Teate avaldamine veinisektoris kasutatava nimetuse tootespetsifikaadi standardmuudatuse heakskiitmise kohta vastavalt komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 artikli 17 lõigetele 2 ja 3

(2019/C 414/11)

Käesolev teade on avaldatud vastavalt komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 (1) artikli 17 lõikele 5.

STANDARDMUUDATUSE HEAKSKIITMISE TEADE

„COUR-CHEVERNY“

PDO-FR-A0304-AM02

Teate kuupäev: 18.9.2019

HEAKSKIIDETUD MUUDATUSE KIRJELDUS JA PÕHJUSED

1. Viinapuude lõikamise eeskirjad

Päritolunimetuse „Cour Cheverny“ tootespetsifikaadi VI punkti 1. alapunkti alapunktis b on lause „Viljaokste arv pärast õitsemist (23. fenoloogiline etapp Lorenzi järgi) on 11 või sellest väiksem“ välja jäetud.

Nimetatud väljajätu eesmärk on võtta ulatuslikumalt arvesse kliimamuutuseid, tehes viinapuude kõrguse suhtes kehtestatud reeglid paindlikumaks, et kohaneda ilmastikutingimuste kõikumisega.

Seetõttu on koonddokumenti punkti 5.1 muudetud.

2. Veini liikumine tunnustatud ladustajate vahel

1. peatüki IX punkti 5. alapunkti alapunkt b, mis puudutab veinide ringlusse laskmist volitatud laopidajate vahel, jäetakse välja.

See muudatus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

3. Peamised kontrollitavad punktid

3. peatükki on muudetud, et lihtsustada peamiste kontrollitavate punktide kontrollimeetodeid.

See muudatus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

4. Prantsuse riiklikule päritolu- ja kvaliteediinstituudile (INAO) viitamine

3. peatüki II punktis asendatakse kommuun Montreuil-sous-Bois kommuuniga Montreuil.

See muudatus on tingitud kommuuni nime muutmisest.

See muudatus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

KOONDDOKUMENT

1. Toote nimetus

Cour-Cheverny

2. Geograafilise tähise tüüp

KPN – kaitstud päritolunimetus

3. Viinamarjasaaduste kategooriad

1. Vein

4. Veini(de) kirjeldus

Kuivad valged vaiksed veinid

Kuiva veini minimaalne naturaalne alkoholisisaldus on 10,5 mahuprotsenti.

Pärast pakendamist on kuiva veini fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus kuni 4 grammi liitri kohta ning üldhappesus, väljendatuna viinhappe grammides liitri kohta, mis ei ole liitri kohta üle 2 grammi vähem kui fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus.

Veini puhul, mille minimaalne naturaalne alkoholisisaldus on 13,5 mahuprotsenti, moodustab fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus kuni 6 grammi liitri kohta.

Pärast rikastamist ei tohi veini alkoholisisaldus ületada 12,5 mahuprotsenti. Lenduvate hapete sisaldus, üldhappesus ja vääveldioksiidi üldsisaldus on kindlaks määratud Euroopa õigusaktidega. Tegemist on valge rahuliku, noorena väga elava veiniga.

Muud kriteeriumid vastavad liidu õigusnormidele.

Veini lõhnas on sageli tunda tsitruseliste, kollase viljalihaga puuviljade või valgete lillede aroome. Vahel on tunda rabarberi, vürtside või mentooli lõhnanoote. Veini eripära avaldub siiski täiel määral aja jooksul ning pärast mõneaastast seismist tulevad sageli esile mee-, sidruni-, vaha- või ploomiaroomid, samuti õrnad oksüdatsiooni noodid, mis on viinamarjasordile 'Romorantin B' omased. Kui selles leidub ka fermenteeritavaid suhkruid, on see üldjuhul veelgi komplekssema iseloomuga ja pikema võimaliku säilivusajaga vein.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

Poolmagusad ja magusad rahulikud valged veinid

Poolmagusa ja magusa veini minimaalne naturaalne alkoholisisaldus on 13,5 mahuprotsenti.

Poolmagusa ja magusa veini fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus on pärast pakendamist vähemalt 20 grammi liitri kohta, kuid ei ületa 45 grammi liitri kohta.

Veini, milles fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus on 20 grammi liitri kohta või sellest suurem, on valmistatud ilma rikastamiseta. Lenduvate hapete sisaldus, üldhappesus ja vääveldioksiidi üldsisaldus on kindlaks määratud Euroopa õigusaktidega.

