ET Euroopa Liidu Teataja C 68/11

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Noorte tööhõive, tehniline pädevus ja liikuvus” (omaalgatuslik arvamus)

2012/C 68/02

Raportöör: Dorthe ANDERSEN

14. juulil 2011. aastal otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse järgmises küsimuses:

„Noorte tööhõive, tehniline pädevus ja liikuvus”

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav tööhõive, sotsiaalküsimuste ja kodakondsuse sektsioon võttis arvamuse vastu 16. detsembril 2011.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 477. istungjärgul 18.-19. jaanuaril 2012 (18. jaanuari istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 173, vastu hääletas 1, erapooletuks jäi 4.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Demograafilised arengud asetavad tööturule suuri nõudmisi. Majanduskriisi tagajärjed viitavad sellele, et tööturgudel valitsevad struktuurilised probleemid. Eriti noortel on raske tööturul korralikult kanda kinnitada ka siis, kui nad on sobiva kvalifikatsiooniga. Seepärast peavad liikmesriigid läbi viima Euroopa 2020. aasta strateegias ja riiklike reformikavades kokku lepitud reformid majanduskasvu taastamiseks.

1.2 Noorte tööpuudus tekitab suurt majanduslikku ja sotsiaalset kahju nii ühiskonnale kui ka noortele endile ning pärsib majanduskasvu. ELi konkurentsivõime sõltub täielikult kvalifitseeritud tööjõust ning EL riskib konkurentsis oskustööliste ja kõrge kvalifikatsiooniga tööjõu pärast teistest piirkondadest maha jääda.

1.3 Keegi ei tea tegelikult, millised on homsed uued töökohad, aga hariduse andmisel tuleb lähtuda tööturu vajadustest ja tegelikest lahendamist vajavatest ülesannetest. Väljaspool haridussüsteeme omandatud oskusi tuleb rohkem tunnustada. Õppekavades on vaja rohkem keskenduda üldistele ja uuenduslikele oskustele.

1.4 Kõrvaldada on vaja hariduse ja tööturu vahelised tõkked ning vältida tuleb liigset lähtumist majanduslikest kaalutlustest. Ettevõtete ja haridusasutuste partnerlust tuleb tugevdada, arendades õppekavasid ja prognoosides tulevasi vajadusi. Hariduse omandamisele peab järgnema tööleasumine.

1.5 Töö- ja õppeperioodi vaheldumisel põhinev süsteem ja praktika vorm tuleks nii haridusprogrammides kui ka asjaomastel täienduskoolitustel ja kutseõppes laiemalt kasutusele võtta. Praktilise töö ja töökohal õppimise ning teoreetilise õppevormi koostoimel suureneb noorte tööalane konkurentsivõime, üleminek koolist tööle on sujuvam ning hariduse arendamine saab uue hoo.

1.6 Euroopa Sotsiaalfond peab eraldama vahendeid, et katta esialgsed kulud nendes riikides, kus soovitakse töö- ja õppeperioodi vaheldumisel põhinev süsteem kasutusele võtta.

1.7 Avatud ja dünaamiline tööturg võib suurendada liikuvust ja luua uusi võimalusi tööturul just noortele. Nagu Euroopa 2020. aasta strateegias ja riiklikes reformiprogrammides kokku lepitud, reformivad liikmesriigid oma tööturgu, et suurendada selle vastuvõtuvõimet ja parandada selle toimimist.

1.8 Aktiivne tööturupoliitika, mis motiveerib nii tööotsijaid kui ka juba töötavaid inimesi elukestvaks õppeks, suurendab tööalast ja geograafilist liikuvust, luues seeläbi uusi võimalusi tööturul.

2. Eesmärk ja sissejuhatus

2.1 Euroopa noored on Euroopa tulevik. Paljud noored on siiski töötud või neil puudub sobiv kvalifikatsioon. Paljudel noortel on raske tööturul kanda kinnitada ka siis, kui nad on sobiva kvalifikatsiooniga.

2.2 Käesolevas arvamuses käsitletakse noorte tööhõive võimalusi. Samuti vaadeldakse tulevikuvajadust tehniliste pädevustega ja kvalifitseeritud tööjõu järele ning noorte juurdepääsu tööturule ja tööalasele liikuvusele. Silmas peetakse just tehnilise või kutseharidusega või keskmise kvalifikatsiooniga tuumiktööjõudu, mis Euroopa Kutseõppe Arenduskeskuse sõnul moodustab 2020. aastal 50 % tööjõust.

2.3 Arvamuse eesmärk on esitada konkreetseid ettepanekuid noortele paremate töövõimaluste andmiseks ja ettevõtetele sobiva kvalifikatsiooniga tööjõu tagamiseks.

2.4 „Pädevuste” mõiste hõlmab paljusid aspekte, nt sotsiaalseid ja üldisi pädevusi, tehnilisi ja kutsealaseid oskusi ja kvalifikatsioone, mida omandatakse nii haridussüsteemi kui ka töö, sotsiaalsete ja perekondlike kontaktide ja tegevuste kaudu.

2.5 Arvamus püüab vastata kahele omavahel tihedalt seotud küsimusele: 1) milliseid pädevusi vajab tööturg tulevikus? ja 2) kuidas tagada noortele juurdepääs ja tööalane liikuvus?

