KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Kolmas aruanne Ukraina viisavabaduse tegevuskava rakendamise kohta /* COM/2013/0809 final */





I. Sissejuhatus ELi ja Ukraina vahelist viisavabaduse dialoogi, mille käigus uuritakse Ukraina kodanike viisavabalt ELi reisimise tingimusi, alustati 29. oktoobril 2008. 22. novembril 2010 esitas komisjon Ukrainale viisavabaduse tegevuskava[1]. Viisavabaduse tegevuskavas nähakse Ukrainale asjakohaste küsimuste neljas nn teemarühmas[2] ette mitmesugused täpsed kriteeriumid eesmärgiga võtta vastu õigus-, poliitiline ja institutsiooniline raamistik (1. etapp) ning seda tulemuslikult ja jätkusuutlikult rakendada (2. etapp). Komisjon on esitanud Euroopa Parlamendile ja nõukogule viisavabaduse tegevuskava rakendamise kohta regulaarselt aruandeid. Esimene eduaruanne viisavabaduse tegevuskava rakendamise kohta Ukrainas esitati 16. septembril 2011[3]. Teine eduaruanne viisavabaduse tegevuskava rakendamise kohta Ukrainas esitati 9. veebruaril 20123. 2012. aasta aprillis toimus kõrgemate ametnike kohtumine, kus esitleti teist eduaruannet ning arutleti protsessi järgmiste etappide üle. Käesoleva aasta 22. juulil esitas Ukraina ise oma kolmanda eduaruande ning 11. oktoobril selle ajakohastatud versiooni, mis oli ka tähtpäev õigusaktide uute arengusuundade arvessevõtmiseks. 2013. aasta septembris korraldati kõigi nelja teemarühma hindamismissioonid, milles osales üheksa eksperti. 27. septembril toimus kõrgemate ametnike kohtumine Ukraina esindajatega. Käesolev komisjoni aruanne on viisavabaduse tegevuskava esimese etapi kolmas eduaruanne, milles komisjon esitab põhjaliku koondhinnangu Ukraina edusammudele viisavabaduse tegevuskava esimese etapi nende kriteeriumide täitmisel, mis on seotud õigus-, poliitilise ja institutsioonilise raamistiku kehtestamisega. Peale viisavabaduse tegevuskava kriteeriumide jälgitakse teistes dialoogiraamistikes, näiteks 2013. aasta veebruaris algatatud mitteametliku kohtudialoogi, koostöökomisjoni, koostöönõukogu, ELi ja Ukraina tippkohtumise ning assotsieerimiskava rakendamise kontekstis kohtute ja prokuratuuri reformi käsitlevaid küsimusi. II. Viisavabaduse tegevuskava nelja teemarühma meetmete hindamine Teemarühm 1. Dokumentide turvalisus, sealhulgas biomeetria Üldhinnang Üldine õigusraamistik (esmased õigusaktid) on suures osas paigas. Vastu on võetud tegevuskavad nii Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni nõuetele vastavate biomeetriliste passide kasutuselevõtuks kui ka Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni nõuetele mittevastavate passide kasutuselt kõrvaldamiseks. Komisjoni hinnangul täidab Ukraina üldjoontes teemarühma 1 kriteeriumeid. Täpsustada tuleb sõrmejälgede kasutamist passide kohustusliku biomeetrilise elemendina ning vastu tuleb veel võtta määrused väljastamismenetluste kehtestamiseks. Üksikasjalikud kommentaarid · Masinloetavate biomeetriliste välispasside väljastamise õigusraamistiku vastuvõtmine täielikus kooskõlas Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni kõige kõrgema tasandi standarditega, tuginedes turvalisele identiteedi haldamisele (rahvastikuregister ja isikut tõendavad dokumendid) ning võttes arvesse isikuandmete piisavat kaitset Vastu võeti raamseadus,[4] mis jõustus 20. novembril 2012 ning millega loodi riigi demograafiline üldregister ning nende andmete loetelu, mida hakatakse koguma ja kasutama biomeetriliste andmete elemente sisaldavate isikut tõendavate ja reisidokumentide väljastamiseks. Seaduses kirjeldatakse ukrainlastele, välismaalastele ja kodakondsuseta isikutele väljastatavaid biomeetrilisi isikut tõendavaid dokumente, reisidokumente ja elamisõigust tõendavaid dokumente (14 liiki), sealhulgas välis- ja sisepass, kusjuures sisepass on välispassi taotlemisel peamise tõendava dokumendina kasutatav ID-kaart. Seaduses kehtestatakse enamik Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni nõuetele vastavate reisidokumentide väljastamist käsitlevaid üldeeskirju (põhimõte „üks inimene – üks dokument”, põhimõte, et kehtivust ei pikendata, andmekaitse-eeskirjad, mille järgi tuleb avaldada andmete kogumise, säilitamise ja kasutamise eesmärgid jne). Kogutavate biomeetriliste elementide küsimuses osutatakse seaduses selgelt digipildile ja allkirjale, ent sõrmejälgi nimetatakse üksnes täiendava ja vabatahtliku elemendina, jättes täpsustamata, millistelt sõrmedelt sõrmejälgi võtta tuleks; samuti ei käsitleta seaduses erandite tegemise aluseid ning järgitavaid menetlusi. Seaduses tuleb selgelt täpsustada, millistelt sõrmedelt passi jaoks sõrmejälgi võetakse ja säilitatakse. Samuti tuleks seaduses üksikasjalikumalt selgitada Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni soovitusi käsitlevat viidet. Vastu tuleb võtta rakendusmeetmed seoses väljastamismenetluste ja täiendavate tehniliste kirjeldustega, kuna 2013. aasta märtsis vastu võetud rakendusmeetmete kohaldamine peatati. Seejuures võiks kasutada võimalust taotlemismenetluse lihtsustamiseks ja seostamiseks. · Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni nõuetele vastavate biomeetriliste välispasside täieliku kasutuselevõtu (sh välismaal asuvates Ukraina saatkondades) ning Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni nõuetele mittevastavate passide täieliku kasutuselt kõrvaldamise ajakava sisaldava tegevuskava vastuvõtmine Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni nõuetele mittevastavate passide kasutuselt kõrvaldamise tegevuskava võeti vastu juba 2011. aastal. Selles kirjeldatakse 24. novembriks 2015 rakendatavaid meetmeid ja tegevust ning täpsustatakse, et nõuetele mittevastavaid passe hakatakse järk-järgult kasutuselt kõrvaldama kohe, kui hakatakse väljastama biomeetrilisi dokumente, aga ei määrata kindlaks kõnealuste biomeetriliste dokumentide kasutuselevõtu ajakava. Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni nõuetele vastavate biomeetriliste passide kasutuselevõtu küsimuses võib märkida, et 11. septembril 2013 võeti vastu tegevuskava aastateks 2013–2016, mida tuleb ingliskeelse versiooni avaldamise järel veel hinnata. · Korruptsioonivastase võitluse valdkonna selliste koolitusprogrammide koostamine ja eetikakoodeksite vastuvõtmine, mis on suunatud välis- ja sisepassidega ning muude isikut tõendavate dokumentidega tegelevatele mis tahes avaliku sektori asutuste ametnikele Registri haldamise ning välispasside ja muude isikut tõendavate dokumentide väljastamise eest vastutab siseministeeriumi haldusalasse kuuluv riigi migratsiooniteenistus. Eetikakoodeks võeti vastu juba 2011. aastal ning selles keskenduti avaliku teenistuse usaldusväärsusele, varadeklaratsioonidele ja rikkumistest teatajatega seotud eeskirjadele; 2012. aastal võeti vastu üldisema sisuga koodeks siseasjadega tegelevate asutuste ametnikele[5]. Välja tuleb selgitada muudatuste tegemise vajadus, kuna üldist korruptsioonivastase võitluse õigusraamistikku on pärast nende koodeksite vastuvõtmist muudetud (vt täpsemalt teemarühma 3 käsitlev jaotis). Korruptsiooni vastu võitlemiseks ja selle tõkestamiseks moodustati 2012. aasta aprillis migratsiooniteenistuses korruptsioonivastase võitluse talitus. Migratsiooniteenistuse juhataja kiidab heaks korruptsiooniga seotud rikkumiste vastase võitluse ja nende tõkestamise iga-aastase tegevuskava. Kuigi välispassidega tegelevatele ametnikele ei ole ette nähtud spetsiaalset koolitust, töötati migratsiooniteenistuse ametnikele koostöös ülikoolidega välja mitu kõrgetasemelist, konkreetsetele valdkondadele keskenduvat sisekoolitusprogrammi, mida hakati käesoleval aastal ka rakendama (2013. aasta juunis). Koolituskursused hõlmavad nädal aega kestvat programmi, mille raames käsitletakse korruptsioonivastase võitluse ja biomeetriaga seotud küsimusi, ning loenguid peab korruptsioonivastase võitluse talitus. Nende koolitusprogrammide sisu tundub olevat laiahaardeline ning aitab suurendada riigiteenistujate teadlikkust korruptsioonist ja määratavatest karistustest. Kõnealuste meetmete tulemuslikkust tuleb uuesti hinnata siis, kui hakatakse väljastama biomeetrilisi dokumente. Teemarühm 2. Ebaseaduslik sisseränne, sealhulgas tagasivõtmine Üldhinnang Piirihalduse valdkonnas on kehtestatud kõik vajalikud seadused ning ka institutsiooniline raamistik on olemas. Tagatud on korruptsiooni vastu võitlemise eesmärgil korraldatav koolitus ja rakendatavad eetikakoodeksid. Parandada tuleks asutustevahelist teabevahetust, tagades võimaluse vahetada teavet piirkondlikul ja kohalikul tasandil. Rände haldamise valdkonnas on Ukraina loonud tervikliku aluse tõhusale rände haldamise süsteemile ning asjakohane õigusraamistik on olemas. Ka varjupaiga valdkonnas on olemas õiguslik alus, mis on suurel määral kooskõlas Euroopa ja rahvusvaheliste standarditega, kuigi teha tuleb teatavaid täiendusi, võttes eeskätt arvesse täiendava ja ajutise kaitse mõiste määratluse laiendamist ning varjupaigataotlejatele arstiabi pakkumisega seotud sätteid. Institutsiooniline raamistik on suuremas osas olemas, kuigi õigusaktide rakendamisse tuleks suunata rohkem ressursse. Üksikasjalikud kommentaarid poliitikavaldkondade kaupa Teemarühm 2 / teema 1. Piirihaldus · Riigipiiri arendamist käsitleva õiguskaitseprogrammi ning riigi piirivalveteenistuse taastamise ja arendamise kontseptsiooni rakendamiseks vajalike meetmete vastuvõtmine (mõlemad 