KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE JA KONTROLLIKOJALE Komisjoni 2011. aasta haldustegevuse koondaruanne /* COM/2012/0281 final */





KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE JA KONTROLLIKOJALE Komisjoni 2011. aasta haldustegevuse koondaruanne 1. Sissejuhatus Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELTL) artikli 317 alusel vastutab Euroopa Komisjon ELi eelarve täitmise eest olemasolevate assigneeringute piires ja võttes arvesse usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtteid. Liikmesriigid teevad komisjoniga koostööd, et tagada assigneeringute kasutamine nimetatud põhimõtete kohaselt. Käesoleva koondaruande vastuvõtmisega võtab komisjon poliitilise vastutuse ELi eelarve täitmise eest, toetudes peadirektorite ja talituste juhatajate iga-aastastes tegevusaruannetes esitatud kinnitavatele avaldustele ja reservatsioonidele. Koondaruandes teeb komisjon kindlaks ka peamised esmajärjekorras lahendamist vajavad haldusprobleemid ja nende lahendamiseks vajalikud meetmed. 2011. aastal, neljandat aastat järjest, tegi kontrollikoda 2010. aasta ELi konsolideeritud aastaaruannete kohta märkusteta positiivse järeldusotsuse. Maksete seaduslikkuse ja korrektsuse osas hindas kontrollikoda maksete veamääraks[1] kokku 2 %−5 %, mis on võrreldav olukorraga 2006. aastal, kui kõige tõenäolisem veamäär oli endiselt üle 7 %. Sellest nähtub, et tuvastatud puudujääkidega tegelemiseks aja jooksul võetud meetmed on tõhusad ja see annab tunnistust komisjoni pidevatest jõupingutustest. Komisjon on teadlik sellest, et kontrollikoda on otsustanud teha metoodilisi muudatusi. Need muudatused käsitlevad auditivalimi aluseks olevate tehingute (välja arvatud eelmaksed ja sealhulgas kliiring) uut kindlaksmääramist ning kõigi poliitikavaldkondade riigihanke-eeskirjade tõsiste rikkumiste kvantifitseerimise meetodit. Eelarveaastal 2011 katsetab kontrollikoda uut meetodit. Uut lähenemisviisi kohaldatakse alates 2012. aastast ja selle tulemusel suureneb alates 2012. aastast tõenäoliselt mehaaniliselt teatatud veamäärade hulk. Komisjon eeldab, et need muudatused selgitatakse täpselt lahti ning et veamäärad esitatakse aastaaruannetes viisil, mis võimaldab säilitada võrreldavuse eelneva aastaga. Siiski teeb komisjonile muret see, milline mõju võib avaldatud veamääradel olla kontrollimiste kuludele, kuna sidusrühmad võivad hakata taotlema täiendavaid kontrollimisi, mis tekitavad toetusesaajatele ja komisjoni talitustele täiendavat halduskoormust. 2. Kinnitava avalduse andmise alustalade tugevdamine 2.1. Vastutusahel Volinike kolleegium delegeerib poliitiliste ja haldusalaste eesmärkide rakendamise peadirektoritele ja talituste juhatajatele, kes volitatud eelarvevahendite käsutajatena saavad tegutsemiseks vahendid. Sellist detsentraliseeritud eelarve täitmist iseloomustab erinevate osalejate vastutuste selge kindlaksmääramine. Volitatud eelarvevahendite käsutajatel on täielikud volitused, et määrata kindlaks kõige asjakohasemad ja tõhusamad kontrollisüsteemid, mille abil tagada nende vastutusalasse kuuluvate vahendite usaldusväärne ja tõhus haldamine. Iga-aastased tegevusaruanded on peamine vahend, mille abil volitatud eelarvevahendite käsutajad annavad aru oma vastutusalasse kuuluvate personali- ja finantsressursside haldamise eest. Nad annavad oma ülesannete täitmisest aru iga-aastases tegevusaruandes,[2] mis sisaldab muu hulgas allakirjutatud kinnitavat avaldust finantstehingute seaduslikkuse ja korrektsuse kohta. Iga-aastases tegevusaruandes teavitavad volitatud eelarvevahendite käsutajad kõigist oma haldusega seonduvatest küsimusest, millest tuleb volinikele teada anda, et neile poliitilisel tasandil tunnustus saada. Kõigis iga-aastastes tegevusaruannetes kinnitatakse sõnaselgelt, et vastutavat/vastutavaid volinikku/volinikke on enne kinnitava avalduse lõplikku allakirjutamist teavitatud iga-aastase tegevusaruande põhiaspektidest, sealhulgas kavandatavatest reservatsioonidest. Kolleegium võtab koondaruande vastu pärast seda, kui seda on arutatud komisjoni ühel iganädalastest kohtumistest. 2.2. Iga-aastaste tegevusaruannete kvaliteet Iga-aastased tegevusaruanded on kontrollikojale ja eelarve täitmisele heakskiidu andmise eest vastutavale institutsioonile peamiseks teabeallikaks. Oma 2010. aasta aruandes hindas kontrollikoda kahekümne ühe iga-aastase tegevusaruande kvaliteeti (kokku oli aruandeid neljakümmend üheksa). Kontrollikoja arvates annavad 2010. aasta 12 auditeeritud iga-aastast tegevusaruannet „finantsjuhtimise korrektsusele õiglase hinnangu” ja üheksa „osaliselt õiglase hinnangu”. Neist üheksast iga-aastasest aruandest seitsme puhul oli kontrollikoda arvamusel, et reservatsiooni kohaldamisala või ulatus oleks võinud olla laiem. 2011. aasta iga-aastastes aruannetes selgitatakse, kuidas asjaomased talitused on käsitlenud kontrollikoja esile toodud probleeme. 2011. aasta tegevusaruande kehtivaid juhiseid on täiendavalt täpsustatud, et parandada kinnitavate avalduste aluseks esitatavate tõendite kvaliteeti ja aruannete loetavust. Komisjoni analüüsist nähtub, et üldiselt on muudetud eeskirju kõikjal komisjonis nõuetekohaselt rakendatud. Kõik talitused on esitanud korrektsuse näitajad, mis hõlmavad kõiki olulisi eelarvevaldkondi ja haldamise viise, ning talitused, kes on teavitanud hilisemast sündmusest, on teinud seda vastavalt muudetud eeskirjadele. Komisjon täheldab, et on tehtud olulisi edusamme reservatsioonide ulatuse ja sellega seonduva finantsriski objektiivsema ja täpsema kindlaksmääramise suunas. Muudatused hõlmavad suuremat ühtsust terminoloogia kasutamisel, veamäärade esitamisel, riskisumma arvutamisel, olulisuse kriteeriumide kohaldamisel ning koostöös liikmesriikidega toimuval eelarve täitmisel parima usaldusväärse olemasoleva teabe kasutamisel. Jätkuvate edusammude nimel osalevad komisjoni kesktalitused protsessis jätkuvalt juba varases etapis, aidates peadirektoraate iga-aastaste tegevusaruannete koostamisel, arutades olulisi küsimusi peadirektoraatide ja talitustega ning andes vajalikud suunised lõpliku teksti kvaliteedi parandamiseks. Taas on (enne) vastastikuste eksperthinnangute vahetamist toimunud kohtumised osutunud tõhusaks platvormiks, kus erinevad talitused saavad ekspertidena jagada arvamusi, kuidas sõnastada mitmeid valdkondadevahelisi küsimusi oma iga-aastastes tegevusaruannetes ning kuidas tagada sidus lähenemisviis ja asjakohaselt likvideerida tuvastatud puudujääke. Iga-aastased tegevusaruanded on peamiseks vahendiks, mille abil volitatud eelarvevahendite käsutajad annavad aru volinike kolleegiumile ja mille alusel tõendatakse kinnitavat avaldust. Komisjon on võtnud kohustuse pidevalt parandada iga-aastaste tegevusaruannete loetavust ja võrreldavust. Komisjon on andnud peasekretariaadile ja eelarve peadirektoraadile ülesandeks jätkata peadirektoraatide ja talituste nõustamist kehtivate juhiste korrapärase läbivaatamise, juhendite, koolitusmeetmete, iga-aastaste tegevusaruannete projektide kvaliteedi kontrolli ja (eelnevate) vastastikuste eksperdihinnangute andmist käsitlevate koosolekute kaudu. 