[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 23.6.2010

KOM(2010)327 lõplik

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ mõju kohta majandustsüklile

SEK(2010)754

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

direktiivide 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ mõju kohta majandustsüklile

SISUKORD

1. Sissejuhatus 3

2. Protsüklilisuse põhjused ja nende mõju analüüsile 4

3. Miinimumkapitali tsüklilisus 5

4. Kapitalinõuete mõju pankade laenuandmistehingutele 8

5. Laenude kättesaadavuse mõju majandustsüklile 10

6. Kapitalinõuete arvutamise aluspõhimõte 11

7. Protsüklilisuse vähendamise meetmed 13

7.1. Kapitalipuhvrid ja reservid 13

7.2. Nõutava miinimumkapitali vähendamine 15

7.3. Finantsvõimendus 15

7.4. Meetmed, mille komisjon on juba vastu võtnud 16

7.5. Kokkuvõte 16

8. Viited 18

SISSEJUHATUS

1. ELi kapitalinõuete direktiivist[1] tulenevad raamistikul Basel II põhinevad miinimumkapitali nõuded pankadele on riskitundlikud – mida kõrgem on risk, seda rohkem kapitali peab pangal riski maandamiseks ja võimaliku kahjumi katmiseks olema. Kuna krediidi- ja tururiskid majanduslanguse tingimustes kasvavad, suurenevad ka miinimumkapitali nõuded pankadele, et suuremate riskidega toime tulla. Pankadel võib olla vaja hankida kõrgemate nõuete täitmiseks lisakapitali, arvestades, et praegu on nende kapitaliressursid kahjude tõttu vähenenud ning kapitali hankimise võimalusi napib ja need on kulukad. See võib piirata pankade võimet anda majandusele laene.

2. Pidades silmas võimalust, et kapitalinõuete direktiiv võib suurendada eelmise raamistiku, Basel I aegses finantssüsteemis täheldatud protsüklilisust, lisati kapitalinõuete direktiivi artikkel 156, milles nõutakse, et Euroopa Komisjon (komisjon) kontrolliks korrapäraselt, kas direktiivil on „ märkimisväärne mõju majandustsüklile ”, ja esitaks kontrolli tulemuste põhjal Euroopa Parlamendile ja nõukogule iga kahe aasta järel aruande koos asjakohaste korrigeerivate meetmetega.

3. Käesolev aruanne ongi koostatud sellel eesmärgil. Aruanne valmis tihedas koostöös Euroopa Keskpanga ja Euroopa Pangandusjärelevalve Komiteega, kes moodustasid 2006. aastal uue kapitalinõuete raamistiku mõju hindamiseks ühise rakkerühma.[2] Peale sidusrühmadega konsulteerimise, mille korraldas Euroopa Keskpank oma analüütilise kaastöö ettevalmistamise käigus, koostas komisjon kaks veebiküsimustikku, et saada tagasisidet laenuvõtjatelt[3] ja laenuandjatelt[4]. Tuleb rõhutada, et esitatud analüüs on esialgne, kuna kapitalinõuete teise direktiivi[5] nõuded võeti vastu alles 2009. aastal.

PROTSÜKLILISUSE PÕHJUSED JA NENDE MÕJU ANALÜÜSILE

4. Pankade kapitali reguleerimine võib võimendada pankade laenuandmisele omast tsüklilisust. Raamistikul Basel II põhinevad kapitalinõuded, mis on ELis üle võetud kapitalinõuete direktiivi kaudu, peaksid oma riskitundlikkuse tõttu majanduslanguse ajal suurenema ja tõusu ajal vähenema. Kuna pankadele võib lisakapitali hankimine majanduslanguse ajal kulukas olla, võivad nad otsustada laenuandmist vähendada. Kui kapitalinõuded majanduskasvu tingimustes leevenevad, on pankadel seevastu enam manööverdamisruumi konjunktuuritsükli varasemast keskmisest rohkemate ja/või riskantsemate laenude andmisel.

5. Pankade laenuandmine on juba loomult protsükliline ning ei saa eeldada, et tsüklilistel kapitalinõuetel on iseenesest võimendav mõju. Pankade laenuandmistehingute protsüklilisusel on palju sageli vastastikuses seoses olevaid põhjuseid,[6] näiteks riskide hindamise piiratus[7] ning laenuvõtjate ja -andjate vaheline teabe ebaühtlus[8]. Samuti võib laenuandmise protsüklilisus tuleneda finantssüsteemi osaliste ebasobivast reageerimisest[9] majandustingimuste muutustele.

Ka raamatupidamiseeskirjad mõjutavad pankade bilansi kvaliteedi kõikumisi. Põhimõtteliselt võiks varade hinnatõusust tulenev realiseeritud või realiseerimata kasum, mis kajastub varade õiglases väärtuses, või paranenud krediidikvaliteet, mis kajastub madalamates reservinõuetes pankadele, parandada pankade kasumiaruandeid ja seega nende omavahendeid, luues aluse edaspidisele laenuandmistegevuse laiendamisele[10].

6. Kuna protsüklilisust põhjustavaid tegureid on mitu, on keeruline kindlaks teha miinimumkapitali nõuete täpset mõju. Eeskätt on jätkuvalt keeruline eristada laenupakkumise ja laenunõudluse mõju, kuna nii nõudluse kui ka pakkumise muutused mõjutavad pankade laenuintresse ja -mahtusid. Selleks et seda mõju korrektsel viisil kindlaks teha, oleks vaja üksikasjalikku ja piisavalt suurt andmekogumit, mis ei ole aga veel kättesaadav, kuna kapitalinõuete direktiivi on rakendatud alles lühikest aega. Osalt seetõttu põhineb käesolevas aruandes kirjeldatud esimene hindamine pankadelt ja laenuvõtjatelt saadud kvalitatiivsel teabel.

7. Selleks et kapitalinõuete direktiivil oleks protsükliline mõju, peavad olema täidetud teatavad tingimused. Nende empiirilisuse ulatuse väljaselgitamiseks järgitakse käesolevas aruandes Euroopa Keskpanga soovitatud struktuuri, otsides vastuseid järgmistele küsimustele.

8. Kas kapitalinõuete direktiivi raamistiku suurenenud riskitundlikkus viib nõutava miinimumkapitali tugevama tsüklilisuseni ja kui see nii on, siis millises ulatuses?

9. Kas tsüklilised kapitalinõuded mõjutavad pankade kapitali taset ja nende laenuandmistehinguid?

10. Kas pankade laenupakkumise tsüklilisusel on majandustsüklile võimendav mõju?

MIINIMUMKAPITALI TSÜKLILISUS

11. Kapitalinõuete direktiivi vastuvõtmisega muudeti kapitalinõuded võrreldes raamistikuga Basel I riskitundlikumaks, võimaldades pankadel kasutada miinimumkapitali kindlaksmääramisel meetodeid, mis vastavad nende olukorrale ja riskijuhtimise keerukusastmele. Näiteks sisereitingutel põhinev meetod võimaldas pankadel määrata kindlaks kapitalinõuded seoses krediidiriskiga, kasutades oma riskisisendeid, nagu maksejõuetuse tõenäosus, maksejõuetusest tingitud kahju ja nõude suurus maksejõuetuse hetkel[11].

12. Miinimumkapitali nõuete riskitundlikkuse eeldatava suurenemise tõttu kapitalinõuete direktiivi raames oli oodata, et aja jooksul muutuvad need varieeruvamaks (või tsüklilisemaks). Arvestades, et krediidiriskiga seotud nõuded moodustavad üle 80 % kogu nõutavast miinimumkapitalist 1. samba raames, peetakse nõutava miinimumkapitali võimaliku tsüklilisuse peamiseks põhjuseks üldiselt sisereitingutel põhineva meetodi kohaste krediidiriski parameetrite sidumist riskiga kaalutud varade arvutamisega, kuigi riskikaalud peaksid kõigi kolme meetodi, st standardmeetodi,[12] sisereitingutel põhineva baasmeetodi[13] ja sisereitingutel põhineva täiustatud meetodi puhul vastama makromajanduslikele tingimustele. Kuna riskipositsiooni maksejõuetuse tõenäosus majanduskasvu ajal väheneb ja languse ajal suureneb, peaksid sisereitingutel põhineva meetodi puhul ka kapitalinõuded vastavalt muutuma[14].

