör: Jarmila DÚBRAVSKÁ (SK-I)

Konsulteerimistaotlus Euroopa Komisjon, 17.6.2020 Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 304 Vastutav sektsioon põllumajanduse, maaelu arengu ja keskkonna sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 8.7.2020 Vastuvõtmine täiskogus 16.9.2020 Täiskogu istungjärk nr 554 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 208/4/7

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Euroopa Komisjoni teatise „Strateegia „Talust taldrikule“ õiglase, tervisliku ja keskkonnahoidliku toidusüsteemi edendamiseks“ eesmärk on tugevdada toidusüsteemide majanduslikku, keskkonnalast ja sotsiaalset kestlikkust. COVID-19 kriis on edukalt katsetanud Euroopa põllumajandusliku toidutööstuse süsteemi tugevust ja vastupidavust ja seega tõestanud toiduainetega varustamise kindlust ELis, kuid näidanud ka seda, et toidu toomist talust taldrikule ei saa pidada enesestmõistetavaks. Seda tuleb kasutada võimalusena kujundada ümber tarneahela dünaamika ning pakkuda tootjatele, töötlejatele ja jaemüüjatele püsivaid täiustusi.

1.2. Komitee arvates peaks ELi terviklik toidupoliitika pakkuma: i) keskkonnaalast, majanduslikku ja sotsiaal-kultuurilist kestlikkust; ii) sektorite, poliitikavaldkondade ja valitsemistasandite ülest lõimumist; iii) kaasavaid otsustussprotsesse ning iv) kombinatsiooni kohustuslikest meetmetest (eeskirjad ja maksud) ning stiimulitest (hinnalisad, juurdepääs laenudele, ressurssidele ja kindlustusele), et kiirendada üleminekut kestlikele toidusüsteemidele. Kavandatud strateegia ei kajasta neid eesmärke piisavalt.

1.3. ÜPP eelarvet ei tohi vähendada ega praegusele tasemele jätta, vaid seda tuleks suurendada kooskõlas nende eesmärkidega. Maaelu arengu rahastuse vähendamine võib olla kahjulik, sest see hõlmab mõningaid kõige asjakohasemaid vahendeid ülemineku toetamiseks. Kuigi COVID-19 majanduse taastepaketi raames kavandatud täiendavad 15 miljardit eurot on teretulnud ja vajalikud, ei asenda need pikaajalisi kohustusi.

1.4. Ühise põllumajanduspoliitika strateegiakavade heakskiitmine peaks sõltuma liikmesriikide vastuvõetavatest terviklikest toidukeskkonna ümberkujundamise kavadest, mis seovad tervisliku ja kestliku toidutootmise nende toodete jaoks uute turgude loomisega.

1.5. Õiglased toiduhinnad (mis kajastavad tegelikke tootmiskulusid keskkonna ja ühiskonna jaoks) on ainus viis kestliku toidusüsteemi saavutamiseks pikas perspektiivis. EL ja liikmesriigid peaksid võtma meetmeid tagamaks, et põllumajandustootja hinnad jäävad tootmiskuludest kõrgemale ning et tervislik toitumine muutuks kergemini ligipääsetavaks. Selleks on vaja kasutada ära kõik avaliku halduse instrumendid alates tugevatest fiskaalmeetmetest kuni teabepõhiste lähenemisviisideni, et muuta tegelikud kulud nähtavaks.

1.6. Odava impordiga kaasnevad sageli suured sotsiaalsed ja keskkonnaga seotud kulud kolmandates riikides. Strateegia „Talust taldrikule“ eesmärke ei saavutata, kui ELi kaubanduspoliitika ei muutu. Komitee kutsub ELi üles tagama standardite tõeline vastastikkus sooduskaubanduslepingutes.

1.7. Strateegias „Talust taldrikule“ ei ole siiski käsitletud maa säästva majandamise ja maale juurdepääsu küsimusi. See on väga suur puudujääk, sest see kujutab endast üht peamist takistust põllumajanduses tegutsevate inimeste põlvkonnavahetusele, ilma milleta kaob ELi kestliku ja produktiivse põllumajanduse alus.

1.8. Kõigi strateegias seatud eesmärkide saavutamise eri viiside kohta tuleks läbi viia mõjuhinnang, võttes arvesse iga liikmesriigi olukorda.

1.9. Täpsemat uurimist vajab Euroopa toidupoliitika nõukogu loomise võimalus (sh selle rahaline elujõulisus), mida on käsitletud komitee varasemates arvamustes. Kohalikul tasandil on juba olemas toidupoliitika nõukogud, mis ühendavad omavahel erinevaid toidusüsteemis osalejaid, et leida lahendusi probleemidele, ühendada linnad uuesti ümbruskonna toidutootmisega ning tagada kohaliku ja piirkondliku toidupoliitika tõhus juhtimine.

2. Sissejuhatus

2.1. Euroopa Komisjoni teatis teemal „Strateegia „Talust taldrikule“ õiglase, tervisliku ja keskkonnahoidliku toidusüsteemi edendamiseks“ on Euroopa rohelise kokkuleppe oluline osa. Selle eesmärk on anda panus Euroopa kliimamuutuste tegevuskavasse, kaitsta keskkonda ja säilitada bioloogilist mitmekesisust, tagada põllumajandustootjate ja kalurite positsioon väärtusahelas, julgustada kestlikult toodetud toidu tarbimist ning toetada taskukohase hinnaga ja tervisliku toidu pakkumist kõigile inimestele, kahjustamata sealjuures toidu ohutust, kvaliteeti ja taskukohasust. See on esimene ELi strateegia, mis väidetavalt hõlmab kogu toiduahelat.