2.3. Veamääradest teavitamine Peadirektorite kinnitustes esitatavad reservatsioonid põhinevad nende hinnangul puuduste olulisuse kohta ja/või tähelepanekutel, mis on seotud iga-aastase tegevusaruande peamiste koostisosadega. Tuvastatud või teatatud veamäära hindamine ja sellega seonduv finantsmõju on oluline vahend, et otsustada reservatsiooni vajalikkuse üle. Komisjoni talitustel on erinevad lähenemisviisid jääkvigade määra analüüsimiseks ja arvutamiseks. Arvesse võetakse nende vastutusalasse kuuluvate poliitikavaldkondade eripära. Igal võimalusel on peasekretariaat ja eelarve peadirektoraat julgustanud eri aspektide ühtlustamist, eriti jääkvigade määra kasutamisel. Kehtivaid juhiseid on seega parandatud, eesmärgiga tagada, et kõikides talitustes kasutatakse terminoloogiat ja kriteeriume järjepidevalt; see puudutab jääkvigade määra, mitmeaastase lähenemisviisi kasutamist, mõistet „hilisemad sündmused” (sündmused, mis toimuvad aasta lõpu ja märtsi lõpu vahelisel ajal, mil volitatud eelarvevahendite käsutajad kirjutavad aruandele alla). Paljud peadirektoraadid on juba rakendanud vigadest teavitamisel mitmeaastast lähenemisviisi. Komisjon teeb teistele mitmeaastaseid programme haldavatele talitustele ülesandeks esitada oma iga-aastases tegevusaruandes mitmeaastase kontrollistrateegia raames kumulatiivne finantsrisk, nii et alates 2012. aastast oleks kasutusel vaid see lähenemisviis. Aruandeaastal töötasid struktuurifonde haldavad peadirektoraadid välja uue ühise lähenemisviisi olulisuse kindlaksmääramiseks. Otsus reservatsiooni esitamiseks põhineb nüüd kolmeastmelisel lähenemisviisil: - hinnata riiklikke haldus- ja kontrollisüsteeme; - võtta täielikult arvesse riiklike ametiasutuste tuvastatud ja iga-aastastes kontrolliaruannetes teatatud prognoositavad veamäärad, kui neid saab kinnitada, selle asemel, et kasutada eelnevalt kindlaksmääratud hinnangulisi veamäärasid[3]; - kohaldada kumulatiivset jääkriski, et jälgida iga programmi mitmeaastaste haldus- ja kontrollisüsteemide korrigeerimisvõimet. Selline lähenemisviis tähendab ka seda, et iga-aastastes tegevusaruannetes esitatakse komisjoni hinnang kõigi rakenduskavade kontrollisüsteemide kohta, võttes arvesse kindluse erinevat taset ja liikmesriikide auditiarvamusi. See on kooskõlas ühekordse audiitorkontrolli põhimõttega ja rõhutab seda, et liikmesriigid vastutavad oma kontrollikeskkonna eest. Komisjoni arvates on olulisuse kriteeriumi ühtlustamiseks tehtavad jõupingutused oluline edasiminek, mille abil paraneb iga-aastaste tegevusaruannete ühtsus, loetavus ja läbipaistvus. Komisjon on teinud regionaalpoliitika, tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse, põllumajanduse ja maaelu arengu, merendus- ja kalandusasjade peadirektoraatidele ülesandeks jätkata kõnealust ühtlustamist ja leppida kokku 2012. aasta tegevusaruande ühistes kriteeriumides ja esitluses. Siseasjade peadirektoraat peaks hoolimata erinevast õiguslikust alusest olema sellesse ühtlustamisprotsessi nii palju kui võimalik kaasatud. 2.4. Siseaudit Auditi järelevalvekomitee edastas volinike kolleegiumile jätkuvalt teavet auditiküsimuste, sealhulgas ettevõtte tasandit käsitlevate küsimuste kohta. Samuti teavitas kõnealune komitee volinike kolleegiumi edusammudest heakskiidetud auditisoovituste rakendamisel 2011. aasta lõpuks. Ajavahemikus 2007−2011 rakendati 80 % kõigist heakskiidetud soovitustest. 2011. aasta lõpul rakendamata 118st väga olulisest soovitusest hilines vaid 24 soovituse puhul täitmine algselt kavandatud tähtajaga võrreldes üle kuue kuu. 2012. aasta mais esitas komisjoni siseauditi talitus iga-aastase siseauditi aruande 2011. aasta kohta, nagu on ette nähtud finantsmääruse artikli 86 lõikega 3. Aruanne lisati komisjoni siseauditi talituse teisele üldhinnangule.Üldhinnang põhineb ajavahemikus 2009–2011 siseauditi üksuse ja siseauditi talituse kooskõlastatud strateegilise auditikava raames tehtud tööl. Selles keskendutakse finantsjuhtimisele. Üldhinnangus antakse positiivne hinnang komisjoni finantsjuhtimise kohta, välja arvatud neis valdkondades, mille kohta peadirektorid esitasid oma iga-aastastes tegevusaruannetes reservatsioonid. Hinnanguliselt jääb nende reservatsioonide võimalik finantsmõju alla 2% kogu eelarvest, aga kõik reservatsioonid ei ole kvantitatiivselt väljendatavad, vaid kujutavad võimalikku mainega seotud riski. Samuti märgib komisjon, et üldhinnangule lisatud peatükis tähelepanu vajavate probleemide kohta toob siseauditi talitus esile mitmed küsimused, millega komisjoni talitustel tuleb tegeleda: - vajadus jätkata jääkvea määra arvutamise ühtlustamist kogu komisjonis; - välisabi valdkonnas tuvastatud puudujäägid seoses tsentraliseeritud ja detsentraliseeritud projektikonkurssidega, eelkõige vajadus parandada ELi delegatsioonide poolt toetuste haldamise alal teostatava kontrolli kavandamist, sellest teavitamist ja järelevalvet; - poliitikavaldkonnad, milles vigade esinemise risk on endiselt liiga suur ja ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmisega seonduvad konkreetsed probleemid; - vajadus paremini koordineerida ja ühtlustada kontrollistrateegiaid poliitikavaldkonna rühma tasandil, eelkõige kohapeal tehtavad kontrollid teadusuuringutega seotud peadirektoraatides; - puudujäägid liikmesriikide kontrollisüsteemides, eelkõige seoses esimese tasandi kontrollidega, mis käsitlevad toetuskavade rakendamise eest vastutavate talituste maksenõudeid; - meetmed, mida 2011. aasta lõpul veel rakendati, et kõrvaldada mõned olulised riskid, näiteks juhtimise, projektijuhtimise ja ülemaailmse satelliitnavigatsioonisüsteemi (GNSS) põhivara raamatupidamise parandamine; teadustegevuse valdkonnas makstavate toetuste üle tehtava järelkontrolli tõhususe parandamine; IT-alase arendustegevuse jälgimine kattuvuse vältimiseks; mitme talituse teostatav järelevalve maksetähtaegade üle ja pettusevastase strateegia rakendamine. 3. Iga-aastastest tegevusaruannetest saadud kinnitus ja peadirektorite esitatud reservatsioonid Pärast iga-aastaste tegevusaruannete, eelkõige iga peadirektori allakirjutatud kinnitava avalduse analüüsimist märgib komisjon, et kõik osutatud dokumendid andsid piisava kinnituse vahendite kasutamise asjakohasuse ja usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtte järgimise kohta ning selle kohta, et rakendatud kontrollimenetlused annavad vajaliku tagatise tehingute seaduslikkusele ja korrektsusele. Mõned peadirektorid tõid oma iga-aastases tegevusaruandes esile kõrvaldamata puudused ja esitasid reservatsioonid, seadmata kahtluse alla saadud kinnitust üldises plaanis. Neliteist peadirektorit ja kaks rakendusameti direktorit esitasid 2011. aasta tegevusaruandes kokku kakskümmend seitse reservatsiooni. Reservatsioonid on tehtud 17 talituses ja need esindavad ühtekokku üle 90% komisjoni finantstehingutest (kulud ja tulud). Nende hulgas oli 14 reservatsiooni juba 2010. aastal (2011. aasta lõpus neid alles lahendati) esitatud 17 reservatsioonist ja 13 olid uued. Tühistati kolm 2010. aasta reservatsiooni. Reservatsioonides kindlaks määratud riski kogusumma suurenes märkimisväärselt: 600 miljonilt eurolt 2010. aasta tegevusaruannetes 3 564 miljoni[4] euroni (suurim võimalik summa) 2011. aasta tegevusaruannetes. Reservatsioonide arvu ja riskimäära finantsmõju suurenemine ei tulene komisjoni finantsjuhtimise kvaliteedi halvenemisest. See on pigem mitme tehnilise ja struktuurse teguri koosmõju: - Neist 27 reservatsioonist kuus on seotud sama teema ja sama programmiga (seitsmes teadusuuringute raamprogramm). Selle põhjuseks on asjaolu, et 2011. aastal hoo sisse saanud seitsmendat raamprogrammi (vt peatükk 3.5) haldavad viis peadirektoraati ja üks rakendusamet ja selle tulemuseks on mitmekordsed reservatsioonid. - Eelarve täitmise mitmeaastase tsükli etapp: · otsese eelarve täitmise osas on 2007.−2013. aasta põlvkonna programmid praeguseks jõudnud sellise rakendamise tasemele, mis võimaldab teha järeldusi järelaudititest (see selgitab seitsmenda teadusuuringute raamprogrammiga seonduva reservatsiooni kehtestamise); · koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise puhul alustavad liikmesriigid käimasolevate rakenduskavade suurendatud valimi põhjal teostatud auditeerimistulemuste teatamist (see selgitab osaliselt regionaalpoliitika peadirektoraadi reservatsioonide suuremat ulatust); · enamus 2007.−2013. aasta programme toimib praegu täielikult. 2007.