SELETUSKIRI

1. Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikele 1 on liidu keskkonnapoliitika üks eesmärk edendada meetmeid rahvusvahelisel tasandil, et tegelda piirkondlike ja ülemaailmsete keskkonnaprobleemidega. See eesmärk hõlmab liikide, sealhulgas vaalaliste ülemaailmset kaitset. Euroopa Liit pooldab vaalade ja teiste vaalaliste kaitset ja on kehtestanud keskkonnakaitsealased õigusaktid, mis tagavad nende tõhusa kaitse.

2. Elupaikade direktiivi[1] IV lisas on loetletud kõik vaalaliste liigid. See tähendab, et kõik vaalaliigid on kaitstud tahtliku häirimise, püüdmise või tapmise eest liidu vetes. Sama direktiiviga on keelatud ka loodusest püütud isendite pidamine, vedamine ja müük või vahetus. Direktiiviga on keelatud taasalustada tööstuslikku vaalapüüki täielikult või osaliselt liidu vetes asuvatest varudest. Vaalade rändava iseloomu tõttu on ilmne, et elupaikade direktiivi eesmärke saab täielikult saavutada vaid siis, kui on kehtestatud võrreldav rahvusvaheline reguleeriv raamistik.

3. Nõukogu määrusega 338/97/EÜ looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel,[2] millega EL-is rakendati ohustatud looduslike looma- ja taimeliikidega rahvusvahelise kauplemise konventsioon (CITES), on keelatud vaalaliste toomine liitu peamiselt ärilistel eesmärkidel[3]. Seda kõrget kaitsetaset tugevdavad veelgi EÜ merekeskkonna strateegia[4] ja merestrateegia raamdirektiiv[5], millega saab eeldatavasti parandada vaalade kaitset Euroopa Liidus EL-i merede hea keskkonnaseisundi üldise edendamise abil.

4. Seepärast on ELi keskkonnapoliitika eesmärk seoses vaaladega saavutada nende võimalikult tõhus kaitse. Eespool nimetatud keskkonnakaitsealaste õigusaktidega tagatakse kõrgetasemeline kaitse eeskirjade põhjaliku ühtlustamise kaudu.

5. EL-i vaalakaitsepoliitika ei saa ELi vetes tõhus olla, kui seda ei toeta kooskõlastatud tegevus kõikjal maailmas. Euroopa Liidu integreeritud merenduspoliitika raames töötab komisjon selle nimel, et koordineerida Euroopa huvisid rahvusvahelistes küsimustes.

6. Rahvusvaheline vaalanduskomisjon (International Whaling Commission, IWC) on rahvusvaheline pädev organisatsioon kogu maailma vaalavarude säilitamise ja majandamise alal ning see moodustati 1946. aastal allakirjutatud vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelise konventsiooniga ( edaspidi „konventsioon”). Konventsiooni eesmärk on tagada vaalavarude tõhus kaitse ja majandamine ning muuta sellega võimalikuks vaalapüügitööstuse korrapärane areng (konventsiooni preambul). IWC liikmed saavad olla ainult konventsiooniga ühinenud riigid. Konventsiooni muutmiseks nii, et EL võiks konventsiooniga liituda, peaksid asjaomase protokolli ratifitseerima kõik IWC liikmed. Komisjon võttis 1992. aastal vastu ettepaneku[6] pidada läbirääkimisi ELi ühinemise üle konventsiooniga, kuid nõukogu ei ole selle ettepaneku suhtes meetmeid võtnud. Euroopa Liidul on IWC-s siiski vaatleja staatus. Komisjon teeb käimasolevate IWC reformimist käsitlevate läbirääkimiste raames ettepaneku avaldada toetust ettepanekutele, mis käsitlevad konventsiooni läbivaatamist, sealhulgas Euroopa Liidu IWC-ga ühinemise võimalust.

7. Tööstuslik vaalapüük peatati 1986. aastal moratooriumiga, mille suhtes leppis kokku enamik IWC liikmesriike. Tööstusliku vaalapüügi kõnealuse peatamise tähtsaimaks põhjuseks oli ebaselge olukord vaalavarude teaduslikus hindamises. Sellest ajast peale on IWC kohtumistel regulaarselt arutatud põhiküsimus see, kas vaalavarud on piisavalt taastunud tööstusliku vaalapüügi keelu kontrollitud lõpetamiseks.

