Materiaalse puuduse kõrvaldamiseks antava toetuse suhtes kohaldatakse erieeskirju, et toetuse andmine oleks võimalikult sujuv. Nagu selgus abifondi vahehindamisest, väärtustavad sidusrühmad abifondi eriomaseid aspekte ja rõhutavad vajadust neid säilitada. Need on näiteks i) paindlikkus ja üldiselt vähem ranged haldusnõuded võrreldes Euroopa Sotsiaalfondi nn peavoolu programmidega ning ii) väljakujunenud võrgustikud ja toimivad abi andmise viisid. Madal künnis võimaldab anda abi isikutele, kelleni sotsiaalteenused ei jõua, näiteks kodutud, uued või dokumentideta rändajad ja teatavad vaesuse ohus olevad eakad. Samuti võimaldab see kiiresti reageerida tekkivatele vajadustele ja kriisiolukordadele.

Kehtiva, 2021.–2027. aasta mitmeaastase finantsraamistiku raames on abifond lõimitud Euroopa Sotsiaalfond+-iga (ESF+), sest nii saab lihtsustada rahastamist ja suurendada nende kahe fondi vahelist koostoimet. Eesmärgiga suurendada sotsiaalse kaasamise jaoks antavat toetust on ESF+ määruses sätestatud, et eelarve jagatud täitmist järgiva ESF+ haru vahenditest tuleb vähemalt 25 % eraldada sotsiaalse kaasamise eesmärkide edendamiseks (Euroopa Sotsiaalfondi 2014.–2020. aasta eelarves 20 %) ning lisaks peab iga liikmesriik eraldama neist vahenditest vähemalt 3 % materiaalse puuduse leevendamiseks, mis on praegu abifondi põhieesmärk.

Sotsiaalset olukorda, milles abifond 2020. aastal toimis, iseloomustasid COVID-19 pandeemiast tingitud vaesuse ja sotsiaalse tõrjutusega seotud suuremad probleemid. Vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus olevate inimeste arv ELis oli 2020. aastal hinnanguliselt 96,5 miljonit inimest, mis moodustab 21,9 % kogu elanikkonnast. See tähendab ligikaudu 900 000 inimese lisandumist 2019. aastaga võrreldes. Ligikaudu 6,3 miljonit inimest kogesid üheaegselt kõiki kolme vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ohtu (nad olid rahalise vaesuse ohus, tõsiselt materiaalselt ja sotsiaalselt ebasoodsas olukorras ning elasid väga madala tööhõivega leibkonnas). 2020. aastal ei saanud 38 miljonit inimest ELis endale üle päeva lubada kvaliteetset toitu ning praegu on toiduabi paljudes liikmesriikides teatava osa elanikkonna jaoks hädavajalik.

Abifond on kooskõlas strateegiaga „Euroopa 2020“ ja Euroopa sotsiaalõiguste samba tegevuskavaga (mille eesmärk on vähendada 2030. aasta lõpuks vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus olevate inimeste arvu vähemalt 15 miljoni võrra), seades eesmärgiks edendada sotsiaalset kaasatust ja kaitset. See täiendab muid ELi fonde, eelkõige Euroopa Sotsiaalfondi ning Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifondi, keskendudes muudele rühmadele või pakkudes täiendavaid meetmeid.

Abifondi 2020. aasta rakenduskavade elluviimise aruannete kohaselt aitas fond võidelda COVID-19 pandeemia negatiivse mõjuga enim puudust kannatavatele isikutele ning leevendada vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse kõige raskemaid vorme. Hoolimata abifondi piiratud eelarvest on näha olnud, et fond täiendab edukalt riikide jõupingutusi materiaalse puuduse vähendamisel ning vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemisel. Eelkõige suunati abifondi vahendeid toidupuuduse, laste vaesuse ja kodutuse probleemide lahendamiseks. Tänu täiendavale paindlikkusele, mida võimaldavad abifondi rakenduskavade jaoks Euroopas pagulaste toetamiseks kavandatud ühtekuuluvusmeetmed (CARE), on abifondi rahastus äärmiselt vajalik ka selleks, et pakkuda Ukrainast põgenevatele inimestele hädavajalikku toidu- ja esmast materiaalset abi.

Käesolev kokkuvõte põhineb kooskõlas oma õigusliku alusega rakenduskavade elluviimise 2020. aasta aruannetel, mis komisjon on saanud liikmesriikidelt. Nagu varasematelgi aastatel, sisaldab aruanne ka arengusuundi ja finantsteavet pärast 2020. aastat, kui see on kättesaadav.