13. Nõutava miinimumkapitali tsüklilisuse põhjalikuks analüüsiks oleks vaja vaadelda tervet konjunktuuritsüklit. Praegu kättesaadavad andmed hõlmavad üksnes kolme ajahetke,[15] mis ei ole lõplike vastuste saamiseks piisav.

14. Kapitalinõuete raamistiku mõju hindamise ühise rakkerühma 2008. aasta detsembri analüüsi kohaselt oli nõutav miinimumkapital[16] kapitalinõuete direktiivi raames võrreldes raamistikuga Basel I esimese rühma[17] pankade puhul keskmiselt 10,6 % ja teise rühma pankade puhul 6,1 % madalam.[18] Samas tõusis nõutav miinimumkapital ajavahemikus 2008. aasta juunist detsembrini esimese rühma pankade puhul 8,3 % ja teise rühma pankade puhul 0,1 %. Nende muutuste põhjuseks võib pidada riskiga kaalutud varade 8,2 %-list kasvu esimese rühma pankade puhul ja riskiga kaalutud varade 1,5 %-list vähenemist teise rühma pankade puhul. Riskipositsioonide kogusummad kasvasid siiski kiiremini kui riskiga kaalutud varad, st vastavalt 10,7 % ja 2,8 %, mis näitab, et nõutava miinimumkapitali suurenemise põhjuseks ajavahemikus 2008. aasta juunist detsembrini ei olnud riskipositsioonide riskimäära kasv[19].

15. 2009. aasta juunis oli nõutav miinimumkapital esimese ja teise rühma pankade puhul kapitalinõuete direktiivi raames võrreldes raamistikuga Basel I jätkuvalt madalam (vastavalt 7,7 % ja 5,5 %). 2008. aasta detsembrist 2009. aasta juunini kahanesid esimese rühma pankade riskiga kaalutud varad 2,1 % vaatamata kõikide riskipositsioonide 0,3 %-lisele kasvule. Esimese rühma nõutav miinimumkapital kasvas siiski 3,7 %, mis oli tingitud eelkõige suurematest mahaarvamistest asjaomaste asutuste jaoks ja väärtpaberistamisest ning eeldatava kahju katmiseks ette nähtud reservide puudujäägist. Seetõttu peab edasise järelevalve käigus hindama, kas nõutava miinimumkapitali volatiilsust mõjutavad peale riskiga kaalutud varade pikaajaliselt muud komponendid[20].

16. Riskiga kaalutud varade mõneti üllatavat dünaamikat võrreldes kõikide riskipositsioonidega on võib-olla mõjutanud hulk tegureid, sealhulgas valitsusprogrammid pankade toetamiseks ja muutused pankade portfellide koosseisus vähem riskantsete riskipositsioonide suunas. Täheldatud muutused portfelli koosseisus, milles on näha nihet suure maksejõuetuse tõenäosusega portfellidelt (äriühingute laenuportfell) väiksema maksejõuetuse tõenäosusega portfellidele (riiklik laenuportfell), seletavad osaliselt, miks eespool käsitletud riskiga kaalutud varade suurenemine on väiksem kui riskipositsiooni summade kasv (vt graafik 1 aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendis). See võib olla tingitud ka maksejõuetuse tõenäosuse läbivaatamise protsessile omasest ajalisest viibimisest[21].

17. Peale selle näitas regressioonanalüüs konjunktuuritsükli mõju kohta mitmesugustele pangaportfelli osadele, et konjunktuuritsükli koefitsient[22] on positiivne äriühingutele esitatavate nõuete ja jaenõuete klasside puhul ning negatiivne riiginõuete puhul,[23] mis näib olevat kooskõlas eespool esitatud järeldusega, mille kohaselt on pangad oma portfelli koosseisu vähem kapitalimahukateks peetud nõuetega ümber korraldanud.

18. Mitme riigi 2008. aasta detsembrist pärinevate järelevalveandmete analüüsist selgus, et riskiparameetreid, eelkõige maksejõuetuse tõenäosust mõjutasid makromajanduslikud tingimused[24]. Sellegipoolest ei mõjutanud makromajanduslikud tingimused 2008. aasta lõpuni oluliselt nõutavat miinimumkapitali üksikasutuste tasandil. See mõneti ootustevastane tulemus on suuresti tingitud portfellide ümberkorraldamise mõjust, millest oli juttu eespool.

KAPITALINÕUETE MÕJU PANKADE LAENUANDMISTEHINGUTELE

19. Pankade laenuandmistehingute mõjutamiseks peavad miinimumkapitali nõuded olema pankade kapitali taseme puhul siduvad. Seadusega kehtestatud nõuded ei pruugi aga olla ainus oluline tegur, mille põhjal pangad oma kapitali taseme üle otsustavad. Majanduslikud kapitalimudelid, teiste turuosaliste ootused ja eelkõige reitinguagentuuride nõuded võivad sundida panku tõstma oma kapitali taset isegi juhul, kui nad täidavad seadusega kehtestatud nõudeid.

20. Euroopa Keskpanga küsimustike tulemused näitavad, et reitinguagentuuridel on soovitava kapitalitaseme määramisel juhtiv osa ja et see tegur on ehk isegi olulisem kui miinimumkapitali nõuded suurtele rahvusvaheliselt tegutsevatele pankadele. Sellest tulenevalt võib soovitava kapitalitaseme muutusi ja nende mõju pankade laenuandmistehingutele kõige rohkem ajendada individuaalsete asutuste eesmärk saada reitinguagentuuridelt konkreetseid reitinguid. Samuti võivad majanduslikud kapitalimudelid olla suurte pankade jaoks kapitali paigutamisel kehtestatud nõuetest olulisemad tegurid[25]. Ilmneb, et pankadele avaldatud surve hoiduda kapitalireservide kasutuselevõtust oli ajendatud pigem turuosaliste kahtlustest kapitali adekvaatsuse ja taseme suhtes surutise ajal, mitte niivõrd nõutava miinimumkapitali tsüklilisest volatiilsusest.

21. Selleks et miinimumkapitali nõuded mõjutaksid pankade laenuandmistehinguid, peaksid need olema ajendatud pigem laenupakkumisest kui laenunõudlusest. Kapitalinõuded peaksid võrreldes muude laenupakkumise ja -nõudluse teguritega olema ka laenuandmise tsüklilisuse peamine määrav tegur. Pangalaenude nõudluse kasvu mõjutavate tegurite hulka kuuluvad klientide ootused, inflatsioon ja tööpuuduse tase.

22. Euroopa Keskpanga pankade laenuandmistehingute uuringust[26] selgub, et kapitalinõuete direktiiv mõjutas teataval määral pankade laenuandmispoliitikat. Uuringus osalenud pankade esitatud andmetest nähtus, et kapitalinõuete direktiivi mõju laenustandarditele oli suurem äriühingutele (VKEd ja suurettevõtjad) antud laenude puhul kui kodumajapidamistele antud laenude puhul (vt graafik 2). Kapitalinõuete direktiivi olulisus oli pankade lõikes siiski väga erinev – samas kui kogu euroala pankadest teatas enamik, et kapitalinõuete direktiiv ei olnud nende laenustandardeid senini peaaegu üldse mõjutanud, võib riigiti siiski täheldada suuri lahknevusi (vt graafik 3). Kui mõne riigi pangad teatasid, et kapitalinõuete direktiiv mõjutas nende laenuandmist äriühingutele vähe või üldse mitte, siis 80 % ülejäänud riikide pankadest teatas, et kõnealuse direktiivi mõjul kitsendasid nad laenustandardeid. Samuti teatati, et samas kui enamikus riikides põhjustas kapitalinõuete direktiiv kodumajapidamistele antavate laenude standardite üldist kitsendamist, ajendas see mõnes riigis ka standardite üldist leevendamist.