−2013. aasta programmide suurem rakendamine toob kaasa maksete suuremad mahud, mis omakorda suurendab eelnevate aastatega võrreldes loomupärast vigade esinemise riski. - Ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas (vt osa 3.3) on kindlasummaliste prognooside asendamine liikmesriikide auditeerimisasutuste teatatud tegelike veamääradega parandanud korrektsusega seonduvate riskide hindamist, aga see tähendab ka seda, et reservatsioonid esitatakse üha suurema arvu programmide kohta ja mängus on suuremad summad. - Hiljuti avaldati suunised selle kohta, kuidas võtta jääkvigade määra ja riskimäära arvutamisel arvesse eelmakseid. Kõnealuste suuniste kohaselt tuleb talitustel arvestada eelnevaid tasaarvestatud eelmakseid koos vahe- ja lõppmaksetega. See ei lase neil alandada vahe- ja eelmaksetes avastatud veamäärade keskmist uute eelmaksete arvelt, mille puhul veamäär on veel null. - Mitme programmi puhul on korrektsusega seonduv risk väga lähedal 2 % olulisuse künnisele. Aastate lõikes künnise lähedal toimuvad väikesed avastatud veamäärade kõikumised võivad kaasa tuua ebakorrapärased reservatsioonid. Kõik peadirektorid ja talituste juhatajad on kindlaks määranud oma reservatsioonide peamised põhjused ja nende lahendamiseks vajalikud parandusmeetmed. Kõige sagedamini tulenevad probleemid toetusesaajatele esitatud keerulistest abikõlblikkuse nõuetest (küsimus, mis mõjutab otsese tsentraliseeritud eelarve täitmise rahalisi vahendeid) ja riigihanke-eeskirjade ebaõigest kohaldamisest (sage vigade allikas koostöös liikmesriikidega ja kaudselt hallatavate rahaliste vahendite puhul). Komisjon on teinud selle kogemuse põhjal tegevuslikud järeldused ja esitanud ettepanekud (vt peatükk 4.5) järgmise põlvkonna programmide oluliseks lihtsustamiseks. Pärast kontrollitulemuste hindamist tühistati kolm varasematest aastatest ülekantud reservatsiooni. Reservatsioonide tühistamiseks paluti volitatud eelarvevahendite käsutajatel esitada tuvastatud puudujääkidega tegelemiseks võetud meetmed ning näidata, et meetmed olid tõhusad ja puudujäägid likvideeriti tulemuslikult. Enamikul juhtudel tähendas see selliste audititulemuste esitamist, mille kohaselt on veamäärad vähenenud aktsepteeritava tasemeni või on süsteeme tugevdatud ja need toimivad nõuetekohaselt. 3.1. Tulud Traditsioonilised omavahendid moodustavad 12,2 % ELi 2011. aasta eelarve kogutuludest. Traditsiooniliste omavahendite määramise ja kogumisega tegelevad liikmesriigid. Kolmveerand neist summadest makstakse liidu eelarvesse, ülejäänud veerand jääb kogumiskulude katteks liikmesriigile. Belgia on oma geograafilise asukoha tõttu väga oluline traditsiooniliste omavahendite rahastaja ja tema osa moodustas 2011. aastal kõikidest traditsioonilistest omavahenditest 9,45 %. Komisjoni läbiviidud uurimistes ja kontrollikoja auditite käigus on selgunud, et ülekantud summade ja aluseks olevate raamatupidamisdokumentide kooskõlastamine kujutab endast probleemi. Eelarve direktoraadi peadirektor tegi reservatsiooni Belgia tollivormistus- ja raamatupidamissüsteemide usaldusväärsuse ebapiisava kinnituse kohta. Komisjon taotles parandusmeetmeid, sealhulgas sisekontrollide tõhustamine ja raamatupidamissüsteemi täielik välisaudit. Seni puudub kindlus komisjoni arvele makstud Belgia traditsiooniliste omavahendite summa õigsuses. Komisjon meenutab asjaomase liikmesriigi ametiasutuste võetud kohustusi seoses tegevuskavadega, mis koostati tollideklaratsiooni töötlemissüsteemides tuvastatud puuduste kõrvaldamiseks, ning kordab, et kavatseb nende rakendamist tähelepanelikult ja rangelt jälgida. 3.2. Põllumajandus ja loodusvarad 2010. aasta aruandes tõdes kontrollikoda veidi üle 2 % hinnangulise veamäära põhjal,[5] et põllumajanduse ja loodusvarade peatükis oli oluline viga. Samas märkis kontrollikoda, et ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi (IACS) raames kaetavates otsemaksetes, mis moodustavad 91,4% Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) kõikidest kulutustest, olulisi vigu ei esinenud. Põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektor esitas 2011. aasta tegevusaruandes kolm reservatsiooni. - Võttes arvesse põllumajanduskulude haldamise ja kontrolli ühtset haldus- ja kontrollisüsteemi ning olulisi puudujääke Bulgaaria ja Portugali ühtsetes haldus- ja kontrollisüsteemides, kanti mainega seotud põhjustel üle 2010. aasta reservatsioon, kuigi puudujääkide finantsmõju ei ületanud olulisuse künnist. 2010. aastal hõlmas kõnealune reservatsioon Bulgaariat, Rumeeniat ja Portugali. 2011. aastal tühistati Rumeenia reservatsioon, kuna komisjoni läbiviidud auditid näitasid, et Rumeenia oli tegevuskava lõpule viinud ja et saavutatut peeti asjakohaseks. - Maaelu arengu meetmetega seotud kulude osas tehti uus reservatsioon, kuna jääkvigade määr (kuni 2,36%) oli 2011. aastal veidi üle olulisuse künnise. Väikese veamäära suurenemine on peaasjalikult tingitud sellest, et maaelu arengu valdkonna programmide hulk on suur ja/või need sisaldavad keerulisi tingimusi, mis suurendavad toetusesaajate poolset vigade esinemise määra ja teevad riikide ametiasutuste kontrollid raskemaks ja kulukamaks. - Mainega seotud põhjustel tehti reservatsioon seoses puudustega sertifitseeritud mahetoodete järelevalve- ja kontrollisüsteemis. Aasta 2011 sündmused näitasid, et kontrollid mahepõllumajandussektoris on ebapiisavad ning et ELi tasandi järelevalve liikmesriikide ja kolmandate riikide kontrollisüsteemide üle, sealhulgas ELi imporditavate mahetoodete sertifitseerimise eest vastutavate kontrolliasutuste üle, võib olla puudulik. Merendus- ja kalandusasjade peadirektor jättis jõusse kalanduse arendusrahastut käsitleva reservatsiooni seoses ühe Saksamaa programmiga, mida tuleb enne parandamist veel hinnata. Merendus- ja kalandusasjade peadirektor esitas uue reservatsiooni, mis käsitleb Euroopa Kalandusfondi haldus- ja kontrollisüsteeme, kuna kulude abikõlblikkuse osas oli tuvastatud vigu. Samuti tehti kindlaks, et liikmesriigid ei kontrolli piisavalt, kas pardal olevasse varustusse tehtavad investeeringud suurendavad laevade kalapüügivõimet. Kliimameetmete peadirektor jättis jõusse oma varasema reservatsiooni seoses komisjoni maine kahjustamisega, mis tulenes ELi heitkogustega kauplemise süsteemi riiklikes registrites toimunud märkimisväärsest turvanõuete rikkumisest. Tervise- ja tarbijaküsimuste peadirektor esitas reservatsiooni, mis käsitleb nende kulunõuete täpsust, mille liikmesriigid on esitanud loomahaiguste likvideerimise ja seire programmide raames toiduainete ja sööda valdkonnas. Tuvastatud vigade põhiallikaks on liikmesriikide esitatud kulunõuded, milles ei kohaldata õigusaktides sätestatud abikõlblikkuse eeskirju nõuetekohaselt. Tervise- ja tarbijaküsimuste peadirektor on eelmistel aastatel juba võtnud mitmeid meetmeid veamäära vähendamiseks toiduainete ja sööda puhul. Näiteks pandi komisjoni otsusega paika abikõlblike kulude täpsem ja piiravam määratlus, mida kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2011 algavate veterinaarprogrammide suhtes. Ühekordsete maksete kasutuselevõtt alates 2012. aastast vähendab eelolevatel aastatel veelgi liikmesriikide kulunõuetes tehtavaid vigu. 3.3. Ühtekuuluvus, energeetika ja transport Mitmeid aastaid oli ühtekuuluvuspoliitika hinnanguline veamäär suurem kui teistes poliitikavaldkondades. 2010. aastal hindas kontrollikoda käesoleva peatüki kõige tõenäolisemaks veamääraks 7,7 %. Avastatud veamäär muutub aastate lõikes ja seda mõjutab paigutus mitmeaastases rakendamistsüklis. 2010. aasta oli esimene aasta, mil kehtiva õigusraamistikuga seotud projektid täielikult toimisid ning enamik riiklikke ametiasutusi projekte rakendas ja kulusid deklareeris, suurendades seeläbi loomupärast vigade esinemise riski. Regionaalpoliitika peadirektor esitas kaks reservatsiooni: esimene neist on mainega seotud reservatsioon, mis puudutab Saksamaa, Ungari, Iirimaa, Itaalia ja Hispaania kindlaksmääratud rakenduskavade ja Euroopa Regionaalarengufondi ja Ühtekuuluvusfondi 2000.