6. aprillil 2022 muudeti abifondi määrust seoses ühtekuuluvusmeetmetega pagulaste toetamiseks Euroopas (CARE). Nüüd annab see liikmesriikidele ja piirkondadele suurema paindlikkuse ja abifondi saab kasutada selleks, et anda erakorralist toetust inimestele, kes põgenevad pärast Venemaa Föderatsiooni sissetungi Ukrainast. Täpsemalt võimaldab see liikmesriikidel muuta vajaduse korral rakenduskava teatavaid elemente, et tulla kriisiga toime, ja lihtsalt teavitada sellest komisjoni, selle asemel et taotleda muutmiseks komisjoni heakskiitu. Lisaks on ette nähtud nende meetmete toetuskõlblikkuse varasem kuupäev, st toetust saab anda alates 24. veebruarist 2022. Veel pikendatakse sellega ELi 100 % kaasrahastuse määra võimalust 1. juulil 2021 algavaks ja 30. juunil 2022 lõppevaks eelarveaastaks. Peale selle võeti 12. aprillil vastu määrus CARE täiendamiseks. Selle muudatusega tagatakse likviidsus ja kiirendatakse abisaajate juurdepääsu rahalistele vahenditele, nimelt tehakse REACT-EU 2021. aasta osamakse raames täiendav 3,5 miljardi euro suurune eelmakse abifondi ja ühtekuuluvuspoliitika rakenduskavade jaoks, mis saavad kasu REACT-EU vahenditest.

2021. aasta veebruaris võeti komisjoni REACT-EU taastekava raames vastu abifondi määruse täiendav muudatus. See muudatus võimaldab liikmesriikidel eraldada ESFi, abifondi ja Euroopa Regionaalarengu Fondi programmidele lisavahendeid. Täiendavad vahendid võivad pakkuda olemasolevale toetusele, näiteks toidu- ja/või esmase materiaalse abi või sotsiaalse kaasamise projektidele lisavahendeid. Need peaksid olema kooskõlas iga liikmesriigi konkreetsete vajadustega ja neis tuleks võtta arvesse puudust kannatavate inimeste arvu suurenemist alates COVID-19 pandeemia puhkemisest. REACT-EU 2021 raames on muudetud 13 rakenduskava (Austria, Belgia, Bulgaaria, Eesti, Hispaania, Horvaatia, Itaalia, Luksemburg, Läti, Prantsusmaa, Rumeenia, Slovakkia ja Sloveenia), mille tulemusena saadi lisavahendeid kokku 506 miljonit eurot.

2020. aasta andmete kohaselt tõi COVID-19 puhang kaasa liikmesriikide väiksemad kuludeklaratsioonid. 2020. aasta teises kvartalis moodustasid need 51 miljonit eurot, mis on vähem kui pool 2019. aasta vastavast summast (128 miljonit eurot). Olukord paranes aga aasta teisel poolel. Lõpuks oli abifondi 2020. aastal deklareeritud kogusumma vaid veidi väiksem kui 2019. aastal deklareeritud kogusumma (549 miljonit eurot võrreldes 573 miljoni euroga 2019. aastal). Abifondile 2021. aastal makstud kogusumma ulatus 621 miljoni euroni tänu REACT-EU raames kättesaadavaks tehtud lisavahenditele (81 miljonit eurot).

Abifondi alusel võetud rahastamiskõlblike avaliku sektori kulukohustuste kogusumma oli 2020. aastal 643 miljonit eurot, 2019. aastal oli see 608 miljonit eurot. 2020. aasta lõpu seisuga ulatusid aastateks 2014–2020 eraldatud summad kokku peaaegu 3,9 miljardi euroni, mis moodustas 85 % rakenduskavade koguvahenditest (mis hõlmavad ELi vahendeid ja riiklikku kaasrahastamist). Abisaajatele maksti 2020. aastal ligikaudu 552,2 miljonit eurot, mis on märkimisväärne kasv võrreldes eelmiste aastate tasemega (2019. aastal 478,5 miljonit eurot, 2018. aastal 501,2 miljonit eurot, 2017. aastal 412,8 miljonit eurot ja 2016. aastal 435,2 miljonit eurot). Kasv tuleneb peamiselt tegevuse taasalustamisest Rumeenias 2020. aastal. See kajastab ka COVID-19 pandeemiast tingitud suurenenud nõudlust.

