ET Euroopa Liidu Teataja C 119/15

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase taotluse avaldamine

2011/C 119/09

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„FIGUE DE SOLLIÈS”

EÜ nr: FR-PDO-0005-0544-30.03.2006

KPN ( X ) KGT ( )

Käesolevas kokkuvõttes esitatakse teabe andmise eesmärgil spetsifikaadi põhipunktid.

1. Nimetus:

„Figue de Solliès”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Prantsusmaa

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 1.6. Puuviljad, köögiviljad ja teraviljad töötlemata ning töödeldud kujul

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

„Figue de Solliès” on sordist „Bourjassote Noire” saadud, värske ja tervena turustatav lilla viigimari, mille läbimõõt on vähemalt 40 mm. Viljakestal ei tohi olla putukahammustusi, lõhesid ega lehtede kraapimisjälgi. Viigimarja „Figue de Solliès” iseloomustab hapu ja magusa maitse tasakaal ning selle suhkrusisaldus on pakendamisetapis vähemalt 14 Brixi kraadi. Ümarjat veetilka meenutava kujuga viigimari on lillat kuni mustatriibulist värvi ning selle tekstuur on tihe, kompaktne ja pehme. Õhuke õiepõhi on heleroheline, viljaliha on lihav, läikiv ja mahlane, maasikamoosi värvi ning sisaldab rohkesti väikesi beeže seemneid. Vilja aroom on elegantne ja tagasihoidlik, sisaldades arbuusi, valge viljalihaga meloni, maasika ja muude marjade taimseid ja puuviljaseid noote. Maitse on täidlane ning hapu ja magus on iseloomulikus tasakaalus, vili algul krõmpsub ja seejärel sulab suus, selles on tunda tugevaid taimseid, puuviljaseid ja lilleseid nüansse.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

—

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

—

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Tootmine ja pakendamine peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

Kvaliteedi säilimise tagamiseks pakendatakse ja turustatakse toode alusel või kuni ühe kilogrammi viigimarju mahutavas karbis ühe kihina. Müükipandavad partiid on suuruselt ja värvilt ühesugused.

Kuna toode on õrn, peab pakendamine KPNi kvaliteedi ja omaduste säilitamiseks toimuma määratletud geograafilises piirkonnas. Viigimari on puuvili, mis talub üldiselt halvasti transporti ja võimalikke lööke. Seepärast tuleb seda võimalikult vähe käsitseda ja pakendada väga kiiresti pakenditesse, milles välditakse muljumisohtu (ühe kihina alusele või kuni ühe kilogrammi mahutavasse karpi). Lisaks tähendab nimetatud piirang, et viigimarjad tuleb pakendada kohe, kui need on sorteeritud, st sorteerimiskohas, ja seega mängib määratletud geograafilise piirkonna põllumajandustootjate oskusteave siin olulist rolli.

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta:

Igal pakendil on esitatud järgmine teave:

— kaitstud päritolunimetus „Figue de Solliès”, mis on vähemalt sama suures kirjas kui kõige suuremad tähemärgid märgisel;

— märge „appellation d'origine protégée”, mis peab paiknema kas vahetult enne või pärast päritolunimetust ilma vahepealsete märkusteta;

— logo „AOP Figue de Solliès”, mille tootjate rühm on esitanud Riiklikule Intellektuaalomandi Instituudile (INPI).

Lisaks märgisele peab saatedokumentidel ja arvetel esinema päritolunimetus „Figue de Solliès” ning märge „appellation d’origine protégée” (kaitstud päritolunimetus).

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

Kaitstud päritolunimetusega „Figue de Solliès” viigimarja geograafiline tootmispiirkond asub Prantsusmaa kaguosas Provence-Alpes-Côte d’Azuri piirkonnas Vari departemangus. Geograafiline piirkond koosneb 15 kommuunist, millest kaks kuuluvad sinna osaliselt. Kommuunid on järgmised: Belgentier, Carqueiranne, Cuers, La Crau, La Farlède, La Garde, Hyères, La Londe-Les-Maures, Pierrefeu-du-Var (osad A1, A2, A3, A4, A5, B1, B2, B3, B4, C1, C2p, C3, D5p, D6p, E5, E6, E7, E8, E9, E10, E11, E12), Puget-Ville (osad A1, A2, A3, A4, A5, A6, A7, A8, A9, B1, B2, B3, B4, C, D1, D2, D3, D4, E1, E2, E3, E4 , F10), Le Pradet, Solliès-Pont, Solliès-Toucas, Solliès-Ville ja La Valette-du-Var.

Määratletud piirkonda ainult osaliselt kuuluvate kommuunide omavalitsusse on jäetud kaart, kus määratakse kindlaks geograafilise tootmispiirkonna piir.