23. Komisjoni korraldatud küsitluses uuriti pankadelt, millised tegurid olid piiranud nende laenuandmist 2008. aasta oktoobrist 2009. aasta aprillini (vt graafik 4). Kui 47 % vastanutest mainis miinimumkapitali muutusi, siis sellest tegurist olulisem oli üldine majanduslik ja/või sektori väljavaade (95 %), laenuvõtjakeskne väljavaade (79 %) ja tagatise olemasolu uue äriühingu puhul (63 %). Ka Euroopa Keskpanga hiljutistest euroala hõlmavatest uuringutest selgub, et kahe viimase aasta jooksul mõjutas pankade kapitalipositsioon (laias tähenduses, arvestades ka muud peale nõutava miinimumkapitali) laenupakkumist kodumajapidamistele ja äriühingutele, ehkki see mõju oli väiksem kui riskitajumise kategooriasse kuuluvate tegurite mõju (vt graafikud 5 ja 6).

24. Hiljutised sündmused on näidanud, et miinimumkapitali nõuete teatavatel nõrkadel külgedel võib samuti olla protsükliline mõju. Kriisile eelnenud tõusuaastatel suurendasid paljud suured pangad jõuliselt finantsvõimendust, võimendades sellega omakorda riske, sealhulgas kauplemisportfellis sisalduvaid riske, mida ei kaetud piisaval määral miinimumkapitaliga. Kriis tekitas kahtlusi pankade kapitali adekvaatsuse suhtes ja turuosaliste silmis piisavalt kõrgeks peetavate kapitali suhtarvude saavutamiseks on paljud pangad pidanud oma tehinguid kiiresti kokku tõmbama ja hankima raskes turuolukorras lisakapitali, süvendades sellega pinget veelgi. 50 % pankadest teatas Euroopa Keskpangale, et finantskriis avaldas negatiivset mõju nii nende kapitalipositsioonile (mis kajastub laenuportfellide väärtuse olulistes allahindamistes ja kahjudes[27] ning pankadevaheliste laenude kättesaadavuse häiretes) kui ka laenuandmisotsustele (vt graafik 7).

25. Euroopa Keskpanga analüüsist selgus aga, et hiljutist laenukasvu aeglustumist mõjutas suurel määral vähenev laenunõudlus. Üldise laenukasvu ja majandustegevuse pikaajalised suundumused euroalal (vt graafik 8) näitavad, et ajalooliselt on laenuandmine liikunud protsükliliselt konjunktuuritsükliga. Vaatamata euroala pankadele finantskriisi ja kapitalinõuete direktiivi ülevõtmise ajal avaldunud survele on laenukasv viimasel ajal üldiselt liikunud enam-vähem ühel joonel ajaloolise mudeliga. Kodumajapidamiste laenukasv vähenes üldjoontes koos majandustegevuse aeglustumisega, samas hakkas mittefinantsteenuseid pakkuvatele äriühingutele antavate laenude kasv pidurduma alles hiljem, mis on kooskõlas minevikus täheldatud suundumustega.

26. Kokkuvõttes on jätkuvalt keeruline hinnata, millisel määral on kapitalinõuete direktiivi rakendamine mõjutanud pankade laenuandmistehingute protsüklilisust. Kuigi käesolevas peatükis esitatud argumendid osutavad teatavatele võimalikele seostele kapitalinõuete direktiivi ja pankade laenuandmise vahel, on põhjalikumate järelduste tegemiseks vaja analüüsida pikemat ajavahemikku. Samuti on oluline rõhutada, et kuna raamistiku Basel II rakendamine kattus ajaliselt finantskriisi puhkemisega, on nende sündmuste mõju eristamine iseäranis keeruline.

LAENUDE KÄTTESAADAVUSE MÕJU MAJANDUSTSÜKLILE

27. Analüüsi viimases osas vaadeldakse, millisel määral mõjutavad majandustsüklit kapitalinõuete direktiivist tulenevad muutused pankade laenupakkumises.

28. Selleks et kapitalinõuete direktiivil oleks reaalmajandusele võimendav mõju, peab suur hulk laenuvõtjaid olema pankadest sõltuv, st et nad ei saa pangalaene asendada muude rahastamisvahenditega. Euroopa Keskpanga andmed näitavad, et mittefinantsteenuseid pakkuvatele ettevõtjatele antud uute ärilaenude puhul (vt graafik 9) oli väikelaenude arv suurim 2008. aasta keskpaigas, kuid on pärast seda umbes 15 % vähenenud, samas kui suurlaenude arv oli suurim 2009. aasta alguses ja vähenes sama aasta septembriks umbes 10 %. See näitab, et majanduslangus on tugevamalt mõjutanud laenuandmist VKEdele, kuid ka suurettevõtjatele laenude andmine on viimastel kuudel vähenenud. Väikelaenude maht vähenes siiski rohkem kui suurlaenude maht ning väike- ja suurlaenude intressimäärade vahed on 2008. aasta algusest suurenenud (vt graafik 10).

29. Hiljuti korraldatud Euroopa VKEde uuringu[28] andmetel on enamikul neist vaatamata laenuvõtmistingimuste halvenemisele siiski jätkuvalt juurdepääs pankade rahastamisvahenditele. Uuringu tulemustest selgus, et pankadele rahastamise saamiseks esitatud taotlustele vastati enamasti positiivselt – 60 % euroala VKEdest teatas, et nad olid 2009. aasta esimesel poolel saanud kogu taotletud laenusumma, ning 17 % neist teatas, et olid saanud osa laenusummast; vaid 12 %[29] taotlustest lükati tagasi (vt graafik 11). Sarnased olid ka ELi ettevõtjatele suunatud komisjoni küsitluses saadud tulemused pangalaenude kättesaadavuse kohta[30].

30. Seoses äriühingutest laenuvõtjate võimega leevendada piiratud laenuandmise mõju majanduslanguse tingimustes on tõendeid selle kohta, et turupõhine rahastamine, näiteks kapitaliväärtpaberite ja võlakirjade väljastamine, on mõnevõrra leevendanud pikaajalise pankadepoolse rahastamise vähenemist, mida on täheldatud alates 2008. aasta lõpust (vt graafik 12). Kui enamik VKEdest, kes taotlesid 2009. aasta esimesel poolel kaubanduskrediiti või muud välisrahastamist, sai kogu taotletud summa, siis mõni ettevõtja teatas, et neil ei õnnestunud nendest alternatiivsetest allikatest saada mingit rahastamist (vastavalt 13 % ja 15 %, vt graafik 11).

31. Vaatamata märkidele, mis osutavad pankadepoolse rahastamise jätkuvale asendumisele turupõhise rahastamisega viimastel kuudel, ei tohiks pankade esmatähtsat osa kulutuste ja investeeringute rahastamisel alahinnata, arvestades eelkõige asjaolu, et vajalike vahendite saamine alternatiivsetest allikatest on eriti väiksemate ettevõtjate jaoks olnud keeruline. Peale selle näitavad viimase aja empiirilised andmed, et vapustused laenupakkumises võivad mõjutada majandustegevust euroala peamiselt pangapõhises finantssüsteemis[31].

KAPITALINÕUETE ARVUTAMISE ALUSPÕHIMÕTE

32. G20 otsuseid silmas pidades algatas komisjon 26. veebruaril 2010 avaliku arutelu kapitalinõuete direktiivi võimalike muudatuste üle seoses likviidsuse ja vastaspoole krediidiriski juhtimise, kapitali määratluse, finantsvõimenduse määra, antitsükliliste meetmete, süsteemselt oluliste finantseerimisasutuste ja ühtsete eeskirjade kogumikuga. Nende võimalike nõuete hindamine ei kuuluks käesoleva aruande käsitlusalasse[32].

33. Kriisi järel on seoses protsüklilisusega erilist tähelepanu pälvinud kaks küsimust: väärtpaberistatud instrumentide reitingute alandamise mõju ja laenud VKEdele. Eriti on kahtlusi tekitanud VKEdele avalduv negatiivne mõju juhul, kui kapitalinõuete raamistiku tulemusena väheneks laenude kättesaadavus ja tõuseksid intressimäärad.

