P6_TA(2004)0022

Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala tulevik

Euroopa Parlamendi soovitus nõukogule ja Euroopa Ülemkogule vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala tuleviku ning selle õiguspärasuse ja tõhususe suurendamiseks vajalike meetmete kohta [2004/2175(INI)]

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse soovituse ettepanekut nõukogule ja Euroopa Ülemkogule vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala tuleviku ning selle õiguspärasuse ja tõhususe suurendamiseks vajalike meetmete kohta (B6-0006/2004), mille ALDE fraktsiooni nimel esitas Baroness Sarah Ludford;

- võttes arvesse oma kodukorra artikli 114 lõiget 3 ja artiklit 94;

- võttes arvesse kodanike õiguste ning justiits- ja siseasjade komisjoni raportit (A6-0010/2004);

A. teades, et Euroopa Ülemkogu kavatseb 5. novembril 2004. a hakata määratlema vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala prioriteete lähiaastateks;

B. võttes teatavaks juba tehtud olulised edusammud, aga ka suure mahajäämuse liidu poolt Euroopa Liidu lepingu artiklis 2 ettenähtud vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala elluviimisel;

C. tundes kahetsust, et edusammud varjupaiga ja sisserände valdkonnas on siiani piirdunud võitlemisega illegaalse sisserände vastu ja et nendega ei kaasnenud piisavaid jõupingutusi seaduslikult viibivate välismaalaste integreerimiseks;

D. arvestades, et pagulaste laagreid väljaspool Euroopa Liitu ei peaks kavandama, kuna nendega kaasneb ilmne risk põhiõiguste rikkumiseks;

E. olles veendunud, et vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala edasisel arendamisel tuleb arvestada, et:

- 11. septembril 2001 esilekerkinud rahvusvahelise terrorismiohuga, mis Madridi 11. märtsil 2004 toimunud rünnakute näol puudutas valusalt Euroopa Liitu;

- 10 uue liikmesriigi liitumisel on Euroopa Liidust saanud 450 miljoni kodaniku demokraatia;

- 1. veebruaril 2003 jõustunud Nice'i lepinguga sätestatakse esmakordselt kvalifitseeritud häälteenamuse ja kaasotsustamismenetluse kohaldamine teatud oluliste varjupaiga- ja sisserändepoliitikat ning õigusalast koostööd tsiviilasjades puudutavate meetmete puhul;

- 29. oktoobril 2004. a allkirjastatava Euroopa põhiseaduse lepingu [1] eelnõu II peatükk, mis sisaldab põhiõiguste hartat, üldistab kaasotsustusmenetluse kohaldamist õigusloome protsessis ning laiendab Euroopa kohtu pädevust vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala meetmete üle, mida tal varem ei olnud, ning annab isikutele õiguse pöörduda Euroopa kohtunike poole;

- et terrorism on põhiline probleem, mis mõjutab ja mis eelkõige hakkab mõjutama eurooplaste kooselu ja julgeolekut; see on peamine põhjus meie veendumusele, et vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala arendamine peab saama selle kurjuse vastases võitluses Euroopa Liidu poolt antud lisaväärtuse tõeliseks sümboliks ja märksõnaks;

- puudub ühine kava eurooplasi puudutavate julgeolekuprobleemide lahendamiseks;

- terrorismi ei ole peetud eurooplaste kooselu ja julgeolekut mõjutavaks prioriteetseks probleemiks;

F. tundes sügavat muret liikmesriikide ning institutsioonide suutmatuse pärast ellu viia vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala, mida on kritiseeritud konvendi töö käigus, mitmetes Euroopa Ülemkogu lõppjäreldustes ning komisjoni perioodiliselt ilmuvates raportites;

G. arvestades, et need vajakajäämised tuleb koheselt likvideerida reformide käigus, mis tuleb vastu võtta kooskõlas kehtivate lepingutega ning mis arvestaksid juba ka Euroopa Ülemkogu eelõhtul allkirjastatava põhiseadusliku lepingu eelnõus sätestatud poliitiliste eesmärkidega;

H. tuletades meelde, et Euroopa Liidu lepingu artikli 29 kohaselt on liidu eesmärk tagada kodanikele kõrgetasemeline kaitse vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal, kuid saavutused on pigem teoreetilised kui tegelikud, sest:

- ühehäälsuse nõue teeb raskeks siduvate otsuste vastuvõtmise;

- oma pädevuse piiratuse vabanduse taga peituvad sageli korporatiivsed huvid;

