2.

palub, et komisjoni asepresident ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja, nõukogu, ELi delegatsioonid, liikmesriigid ja komisjon keskenduksid ELi terviklikku Venemaa-strateegiat koostades ning Venemaal toimuvale õigusriigi, põhivabaduste ja inimõiguste õõnestamisele reageerides järgmisele: a) lisada ELi ja Venemaa suhetesse uus tingimuslikkus, mille eesmärk on lõpetada Venemaal poliitiliste ja kodanikuühiskonna aktivistide, inimõiguste kaitsjate ja juristide, opositsioonipoliitikute, ajakirjanike, sõltumatu meedia, ametiühingute ja vabaühenduste vastu suunatud siserepressioonid, ning kui see olukord ei parane, kehtestada uued ELi sanktsioonid, näiteks tõkestada Venemaa oligarhidele ja inimõiguste rikkumistega seotud ametnikele ELis juurdepääs kinnisvaraostudele, viisadele, finantstoodetele jne; b) võtta ELi ja Venemaa suhetes ning igasuguses dialoogis Venemaaga meetmeid inimõiguste käsitlemiseks, et kajastada täpselt inimõiguste mahasurumise tõsidust Venemaal, eelkõige alates 2021. aasta jaanuarist; näidata jätkuvalt üles solidaarsust ja tegutseda ühtselt, eesmärgiga kooskõlastada oma seisukohti Venemaa suhtes, et vähendada Venemaal hiljuti vastu võetud piiravate seaduste negatiivset mõju, ning kaaluda mõtet jagada Venemaa režiimi vastu kehtestatud majandussanktsioonide koormus õigluse põhimõttest lähtudes liikmesriikide vahel, peatada selliste strateegiliste projektide nagu Nord Stream 2 jätkamine ning täiendada kogu maailmas rakendatavat inimõiguste rikkujate vastast ELi sanktsioonirežiimi sarnase režiimiga võitluseks korruptsiooni vastu; c) võtta kooskõlastatud meetmeid, et vähendada ja piirata Venemaal hiljuti vastu võetud piiravate seaduste negatiivset mõju, ning seada esmatähtsale kohale strateegiline koostöö Venemaa demokraatia ja inimõiguste aktivistidega, eelkõige peavoolustades inimõigusi, sealhulgas soolist võrdõiguslikkust ja kodanikuühiskonnaga konsulteerimist kõigis ELi ja Venemaa vahelistes dialoogides ja koostöövaldkondades, kaasa arvatud digiülemineku ja kliimamuutuste alase koostöö ning haridus- ja kultuurikoostöö programmide kaudu, tehes samal ajal korrapäraselt inimõigustealaseid mõjuhinnanguid selle koostöö läbivaatamiseks; d) hinnata, milliseid Venemaa valitsusega tihedalt seotud institutsioone, organisatsioone ja meediakanaleid tuleks jälgida seoses nende tegevusega ELis; e) suurendada toetust inimõiguste kaitsjatele, sõltumatutele vabaühendustele ja meediale, kodanikuühiskonnale ning neile, kes kaitsevad Venemaal poliitilisi ja kodanikuvabadusi, näiteks võttes järjekindlamalt ja kõrgemal tasandil sõna seoses peamiste muret tekitavate juhtumitega (sh Vladimir Kara-Murza mürgitamine), kasutades täielikult ära suursaadikute ja muude ametnike visiite piirkondadesse, et tõstatada inimõigustega seotud mureküsimusi ning kohtuda inimõiguste kaitsjate ja kodanikuühiskonnaga, ning kasutades strateegiliselt sotsiaalmeediat, arvamusartikleid ja ajakirjandust, et avaldada inimõiguste kaitsjatele toetust, sh Venemaal ja Venemaa sõltumatute kanalite kaudu, samuti toetades ohus olevaid Venemaa sõltumatuid ajakirjanikke diplomaatiliste ja konsulaarmeetmetega, sh