34. Varade korrelatsiooni võiks kirjeldada kui laenuvõtja varade väärtuse sõltuvust üldisest majandusseisust – kõik laenuvõtjad on selle riskiteguri kaudu omavahel seotud ja seega on nende areng tavaliselt sarnane. Kuna eri laenuvõtjad ja varaliigid sõltuvad üldisest majandusseisust erineval määral, sõltuvad need korrelatsioonid vara liigist ja mõjutavad ka riskikaalu. Näide madalast korrelatsioonist on jaeportfell, kuna jaeklientide maksejõuetus on ettevõtjate maksejõuetusega võrreldes tavaliselt isikupärasem ja majandustsüklist vähem sõltuv. Seetõttu on kahjukõver suhteliselt muutumatu ja kapitalinõuded sõltuvad majandusseisust vähem. Praeguses kapitalinõuete direktiivi raamistikus tunnistatakse VKEde olulisust Euroopa majanduses ja antakse VKEdele laene, mille suurus on jaelaenude puhul alla ühe miljoni euro varaliigi kohta. Seetõttu on kapitalinõuded selliste laenude puhul majandustsüklist vähem mõjutatud ja pakuvad VKEdele võrreldes raamistikuga Basel I märkimisväärseid eeliseid.

35. Samuti on oluline väärtpaberistamiseks nõutav miinimumkapital. Väärtpaberistamine põhineb peamiselt reitinguagentuuride antavatel välisreitingutel[33]. Välisreitingud annavad suhteliselt standardse, hõlpsalt mõistetava ja sõltumatu mõõdupuu, mida kasutati turul laialdaselt juba enne raamistikku Basel II hõlmamist.[34] Iga väärtpaberistatud instrumendi osa krediidireiting on seotud konkreetse riskiga kaalutud kapitalinõudega (vt graafik 13). Kapitalinõuded suurenevad järsult, kui väärtpaberistamise reiting on madalam kui BBB-, ning kõik, mille reiting on alla B+, tuleb täielikult katta kapitaliga, kuna:

36. allutatud osade puhul võivad maksejõuetusest tulenevad kahjud väärtpaberistamise positsioonide puhul olla palju suuremad kui tavaliste ärilaenude puhul, millel on sarnane maksejõuetuse tõenäosus; ning

37. reguleerivad organid kehtestasid stiimuli, mis innustaks panku mitte investeerima madalama reitinguga riskantsetesse allutatud osadesse[35].

Finantskriisi ajal alandasid reitinguagentuurid tugevalt väärtpaberistamise instrumentide osade reitinguid. Kõrgemaid kapitalinõudeid ei kehtestatud üksnes allutatud osade puhul, vaid ka vanemate, algselt kõrge reitinguga osade puhul. 2009. aasta juunis moodustasid väärtpaberistamise positsioonide kapitalinõuded esimese rühma pankade puhul keskmiselt 6 % ja teise rühma pankade puhul 3,2 % nõutavast miinimumkapitalist.[36] Kapitalinõuete suurem eristatus ja detailsus aitaks seda probleemi lahendada ja seetõttu vaadatakse väärtpaberistamise kapitalinõudeid praegu läbi.

38. Raamistikus Basel II tehtavate võimalike muudatuste kapitalitasemele avaldatava üldmõju hindamiseks korraldab Baseli komitee kvantitatiivse mõju-uuringu. Selleks et hinnata muudatuste mõju Euroopa pankadele ja pankade laenuandmistehingutele, on komisjon palunud Euroopa Pangandusjärelevalve Komiteel teha paralleelse uuringu ELis. Seejuures on oluline, et Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee analüüs hõlmab väikepanku, kelle laenuandmistegevus võib olla eriti oluline VKEde jaoks.

PROTSÜKLILISUSE VÄHENDAMISE MEETMED

39. Teataval määral võib protsüklilisus olla vältimatu, kuna kõigis asutustes ei ole võimalik saavutada kindlal ajal suuremat riskitundlikkust, ilma et nõutavas miinimumkapitalis ei tekiks aja jooksul teatavat tsüklilisust. Kapitalinõuete direktiivis reageeriti sellisele seosele hulga tagatiste hõlmamisega protsüklilisuse võimalike tagajärgede piiramiseks, sealhulgas stressitestimine (2. samba osana), kapitalitaseme alammäärad üleminekukorras, soodsamad riskikaalud vähem tsükliliste laenuvõtjatega (VKEd) seotud riskipositsioonidele ja kapitali arvutamise sisendid, mis peavad põhinema pikaajalistel andmetel (maksejõuetuse tõenäosuse puhul) ning languse hinnangutel (maksejõuetusest tingitud kahju puhul).

40. Hiljutine kriis on aga näidanud, et turuosalised eeldavad kapitalitaseme tõusu siis, kui teatav asutus ei ole nende arvates kahjude korvamiseks heal positsioonil. Kapitalinõuete õiguslikus raamistikus kehtestatavad tugevdatud antitsüklilised meetmed võiksid aidata taastada usaldust pankade bilansi vastu ja vähendada seeläbi tõenäosust, et pangad on sunnitud turuosaliste ootustele vastamiseks kapitalinõudeid suurendama või oma laenuportfelle järsult kokku tõmbama. Komisjon nõustub selliste rahvusvaheliste asutustega nagu finantsstabiilsuse nõukogu ja Baseli komitee, et liigse protsüklilisuse vältimiseks on vaja lisameetmeid.

Kapitalipuhvrid ja reservid

41. Komisjon kaalub kapitalipuhvrite ja/või kogu tsüklit hõlmavate reservide nõuete kehtestamist. Mõlema meetme eesmärk on protsüklilisuse vähendamine. Dünaamiline reservide loomine on vajalik riskipositsioonide oodatavate laenukahjude ja puhvrid ootamatute kahjude katteks.

42. On veel kahte liiki antitsüklilisi meetmeid – meetmed, mida rakendatakse panga konkreetsete riskitunnuste põhjal (mikrotasand), ning meetmed, mis põhinevad ühel või enamal makromuutujal, peegeldades üldisemat süsteemset riski (makrotasand). Dünaamiline reservide loomine, kapitali säilitamise puhvrid ja Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee ettepanek vähendada nõutava miinimumkapitali tsüklilisust (vt alljärgnevalt) on pangakesksed meetmed – need keskenduvad konkreetsete pankadega seotud konkreetsetele riskidele.

43. Laenukahjumite jaoks loodavad reservid vähendavad reservi kajastamise ajavahemikus kirjendatud puhastulu ja alandavad laenude bilansilist väärtust. Raamatupidamisstandardites kasutatakse praegu kantud kahjumi mudelit, mille kohaselt võib kahjumeid kajastada üksnes juhul, kui need on kantud bilansipäeval. Praegused standardid ei võimalda reservi hõlmata eeldatavate tulevaste sündmustega seotud laenukahjumeid[37].

44. Tegelikkuses võib seega juhtuda, et majanduskasvu ajal loodud pikaajalise laenuportfelli puhul ei pruugita kahjumit kanda ega praeguste rahvusvaheliste finantsaruandlusstandardite kohaselt üksiklaenude kahjumite jaoks reserve luua. Reservide loomine kogu tsükli jaoks (dünaamiline reservide loomine) ja Rahvusvaheliste Raamatupidamisstandardite Nõukogu ettepanek nõuaks pankadelt reservide loomist eeldatavate laenukahjumite jaoks. Selle tulemusena looksid pangad majanduskasvu ajal reservid, mis toimiksid languse ajal puhvrina.

45. Protsüklilisuse küsimuse lahendamiseks kaalutakse praegu mitut võimalust – üks neist on reservieeskirjade täiustamine. Selles kontekstis on pikemaajalistel lahendustel, näiteks dünaamilisel reservide loomisel, teatavad eelised, kuna pangad kajastavad eeldatavaid kahjumeid varem. Rahvusvaheliste Raamatupidamisstandardite Nõukogu juba töötab praeguste reserve käsitlevate raamatupidamiseeskirjade muutmise nimel. Baseli komitee kavatseb protsüklilisuse piiramiseks ja Rahvusvaheliste Raamatupidamisstandardite Nõukogu mudeli toimivuse parandamiseks ette valmistada põhjaliku kaastöö.

