Tuginedes andmetele, mida liikmesriigid esitavad kontrollimääruse artikli 118 kohaselt, ning komisjoni märkustele, mis tulenevad kontrollimääruse X jaotise kohaselt tehtud komisjoni audititest, kontrollidest ja inspektsioonidest, leiab komisjon, et liikmesriigid on rakendanud kontrollimääruse põhikohustusi ning loonud vajalikud vahendid, menetlused ja standardid kalapüügi seire ja inspektsiooni tagamiseks kogu ELis. Nad on asutanud moodsaid ja tõhusaid kalapüügi seirekeskusi, mis on koos riskipõhiste kontrollistrateegiate ja riiklike kontrolliprogrammidega parandanud kalalaevade järelevalvet ja jälgimist ELi ja rahvusvahelistes vetes ning ka usaldusväärsete andmete kogumist ja edastamist. Laevaseiresüsteeme ja elektroonilisi laevaettekannete süsteeme kasutatakse kogu kalalaevastikus üle 12 meetri pikkuste laevade puhul, parandades püügiandmete seiret, kontrolli ning usaldusväärsust. ELi tasandil vähenes püügivõimsus vastavalt seatud eesmärkidele, püügiandmete kvaliteet paranes eelmise korraga võrreldes ning on ilmne, et käitajad ja liikmesriigid järgivad ÜKP eeskirju paremini.

Seoses sellega hinnati kontrollimääruse põhisätteid lähtudes võrdsete võimaluste edendamise ja ÜKP eeskirjade järgimise üldeesmärkidest. Lisaks uuriti nende kontrollimääruses ette nähtud vahendite tõhusust, millega komisjon tagab ÜKP rakendamise liikmesriikide poolt. Neis valdkondades esines eelmises kontrollisüsteemis puudusi ja vajakajäämisi ning seetõttu lahendati need just kehtivas kontrollimääruses toodud uute vahenditega.

Kontrollimäärus lihtsustas ja tõhustas eelmist kontrollisüsteemi. Vaatamata muudele kontrollivahendeid sisaldavatele paralleelsetele õigusaktidele (nt kalapüügilubade määrus, tehniliste meetmete määrus ja Vahemere määrus) ei ole nende samaaegsel rakendamisel kindlaks tehtud ühtegi konkreetset probleemi. Kontrollimäärus on kooskõlas ka muude kalandusalaste õigusaktidega (nt ühise turukorralduse määrus ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi määrus). Sellega viidi ELi tegevus kooskõlla tema rahvusvaheliste kohustustega kontrollivaldkonnas, võimaldades eelkõige reguleerimata kalapüüki käsitleva määruse mittediskrimineerivat rakendamist seoses kolmandate riikidega. Samuti ei vaidlustata sidusust muude ELi poliitikavaldkondadega, nt keskkonna-, merendus-, innovatsiooni- (meremajanduse kasv), sanitaar-, tolli- ja kaubanduspoliitikaga. Sellest kooskõlast hoolimata tunnevad sidusrühmad siiski muret teatavate kehtivate sätete pärast uute ÜKPs kehtestatud kohustuste (nt lossimiskohustus) kontrollimiseks. Samuti võivad jälgitavusega seotud puudused takistada ühise turukorralduse tõhusat rakendamist. Lisaks puudub kontrollimääruse vahenditel koostoime merestrateegia raamdirektiivi tõhusaks ja tulemuslikuks rakendamiseks ning rannikuvalveülesannete täitmiseks äsja loodud Euroopa koostöö raames.

Seoses tõhususe ja tulemuslikkusega osutusid tegevuse jälgimisel ning esitatud püügiandmete kvaliteedi parandamisel olulisteks vahenditeks laevaseiresüsteemi ja elektrooniliste laevaettekannete süsteemi rakendamine ning riskipõhiste kontrollistrateegiate kasutamine. Samuti tunnistati, et elektrooniliste kalanduse infosüsteemide ja standardsete kontrollimenetluste kasutamine vähendas nii käitajate kui ka ametiasutuste halduskoormust (lisateave on toodud osas „Lihtsustamine ja halduskoormuse vähendamine“). Mõne eeskirja keerukus ja uus lähenemisviis eelmise süsteemiga võrreldes tõid siiski kaasa viivitusi rakendamisel. Arvestades seda, et paljude sätete jõustumine jaotati kolme aasta peale alates 2010. aastast, avaldub kasu teatud valdkondades alles nüüd ning eelised tulevad täielikult esile pikemas perspektiivis. Tuleks siiski märkida, et kui osa rakendamisel tekkinud viivitusi on tingitud tehnoloogia arendamiseks vajalikust ajast (nt uute tehnoloogiate ja IT-süsteemide rakendamiseks) või siseriiklikusse õigusesse ülevõtmisest, osutas mõni sidusrühm ka poliitilise tahte puudumisele õigeaegse rakendamise tagamiseks ning liikmesriigid rõhutasid järjekindlalt inimressursi nappust.