·mis alustel määrata kindlaks, kes on uus abifondi rahastatud meetmete kaudu toetust saav isik (lõplik abisaaja) ja millised on COVID-19 kriisi ajal rakendatud uued tavad;

Rumeenia: enamik abifondi rakenduskavade kaudu lõplikest abisaajatest on lapsed, eelkõige kõige ebasoodsamas olukorras olevad lapsed. Nad saavad spetsiaalset abi, sealhulgas: i) isikliku hügieeni pakid; ii) elektroonilised vautšerid haridustoetuse jaoks (toetuskõlblike ebasoodsas olukorras olevate laste puhul), mille eesmärk on ennetada koolist väljalangemist ja haridussüsteemist varakult lahkumist koolieelsel, alg- ja põhihariduse tasemel. 2020. aastaks nähti ette ka vastsündinutele mõeldud pakid. COVID-19 pandeemia tõttu ei saanud meedet siiski rakendada.

Läti: kooskõlas 2019. aastaga annab Läti 2020. aastal lastele spetsiaalset abi. See abi hõlmab i) kolme liiki toidupakke imikutele ja väikelastele vanuse alusel; ii) nelja liiki hügieenitarvete komplekte kuni 24 kuu vanustele imikutele ja väikelastele vastavalt nende vanusele; iii) individuaalseid õppevahendeid 5–10aastastele lastele ning iv) individuaalseid õppevahendeid 11–16aastastele lastele. Diskrimineerimise ärahoidmiseks kannab Läti eraldi hoolt selle eest, et kooliasjad (nt koolikotid) ei oleks sellise värvi, kuju ja piltidega, mis soodustaksid stereotüüpseid arusaamu soost.

Hinnanguliselt 6 % abifondi toetuse lõplikest abisaajatest olid kodutud, kelle osakaal on püsinud stabiilne. Samas on kodutute arvu eriti keeruline hinnata, kuna nad ei ole registreeritud ja nad on sageli tõrksad jagama mistahes isiklikku teavet. Iirimaal, Prantsusmaal ja Tšehhi Vabariigis oli üle 13 % toidulõplikest abisaajatest kodutud. Itaalias oli toiduabi saavate kodutute osakaal suhteliselt väike (3 %), kuid see oli suurim esmast materiaalset abi saav rühm (66 % kõigist lõplikest abisaajatest). Tšehhi Vabariigis oli suhteliselt suur ka kodututest esmase materiaalse lõplike abisaajate osakaal (21 %).

Ligikaudu 10 % lõplikest abisaajatest olid rändajad, teise riigi taustaga inimesed või vähemused. Siiski võib see osakaal olla suurem, kuna andmekaitsega seotud põhjustel teavet toetust saavate rändajate kohta alati ei edastata (Kreeka, Prantsusmaa ja Slovakkia). Tavaliselt on suurim rühm rändajad, kellele järgnevad pagulased ja varjupaigataotlejad.

2020. aastal oli toiduabi, esmast materiaalset abi või sotsiaalse kaasamise meetmete raames abi saanutest ligikaudu 28 % lapsed. See osakaal on veidi vähenenud võrreldes 2019. aastaga, mil see oli 30 %. Mitmes liikmesriigis said lapsed suurima osa toiduabist, eeskätt Horvaatias (93 %), Maltal ja Ungaris (60 %) ning Tšehhi Vabariigis (52 %). Lisaks olid lapsed kogu esmase materiaalse abi saajad Iirimaal, Küprosel, Ungaris, samas kui Austrias olid nad üks suurim rühm (85 % lõplikest abisaajatest).

2020. aastal toetati abifondist peaaegu 15 miljonit inimest toiduga (2019. aastal 12,2 miljonit inimest), ligikaudu 1,96 miljonit inimest materiaalse abiga (2019. aastal 800 000 inimest) ja 30 000 inimest abiga sotsiaalse kaasamise meetme raames (2019. aastal oli see arv sama). See kasv on peamiselt tingitud tegevuse taasalustamisest Rumeenias. Kasvus kajastub aga ka COVID-19 tervisekriis, mis halvendas juba abifondi toetust saavate haavatavate inimeste olukorda, samal ajal kui uued inimesed taotlesid samuti toiduabi, sealhulgas ebakindlate töökohtadega (nt lühiajalised lepingud, ajutine või mitteametlik töö) inimesed, sõltumatud töötajad ja ebasoodsas olukorras olevad kolmanda taseme haridust omandavad õpilased. Kõige enam suurenes lõplike abisaajate arv Prantsusmaal (714 000 rohkem kui 2019. aastal), Itaalias (597 000 rohkem), Hispaanias (268 000 rohkem) ja Ungaris (113 000 rohkem). Seevastu kaheksas liikmesriigis registreeriti lõplike abisaajate arvu vähenemine, eelkõige Horvaatias (175 000 toetusesaajat ehk 88 % vähem kui 2019. aastal), Slovakkias (145 000 ehk 51 % vähem) ja Küprosel (1 800 ehk 76 % vähem), samuti Taanis ja Madalmaades.