46. Kapitalipuhvrite puhul on kindlaks tehtud kaks täiendavat tegurit. Esimene neist hõlmab miinimumkapitalist suuremas fikseeritud summas sihtpuhvri (kapitali säilitamise puhver) loomist kahjumi korvamiseks majandustingimuste halvenedes. Sellist kapitali peaksid pangad varuma headel aegadel. Fikseeritud summast väiksemas summas puhvritega pankade puhul kehtiks piirangud kapitali jagamisel (näiteks dividendide maksmine, aktsiate tagasiostmine), kuni nad saavutavad fikseeritud summas sihtpuhvri. Sellega tagatakse, et pangandussektor loob kapitalipuhvri siis, kui ta suudab selleks tulu teenida, ning kasutab seda pingelistel aegadel. Kapitali suurendamise nõue suurte tulude ajajärkudel aitaks summutada pangandussektori liigset laenuvõimet ja finantsvõimenduse kasutamist.

47. Teine tegur hõlmab antitsüklilist kapitalipuhvrit. See loodaks makrotasandi usaldatavusega seotud laiema eesmärgi saavutamiseks, st pangandussektori kaitsmiseks liigse laenukasvuga ajajärkude eest ja pankade laenuandmistehingute toetamiseks majanduslanguse ajal. Antitsüklilise kapitalipuhvri sihttaset muudetaks aja jooksul; see määrataks kindlaks ühe või mitme makrotasandi muutuja funktsioonina, mis näitaks makrotasandi riskide kuhjumist. Makrotasandi muutuja(te) kõrvalekalle pikaajalisest keskmisest näitaks makrotasandi riskide kuhjumise perioodi, mis nõuaks kapitali säilitamise puhvri mahu suurendamist.

48. Komisjon tunnustab ajas muutuvat kapitalipuhvrit kui võimalust protsüklilisuse vähendamiseks makrotasandil. Kuna selline meede hõlmaks majandus-, rahandus- ja makrotasandi usaldatavuse olukorra üldist hindamist, arutab komisjon koos Euroopa Keskpangaga võimalusi lisada kõnealune meede uude järelevalvemehhanismi.

Nõutava miinimumkapitali vähendamine

49. Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee on teinud ettepaneku kasutada 2. samba kohast menetlust, et võtta arvesse maksejõuetuse tõenäosuse hinnangute muutmist soodsates laenutingimustes. Tegelikkuses põhineb see meetod maksejõuetuse tõenäosuse jooksvate näitajate ning langusele või pikaajalisele keskmisele vastavate maksejõuetuse tõenäosuse näitajate vahet arvesse võtval kohandamisel. Seeläbi kohandamise ulatus väheneb majanduslanguse ja suureneb tõusuperioodi ajal ning puhver arvutataks vastavalt sellele. Seega suudaks puhver katta nõutava miinimumkapitali tsüklilisi kõikumisi, vähendades protsüklilisust.

Finantsvõimendus

50. Finantsvõimenduse kasutamine kasvas finantssüsteemis märgatavalt enne hiljutist finantskriisi nii reguleeritud pangandussektoris kui ka reguleerimata sektorites, näiteks riskifondides ja börsivälistesse ettevõtjatesse investeerivates äriühingutes. Kui headel aegadel võib suurenenud finantsvõimendus tõsta tulusid, siis languse ajal suurendab see kahjumit. Samuti tekitas terves finantssüsteemis aset leidnud võimenduse vähendamise protsess kahju finantsturgudele ja kogu majandusele.

51. G20 2. aprilli 2009. aasta deklaratsioonis[38] märgiti, et „riskipõhistele kapitalinõuetele tuleks lisada lihtne ja läbipaistev meede, mis ei põhineks riskidel ja oleks rahvusvaheliselt võrreldav, võtaks piisavalt arvesse bilansiväliseid riskipositsioone ja aitaks ohjata finantsvõimenduse suurenemist pangandussüsteemis”. Avalikul arutelul käsitles Baseli komitee üldjoontes finantsvõimenduse suhtarvu, mis võiks toimida riskipõhise raamistiku Basel II lisameetmena üleminekul 1. samba kohasele menetlusele, mis põhineb asjakohasel läbivaatamisel ja kalibreerimisel. Kooskõlas Baseli komiteega kaalub komisjon finantsvõimenduse suhtarvu kehtestamist, et saavutada järgmised eesmärgid:

52. piirata finantsvõimenduse kuhjumist pangandussektoris, aidates leevendada võimenduse vähendamise protsessi destabiliseerimise ohtu, mis võib kahjustada finantssüsteemi ja majandust;

53. kehtestada kaitsemeetmed mudeliriskide ja mõõtmisvigade puhuks, täiendades riskipõhist meedet kogu riskipositsioonil põhineva lihtsa, läbipaistva, sõltumatu riskimeetmega.

54. Finantsvõimenduse suhtarvu võiks enne selle rakendamist rahvusvahelisel tasandil kooskõlastada ning seda tuleks raamatupidamises veel esinevaid erinevusi arvesse võttes täielikult korrigeerida. Suhtarvu kalibreeritaks nii, et see toimiks riskipõhiste nõuete usaldusväärse lisameetmena, võttes arvesse raamistiku Basel II tulevasi muutusi.

Meetmed, mille komisjon on juba vastu võtnud

55. Finantstõusu aastatel soodustasid finantsettevõtjate vastutavatele töötajatele suunatud motivatsiooniskeemid protsüklilisust, stimuleerides lühiajalisele kasumlikkusele keskendumise kaudu liigset riskivõtmist, ilma et piisaval määral oleks kindlaks tehtud ja arvesse võetud riske või pikaajalist tegevust[39].

56. Halvasti kavandatud tasustamissüsteemide negatiivse mõjuga toimetulekuks on komisjon teinud ettepaneku täiendada kapitalinõuete direktiivi nõudeid krediidiasutuste ja investeerimisühingute sõnaselge kohustusega kehtestada selliste töötajate kategooriate suhtes, kelle ametialane tegevus mõjutab oluliselt asjaomase krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiili, tõhusa riskijuhtimisega kooskõlas olevad tasustamispoliitika ja -tavad ning need rakendada[40].

57. Selleks et pankade kapitalinõuded oleks adekvaatsemad, on komisjon esitanud ettepanekuid kapitalinõuete direktiivi muutmiseks, et suurendada miinimumkapitali nõudeid kauplemisportfelliga seotud tegevuse ja pangaportfellis sisalduvate edasiväärtpaberistatud instrumentide suhtes[41]. Finantskriisi ajal tekitasid nõutava miinimumkapitali kitsaskohad nendes valdkondades lisapinget pankade kapitalipositsioonidele, mis soodustas tõenäoliselt omakorda pankade laenustandardite tõstmist.

58. 2009. aastal tegi komisjon samuti ettepaneku luua Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu,[42] et teostada järelevalvet kogu finantssüsteemi stabiilsuse üle tervikuna. Kui nõukogu selle ettepaneku alusel asutataks, oleks selle ülesandeks määrata kindlaks süsteemsed riskid Euroopa tasandil ja anda riskihoiatusi. Tugeva makrotasandi usaldatavusjärelevalve lisamine praegusele mikrotasandi usaldatavusjärelevalve mudelile peaks aitama käsitleda protsüklilisuse põhjusi, mis on seotud riskimõõtmise piirangutega ja turuosaliste ebasobiva reageerimisega riskile[43]. See peaks aitama õigeaegselt kindlaks määrata tsükleid ja riskide kuhjumist süsteemis, mis omakorda võimaldaks tihedas koostöös järelevalveasutuste ja poliitikakujundajatega tegutseda juba varajases etapis, et vältida liigset volatiilsust ja protsüklilisust majanduslanguse ajal.

Kokkuvõte

59. Tuleb rõhutada, et esitatud analüüs on esialgne, kuna kapitalinõuete teise direktiivi nõuded võeti vastu alles 2009. aastal.

