MÕISTED

Euroopa Regionaalarengu Fond (ERF) . Rahastamisvahend, mille eesmärk on soodustada majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust ELi piirkondade vahel. ERF sekkumismeetmeid rakendatakse peamiselt paljusid projekte sisaldavate rakenduskavade kaudu.

Hinna sotsiaalne vastuvõetavus . Põhimõte, mille kohaselt tuleb teenuste kulusid katva veehinna määramisel arvesse võtta elanikkonna suutlikkust vee eest maksta. Seda saab väljendada kodumajapidamiste veekulude ja nende kasutada oleva sissetuleku suhtena.

Hm3 . Hektokuupmeeter, võrdub 1 miljoni kuupmeetriga.

Jaotusvõrk . Kõik tegevused ja infrastruktuurid, mis võimaldavad vee jaotamist omavalitsusüksuste või kohalikest mahutitest kodumajapidamistele ja muudele kasutajatele.

Keskne veevarustussüsteem . Kogu infrastruktuur, mis võimaldab jaotada vett omavalitsusüksuste/kohalikesse mahutitesse, sealhulgas vee võtmine, tootmine, pikki vahemaid hõlmav toorvee ülekandmine, puhastamine ja mahutitesse transportimine. Seejärel tarnitakse vesi kasutajatele jaotusvõrgu kaudu.

Kulude katmise põhimõte .

Põhimõte, mille kohaselt peavad teatud kauba või teenuse tulud katma selle kulud.

Veevarustussektoris peavad liikmesriigid rakendama veehinna kujundamise poliitikat, milles arvestatakse kõikide kulude katmist, et innustada veekasutajaid kasutama veeressursse tõhusalt (vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivi 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitikaalane tegevusraamistik, artikkel 9 (EÜT L 327, 22.12.2000, lk 1).

Mittearvestuslik vesi . Vahe võetud vee ja arvepidamises kajastuva tarbimise vahel. Hõlmab lekkeid, ebaseaduslikku tarbimist, mõõtmise ebatäpsusi ja veeteenuste maksustamata kasutamist. Lekkeid on võimalik ainult hinnata, mittearvestuslik vesi on aga mõõdetav parameeter, mille kohta leidub teavet peaaegu kõigis veevarustussüsteemides. Käesolevas aruandes kasutatakse seda veevõrgu tootlikkuse näitajana.

Mõjusus . Seatud eesmärkide ja saavutatud tulemuste vaheline suhe.

Programmiperiood . Mitmeaastane raamistik struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi kulutuste planeerimiseks ja haldamiseks.

Rakenduskava . Käesolevas aruandes viitavad struktuurimeetmed Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Ühtekuuluvusfondi sekkumistele.

Struktuurimeetmed . Käesolevas aruandes viitavad struktuurimeetmed Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Ühtekuuluvusfondi sekkumistele.

Tarbimine elaniku kohta . Piirkonna või omavalitsusüksuse kodumajapidamiste ja tööstuse tavapäraseks toimimiseks vajaliku vee kogus päeva ja elaniku kohta liitrites. Hüdroloogilise planeerimise dokumentides määratletakse tarbimine elaniku kohta kohaliku elanikkonna omaduste ja tööstuse arengu põhjal.

Tasuvusanalüüs . Meetod, mille abil võrreldakse kõiki sekkumisega kaasnevaid kulusid ja tulusid, et hinnata, kas tulud ületavad kulusid ja millisel määral.

Tõhusus . Kasutatud ressursside ja saavutatud tulemuste vaheline suhe. Käesolevas aruandes mõeldakse tõhususe all seost investeerimiskulude ja näiteks tarnitud vee koguse suurenemise või vee kvaliteedi paranemise vahel.

Vee hind . Hind, mida maksavad kasutajad teenusepakkujale. Eri kasutajatele (kodumajapidamised, tööstus, põllumajandus) kehtivad erinevad tariifid. Vee- ja kanalisatsiooniteenuste hind on tavaliselt ühine.

Veehoidla . Tehisjärv, mis on loodud jõkke või ojja tammi ehitamise teel.

Veekanal . Betoonist või muust materjalist avatud või kaetud veetee. Käesolevas aruandes kasutatakse terminit üksnes selliste veeteede kohta, mida mööda juhitakse segakasutuseks, niisutuseks ja koduseks kasutamiseks mõeldud vett.

Veemahuti . Betoonist või muust materjalist mahuti vee kogumiseks.

Veetrass . Erineva läbimõõduga ja erinevatest materjalidest valmistatud torud vee transportimiseks keskses veevarustussüsteemis.

Võrdlusaasta . Teatud aasta tulevikus, mille prognoositud nõudlust kasutatakse veevarustuse investeeringu planeerimiseks.

Ühtekuuluvusfond . Rahastamisvahend, mis on kavandatud majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse edendamiseks keskkonna- ja transpordiprojekti rahastamise kaudu liikmesriikides, mille rahvamajanduse kogutoodang elaniku kohta on väiksem kui 90% ühenduse keskmisest.

KOKKUVÕTE

I. Vesi on ühiskondliku ja majandusliku arengu üks kõige olulisemaid ressursse. Veega varustamine koduseks tarbimiseks on inimese tervise ja heaolu jaoks keskse tähtsusega.

II. Veevarustuse investeeringud peavad täitma erinevaid vajadusi, nagu veevarude suurendamine kasvanud nõudluse täitmiseks; geograafilise katvuse laiendamine; veevarustuse kvaliteedi parandamine; veevärgi tõhustamine ja teenuse kvaliteedi parandamine.

III. Kontrollikoja audit keskendus üksnes kodumajapidamiste veevarustuse infrastruktuuridele, mida kaasrahastati Ühtekuuluvusfondist ja mille ehitamine viidi lõpule programmiperioodi 2000–2006 jooksul Hispaanias, Kreekas, Portugalis ja Itaalias (antud valdkonna suurimad abisaajad). Auditileiud saadi 29 projekti (neist 11 kiideti heaks komisjoni ja 18 liikmesriikide korraldusasutuste poolt) vahetul kontrollimisel ning komisjonis ja liikmesriikides ELi vahendite juhtimiseks ja järelevalveks kehtestatud süsteemide läbivaatamisel.

IV. Auditi peamine eemärk oli hinnata, kas ELi kulutusi veevarustusele kasutatakse optimaalselt, püstitades järgmised auditiküsimused:

- kas asjaomaste piirkondade vajaduste rahuldamiseks kasutati kõige sobivamaid lahendusi;

- kas kaasrahastatud projektid aitasid veevarustust parandada;

- kas eesmärgid saavutati ELi eelarve jaoks võimalikult madalate kuludega.

V. Kontrollikoda leidis, et struktuurimeetmete kulutused on aidanud kodumajapidamiste veega varustamist parandada, kuid madalamate kuludega oleks saanud saavutada paremaid tulemusi. Täpsemalt öeldes:

- tulevase nõudluse prognoosimisel ei võetud arvesse vee nõudluse langussuunda ega kõiki juba olemasolevaid ressursse; lisaks pöörati põhitähelepanu uute allikate kasutamisele, kaalumata alternatiivseid lahendusi, nagu veekadude vähendamine ja muude lähikonnas asuvate ressursside kasutamine; komisjoni ja liikmesriikide korraldusasutuste hindamiste lisaväärtus oli piiratud;

- kättesaadava vee hulga suurenemise, üldkasutatava veevõrgu katvuse laiendamise, vee kvaliteedi parandamise, võrkude tootlikkuse suurendamise ja teenuse järjepidevuse parandamise näol on toimunud mõõdetav edasiminek; oli aga projekte, mis ei toiminud, kuna puudus täiendav infrastruktuur; tulemuste kontrollimine oli kõikuva tasemega ning juhtudel, kui toetuslepingutes oli sätestatud tingimusi, ei pööratud nende tingimuste täitmisele alati piisavat tähelepanu;

- kõikide projektide puhul esines kulude kasvu ja viivitusi; kui võtta aluseks kaks peamist tõhususe parameetrit (kasutusmäär ja mittearvestuslik vesi), oli mitme projekti tõhusus puudulik; toetussummade kindlaksmääramise protsessis täheldati olulisi puudusi ning komisjon ja liikmesriikide korraldusasutused ei pööranud piisavat tähelepanu projektide suutlikkusele luua tulu.

VI. Kontrollikoda esitab järgmised soovitused:

- liikmesriikidel tuleks parandada eelanalüüse ja tulevaste vajaduste prognoosimist, kasutades ajakohastatud ja korrektseid andmeid, ning täiendada kõigi olemasolevate veeressursside nimestikke; samuti tuleks neil pöörata suuremat tähelepanu veevarustuse kõrvalmeetmete alternatiivsetele lahendustele (nt veekadude vähendamise meetmetele) ja vee kvaliteedi kaitsemeetmetele;

- komisjon peaks innustama liikmesriike rakendama tõhusat veeressursside haldust ja võtma arvesse selle mõju, planeerides kaasfinantseeritavat veevarustuse infrastruktuuri;

- liikmesriigid peaksid alates planeerimisetapist tagama projektide toimimiseks vajaliku täiendava infrastruktuuri õigeaegse valmimise; tulemuste ja tingimuste kontrollimiseks tuleks rakendada paremaid vahendeid;

- liikmesriigid peaksid planeerimisetapis pöörama suuremat tähelepanu teguritele, mis põhjustavad sageli viivitusi; uue infrastruktuuri planeerimisel tuleks arvesse võtta põhjalikuma eelanalüüsi tulemusi;

- komisjon ja liikmesriigid peaksid parandama tasuvusanalüüside ja rahastamise puudujääkide prognooside kvaliteeti ning pöörama vajalikku tähelepanu projektide suutlikkusele luua tulu.

SISSEJUHATUS

VEEVARUSTUS ELIS

1. Vesi on inimese tervise jaoks keskse tähtsusega, samuti kujutab see endast üht tähtsaimat loodusressurssi ühiskondliku ja majandusliku arengu seisukohast. Kodumajapidamiste varustamine piisava hulga kvaliteetse veega on oluline arengueeldus.

2. ELis valitsevad liikmesriigiti ja riikide piirkonniti suured erinevused ühisveevärgiga hõlmatud elanikkonna osakaalu vahel, samuti elaniku kohta arvestatava vee tarbimise vahel. Erinevused on suured ka veevõrkude tõhususes, vee hinnas ja veekulude osakaalus kodumajapidamiste sissetulekutes (vt tabel 1).

TABEL 1

KODUMAJAPIDAMISTE VEEGA VARUSTAMISE PEAMISED TUNNUSJOONED ELis – KESKMISED NÄITAJAD LIIKMESRIIKIDE TASANDIL [1]

| Alammäär | Ülemmäär |

Elanikkonna hõlmatus (% kogu elanikkonnast) | 70 | 100 |

Tarbimine elaniku kohta (liitrit elaniku kohta päevas) | 70 | 270 |

Mittearvestuslik vesi (% võetud vee koguhulgast) | 7 | 55 |

Vee hind (eurot m3 kohta) | 0 | 2,1 |

Veekulude osakaal kodumajapidamise sissetulekus (%) | 0 | 2,5 |

3. Vastavalt aluslepingutele on keskkonnapoliitika üks eesmärke loodusressursside kaalutletud ja mõistlik kasutamine. Veepoliitika peamine õiguslik vahend on vee raamdirektiiv, mis on vastu võetud vee kaitse ja säästva kasutuse tagamiseks. Direktiiv jõustus 2000. aastal ja see tuli üle võtta 2003. aasta detsembriks. Selles kehtestati vee kvaliteedi klassifikatsioonisüsteemid ja nähti ette seirevõrgu rajamine 2006. aastaks, vesikonna majandamiskavade avaldamine 2009. aastal ja keskkonnaeesmärkide saavutamine üldjoontes 2015. aastaks. Samuti nõuti liikmesriikidelt, et veehinna kujundamise poliitika innustaks veekasutajaid kasutama veeressursse tõhusalt ja et veekasutuse eri valdkonnad annaksid selle eesmärgi saavutamiseks piisava panuse (kulude katmise põhimõte). See tingimus tuli täita 2010. aastaks [2].