8. IWC kahetine ülesanne korraldada vaalapüüki ja kaitsta vaalasid on aastate jooksul tekitanud väga terava vastasseisu vaalapüüki pooldavate ja selle vastu olevate riikide vahel. Juhtivad vaalapüüki pooldavad riigid (näiteks Jaapan, Island ja Norra) on pidevalt moratooriumi vaidlustanud ja jätkavad vaalapüüki väidetavalt teaduslikel eesmärkidel või teiste erandite raames.

9. Tööstusliku vaalapüügi üldine keeld IWC otsusega on kooskõlas EL-i poliitikaga, mis on määratletud eelnimetatud õigusaktides. On oluline, et IWC tagab vaalade tõhusa kaitse kogu maailmas. Seepärast peab EL avaldama igal IWC kohtumisel oma seisukoha sellistes küsimustes.

10. Vastavalt Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö põhimõttele ja vastavalt liidu välisesindatuse ühtsuse põhimõttele on oluline, et liikmesriigid valmistavad ennast IWC kohtumisteks ette ja saavutavad nõukogu arutelu raames ühise seisukoha. Liidu vaatlejastaatuse piiratuse tõttu peaksid sellist seisukohta väljendama IWC-s ühiselt liidu huvides tegutsevad liikmesriigid. Samuti on oluline, et need kaks liikmesriiki, kes ei ole veel IWC konventsiooniosalised, kiirendaksid ühinemismenetlust. Euroopa Liit suudaks vaid koostöö ja liidu seisukoha väljatöötamise abil tagada, et välja arendatakse ja rakendatakse asjakohane ja tõhus vaalade kaitse rahvusvaheline reguleeriv raamistik.

11. Sel eesmärgil esitab komisjon nõukogule otsuse, mille õiguslik alus on artikkel 192 (keskkonnapoliitika) ning artikli 218 lõige 9, et kehtestada seisukoht, mida tuleb ELi nimel võtta lepinguga loodud organil, kui see organ võtab vastu õiguslike tagajärgedega otsuseid. Kuna keskkonnakaitse on peamine eesmärk, mida Euroopa Liit peaks IWC-s praeguses etapis saavutama, ei pakuta käesoleva otsuse õiguslikuks aluseks Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 43. See ei piira Euroopa Liidu ainupädevust mere bioloogiliste ressursside kaitsel vastavalt asutamislepingu artikli 3 lõike 1 punktile d koostoimes artikliga 38 ja I lisa sätetele ning seega kõikide vee-elusressursside kaitsel nõukogu määruses (EÜ) nr 2371/2002[7] sätestatud ühise kalanduspoliitika raames. Sellega ei looda pretsedenti nimetatud määruse reguleerimisalasse kuuluvate vee-elusressursside kaitset ja majandamist käsitlevate tulevaste läbirääkimiste suhtes.

12. IWC otsustel konventsiooni rakenduslisa muutmise kohta on õiguslikud tagajärjed, kuna neid kohaldatakse ettenähtud tähtaja jooksul, ilma et neid peaks ratifitseerima[8]. Jaapan on pärast moratooriumi jõustumist igal IWC kohtumisel teinud ettepanekuid konventsiooni rakenduslisa muutmise kohta, mille kohaselt lubataks vaalapüüki teatavatel tingimustel ja tegelikult lõpetataks vaalapüügi keeld teatavate varude suhtes. Kuna muudatusettepanekuid võib esitada kuni 60 päeva enne järgmist IWC kohtumist, ei saa liit algatada ja lõpule viia sisemenetlust oma seisukoha vastuvõtmiseks pärast seda, kui teised IWC liikmed on oma muudatusettepanekud esitanud. Kuna liidu kavandatav eesmärk on toetada laiaulatusliku rahvusvahelise raamistiku väljatöötamist, mis hõlmaks kõiki vaalapüügiga seotud tegevusi ning võidelda üldiselt tööstusliku vaalapüügi moratooriumi lõpetamiseks tehtavate algatuste vastu, võib nõukogu juba nüüd kehtestada EL-i seisukoha tulevaste IWC kohtumiste tarbeks.

13. Lisaks peaks liit toetama rakenduslisa selliseid muudatusi, mille eesmärk on vaalakaitsealade rajamine.

14. Käesolev nõukogu otsuse ettepanek põhineb nõukogu otsusel, mille võttis vastu keskkonnanõukogu komisjoni ettepaneku alusel 2. märtsil 2009. aastal[9]. Nõukogu otsuse vastuvõtmine 2009. aastal võimaldas ELil IWC kolmel aastakohtumisel, sealhulgas istungitevahelistel kohtumistel kooskõlastada oma seisukohta mitmetes küsimustes.