60. Komisjon märgib, et paljud rahvusvahelised asutused ja komiteed on rõhutanud usaldatavusnormatiivide raamistikus kehtestatavate antitsükliliste meetmete olulisust finantssüsteemi liigse protsüklilisuse vähendamisel. Paralleelselt Baseli komitee tegevusega uurib komisjon eelkõige võimalusi, kuidas süsteemse riski ja protsüklilisusega kõige tulemuslikumal viisil tegeleda. Komisjoni arvates peaksid sellised meetmed suutma piirata liigset riskivõtmist majandustõusu ajal, kuid samuti olema üles ehitatud nii, et neid saab majanduslanguse ajal kahandada, et suurendada pangandussektori paindlikkust ja toetada majandusse suunatavat laenuvoogu.

61. Komisjon tuletab meelde majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu (ECOFIN)[44] järeldusi, milles nõutakse „tulevikku arvestavat reservide loomist, mis tähendab headel aegadel reservide loomist kasumi arvel laenuportfelli oodatava kahjumi katmiseks ning mis aitaks kaasa protsüklilisuse piiramisele”. Samuti tuletab komisjon meelde G20 soovitust, milles kutsutakse raamatupidamisstandardite kehtestajaid üles „tegema järelevalve teostajate ja seadusandjatega kiiremas korras koostööd hindamise ja reservide loomise standardite täiustamise ning ühtse kõrgetasemeliste ülemaailmsete raamatupidamisstandardite kogumi loomise nimel”. Komisjon võtab õigusakti ettepaneku arutamisel arvesse rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite kehtestaja (Rahvusvaheliste Raamatupidamisstandardite Nõukogu) ja usaldatavusjärelevalve organite (eelkõige Baseli komitee) käimasolevat tööd.

VIITED

Rahvusvaheliste Arvelduste Pank. 2008. Addressing financial system procyclicality: a possible framework . Teatis finantsstabiilsuse foorumi turu ja institutsioonide paindlikkuse töörühmale, september 2008, kättesaadav veebisaidil http://www.financialstabilityboard.org/publications/r_0904e.pdf?noframes=1.

Borio, C., C. Furfine ja P. Lowe. 2001. Procyclicality of the financial system and financial stability: issues and policy options. Rahvusvaheliste Arvelduste Panga dokument nr 1.

Cappiello, L., A. Kadareja, C. Kok Sørensen ja M. Protopapa. 2009. Do bank loans and credit standards have an effect on output? A panel approach for the euro area . Euroopa Keskpanga töödokument (avaldamisel).

Ciccarelli, M., A. Maddaloni ja J.-L. Peydró. 2009. Trusting the Bankers: a New Look at the Credit Channel of Monetary Transmission . 2009. aastal Veneetsias toimunud laenuriski, finantskriisi ja makromajanduse konverentsil CREDIT (Credit Risk Evaluation Designed for Institutional Targeting in finance) esitletud dokument.

KOM(2009) 362 (lõplik), ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse direktiive 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ seoses kauplemisportfelli ja edasiväärtpaberistamisega seotud kapitalinõuetega ning tasustamispoliitika üle järelevalve teostamisega, kättesaadav veebisaidil http://ec.europa.eu/internal_market/bank/docs/regcapital/com2009/Leg_Proposal_Adopted_1307.pdf.

KOM(2009) 499 (lõplik), ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kohta ühenduses ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu asutamise kohta, 23. september 2009, kättesaadav veebisaidil http://ec.europa.eu/internal_market/finances/docs/committees/supervision/20090923/com2009_499_en.pdf.

ECOFIN. 2009. Council conclusions on pro-cyclicality („Nõukogu järeldused protsüklilisuse kohta”). Nõukogu 2954. istung, majandus- ja rahandusküsimused, Brüssel, 7. juuli 2009, kättesaadav veebisaidil http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/109050.pdf.

G-20. 2009. Declaration on strengthening the financial system . London, 2. aprill 2009, kättesaadav veebisaidil http://www.g20.org/Documents/Fin_Deps_Fin_Reg_Annex_020409_-_1615_final.pdf.

Masschelein, N. 2007. Monitoring pro-cyclicality under the capital requirements directive: preliminary concepts for developing a framework . Belgia Riigipanga töödokument nr 120.

[1] Hõlmab Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/48/EÜ krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/49/EÜ investeerimisühingute ja krediidiasutuste kapitali adekvaatsuse kohta.

[2] Rakkerühm on volitatud teostama järelevalvet pankadele esitatavate ja kapitalinõuete direktiivis kindlaks määratud miinimumkapitali nõuete taseme ja volatiilsuse üle ning analüüsima nõuete mõju pankade laenuandmistehingutele ja majandustsüklile.

[3] ELi ettevõtjatele suunatud küsitlus toimus 12. augustist 28. septembrini 2009. Euroopa Ettevõtjate Testpaneeli kaudu arutati ettevõtjatega nende ettekujutusi seoses pangalaenude kättesaadavuse ja tingimuste arenguga alates 2008. aasta oktoobrist. Küsimustiku täitis 429 Euroopa Ettevõtjate Testpaneeli liiget 28st ELi/EMP riigist. Äriühingute suuruse poolest oli valimis 59 % väikeettevõtteid, 20 % keskmise suurusega ettevõtteid ja 21 % suurettevõtteid.

[4] ELi pangandussektorile suunatud küsitlus toimus 21. maist 31. augustini 2009. Saadi 19 vastust Itaaliast, Sloveeniast, Belgiast, Austriast, Saksamaalt, Ühendkuningriigist ja Madalmaadest. Vastajate hulgas oli panku, mille enamusosalus kuulub erasektorile (börsiettevõtted), riiklike pangaühistute võrgustikke ja avalik-õiguslikke panku. Vastused saadi ka mõnelt oma liikmete ühist seisukohta esindavalt riiklikult ühingult, mis tõstis tunduvalt küsitluses osalenud üksikute krediidiasutuste arvu.

[5] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri direktiiv 2009/111/EÜ, millega muudetakse direktiive 2006/48/EÜ, 2006/49/EÜ ja 2007/64/EÜ seoses keskasutustega seotud pankade, teatavate omavahendite kirjete, suure riskikontsentratsiooni, järelevalvesüsteemide ja kriisijuhtimisega

[6] Põhjalik kirjeldus protsüklilisuse peamiste põhjuste ja kapitali adekvaatsuse nõuete rolli kohta selles: Rahvusvaheliste Arvelduste Pank 2008 ja Masschelein 2007.

[7] Finantseerimisasutustel on probleeme eelkõige pikema ajavahemiku absoluutse riskitaseme hindamisega (samas tulevad nad paremini toime suhtelise riski hindamisega) ja seetõttu õnnestub neil harva teha kindlaks süsteemset riski mõjutavad majandustõusud. Kui kitsaskohad ja riskid majandustõusu ajal kuhjuvad, võib riskitase olla küllaltki madal, kuid pingete tekkides see tõuseb järsult – näiteks pankade kauplemisportfellis sisalduvat tururiski võidakse hõlpsasti alahinnata, kui seda mõõdetakse lühikese hoiuaja jooksul. Riski tajumise piiratus võib osalt tuleneda vähesest teabest süsteemse riski dünaamika kohta ning seda seletatakse teatavate käitumisrahanduse teooriatega, nagu lühinägelikkus kriiside suhtes ja kognitiivne dissonants. Põhjaliku ülevaate saamiseks vt Borio jt 2001.

[8] Kui majanduses valitseb surutis ja tagatiste väärtused vähenevad, võib klientide bilansi kvaliteeti käsitleva teabe ebaühtlus mõista anda, et isegi kasumlike projektidega laenuvõtjatel on keeruline leida rahastamisvõimalusi. Majandustingimuste paranedes ja tagatiste väärtuste tõustes võib tekkida vastupidine olukord. Sellise arutluskäigu põhjal võib eeldada, et protsükliline mõju võib olla asjakohasem laenuvõtjatele, kelle puhul on teabe ebaühtlus tõenäolisem, sh väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad, kes ei allu välisreitingutele ega laialdastele andmete avalikustamise nõuetele.

