ET

Brüssel 7.11.2008

KOM(2008) 709 lõplik

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS,

millega määratakse 2009. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning lisatingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

.

1. Ettepaneku taust |

| Ettepaneku põhjused ja eesmärgidIga-aastane kalapüügivõimalusi käsitlev määrus on ühise kalanduspoliitika kõige olulisem kalavarude kaitse vahend. See hõlmab püügipiiranguid ja püügikoormuse piiranguid kalavarude taastamise kavade ja pikaajaliste kavade raames, samuti ajutisi meetmeid ja erandite lubamist muudest õigusaktidest (näiteks tehniliste meetmete määrus, süvamereliikide püügikoormuse piiramist käsitlev määrus jne). Komisjoni teatises (KOM(2008) 331 (lõplik)) on sätestatud käesoleva ettepaneku taust. Paljude kalavarude suhtes kohaldatakse soovitust vähendada püüki nullini või võimalikult madala tasemeni. Paljud kalavarud on bioloogiliselt ohutust piirist allpool. Vaatamata ühise kalanduspoliitika raames kehtestatud kaitsemeetmetele ei vähene tundlike kategooriasse kuuluvate kalavarude arv. Kõnealune analüüs kinnitab, et püütavate kalavarude kaitseks on vajalikud tõhusamad kaitsemeetmed.ICESi ja STECFi soovitustes 2009. aastaks rõhutatakse taas paljude ühenduse vetes leiduvate kalavarude halba seisundit. Suurema osa varude puhul ületab püük maksimaalsele võimalikule saagikusele vastava taseme. Paljusid varusid püütakse üle ennetusliku taseme ja mitme olulise varu, sealhulgas enamiku tursavarude praegune püügimaht ohustab väga tõsiselt varude taastootmisvõimet.Nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002 kohaselt peab komisjon igal aastal esitama püügi ja püügikoormuse piirangute ettepaneku, et tagada ühenduse kalavarude ökoloogiline, majanduslik ja sotsiaalne jätkusuutlikkus. |

| Üldine taustPaljusid kalavarusid püütakse sageli liigselt. Nõukogu kehtestab igal aastal püügipiirangud, kuid tegelik püügimaht on paljudel juhtudel endiselt suurem jätkusuutlikku saagikust võimaldavast. Põhjuseks on see, et püügipiirangud kehtestatakse mõnikord jätkusuutlikust mahust kõrgemal tasemel ning sageli ei suudeta kehtestatud püügipiiranguid jõustada. Viimastel aastatel on mõnede varude püügipiirangute tugevdamiseks kehtestatud püügikoormuse piirangud ja mitmeaastased taastamiskavad, mille raames kehtestatakse iga-aastased püügipiirangud, et saavutada jätkusuutlikkus kalastussuremuse järkjärgulise vähendamise teel. Püügimahu ja -koormuse kontrolli vähene tõhusus võib põhjustada kalavarude edasist vähenemist. Varude vähenemine on vastuolus ühise kalanduspoliitika eesmärgiga saavutada ühenduse kalavarude jätkusuutlikkus. |

| Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormidEttepaneku valdkonnas kehtivad õigusaktid aeguvad 31. detsembril 2008. |

| Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidegaEsitatud meetmed on kavandatud vastavalt ühise kalanduspoliitika eesmärkidele ning on kooskõlas ühenduse säästva arengu poliitikaga. |

2. Konsulteerimine huvitatud isikutega ja mõju hindamine |

| Konsulteerimine huvitatud isikutega |

| Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustusEttepanekus on arvestatud tulemusi, mida andis konsulteerimine piirkondlike nõuandekomisjonidega, kalanduse ja vesiviljeluse nõuandekomiteega ((ACFA), ACFAsse kuuluvad tootmissektori, töötleva tööstuse ning kalandus- ja vesiviljelustoodete kaubanduse kutseorganisatsioonide, aga ka tarbijate huvide, keskkonna kaitsmise ja arendamisega tegelevate kutseväliste organisatsioonide esindajad) ning kalanduse ja vesiviljeluse korralduskomiteega. Nende konsultatsioonide aluseks on olnud komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile (KOM(2006) 246 (lõplik)) ühenduse kalanduse juhtimist käsitlevate konsultatsioonide parandamise kohta, milles on esitatud nn ettepoole toomise põhimõtted, ning komisjoni teatis nõukogule püügivõimaluste kohta 2009. aastal (KOM(2008) 331 (lõplik)), milles on esitatud komisjoni seisukohad ja kavatsused seoses lubatud kogupüüki ja kvoote käsitlevate ettepanekutega, võttes arvesse oodatavaid teadusnõuandeid varude olukorra kohta 2009. aastal. |

| Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtminePiirkondlikud nõuandekomisjonid rõhutavad vajadust tagada iga-aastase lubatud kogupüügi ja kvootide järkjärguline muutmine, et vähendada majandustegevuse lühiajalisi katkestusi. Nagu on kirjas järgnevas ettepaneku üksikasjalikus selgituses, on käesolevasse ettepanekusse kaasatud kalastusvõimaluste järkjärgulise kohandamise ja iga-aastaste muudatuste piiramise põhimõte, kui see on olnud võimalik ilma tundlike varude olukorra halvenemist põhjustamata. |

| Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine |

| Asjaomased teadus- ja pädevusvaldkonnadKalandusbioloogia ja kalamajandus |

| Kasutatud metoodikaKonsulteerimine sõltumatu rahvusvahelise teadusliku organi ICESiga ja STECFi täiskogu koosoleku korraldamine. |

| Peamised organisatsioonid/eksperdid, kellega konsulteeriti– Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES),– kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF). |

| Märkused ja nende arvessevõtmineTõsiste ja pöördumatute tagajärgedega ohtude olemasolu on ära märgitud. Selliste ohtude olemasolu suhtes ollakse üksmeelsel seisukohal. |

| STECF kinnitab ICESi soovitusi ja on mõnda neist täiendanud. |

| Eksperdiarvamuse avalikustamiseks kasutatud vahendidKõik STECFi aruanded on kättesaadavad merendus- ja kalandusasjade peadirektoraadi veebisaidil, pärast seda, kui komisjon on need ametlikult vastu võtnud. |

| Mõju hindamineRiigiasutused peavad vastu võtma püügi ja püügikoormuse piiramise meetmed vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 nõuetele. Esitatud meetmete rakendamise korral vähenevad üldiselt ühenduse laevade kalapüügivõimalused. Ettepanek ei sisalda mitte ainult lühiajalisi otsuseid, vaid on ka osa pikaajalisest strateegiast, mille kohaselt kalapüüki vähendatakse järk-järgult pikemas perspektiivis jätkusuutliku tasemeni.Ettepanekus kajastuv lähenemine toob kaasa lubatud kogupüügi vähenemise lähiajal, kuid ülepüügi tõttu vähenenud varude taastudes püügivõimalused suurenevad. Keskmises või pikas perspektiivis nähakse strateegia tulemusena ette väiksemat keskkonnamõju tänu vähenenud püügikoormusele, kalandussektori vähenemist, kuna väheneb laevade arv ja/või keskmine püügikoormus laeva kohta, ning püsivat või kasvavat lossimismahtu. |

3. Ettepaneku õiguslik külg |

| Kavandatud meetmete kokkuvõteEttepanekus sätestatakse püügi- ja püügikoormuse piirangud, mida kohaldatakse ühenduse püügipiirkondades ja rahvusvahelistes püügipiirkondades, kus tegutsevad ühenduse kalalaevad; piirangud vastavad ühise kalanduspoliitika eesmärgile tagada kalapüügi bioloogiliselt, majanduslikult ja sotsiaalselt jätkusuutlik maht. |

| Õiguslik alusMääruse (EÜ) nr 2371/2002 artikkel 20. |

| Subsidiaarsuse põhimõteEttepanek tehakse ühenduse ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata. |

| Proportsionaalsuse põhimõteEttepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel. |

| Ühine kalanduspoliitika on ühine kogu ühendusele ja seetõttu tuleks seda rakendada nõukogu määruste abil. Kõnealuse nõukogu määrusega jaotatakse liikmesriikidele püügivõimalused, kuid liikmesriikidel on täielik otsustusvabadus nende püügivõimaluste jaotamisel piirkondade või ettevõtjate vahel, seega on liikmesriikidel ka piisavalt suured võimalused neile jaotatud püügivõimaluste kasutamise sotsiaalse ja/või majandusliku mudeli valikul. |

| Käesolev ettepanek ei sisalda liikmesriikide jaoks uusi finantskohustusi. Sellise määruse võtab nõukogu vastu igal aastal ning selle rakendamiseks vajalikud avalikud ja eraõiguslikud vahendid on juba olemas. |

| Õigusakti valik |

| Kavandatud õigusakt(id): määrus. |

| Muud õigusaktid ei oleks asjakohased järgmisel põhjusel.Käesolev ettepanek käsitleb kalavarude majandamist, mille rakendamiseks tuleb nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002 kohaselt igal aastal kvalifitseeritud häälteenamusega vastu võtta nõukogu määrus. |

4. Mõju eelarvele |

| Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet. |

5. Lisateave |

| Lihtsustamine |

| Ettepanekuga nähakse ette (ELi või riikide) avalik-õiguslike asutuste halduskorra lihtsustamine, eelkõige püügikoormuse kohaldamiseks vajalike andmeedastuse nõuete osas. |

| |

| Ülevaatamis-/läbivaatamis-/aegumisklausel |

| Ettepanek käsitleb iga-aastast määrust 2009. aastaks ning seetõttu ei sisalda muutmisklauslit. |

| Ettepaneku üksikasjalik selgitusPüügi piiramise ja püügikoormuse reguleerimise osas on ettepanek kooskõlas nn ettepoole toomise põhimõtetega, mis on esitatud komisjoni teatises nõukogule ja Euroopa Parlamendile (KOM(2006) 246 (lõplik)) ühenduse kalanduse juhtimist käsitlevate konsultatsioonide parandamise kohta, ja komisjoni teatises nõukogule püügivõimaluste kohta 2009. aastal (KOM(2008) 331 (lõplik)), milles esitati komisjoni vaated ja kavatsused seoses lubatud kogupüüki ja kvoote käsitlevate komisjoni ettepanekutega, võttes arvesse oodatavaid teadusnõuandeid varude olukorra kohta 2009. aastal. Kõnealuse teatise kohaselt on üha rohkemate kalavarude puhul, nt tursk, merluus, merikeel, atlandi merilest ja norra salehomaar, püügivõimalused kehtestatud eeskirjade põhjal, mis on sätestatud asjaomastes mitmeaastastes kavades. Vastavalt ettepoole toomise põhimõttele on konsultatsioonid sidusrühmade ja liikmesriikidega läbi viidud aasta jooksul.Lisaks on ettepanek kooskõlas komisjoni teatisega nõukogule ja Euroopa Parlamendile säästva lähenemisviisi rakendamise kohta ELi kalanduses maksimaalse jätkusuutliku saagikuse kaudu (KOM(2006) 360 (lõplik)) selles mõttes, et see ei too kaasa kalastussuremuse suurenemist, mis oleks vastuolus kohustusega, mille ühendus ja liikmesriigid võtsid Johannesburgis toimunud ülemaailmsel säästva arengu tippkohtumisel, hoida varud tasemel, mis võib anda suurimat jätkusuutlikku saaki, või taastada need selle tasemeni, ning taotlusega saavutada need eesmärgid kahjustatud kalavarude puhul võimalikult kiiresti, võimaluse korral mitte hiljem kui 2015. aastal.Püügikoormuse reguleerimisega seoses on liikmesriikidega 2007. aastast alates arutatud võimalikku alternatiivset süsteemi, mis põhineb kilovatt-päevade arvu ülemmääral. Eelmise nn püügivõimaluste määrusega (2008. aastaks) säilitati merepäevade reguleerimine püügiregistris olnud laevatüüpide kaupa, kuid liikmesriikide tasandil loodi võimalus alternatiivseks, kilovatt-päevade arvul põhinevaks püügikoormuse reguleerimiseks, et tõhusamalt kasutada püügivõimalusi ja kalandussektoriga kooskõlastatult soodustada kaitsetegevust. Samal ajal lepiti kokku, et töötatakse selle nimel, et alates 2009. aastast rakendada üldiselt sellist püügikoormuse reguleerimist, mis põhineb maksimaalsel kilovatt-päevade arvul püügivahendite rühma kohta, kõnealune kokkulepe oli seotud ka aruteluga tursavarude taastamiskava tõhususe üle. Ühendkuningriik kasutas 2008. aastal võimalust võtta alternatiivne kilovatt-päevadel põhinev püügikoormuse reguleerimise meetod kasutusele traalerite puhul, mis kalastasid Põhjameres ja Šotimaast lääne pool. Käesolev ettepanek loob nüüd võimaluse üleminekuks kilovatt-päevadel põhinevale reguleerimisele kõigi liikmesriikide puhul, kes on seotud tursavarude taastamiskavaga, kuid La Manche’i lääneosa merikeele ja uusmeremaa merluusi püügikoormuse reguleerimisel (IIB ja IIC lisa) säilitatakse võimalus hakata sellist süsteemi kasutama alates 2009. aastast. Kilovatt-päevade arvu ülemmäära kehtestamine IIA lisas soodustab püügikoormuse piirangute suuremat läbipaistvust ja tõhusust ning vähendab halduskoormust, võttes arvesse, et tunduvalt väheneb erinevate juhtude arv, mille puhul kohaldatakse püügikoormuse ülemmäärasid. Ettepanek hõlmab teatavate piirkondlike kalandusorganisatsioonidega kokku lepitud püügipiiranguid. Kagu-Atlandi kalandusorganisatsiooni (SEAFO), Vaikse ookeani lõunaosa piirkondliku kalandusorganisatsiooni (SPFO), hariliku tuuni kaitse komisjoni (CCSBT), Ameerika Troopikatuunide Komisjoni (IATTC), Antarktika vete elusressursside kaitse komisjoni (CCAMLR), Kirde-Atlandi kalanduskomisjoni (NEAFC) ja Rahvusvahelise Atlandi Tuunikala Kaitse Komisjoni (ICCAT) kehtestatavad püügipiirangud ja muud soovitused selguvad kõnealuste organisatsioonide aastakoosolekutel, mis peetakse 2008. aasta novembris ja detsembris. Gröönimaa vete kalavarude ja Norraga ühiselt majandatavate kalavarude lubatud kogupüük kinnitatakse alles pärast 2008. aasta novembris ja detsembris peetavate konsultatsioonide lõppu. Kõnealused lubatud kogupüügid esitatakse märkega „pm” (pro memoria). Samuti tuleb märkida, et II lisas, milles käsitletakse laevade püügikoormuse piiramist teatavate kalavarude, sh tursa taastamise kontekstis, osutatakse maksimaalsele lubatud püügikoormusele praegu kui pm-le, olenemata sellest, kas seda mõõdetakse merel viibitud päevade arvuga laeva kohta või kilovatt-päevades püügivahendite rühma kohta, kuna komisjon analüüsib alles kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) andmeid ja nõuandeid seoses suundumustega püügikoormuse ja saagi osas kuni aastani 2007 (k.a). STECFi täiskogu koosolek toimub novembris 2008 ning pärast seda avaldatakse lõpparuanne STECFi veebisaidil. Tobiapüügi lõpliku püügikoormuse kehtestamise meetodid IIIa ja IV püügipiirkonnas ning IIa püügipiirkonna EÜ vetes on samuti alles analüüsimisel.Süvamereliikide püügi reguleerimisega seoses kiitis nõukogu 2006. aasta detsembris heaks süvamereliikide püügikoormuse 10 % vähendamise võrreldes 2005. aasta tasemega. Kõnealune vähendamine on siiski väiksem kui Kirde-Atlandi Kalanduskomisjoni (NEAFC) nõutud 35 %. Püügikoormust on vaja vähendada veel 10 % sama tasemega võrreldes, et täita ühenduse rahvusvahelisi kohustusi ning kaitsta varusid, mis on äärmiselt tundlikud ja vajavad kiiret kaitset nende äärmiselt madala paljunemisvõime tõttu, nagu ICES on juba mitu aastat rõhutanud.Lühikese elueaga liikide nagu Biskaia lahe anšoovise ning Põhjamere tobia, norra tursiku ja kilu puhul säilitatakse üheaastased reguleerimissüsteemid. Neil juhtudel võidakse 2009. aasta alguseks kavandatud püügivõimalusi ajakohastatud teaduslike nõuannete põhjal aasta jooksul muuta komisjoni määruste abil, mis võimaldab kavandatud majandamismeetmeid kiirelt rakendada. |