Lisaks on selle õigusakti tulemuslikkusele ja tõhususele takistuseks teatavate sätete ebaselgus, aegunud sätted ning liikmesriikide kaalutlusõigus määruse rakendamisel (nt erandid, karistused).

Võrdsed võimalused

Kõik sidusrühmad kinnitasid, et liidu kalanduspoliitika prioriteet peab olema ühtse, ühtlustatud ja üldise kalanduskontrolli süsteemi loomine ELi tasandil. Kontrollivaldkonnas liikmesriikidele, püügile, ELi vetes või väljaspool ELi vesi kalastavatele ELi laevadele ja ELi vetes kalastavatele kolmandate riikide laevadele võrdsete võimaluste tagamine on üks ÜKP tõhusa toimimise alustaladest. Kuigi tänu uuele kontrollisüsteemile on palju ära tehtud, annab olukorda veelgi parandada ning liikmesriikidelt nõutakse jätkuvat pühendumist määruse ühtse ja ühetaolise kohaldamise tagamisele ELi tasandil tegutsevate käitajate puhul.

Analüüs kinnitas, et ELi standardite, kontrollitegevuse ühtlustatud lähenemisviisi ja andmevahetuse ühiste IT-platvormide väljatöötamine on olulised vahendid kindlate võrdsete võimaluste loomisel. Tunnistati, et sellega seoses on oluline Euroopa Kalanduskontrolli Ameti (EFCA) ja Euroopa Komisjoni roll ühtlustatud ja ühtse lähenemisviisi ning kokkusobivate aruandluse, andmete vahetamise ja kalandustoodete jälgitavuse süsteemide väljatöötamisel ja tõhustamisel.

Muret valmistab kalandustoodete jälgitavus liikmesriikides. Ehkki liikmesriikides on täheldatud olukorra märkimisväärset paranemist ning kuigi lossimisjärgne kontroll suurendas andmete usaldusväärsust ja kvaliteeti, esineb endiselt probleeme kontrolliga esmamüügil ja transportimisel. Põhiprobleemid on tingitud jälgitavuse kadumisest neis kahes tootmisahela etapis, kus saadetised võidakse viia turule ilma nende päritolu eelnevalt kontrollimata. Kontrolliasutused leiavad, et praegune kaalumise ja transportimise kontrolli raamistik jätab võimaluse esitada valeandmeid ning kaalumist käsitlevate sätetega kandub kontroll lipuriigilt üle rannikuriigile. Kogemustest nähtub, et transportimine on ideaalne võimalus valede püügiandmete esitamiseks. Samuti ei peeta tõhusaks kontrollimäärusega nõutavat paberkandjal jälgitavussüsteemi. Seetõttu töötavad mõned liikmesriigid välja vabatahtlikkusel põhinevaid elektroonilisi jälgitavussüsteeme, kuid riiklikul tasandil kasutusele võetud erinevad lähenemisviisid takistavad andmete vahetamist, ristkontrolle ja kontrolle. Teisalt tuleks märkida, et mõnel juhul on andmevahetusel tekkinud raskused tingitud vastumeelsusest andmeid jagada, sealhulgas liikmesriikide, komisjoni ja Euroopa Kalanduskontrolli Ameti (EFCA) vahel.

Mitmel juhul esitatud konfidentsiaalsusnõuded võivad olla suureks takistuseks ka muude asjaomaste poliitikavaldkondade rakendamisel (nt koostöö rannikuvalveülesannete täitmisel). Peale selle ei ole ikka veel lahendatud küsimused, mis on seotud teaduslike andmete kasutamisega kontrolli eesmärgil ja kontrolliandmete kasutamisega majandamise eesmärgil, ning millele tuleb leida lahendus, et tagada ÜKP eesmärkide tõhus saavutamine. Analüüs näitas selgelt, et kontrollimääruse teatavad sätted, mis käsitlevad andmete ja teabe kogumist ning vahetamist, ei ole piisavalt selged.

Alla 12 meetri pikkuste laevade suhtes kehtivaid erieeskirju ei peeta täielikult sobivaks: kui suuremate laevade käitajad peavad vabastusi ja erandeid kontrolli puudumiseks ning võrdsete võimaluste takistamiseks, siis väikekalurid peavad mõne kehtestatud sätte jäikust põhjendamatuks koormuseks, eriti sektorite puhul, mis said hiljutise majanduskriisi tulemusena tugevalt kannatada.