Muud kriteeriumid vastavad liidu õigusnormidele.

Veini lõhnas on sageli tunda tsitruseliste, kollase viljalihaga puuviljade või valgete lillede aroome. Vahel on tunda rabarberi, vürtside või mentooli lõhnanoote. Selle eripära avaldub siiski täiel määral aja jooksul ning pärast mõneaastast seismist tulevad sageli esile mee-, sidruni-, vaha- või ploomiaroomid, samuti õrnad oksüdatsiooni noodid, mis on viinamarjasordile 'Romorantin B' omased. Kui selles leidub ka fermenteeritavaid suhkruid, on see üldjuhul veelgi komplekssema iseloomuga ja pikema võimaliku säilivusajaga vein.

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

5. Veinivalmistustavad

a. Peamised veinivalmistustavad

Veinivalmistuse eritavad

Veinid, milles fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus ületab 20 grammi liitri kohta, on valmistatud ilma rikastamiseta. Puutükkide kasutamine on keelatud; pärast rikastamist ei tohi veini alkoholisisaldus ületada 12,5 mahuprotsenti. Lisaks eespool esitatud sätetele tuleb veinivalmistustavade puhul kinni pidada liidu tasandi ning maaseadustiku ja merekalapüügi seadustiku (code rural et de la pêche maritime) sätetest.

Viljelustavad

a) Istutustihedus. Puude minimaalne istutustihedus on 4 500 puud hektari kohta ning ridadevaheline kaugus peab olema kuni 2,10 meetrit. Sama rea viinapuudevaheline laius peab olema 0,9–1,2 meetrit. b) Lõikamisnõuded. Viinapuude lõikamisel tuleb igale puule jätta maksimaalselt 13 punga, kasutades järgmisi tehnikaid: – Guyot’ meetod vaid ühe pika võrsega ja kuni kahe pungaga; – kaheharuline lõikus (demi-baguettes); – noorenduslõikus (kujundatud lehvikukujuliselt või Royat’ nöörpuu vormis).

b. Maksimaalne saagikus

Kuivad veinid

72 hektoliitrit hektari kohta

Poolmagusad ja magusad veinid

60 hektoliitrit hektari kohta

6. Määratletud geograafiline piirkond

Viinamarjade korjamine ja pressimine ning veini valmistamine ja kääritamine toimub Loir-et-Cher’i departemangu järgmiste kommuunide territooriumil: Cellettes, Cheverny, Chitenay, Cormeray, Cour-Cheverny, Huisseausur-Cosson, Montlivault, Mont-près-Chambord, Saint-Claude-de-Diray, Tour-en-Sologne, Vineuil.

7. Peamised veiniviinamarjasordid

'Romorantin B – Daner'

8. Seos(t)e kirjeldus

Seost väljendavate looduslike tegurite kirjeldus

Geograafiline piirkond asub Loire’i jõe vasakul kaldal ja laiub põhjas jõe kallaste ning lõunas Cherverny et Cour-Cheverny kommuunide vahel. Loodes piirab seda Loire ja Russy mets ning idas ja lõunas Grande Sologne’i piirkond (eeskätt ulatuslikult metsastatud alad Chambordi pargis ja Cheverny metsas). Geograafilise piirkonna jaoks on mets äärmiselt oluline ning kuna piirkond ei asu Loire’i vahetus läheduses, laiuvad viinapuuistandused raiesmikel paljude kõrgete ja ka veidi madalamate metsade vahel.

Geograafiline piirkond asub kergelt kuivendatud lainjal platool, kus idast läände voolavad kaks Loire’i lisajõge – Cosson ja Beuvron – ning mõned nende lisajõed. Geoloogiline aluspõhi koosneb peamiselt Senoni savistest ränimuldadest, mida katab Beauce’i (Akvitaania) lubjakivirikas pind, mille peal lasuvad omakorda Sologne’i (Burdigala) saviliivmullad. Kogu ala on kohati kaetud Loire’i oru kõrgete terrasside ja tuuletekkeliste liivasetetega.

Viinamarjakasvatuseks täpselt piiritletud alasid iseloomustavad järgmised omadused: – valdavalt liivase tekstuuriga saviliivmullad, mis katavad sügaval asetsevaid savikihte (Sologne’i setted); – pruunid lubjakivimullad kuni aluselised pruunmullad (Beauce’i karbonaatne kivim).