2015. aastani), sealhulgas piirivalveteenistuse, õiguskaitseasutuste ja muude piirihalduses osalevate asutuste vahelist koostööd võimaldav õigusraamistik ning piirivalveteenistusele ette nähtav võimalus osaleda piiriüleste kuritegude avastamises ja uurimises kooskõlastatuna kõikide pädevate õiguskaitseasutustega Õigusraamistik oli juba olemas – 2010. aasta detsembris jõustus piirikontrolli käsitlev seadus ning peale selle on paljusid teisi õigusakte ja määruseid muudetud. Viimase kahe aasta jooksul on piiriga seotud õigusaktides tehtud vaid mõni väiksem muudatus. Uue kriminaalmenetluse seadustiku asjakohastes sätetes tehtud muudatus mõjutas riigi piirivalveteenistuse volitusi – teenistus kaotas õiguse korraldada kohtueelseid kriminaalmenetlusi, mille eest hakkas vastutama prokuratuur (kes annab vastava korralduse). Rakendusetapis tuleb täpsustada tagajärgi seoses piirivalveteenistuse pädevusega piiriülese kuritegevuse vastu võitleva ja tõhusalt toimiva õiguskaitseasutusena. Riigipiiri demarkeerimist alustati Ukraina ja Venemaa piiril 2012. aasta novembris ning seejärel liiguti edasi Ukraina ja Moldova piirile (demarkeeritud on 95 % sellest piirist, kokku 1 163 km, sh 88 % Transnistria piirkonnas asuvast piirilõigust). Ukraina ja Moldova piiri demarkeerimine plaanitakse lõpetada 2013. aasta lõpuks. Valgevene piiril pole tööd veel alustatud, ent 2013. aasta juunis allkirjastasid Ukraina ja Valgevene juba 1997. aasta mais sõlmitud riigipiirilepingut käsitlevate ratifitseerimisteadete vahetamise protokolli. Loodetavasti käivitab see dokument praktilise töö Ukraina ja Valgevene piiri demarkeerimisel. Demarkeerimata piiridest hoolimata on olemas piirikontrolli mehhanism ning piirikontrolli eest vastutavad mõlema poole pädevad asutused. Rahvusvahelise koostöö kohta võib märkida, et piirivalveteenistus arendab aktiivselt töösuhteid naaberriikide ametiasutustega ning rahvusvaheliste piiride valdkonnas tegutsevate muude osalistega. Selline arendustöö on olnud pidev ning praegu kaldub see üha enam praktilise koostöö poole. Suuri edusamme on tehtud eeskätt naaberriikidega sõlmitud kahepoolsete lepingute alusel toimuvas ühises piirivalves: leping Ungariga jõustus 2012. aasta mais ning leping Venemaaga 2012. aasta veebruaris. Jätkunud on koostöö Frontexiga uue, aastateks 2013–2015 kindlaks määratud koostöökava alusel, milles keskendutakse ühisoperatsioonidele, riskianalüüsile, teabevahetusele, töötajate koolitusele ja tehnoloogiakoostööle. Tähelepanu vajab veel asutustevaheline koostöö. Esimesed sammud on tehtud, aga tõhus koostöö, eeskätt teabevahetus, toimub endiselt üksnes kõrgema tasandi organisatsioonide vahel. On ülimalt oluline mõista, et asutustevaheline koostöö ei anna lisaväärtust mitte üksnes piirivalveteenistusele, vaid ka teistele piiriülese kuritegevuse tõkestamisega tegelevatele ametiasutustele, ning põhjalikult, sealhulgas õiguslikust vaatenurgast uurida tarbetute takistuste kõrvaldamise võimalusi. Asutustevaheline teabevahetus toimub virtuaalse kontakt- ja analüüsikeskuse kaudu, mis ühendab piirivalveteenistuse, sise- ja välisministeeriumi, migratsiooniteenistuse, tolliteenistuse, julgeolekuteenistuse ja riikliku avaliku teenistuse asutuse teatavaid üksusi ning mille tegevuses on piirivalveteenistusel kooskõlastav roll. Keskuse raamistikus on koostatud ühiseid analüüsiaruandeid, mille alusel piirivalveteenistuse ja tolliteenistuse juhid teevad piirikaitsega seotud otsuseid. · Piirihalduse valdkonnas õigusaktide, korralduse, taristu ja seadmete edasise arendamise ning piisavate finants- ja inimressursside tagamise ajakava ja erieesmärke sisaldava integreeritud piirihalduse riikliku strateegia ja selle tulemusliku rakendamise tegevuskava vastuvõtmine Põhilised dokumendid olid juba olemas – 2006. aastal heaks kiidetud strateegia ning tegevuskava aastateks 2007–2015 eesmärgiga muuta piirivalveteenistus modernseks Euroopa-tüüpi õiguskaitseasutuseks. 2012. aasta juulis võeti vastu mobiilsete üksuste reformi käsitlev dokument ning 2011. aastal merepiirivalve ja lennunduse valdkonna strateegiad (kontseptsioonid). Saavutatud tulemused näitavad, et üldiselt kulgeb eespool osutatud kontseptsioonide rakendamine hästi (nt enam ei määrata teatavaid piirikontrolliülesandeid ajateenijatele, vaid piirivalveteenistuses on lepingute alusel tegutsevad ja oma ülesannete täitmiseks erikoolituse saanud töötajad). Lennunduse valdkonnas on juurde ostetud õhusõidukeid ning piloote on koolitatud kooskõlas Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni standarditega. Mereressursside valdkonnas on projektid lõpetatud (kasutusse on võetud patrull-laev Oral) ning väljatöötamisel on uus koolituskontseptsioon ja õpingutejärgse praktika süsteem. Riigipiiri ületavate inimeste, sõidukite ja kaupade kontrolliks kasutatakse asutustevahelist integreeritud info- ja kommunikatsioonisüsteemi Arkan. See ühendab üheksat ministeeriumi ja asutust, võimaldades teabe- ja tegevustuge, ning selles saavad kasutajad hallata andmebaase, kasutada teiste andmebaase ning vahetada teavet kaitstud ja turvalisel viisil. Kuigi Arkan on juba töös, on selle kasutamine piiratud, kuna kohaliku ja piirkondliku tasandi vahel teavet jagada ei saa. · Korruptsioonivastase võitluse valdkonnas selliste koolitusprogrammide koostamine ja eetikakoodeksite vastuvõtmine, mis on suunatud konkreetselt piirivalvuritele, tolliametnikele ja muudele piirihaldusega tegelevatele ametnikele Piirivalveteenistuse akadeemia on parandanud oma koolitustaset ja -tingimusi. Seoses institutsioonilise struktuuriga võib märkida, et piirivalveteenistuses on moodustatud eritalitus, mis täidab korruptsiooni tõkestamisega seotud eriülesandeid. Hariduslikul tasandil hõlmab piirivalveteenistuse akadeemia õppekava 114 akadeemilist tundi õigusalaseid õpinguid, milles keskendutakse korruptsioonivastasele võitlusele ja piirihalduse eest vastutavate töötajate käitumisjuhendile. Piirihaldustöötajatele on olemas ka edasijõudnute tasemel erikoolitus. Võetud on ka muid erimeetmeid: olemas on avalik vastuvõtukeskus kodanike küsimustega tegelemiseks ning 24 tundi päevas avatud vihjeliin. Korraldatakse korruptsioonivastaseid kampaaniaid, sealhulgas koostöös teatavate vabaühendustega. Tolliküsimuste puhul võib märkida, et tulude ja maksude ministeerium on tugevdanud korruptsioonijuhtumitega tegelevat sisejulgeolekutalitust. Sellele on antud laiemad volitused tollivaldkonnas korruptsiooniga seotud rikkumiste avastamiseks ja vältimiseks. Tollivaldkonna korruptsioonivastane strateegia hõlmab eesmärki vähendada töötajate hulgas korruptsiooni ennetustöö kaudu ning altkäemaksu võtmise suhtes negatiivsete hoiakute kujundamise abil. Probleemi käsitlemiseks käivitati 2013. aasta veebruaris 2013. aasta riigipiiri operatsioon. Teemarühm 2 / teema 2. Rände haldamine · Rändepoliitika õigusraamistiku vastuvõtmine, et tagada tõhus institutsiooniline struktuur rände haldamiseks, välismaalaste riiki sisenemist ja riigis viibimist käsitlevad eeskirjad, Ukraina kodanike (kes pöörduvad tagasi vabatahtlikult või ELi ja Ukraina vahelise tagasivõtulepingu raames) taasintegreerimise meetmed, rändevoogude seire meetmed ning ebaseadusliku rände vastu võitlemise meetmed (sealhulgas tagasisaatmismenetlused, tagasi saadetavate inimeste õigused, kinnipidamistingimused, jõupingutused tagasivõtulepingute sõlmimiseks peamiste päritoluriikidega ja ebaseaduslike rändajate avastamine riigi territooriumil) Juba on vastu võetud välismaalasi ja kodakondsuseta isikuid käsitlev raamseadus, mis jõustus 2011. aasta septembris. See hõlmab riiki sisenemist, riigis viibimist ja tagasisaatmist käsitlevaid eeskirju. Komisjoni eelmiste soovituste alusel muudeti viit hilisemat seadust, kehtestades üksikasjalikud eeskirjad väljasaatmismenetluse ja rändajatele väljastatavate dokumentide kohta ning piirivalveteenistuse lisavolituste kohta seoses sunniviisilise tagasisaatmisega. Kehtestati täiendavad tegevuseeskirjad määruste kujul, tuues seaduslikult riigis viibimisega seotud menetlustesse rohkem selgust. Vabatahtlikult tagasi pöörduvate või tagasi võetud Ukraina kodanike taasintegreerimine kuulub ametlikult nii rändajatele kui ka kodanikele suunatud integratsiooni käsitleva tegevuskava reguleerimisalasse. Teatavaid eriaspekte (välismaal töötades omandatud mitteformaalsete kutseõpingute tunnustamine) käsitletakse konkreetses määruses. Ukraina president kutsus üles suurendama tööalase taasintegreerimise lähenemisviisi haaret (aastakõne ülemraadale, 2013. aasta juuni), andes sotsiaalpoliitika ministeeriumile ülesande töötada sellega seoses välja seaduseelnõu ja riikliku eriprogrammi projekt. Vabatahtlikku tagasipöördumist käsitlevaid eeskirju tugevdati 2012. aastal määruse kujul, ent mehhanismi tuleks veel täiendada. Ebaseadusliku sisserändaja sunniviisilisel või jõuga väljasaatmisel peetakse välismaalast kinni rändajate kinnipidamiskeskuses sunniviisilise väljasaatmise suhtes tehtava kohtuotsuse jõustamiseks vajaliku ajavahemiku jooksul, mis ei tohiks kesta kauem kui 12 kuud, nagu on kehtestatud välisriikide kodanike ja kodakondsuseta isikute õiguslikku seisundit käsitleva 2011. aasta seaduse[6] asjakohaste sätetega. Rändajate kinnipidamiskeskuses kantavat haldusaresti käsitleva otsuse puhul ei ole ette nähtud kohtulikku kontrolli, välja arvatud juhul, kui juhtumi sisulise küljega (st väljasaatmisega) seoses on esitatud edasikaebus;[7] täitevasutustel on üksnes kohustus teavitada 24 tunni jooksul prokuratuuri. Institutsioonilise suutlikkusega seoses on ette nähtud, et peamine rändepoliitika rakendamist ja kooskõlastamist juhtiv asutus on migratsiooniteenistus. See loodi 2011. aastal ning nüüdseks tegutseb see täies ulatuses, kusjuures keskbüroos töötab 199 ametnikku ning piirkondlikes büroodes 5 133 ametnikku; kavas on võtta tööle 1 500 uut töötajat ebaseadusliku rändega tegelemiseks. Migratsiooniteenistuse pädevusse kuulub nii seaduslik kui ka ebaseaduslik ränne, kuigi viimase puhul (nt kinnipidamise puhul) peab teenistus oma tsiviilstaatust silmas pidades kaasama õiguskaitseasutused. Tagasivõtmise valdkonnas on Ukraina sõlminud tagasivõtulepingud Euroopa Liiduga (kehtivad alates 1. jaanuarist 2008). Austriaga sõlmiti rakendamisprotokoll; Tšehhi Vabariigi, Poola ja Eestiga peetavad läbirääkimised sarnaste protokollide sõlmimise kohta on lõpufaasis ning veel 12 liikmesriigiga on läbirääkimised käimas. Venemaaga allkirjastati uus kiirendatud tagasivõtmismenetlust käsitlev leping, mis jõustus 2013. aastal. Mitme teise riigiga (Lääne-Balkani riigid, Šveits ja Island) peetakse veel läbirääkimisi. 