4. Lisaks on vastu võetud nõukogu direktiiv joogivee kvaliteedi kohta, mille eesmärk on kaitsta inimeste tervist, eelkõige kehtestades teatud mikrobioloogiliste, keemiliste ja organoleptiliste parameetrite maksimaalsed väärtused [3].

VEEVARUSTUSE INFRASTRUKTUURI KAASFINANTSEERIMINE ELi STRUKTUURIMEETMETEST

5. Veevarustussüsteemi investeeringud tehakse tulenevalt ühest või enamast alljärgnevast vajadusest:

a) vajadus vee kättesaadavust suurendada, kas siis elanikkonna arvu kasvu või majandustõusu tulemusel;

b) vajadus laiendada geograafilist katvust neile elanikele, kes varem avalikke veevarustusteenuseid kasutada ei saanud;

c) vajadus parandada jagatava vee kvaliteeti, kas siis arendades uusi veeressursse või puhastades muude kättesaadavate veevõtukohtade vett, kui olemasolevad veevõtukohad on näiteks tööstuse või põllumajandustegevuse tõttu saastunud;

d) vajadus tõsta veevarustussüsteemide tõhusust, lahendamaks veekadudest või seadmete vananemisest tulenevad probleemid;

e) vajadus parandada teenuse kvaliteeti, vähendades piirangute ja katkestuste arvu ning kestust.

6. Veevarustussüsteemide ehituskuludeks võib ühtekuuluvuspoliitika raames taotleda toetust Euroopa Regionaalarengu Fondist ja Ühtekuuluvusfondist. Toetus võib moodustada 25–85% abikõlblikest kulutustest [4].

7. Programmiperioodil 2000–2006 andis EL projektidele, mis käsitlesid üksnes kodumajapidamiste veevarustust ja mida kaasrahastati nimetatud fondidest, finantstoetust kogusummas 4,05 miljardit eurot [5]. Sellest 3,62 miljardit eurot ehk 89,4% läks neljale liikmesriigile: Kreekale, Itaaliale, Hispaaniale ja Portugalile. Ka programmiperioodil 2007–2013 on selle valdkonna kulutused tõenäoliselt jätkuvalt suured: hinnangute kohaselt peavad Ühtekuuluvusfondi toetuse saamise tingimustele vastavad 15 liikmesriiki investeerima veevarustusse veel ligikaudu 25 miljardit eurot [6].

8. Kaasfinantseeritavate projektide elluviimist haldab komisjon koostöös liikmesriikidega, kusjuures lõppvastutus eelarve täitmise eest on komisjonil [7]. Ülesannete jaotus sõltub finantstoetust andvast fondist ja projekti maksumusest:

a) Ühtekuuluvusfondi projektide ja ERFi suurprojektide [8] puhul uurib komisjon kaasfinantseeritavate projektide kvaliteeti seoses nende vastavusega kohaldatavatele Euroopa direktiividele ja fondi prioriteetidele, projektide potentsiaali saavutada tulemusi piirkondliku arengu seisukohalt ja vajadust ELi poolse rahastamise järele. Komisjoni otsuses projekti kaasrahastamise kohta määratakse toetuse määr ja väljamaksmise tingimused. Ühtekuuluvusfondi projektide puhul tuleb komisjonile esitada lõpparuanne, mis sisaldab tehtud tööde kirjeldust ja esimest hinnangut oodatavate tulemuste saavutamisele [9]. ERFi suurprojektide puhul ei ole eraldi lõpparuanded nõutavad;

b) teiste ERFi projektide puhul piirdub komisjoni roll nende rakenduskavade hindamise ja heakskiitmisega, mille raamesse projektid kuuluvad ja mille üldeesmärkide saavutamisele peaksid projektid kaasa aitama;

9. Iga programmiperioodi kohta väljastab komisjon fondide rakendamise suunised. 1999. aastal avaldatud perioodi 2000–2006 suuniste üheks prioriteediks on toetada asjakohastes ELi direktiivides kehtestatud keskkonnastandardite täitmist. Suunistes täpsustatakse, et veesektori projektid "peaksid olema kooskõlas kavandatava vee raamdirektiivi põhimõtetega" ja "suuremat tähelepanu tuleks pöörata olemasoleva infrastruktuuri efektiivsuse tõstmisele, et vähendada kadusid" [10]. Lisaks on Ühtekuuluvusfondi juhendis kirjas, et "kõikide veevarustusse tehtavate investeeringutega peaks kaasnema konkreetne tegevuskava jaotussüsteemi veekadude vähendamiseks optimaalse tasemeni, et tagada süsteemi tõhusus" [11].

10. Kaasfinantseeritavaid infrastruktuure on erinevat liiki. I lisas toodud skeem "Veevarustussüsteemid" annab ülevaate veevarustussüsteemi osadest, alates vee võtmisest (kesksed veevarustussüsteemid) kuni lõpptarbijatele jagamiseni (jaotusvõrgud); 1. selgituses tuuakse näiteid kaasrahastatud projektidest. Veevarustussüsteemi kõige tavalisemad osad on: tammid, veemagestamistehased, puhastusjaamad, veetrassid, pumbajaamad, veehoidlad, veemahutid, jaotusvõrgud ning lekete ja rikete kaugjuhtimis- ja avastamissüsteemid.

1. SELGITUS

NÄITEID ELi KAASRAHASTATUD PROJEKTIDEST

Ühe projekti eesmärk oli laiendada avalikku veevarustussüsteemi maapiirkondade elanikele, kes kasutasid era- ja hajutatud veevõtukohti. Projekt koosnes 11 veemahutist, 32,6 km pikkusest torustikust uue võrgu ühendamiseks keskse veevarustussüsteemiga, 10 pumbajaamast ja ca 87 km pikkusest torustikust uue jaotusvõrgu jaoks. ELi toetuse saamise tingimustele vastavate projektikulude summa oli 4,28 miljonit eurot, millest 3,21 miljonit eurot moodustas ERFi kaasrahastamine.

Ühe projektide seeria eesmärk oli rajada uusi veevõtukohti ja parandada vee töötlemist keskses veevarustussüsteemis, mis hõlmas 11000 km2 suurust ala ja 2,5 miljonit elanikku. Sellesse kuulub mitu kaasrahastatavat projekti: veemagestamistehas võimsusega 65000 m3 vett päevas, mille abikõlblikud kulud on 55,1 miljonit eurot (Ühtekuuluvusfondi kaasfinantseering 46,86 miljonit eurot); puhastusjaama uuendamine (võimsus 116640 m3 vett päevas, abikõlblikud kulud 5,38 miljonit eurot, ERFi kaasfinantseering 3,5 miljonit eurot); ning 27 km pikkuse veetrassi ja kolme sellega seotud veemahuti ehitamine keskse veevarustussüsteemi ühendamiseks teise veemagestamistehasega (abikõlblikud kulud 19,71 miljonit eurot, ERFi kaasfinantseering 12,81 miljonit eurot).

MÕNED ELi KAASRAHASTATUD PROJEKTID

+++++ TIFF +++++

1. foto. Pumbajaam Portugalis

+++++ TIFF +++++

2. foto. Veemagestamistehas Hispaanias

+++++ TIFF +++++

3. foto. Tamm Hispaanias

+++++ TIFF +++++

4. foto. Veepuhastusjaam Kreekas

AUDITI ULATUS JA EESMÄRGID

11. Auditi peamine eesmärk oli hinnata, kas ELi struktuurimeetmete kulutusi kodumajapidamiste veega varustamisele kasutatakse optimaalselt.

12. Kontrollikoda tõstatas järgmised auditiküsimused:

a) Kas asjaomaste piirkondade vajaduste rahuldamiseks kasutati kõige sobivamaid lahendusi?

b) Kas projektid saavutasid eesmärgi parandada kodumajapidamiste veega varustamist?

c) Kas eesmärgid saavutati ELi eelarve jaoks võimalikult madalate kuludega?

13. Audit viidi läbi komisjonis ja neljas liikmesriigis (Hispaania, Kreeka, Portugal ja Itaalia), kellele kulub kõige suurem osa üksnes kodumajapidamiste veevarustuse infrastruktuuride eelarvest.

14. Audit vältas 2009. aasta veebruarist kuni 2010. aasta märtsini ning aluseks võeti valim 29 projektist, mida finantseeriti programmiperioodi 2000–2006 raames ja mis olid füüsiliselt lõpule viidud. Neist kolm projekti kiitis komisjon heaks enne 2000. aastat, kuid kõiki kolme muudeti perioodil 2000–2006 komisjoni otsustega oluliselt. Projektid valiti vastavalt nende osakaalule mainitud neljale liikmesriigile eraldatud rahalisest toetusest. Ühtekuuluvusfondist kaasrahastati üheksat projekti ja ERFist 20 projekti, millest kaks olid suurprojektid [9] (vt II lisa).

15. Projektitoimikud vaadati läbi kõigil tasanditel ja kohtumisi peeti erinevate kohalike ametiasutuste esindajatega, samuti valitud projektidega seotud infrastruktuuride kavandamise, elluviimise ja juhtimise eest vastutavate avalik-õiguslike või segaettevõtete esindajatega. Kontrollikojal olid abiks veevarustuse eksperdid.

TÄHELEPANEKUD

KAS ASJAOMASTE PIIRKONDADE VAJADUSTE RAHULDAMISEKS KASUTATI KÕIGE SOBIVAMAID LAHENDUSI?

16. Rahaliste vahendite eraldamine uute infrastruktuuride ehitamisele, mille oodatav kasutusiga on tihti mitukümmend aastat, eeldab analüüsi tegemist kohalikele veevarustuse vajadustele parima lahenduse leidmiseks. Sellise analüüsi põhielemendid on nõudluse prognoos, mis arvutatakse peamiselt elanikkonna suuruse ja eeldatava tarbimise põhjal ühe elaniku kohta, ning olemasolevate veeressursside kättesaadavus ja kvaliteet. Mõnd mainitud tegurit, nagu tarbimine ühe elaniku kohta ja olemasolevate veeressursside kvaliteet, võivad mõjutada vastavalt nõudluse kõrvalmeetmed ja veeressursside kaitsemeetmed.

17. Kontrollikoda uuris, kas:

a) kaasrahastatud infrastruktuuriprojektide aluseks olevad vee nõudluse prognoosid toetusid põhjendatud hinnangutele nõudluse arengu ja vee kättesaadavuse kohta asjaomases piirkonnas;

b) erinevaid võimalikke lahendusi, sealhulgas meetmeid nõudluse mõjutamiseks või kasutatavate veeressursside kvaliteedi parandamiseks, oli parima lahenduse väljaselgitamiseks piisavalt analüüsitud;

c) taotluste hindamise ja toetuste heakskiitmise eest vastutavad asutused on kavandatud projektidele lisaväärtust loonud.

PEAAEGU ÜHELGI JUHUL EI VÕETUD EDASPIDISTE VAJADUSTE PROGNOOSIMISEL ARVESSE ÜHE ELANIKU KOHTA MÕÕDETAVA VEE TARBIMISE LANGUSSUUNDA JA MÕNEL JUHUL EI ARVESTATUD KÕIKI JUBA OLEMASOLEVAID RESSURSSE

18. Uue veevarustuse infrastruktuuri ehitamise otsus põhines kõigil juhtudel (v.a kolm projekti) edaspidise nõudluse ja täiendavate veeressursside vajaduse prognoosidel. Kolme erandi puhul ei olnud selliseid prognoose vaja, kuna investeering seisnes ainult juba olemasoleva süsteemi täiendamises mõne elemendiga või mõne osa väljavahetamises.

19. 21 juhul prognoositi nõudlust teoreetilise tarbimise põhjal ühe elaniku kohta, nagu on soovitatud hüdroloogilise planeerimise dokumentides, kuna varasema tarbimise ja võrgu veekadude kohta puudusid andmed. Sel viisil arvutatud nõudlust korrigeeriti mõnikord ülespoole erinevate tegurite abil, mida on keeruline hinnata, nagu ajutise elanikkonna [12] mõju ja industrialiseerimise määr.