- selge rollijaotuse puudumine Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahel nii erinevates poliitikavaldkondades (sisseränne, õigusalane koostöö ja andmekaitse) kui ka riikide vahel (kes täielikult või osaliselt on kaasatud Schengeni koostöösse);

- usaldusväärsete ja struktureeritud jälgimisprotseduuride puudumine;

- usaldusväärsete turvameetmete puudumine kriisisituatsioonis või koostööst keeldumise korral;

I. arvestades, et ei ole võimalik:

- vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala elluviimist eraldada põhiõiguste ja kodanikuõiguste kaitsmisest ja edendamisest liidus;

- vaadelda eraldi vastastikuse tunnustamise printsiipi vastastikust usaldust loovast minimaalsest ühtlustamisest;

J. võttes arvesse, et tuleb varakult arvestada kõiki uue põhiseaduse lepingu sätteid, mille kohaselt tuleks kaasotsustamist ja kvalifitseeritud häälteenamust laiendada kõikidele juhtudele, mil kehtiv asutamisleping seda juriidiliselt võimaldab;

K. kahetsedes, et viie viimase aasta jooksul on mõned liikmesriigid seisnud nõukogus vastu kodanike ja isikute kaitse standardite määratlemisele ja et sageli on nende standardite puudumist toodud (mõnikord isegi nende samade liikmesriikide poolt) ettekäändeks vastastikuse tunnustuse blokeerimiseks;

L. olles veendunud, et kui puudub selge kokkulepe ühiste aluspõhimõtete osas, ei võimalda teatud liikmesriikide pakutud pragmaatilised lahendused lahendada tegelikke probleeme, mida toob kaasa vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala areng ja mida on näidanud ka suutmatus teha arvestatavaid edusamme andmekaitse küsimuses;

M. tundes sügavat muret adekvaatsete meetmete puudumise pärast terrorismiohuga võitlemiseks ja kodanike vabadustega seotud väljakutsetele reageerimiseks ning olles veendunud vajaduses "anda riiklikule julgeolekule ja avalikule korrale üleeuroopaline mõõde, et liikmesriigid käsitleksid ohtu riiklikule julgeolekule või avalikule korrale mõnes teises liikmesriigis võrdväärselt ohuga nende enda riiklikule julgeolekule või avalikule korrale" [2];

N. olles teadlik oma suurest vastutusest Euroopa kodanike õiguste ja turvalisuse kaitsmisel ja tõdedes läbipaistmatust ja demokraatia puudumist vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala elluviimise planeerimise ja otsustusmehhanismides, mille tulemusena pannakse Euroopa Parlament ja riikide parlamendid sageli juba jõustunud fakti ette.

1. Soovitab Euroopa Ülemkogul ja nõukogul lähtuda vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala tuleviku määratlemisel kolmest üldnõudest:

a) tugevdada vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala õiguspärasust,

- otsustades kooskõlas põhiseaduse lepingu ja Nice'i lepingu rakendamiseks juba sõlmitud kokkulepete mõttega minna üle kaasotsustamismenetlusele Euroopa Parlamendiga, võtta kasutusele kvalifitseeritud häälteenamus nõukogus ning laiendada Euroopa Kohtu kontrolli vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva alaga seotud valdkondades, eelkõige sisserännet puudutavate meetmete (EÜ asutamislepingu artikkel 67) ning järgnevalt terrorismi- ja rahvusvahelise kuritegevuse vastase võitlusega seotud meetmete osas (ELi lepingu artikkel 42);

- tagades, et Euroopa Liidu institutsioonid järgiksid vabaduse, demokraatia ja õigusriigi põhimõtete osas samasuguseid nõudeid, mille täitmist nad liikmesriikidelt ootavad;

- rakendades viivitamatult läbipaistvuse põhimõtet nõukogus toimuvatel õigusloomealastel aruteludel, samuti Euroopa Liidu võetud meetmete ülevõtmisel liikmesriikides (kohaldades selles osas määrust (EÜ) nr 1049/2001 [3] ning nõukogu ja komisjoni sisemisi eeskirju);

- nähes ette süstemaatilise konsulteerimise Euroopa Parlamendiga ELi kõikide rahvusvaheliste kokkulepete osas, mis käsitlevad õigusalast koostööd kriminaal- ja politseiküsimustes, samuti kõikide ühisseisukohtade projektide osas, mis puudutavad vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala ning mille osas konsulteerimine on eriti oluline juhul, kui nimetatud dokumente ei esitata riikide parlamentidele;