Eespool toodut silmas pidades vastab ELi seisukoht rahvusvahelise vaalanduskomisjoni (IWC) viiel järgmisel kohtumisel, sealhulgas istungitevahelistel kohtumistel käesoleva otsuse lisale.

2011/0221 (NLE)

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS

millega kehtestatakse rahvusvahelise vaalanduskomisjoni viiel järgmisel kohtumisel, sealhulgas istungitevahelistel kohtumistel Euroopa Liidu nimel võetav seisukoht seoses ettepanekutega vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelise konventsiooni ja selle rakenduslisa muutmiseks

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 191 lõiget 1 koostoimes artikli 218 lõikega 9,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,[10]

ning arvestades järgmist:

1. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikes 1 on sätestatud, et EL-i keskkonnapoliitika üks eesmärk on edendada meetmeid rahvusvahelisel tasandil, et tegelda piirkondlike ja ülemaailmsete keskkonnaprobleemidega.

2. Liidu siseselt on direktiivis 92/43/EMÜ (looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta – „elupaikade direktiiv”)[11] loetletud kõik vaalalised kui liidu tähtsusega liigid ning nõutud, et liikmesriigid säilitaksid või taastaksid neid liike soodsas kaitsestaatuses oma territooriumi nendes osades, mille suhtes kohaldatakse asutamislepingut. Selle IV lisas on loetletud kõik vaalaliste liigid. See tähendab, et kõik vaalaliigid on kaitstud tahtliku häirimise, püüdmise või tapmise eest liidu vetes. Sama direktiiviga on keelatud ka loodusest püütud isendite pidamine, vedamine ja müük või vahetus.

3. Nõukogu määrusega 338/97/EÜ looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel,[12] millega EL-is rakendati ohustatud looduslike looma- ja taimeliikidega rahvusvahelise kauplemise konventsioon (CITES), on keelatud vaalaliste toomine liitu peamiselt ärilistel eesmärkidel[13].

4. Vaal on rändliik. Sellest tulenevalt on vaalu käsitleva EL-i poliitika ja õigusaktide mõju liidu vetes palju suurem, kui neid toetatakse kooskõlastatud tegevusega kogu maailmas.

5. Rahvusvaheline vaalanduskomisjon (IWC) on rahvusvaheline pädev organisatsioon kogu maailma vaalavarude säilitamise ja majandamise alal ning see moodustati 1946. aastal allakirjutatud vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelise konventsiooniga (ICRW, edaspidi „konventsioon”). IWC liikmeks saavad olla ainult valitsused. Praegu on rahvusvahelise vaalanduskomisjoni liikmeks kakskümmend viis Euroopa Liidu liikmesriiki[14].

6. Tööstuslik vaalapüük peatati 1986. aastal moratooriumiga, mille suhtes leppis kokku enamik IWC liikmesriike. Juhtivad vaalapüüki pooldavad riigid on pidevalt moratooriumi vaidlustanud ja jätkavad vaalapüüki väidetavalt teaduslikul eesmärgil või teiste erandite raames.

7. 2008. aasta juunis Tšiilis Santiagos toimunud IWC 60. aastakohtumisest alates on IWC arutanud organisatsiooni võimalikku reformimist. Arvestades eesmärki tagada tõhus rahvusvaheline reguleeriv raamistik, peaksid liikmesriigid püüdma kõikides aruteludes konstruktiivselt osaleda.

8. Silmas pidades muutuvat olukorda IWC-s ja sellest tulenevat vajadust, et uued arengud võetaks komisjoni seisukohas arvesse, teeb komisjon täiendavaid ettepanekuid vajaduse korral käesoleva otsuse muutmiseks.

9. IWC töö aluseks on konventsiooni rakenduslisa, millega reguleeritakse vaalapüüki kogu maailmas. Rakenduslisa on esitatud konventsiooniteksti lisana ja seda käsitletakse konventsiooni lahutamatu osana. Selles on sätestatud vaalaressursside kaitse ja kasutamisega seotud üksikasjalik vaalapüügieeskiri. Selle sätted ja muudatused on konventsiooniosalistele siduvad, välja arvatud juhul, kui konventsiooniosaline esitab kooskõlas konventsiooni V artikli lõikega 3 muudatuse suhtes vormikohase vastuväite.

