Valeväljakutsete osakaal hädaabikõnede koguarvus on liikmesriigiti jätkuvalt väga erinev, ulatudes Maltal 76 %ni. Mõned liikmesriigid ei luba helistada SIM-kaardita telefonidelt, et vähendada selliste valeväljakutsete ohtu, mis võivad koormata häirekeskuste süsteemi. Samas on juurdepääs hädaabiteenistustele SIM-kaardita telefonidelt lubatud enamikus liikmesriikides (20) .

Mobiiltelefonide, eelkõige nutitelefonide üha suurem levik näitab, kui oluline on tagada juurdepääs hädaabiteenistustele liikumise ajal, eelkõige seoses üleminekuga VoLTE (kõne üle LTE võrgu) ja VoWiFi (kõne üle WiFi võrgu) tehnoloogiatele. Samuti näitab see, et nii võrgust kui ka lõppkasutaja mobiiltelefonist lähtuvate andmete ja funktsioonide koguse kasv võib tõhustada hädaolukorra sidet (nt helistaja asukoht, teksti- ja videovõimalused puuetega lõppkasutajatele, vertikaalne asukoht (z-telg) ja muud asjakohased andmed).

Kooskõlas elektroonilise side seadustiku direktiivi artikli 109 lõikega 3 ja varem universaalteenuse direktiivi artikliga 26 tuleks riikides, kus igal hädaabiteenistusel on oma häirekeskus, tagada, et numbrile 112 tehtavad kõned suunatakse kiiresti edasi ja nendega tegeleb kõige sobivam hädaabiteenistus. Riiklike häirekeskuste süsteemide kõrgetasemeline rakendamine tagab nii numbrile 112 kui ka riigisisestele numbritele tehtavate kõnede omavahel ühendatud ja samaväärse käsitlemise, pakkudes juurdepääsu kõigile asjaomastele hädaabiteenistustele. Sellistes süsteemides tuleks rakendada marsruutimisfunktsiooni, mis on kohandatud üleminekuga pakettkommutatsioonil põhinevale sidele ja tagab, et kogu hädaolukorra sidega – kõned, tekstipõhine side, videod, sealhulgas võrgust sõltumatult elektroonilise side teenuse pakkujalt tulev side – tegeleb kõige sobivam häirekeskus.

112 on ühtne hädaabinumber Eestis, Madalmaades, Maltal, Portugalis, Rootsis, Rumeenias, Soomes ja Taanis. Siiski tehakse neis riikides vaid 23 % kõigist ELis numbrile 112 tehtavatest kõnedest. Enamik kõnedest numbrile 112 tehakse liikmesriikides, kus kasutatakse endiselt ka riigisisest hädaabinumbrit. Nendes liikmesriikides on Euroopa ühtse hädaabinumbri kasutamise määr väga erinev, alates 5 %st Iirimaal kuni 97 %ni Bulgaarias.

Liikmesriikidel paluti välja töötada mitmesuguste näitajate jälgimiseks vajalikud mõõtevahendid, et esitada hädaolukorra sidesüsteemide toimimise kohta täpsed andmed. Kui aruandes liikmesriike seoses kvalitatiivse või kvantitatiivse hindamisega ei nimetata, tähendab see, et asjaomaseid andmeid komisjoni talitustele ei esitatud.

Teisi liikmesriike külastavad rändlusteenuse lõppkasutajad võivad olla hädaolukorras haavatavamad, sest nad ei pruugi osata oma asukohta täpselt kirjeldada. Kuigi täpse asukohatuvastuse lahendust kasutatakse 22 liikmesriigis, Islandil ja Norras, kinnitas ainult kuus liikmesriiki, et mobiiltelefonipõhine asukohateave on rändlusteenuse lõppkasutajate puhul kättesaadav.