20. Ülejäänud viiel juhul põhines vee nõudluse prognoosimine reaalse varasema tarbimise andmetel, kuid erinevaid meetodeid kasutades. Neist kolmel juhul on projekti vajalikkuse põhjendamiseks kasutatud tarbimise määr ühe elaniku kohta kõrgem kui hüdroloogilise planeerimise dokumentides soovitatud tarbimise määr.

21. Lisaks ei kajasta nõudluse prognoos peaaegu üheski projektis ühe elaniku kohta mõõdetava tarbimise ning mõnel juhul ka veekadude langussuunda, mis on enamikus projektidega hõlmatud piirkondades märgatav alates 1990. aastate lõpust või 2000. aastate algusest [13]. Langussuund tuleneb võrkude kvaliteedi paranemisest [14], veemõõtjate paigaldamisest kodudesse ning veemajandusametite ja vee-ettevõtete läbiviidud teadlikkuse tõstmise kampaaniatest. Kuna selliste nõudluse kõrvalmeetmete kasutamine muutub järjest levinumaks, ei ole tarbimise kasv ühe elaniku kohta tõenäoline [15].

22. Eelkirjeldatu tulemusel näitab tulevase nõudluse prognoosi ja tegeliku tarbimise võrdlemine väga sageli, et (vt näiteid tabelist 2):

a) tegelik tarbimise määr ühe elaniku kohta 2008. aastal [16] oli tunduvalt madalam kui võrdlusaastaks prognoositud, olles mitmel juhul sellest isegi rohkem kui poole võrra madalam;

b) tegelik 2008. aasta tarbimise üldmäär oli prognoositust tunduvalt madalam.

TABEL 2

MÕNE LÄBIVAADATUD PROJEKTI VEETARBIMISE PROGNOOSID JA 2008. AASTA TEGELIKUD NÄITAJAD

Märkus:

Projekt | Tarbimine elaniku kohta (liiter/elanik/päev) | Üldine tarbimine (hm3 aastas) |

Riik | Võrdlusaasta | Eelhinnang võrdlusaasta kohta [1001] | Tegelik tarbimine 2008 [1001] | Eelhinnang | Tegelik |

Võrdlusaasta | 2008 [1002] | 2008 |

ES | 2027 | 530 | 286 | 26 | 24 | 14 |

GR | 2020 | 375–609 | 197 | 219 | 180 | 90 |

IT | 2040 | 432 | 360 | 178 | 149 | 90 |

PT | 2030 | 154–300 | 34–66 | 25 | 15 | 6 |

PT | 2038 | 150 | 74 | 0,6 | 0,4 | 0,1 |

ES | 2030 | 350 | 201–291 | 8,5 | andmed puuduvad | 4,3 |

23. Kuuel juhul ei võetud uute infrastruktuuride kavandamisel täielikult arvesse juba olemasolevaid ressursse (vt 2. selgitus). Juhtudel, kui vesi oli madala kvaliteediga, mis oli tingitud näiteks kõrgest nitraadi- või sulfaadisisaldusest, ei uuritud, kas sellist vett oleks saanud joogiveele kehtestatud standarditele vastamiseks segada kõrge kvaliteediga veega, selle asemel et see täielikult asendada mujalt saadava veega [19].

24. Tulevase nõudluse ja veepuuduse täpsem prognoosimine oleks võimaldanud arvesse võtta praegu tähelepanuta jäänud alternatiivseid võimalusi ning ehitada väiksema võimsusega infrastruktuure.

2. SELGITUS

NÄITEID PROJEKTIDEST, KUS OLEMASOLEVAID RESSURSSE PLANEERIMISETAPIS EIRATI

Hispaanias kaasrahastas ERF projekti, mille eesmärk oli parandada mitme piirneva omavalitsusüksuse vee kvaliteeti, kuna tarnitava vee kvaliteet ei vastanud kehtestatud parameetritele. Uute infrastruktuuridega tarnitava vee koguse arvutamiseks kasutati kogu piirkonna tulevase nõudluse prognoosi. Mitme omavalitsusüksuse vesi oli aga suurepärase kvaliteediga ning veepuudust ei esinenud. Lisaks oleks projekti aluseks võinud olla kvaliteetse vee hinnanguline kogus, mille segamisel juba olemasoleva madala kvaliteediga veega saadakse nõuetekohase kvaliteediga vesi. Neli aastat pärast uue infrastruktuuri valmimist kasutatakse seda ca 16% ulatuses.

Ühe teise, Ühtekuuluvusfondist kaasrahastatud Hispaania projekti puhul ehitati tamm tulevase nõudluse katmiseks, mis oli hinnanguliselt 13,9 hm3 aastas, arvesse võtmata juba olemasolevaid ressursse (8 hm3 aastas). Auditi toimumise ajal ei vajatud tammi piirkonna nõudluse (8 hm3 aastas) katmiseks, sest olemasolevad ressursid olid juba piisavad. Kaasrahastatud infrastruktuuri kasutatakse reservina või teiste piirkondade jaoks, mis ei vasta esialgsetele plaanidele.

PÕHITÄHELEPANU ON INFRASTRUKTUURIDE RAJAMISEL, MILLE ABIL VÕTTA KASUTUSELE UUSI VEEVÕTUKOHTI, JA HARVA KAALUTAKSE TEISI LAHENDUSI, NAGU VEEKADUDE VÄHENDAMINE ...

25. Kõigil kontrollikoja poolt läbi vaadatud juhtudel kasutati prognoositava veepuuduse ärahoidmiseks uusi veevõtukohti ja transporditi vett asjassepuutuvatesse piirkondadesse [20].

26. Juhtudel, kui mittearvestusliku vee osakaal oli suur, kaaluti tulevase veevajaduse vähendamiseks harva jaotusvõrkude tõhustamise võimalust, välistades seeläbi võimalikud väiksema võimsusega lahendused (vt 3. selgitus).

27. Kahel juhul on omavalitsusüksused siiski võtnud meetmeid nõudluse vähendamiseks. Neil juhtudel on tulemused olnud nii märkimisväärsed, et kaasrahastatud infrastruktuur on muutunud lühemas perspektiivis kasutuks või ületab tunduvalt vajadusi (vt 4. selgitus).

3. SELGITUS

MITTEARVESTUSLIKU VEE OSAKAALU VÄHENDAMISE VÕIMALIK MÕJU VEE NÕUDLUSELE

Ühe kaasrahastatava projekti eesmärkide hulka kuulus ühele Itaalia linnale tarnitava vee koguse suurendamine. Selle eesmärgi oleks saanud täita, vähendades mittearvestusliku vee osakaalu linna veevõrgus 44,5 protsendilt 11,5 protsendini, mis on realistlik, linna mitmes linnajaos juba saavutatud määr.

Kreekas toetuti ühe keskse veevarustuse infrastruktuuri projekti kavandamisel hinnangulisele tulevasele nõudlusele, mis sisaldas suurt veekadu (30%). Hoolimata mõnest investeeringust (mida kaasrahastati ka ELi fondidest) jaotusvõrgu tõhustamiseks on veekadude määr endiselt ligikaudu 30%. Kui veekadude vähendamiseks oleks võetud efektiivseid meetmeid, oleks piisanud väiksemahulisemast veevarustuse uuest infrastruktuurist.

… VÕI KÄTTESAADAVAMATE RESSURSSIDE KASUTAMINE

28. Veeressursside suhtes võivad tarbijate, nt põllumajandustootjate ja kodutarbijate, vajadused erineda. Läbivaadatud projektide puhul ei kaalutud võimalust kasutada põllumajandusele ette nähtud veeressursse olmeveeks (vt 5. selgitus). Siiski täheldati hea tava kasutamist mõnes Hispaania piirkonnas, kus vee kasutusõiguste suhtes kehtib paindlik vahetussüsteem, mis võimaldab niisutamiseks ette nähtud vett vajadusel kasutada kodumajapidamiste varustamiseks.

4. SELGITUS

NÄITEID TOETUST SAANUD OMAVALITSUSÜKSUSTEST, MIS VÕTSID VEEKADUDE VÄHENDAMISEKS MEETMEID

Ühtekuuluvusfond kaasrahastas tammi ehitamist, et varustada üht Hispaania linna ja seda ümbritsevat ala 34 hm3 veega aastas. Tammi ehitamise põhjenduseks oli prognoos, mille kohaselt pidi nõudlus 2012. aastaks ulatuma 158 hm3-ni aastas. Samal ajal koostas linnavalitsus tegevuskava, mis nägi ette veemõõtjate paigaldamist kodudesse ning transpordi- ja jaotusvõrgu parandamist. See oli toetuse andmisel (2000. aastal) ka üheks komisjoni poolt kehtestatud tingimuseks. Tegevuskava tulemused ületasid komisjoni nõudeid: kui varem oli mittearvestusliku vee osakaal 36 protsenti, siis nüüdseks on see langenud ca 20 protsendini. Lisaks on üldine nõudlus hoolimata elanikkonna märkimisväärsest kasvust langenud 142 hm3-lt aastatel 1997–1998, kui projekt heaks kiideti, ligikaudu 120 hm3-ni 2008. aastal.

Ühes teises Hispaania linnas kaasrahastas Ühtekuuluvusfond keskse veevarustussüsteemi ehitamist. Projektis hinnati linna tulevast nõudlust 113 hm3-le. Komisjon nägi 2001. aasta kaasrahastamisotsuses ette kava rakendamist lekete vähendamiseks, mille tulemusel vähenes mittearvestusliku vee osa 50 protsendilt 30 protsendile. Ehkki elanikkonna arv on suurenenud, on üldine nõudlus vähenenud 81 hm3-lt 1996. aastal 61 hm3-le 2008. aastal.

5. SELGITUS

LÄHEDALASUVATE VEERESSURSSIDE KASUTAMINE

Hispaanias ületas kahe kaasrahastatud projektiga hõlmatud piirkondade mitmes omavalitsuses jagatava vee nitraadisisaldus põllumajandustegevuse põhjustatud saaste tõttu tunduvalt joogivee kvaliteedi direktiiviga kehtestatud piirnormi. Projekti elluviija ei kaalunud võimalust varustada kodumajapidamisi madala kvaliteediga vee asemel lähedalasuva kvaliteetse pinnaveega, kuna selle kasutusõigused olid antud põllumajandustootjatele. Mõlema projekti raames ehitati maa-alused veekaevud ja ligikaudu 50 km pikkune torustik. Ühe projekti puhul ei olnud aga veemajanduse eest vastutav asutus vee võtmiseks veel luba andnud ja esitas nõudmise, et kohalik omavalitsus leiaks võimaluse põllumajandustootjatele ette nähtud pinnavee kasutamiseks. See nõuaks omakorda täiendava infrastruktuuri ehitamist.

KOMISJONI JA LIIKMESRIIKIDE KORRALDUSASUTUSTEPOOLNE TOETUSETAOTLUSTE HINDAMINE ANDIS PIIRATUD LISAVÄÄRTUST

29. Auditivalim sisaldas üheksat Ühtekuuluvusfondi projekti ja kaht ERFi suurprojekti, mille vaatas läbi ja kiitis heaks komisjon. Ülejäänud 18 projekti kaasrahastas ERF ja need kiideti heaks liikmesriikide korraldusasutuste poolt (vt punkt 8).

30. Nagu juba märgitud teistes kontrollikoja aruannetes [21], tähendas suuniste ja kontrollnimekirjade puudumine programmiperioodi 2000–2006 toetusetaotluste hindamiseks, et ei olnud võimalik välja selgitada, milliseid kontrolle komisjon läbi oli viinud.

31. Ühelgi juhul ei seadnud komisjon tulevase nõudluse prognoose ega valitud lahendusi kahtluse alla; samuti ei küsinud komisjon teavet muude võimalike lahenduste kohta, nagu lähedalasuva kättesaadava vee kasutamine või puhastamine kaugemate veevõtukohtade kasutamise asemel.

32. Pärast kontrollimist kehtestas komisjon neljale projektile tingimused seoses veekadude vähendamisega. Ühel juhul ei kvantifitseerinud komisjon aga asjaomaseid eesmärke; teisel juhul olid eesmärkide saavutamise tähtajad hilisemad kui projekti lõpetamise tähtaeg, mil toetuse kogusumma on juba välja makstud. Ühelgi juhul ei võetud veevajaduste arvutamisel arvesse nõutava veekadude vähendamise mõju.