2012. aasta mais toimus tagasivõtuküsimustega tegeleva ELi ja Ukraina ühiskomitee kohtumine, kus järeldati, et lepingu praktilises rakendamises ei esine suuremaid probleeme, ning arutati teatavaid tehnilisi küsimusi. · Rände haldamise riikliku strateegia vastuvõtmine rändepoliitika õigusraamistiku tulemuslikuks rakendamiseks ning sellise tegevuskava vastuvõtmine, mis sisaldab ajakava, erieesmärke, tegevusi, tulemusi, tulemusnäitajaid ning piisavaid inim- ja finantsressursse 30. mail 2011 võeti vastu rände- ja varjupaigastrateegia, milles määrati kindlaks suundumused, põhimõtted ja prioriteedid ning meetmeid, ajakava ja vastutavaid asutusi käsitlev tegevuskava. Rändepoliitika rakendamise eest vastutab ajutine asutustevaheline komisjon ning tegevuskava meetmete koordineerimiseks on moodustatud koordineerimisnõukogu. · Rändevoogude seiremehhanismi loomine ning selle kaudu Ukraina jaoks korrapäraselt uuendatava rändeprofiili koostamine, esitades andmed nii seadusliku kui ka ebaseadusliku rände kohta, ning nende organite asutamine, kes vastutavad rändevoogusid ja rände struktuuri käsitlevate andmete kogumise ja analüüsimise eest Ministrite kabineti 2012. aasta resolutsiooni alusel töötatakse välja rändevoogude seiremehhanismi, mis luuakse Arkani (asutustevaheline integreeritud teabesüsteem, vt piirihaldust käsitlev teema 1) allsüsteemina. Selle mehhanismi põhipunktid on kindlaks määratud. Rändeprofiile uuendatakse korrapäraselt ning neist viimane (2012. aasta, avaldatud 2013. aastal) koostati juba migratsiooniteenistuse juhtimisel koostöös Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni ekspertidega. Riskianalüüsi valdkonnas on 2011. aastal vastu võetud strateegia alusel väljatöötamisel meetodid ebaseadusliku sisserände vastu võitlemiseks analüüsi- ja kontaktkeskuse kaudu. Praegu on kogu töö migratsiooniteenistuses moodustatud analüüsiüksuse õlul, kes kogub statistilisi ja muid andmeid käsitsi, ilma asjakohaste asutuste IT-toeta. Teemarühm 2 / teema 3. Varjupaigapoliitika · Rahvusvahelistele standarditele (1951. aasta Genfi konventsioon ja New Yorgi protokoll) ja ELi standarditele vastavate varjupaiga valdkonnaga seotud õigusaktide vastuvõtmine, määrates kindlaks rahvusvahelise kaitse (sealhulgas täiendava kaitse) tagamise alused, menetluseeskirjad seoses rahvusvahelise kaitse taotluste läbivaatamisega ning varjupaigataotlejate ja pagulaste õigused Selles valdkonnas kehtib 2011. aasta raamseadus pagulaste ja täiendavat või ajutist kaitset vajavate isikute kohta. See tagab varjupaigamenetluste jaoks tugeva õigusliku aluse, mis on üldjoontes kooskõlas Euroopa ja rahvusvaheliste standarditega. Teatavaid aspekte tuleb aga veel täiendada, võttes arvesse, et vaatamata komisjoni varasematele soovitustele ja ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti käesoleva aasta juulis avaldatud riigiaruandes[8] esitatud soovitustele ei ole seadust muudetud. Eeskätt tuleks laiendada täiendava ja ajutise kaitse mõistete määratlust ning varjupaigataotlejatele tuleks tagada tasuta vajalik arstiabi – vähemalt erakorraline arstiabi. Tasuta arstiabi andmiseks on migratsiooniteenistus juba koostanud eelnõu. Pärast esitatud soovitusi võeti 2012. aastal meetmeid muude õigusaktide kooskõlastamiseks raamseadusega, kehtestades mitmesugused õigused ajutise või täiendava kaitse saajatele (haridus, tervishoid, peretoetused, sotsiaalteenused jne). Ka varjupaigamenetluse kohta on olemas seadus, kuigi teha tuleb teatavaid muudatusi, eeskätt seoses edasikaebamise tähtajaga, mis on praegu viis päeva, isegi kui Ukraina ametiasutuste väitel ei rakenda kohtud seda sõna-sõnalt. Konkreetselt tuleks käsitleda ka päritoluriigiga seotud teavet. Täpsustada tuleb muu hulgas suulise tõlke saamise õiguse, küsitluste konfidentsiaalsuse, tagasilükkamise põhjendamise ja varjupaigataotluste vastuvõetamatusega seotud küsimusi. Samuti tuleb täpsustada kinnipidamiseeskirju, pöörates eritähelepanu sellele, et kinnipidamiseks peaks olema kohtu luba. Õigusabi kohta võib märkida, et olemas on tasuta õigusabi seadus, mis hakkab eeldatavasti kehtima alates 2014. aastast; sealhulgas tahetakse tasuta õigusabi anda nn õiguskliinikute kaudu, kust ka välismaalased ja varjupaigataotlejad saaksid leida kaitsja; tasuta õigusabi rahastamise struktuur ei ole veel täielikult paika pandud. Samal ajal on seadusega ette nähtud, et õigusabi tagatakse üksnes nende riikide kodanikele, kellega Ukraina on sõlminud tasuta õigusabi käsitleva kahepoolse lepingu; selle sätte tõttu jääksid tegelikult paljud varjupaigataotlejad tasuta õigusabi saamise võimalusest ilma. Varjupaigapoliitika kohta võib märkida, et 2012. aasta juulis võeti vastu pagulaste ja täiendavat kaitset vajavate isikute integreerimise tegevuskava, mis tagab eri ametiasutuste (sealhulgas sotsiaalpoliitika ministeerium) vahel paremini kooskõlastatud lähenemisviisi, aga käsitleda tuleks teatavaid olulisi küsimusi, milleks on näiteks tegevuskava rakendamiseks vajalike eelarvesätete tagamine. Institutsioonilisel tasandil on migratsiooniamet peamine varjupaigataotlejatega seotud otsuste tegemise eest vastutav valitsusasutus. Otsuste paremaks rakendamiseks tuleks suurendada varjupaigataotlejatega tegelevate töötajate arvu ning otsustusprotsessi saaks tõhustada. Suhted kodanikuühiskonna ja ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga ei ole eriti paranenud. Teemarühm 3. Avalik kord ja julgeolek Üldhinnang Organiseeritud kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise õigus- ja poliitiline raamistik on olemas. Organiseeritud kuritegevust käsitlev seadus ning strateegia (riiklik poliitika) ja sellega kaasnev tegevuskava on vastu võetud ning need on üldjoontes kooskõlas Euroopa ja rahvusvaheliste standarditega. Inimkaubanduse tõkestamise ja selle vastu võitlemise õigus-, poliitiline ja institutsiooniline raamistik on konsolideeritud ning on üldjoontes kooskõlas Euroopa ja rahvusvaheliste standarditega. 2012.–2015. aasta tegevuskavas sätestatakse terviklik lähenemisviis inimkaubanduse probleemiga tegelemiseks. Kuigi korruptsioonivastase poliitika valdkonnas on kahel viimasel aastal tehtud olulisi edusamme, on õigus- ja poliitilise raamistiku väljakujundamiseks vaja teha teatavaid täiendusi. Õiguskaitseasutuste koostöö valdkonnas on üldjoontes parandatud koostöö koordineerimise taset, tagades tõhusama teabevahetuse. Rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamise ning nende vastu võitlemise õigus- ja poliitiline raamistik on olemas ning see on kooskõlas Euroopa ja rahvusvaheliste standarditega. Ukraina on liitunud avaliku korra ja julgeoleku valdkonda käsitlevate ÜRO ja Euroopa Nõukogu konventsioonidega ning enamiku terrorismi vastu võitlemist käsitlevate ÜRO ja Euroopa Nõukogu konventsioonidega. Jõupingutusi tuleks teha Europoli ja ka Eurojustiga lepingute sõlmimise edendamiseks. Andmekaitse valdkonna õigus- ja institutsiooniline raamistik on kooskõlas Euroopa standarditega, kuigi teha tuleb veel teatavaid muudatusi andmekaitse järelevalveasutuse volituste laiendamiseks. Ukraina on uimastitevastase poliitika valdkonnas kehtestanud vajaliku õigus-, poliitilise ja institutsioonilise raamistiku, mis on kooskõlas Euroopa ja rahvusvaheliste standarditega. Kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö õigusraamistikku on veelgi rohkem konsolideeritud. Ukraina on juba ratifitseerinud kriminaalasjades osutatavat vastastikust õigusabi käsitleva Euroopa Nõukogu konventsiooni teise lisaprotokolli ning on lisanud asjakohased sätted uude kriminaalmenetluse seadustikku. Viisavabaduse tegevuskava kriteeriumide kõrval on oluline märkida, et Ukraina tegi jõupingutusi kohtute ja prokuratuuri reformimiseks ning see on tihedalt seotud põhiseadusreformiga. Üksikasjalikud kommentaarid Teemarühm 3 / teema 1. Organiseeritud kuritegevuse, terrorismi ja korruptsiooni tõkestamine ning nende vastu võitlemine · Organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise tervikliku strateegia vastuvõtmine koos ajakava, erieesmärke, tegevusi, tulemusi, tulemusnäitajaid ning piisavaid inim- ja finantsressursse hõlmava tegevuskavaga Organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse õiguslik alus on ette nähtud organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse korraldamist ja õiguspõhimõtteid käsitleva seadusega (läbi vaadatud 2011. aastal), milles on kehtestatud üldine organisatsiooniline raamistik ning vastutavate riigiasutuste süsteem nende volituste ja koostöömeetodite kindlaksmääramiseks. Selle seaduse kõrval kehtestati 2011. aasta oktoobris strateegia (kontseptsioon) organiseeritud kuritegevuse vastast võitlust käsitleva riikliku poliitika kohta; strateegia jaoks võeti 2012. aasta jaanuaris vastu tegevuskava. Organiseeritud kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise õigusraamistik kujundati lõplikult välja kriminaalseadustikus asjakohaste muudatuste tegemisega ning eeskätt kriminaalmenetluse seadustikku (jõustus 19. novembril 2012) asjakohaste sätete lisamisega. Kriminaalmenetluse seadustik hõlmab organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse võimaldamiseks vajalikke sätteid, eeskätt üksikasjalikke eeskirju jälitusmeetmete kohta, samal ajal kui kriminaalseadustikus sätestatakse organiseeritud kuritegevusena käsitamise nõuded ning nähakse selliste kuritegude eest ette karmimad karistused. Tunnistajakaitset tugevdatakse kaitsemeetmete kehtestamisega, kuigi soovitatav oleks sätestada täiendavad erimeetmed kuritegelike rühmituste endiste liikmete õiguskaitseasutustega tehtava koostöö kohta, töötades välja eriprogrammid sellise koostöö tegemise innustamiseks ja selle eest hüvituse pakkumiseks. Kriminaalmenetluste valdkonnas võiks organiseeritud kuritegevuse vastase võitluse parema tulemuslikkuse tagamisel kasu olla konfiskeerimisliikide täiendamisest (laiendatud konfiskeerimine, konfiskeerimine ilma süüdimõistva otsuseta, konfiskeerimine tulu väärtuse ulatuses ning sellest tulenevalt sõltumatu asutuse loomine arestitud ja konfiskeeritud varade haldamisega tegelemiseks). Poliitilise raamistiku edendamiseks rakendatakse hoolikalt riikliku poliitika kontseptsiooni ning selle juurde kuuluvat üksikasjalikku tegevuskava, kusjuures eesmärke täidetakse ja tähtaegadest peetakse kinni, pidades eelkõige silmas asjakohaste õigusaktide analüüsi, nende hilisemaid muudatusi ning tõhusa koostöömehhanismi väljatöötamist. Peale selle tehakse igal aastal süstemaatiline analüüs põhjuste ja mõjutavate tingimuste kohta, mille puhul on abiks peaprokuratuuris loodud ühtne register kõikidest eeluurimistest. Institutsioonilise struktuuri kohta võib märkida, et kriminaalmenetluse seadustikus osutatakse sõnaselgelt prokuratuuri koordineerivale ja järelevalveülesannet teostavale juhtrollile; prokuratuur määrab kindlaks, kellel on konfliktide puhul otsustusõigus. Organiseeritud kuritegevuse vastases võitluses osalevate riigiasutuste süsteemi saavad täiustada konkreetselt organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemiseks (siseministeeriumi ja julgeolekuteenistuse juurde) loodud riigiasutused. · Inimkaubandust käsitleva seaduse vastuvõtmine ja inimkaubandusevastase võitluse riikliku programmi tulemusliku rakendamise tagamiseks ajakava, erieesmärke, tegevusi, tulemusi, tulemusnäitajaid ning piisavaid inim- ja finantsressursse hõlmava tegevuskava vastuvõtmine Inimkaubandusevastast võitlust käsitlev seadus kehtib alates 2011. aasta oktoobrist. Selles kehtestatakse põhisätted inimkaubanduse tõkestamise ja selle vastu võitlemise kohta, samuti ohvritele kooskõlas asjakohaste ELi ja rahvusvaheliste standarditega (Euroopa Nõukogu konventsioon) antava abi ja kaitse kohta. Seda seadust on viimase kahe aasta jooksul täiendatud mitme õigusaktiga, millega parandatakse ja konsolideeritakse õigusraamistikku väga olulisel määral ning mille puhul võeti arvesse peaaegu kõiki komisjoni teises eduaruandes esitatud soovitusi. Seaduse rakendamiseks võeti vastu teisesed õigusaktid (ministrite kabineti resolutsioonid) inimkaubanduse ohvrite seisundi tunnustamise ühtlustatud menetluste kehtestamise kohta (2012. aasta mais) ning inimkaubandusevastase võitlusega tegelevate agentide riigiülese suhtlusmehhanismi kohta (2012. aasta augustis). Selle mehhanismi eesmärk oli vältida volituste kattumist ning luua terviklik süsteem. Ohvrite menetlusõigustega seoses kehtivad nüüd ka inimkaubanduse ohvrite suhtes teatavad uues kriminaalmenetluse seadustikus (jõustus 19. novembril 2012) kehtestatud uued tunnistajakaitse sätted (kinnine istung, kaug-eeluurimine ja kaugkohtupidamine). Menetlusõigusi saaks veelgi parandada sellise süsteemi kaudu, mis võimaldab rakendada enne võimalike ohvritega peetavat vestlust teatavaid kaitsemeetmeid ning tagada konfidentsiaalsus juba selles etapis. Välismaalastest ohvrite puhul tuleks täiendada välismaalaste õiguslikku seisundit käsitlevaid õigusakte, et kõnealused isikud saaksid pärast ohvristaatuse tunnustamist elamisloa. 2012. aasta mais võeti vastu tegevuskava, milles sätestatakse 2015. aastani rakendatavad meetmed ning määratakse kindlaks konkreetsed ajakavad, eesmärgid, tulemused ja tulemusnäitajad. Kavas on parandada ohvritele antavat abi (rehabiliteerimine ning sotsiaal-, kohtu-, arsti- ja psühholoogiline abi) järelevalvet ja paremat kooskõlastamist hõlmava erisüsteemi kaudu. Inimkaubanduse tõkestamise valdkonnas on plaanis korraldada teavituskampaaniaid ja muid teadlikkuse suurendamise algatusi, kusjuures selle jaoks on ette nähtud konkreetsed eelarveeraldised. Eraldi eelarvega kehtestati ka täiendkoolituse kavad riigiteenistujatele, sealhulgas n-ö eesliinitöötajatele. Sellegipoolest võiks abi jaoks ette nähtavad eelarveeraldised olla paremini piiritletud, et nii riigi kui ka kohalikul tasandil oleksid tagatud piisavad ressursid. Institutsioonilisel tasandil vastutab inimkaubanduse tõkestamise tegevuse eest alates 2012. aasta jaanuarist riikliku koordineerijana sotsiaalpoliitika ministeerium ning koostöömeetodid on kokku lepitud vabaühendustega, kes on ühinenud 2013. aasta aprillis Ukraina-ülese vabaühenduste koalitsiooniga sõlmitud koostöömemorandumiga. Luua tuleks läbipaistev süsteem kodanikuühiskonna kaasamiseks inimkaubanduse ohvritele sotsiaalteenuste osutamisse. Inimkaubandusevastases võitluses koordineerib õiguskaitseasutuste tegevust prokurör ning alates 2013. aasta augustist on miilitsas selleks tarbeks olemas uurimisvolitustega eritalitus. · Korruptsiooni tõkestamist ja selle vastu võitlemist käsitlevate õigusaktide vastuvõtmine ning ühtse sõltumatu korruptsioonivastase asutuse loomine; korruptsioonivastase võitluse eest vastutavate ametiasutuste tegevuse koordineerimise ja nendevahelise teabevahetuse parandamine Pärast korruptsioonivastaste õigusaktide vastuvõtmist 2011. aasta aprillis tegi Ukraina uued seadusandlikud algatused (2013. aasta mai õigusaktide paketid), et käsitleda teatavaid komisjoni ja korruptsioonivastase riikide ühenduse (GRECO) esitatud soovitusi, mida ei olnud veel arvesse võetud. Samal ajal tuleks rõhutada, et kui õigusaktides tehakse sageli eraldiseisvaid muudatusi selle asemel, et kasutada õigusreformide puhul ühtset strateegilist lähenemisviisi, seab see olulisel määral ohtu õiguskindluse ning võib teha korruptsioonivastase poliitika rakendamise keerulisemaks. Tuleb teha suuremaid jõupingutusi õigusloome protsessi kvaliteedi parandamiseks, usaldusväärsetel mõjuhinnangutel põhineva tervikliku strateegilise lähenemisviisi väljatöötamiseks ning õigusaktides tehtavatest muudatustest teavitamiseks. Edusamme on täheldatud kriminaalõiguse raamistiku puhul, näiteks on täpsemalt määratletud korruptsiooniga seotud rikkumised. Peale selle on vastu võetud seadus haldusrikkumiste koodeksi nende artiklite tühistamiseks, milles käsitletakse rikkumisi, mille puhul võetakse isik aktiivse või passiivse korruptsiooni eest kriminaalvastutusele. 2012. aastal võeti vastu eetikakoodeks kõikidele valitsus- või kohalike omavalitsuste asutustes ülesandeid täitma volitatud isikutele. Erasektori kohta võib märkida, et on tehtud edusamme, kehtestades ettevõtete kriminaalvastutuse juriidiliste isikute huvides või nimel toime pandud korruptsioonisüütegude puhul. Ei ole täielikult selge, kas ja kuidas käsitletakse uutes õigusaktides ettevõtte vastutust järelevalve või kontrolli puudumisel. Karistustel, mida üksikisikutele ja juriidilistele isikutele erasektoris toime pandud korruptsioonisüütegude eest praegu määratakse, ei ole piisavat hoiatavat mõju. Parlamendile esitati uus seaduseelnõu, mille eesmärk on ette näha rangemad karistused, ent samal ajal tagada, et vangistus jääks üksikisikute toime pandud kergemate rikkumiste korral vaid üheks alternatiiviks. 2011.–2015. aasta korruptsioonivastase strateegia järelevalve kuulub riikliku korruptsioonivastase komitee ülesannete hulka. Strateegia juurde kuuluva tegevuskava (riikliku programmi) puhul, mida koordineerib justiitsministeerium, oleks kasulik ajakohastada kavandatud meetmeid kodanikuühiskonnaga nõu pidades ning eraldada vajalikud eelarvevahendid. Kodanikuühiskond on korruptsioonivastases komitees esindatud (üks viiendik liikmetest). Tegelikkuses ei toimunud aga eelmisel aastal ühtegi komitee koosolekut ning kodanikuühiskonna osalusel selles komitees oleks olnud vähe kindlaid tulemusi või siis ei olekski neid saanud olla. Samuti märkis GRECO, et endiselt on kahtluse all, kas korruptsioonivastane komitee üldse suudab oma järelevalveülesannet tulemuslikult täita. 