2.2. COVID-19 kriis on muutnud veelgi pakilisemaks vajaduse suurendada ELi ja globaalsete toidusüsteemide vastupidavust. Tuleviku šokid, alates kliimamuutustest kuni uute haiguspuhangute ja tööjõupuuduseni, panevad need süsteemid veelgi enam proovile ( 1 ) . Kriis on toonud esile asjaolu, et toidu jõudmist talust taldrikule ei tohi võtta enesestmõistetavana ning see on näidanud osalejate ja tegevuse omavahelist seotust põllumajanduses ja kogu toidusüsteemis. Pikas perspektiivis on vaja kriisitoetusmeetmeid ning samme taastumiseks ja uueks ülesehituseks. Teatises „Talust taldrikule“ ja ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegias tunnistatakse vajadust suurendada COVID-19 kriisi järgset vastupidavust, parandades toidusüsteemide majanduslikku, keskkonnalast ja sotsiaalset kestlikkust. On väga oluline, et nende strateegiate alusel kujundataks nüüd välja sisukad ja õigeaegsed meetmed.

2.3. Kogu Euroopa Liidu põllumajandustootjad on juba astunud samme, et suurendada kestlikkust ja parandada veelgi standardeid. Põllumajandustootjad ja toidusüsteemi töötajad (põllumajanduses, töötlemises ja turustamises) olid COVID-19 kriisi ajal esirinnas ja kindlustasid kõigi Euroopa elanike katkematu varustamise toiduainetega. Ohud jäävad süstemaatiliselt nende kanda, kuid samal ajal jääb nende osaks toidusüsteemis väike osa lisandväärtusest. Igal juhul eeldatakse, et ka tulevikus lähevad põllumajandustootjad jätkusuutlikkuse ja vastupanuvõime suurendamisel senisest palju kaugemale. Võttes arvesse rasket majanduslikku olukorda, milles on praegu valdav enamik põllumajandustootjaid, saab selline vajalik põhimõtteline nihe toimuda ainult siis, kui kehtestatakse õiged poliitilised ja majanduslikud stiimulid; komitee leiab, et ühise põllumajanduspoliitika reformi ettepanekud ei hõlma tõhusaid sellekohaseid meetmeid. Seepärast tuleb kindlasti tagada see, et oleksid loodud märkimisväärselt paremad tingimused, mille abil ELis kohapeal ja kestlikult toodetud tooted oleksid impordi osas konkurentsivõimelised ( 2 ) ning mitte ainult tuleks üleminekust tulenevad kulud ja hüved jaotada õiglaselt (erinevate ühiskonnarühmade, sektorite ja piirkondade vahel ning praeguste ja tulevaste põlvkondade vahel), vaid rahastuses tuleks ka seada eesmärgiks kestliku põllumajanduse toetamine. Strateegiat „Talust taldrikule“ tuleb kasutada kui võimalust muuta põhjalikult toiduahela dünaamikat ning pakkuda püsivaid lahendusi põllumajandustootjate sissetulekute ja elatusvahendite olukorrale. Komitee kordab, et Euroopa roheline kokkulepe peab kõigis oma osades olema roheline ja sotsiaalne kokkulepe.

2.4. Seoses töötlemata põllumajandussaaduste ja toiduainete impordiga oleks komitee eeldanud, et strateegias „Talust taldrikule“ oleks edastatud samasugune selge avaldus, nagu komisjon on teinud tööstustoodete CO2 piirimaksust teatamisel, kuna meie põllumajandustootjaid (ja tarbijaid) tuleb kaitsta impordi eest, mis ei vasta Euroopa kestlikkuse kriteeriumidele. See on seda vajalikum, et on selgelt vaja meie praegusi standardeid tõsta. Kuid strateegia „Talust taldrikule“ ei toimi siin üldse.

2.5. Komitee kiidab heaks strateegia „Talust taldrikule“ avaldamise, mis kujutab endast olulist võimalust eespool kirjeldatud eesmärkide saavutamiseks. Selles arvamuses toob komitee esile mõned teatises „Talust taldrikule“ ja asjaomases tegevuskavas esinevad lüngad (võrreldes Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkidega ja komitee enda ettepanekutega tervikliku toidupoliitika kohta ( 3 ) ) ning pakub juhiseid, kuidas peaks strateegiaga „Talust taldrikule“ edasi liikuma ja kuidas saaks sellest teha tõhusa tegevuskava üleminekuks.

3. Strateegia „Talust taldrikule“ tõhususe alused: juhtimine, usaldusväärsus, eesmärgid ja ressursid

3.1. Komitee on alates 2016. aastast kutsunud üles töötama ELis välja tervikliku toidupoliitika, mille eesmärk on pakkuda tervislikku toitumist jätkusuutlikest toidusüsteemidest, sidudes põllumajanduse toitumise ja ökosüsteemi teenustega, ning tagades tarneahelad, mis kaitsevad rahvatervist kõigis Euroopa ühiskonna osades ( 4 ) . Lisaks on tulnud kokku kodanikuühiskonna ulatuslik koalitsioon, et töötada kolme aastaga kestlike toidusüsteemide rahvusvahelise eksperdirühma (IPES-Food) juhtimisel ELi jaoks ühiselt välja üksikasjalik ühise toidupoliitika kava ( 5 )

3.2. Eespool nimetatud tekstides sisalduvate soovituste järgi peaks ELi terviklik toidupoliitika pakkuma: i) majanduslikku, keskkonnaalast ja sotsiaal-kultuurilist kestlikkust; ii) sektorite, poliitikavaldkondade ja valitsemistasandite ülest lõimumist; iii) kaasavaid otsustusprotsesse ning iv) kombinatsiooni kohustuslikest meetmetest (eeskirjad ja maksud) ning stiimulitest (hinnalisad, juurdepääs laenudele, ressurssidele ja kindlustusele), et kiirendada üleminekut kestlikele toidusüsteemidele. See peaks kiirendama ringmajanduse arengut ja vähendama toidutöötlemise ja jaemüügi keskkonnamõju, võttes meetmeid transpordi, ladustamise, pakendamise ja toidujäätmete valdkonnas. See peaks sobima ka COVID-19 järgse uue olukorraga tegelemiseks, eelkõige kogu ahela ulatuses kriisijuhtimise parandamise ning ohutute ja õiglaste töötingimuste tugevdamise vajaduse mõistes.