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS,

millega määratakse 2009. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning lisatingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,

võttes arvesse nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määrust (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta, [1] eriti selle artiklit 20,

võttes arvesse nõukogu 6. mai 1996. aasta määrust (EÜ) nr 847/1996, millega kehtestatakse lubatud kogupüükide (TAC) ja kvootide reguleerimise täiendavad tingimused ühest aastast teise ülekandmisel, [2] eriti selle artiklit 2,

[võttes arvesse nõukogu 26. veebruari 2004. aasta määrust (EÜ) nr 423/2004, millega kehtestatakse meetmed tursavarude taastamiseks, [3] eriti selle artikleid 6 ja 8,]

võttes arvesse nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määrust (EÜ) nr 811/2004, millega kehtestatakse meetmed põhjapoolse merluusi varude taastamiseks, [4] eriti selle artiklit 5,

võttes arvesse nõukogu 20. detsembri 2005. aasta määrust (EÜ) nr 2166/2005, millega kehtestatakse meetmed Kantaabria mere ja Pürenee poolsaare läänerannikuvete uusmeremaa merluusi ja norra salehomaari varude taastamiseks, [5] eriti selle artikleid 4 ja 8,

võttes arvesse nõukogu 23. veebruari 2006. aasta määrust (EÜ) nr 388/2006, millega kehtestatakse Biskaia lahe merikeelevaru säästva kasutamise mitmeaastane kava, [6] eriti selle artiklit 4,

võttes arvesse nõukogu 7. mai 2007. aasta määrust (EÜ) nr 509/2007, millega kehtestatakse La Manche'i lääneosa merikeelevaru säästva kasutamise mitmeaastane kava, [7] eriti selle artikleid 3 ja 5,

võttes arvesse nõukogu 11. juuni 2007. aasta määrust (EÜ) nr 676/2007, millega kehtestatakse Põhjamere lesta- ja merikeelevarude püügi mitmeaastane majandamiskava, [8] eriti selle artikleid 6 ja 9,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut

ning arvestades järgmist:

(1) Määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 4 kohaselt peab nõukogu vastu võtma meetmed, mis tagavad juurdepääsu vetele ja kalavarudele ning säästva kalandustegevuse, võttes arvesse kättesaadavaid teadussoovitusi ning eelkõige kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) aruannet.

(2) Nõukogu on määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 alusel kohustatud kehtestama iga kalapüügiliigi või kalapüügiliikide rühma lubatud kogupüügimahu (TAC). Kalapüügivõimalused tuleks jaotada liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel kõnesoleva määruse artikliga 20 kindlaksmääratud kriteeriumide kohaselt.

(3) Lubatud kogupüügi ja kvootide tulemusliku reguleerimise tagamiseks tuleks kehtestada konkreetsed kalapüügitingimused.

(4) Kalavarude reguleerimise põhimõtted ja teatav kord on vaja kehtestada ühenduse tasandil, et võimaldada liikmesriikidel tagada nende lipu all sõitvate laevade haldamine.

(5) Määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 3 on sätestatud kalapüügivõimaluste jaotamisega seotud olulised mõisted.

(6) Kalapüügivõimalusi tuleks kasutada vastavalt ühenduse asjakohastele õigusaktidele, arvestades eriti komisjoni 22. septembri 1983. aasta määrust (EMÜ) nr 2807/83, milles sätestatakse liikmesriikide kalasaaki käsitleva teabe registreerimise üksikasjalikud eeskirjad, [9] nõukogu 22. septembri 1986. aasta määrust (EMÜ) nr 2930/86 kalalaevade omaduste määratlemise kohta, [10] komisjoni 20. mai 1987. aasta määrust (EMÜ) nr 1381/87, millega kehtestatakse kalalaevade tähistamist ja dokumenteerimist käsitlevad üksikasjalikud eeskirjad, [11] nõukogu 17. detsembri 1991. aasta määrust (EMÜ) nr 3880/91 Atlandi ookeani kirdeosas kalastavate liikmesriikide nominaalsaagi statistiliste andmete esitamise kohta, [12] nõukogu 12. oktoobri 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 2847/93, millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem, [13] nõukogu 27. juuni 1994. aasta määrust (EÜ) nr 1626/94, millega nähakse ette kalapüügilube käsitlevad üldsätted, [14] nõukogu 30. märtsi 1998. aasta määrust (EÜ) nr 850/98 kalavarude kaitsest noorte mereorganismide kaitseks võetud tehniliste meetmete kaudu, [15] nõukogu 29. juuni 1998. aasta määrust (EÜ) nr 1434/98, millega täpsustatakse tingimusi, mille alusel võib lossida heeringat muuks tööstuslikuks otstarbeks kui vahetult inimtoiduks, [16] nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrust (EÜ) nr 2347/2002, millega kehtestatakse süvamere kalavarude püügi suhtes kohaldatavad konkreetsed juurdepääsunõuded ja nendega seotud tingimused, [17] nõukogu 4. novembri 2003. aasta määrust (EÜ) nr 1954/2003, mis käsitleb teatavate ühenduse kalastuspiirkondade ja kalavarudega seotud püügikoormuse korraldamist, [18] komisjoni 18. detsembri 2003. aasta määrust (EÜ) nr 2244/2003, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad laevaseire satelliitsüsteemide kohta, [19] määrust (EÜ) nr 423/2004, nõukogu 22. märtsi 2004. aasta määrust (EÜ) nr 601/2004, millega sätestatakse teatavad kalastustegevuse suhtes kohaldatavad kontrollimeetmed Antarktika vete elusressursside kaitse konventsiooni alla kuuluvas piirkonnas, [20] määrust (EÜ) nr 811/2004, nõukogu 20. detsembri 2005. aasta määrust (EÜ) nr 2115/2005, millega kehtestatakse süvalesta varude taastamise kava Loode-Atlandi Kalastusorganisatsiooni raames, [21] määrust (EÜ) nr 2166/2005, määrust (EÜ) nr 388/2006, nõukogu 21. detsembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1967/2006, mis käsitleb Vahemere kalavarude säästva kasutamise majandamismeetmeid, [22] määrust (EÜ) nr 509/2007, nõukogu 7. mai 2007. aasta määrust (EÜ) nr 520/2007, milles sätestatakse tehnilised meetmed teatavate pika rändega kalavarude kaitseks, [23] määrust (EÜ) nr 676/2007, nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 1386/2007, milles sätestatakse Loode-Atlandi Kalastusorganisatsiooni reguleeritavas piirkonnas kohaldatavad kaitse- ja rakendusmeetmed, [24] nõukogu määrust (EÜ) nr [….]/2008, milles käsitletakse ühenduse kalalaevadele loa andmist püügiks ühenduse vetest väljaspool ning kolmandate riikide laevade juurdepääsu ühenduse vetele, [25] ning nõukogu määrust (EÜ) nr [….]/2008, millega kehtestatakse 2009. ja 2010. aastaks ühenduse kalalaevadele püügivõimalused seoses teatavate süvamere kalavarudega [26].

(7) Tuleks selgitada, et käesoleva määruse sätteid tuleks kohaldada juhul, kui mereorganisme, mis on püütud üksnes teadusuuringute eesmärgil toimunud kalastustegevuse käigus, müüakse, säilitatakse, esitletakse või pakutakse müügiks ükskõik millisel eesmärgil.

(8) Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) nõuande kohaselt on vaja ICES VIII püügipiirkonnas jätkata anšoovisepüügi suhtes püügi piirnormide reguleerimise süsteemi kohaldamist. Komisjon peaks kehtestama anšoovisepüügi piirnormid ICES VIII püügipiirkonnas 2008. aasta esimesel poolel kogutud teaduslike andmete ja mitmeaastase majandamiskava raames aset leidvate läbirääkimiste alusel.

(9) ICESi nõuande kohaselt on vaja ICES IIIa ja IV püügipiirkonnas ning IIa püügipiirkonna EÜ vetes säilitada tobiapüügi suhtes püügikoormuse reguleerimise süsteem ja see läbi vaadata.

(10) ICESi viimaste teadusnõuannete kohase üleminekumeetmena tuleks veelgi vähendada teatavate süvamereliikide püügikoormust.

(11) Määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 alusel on nõukogu kohustatud tegema otsuse püügi piirnormide ja/või püügikoormuse piirangutega seotud tingimuste kohta. Teadussoovitustest selgub, et kokkulepitud lubatud kogupüüki (TAC) märkimisväärselt ületav püügimaht ohustab kalapüügi jätkusuutlikkust. Seetõttu on asjakohane kehtestada lisatingimused, mille tulemuseks on kokkulepitud kalapüügivõimaluste tõhusam rakendamine.

(12) Loode-Atlandi kalastusorganisatsioon (NAFO) võttis oma 2008. aasta koosolekul vastu mitmed tehnilised ja kontrollimeetmed. Need meetmed on vaja rakendada.

(13) [Antarktika vete elusressursside kaitse komisjoni (CCAMLR) osalised võtsid XXVI aastakoosolekul 2007. aastal vastu asjakohased püügi piirmäärad seoses varudega, mis on tavapäraseks püügiks avatud CCAMLRi liikmetele. CCAMLR kiitis heaks ka ühenduse laevade osalemise Dissostichus spp. uurimuslikus püügis FAO alapiirkondades 88.1 ja 88.2 ning rajoonides 58.4.1, 58.4.2, 58.4.3a ja 58.4.3b ning kehtestas asjaomase kalapüügi jaoks püügi ja kaaspüügi piirnormid ning teatavad konkreetsed tehnilised meetmed. Kõnealused piirangud ja tehnilised meetmed tuleks samuti rakendada.]

(14) [Et täita ühenduse kui CCAMLRi lepinguosalise võetud rahvusvahelisi kohustusi, mille hulka kuulub kohustus kohaldada CCAMLRi komisjoni võetud meetmeid, tuleks rakendada nimetatud komisjoni poolt kalastushooajaks 2008–2009 kehtestatud lubatud kogupüük ning asjaomased ajapiirangud.]

(15) Nõukogu 6. mai 1996. aasta määruse (EÜ) nr 847/96, millega kehtestatakse lubatud kogupüükide (TAC) ja kvootide haldamise täiendavad tingimused ühest aastast teise ülekandmisel, [27] artikli 2 kohaselt on vaja kindlaks määrata varud, mille suhtes kohaldatakse erinevaid määruses osutatud meetmeid.

(16) Ühendus on kalandussuhteid käsitlevate kokkulepete ja protokollidega ettenähtud korras kalapüügiõiguste üle nõu pidanud Norra, [28] Fääri saarte [29] ja Gröönimaaga [30].

(17) Ühendus on mitme piirkondliku kalandusorganisatsiooni lepinguosaline. Need kalandusorganisatsioonid on soovitanud kehtestada teatavate liikide suhtes püügi- ja/või püügikoormuse piirangud ning muud kaitse-eeskirjad. Seetõttu peaks ühendus sellised soovitused rakendama.

(18) Kirde-Atlandi kalanduskomisjoni (NEAFC) novembris 2008 kooskõlastatud soovituse järgimiseks on vaja vastu võtta süvamereliikide kaitse- ja majandamismeetmed NEAFCi reguleerimispiirkonnas eelkõige püügikoormuse tasandil.

(19) 2008. aasta jooksul võimaldati teatavatel tingimustel kasutada alternatiivset, kilovatt-päevade arvu ülemmääral põhinevat püügikoormuse reguleerimist, et hakata sellist süsteemi järkjärguliselt üldiselt rakendama. Tursavarude taastamise kavaga seotud püügikoormuse piiramise puhul minnakse 2009. aastal üldiselt üle kilovatt-päevadel põhinevale reguleerimisele, samas muude püügikoormuse süsteemide puhul säilitatakse 2009. aastal praegu kehtiv süsteem, sh võimalus jätta kilovatt-päevadel põhineva kava rakendamine asjaomase liikmesriigi otsustada.

(20) Püügikoormuse reguleerimise järelevalve ja kontrolli tõhustamiseks on vaja säilitada teatavad ajutised sätted laevaseiresüsteemi (VMS) andmete kasutamise kohta.

(21) Määruses (EÜ) nr 509/2007 sätestatud merikeele püügikoormuse piirangute kohandamiseks tuleks kehtestada teistsugune kord, et püügikoormus oleks kooskõlas lubatud kogupüügiga vastavalt kõnealuse määruse artikli 5 lõikele 2.

(22) Määruses (EÜ) nr 676/2007 sätestatud merilesta ja merikeele püügikoormuse piirangute kohandamiseks tuleks kehtestada teistsugune kord, et püügikoormus oleks kooskõlas lubatud kogupüügiga vastavalt kõnealuse määruse artikli 9 lõikele 2.

(23) Põhjamere, Skagerraki ja La Manche’i lääneosa, Iiri mere ning Šotimaa lääneranniku vete tursavarude ning ICES VIIIc ja IXa püügipiirkonna merluusivarude ja norra salehomaari varude lubatavat püügikoormust on vaja kohandada püügikoormuse reguleerimise kava raames.

(24) Kalavarude kaitse parandamiseks tuleks 2009. aastal rakendada püügitegevuse suhtes teatavaid täiendavaid kontrollimeetmeid ja püügi tehnilisi tingimusi.

(25) Võttes arvesse komisjoni avaldust kalandusministrite kohtumisel 2007. aasta detsembris ning 2008. aastal järgnenud teaduslikke nõuandeid ja nõupidamisi sidusrühmadega, on asjakohane võtta lisaks sihtpüügi ja kaaspüügi piirangute kehtestamisele muid meetmeid, et kaitsta sinise molva kudekogumeid ICES VIa püügipiirkonnas

(26) Teadusuuringud on näidanud, et püügitavad nakkevõrkude ja takervõrkudega püügil ICES VIa, VIb, VIIb, VIIc, VIIj, VIIk VIII, IX, X ja XII püügipiirkonnas ohustavad tõsiselt süvamerekalade varusid. Kuni püsivamate meetmete võtmiseni on vaja kehtestada üleminekumeetmed, et kõnealune püük toimuks teatavatel tingimustel.

