[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 30.11.2010

KOM(2010) 713 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE NING MAJANDUS- JA RAHANDUSKOMITEELE

Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi kohta

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE NING MAJANDUS- JA RAHANDUSKOMITEELE

Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi kohta

SISSEJUHATUS

2010. aasta mais lõid Euroopa Liidu ja euroala liikmesriigid selleks, et säilitada finantsstabiilsus ajal, mil euroala riigivõlaturud on surve all, Euroopa stabiilsusmehhanismi, mis koosneb Euroopa finantsstabiilsusmehhanismist ja Euroopa finantsstabiilsuse tagamise vahendist. Euroopa finantsstabiilsusmehhanism loodi nõukogu 11. mai 2010. aasta määrusega (EL) nr 407/2010[1] ning sellel on oluline osa Euroopa raamistikus, mis aitab tulla toime praeguste erandlike oludega.

Määruse artikli 9 lõike 2 kohaselt esitab komisjon majandus- ja rahanduskomiteele ning nõukogule kuue kuu jooksul pärast määruse jõustumist ning pärast seda vajaduse korral iga kuue kuu järel aruande määruse rakendamise ja nende erandlike asjaolude jätkumise kohta, millega põhjendati määruse vastuvõtmist. Sellega seoses võtab komisjon vastu käesoleva teatise.

Määruse artikli 9 lõikes 2 on märgitud, et aruandele lisatakse vajaduse korral määruse muudatusettepanekud, et kohandada finantsabi andmise võimalusi, ilma et see mõjutaks juba vastuvõetud otsuste kehtivust. Komisjon on seisukohal, et viimaste arengute taustal ei ole määrust praegu siiski vaja muuta.

Kast 1. Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi toimimine Euroopa finantsstabiilsusmehhanismiga luuakse EL 27 jaoks samad mehhanismid, kui on maksebilanssi käsitleva määrusega[2] loodud euroalaväliste liikmesriikide jaoks. Kui mehhanism käivitatakse, võimaldab see komisjonil võtta finantsturgudelt liidu nimel laenu ELi kaudse eelarvetagatise alusel. Seejärel laenab komisjon vahendid asjaomasele liikmesriigile edasi. See laenamise erimehhanism tagab, et liidule ei teki laenu teenindamise kulu. Kõik laenu intressi- ja põhimaksed teeb asjaomane liikmesriik komisjoni kaudu. „Pro memoria” reaga ELi eelarves tagatakse võlakirjade tagasiostmine emitendi maksevõimetuse korral. Euroopa finantsstabiilsusmehhanism on osa laiemast turvavõrgustikust. Lisaks Euroopa finantsstabiilsusmehhanismile saavad euroala liikmesriigid kasutada Euroopa finantsstabiilsuse tagamise vahendit, st vahendeid, mida tagavad euroala liikmesriigid, ning Rahvusvahelise Valuutafondi vahendeid. Euroalavälised liikmesriigid võivad abi saada ka maksebilanssi käsitleva määruse alusel. Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi ja Euroopa finantsstabiilsuse tagamise vahendit saab kasutada pärast seda, kui asjaomane liikmesriik on esitanud finantsabi taotluse ning kui komisjoniga, kes teeb koostööd Euroopa Keskpangaga, on kokku lepitud makromajanduslik kohandamisprogramm, mis sisaldab rangeid tingimusi. |

1 . MÄÄRUSE RAKENDAMINE

Pärast määruse 407/2010 vastuvõtmist võttis Euroopa Liit meetmeid, et Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi saaks kiiresti ja takistusteta kasutada. Need hõlmasid:i) vajalikke eelarvealaseid kohandamisi ja ii) komisjoni suutlikkuse suurendamist hankida vahendeid finantsturgudelt.

ELi eelarvega seotud meetmed

ELi eelarvega seotud meetmed hõlmavad järgmist: i) luuakse eelarverida garantiile, mille EL annab liidu laenudele, mille liit võtab finantsabi andmiseks Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames; ning ii) vaadatakse läbi omavahendite ülempiiri alla jääva kasutamata varu hinnang.