33. Neist projektidest kahe puhul sisaldas toetuse andmise otsus ka sätet, mille kohaselt pidid ametiasutused kontrollima pinna- ja põhjavee kaitsmise direktiivide [22] kohaldamist ning teavitama Ühtekuuluvusfondi seirekomisjoni. Mainitud sätete plussiks oli otsese seose loomine toetuse maksmise ja nõutava tegevuse vahele. Nitraatidest ja reoveest põhjustatud saaste mõjutas aga ka teisi projekte, mille üks eesmärke oli saastatud veevõtukohad uutega asendada ja mille kiitis komisjon heaks ühegi tingimuseta. ELi toetuse saamise tingimusena ei nõutud täiendavaid meetmeid keskkonna taastamise kiirendamiseks.

34. Liikmesriikides näitas kontrollikoja audit, et korraldusasutused ei esitanud ühtegi projektitaotluse muudatusettepanekut ega teinud taotlustes muudatusi. Tingimusi veekadude ja vee kokkuhoiu kohta ega meetmeid toorvee kvaliteedi kaitsmiseks ei kehtestatud.

35. Perioodiks 2007–2013 on veevarustuse projektide juhtimist muudetud:

a) komisjonis vaadatakse läbi ainult projektid, mille kogukulud ületavad 50 miljonit eurot. Välja on töötatud uued hindamismenetlused: projektitaotlused peavad sisaldama teostatavusuuringute tulemusi, sealhulgas alternatiivsete lahenduste hindamist; koostatud on kontrollnimekiri projektitaotluste hindamiseks, pöörates erilist tähelepanu veeressursside haldamise meetmete (nt veetarbimise vähendamise või reovee taaskasutamise meetmete) tõhususele projektidega hõlmatud piirkondades. Hindamiskriteeriumide kasutuselevõtt võiks aga parandada kirjeldatud menetluste mõjusust ja nende tulemuste ühtsust;

b) külastatud liikmesriikides on tehtud mõningaid positiivseid algatusi: kolmes piirkonnas oli üks ERFi abi andmise kriteeriumidest, et kavandatav projekt peab olema osa asjaomase piirkonna strateegilisest kavast ning täiendama juba ehitatud või planeeritavat keskset veevõrku. Itaalias näevad uued menetlused ette piirkondlike rakenduskavade eelarve suurendamist, et saavutada veekadude vähendamisel paremaid tulemusi.

KAS PROJEKTID SAAVUTASID EESMÄRGI PARANDADA KODUMAJAPIDAMISTE VEEGA VARUSTAMIST?

36. Uue infrastruktuuri ehitamiseks võib olla palju põhjuseid (vt punkt 5) ja projektide eesmärgid võivad seetõttu olla väga erinevad. Mõjusa järelevalve ja hindamise võimaldamiseks tuleks projekti eesmärgid määratleda ja kvantifitseerida toetusetaotlustes ja rahastamisotsustes väljundite ning tulemustena.

37. Eesmärkide saavutamise hindamiseks võib kasutada mitmeid erinevaid näitajaid. Väljunditega seotud näitajad tuleks määratleda füüsiliselt (torustiku pikkus kilomeetrites, mahutite arv jne), tulemusnäitajad aga peaksid kajastama seda, mil määral on saavutatud projekti eesmärgiks olnud konkreetsete vajaduste täitmine:

a) kättesaadavus: täiendav veekogus, mis tänu uuele infrastruktuurile veevarustussüsteemis osaleb;

b) katvus: veevõrguga hõlmatud inimeste arvu ja elanikkonna osakaalu suurenemine;

c) vee kvaliteet: nende testide osakaal, milles vee kvaliteet hinnati ELi, riiklikele või kohalikele standarditele mittevastavaks, ning varasemalt standarditele mittevastanud parameetrite väärtuste paranemine;

d) süsteemide tõhusus: mittearvestusliku vee osakaalu vähenemine;

e) teenuse kvaliteet: teenuse piirangute ja katkestuste hulga ning kestuse vähenemine.

38. Kontrollikoda uuris, kas:

a) eesmärgid olid sõnastatud ja kvantifitseeritud;

b) eesmärgid saavutati;

c) toetuse andmise heaks kiitnud asutused jälgisid projekti edenemist.

PROJEKTIDE EESMÄRKE EI KVANTIFITSEERITUD ALATI OODATAVATE TULEMUSTE ALUSEL

39. Toetusetaotlused ja otsused näevad ette mõõdetavate väljundite saavutamist. Mõne läbivaadatud projekti puhul vastavad taotlused ja otsused puudusid, mistõttu väljundid esitati ja kvantifitseeriti projektiuuringutes.

40. Enamiku läbivaadatud projektide puhul olid seatud üldised mõõdetavad eesmärgid, mis seondusid hõlmatava elanikkonna suuruse ja tarnitava vee kogusega. Kõiki oodatavaid tulemusi (nt mittearvestusliku vee osakaalu vähendamine ning teenuse jätkuvuse ja vee kvaliteedi parandamine) siiski ei kvantifitseeritud.

PROJEKTIDEGA SAAVUTATI MÕÕDETAVAID EDUSAMME ELI KODANIKE VEEGA VARUSTAMISEL, KUID ...

41. Kõigi auditeeritud projektide füüsiline elluviimine toimus viivitustest ja kulude ületamisest (vt punktid 51 ja 52) hoolimata plaanipäraselt. Plaanidest esines vaid väikeseid kõrvalekaldeid, nt torustiku pikkuse või mahutite mahutavuse või asukoha suhtes, mis lepiti kokku ehituse käigus.

42. Tulemuste seisukohalt aitasid projektid kaasa kodumajapidamiste veega varustamise parandamisele, kas suurendades kättesaadava vee kogust, laiendades ühisveevärki piirkondadele, mis ei olnud sellega varem ühendatud, või parandades vee kvaliteeti, veevärgi tõhusust või teenuse jätkuvust (vt 6. selgitus).

+++++ TIFF +++++

+++++ TIFF +++++

5. foto. Vesi uues veetrassis, mis parandab vee kättesaadavust ühes Itaalia piirkonnas | 6. foto. Uus veepuhastusjaam, mis parandab vee kvaliteeti ühes suures Kreeka linnas |

6. SELGITUS

NÄITEID POSITIIVSETEST TULEMUSTEST

Ühe Hispaania piirkonna veepuuduse leevendamiseks kaasrahastati Ühtekuuluvusfondist veemagestamistehase ehitamist, mille tootmisvõimsus on 22 hm3 joogivett aastas. Alates 2006. aastast on tehas töötanud 90-protsendilise võimsusega, leevendades veepuudust kolmes suurimas veevarustussüsteemi kuuluvas omavalitsusüksuses. Varasema olukorraga võrreldes on märkimisväärselt paranenud ka elanikkonnale jaotatava vee kvaliteet, võttes arvesse ELi direktiivi mõningaid standardeid (elektrijuhtivus ning trihalometaani- ja sulfaadisisaldus).

Ühe veepuuduse käes kannatava Itaalia linnapiirkonna vajaduste rahuldamiseks kaasrahastati ERFist veetrassi ehitamist, et juhtida uuest tammist vett mitmele omavalitsusüksusele. Perioodil 2004–2008 oli piirkonna veega varustamise maht 14,5 hm3 aastas. Uus veetrass on andnud omavalitsusüksustele täiendavaid veeressursse ning vabastanud teisi ressursse, mis töötasid suure koormusega.

... MÕNINGAD PROJEKTID EI TOIMINUD ÜHENDUSTE PUUDUMISE TÕTTU ...

43. Viis projekti, mis viidi füüsiliselt lõpule aastail 2005–2008, ei olnud auditi ajaks veel mingeid tulemusi andnud [23]. Kaks teist samal ajavahemikul lõpule viidud projekti toimivad praeguseks osaliselt, kuid nende tulemused on piiratud. Selle peamine põhjus on täiendava infrastruktuuri puudumine, mis on tulenenud viivitustest infrastruktuuri ehitamisel või käivitumisel (vt 7. selgitus).

... JA MUUDES PROJEKTIDES ESINES ÜLESEHITUSEST TULENEVAID PIIRANGUID

44. Mõnel juhul mõjutasid tulemuste saavutamist projektide ülesehitusest tulenevad piirangud: näiteks ühe projekti puhul, mille eesmärk on parandada ühe suure linna varustussüsteemi vee kvaliteeti, sõltub parima tulemuse saavutamine teistest, keskkonnamõjudelt vastuolulistest projektidest. Kahel teisel juhul juhitakse vesi puhastusjaamadesse avalikke kanaleid pidi, mis muudab sissevoolava vee saastumisele vastuvõtlikuks. Ühel teisel juhul jõuab veemagestamistehases toodetud vesi veehoidlatesse liiga kõrge temperatuuriga (mõnikord üle 30 kraadi), et seda kodumajapidamistes kasutada.

7. SELGITUS

NÄITEID PROJEKTIDEST, MIS ÜHENDUSTE PUUDUMISE TÕTTU EI TOIMINUD

Hispaanias kasutati üht veemagestustehast neli aastat pärast selle valmimist ainult 20% ulatuses. Ehkki vee tootmise suurendamiseks oli piisav nõudlus, ei toiminud auditi ajaks edastussüsteem ning linnapiirkonna jaotus- (ja niisutus-)võrk, mida samuti ELi fondidest kaasrahastati.

Neli aastat pärast ühe tammi valmimist Kreekas tuleb projekti elluviimiseks vajalik täiendav veepuhastusjaam ümber planeerida ja ehitada, mis viivitab süsteemi toimivaks muutmist.

SAAVUTUSTEST ARUANDMINE ON OLNUD PIIRATUD VÄÄRTUSEGA

45. Ühtekuuluvusfondi projektide puhul, mida haldab komisjon (vt punkt 29), tuleb projekti lõpetamisel lõppmakse saamise tingimusena esitada lõpparuanne. ERFi suurprojektide puhul näeb määrus ette teabe esitamist ainult selle rakenduskava aruannetes, mille raamesse vastavad projektid kuuluvad.

46. Mainitud aruannetes esitatakse osaliselt kasulikku teavet saavutatud tulemuste kohta: ainult ühe projekti tulemused on väljendatud toodetud ja omavalitsusüksustele jagatava vee kogusena. Kahel juhul teatati lõpparuandes üksnes, et tulemused on saavutatud, ja ühel juhul ei esitatud mingit teavet. Viie projekti puhul ei olnud tulemusi võimalik esitada, sest projektid olid küll lõpule viidud, kuid lõpparuande esitamise ajaks veel ei toiminud.

47. Seoses komisjoni kehtestatud lisatingimustega veekadude vähendamise kohta (vt punkt 32) ei sisaldanud ühel juhul neljast aruanne teavet selle kohta, kas komisjoni tingimus on täidetud. Sellegipoolest maksis komisjon välja lõppsumma. Kahel teisel juhul, kus komisjon oli kehtestanud erinõudeid, eriti meetmete võtmiseks põllumajandustegevusest või reoveest põhjustatud saaste ärahoidmiseks (vt punkt 33), ei esitatud mingit teavet.

48. Nende projektide puhul, kus oli vajalik üksnes liikmesriigi heakskiit, pidid abisaajad ainult kahes auditeeritud liikmesriigis esitama lõpparuande koos lõppmakse taotlusega. Lisaks tuuakse neis aruannetes välja peamised muutused, mis on mõjutanud projekti kulusid ja tähtaegade järgimist, kuid ei esitata üksikasju saavutatud tulemuste kohta. Kahes ülejäänud liikmesriigis lisatakse lõppmakse taotlustele üksnes tekkinud kulusid tõendavad dokumendid.

KAS EESMÄRGID SAAVUTATI ELI EELARVE JAOKS VÕIMALIKULT MADALATE KULUDEGA?

