[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 14.7.2006

KOM(2006) 395 lõplik

KOMISJONI TEATIS

Kokkuvõte Euratomi asutamislepingu II jaotise 3.–10. peatüki rakendamise käigus 2004. ja 2005. aastal läbi viidud tegevustest {SEK(2006) 942}

SISUKORD

1. Sissejuhatus 4

2. Komisjoni talituste ümberkorraldamine 4

3. Poliitika ja seadusandlikud arengud 5

3.1. Komisjoni seadusandlike ettepanekute seis 5

3.1.1. Tuumapakett 5

3.1.2. Vedude direktiiv 5

3.1.3. Uus kaitsemeetmeid käsitlev määrus 5

3.2. Õigusaktide rakendamine – rikkumised 6

3.2.1. Seadusandlikud arengud 6

3.2.2. Õigusaktide ülevõtmine ja rikkumised 6

4. Laienemine 6

5. Üldised arengud tuumaenergia valdkonnas ELis 7

5.1. Likvideerimine, jäätmehooldus ja vedu 7

5.1.1. Likvideerimine 7

5.1.2. Radioaktiivsed jäätmed 8

5.1.3. Radioaktiivse materjali vedu 8

5.2. Tuumaenergiaalased kaitsemeetmed 8

5.2.1. Kaitsemeetmete kontroll 8

5.2.2. Lisaprotokollid 9

5.3. Kiirguskaitse 10

5.3.1. Euratomi asutamislepingu artikli 31 kohased tegevused 10

5.3.2. Euratomi keskkonnaradioaktiivsuse alaste nõuete rakendamine 10

5.3.3. Valmisolek hädaolukorraks 11

5.4. Tuumamaterjalide tarned 11

6. Rahvusvaheline koostöö 12

6.1. Lepingud kolmandate riikidega 12

6.1.1. Jaapan 12

6.1.2. Ukraina 12

6.1.3. Kasahstan 12

6.1.4. Usbekistan 12

6.2. Rahvusvahelised lepingud 12

6.2.1. Tuumaohutuse konventsioon 12

6.2.2. Ühiskonventsioon 13

6.2.3. Tuumamaterjali füüsilise kaitse konventsioon 13

6.2.4. Operatiivse teatamise konventsioon ja tuuma- või kiirgusavarii korral abistamise konventsioon 13

6.3. Koostöö Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri ja muude rahvusvaheliste organisatsioonidega 13

KOMISJONI TEATIS

Kokkuvõte Euratomi asutamislepingu II jaotise 3.–10. peatüki rakendamise käigus 2004. ja 2005. aastal läbi viidud tegevustest

1. SISSEJUHATUS

Käesolevas teatises kirjeldatakse tegevusi, mida transpordi ja energeetika peadirektoraat (DG TREN), direktoraat H (tuumaenergia) ja direktoraat I (tuumaenergia alased kaitsemeetmed) on komisjoni tegevuse osana Euratomi asutamislepingu (edaspidi „asutamisleping“) alusel ellu viinud. Transpordi ja energeetika peadirektoraat vastutab suurema osa Euratomi asutamislepingu II jaotise (3.–10. peatükk) tuumaohutust, investeeringuid, ühisettevõtteid, kaitsemeetmeid ja välissuhteid käsitlevate sätete rakendamise eest. Käesolev teatis sisaldab ka Euratomi Tarneagentuuri (ESA)[1] tegevuse kokkuvõtet. Teadusuuringute edendamisega seotud tegevused leiab teadusuuringute peadirektoraadi ja Teadusuuringute Ühiskeskuse iga-aastastes tegevusaruannetes.[2] TACISi programmi ettevalmistamine ja rakendamine jääb nii välissuhete peadirektoraadi (DG RELEX) kui ka koostöötalituse EuropeAid (DG AIDCO)[3], vastutusalasse, PHARE programmi haldab laienemise peadirektoraat (DG ELARG).[4], Euratomi laene haldab majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraat (DG ECFIN)[5]. Kahe kohapealse ümbertöötamisrajatise laboratooriumi tööd (La Hague’is ja Sellafieldis) kontrollib Teadusuuringute Ühiskeskus ning rahastab transpordi ja energeetika peadirektoraat.

2. KOMISJONI TALITUSTE ÜMBERKORRALDAMINE

Alates direktoraatide H ja I asutamisest 2003. aastal on jätkunud komisjoni tuumavaldkonna talituste ümberkorraldamine. Juriidiliste ja tehniliste küsimuste pädevus anti üle ning personal ning ka tuumakaubandust-ja rahvusvahelisi suhteid käsitlevad valdkonnad viidi üle Luksemburgi kontorisse. Selle tulemusena jäid Brüsselisse ainult Euratomi teadusuuringute programmi ja TACISi programmiga tegelevad talitused. Direktoraat H tegeleb peamiselt rahvusvaheliste lepingute ja konventsioonide läbirääkimistega, asutamislepingu ja sellest tulenevate õigusaktide rakendamisega, tuumkütusetsükli tehniliste aspektide, tuumamaterjali raamatupidamise haldamise ja aruandluse ning kiirguskaitsega. Direktoraat I kavandab ja teostab kaitsemeetmete kontrolli, sealhulgas logistilist tuge. Euratomi Tarneagentuur vastutab ühenduse kasutajatele korrapäraste ja võrdsete tuumkütuste tarnete tagamise eest ühise tarnepoliitika alusel. Kõnealune asutus viidi 2004. aastal samuti üle Luksemburgi.