−2006. aasta piiriüleste programmide haldus- ja kontrollisüsteeme; teine käsitleb Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Ühtekuuluvusfondi kindlaksmääratud rakenduskavade haldus- ja kontrollisüsteeme 18 liikmesriigis,[6] IPA haldus- ja kontrollisüsteeme endises Jugoslaavia Makedoonia Vabariigis ja Euroopa territoriaalse koostöö programme ning IPA[7] piiriülest koostööd puudutavat programmi ajavahemikuks 2007−2013. Tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektor esitas kaks reservatsiooni: esimene neist on seotud Euroopa Sotsiaalfondi 2000.–2006. aasta kindlaksmääratud rakenduskavade haldus- ja kontrollisüsteemidega Hispaanias, Itaalias, Prantsusmaal ja Saksamaal ning teine Euroopa Sotsiaalfondi 2007.–2013. aasta teatavate rakenduskavade haldus- ja kontrollisüsteemidega Belgias, Hispaanias, Itaalias, Leedus, Lätis, Rumeenias, Saksamaal, Slovakkias, Tšehhi Vabariigis ja Ühendkuningriigis ning samuti IPA programmidega endises Jugoslaavia Makedoonia Vabariigis. Mõlemad reservatsioonid esitati, kuna kindlaksmääratud rakenduskavade haldus- ja kontrollisüsteemide peamistes aspektides täheldati tõsiseid puudusi. Need puudujäägid, mis on seotud mõlema peadirektoraadi esitatud reservatsioonidega, hõlmavad näiteks sertifitseerimistegevust, kõrgeid veamäärasid, riigihanke eeskirjade järgimist, abikõlblikkuse eeskirju, halduskontrolli või auditeerimisjälje puudumist. Komisjon jätkab oma järelevalverolli hoolikat täitmist, kutsudes liikmesriike üles, et need oma haldus- ja kontrollisüsteemides leitud puudujäägid koheselt likvideeriksid, ning vajaduse korral katkestades ja peatades makseid ja tehes finantskorrektsioone. Komisjon keskendub kooskõlastatud ennetus- ja parandusmeetmete abil tööle nimetatud valdkondades. Iga kolme aasta järel toimuva finantsmääruse läbivaatamise käigus ja sektoripõhistes ettepanekutes on komisjon teinud ettepaneku võtta kasutusele iga-aastased ELi vahendite haldaja kinnitused, mille annavad liikmesriikide akrediteeritud asutused kõigi koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise raames rakendatavate programmide kohta, nii nagu seda põllumajanduspoliitika alal juba tehakse. Ühtekuuluvuspoliitikaga tegelev peadirektoraat määrab kindlaks reservatsioonide määra, teatades üldise hinnangulise riskimäära ja hinnates finantsriski: - Üldine hinnanguline riskimäär (mis põhineb kinnitatud veamääral) viitab vigade kvantitatiivsele kindlaksmääramisele protsendina 2011. aasta vahemaksetest kõigi 2007.−2013. aasta programmide kohta. Komisjon arvutab selle auditeerimisasutuste läbiviidud auditite ja nende 2011. aasta kontrolliaruannete veamäärade alusel pärast seda, kui asjaomane peadirektoraat on selle kinnitanud. Riskimäär jääb regionaalpoliitika peadirektoraadi puhul 3,1% ja 6,8% vahele ja tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi puhul 2% ja 2,5% vahele. - Hinnanguline finantsrisk viitab 2007.−2013. aasta programmide mõjule, mil asjaomastel peadirektoraatidel ei olnud piisavat kindlust ja seepärast esitati reservatsioon. Reservatsioonide hinnanguline finantsmõju jääb regionaalpoliitika peadirektoraadi puhul 632 miljoni euro ja 1 427 miljoni euro vahele ning see on tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraadi puhul 59 miljonit eurot ehk vastavalt 2,1 %−4,8 % ja 0,6 % 2011. aastal tehtud maksetest. Üldiselt ei ole reservatsioonide kvantitatiivne kindlaksmääramine regionaalpoliitika ning tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektori iga-aastastes tegevusaruannetes otseselt võrreldav ühtekuuluvuspoliitika konsolideeritud veamääradega, nii nagu seda hindas kontrollikoda oma aastaaruandes. Peamised erinevused on seotud järgmiste aspektidega: - testi tulemusi võib mõjutada testitavate programmide kombinatsioon: kontrollikoja arvutused põhinevad tehingute (maksete) esinduslikul valimil ja see ekstrapoleeritakse kõigile ühtekuuluvuspoliitika kuludele; komisjoni arvutatud määrad on aga fondipõhised ja hõlmavad programmi või programmirühma, mida rakendatakse ühesuguse haldus- ja kontrollisüsteemi raames; - ajaline erinevus: komisjon arvutab riskisumma kontrollikoja teatatava veamääraga võrreldes kontrollitsükli hilisemas etapis. Vastavalt asjakohastele eeskirjadele on liikmesriikide esitatud iga-aastased kontrolliaruanded seotud 2010. aasta kuludega, samal ajal kui kontrollikoja igal aastal teatatav veamäär arvutatakse aasta jooksul programmivalimis kindlaks tehtud vigade põhjal. - Komisjon rakendab mitmeaastaseid kontrollistrateegiaid ja seepärast hindavad volitatud eelarvevahendite käsutajad kontrollisüsteeme vastavalt. Kontrollikoda peab aga oma auditiarvamuse esitama igal aastal. Ehkki mitme programmi puhul loetakse eeskirjade eiramise ohtu mitme aasta lõikes hallatavaks, võib see mitme programmi puhul ja mitmes liikmesriigis olla aastapõhiselt mõõdetuna hinnangulisest keskmisest kõrgem. Seepärast on igati põhjendatud, et komisjoni talituste iga-aastastes tegevusaruannetes struktuurimeetmete võtmiseks teatavaks tehtud riskimäära puhul võetakse arvesse mitmeid riske maandavaid ja parandusmeetmeid, mida mitmeaastaste haldus- ja kontrollisüsteemide raames võetakse (mis lubavad teha parandusi mõne aasta jooksul pärast seda, kui liikmesriigid on rahalised vahendid toetusesaajatele ja komisjon liikmesriikidele jaganud). Seepärast on kontrollikoja kinnitava avalduse veamäär üldiselt kõrgem, kuna see sisaldab vigu, mida võib parandada järgmistel aastatel, mil sekkunud on kõik kontrolliahela osad. - Veamäärade kvantitatiivne kindlaksmääramine põhineb vahel erinevatel eeldustel, eriti juhul, kui vea tegelik väärtus on teadmata. Erinevalt komisjoni talitustest määrab näiteks kontrollikoda riigihanke-eeskirjade tõsise rikkumise kindlaks lepingu koguväärtuse alusel, ehkki tegelik majanduslik kahju ELi eelarvele piirdub täiendava kasumimarginaaliga töövõtjatele, kes sellisest rikkumisest kasu saavad. Komisjoni talitused on analüüsinud kontrollikoja aastatel 2006−2009 tuvastatud vigu ning esitanud töödokumendis oma analüüsid[8]. Selles dokumendis tuuakse esile, et abikõlblikkuse kriteeriumide eiramine ja riigihanke-eeskirjade või -menetluste vigane kohaldamine on ühtekuuluvuspoliitikas kõige enam tuvastatud vealiik. Samuti võivad vead tekkida sobimatust auditeerimisjäljest ja kaasrahastamise määra ebaõigest arvutamisest tululoovate projektide puhul. Läbiviidud analüüsist ilmneb, et projektivalik ja abikõlbmatud kulud on olulisemad abikõlblikkusvead, samal ajal kui riigihangete puhul on peamisteks veaallikateks pakkumuste hindamine, sobimatu pakkumismenetluse kohaldamine ja avaldamise küsimused. 2011. aastal esitas komisjon ettepanekud järgmiseks mitmeaastaseks finantsraamistikuks, milles sisaldusid olulised parandused eelkõige koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise valdkonnas (see moodustab 80% eelarvest), eesmärgiga parandada rahastamiskavade ülesehitust, vähendada vigade riskimäära, piirata toetusesaajate ja muude sidusrühmade halduskoormust ning vähendada kontrollimiste korralduskulusid. Komisjon on finantsmääruse läbivaatamise käigus teinud ettepaneku võtta kasutusele iga-aastased ELi vahendite haldaja kinnitused, mille annavad akrediteeritud asutused kõigi koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise raames rakendatavate programmide kohta, nii nagu seda põllumajanduspoliitika alal juba tehakse. 2014.