3.3. Kuigi teatises „Talust taldrikule“ ja asjaomases tegevuskavas määratletakse hulk asjakohaseid vahendeid, on selles puudu tõhusad juhtimismehhanismid. Esmalt tuleb tegevused rühmitada üldiste tulemustele suunatud eesmärkide kogumi alusel, millega kirjeldatakse toidusüsteeme, mida EL loodab luua keskmises ja pikas perspektiivis ( 6 ) . Need eesmärgid peaksid olema valdkonnaülesed, mitte tegelema ahela konkreetsete osadega ( 7 ) . See on hädavajalik selleks, et i) tuua esile vajadus kogu ahelat hõlmava lähenemisviisi ja õiglase kulude jaotamise järele, et tegeleda põllumajanduses esinevate raskustega; ii) võimaldada prioriseerida erinevaid lahendusi ning vältida valikuvõimalustega käsitlusviisi juhtudel, kui on olemas ka sobimatud lahendused; iii) tagada alternatiivsete (samaväärse mõjuga) meetmete kasutamine, kui algselt kavandatud meetmed viibivad või nende kasutamine on takistatud; iv) tagada, et kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed eesmärgid on seatud koos kõigi nende saavutamiseks vajalike meetmetega (ja et need on seega teostatavad) ning lisada täiendavaid eesmärke, kui see on nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalik ning v) pakkuda strateegiaga „Talust taldrikule“ kindlat alust erinevate valdkondlike poliitikameetmete omavahelise sobivuse tagamiseks (nt ühine põllumajanduspoliitika (ÜPP), kaubandus, keskkond, tervishoiu arendamine ja toiduohutus).

3.4. Tõhususe tagamiseks tuleb strateegiale „Talust taldrikule“ lisada selge raamistik, mis hõlmab eesmärke, näitajaid ja kindlat järelevalvemehhanismi, kuid ei tekita seejuures rohkem bürokraatiat. Komitee on juba soovitanud luua ELi jätkusuutliku toidu tulemustabeli, mis võimaldaks käsitleda toidusüsteemide probleeme mitmeaastase lähenemisviisi abil, edendades sellega poliitika ühtlustamist valitsemise eri tasanditel. Tulemustabeliga esitataks näitajad ning julgustataks ja jälgitaks seega seatud eesmärkide saavutamise suunas tehtavaid edusamme ( 8 )

3.5. Tõhus strateegia „Talust taldrikule“ peaks vähendama põllumajandusest tekkivaid kulukaid välismõjusid ning tagama, et põllumajandustootjad saavad turgudel õiglase hüvitise, mistõttu saab see pikas perspektiivis olema väga kulutõhus. Üleminek kestlikele ja konkurentsivõimelistele toidusüsteemidele nõuab aga kiireid investeeringuid. Esmajoones on vaja suuri jõupingutusi ja kapitaliinvesteeringuid selleks, et saavutada Euroopa rohelises kokkuleppes ette nähtud kliima- ja keskkonnameetmete tase ning et aidata põllumajandustootjatel rakendada kestlikke lähenemisviise. Neid eesmärke ei ole võimalik saavutada, kui katkevad peamised rahastusvood. Maaeluarengu rahastuse vähendamine võib olla kahjulik, sest see hõlmab mõningaid kõige asjakohasemaid vahendeid ülemineku toetamiseks, nagu on märgitud teatises „Talust taldrikule“. Komitee kordab ka 10 miljardi euro suuruse sihtotstarbelise eraldise tähtsust teadusuuringutele põllumajanduse, maaelu arengu ja biomajanduse vallas, mis on nähtud ette Euroopa Komisjoni ettepanekutes mitmeaastase finantsraamistiku 2021–2027 kohta. Kuigi COVID-19 majanduse taastepaketi raames kavandatud täiendavad 15 miljardit eurot maaelu arengule ja põllumajandusliku toidutootmise alastele teadusuuringutele ja on teretulnud ja vajalikud, ei asenda need pikaajalisi kohustusi.

3.6. Strateegia „Talust taldrikule“ arendamise ja rakendamise jälgimisel etendavad oma rolli toidusüsteemide arvukad sidusrühmad. Kuigi prioriteet peaks olema olemasolevate organisatsioonide koostöö parandamine, on vaja ka sihtotstarbelist mitut sidusrühma hõlmavat juhtimisstruktuuri. Valikuvõimalusi uurides tuleks tagada, et uus juhtimisstruktuur: i) kehtestab demokraatlikud ja kaasavad lähenemisviisid, mis on kooskõlas praeguste organisatsioonide parimate tavadega, eelkõige mitut sidusrühma hõlmav kestliku arengu eesmärkide platvorm; ii) saab selged volitused, mille puhul on arvestatud seda, kui hästi valdkondlikud poliitikameetmed (nt ÜPP) on kooskõlas strateegiaga „Talust taldrikule“, ning iii) kaasab tugevalt ja mitmekesiselt põllumajanduslike rühmade, kodanikuühiskonna (sh ELi, riiklikud ja rohujuuretasandi organisatsioonid) ning tarneahelas osalejate esindajaid. Vältida tuleb sellist olukorda, mille puhul põllumajanduslikud huvid hõlmavad vaid ühist põllumajanduspoliitikat ja kodanikuühiskond hõlmab vaid strateegiat „Talust taldrikule“: pingetega peavad tegelema ja üleminekuni viivate sammudega nõustuma kõik osalejad.