- kaasates täielikult ja õigeaegselt Euroopa Parlamendi ja riiklikud parlamendid vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva alaga seotud õigusloome- ja tegevuskava defineerimisse ja ajakohastamisesse (Euroopa põhiseaduse lepingu projekti artikkel III-258);

b) edendada vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva alaga seotud poliitikate abil põhivabadusi ja -õigusi ning sellest tulenevalt

- võtta järgmise tegevuskava koostamisel arvesse mitte ainult Tamperes määratletud poliitikat justiitsja siseasjade nõukogu pädevuse kohta, vaid ka kõiki teisi kehtivate asutamislepingute poliitikavaldkondi, mis on seotud põhiõiguste, kodakondsuse, vähemuste kaitsmise, diskrimineerimise vastase võitluse, läbipaistvuse suurendamise ja andmekaitsega;

- edendada kooskõlas liikmesriikidega Euroopa kodakondsusega seotud õiguste tundmist, et ükski ELi kodanik ei peaks end üheski ELi liikmesriigis võõramaalaseks;

- tagada õigusriigi põhimõtete järgimise eest vastutavate kohtunike, advokaatide ja politseiametnike süstemaatiline koolitus Euroopa õiguse alal, võttes arvesse asjaolu, et iga liikmesriigi kohtunik või politseiametnik on ühtlasi Euroopa kohtunik või Euroopa politseiametnik;

- nõuda kiiremas korras Euroopa ja riiklike institutsioonide toetuseks Euroopa põhiõiguste ametkonna loomist, kelle ülesandeks oleks Euroopa Liidu piires põhiõiguse osas elluviidava poliitika süstemaatiline hindamine lähtuvalt ELi lepingu artikli 7 sätetest, kusjuures ametkonna puhul kohaldatakse ühenduse ametkondadele kehtestatud põhimõtteid, menetlusi ja kontrollimehhanisme;

- nõuda, et Euroopa Komisjon kiiremas korras looks terrorismiohvrite abistamise Euroopa büroo, mis Euroopa tasandil oleks referents- ja kontaktpunktiks kodanikele, kelle põhiõiguseid on rikutud seoses terrorismiohuga, mis lasub Euroopal ja kogu maailmal;

- taastada uute õigusloome ettepanekutega tasakaal julgeolekunõuete ja põhiõiguste austamise vahel;

- nõuda kõikide Euroopa Liidu või ühenduse õigusaktide puhul eelnevat kontrolli Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud põhiõiguste tagamiseks;

- vastastikuse usalduse lihtsustamiseks edendada põhiõigustega arvestamist Euroopa Liidu piires, soodustades pidevat dialoogi kõrgemate kohtute, avaliku halduse ja õiguspraktikute vahel, samuti kohtunike, riigiametite ja teadlaste infovahetuse ja konsultatsioonivõrgustike arengut;

- tugevdada Euroopa Liidu kodakondsuse kontseptsiooni ja lisada liikumisvabaduse tagatisi Euroopa Liidu kodanikele, nende perekonnaliikmetele ja registreeritud elukaaslasele, olenemata soolisest kuuluvusest;

- tagada ühine põhiõiguste kaitse tase kogu Euroopa Liidus, samas edendades vastastikku tunnustamist ja tõhusamat liikmesriikide vahelist õigusalast koostööd ning menetlusõiguse teatud aspektide ühiste miinimumnormide vastuvõtmist;

c) usaldusväärsus nii ELi tasandil kui ka liikmesriikide tegevuses. See tähendab, et 5. novembri 2004. a suunistes nähakse igale eesmärgile ette usaldusväärne ajakava, kontrollrühma moodustamine (kaasates Euroopa Parlamendi ja riikide parlamendid) ja piisavalt ambitsioonikad eesmärgid, näiteks:

- kohustus viia läbi süstemaatilisi uuringuid Euroopa Liidu sisejulgeoleku osas (vt projekti PASR- 2004), eelkõige kas loodusõnnetuste või terrorirünnakutega seotud katastroofide ennetamiseks;

- luua Euroopa tasandil õigusalast ja politseikoostööd käsitlevate operatiivsätete tuumik otsuste ja raamotsuste kujul, mis põhineks juba alla kirjutatud, kuid enamiku liikmesriikide poolt enne 31. detsembrit 2004 veel ratifitseerimata asjakohaste konventsioonide sisul;