Eelarverea loomine

Selleks et kajastada Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames tehtavatele võimalikele finantsabitehingutele ELi eelarvest antavat katet, loodi asjakohane eelarvestruktuur[3] [4].

Tavaolukorras ei kaasne Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames antava finantsabiga eelarvekulu (tänu nn back-to-back rahastamisele). Eelarvekulu tekiks üksnes juhul, kui abi saav liikmesriik ei suudaks oma kohuseid täita, mis on äärmiselt ebatõenäoline. Struktuur hõlmab uut eelarverida (01 04 01 03) tagatise jaoks, mille EL annab liidu laenudele, mis võetakse finantsabi andmiseks Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames. Kõnealusel eelarvereal on märge „pro memoria” (p.m). Komisjon tagab, et seadusjärgsed kohustused võlakirja omanike ees täidetakse õigeaegselt ning teeb vajaduse korral ettepaneku eraldada sellel eelarvereal vajalikud assigneeringud[5].

Samuti loodi vastav eelarverida 802 tulude poolel, et kirjendada pärast algset maksevõimetust tehtud võimalikke tagasimakseid või mis tahes muid tulusid, mis saadakse seoses ELi antava tagatisega.

Kasutamata varu hinnangu läbivaatamine

Määrusega 407/2010 on laenu või krediidilimiidi põhisumma piiratud omavahendite ülemmäära piiresse jääva varuga. Tõepoolest on omavahendeid käsitleva otsusega ette nähtud, et liikmesriikidelt ELi eelarvesse tehtavad maksed ei või ületada 1,23 % ELi rahvamajanduse kogutulust (RKTL). Selleks et olla täiesti kindel, et komisjon suudab liikmesriikidelt koguda täiendavaid omavahendeid, kui tagatud makseid ei suudeta teha õigel ajal, ei tohi i) mitmeaastase finantsraamistiku maksete assigneeringute iga-aastase piirmäära (või aastaeelarves heaks kiidetud maksete assigneeringud, kui need on juba teada) ning ii) tagatud tagasimakstavate summade (põhiosa ja intress) kogusumma kõnealusel eelarveaastal ületada 1,23 % ELi rahvamajanduse kogutulust.

Määruse vastuvõtmise ajal prognoositi, et kui tagasimakse graafikut hoolega kavandada, peaks olema lisaks 35 miljardile eurole, mis on kasutatav maksebilansi tasakaalustamise süsteemi raames, võimalik Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi jaoks omavahendite ülemäära raames koguda 60 miljardit eurot[6].

Alla omavahendite piirmäära jäävat kasutamata varu hinnati viimaste makromajanduslike andmete alusel hiljuti uuesti. Ei ole mingit põhjust muuta alushinnangut, milles jõuti järeldusele, et maksegraafikute hoolika kavandamise korral võivad nii Euroopa finantsstabiilsusmehhanism kui ka maksebilansi tasakaalustamise süsteem mahtuda omavahendite piirmäära alla.

Meetmed, mis on võetud seoses komisjoni suutlikkusega hankida vahendeid

Meetmed, mida on võetud seoses komisjoni suutlikkusega hankida rahalisi vahendeid, hõlmavad i) EMTN programmi ( Euro Medium Term Note Programme ) läbivaatamist ja ii) komisjoni suurima võimaliku investeerimisreitingu kinnitamist.

EMTN programmi läbivaatamine

Euroopa Liit ja Euratom on EMTN programmi raames emiteerinud võlakirju, et rahastada i) maksebilansi tasakaalustamise toetamise laene; ii) makromajanduslikku finantsabi kolmandatele riikidele vastavalt ELi toimimise lepingu artiklitele 212 ja 213; ning iii) Euratomi laene tuumaelektrijaamade ohutuse parandamiseks.

Arvestades, et ELi laenuvõtmistegevus võib seoses Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi loomisega suureneda, muudeti vastavalt programmi emissiooniprospekti ning programmi mahtu suurendati 60 miljardi euro võrra kokku 80 miljardi euroni. Kui vaja, saab EMTN programmi kohe suurendada 110 miljardi euroni.