3.7. Täpsemat uurimist vajab Euroopa toidupoliitika nõukogu ( 9 ) loomise võimalus (sh selle rahaline elujõulisus), mida on käsitletud komitee varasemates arvamustes. Euroopa toidupoliitika nõukoguga tuleks konsulteerida strateegia „Talust taldrikule“ rakendamisel. See tuleks luua nii kiiresti kui võimalik. Kohalikul tasandil on juba olemas toidupoliitika nõukogud, mis ühendavad omavahel erinevaid toidusüsteemis osalejaid, et leida lahendusi probleemidele, ühendada linnad uuesti ümbruskonna toidutootmisega ning tagada kohaliku ja piirkondliku toidupoliitika tõhus juhtimine ( 10 ) . COVID-19 kriis näitas, et vastupidavad tarneahelad sõltuvad tõhusatest meetmetest kohalikul tasandil, mille puhul kodanikuühiskond saab teha koostööd riigi ja äripartneritega, et täita lüngad toidutarnetes ( 11 ) . Euroopa toidupoliitika nõukogu kiirendaks poliitikameetmete kooskõlastamist ELi, riigi ja kohalikul tasandil (st mitmetasandiline valitsemine). See tooks kokku kohalike toidupoliitika nõukogude esindajad ning kodanikuühiskonna ja kogu tarneahela sidusrühmad (sh põllumajandustootjad, töötajad ja tarbijad), pakkudes sidusrühmadele platvormi heade tavade jagamise kaudu üksteiselt õppimiseks, tagades kõigi erinevate sektorite seisukohtade arvesse võtmise ning määrates kindlaks takistused kestliku toidu edendamiseks kohalikul tasandil.

4. Peamised lisameetmeid vajavad valdkonnad

4.1. Tervislik ja kestlik toitumine

4.1.1. Tervislik ja kestlik toitumine on tervikliku toidupoliitika üks tugisammas, kuna me peame oma toitumise kiiremas korras ümber korraldama, et ökosüsteeme ja rahva tervist ning maapiirkondade elujõudu parandada ( 12 ) . Teatises „Talust taldrikule“ tunnistatakse vajadust tagada, et tervislikud ja kestlikud valikud oleksid tarbijate jaoks kõige lihtsamad (st laialdaselt kättesaadavad ja kõigile taskukohased), ning nenditakse, et toidukeskkond kujundab inimeste valikuid.

4.1.2. Strateegia „Talust taldrikule“ võib pakkuda ainulaadset võimalust toidukeskkonna ümberkujundamiseks, milleks on vaja viia omavahel kooskõlla mitmed erinevad poliitikameetmed pakkumise ja nõudluse poolel ning ELi, riigi ja kohalikul tasandil, sealhulgas: i) regulatiivsete meetmete abil ebatervisliku toitumise turunduse ja reklaamiga võitlemiseks; ii) kasutajasõbraliku, usaldusväärse ja sõltumatu toitumisalase tarbijateabe tagamiseks; iii) tervisliku hinnapoliitika kehtestamiseks; iv) kestliku avaliku toiduhanke toetamiseks; v) toodete (ümber)kujundamise innustamiseks; vi) tervisliku jaemüügi-, restorani-, linna- ja koolikeskkonna loomiseks ning vii) tarbijate harimisse investeerimiseks. Neid samme peavad täiendama sotsiaalpoliitilised meetmed, millega tagatakse madala sissetulekuga ja ebasoodsas olukorras elanikkonnarühmadele parem juurdepääs tervislikule ja kestlikule toitumisele.

4.1.3. Teatises „Talust taldrikule“ ja asjaomases tegevuskavas ei ole aga välja toodud terviklikke meetmeid nendes poliitikavaldkondades ning neis tuginetakse käitumisjuhenditele, lubadustele ja muudele isereguleerimise vahenditele ( 13 ) , mis ei ole seni tõhusaks osutunud. Kiiduväärt on Euroopa Komisjoni kava anda liikmesriikidele (ÜPP strateegiakava raames) soovitusi selle kohta, kuidas saavutada ÜPP ja strateegia „Talust taldrikule“ eesmärgid, sh rahvatervise eesmärgid. Toitumisalased meetmed ei tohi siiski olla vabatahtlikud. ÜPP strateegiakavade heakskiitmine peaks sõltuma liikmesriikide vastuvõetavatest terviklikest toidukeskkonna ümberkujundamise kavadest, mis seovad tervisliku ja kestliku toidutootmise nende toodete jaoks uute turgude loomisega. See oleks ka kooskõlas komisjoni püüdlusega edendada mahetoidu tootmist ja tarbimist.

4.1.4. Seoses usaldusväärse toitumisalase teabe ja juhiste esitamisega kutsus komitee üles koostama uued jätkusuutliku toitumise suunised, milles võetakse arvesse kultuurilisi ja geograafilisi erinevusi liikmesriikide vahel ja sees. Jätkusuutliku toitumise suunised aitaksid luua selgema suuna põllumajandusettevõtete, töötlejate, jaesektori ja toitlustusettevõtete jaoks ning põllumajanduslik toidutööstus saaks uuest raamistikust kasu, et toota, töödelda, turustada ja müüa tervislikumat ja jätkusuutlikumat toitu õiglasema hinnaga ( 14 )

4.2. Õiglane toiduainete tarneahel õiglaste hindadega

4.2.1. Komitee on juba kutsunud üles keelama kõiki ebaausaid kaubandustavasid ( 15 ) . Toiduainete tarneahel on ebaausate kaubandustavade suhtes eriti haavatav, sest väikeste ja suurte ettevõtjate ning pikaajaliste kohustustega tootjate ja paindlikumate pakkujate vahel valitseb suur ebavõrdsus. Regulatiivne lähenemisviis ning mõjusate ja tugevate jõustamismehhanismidega õigusraamistik on viis, kuidas ebaausate kaubandustavadega saab ELi tasandil tõhusalt tegeleda.