-teatavates liikmesriikides on korraldusasutused lisanud psühholoogilise toe konkreetselt kaasnevate meetmete hulka, et leevendada COVID-19 pandeemia ja sellega seotud sotsiaalsete piirangute mõju vaimsele tervisele (nt Kreeka, Poola, Prantsusmaa, Rumeenia ja Sloveenia);

Kooskõlas abifondi käsitleva määrusega võtsid liikmesriigid, kes viisid 2020. aastal ellu I rakenduskava, ka kaasnevaid meetmeid. COVID-19 kriis on aga tekitanud märkimisväärseid probleeme kaasnevate meetmete võtmisel abifondi rakenduskavade raames ning nende rakendamine on liikmesriikides olnud üldiselt ebaühtlane. Teisest küljest rakendati täiendavaid kaasnevaid meetmeid, et lahendada pandeemiast tulenevaid praeguseid probleeme. Näiteks

Esmase materiaalse abi kogus suurenes jätkuvalt märkimisväärselt. 2020. aastal jagasid liikmesriigid esmast materiaalset abi 69,2 miljoni euro väärtuses, 2019. aastal oli see summa 19,2 miljonit eurot (42 % rohkem kui 2018. aastal, mil see oli juba 2017. aastaga võrreldes 44 % suurenenud). Suurenemine on tingitud materiaalse abi andmise üsna laialt levinud kasvust mitmes liikmesriigis. Kasv oli eriti märgatav Austrias, Tšehhi Vabariigis, Kreekas, Lätis ja eelkõige Itaalias (rohkem kui viiekordne kasv) ning Rumeenias, mille arvele langeb valdav osa ELis jagatud materiaalsest abist (41,2 miljonit eurot). Esmase materiaalse abi andmine vähenes märkimisväärselt Horvaatias (2,2 miljonilt eurolt 368 000 eurole) ning vähesel määral Leedus ja Luksemburgis, seejuures lõpetas Slovakkia abi jagamise.

2020. aastal moodustasid üle poole kogu jagatud toidust (57 %) piimatooted, samuti jahu, leib, kartul ja muud tärkliserikkad tooted. Piimatoodete osakaal (31 % üldkogusest) oli eriti suur Prantsusmaal (50 %), Hispaanias (47 %) ja Sloveenias (46 %). Jahu, leiva, kartuli ja muude tärkliserikaste toodete osakaal (26 % üldkogusest) moodustas suurema osa Lätis, Maltal, Rumeenias, Soomes ja Slovakkias jagatud toidust (alates 62 %st Soomes kuni 50 %ni Maltal), samas kui Itaalias oli see 49 %ga suurim toidugrupp. Puu- ja köögivili (18 %) oli protsentides kolmas kategooria, kusjuures eriti suur oli selle osakaal Portugalis (38 %), Maltal (36 %), Bulgaarias (33 %), Iirimaal ja Poolas (mõlemas 28 %). Ülejäänud kategooriad (liha, munad, kala ja mereannid; rasvad ja õlid; valmistoit) moodustasid kõik ligikaudu 7–8 % üldkogusest, samas kui suhkru osakaal oli 3 %. Jagatud toidu hind inimese kohta on liikmesriikide ja aastate lõikes üsna erinev. See on tingitud eeskätt jagatud toodete kogusest ja liigist (nt värskete toodete suur osakaal) ning abistamise intensiivsusest.

Lisaks viis enamik liikmesriike jätkuvalt korraga ellu mitut kaasnevat meedet, vaid mõni üksik otsustas keskenduda üksnes ühele või kahele. Siiski on täheldatud, et 2020. aastal vähendati COVID-19 tõttu kaasnevaid meetmeid mõnes liikmesriigis, näiteks Eestis ja Iirimaal. Teisest küljest suurenes Rumeenias 2020. aastal märkimisväärselt abifondi kaudu võetavate kaasnevate meetmete pakkumine. Lätis suurenes see 2020. aastal 2019. aastaga võrreldes 10 % (112 täiendavat kaasnevat meedet), kuid kaasnevate meetmete saajate arv vähenes 11 % (677 inimest).