(27) [Kooskõlas Euroopa Ühenduse ja Norra vahelise [..]. novembri 2008. aasta lõppotsuste protokolliga tuleks veetavate püüniste selektiivsuse parandamiseks võetavaid tehnilisi meetmeid, mille eesmärk on vähendada merlangi vette tagasi laskmist Põhjameres, katsetada 2009. aasta esimesel poolel.]

(28) Merluusi ja norra salehomaari varude säästva kasutamise tagamiseks ja vette tagasi laskmise vähendamiseks tuleks ICES VIIIa, VIIIb ja VIIId püügipiirkonnas lubada selektiivsete püügivahendite uusimate täiustuste kasutamist.

(29) Teatavates liikide kaitseks ettenähtud piirkondades, kus püük on keelatud, tuleks lubada püügivahendeid, mis ei püüa norra salehomaari.

(30) Kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) nõuande kohaselt ei ole teatavad heeringa kudemiskohtade sulgemised vajalikud selle liigi säästva kasutamise tagamiseks ICES VIa püügipiirkonnas.

(31) Tuleks jätkata kolmanda riigi kalapüügilaeva püütud ja pärast seda külmutatud kala lossimise ja ümberlaadimise kontrollimist ühenduse sadamates vastavalt NEAFC soovitustele. 2008. aastal soovitas NEAFC asendada teatav hulk kalalaevu nende laevade nimekirjas, mille puhul on kinnitust leidnud tegelemine ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga. Tuleks tagada kõnealuste soovituste rakendamine ühenduse õiguskorras.

(32) Kaheksajala kaitsele kaasaaitamiseks ja eelkõige tema noorisendite kaitsmiseks tuleb 2009. aastal jätta samaks Kesk-Atlandi idaosa kalanduskomisjoni (CECAF) piirkonnas asuvatest ja kolmandate riikide suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla kuuluvatest vetest pärit kaheksajala alammõõt, kuni võetakse vastu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 850/98.

(33) STECFi arvamust arvesse võttes tuleks lubada 2009. aastal kalapüüki elektriimpulsse kasutava piimtraaliga teatavatel tingimustel ICES IVc piirkonnas ja IVb piirkonna lõunaosas.

(34) [Ameerika Troopikatuunide Komisjon (IATTC) jättis 2008. aasta aastakoosolekul vastu võtmata kulduim-tuuni, suursilm-tuuni ja vööttuuni püügipiirangud ning ehkki ühendus ei ole IATTC liige, on siiski vaja võtta meetmed kõnealuse organisatsiooni jurisdiktsiooni alla kuuluvate ressursside säästva majandamise tagamiseks.]

(35) [Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjon (WCPFC) võttis kolmandal aastakoosolekul vastu kulduim-tuuni, suursilm-tuuni, vööttuuni, mõõkkala ja Vaikse ookeani lõunaosa pikkuim-tuuni püügikoormuse piirangud ja nende kaaspüüki käsitlevad tehnilised meetmed. Ühendus on WCPFC liige alates 2005. aasta jaanuarist. Seepärast on vaja lülitada need meetmed ühenduse õigusesse, et tagada kõnealuse organisatsiooni jurisdiktsiooni all olevate varude säästlik majandamine.]

(36) Vahemere üldine kalanduskomisjon (GFCM) võttis 2007. ja 2008. aasta aastakoosolekul vastu mitu soovitust tehniliste meetmete kohta teatavate liikide püügil Vahemeres, samuti sadamariigi kontrolli kava, kehtestades ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga võitlemiseks sadamakontrolli süsteemi, võttes arvesse GFCMi piirkonna eripära ning takistades ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga tegelenud laevadel GFCMi lepinguosaliste sadamate kasutamist. Kalavarude kaitse parandamiseks ja looduse kaitsmiseks kalapüügi kahjulike mõjude eest on vaja neid meetmeid 2009. aastal rakendada, kuni võetakse vastu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1967/2006. Võttes arvesse ühenduse õiguse kohast olemasolevat kohustust kontrollida hariliku tuuni püügiga tegelevaid laevu ning selleks, et tagada, et GFCMi soovituse kohane kontroll annab soovitud tulemusi, on vaja läbi viia protsentuaalselt rohkem kontrollimisi, kui GFCMi soovitatud miinimumprotsendi ulatuses.

(37) Kagu-Atlandi kalandusorganisatsioon (SEAFO) võttis 2008. aasta aastakoosolekul vastu püügi piirnormid veel kahe kalavaru suhtes SEAFO konventsiooni piirkonnas. Need meetmed on vaja rakendada ühenduse õiguses.

(38) [Nii 2007. kui ka 2008. aastal võttis India Ookeani Tuunikomisjon (IOTC) aastakoosolekul vastu mitu haldus- ja kontrollimeedet. Need meetmed on vaja rakendada ühenduse õiguses.]

(39) [Vaikse ookeani lõunaosa piirkondliku kalandusorganisatsiooni (SPFO) loomise kolmandal rahvusvahelisel koosolekul 2007. aasta mais võtsid osalejad vastu ajutised meetmed nii pelaagilise kalapüügi kui ka põhjalähedase püügi reguleerimiseks Vaikse ookeani lõunaosas. Need meetmed on vaja rakendada ühenduse õiguses.]

(40) Rahvusvaheline Atlandi Tuunikaitse Komisjon (ICCAT) võttis 2008. aasta aastakoosolekul vastu kvoodid ja kohandatud kvoodid, et kajastada ICCAT lepinguosaliste poolt kasutamata jäänud ja ettenähtust rohkem kasutatud kalapüügivõimalusi. Lisaks võttis ICCAT 2009. aastal vastu tehnilise kaitsemeetme Vahemere mõõkkala suhtes. Kalavarude kaitse parandamiseks on oluline seda meedet rakendada.]

(41) Selleks, et tagada kolmandate riikide kalalaevade poolt ühenduse vetes püütud põhjaputassuu saagi õige arvestamine, tuleb säilitada asjaomaseid laevu käsitlevad tugevdatud järelevalve sätted.

(42) Ühendus on olnud hariliku tuuni kaitse konventsiooni (CCSBT) mittelepinguosaline koostööpartner alates 2007. aasta jaanuarist. Konventsiooniga, millega loodi kõnealune komisjon, on kehtestatud raamistik tihedamaks rahvusvaheliseks koostööks, et tagada hariliku tuuni kaitse ja optimaalne kasutamine. Mittelepinguosalise koostööpartnerina on ühendus võtnud kohustuse rakendada CCSBT võetud meetmed. CCSBT kehtestas 2008. aasta aastakoosolekul püügipiirangud CCSBT konventsiooni piirkonna kalavarudele seoses ühenduse kalalaevadega. Need meetmed on vaja rakendada ühenduse õiguses.

(43) Võttes arvesse 2003. aasta ühinemisakti artikli 6 lõiget 9, vastutab ühendus uute liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel sõlmitud kalanduskokkulepete haldamise eest. Poola on olnud Beringi mere keskosa süsikavarude kaitse ja majandamise konventsiooni liige alates 1994. aastast. Kõnealune konventsioon võttis 2008. aasta aastakoosolekul vastu Beringi mere keskosa süsikavarude kaitse ja majandamise meetmed. Need meetmed on vaja rakendada ühenduse õiguses.

(44) Selleks, et tagada ühenduse kaluritele elatusvõimalus ning vältida varude ohustamist ja kõiki võimalikke raskusi, mis tulenevad nõukogu 21. jaanuari 2008. aasta määruse (EÜ) nr 40/2008, millega määratakse 2008. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning lisatingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes, [31] kehtivuse lõppemisest, on tähtis avada kõnealused püügipiirkonnad 1. jaanuaril 2009 ning jätta kehtima mõned kõnealuse määruse eeskirjad 2009. aasta jaanuaris. Küsimuse kiireloomulisuse tõttu on hädavajalik teha erand kuue nädala pikkuse aja suhtes, millele viidatakse Euroopa Liidu lepingu ning Euroopa Ühenduse asutamislepingu juurde kuuluva protokolli (riikide parlamentide funktsiooni kohta Euroopa Liidus) I jaotise artiklis 3,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I PEATÜKK

Reguleerimisala ja mõisted

Artikkel 1

Sisu

Käesoleva määrusega nähakse ette teatavate kalavarude ja kalavarurühmadega seotud püügivõimalused 2009. aastaks ning lisatingimused, mille kohaselt neid püügivõimalusi tohib kasutada.

Lisaks määratakse kindlaks teatavad püügikoormuse piirangud ja nendega seotud tingimused 2010. aasta jaanuariks ning teatavate Antarktika kalavarude osas määratakse püügivõimalused ja eritingimused kindlaks IE lisas nimetatud ajavahemikeks.

Artikkel 2

Reguleerimisala

1. Kui ei ole sätestatud teisiti, kohaldatakse käesolevat määrust

a) ühenduse kalalaevade suhtes (edaspidi „ühenduse laevad”) ning

b) kolmanda riigi lipu all sõitvate ja kolmandas riigis registreeritud kalalaevade suhtes (edaspidi „kolmanda riigi kalalaevad”), kui need viibivad ühenduse vetes (edaspidi „EÜ veed”).

2. Erandina lõikest 1 ei kohaldata käesoleva määruse sätteid, välja arvatud III lisa punkt 4.2 ning XI lisa joonealune märkus 1, kalapüügi suhtes, mis toimub üksnes teadusuuringute otstarbel lipuliikmesriigi loal ja järelevalve all ning millest on eelnevalt teavitatud komisjoni ja liikmesriike, kelle vetes uuringud toimuvad. Teadusuuringute eesmärgil püügitoiminguid läbi viiv liikmesriik teavitab komisjoni, liikmesriike, kelle vetes uuringud toimuvad, ICESit ning STECFi kogu selliste püügitoimingute käigus püütud saagist.

Artikkel 3

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse lisaks määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 3 sätestatud mõistetele järgmisi mõisteid:

a) „lubatud kogupüük” (TAC) – igast kalavarust aastas püüda ja lossida lubatav kogus;

b) „kvoot” – ühendusele, liikmesriigile või kolmandale riigile eraldatud osa lubatud kogupüügist;

c) „rahvusvahelised veed” – veed, mis ei kuulu ühegi riigi suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla.

Artikkel 4

Püügipiirkonnad

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi püügipiirkondade määratlusi:

a) ICES (Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu) püügipiirkonnad vastavalt määrusele (EMÜ) nr 3880/91;

b) „Skagerrak” – ala, mis piirneb läänes Hanstholmi majakast Lindesnesi majakani ulatuva joonega ning lõunas Skageni majakast Tistlarna majakani ja sealt Rootsi ranniku lähima punktini ulatuva joonega;

c) „Kattegat” – ala, mis piirneb põhjas Skageni majakast Tistlarna majakani ja sealt Rootsi ranniku lähima punktini ulatuva joonega ning lõunast Hasenørest Gnibenini, Korshagest Spodsbjergini ja Gilbjerg Hovedist Kullenini ulatuva joonega;

d) „Cádizi laht” – ICES püügipiirkonna IXa ala, mis jääb 7°23′48″ läänepikkusest ida poole;

e) GFCM (Vahemere üldise kalanduskomisjoni) lepinguga hõlmatud piirkond, nagu on määratletud nõukogu 16. juuni 1998. aasta otsuses 98/416/EÜ Euroopa Ühenduse liitumise kohta Vahemere üldise kalanduskomisjoniga [32];

f) CECAF (Kesk-Atlandi idaosa ehk FAO peamine püügipiirkond 34) püügipiirkonnad, nagu on kindlaks määratud nõukogu 23. oktoobri 1995. aasta määruses (EÜ) nr 2597/95 nominaalsaagi statistiliste andmete esitamise kohta liikmesriikide poolt, kes kalastavad teatavates väljaspool Atlandi ookeani põhjaosa asuvates piirkondades [33];

g) „NEAFC konventsiooni piirkond” – nõukogu 13. juuli 1981. aasta otsusele 81/608/EMÜ (Kirde-Atlandi tulevase mitmepoolse kalandusalase koostöö konventsiooni kohta) [34] lisatud konventsiooni artiklis 1 määratletud piirkonna veed;

h) „NEAFC reguleeritav piirkond” – NEAFC konventsiooni piirkonna veed, mis ulatuvad kaugemale kui NEAFC osalisriikide jurisdiktsiooni alla kuuluvad veed;

i) NAFO (Loode-Atlandi kalastusorganisatsioon) püügipiirkonnad, nagu on määratletud nõukogu 30. juuni 1993. aasta määruses (EMÜ) nr 2018/93 Loode-Atlandi piirkonnas kalastavate liikmesriikide saagi ja kalandustegevuse statistiliste andmete esitamise kohta [35];

j) „NAFO reguleerimispiirkond” – see osa Loode-Atlandi kalastusorganisatsiooni (NAFO) konventsiooni piirkonnast, mis ei kuulu rannikuäärsete riikide suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla;

k) SEAFO (Kagu-Atlandi kalastusorganisatsioon) püügipiirkonnad, nagu on määratletud nõukogu 22. juuli 2002. aasta otsuses nr 2002/738/EÜ Euroopa Ühenduse Atlandi ookeani kaguosa kalavarude kaitse ja majandamise konventsiooniga ühinemise kohta [36];

l) ICCAT (Rahvusvaheline Atlandi Tuunikaitse Komisjon) püügipiirkond, nagu on määratletud nõukogu 9. juuni 1986. aasta otsuses 86/238/EMÜ ühenduse ühinemise kohta rahvusvahelise Atlandi tuunikala kaitse konventsiooniga, mida muudeti Pariisis 10. juulil 1984. aastal alla kirjutatud konventsiooni osalisriikide täievoliliste esindajate konverentsi lõppaktile lisatud protokolliga [37];

m) CCAMLR (Antarktika vete elusressursside kaitse konventsioon) püügipiirkonnad, nagu on määratletud määruses (EÜ) nr 601/2004;

n) IATTC (Ameerika Troopikatuunide Komisjon) püügipiirkond, nagu on määratletud nõukogu 22. mai 2006. aasta otsuses 2006/539/EÜ Ameerika Ühendriikide ja Costa Rica Vabariigi vahelise 1949. aasta konventsiooniga moodustatud Ameerika Troopikatuunide Komisjoni tugevdamise konventsiooni sõlmimise kohta Euroopa Ühenduse nimel [38];

o) IOTC (India Ookeani Tuunikomisjon) püügipiirkond, nagu on määratletud nõukogu 18. septembri 1995. aasta otsuses 95/399/EÜ ühenduse ühinemise kohta India Ookeani Tuunikomisjoni moodustamise lepinguga [39];

p) „Vaikse ookeani lõunaosa piirkondliku kalandusorganisatsiooni (SPFO) püügipiirkond” – ekvaatorist lõuna poole jääv avamerepiirkond, mis on CCAMLR piirkonnast põhja pool, nõukogu 6. juuli 2006. aasta otsuses 2006/496/EÜ (Euroopa Ühenduse nimel India ookeani lõunaosa kalanduskokkuleppe allkirjastamise kohta) [40] määratletud SIOFA piirkonnast ida pool ning Lõuna-Ameerika riikide kalandusjurisdiktsiooni alla kuuluvatest piirkondadest lääne pool;

q) WCPFC (Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjon) piirkond – nagu on määratletud nõukogu 26. aprilli 2004. aasta otsuses 2005/75/EÜ ühenduse ühinemise kohta Vaikse ookeani lääne- ja keskosa pika rändega kalavarude kaitse ja majandamise konventsiooniga [41];

r) „Beringi mere avameri” – Beringi mere avamere piirkond, mis on kaugemal kui 200 meremiili lähtejoontest, millest mõõdetakse Beringi mere rannikuäärsete riikide territoriaalmere laiust.