4.2.2. Teatises „Talust taldrikule“ tunnistatakse õigusega põllumajandustootjate ja toiduainete tarneahela töötajate (sh need, kes töötavad ebakindlates tingimustes) elutähtsat tööd ja vajadust tagada nende tervis ja ohutus kooskõlas Euroopa sotsiaalsete õiguste sambast tulenevate kohustustega. Komiteel on siiski kahju, et sellele ei ole tegevuskavas lisatud konkreetseid samme. Lisaks peab komitee kahetsusväärseks seda, et puudub seos õiglaste tingimuste ja õiglaste toiduhindade vahel, ning on seisukohal, et õiglased toiduhinnad (mis kajastavad tootmise tegelikke kulusid keskkonnale ja ühiskonnale) on ainus viis saavutada pikas perspektiivis kestlikud ja õiglased toidusüsteemid. Praegu teenivad suurimat kasumit suured jaeettevõtjad ja rahvusvahelised töötlejad, samas kui on põllumajandustootja hinnad liiga madalad, et tagada põllumajandustootjatele elatusvahendid ja mõistlikud töötingimused ja sageli ei kata need isegi tootmiskulusid. ELi toiduainete tarneahelast põllumajandustootjatele mineva väärtuse osakaal on langenud 31 %-lt 1995. aastal 24 %-ni 2005. aastal ( 16 ) ning viimati hinnati selle suuruseks umbes 21 % ( 17 ) . Põllumajandustootja hindade alanemine on olnud võimalik ELi konkurentsiõiguse kitsa tõlgendamise tõttu, mille kohaselt on tarbija heaolu võrdsustatud võimalikult madala hinnaga. Seda tuleb muuta, sealhulgas ELi aluslepingutes.

4.2.3. Strateegia „Talust taldrikule“ raames peaksid EL ja liikmesriigid võtma kõikehõlmavaid meetmeid tagamaks, et põllumajandustootja hinnad jäävad tootmiskuludest kõrgemale ning et tervislik ja kestlik toitumine muutub suhteliselt paremini kättesaadavaks ja taskukohasemaks. Selleks on vaja kasutada ära kõik avaliku halduse instrumendid alates tugevatest fiskaalmeetmetest kuni teabepõhiste lähenemisviisideni, et muuta tegelikud kulud nähtavaks ning võtta tegelike kulude arvutamiseks kasutusele parimad tekkivad meetodid ( 18 ) . Komitee kordab, et kestlikku toitumist käsitlevasse haridusse tuleb investeerida juba varasest noorusest peale, et aidata noortel toidu väärtust ja õiglasi hindu hinnata. Erilist tähelepanu tuleb pöörata haavatavatele rühmadele, eriti eakatele ja väikese sissetulekuga inimestele. Uurida tuleks ka märgistuse uusi vorme, mis näitavad põllumajandustootjatele mineva väärtuse osakaalu. Kõik hindu mõjutavad sammud tuleb hoolikalt järjestada, et vältida kiireid muutusi, ning sellega peab kaasnema madala sissetulekuga peredele avalduva mõju jälgimine ( 19 ) , et tagada neile poliitilise sekkumise tulemusena parem (mitte halvem) juurdepääs tervislikule toitumisele.

4.2.4. Taluturud, kogukonna toetatud põllumajandus, tarbijaühistud ja muud lühikese tarneahela algatused pakuvad põllumajandustootjatele olulisi võimalusi suurendada lisandväärtust ja saada õiglast hinda. See puudutab eelkõige neid, kes tegelevad mahepõllundusega või kasutavad muid keskkonnahoidlikke meetodeid, mille puhul märgistust ei ka. Sageli osalevad kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused, kes juurutavad toidu kohaliku haldamise süsteeme, mis ühendavad erinevaid asjaosalisi ja soodustavad kohalike toodete kasutamist toitlustusteenuse osutamisel. Komitee peab kahetsusväärseks, et komisjon ei ole selles osas järginud komitee varasemaid arvamusi.

4.2.5. Selline ümberpaigutamine aitab luua töökohti ja parandada kohalikku dünaamikat. Samuti suurendab see vastupanuvõimet, nagu näitab reaktsioon COVID-19 pandeemiale tarneahela kõigil tasanditel (tootjad, töötlejad ja jaemüüjad). Nii näiteks on tarbijaühistud maapiirkondades tavaliselt viimased püsima jäävad ettevõtjad. Tarbijate jaoks on lühikesed tarneahelad värskete ja kvaliteetsete toodete allikas, mis on rikas ajaloo ja inimsuhete poolest, ning viis tekitada huvi toidu väärtuse ning selle kohta teadmiste omandamise vastu, samuti taastavad need usalduse toidusüsteemidesse ( 20 ) . Solidaarsuspõhistel koostööalgatustel on oluline osa ka koolide jaoks õppematerjalide koostamisel ning jõulisel teadlikkuse suurendamisel, et võidelda toidu raiskamise ja rasvumisega eelkõige laste hulgas. Kuigi teatises „Talust taldrikule“ tunnistatakse lühikese tarneahela eeliseid, on nende ahelate edasiarendamiseks vaja konkreetseid meetmeid ja rahalisi vahendeid (sh ÜPP strateegiakavades) ning kogu ELis tuleb kõrvaldada kõik nende arengut pärssivad takistused.

4.3. Strateegia „Talust taldrikule“ välismõõtme tugevdamine

4.3.1. 2 heite maksustamine ja impordi kasvuhoonegaaside jälgimise osas on seepärast kahetsusväärne ning õõnestab tõsiselt strateegia „Talust taldrikule“ ja rohelise kokkuleppe eesmärke. Strateegia „Talust taldrikule“ eesmärke ei saavutata, kui ELi kaubanduspoliitika ei muutu. Teatis „Talust taldrikule“ ja asjaomane tegevuskava hõlmavad olulisi samme ELi kahepoolsete vabakaubanduslepingute kestlikkuse sätete tugevdamiseks ja nende eeskirjade jõustamiseks. Prantsusmaa ja Madalmaade ametivõimud on aga märkinud ( 21 ) , et rahvusvaheliste lepingute järgimise tagamiseks ning kestlikkusega seotud kohustuste rikkumistest teatamise ja neile reageerimise menetluste tõhustamisel on võimalik rohkem ära teha. Lisaks julgustab komitee ELi tagama sooduskaubanduslepingutes standardite tõelist vastastikkust, esmajoones seoses heaolu, kestlikkuse ja nn talust taldrikule protsessi jälgitavusega, tuginema mõningatele hiljutiste kahepoolsete sätetega saavutatud tulemustele ja neid süvalaiendama ( 22 ) . Süsinikdioksiidi piirimaks, mis on missioonikirjaga tehtud ülesandeks Euroopa rohelise kokkuleppe eest vastutavale juhtiva asepresidendi kandidaadile ( 23 ) , jääb oluliseks, et vältida ELi põllumajandustootjate ja toiduettevõtjate kahjustamist importimisega riikidest, kus kliimamuutuste leevendamist ei võeta tõsiselt. Vaikimine süsinikdioksiidi piirimaksu, COheite maksustamine ja impordi kasvuhoonegaaside jälgimise osas on seepärast kahetsusväärne ning õõnestab tõsiselt strateegia „Talust taldrikule“ ja rohelise kokkuleppe eesmärke.