3. POLIITIKA JA SEADUSANDLIKUD ARENGUD

3.1. Komisjoni seadusandlike ettepanekute seis

3.1.1. Tuumapakett

Komisjon osales aktiivselt nõukogu ja parlamendi aruteludes, milles keskenduti komisjoni 2003. aastal esitatud ettepanekutele tuumarajatiste ohutust ning tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete ohutut käitlemist käsitlevate nõukogu direktiivide kohta. Komisjon võttis 8. septembril 2004 vastu kaks muudetud ettepanekut,[6] arvestades parlamendi seisukohtade ja nõukogus toimunud aruteludega. Vaatamata Euroopa Parlamendi pooldavale arvamusele ja nõukogu enamuse toetusele kõnealustele ettepanekutele, ei ole vajalikku kvalifitseeritud häälteenamust kokku saadud, samuti ei ole nõukogu ei 2004. ega 2005. aastal muudetud ettepanekuid täiendavalt arutanud.

Selle asemel koostati asjakohaste küsimuste läbivaatamiseks nõukogu 2004. aasta juuni lõppjärelduste alusel „Tuumaohutuse ja tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete ohutu käitlemise tegevuskava“. Selleks moodustatud tuumaohutuse töörühm koostab 2006. aasta lõpuks tehnilise aruande. Komisjoni talitused osalevad selle koostamisel.

3.1.2. Vedude direktiiv

Komisjon võttis vastu nõukogu direktiivi ettepaneku[7] radioaktiivsete jäätmete ja kasutatud tuumkütuse vedude järelevalve ja kontrolli kohta, mis on kavandatud kehtiva direktiivi 92/3 asemele. Kavandatava direktiiviga, mida tuleks kohaldada ka ümbertöötamisele kuuluva kasutatud tuumkütuse suhtes, lihtsustatakse korda ja see on kooskõlas peamiste ohutusnormide direktiivi ja rahvusvaheliste konventsioonidega. 2004. aasta novembris edastati ettepanek Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele[8] arvamuse avaldamiseks.[9] Ettepaneku lõplik versioon võeti vastu ja edastati nõukogule 2005. aasta detsembris.[10]

3.1.3. Uus kaitsemeetmeid käsitlev määrus

Uue kaitsemeetmeid käsitleva määruse[11] arutamine lõpetati 2004. aasta aprillis. Ministrite nõukogu kinnitas määruse 30. aprillil 2004. Selle lõpliku vastuvõtmise menetlus komisjonis algatati kohe pärast kinnitamist. Tõlkimise tõttu kõikidesse ametlikesse keeltesse avaldati see alles 28. veebruaril 2005. Määrus jõustus 20. märtsil 2005.

Komisjon võttis soovituse vormis vastu[12], Euratomi uue kaitsemeeteid käsitleva määruse kohaldamise suunised“, milles tehakse kokkuvõte liikmesriikidega kokkulepitud selgitustest, arusaamadest ja kokkulepetest ning antakse tuumaelektrijaamade operaatoritele mittesiduvaid juhiseid.

3.2. Õigusaktide rakendamine – rikkumised

3.2.1. Seadusandlikud arengud

Vahetult enne 2003. aasta lõppu valmis kaks olulist õigusakti.

Nõukogu direktiiv kõrgaktiivsete kinniste kiirgusallikate ja omanikuta kiirgusallikate kontrollimise kohta[13] tunnistati rahvusvaheliselt oluliseks saavutuseks (G8, IAEA) võitluses meditsiiniliste ja tööstuslike allikate väärkasutamise vastu. Liikmesriikides direktiivi ülevõtmisega tekkinud probleeme käsitleti 2005. aasta märtsis korraldatud seminaril. Ülevõtmise tähtajaks, 31. detsembriks 2005, oli vastavalt asutamislepingu artiklis 33 sätestatule 19 liikmesriiki teatanud direktiivi rakendamise riiklike meetmete eelnõust, nendest viis liikmesriiki olid juba vastu võtnud meetmete lõpliku variandi ja sellest teatanud.

Komisjoni soovitus[14] ühtlustatud teabe kohta, milles käsitletakse tavalisel töörežiimil töötavatest tuumareaktoritest ja ümbertöötamisrajatistest keskkonda levivaid gaasilisi ja vedelaid radioaktiivseid heitmeid, aitas kindlaks määrata uue koostamisel oleva andmebaasi tehnilise kirjelduse.