II PEATÜKK

Ühenduse laevade kalapüügivõimalused ja nendega seotud tingimused

Artikkel 5

Püügi piirnormid ja nende jaotamine

1. Ühenduse laevade püügi piirnormid ühenduse vetes ja teatavates väljaspool ühendust asuvates vetes, kõnealuste piirnormide jaotus liikmesriikide vahel ning määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 2 kohased lisatingimused on sätestatud I lisas.

2. Ühenduse laevadel on lubatud kalastada I lisas sätestatud kvootide piires vastavalt artiklites 11, 20 ja 21 sätestatud tingimustele vetes, mis kuuluvad Fääri saarte, Gröönimaa, Islandi ja Norra kalandusjurisdiktsiooni alla ning Jan Mayeni ümbruse kalastuspiirkonda.

3. Komisjon kehtestab tobiapüügi piirnormid ICES IIIa ja IV püügipiirkonnas ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vetes vastavalt IID lisa punktis 6 sätestatud korrale.

4. Komisjon kehtestab ühenduse kasutuses olevaks moivapüügi püügi piirnormiks ICES V, XIV püügipiirkonna Gröönimaa vetes 7,7 % moiva lubatud kogupüügist niipea, kui lubatud kogupüük on kindlaks määratud.

5. Komisjon võib määruse (EÜ) nr 2371/2009 artikli 30 lõikes 2 kehtestatud korras läbi vaadata tursiku püügi piirnormi ICES IIIa püügipiirkonnas ja ICES IIa ja IV püügipiirkonna EÜ vetes, kilu püügi piirnormi ICES IIa ja IV püügipiirkonna EÜ vetes, pidades silmas 2009. aasta esimesel poolel kogutud teaduslikke andmeid.

6. Komisjon võib kehtestada anšoovisevaru püügi piirnormi ICES VIII püügipiirkonnas vastavalt määruse (EÜ) nr 2371/2009 artikli 30 lõikes 2 sätestatud korrale ning pidades silmas 2009. aasta esimesel poolel kogutud teaduslikke andmeid.

7. Lõike 5 kohasest norra tursiku varude läbivaatamisest tulenevalt võib komisjon määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 30 lõikes 2 kehtestatud korras läbi vaadata merlangipüügi piirnormi ICES IIIa ja IV püügipiirkonnas ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vetes ning kilttursa püügi piirnormi ICES IIIa püügipiirkonnas ja ICES IIIb, IIIc ja IIId püügipiirkonna EÜ vetes ja ICES IV püügipiirkonnas ja ICES IIa püügipiirkonna EÜ vetes, et võtta norra tursiku püügil arvesse tööstuslikku kaaspüüki.

Artikkel 6

Keelatud liigid

Ühenduse laevadel on kõigis ühenduse vetes ja väljaspool ühendust asuvates vetes keelatud püüda, pardal hoida, ümber laadida ja lossida järgmisi liike:

– hiidhai (Cetorhinus maximus),

– mõrtsukhai (Carcharodon carcharias).

Artikkel 7

Püügivõimaluste jaotamist käsitlevad erisätted

1. I lisas sätestatud kalapüügivõimalused jaotatakse liikmesriikide vahel nii, et need ei piira:

a) määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 lõike 5 kohast kalapüügivõimaluste vahetamist;

b) määruse (EMÜ) nr 2847/93 artikli 21 lõike 4, artikli 23 lõike 1 ja artikli 32 lõike 2 kohaseid, määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 23 lõike 4 kohaseid või määruse (EÜ) nr […]/2008 kohaseid ümberjaotamisi;

c) määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 3 kohast lubatud lisakoguste lossimist;

d) koguste peatamist määruse (EÜ) nr 847/96 artikliga 4 ettenähtud korras;

e) vähendamisi määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 5 kohaselt.

2. Erandina määrusest (EÜ) nr 847/96 kohaldatakse kvootide kinnipidamiseks ja nende ülekandmiseks 2010. aastasse kõnealuse määruse artikli 4 lõiget 2 kõigi kalavarude suhtes, mille suhtes kohaldatakse analüütilist lubatud kogupüüki.

Artikkel 8

Püügikoormuse piirangud ja nendega seotud tingimused kalavarude majandamisel

1. Alates 1. veebruarist 2009 kuni 31. jaanuarini 2010 kohaldatakse püügikoormuse piiranguid ja nendega seotud tingimusi järgmiselt:

a) IIA lisa kohaldatakse Kattegati, Skagerraki ja ICES IV, VIa, VIIa, VIId, VIIe–k püügipiirkonna ning ICES IIa ja Vb püügipiirkonna EÜ vete teatavate kalavarude majandamise suhtes;

b) IIB lisa kohaldatakse merluusi- ja norra salehomaari varude majandamise suhtes ICES VIIIc ja IXa püügipiirkonnas, välja arvatud Cádizi lahes;

c) IIC lisa kohaldatakse ICES VIIe püügipiirkonnas merikeelevarude majandamise suhtes;

d) IID lisa kohaldatakse ICES IIIa ja IV püügipiirkonna ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vete tobiavarude majandamise suhtes.

2. Ajavahemikul 1.– 31. jaanuar 2009 kohaldatakse lõikes 1 nimetatud varude suhtes jätkuvalt määruse (EÜ) nr 40/2008 IIA, IIB, IIC ja IID lisas sätestatud püügikoormuse piiranguid ja nendega seotud tingimusi.

3. Komisjon kehtestab tobiapüügi püügikoormuse 2009. aastaks ICES IIIa ja IV püügipiirkonnas ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vetes IID lisa punktides 4–5 sätestatud korras.

4. Liikmesriigid tagavad, et 2009. aastal ei ületa süvamerepüügi luba omavate laevade püügikoormuse tasemed (mõõdetuna sadamast äraoldud kilovatt-püügipäevades) 65 % keskmisest aastasest püügikoormusest, mida asjaomase liikmesriigi laevad kasutasid 2003. aastal püügireisidel, mille jaoks neil oli süvamerepüügi luba ja/või mille jooksul püüti määruse (EÜ) nr 2347/2002 I ja II lisas loetletud süvamereliike. Käesolevat lõiget kohaldatakse ainult nende püügireiside suhtes, kus püüti üle 100 kg süvamereliike, välja arvatud põhjaatlandi hõbekala.

Artikkel 9

Saagi ja kaaspüügi lossimise tingimused

1. Kalavarusid, mille suhtes on kehtestatud püügipiirangud, võib pardal hoida või laevalt lossida ainult juhul, kui:

a) saagi on püüdnud sellise liikmesriigi laevad, millel on kvoot, ning kõnealune kvoot ei ole ammendatud või

b) saak moodustab osa ühendusele kuuluvast püügiosast, mis ei ole kvootidena liikmesriikide vahel ära jaotatud ega ammendatud.

2. Erandina lõikest 1 võib järgmistesse liikidesse kuuluvat kala pardal hoida ja lossida ka siis, kui liikmesriigil ei ole kvooti või kui kvoot või püügiosa on ammendatud:

a) muud liigid kui heeringas ja makrell, tingimusel, et

i) neid püütakse segamini teiste liikidega, kasutades võrke silmasuurusega alla 32 mm määruse (EÜ) nr 850/98 artikli 4 kohaselt ning

ii) saaki ei sordita pardal ega lossimisel

või

b) makrell, tingimusel et

i) makrelli püütakse segamini stauriidi või sardiiniga;

ii) makrelli mass ei ületa 10 % kogu pardal oleva makrelli, stauriidi ja sardiini massist ja

iii) saaki ei sordita pardal ega lossimisel.

3. Kõik lossimised, välja arvatud lõike 2 kohane püük, arvatakse kvoodist või, kui ühenduse osa ei ole kvootidena liikmesriikide vahel ära jaotatud, ühenduse osast maha.

4. Kaaspüügi määr ja kõrvaldamine määratakse kindlaks määruse (EÜ) nr 850/98 artiklitega 4 ja 11 ettenähtud korras.

Artikkel 10

Sortimata lossimised ICES IIIa, IV ja VIId püügipiirkonnas ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vetes

1. Määruse (EÜ) nr 1434/98 (heeringa pardal hoidmise keelustamise kohta teatavatel tingimustel) artikli 2 lõiget 1 ei kohaldata ICES IIIa, IV ja VIId püügipiirkonnas ja IIa püügipiirkonna EÜ vetes püütud heeringa suhtes.

2. Kui liikmesriigi heeringapüügi piirnormid ICES IIIa, IV ja VIId püügipiirkonnas ning IIa püügipiirkonna EÜ vetes on ammendatud, ei tohi asjaomase liikmesriigi lipu all sõitvad ühenduses registreeritud laevad, kes tegutsevad püügipiirkonnas, mille suhtes kehtivad asjaomased püügipiirangud, lossida sortimata ja heeringat sisaldavaid saake.

3. Liikmesriigid tagavad, et kasutatakse nõuetekohast proovivõtusüsteemi, mis võimaldab tulemuslikult kontrollida ICES IIIa, IV ja VIId püügipiirkonnas ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vetes püütud, sortimata lossitud saagi koguseid liikide kaupa.

4. ICES IIIa, IV ja VIId püügipiirkonnas ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vetes püütud, sortimata kalasaaki võib lossida ainult sadamates või lossimiskohtades, kus on kasutusel lõikes 3 osutatud proovivõtusüsteem.

Artikkel 11

Juurdepääsupiirangud

Ühenduse laevad ei tohi kalastada Skagerrakis 12 meremiili ulatuses Norra lähtejoontest. Taani ja Rootsi lipu all sõitvatel laevadel on siiski lubatud kalastada kuni nelja meremiili kaugusel Norra lähtejoontest.

Artikkel 12

Võrgusilma suuruse ja võrguniidi jämeduse määramine

Võrgusilma suurus ja võrguniidi jämedus määratakse kindlaks komisjoni 24. jaanuari 2003. aasta määruse (EÜ) nr 129/2003 (millega sätestatakse kalavõrkude silmasuuruse ja võrguniidi jämeduse määramise üksikasjalikud eeskirjad) [42] kohaselt, kui ühenduse inspektorid, komisjoni inspektorid ja riiklikud inspektorid kontrollivad ühenduse kalalaevu.

Artikkel 13

Tehnilised ja kontrollialased üleminekumeetmed

Ühenduse laevade suhtes kohaldatavad tehnilised ja kontrollialased üleminekumeetmed on sätestatud III lisas.

III PEATÜKK

Kolmanda riigi kalalaevade püügi piirnormid ja nendega seotud tingimused

Artikkel 14

Loa andmine

Venezuela või Norra lipu all sõitvatel kalalaevadel ning Fääri saartel registreeritud kalalaevadel on lubatud kalastada ühenduse vetes I lisas sätestatud püügi piirnormide alusel ning määruse (EÜ) nr […]/2008 III peatükiga ja käesoleva määruse artiklitega 15–18 ja 22–28 ettenähtud tingimustel.

Artikkel 15

Keelatud liigid

Kolmandate riikide kalalaevadel on kõigis ühenduse vetes keelatud püüda, pardal hoida, ümber laadida ja lossida järgmisi liike:

– hiidhai (Cetorhinus maximus),

– mõrtsukhai (Carcharodon carcharias).

Artikkel 16

Geograafilised piirangud

1. Norra lipu all sõitvatel või Fääri saartel registreeritud kalalaevadel on lubatud kalastada ainult 200 meremiili laiuse vööndi nendes osades, mis asuvad vähemalt 12 meremiili kaugusel liikmesriikide lähtejoontest ICES IV piirkonnas, Kattegatis ja Atlandi ookeanis põhja pool 43°00′N, välja arvatud määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 18 osutatud piirkonnas.

2. Norra lipu all sõitvatel kalalaevadel on lubatud Skagerrakis kalastada vähemalt nelja meremiili kaugusel mere pool Taani ja Rootsi lähtejoontest.

3. Venezuela lipu all sõitvatel kalalaevadel on lubatud kalastada ainult 200 meremiili laiuse vööndi nendes osades, mis asuvad vähemalt 12 meremiili kaugusel mere pool Prantsuse Guajaana departemangu lähtejoontest.

Artikkel 17

Läbisõit ühenduse vetest

Ühenduse vetest läbisõitvad kolmanda riigi kalalaevad peavad paigutama oma võrgud järgmisel viisil, et need ei oleks kasutamisvalmis:

a) võrgud, raskused ja muu sellelaadne varustus tuleb traallaudade, puksiir- ja haalamisköite ning trosside küljest lahti võtta;

b) tekil asuvad või teki kohale paigutatud võrgud tuleb kindlalt mõne tekiehitise osa külge kinnitada.

Artikkel 18

Saagi ja kaaspüügi lossimise tingimused

Kalaliike, millele on kehtestatud püügi piirnormid, ei tohi pardal hoida ega lossida, välja arvatud juhul, kui saagi on püüdnud sellise liikmesriigi laevad, millel on kvoot ning kõnealune kvoot ei ole ammendatud.

Artikkel 19

Tehnilised ja kontrollialased üleminekumeetmed

Kolmanda riigi laevade suhtes kohaldatavad tehnilised ja kontrollialased üleminekumeetmed on sätestatud III lisas.

IV PEATÜKK

ÜHENDUSE LAEVADE KALAPÜÜGILOAD

Artikkel 20

Kalapüügiload ja seonduvad tingimused

1. Järgmised ühenduse laevad, mis kalastavad Põhjamerel Norrale kuuluvates vetes, vabastatakse määruse (EÜ) nr […]/2008 artiklis 3 sätestatud kohustusest omada kalapüügiluba:

a) laevad kogumahutavusega kuni 200 GT (kaasa arvatud);

b) laevad, mis püüavad inimtoiduks muid kalaliike kui makrell või

c) Rootsi lipu all sõitvad laevad kooskõlas kehtivate tavadega.

3. Kolmanda riigi vetes kalastavatele ühenduse laevadele antavate kalapüügilubade maksimaalne arv ja seonduvad tingimused on sätestatud IV lisa I osas.

4. Kui üks liikmesriik kannab määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 lõike 5 alusel kvoodi üle teisele liikmesriigile (vahetusleping) IV lisa I osas sätestatud püügipiirkondades, tuleb üle kanda ka asjaomased püügiload ja teatada sellest komisjonile. IV lisa I osas sätestatud püügilubade üldarvu püügipiirkonna kohta ei tohi siiski ületada.

5. Ühenduse laevad peavad järgima kaitse- ja kontrollimeetmeid ning kõiki muid asjaomases püügipiirkonnas kehtivaid tingimusi.

Artikkel 21

Fääri saared

Ühenduse laevad, millel on püügiluba ühe kalaliigi sihtpüügiks Fääri saarte vetes, võivad teise kalaliigi sihtpüügiga tegelda ainult juhul, kui nad teatavad muudatusest ette Fääri saarte ametiasutustele.