−2020. aasta ühtekuuluvuspoliitikat käsitlevates ettepanekutes tegi komisjon ettepaneku parandada veelgi finantsjuhtimist ja eelarve kulude korrektsust, pidades aasta jooksul kinni 10% liikmesriikidele tehtud maksetest ja viies iga-aastase raamatupidamisarvestuse kontrollimise läbi niipea, kui liikmesriigid on esitanud iga programmi kohta sertifitseeritud raamatupidamise aastaaruanded. Parandamist vajab olukord liikmesriikide edastatava usaldusväärse ja täieliku finantsteabe ja auditiandmete valdkonnas. Sel põhjusel edastab komisjon alates sellest aastast eelarve täitmisele heakskiidu andmise eest vastutavale institutsioonile liikmesriikide kokkuvõtted koos nende sisuanalüüsiga vastavalt aluslepingu artiklile 319. Vajaduse korral annab komisjon liikmesriikide asutusele soovitusi selle kohta, kuidas aruandlusvahendeid veelgi parandada, eelkõige riiklike auditeerimistulemuste ja -järelduste osas, eesmärgiga paremini edendada komisjoni kinnituse andmise protsessi. Komisjon kutsub liikmesriike üles kinnitama oma kohustust parandada aruandlust ja läbipaistvust praeguse ülejäänud programmiperioodi jooksul, tugevdades vajaduse korral kontrollimeetmeid, eelkõige halduskontrolli esimesel tasandil, enne kulude tõendamist komisjonile. Samuti kutsub komisjon liikmesriike üles järgima komisjoni vigade käsitlemist ja iga-aastasi kontrolliaruandeid, samuti aastakokkuvõtteid käsitlevat juhendit, et need oleksid kinnitava avalduse väärtuslikuks täiendavaks allikaks komisjonile ja kasulikuks teabeallikaks eelarve täitmisele heakskiidu andmise eest vastutavale institutsioonile. Komisjon kutsub kõiki liikmesriike järgima nende 15 liikmesriigi[9] eeskuju, kes esitasid oma aastakokkuvõtetes kinnitava avalduse, ning võtma muid meetmeid, et kinnitada oma kohust kasutada ELi rahalisi vahendeid usaldusväärse finantsjuhtimise ja läbipaistvuse põhimõtete kohaselt. 3.4. Välisabi, arengukoostöö ja laienemine Euroopa välisteenistuse loomise järel selgitati ELi eelarve haldamist ja selle kohta raamatupidamisarvestuse pidamist käsitlevaid eeskirju. Euroopa välisteenistuse ja komisjoni personal määrati eri delegatsioonidesse, et teha vahet komisjoni ja välisteenistuse põhiülesannete vahel delegatsioonides, säilitades samas teatava paindlikkuse.Selleks et tagada personali (ja muude haldusressursside) sihtotstarbeline kasutamine, anti delegatsioonide juhtidele Euroopa välisteenistuse ja komisjoni ühised eeskirjad ja suunised[10] delegatsioonide personali juhtimise kohta. Pärast seda, kui finantsmäärus vaadati 24. novembril 2010 läbi, on ELi delegatsioonide juhid lisanud kinnitava avalduse edasivolitatud eelarvevahendite käsutaja aastaaruandele. Samuti on delegatsioonide juhtidele antud Euroopa Liidu delegatsioonide haldamist käsitlev Euroopa välisteenistuse / komisjoni ühiselt kokkulepitud raamistik[11]. Selleks on moodustatud delegatsioonide järelevalvekomitee (EUDEL) (kuhu kuuluvad Euroopa välisteenistuse ja komisjoni esindajad). Vastavalt kontrollikoja soovitustele ja selleks et kinnitaval avaldusel oleks iga-aastases tegevusaruandes parem alus, töötas arengu ja koostöö peadirektoraat välja põhinäitaja jääkvigade hinnangulise finantsmõju kindlaksmääramiseks pärast seda, kui vastavuse kontrollid on läbi viidud. Auditeerimistegevus on alanud ning kõnealune näitaja peaks olema kättesaadav aruandeaastaks 2012. Laienemise peadirektoraadis on see näitaja detsentraliseeritult hallatavate rahaliste vahendite jaoks juba kasutusel. Katseliselt rakendatakse tööprogrammi, et hõlmata ka tsentraliseeritult hallatavad rahalised vahendid. Siseaudiitor rõhutas oma üldhinnangus, et detsentraliseeritud delegatsioonide teostatavad kontrollid välisabi valdkonnas ja antav kindlustase vajab parandamist (parema kavandamise ja järelevalve kaudu). 3.5. Teadusuuringud ja muud sisepoliitika valdkonnad Teadusuuringute peadirektoraadi ühine auditistrateegia (sealhulgas ulatuslik auditikampaania, mis hõlmas süsteemsete vigade ekstrapoleerimist) teadusuuringute kuuenda raamprogrammi (2002‑2006) jaoks osutus edukaks auditi ulatuse ja saavutatud auditeerimistulemuste osas. Perioodi lõpus langes oluliselt mitmeaastane jääkvigade määr,[12] lähenedes peaaegu 2 % künniseni. Ehkki teadusuuringute kuuendat raamprogrammi käsitlevad reservatsioonid on säilitatud, ei õigusta kontrollikulud alla 2 % künnise jäämise eesmärgil tehtavaid lisapingutusi. Teadusuuringute kuuenda raamprogrammi puhul kinnitas infoühiskonna ja meedia peadirektori 2011. aastal tuvastatud veamäär (alla 2 % künnise) juba 2010. aastal valitud lähenemisviisi mitte esitada märkusi oma kinnitava avalduse kohta, kuna loodeti, et mitmeaastane veamäär (st kogu kuuendat raamprogrammi hõlmav) langeb 2011. aasta jooksul alla künnise. Seitsmes teadusuuringute raamprogramm (2007−2013) sai hoo sisse 2011. aastal, kuna programm on jõudnud poole peale ning selle alguses käivitatud esimesed projektid on lõpusirgel. Nagu juba märgiti eelmise aasta esialgsetes veamäärades, ilmnes esinduslikes auditivalimites, et veamäär ületab kõigi toetusesaajate kohta 2 % künnise. Seetõttu esitasid teadusuuringute peadirektoraat ja Teadusuuringute Rakendusamet[13] reservatsioonid seitsmenda raamprogrammi kohta alates 2011. aastast. Edaspidi peaks 2011. aastal vastu võetud lihtsustamismeetmetel olema positiivne mõju veamäärale. Vigu püütakse veelgi vähendada järgmiste meetmete kaudu: osalejate ja audiitorite parem suunamine ja tagasiside kõige sagedasemate vigade osas; eelkontrolli strateegiate parandamine; sobival hulgal järelauditite ja tagasinõudmismeetmete läbiviimine, et vähendada jääkvigade määra mitmeaastase programmitsükli jooksul. Isegi nende meetmete abil on seitsmenda raamprogrammi kontrollistrateegiaga kõnealuse programmi lõpuks tõenäoliselt võimalik saavutada 2 % −5 % vahele jääv jääkvigade määr. Praeguste menetluste kohaselt vastutavad seitse volitatud eelarvevahendite käsutajat teadusuuringute eelarve täitmise eest. Neist igaüks püüab kehtestada esindusliku veamäära oma eelarveosa kohta. See toob kaasa olulised piirangud korralduslikul tasandil ja selle, et eri talitused auditeerivad samu toetusesaajaid. Seepärast otsustati, et alates 2012. aastast hakatakse teadusuuringute valdkonnas kasutama ühist esinduslikku auditivalimit. Eelkõige võimaldab see meede vähendada toetusesaajatel lasuvat auditikoormust, kuna väheneb korduvate auditite arv. Teabevahetuse peadirektor säilitas mainega seotud reservatsiooni, mis esitati esimest korda 2008. aastal ja mis käsitleb intellektuaalomandi õiguste suhtes kohaldatavate õigusaktide võimalikku eiramist komisjoni talituste poolt. Enamik tegevuskavas kirjeldatud parandusmeetmeid on võetud, aga meedia valdkonnas toimuv pidev edasiliikumine (näiteks meediajärelevalve süsteem või uute meediavahendite laialdane kasutamine) tekitab uusi nõuetele vastavuse probleeme, mis tuleb lahendada, enne kui kõnealust reservatsiooni (mis peaks toimuma järgmisel aastal) on võimalik tühistada. Hariduse, audivisuaalvaldkonna ja kultuuri peadirektori tsentraalselt[14] hallatavate meetmete veamäär langes alla 2% ja 2010. aastal esitatud otsest tsentraliseeritud eelarve täitmist käsitleva reservatsiooni võiks pärast tõhusate maandavate meetmete rakendamist ja esinduslikuma valimi kasutuselevõttu tühistada. Hariduse, Audiovisuaalvaldkonna ja Kultuuri Täitevasutuse direktor teatas edusammudest tegevuskavade rakendamisel toetuste haldamise kontrollisüsteemide parandamiseks. Kõnealune täitevasutus tühistas pärast veamäärade vähendamist eelmise aasta kultuuri ja noorte programmi käsitleva reservatsiooni. Siiski otsustas täitevamet esitada uue reservatsiooni, mis käsitleb elukestva õppe programmi. Eelmainitud reservatsioonidega tegelemiseks oli täitevamet juba 2010. aasta tegevusaruande järel kiitnud heaks tegevuskava, milles nähti ette riskide maandamise meetmed kõikide täitevameti hallatavate programmide jaoks, sealhulgas elukestva õppe programm. Täitevamet jätkab jõupingutusi, et aidata toetusesaajatel järgida nõudeid, eelkõige tõendavate dokumentide esitamisel. Siseasjade peadirektor tegi 2011. aasta tegevusaruandes kaks reservatsiooni, millest üks oli seotud maine kahjustamisega, mis tulenes viivitustest suuremahulise IT-süsteemi, SIS II projekti rakendamisel. Aastal 2011 tehti selle projekti raames suuri edusamme kõnealuse suuremahulise IT-süsteemi edukaks kasutuselevõtuks. Üksikasjalik tegevuskava rakendati täielikult, aga uued sündmused põhjustasid täiendavaid viivitusi, näiteks vastutava liikmesriigi suutmatus saada valmis testimiseks algselt kavandatud testivahend ning uued viivitused mõne liikmesriigis või kesksüsteemi tasandil. Teine reservatsioon, mis on uus, käsitleb jääkvea määrast tulenevat finantsriski finantsprogrammide „Terrorismi ning muude julgeolekuriskide ennetamine, nendeks valmisolek ja nende tagajärgede likvideerimine” ja „Kuritegevuse ennetamine ja selle vastu võitlemine” raames jagatud toetuste auditeerimata valimis. Nende programmide sihtrühmaks on suhteliselt uued poliitikavaldkonnad ja uued toetusesaajad ning siseasjade peadirektor on veendunud, et auditite arvu suurenemine koos toetusesaajate täielikuma ja parema informeeritusega aitavad lähitulevikus veamäärasid vähendada. Ettevõtluse ja tööstuse peadirektor pikendas reservatsiooni, mis käsitleb Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) finantsteabe usaldusväärsust. 