3.2.2. Õigusaktide ülevõtmine ja rikkumised

Komisjon viis läbi asutamislepingu ja sellest tulenevate teiseste õigusaktide rakendamise mahuka hindamise nii 2004. kui 2005. aasta kohta.

Asutamislepingu artiklite 141–143 alusel võeti vaatluse alla 13 uut juhtumit. Seoses tööohutuse ja töötervishoiu (asutamislepingu II jaotis, 3. peatükk), kaitsemeetmete (asutamislepingu II jaotis, 7. peatükk) ja välissuhete (asutamislepingu II jaotis, 10. peatükk) sätete rikkumisega alustati kokku 29 rikkumismenetlust.

Konkreetsete rikkumiste puhul kasutati 7. peatükis sätestatud erivahendeid. Komisjon võttis asutamislepingu artikli 82 alusel vastu direktiivi, mis käsitles kogu tuumamaterjali raamatupidamise tagamist ja Euratomi inspektorite juurdepääsu sellele. Kuna riiklike ametiasutuste vastused ei olnud rahuldavad, siis otsustas komisjon anda asja Euroopa Kohtusse.

Teisel juhul võttis komisjon asutamislepingu artikli 83 alusel vastu otsuse karistuse kohaldamiseks (artikli 83 lõike 1 punkti a alusel) tuumaseadme käitaja suhtes, kes ei olnud oma kohustusi rahuldavalt täitnud.

Teave muude juhtumite kohta on esitatud lisas (loetletud komisjoni personali töödokumendis).

4. LAIENEMINE

2004. aastal ja 2005. aasta esimesel poolel pöörati erilist tähelepanu Euratomi kaitsemeetmete rakendamisele uutes liikmesriikides. Uute liikmesriikide aruandlusnõuete hõlbustamiseks töötati välja teabeprogramm, mis on kooskõlas eespool nimetatud uue kaitsemeetmeid käsitleva määrusega. Vastava riist- ja tarkvara paigaldamine algas 2004. aasta teisel poolel. Uute liikmesriikide operaatorid alustavad nende täielikku rakendamist ja igapäevast kasutamist loodetavasti 2006. aasta alguses.

Tõhustati korrapäraseid kontakte riigiasutuste ja tuumaenergiaga tegelevate ettevõtjatega, et tagada sujuv üleminek kaitsemeetmete rakendamise aruandluselt vastavalt Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuriga sõlmitud kahepoolsetele lepingutele kaitsemeetmete rakendamisele vastavalt liikmesriikide, Euratomi ja Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri vahel sõlmitud lepingule.

Erilist tähelepanu pöörati ka tulevasele kontrollitegevusele uutes liikmesriikides. Kõnealuste riikide tuumatööstus piirdub põhiliselt energiareaktorite ja ladudega. Viidi läbi teabekogumise ja tehniliste lähetuste programm.

Eesseisvat laienemist ette valmistades on EL korduvalt rõhutanud kõrge tuumaohutuse tagamise olulisust Bulgaarias ja Rumeenias.

Bulgaarial tuleb tagada Euratomi nõuete ja korra täitmine. Kozloduy tuumaelektrijaama tuumaohutuse vastastikuse eksperthinnangu tulemusel avaldati 2003. aastal operatiivaruanne. Selles rõhutati veelkord, kui oluline on Bulgaaria kohustus sulgeda võimalikult ruttu ja lõplikult Kozloduy tuumaelektrijaama 1.– 4. reaktor. Kõnealune kohustus sisaldus ka 25.aprillil 2005 Luksemburgis alla kirjutatud Bulgaaria ühinemislepingus.

Rumeeniaga suleti energia peatüki läbirääkimised 2004. aasta lõpus. Rumeenia on jätkanud tuumaohutuse õigusliku raamistiku arendamist. Rumeenial tuleb siiski veel parandada Cernavoda Candu[15] tuumaelektrijaama tehnika ohutust, jätkata tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete ohutu käitlemise riiklike programmide arendamist ja tõsta tuumavaldkonda reguleerivate asutuste võimekust.

Horvaatia ja Türgi asjaomase seadusandluse sõelumine jätkub.

5. ÜLDISED ARENGUD TUUMAENERGIA VALDKONNAS ELIS

5.1. Likvideerimine, jäätmehooldus ja vedu

5.1.1. Likvideerimine

Komisjon on jätkanud tööd ühinemislepingu Ignalina ja Bohunice protokollide täitmisel. 2004. aastal eraldati 138 miljonit eurot, 2005. aastal täiendavalt veel 139 miljonit eurot. Suurem osa kõnealusest abist osutati rahvusvaheliste tuumaelektrijaama tegevuse lõpetamise toetusfondide kaudu, mida haldavad EBRD[16] ja rahastajate üldkogu, mida juhib komisjoni esindaja. Abisaaja palvel suurendati Leedu ja komisjoni kahepoolselt hallatavat likvideerimisabi peaaegu kaks korda – 10 miljonilt eurolt 2004. aastal 18 miljonile eurole 2005. aastal. Viimatinimetatud abi osutatakse sarnaselt PHARE süsteemile ja seda kasutatakse turvalisuse, kultuuriliste ja sotsiaalsete küsimustega tegelemiseks.