- ELi tasandil Euroopa Komisjoni rolli tugevdamine operatiivtegevuse osas, sh tegevuse osas, mille eest vastutab terrorismivastase võitluse koordinaator, tagades viimase operatiivse koostöö tingimused Euroopa Komisjoniga ning tõhusa parlamendikontrolli koordinaatori tegevuse üle; igal juhul tuleb praegu ÜVJP kõrge esindaja juurde määratud koordinaatori staatus uuesti läbi vaadata kui kõrge esindaja asemele asub Euroopa Liidu välisminister, Euroopa Komisjoni asepresident;

- kooskõlas andmekaitset käsitleva seadusandlusega ühtsete infovõrgustike arendamine, mis soodustaks omavahelist püsiühendust liikmesriikide organite vahel, kes vastutavad julgeolekukontrolli (nt SIS II ümberkujundamine), õigusalase koostöö (nt riikide karistusregistrite vastastikune sidumine) või isikute, k.a kolmandate riikide kodanike liikumise (vt projekti VIS) eest;

- Europoli muutmine ELi lepingu artiklile 30 põhineva otsusega Euroopa Liidu asutuseks, millele kohaldatakse ühenduse asutustele kehtestatud põhimõtteid, menetlusi ja kontrollimehhanisme;

- märkida otsustes ja raamotsustes ära õigusalase ja politseikoostöö meetmed, mis on kirjas liikmesriikide poolt allkirjastatud kuid veel ratifitseerimata konventsioonides;

- luureteenistustelt saadud andmete kogumise, töötlemise ja kontrollimise, sh parlamentaarse ja kohtuliku kontrollimise korra määratlemine;

- tõsiasja põhjal, et sisepoliitikas on ühiseid probleeme, mis võimaldavad välispoliitikat, nende peamiste valdkondade, kus EL peab tõhusalt toimima (näiteks varjupaiga, sisserände ja terrorismi valdkondades), identifitseerimine nii, et selles osaleksid komisjon koos justiits- ja siseasjade nõukoguga;

- andmekaitse standardite vastuvõtmine ning ühise andmekaitseasutuse loomine, mis ühendaks Euroopa tasandil liikmesriikides vastavat valdkonda haldavad asutused;

- Euroopa Liidu konfidentsiaalse info kogumises ja töötlemisega seotud täidesaatvate asutuste allutamine Euroopa Parlamendi demokraatlikule kontrollile sarnaselt enamikes liikmesriikides toimivale korrale;

2. soovitab Euroopa Ülemkogule ja nõukogule järgmisi konkreetseid eesmärke, mis tuleks ellu viia järgneva viie aasta jooksul:

a) määratleda sisserändepoliitika ühtne õiguslik raamistik, võttes arvesse kuue eesmärgi saavutamist:

- kehtestada ühtne sisserändepoliitika, et arendada legaalseid rändekanaleid, mis võiksid vähendada illegaalse sisserände stiimuleid;

- reageerida praegu ELi ees seisvatele uutele demograafilistele ja majanduslikele väljakutsetele, võttes samas arvesse liikmesriikide vastuvõtuvõimet;

- tunnistada, et sisserändajad ei ole üksnes ajutise tööjõu allikas, kelle abil korvata tasakaalustamatusi, ja võtta selle asemel arvesse panust, mida nad pikas perspektiivis meie ühiskonnale annavad;

- toetada asjakohaste meetmete ja finantsvahenditega sisserändajate sotsiaalset, kultuurilist ja poliitilist integreerumist;

- lisada otsustesse ja raamotsustesse kõik ÜRO peaassamblee poolt 18. detsembril 1990 vastu võetud võõrtöötajate ja nende perekonnaliikmete õiguste kaitse rahvusvahelise konventsiooni sätted;

- luua ühtne rahvusvahelise koostöö raamistik päritolumaadega;

b) luua illegaalse sisserändega võitlemise poliitika jaoks asjakohane õiguslik raamistik, et saavutada järgmised kolm eesmärki:

- ühtlustada liikmesriikide vahel illegaalse sisserände mõiste, mis on ühise lähenemise eeldus;

- luua illegaalse sisserände vastu võitlemise ja illegaalse töötamise vältimise ühine poliitika, kohaldades karistusi inimkaubitsejatele;