V PEATÜKK

KOLMANDATE RIIKIDE KALALAEVADE KALAPÜÜGILOAD

Artikkel 22

Kohustus omada kalapüügiluba

1. Norra lipu all sõitvad laevad kogumahutavusega kuni 200 GT vabastatakse määruse (EÜ) nr […]/2008 artiklis 18 sätestatud kohustusest omada kalapüügiluba, kui nad kalastavad ühenduse vetes..

2. Kalapüügiluba, mis on välja antud ühenduse vetes kalastavale kolmanda riigi laevale, peab olema laeva pardal. Fääri saartel või Norras registreeritud kalalaevad on kõnealusest kohustusest vabastatud.

Artikkel 23

Kalapüügiloa taotlemine

Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr XX/2008 artikli 19 lõike 2 kohaldamist, peab kolmanda riigi asutuse poolt komisjonile esitatava kalapüügiloa taotlus sisaldama järgmisi andmeid:

a) laeva nimi,

b) registrinumber,

c) pardatähis (tähed ja numbrid),

d) registreerimissadam,

e) omaniku või prahtija nimi ja aadress,

f) kogumahutavus ja -pikkus,

g) mootori võimsus,

h) kutsungsignaal ja raadiosagedus,

i) kavandatav püügiviis,

j) kavandatav püügipiirkond,

k) liigid, mida kavatsetakse püüda,

l) ajavahemik, milleks püügiluba taotletakse.

Artikkel 24

Kalapüügilubade arv

Ühenduse vetes kalastavatele kolmanda riigi laevadele antavate kalapüügilubade maksimaalne arv ja seonduvad tingimused on sätestatud IV lisa II osas.

Artikkel 25

Tühistamine

Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr […]/2008 III peatüki kohaldamist, võib kalapüügilube tühistada uute püügilubade väljaandmiseks. Selline tühistamine jõustub komisjoni poolt uute püügilubade väljaandmise kuupäevale eelneval päeval. Uued püügiload jõustuvad nende väljaandmise kuupäeval.

Artikkel 26

Kalapüügiloa omaniku kohustused

1. Lisaks määruse (EÜ) nr […]/2008 artikli 23 lõike 1 kohase andmete edastamise nõudele vastavusele peavad kolmanda riigi kalalaevad pidama püügipäevikut, millesse kantakse I lisa V osas sätestatud andmed.

2. Määruse (EÜ) nr […]/2008 artikli 23 kohaselt edastab kolmanda riigi kalalaev komisjonile teabe, mis on sätestatud VI lisas, vastavalt samas lisas sätestatud eeskirjadele.

3. Lõiget 2 ei kohaldata Norra lipu all sõitvate laevade suhtes, mis kalastavad ICES IIIa püügipiirkonnas.

Artikkel 27

Prantsuse Guajaana departemangu käsitlevad erisätted

1. Lisaks määruse (EÜ) nr […]/2008 III peatükis sätestatud tingimustele on püügilubade andmine kalapüügiks Prantsuse Guajaana departemangu vetes seotud asjaomase kolmanda riigi laeva omaniku kohustusega lubada komisjoni taotluse korral laeva pardale vaatleja.

2. Lisaks määruse (EÜ) nr […]/2008 artiklis 23 sätestatud andmete edastamise nõuete täitmisele peavad Prantsuse Guajaana departemangu vetes kalastavad kolmanda riigi kalalaevad pidama V lisa II osas esitatud näidisele vastavat püügipäevikut. Komisjoni taotluse korral saadetakse püügiandmed Prantsusmaa ametiasutuste kaudu komisjonile.

VI PEATÜKK

GFCM piirkonnas kalastavaid ühenduse laevu käsitlevad erisätted

1. jagu

Kaitsemeetmed

Artikkel 28

Püügikeelu kehtestamine peibutuspüügivahenditega harilikku kuldmakrelli püüdvatele kaluritele

1. Hariliku kuldmakrelli (Coryphaena hippurus), eriti selle liigi noorkalade kaitseks keelatakse peibutuspüügivahenditega püük 1. jaanuarist kuni 14. augustini 2009 Vahemere üldise kalanduskomisjoni (GFCM) lepinguga hõlmatud ala kõigis geograafilistes allpiirkondades vastavalt VII lisale.

2. Erandina lõikest 1 võib liikmesriik, kui ta suudab tõendada, et halva ilma tõttu ei saanud tema lipu all sõitvad kalalaevad kasutada oma tavalisi kalastuspäevi, kanda oma peibutuspüügivahenditega kalastavate kalalaevade jaoks kaotsiläinud päevad üle ajavahemikku kuni järgmise aasta 31. jaanuarini. Liikmesriigid, kes soovivad sellist ülekandmist kasutada, esitavad enne 1. jaanuari 2010 komisjonile taotluse, et saada teatav arv lisapäevi, millal kalalaeval on lubatud püüda harilikku kuldmakrelli peibutuspüügivahenditega keeluperioodil 1. jaanuarist 2010 kuni 31. jaanuarini 2010. Kõnealusele taotlusele lisatakse järgmine teave:

a) aruanne, milles esitatakse kõnealuse püügikatkestuse üksikasjad, lisades ka taotlust kinnitavad andmed ilmastikuolude kohta,

b) laeva nimi,

c) registrinumber,

d) pardatähised komisjoni 30. detsembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 26/2004 (ühenduse kalalaevastiku registri kohta) [43] I lisa määratluse kohaselt.

Komisjon edastab liikmesriikidelt saadud teabe GFCMi täitevsekretärile.

3. Liikmesriigid saadavad komisjonile enne 1. novembrit 2009 aruande lõikes 2 osutatud meetmete rakendamise kohta 2008. aastal.

4. Liikmesriigid teatavad komisjonile oma lipu all sõitvate kalalaevade poolt 2009. aastal kõigis GFCM lepinguga hõlmatud piirkondades, mis on sätestatud VII lisas, lossitud ja ümberlaaditud hariliku kuldmakrelli üldkoguse15. jaanuariks 2010.

Komisjon edastab liikmesriikidelt saadud teabe GFCMi täitevsekretärile.

Artikkel 29

Püügipiirangutega piirkondade kehtestamine süvamere tundlike elupaikade kaitseks

1. Veetavate tragide ja põhjatraalnootadega kalapüük on keelatud järgmisi koordinaate ühendavate joontega piiratud aladel:

a) süvamerepüügi piirangutega piirkond – Capo Santa Maria di Leuca läheduses asuv Lophelia riff:

– 39°27,72’ N, 18°10,74’ E

– 39°27,80’ N, 18° 26.68’ E

– 39°11,16’ N, 18° 32,58’ E

– 39°11,16’ N, 18°04,28’ E;

b) süvamerepüügi piirangutega piirkond – Niiluse delta piirkonna külmad süsivesinike imbumisalad:

– 31°30,00’ N, 33°10,00’ E

– 31°30,00’ N, 34°00,00’ E

– 32°00,00’ N, 34°00,00’ E

– 32°00,00’ N, 33°10,00’ E;

c) süvamerepüügi piirangutega piirkond – Eratosthenese veealune mägi:

– 33°00,00’ N, 32°00,00’ E

– 33°00,00’ N, 33°00,00’ E

– 34°00,00’ N, 33°00,00’ E

– 34°00,00’ N, 32°00,00’ E.

2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed süvamere tundlike elupaikade kaitseks lõikes 1 viidatud piirkondades ja tagavad eelkõige, et kõnealused piirkonnad oleksid kaitstud muu tegevuse kui kalapüügi eest, mis ohustaks nende konkreetsete elupaikade iseloomulike joonte säilitamist.

Artikkel 30

Traalnooda vähim silmasuurus teatava kohaliku kalapüügi ja põhjalähedaste kalade hooajalise traalpüügi puhul Vahemeres

1. Erandina määruse (EÜ) nr 1967/2006 artikli 8 lõike 1 punktist h ja artikli 9 lõike 3 punktist 2 võivad liikmesriigid jätkata oma riigi lipu all sõitvatele laevadele lubade andmist kasutada noodapära rombikujulise võrgusilma suurusega alla 40 mm teatava kohaliku kalapüügi ja põhjalähedaste kalade hooajalise traalpüügi puhul, mille käigus püütakse kolmandate riikidega jagamata kalavarusid.

2. Lõiget 1 kohaldatakse üksnes lubatud püügitegevuste suhtes kooskõlas liikmesriigis 1. jaanuaril 2007 kehtivate riiklike õigusaktidega ning see ei hõlma edaspidist püügikoormuse suurendamist võrreldes 2006. aastal kehtinud koormusega.

3. Liikmesriigid esitavad komisjonile 15. jaanuariks 2009 tavapärase andmeedastussüsteemi abil nimekirja laevadest, millele on antud lõike 1 kohane kalapüügiluba.

4. Püügiloaga laevade nimekiri sisaldab järgmist teavet:

a) laeva nimi,

b) laeva Euroopa Ühenduse laevastikuregistri number (CFR) ja pardatähis vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 26/2004 I lisa määratlusele,

c) iga laeva lubatud püük(püügid), mille kohta on märgitud sihtliik(-liigid), püügipiirkond vastavalt VII lisale ja kasutatavate püügivahendite silmasuuruse tehnilised näitajad,

d) lubatud püügiaeg.

5. Kui lõikes 4 osutatud püügiloaga laevade nimekiri ei ole muutunud võrreldes 2008. aastal edastatud nimekirjaga, teatavad liikmesriigid komisjonile 15. jaanuariks 2009, et muudatusi ei ole tehtud.

6. Komisjon edastab liikmesriikidelt saadud teabe GFCMi täitevsekretariaadile.

2. jagu

sadamariigi meetmete piirkondlik kava

Artikkel 31

Mõisted

Käesoleva jao rakendamisel kasutatakse järgmisi mõisteid:

1) „kalapüük” –

i) kalavarude tegelik luure, püüdmine, saagi pardalevõtmine või kogumine või luure, püüdmise, pardalevõtmise või kogumise katse GFCM piirkonnas ning

ii) igasugune tegevus, mille tulemusena võib õigustatult eeldada kalade asukoha kindlaksmääramist, püüki, pardalevõtmist või kogumist GFCM piirkonnas;

2) „kalapüügiga seonduv tegevus” – igasugune kalapüüki toetav või ettevalmistav tegevus, sh töötlemine, eelnevalt sadamas lossimata ja mahalaadimata kala ümberlaadimine või transport, samuti meeskonna, kütuse, püügivahendite ja muude varude täiendamine merel;

3) „GFCMi lepinguga hõlmatud laev” – kalalaev või muu laev, mida kasutatakse või millel on vastav varustus või mida kavatsetakse kasutada kalapüügiks või kalapüügiga seonduvaks tegevuseks GFCM piirkonnas;

4) „sadam” – sadam GFCM piirkonnas, sh meres paiknevad terminalid ja muud lossimiseks, ümberlaadimiseks, töötlemiseks, kütuse- või muude varude täiendamiseks ettenähtud rajatised;

5) ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi (IIU) määratlus vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr […]/2008, millega luuakse ühenduse süsteem ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks, [44] artikli 2 lõikele 1.

Artikkel 32

Reguleerimisala

1. Käesolevat jagu kohaldatakse kolmanda riigi laevade suhtes, mis on hõlmatud GFCM lepinguga ja mis taotlevad pääsu liikmesriigi sadamasse või viibivad seal, ning ühenduse laevade suhtes, mis on hõlmatud GFCM lepinguga ja mis taotlevad pääsu GFCMi lepinguosalise kolmanda riigi sadamasse või viibivad seal.

2. Liikmesriigid võivad võtta täiendavaid meetmeid, et tagada tõhus jurisdiktsioon ja kontroll oma riigi lipu all sõitvate nende laevade kalapüügi või kalapüügiga seonduva tegevuse üle, mis taotlevad pääsu liikmesriigi sadamatesse või viibivad seal, sh käesolevas jaos sätestatud meetmed.

Artikkel 33

Seos muude ühenduse õigusaktidega

Kui käesolevas jaos ei ole sätestatud teisiti, ei piira käesoleva jao kohaldamine määruse (EMÜ) nr 2847/93 ja nõukogu 6. mai 1994. aasta määruse (EÜ) nr 1093/94 (millega kehtestatakse tingimused, mille alusel kolmandate riikide kalalaevad võivad otse ühenduse sadamates lossida ja saaki turustada) [45] kohaldamist.

Artikkel 34

Koostöö ja teabevahetus

1. Komisjon ja liikmesriigid teevad koostööd ning vahetavad teavet GFCMi täitevsekretäriga, GFCMi lepinguosalistega ja rahvusvaheliste organisatsioonidega, eelkõige:

a) asjaomastest andmebaasidest teavet nõutades ja seda neile edastades;

b) taotledes ja pakkudes koostööd, et edendada käesoleva jao tõhusat rakendamist.

2. Liikmesriigid tagavad, et nende riiklikud kalandusega seotud teabesüsteemid võimaldavad otsest elektroonilist andmevahetust GFSM sekretariaadiga käesolevas jaos osutatud sadamariigi kontrollimiste kohta, võttes piisavalt arvesse asjakohaseid konfidentsiaalsusnõudeid.

3. Liikmesriigid võtavad meetmed asjaomastele riiklikele ametiasutustele elektrooniliselt teabe vahendamiseks ja nende asutuste tegevuse koordineerimiseks käesolevas jaos esitatud meetmete rakendamisel.

4. Liikmesriigid koostavad käesoleva jao rakendamiseks kontaktisikute nimekirja, mis saadetakse hiljemalt 15. veebruariks 2009 elektrooniliselt komisjonile, GFCMi täitevsekretärile ja GFCMi lepinguosalistele.

Artikkel 35

Sadamate määramine

1. Erandina määruse (EÜ) nr 1093/94 artiklist 3 määravad liikmesriigid kindlaks sadamad, kuhu võidakse lubada siseneda kolmanda riigi laevadel, mis on hõlmatud GFCM lepinguga, ja tagavad, et igal määratud sadamal on piisav kontrollivõime kontrollimiste läbiviimiseks ja muude sadamaliikmesriigi meetmete võtmiseks kooskõlas käesoleva jaoga.

2. Liikmesriigid teatavad komisjonile ja GFCMi täitevsekretärile lõike 1 kohaselt määratud sadamad 15. veebruariks 2009 ning teevad kõnealuse teabe kättesaadavaks oma veebisaidil.

Artikkel 36

Eelteade enne sadamasse sisenemist ja sadama kasutamise luba

1. Erandina määruse (EMÜ) nr 2847/93 artikli 28e lõikest 1 peab GFCM lepinguga hõlmatud kolmanda riigi laev, mille kapten soovib kasutada artiklis 35 osutatud sadamat, vastama sadamaliikmesriigi poolt käesoleva jao kohaselt kehtestatud määratud sadama kava nõuetele ning kapten peab teavitama asjaomase liikmesriigi pädevaid asutusi oma kavatsusest vähemalt 72 tundi enne kavandatud saabumisaega. Sadamariik võib kehtestada muu tähtaja, võttes arvesse eelkõige oma sadamate ja püügipiirkonna vahelist kaugust.