20. novembril 2012 jõustunud uue kriminaalmenetluse seadustikuga tugevdati prokuröri järelevalverolli kriminaalmenetlustes. Koostamisel paistavad olevat riigiprokuratuuri toimimist käsitlevad uued õigusaktid. Endiselt on aga ebaselge, kas praegune institutsiooniline raamistik tagab sõltumatuse ja tulemuslikkuse piisava taseme, sealhulgas seoses õiguskaitseasutuste ja prokuratuuri korruptsioonivastasele võitlusele spetsialiseerumisega, ülesannete jagunemisega nende vahel ja konkreetse koostööga. GRECO märkis, et tema soovitusi meetmete kohta, mille eesmärk on tagada, et prokuröride tööd ei mõjutaks poliitiline sekkumine, ei ole veel täiel määral rakendatud, tunnistades samas põhiseaduse kohaldamisest tulenevaid ja praktilisi probleeme, mis takistavad riigiprokuratuuri toimimist käsitlevate õigusaktide reformide elluviimist. Vastu on võetud kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku uued muudatused, sealhulgas sätted konfiskeerimise kohta tulu väärtuse ulatuses ja kolmandalt isikult konfiskeerimise kohta. Puutumatuse küsimuses tuleb märkida, et endiselt on kahtlusi seoses parlamendiliikmete puutumatusega kriminaalmenetluste ja vahistamise suhtes, mis võib põhjustada takistusi ning kohtumenetluste politiseerimist. Ilma parlamendi nõusolekuta ei saa parlamendiliikme suhtes kriminaalmenetlust (sealhulgas eeluurimist, läbiotsimist, pealtkuulamist, jälitusoperatsiooni jms) alustada. See võib olulisel määral mõjutada kriminaalmenetluste tulemuslikkust ja usaldusväärsust ning lõppkokkuvõttes põhjustada olukorra, kus parlament võtab kohtusüsteemi ülesanded üle. Samuti on teatavaid kahtlusi seoses kohtunike ja prokuröride puutumatusega vahistamise või kinnipidamise suhtes, eelkõige seoses puutumatuse äravõtmise kohta otsuste tegemise protsessiga, mille eest praegu vastutab parlament. Parlamendile on esitatud õigusakti eelnõu, mille eesmärk on määrata kohtunike ja prokuröride puutumatuse äravõtmisega seotud volitused kõrgemale kohtunõukogule. Kuigi Ukrainas on riigiametnike puhul kasutusel varade avalikustamise süsteem, tuleb teha suuremaid jõupingutusi usaldusväärse ja sõltumatu kontrollimehhanismi ning tõhusa, proportsionaalse ja mõjusa karistuste määramise süsteemi tagamiseks. Riigiasutustes on loodud sihtotstarbelised sisekontrollimehhanismid ning varadeklaratsioonide kontrollimise ülesanne on määratud tulude ja maksude ministeeriumile. Sellegipoolest tuleb teha rohkem jõupingutusi selle tagamiseks, et varadeklaratsioone avaldataks suuremas ulatuses ning et need oleksid elektrooniliselt kättesaadavad. Samuti ei ole veel selge, kuidas hakatakse korraldama tulude ja maksude ministeeriumi kontrollimistööd, milliseid meetodeid ja vahendeid hakatakse kasutama ning kuidas tagatakse kõnealuse uue ülesande täitmiseks vajalik suutlikkus. Ka ei ole ministeeriumil õigust ise karistusi kohaldada. Ministeerium saab üksnes juhtumeid teistele ametiasutustele või õiguskaitseasutustele üle anda. Tulude ja maksude ministeeriumi ning teiste haldus- ja õiguskaitseasutuste tehtav koostöö varadeklaratsioonide kontrollimise valdkonnas tuleb selgelt piiritleda. Huvide konflikti üle ei ole ette nähtud sõltumatut väliskontrolli, kuigi teatav sisekontroll on kavas. Parandada tuleb karistuste määramise süsteemi, et tagada reaalselt mõjusate karistuste ja meetmete õigeaegne kohaldamine avalike huvidega seoses tekkinud või tekkida võiva kahju korvamiseks. 2012. aasta keskel võeti vastu õigussätted uue elektroonilise hankesüsteemi kohta. Teatavad küsimused aga ootavad lahendust: näiteks tuleks suurendada riigihangete läbipaistvust ja tõhustada riigihankelepingute sõlmimise protsessi, käsitleda riigihankesüsteemi väljajätmiskriteeriumide suure hulgaga seotud küsimusi ning täpsustada nende hankijate ringi, kelle suhtes kohaldatakse riigihanke-eeskirju, eeskätt juhul, kui tegemist on riigi omandis olevate äriühingute ja avalikes huvides tegutsevate ettevõtetega. Praegu on parlamendis arutlusel seaduseelnõu, mille eesmärk on suurendada avaliku sektori, sealhulgas riigi omandis olevate äriühingute kulude läbipaistvust. Ukraina õigusaktide kohaselt peavad riigiametnikud korruptsioonist teatama, samuti on olemas üldsätted rikkumistest teatajate kaitse kohta. Tegelikkuses tõlgendatakse rikkumistest teatajate kaitset üsna kitsalt (st kaitse on tagatud üksnes kriminaaluurimiste piires). Selle olukorra parandamiseks on Ukrainas eri valdkondlikes eeskirjades kehtestatud teatavad üldsätted. Kaitse ulatuse suurendamiseks ning teatamismehhanismide suhtes usalduse tekitamiseks tuleb teha rohkem jõupingutusi. Olulisi puudusi esineb endiselt erakondade ja valimiskampaaniate rahastamise valdkonnas. Nende GRECO soovituste käsitlemiseks, mida ei ole veel arvesse võetud, töötatakse välja õigusakti eelnõu. 2013. aasta alguses tegi GRECO järelduse, et esimese kahe ühishinnangu 25 soovitusest ei olnud rahuldavalt rakendatud 11 soovitust. GRECO rõhutas, et sellistes põhivaldkondades nagu riigiprokuratuur, avaliku halduse reform ja riigihange ei ole õigusraamistikku veel parandatud, ning see seab ohtu õiguskindluse ja nullib vajalike rakendusmeetmete mõju. · Rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamist ja selle vastu võitlemist käsitleva riikliku strateegia vastuvõtmine; terrorismi rahastamise tõkestamist käsitleva seaduse vastuvõtmine Rahapesu valdkonnas on õigusaktides viimastel aastatel tehtud olulisi muudatusi ning tundub, et üldpoliitika järelevalve tagamiseks on olemas toimiv süsteem. Igal aastal võetakse vastu tegevuskava, milles kirjeldatakse üksikasjalikult riiklikku strateegiat, mis kehtib 2015. aastani ja mille võttis vastu ministrite kabinet. Tegevuskava hõlmab konkreetseid meetmeid ning vastutus nende rakendamise eest on määratud kindlatele asutustele. Samuti sisaldab kava eri meetmete rakendamise tähtaegu. Institutsioonilisel tasandil on konkreetsete sektorite järelevalvega seotud vastutus jagatud ning juhtroll on finantsjärelevalve üksusel. Finantsjärelevalve üksuses töötavad kõrgelt kvalifitseeritud analüütikud, kelle igapäevane töö hõlmab aruandeid esitavate üksuste aruannete hindamist. Viimastel aastatel on finantsjärelevalve üksuse ja teiste rahapesu valdkonnaga seotud õiguskaitseasutuste jaoks korraldatud institutsioonilise suutlikkuse suurendamise programme. Õigusaktides on tehtud muudatusi siseteabe alusel kauplemise ja turuga manipuleerimise karistamisega seotud lahendamata küsimuste käsitlemiseks; siseteabe alusel kauplemise ja turuga manipuleerimise eest määratakse karistus kas haldusrikkumiste koodeksi või kriminaalseadustiku alusel. Nendes rikkumistes süüdi mõistetud juriidilisi isikuid ootab rahaline vastutus ning turul tegutsemise litsentsi kehtetuks tunnistamine. Tööd tuleb teha veel küsimustes, mis on seotud vajadusega käsitleda õigusaktides omamaiseid avalik-õigusliku taustaga isikuid ning täpsustada asjaolu, et rahapesu on eraldiseisev kuritegu, vaatamata sellele, et asjakohases kohtupraktikas on sellele juba osutatud. Selleks et saavutada paremaid tulemusi suuremahulise majanduskuritegevuse vastases võitluses ning võtta kuritegelikelt rühmitustelt ära ebaseaduslikult omandatud vara, ei tohiks rahapesu käsitada pelgalt kui seost kurjategijatega kuriteo tõendite varjamise eesmärgil. · Uue riikliku strateegilise uimastiprogrammi ja selle juurde kuuluva tegevuskava vastuvõtmine; vastastikuse mõistmise memorandumi allkirjastamine Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskusega Asjakohased õigusaktid ning poliitika- ja institutsioonilised meetmed on olemas ning need on kooskõlas Euroopa ja rahvusvaheliste standarditega. Juba alates 2010. aastast kehtib 2011.–2015. aasta strateegia (kontseptsioon) uimastisõltuvuse leviku tõkestamist ning uimastite, psühhotroopsete ainete ja narkootikumide lähteainetega kaubitsemise vastast võitlust käsitleva riikliku poliitika rakendamise kohta ning strateegia rakendamiseks ette nähtud tegevuskava. 2011. aastal töötati välja seiresüsteemi käsitlev kontseptsioon ning 2012. aasta juulis võeti vastu selle juurde kuuluv tegevuskava. Nende poliitikadokumentide rakendamiseks on vastu võetud mitu seadust ja määrust. Presidendi 28. augusti 2013. aasta seadlusega kiideti heaks uus uimastistrateegia aastani 2020. Sellega tagatakse riigi julgeolek, ent keskendutakse inimõiguste kaitsele (meditsiinilistel eesmärkidel tarvitatavate seaduslike uimastite kättesaadavuse lihtsustamine, arsti- ja õigusabi üldeesmärkidena käsitamine, ennetusprofiilide parandamine). Sel eesmärgil peaks analüütiline seiresüsteem võimaldama juriidilistel isikutel osutada raviteenuseid ja kasutada oma töös uimasteid. Strateegia projekti koostamisel peeti nõu teadusringkonnaga, vabaühendustega ja rahvusvaheliste organisatsioonidega, sealhulgas Euroopa Nõukogu Pompidou rühmaga. Institutsioonilise raamistiku küsimuses võib märkida, et 2011. aastal loodi uimastitevastase poliitika rakendamise eest vastutava põhiorganina riiklik uimastikontrolli teenistus (tegutseb koostöös kuue hiljem asutatud piirkondliku bürooga). Uimastikontrolli teenistusel ei ole mitte üksnes koordineeriv roll, vaid see vastutab uimastikaubanduse vastu võitlemise, uimastitarbimise vähendamise, asutustevahelise tervikliku lähenemisviisi saavutamise ja uimastisõltlaste rehabiliteerimise eesmärgil kavandatavate meetmete algatamise ja teadlikkuse suurendamise eest. Uimastiseadust muudeti 2013. aasta märtsis, et täpsustada uimastikontrolli teenistuse koordineerimisvolitusi ning selle suhteid muude sidusrühmadega. Paranenud on institutsioonide- ja asutustevaheline koostöö ja koordineerimine. Meetmete rakendamise ja institutsiooniliste struktuuride, eeskätt piirkondlike büroode toimimise tagamiseks tuleks aga ette näha konkreetsed eelarveeraldised. 