Liikmesriigid ei kontrolli nõuetekohaselt praegu püügipäeviku pidamisest vabastatud alla 10 meetri pikkuste laevade tegevust (nt kontroll proovide võtmise teel lossimise ajal). Vahemere piirkonnas, kus üle 80 % laevadest on väikelaevad, on tegemist teemaga, mida kehtiv kontrollimäärus ei käsitle asjakohaselt. Sarnaseid probleeme esineb ka muudes merepiirkondades, kuigi vähemal määral.

Kodanikud ja enamik asjaomaseid sidusrühmi tajuvad harrastuskalapüüki käsitlevate kontrollisätete puudumist samuti võrdsete võimaluste takistamisena ning peavad kontrollisätete kehtestamist vajalikuks.

Paljud sidusrühmad väljendasid muret seoses lossimiskohustuse kontrolliga. Eelkõige tundsid käitajad muret võrdsete võimaluste pärast ja soovivad vältida igasugust lisakoormust. Tuleks märkida, et kuigi kontrollimääruse tekst viidi nn koondmääruse abil uue ÜKPga kooskõlla, tundub et lossimiskohustuse kontrollimise sätted pole piisavad ning et uute kohustuste kontrolli (nt kalavarude kaitseks kehtestatud alammõõdust väiksemate ja otsetarbimiseks mitte mõeldud püütud liikide kasutamise kontroll) tuleks käsitleda asjakohasemalt, vältimaks paljude avaliku ja erasektori sidusrühmade puhul nõutust ja kahtlusi.

Hindamisel ilmnes ka, et komisjoni, EFCA ja liikmesriikide rollid ning vastutus ei ole mõne ülesande puhul selged, tuues kaasa sarnaste tegevuste dubleerimise.

Tööstuskäitajad ja kalurid väljendasid muret mõne sellise tehnilise sätte jäikuse üle, mille rakendamist peeti keeruliseks (nt kaalumistavad, lubatud kõikumised, transport, eelteatised, müügiteatiste esitamise tähtajad).

Eeskirjade järgimine

Kontrollipoliitika oluline nurgakivi on kõigi kalandusega seotud tegevustes (kalapüük, töötlemine, levitamine ja turustamine) osalejate teadlikkuse suurendamine ÜKP eeskirjade järgimise tähtsuse kohta. Hindamine näitas, et kehtiv raamistik aitas suurendada eeskirjade järgimist käitajate ja liikmesriikide puhul, millega omakorda kaasnes ÜKP kohustuste parem täitmine. Samuti on selge, et ÜKP eeskirjade järgimist on vaja veelgi tugevdada põhjaliku ja tugeva seire- ja kontrollisüsteemi abil ning suurendada tööstusharu teadlikkust kaitsemeetmete järgimise tähtsusest.

Konkreetsed kontrolli- ja inspekteerimisprogrammid ning ühiskasutuskavad, mille rakendamist koordineerib EFCA, on tõhusad vahendid ning leiti, et need aitavad suurepäraselt parandada ka liikmesriikide koostööd ja teabevahetust. Samuti on uute kehtivate eeskirjade selgitamisel ning käitajate teadlikkuse suurendamisel kaitsega seotud probleemidest väga kasulikud olnud EFCA avalikustamistegevused ja koolitused.

Hindamine näitas, et eeskirjade järgimine tugineb suures osas kontrollieeskirjade õiglasele ja ühetaolisele kohaldamisele kalapüügiga tegelejate ja liikmesriikide suhtes (ka ELi vetes kalastavate kolmanda riigi laevade puhul) ning tuvastatud rikkumiste rangetele ja järjepidevatele järelmeetmetele. Karistussüsteemi, sealhulgas tõsiste rikkumiste punktisüsteemi tõhus rakendamine on tunnustatud alustala kalurite võrdse kohtlemise tagamisel. Kuigi kontrollimääruses on sätestatud, mida peetakse asutamislepingu kohaselt asjakohaseks õigusraamistikuks, on riiklikud süsteemid ja nende kohaldamine liikmesriigiti väga erinevad. Praegust tõsiste rikkumiste punktisüsteemi ei kohalda liikmesriigid ühtsete kriteeriumide järgi. Et tagada kalurite õiglane kohtlemine, mis võimaldab saavutada nende usalduse ja panna neid eeskirju järgima, peavad liikmesriigid tegema koostööd. Peale selle on oluline rakendada rikkumiste korral asjakohaseid karistusi järjepidevalt ja ühtmoodi, et tagada nende hoiatav mõju ja aidata kaasa ELi rahvusvaheliste kohustuste täitmisele.