1.ELi meetmete vajadus seoses tolmeldajatega

Viimastel aastatel on avalikkuse tähelepanu juhitud meemesilaspopulatsioonide olukorrale – neid on vähemaks jäänud nii ELis kui ka kogu maailmas. See laialdast kõlapinda saanud nähtus on osa veelgi ulatuslikumast probleemist. Nimelt on Euroopas dramaatiliselt vähenenud igasuguste looduslike putuktolmeldajate, sealhulgas metsmesilaste, sirelaste, päeva- ja ööliblikate esinemus ja mitmekesisus. Paljud tolmeldajate liigid on välja surnud või väljasuremisohus.

See on tõsiselt murettekitav, sest tolmeldajad on elujõuliste ökosüsteemide lahutamatu osa. Ilma nendeta väheneks paljude taimeliikide arvukus ning lõpuks kaoksid need liigid koos neist sõltuvate organismidega, millel oleks tõsine ökoloogiline, sotsiaalne ja majanduslik mõju. Tolmeldajast sõltuvad põllukultuurid sõltuvad loomtolmlemisest eri määral. Praegusest ülemaailmsest taimekasvatustoodangust seostatakse hinnanguliselt 5–8 % otseselt loomtolmlemisega. Ainuüksi ELis sõltub ligikaudu 84 % põllukultuuridest ja 78 % metsikute lillede liikidest vähemalt osaliselt loomtolmlemisest. ELi põllumajanduse aastatoodangust on otseselt putuktolmeldajatega seotud kuni peaaegu 15 miljardi euro suurune osa.

Valitsustevahelise bioloogilist mitmekesisust ja ökosüsteemi teenuseid käsitleva teaduslik-poliitilise foorumi välja antud esimeses ülemaailmses aruandes tolmeldajate kohta nimetatakse tolmeldajatega seotud põhiliste ohuteguritena maakasutuse muutust, intensiivpõllumajandust ja pestitsiidide kasutamist, keskkonnareostust, invasiivseid võõrliike, patogeene ja kliimamuutust. Samuti on aruandes ära märgitud märkimisväärsed lüngad teadmistes nende tegurite toimimise kohta ning vajadus valdkondadeülese meetme järele, et nendega tegeleda. Bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni osalised kiitsid aruande järeldused heaks ning rõhutasid tolmeldajate ja nende osutatavate ökosüsteemi teenuste olulisust mitmete ÜRO kestliku arengu eesmärkide saavutamisel.

EL on eelkõige keskkonna- ja tervisepoliitika, kuid ka ühise põllumajanduspoliitika, ühtekuuluvuspoliitika ning teadusuuringute ja innovatsioonipoliitika raames kehtestanud mitmesuguseid meetmeid tolmeldajate abistamiseks (konkreetselt linnudirektiiv ja elupaikade direktiiv ning pestitsiide käsitlevad ELi õigusaktid). Samuti on olemas palju tolmeldajaid käsitlevaid riiklikke ja piirkondlikke strateegiaid. Sellegipoolest ei ole praegu tolmeldajate arvukuse vähenemisega võitlemiseks olemas ühtegi ühtset koordineeritud ELi meedet, milles rakendataks eri sektoreid ja poliitikavaldkondi hõlmavat lõimitud lähenemisviisi. EL ja selle liikmesriigid peavad probleemi lahendama ühiselt.

Käesolevas teatises esitatakse strateegiaeesmärgid ja ELi ning selle liikmesriikide võetavad meetmed tolmeldajate arvukuse vähenemise vastu võitlemiseks ELis ja üleilmse kaitse nimel tehtavates jõupingutustes osalemiseks. Sellega luuakse raamistik lõimitud probleemikäsitlusele ning olemasolevate vahendite ja poliitikameetmete tõhusamaks kasutamiseks.

See algatus illustreerib komisjoni püüdlust kiirendada liikumist ELi 2020. aasta eesmärgi poole bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemi teenuste vähenemise peatamiseks ja ümber pööramiseks ning seda püüdlust on veel kord kinnitatud loodust, rahvast ja majandust käsitlevas komisjoni tegevuskavas. Algatusega vastatakse Euroopa Parlamendi, ja nõukogu üleskutsetele võtta meetmeid tolmeldajate ja nende elupaikade kaitseks, et peatada tolmeldajate arvukuse vähenemine. Käesoleva algatuse ettevalmistamisel läbi viidud avaliku konsultatsiooni tulemusena selgus, et tolmeldajaid käsitlevat ELi algatust toetavad jõuliselt sidusrühmad ja eriti üldsus.