2010. aastal sõlmisid Ukraina (tervishoiuministeerium) ning Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskus viieks aastaks vastastikuse mõistmise memorandumi; seda ei ole vaja ratifitseerida ning seda rakendatakse jooksvalt. Koostöö on olnud tulemuslik (nt korrapärane teabevahetus uute uimastiliikide teemal, uimastitarbimisest põhjustatud nakkushaigusi käsitlevate uute protokollide rakendamine Ukrainas, uimastite kuritarvitamise uute tunnuste registreerimine). Praegu on valitsuses arutamisel seadus, mis võimaldaks Ukrainal liituda Euroopa Nõukogu Pompidou rühmaga. Õiguskaitse seisukohalt tuleks märkida, et kuna Ukraina ei ole marihuaana, oopiumi ja sünteetiliste uimastite (Subutex) puhul mitte üksnes transiidiriik, vaid ka lõplik sihtriik, püüab peaprokuratuur tugevdada uurimissuutlikkust, korraldades politseinikele koolitusi, rakendades rohkem tööle salaagente ning luues siseministeeriumis selleks otstarbeks eritalituse. · Eespool osutatud valdkondadega ja terrorismivastase võitlusega seotud asjakohaste ÜRO ja Euroopa Nõukogu konventsioonide vastuvõtmine Ukraina on ühinenud kõikide ÜRO ja Euroopa Nõukogu konventsioonidega, mis on seotud eespool osutatud valdkondadega. Samuti on Ukraina nüüdseks ühinenud tulirelvade, nende osade ja laskemoona ebaseaduslikku valmistamist ja nendega ebaseaduslikku kauplemist tõkestava 2001. aasta protokolliga. Protokoll ratifitseeriti 2013. aasta aprillis ning 2013. aasta mais võeti kriminaalseadustikus vastu protokolli rakendamiseks vajalikud muudatused, mis jõustusid 4. juulil 2013. Teemarühm 3 / teema 2. Õigusalane koostöö kriminaalasjades · Vastastikuse õigusabi õigusraamistiku vastuvõtmine Vastastikuse õigusabi õigusraamistik on olemas ning see on kooskõlas Euroopa standarditega. Nagu eespool (vt teemarühm 3 / teema 1) märgitud, on Ukraina reforminud kriminaalõigust ja kriminaalmenetlust käsitlevaid õigusakte, mille tulemusena on vastu võetud uus kriminaalmenetluse seadustik (jõustus 2012. aasta novembris). Vastastikust õigusabi käsitlev seadus võeti vastu juba 2011. aasta juunis. Uus kriminaalmenetluse seadustik hõlmab erisätteid rahvusvahelise koostöö üldpõhimõtete kohta, tagab õigusliku aluse rahvusvahelise õigusabi osutamiseks ning selles kehtestatakse asjakohased sätted väljaandmise, kriminaalmenetluste ülevõtmise, välisriikides tehtud kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise ning süüdimõistetute üleandmise kohta. Institutsioonilise raamistiku kohta võib märkida, et uues kriminaalmenetluse seadustikus kinnitati peaprokuratuuri ja justiitsministeeriumi roll rahvusvahelise õigusabi osutamise eest vastutavate keskasutustena. Eeluurimiste ajal vastu võetavaid õigusalase koostöö taotlusi hindab peaprokuratuur ning kohtumenetluste ajal vastu võetavaid taotlusi justiitsministeerium. Ametiasutuste vahel võib olla otsekontakte, välja arvatud erijuhtudel, kus keskasutustele jääb nende pädevus. · Vastastikust õigusabi käsitleva Euroopa Nõukogu konventsiooni teise protokolli ratifitseerimine Vastastikust õigusabi käsitleva Euroopa Nõukogu konventsiooni teine lisaprotokoll on ratifitseeritud ning see jõustus 1. jaanuaril 2012, kuigi teatavate deklaratsioonide ja reservatsioonidega. Reservatsioonid on seotud postiga saatmisega (artikkel 16), piiriülese jälgimisega (artikkel 17) ja jälitustoimingutega (artikkel 19). Osa reservatsioonidega hõlmatud juhtumitest kuulub uue kriminaalmenetluse seadustiku ning teiste seaduste, nt organiseeritud kuritegevust käsitleva 1993. aasta seaduse (hiljem muudetud) reguleerimisalasse. Kuigi Ukraina reservatsioonid ei sea ohtu rahvusvahelise koostöö taset, oleks soovitatav need õigusalase koostöö raamistiku parandamise nimel tühistada. Teatavad vastastikust õigusabi käsitleva konventsiooni teise lisaprotokolli erisätted on kaasatud ka uude kriminaalmenetluse seadustikku ning need on seotud järgmisega: välisriikide ametiasutuste esindajate osalus menetlustoimingutes, ärakuulamine video- või telefonikonverentsi käigus, teave kuritegude kohta, kinnipeetud isikute ajutine üleviimine taotluse saanud riigi territooriumile, kontrollialused saadetised ja ühised uurimisrühmad. · Eurojustiga lepingu sõlmimine Ukrainas oli juba 2011. aastal valmis Eurojustiga sõlmitava lepingu kavand ning see kinnitati 2011. aasta detsembris; peaprokuratuuris on selleks tarbeks loodud juba kontaktpunkt. Järgmised sammud lepingu sõlmimise suunas sõltuvad aga sellest, milliseid tulemusi saadakse Eurojusti tehtavast analüüsist andmekaitsealase õigusraamistiku muudatuste kohta (vt teema 4 ­„Andmekaitse”). Teemarühm 3 / teema 3. Õiguskaitseasutuste koostöö · Asjaomaste riiklike ametiasutuste vahelise koordineerimismehhanismi ning sellise ühise andmebaasi loomine, millega tagatakse vahetu juurdepääs kogu Ukrainas Uue kriminaalmenetluse seadustiku ning uut riigiprokuratuuri käsitleva seaduse eelnõuga on ette nähtud olulised muudatused ning arvesse võetud eelmistes komisjoni aruannetes esitatud soovitusi. Komisjon soovitas prokuratuuri volituste läbivaatamist, nii et prokuratuuri teavitataks kohe kõikidest kuritegudest, et vajaduse korral saaks need liigitada teatavate kuritegude alla (organiseeritud kuritegevus) ja suunata juhtumi edasi pädevale asutusele, samuti soovitas komisjon parandada õiguskaitseasutustevahelist koordineerimist. Loodud on ühtne (terviklik) eeluurimiste register,[9] kuhu sisestatakse ilmsiks tulnud kuritegude kohta peamist teavet kohe (24 tunni jooksul), kui õiguskaitseasutus on neist teada saanud. Eeluurimist võib alustada juhtumi registreerimise järel. Selle registri haldamist jälgib peaprokuratuur. Samuti saab peaprokuratuur kohtueelses etapis algatada uurimistoiminguid, suunata juhtumeid pädevale asutusele ning teha otsuseid menetlusküsimustes, sealhulgas kooskõlastada rahvusvahelise õigusabi taotluste käsitlemist. Kriminaalmenetluse seadustikuga on ette nähtud ka uue uurimistalituse, riikliku uurimisbüroo asutamine. Selle pädevusse kuulub teatava staatusega ametnike, kohtunike ja õiguskaitsetöötajate toime pandud kuritegude eeluurimine. Hiljuti loodi uus ametikoht kohtusüsteemis – uuriv kohtunik. See isik väljastab loa kõikideks uurimistoiminguteks, mille käigus võidakse piirata kodanike õigusi ja vabadusi (vahistamine, elukoha läbiotsimine, ülekuulamine jne), ning täidab uurimismenetlustes järelevalveülesandeid. Seoses prokuratuuri konkreetsete volitustega organiseeritud kuritegelike rühmituste toime pandud kuritegude uurimise koordineerimisel on ette nähtud, et peaprokuratuur vastutab organiseeritud kuritegevust käsitleva seaduse alusel siseministeeriumis moodustatud eriuurimisrühmade uurimistegevuse järelevalve eest. Riikliku uurimisbüroo toimimiseks on vaja vastu võtta täiendavad õigusaktid, mille vastuvõtmise tähtajad on kindlaks määratud kriminaalmenetluse seadustiku lõpp- ja üleminekusättes. Selles küsimuses mängib rolli ka riigiprokuratuuri kohta vastu võetav seadus. Organiseeritud kuritegelike rühmituste toime pandud kuritegusid käsitlevat teavet sisaldavate keskandmebaaside loomise kohta tuleb märkida, et siseministeeriumis ja julgeolekuteenistuses on kasutusel eraldi andmebaasid. Teised asutused saavad neid kasutada üksnes ametliku taotluse esitamisel. 2011. aastal avaldasid siseministeerium ja julgeolekuteenistus määruse, milles esitati suunised õiguskaitseasutuste koostööks organiseeritud kuritegevuse valdkonnas. Määruses käsitletakse koostöömeetodeid (teabevahetus, töörühmade moodustamine, kuritegude olude ja koosseisu ühisanalüüs), ent ei osutata konkreetsele ajavahemikule; selline ajavahemik tuleks toimiva ja korrapärase teabevahetuse ning asjakohase aruandluse tagamiseks määrusesse lisada. Ühtse andmebaasi loomiseks ei ole olemas üldkehtivat standardit: mõnes riigis on kasutusel üks andmebaas, teistes eraldi andmebaasid. Samal ajal on oluline võtta kasutusele vahendid, mis on vajalikud kõigist olemasolevatest andmebaasidest ennetava teabepäringu tegemiseks, nagu on viidatud eespool. · Operatiivkokkuleppe sõlmimine Europoliga, pöörates eritähelepanu andmekaitsesätetele Europoliga sõlmitava operatiivkokkuleppe läbirääkimiste kulg sõltub Europoli hinnangust asjakohastele andmekaitsestandarditele (vt teema 4 „Andmekaitse”). Europol juba koostab oma hinnangut. Ukraina on täitnud kaks küsimustikku (2011. aasta oktoobris ja 2012. aasta juunis). Peagi on Europolil plaanis missioon Ukrainasse, mille tulemusena saaks hetkeolukorda veelgi täpsustada. Teemarühm 3 / teema 4. Andmekaitse · Isikuandmete kaitset käsitlevate asjakohaste õigusaktide vastuvõtmine ning andmekaitse sõltumatu järelevalveasutuse loomine Ukrainas oli olemas andmekaitseseadus, mis jõustus 2011. aasta jaanuaris, kuid selles esines teatavaid puudusi. Samuti ei olnud loodud sõltumatut andmekaitse järelevalveasutust. 