Vastuseks Euroopa Parlamendi murele seoses direktiiviga elektri siseturu ühiseeskirjade kohta, avaldati 2004. aastal aruanne tuumaelektrijaamade demonteerimiseks mõeldud rahaliste vahendite kasutamise kohta.[17] Komisjon rõhutas vajadust tagada, et järgitakse nelja põhimõtet – vahendite piisavus, kättesaadavus ja kasutamine ning nende läbipaistev haldamine. 2005. aastal koostati teine aruanne, mis hõlmas erinevaid tuumaseadmete kommertskäitajaid ELis.[18] Aruande koostamisel konsulteeriti liikmesriikide, Euroopa Parlamendi ja valdkonna ekspertidega ning kasutati ka riikide vastuseid küsimustikele. Peagi avaldatakse soovitus liikmesriikidele võtta vajalikud meetmed eespool nimetatud põhimõtete täitmiseks.

5.1.2. Radioaktiivsed jäätmed

Radioaktiivsete jäätmete haldamisega seotud riiklike otsuste tegemisele aitaks kaasa pikaealiste radionukliidide radioaktiivse toksilisuse ja koguse vähendamiseks mõeldud tehnoloogia kättesaadavus ning sellise materjali käitlemise ja kõrvaldamise ohutumaks ja vastuvõetavamaks muutmine.

Komisjoni 2005. aasta töökava sisaldas ettepanekut luua ühisettevõte radioaktiivsete jäätmete haldamist käsitlevate teadusuuringute läbiviimiseks. Esimesed sammud kõnealusele algatusele laiapõhjalise toetuse saamiseks on astutud. Komisjoni talitused uurivad tehnoloogilise algatuse alustamise võimalusi, mille kaudu oleks võimalik tööstusharu partneritega konsulteerida ja kokku leppida, ning määratleda kõige lootustandvam tehnoloogia radioaktiivsete jäätmete tõhusaks haldamiseks. Algatuse lõppeesmärk on näidata radioaktiivsete jäätmete toodete eluea lühendamise võimalikkust ja maa-aluse ladustamise teostatavust. Ettevalmistus viiakse läbi 7. Euratomi teadusuuringute raamprogrammi raames.

5.1.3. Radioaktiivse materjali vedu

2004. aastal valmis radioaktiivsete materjalide veo alalise töörühma 5. aruanne. See hõlmab meetmeid sektori toimimise parandamiseks ja ohutustasemete tõstmiseks. Aruanne viiakse kooskõlla pärast ELi laienemist tekkinud olukorraga.

5.2. Tuumaenergiaalased kaitsemeetmed

5.2.1. Kaitsemeetmete kontroll

30. aprillil 2004 võttis komisjon vastu teatise,[19] millega kehtestati tuumaenergiaalastele kaitsemeetmetele uue lähenemisviisi põhimõtted, mis keskenduvad otseselt asutamislepingu eesmärkidele ja arvestavad rahvusvaheliste probleemidega, ning milles visandati transpordi ja energeetika peadirektoraadi haldusalasse kuuluvate kontrolliülesannete teostamine.

Alates 2004. aasta oktoobrist on nõukogus korrapäraselt arutatud tuumaenergiaalaseid kaitsemeetmeid. 2005. aasta jooksul peeti mitme liikmesriigiga (Belgia, Soome, Prantsusmaa, Saksamaa, Itaalia, Hispaania, Rootsi, Ühendkuningriik) konsultatsioone uue kaitsemeetmete poliitika esitamiseks ja selle arutamiseks. Ühendkuningriigi eesistumisel koostati dokument Euratomi kaitsemeetmete uue raamistiku kohta, mille COREPER võttis teadmiseks. See on samm liikmesriikide ja komisjoni ühise arusaama suunas selle kohta, kuidas peaks kaitsemeetmeid edaspidi rakendama, nii et oleks tagatud kõigi asjaomaste osapoolte asutamislepingu järgne roll. Samal ajal kohtuti suurte tööstusettevõtjatega, et hinnata uue metoodika (ettevõtjate tuumamaterjali raamatupidamise auditeerimine ning kontrollisüsteemide ja ka kontrollide uus ajakava) mõju.

Rahvusvahelist Aatomienergiaagentuuri on hoitud arenguga kursis. Koostamisel on Euratomi ja agentuuri vahelise tulevase koostöö raamistik.