49. Suurem osa kaasrahastatud projektidest on kaasa aidanud ELi kodanike veega varustamise parandamisele. Hindamaks, kas seda tulemust oleks saanud saavutada ELi eelarve jaoks väiksemate kuludega, kontrollis kontrollikoda, kas:

a) kaasrahastatud infrastruktuuride ehitamine toimus säästlikult;

b) infrastruktuurid töötavad tõhusalt, st kas nende kasutusmäär on rahuldav ja mittearvestusliku vee osakaal sõltuvas veejaotusvõrgus on vastuvõetav;

c) ELi toetuse määr oli asjakohane, arvestades asjaolu, et kaasrahastatavad projektid toodavad tulu.

KOKKUHOIDU TAKISTASID VIIVITUSED JA KULUDE ÜLETAMINE

50. Mitmel juhul leiti, et hankemenetlus ei vastanud Euroopa Liidu hankemenetluste eeskirjadele. Sellistel juhtudel tegid komisjon ja riiklikud kontrolliasutused siiski kulutuste kaasrahastamisel vajalikud muudatused.

51. Kõikide projektide puhul lükkusid ehitustööde tähtajad edasi, alates mõnest kuust kuni rohkem kui kolme aastani. Enamikul juhtudel oleks saanud viivitusi, mida põhjustasid keskkonnamõju hindamise alusel esitatud lisanõuded, raskused ametiasutustelt lubade saamisel, ning ebatäpsed prognoosid või arvutused, parema planeerimise abil osaliselt ära hoida.

52. Kõigi projektide puhul ületati ka esialgselt kuludeks ettenähtud eelarve. 20% juhtudest ületati esialgne eelarve 30% võrra, ühel juhul aga 80% võrra, mis oli ka suurim kulude ületamine. Kõige sagedasem ülekulude põhjus oli nõrk planeerimine, mille tõttu tekkinud viivituste tagajärjeks olid projektide elluviijate makstavad trahvid ja hindade tõus.

MITU PROJEKTI TÖÖTAB PIIRATUD TÕHUSUSEGA

53. Kaks peamist auditis kasutatud tõhususe mõõtmise näitajat olid infrastruktuuri kasutusmäär ja mittearvestusliku vee osakaal sõltuvas veejaotusvõrgus:

a) madal kasutusmäär näitab, et väiksem ja vähem kulukas infrastruktuur oleks võinud tagada samal tasemel teenuse;

b) mittearvestusliku vee suur osakaal sõltuvas veejaotusvõrgus viitab eelkõige kadudele. Kui investeeringutega lahendataks veekadude probleem, peaks uuele infrastruktuurile töötlemiseks ja transportimiseks vähem vett eraldama, mis tingiks väiksema infrastruktuuri või kaotaks vajaduse selle järele täiesti.

54. Auditi ajaks oli 21 kaasrahastatud projekti toiminud ühest kuni nelja aastani, kolm projekti alustas toimimist ja viis projekti olid füüsiliselt lõpule viidud, kuid veel ei toiminud. Tabelis 3 hinnatakse projekte kahe peamise tõhususe näitaja alusel.

55. Toimivate projektide puhul on kaasrahastatud infrastruktuuri kasutusmäärad väga erinevad, kõikudes 16-st kuni 100 protsendini, ning mittearvestusliku vee osakaal sõltuvas jaotusvõrgus on vahemikus 13–55%. Analüüsi tegemiseks jagati projektid sarnaste tunnuste alusel kolme kategooriasse (vt tabel 4).

56. Pikema kestusega projektide kohta on juba olemuslikult keerulisem usaldusväärseid prognoose koostada kui lühemaajaliste projektide kohta. Etapiviisiliselt elluviidavate projektide puhul saab elluviimisel arvesse võtta muutuvaid vajadusi.

TABEL 3

TOIMIVATE PROJEKTIDE HINDAMINE PEAMISTE TÕHUSUSE NÄITAJATE ALUSEL

Selgitus:

+++++ TIFF +++++

+++++ TIFF +++++

+++++ TIFF +++++

| Kõrge kasutusmäär (x≥70%) või mittearvestusliku vee väike osakaal (x≤25%). | | Keskmine kasutusmäär (40%≤x<70%) või mittearvestusliku vee keskmine osakaal (25%<x≤40%). | | Madal kasutusmäär (x<40%) või mittearvestusliku vee suur osakaal (x>40%). |

e/k = ei kohaldata: projektid, kus torude suurus on kehtestatud tehniliste standarditega.

Projekti liik | Tegelik kasutuselevõtu kuupäev | Projekti võrdlusaasta | Kaasrahastatud infrastruktuuri kasutusmäär (%) | Mittearvestusliku vee osakaal sõltuvates jaotusvõrkudes (%) |

A | 2006 | 2018 | 91,3 | 21,0 |

A / B | 2004 | 2020 | 82,4 | 20,6 | 26,0 |

A | 2008. a. keskpaik | 2028 | 63,2 | 16,8 |

A | 2005 | 2015 | 73,0 | 55,5 |

A | 2005 | 2021 | 65,9 | suur [1003] |

A | 2005. a. keskpaik (osaliselt) | 2012 | 16,8 | andmed puuduvad |

|

B | 2000. a. lõpp | 2020 | 100,0 | 26,0 |

B | 2006. a. keskpaik | 2027 | 52,8 | 27,0 |

B | 2008 | 2030 | 50,6 | 25,8 |

B | 2008. a. nov | 2015 | 58,3 | suur [1003] |

B | 2004 | 2015 | 31-64 | 43,5 |

B / A | 2004 | 2030 | 22,7 | 50,0 | 29,6 |

B / C | 2006–2009 | 2038 | 20,0 | e/k | 13,0 |

B | 2005 | 2016 | 16,2 | 39,0 |

B / C | 2008. a. keskpaik | 2040 | 32,6 | e/k | 55,3 |

B | 2004 | 2040 | 20-34 | 43,5 |

B | 2008. a. keskpaik | 2029 | 20,3 | andmed puuduvad |

B | 2008 | 2028 | 34,8 | andmed puuduvad |

|

C | 2006 | 2038 | e/k | 33,0 |

C | 2003 | 2040 | e/k | 43,5 |

C | 2005 | 2022 | e/k | andmed puuduvad |

TABEL 4

TÕHUSUSE ALUSEL LIIGITATUD PROJEKTID

| Kirjeldus | Kasutusiga | Võimalus etappide kaupa ellu viia |

A-liik | Puhastusjaamad ja veemagestamistehased | 15–20 aastat | jah |

B-liik | Veevõtu ja transpordi infrastruktuur | 30–50 aastat | ei |

C-liik | Jaotusvõrgud | 30–50 aastat | ei |

+++++ TIFF +++++

7. foto. Veemagestamistehas (A-liik)

+++++ TIFF +++++

8. foto. Vee transpordi infrastruktuur (B-liik)

+++++ TIFF +++++

9. foto. Jaotusvõrk (C-liik)

57. Seitsme vähemalt aasta käigus olnud A-liigi projekti või A-liigi tunnuseid sisaldava projekti kohta tehti järgmised tähelepanekud:

a) kasutusmäär: kolme projekti kasutusmäär on kõrge, kolmel keskmine ja ühel madal. Sellist tüüpi infrastruktuuri suhteliselt lühikese eluea tõttu on vähe tõenäoline, et praegu alakasutuses olevate projektide kasutamine jõuaks vastuvõetavale tasemele. Sellist olukorda oleks saanud ära hoida, rakendades veemagestamis- või puhastusvõimsust etappide kaupa;

b) mittearvestuslik vesi: kahe projekti puhul on mittearvestusliku vee osakaal väga suur. Ühes projektis on see üle 50%, teises projektis tarbijatele jaotatava vee kogust ei mõõdeta, kuid tarbimine elaniku kohta – 550 liitrit päevas – näitab, et võrgu veekaod on tõenäoliselt väga suured [24].

58. 13 vähemalt aasta käigus olnud B-liigi projekti või B-liigi tunnuseid sisaldava projekti kohta tehti järgmised tähelepanekud:

a) kasutusmäär: ühe projekti kasutusmäär on kõrge, neljal keskmine ja kaheksal madal. Olukord on tulenenud sellest, et tulevase nõudluse tase on hinnatud kõrgeks (vt tabel 2) ning veevarustussüsteemide eest vastutavate erinevate ametiasutuste vahel puudub kooskõlastus (vt 8. selgitus). Samuti on mitmeid juhtumeid, kus hoolimata sõlmitud lepingutest tarnitavat vett ei kasutata või omavalitsusüksused on taganenud oma kohustusest vett kasutada;

b) mittearvestuslik vesi: kui üks juhtum välja arvata, mõjutas keskmine või madal kasutusmäär oluliselt ka tõhusust; kahel juhul andmed puudusid.

59. Viie C-liigi projekti või C-liigi tunnuseid sisaldava projekti kasutusmäära ei hinnatud, kuna tehnilistel põhjustel on vähe võimalusi torude suuruse muutmiseks. Võrgu uute osade veekadude näitaja on hea, ca 10%. Mittearvestusliku vee osakaal linnapiirkonna üldises jaotusvõrgus on aga kolmel juhul jätkuvalt suur või keskmine (ligikaudu 30–45%), sest ainult osa võrgust on renoveeritud.

TOETUSMÄÄRADE KEHTESTAMISE PROTSESSIS ESINEB TÕSISEID PUUDUSI …

60. Struktuurifonde ja Ühtekuuluvusfondi reguleerivates määrustes on sätestatud ühenduse finantstoetuse määramise eeskirjad. ELi toetus ei tohi ületada teatavaid piirmäärasid [25]. Nende piirmäärade raames määratakse tulu tootvatele projektidele antava ühenduse toetuse tase rahastamise puudujäägi meetodiga: toetus ei tohi ületada diskonteeritud investeerimiskulude ja projekti diskonteeritud puhastulude vahelist erinevust. Selle abil püütakse tagada, et projektile eraldatakse selle elluviimiseks vajalikud ressursid ilma põhjendamatu ülerahastamiseta.

8. SELGITUS

NÄITEID INFRASTRUKTUURI MADALAST KASUTUSMÄÄRAST, MIS ON PÕHJUSTATUD KOOSKÕLASTUSE PUUDUMISEST AMETIASUTUSTE VAHEL

Üks piirkondlik asutus toetas veetrassi renoveerimist veevõrgu jaoks, millega varustati mitut omavalitsusüksust ja mida kaasrahastati ERFist. Samal ajal ehitas suurim veevõrguga hõlmatud omavalitsusüksus veemagestamistehast, mida samuti kaasrahastati ERFist. Veetrassi kasutati selle esimesel toimimisaastal ainult 58% ulatuses. Veemagestamistehase tegevus otsustati peatada 2010. aasta mais ehk ainult neli aastat pärast selle kasutuselevõttu.

Ühes teises liikmesriigis toetas üks riigiettevõte uue keskse veevarustussüsteemi rajamist, mida kaasrahastati Ühtekuuluvusfondist. Süsteemis osalevad omavalitsusüksused nõudsid aga oma kohalike infrastruktuuride süsteemi kaasamist. Suurim omavalitsusüksus lõpuks koguni keeldus süsteemis osalemast. Selle tagajärjel kasutatakse kaasrahastatud infrastruktuuri praegu vähem kui 25% ulatuses.

61. Kõigi läbivaadatud Ühtekuuluvusfondi projektide ja ERFi suurprojektide puhul sisaldasid liikmesriikide poolt komisjonile esitatud toetusetaotlused (vt punkt 8) tasuvusanalüüsi. Kõigil juhtudel taotleti toetust vastavalt tasuvusanalüüsi tulemusel saadud rahastamise puudujäägile [26]. ELi toetus moodustas 40–85% projektide abikõlblikest kogukuludest.

62. Teiste läbivaadatud ERFi projektide puhul (mille kohta ei esitatud komisjonile toetuse saamiseks üksiktaotlusi) nõudsid ainult Kreeka ja Portugal projektide elluviijatelt tasuvusanalüüsi esitamist koos teiste taotluse lisadokumentidega. Kaasrahastamismäär määrati aga sõltumata tasuvusanalüüsi tulemustest. Enamasti rahastati projekte kõrgeima kaasrahastamismäära ulatuses, mis kehtis sellele rakenduskava meetmele, mille raamesse nad kuulusid. Projektide toetusmäär moodustas 40–80% abikõlblikest kogukuludest.