Kuigi lõppkasutaja käitumine ja võrguprobleemid mõjutavad nii vastamisaega kui ka kõnede katkemise määra, on alternatiivsete juurdepääsuvahendite kaudu tehtud hädaabikõnede ja hädaolukorra side käsitlemise tulemuslikkus riikliku häirekeskuste süsteemi korralduse ja võimekuse seisukohast otsustava tähtsusega. Areneva tehnoloogia kasutamiseks võetakse mitmes ELi liikmesriigis kasutusele täielikult internetiprotokollil põhinevad omavahel ühendatud häirekeskuste võrgud, et tagada ressursitõhusus ja eelkõige see, et kõigi hädaabikõnedega tegeletakse tulemuslikult.

25 liikmesriiki teatasid, et hädaabiteenistustega ühenduse saamiseks vajalik keskmine vastamisaeg on 10 sekundit või vähem.

Lisaks võimalusele pääseda numbrile 112 helistamise kaudu ligi hädaabiteenistustele kasutasid 18 liikmesriiki kõigile lõppkasutajatele kättesaadavaid hädaolukorra sidet võimaldavaid riiklikke või piirkondlikke rakendusi . Olenevalt ülesehitusest võimaldavad need juurdepääsuvahendid lõppkasutajatel jagada häirekeskusega lisateavet ja mobiiltelefonipõhist asukohateavet või tagada tekstipõhine side häirekeskusega. Belgia, Küpros, Poola ja Saksamaa kinnitasid, et hädaabirakenduse tekitatava andmeliikluse mahtu mõõdetakse nullmääraga.

SMSi-põhist hädaolukorra sidet võimaldasid kõigile lõppkasutajatele 16 liikmesriiki . Numbrile 112 saadetakse hädasõnum 11 liikmesriigis . Hädaolukorra side SMSide arv erineb märkimisväärselt, jäädes vahemikku paarist sõnumist kümnete tuhandeteni olenevalt sellest, kui palju seda liiki hädaolukorra sidet propageeritakse. 13 liikmesriiki kinnitavad, et hädasõnumi saatmine on tasuta.

Kõik liikmesriigid teatasid, et rändluskõnede puhul on tagatud juurdepääs numbrile 112 ja võrgupõhine helistaja asukohateave.

Euroopa elektroonilise side seadustiku artikli 109 lõike 6 alusel on liikmesriigid kohustatud tagama, et nii võrgu- kui ka mobiiltelefonipõhine helistaja asukohateave avaldatakse kõige sobivamale häirekeskusele viivitamata. 21. detsembriks 2022 vastu võetud delegeeritud määruse kohaselt teeb komisjon ettepaneku meetmete kohta, millega tagatakse kontekstiandmete, sealhulgas helistaja asukohateabe tulemuslik marsruutimine.

Oma ülesehitusest tingituna tugineb mobiiltelefonipõhise asukoha tuvastamise tehnoloogia mobiiltelefonide kiirusele, et saada globaalselt satelliitnavigatsioonisüsteemilt asjakohaseid asukohaparameetreid või WiFi signaale. 15 liikmesriigi aruanded kinnitavad, et mobiiltelefonipõhise asukohateabe avaldamise aeg võib kõikuda peaaegu kohesest avaldamisest 26 sekundini.

Erinevalt täpsest asukohatuvastusest eeldab nende rakenduste kasutamine kodanikult eelnevat tegutsemist, sest rakendused tuleb alla laadida. Asukohaandmeid on võimalik edastada vaid siis, kui andmeside on aktiivne.

Kõik liikmesriigid teatasid, et mobiilsidevõrkudest tehtud kõnede puhul on asukoht kärje/sektori tunnus, mistõttu häirekeskuse operaatorile edastatud andmed on väga usaldusväärsed. Teatatud asukoha täpsus jääb vahemikku 500 m kuni 40 km, olenevalt võrgu tihedusest, st kas tegemist on linna- või maapiirkonnaga. Täpsemad mobiilsidevõrgupõhised asukoha tuvastamise lahendused on signaali ajastuse määratlemine (timing advance), signaali sihtkohta ja sealt tagasi kulgemise aeg (round trip time) või sektori ID. Need positsioneerimisviisid muudavad võrgupõhise asukohatuvastuse märgatavalt täpsemaks, mõnel juhul kuni 50 meetrini.