Alates 1. maist 2004 on komisjoni talitused kontrollinud uute liikmesriikide tuumaseadmete käitajate kaitsemeetmeid.

5.2.2. Lisaprotokollid

Lisaprotokollid EL 15 liikmesriikide kohta jõustusid 30. aprillil 2004. Võrreldes traditsioonilise kaitsemeetmete lepinguga annab lisaprotokoll Rahvusvahelisele Aatomienergiaagentuurile kaks uut õigust. Esiteks peavad riigid hakkama Rahvusvahelisele Aatomienergiaagentuurile esitama laiendatud tegevusaruandeid tuumavaldkonna kohta ja teiseks saab Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuur õiguse teha lühikese etteteatamisega külastusi tuumkütusetsükliga seotud asukohtadesse (täiendav juurdepääs).

Komisjon esitab kõikide liikmesriikide nimel vastavalt lisaprotokollidele Rahvusvahelisele Aatomienergiaagentuurile aruande tuumamaterjali kohta. Lisaks koostab komisjon lisaprotokollis nõutud põhjalikumat teavet sisaldavad aruanded 13st tuumarelva mitte omavast riigist 10 kohta (mida tuntakse kaaskirja riikidena). Kuigi neile riikidele jääb vastutus esitatud andmete õigsuse eest, on komisjon nõustunud andmed nendelt kokku koguma ning esitama aruanded nende eest. Austria, Rootsi ja Soome on otsustanud riigi jaoks kohustusliku teabe osa esitada otse Rahvusvahelisele Aatomienergiaagentuurile ning saata koopia komisjonile. Kaks tuumarelva omavat riiki (Prantsusmaa ja Ühendkuningriik) saadavad aruanded otse Rahvusvahelisele Aatomienergiaagentuurile.

Vaatamata mitmete deklaratsioonide hilinemisele pidas komisjon kaaskirja riikide puhul kinni kõigist aruandluse tähtaegadest.

2005. aasta detsembris viisid Slovakkia ja Eesti lõpule kolmepoolse lepinguga (INFCIRC[20]/193) ühinemise menetluse. Ülejäänud kaheksal uuel liikmesriigil on kõigil kehtivad kahepoolsed kaitsemeetmete lepingud ja lisaprotokollid. Nad peaksid ühislepinguga ühinema 2006. aasta jooksul pärast riiklikku seadusandlikku menetlust.

Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuur kasutas 2004. aastal üks kord oma kontrolliõigust (täiendavat juurdepääsu). Kontroll viidi läbi 21. detsembril 2004 Helsingis, Soomes. Kohal viibis komisjoni inspektor transpordi ja energeetika peadirektoraadist. INFCIRC lepingu 193 kohaselt paluti 2005. aastal mitmeid täiendavaid juurdepääse peaaegu kõikides liikmesriikides. Üldiselt on lisaprotokollide juurdepääsuõigustega seotud sätted keerukad. Täiendavates juurdepääsudes osalevatele komisjoni ametnikele antakse juhis tagada lühikese etteteatamisega juurdepääsu ajal Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri, liikmesriikide ja territooriumi operaatori õigused.

5.3. Kiirguskaitse

5.3.1. Euratomi asutamislepingu artikli 31 kohased tegevused

Pidades silmas võimalikku peamiste ohutusnormide läbivaatamist, korraldas komisjon 2004. aasta lõpus konverentsi uue 2005. aasta ICRP[21] kiirguskatset käsitlevate soovituste eelnõu arutamiseks. Teadlastest eksperdirühma järelduste alusel koostas komisjon rahvusvahelise kiirguskaitsekomisjoni soovituste kohta seisukoha ja esitas selle rahvusvahelisele kiirguskaitsekomisjonile.

Asutamislepingu artikli 31 alusel loodi uute liikmesriikide ekspertide kaasamiseks uus eksperdirühm. Rühm võttis peamiste ohutusnormide läbivaatamiseks vastu tööprogrammi.

5.3.2. Euratomi keskkonnaradioaktiivsuse alaste nõuete rakendamine

Komisjon viis 2004. aastal asutamislepingu artikli 35[22] alusel läbi viis kontrolli, nendest kolm EL 15s (Sellafieldi ümbertöötamisrajatises, Trillo tuumaelektrijaamas (E), Dounreay jaamas (UK)) ja kaks uutes liikmesriikides (Temelin (CZ) ja Paks (HU)). 2005. aastal suurenes kõnealune number kuue kontrollini eelkõige uutes liikmesriikides (Ignalina (LT), Temelin (CZ), Slovakkia ja Eesti). Lisaks kontrolliti teist korda Kreekat ja ümbertöötamisrajatist La Hague’is (FR).