-Paljudes neist liikmesriikidest täheldati liikumispiirangutest ja muudest piirangutest tingitud tegevuse peatamist. Mõnel juhul on personalipuudus toonud kaasa mõnede jaotuskeskuste sulgemise (Belgia, Iirimaa, Luksemburg). Enamikus liikmesriikides tehti siiski kohandusi, et toiduainete jagamist saaks jätkata piirangutele vaatamata. Üldiselt anti lõplikele abisaajatele võimalus tulla toiduabile järele konkreetsel ajal ja konkreetses kohas või kasutati teisi võimalusi (Belgias, Eestis, Hispaanias, Horvaatias, Iirimaal, Itaalias, Kreekas, Küprosel, Leedus, Luksemburgis, Lätis, Maltal, Poolas, Portugalis, Prantsusmaal, Rumeenias, Slovakkias, Sloveenias, Soomes, Tšehhi Vabariigis). Näiteks viidi toidu- ja materiaalne lõplike abisaajate kodudesse või jagati seda individuaalsel vastuvõtul või toiduvautšeritena (Portugal, Rumeenia), et vältida ülerahvastatust jaotuskeskustes. Samuti kohandati mõnes liikmesriigis kaasnevaid meetmeid vastavalt uutele probleemidele (nt Madalmaades toimus tegevus nii füüsiliselt kui ka eemalt), samas kui muudes liikmesriikides (nt Poolas) tegevus katkestati.

Rootsi sotsiaalse kaasamise programmid sisaldavad kaht liiki toetust: tervise edendamine ning Rootsi ühiskonda käsitleva põhiteabe andmine muudest ELi või EMP riikidest saabuvatele puudust kannatavatele inimestele. 2020. aastal kasvas osalejate arv järsult 1 175 osalejani (2019. aastal oli osalejaid 658). Aastatel 2014–2020 oli osalejate koguarv 3 849. Peamised sihtrühmad on kodutud (või kodutuks jäämise ohus olevad inimesed), rändajad, teise riigi taustaga inimesed, vähemused ja naised. Kokku moodustavad need rühmad üle 90 % abifondi rakenduskavade vahendite lõplikest abisaajatest.

Madalmaades mõjutas COVID-19 kriisi puhkemine tugevalt projekti „Eakad naabruses“, kuid see osutus eriti väärtuslikuks. Projekti eesmärk on leevendada ebasoodsas olukorras olevate üle 65aastaste sotsiaalset tõrjutust. Peamised kontaktpunktid on kohalikud raamatukogud, kuid need olid sageli suletud. Kuid digioskuste alane tegevus, milles osalejad olid varem osalenud, tasus end liikumispiirangute ajal ära ning võimaldas veebipõhist tegevust jätkata. Seega oli projekt edukas, hoides varasemaid osalejaid sotsiaalselt kaasatuna. Mõnel juhul haarasid osalejad ka ise initsiatiivi, et jätkata kohtumisi vabas õhus. Lõpuks õnnestus osalevatel raamatukogudel jõuda siiski uute osalejateni, kuigi uute osalejate arv vähenes 579-lt 366-le, kusjuures ajavahemikul 2014–2020 oli neid kokku 3 219. Samuti teatasid nad oma kavatsusest jätkata projekti ka pärast abifondi rahastuse lõppemist, kasutades selleks oma vahendeid.

Taanis laiendati tegevust, et parandada abi saamise tingimusi kodutute jaoks, sealhulgas muudest ELi liikmesriikidest pärit kodutute, kellel on luba viibida Taanis.. Kuigi projektitegevus jätkus kogu COVID-19ga seotud piirangute ajal, osutus pandeemia probleemiks ja osalejate arv vähenes järsult: 757-lt 2019. aastal 277-le 2020. aastal. COVID-19 on avaldanud suurimat mõju rändajatega töötavatele ühendustele, kuna paljud on oma päritoluriiki tagasi pöördunud.

Saksamaa püüdis jätkuvalt jõuda äsja saabunud täiskasvanuteni ja kodututeni ning parandada nende juurdepääsu nõustamisele ja toetusmeetmetele. Erieesmärgiga A toetati 4 275 kuni 7aastast eelkooliealist sisserändajast last. 3 767 sisserännanud last on kasutanud vähemalt ühte varase hariduse võimalust. See vastab tulemusnäitajale 88,11 %. Erieesmärgi B raames nõustati 5 365 kodutut ja kodutuse ohus olevat inimest. Vähemalt ühe sotsiaalteenuse raames pakutava nõustamise ja juhendamise tulemusena sai abi 4 373 inimest (81,56 % koguarvust).