4.3.2. Teatises „Talust taldrikule“ ei tunnistata ELi ekspordi mõju arenguriikide väiketootjatele ega ELis asuvatele hargmaiste ettevõtjate rolli mittesäästvate tavade kasutamisel kogu maailmas. Uus jõustamissuutlikkus tuleb esmajoones suunata ELis asuvatele ettevõtjatele, kes peavad vastutama selle eest, et nende tarneahelad ei osale metsade hävitamises, maa hõivamises ja õiguste rikkumises. Seepärast kiidab komitee heaks õigusküsimuste voliniku Didier Reyndersi võetud kohustuse kehtestada ELi ettevõtjate jaoks siduvad inimõiguste ja keskkonnaga seotud hoolsuskohustuse nõuded ning kutsub üles kaaluma strateegiasse „Talust taldrikule“ täiendavate sektoripõhiste meetmete lisamist. Euroopa Parlament on märkinud ( 24 ) , et hoolsuskohustust on eriti kiiresti tarvis selliste ettevõtjate jaoks, kes tegutsevad metsa ohustavate kaupade tarneahelates (nt veiseliha, soja, palmiõli).

4.3.3. codex alimentarius , mitte piirduda kahepoolsete läbirääkimistega, kus põllumajandustootjate ja kodanikuühiskonna osalemine on piiratud, valitseb märkimisväärne jõupositsioonide erinevus ja lõppeesmärgiks jääb kaubanduse liberaliseerimine. Lähtepunktiks võib olla kestlike toidusüsteemide jaoks kavandatud õigusraamistik. Esmajoones tuleb selles esitada selge kestlike toidusüsteemide määratlus, mis on kooskõlas ELi olemasolevate keskkonnasäästlikkuse määratlustega Kõige tähtsam on see, et strateegias „Talust taldrikule“ ei võeta arvesse globaalsete põllumajandustusturgude ringlevat toimimist ja vastastikust mõju, mida kaubandusmahud avaldavad nii importivale kui eksportivale riigile. See kujutab endast otsustava tähtsusega võimalust seada uuesti ELi väliseesmärgid, mis on kooskõlas Euroopa Komisjoni teatises „Kaubandus kõigi jaoks“ esitatud eesmärkidega ( 25 ) . Teatises „Talust taldrikule“ puudub sellekohane pika perspektiivi mõttearendus. Vabakaubanduslepingud soodustavad jätkuvalt mittesäästva tarbimise kasvu, millel on kolmandatele riikidele tohutu keskkonnamõju, iseäranis raadamise mõistes ( 26 ) . Oluline on seada kahtluse alla pidevalt kasvavad kaubandusmahud kui ELi poliitika ülim eesmärk (eelkõige suure kasvuhoonegaaside heitega sektorites ja strateegilistes sektorites, mis vajavad pärast COVID-19 pandeemiat erinevaid kindlaid tarneahelaid). Oluline on ka leida uusi viise standardite karmistamiseks, kestlike tavade edendamiseks ja selle tagamiseks, et väikepõllumajandustootjad ELis ja arenguriikides saavad rakendada kestliku tootmise uusi võimalusi. Nende kaalutluste poole tuleb püüelda pigem rahvusvahelistel foorumitel, nt ÜRO maailma toiduga kindlustatuse komitee ja, mitte piirduda kahepoolsete läbirääkimistega, kus põllumajandustootjate ja kodanikuühiskonna osalemine on piiratud, valitseb märkimisväärne jõupositsioonide erinevus ja lõppeesmärgiks jääb kaubanduse liberaliseerimine. Lähtepunktiks võib olla kestlike toidusüsteemide jaoks kavandatud õigusraamistik. Esmajoones tuleb selles esitada selge kestlike toidusüsteemide määratlus, mis on kooskõlas ELi olemasolevate keskkonnasäästlikkuse määratlustega ( 27 )

4.4. Põllumajandustootjate toetamine üleminekul vastupidavatele, ja mitmekesistele agroökoloogia süsteemidele

4.4.1. Teatis „Talust taldrikule“ ja bioloogilise mitmekesisuse strateegia sisaldavad olulisi samme pinnase ja agroökosüsteemide taastamiseks ja kaitsmiseks, esmajoones eesmärgid, et põllumajandusmaal tuleb taastada väga mitmekesised maastikuelemendid (10 % põllumajandusmaast) ja viljeleda mahepõllundust (25 % põllumajandusmaast). Siiski tuleks arvesse võtta eri liikmesriikide lähtepositsiooni. Teatises „Talust taldrikule“ ei käsitleta maa säästva majandamise ja maale juurdepääsu küsimusi. See on väga suur puudujääk, sest see kujutab endast üht peamist takistust põllumajanduses tegutsevate inimeste põlvkonnavahetusele, ilma milleta kaob ELi kestliku ja produktiivse põllumajanduse alus. Komitee on teinud ettepaneku töötada välja ELi raamistik toidutootmise seisukohalt väärtusliku põllumaa kaitsmiseks liikmesriikides ( 28 ) . Need kiiduväärt eesmärgid vajaksid siiski piisavat rahalist toetust, mida praegustes eelarveettepanekutes kavandatud ei ole. Samuti ei anta teatises juhiseid selle kohta, kuidas mahepõllumajanduslike toodete nõudlust veelgi suurendada. Maastikuelementide eesmärk on mõne põllumajandustootja jaoks väga kulukas. Komitee kutsub üles koostama mõjuhinnangu selle eesmärgi elluviimise kohta.