Artikli 35 kohaste kontrollide rakendamise lähenemist ja standardkorraldust kirjeldavat dokumenti ajakohastati ja see saadeti 10 uuele liikmesriigile teadmiseks. Eelnõud arutati liikmesriikide esindajatega 2004. aasta detsembris. Kuigi osade liikmesriikide puhul liideti see dokument individuaalsete kahepoolsete protokollidega, teeb komisjoni ettepaneku esitada artikli 35 kohaste kontrollide kohta teatis, mille eesmärk on kõikide liikmesriikide tegevused ühtlustada. Teatis kavandatakse vastu võtta 2006. aastal.

Liikmesriikidele saadeti küsimustik teabe kogumiseks artikli 35 rakendamise riiklike nõuete ja kontrollitegevuse kohta. Praegu analüüsitakse vastuseid ja koostatakse soovitusi rakendamise tulevase korra kohta.

Asutamislepingu artikli 36 kohaselt edastavad liikmesriigid teavet keskkonna radioaktiivsuse taseme kohta. Edastatava teabe sisu, aeg ja teabekandjad on kirjeldatud komisjoni soovituses.[23] Pärast esimest aruandlust (juuni 2002) ei ole kõnealuses valdkonnas rohkem probleeme täheldatud.

2004. aastal hinnati asutamislepingu artikli 37[24] alusel liikmesriikide esitatud üheksat radioaktiivsete jäätmete kõrvaldamise kava. 2005. aastal hinnati 13 kava. Esitatud andmed mõjutasid vastavate komisjoni arvamuste vastuvõtmist. Komisjon võttis 14. märtsil 2005 vastu Euroopa Parlamendile esitatud aruande artikli 37 rakendamise kohta ajavahemikus juuli 1994 kuni detsember 2003.

5.3.3. Valmisolek hädaolukorraks

Ühenduse kiire teabevahetus (ECURIE[25]) peab toimuma 24 tunni jooksul. Kõik kandidaatriigid kirjutasid osalemislepingu alla ammu enne 2004. aasta maid. Kõik uued liikmesriigid osalesid ECURIE töös enne 2004. aasta maid, seega olid vajalikud kontaktpunktid ja pädevad asutused loodud enne ühinemist (välja arvatud Maltal juunis) ja enamikus neist on täna olemas täiesti töökorras spetsiaalselt selleks otstarbeks ettenähtud seadmed. Rumeenia ja Bulgaaria on ECURIE süsteemiga ühinenud, Türgi ja Horvaatia on olnud süsteemi kaasatud teenuste tasemel. ECURIE süsteemi toimimist on korrapäraselt kontrollitud. Transpordi ja energeetika peadirektoraat osales rahvusvahelistel kriisiõppustel, sealhulgas 2005. aasta mais Rumeenias toimunud suurõppusel Convex-3.

Komisjonil oli oluline osa WHO-FAO[26] Codex Alimentariuse ettepaneku koostamisel seoses suunistega radionukliidide maksimaalse lubatud taseme kohta toiduainetes alalise rahvusvahelise kaubavahetuse korral. Komisjoni alternatiivne ettepanek saavutas nõukogus suure üksmeele. Komisjoni seisukohta toetas ka asutamislepingu artikli 31 alusel loodud eksperdirühm, mis annab ühendusele tugeva positsiooni oma vaadete läbisurumiseks 2005. aasta aprilli Codex Alimentariuse komitees. Ühenduse ühisseisukoht ajendas Codexi komiteed usaldama suuniste muutmine ühendusele koos Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuriga (esialgse ettepaneku autoriga). Uus projekt kajastab täielikult ühenduse seisukohta suuniste reguleerimisala (ainult hädaolukorras) ja valmistoidu eraldi käsitlemise kohta.

5.4. Tuumamaterjalide tarned

ELi suurim loodusliku uraani tarnija on jätkuvalt Kanada, samas kui Venemaa on koguseliselt suurim tarnija, kui arvestada ka rikastusjääke ja kõrge rikastusastmega uraani tarneid.

Võrreldes mõne aasta taguse olukorraga, kui hinnad olid madalamad ja tarned lihtsamini kättesaadavad, on tarnete ohutus muutunud üha olulisemaks. Peaaegu pool maailma reaktorite tuumkütuse vajadustest on viimastel aastatel kaetud varasemate varude teistkordse tarnimise ja sõjaväelistest allikatest pärit kõrgrikastatud uraani lahjendamise arvelt. Euroopa Kosmoseagentuur on seisukohal, et vaja on suurendada algtootmist. Alates 2003. aastast tõusnud uraani hinnad on suurendanud uurimis- ja kaevandustegevusi, mille tõttu tõusis 2004. aastal uraani tootmine maailmas 14% ja tõuseb 2005. aastal veelgi.

ELi tuumavaldkonna põhiline areng seisnes komisjoni poolses (EÜ ühinemiseeskirjade alusel) heakskiidu andmises 2004. aasta oktoobris kahe Euroopa uraani rikastamise ettevõtte tehnoloogilise ühisettevõtte rajamisele. Kõnealune ühisettevõte annab ühele neist võimaluse omandada teise poolt välja töötatud tsentrifuugtehnoloogia ning rajada uus tsentrifuugrikastustehas, mis peaks tootmist alustama 2007. aastal.