Mõõdukas ookeaniline kliima, mille puhul ilmnevad mõnevõrra selgemini kontinentaalsed tunnused kui kaitstud päritolunimetusega veine tootvas allavoolu asuvas Touraine’i kaldaäärses piirkonnas: veidi kuivem (aastane sademete hulk 25–50 millimeetrit vähem) ja märgatavalt jahedam (kasvuperioodil on keskmine õhutemperatuur 0,5–1 °C madalam ning madalaimad temperatuurid ulatuvad alla 1 °C), Kohalikku kliimat mõjutavad metsamassiivid ning Beuvroni ja Cossoni jõed ning nende väikesed lisajõed

Seost väljendavate inimtegurite kirjeldus

François I tõi 1519. aastal tõi oma Romorantinis asuvasse residentsi 80 000 Burgundiast pärit valge viinamarjasordi istikut. Viinamarjasordile anti nimi Romorantini – Cour-Chevernyst kagu suunas neljakümne kilomeetri kaugusel asuva linna järgi. Hiljutistest geneetilistest uuringutest järeldub, et see viinamarjasort on sarnaselt muude Burgundia viinamarjasortidega ('Aligoté B', 'Auxerrois B', 'Chardonnay B', 'Gamay N' ja 'Melon B') saadud sortide 'Gouais B' ja 'Pinot Noir N' ristamisel, mistõttu on selle Burgundia päritolu äärmiselt tõenäoline.

Pariisi parlament andis 1577. aastal välja edikti, millega keelati pariislastel osta pealinnast üle 20 ljöö (88 kilomeetrit) kaugusel toodetud veine. Nõudmise rahuldamiseks laiendati esmalt istandusi Orléansi ümber, seejärel liiguti aina enam allavoolu Blois’ ja Toursi suunas. Loire’i Seine’iga ühendava kanali kasutusele võtmine XVII sajandil muutis edasise veini transportimise hõlpsamaks. Suurtootjad rajasid aina uusi viinapuuistandusi ning XVIII sajandil kujutati Cassini maakaardil (La Carte de Cassini) Loire’i jõe kahel kaldal pidevat viinapuuistanduste rida. Samal ajal aga säilitati vanadel Beauce’i viinamägedel (asuvad Loire’i teisel kaldal), kus loodi eelkõige sordi 'Teinturier N' istandused (nimetatud sort on äärmiselt jõulise maitse ja viljakusega, mistõttu kohalikul tasandil nimetatakse seda nn suureks mustaks (gros noir)), Cour-Cheverny geograafilises piirkonnas kvaliteetse viinamarjakasvatuse traditsioon, ning veinitootjad jätkasid sordi 'Romorantin B' viljelemist – tegemist on varajase sordiga, mille vastupanuvõime on kenasti kohanenud loodusliku keskkonnaga. Viinamarjad korjatakse üleküpsenult, see võimaldab toota veine, milles on rohkem või vähem fermenteeritavaid suhkruid. Seda viinamarjasorti ei kasvatata ei Prantsusmaal ega ka kogu maailmas üheski paigas märkimisväärses ulatuses. 2008. aastal hõlmasid Cour-Cheverny viinapuuistandused 60 hektarit ja ligikaudu 30 tootjat, kes valmistasid veidi enam kui 1 500 hektoliitrit veini. Tegemist on valge rahuliku, noorena väga elava veiniga. Veini lõhnas on sageli tunda tsitruseliste, kollase viljalihaga puuviljade või valgete lillede aroome. Vahel on tunda rabarberi, vürtside või mentooli lõhnanoote. Selle eripära avaldub siiski täiel määral aja jooksul ning pärast mõneaastast seismist tulevad sageli esile mee-, sidruni-, vaha- või ploomiaroomid, samuti õrnad oksüdatsiooni noodid, mis on viinamarjasordile 'Romorantin B' omased. Kui selles leidub ka fermenteeritavaid suhkruid, on see üldjuhul veelgi komplekssema iseloomuga ja pikema võimaliku säilivusajaga vein. Väheviljakad ja raskesti haritavad mullad ning väike teraviljasaak, kuid sobivus viinamarjakasvatuseks olid istanduse loomisel otsustavad tegurid. Geograafilise piirkonna geoloogia on olnud suuresti mõjutatud Loire’i jõest (erosioon ja setete ladestumisel terrasside teke) ning on seetõttu ainulaadne võrreldes teiste Loire’i piirkonna kaitstud päritolunimetustega toodete kasvatamise territooriumidega.