63. Auditi käigus leidis kontrollikoda liikmesriikide toetusetaotlusi põhjendavates finantsanalüüsides olulisi puudusi [27]:

a) 11-st komisjonile esitatud tasuvusanalüüsist neljas arvestati tegevuskulude arvutamisel amortisatsioonikulusid, mis on vastuolus rahastamise puudujäägi meetodiga. Selle tulemusel oli toetusmäär kahel juhul ligikaudu kaks korda kõrgem, kui ta oleks pidanud olema, ja kahel juhul ca 50% kõrgem;

b) enamikul juhtudel, kus projektid moodustavad osa suuremast veevarustussüsteemist, ei esitatud üldsüsteemi ülevaadet, ehkki see oli vajalik projektiosa finantshindamiseks, millele taotleti kaasrahastamist. Lisaks on analüüsides kasutatud tegevuskulude ja tulude summad arvutatud pro rata suuremate veevarustussüsteemide näitajate põhjal, kuhu kaasrahastatavad projektid kuuluvad. Ainult ühel juhul põhinesid arvutused veevarustussüsteemi tegelikel andmetel;

c) mõningad tasuvusanalüüsides esitatud arvnäitajad olid ebarealistlikud; näiteks kasutati peaaegu kõigil juhtudel püsimahte ja püsihindu. Peale selle ei hinnanud komisjon tasuvusanalüüsides toodud tegevuskulude prognooside usaldusväärsust.

... JA SELLES EI VÕETA PIISAVALT ARVESSE PROJEKTIDE SUUTLIKKUST LUUA TULU

64. Veevarustussektoris on tuludeks eri kasutajate poolt makstavad veemaksed ja muud tasud. Tulud mõjutavad ühenduse toetuse määra, kuna aitavad vähendada projekti rahastamise puudujääki. Hindamaks, kas toetusmäär on kehtestatud tasemel, mis väldib ülerahastamist ja tagab ELi ressursside tõhusa kasutamise, tuleb arvesse võtta projekti suutlikkust luua tulu.

65. 2000. aastal otsustas komisjon toetusmäära korrigeerida, et soodustada maksustamissüsteemide kasutuselevõttu, millega kaetakse infrastruktuuride tegevus-, hooldus- ja väljavahetamiskulud, samuti reostustõrje kulud [28].

66. Valimisse kuulunud projektide analüüsimine kontrollikoja poolt näitas, et enamikul juhtudel oli eraldatud toetussumma sama mis taotletud toetussumma. Kui üks juhtum välja arvata (vt 9. selgitus), ei pööratud tähelepanu maksustamissüseemidele, mis tähendas, et kulud kaeti väga väikeses ulatuses. Enamasti kattis vee hind ainult tegevuskulud, mitte riigi ja ELi rahastatud investeerimiskulusid.

9. SELGITUS

JUHTUM, KUS KULUDE KATMISE PÕHIMÕTET ARVESSE VÕETI

Ühes toetusetaotluses selgitas liikmesriik, et oli kasutusele võtnud süsteemi suure osa kulude katmiseks kasutajate poolt. Selle tunnustamiseks otsustas komisjon projekti kaasrahastada 75% ulatuses, ehkki finantsanalüüsi tulemusel fikseeritud rahastamise puudujääk oli 52%. Rahastamise ülejääk oli ette nähtud muu veega seotud infrastruktuuri parandamiseks.

Komisjoni otsuse eesmärk oli soodustada head tava, kuid see ei olnud kooskõlas ELi finantsabi määramiseks ette nähtud rahastamise puudujäägi meetodiga.

67. Samuti leidis kontrollikoda veeteenuste hindu analüüsides, et:

a) liikmesriigid taotlevad üldjuhul võimalikult suurt ELi toetust, hoides vee hinna madalal. Ühel juhul ei olnud vee hinda alates 1990. aastaist muudetud. Esines juhtumeid, kus riigi ametiasutused määrasid vee hinna alles pärast oodatava ELi finantstoetuse summa kindlaksmääramist. Sellistel tingimustel põhjendatakse komisjonile esitatavates tasuvusanalüüsides oodatavat toetussummat tagantjärele, selle asemel et määrata see kindlaks analüüsi tulemusel;

b) suhtarvudes moodustab vee hind auditeeritud projektidega hõlmatud piirkondades alla 1% kodumajapidamiste kasutada olevast sissetulekust. Komisjon ei seadnud kordagi kahtluse alla kasutajapoolse kulude katmise tõenäosust, nagu seda taotlustes kirjeldati, ega määratlenud võrdlusnäitajaid esitatud hinna põhjendatuse hindamiseks. Lisaks ei olnud kodumajapidamiste sissetulekust veeteenuste eest makstav summa ja kaasrahastamismäär omavahel vastavuses. Kõrgemat kaasrahastamismäära võib täheldada nii neis piirkondades, kus kasutajate veekulud vastavad väikesele osale nende sissetulekust, kui neis piirkondades, kus kulude osakaal oli suurem, ilma et seda oleks põhjendatud (vt 1. graafik ja III lisa).

1. GRAAFIK

VEEKULUDE SUHE KODUMAJAPIDAMISTE KASUTADA OLEVA SISSETULEKU JA KAASRAHASTAMISMÄÄRAGA

+++++ TIFF +++++

Märkus: Veekulude arvutamisel võeti aluseks veetarbimine 120 m3 aastas ühe kodumajapidamise kohta kõigis omavalitsusüksustes, mis kuuluvad projektiga hõlmatud piirkonda.

68. Põhimõtet, et veekulud kannavad kasutajad, arendatakse edasi vee raamdirektiivis. Sellega kehtestati kohustus seoses veeteenuste kulude katmisega, mis innustaks vee säästvat kasutamist. Tingimust tuli täitma hakata 2010. aastaks. Kulude katmise põhimõtet on aga võimalik kohandada vastavalt erinevatele teguritele, võttes arvesse "kulude katmise sotsiaalseid, keskkonnaalaseid ja majanduslikke tagajärgi ning kõnealuste piirkondade geograafilisi ja kliimatingimusi" [29]. Teisisõnu, eesmärgiks ei ole tingimata 100-protsendiline kulude katmine kasutajate poolt [30].

69. 2006. aastal kehtestas komisjon täpsemad juhised [31], mis on kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 1083/2006 struktuurifondide kohta [32]. Uutes juhistes täpsustatakse, et vee hind peaks katma vähemalt tegevus- ja hoolduskulud ning suure osa varade amortisatsioonist. Tuleks määratleda asjakohane vee hind, et maksimaalselt ära kasutada projekti tulud ilma toetussummadeta, võttes ühtlasi arvesse hinna vastuvõetavust. Üldtunnustatult on vee- ja kanalisatsiooniteenuste vastuvõetav hind selline, mis vastab neljale protsendile kodumajapidamise sissetulekust [33].

70. Uueks programmiperioodiks on kõik neli auditeeritud liikmesriiki kehtestanud nõude, et üle ühe miljoni euro suuruse kogumaksumusega vee infrastruktuuride projektitaotlustes tuleb esitada tasuvusanalüüs. Kolmes külastatud piirkonnas nägi uus riiklik menetlus ette, et tasuvusanalüüs peab sisaldama veehinna taseme täpsemat analüüsi. Ometi on ainult Portugalis kehtestatud selgesõnalised eeskirjad, et määrata toetuse suurus vastavalt sellele, kuidas asjaomastes omavalitsusüksustes kulude katmise põhimõtet kohaldatakse. Veeteenuste vastuvõetav hinnatase on määratletud nii suhtarvudes (vee hind protsendina kodumajapidamise sissetulekust) kui absoluutarvudes (kõrgeim hind m3 kohta).

JÄRELDUSED JA SOOVITUSED

71. Ehkki struktuurimeetmete toetus on aidanud kodumajapidamiste veega varustamist parandada, oleks saanud saavutada paremaid tulemusi, vähendades sealjuures ELi eelarve kulusid.

KASUTATUD LAHENDUSED

72. Kõigi läbivaadatud projektide kavandamisel võeti aluseks uuringud, mis käsitlevad vee nõudlust nii hetkeseisuga kui tulevikus. Täpsem analüüs oleks aga võimaldanud ehitada väiksema võimsusega infrastruktuure ja kasutada alternatiivseid lahendusi, mis oleksid võinud anda paremaid tulemusi:

a) vee tulevase nõudluse prognoosimisel ei võetud arvesse vee nõudluse langussuunda ega kõiki juba olemasolevaid ressursse (vt punktid 18–24);

b) üldjuhul käsitleti võimalike lahenduste analüüsimisel ainult kõrvalmeetmeid, pöörates vähe tähelepanu veekadude vähendamisele ja muude, kättesaadavamate ressursside kasutamisele (vt punktid 25–28);

c) mõnel juhul kehtestati komisjoni kontrolli tulemusel toetuslepingutes lisanõudeid (peamiselt veekadude vähendamise kohta), komisjoni sekkumine oleks aga olnud mõjusam; liikmesriikide korraldusasutuste tegevus andis vähe lisaväärtust. Perioodil 2007–2013 vaatavad korraldusasutused läbi varasemast rohkem ning komisjon varasemast vähem projekte (vt punktid 29–35).

1. SOOVITUS

a) Liikmesriigid peaksid:

i) parandama eelanalüüse ja tulevaste vajaduste prognoosimist, kasutades ajakohastatud ja korrektseid andmeid (võttes eelkõige arvesse langussuunda tarbimises ühe elaniku kohta), ning täiendama nimestikke ja hinnanguid kõigi olemasolevate veeressursside kohta;

ii) pöörama suuremat tähelepanu veevarustuse kõrvalmeetmete alternatiivsetele lahendustele, nt veekadude vähendamise võimalustele, nõudlust mõjutavatele meetmetele ja vee kvaliteedi kaitsemeetmetele.

b) Komisjon peaks:

i) projektidele finantstoetuse eraldamisel järjepidevalt kontrollima, kas asjaomastes piirkondades rakendatakse kõiki vajalikke meetmeid veeressursside tõhusaks haldamiseks. Samuti peaks komisjon tagama, et mainitud meetmete mõju võetakse arvesse veenõudluse prognoosides ja alternatiivsete lahenduste hinnangutes, mis on projektide aluseks;

ii) innustama liikmesriikide korraldusasutusi pöörama piisavat tähelepanu veeressursside tõhusale haldamisele piirkondades, mida kaasrahastatud infrastruktuur hõlmab.

EESMÄRKIDE SAAVUTAMINE

73. Kaasrahastatud projektid aitavad parandada ELi kodanike veega varustamist asjaomastes piirkondades. Siiski tuleb märkida, et mõningad projektid ei toiminud veevarustussüsteemi puuduvate ühenduste tõttu veel auditi läbiviimise ajal, ehkki nende lõpuleviimisest oli möödunud mitu aastat (vt punktid 41–44).

74. Praegused järelevalvemenetlused ja -vahendid annavad komisjonile ja liikmesriikide korraldusasutustele ainult osaliselt kasulikku teavet projektide tulemuste kohta. Juhtudel, kui komisjon on kehtestanud eritingimused, ei ole ta alati piisavalt kontrollinud nende täitmist (vt punktid 45–48).

2. SOOVITUS

a) Liikmesriigid peaksid:

i) alates planeerimisetapist tagama projektide toimimiseks vajaliku täiendava infrastruktuuri õigeaegse valmimise;

ii) rakendama paremaid järelevalvevahendeid, et hinnata projektide tulemusi.

b) Komisjon peaks:

i) määratlema, millist teavet ta liikmesriikidelt vajab, et hinnata asjakohaste projektide mõju;

ii) põhjalikult hindama toetuslepingutes kehtestatud tingimuste täitmist.

KULUD ELI EELARVELE

75. Eesmärgid oleks saanud saavutada väiksemate kuludega ELi eelarvele:

a) mitmes projektis esines viivitusi ja kulude ületamist, mida vähemalt mõningal määral oleks saanud ära hoida (vt punktid 50–52);

b) mitme projekti infrastruktuure kasutatakse liialt väheses ulatuses, mis on põhjustatud prognoositust väiksemast nõudlusest ja mittearvestusliku vee suurest osast sõltuvates varustussüsteemides (vt punktid 53–59);

c) toetuste määramise protsessis esines tõsiseid puudusi, ja võimalust, et kulud katavad kasutajad, ei analüüsitud (vt punktid 60–70).