- luua ühine poliitika inimkaubanduse kõikide vormidega võitlemiseks;

c) tagasisaatmispoliitika osas määratleda kaasotsustamise menetluse teel ning kooskõlas EÜ asutamislepingu artiklit 67 käsitleva deklaratsiooni nr 5 sätetega võetud kohustuste ja Genfi konventsiooni sätetega repatrieerimispoliitika, tehes seda kokkuleppel päritolu- või sihtriikidega, eesmärgiga kehtestada repatrieeritavate isikute kaitse ühised standardid, mille kohaselt liikmesriigid oleksid kohustatud tagama repatrieerimise käigus väljasaadetavate isikute väärikuse ja füüsilise puutumatuse;

d) varjupaigapoliitika osas määratleda ühtne varjupaigastatuut ja ühine varjupaigamenetlus, nagu nähti ette Tamperes ja mida kinnitati ka põhiseaduse lepingu eelnõus, tugevdades samas põgenike või humanitaarabi vajavate isikute kaitsmise meetmeid ning tagades nende isiku- ja sotsiaalsete õiguste, eelkõige tervist, haridust ja tööd puudutavate õiguste täieliku rakendamise; tuletab muuhulgas meelde, et legaalset raamistikku, mida nii liit kui liikmesriigid peavad asjassepuutuvate isikute hüvanguks järgima, ei saa piirat arahvusvaheliste kokkulepetega, mille sõlmimiseks on liit ja/või liikmesriigid läbirääkimisi pidanud; kasutada selle poliitika elluviimiseks Sangatte'i keskuse kogemusi ning võtta arvesse sisserändajate õiguste kaitse organisatsioonide ja eelkõige Rahvusvahelise Inimõiguste Föderatsiooni väljendatud muret, kes kutsuvad Euroopa Liitu üles mitte ütlema lahti vastutusest, mis tal vastavalt Genfi konventsioonile lasub, ning mitte riskeerima sellega, et avada tee maailmas kõige halvemas olukorras olevate inimeste sattumisele õigusetusse seisundisse;

e) soodustada õigusalase koostöö eesmärgil vastastikust tunnustamist, mis eeldab vastastikuse usalduse arendamist soodustavate meetmete vastuvõtmist kohtuvõimu ja kodanike ning kohtuvõimude endi vahel;

- õigusalase koostöö tsiviilasjades eesmärgil võtta vastu perekonnaõigust, pärimisõiguse õiguslikku raamistikku ja teisi valdkondi ühendavad meetmed, mida praegu määratlevad Haagi Rahvusvahelise Eraõiguse Konverentsi miinimumreeglid;

- õigusealase koostöö kriminaalasjades eesmärgil võtta vastu meetmeid, millega määratletakse nõukogu raamotsuse 2002/584/JSK [4] Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta artiklis 2 määratletud kuritegude põhilised elemendid ning võtta vastu meetmed, millega määratletakse süüdistatavate ja kinnipeetavate miinimumtagatised; samas valdkonnas tuleb ühtlasi anda uus tõuge Eurojustile, eesmärgiga luua Euroopa tasandi prokuratuur, mille pädevus ulatuks kaugemale kui vaid ELi finantshuvide kaitsmine;

f) anda enne 2005. aasta lõppu täpne ja avalik hinnang terrorismivastase tegevuskava elluviimisele, selle kooskõlale vastavate riiklike ja rahvusvaheliste tegevuskavadega ning täielikule vastavusele isikuvabaduste tagamisega;

g) koostada täpne ja avalik hinnang teatud liikmesriikide puhul kehtivate erirežiimide praktilise mõju kohta ja valmistuda nende järkjärguliseks integreerimiseks ühenduse õigusesse;

h) luua piiride haldamise integreeritud süsteem, mis võimaldaks teha koostööd isikute ja kaupade kontrolliga tegeleva loodava Euroopa Liidu ametkonna ning liikmesriikide vastavate teenistuste vahel;

3. tunnustab eesistujariiki Hollandit kohustuse võtmise eest võtta hiljemalt 1. aprilliks 2005 vastu otsus, mis võimaldab ülemineku kvalifitseeritud häälteenamusele ja kaasotsustamisele seoses kõigi Euroopa Ühenduse asutamislepingu IV jaotisest tulenevate meetmetega, kutsub Euroopa Ülemkogu üles seda ettepanekut järgima;

4. teeb parlamendi presidendile ülesandeks edastada käesolev soovitus nõukogule ja Euroopa Ülemkogule ning teavitamise eesmärgil Euroopa Komisjonile, samuti liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele.

[1] Käesolevas resolutsioonis sisalduvad tsitaadid viitavad dokumendile CIG/87/04.

[2] Hollandi eesistumise ettepanek, dokument nr 11122/04, punkt 4.2.

[3] EÜT L 145, 31.5.2001, lk 43.

[4] EÜT L 190, 18.7.2002, lk 1.

--------------------------------------------------