Kasutusvaldkondadest rääkides liigitatakse kindlaks määratud geograafilise piirkonna kogupindala maatükkideks, mida iseloomustavad peamiselt liivase tekstuuriga mullad, õhuke ja väheviljakas pinnas, head äravooluomadused ja piiratud veevarud. Sellistel maatükkidel on tagatud viinamarjade valmimine õige küpsusastmeni.

Veinivalmistajate teostatav viinapuuistandusi käsitlev vaatlus- ja analüüsitegevus võimaldab neil määrata kindlaks õige asukoha viinapuude istutamiseks, soodustades harva esineva ja ainulaadse viinamarjasordi 'Romorantin B' istanduste rajamist, kuna nimetatud sordi kasutamine aitab märkimisväärselt kaasa veinidele iseloomuliku aroomiprofiili saavutamisele. See sort on ette nähtud üksnes kõnealuste kaitstud päritolunimetusega veinide valmistamiseks; selle vastupidavus ja kohanemisvõime geograafilise piirkonna raskete ümbritsevate loodustingimustega on suunanud veinitootjaid kasutama nimetatud sorti ka pärast kindlaksmääratud küpsusaega, et toota kvaliteetseid magusaid veine.

Viis sajandit seotust nimetatud viinamarjasordiga on võimaldanud tootjatel viinapuude optimaalse hooldamise ja sordi viljakuse arendamise abil, määrates kindlaks viinapuude viljelustavad ja kehtestades nende pikkusele ranged reeglid, rõhutada oma toodete tunnustatud algupäraseid omadusi.

1993. aastal kasutusele võetud kaitstud päritolunimetus Cour-Cheverny on nüüd üks Val du Loire’i veinide lipulaevadest. Nende veinide tutvustamiseks asutasid tootjad Cheverny lossis algupärase veinikoja, mida külastab rohkem kui 300 000 inimest aastas.

9. Olulised lisatingimused (pakendamine, märgistamine, muud nõuded)

Õigusraamistik:

riiklikud õigusaktid

Lisatingimuse liik:

määratletud geograafilises piirkonnas tootmisega seonduv erand

Tingimuse kirjeldus:

vahetus läheduses asuv piirkond, mille suhtes kohaldatakse erandit viinamarjade pressimise, veini valmistamise ja kääritamise osas, hõlmab Loir-et-Cheri departemangu järgmiste kommuunide territooriume: Candé-sur-Beuvron, Feings, Fougères-sur-Bièvre, Fresnes, Maslives, Les Montils, Muides-surLoire, Ouchamps, Saint-Dyé-sur-Loire, Saint-Laurent-Nouan, Sambin, Seur ja kommuuni Monthou-sur-Bièvre katastriosa E.

Õigusraamistik:

riiklikud õigusaktid

Lisatingimuse liik:

märgistamisega seotud lisasätted

Tingimuse kirjeldus:

a) märgistustel ei ole kaitstud päritolunimetuse nime all esitatud märget viinamarjasordile;

b) veine, mille fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus on 20 grammi või enam liitri kohta, turustatakse kohustuslikus korras koos märkega „poolmagus“ või „magus“ vastavalt veini fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldusele, nagu on sätestatud liidu eeskirjades;

c) vabatahtlikud märked kantakse etiketile tähtedega, mille mõõtmed ei ole (kõrguselt ega laiuselt) üle kahe korra suuremad kui kaitstud päritolunimetuse nime moodustavad tähed;

d) geograafilise nimetuse „Val de Loire“ märkimiseks kasutatavate tähtede suurus ei tohi olla suurem (kõrguselt ega laiuselt) kui kaks kolmandikku tähtede suurusest, mis moodustavad kaitstud päritolunimetuse nime;

e) kaitstud päritolunimetusega veinid võib märgistada väiksema geograafilise piirkonnaga, kui kõnealune piirkond on: – kantud katastrisse, – märgitud saagideklaratsioonile.

Link tootespetsifikaadile

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-449162c2-914f-4ae7-a61a-51f9e03d691b

(1) ELT L 9, 11.1.2019, lk 2.