2.Algatuse osad

Käesolevas algatuses seatud eesmärkide ja meetmetega püütakse parandada teaduslikke teadmisi putuktolmeldajate arvukuse vähenemise kohta, võidelda selle peamiste teadaolevate põhjustega ja tugevdada kõigi asjaomaste osalejate vahelist koostööd. Kuigi keskendutakse looduslikele tolmeldajatele, käsitletakse algatuses probleeme, mis on kõigile tolmeldajatele ühised. Seepärast on see kasulik ka kodustatud tolmeldajatele, eelkõige meemesilastele, ning täiendab olemasolevaid ELi meetmeid mesinduse ja mesilaste tervise toetamiseks.

Kuigi kavandatavad meetmed on ette nähtud ellu viimiseks lühikese perioodi jooksul, käivitavad nad olulise tähtsusega protsessid ja loovad mehhanismid, mis aitavad terviklikku lähenemisviisi järgides probleemist pikema perioodi jooksul jagu saada. Kõnealuste meetmete edukaks rakendamiseks on vaja piisavaid rahalisi ja inimressursse. Probleemi lahendamiseks ei piisa üksnes poliitikakujundajate ja avaliku sektorite asutuste tööst, vaid kaasata tuleb ka ELi kodanikud ja ettevõtlussektor.

I EELISVALDKOND: teadmiste parandamine tolmeldajate arvukuse vähenemise, selle põhjuste ja tagajärgede kohta II EELISVALDKOND: tolmeldajate arvukuse vähenemise põhjuste vastu võitlemine III EELISVALDKOND: teadlikkuse suurendamine ühiskonda laiemalt kaasates ja koostööd edendades

Algatuses on ette nähtud pikaajalised eesmärgid ja lühiajalised meetmed kolmes eelisvaldkonnas:

Lisas esitatud tabelis on üksikasjad igasse eelisvaldkonda kuuluvate meetmete ja allmeetmete kohta.

2.1.I EELISVALDKOND: teadmiste parandamine tolmeldajate arvukuse vähenemise, selle põhjuste ja tagajärgede kohta

EL on juba toetanud väärtuslike teadmiste teket (näiteks projektide ALARM ja STEP raames ning Euroopa punase raamatu kujul). Need näitavad selgelt, et tolmeldajate arvukus väheneb murettekitava kiirusega, ning õigustavad kohest meetmete võtmist, kuid neis esineb siiski märkimisväärseid lünki. Arvukuse vähenemise täielik ulatus ei ole teada ning ikka veel puudub täielik arusaam selle mõjudest inimühiskonnale ja majandusele. Kuigi tolmeldajaid ähvardavad peamised ohud on kindlaks tehtud, mis võimaldab võtta koheseid teadmistepõhiseid meetmeid, vajab nende ohtude ühekaupa ja koostoimes avalduv mõju täiendavat uurimist. Seetõttu on teadmiste parandamine selle algatuse vundamendiks ning vajab komisjoni, liikmesriikide, Euroopa Keskkonnaagentuuri, teadusringkondade, sidusrühmade ja kodanike ühiseid jõupingutusi.

ELis esinevate tolmeldajaliikide ja -populatsioonide seiret tuleb parendada. Kooskõlastatud seireprotsessi väljatöötamine lünkade kõrvaldamiseks tolmeldajate seisundit ja selle suundumusi hõlmavates teadmistes nõuab ELi ja liikmesriikide ühiseid jõupingutusi. Kulutõhusa standarditud seiremetoodika väljatöötamiseks on vaja tehniliste ekspertide rühma. Protsessile võivad kaasa aidata kodanike teadusalgatused, IKT vahendid ja tehnoloogiad, näiteks DNA triipkood ja masinõpe. Kvaliteetsed kohapeal kogutud seireandmed võimaldavad hinnata ohustatud tolmeldajaliike ja välja töötada töökindlad indikaatorid tolmeldajate kohta. Need indikaatorid aitavad hinnata mitmesuguste, eelkõige keskkonna, põllumajanduse ja tervise valdkonnas võetavate ELi poliitikameetmete mõju ning jälgida ELi edusamme ÜRO kestliku arengu eesmärkide nr 2 (nälja kaotamine) ja nr 15 (maa ökosüsteemid) saavutamisel. Koos tolmeldajatele ja tolmeldamisele mõjuvaid ohte kajastavate andmetega võimaldavad need indikaatorid teha lõimitud hindamise tolmeldajate arvukuse vähenemise ning selle ühiskondliku ja majandusliku mõju kohta selliste vahendite abil nagu ökosüsteemide ja nende teenuste kaardistamine ja hindamine ning tolmeldajaid ja tolmeldamist käsitlev looduskapitali arvepidamine, samuti töötada välja asjakohased poliitikameetmed.