Euroopa elektroonilise side seadustiku artikli 109 lõikes 6 nõutakse, et liikmesriigid kehtestaksid helistaja asukohateabe täpsuse ja usaldusväärsuse kriteeriumid. 18 liikmesriiki ja Norra teatasid siseriiklikes õigusaktides sätestatud helistaja asukohatuvastuse kriteeriumidest. Lisaks on delegeeritud määruse (EL) 2019/320 eesmärk toetada Euroopa elektroonilise side seadustikus sätestatud poliitikaeesmärke, volitades nutitelefonide tootjaid tagama, et alates 17. märtsist 2022 tehakse hädaolukorra sides kättesaadavaks ülemaailmse satelliitnavigatsioonisüsteemi (GNSS) või vähemalt ELi Galileo süsteemi andmed ning WiFi andmed. See võimaldab piisavalt täpselt ja tulemuslikult määrata nutitelefoni ja seega seda kaasas kandva isiku asukohta.

11 liikmesriiki esitasid teabe kõnede arvu kohta, mille rändlusteenuse lõppkasutajad olid teinud numbrile 112. Nendes liikmesriikides tehti kolmandik hädaabikõnedest numbrile 112. Nende andmete alusel võib üldistada, et rändluse lõppkasutajad teevad kõigist ELis numbrile 112 tehtud kõnedest 1,06 % ehk ligikaudu 1,5 miljonit kõnet. Hinnanguliselt tegid rändluse lõppkasutajad riigisisestele hädaabinumbritele riikides, kus neid kasutatakse, 800 000 kõnet. Seega tegid rändlusteenuse lõppkasutajad aruandlusperioodil kokku hinnanguliselt 2,3 miljonit hädaabikõnet.

Kättesaadavad andmed kinnitavad 4. jaos kirjeldatut, et rändlusteenuse lõppkasutajate puhul ei saa kasutada tasuta mobiiltelefonipõhist asukohatuvastust. Vaid kuus liikmesriiki kinnitasid, et mobiiltelefonipõhine asukohatuvastus on rändlusteenuse lõppkasutajate puhul kättesaadav. Rändlusteenuse määrusega tagatakse, et BERECi hädaabiteenistustele juurdepääsu vahendeid käsitleva andmebaasi kaudu teavitatakse operaatoreid ja riikide reguleerivaid asutusi ning vajaduse korral teisi pädevaid asutusi igas liikmesriigis lubatud hädaabiteenistustele juurdepääsu vahenditest, mis on rändlusklientidele kasutamiseks tehniliselt võimalikud.

9.Hädaabiteenuste kättesaadavus puuetega lõppkasutajatele

Kooskõlas Euroopa elektroonilise side seadustiku artikli 109 lõikega 5 on liikmesriigid kohustatud tagama, et puuetega lõppkasutajatel on teiste lõppkasutajatega võrdväärne juurdepääs hädaabiteenistustele. Rakendatud ligipääsetavuslahendused peaksid dubleerima (samaväärselt) kahepoolset kõnesidet, mis on tagatud numbrile 112 helistamise korral, sealhulgas rändluses. Samuti peaksid liikmesriigid võrdväärsust silmas pidades tagama, et helistaja asukoht avaldatakse kõige sobivamale häirekeskusele, et hädaabiteenistused saaksid tulemuslikult sekkuda.

Selle kohustuse täitmiseks on liikmesriigid võtnud kasutusele mitmesugused puuetega lõppkasutajatele mõeldud ligipääsetavuslahendused, sealhulgas reaalajas tekst, spetsiaalne kõneteenus , SMS, hädaabirakendused, veebiteenused, vahendusteenused, juurdepääs eriseadmete, e-posti või faksi teel.

Kõige enam kasutatud tehnoloogia on SMS, mis tagab kahepoolse tekstipõhise suhtluse hädaabiteenistusi teavitava isiku ja häirekeskuse vahel. SMS on puuetega lõppkasutajatele kättesaadav 22 liikmesriigis ja Norras.