ELi AAA reiting on kinnitatud

Pärast Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi loomist kinnitasid suured reitinguagentuurid AAA reitingu ELi ja Euratomi emiteeritud võlakirjadele ning samal ajal kohaldasid seda ka EMTN programmi suhtes,[7] mille maht on suurenenud.

ELi AAA reitingu kinnitamine oli võimalik tänu mitmele olulisele aspektile. Esiteks on EL tingimusteta lubanud täita laenuandjate ees seadusjärgsed kohustused. Teiseks on Euroopa Komisjonil õigus kasutada liikmesriikide vahendeid, et tagada piisavad eelarvetulud igal ajal, et katta kõik kohustuslikud kulud, sealhulgas laenu teenindamine. Ning kõige lõpuks on liikmesriigid kohustatud tasakaalustama ELi eelarve, võttes sealhulgas arvesse laenude teenindamist.

ELi kasutatava laenuhaldustava tulemusena ei ületa võlateenindamine (põhiosa ja intressimaksed) eelarves varu, mis tekib omavahendite piirmäära ja iga-aastaste eelarvemaksete erinevusest. ELi väljavaated on stabiilsed, mistõttu eeldatakse, et reitingu aluseks olevad võtmetegurid olulised ei muutu. Suurte reitinguagentuuride arvates peaksid liikmesriikide tugev toetus ja võlateenindamise mitmetasandiline kaitse jätkuvalt toetama ELi väga kõrget reitingut.

2. EUROOPA FINANTSSTABIILSUSMEHHANISMI JÄTKAMIST PÕHJENDAVATE ASJAOLUDE HINDAMINE

Finantskriisil oli tugev mõju liikmesriikide rahandusele finantssektori toetuseks võetavate finantsmeetmete, iga riigi omal äranägemisel võetud fiskaalpoliitiliste meetmete ja automaatsete stabilisaatorite toimimise tõttu. Kõik see kokku on teravalt suurendanud riikide eelarvepuudujääke ja vastavalt ka riikide võla suhet SKPsse. Kuigi liikmesriigid püüavad riigi eelarveid vastavalt stabiilsuse ja kasvu paktile hoolega konsolideerida, on alates 2009. aasta keskpaigast euroala riigivõlakirjade turul tunda selget survet, mida kajastavad ka märkimisväärsed erinevused tootlikkuses ja krediidiriski vahetustehingute hinnavahe, seda eriti äärepoolsete liikmesriikide puhul. Hoolimata olukorra teatavast paranemisest Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi ja Euroopa finantsstabiilsuse tagamise vahendi väljakuulutamisele järgnevatel nädalatel, halvenesid tingimused alates augusti keskpaigast taas, nii et tootlikkus ja krediidiriski vahetustehingute hinnavahe äärepoolsemates liikmesriikides jõudsid rekordtasemele 2010. aasta mais. Kuna euroala riigivõlakirjade emiteerimise tingimused olid jätkuvalt pingelised, võib järeldada, et jätkuvalt püsivad turuolud, mis õigustavad Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi olemasolu.

Liikmesriikide rahastamisvajadused on märkimisväärsed

Finantskriisist tingitud suurem laenuvõtmine kajastus valitsemissektorite suuremates rahastamisvajadustes, mida on suures osas rahuldatud lühiajaliste emissioonidega. Tuleviku osas on selge, et ELi valitsused peavad ka järgmistel aastatel lahendama olulisi finantsprobleeme.

21. novembril palus Euroopa Liidult ja euroala liikmesriikidelt finantsabi Iirimaa. ELi/IMFi ühisprogrammi raames antakse Iirimaale finantsabi, mis rahastatakse Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi ja Euroopa finantsstabiilsuse tagamise vahendi kaudu, mida täiendavad kahepoolsed laenud, mis lepitakse kokku ELi liikmesriikidega.