10. IWC-s vastu võetud rakenduslisa muutmise otsuste eelnõudel võivad olla õiguslikud tagajärjed ja need võivad mõjutada nii EL-i poliitika eesmärkide saavutamist kui ka kehtivaid vaalaliste suhtes kohaldatavaid õigusakte. Mõnede IWC kohtumistel regulaarselt otsustamiseks esitatavate ettepanekute eesmärk on vaalapüügi lubamine kvootide kehtestamise ja majandamismeetmete kohaldamise kaudu või vaalakaitsealade rajamine ning nende ettepanekute suhtes on vaja kehtestada liidu seisukoht.

11. Kuna keskkonnakaitse on peamine eesmärk, mida Euroopa Liit peaks IWC-s praeguses etapis saavutama, ning otstarbekuse huvides, pidades silmas 2008. aastal toimunud asjakohaseid arutelusid, ei pakuta käesoleva otsuse õigusliku aluse üheks osaks Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 43. See ei piira Euroopa Liidu ainupädevust mere bioloogiliste ressursside kaitsel vastavalt asutamislepingu artikli 3 lõike 1 punktile d koostoimes artikliga 38 ja I lisa sätetele ning seega kõikide vee-elusressursside kaitsel nõukogu määruses (EÜ) nr 2371/2002[15] sätestatud ühise kalanduspoliitika raames. Sellega ei looda pretsedenti nimetatud määruse reguleerimisalasse kuuluvate vee-elusressursside kaitset ja majandamist käsitlevate tulevaste läbirääkimiste suhtes.

12. Liikmesriikidel on vastavalt Euroopa Liidu lepinguartikli 4 lõikele 3 lojaalse koostöö kohustus ja nad ei või võtta väljapoole liidu õigusakte jäävaid kohustusi, mis võivad mõjutada liidu eeskirju või muuta nende reguleerimisala. On oluline, et liit räägib ühel häälel kokkulepitud EL-i seisukohtade põhjal, et järgida tõhusalt liidu huvisid kolmandate isikute suhtes. EL-i usaldusväärsus sõltub võimest esitada kindel kooskõlastatud EL-i seisukoht.

13. Kuna Euroopa Liit on IWC-s vaatlejana, siis peaks liidu seisukoha tema pädevusse kuuluvates küsimustes vastu võtma nõukogu ja seda peaksid väljendama liikmesriigid, kes tegutsevad ühiselt liidu huvides.

14. IWC raames liidu seisukoha tugevdamiseks tuleks toetada vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelise konventsiooni (ICRW) läbivaatamist, mis allkirjastati 1946. aastal, nähes ette EL-i konventsiooniosaliseks saamise võimaluse.

15. Euroopa Liit ja liikmesriigid peaksid IWC viiel järgmisel kohtumisel, sealhulgas istungitevahelistel kohtumistel tegema tihedat koostööd tagamaks, et kõik konventsiooni ja selle rakenduslisa muudatused oleksid kooskõlas ELi poliitika ja õigusega,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:

Artikkel 1

Euroopa Liidu seisukoht rahvusvahelise vaalanduskomisjoni (IWC) viiel järgmisel kohtumisel, sealhulgas istungitevahelistel kohtumistel vastab käesoleva otsuse lisale ja seda väljendavad liikmesriigid, tegutsedes ühiselt liidu huvides.

Artikkel 2

Kui on tõenäoline, et artiklis 1 viidatud seisukohta mõjutab enne IWC kohtumisi või kohtumiste ajal esitatud uus teaduslik või tehniline teave või kui kohapeal tehakse ettepanekud küsimustes, mille suhtes Euroopa Liit ei ole veel seisukohta võtnud, tuleb omavahel kooskõlastades võtta asjaomase ettepaneku suhtes vastu seisukoht, vajadusel kohapeal, enne ettepaneku hääletamisele panemist.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

LISA

1. Euroopa Liidu peamine eesmärk IWC-s on tagada tõhus rahvusvaheline reguleeriv raamistik vaalade kaitseks ja vaalavarude majandamiseks, mis tagab vaalade kaitsmise märkimisväärse paranemise pikas perspektiivis ja koondab kogu vaalapüügi IWC kontrolli alla.