Hädaolukorra rakendusi kasutatakse 19 liikmesriigis . Sõltuvalt ülesehitusest võivad need tugineda hädaabikõnede või SMS-side algatamisele, kuid võivad olla ka platvorm, mis pakub reaalajas tekstiedastust ja spetsiaalset kõneteenust. Lisaks võivad rakendused pakkuda GNSSi/WiFi positsioneerimisandmetel põhinevat täpset mobiiltelefonipõhist asukohatuvastust (5–100 m).

Puuetega lõppkasutajatele mõeldud vahendusteenused võivad vahendada andmete edastamist hädaabiteenistustele. Praegu ei ole kasutajate asukohatuvastus nende juurdepääsuvahendite kaudu liikmesriikides siiski enamasti kättesaadav.

Kuigi mõnes liikmesriigis on faks ja e-kiri hädaabiteenistustele juurdepääsu vahendina endiselt kättesaadavad, ei saa neid pidada samaväärseks. Erinevalt numbrile 112 helistamisest ei taga need hädaolukorras vajalikku kiiret ja tulemuslikku kahepoolset sidet. Lisaks ei võimalda e-kiri häirekeskusele automaatset kasutaja asukoha tuvastust.

Euroopa elektroonilise side seadustiku artikli 109 lõikes 5 on nõutud, et puuetega lõppkasutajatele suunatud meetmed oleksid kooskõlas liidu õigusega, millega ühtlustatakse toodete ja teenuste ligipääsetavusnõudeid, püütakse tagada liikmesriikidevaheline koostalitlusvõime ja võimaluse korral välditakse eelregistreerimist, kui lõppkasutaja soovib kasutada hädaabiteenistustele juurdepääsuks alternatiivseid hädaolukorra sidevahendeid. Peale selle nähakse Euroopa ligipääsetavuse aktiga ette, et lisaks häälkõnele on hädaolukorra sides võimalik kasutada reaalajas tekstiedastust või videovõimaluse korral sünkroniseeritud spetsiaalseid kõneteenuseid . Kuigi asjaomased sätted peaksid olema juba kehtestatud, peavad riiklikud häirekeskuste süsteemid vastama nendele nõuetele 28. juuniks 2025 või erandina 28. juuniks 2027.

Üksiti tagavad liikmesriigid kooskõlas Euroopa elektroonilise side seadustiku artikli 109 lõikega 7, et lõppkasutajaid teavitatakse nõuetekohaselt Euroopa ühtsest hädaabinumbrist 112 ja selle kasutusest, samuti selle juurdepääsufunktsioonidest, sealhulgas liikmesriikide vahel reisivatele isikutele ja puuetega lõppkasutajatele suunatud algatuste kaudu.

Euroopa elektroonilise side seadustiku direktiivi artikli 109 lõikes 5 nõutakse hädaabiteenistustele juurdepääsu, võimaluse korral ilma eelregistreerimiseta. Puuetega lõppkasutajatele mõeldud riigisiseste hädaabirakenduste korral tähendaks see, et külastatavas ELi liikmesriigis hädaabiteenistustele juurdepääsuks võib kasutada koduriigi rakendust. Rändlusteenuse määrusega tagatakse, et rändlusteenuse osutajad teavitavad rändluskliente alternatiivsetest vahenditest juurdepääsuks hädaabiteenistustele külastatavas liikmesriigis lubatud hädaolukorra side kaudu. Praktikas saavad lõppkasutajad automaatse sõnumi koos lingiga, mis võimaldab tasuta juurdepääsu puuetega inimestele juurdepääsetavale spetsiaalsele veebisaidile, mis pakub sellist teavet. Varasemast ajast pärit häirekeskuste süsteemid ei suuda veel käsitleda ega töödelda hädaolukorra sidet, mis oleks puuetega lõppkasutajatele tõeliselt juurdepääsetav. Tipptasemel reaalajas tekstiedastuse ja spetsiaalsete kõneteenuste kasutamine eeldab häirekeskuste süsteemi uuendamist täielikult internetiprotokollil põhinevaks omavahel ühendatud häirekeskuste võrguks, mis suudab asjakohaselt suunata ja käsitleda internetiprotokollil põhinevat hädaolukorra sidet. 21. detsembriks 2022 vastu võetavas delegeeritud määruses teeb komisjon ettepaneku kehtestada funktsionaalsed samaväärsuse nõuded hädaolukorra sidele, mida puuetega lõppkasutajad kasutavad hädaabiteenistustele juurdepääsuks.