2011. aastal tugevdati täiendavalt komisjoni järelevalve- ja kontrollistrateegiat Euroopa Kosmoseagentuuri suhtes: komisjon jätkab ESA esitatavate finantsaruannete auditeerimist ning julgustab ja toetab agentuuri tegevuskava rakendamisel. Kõnealune tegevuskava koostati ESA välise auditikomitee soovituste elluviimiseks ja komisjonile esitatava finantsteabe kvaliteedi parandamiseks. Võttes arvesse käimasolevaid meetmeid, loodab komisjon probleemide kiiret lahendamist, mille tulemusena on võimalik reservatsiooni vähendada ja lõppkokkuvõttes see tühistada. Samuti on välisekspertide kasutamine aidanud tagada ELi 2011. aasta bilansis oleva põhivara määra usaldusväärsuse. Komisjon on rahul kõigi oma talituste tehtud tööga, mis on seotud intellektuaalomandi õiguste järgimise küsimusega ja julgustab neid võtma vajalikke meetmeid selleks, et kõnealust reservatsiooni oleks 2012. aastal võimalik tühistada. Komisjon kiidab heaks suunised,[15] mis käsitlevad intellektuaalomandi õiguste haldamist komisjonis. Komisjon tunneb heameelt teadusuuringute kuuenda raamprogrammi lõpus täheldatud madala jääkvigade määra üle ja võtab teadmiseks seitsmenda raamprogrammi auditistrateegiale seatud ootused ja piirangud. Komisjon võtab teadmiseks, et Hariduse, Audiovisuaalvaldkonna ja Kultuuri Täitevameti hallatava elukestva õppe programmi suhtes on esitatud reservatsioon hoolimata jõupingutustest, mis tehti toetusesaajate paremaks teavitamiseks. Komisjon kutsub talitusi üles tööd hoogustama. Komisjon tunnistab, et selliste suuremahuliste IT-süsteemide nagu SIS II väljatöötamine ja haldamine tekitab märkimisväärseid probleeme. Komisjon on loonud tugevad juhtimismehhanismid ja peab SIS II osas endiselt esmatähtsaks tõhusa juhtimise säilitamist ja tihedat koostööd sidusrühmadega. 4. Valdkondadevahelised küsimused ja nende lahendused 4.1. ELi eelarve lisandväärtus Aruanne komisjoni haldustegevuse kohta ei piirdu üksnes ülevaatega sellest, kuidas järgiti finantseeskirju ja millised on veamäärad. Oluline on tuua välja kulude kvaliteet ja ELi eelarve lisandväärtus. Iga-aastastes tegevusaruannetes selgitavad volitatud eelarvevahendite käsutajad, kuidas nad on kasutanud neile eraldatud rahalisi vahendeid ja inimressursse, et saavutada volinike kolleegiumi seatud poliitikaeesmärke, näidates, kuidas läbiviidud poliitikameetmed on ELi ühiskonnale andnud lisandväärtust. Iga-aastase tegevusaruande koostamise kehtivates juhistes kutsutakse üles pöörama suuremat tähelepanu sellist liiki teabele. 2012. aasta veebruaris koostas komisjon ELi toimimise lepingu artikli 318 alusel esimest korda aruande[16] ELi rahanduse tulemuspõhise hindamise kohta. Selle eesmärk on anda ülevaade ELi programmide eesmärkidest ning saavutatud mõjust ja tulemustest, sõltuvalt etapist, kuhu programmiga on hindamise ajaks jõutud. Keskendudes igal aastal piiratud arvule programmidele, mille kohta on läbi viidud hindamine, hõlmatakse aruannetega keskpikas perspektiivis suur hulk eri juhtimismeetoditega hallatavaid finantsprogramme. Aruanne hõlmab kaht ELi otsese rahalise sekkumise valdkonda: haridus ja kultuur ning teadus. Samuti on siseauditi talitus teinud olulisi jõupingutusi, et panna paika tulemusauditit käsitlev raamistik ja töötada kõnealuses valdkonnas välja audiitoritele suunatud talitusesisene koolitusprogramm. Komisjon teeb peasekretariaadile ülesandeks uurida võimalusi, et muuta ELi toimimise lepingu artiklil 318 põhinev iga-aastane hindamisaruanne kaasavamaks, nii et see hõlmaks kõiki eelarvest rahastavaid tegevusi, sealhulgas eelarve täitmisele heakskiidu andmist käsitlevaid asjakohaseid suuniseid, tuginedes samal ajal suuresti tulemuspõhisele teabele (hindamisaruanded, iga-aastased tegevusaruanded ja eelarveprojektis sisalduv tegevusaruanne). 4.2. Läbipaistev aruandlus koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmisega seotud maksemenetluste katkestamisest ja maksete peatamisest, finantskorrektsioonidest ja tagasimaksetest[17] 4.2.1. Teave maksemenetluste katkestamise ja maksete peatamise kohta Komisjon võttis 2008. aasta tegevuskavas eelarve täitmisele heakskiidu andmise eest vastutava institutsiooni suhtes kohustuse suurendada oma järelevalvekohustusi struktuurimeetmete osas. Kooskõlas kõnealuse kohustusega on komisjon julgustanud oma talitusi katkestama maksemenetlusi ja tegema ettepanekuid peatamismenetlusteks, kui see on vajalik ja niipea, kui õiguslikud tingimused on täidetud. Seoses koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmisega katkestab või peatab komisjon maksemenetlused kohe, kui on tõendeid oluliste puudujääkide kohta liikmesriikide haldus- ja kontrollisüsteemides. Koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise raames tehinguid sooritavad talitused on kõigist katkestamis-/peatamismenetlustest andnud aru oma iga-aastastes tegevusaruannetes. Nimetatud teave hõlmab asjaomaseid rakenduskavasid, liikmesriike, puuduste liiki, otsuse aluseks olevaid peamisi asjaolusid ja otsuse mõju eelarvele. See teave moodustab olulise osa piisavast kindlusest ja aruandlusest. Pärast uue katkestamisvahendi kasutuselevõttu programmitöö perioodiks 2007–2013 võtsid koostöös liikmesriikidega toimuvas eelarve täitmises osalevad peadirektorid aastal 2011 vastu ametliku otsuse katkestada maksed 91 programmile ühtekokku 2 634 miljardi euro ulatuses. Samuti võttis volinike kolleegium vastu neli[18] maksete peatamise otsust seoses 2007.−2013. aasta programmidega. Makseid ei taastata enne, kui edasivolitatud eelarvevahendite käsutajatel ei ole selget auditi tõendusmaterjali selle kohta, et maksete katkestamise ja/või peatamise põhjused on kohapeal kõrvaldatud, et vajalikud finantskorrektsioonid on tehtud ja et komisjonile on tõendatud kulude suhtes tulevaste riskide puudumist. Komisjon kinnitab, et volitatud eelarvevahendite käsutajad peaksid süstemaatiliselt katkestama maksemenetlusi ja tegema volinike kolleegiumile ettepaneku menetluste peatamiseks niipea, kui see vastab tingimustele, ja kuni asjaomased riiklikud ametiasutused võtavad vajalikud parandusmeetmed. 4.2.2. Finantskorrektsioonid, mida komisjon on liikmesriikide suhtes kohaldanud Teine rühm teatatud finantskorrektsioone on need, mille kohaldamist komisjon liikmesriikidelt nõudis. Regionaalpoliitika peadirektoraat teatas ajavahemikus 2000–2011 korraldatud ELi auditite tulemusena 7,13 miljardi euro ulatuses tehtud finantskorrektsioonidest. Tööhõive, sotsiaalküsimuste ja sotsiaalse kaasatuse peadirektoraat teatas 1,8 miljardist ning põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat 7,7 miljardist. Euroopa Liidu raamatupidamise aastaaruannete lisad sisaldavad põhjalikumat teavet komisjoni otsustatud finantskorrektsioonide kohta, mida on aasta jooksul rakendatud, samuti teavet tagasimaksete kohta. 4.2.3. Teave liikmesriikidelt nende tasandil tehtud finantskorrektsioonide ja tagasimaksete kohta Ekslikult makstud summade korrigeerimine on usaldusväärse finantsjuhtimise üks põhiaspekte. 