[9] Mõnel juhul seletatakse reageerimist tasustamisstruktuuride lühiajalise hälbega või karjakäitumisega (turuosaliste kalduvus kohandada oma käitumist teiste osaliste käitumisega). Finantseerimisasutuste tasustamispoliitikal võib olla võimendav protsükliline mõju, kui nad määravad (võimalik et ebaproportsionaalseid) tasusid majandustõusu ajal ja ebapiisavaid sanktsioone majanduslanguse ajal, näiteks kohe väljamakstavaid preemiaid lühiajalise kasumi põhjal, ilma et võetaks riskimeetmeid või tasumist edasi lükataks, et võtta arvesse äriühingu osakonna või terve asutuse tulevast tegevust. Põhjaliku ülevaate saamiseks vt Borio jt 2001.

[10] Majanduslanguse ajal, vastupidi, võivad turusuundumused põhjustada varade õiglase väärtuse vähenemist ja reservinõuete suurenemist. Varade väärtuse allapoole korrigeerimine ja suurenevad laenukahjumid võivad õhutada panku laenustandardeid karmistama ja laenuandmist vähendama.

[11] Seoses sisereitingutel põhineva meetodi üksikute riskiparameetrite suhtelise mõjuga peetakse raamistiku tsüklilisuse peamiseks põhjuseks maksejõuetuse tõenäosust, kuid väiksemal määral võivad olulised olla ka maksejõuetusest tingitud kahju ja nõude suurus maksejõuetuse hetkel. Kapitalinõuete kõikumise ulatus võib muude tegurite seas sõltuda sellest, kas pangad rakendavad oma sisereitingutes kindlast ajahetkest või kogu tsüklist lähtuvat süsteemi. Tavaliselt ei muutu kogu tsüklil põhinevad reitingud makromajanduslike tingimuste muutumise tagajärjel kiiresti ning seega mõjutavad majandustsükli impulsid neid vähem. Kogu tsüklil põhinevate reitingusüsteemide kasutamist soovitatakse Basel II ja kapitalinõuete direktiivi raamistikes võimalusena kapitalinõuete võimaliku volatiilsuse leevendamiseks. Kuna aga pangad eelistavad kasutada viimaseid maksejõuetuse andmeid ja varajase hoiatamise süsteeme ning neil esineb probleeme piisava andmekogumi hankimisel, kasutatakse peamiselt kindlal ajahetkel põhinevaid meetodeid, eriti seoses VKEde ja jaeklientidega seotud riskipositsioonidega.

[12] Standardmeetodi puhul peaksid nõuded vähem muutuma, kuna pangad kasutavad riskikaale, mis põhinevad väliste reitinguagentuuride antud välisreitingutel (mis tavaliselt määratakse kindlaks kogu tsükli alusel).

[13] Sisereitingutel põhineva baasmeetodi puhul peaksid äriühingute laenuportfellide riskiga kaalutud varad sõltuma konjunktuuritsüklist vähem kui sisereitingutel põhineva täiustatud meetodi puhul, kuna viimase puhul kasutavad pangad oma hinnanguid seoses maksejõuetusest tingitud kahju ja nõude suurusega maksejõuetuse hetkel. Sisehinnangul põhinev maksejõuetusest tingitud kahju ja nõude suurus maksejõuetuse hetkel sõltub konjunktuuritsüklist arvatavasti rohkem kui kontrollhinnangute puhul sisereitingutel põhineva baasmeetodi raames.

[14] Peale krediidiriski parameetrite mõjutavad kapitalinõuete tsüklilisust tõenäoliselt ka krediidiriski ülekandmise vahendid, näiteks väärtpaberistamine. Soodsates tingimustes toetavad väärtpaberistamisturud krediidiriski ülekandmist üksikasutustelt, leevendades seega pankade kapitalipositsioone. Hiljutistest andmetest selgub siiski, et sellist riski ülekandmise funktsiooni ei pruugita pingelises turuolukorras tõhusalt kasutada, mis võib omakorda võimendada ebasoodsaid tagajärgi pankade kapitalipositsioonidele.

[15] 2008. aasta juuni, 2008. aasta detsembri ja 2009. aasta juuni andmed umbes 60–80-lt sisereitingutel põhinevat meetodit kasutavalt pangalt 14 ELi liikmesriigist.

[16] Võtmata arvesse alammäärasid üleminekukorras.

[17] Esimese rühma pangaks loetakse panku, mille esimese taseme kapital on üle 3 miljardi euro ning mis on hästi diversifitseeritud ja tegutsevad rahvusvahelisel tasandil.

[18] Kapitalinõuete direktiivi mõju kapitalinõuetele sisereitingutel põhinevatest meetoditest krediidiriskini ei pruugi pankade avaldatud andmetes veel täielikult kajastuda, kuna pangad kasutavad osaliselt standardmeetodit. 2008. aasta detsembris oli pankade osaliselt kasutatava krediidiriski osa suur nii esimese (31 %) kui ka teise rühma (40 %) pankade puhul.

[19] Nõutav miinimumkapital riskipositsioonide kohta (riski hindamise alus) 2008. aasta detsembris võrreldes juuniga tõepoolest kas ei muutunud (esimese rühma pankade puhul) või oli pisut madalam (teise rühma puhul). Kui esimese rühma pankade portfellitasandi maksejõuetuse tõenäosus keskmiselt kasvas, siis maksejõuliste maksejõuetuse tõenäosus peaaegu ei muutunud, mis näitab, et maksejõuetuse keskmise tõenäosuse kasv oli tingitud maksejõuetuse suurenemisest. Kuivõrd maksejõuetuse tõenäosuse kasv peegeldab tähtajaks täitmata nõuete osa kasvu, ei ole maksejõuetuse suureneva keskmise tõenäosuse mõju riskiga kaalutud varadele (ja nõutavale miinimumkapitalile) nii otsene, kuna riskikaal on tähtajaks täitmata nõuete puhul null (välja arvatud teatavad erandid sisereitingutel põhineva täiustatud meetodi puhul). Risk arvutatakse siis eeldatava kahju alusel, mille jaoks tuleks teha riskieraldised (kui neist jääb puudu, tehakse mahaarvestus kapitalist). Peale selle oli maksejõuetusest tingitud kahju 2008. aasta detsembris võrreldes juuniga paljude riskipositsioonide puhul madalam.

[20] Nõutav miinimumkapital ühendab tõhusalt omakapitali suhtarvu nimetaja ja lugeja. See määrab kapitali, mis peab katma: i) 8 % riskiga kaalutud varadest, ii) kõigi sobivate reservide ja eeldatava kogukahju vahe ja iii) muud mahaarvamised.

[21] Maksejõuetuse tõenäosus arvutatakse kasumi ja kahjumi andmete põhjal, mida mõjutab teatava viivitusega konjunktuuritsükkel ja mille avaldamine võtab samuti aega. Näiteks kui äriühingu tulu hakkab aasta alguses vähenema, kajastub see äriühingu aastalõpu finantsaruandes, mis avaldatakse alles mõne kuu pärast järgmisel aastal ja lisatakse reitingusüsteemi veel mõni kuu hiljem.

[22] Seda näitab viivitusega SKP lõhe ning seda mõõdetakse tegeliku ja potentsiaalse SKP vahena.

[23] Üksnes äriühingute portfelli puhul on koefitsient statistiliselt oluline (1 %).

[24] Euroopa Keskpanga tehtud regressioonanalüüsist üksikute riskisisendi parameetrite muutumise ja konjunktuuritsükli vahelise seose kohta selgus, et äriühingute ja jaeportfellide maksejõuetuse tõenäosus kaldub enam suurenema madala ettevõtlusaktiivsusega riikides, mõõdetuna ühe perioodi pikkuse viivitusega SKP lõhe abil. Sarnased regressioonid seoses maksejõuetusest tingitud kahjuga andsid kõikide portfellide puhul negatiivseid, kuid statistiliselt ebaolulisi koefitsiente. See võib osutada sellele, et pankade sisemudelites registreeritud maksejõuetusest tingitud kahju määrad on mõnevõrra püsivamad kui maksejõuetuse tõenäosuse näitajad ja reageerivad seetõttu aeglasemalt makromajandusliku keskkonna muutustele. Seepärast võib olla vajalik pikem vaatlusperiood, et saada usaldusväärset tõendusmaterjali eeldatava tugeva negatiivse seose kohta majandustegevuse ja maksejõuetusest tingitud kahju vahel. Suutmatust leida seoseid maksejõuetusest tingitud kahju ja konjunktuuritsükli vahel võib põhjendada ka reguleerivate nõuetega, mis seavad tingimuseks majandustingimuste halvenemisest tuleneva maksejõuetusest tingitud kahju määrade kasutamise.