Nimetatud piirkonna määratlemise puhul on lähtutud järgmistest kriteeriumidest: geograafia (asukoht idas asuva Maures’i metamorfse piirkonna ja läänes asuvate Provence’i lubjakiviste pinnavormide vahel), kliima (sademed, õhuniiskus, Winkleri indeks), geoloogia (rohkem või vähem moondunud punased või lillakaspunased liivakivi- ja peliidilademed), mullastik (pruun, sügav, kivine muld) ja tavad (sort ja oskusteave).

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Alates keskajast on viigimarju Sollièsi orus väga edukalt kasvatatud, sest seal on täiuslikud tingimused nimetatud vilja kvaliteedi ja tüübikohasuse väljatoomiseks. Kuid alles 19. sajandi lõpus muutus piirkond tänu viigimarjakasvatusele tõeliseks „Provence’i aiaks”, nagu märgitakse luuleliselt ajalehe Le Petit Marseillais 14. augustil 1898 ilmunud numbris. Vari departemangu põllumajandusstatistika kohaselt toodeti Sollièsi kantonis 1903. aastal ligikaudu 1 100 tonni viigimarju. Viigimarja „Figue de Solliès” kaubanduslik väärtus hakkas tõeliselt kasvama alates 19. sajandi lõpus ja eelkõige 20. sajandi alguses, mil toode levis tänu raudteeühendusele laiema Prantsuse tarbijaskonnani. Roger Livet räägib sellest oma 1962. aasta teoses „Habitat Rural et structures agraires en Basse Provence”.

Geograafiline piirkond asub täielikult Mauresi põhjaosa ja Touloni Permi ajastust pärit oru kagunurgas. See koosneb Gapeau ja Réal Martini keskmiselt sügavatest ja sügavatest orgudest, moodustades voorelise tasandiku. Sollièsi oru eripäraks on seda ümbritsevad pinnavormid, millest tuleneb eriline kliima. Tegemist on viigimarjakasvatuseks sobiva sooja vahemerelise kliimaga, kus aasta keskmine sademete hulk jääb vahemikku 700–800 mm ja pakase oht on väga väike. Sollièsi org asetseb mandrilaamade kokkupuutekohas idas asuva moondekivimitest koosneva Mauresi piirkonna ja läänes asuva lubjakivise Provence’i vahel. Sellele on iseloomulikud rohkem või vähem moondunud punased või lillakaspunased liivakivi- ja peliidilademed. Selliste Permi ajastust pärit kaljude moondumise tulem on segunenud (eriti piirkonna põhjapiiril ja keskosas) märkimisväärse hulga liiva- ja saviseguste kivimiosakestega, mis sisaldavad suurel määral murenenud lubjakivi. Oru idapiir on kaetud liiva- ja saviseguste lademetega, milles leidub rohkemal või vähemal määral kvartsi sisaldavat kivimit. Viigimarjaaedade pinnas on tüüpiliselt muda- ja mudaliiva segune ning sisaldab rohkemal või vähemal määral kiviklibu. Pinnas on sügav, vett läbilaskev, mõõdukalt lubjakivi sisaldav ja see on moodustunud alluviaalsete ja kolluviaalsete lademete peale.

Geograafilist piirkonda iseloomustab ka peamiselt viigimarjasordi „Bourjassotte Noire” kasvatamine piirkonna traditsiooniliste viljelusmeetodite kohaselt. Sorti „Bourjassotte Noire” kasvatatakse peaaegu eranditult ainult viigimarja „Figue de Solliès” geograafilises tootmispiirkonnas. Nimetatud piirkonnas sordist „Bourjassotte Noire” saadud viigimarjade osakaal on Rhône’i-Vahemere madaliku puu- ja köögiviljaalaste andmete kohaselt tonnides väljendatuna 90 % Prantsusmaal 2006. aastal toodetud kogusest. Viigimarja „Figue de Solliès” kasvatatakse 74 %-l viigimarjaaedade kogupindalast ning see moodustab 77 % nimetatud geograafilises piirkonnas toodetavatest viigimarjadest.

5.2. Toote eripära:

Omadused

Viigimari „Figue de Solliès” on Euroopa viigimarjaturul müüdavatest keskmistest viigimarjadest suurem. Vilja suurus on vähemalt 40 mm. Selle isikupärased maitseomadused tulenevad Euroopas ainulaadsest hapu ja magusa maitse tasakaalust. Kuigi sorti „Bourjassotte Noire” võib vähemal määral leida ka muudes tootmispiirkondades, ei ole väljaspool KPNiga hõlmatud geograafilist piirkonda kasvatatud viljadel välisele sarnasusele vaatamata viigimarja „Figue de Solliès” iseloomulikke maitseomadusi. Nimetatud viigimarja isikupärased maitseomadused tulenevad suurepärasest hapu ja magusa maitse tasakaalust, samas kui muudes piirkondades kasvatatud sama sordi viigimarjade puhul domineerib hapusus magusa maitse üle või jäävad organoleptilised omadused liiga varajase saagikoristuse tõttu kehvemaks. Hapu ja magusa maitse tasakaal tuleneb suhkrusisaldusest, mis on pakendamisetapis mõõdetuna vähemalt 14 Brixi kraadi.