3. SOOVITUS

a) Liikmesriigid peaksid:

i) planeerimisetapis pöörama suuremat tähelepanu teguritele, mis põhjustavad sageli viivitusi, nagu keskkonnamõjude hindamine, lubade taotlemine ametiasutustelt ning projektide arvnäitajate hindamine ja arvutamine;

ii) parandama projektide eelanalüüside kvaliteeti ja võtma nende tulemusi arvesse uute infrastruktuuride suuruse määramisel;

iii) süstemaatiliselt analüüsima infrastruktuuri etapikaupa ehitamise poolt- ja vastuargumente, et võimaldada infrastruktuuri efektiivsemat kasutamist ja arendada seda vastavalt muutuvatele vajadustele.

b) Komisjon peaks:

i) pöörama suuremat tähelepanu toetusetaotlustele lisatud finantsanalüüside kvaliteedile ja taotlema toetuse asjakohase taseme määramiseks vajalikku teavet;

ii) tagama kulude katmise põhimõtte nõuetekohase kohaldamise, et edendada ELi vahendite mõjusat kasutamist.

II auditikoda, mida juhib kontrollikoja liige Morten LEVYSOHN, võttis käesoleva aruande vastu 8. septembri 2010. aasta koosolekul Luxembourgis.

Kontrollikoja nimel

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

president

[1] Teavet koguti järgmistest allikatest: EUREAU, Eurostat, OECD, International Benchmarking Network for Water and Sanitation Utilities ja Euroopa Komisjon (regionaalpoliitika peadirektoraat).

[2] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiiv 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitikaalane tegevusraamistik (EÜT 327, 22.12.2000, lk 1). Artikkel 9 käsitleb veevarustusteenuste kulude katmist. Raamdirektiiv võeti vastu pärast seda, kui eridirektiivid (nt joogivee kvaliteedi direktiiv) olid juba vastu võetud.

[3] Nõukogu 3. novembri 1998. aasta direktiiv 98/83/EÜ olmevee kvaliteedi kohta (EÜT L 330, 5.12.1998, lk 32). Direktiiv asendab nõukogu direktiivi 80/778/EMÜ.

[4] Lisateabe saamiseks vt nõukogu 21. juuni 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1260/1999, millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta, artikkel 29 (EÜT L 161, 26.6.1999, lk 1) ja nõukogu 16. mai 1994. aasta määruse (EÜ) nr 1164/94, millega asutatakse Ühtekuuluvusfond, artikkel 7 (EÜT L 130, 25.5.1994, lk 1), mida on muudetud määrusega (EÜ) nr 1265/1999 (EÜT L 161, 26.6.1999, lk 62).

[5] Summad põhinevad kontrollikoja hinnangul. Lisaks on EL andnud märkimisväärset finantstoetust veevarustusprojektidele, mis hõlmavad ka reovee äravoolu.

[6] Struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi keskkonna ja riskiennetuse strateegiline hindamine perioodil 2007–2013, koondaruanne, 7.11.2006, lk 19. Aruande tellis regionaalpoliitika peadirektoraat.

[7] Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikkel 274 (endine artikkel 205).

[8] Programmiperioodil 2000–2006 nimetati suurprojektideks selliseid projekte, "mille kogukulu, mida võetakse arvesse fondide osaluse määramisel, ületab 50 miljonit eurot" (vt nõukogu 21. juuni 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1260/1999 artikkel 25). Lisateavet saab kontrollikoja eriaruandest nr 1/2008 investeerimise suurprojektide kontrolli- ja järelhindamismenetluste kohta programmitööperioodidel 1994–1999 ja 2000–2006.

[9] Määruse (EÜ) nr 1164/94 II lisa artikli F lõige 4, nagu seda on muudetud määrusega (EÜ) nr 1265/1999.

[10] Struktuurifondid ja nende kooskõlastamine Ühtekuuluvusfondi suunistega perioodi 2000–2006 programmide kohta. Komisjoni teatis (EÜT C 267, 22.9.1999, lk 2). Tsitaat lk 6.

[11] Ühtekuuluvusfondi juhend 2000–2006, lisa A, Euroopa Komisjon, versioon 1.0, veebruar 2000, lk 9 ja 10.

[12] Ajutise elanikkonna all mõeldakse turiste, rändtöötajaid ja hooajatöölisi, st kõiki mitteresidentidest isikuid.

[13] Näiteks neljas suurlinnas on tarbimine elaniku kohta nii järsult vähenemas, et hoolimata elanikkonna juurdekasvust on üldine veetarbimine 1990. aastate lõpust vähenenud vahemikus 1–29%. Ühes tiheda asustusega rannikupiirkonnas on sama suund märgatav alates 2000. aastate algusest. Kaheksat läbivaadatud projekti viiakse ellu neis piirkondades.

[14] Võrkude kvaliteedi paranemine tähendab väiksemaid veekadusid. Veekadusid käsitletakse nõudluse osana, kuna need tuleb katta vee kogutoodangust.

[15] Vt ka komisjoni teatis "Veepuuduse ja põua probleem Euroopa Liidus", KOM(2007) 414 (lõplik), ja komisjoni lõpparuanne nõukogule ja Euroopa Parlamendile "Järelaruanne teatise kohta, mis käsitleb veepuuduse ja põua probleemi Euroopa Liidus", KOM(2008) 875.

[16] Värskeimad auditi ajal kättesaadaval olnud andmed.

[1001] Tarbimine elaniku kohta hõlmab tipptarbimist, veekadusid ja industrialiseerimise määra.

[1002] 2008. aasta üldise tarbimise prognoosid esitati projektiuuringutes või arvutati kontrollikoja poolt elanikkonna ja mainitud uuringutes esitatud ühe elaniku kohta arvestatava tarbimise suuna põhjal.

[19] Direktiiviga 98/83/EÜ on kehtestatud parameetrite väärtused sellistele olmevees leiduvatele ainetele, nagu sulfaadid ja nitraadid. Kui vee soolasisaldus ületab kehtestatud väärtused, on üldine tava seda lahjendada madala soolsusega veega.

[20] Peale selle tuleb rõhutada, et vee transportimine üle 100 km pikkuse vahemaa taha on väga kulukas. Lisaks suurtele investeerimiskuludele moodustavad tegevuskulud kuni 50% veevarustuse kogukuludest (A. Gee, EC Competition newsletter nr 2, suvi 2004).

[21] Eelkõige eriaruanne nr 3/2009: struktuurimeetmete kulude mõjusus reovee puhastamisel programmiperioodidel 1994–1999 ja 2000–2006, punkt 41.

[22] Nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiiv 91/676/EMÜ, veekogude kaitsmise kohta nitraadireostuse eest ja nõukogu 21. mai 1991. aasta direktiiv 91/271/EMÜ, asulareovee puhastamise kohta.

[23] Sarnast juhtumit täheldati seoses ühe kinnitava avalduse koostamisega (vt 2008. aasta aastaaruanne, punkt 6.19). Tegemist oli veetrassiga, mis füüsiliselt valmis 2004. aastal, kuid mida veel 2009. aasta alguses ei kasutatud vee puudumise tõttu veehoidlas, mis pidi trassi veega varustama.

[1003] Mittearvestusliku vee osakaalu kohta puuuduvad andmed, kuna veemõõtjaid ei ole paigaldatud. Mujalt saadud teave näitab aga, et jaotusvõrkude tõhusus on vähene.

[24] Kodutarbimise rahvusvaheline standard on 120–150 m3 kodumajapidamise kohta aastas, mis vastab 132–164 liitrile elaniku kohta päevas.

[25] Määruse (EÜ) nr 1164/94 artikkel 7 ja määruse (EÜ) nr 1260/1999 artikkel 29.

[26] Välja arvatud kahe projekti puhul, mille taotlused esitati enne 1999. aastat ja mille suhtes rahastamise puudujäägi meetodit ei kohaldatud.

[27] Olukorrale on juba tähelepanu juhitud kontrollikoja varasemas aruandes; täpsemalt vaata eriaruanne nr 1/2008 investeerimise suurprojektide kontrolli- ja järelhindamismenetluste kohta programmitööperioodidel 1994–1999 ja 2000–2006, punktid 21–34.

[28] Vt Ühtekuuluvusfondi juhend 2000–2006, versioon 1, veebruar 2000, lisa C.

[29] Vee raamdirektiivi artikli 9 lõige 1 (direktiiv 2000/60/EÜ).

[30] Vt vee raamdirektiivi ühine rakendusstrateegia, juhis nr 1, 2004.

[31] Euroopa Komisjon, "Uus programmiperiood 2007–2013 – tasuvusanalüüsi koostamise metoodika juhised – töödokument nr 4", 8/2006. Juhised töötati välja vastavalt määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 40 punktile e. Vt ka selgitav märkus nõukogu määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 55 kohta: kasumit teenivad projektid.

[32] Vt nõukogu 11. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1083/2006, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1260/1999, artikkel 55 (ELT L 210, 31.7.2006, lk 25).

[33] Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga (EBRD) ülevaates tuuakse ära võrdlusnäitajad, mis varieeruvad USA 2,5%-st kuni Maailmapanga 5%-ni. Vt Fankhauser, S. ja S. Tepic. 2007: "Can Poor Consumers Pay for Energy and Water? An Affordability Analysis for Transition Countries". WP nr 92, EBRD 2005. Energy Policy. 35:1038–1049.

--------------------------------------------------

I LISA

VEEVARUSTUSSÜSTEEMID

+++++ TIFF +++++

--------------------------------------------------

II LISA

AUDITEERIMISEKS VALITUD PROJEKTID

Riik | Projekti pealkiri | ELi fond | Abikõlblikud kulud kokku (miljonit eurot) | ERF/Ühtekuuluvusfondi osalus (miljonit eurot) |

Kreeka | Thessaloniki veega varustamine Aliakmoni jõest, ΥΔΡΕΥΣΗ ΘΕΣΣΑΛΟΝΙΚΗΣ ΑΠΟ ΤΟN ΠΟΤΑΜΟ ΑΛΙΑΚΜΟΝΑ | Ühtekuuluvusfond | 79,42 | 60,88 |

Kreeka | Pieria piirkonna omavalitsusüksuste välisveevärgi renoveerimine, ΑΝΑΚΑΙΝΙΣΗ ΕΞΩΤΕΡΙΚΟΥ ΥΔΡΑΓΩΓΕΙΟΥ ΥΔΡΕΥΣΗΣ ΣΥΝΔΕΣΜΟΥ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ ΝΟΜ. ΠΙΕΡΙΑΣ | ERF – Kesk-Makedoonia rakenduskava | 4,69 | 3,75 |

Kreeka | Litohoro veevarustus; ΥΔΡΕΥΣΗ - ΑΠΟΧΕΤΕΥΣΗ ΛΙΤΟΧΩΡΟΥ | ERF – Kesk-Makedoonia rakenduskava | 1,48 | 1,11 |

Kreeka | Kozani sise- ja välisveevarustussüsteem, ΕΣΩΤΕΡΙΚΑ ΚΑΙ ΕΞΩΤΕΡΙΚΑ ΔΙΚΤΥΑ ΥΔΡΕΥΣΗΣ ΔΗΜΟΥ ΚΟΖΑΝΗΣ, ΤΗΛΕΕΛΕΓΧΟΣ, ΤΗΛΕΧΕΙΡΙΣΜΟΣ ΚΑΙ ΕΛΕΓΧΟΣ ΔΙΑΡΡΟΩΝ | Ühtekuuluvusfond | 18,60 | 13,90 |

Kreeka | Deskati veevarustus, ΥΔΡΕΥΣΗ ΔΕΣΚΑΤΗΣ | ERF – Kesk-Makedoonia rakenduskava | 4,02 | 3,21 |