2011. aastal tehti jätkuvalt jõupingutusi, et kohaldada vajaduse korral finantskorrektsioone, parandada finantskorrektsioone ja tagasimakseid käsitlevate liikmesriikide andmete kvaliteeti ja edendada parimate tavade kasutamist, et tagada parem tagasimaksete mehhanism liikmesriikide ja ELi tasandil. Seoses koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmisega on iga-aastastes tegevusaruannetes esitatud üksikasjalik teave liikmesriikide rakendatud ja teatatud finantskorrektsioonide kohta ning riiklike kontrollisüsteemide hinnang. Ühtekuuluvuspoliitika valdkonnas rakendavad liikmesriigid finantskorrektsioone, mis põhinevad nende endi auditeerimistegevusel ja ELi audititel. Nendest antakse aru üheaastase hilinemisega hiljemalt 31. märtsiks, s.t 2011. aastal antakse aru 2010. aasta korrektsioonide kohta. Edasivolitatud eelarvevahendite käsutajad teatasid siiski iga-aastaste aruannete allakirjutamise ajal teada olnud kõige ajakohastatumad arvandmed. Seoses regionaalpoliitikaga on liikmesriigid 2010. aasta lõpuks teatanud kokku 5,1 miljardi euro ulatuses tehtud finantskorrektsioonidest, mis käsitlevad 2000.–2006. aasta programme. Liikmesriigid teatasid, et need finantskorrektsioonid rakendati mahaarvamiste kaudu (ligikaudu 4 miljardit eurot ehk 78% kõigist tagasimaksetest) või konkreetsetelt toetusesaajatelt saadud tagasimaksete kaudu (ligikaudu 1,1 miljardit eurot ehk 22%). Seoses 2007.−2013. aasta Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Ühtekuuluvusfondi programmidega teatasid liikmesriigid, et 2010. aastal tehti 212 miljoni euro ulatuses finantskorrektsioone (mahaarvamised summas 156 miljonit eurot, tagasimaksed summas 31 miljonit eurot ja pooleliolevad tagasimaksed summas 25 miljonit eurot). 2011. aasta kohta (iga-aastaste tegevusaruannete allakirjutamise ajal) teatasid liikmesriigid kokku 342 miljoni euro ulatuses Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Ühtekuuluvusfondi programmide raames tehtud finantskorrektsioonidest. Seoses 2007.−2013. aasta Euroopa Sotsiaalfondi programmidega teatasid liikmesriigid, et 2010. aastal tehti 52 miljoni euro ulatuses finantskorrektsioone (mahaarvamised summas 33 miljonit eurot, tagasimaksed summas 4 miljonit eurot ja pooleliolevad tagasimaksed summas 15 miljonit eurot). 4.3. Eelmaksete kasutamine Komisjon märgib, et 2011. aasta esialgsetest raamatupidamise aastaaruannetest ilmneb, et eelmaksete määr on natuke vähenenud. See summa moodustub kolmest põhielemendist: - Traditsioonilised eelmaksed erinevates programmides, mille abil tagada toetusesaajatele programmide ja meetmete alustamiseks vajalik raha. Mitmeaastaste programmide kuluprofiili iseloomustavad suuremad eelmaksed programmiperioodi algusaastatel. Kuna mitmed sellised programmid on 2010.−2011. aastal saanud hoo sisse, on eelmaksete osakaal lõppmaksetega võrreldes kaotamas tähtsust. - Teiseks kasutatakse finantsinstrumente üha rohkem täiendavate rahastamisvahenditena struktuurifondide ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi raames. Oma olemuselt hõlmavad finantsinstrumendid suure osa ettemakseid, mistõttu need arvatakse eelmaksete hulka. Komisjon tugevdab kõnealuses valdkonnas järelevalvet, nagu on selgitatud punktis 4.4. - Liikmesriikidele koostöös toimuva eelarve täitmise raames tehtavad eelmaksed, millele lisanduvad täiendavad eelmaksed osana majanduskriisi tagajärgedega võitlemiseks loodud meetmepaketist. Ka nende eelmaksete puhul jälgitakse hoolikalt programmi rakendamist. Ehkki erinevatele programmidele eraldatavad eelmaksed on vajalikud, et toetusesaajad saaksid oma projektidega algust teha, tuleb kaitsta ELi finantshuvisid ning võtta arvesse rakenduslikke ja kulutõhususega seotud piiranguid. Komisjon on pakkunud välja muudatused[19] finantsmääruses, et parandada eelmaksete kontrolli. 4.4. Finantsinstrumendid Finantsinstrumentidel on mitmekordistav mõju: finantsinstrumentide abil on võimalik mobiliseerida lisavahendeid riiklikest või piirkondlikest eelarvevahenditest, riigi- või erapankadest ja muudelt investoritelt sel viisil, et suureneb investeerimiseks olemasolevate vahendite kogusumma. See mitmekordistav mõju erineb vastavalt finantsinstrumendi liigile, aga esialgne hindamine on võimaldanud järeldada, et iga investeeritud euro võiks tuua 3,4−7,5 euro ulatuses lisavahendeid. Finantsinstrumentide ulatuslikum kasutamine on uus väljakutse sisekontrolli ja aruandluse seisukohast. Komisjon kontrollib neid instrumente ja annab institutsioonidevahelise kokkuleppe[20] artikli 49 alusel aru, kui tegemist on kaudselt ja tsentraliseeritud korras rakendatavate instrumentidega ning EIP ja EIFi ühisalgatusega regionaalpoliitika raames. Finantsinstrumente kasutavad peadirektoraadid käsitlevad poliitika- ja juhtimisalaseid aspekte oma iga-aastaste tegevusaruannete 1. ja 2. osas ning räägivad kõnealuste instrumentide järelevalvest 3. osas. Komisjoni talitused on koostanud spetsiaalse töödokumendi,[21] milles antakse ülevaade finantsinstrumentide kasutamisest 2010. aasta lõpus seoses struktuurifondidega. Lisaks on muudetud kohaldatavat õiguslikku alust[22] selliselt, et muuta rahastus- ja rakendusküsimusi käsitlev aruandlus korrapäraseks, standardiseeritud ja kohustuslikuks menetluseks programmide rakendamist käsitlevate aastaaruannete raames. Sellega paraneb alates 2012. aasta teisest poolest oluliselt komisjoni käsutuses olev teave. Selle alusel avaldab komisjon 2012. aasta oktoobris esimese aruande finantsinstrumentide kohta. Majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraat on esitanud oma iga-aastases tegevusaruandes tabeli nimekirjaga kõigist neis finantsinstrumentidest, mille suhtes on kõnealune peadirektoraat määratud poliitikavaldkonna või rakendamise eest vastutavaks peadirektoraadiks. Samuti antakse teavet järelevalve- ja kontrollimeetmete ning kõigi asjaomaste partnerite vastutusalade kohta koos kirjeldusega aruandlusnõuete ja vastutusahela kohta. Põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektoraat muutis kohaldatavat õiguslikku alust, parandades teatud finantsinstrumentide kasutuselevõtuks nõutavaid tingimusi ja tugevdades nende rakendamist ja instrumentidele tagastatud vahendite kasutamist[23]. Komisjon on alustanud hindamist, mille eesmärk on 2012. aasta lõpuks esitada analüüs finantsinstrumentide kasutamisest igas liikmesriigis ja üldises plaanis. Samuti viib komisjon läbi finantsinstrumentide rakendamist käsitlevat temaatilist auditit, et hinnata kinnitust, mida on võimalik nende instrumentide rakendamise kohta anda. Komisjon teeb kõikidele talitustele ülesandeks anda iga-aastastes tegevusaruannetes aru finantsinstrumentidega seonduvast tegevusest. Samuti annab komisjon struktuurifondide ja maaelu arengu fondide eest vastutavatele talitustele juhised anda aru kõnealuses valdkonnas tehtud hindamis- ja auditeerimistegevusest 2012. aasta tegevusaruannetes. Komisjon kutsub teisi institutsioone üles reageerima positiivselt järgmise programmiperioodi kohta tehtud ettepanekule parandada finantsinstrumentide järelevalvemehhanisme. 4.5. Edasised sammud: kontrollide kulutasuvus ja riskide proportsionaalsus sisekontrollisüsteemidega Komisjonil ei ole mitte üksnes vastutus tagada range kontrolli ja tulemuste tõhusa mõõtmise abil see, et rahalisi vahendeid kulutatakse õigesti, vaid ka kohustus võtta meetmeid, et reageerida oma kuluprogrammide lihtsustamise vajadusele, et vähendada toetusesaajate ja kõigi sidusrühmade halduskoormust ja kulusid vastavalt komisjoni aruka reguleerimise tegevuskavale[24]. Ehkki edu on saavutatud ka olemasolevate programmide raames,[25] esitas komisjon tulevikuks ambitsioonikama lihtsustamiskava. Usaldusväärne finantsjuhtimine eeldab tõhusaid, tulemuslikke ja säästlikke kontrolle. Kontrollistrateegiate raames tuleks keskenduda kõige riskantsematele valdkondadele: sellised sihipärased kontrollid peaksid andma kindlustunde Euroopa maksumaksjale, lubades toetusesaajatel keskenduda senisest enam poliitikaeesmärkidele. 