6. RAHVUSVAHELINE KOOSTÖÖ

6.1. Lepingud kolmandate riikidega

6.1.1. Jaapan

2004. aasta jooksul lõpetas komisjon läbirääkimised ning võttis vastu ja edastas nõukogule soovituse[27] kiita heaks kahe lepingu sõlmimine Jaapaniga: tuumaenergia rahumeelse kasutamise koostöö kohta ning tuumaenergiaalase uurimis- ja arendustegevuse kohta. Pärast Jaapani esitatud päringuid tõlgendamise kohta esitas komisjon nõukogule muudatuste eelnõu, mis on nõukogule vastuvõetav. Leping kirjutati alla 2006. aasta veebruaris.

6.1.2. Ukraina

Nõukogu kiitis 2004. aasta septembris heaks komisjoni järeldused Euratomi ja Ukraina valitsuse vahelise tuumaenergia rahumeelse kasutamise koostöölepingu kohta.[28] Komisjon kirjutas lepingu alla 28. aprillil 2005.

Kõnealune leping hõlmab tuumaohutust, juhitavat termotuumasünteesi, tuumaenergiaalast uurimis- ja arendustegevust, rahvusvahelisi ülekandeid, sealhulgas tuumamaterjalidega kauplemist ja tuumkütusetsükli teenuseid, aga ka meetmeid tuumamaterjali salakaubaveo ennetamiseks.

6.1.3. Kasahstan

2004. aastal jätkusid läbirääkimised tuumaenergia rahumeelse kasutamise kahepoolse koostöölepingu sõlmimiseks. Lepingu muudetud ettepanek esitati Kasahstanile 2005. aasta veebruaris.

6.1.4. Usbekistan

Tuumaenergia rahumeelse kasutamise kahepoolne koostööleping jõustus 1.augustil 2004.

6.2. Rahvusvahelised lepingud

6.2.1. Tuumaohutuse konventsioon

Komisjon muutis komisjoni 16. novembri 1999. aasta otsust 1999/819/Euratom Euratomi ühinemise kohta tuumaohutuse konventsiooniga sellele lisatud deklaratsiooni osas.[29] Kohtuotsuse[30] alusel edastati Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri peasekretariaadile uus pädevuste deklaratsioon.

Tuumaohutuse konventsiooni kolmandal ülevaatekoosolekul (2005. aprillis) osales Euratom teistkordselt lepinguosalisena, kuid esimest korda pärast pädevuste laiendatud deklaratsiooni sõlmimist. Komisjon esitas aruande konventsiooni kõigi põhiaspektide kohta.

6.2.2. Ühiskonventsioon

Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri juhatusel läbi räägitud kasutatud tuumkütuse käitlemise ohutust ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise ohutust käsitlev ühiskonventsioon jõustus 18. juunil 2001. Komisjon esitas 2001. aasta oktoobris nõukogule ettepaneku konventsiooniga ühinemiseks. 2005. aasta jaanuaris võttis nõukogu vastu otsuse,[31] millega kiideti heaks Euratomi ühinemine konventsiooniga ning määrati kindlaks tema pädevus.

14. juunil 2005 võttis komisjon vastu otsuse[32], mis oli vajalik Euratomi ühiskonventsiooniga ühinemiseks. Ühinemine jõustus 2006. aasta jaanuaris.

6.2.3. Tuumamaterjali füüsilise kaitse konventsioon

Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuur levitas tuumamaterjali füüsilise kaitse konventsiooni muudatusettepanekut 2004. aastal. Pärast ettevalmistavat kohtumist 2005. aasta aprillis võttis muutmise konverents tuumamaterjali füüsilise kaitse konventsiooni muudatuse vastu 8. juulil.

Nõukogu volitas oma 28. juuni 2005. aasta otsusega[33] komisjoni rääkima läbi tuumamaterjali füüsilise kaitse konventsiooni muutmise osas küsimustes, mis jäävad ühenduse pädevusse. Euratom osales seega kogu muutmise konverentsil.

6.2.4. Operatiivse teatamise konventsioon ja tuuma- või kiirgusavarii korral abistamise konventsioon

Komisjon võttis vastu kaks ettepanekut nõukogu otsuste kohta,[34] millega kiidetakse heaks Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri operatiivse teatamise konventsiooni ja tuuma- või kiirgusavarii korral abistamise konventsiooni sõlmimine, mis võimaldab ühendusel paremini osaleda kõnealuste konventsioonide alusel olemasolevates mehhanismides ja arvestada vastastikust täiendavust ELi tasandil kokkulepitud sarnaste sätetega. Euratomi ühinemine kõnealuse kahe konventsiooniga on pooleli.