Nimetatud viigimarja hinnatakse ka selle vastupidavuse poolest, mis võimaldab vilju (tervena) sobivates tingimustes mitu päeva säilitada.

Viigimari „Figue de Solliès” on äratuntav oma ümarjat veetilka meenutava kuju, lilla kuni mustatriibulise värvi (vähemalt 80 % kestast on lillat värvi), tiheduse, suhtelise kompaktsuse, pehmuse, mahlasuse ja viljaliha läike poolest.

Maine

Tänu pinnase eripäradele on viigimarjal „Figue de Solliès” organoleptilised omadused, mille tarbija eksimatult ära tunneb. Viigimarja „Figue de Solliès” maine ulatub ka määratletud tootmispiirkonnast väljapoole ning viigimarju müüakse nii kohalikel lettidel kui ka muudel Prantsusmaa turgudel. Nimetatud viigimarja võib leida Lyonist ja Pariisist, kus seda väga hinnatakse, kuid see on tuntud ka Šveitsis ja Saksamaal. Alates 1970ndate algusest on toode sagedamini müügil ka supermarketites.

Lisaks on viigimari „Figue de Solliès” oma maine tõttu väga hinnatud ka köögis. Nimekad restoranipidajad pakuvad mainitud viigimarja arvukates eri vormides nii soolaste kui ka magusate roogade lisandina. Viigimarja „Figue de Solliès” maine avaldub ka naisteajakirjade retseptilisades ja kokaraamatutes, milles pakutakse mitmesuguste mainitud toote baasil valmistatavate roogade retsepte. Suurimat tunnustust on viigimarjale avaldanud kuulus Provence’i kokk Guy Gedda, kes andis 2004. aastal välja teose pealkirjaga „La Magie de la Figue dans la Cuisine Provençale”, mis on täielikult pühendatud viigimarjale „Figue de Solliès” ja mis tõendab suurepäraselt nimetatud viigimarja üha laiemalt levivat mainet.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel:

Sollièsi oru eripäraks on seda ümbritsevad pinnavormid, millest tuleneb eriline kliima. Tegemist on viigimarjakasvatuseks sobiva sooja vahemerelise kliimaga, kus aasta keskmine sademete hulk jääb vahemikku 700–800 mm ja pakase oht on väga väike. Päikeseline kliima tagab kogu viljelemisperioodi jooksul refraktomeetrilised väärtused, mis on vähemalt 14 Brixi kraadi. Geoloogiliselt koosneb Sollièsi oru pinnas üldiselt hea kvaliteediga muda- ja liivasegustest muldadest ning selle hüdroloogilised omadused on suurepärased, mis tagab viigipuude kiire kasvu ja lehtede tõhusa arengu. See omakorda aitab kaasa viigimarja „Figue de Solliès” maitserikkuse ning hapu ja magusa maitse tasakaalu saavutamisele. Pinnase lubjasisaldus on madal (vähem kui 20 %), mis tagab lihavate ja mahlaste viigimarjade saagi. Vilja suurus on üle 40 mm ning pinnase suur mineraalisisaldus mõjub soodsalt seal kasvatatavate viigimarjade maitserikkusele.

Viigimarjakasvatust soodustavatele looduslikele teguritele lisandub põlvkondade jooksul kujunenud oskusteave, mis väljendub eelkõige istutamise, tagasilõikamise, kastmise, saagikoristuse, sorteerimise ja pakendamisega seonduvates tegevustes. Mainitud oskusteavet on näha eelkõige madalates viigipuuaedades ja puude nn vaasikujuliseks tagasilõikamisel, aga ka saagikoristusel (vahemikus 15. augustist kuni 15. novembrini). Selle eest hoolitsevad piisavalt arvukad ja pädevad töötajad, keda on õpetatud viigimarju nende parimas küpsusastmes käsitsi puu otsast korjama (saagikoristus algab siis, kui 80 % viigimarjade kest on vähemalt 80 % ulatuses lilla värvusega). Nii saavutavad viljad viigimarjale „Figue de Solliès” omase pehmuse, mahlasuse ja läike. Kohalik oskusteave väljendub ühtlasi ka nende eriliselt õrnade viljade sorteerimisel ja pakendamisel.

Tänu kõigile nimetatud soodsatele teguritele on „Figue de Solliès” Prantsusmaal enimtoodetud viigimari, moodustades ligikaudu 58 % riiklikust kogutoodangust, st rohkem kui 1 900 tonni aastas.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

(määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCFigueDeSollies.pdf

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.