Mõnes liikmesriigis täheldati ka seda, et osa konkreetsele rakenduskavale eraldatud eelarvest jagati ümber ka erimeetmetele. Slovakkias jagati osa algselt muudele meetmetele eraldatud kasutamata eelarvest ümber, et toetada COVID-19 pandeemia tingimustes hügieenipakkide pakkumist lõplikele abisaajatele.

Mitu liikmesriiki, sealhulgas Leedu, Luksemburg, Poola, Rumeenia ja Sloveenia, on võtnud kasutusele tehnilise abi vahendid konkreetselt COVID-19 pandeemiast tulenevate mitmesuguste probleemide lahendamiseks. Leedu, Bulgaaria ja Poola korraldusasutused otsustasid kasutada osa tehniliseks abiks eraldatud vahenditest, et osta toiduabi andmisega otseselt seotud töötajatele ja vabatahtlikele kaitsevahendeid.

·logistika, näiteks suured transpordikulud; toodete hävimine transportimise ajal; varude ratsionaalse majandamise põhimõtete (FIFO-meetodi) mittejärgimine (Belgia, Horvaatia, Kreeka, Läti, Poola ja Portugal);

·Poolas teatasid mõned programmi elluviijad kvaliteedinõuete täitmata jätmisest, mille tulemusel määrati toiduainete tarnijale lepinguline karistus;

·partnerorganisatsioonide vähene suutlikkus (Poola ja Taani) eelkõige seoses sihtrühmade registreerimisega või tulenevalt liikmesriikide territoriaalsest struktuurist (Leedu).

Tekstikast 3. COVID-19ga seotud probleemid

Leedus ilmnes COVID-19 pandeemia ajal stigmatiseerimise probleem, kuna inimesed, kes ei olnud varem sotsiaalabisüsteemiga kokku puutunud, pidid tulema toime ka majanduslike raskustega, ning mõned keeldusid abifondi abist, kuigi neil oli õigus seda saada. Maltal on täheldatud stigmatiseerimist ka tulenevalt riigi väiksusest, kuna samadest paikkondadest pärit inimesed tunnevad üksteist isiklikult või on omavahel seotud. Sellega seoses abistatakse abifondi toetusesaajaid veel enam, st neile anti võimalus saada oma toetus kätte nende valitud jaotuskeskusest, selle asemel et saada toetus kätte elukohajärgsest kohalikust keskusest. Belgias on COVID-19 kriisil olnud märkimisväärne ja kaugeleulatuv mõju ning korraldusasutus, toiduabi sektor ja partnerorganisatsioonid on kõik tegutsenud koos, et kohaneda olukorraga kiiresti, korraldades korrapäraseid kohtumisi, et leida abisaajate vajadustele vastavad lahendused, püüdes samal ajal piirata äkiliste ja ootamatute liikumispiirangute mõju. Portugalis võeti 2020. aasta märtsist juulini vastu meetmed, et lihtsustada teatavaid jagamisega seotud haldusmenetlusi, täpsemalt toodete kättetoimetamise kinnitamiseks, mille peamine eesmärk on leevendada nakkuse ja COVID-19 leviku ohtu. Küprosel ei olnud võimalik pidada iga-aastast läbivaatamiskoosolekut, kuna oli vaja järgida sotsiaalse distantseerumise meetmeid. 2020. aastal osalesid vahendusasutuse, korraldusasutuse ametnikud ja toetusesaajad mitmel ELi tasandi kohtumisel, näiteks abifondi kogukonna ja abifondi eksperdirühma koosolekutel, mis toimusid veebis. Itaalia kehtestas pandeemiale reageerimiseks erakorralised meetmed. Sellega laiendati abi saavate enim puudustkannatavate isikute ringi ja võeti kasutusele nii lõplikele abisaajatele kui ka abi jagavatele vabatahtlikele mõeldud kaitsevahendid. Samuti kohandati toidu jagamist: kaasatud olid kohalikud omavalitsused, kes asendasid partneritest vabaühendusi, kellest mõned pidid pandeemia tõttu tegevuse lõpetama või kellel ei olnud enam piisavalt vabatahtlikke. Soomes lõpetasid paljud vanemad vabatahtlikud viirusega seotud hirmu tõttu toidu jagamises osalemise. Nooremad vabatahtlikud, sageli üliõpilased, osalesid siiski, tagades seeläbi teenuste osutamise jätkumise.