6.3. Koostöö Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri ja muude rahvusvaheliste organisatsioonidega

Tuumarelva leviku tõkestamise lepingu kohaselt vastutab Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuur ülemaailmsete kaitsemeetmete eest. Komisjon on Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri puhul „ühenduse arvestus- ja kontrollisüsteemi“ rollis. Vastavalt kolmepoolsetele kaitsemeetmete lepingutele võivad Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri inspektorid jälgida komisjoni kontrollitegevusi. Kui Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuur peab vajalikuks, siis võib ta lisaks komisjoni tegevustele läbi viia täiendavaid tegevusi. Komisjon on oma seadmete kasutamisega toetanud Rahvusvahelist Aatomienergiaagentuuri tema kohustuste täitmisel.

Koostöö Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuriga tuumamaterjali arvestuse ja lisaprotokollide valdkonnas oli rahuldav. Lõpetati läbirääkimised uute liikmesriikide ühenduse kaitsemeetmete lepinguga[35] ühinemise praktilise korralduse suhtes.

Suurendati rahvusvaheliste organisatsioonide ja nende komiteede arvu, mille töös osaletakse (näiteks Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuur, Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni Tuumaenergiaagentuur ja rahvusvaheline kiirguskaitsekomisjon). Eriti oluline oli radioaktiivsete jäätmete geoloogilise kõrvaldamise ohutusnõuete alane töö. ELi konkreetsed ohutusstandardid tuleb veel määratleta ja kokku leppida.

[1] Aastaaruanne on saadaval nõudmise korral ja veebilehel

http://europa.eu.int/comm/euratom/index_en.html

[2] Teadusuuringute peadirektoraat (RTD): http://europa.eu.int/comm/research/; Teadusuuringute Ühiskeskus (JRC): http://www.jrc.cec.eu.int/

[3] DG RELEX: välissuhted, DG AIDCO: koostöötalitus EuropeAid

[4] DG ELARG: laienemine

[5] DG ECFIN: majandus- ja rahandusküsimused

[6] KOM(2004) 526, 8.9.2004

[7] KOM(2004 )716, 12.11.2004

[8] Euroopa majandus- ja sotsiaalkomitee (EMSK)

[9] KOM(2004) 716 lõplik – 2004/0249 (CNS)

[10] KOM(2005) 673 lõplik, 21.12.2005

[11] Määrus (Euratom) nr 302/2005

[12] K(2005)5127, 15.12.2005

[13] ELT L 346, 31.12.2003, lk. 57

[14] ELT L 2, 6. 1.2004, lk 36–46

[15] „ CANada Deuterium Uranium ”. Raske survevee reaktor – kanadalaste projekteeritud energiareaktor, mis kasutab aeglustiks ja jahutiks rasket vett (deuterium oxide) ja kütuseks loodusliku uraani.

[16] Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank

[17] Aruanne tuumaelektrijaamade demonteerimiseks mõeldud rahaliste vahendite kasutamise kohta (KOM (2004) 719 lõplik

[18] Komisjon peaks aruande vastu võtma 2006. aastal

[19] K(2004) 1669, 30.4.2004

[20] Information Circular

[21] Rahvusvaheline kiirguskaitsekomisjon ( International Commission on Radiological Protection )

[22] Artikkel annab komisjonile õiguse kontrollida õhu, vee ja pinnase radioaktiivsuse taseme seirega tegelevate rajatiste tegevust.

[23] Komisjoni 8. juuni 2000. aasta soovitus Euratomi lepingu artikli 36, mis käsitleb keskkonna radioaktiivsuse tasemete seiret eesmärgiga hinnata riski elanikkonnale tervikuna, rakendamise kohta (2000/473/Euratom).

[24] Artikkel kohustab komisjoni esitama arvamust (pärast eksperdirühmaga konsulteerimist) liikmesriikide esitatud radioaktiivsete jäätmete kõrvaldamise kavade kõigi andmete kohta, kui sellise kava rakendamine põhjustab radioaktiivse saaste teises liikmesriigis.

[25] Euroopa Komisjoni kiire radioloogilise teabe vahetus ( European Commission Urgent Radiological Information Exchange )

[26] Maailma Terviseorganisatsioon – Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon

[27] SEK(2004) 524 lõplik, 26.11.2004

[28] KOM(2003) 129 lõplik

[29] Otsus 2004/491/Euratom

[30] Komisjon v nõukogu, juhtum C-29/99, ECR 2002 lehekülg I-11221. Kohus tühistas osaliselt Euroopa Aatomienergiaühenduse poolt tuumaohutuse konventsiooniga ühinemisel tehtud avalduse

[31] 2005/84/Euratom, ELT L 30, 3.2.2005, lk 10

[32] K(2005) 1729

[33] KOM(2005) 199

[34] KOM(2004) 560,[pic][35]* 16.8.2004

[36] INFCIRC 193