2. Lõikes 1 osutatud teatis peab sisaldama vähemalt VIII lisa A osas sätestatud teavet.

3. Asjaomase liikmesriigi pädevad asutused edastavad nende sadamasse pääsemist taotleva kolmanda riigi laeva kaptenile kirjaliku loa kasutada sadamast lossimiseks, ümberlaadimiseks või töötlemiseks. Kapten peab saabumisel esitama kõnealuse loa pädevatele sadamaasutustele enne lubatud tegevuse alustamist.

4. Liikmesriigid registreerivad käesoleva artikli kohaselt välja antud load või artikli 37 või 38 kohase loa andmisest keeldumise kas elektrooniliselt või paberkandjal

Artikkel 37

Sadama kasutamise keelamine

Liikmesriigid ei luba GFCM lepinguga hõlmatud kolmanda riigi laeval kasutada artikli 35 kohaselt määratud oma sadamat GFCM piirkonnas püütud kalatoodete lossimiseks, ümberlaadimiseks või töötlemiseks ja keelavad sellel sadamateenuste kasutamise, eelkõige kütuse- ja muude varude täiendamise, kui:

a) laeva kapten ei ole täitnud artikli 36 lõikes 1 sätestatud nõudeid;

b) asjaomane laev ei sõida GFCM lepinguosalise riigi lipu all või

c) laev on ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga tegelevate laevade nimekirjas, mille on koostanud kohalikud kalandusorganisatsioonid, milles ühendus on lepinguosaline;

d) on põhjendatult alust kahtlustada, et laeval puudub kehtiv luba tegeleda kalapüügi või sellega seonduva tegevusega GFCM piirkonnas, ning laeva kapten ei ole esitanud tõendusi sellise loa olemasolu kohta pärast seda, kui teda on teavitatud keeldumise põhjustest.

Artikkel 38

Eeldatav ebaseaduslik, teatamata ja reguleerimata kalapüük

1. Kui sadamaliikmesriigil on põhjust arvata, et tema sadamasse siseneda sooviv laev on tegelenud GFCM piirkonnas ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga või seda toetanud, teavitab ta sellest kalalaeva omanikku ja vajaduse korral käitajat, edastades üksikasjalikud põhjendused ja osutades õigusele saada või anda täiendavat teavet ning andes kaptenile võimaluse selgitusteks.

2. Kui liikmesriigil on lõike 1 kohaselt saadud teabe põhjal alust arvata, et laev on tegelenud GFCM piirkonnas ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga või seda toetanud, ei luba ta kõnealusel laeval kasutada oma sadamaid GFCM piirkonnas püütud kalatoodete lossimiseks, ümberlaadimiseks või töötlemiseks ja keelavad tal sadamateenuste kasutamise, eelkõige kütuse- ja muude varude täiendamise.

Artikkel 39

Teabevahetus ja keelu tühistamine

1. Kui liikmesriik on artikli 37 või artikli 38 lõike 2 kohaselt keelanud oma sadamate kasutamise, teavitab ta sellest viivitamatult asjaomase kalalaeva omanikku ja vajaduse korral käitajat, lipuriiki, komisjoni, GFCMi täitevsekretäri ja teisi GFCMi lepinguosalisi, lisades ka üksikasjalikud põhjendused.

2. Kui artiklis 37 ja 38 osutatud põhjused keelustamiseks enam ei kehti, tühistab liikmesriik oma keelu ja teavitab sellest neid, kellele teatis lõike 1 kohaselt saadeti.

Artikkel 40

Vääramatu jõud või merehätta sattumine

Artiklite 37 ja 38 sätted ei mõjuta laevade pääsu sadamasse rahvusvahelise õiguse kohaselt vääramatu jõuga või mereõnnetusega seotud põhjustel ega mõjuta laevadele selliste teenuste osutamist, mis on olulised laevapere liikmete turvalisuse, tervise ja heaolu seisukohast.

Artikkel 41

Loata sisenemine

Liikmesriigid tagavad, et iga kolmanda riigi laeva, mis tegeles kalapüügi või sellega seotud tegevustega GFCM piirkonnas ja siseneb nende sadamasse ilma eelneva loata, kontrollitakse käesoleva jao kohaselt.

Artikkel 42

Kontrollimised

1. Iga liikmesriik kontrollib VIII lisa B osas sätestatud kontrollimenetluse kohaselt vähemalt 50 % kolmandate riikide laevadest, mis sisenevad tema sadamatesse 2009. aasta jooksul.

2. Määrates, millist laeva kontrollida, valivad liikmesriigid eelistatult:

a) laevad, millele mõni teine liikmesriik on keelanud sadama kasutamise käesoleva jao kohaselt või mõni teine GFCMi lepinguosaline GFCMi kehtestatud eeskirjade kohaselt või

b) laevad, mida on palunud kontrollida teised liikmesriigid või GFCMi lepinguosalised või kohalikud kalandusorganisatsioonid.

3. Liikmesriigid loovad oma inspektoritele tingimused sertifikaadi omandamiseks, et neil oleks võimalik läbi viia käesolevas artiklis sätestatud kontrollimisi. Sellised tingimused hõlmavad VIII lisa C osas esitatud inspektorite koolituse elemente.

4. Kontrollimised viiakse läbi nii, et laeva asjatult kinni ei peetaks, ja tagatakse, et kontrollimine tekitaks laevale võimalikult vähe tüli ja et oleks välditud kala kvaliteedi halvenemine.

5. Kontrolli tulemused esitatakse kontrolliaruandes, mille täidab ja allkirjastab inspektor, ning mis sisaldab vähemalt VIII lisa D osas esitatud teavet.

6. Kontrolli tulemused esitatakse ülevaatamiseks kalalaeva omanikule ja vajaduse korral käitajale, kellele antakse võimalus lisada aruandele oma märkusi ja võtta ühendust lipuriigi asjaomaste ametiasutustega, eelkõige juhul, kui aruande sisust arusaamisega on tõsiseid raskusi.

7. Kontrollitud laeva kaptenile antakse kontrolliaruande koopia, mida tuleb hoida laeva pardal.

Artikkel 43

Standarditud teave sadamakontrolli kohta

Liikmesriigid registreerivad sadamakontrolli käsitleva teabe ja käitlevad seda standardses vormis VIII lisa E osa kohaselt.

Artikkel 44

Lipuriikide roll

1. Liikmesriigid tagavad, et nende lipu all sõitvad laevad lossivad, laadivad ümber ja töötlevad kala ning kasutavad muid sadamateenuseid teiste liikmesriikide või GFCMi lepinguosaliste sadamates, kes tegutsevad käesolevas jaos sätestatud korras või sellega kooskõlas.

2. Kui liikmesriigil on põhjendatult alust arvata, et tema lipu all sõitev laev on tegelenud ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga või seda toetanud ning taotleb pääsu muu liikmesriigi või GFCMi lepinguosalise sadamasse või viibib seal, siis palub liikmesriik asjaomasel muul liikmesriigil või GFCMi lepinguosalisel kontrollida seda laeva ja teatada talle tulemustest.

3. Kontrollitava laeva kapten:

a) teeb inspektoritega koostööd ja abistab neid laeva kontrollimisel, mis viiakse läbi vastavalt käesolevas jaos sätestatud korrale, ning ei takista, hirmuta ega sega inspektoreid nende kohustuste täitmisel;

b) võimaldab juurdepääsu kõigile laeva aladele, tekkidele ja ruumidesse, pardal olevale saagile ja kalatoodetele, võrkudele ja muudele püügivahenditele, varustusele ning igasugusele teabele ja kõigile dokumentidele, mida inspektor peab kontrollimisel vajalikuks;

c) võimaldab juurdepääsu registreerimisdokumentidele, kalapüügilubadele või muudele dokumentidele, mida inspektor nõuab.

4. Kui laeva kapten ei luba volitatud inspektoril läbi viia käesoleva jao kohast kontrolli, peab ta selgitama sellise keeldumise põhjuseid. Asjaomase liikmesriigi sadamakontrolliga tegelevad asutused teavitavad viivitamatult lipuriigi ametiasutusi, komisjoni ja GFCMi täitevsekretäri kapteni keeldumisest ja edastavad tema selgitused.

5. Juhul kui lipuriigi kapten ei täida lõike 3 kohaselt temale ettenähtud kohustusi ja lõikes 4 osutatud keeldumise selgitust ei saa pidada põhjendatuks vääramatu jõu või mereõnnetusega, võtab lipuliikmesriigi asutus asjaomase laeva suhtes asjakohased meetmed, peatades eelkõige laeva püügiloa ja andes laevale korralduse jääda sadamasse või võtab muud meetmed, mida peab vajalikuks. Lipuliikmesriik teavitab viivitamatult sadamakontrolliga tegelevaid asutusi, komisjoni ja GFCMi täitevsekretäri meetmetest, mis ta on võtnud vastavaid asjaolusid arvestades.

OSA

statistiliste maatrikside andmete teatamine

Artikkel 45

Andmete edastamine

1. Liikmesriigid edastavad 30. juuniks 2009 GFCMi täitevsekretärile GFCM statistilise maatriksi ülesande 1.1 ja 1.2 andmed vastavalt IX lisale.

2. Liikmesriigid edastavad 30. juuniks 2009 GFCMi täitevsekretärile nii palju kui võimalik GFCM statistilise maatriksi ülesande 1.3, 1.4 ja 1.5 andmeid vastavalt IX lisale.

3. Liikmesriigid kasutavad lõigetes 1 ja 2 osutatud andmete edastamiseks GFCM andmesisestuse süsteemi, mis on kättesaadav GFCMi veebisaidil [46].

4. Liikmesriigid teatavad komisjonile andmetest, mis nad käesolevat artikli alusel edastasid.

VII PEATÜKK

NAFO reguleerimispiirkonnas kalastavaid ühenduse laevu käsitlevad erisätted

Artikkel 46

Püügiaruanded

1. Määruse (EÜ) nr 2115/2005 artikli 5 kohaselt süvalesta püügiloa saanud laeva kapten saadab oma lipuliikmesriigi pädevatele ametiasutustele elektrooniliselt püügiaruande, märkides oma laeva püütud süvalesta koguse, sealhulgas aruande nullpüügi kohta.

2. Lõikega 1 ettenähtud aruanne edastatakse esimest korda hiljemalt kümnenda päeva lõpus pärast laeva sisenemist NAFO reguleerimispiirkonda või pärast püügireisi algust. Kõnealune aruanne edastatakse iga viie päeva tagant. Kui lõike 1 kohaselt teatatud süvalestapüügiga on ammendatud 75 % lipuliikmesriigile määratud kvoodist, edastab kapten aruandeid kolme päeva tagant.

3. Liikmesriigid edastavad aruanded kohe pärast kättesaamist komisjonile. Komisjon edastab kõnealuse teabe viivitamata NAFO sekretariaadile.

Artikkel 47

Täiendavad kontrollimeetmed

1. Määruse (EÜ) nr 2115/2005 artikli 5 kohaselt süvalesta püügiloa saanud laevad võivad siseneda NAFO reguleerimispiirkonda süvalesta püügiks ainult juhul, kui neil on pardal alla 50 tonni ükskõik mis liiki püütud saak või kui sisenemine on lubatud käesoleva artikli lõigete 2, 3 või 4 kohaselt.

2. Kui määruse (EÜ) nr 2115/2005 artikli 5 kohaselt süvalesta püügiloa saanud laeval on pardal üle 50 tonni või rohkem väljastpoolt NAFO reguleerimispiirkonda püütud saaki, edastatakse NAFO sekretariaadile e-posti või faksiga hiljemalt 72 tundi enne NAFO reguleerimispiirkonda sisenemist pardal hoitava saagi kogus, laeva kapteni määratud hinnanguline püügi alustamise koht (läänepikkus/põhjalaius) ja sinna saabumise eeldatav aeg.

3. Kui inspekteerimislaev annab pärast lõike 2 kohase teate saamist märku kontrollimise kavatsusest, edastab ta kalalaevale selle kontrollpunkti koordinaadid, kus kontroll läbi viiakse. Kontrollpunkt ei tohi asuda kaugemal kui 60 meremiili kapteni määratud hinnangulisest püügi alustamise kohast.

4. Kui määruse (EÜ) nr 2115/2005 artikli 5 kohaselt süvalesta püügiloa saanud laev ei ole NAFO reguleerimispiirkonda sisenemise ajaks saanud NAFO sekretariaadilt ega inspekteerimislaevalt mingit teadet selle kohta, et inspekteerimislaev kavatseb läbi viia lõike 3 kohase kontrolli, võib kalalaev jätkata püüki. Kalalaev võib alustada püügitegevust ilma eelneva kontrollita ka juhul, kui inspekteerimislaev ei ole kontrolli alustanud kolme tunni jooksul alates kalalaeva saabumisest kontrollpunkti.]

VIII PEATÜKK

Erisätted NEAFC konventsiooni piirkonnas kolmanda riigi kalalaevade poolt püütud ja pärast seda külmutatud kala lossimise ja ümberlaadimise kohta

Artikkel 48

Sadamariigi kontroll

Ilma et see piiraks määruse (EMÜ) nr 2847/93 ja määruse (EÜ) nr 1093/94 kohaldamist, kohaldatakse käesolevas peatükis sätestatud korda liikmesriikide sadamates sellise kala lossimise ja ümberlaadimise suhtes, mille kolmanda riigi kalalaevad on püüdnud NEAFC konventsiooni piirkonnas ja mis on pärast seda külmutatud.

Artikkel 49

Määratud sadamad

Ühenduse vetes on lossimine ja ümberlaadimine lubatud üksnes määratud sadamates.

Liikmesriigid määravad lossimiskoha või kalda lähedal asuva koha (määratud sadamad), kus on lubatud lossida ja ümber laadida artiklis 48 osutatud kalu. Liikmesriigid teatavad komisjonile 2007. aastal määratud sadamate nimekirja muudatustest vähemalt 15 päeva enne muudatuse jõustumist.

Komisjon avaldab määratud sadamate nimekirja ja selles tehtud muudatused Euroopa Liidu Teataja C-seerias ja paneb selle üles oma veebsaidile.

Artikkel 50

Eelteade enne sadamasse sisenemist

1. Erandina määruse (EMÜ) nr 2847/93 artikli 28e lõikest 1 teavitab kalalaeva, mille pardal on käesoleva määruse artiklis 48 osutatud kala, kapten või tema esindaja vähemalt kolm päeva enne kavandatud saabumisaega selle liikmesriigi pädevat asutust, kelle sadamasse ta kavatseb saabuda, oma kavatsusest siseneda sadamasse kala lossimiseks või ümberlaadimiseks.

2. Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud teatisele lisatakse X lisa I osas esitatud vorm, mille A osa peab olema korralikult täidetud järgmiselt:

a) vormi PSC 1 kasutatakse, kui kalalaev tahab lossida oma püütud saaki;

b) vormi PSC 2 kasutatakse, kui kalalaev on kalasaaki ümber laadinud. Sellisel juhul täidetakse eraldi vorm iga kalalaeva kohta, millelt saak ümber laaditi.

3. Laeva kapten või tema esindaja võib eelteate tühistada, teavitades selle sadama pädevaid asutusi, kuhu ta kavatses saabuda, vähemalt 24 tundi enne eelnevalt teatatud kavandatud saabumisaega. Asjakohasele teatisele lisatakse originaalteatise PSC1 või 2 koopia, mille B osale on põiki üle kirjutatud sõna „CANCELLED” (tühistatud).