2.4. Üldpõhimõtted

Abifondi käsitleva määruse artiklis 5 on sätestatud põhimõtted, mida tuleks abifondi vahendite kasutamise kavandamisel ja abifondi rakendamisel kõikjal kohaldada. Nende põhimõtete hulka kuuluvad rahastuse vastastikune täiendavus, sooline võrdõiguslikkus, diskrimineerimiskeeld, toidu raiskamise vältimine, tasakaalustatud toitumine, rahvatervis ning keskkonna ja kliimaga seotud aspektid. Liikmesriigid peaksid neid põhimõtteid järgima ja andma neist aru oma iga-aastastes rakenduskava elluviimise aruannetes.

Vastastikuse täiendavuse põhimõtte järgimiseks koordineerivad liikmesriigid rahastamist teiste rahastamisvahenditega, et vältida topeltrahastamist ja suurendada abi ulatust. Näiteks Ungaris tagavad korraldusasutused, et toetust saav tegevus ei saa toetust ühestki muust rakenduskavast ega ühestki muust ELi rahastamisvahendist. Leedus on korraldusasutusel oluline roll topeltrahastamise vältimisel programmitöö perioodil, rakenduskavade ja projektide juhtimist käsitlevate riiklike õigusaktide ettevalmistamisel ning projektide rahastamise otsustusprotsessis. Vahendusasutusel on oma roll topeltrahastamise ennetamisel ja kontrollimisel maksetaotluste kontrollimise, avaliku sektori hangete järelevalvemenetluste ja projektide kohapealse kontrolli kaudu. Rumeenias tagati koordineerimine ESFiga ning muude ELi poliitikavaldkondade, strateegiate ja vahenditega, eelkõige ELi rahvatervise ja toidu raiskamise vastase võitluse algatustega, seades selle rakenduskava sama korraldusasutuse vastutusalasse, et vältida topeltrahastamist ja tagada abifondi meetmete nõuetekohane koordineerimine.

Kõik liikmesriigid andsid aru soolise võrdõiguslikkuse põhimõtte ja diskrimineerimisvastase poliitika järgimisest. Enamik liikmesriike on määratlenud objektiivsed abikõlblikkuskriteeriumid (st isiku sotsiaal-majandusliku seisundi), et määrata kindlaks sihtrühm ja lõplikud abisaajad, vältides diskrimineerimist abi jagamise mis tahes tasandil. Soomes on korraldusasutus andnud oma partnerorganisatsioonidele ja jaotuspunktidele juhtnöörid abifondi peamiste põhimõtete kohta ning partnerorganisatsioonide võrgustik hõlmab eri sihtrühmadeni jõudvaid organisatsioone, et tagada toetuse kättesaadavus sõltumata soost. Lätis on võetud meetmeid, et tagada vastavus juurdepääsetavuse põhimõttele, sealhulgas seoses funktsionaalse puudega inimeste vajadustega (vastavalt riiklikele standarditele). Konkreetsemalt viiakse pakid lõplike abisaajate kodudesse, kui nad ei jõua jaotuskohta. Inimestele, kel on raskusi liikumisega, väikelastega vanematele ja eakatele antakse jaotuskohas eelisjärjekorras võimalus võtta pakke vastu ilma järjekorrata ning jaotuspunktid asuvad ühistranspordipeatuste lähedal. Luksemburg kasutab strateegia „Euroopa 2020“ näitajat, et teha kindlaks vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ohus olevad inimesed. Mõned neist haavatavatest inimestest ei ole Luksemburgi kodanikud ning neil ei ole tingimata kõiki lubasid, mis võimaldaksid neil riiki seaduslikult elama asuda; teised ei suutnud esitada õigel ajal kogu nõutud teavet. Prioriteet oli tagada toiduabi kättesaadavus ka nendele inimestele ja perekondadele ning kaasata nad programmi.