4.4.2. Komitee on seisukohal, et agroökoloogia on tulevikusuund, mille poole Euroopa põllumajandus peaks püüdlema ( 29 ) , ning selleks on vaja paradigma muutust, mis edendab bioloogilist mitmekesisust igal tasandil (liigid, põllumajandusettevõtjad, maastikud ja elatusvahendid). Teaduse, tehnika ja sotsiaalse liikumisema näeb agroökoloogia toidusüsteemi tervikuna ja selle eesmärk on tuua tootjad oma keskkonnale lähemale, säilitades ja isegi taastades agro-öko-sotsiaalsüsteemi keerukuse ja rikkuse. Teatises „Talust taldrikule“ on aga endiselt agroökoloogiat käsitletud nišivalikuna, mida tuleb toetada muude valikute hulgas teaduspoliitika ja ÜPP ökokavade kaudu. Seepärast ei jõuta teatises vajaduseni kogu ELi põllumajandus ümber kujundada ja taasmitmekesistada, kuigi sellist muutust on vaja, et saavutada nimetatud strateegia „Talust taldrikule“ ja bioloogilise mitmekesisuse strateegia eesmärgid (sh taimekaitsevahendite, väetiste ja antibiootikumide kasutuse vähendamise eesmärgid).

4.4.3. Komitee kutsub lisaks eespool kirjeldatud mahepõllumajanduse arendamisele üles lähemalt uurima ja edendama ka muid põllumajandusmeetodeid, mis suurendavad bioloogilist mitmekesisust ja vähendavad sisendite kasutamist. Selle alla võib kuuluda ka täppispõllundus, kusjuures siin tuleb arvesse võtta suuri investeerimiskulusid, mida paljud väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted ei suuda kanda. Ressursse, pinnast ja keskkonda säästvate põllumajandusliku tootmise viiside potentsiaali saab rakendada mulla-, väetamis-, taimekaitse- ja saagiandmete integreerimise kaudu, mis eeldab riiklikes andmebaasides sisalduvate andmete kättesaadavuse, liikuvuse ja kasutusmugavuse jms parandamist. Edendada tuleks info- ja kommunikatsioonitehnoloogia kasutamist.

4.4.4. COVID-19 valguses on nüüd pakilisemalt kui kunagi varem vaja ümber korraldada kariloomade sektor, et väheneks selle haavatavus ja mõju töötajatele, keskkonnale ja loomade heaolule. Strateegia „Talust taldrikule“ ei vasta siiski sellele väljakutsele absoluutselt. Ta peaks näiteks kirjeldama ja hõlmama samme, mille abil vähendada sõltuvust imporditud proteiinsöödast ja taasintegreerida kariloomad kombineeritud agroökoloogilistesse süsteemidesse. Näiteks filosofeeritakse Euroopas juba aastaid poliitiliselt nn Euroopa valgustrateegiast, kuid midagi ei ole toimunud. Strateegia „Talust taldrikule“ pakub ka liiga vähe ja liiga mittesiduvas sõnastuses. Komisjon ei mõtiskle üldse selle üle, mida paljukiidetud ringmajanduse põhimõte Euroopa põllumajanduse jaoks tähendaks. Komitee küsib näiteks, kuidas on ringmajanduse põhimõttega kooskõlas näiteks suured söödakogused, mida imporditakse Lõuna-Ameerikast, mis kannavad samuti süüd vihmametsade hävitava raadamise eest.

4.4.5. Teatis „Talust taldrikule“ ei sisalda piisavalt üksikasju selle kohta, kuidas põllumajandustootjaid uute tavade kasutuselevõtul toetatakse. Kuigi üleminekupõhised maksed ökokavade raames nõuavad ulatuslikke vahendeid uute eesmärkide saavutamiseks, on ÜPP maksete sissetulekutoetuse funktsioon elulise tähtsusega ja see jääb aastateks nii isegi siis, kui võetakse meetmeid, mis tagavad, et toiduainete hindades kajastuvad tegelikud kulud (vt punkt 4.2). Nõustamisteenused vajavad korralikke vahendeid, et toetada põllumajandustootjaid tootmise ulatuslikus ümberkorraldamises. Euroopa rohelise kokkuleppe ja strateegia „Talust taldrikule“ eesmärkide saavutamiseks ei tohi ÜPP eelarvet vähendada ega praegusele tasemele jätta, vaid seda tuleks suurendada kooskõlas nende eesmärkidega. Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkidega seotud kulud ulatuvad praegusest programmitöö perioodist oluliselt kaugemale. Tuleks täpsustada, millised on rahalised nõudmised riikide tulevastele eelarvetele, et viia ellu Euroopa rohelise kokkuleppe meetmed ning saavutada Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärgid/näitajad.

4.4.6. Teatises „Talust taldrikule“ on õigusega märgitud vajadust võtta arvesse liikmesriikide erinevat stardipositsiooni. Tavad on väga erinevad, mis puudutab põllumajanduse intensiivsust hektari kohta, loomkoormust hektari kohta, taimekaitsevahendite, väetiste ja antibiootikumide kasutamist hektari ja looma kohta ning loomade heaolu. Iga Euroopa rohelises kokkuleppes ja strateegias „Talust taldrikule“ kehtestatud eesmärgi kohta tuleks läbi viia mõjuhindamine, võttes arvesse liikmesriikide erinevat olukorda. Komitee rõhutab siiski ka vajadust tagada liikmesriikidele võrdsed võimalused ja nõuab suuremat selgust selles, kuidas ja millises ajakavas käsitletakse erinevate standardite riski strateegia „Talust taldrikule“ ja ÜPP strateegiakavade rakendamise kaudu. Komitee on seisukohal, et kohandatud lähenemisviise tuleks kohaldada ülemineku kiirusele, kuid mitte lõppeesmärkide saavutamisele.