Kreeka | Ptolemaida siseveejaotusvõrk ning Mavropigi, Asvestopetra ja Proastio välisveejaotusvõrk, ΤΡΟΦΟΔΟΤΙΚΟΣ ΑΓΩΓΟΣ ΕΣΩΤΕΡΙΚΟΥ ΔΙΚΤΥΟΥ ΥΔΡΕΥΣΗΣ Δ.Δ. ΠΤΟΛΕΜΑΪΔΑΣ ΚΑΙ ΕΞΩΤΕΡΙΚΟ ΔΙΚΤΥΟ ΥΔΡΕΥΣΗΣ ΟΙΚΙΣΜΩΝ ΜΑΥΡΟΠΗΓΗΣ, ΑΣΒΕΣΤΟΠΕΤΡΑΣ ΚΑΙ ΠΡΟΑΣΤΙΟΥ ΤΟΥ ΔΗΜΟΥ ΠΤΟΛΕΜΑΪΔΑΣ | ERF – Lääne-Makedoonia rakenduskava | 2,40 | 1,92 |

| | | | |

Itaalia | Adduttrice Acque Grezze Rosamarina | ERF – Sitsiilia rakenduskava | 13,69 | 6,16 |

Itaalia | Completamento collegamenti esterni tra i serbatoi di Palermo | ERF – Sitsiilia rakenduskava | 12,34 | 5,14 |

Itaalia | Rete di distribuzione, sottorete 5 Libertà | ERF – Sitsiilia rakenduskava | 13,00 | 5,42 |

Itaalia | Rifacimento Acquedotto Favara di Burgio | ERF – Sitsiilia rakenduskava (suurprojekt) | 32,96 | 13,28 |

Itaalia | 5o modulo bis Dissalatore di Gela | ERF – Sitsiilia rakenduskava | 32,86 | 14,79 |

| | | | |

Portugal | 2a Fase do Sistema multimunicipal de abastecimento de água à Área Sul do Grande Porto - Grupo I: Alargamento à região do Vale do Sousa | Ühtekuuluvusfond | 49,88 | 42,40 |

Portugal | Abastecimento de água ao Sector Norte do concelho e reforço do abastecimento à sede do concelho de Arcos de Valdevez | ERF – Norte rakenduskava | 4,28 | 3,21 |

Portugal | Abastecimento de água da Área a Sul da cidade de Barcelos - 4a Fase | ERF – Norte rakenduskava | 3,54 | 2,30 |

Portugal | Abastecimento de Água a Guimarães - Sistemas de Adução e Reservas - Fase II | ERF – Norte rakenduskava | 2,43 | 1,58 |

Hispaania | Abastecimiento a Zaragoza y corredor del Ebro | Ühtekuuluvusfond | 79,86 | 67,88 |

Hispaania | Abastecimiento a Lleida y su zona desde el embalse de Santa Ana | Ühtekuuluvusfond | 24,50 | 12,24 |

Hispaania | Abastecimiento y planta potabilizadora de Jaca | ERF – Aragoni rakenduskava | 4,73 | 2,36 |

Hispaania | Desaladora de Cartagena (también conocida como San Pedro del Pinatar 1) | Ühtekuuluvusfond | 55,10 | 46,90 |

Hispaania | Conexión de la desaladora del Campo de Cartagena (también conocida como Valdelentisco) con el Canal de Cartagena | ERF – Murcia rakenduskava | 19,71 | 12,81 |

Hispaania | Mejora de la potabilizadora de Campotejar | ERF – Murcia rakenduskava | 5,38 | 3,50 |

Hispaania | Abastecimiento al Alfoz de Murcia, conducción Este | ERF – Murcia rakenduskava | 1, 89 | 1,23 |

Hispaania | Abastecimiento a Sevilla (presa de Melonares) | Ühtekuuluvusfond | 64,60 | 54,90 |

Hispaania | Abastecimiento a la zona Norte de Córdoba (presa de La Colada) | Ühtekuuluvusfond | 20,60 | 15,48 |

Hispaania | Norte de Córdoba | ERF – Andalucia rakenduskava (suurprojekt) | 22,20 | 15,54 |

Hispaania | Desaladora de Carboneras | ERF – Andalucia rakenduskava | 115,30 | 57,60 |

Hispaania | Abastecimiento a las comarcas de la Ribera (parcial no 2) | Ühtekuuluvusfond | 15,13 | 12,10 |

Hispaania | Depósito de agua potable de Carcaixent (Ribera) | ERF – Valencia rakenduskava | 0,49 | 0,31 |

Hispaania | Abastecimiento de la Plana Baixa de Castellón | ERF – Valencia rakenduskava | 10,08 | 6,55 |

--------------------------------------------------

III LISA

KODUMAJAPIDAMISTE VEEKULUD JA KASUTADA OLEV SISSETULEK PROJEKTIGA HÕLMATUD PIIRKONDADES

Projekt | Piirkond / omavalitsusüksus | Projekti kaasrahastamismäär (%) | Kodumajapidamise aastase tarbimise standardmäära (120 m3, k.a käibemaks) [1] [2] kulukus | Hind m3 kohta (aluseks võetud tarbimine 120 m3 aastas) eurodes, sisaldab käibemaksu | Kodumajapidamise kasutada olev aastasissetulek [3] | Veekulud (sh käibemaks) protsendina kodumajapidamise kasutada olevast sissetulekust |

GR 1 | Thessaloniki | 77 | 97,30 | 0,81 | 30168 | 0,32 |

GR 2 | Pidna | 80 | 89,02 | 0,74 | 30168 | 0,30 |

Elafina | 77,62 | 0,65 | 30168 | 0,26 |

Methoni | 62,23 | 0,52 | 30168 | 0,21 |

GR 3 | Litohoro | 75 | 35,21 | 0,29 | 30168 | 0,12 |

GR 4 | Kozani linn [4] | 75 | 149,76 | 1,25 | 31665 | 0,47 |

Kozani piirkond [4] | 105,61 | 0,88 | 31665 | 0,33 |

GR 5 | Deskati | 80 | 44,60 | 0,37 | 31665 | 0,14 |

GR 6 | Ptolemaida [4] | 80 | 159,96 | 1,33 | 31665 | 0,51 |

Mavropigi | 72,11 | 0,60 | 31665 | 0,23 |

Asvestopetra | 90,90 | 0,76 | 31665 | 0,29 |

Proastio | 55,20 | 0,46 | 31665 | 0,17 |

| | | | | | |

IT 1 | Palermo piirkond | 45 | 85,84 | 0,72 | 40617 | 0,21 |

IT 2, 3 | Palermo linn | 42 | 85,84 | 0,72 | 40617 | 0,21 |

IT 4, 5 | Agrigento | 40 | 176,88 | 1,47 | 32725 | 0,54 |

IT 4, 5 | Caltanissetta | 45 | 197,27 | 1,64 | 37288 | 0,53 |

| | | | | | |

PT 1 | Felgueiras | 85 | 88,83 | 0,74 | 33086 | 0,27 |

Lousada | 134,97 | 1,12 | 24557 | 0,55 |

Paços de Ferreira | 202,73 | 1,69 | 26928 | 0,75 |

Paredes | 113,27 | 0,94 | 27446 | 0,41 |

PT 2 | Arcos de Valdevez | 75 | 101,68 | 0,85 | 17548 | 0,58 |

PT 3 | Barcelos | 65 | 165,94 | 1,38 | 29066 | 0,57 |

PT 4 | Guimarães | 65 | 145,26 | 1,21 | 31672 | 0,46 |

Vizela | 145,26 | 1,21 | 28337 | 0,51 |

ES 1 | Zaragoza | 85 | 71,07 | 0,59 | 43738 | 0,16 |

ES 2 | Lleida | 50 | 70,66 | 0,59 | 44839 | 0,16 |

ES 3 | Jaca | 50 | 63,56 | 0,53 | 48494 | 0,13 |

ES 4 | Cartagena | 85 | 219,36 | 1,83 | 34597 | 0,63 |

Torre Pacheco | 150,54 | 1,25 | 34597 | 0,44 |

San Javier | 164,80 | 1,37 | 34597 | 0,48 |

ES 5 | Cartagena | 65 | 219,36 | 1,83 | 34597 | 0,63 |

Mazarrón | 97,98 | 0,82 | 34597 | 0,28 |

ES 6, 7 | Murcia | 65 | 207,47 | 1,73 | 34597 | 0,60 |

ES 8 | Sevilla | 85 | 119,56 | 1,00 | 36201 | 0,33 |

ES 9 | Põhja-Cordoba | 75 | 92,91 | 0,77 | 34257 | 0,27 |

ES 10 | Põhja-Cordoba | 70 | 92,91 | 0,77 | 34257 | 0,27 |

ES 11 | Carboneras | 50 | 122,69 | 1,02 | 40619 | 0,30 |

ES 12 | Alzira | 80 | 45,56 | 0,38 | 37178 | 0,12 |

Cuillera | 98,46 | 0,82 | 37178 | 0,26 |

ES 13 | Carcaixent | 80 | 53,25 | 0,44 | 37178 | 0,14 |

ES 14 | Moncofa | 65 | 194,78 | 1,62 | 39618 | 0,49 |

Burriana | 108,82 | 0,91 | 39618 | 0,27 |

Vila-real | 73,50 | 0,61 | 39618 | 0,19 |

Vall d'Uixo | 132,83 | 1,11 | 39618 | 0,34 |

Nules | 92,73 | 0,77 | 39618 | 0,23 |

Betxi | 157,02 | 1,31 | 39618 | 0,40 |

Onda | 53,59 | 0,45 | 39618 | 0,14 |

[1] Rahvusvaheliste uuringute kohaselt võib tarbimise standardmääraks pidada 120 m3 aastas kodumajapidamise kohta (ca 132 liitrit päevas inimese kohta). Arvutus põhineb 2008. aasta (Kreeka puhul 2009. aasta) hindadel.

[2] Itaalias kehtib vee hinnale 10-protsendiline ning Hispaanias ja Portugalis 7-protsendiline käibemaks. Kreekas on kehtestatud 9-protsendiline käibemaks, fikseeritud tariifi ja eritariifi suhtes kohaldatakse aga 19% suurust käibemaksu.

[3] Arvutatud ühe elaniku kohta kasutada oleva sissetuleku põhjal (NUTS2 piirkondades või andmete olemasolu korral NUTS3 piirkondades), mis on korrutatud kodumajapidamise keskmise liikmete arvuga.IT: Kodumajapidamise keskmise liikmete arvu allikas: Family components in Sicily, ISTAT 2003. Ühe elaniku kohta kasutada oleva sissetuleku allikas: Valore aggiunto per abitante, ISTAT 2006.EL: Kodumajapidamiste kasutada olev sissetulek 2006. aastal (NUTS tasemel, väljendatuna ostujõu pariteedis). Allikas: Eurostat 2009. Kodumajapidamise keskmise suuruse allikas: kodumajapidamiste eelarve uuring 2004, Kreeka statistikaamet.PT: Kodumajapidamise keskmine suurus põhineb 2001. aasta rahvaküsitluse andmetel. Andmed kasutada oleva sissetuleku kohta, mis on arvutatud elaniku kohta 2005. aasta ostujõu põhjal eri piirkondades, ja keskmise sissetuleku kohta (1032=100), pärinevad Portugali statistikaametist.ES: Andmed kodumajapidamise keskmise suuruse kohta NUTS3 piirkondades pärinevad uuringust Continuous survey of family budgets, 2005. aasta andmed. 2006. aasta kodumajapidamiste kasutada olevate brutotulude allikaks on Hispaania piirkondlikud aruanded (Riiklik statistikainstituut). Jaca andmete allikas: Instituto Aragonés de Estadística (2005. aasta andmed).

[4] Veekulude kogusumma arvutamisel võeti Kozani ja Ptolemaida puhul lisaks fikseeritud ja tarbimisel põhinevale tariifile 50% ulatuses arvesse ka eritariifi (DEYA (vee- ja kanalisatsiooniteenuste ettevõte) suhtes kohaldatav õigusakt näeb ette 80-protsendilise eritariifi kehtestamist tulevastele investeeringutele, mis on seotud veevarustuse ja äravoolu infrastruktuuridega).

--------------------------------------------------