Ülevaade ELis praegu kasutatavatest puuetega lõppkasutajatele mõeldud alternatiivsetest juurdepääsuvahenditest on esitatud lisas.

10.Järeldused

Üle 30 aasta on liidu kodanikud juurdepääsuks hädaabiteenistustele kasutanud Euroopa ühtset hädaabinumbrit 112. Seda peaks neil olema võimalik teha digitaalselt ka edaspidi. Kodanike huvides on, et sekkumist vajava sündmuse kohta esitataks põhjalik ja õigeaegne kontekstiteave. Euroopa digipöörde eesmärgiks olev ühenduvuse kõrge tase, mis kajastub Euroopa Parlamendi ja nõukogu [lisada kuupäev] otsuses, millega luuakse digikümnendi poliitikaprogramm 2030, toob kaasa tehnoloogilise ülemineku kodanike kasutatavate elektrooniliste sideteenuste täielikult internetiprotokollil põhinevatele tehnoloogiatele, eelkõige puuetega inimeste jaoks. Üleminek elektroonilistes sidevõrkudes ahelkommutatsiooni tehnoloogiatelt pakettkommutatsiooni tehnoloogiatele käivitab kõneteenuste kasutuselevõtu IP multimeedia allsüsteemil põhinevate püsi- ja mobiilsidepõhiste VoIP-tehnoloogiate kaudu, nagu VoLTE, VoNR (5G-võrgud) ja VoWiFi. Pakettkommutatsiooni tehnoloogiad võimaldavad ka teksti- ja videopõhiseid teenuseid, nagu reaalajas tekstiedastus ja spetsiaalsed kõneteenused. Neid IP-põhiseid sideteenuseid ei saa toetada vanade ahelkommuteeritud võrkudega, nagu 2G- ja 3G-võrgud, mis on kasutusest kõrvaldamisel. Seetõttu on vaja viia ka hädaolukorra side üle pakettkommutatsiooni tehnoloogiatele. Käesolevast aruandest nähtub, et hädaolukorra sidele reageerimine, helistaja täpse asukohateabe kättesaadavus, puuetega lõppkasutajatele võrdväärsete juurdepääsuvahendite kättesaadavus ning rändlusteenuste lõppkasutajate juurdepääs on olulised hädaabiteenistuste antava abi tulemuslikkuse ja kiiruse tagamise seisukohast. Digitehnoloogia pakutavaid võimalusi saab täielikult ära kasutada vaid juhul, kui nii hädaolukorra side teenused kui ka riiklikud häirekeskuste süsteemid suudavad kasutusele võtta arenevat tehnoloogiat.

Üleminek täielikult internetiprotokollil põhinevale sidele võimaldab suurendada ka rakenduste kasutamise potentsiaali, võimaldades lõppkasutajatel kasutada erinevaid kõne-, teksti- ja videosidevahendeid ning anda häirekeskustele asjaomast kontekstiteavet. Kuigi mõned seda liiki riiklikud või piirkondlikud rakendused on juba olemas, ei ole need rändlustingimustes koostalitlusvõimelised külastatava riigi/piirkonna häirekeskustega. Tulevikus võiks liikmesriikide ja komisjoni vaheline koostöö, nagu see on kavandatud 21. detsembriks 2022 vastu võetud delegeeritud määruses, võimaldada hädaabirakenduste koostalitlusvõimet, mis viib nende kättesaadavuseni kogu ELis sarnaselt ELi digitaalse COVID-tõendiga, mis võeti kasutusele riiklike süsteemide omavaheliseks ühendamiseks mõeldud ELi lüüsi loomise kaudu .

Peamised järeldused