4. Sadamaliikmesriigi pädev asutus edastab koopia lõigetes 2 ja 3 osutatud vormist viivitamatult asjaomase kalalaeva lipuliikmesriigile ja kui kalalaev on saaki ümber laadinud, siis ka nende laevade lipuliikmesriigile (-riikidele), millelt saak ümber laaditi, ning NEAFCi sekretärile.

Artikkel 51

Luba lossimiseks või ümberlaadimiseks

1. Sadamariigi pädevad asutused võivad lubada lossimist või ümberlaadimist, kui selle kalalaeva lipuriik, kes kavatseb lossida või ümber laadida, või, kui kalalaev on väljaspool sadamat kalasaaki ümber laadinud, nende laevade lipuriik (-riigid), millelt saak ümber laaditi, on tõendanud, saates korralikult täidetuna tagasi talle (neile) artikli 50 lõike 3 kohaselt edastatud vormi B osa, järgmist:

a) kalalaevadel, kes teatasid kalapüügist, oli piisavalt kvoote teatatud kalaliikide püüdmiseks;

b) pardal olevatest kalakogustest on nõuetekohaselt teatatud ja need on arvesse võetud kõigi püügi piirnormide või püügikoormuse piirangute arvutamisel, mida võidakse kohaldada;

c) kalalaevadel, kes teatasid kalapüügist, oli luba püüda kala teatatud piirkondades;

d) kalalaeva asumine teatatud püügipiirkonnas on kontrollitud laevaseiresüsteemi andmetega.

Lossimine või ümberlaadimine võib alata alles pärast sadamariigi pädevalt asutuselt loa saamist.

2. Erandina lõikest 1 võivad sadama liikmesriigi pädevad asutused anda loa kalasaagi või selle osa lossimiseks lõikes 1 osutatud kinnituse puudumisel, kuid sellisel juhul hoitakse seda kala nende kontrolli all laos. Kala vabastatakse müümiseks, ülevõtmiseks või äravedamiseks alles siis, kui on saadud lõikes 1 osutatud kinnitus. Kui kinnitust ei ole saadud 14 päeva jooksul pärast lossimist, võib sadamaliikmesriigi pädev asutus kala konfiskeerida ja kõrvaldada oma riigi eeskirjade kohaselt.

3. Sadamaliikmesriigi pädevad asutused teatavad oma otsusest lossimise või ümberlaadimise lubamise kohta viivitamatult komisjonile ja NEAFC sekretärile, saates neile koopia X lisa I osas ettenähtud vormist, olles nõuetekohaselt täitnud C osa, kui lossitud või ümberlaaditud kala oli püütud NEAFC konventsiooni piirkonnas.

Artikkel 52

Kontrollimised

1. Liikmesriikide pädevad asutused kontrollivad oma sadamates igal aastal vähemalt 15 % artiklis 48 osutatud kolmandate riikide kalalaevade lossimistest ja ümberlaadimistest.

2. Kontrollimine hõlmab kogu maha- või ümberlaadimise jälgimist ja lossimise eelteatises osutatud iga liigi koguste ning lossitud või ümberlaaditud iga liigi koguste võrdlemist.

3. Inspektorid teevad kõik, et kalalaeva asjatult kinni ei peetaks, ja tagavad, et kontrollimine tekitaks kalalaevale võimalikult vähe tüli ja et oleks välditud kala kvaliteedi halvenemine.

Artikkel 53

Kontrolliaruanded

1. Iga kontrollikord dokumenteeritakse X lisa II osas esitatud kontrolliaruande täitmisega.

2. Igast kontrolliaruandest saadetakse viivitamatult koopia kontrollitud kalalaeva lipuriigile ja, kui kalalaev on kalasaaki ümber laadinud, nende laevade lipuriigile (-riikidele), millelt saak ümber laaditi, ning komisjonile ja NEAFC sekretärile, kui lossitud või ümberlaaditud kala oli püütud NEAFCi konventsiooni piirkonnas.

3. Iga kontrolliaruande originaal või sertifitseeritud koopia saadetakse nõudmise korral kontrollitud kalalaeva lipuriigile.

[IX PEATÜKK

CCAMLR konventsiooni piirkonnas kalastavaid ühenduse laevu käsitlevad erisätted

1. jagu

Piirangud ja laevade kohta nõutavad andmed

Artikkel 54

Keelud ja püügipiirangud

1. XI lisas nimetatud liikide sihtpüük on kõnealuses lisas nimetatud piirkondades ja ajavahemikel keelatud.

2. Uutes ja teadusuuringutega seotud püügipiirkondades kohaldatakse X lisas sätestatud püügi ja kaaspüügi piirnorme kõnealuses lisas nimetatud alapiirkondades.

2. jagu

Uurimuslik kalapüük

Artikkel 55

Uurimusliku kalapüügi läbiviimise eeskirjad

Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 601/2004 artikli 4 kohaldamist, tagavad liikmesriigid, et kõik ühenduse kalalaevad täidavad järgmisi tingimusi:

a) laeval on piisavad sideseadmed (sealhulgas MF/HF raadio ning vähemalt ühe 406MHz avarii-raadiopoi (EPIRB) pardalolek) ja vastava ettevalmistuse saanud operaatorid, kellel on võimaluse korral GMDSS-varustus;

b) laeval on piisavalt veeülikondi kõikidele pardalolijatele;

c) on kehtestatud asjakohane kord reisi jooksul tekkida võiva meditsiinilise hädaolukorraga toimetulekuks;

d) laeval on toidu-, joogivee-, ja kütusevarud ning varuosad kriitiliseks varustuseks ettenägematute hilinemiste või takistuste korral;

e) on olemas heakskiidetud operatiivplaan naftareostuse puhuks, milles on välja toodud merereostuse leevendamise kord kütuse- või jäätmereostuse puhul.

Artikkel 56

Osalemine uurimuslikus kalapüügis

1. Hispaania lipu all sõitvad ja Hispaanias registreeritud kalalaevad, mille kohta on CCAMLRile esitatud teatis vastavalt määruse (EÜ) nr 601/2004 artiklitele 7 ja 7a, võivad osaleda Dissostichus spp. õngejadaga uurimuslikus püügis FAO alapiirkondades 88.1 ja 88.2 ning rajoonides 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3b väljaspool riikliku jurisdiktsiooni all olevaid piirkondi.

2. Alapiirkonnas 58.4.3b tohib korraga kalastada ainult üks kalalaev.

3. Alapiirkondade 88.1 ja 88.2 ning rajoonide 58.4.1 ja 58.4.2 kogupüügi ja kaaspüügi piirnormid ning nende jaotus iga alapiirkonna või rajooni väikeste uurimisalade (SSRU) vahel on kindlaks määratud XII lisas. Kalastamine mis tahes väikeses uurimisalas lõpetatakse niipea, kui deklareeritud saak ulatub kindlaksmääratud püügi piirnormini, ning uurimisala suletakse kalastamiseks ülejäänud kalastushooajal.

4. Kalapüük toimub võimalikult suures geograafilises ja batümeetrilises ulatuses, et saada teavet, mis on vajalik kalastamisvõimaluste kindlaksmääramiseks, ning vältida püügi ja püügikoormuse liiga tihedat koondumist. Rajoonides 58.4.1 ja 58.4.2 on keelatud püük 550 m sügavusjoonest kõrgemal.

Artikkel 57

Aruandlussüsteemid

Artiklis 55 nimetatud uurimuslikus kalapüügis osalevate laevade jaoks kehtivad järgmised saagi ja püügikoormuse aruannete süsteemid:

a) määruse (EÜ) nr 601/2004 artiklis 12 sätestatud viiepäevase püügikoguse ja -koormuse aruandlussüsteem, millest erandina esitavad liikmesriigid püügikoguse ja -koormuse aruande komisjonile hiljemalt kaks tööpäeva pärast iga aruandlusperioodi lõppu, et selle saaks viivitamata edastada CCAMLRile. Alapiirkondades 88.1 ja 88.2 ning rajoonides 58.4.1 ja 58.4.2 esitatakse aruanded väikeste uurimisalade kohta;

b) määruse (EÜ) nr 601/2004 artiklis 13 sätestatud igakuine üksikasjalik püügikoguse ja -koormuse aruandlussüsteem;

c) vette tagasi lastud Dissostichus eleginoides ja Dissostichus mawsoni, sealhulgas „sültjaks” muutunud kala koguarvu ja kaalu deklareerimine.

Artikkel 58

Loomuse mõiste

1. Käesolevas jaos tähendab üks loomus ühe või mitme õngejada vettelaskmist ühes paigas. Loomuse täpne geograafiline asukoht määratakse õngejada või õngejadade keskpunkti abil ning seda kasutatakse saagi- ja püügikoormusaruandluses.

2. Loomus on teaduslik järgmistel tingimustel:

a) iga teadusloomuse kaugus teistest teadusloomustest on vähemalt viis meremiili, kusjuures kõnealust kaugust mõõdetakse iga teadusloomuse geograafilisest keskpunktist;

b) iga loomus koosneb vähemalt 3 500, kuid mitte rohkem kui 10 000 õngekonksust; see võib koosneda mitmest ühte kohta asetatud eraldi õngejadast;

c) iga õngejada veesoleku aeg on vähemalt kuus tundi, kusjuures veesoleku aega mõõdetakse vettelaskmise lõpetamise ajast kuni loomuse võtmise alguseni.

Artikkel 59

Teadusuuringute kavad

Artiklis 55 nimetatud uurimuslikus kalapüügis osalevad laevad rakendavad teadusuuringute kavasid kõikides väikestes uurimisalades (SSRU), milleks on jaotatud FAO alapiirkond 88.1 ja 88.2 ning rajoonid 58.4.1 ja 58.4.2. Teadusuuringute kava rakendatakse järgmiselt:

a) esimesel sisenemisel uurimisalasse saadud esimesed 10 loomust ehk „esimene rida” on „teadusloomused”, mis peavad vastama artikli 58 lõikes 2 kindlaksmääratud kriteeriumidele;

b) järgmised 10 loomust või järgmine10-tonnine saak (olenevalt sellest, kumb saadakse enne) on „teine rida”. Teise rea loomused võib kapteni äranägemisel püüda tavapärase uurimusliku kalapüügi osana. Need loomused võib siiski lugeda teaduslikeks juhul, kui need vastavad artikli 58 lõike 2 nõuetele;

c) kui kapten soovib pärast esimese ja teise loomusterea lõpetamist jätkata püüki samas väikeses uurimisalas, peab laev tegema „kolmanda rea”, mille tulemusena tehakse igas reas kokku 20 teadusloomust. Kolmas rida viiakse uurimisalas lõpule sama reisi ajal, mille kestel saadi esimene ja teine rida;

d) pärast kolmanda rea 20 teadusloomuse lõpetamist võib laev jätkata kalapüüki uurimisalas;

e) punkte b, c ja d ei kohaldata alapiirkondade 88.1 ja 88.2 uurimisalade A, B, C, E ja G suhtes, mille kalastamiseks sobiva merepõhja pindala on alla 15 000 km², ning pärast 10 teadusloomuse lõpetamist võib laev jätkata kalapüüki uurimisalas.

Artikkel 60

Andmekogumiskavad

1. Artiklis 56 nimetatud uurimuslikus kalapüügis osalevad laevad rakendavad andmekogumiskavasid kõikides väikestes uurimisalades, milleks on jaotatud FAO alapiirkond 88.1 ja 88.2 ning rajoonid 58.4.1 ja 58.4.2. Andmekogumiskava hõlmab järgmisi andmeid:

a) loomuse iga õngejada kummagi otsa asukoht ja sealne meresügavus,

b) vettelaskmise, veesoleku ja loomuse võtmise aeg,

c) pinnal lahtipääsenud kalade arv ja liik,

d) õngekonksude arv,

e) söödaliik,

f) söödahaaramise protsent,

g) õngekonksu tüüp ning

h) mere- ja ilmastikutingimused ning kuu faas õngejadade sisselaskmise ajal.

2. Kõik lõikes 1 nimetatud andmed kogutakse iga teadusloomuse kohta; eelkõige tuleb kuni 100 kalast koosneva teadusloomuse kõik kalad mõõta ning saata vähemalt 30 kalast koosnev proov bioloogilisteks uuringuteks. Kui püütud kalu on üle 100, kasutatakse juhuslikkuse alusel valitud osaproovi meetodit.

Artikkel 61

Märgistamisprogramm

Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 601/2004 artikli 7b kohaldamist, märgistab iga õngejadasid kasutav kalalaev Dissostichus spp. isendid ja laseb nad vabadusse kogu kalapüügi jooksul, järgides sellise püügi jaoks ettenähtud kaitsemeetmes täpsustatud määra, vastavalt CCAMLRi märgistamisprotokollile.

Artikkel 62

Teadusvaatlejad

1. Iga artiklis 56 nimetatud uurimuslikus kalapüügis osaleva laeva pardal on kogu püügiperioodi jooksul vähemalt kaks teadusvaatlejat, kellest üks on määratud CCAMLRi rahvusvahelise teadusvaatluste kava kohaselt.

2. Iga liikmesriik, toimides oma kohaldatavate seaduste ja eeskirjade, sealhulgas oma kohtutes tõendite hindamist käsitlevate eeskirjade kohaselt, käsitleb käesoleva kava raames uuringud tellinud CCAMLRi osalisriigi kalandusinspektorite ettekandeid samuti kui oma inspektorite ettekandeid ja liikmesriik ning kõnealune tellinud CCAMLRi osalisriik teevad koostööd, et hõlbustada kohtu- või muu menetluse läbiviimist inspektori esitatud ettekande alusel.

Artikkel 63

Tavalise hiilgevähi püügis osalemise kavatsuse teatised

1. Erandina määruse (EÜ) nr 601/2004 artiklist 5a teatavad liikmesriigid, kes kavatsevad püüda tavalist hiilgevähki CCAMLRi konventsiooni piirkonnas, CCAMLRi sekretariaadile ja komisjonile oma kavatsusest vähemalt neli kuud enne CCAMLRi komisjoni aastakoosolekut, vahetult enne püügihooaega, mil nad kavatsevad seda püüda, kasutades käesoleva määruse XIII lisas esitatud vormi, et tagada nõuetekohane läbivaatamine CCAMLRi komisjoni poolt enne, kui laevad püüki alustavad.

2. Lõikes 1 osutatud teatis sisaldab teavet, mis tuleb määruse (EÜ) nr 601/2004 artikli 3 kohaselt esitada iga laeva kohta, millele liikmesriik tavalise hiilgevähi püügis osalemiseks loa annab.

3. Liikmesriigid, kes kavatsevad püüda tavalist hiilgevähki CCAMLRi konventsiooni piirkonnas, esitavad teatise üksnes nende laevade kohta, mis teatamise ajal tema lipu all sõidavad.

4. Erandina lõikest 3 võivad liikmesriigid lubada hiigelvähi püügis osaleda muul kui lõigete 1–3 kohaselt CCAMLRile teatatud laeval, kui teatatud laeval ei ole võimalik osaleda põhjendatud operatiivsetel põhjustel või vääramatu jõu tõttu. Sellisel juhul teavitab asjaomane liikmesriik viivitamatult CCAMLRi sekretariaati ja komisjoni, esitades:

i) lõikes 2 nimetatud täielikud andmed kavatsetud asenduslaeva(de) kohta;

ii) põhjaliku aruande asendamise põhjuste kohta ning mis tahes asjakohased täiendavad dokumendid või viited.