[25] Pankade vastused komisjoni küsimustikule näitavad siiski, et miinimumkapitali nõuded on kapitali sihttaseme määramisel nii standardmeetodit kui ka sisereitingutel põhinevat meetodit kasutavate pankade puhul kõige olulisem tegur.

[26] 2009. aasta juuli uuring, mis hõlmas rohkem kui 100 euroala pangast koosnevat valimit, sisaldas küsimusi kapitalinõuete direktiivi mõju kohta pankade laenuandmispoliitikale (mida hinnati nende laenustandarditega) ajavahemikul 2008. aasta esimesest kvartalist 2009. aasta teise kvartalini.

[27] Pärast tegevustulemuste aruande järgset 82 miljardi euro suurust kasumit (sealhulgas realiseerimata kasumid ja kahjumid) 2007. aastal kandis 105-st ELi pangast koosnev valim 2008. aastal tegevustulemuste aruande põhjal 94 miljardi euro suurust kahjumit. Allikad: Orbis, Bloomberg.

[28] Euroopa Keskpanga ja komisjoni koostöös tehtud uuring ajavahemikul 17. juunist kuni 23. juulini 2009, mis hõlmas 6000 euroala VKEd ja suurettevõtjat.

[29] Mida suurem äriühing, seda hõlpsamalt see laenu sai, kuna suurettevõtjate puhul lükati laenutaotlus tagasi üksnes 5 %-l juhtumitest.

[30] Tagasiside 429-lt ELi/EMP ettevõtjalt näitas, et ajavahemikus 2008. aasta oktoobrist 2009. aasta septembrini ei õnnestunud mingit rahastamist pangalaenu kujul saada 13 %-l pangalaenu taotlenud ettevõtjatest, kusjuures see määr oli suurem VKEde (15 %) ja väiksem suurettevõtjate puhul (5 %). Vastustest selgus ka, et nendest ettevõtjatest, kes väitsid, et neid oli pangalaenude kättesaadavus ebasoodsalt mõjutanud, oli VKEdel võrreldes suurettevõtjatega keerulisem saada vajalikke vahendeid muudest allikatest.

[31] Cappiello jt 2009 esitavad empiirilisi andmeid rahapoliitika mõjutuskanalite pangalaenukanali olemasolu kohta euroalal. Autorid leiavad, et mahu ja ettevõtjatele antavate laenude puhul rakendatavate laenustandarditega seotud muutused laenupakkumises mõjutavad oluliselt tegelikku majandustegevust. Seetõttu võib pankade bilansikitsendustel, näiteks siduvatel miinimumkapitali nõuetel, olla tegelikule majanduskasvule negatiivne mõju, kuna need sunnivad panku oma laenupakkumist vähendama.

Ciccarelli jt 2009 kasutavad seoses euroalaga SKP, hindade, lühiajaliste intressimäärade, laenunõudluse ja laenupakkumise tingimuste puhul vektor-autoregressiivset paneelmudelit ( panel VAR ). Kasutades impulssidele reageerimise funktsioonide mudelit, leiavad autorid, et laenustandardite kitsendamine viib tegeliku SKP kasvu olulise languseni. Seega, kuna kapitalinõuete direktiiv mõjutab pankade laenustandardeid, järeldub nendest andmetest, et kõnealusel direktiivil on mõju ka majandustegevusele.

[32] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/regcapital/index_en.htm.

[33] Pangandussektori otsusetegijad ei ole varade korrelatsiooni käsitlevate andmete ebakindluse ja puudumise tõttu pooldanud seda, et pangad kasutaksid kapitalinõuete tuletamiseks oma krediidiriskimudeleid. Hiljutised kogemused näitavad, et pankade sisemudelid ei ole kuigi hästi toiminud.

[34] Direktiivis 2009/111/EÜ, millega muudeti kapitalinõuete direktiivi, nõutakse pankadelt piisavalt hoolikat analüüsi, sealhulgas 5 % väärtpaberistatud varade säilitamist, reitinguagentuuride juhtimist käsitletakse aga määruses reitinguagentuuride kohta.

[35] On siiski olulisi tegureid, mis võivad reitingute langemise korral vähendada kapitalinõuete suurenemise mõju, kuna: i) reitingute alanemisega käisid kaasas varade hindamisega seotud kahjud. Kuna ELi panganduseeskirjad võimaldavad pankadel katta varade hindamisega seotud kahjusid kapitalinõuete arvelt, on reitingu alanemise mõju palju väiksem nende pankade jaoks, kes on kasutanud oma väärtpaberistamise positsioonide hindamisel konservatiivset hindamispoliitikat; ii) pangad, kes on oma väärtpaberistamise positsioonide jaoks saanud valitsuse tagatisi või müünud need turuosalistele või valitsuse rahastatavatele eriinstrumentidele (nn halvad pangad), on kapitalinõuete suurenemisest samuti täielikult või osaliselt puutumata.

[36] 2008. aasta juuni lõpus olid need esimese rühma puhul keskmiselt 2,9 % ja teise rühma puhul 4,5 %.

[37] Rahvusvaheliste Raamatupidamisstandardite Nõukogu on võtnud kohustuseks vaadata põhjalikult läbi standardi IAS 39 „Finantsinstrumendid”, sealhulgas reservide loomise laenukahjumi katteks, ning avaldas 2009. aasta novembris eraldiseisva avalikustatud projekti. See sisaldab viit kõrgetasemelist mõõtmispõhimõtet (eeldatava rahavoo mudel), mida aruandvad üksused peaksid amortiseeritud maksumuse kindlaksmääramisel koos nendele põhimõtetele toetuva rakendusjuhisega kasutama. Väljapakutud meetodi kohaselt toimiksid pangad järgmisel viisil:

a) hindaksid kõigepealt eeldatavaid rahavooge finantsinstrumendi (ülejäänud) kehtivusaja jooksul, sealhulgas eeldatavaid laenukahjumeid (võttes arvesse tagatist);

b) arvutaksid eeldatavate rahavoogude alusel efektiivse intressimäära (sisemine tulumäär). Efektiivne intressimäär oleks madalam kui lepingujärgne intressimäär, kuna arvesse võetaks hinnangulisi laenukahjumeid;

c) vaataksid igal aruandekuupäeval läbi algse rahavoo ja eeldatavad laenukahjumid ning korrigeeriksid neid vajaduse korral.

Võrreldes praeguse standardile IAS 39 vastava kantud kahjumi mudeliga aitaks eeldatava rahavoo mudel laenuriskireservide loomist parandada. Eeldatava rahavoo mudeliga saavutataks ka lepingujärgse intressitulu ja eeldatavate kahjumite parem ühtivus. Avalikustatud projekt pakub andmete ja mudelite kasutamiseks siiski piiratud juhiseid. Projektis nõutakse rahavoogude ja eeldatavate laenukahjumite puhul põhimõtteliselt hinnanguid kindla aja kohta. Nagu Baseli komitee ja sidusrühmad, hindab ka komisjon Rahvusvaheliste Raamatupidamisstandardite Nõukogu ettepanekut ja annab omapoolse panuse selle täiustamisse kooskõlas G20 seatud eesmärkidega.

[38] G20 2009.

[39] Lisateabe saamiseks vt käesoleva aruande punkt 5 turuosaliste ebasobiva reageerimise kohta majandustingimuste muutumisele.

[40] KOM(2009) 362 (lõplik).

[41] KOM(2009) 362 (lõplik).

[42] Vt KOM(2009) 499 (lõplik).

[43] Vt nendes küsimustes punkt 5.

[44] ECOFIN 2009.