Joonis 1. Euroala valitsuste refinantseerimisvajadus (miljardit eurot, alates 2010. aasta septembrist) [pic] Allikas: Bloomberg, Euroopa Komisjoni arvutused |

2010. aastal olid peaaegu kõigi liikmesriikide eelarved suures puudujäägis, mistõttu on oluliselt suurenenud euro-vääringus riigivõlakirjade emiteerimine ning valitsemissektori võlg on jätkuvalt akumuleerunud . See riigivõlakirjade pakkumise üldine suurenemine on raskendanud teatavate väiksemate emitentide pääsu turule. Sellega kaasneb edaspidi ka pideva refinantseerimisvajaduse risk. Vahendid, mis on vaja turult hankida, on 2011. aastal samas suurusjärgus kui 2010. aastal, ning need jäävad vähemalt sama suureks mitmeks aastaks. Joonisel 1 on kujutatud nende euroala riigivõlakirjade hulk septembri lõpu seisuga, mille lunastustähtaeg saabub järgmise 20 aasta jooksul.

Selles olukorras on mitmed liikmesriigid võtnud meetmeid eelarve konsolideerimiseks, mis tuleb rakendada lähiaastatel, et ennetada või aeglustada valitsemissektori võla jätkuvat suurenemist ja selle teenindamise kulude kasvu. Paljude liikmesriikide refinantseerimisvajadus jääb siiski suureks, kuna konsolideerimise mõju on tunda alles tasapisi.

Emiteerimistingimused ei ole veel normaliseerunud

Joonis 2. Euroala kümneaastaste riigivõlakirjade tootlus võrreldes Saksamaa vastava riigivõlaga [pic] Allikas: Bloomberg, Euroopa Komisjoni arvutused |

Euroala riigivõlakirjade turu pinged on teatavate liikmesriikide riigivõlakirjade tootluse vahe kergitanud rekordtasemeni. 2010. aasta mais oli tootluste erinevus võrreldes Saksa riigi võlakirjaga 25 kuni 965 baaspunkti. Pärast Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi ja Euroopa finantsstabiilsuse tagamise vahendi väljakuulutamist tootluse vahe ajutiselt vähenes, kuid suurenes pärast uuesti (vt joonis 2).

Joonis 3. Euroopa Keskpanga 2010. aasta ostud tagatud võlakirjade ostu kava (CBPP) ja väärtpaberituruprogrammi (SMP) raames (miljardites eurodes) [pic] Allikas: Euroopa Keskpanga, Euroopa Komisjoni arvutused |

Lisaks jätkuvatele rahapoliitika operatsioonidele, nt tagatud võlakirjade ostu kavale ja laiendatud krediiditoetusmeetmetele, sundisid pinged euroala riigivõlakirjaturgudel Euroopa Keskpanka käivitama 2010. aasta mais väärtpaberituruprogrammi,[8] et „tagada sügavus ja likviidsus mittefunktsioneerivates turusegmentides” ning taastada „asjakohase rahapoliitika ülekandumise mehhanism”. Euroopa Keskpank on sellest ajast peale sekkunud euroala riiklike ja erasektori võlakirjade turgu, ostes teatavate liikmesriikide riigivõlakirju (vt joonis 3). Kõnealuste võlakirjade ostmise rahalist mõju on neutraliseeritud likviidsust vähendavate operatsioonidega, et rahapoliitika suunda ei mõjutataks.

Kuni 8. novembrini 2010 on Euroopa Keskpank ostnud väärtpaberituruprogrammi raames ligikaudu 64,2 miljardi euro väärtuses euroala riigivõlakirju. (Teave võlakirjade liikide või riikide kaupa ei ole avalik). Euroopa Keskpank on aja jooksul sekkumiste ulatust vähendanud, tehes juulist kuni septembrini vähe oste või mitte ühtegi ostu. Selleks et vähendada volatiilsust võlakirjaturgudel, suurendas Euroopa Keskpank hiljuti ajutiselt riigivõlakirjade ostmist, ostes 1. oktoobril lõppeval nädalal võlakirju ligikaudu 2 miljardi euro väärtuses ning 5. novembril lõppeval nädalal veel 711 miljoni euro eest.