5. Erandina lõigetest 3 ja 4 ei või liikmesriigid lubada tavalise hiilgevähi püügis osaleda laevadel, mis on kantud CCAMLRi ebaseadusliku, teatamata jäetud ja reguleerimata kalapüügiga tegelevate laevade nimekirja.

Artikkel 64

Tavalise hiilgevähi püügi ennetuslikud püügipiirangud teatavates alapiirkondades

1. Tavalise hiilgevähi kombineeritud kogupüük statistilistes alapiirkondades 48.1, 48.2, 48.3 ja 48.4 ei ületa 3,47 miljonit tonni mis tahes püügihooajal. Tavalise hiilgevähi kogupüük statistilises rajoonis 58.4.2 ei ületa 2 645 miljonit tonni mis tahes püügihooajal.

2. Kuni selle kogupüügi piirnormi jaotamiseni väiksemate haldusühikute vahel vastavalt teaduskomitee nõuandele ei ületa statistilistes alapiirkondades 48.1, 48.2, 48.3 ja 48.4 teostatav kombineeritud kogupüük 620 000 tonni mis tahes püügihooajal. Kogupüük rajoonis 58.4.2 ei ületa 260 000 tonni lääne pool 55o E ja 192 000 tonni ida pool 55o E mis tahes püügihooajal.

3. Püügihooaeg algab 1. detsembril ja lõpeb järgneva aasta 30. novembril.

4. Iga rajoonis 58.4.2 tavalise hiilgevähi püügis osaleva laeva pardal on kogu püügiperioodi jooksul vähemalt üks CCAMLRi rahvusvahelise teadusvaatluse kavale vastav teadusvaatleja või riigisisene teadusvaatleja, kes täidab nimetatud kavas esitatud nõudmisi, ning võimalusel üks täiendav teadusvaatleja.

Artikkel 65

Tavalise hiilgevähi püügi andmete aruandlussüsteem

1. Tavalise hiilgevähi saakide kohta esitatakse aruanne vastavalt määruse (EÜ) nr 601/2004 artiklile 10.

2. Kui mis tahes püügihooajahooaja teatatud kogusaak on vähemalt 80 % 620 000 tonnisest käivituslävest alapiirkondades 48.1, 48.2, 48.3 ja 48.4 ning 260 000 tonnist lääne pool 55oE ja 192 000 tonnist ida pool 55oE alapiirkonnas 58.4.2, esitatakse saakide kohta aruanne vastavalt määruse (EÜ) nr 601/2004 artiklile 11.

3. Püügihooajal, mis järgneb püügihooajale, mil kogupüük oli vähemalt 80 % lõikes 2 sätestatud käivituslävest, saadetakse püügi kohta aruanne kooskõlas määruse (EÜ) 601/2004 artikliga 11, kui kogupüük on vähemalt 50 % nimetatud käivituslävest.

4. Iga püügihooaja lõpus saavad liikmesriigid igalt oma laevalt loomuste kaupa esitatavad andmed, mis on vajalikud CCAMLRi üksikasjalike saagi ja püügikoormuse andmete vormi täitmiseks. Liikmesriigid edastavad nimetatud andmed CCAMLRi traalpüügi vormis C1 CCAMLRi peasekretärile ja komisjonile hiljemalt järgneva aasta 1. aprilliks.

Artikkel 66

Dissostichus spp. uurimusliku püügi teatavad piirangud

1. Dissostichus spp. kogupüük BANZARE madalikul (statistiline rajoon 58.4.3b), mis jääb väljapoole riiklikku jurisdiktsiooni, ei ületa püügihooajal 2008/09 järgmist:

i) 150 tonnist ennetuslikku püügi piirnormi, mis jaguneb järgmiselt:

SSRU A – 150 tonni;

SSRU B – 0 tonni;

ii) 50 tonnist püügi piirnormi teaduslikuks uurimistööks väikestel uurimisaladel A ja B püügihooajal 2008/09.

2. Punkti 1 alapunktis i osutatud kogupüüki väikesel uurimisalal A ei teostata ajavahemikus 16. märts 2009 kuni teadusliku uurimistöö lõpuni või 1. juunini 2009, olenevalt sellest, kumb on varasem.

Artikkel 67

Nakkevõrkudega süvamerepüügi ajutine keelustamine

1. Käesolevas artiklis kasutatakse järgmist mõistet:

Nakkevõrgud on vertikaalsed ühe-, kahe- või kolmekordsete võrkseintega nöörid, veepinna lähedal, vahemises kihis või põhjas ning millesse kala nakkub, takerdub või end mähib. Nakkevõrkudel on ülemisel veeliinil ujukid (ülemine selis) ning tavaliselt raskused alumisel veeliinil (raskusselis). Nakkevõrgud koosnevad ühekordsetest või harvemini kahe- või kolmekordsetest võrkudest (abarad), mis on kinnitatud koos samadele toestavatele trossidele. Ühes püügivahendis võib koos kasutada mitut liiki võrke (nt abaraid ja nakkevõrke). Selliseid võrke võib kasutada kas ühekaupa või korraga mitut ritta seatuna (võrgujadad), mis on tavalisem. Püügivahendit võib paigale ankurdada (seisevvõrk) või jätta triivima laevast lahus või sellega ühendatuna (triivvõrk).

2. Nakkevõrkude kasutamine CCAMLR konventsiooni piirkonnas muuks kui teaduslikuks otstarbeks on keelatud, kuni teaduskomitee on uurinud selle püügivahendi võimalikku mõju ja teinud selle kohta ettekande ning komisjon on teaduskomitee soovituste põhjal andnud nõusoleku, et sellist meetodit tohib kasutada CCAMLR konventsiooni piirkonnas.

3. Nakkevõrkude kasutamisest teaduslikuks uurimistööks sügavamal kui 100 meetrit teatatakse eelnevalt teaduskomiteele ja komisjon kinnitab selle enne, kui sellise uurimistööga tohib alustada.

4. Iga kalalaev, mis soovib läbida CCAMLR konventsiooni piirkonda, vedades oma pardal nakkevõrke, peab oma kavatsusest eelnevalt teatama sekretariaadile, teatades ka kuupäevad, mil ta kavatseb läbida CCAMLR konventsiooni piirkonda. Iga nakkevõrkudega kalalaeva viibimine CCAMLR konventsiooni piirkonnas, millest ei ole eelnevalt teatatud, rikub käesoleva artikli sätteid.

Artikkel 68

Merelindude juhusliku hukkumise minimeerimine

1. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 601/2004 artikli 8 kohaldamist, vabastavad laevad, mis kasutavad hispaania õngepüügimeetodit, raskused enne trosside pinguldumist.

2. Lõikes 1 osutatud õngepüügil võib kasutada järgmisi raskusi:

a) tavalised kivist või betoonist raskused massiga vähemalt 8,5 kg, mis kasutamisel paigutatakse kuni 40meetriste vahedega;

b) tavalised kivist või betoonist raskused massiga vähemalt 6 kg, mis kasutamisel paigutatakse kuni 20meetriste vahedega või

c) terasest raskused, mis ei ole tehtud ketilülidest, massiga vähemalt 5 kg, mis kasutamisel paigutatakse kuni 40meetriste vahedega.

Artikkel 69

Püügikeeluaeg

1. Pärast seda, kui CCAMLRi sekretariaat on teatanud püügikeeluaja kehtestamisest, tagavad liikmesriigid, et kõik nende lipu all asjaomases piirkonnas, halduspiirkonnas, alapiirkonnas, rajoonis, väikesel uurimisalal või muus haldusüksuses kalastavad laevad hiivavad teate saamisel püügikeeluaja algusajaks pardale kõik püügivahendid.

2. Kui kalalaev on saanud sellise teate, ei tohi ta teatatud kuupäevale ja ajale järgneva 24 tunni jooksul õngejada vette lasta. Kui selline teade saadakse vähem kui 24 tundi enne püügikeeluaja algust, ei tohi pärast sellise teate saamist õngejadasid enam vette lasta.

3. Püügikeeluaja kehtestamise korral lahkuvad kõik kalalaevad püügipiirkonnast kohe pärast kõikide püügivahendite pardale hiivamist.

4. Kui kalalaev ei suuda kõiki püügivahendeid teatatud püügikeeluaja alguseks pardale hiivata põhjustel, mis on seotud:

i) laeva ja meeskonna ohutusega,)

ii) halbadest ilmastikuoludest tulenevate raskustega,

iii) jääkattega või

iv) vajadusega kaitsta Antarktika merekeskkonda,

teavitab kalalaev sellest olukorrast asjaomast liikmesriiki. Liikmesriigid teavitavad viivitamata CCAMLRi sekretariaati ja komisjoni. Sellele vaatamata teeb kalalaev kõik endast oleneva, et hiivata kõik oma püügivahendid pardale nii kiiresti kui võimalik.

5. Lõike 4 kohaldamisel viivad liikmesriigid vastavalt oma siseriiklikele menetlustele läbi uurimise kalalaeva tegevuste kohta ning teavitavad CCALMRi sekretariaati ja komisjoni uurimise tulemustest, sealhulgas kõikidest asjakohastest küsimustest, hiljemalt CCAMLRi järgmiseks kokkusaamiseks. Lõpparuandes hinnatakse, kas kalalaev tegi kõik endast oleneva, et hiivata kõik oma püügivahendid pardale:

i) teatatud püügikeeluaja alguseks ning

ii) niipea kui võimalik pärast lõikes 4 osutatud teate saamist.

6. Juhul kui kalalaev ei lahku püügikeelupiirkonnast pärast püügivahendite pardalehiivamist nii kiiresti kui võimalik, teavitab kalalaeva lipuliikmesriik või kalalaev ise sellest CCAMLRi sekretariaati ja komisjoni.

X PEATÜKK

SEAFO konventsiooni piirkonnas kalastavaid ühenduse laevu käsitlevad erisätted

1. jagu

Püügiloa andmine laevadele

Artikkel 70

Püügiloa andmine laevadele

1. Liikmesriigid teatavad komisjonile, võimaluse korral elektrooniliselt, 1. juuniks 2009 oma selliste laevade nimekirja, kellele kalapüügiloa väljaandmisega on antud luba püüda kala SEAFO konventsiooni piirkonnas.

2. Lõikes 1 osutatud nimekirja kantud laevade omanikud peavad olema ühenduse kodanikud või juriidilised isikud.

3. Kalalaevadel lubatakse tegutseda SEAFO konventsiooni piirkonnas, kui need suudavad täita kalalaevadele SEAFO konventsiooniga kehtestatud nõudeid ja kohustusi ning konventsiooni kaitse- ja majandamismeetmeid.

4. Kalapüügiluba ei anta kalalaevadele, mis on varem tegelenud ebaseadusliku, teatamata, reguleerimata kalapüügiga, välja arvatud juhul, kui uued omanikud esitavad piisava dokumenteeritud tõendusmaterjali, et eelmised omanikud ja käitajad ei oma nendes mingisugust õiguslikku, kasusaamisega seotud või rahalist osalust või kontrolli nende üle, või et kogu asjakohase teabe põhjal nende laevad ei osale ebaseaduslikus, teatamata, reguleerimata kalapüügis ega ole sellega seotud.

5. Lõikes 1 osutatud nimekiri sisaldab järgmist teavet:

a) laeva nimi, registreerimisnumber, varasem nimi (kui on teada) ja registreerimissadam,

b) varasem lipuriik (kui see on olemas),

c) rahvusvaheline raadiokutsung (kui see on olemas),

d) omaniku või omanike nimi ja aadress,

e) laevatüüp,

f) pikkus,

g) käitaja(te) või haldaja(te) nimi ja aadress (kui see on olemas),

h) brutoregistertonnaaž ning

i) peamasina või masinate võimsus.

6. Pärast püügiloaga laevade esialgse nimekirja koostamist teatavad liikmesriigid komisjonile viivitamatult iga laeva nimekirja lisamisest, nimekirjast väljajätmisest või mis tahes muudatusest nimekirjas iga kord, kui need aset leiavad.

Artikkel 71

Püügiloaga laevade kohustused

1. Laevad järgivad kõiki asjakohaseid SEAFO kaitse- ja majandamismeetmeid.

2. Püügiloaga laevad hoiavad pardal kehtivaid tõendeid laeva registreerimise kohta ja kehtivat luba püüda või ümber laadida kala.

Artikkel 72

Püügiloata laevad

1. Liikmesriigid võtavad meetmed, et keelata laevadel, mis ei ole kantud püügiloaga laevade SEAFO nimekirja, püüda, hoida pardal, ümber laadida ja lossida SEAFO konventsiooniga hõlmatud liikidesse kuuluvat kala.

2. Liikmesriigid teatavad komisjonile kõik andmed, mille kohaselt on põhjust kahtlustada, et püügiloaga laevade SEAFO nimekirja kandmata laevad tegelevad SEAFO konventsiooniga hõlmatud liikidesse kuuluva kala püügi või ümberlaadimisega SEAFO konventsiooni piirkonnas.

3. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et püügiloaga laevade SEAFO nimekirja kantud laevade omanikud ei tegele ega ole seotud kalapüügiga SEAFO konventsiooni piirkonnas, mida teostavad laevad, mis ei ole kantud püügiloaga laevade nimekirja.

2. jagu

Ümberlaadimine

Artikkel 73

Merel toimuva ümberlaadimise keelamine

Iga liikmesriik keelab tema lipu all sõitvatel kalalaevadel laadida SEAFO konventsiooni piirkonnas merel ümber SEAFO konventsiooniga hõlmatud liikidesse kuuluvat kala.

Artikkel 74

Sadamas toimuv ümberlaadimine

1. Ühenduse laevad, mis püüavad SEAFO konventsiooni piirkonnas SEAFO konventsiooniga hõlmatud liikidesse kuuluvat kala, laadivad kala ümber ainult SEAFO konventsiooniosalise sadamas, kui neil on selle konventsiooniosalise eelnev luba, kelle sadamas toimub ümberlaadimine. Ühenduse kalalaevadel on lubatud kala ümber laadida ainult juhul, kui nad on saanud selleks eelneva loa oma lipuliikmesriigi ja sadamariigi pädevalt asutuselt.

2. Iga liikmesriik tagab, et tema püügiloaga kalalaevad saavad eelneva loa sadamas ümberlaadimiseks. Liikmesriik tagab ka, et ümberlaadimised sobivad kokku iga laeva teatatud püügikogusega, ja nõuab ümberlaadimisest teatamist.

3. Ühenduse kalalaeva kapten, kes laadib ümber teisele laevale, edaspidi „vastuvõttev laev”, mis tahes koguse SEAFO konventsiooni piirkonnas püütud ja konventsiooniga hõlmatud liikidesse kuuluvat kala, teatab ümberlaadimise ajal vastuvõtva laeva lipuliikmesriigile asjakohased kalaliigid ja kogused, ümberlaadimise kuupäeva ja püügikohad ning esitab oma lipuliikmesriigile SEAFO ümberlaadimise deklaratsiooni vastavalt XIV lisa I osas esitatud vormile.

4. Ühenduse kalalaeva kapten teatab vähemalt 24 tundi enne ümberlaadimist SEAFO konventsiooni osalisele, kelle sadamas ümberlaadimine toimub, järgmised andmed:

– ümberlaadimist teos