Paljud liikmesriigid ütlesid, et nad jagavad mitmekesist ja tasakaalustatud toitu ning rakendavad meetmeid toidu raiskamise piiramiseks. Kõikides liikmesriikides võeti toiduvalikus arvesse tooteid, mis toetavad mitmekesist toitumist ja toiduohutust. Lisaks võeti toodete valimisel arvesse toiduainete transporditavust, partnerorganisatsioonide piiratud ladustamisvõimalusi ja toodete vastupidavust. Leedus osteti pika kasutuseaga tooteid, kuid täpsete vajalike koguste kindlakstegemiseks koostati lõplike abisaajate täpsed loetelud. Iirimaal võimaldas ettevõtete ja heategevusorganisatsioonide vaheline ühendus, mida pakub sotsiaalne ettevõte, ümberjagamist ka kogu riigis, pakkudes juurdepääsu mitmesugustele kvaliteetsetele toiduainetele, ning see tõi kaasa märkimisväärse kokkuhoiu heategevusorganisatsioonide toidukuludelt. Hispaanias jagatakse programmi raames pika säilivusajaga toitu, mida on lihtne käsitseda ja säilitada. Lisaks veetakse toitu lõppsihtkoha jaoks sobivas vormis, mis muudab selle käitlemise lihtsamaks, kusjuures pakendi purunemise ja toidujäätmete tekke oht on väike.

Kõik liikmesriigid tagavad, et jagatav toit ja tooted vastavad riiklikele ohutus- ja tervisestandarditele. Lisaks toetavad mitu liikmesriiki lõplike abisaajate tervist tervislikku eluviisi edendavate kaasnevate meetmete kaudu. Ungaris, Rumeenias ja Slovakkias on korraldusasutused kaasanud kavandamisprotsessi toidueksperdi, tagamaks, et jagatavad soojad eined koosneksid tervislikuks toitumiseks ettenähtud optimaalsest toidust, sisaldaksid rikkalikult mineraaltoitaineid ja vitamiine. Itaalia valis jätkuvalt tooted, võttes arvesse vajadust tagada Vahemeremaade toitumistavadega kooskõlas olevas koguses valkude ja süsivesikute tarbimine. Sloveenias peavad tarnijad esitama enne toiduainete tarnimise iga etappi tarnitavate toodete analüüside kohta akrediteeritud labori analüüsiaruande. Rumeenias toimusid hügieenitoodete pakkide sisu üle otsustamiseks kohtumised ka asjaomaste sidusrühmadega (tervishoiuministeerium, riiklik rahvatervise instituut ning riiklik emade ja laste tervishoiu instituut; töö- ja sotsiaalse õigluse ministeeriumi esindajad).

Enamik liikmesriike teatas oma rakenduskava elluviimise aastaaruandes keskkonnahoidlike meetmete elluviimisest. Kuna hangitud toodete maht Soomes on suhteliselt väike, avaldab nende tsentraliseeritud ostmine ja transport riigis väiksemat keskkonnamõju kui siis, kui iga partnerorganisatsioon tegeleks transpordiga ise. Lätis on edendatud täiendavaid keskkonnahoidlikke meetmeid, nagu paberi ringlussevõtu võimaluse tagamine, väljatrükkide arvu piiramine, paberi (sealhulgas ringlussevõetud paberi) korduvkasutamine märkmike puhul, võimaluse korral FSC-sertifikaadiga metsadest saadud puidust valmistatud kirjatarvete kasutamine.

Enamik liikmesriike on teatanud, et nad kohaldavad abifondi programmitöös partnerluse põhimõtet. Bulgaarias on partnerluspõhimõte vormistatud ja rakendatud rakenduskavas, tuginedes laiapõhjalisele konsulteerimisele sidusrühmadega; pidev suhtlemine partneritega võimaldas teha põhjalikult kindlaks olemasolevad probleemid ja kõige sobivama viisi nende lahendamiseks. Poolas kohaldavad riiklikud organisatsioonid partnerluse põhimõtet koostöös piirkondlike ja kohalike organisatsioonidega, jälgides toiduainete jaotamise ja kaasnevate meetmete rakendamisel tehtud edusamme ning reageerides teatatud raskustele. Korraldusasutused ja organisatsioonid korraldavad ka korrapäraseid kohtumisi ja koolitusi.

Mõni liikmesriik teatas meetmete võtmisest halduskoormuse vähendamiseks. Soomes aitab hangitud toodete tsentraliseeritud ostmine ja transport, mida võimaldavad väikesed tootekogused, vähendada nende toimingutega seotud halduskoormust. Bulgaarias analüüsiti tõhususe kriteeriumi, et vältida tarbetut halduskoormust programmide rakendamise kõigis etappides, ning kehtestati mitmed lihtsustamiseeskirjad. Slovakkias kehtestas korraldusasutus partnerorganisatsioonide halduskoormuse vähendamiseks soojale toidule ühikuhinna, seejuures määrati isevalmistatud einetele ja töövõtjalt ostetud soojadele einetele erinev hind. Enne ühikuhinna heakskiitmist anti sellest teada ka komisjonile.