Konkurents turupõhisel rahastamisel jääb tõenäoliselt pingeliseks

Liikmesriikide suurem refinantseerimisvajadus langeb järgmistel aastatel kokku pangandussektori sarnase refinantseerimisvajadusega, mistõttu jääb tõenäoliselt konkurents turupõhisel rahastamisel pingeliseks. Tugev refinantseerimissurve kestab kuni 2012. aasta lõpuni, kuna järgmise 24 kuu jooksul tuleb refinantseerida ligikaudu 1,8 triljoni euro väärtuses ELi pankade võlainstrumente. Seda lühiajalist survet võib osalt seletada lühiajaliste võlainstrumentide soodsate intressimääradega ja pangavõlakirjade (sealhulgas riigi tagatisega võlakirjad) märkimisväärse refinantseerimisega (vt joonised 4, 5 ja 6)[9]. Üheks teguriks võib olla ka rahastamisvajaduste suurenemine jätkuva rekapitaliseerimise tõttu.

Joonis 4. ELi pankade võlakirjade lunastamistähtaegade jaotus | Joonis 5. ELi pankade tähtaeguvate võlainstrumentide osakaal koguvõlas(alates 1. juulist 2010) |

(miljardit eurot, 12-kuuliste perioodidena alates 1. juulist 2010) |

[pic] |

Allikas: Rahvusvaheline Valuutafond (IMF) Euroopa Komisjoni arvutused | Allikas: Rahvusvaheline Valuutafond (IMF) Euroopa Komisjoni arvutused |

Komisjoni arvutuste kohaselt on pankade riigi tagatisega võlainstrumentide tähtaegumise tippaeg 2011. aasta neljandast kvartalist kuni 2012. aasta teise kvartali lõpuni. Võrdlevatel joonistel 5 ja 6 on kujutatud tihe seos nii üldiste kui ka tagatud pangavõlgade maksetähtaegade profiili vahel ning esile on toodud periood, mis on järgmistel ja kuudel eriti pingeline.

Joonis 6. ELi pankade emiteeritud riigitagatisega võlainstrumentide lunastustähtaegade jaotus

Summad (miljardit eurot) | Võlakirjade arv |

[pic] | [pic] |

Märkus: Eeldatakse, et kõik võlakirjad aeguvad maksetähtajal. Vahepealset amortisatsiooni ei arvestata. Allikas: Bloomberg; komisjoni arvutused. |

Samal ajal on mure riigivõlakirjade riskitaseme pärast suurendanud investorite huvi kvaliteetsemate võlakirjade vastu, mistõttu võib nõudlus suurema riskiga majanduste emiteeritud võlakirjade järele väheneda. See võib tekitada konkurentsi kõrge riskiga riigivõlakirjade ja AAA reitinguga tagatud pangavõlakirjade vahel, seni kuni nende tagatis on olemas[10]. Kuigi praegu kehtivad tagatiskavad peaksid aeguma 31. detsembril 2010,[11] võib komisjon pikendada nende kehtivust kuni 2011. aasta juuni lõpuni (mõne kava kehtivust on juba pikendatud) ja vajaduse korral ka kauem. Sel ajal püsib tõsine konkurents mitte üksnes kvaliteedi poolest, vaid ka kvantiteedi poolest. Konkurents muutub eriti teravaks enne 2012. aasta lõppu ja siis jälle 2014. aastal, kui on aeg lunastada 1-3 aastase tähtajaga võlainstrumendid (suurem osa) ja 5-aastase tähtajaga võlainstrumendid.

KOKKUVÕTE

Turuolukord tingib turvavõrgustiku säilitamise

Käesolevas teatises kirjeldatakse liikmesriikide valitsuste teatavaid finantskriisist tingitud põhiprobleeme eelarvepuudujäägi rahastamisel ning sellega seotud pingeid riigivõlainstrumentide turul. Euroopa finantsstabiilsusmehhanism loodi, et täita lünk poliitikavahendi osas, millega aidata tagada finantsstabiilsus ELis ja euroalal ning leevendada turupingeid seoses ELi suutlikkusega reageerida raskele riigivõlakirjakriisile.

Ambitsioonikad fiskaalreformid, mida toetab väline finantsabi makromajandusliku kohandamisprogrammi alusel Kreeka puhul, on aidanud vältida suurimaid turukõikumisi. Riigivõlainstrumentidega seotud riskid jäävad siiski kõrgeks, kuna turud keskenduvad jätkuvalt riikide rahanduste jätkusuutlikkusele, kusjuures osadel valitsustel on piiratud juurdepääs rahalistele vahenditele ja nende kulud on suuremad.