4.5.1. Finantsmääruse läbivaatamine Finantsmääruses sisalduvad kõigis poliitikavaldkondades kohaldatavad ühised finantseeskirjad ja põhimõtted. Esimese sammuna käivitas komisjon 2010. aasta mais[26] finantsmääruse läbivaatamise. Ettepanekus tugevdatakse vajadust viia kontrollisüsteemid vastavusse tuvastatud riskidega ja kontrollimiste kulutasuvusega. Selles on sätestatud selge rakendamise üldraamistik, mis hõlmab kõiki eelarve täitmise viise (sealhulgas koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise ühist raamistikku), luues innovatiivseid rahastamisvahendeid ja auhindu käsitlevad konkreetsed eeskirjad. Otse komisjoni hallatavate toetuste osas edendatakse ettepanekuga eelkõige abikõlblike kulude (näiteks ühekordsed maksed, kindlasummalised maksed ja ühikuhindade standardiseeritud astmik) arvestamise lihtsustatud meetodite kasutamist, lihtsustatakse toetusesaaja tavapäraste raamatupidamistavade kohaselt deklareeritud kulude heakskiitmist ja kehtestatakse väiketoetuste puhul kergemad menetlused. Muudetud finantsmääruse praegune eelnõu sisaldab sätteid, mille kohaselt tuleb talitustel esitada teave loodava sisekontrollisüsteemi kohta, esitada sellise süsteemiga kaasnevate kontrollidega seotud tulude ja kulude prognoos ning hinnang vigade oodatava riskimäära kohta, kui seadusandjale esitatakse kulusid käsitlevaid uusi või muudetud ettepanekuid. Läbivaadatud määruses nõutakse, et volitatud eelarvevahendite käsutajad võtaksid sisekontrollisüsteemide sisseseadmisel arvesse kulutasuvust ja esitaksid iga-aastases tegevusaruandes üldhinnangu kontrollidega seotud kulude ja tulude kohta. Neid nõudeid ennetades lisasid peadirektoraadid 2011. aasta juunis 2013. aasta järgse perioodi kuluprogramme käsitlevatesse õigusakti ettepanekutesse kontrollisüsteemidega kaasnevad prognoositavad kulud ja tulud ning kohaldatavatele eeskirjadele mittevastavuse oodatava taseme. Arvestades finantsmääruse keskset rolli valdkonnapõhiste õigusaktide lähtekohana kutsub komisjon Euroopa Parlamenti ja nõukogu üles saavutama enne suvevaheaega kokkulepe. 4.5.2. 2014.–2020. aasta mitmeaastase finantsraamistiku lihtsustamise kava Muudetud finantsmäärusega avanenud laiemad võimalused on võimaldanud komisjonil esitada ulatuslikumaid lihtsustamismeetmeid käsitlevaid ettepanekuid, mis on kohandatud toetusesaajate ja muude sidusrühmade vajadustega, tagades, et ELi rahalisi vahendeid saab kasutada selgel, lihtsal ja kergesti mõistetaval viisil. Komisjon on teinud mitmeid ettepanekuid, et parandada kontrollide proportsionaalsust ja kulutõhusust. Näiteks võimaldaks ühise põllumajanduspoliitika raames kavandatav väikepõllumajandustootjate kava vähendada paljude põllumajandustootjate halduskoormust, suurendamata seejuures ELi finantsriski. Teine näide on teadusuuringute vahenditest toetusesaajatele pakutav võimalus kasutada oma tavapärast raamatupidamistava kulunõuete koostamisel. Selle tagamiseks, et lihtsustamine ei avaks ust vigade sagenemise ohule, on komisjon võtnud arvesse vajadust teha ettepanek kontrollidega seotud kulusid ja neist saadavat kasu tasakaalustavateks meetmeteks ning prognoosinud õiguslikele nõuetele mittevastavust, nagu kontrollikoda soovitas oma arvamuses nr 1/2010. Eelkõige on komisjon tähelepanu pööranud järgnevatele kontrollikoja osutatud probleemidele: rahastamiskavade ülesehituse parandamine, et tugevdada haldus- ja kontrollimehhanisme; toetuskavade lihtsustamine, mis ei takistaks poliitikaeesmärkide saavutamist; asjakohased võrdlusarvud riskijuhtimise hindamiseks, milles on arvestatud kontrollidega seotud kulusid ja neist saadavat kasu. Kõnealuste lihtsustamismeetmete abil peaks komisjonil olema võimalik oma kontrollisüsteeme tuvastatud ohtudega paremini kohandada ja vähendada vigade esinemise tõenäosust. 4.6. Komisjoni pettustevastase võitluse strateegia Komisjoni pettustevastase võitluse uue strateegia[27] vastuvõtmise järel koostati komisjonisisene tegevuskava[28]. See eeldab, et kõik peadirektoraadid peavad aastaks 2013 koostama kohaliku tasandi pettustevastase võitluse strateegia. Selles valdkonnas võetavatest meetmetest (näiteks toetusesaajate kohta koostatav konkreetne riskianalüüs, valitud projektide või lepingute hoolikas järelevalve ja muud pettuseohu leevendamise meetmed) on juba mõnedes iga-aastates tegevusaruannetes räägitud, samuti on kirjeldatud pettustevastase võitluse tegevuse konkreetseid tulemusi käesoleval aruandeaastal ja nende põhjal saadavat kindlust. Seda teemat käsitletakse edasi 2012. ja 2013. aasta aruannetes. Komisjon teeb talitustele ülesandeks esitada oma iga-aastastes tegevusaruannetes pettuste ennetamist käsitlev teave osana nende sisekontrollisüsteemi hindamisest, kajastades sektoripõhise strateegia rakendamist ja kirjeldades pettuseohu leevendamise meetmeid. [1] Kontrollikoja hinnangul oli kõige tõenäolisem veamäär maksete puhul tervikuna 3,7 % 2010. aastal. (ELT C326, 10.11.2011, punkt 1.16). [2] Finantsmääruse artikkel 60. [3] Nn kindlad määrad finantskorrektsioonide tegemiseks. [4] See on kõikide kindlaksmääratud summade koguarv reservatsioonides (maksimaalselt 1 982 miljonit eurot) ja eelarve peadirektoraadi traditsiooniliste omavahendite reservatsiooni hinnanguline riskimäär (1 582 miljonit eurot). Miinimum- ja maksimumsumma teatanud peadirektoraatide puhul võeti arvesse maksimumsumma. [5] Kontrollikoja hinnangul jääb kõige tõenäolisem veamäär 2,3%-le. (ELT C 326, 10.11.2011, lisa 3.1). [6] Austria, Bulgaaria, Eesti, Hispaania, Itaalia, Kreeka, Leedu, Läti, Madalmaad, Poola, Prantsusmaa, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia, Tšehhi Vabariik, Ungari ja Ühendkuningriik. [7] Ühinemiseelse abi rahastamisvahend. [8] „Ühtekuuluvuspoliitika vigade analüüs ajavahemikul 2006−2009: komisjoni võetud ja edasised meetmed”, SEK(2011) 1179 lõplik. [9] Euroopa Sotsiaalfondi ja Euroopa Regionaalarengu Fondi puhul esitasid 15 liikmesriiki oma aastakokkuvõttes vabatahtliku üldise kindlustaseme avalduse: Bulgaaria, Eesti, Kreeka, Küpros, Portugal, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Slovakkia, Sloveenia, Soome, Taani, Tšehhi Vabariik, Ungari, Ühendkuningriik. [10] C. Day ja D. O’Sullivani 20. detsembri 2011. aasta märgukiri delegatsioonide personali juhtimise kohta. [11] JOIN(2012) 8 final „Komisjoni ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja 28. märtsi 2012. aasta ühine otsus Euroopa Liidu delegatsioonide juhtimise koostöömehhanismide kohta”. [12] Mitmeaastane jääkvigade määr kujutab endast vea tegelikku mõju ELi eelarvele, mille puhul võetakse arvesse korrektsioone ja tagasimakseid raamprogrammi kogu kestuse jooksul. [13] Üksnes Teadusuuringute Rakendusameti alategevused „kosmos” ja „turvalisus”. [14] Tsentraliseeritult hallatavad meetmed moodustavad 11% hariduse, audiovisuaalvaldkonna ja kultuuri peadirektori hallatavatest rahalistest vahenditest). [15] Practical guidelines for EC staff on dealing with IP-, Copyright- and Trademark-protected works, november 2010. [16] COM(2012) 40 final. [17] Selles punktis esitatud arvandmed on esialgsed, kuna kontrollikoda ei ole veel 2011. eelarveaasta esialgse raamatupidamise aastaaruande auditeerimist lõpetanud. [18] Üks neist on seotud Euroopa Regionaalarengu Fondi programmiga Calabrias (Itaalia) ja kolm peatamisotsust on seotud Euroopa Sotsiaalfondi programmidega Baleaaridel (Hispaania), Calabrias (Itaalia) ja Pacas (Prantsusmaa). [19] Artikli 87 lõige 4, finantsmääruse muutmise ettepanek. [20] Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni institutsioonidevaheline kokkulepe eelarvedistsipliini ja usaldusväärse finantsjuhtimise kohta (2006/C139/01). [21] SWD(2012) 36 final. [22] Määrus nr 1082/2006, millega luuakse struktuurifondide üldeeskirjad. [23] Määrus nr 670/2011, 14. juuli 2011, millega muudetakse rakendusmäärust nr 1974/2006 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi kohta. [24] KOM (2010) 543. [25] Näiteks seitsmes teadusuuringute raamprogramm, mille puhul võeti 2011. aastal kasutusele spetsiaalsed lihtsustamismeetmed ja toetuse saamiseks kuluv aeg on vähenenud peaaegu 30 päeva võrra. [26] KOM(2010) 815 lõplik. [27] KOM(2011) 376 lõplik. [28] SEK(2011) 787 lõplik.