2012. aasta novembris ja 2013. aasta juulis võeti vastu kaks andmekaitseseaduse muudatust ning ombudsmani käsitleva seaduse muudatused, millega määrati andmekaitsega seotud ülesanded ombudsmanile. Andmekaitseseaduse ja ombudsmani käsitleva seaduse muudatused jõustuvad kavakohaselt 1. jaanuaril 2014. Kindlaks tehtud puuduste käsitlemisel tehti olulisi edusamme ning õigusraamistik on nüüd üldjoontes kooskõlas Euroopa standarditega, sealhulgas ELi acquis’ga. Andmekaitseseaduse muudatustega kehtestati ülderand kunstilistel ja ajakirjanduslikel eesmärkidel toimuva andmetöötluse kohta, mis ei ole piiratud üksnes professionaalse ajakirjandusega. Täpsustati andmesubjekti õigusi ja vastutava töötleja mõiste määratlust ning liiga bürokraatlikuks peetud registreerimissüsteem asendati süsteemiga, mille puhul teatatakse tundlike andmete töötlemisest. On aga küsimusi, mida tuleb veel täpsustada – seaduses tuleks uuesti määratleda andmesubjekti nõusoleku mõiste ning sätestada, et tundlike andmete töötlemisest tuleb teavitada enne, mitte pärast töötlemist, nagu on ette nähtud praegu. Eritähelepanu tuleks pöörata sõnavabaduse ja eraelu puutumatuse õiguse asjakohase tasakaalu tagamisele. Sel otstarbel on oluline veenduda, et piiratud juurdepääsu isikuandmetele tõlgendataks sobival viisil, et vältida avalikule teabele juurdepääsu takistamist. Institutsioonilise raamistiku kohta võib märkida, et andmekaitse sõltumatu järelevalveasutuse ülesanded määrati ombudsmanile, kelle sõltumatus on tagatud tema ametisse nimetamise ja ametist vabastamise tingimustega ning eraldi eelarvega. Ombudsmani volitused on seaduses hästi piiritletud (teavitamine, kaebuste vastuvõtmine, uurimine, rikkumiste suunamine kohtusse, uute tavade järelevalve, teatamiskohustusega andmetöötlusliikide kindlaksmääramine, soovituste vastuvõtmine jne). Tema volitusi tuleb aga laiendada erasektorile. 2011. aastal loodud andmekaitseteenistus kaotatakse. Käesoleva aasta septembris võtsid ombudsman ja justiitsministeerium vastu ühise määruse tegevuskavaga, milles määratakse kindlaks meetmed volituste halduslikuks üleminekuks ombudsmanile. Ei ole veel selge, kuidas tagatakse vajalikud inim- ja finantsressursid ning kuidas ombudsmani volitusi uue ülesandega toimetulekuks laiendatakse. Enne käesoleva aasta lõppu tuleb veel vastu võtta täiendavad rakendusaktid. Praegu peavad ametiasutused nõu uue seaduseelnõu küsimuses, mille eesmärk on laiendada ombudsmani volitusi erasektorile ning sätestada andmesubjekti nõusoleku mõiste. · Asjakohaste rahvusvaheliste konventsioonide ratifitseerimine, näiteks Euroopa Nõukogu isikuandmete automatiseeritud töötlemisel isiku kaitse konventsioon ja selle 2001. aasta protokoll Ukraina on juba ratifitseerinud nii Euroopa Nõukogu isikuandmete automatiseeritud töötlemisel isiku kaitse 1981. aasta konventsiooni kui ka selle 2001. aasta lisaprotokolli, mis käsitleb järelevalveasutusi ja andmete piiriülest liikumist ja mis jõustus riigis 1. jaanuaril 2011. Teemarühm 4. Välissuhted ja põhiõigused Üldhinnang Ukraina on teemarühma 4 puhul (välissuhted ja põhiõigused) teinud edusamme. Eeskätt tuleks märkida, et käsitletud on pagulastele ja kodakondsuseta isikutele mittediskrimineerival alusel isikut tõendavate dokumentide väljastamist, tagades vajaduse korral nende kehtivuse pikendamise. Vastu on võetud diskrimineerimise tõkestamise ja selle vastu võitlemise seadus. Samuti on vastu võetud romade sotsiaalse kaasamise strateegia ja tegevuskava. Lihtsustatud on elukoha registreerimise ja elukohast väljaregistreerimise menetlusi. 2012. aasta septembris vastu võetud diskrimineerimisvastased õigusaktid tähendavad sammu õiges suunas, ent need ei ole veel terviklikud. Täpsemalt tuleb märkida, et seaduse reguleerimisala puhul ei ole veel tagatud piisav õiguskindlus, eeskätt seoses sooidentiteedi ja seksuaalse sättumuse alusel diskrimineerimise keeluga; eelkõige puudutab see juurdepääsu tööhõivele ja kutseõppele. Kuna tagatud ei ole tõendamiskoormise ümberpööramist ning hüvitusmehhanismid on ebaselged, ei ole ohvrite õigused vajalikul määral kaitstud. Kuigi romade vähemuse kaasamise eesmärgil on vastu võetud asjaomased dokumendid (strateegia ja tegevuskava), millega määratakse kindlaks konkreetne poliitiline raamistik ning nähakse ette teatavate süvalaiendamismeetmete käivitamine, on neil nii mõnigi puudus. Elukoha registreerimise ja elukohast välja registreerimise menetlusi on küll parandatud, kuid need võivad siiski probleeme põhjustada haavatavatele elanikkonnarühmadele. Üksikasjalikud kommentaarid Teemarühm 4 / teema 1. Vaba liikumine Ukrainas · Ukraina kodanike elukoha registreerimise ja elukohast välja registreerimise menetluste ja välismaalaste või kodakondsuseta isikute õiguspärase riigis viibimise õigusraamistiku läbivaatamine eesmärgiga vältida põhjendamatuid piiranguid või kohustusi seoses kõnealuste isikute vaba liikumisega Ukrainas, osutades eelkõige õiguspärase riigis viibimise tingimustele juhul, kui elukohta ei registreerita, mitteregistreerimise puhul võetavatele meetmetele ning üürnike kohustustele 5. augustil 2012 jõustus seadus, millega muudeti teatavaid Ukraina seadusi isikute elukoha registreerimise kohta. Uues õigusraamistikus määrati elukoha registreerimise süsteemi eest vastutavaks pädevaks asutuseks riiklik migratsiooniteenistus, mis loodi siseministeeriumis 2010. aasta detsembris (Ukraina presidendi 9. detsembri 2010. aasta seadlus nr 1085/2010, Ukraina presidendi 6. aprilli 2011. aasta seadlus nr 405/2011). Migratsiooniteenistusele määrati vastutus mitmesugustes rände- ja varjupaigapoliitika ning üksikisikute registreerimise küsimustes. Samuti nähti uue õigusraamistikuga ette muudatused, mille eesmärk oli teha menetlus vähem koormavaks ning senisest kiiremaks ja tõhusamaks. Võrreldes vana korraga toimub registreerimine nüüd samal päeval, mil asjaomane isik esitab migratsiooniteenistuse büroole asjakohase taotluse. Teisisõnu toimub endisest elukohast välja registreerimine ja uue elukoha registreerimine nüüd samaaegselt ja samal päeval. Elukohta võib registreerida isik ise või tema esindaja. Registreerimisvõimalust laiendati ka olukordadele, kus isik elab eriotstarbelises sotsiaalasutuses (õenduskodud, internaatkoolid, rehabilitatsioonikeskused jms) ning mitte erakorteris või -majas. Registreerimistingimuste puhul on endiselt jõus eluaseme või maa omandiõiguse või üürileandjaga sõlmitud lepingu nõue. Elukoha registreering võidakse tühistada üksiktaotluse, surmatunnistuse, elamuomandi äravõtmist või kasutamist käsitleva kohtuotsuse ning ka eluaseme omaniku taotluse alusel, juhul kui üürileping on lõppenud. See võib põhjustada probleeme haavatavatesse rühmadesse kuuluvate isikute, näiteks mitteametlikes asundustes elavate pagulaste või romade elukoha registreerimisel või registrikande säilitamisel – seda silmas pidades on vaja võtta teatavaid parandusmeetmeid. Võimalus registreerida kodutute isikute elukoht sotsiaalhoolduskeskuste kaudu ei pruugi piisaval määral täita kõnealuste elanikkonnarühmade vajadusi. Liikumisvabadust käsitleva seaduse[10] järgi ei tohiks isiku elukoha registreeringust või selle puudumisest sõltuda põhiseaduses, muudes seadustes ja Ukraina jaoks siduvates rahvusvahelistes lepingutes sätestatud õiguste ja vabaduste kasutamine, samuti ei ole see põhjus kõnealuste õiguste ja vabaduste piiramiseks. Tegelikkuses on elukoha registreerimise kinnitust tavaliselt vaja arstiabi saamiseks, laste kooli saatmiseks ja pensioni või sotsiaaltoetuste taotlemiseks, ning kui inimene ei ela oma registreeritud elukohas, võib tal tekkida probleeme kõnealuste sotsiaalsete põhiõiguste kasutamisel. Seda silmas pidades tuleks asjaomane kord rakendusetapis läbi vaadata. Üldjoontes tagavad liikumisvabadust käsitlev seadus ja sellega seotud õigusaktid välismaalastele Ukraina kodanikega võrdsed õigused ja kohustused (teatavate eranditega) tingimusel, et välismaalasel või kodakondsuseta isikul on Ukrainas rände- ja varjupaigavaldkonda käsitlevatele õigusaktidele vastav õiguslik seisund. Ukrainas elavad välismaalased peavad õigusaktide järgi registreerima oma elukoha kümne päeva jooksul alates uude elukohta elama asumisest – üldise tõlgenduse kohaselt algab see tähtaeg ametliku loa väljastamisega pädevas asutuses. Teemarühm 4 / teema 2. Isikut tõendavate dokumentide väljastamise tingimused ja menetlused · Õigusraamistiku läbivaatamine eesmärgiga tagada ilma diskrimineerimata tõhus juurdepääs reisidokumentidele ja isikut tõendavatele dokumentidele, pidades eelkõige silmas haavatavaid rühmi Ukraina ametiasutused võtsid arvesse teises eduaruandes esitatud soovitust, mille järgi ei tohiks ilma mõjuva põhjuseta piirata kodakondsuseta isikute alaliste elamislubade ning pagulaste riigisiseste dokumentide ja reisidokumentide kehtivusaega. Asjakohaseid õigusakte muudeti 2012. aastal, sätestades, et pagulase tunnistus kehtib viis aastat ning et pagulasele väljastatakse (pagulasseisundi konventsioonile vastav) reisidokument asjaomase tunnistuse kehtivusaja ulatuses tingimusel, et tunnistuse kehtivusaeg on vähemalt viis aastat (artikli 34 lõige 5). Need sätted on nüüd täies kooskõlas pagulasseisundit käsitleva 2011. aasta seadusega. Muudatusi tuleks teha täiendava kaitse seisundi puhul ning selleks, et vältida probleeme täiendava kaitse seisundiga kaasnevate ulatuslikumate õiguste täielikul kasutamisel. Teemarühm 4 / teema 3. Kodanike õigused, sealhulgas vähemuste kaitse · Terviklike diskrimineerimisvastaste õigusaktide vastuvõtmine, nagu on soovitanud ÜRO ja Euroopa Nõukogu järelevalveorganid, et tagada tulemuslik kaitse diskrimineerimise vastu 2012. aasta septembris võeti Ukrainas vastu seadus diskrimineerimise tõkestamise ja selle vastu võitlemise kohta – see on raamseadus, mis peaks tagama vajalikud meetmed tulemuslikuks kaitseks diskrimineerimise vastu. Kuigi seaduse vastuvõtmine on edusamm, ei vasta see kõikidele Euroopa ja rahvusvahelistele nõuetele. Täpsemalt ei taga see piisavat õiguskindlust seoses sooidentiteedi ja seksuaalse sättumuse alusel diskrimineerimise keeluga. Samuti ei ole kõnealune seadus kaasa aidanud ohvrite õiguste kaitse parandamisele, sest selles ei ole sätestatud tõendamiskoormise ümberpööramist. Lisaks sellele ei hõlma see diskrimineerimise teatavate liikide, eeskätt segregatsiooni, ohvristamise ja mitmekordse diskrimineerimise määratlusi. Neid küsimusi tuleks käsitleda viisil, mis tagaks ümberlükkamatu õiguskindluse. Samuti tuleb täpsustada reguleerimisalaga seotud küsimusi (st kas see laieneb erasektorile, kas käsitletakse kõiki tööõiguse aspekte, sealhulgas kutseõpet ning töötajate osalust või organiseerumist) ning sätteid, mis käsitlevad mõistlikke abinõusid puuetega inimestele. 