Sellega seoses tundub investorite arvamus olevat viimastel kuudel muutunud, kusjuures eeldatakse, et riigivõlakirjaturgudel püsivad pinged pikema aja jooksul. Investorite meelemuutus kajastab mitte ainult teatavate liikmesriikide vajadust kohandada eelarveid, vaid ka prognoosi, et majandus taastub suhteliselt aeglaselt ja olukord pangandussektoris on jätkuvalt ebakindel.

Selleks et ennetada probleemide edasikandumist ja luua kaitseliin, loodi riiklikud ja riikidevahelised kaitsevahendid, sealhulgas Euroopa finantsstabiilsusmehhanism ja Euroopa finantsstabiilsuse tagamise vahend. Need meetmed on aga ajutised ning neid tuleb kombineerida tulevaste meetmetega, et taastada finantssüsteemi vastupanuvõime ja turu normaalne toimimine. Praegu eeldatavad olud õigustavad selliste mehhanismide mitte ainult loomist, vaid ka säilitamist, nagu näitas ka Iirimaa hiljutine taotlus saada toetust Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames. Selliste kaitsevahendite liiga varajane või järsk tühistamine võiks vallandada turul tugeva ahelreaktsiooni ja paisata riigivõlakirjaturu uuesti kriisi.

Selle kõige taustal on komisjon seisukohal, et jätkuvalt püsivad erandlikud olud ja sündmused, mis õigustasid määruse 407/2010 (millega luuakse Euroopa finantsstabiilsusmehhanism) vastuvõtmist, ning et kõnealune mehhanism tuleks säilitada.

[1] Nõukogu määrus (EL) nr 407/2010, 11. mai 2010 , millega luuakse Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (ELT L 118, 12.5.2010, lk 1).

[2] Nõukogu määrus (EÜ) nr 332/2002, 18. veebruar 2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem (EÜT L 53, 23.2.2002, lk 1).

[3] 2010. aasta paranduseelarve nr 5 Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi eelarvestruktuuri loomise kohta võttis eelarvepädev asutus vastu 22. septembril 2010. Komisjoni kirjaliku muutmisettepaneku nr 2/2011, millega lisatakse kõnealused muudatused 2011. aasta eelarve projekti, esitati eelarvepädevale asutusele 11. oktoobril 2010.

[4] Sarnane struktuur on ka euroalaväliste riikide jaoks kasutataval maksebilansi tasakaalustamise süsteemil.

[5] Juhul kui kohustust ei suudeta täita, võtaks komisjon võla teenindamiseks vajaliku summa esmalt sularahakontolt, kui seal ei ole piisavalt vahendeid, kogutakse täiendavad summad liikmesriikidelt vastavalt nõukogu 22. mai 2000. aasta määruse nr 1150/2000/EÜ, Euratom (millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 94/728/EÜ, Euratom) artklile 12. Seejärel teeks komisjon rahalise ettemakse ettepaneku.

[6] Täiendavad 15 miljardit eurot eraldati maksebilansi tasakaalustamise määruse alusel rahalise välisabina Lätile, Ungarile ja Rumeeniale.

[7] Vt nt Standard & Poor’s teatis, 30. juuni 2010.

[8] Euroopa Keskpanga 14. mai otsus väärtpaberituruprogrammi loomise kohta (EKP/201075) (2010/281/EL)

[9] Kuna pangad on kriisi järel korraldanud arvukalt emissioone, on ligikaudu 50 % emiteeritud võlakirjade lunastustähtaeg järgmise kolme aasta jooksul.

[10] Ligikaudu 86 % peaaegu 600 miljardi euro väärtuses riikide tagatud pangavõlakirjadest, mis emiteeriti 2008. aasta oktoobrist kuni 2009. aasta detsembrini, omasid AAA reitingut. Märkimisväärse osa lunastustähtaeg on 2012. aastal.

[11] See tähendaks, et refinantseerimise või uue emissiooni korral oleks sellistel võlainstrumentidel panga enda reiting ning mitte enam riikliku tagatise andja reiting.