2. Liidu huvides ühiselt tegutsevad liikmesriigid võtavad IWC otsuste ettepanekute suhtes IWC viiel järgmisel kohtumisel, sealhulgas istungitevahelistel kohtumistel järgmise seisukoha:

16. toetatakse rakenduslisas sisalduva kaubandusliku vaalapüügi moratooriumi säilitamist;

17. ollakse vastu mis tahes ettepanekutele, mis käsitlevad uusi vaalapüügiliike, mida konventsiooniga praegu ette nähtud ei ole, välja arvatud juhul, kui sellised ettepanekud hõlmavad üksnes kohalikku tarbimist; keelavad rahvusvahelise kauplemise ning tagavad vaalade kaitsmise märkimisväärse paranemise pikas perspektiivis, tagavad teaduskomiteele keskse rolli vaalapüügiga seotud tegevustele täiendavate piirangute kehtestamisel ning toovad IWC liikmete kogu vaalapüügitegevuse IWC kontrolli alla;

18. toetatakse ettepanekuid rajada vaalakaitsealad;

19. toetatakse põlisrahvastele elatist andva vaalapüügi haldamise ettepanekuid, millega tagatakse, et ei ohustata asjaomaste varude kaitset, võetakse asjakohaselt arvesse ettevaatuspõhimõtet ja teaduskomitee nõuandeid, tagatakse, et vaalapüük on nõuetekohaselt reguleeritud ja säästev, jäädes kohalikuks tarbeks elatise andmise piiresse;

20. toetatakse ettepanekuid, mille eesmärk on lõpetada „teaduslik vaalapüük” väljaspool IWC kontrolli;

21. toetatakse ettepanekuid määrata kindlaks vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelise konventsiooni läbivaatamise vahendid ja ajakava, sealhulgas teadusliku vaalapüügi ja vastulause alusel toimuva vaalapüügi küsimused ning vaalalisi ähvardavaid uusi ohte käsitlevad küsimused, et tagada kõigi vaalapüügiga seotud tegevuste koondamine IWC tõhusa kontrolli alla. Konventsiooni läbivaatamise ettepanekud peaksid sisaldama ka usaldusväärset mehhanismi korrapärase läbivaatamise ja kohustuste täitmise tagamiseks ning üksikasjalikku tegevuskava läbivaatamise rakendamiseks;

22. nõutakse, et konventsiooni läbivaatamise ettepanekud sisaldaksid EL-i konventsiooniosaliseks saamise võimalust, nii et EL saaks ennast kohtumistel ise esindada.

[1] Direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta, EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7.

[2] EÜT L 61, 3.3.1997, lk 1.

[3] Lisaks lubab nõukogu määrus (EMÜ) nr 348/81 (vaalatoodete impordi ühise eeskirja kohta) importida loetelus nimetatud tooteid ainult juhul, kui neid ei kasutata kaubanduslikul otstarbel.

[4] Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile: merekeskkonna kaitse ja säilitamise temaatiline strateegia, KOM(2005) 504 (lõplik).

[5] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta direktiiv 2008/56/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse merekeskkonnapoliitika-alane tegevusraamistik.

[6] Nõukogu otsuse eelnõu, millega komisjonile antakse volitused pidada ühenduse nimel läbirääkimisi protokolli üle, millega muudetakse vaalapüügi reguleerimise rahvusvahelist konventsiooni, Washington, 2. detsember 1946, KOM(92) 316.

[7] Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta (EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59–80).

[8] Vt konventsiooni artikkel 5. Vastavalt lõikele 3 muutuvad rakenduslisa muudatused konventsiooniosalistele 90 päeva jooksul kohustuslikuks, kui nad ei esita vastuväidet.

[9] KOM(2008) 711 lõplik.

[10] ELT C , , lk .

[11] EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7.

[12] EÜT L 61, 3.3.1997, lk 1.

[13] Lisaks lubab nõukogu määrus (EMÜ) nr 348/81 (vaalatoodete impordi ühise eeskirja kohta) importida loetelus nimetatud tooteid ainult juhul, kui neid ei kasutata kaubanduslikul otstarbel.

[14] Austria, Belgia, Küpros, Tšehhi Vabariik, Taani, Eesti, Soome, Prantsusmaa, Saksamaa, Kreeka, Ungari, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg, Madalmaad, Poola, Portugal, Slovaki Vabariik, Sloveenia, Hispaania, Rootsi, Ühendkuningriik, Rumeenia. Bulgaaria, Leedu (aprill 2011)

[15] Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta (EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59–80).