Brüssel, 16. september 2020 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Luca JAHIER

(1) „COVID-19 and the crisis in food systems: Symptoms, causes, and potential solutions“ („COVID-19 ja toidusüsteemide kriis: sümptomid, põhjused ja võimalikud lahendused“). Kestlike toidusüsteemide rahvusvahelise eksperdirühma (IPES-Food) avaldus, aprill 2020.

(2) „Selleks et terviklik ELi toidupoliitika oleks Euroopa tarbijate seisukohalt tõeliselt asjakohane, on pakkumise poolelt vaadates määrav tähtsus sellel, et ELis kestlikult toodetud toit oleks konkurentsivõimeline. See tähendab, et Euroopa põllumajandusliku toidutööstuse sektor on võimeline tarnima tarbijatele toitu hinnaga, mis sisaldab lisakulusid tulenevalt sellistest kriteeriumidest nagu jätkusuutlikkus, loomade heaolu, toiduohutus ja toitumine, aga ka õiglane tulu põllumajandustootjatele, ning samas säilitab oma positsiooni valdava enamuse tarbijate eelisvalikuna.“ Arvamus teemal „Kodanikuühiskonna panus tervikliku ELi toidupoliitika väljatöötamisse“, punkt 5.8 (ELT C 129, 11.4.2018, lk 18).

(3) ELT C 129, 11.4.2018, lk 18.

(4) Vt joonealune märkus 3.

(5) „Towards a Common Food Policy for the European Union“ („ELi ühise toidupoliitika suunas“), Brüssel, IPES Food, 2019.

(6) Tervikliku strateegia olulised erieesmärgid ja meetmete liigid, mida on vaja nende saavutamiseks, on täpsemalt nimetatud allpool, tuginedes komitee koostatud arvamustele.

(7) Üks erand strateegias „Talust taldrikule“ on viide tervislike ja kestlike toiduvalikute saavutamisele – kuigi see on tulemustele suunatud eesmärk, nähakse seda väga olulisena pigem tarbijate jaoks, mitte ei rõhutata vajadust tegeleda sellega kogu ahela piires.

(8) Vt joonealune märkus 3.

(9) Nimetatud uus organ toimiks platvormina, mida hoiavad käigus olemasolevad institutsioonid.

(10) Paljudes piirkondades on algamas protsessid, mille eesmärk on taasühendada linnad nende läheduses asuvate toidutootmispiirkondadega (nt Milano Itaalias, Montpellier Prantsusmaal, Gent, Brüssel ja Liege Belgias ning Toronto Kanadas) ning on tõenäoline, et need hakkavad COVID-19 tõttu kiirenema.

(11) „COVID-19 and the crisis in food systems: Symptoms, causes, and potential solutions“ („COVID-19 ja toidusüsteemide kriis: sümptomid, põhjused ja võimalikud lahendused“). Kestlike toidusüsteemide rahvusvahelise eksperdirühma (IPES-Food) avaldus, aprill 2020.

(12) ELT C 190, 5.6.2019, lk 9.

(13) Teatises „Talust taldrikule“ on märgitud, et Euroopa Komisjon „soovib, et toidukäitlemisettevõtted ja -organisatsioonid kohustuksid võtma konkreetsed tervislikkust ja kestlikkust tagavaid meetmeid“.

(14) Vt joonealune märkus 12.

(15) ELT C 440, 6.12.2018, lk 165.

(16) Euroopa Parlamendi raport põllumajandustootjate õiglase sissetuleku ja toiduainete tarneahela parema toimimise kohta Euroopas, 2009/2237(INI), 2009, http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=REPORT&reference=A7-2010-0225&language=ET.

(17) Euroopa Parlament, parlamendi küsimused – hr Hogani komisjoni nimel antud vastus, 27. veebruar 2015, http://www.europarl.europa.eu/doceo/document/E-8-2015-000521-ASW_EN.html?redirect.

(18) http://www.fao.org/nr/sustainability/full-cost-accounting/.

(19) Vt joonealune märkus 12.

(20) ELT C 353, 18.10.2019, lk 65.

(21) „Non-paper from the Netherlands and France authorities on trade, social economic effects and sustainable development“ (Madalmaade ja Prantsusmaa ametiasutuste mitteametlik dokument kaubanduse, sotsiaal-majandusliku mõju ja kestliku arengu kohta).

(22) Näiteks muudeti ELi ja Mercosuri kaubanduslepinguga munade tollimaksuvaba juurdepääs ELi turgudele esmakordselt sõltuvaks ELi kanade heaolu standardite järgimisest: https://www.theguardian.com/environment/2019/oct/02/eu-imposes-hen-welfare-standards-on-egg-imports-for-first-time.

(23) https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/mission-letter-frans-timmermans-2019_en.pdf?fbclid=IwAR3MP8zmxW1jBVJhtBUtP2PKkEct5ibFjKVJTCoaxgRX6thxcdsylXhTPIk.

(24) Euroopa Parlamendi 11. septembri 2018. aasta resolutsioon loodusvarade läbipaistva ja vastutustundliku majandamise ning metsade kohta arenguriikides, 2018/2003(INI).

(25) https://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2015/october/tradoc_153846.pdf.

(26) https://ec.europa.eu/environment/forests/impact_deforestation.htm.

(27) See määratlus võib lähtuda Euroopa Komisjoni kestliku majanduskasvu rahastamise tegevuskavas sätestatud keskkonnasäästlikkuse määratlusest ja olla sellega vastavuses.

(28) „Maa kasutamine toiduainete jätkusuutlikuks tootmiseks ning ökosüsteemi teenusteks“ (ELT C 81, 2.3.2018, lk 72).

(29) Vt joonealune märkus 20.