paindliku viisapoliitikaga; samal ajal rõhutab Euroopa Parlament, et selline koostöö kodanikuühiskonnaga peab olema ELi tulevase Venemaa-strateegia tugisammas, ning ärgitab liikmesriike kaaluma võimalust võtta vastu Venemaal surve alla sattunud või keelatud vabaühendusi ning lubada neil vajaduse korral tegutseda ELi territooriumil, suurendada toetust inimõiguste kaitsjate tööle ning vajaduse korral hõlbustada erakorraliste viisade väljastamist ja pakkuda ajutist varjupaika ELi liikmesriikides; f) vajadus jätkata koostööd Venemaa kodanikuühiskonnaga ja seega ületada üha suuremaid takistusi, millega Venemaa ametivõimud püüavad piirata inimestevahelisi kontakte, kodanikuühiskonna koostööd ja Venemaa kodanikuühiskonna organisatsioonide toetamist; g) mõista hukka uued varjatud repressioonid, mille eesmärk on karistada nii pealinnas kui ka mujal töötajaid, arste, õpetajaid ja sotsiaaltöötajaid meeleavaldustel osalemise eest või praeguse režiimi vastaste toetamise eest; h) vajadus, et EL ja liikmesriigid tõstataksid Euroopa Nõukogus kiiresti küsimuse Venemaa Föderatsiooni poolt autoritaarsete õigusaktide hiljutise vastuvõtmise kohta, pidades silmas Euroopa Nõukogu ees võetud rahvusvaheliste kohustuste täitmist; i) koordineeritud meetmete võtmine sarnaselt meelestatud rahvusvaheliste partneritega, sealhulgas G7 riikidega, nõudes tungivalt, et Venemaa ametivõimud lõpetaksid riigisisesed repressioonid demokraatia ning kodanikuühiskonna aktivistide ja inimõiguste kaitsjate vastu; see peaks hõlmama ka kõrgetasemelist ja avalikku sekkumist, kooskõlastatud algatusi ja pidevat kontrolli rahvusvahelistel ja piirkondlikel inimõigustealastel foorumitel, nagu Euroopa Nõukogu, OSCE ja ÜRO Inimõiguste Nõukogu; j) hinnata regulaarselt inimõigustele avalduvat mõju, tagamaks, et koostöö Venemaa ametivõimudega ei kahjusta inimõiguste eesmärke ega aita otseselt ega kaudselt kaasa inimõiguste rikkumisele; k) ergutada ELi linnu, kellel on oma Venemaa vastaspooltega käimas aktiivsed sõpruslinnade projektid, vaatama need kokkulepped läbi ja ajakohastama neid, et võtta arvesse inimõiguste mõõdet ning keskenduda koostöös peamiselt kodanikuühiskonnale ja inimestevahelistele kontaktidele; l) järgida parlamendi üleskutset, et ELi delegatsioon ja riiklikud diplomaatilised esindused Venemaal jälgiksid koha peal tähelepanelikult poliitvangide olukorda ja kohtuprotsesse, pakuksid neile igakülgset toetust, mida nad võivad vajada, ning teeksid koostööd, et tagada nende kiire vabastamine; m) vältida legitiimsuse andmist inimõiguste rikkumiste ja repressioonide eest vastutavatele ametnikele, tagades näiteks, et suursaadikud ja kõrgetasemelised külalised väldivad oma äranägemisel toimuvaid kohtumisi repressioonidega seotud ametnikega, näiteks riigiduuma liikmetega, kes on seotud nn välisagentide (nagu Andrei Klimov) seaduse koostamisega; jälgida sellega seoses selliseid kahepoolseid foorumeid nagu Trianoni dialoog ja Sotši dialoog; kaaluda nende peatamist, järgides Peterburi dialoogi eeskuju, mis otsustas tegevuse peatada seni, kuni mõnda selle liiget diskrimineeritakse „mittesoovitavate välismaiste organisatsioonidena“;