2013. aasta märtsis esitas valitsus parlamendile seaduse muutmise ettepaneku, mis hõlmas muu hulgas töötajate seksuaalse sättumuse alusel diskrimineerimise keeldu ning milles käsitleti tõendamiskoormise küsimust. Parlamendi kevad- ega ka sügisistungitel kõnealuse ettepaneku üle paraku ei hääletatud. Kuigi diskrimineerimisvastaste õigusaktide rakendamise eest vastutab ombudsman, ei ole tal volitusi üksikisikute vahel või üksikisikute ja juriidiliste isikute vahel aset leidnud diskrimineerimisjuhtude käsitlemiseks. Ukraina on teatanud, et õigusaktides kavandatakse muudatust, mis annab ombudsmanile õiguse tegeleda kodanike vahel ning/või kodanike ja äriühingute või eraõiguslike juriidiliste isikute vahel aset leidnud diskrimineerimisjuhtudega. Seda muudatust ei ole veel vastu võetud. Diskrimineerimisvastase tegevuse puhul jälgib komisjon põhjalikult ka kõiki edasisi edusamme seoses seaduse nr 0711 (hiljem nr 0945) ja seaduse nr 0290 pooleliolevate eelnõudega, võttes arvesse Veneetsia komisjoni arvamuses esitatud küsimusi[11]. · ÜRO organite, Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) demokraatlike institutsioonide ja inimõiguste büroo (ODIHR), Euroopa Nõukogu rassismi ja sallimatuse vastu võitlemise Euroopa komisjoni ning rahvusvaheliste inimõiguste organisatsioonide erisoovituste aktiivne järgimine diskrimineerimisvastase poliitika rakendamisel, vähemuste kaitsmisel ja vihakuritegude vastu võitlemisel 1998. aasta mais ratifitseeris Ukraina rahvusvähemuste kaitse raamkonventsiooni ja 2006. aasta jaanuaris Euroopa piirkondlike ja vähemuskeelte harta. 2012. aasta juunis võeti vastu riigi keelepoliitika põhimõtteid käsitlev seadus. Komisjoni eelmises eduaruandes esitatud varasemate soovituste arvessevõtmiseks võeti 2013. aastal Ukrainas vastu romade kaasamise strateegia (aprill) ja tegevuskava (september). Kuigi mõlemat dokumenti arutati kohaliku kodanikuühiskonnaga, ei toimunud enne nende vastuvõtmist asjakohast konsultatsiooni Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni ning Euroopa Nõukoguga, samuti ei olnud lõpptekstis arvesse võetud kodanikuühiskonna peamisi soovitusi. Selleks et kõnealuse valdkonna poliitika oleks tõeliselt tõhus, on vaja põhjalikumat lähtestsenaariumi koos arvandmetega täiendatud probleemimääratlusega (nt dokumentideta romade hinnanguline arv ning mitteõppivate roma päritolu laste hinnanguline arv). Peale selle tuleks täpsustada kasutatavaid meetmeid ja ajakava, samuti tagada piisavad ressursid ja kodanikuühiskonna tegelik kaasamine rakendamisprotsessi. Selleks et tagada kõnealuste poliitikadokumentide piisav järgimine, tuleb rakendamisetapis luua tugev koordineerimisorgan ja järelevalvemehhanism. Praegu vastutab romadega seotud poliitika eest kultuuriministeeriumi alla kuuluv üksus, samal ajal kui paljude sotsiaalpoliitika ja inimõiguste kaitse valdkonnaga seotud põhiküsimustega tegelevad teiste ministeeriumide üksused. Ukraina on ratifitseerinud puuetega inimeste õiguste konventsiooni fakultatiivprotokolli (13. detsember 2006), mis jõustus Ukrainas 4. veebruaril 2010. Samuti on vastu võetud mitu avalikele ehitistele ja teenustele juurdepääsuga seotud seadusandlikku meedet. · ÜRO ja Euroopa Nõukogu asjakohaste diskrimineerimisvastaste õigusaktide ratifitseerimine Ukraina on ühinenud enamiku ÜRO ja Euroopa Nõukogu dokumentidega, mis käsitlevad inimõiguste kaitset ja diskrimineerimisvastast võitlust. Jõupingutusi tuleb teha diskrimineerimisvastaste õigusaktide parandamiseks ning kehtivate õigusaktide ühtlustamiseks ratifitseeritud lepingute ja rahvusvaheliste konventsioonide sätetega, nagu on eespool üksikasjalikult kirjeldatud. · Ukraina kodakondsuse omandamise tingimuste ja asjaolude kindlaksmääramine Ukraina kodakondsuse omandamise tingimused ja asjaolud on kindlaks määratud Ukraina kodakondsust käsitlevas 18. jaanuari 2001. aasta seaduses. Vastu on võetud ühe kodakondsuse põhimõte. Seadusega edendatakse põhimõtet, mille järgi on Ukraina kodanikud seaduse ees võrdsed, sõltumata sellest, millistel alustel, millises järjekorras ning millal nad kodakondsuse said. Sellest vaatenurgast on seadus kooskõlas 2000. aastal jõustunud Euroopa Nõukogu kodakondsuse konventsiooniga. 2006. aastal allkirjastas Ukraina Euroopa Nõukogu konventsiooni kodakondsusetuse vältimise kohta seoses riigi õigusjärglusega, ent ei ole veel seda ratifitseerinud. III. Üldhinnang ja järgmised sammud Kooskõlas kindlaksmääratud meetoditega on komisjon järjepidevalt koostanud hinnanguid ja korrapäraseid aruandeid (esimene aruanne 2011. aasta septembris, teine 2012. aasta veebruaris) selle kohta, kuidas Ukraina täidab viisavabaduse tegevuskava kriteeriumeid, lähtudes Ukraina esitatud teabest ja vastu võetud õigusaktide tekstist, samuti komisjoni ja Euroopa välisteenistuse korraldatud kohapealsetest hindamismissioonidest, milles osalesid ka liikmesriikide eksperdid. Lisaks viisavabaduse tegevuskavaga seotud intensiivsele aruandlusele on komisjon samuti jätkanud Ukraina tehtud edusammude jälgimist viisavabaduse tegevuskava asjakohastes valdkondades järgmiste koostöövormide raames: ELi ja Ukraina ühine viisarežiimi lihtsustamise komisjon, ELi ja Ukraina ühine tagasivõtukomisjon ning ELi ja Ukraina ühine allkomisjon nr 3. Igas nimetatud komisjonis toimub ELi ja Ukraina vahel kõrgetasemeline dialoog ja koostöö. ELi ja Ukraina viisadialoog on endiselt oluline ja tõhus reformide edendamise vahend nii õigus- ja siseküsimuste valdkonnas kui ka muudes valdkondades. Hinnangust selgus, et Ukraina on teinud suuri edusamme kõigis neljas viisavabaduse tegevuskava teemarühmas, eriti alates 2012. aasta lõpust, kiirendades viisavabaduse tegevuskava rakendamist ning võttes kindlaks tehtud puuduste parandamiseks vastu hulga olulisi õigusaktide pakette. Samal ajal ei ole Ukraina veel täitnud teatavaid olulisi esimese etapi nõudeid. Dokumentide turvalisuse valdkonnas tuleb seaduses täpsustada sõrmejälgede kasutamist passide kohustusliku biomeetrilise elemendina. Varjupaigavaldkonnas tuleb teha teatavaid muudatusi eeskätt seoses ajutise ja täiendava kaitsega ning varjupaigataotlejatele erakorralise arstiabi tagamisega. Korruptsioonivastase võitluse valdkonnas tuleb täiendada õigusakte, eelkõige tagada mõjusad karistused erasektoris ning varadeklaratsioonide erapooletu kontroll, parandada riigihanke-eeskirju ning kehtestada puutumatusega seotud asjakohased eeskirjad. Samuti tuleb tugevdada diskrimineerimisvastast õigusraamistikku, et tagada kooskõlas Euroopa ja rahvusvaheliste standarditega piisav õiguskaitse diskrimineerimise vastu. Teavet oodatakse veel andmekaitse valdkonna õigus- ja institutsioonilise raamistiku lõplikuks väljatöötamiseks kavandatavate meetmete küsimuses. Komisjon jätkab tihedat koostööd Ukraina ametiasutustega, et leida eespool kirjeldatud küsimustele kiiresti lahendused, ning annab Euroopa Parlamendile ja nõukogule teada, kui kõik viisavabaduse tegevuskava esimese etapi puhul nõutavad meetmed on vastu võetud. [1] Nõukogu dokument SEK(2011) 1076 (lõplik). [2] Neli teemarühma on: 1) dokumentide turvalisus, sealhulgas biomeetria; 2) ebaseaduslik ränne, sealhulgas tagasivõtmine; 3) avalik kord ja julgeolek; 4) välissuhted ja põhiõigused. [3] SWD(2012) 10 (final). [4] Ukraina seadus nr 5492 riigi demograafilise üldregistri kohta ning Ukraina kodakondsust, isikut ja isiku eristaatust tõendavate dokumentide kohta. [5] Ukraina siseministri 22. veebruari 2012. aasta määrus nr 155, millega võetakse vastu Ukraina siseasjadega tegelevate asutuste ametnike käitumis- ja kutse-eetika eeskirjad. Selles määruses käsitletakse huvide konfliktidega ja korruptsiooni tõkestamisega seotud küsimusi. [6] Välisriikide kodanike ja kodakondsuseta isikute õiguslikku seisundit käsitleva 2011. aasta seaduse artikli 30 lõiked 3 ja 4. [7] Vt eeskätt halduskorra koodeksi artikli 183-5 lõige 2 ja artikli 256 lõige 9. [8] http://www.refworld.org/docid/51ee97344.html. [9] Peaprokuratuuri 17. augusti 2012. aasta määruses sätestatakse andmete salvestamise ja säilitamise menetlus. [10] 2003. aasta detsembri seadus nr 1382-IV liikumisvabaduse ja elukoha vaba valiku kohta Ukrainas. [11] Vt Euroopa Nõukogu Veneetsia komisjoni 18. juuni 2013. aasta arvamus nr 707/2012.