2.6 Euroopa Komisjon on selles valdkonnas käivitanud mitu juhtalgatust, millest viimased on „Noorte liikuvus” ja „Uute oskuste ja töökohtade tegevuskava”. Need juhtalgatused on keskse tähtsusega ja hõlmavad tervet rida meetmeid, mille eesmärk on parandada noorte võimalusi töö saamiseks, vt komitee asjaomaseid arvamusi (1).

3. Tegelik olukord Euroopas

3.1 Demograafilised suundumused näitavad, et Euroopa tööjõud kuivab kokku, kuna suur hulk vanemaealisi lahkub tööturult ja vähe noori tuleb peale. See asetab tööturule suured nõudmised, kuna arvukas kõrgelt kvalifitseeritud tööjõuline elanikkond on Euroopa majanduskasvu jaoks keskse tähtsusega.

3.2 Vastavalt Euroopa Komisjoni kvartalipõhisele tööhõive ja sotsiaalse olukorra aruandele (Quarterly Employment and Social Situation Review) taastub ELi tööturg aeglaselt ja ebaühtlaselt. Samas ei looda piisavalt uusi töökohti ja eriti noorte tööpuudus (20,3 %) viitab sellele, et vaja on pidevaid ja tõhusaid jõupingutusi.

3.3 Tööpuudus puudutab kõiki noorterühmi, sh haavatavaid rühmi, olenemata haridustasemest. Madalama haridustasemega või töökogemusteta noortel on siiski suurem oht töötuks jääda. Lisaks sellele tõusis ka pikaajaliste töötute arv 2011. aasta märtsiks 9,5 %ni. Pikaajalise töötuse lõksu langemine ähvardab eriti paljusid noori.

3.4 Noorte tööpuudus ja vaeghõive tekitab suurt majanduslikku ja sotsiaalset kahju nii ühiskonnale kui ka noortele endile ning pärsib majanduskasvu.

3.5 Enne kriisi loodi mõnda aega suhteliselt palju uusi töökohti. Komisjoni andmetel loodi 1995.–2006. aastal 20 miljonit uut töökohta.

3.6 Kriisi ajal seevastu kadus ligikaudu 5 miljonit töökohta. Euroopa Elu- ja Töötingimuste Parandamise Fondi (Eurofound) andmetel oli sealjuures tegemist eelkõige madalapalgaliste töökohtadega, kus kvalifikatsioon ei ole nõutav. Olukord on liikmesriigiti siiski väga erinev.

3.7 Euroopa Kutseõppe Arenduskeskuse prognoosi kohaselt luuakse aastatel 2010–2020 umbes 7 miljonit uut töökohta ning demograafiliste arengute tulemusel vabaneb 73 miljonit töökohta. Töökohtade loomisel keskendutakse eelkõige kõrgemat kvalifikatsiooni nõudvatele töökohtadele.

3.8 On paradoksaalne, et teatud riike ja sektoreid kimbutab ka tööjõupuudus, samas on aga palju töötuid, mis viitab sellele, et Euroopa tööturgudel valitsevad pidevalt struktuurilised probleemid. Näiteks Hollandis oli 2009. aasta lõpus 118 000 vaba töökohta, Saksamaal 87 800 vaba töökohta IT-valdkonnas ning Poolas samas sektoris 18 300 vaba töökohta.

3.9 Erasektori konkurentsivõime sõltub täielikult kvalifitseeritud tööjõust. Kui eraettevõtted ei leia sobivat tööjõudu Euroopast, võivad nad olla sunnitud seda otsima teistest maailma piirkondadest, kus sellist tööjõudu leidub. Demograafiliste arengute tõttu tekib vajadus ka suurema hulga tööjõu järele eakate hoolduse ja tervishoiu valdkonnas.

4. Tulevikunõudlus tööjõu järele

4.1 Tööhõive langus ja majanduskasvuga seotud suured väljakutsed toovad esile vajaduse, et tulevased põlvkonnad noori, kes tööturule tulevad, oleksid kõrgelt haritud, vastavalt praegustele ja tulevastele vajadustele. Samuti on vaja, et vähem noori jätaks kooli pooleli ning et rohkem noori omandaks kutsehariduse. Otsustava tähtsusega on, et tööturg oleks orienteeritud noori vastu võtma. Viimased aastad on näidanud, et üleminek hariduse omandamiselt tööellu on keeruline. Ka koolituse või tööõigusega seotud takistused muudavad töökoha vahetuse keerukaks.

4.2 EL ja liikmesriigid on juba kohustunud viima läbi terve rea reforme Euroopa 2020. aasta strateegia ja riiklike reformikavade raames, kasutades parimaid tavasid. Sellega seoses on mitmed liikmesriigid teinud ettepaneku reformideks, et viia oma haridussüsteemid paremini vastavusse tööturu vajadustega.

4.3 Euroopa 2020. aasta strateegias seatakse hariduse valdkonnas kaks keskset eesmärki. Tegemist on siiski puhtkvantitatiivsete eesmärkidega. Samavõrra pakub huvi, kas haridussüsteem on suuteline andma noortele sobivad pädevused, mida nad saavad kasutada ja mille järele on nõudlus.

4.4 Prognooside kohaselt tõuseb ELi kodanike haridustase pidevalt, ent valitseb lõhestumise oht. Teatud prognooside kohaselt saavutatakse eesmärk – et 30–34-aastatest vähemalt 40 % oleksid omandanud kõrghariduse – tõenäoliselt 2017. aastal.

4.5 Seevastu ei ole sugugi nii lihtne saavutada eesmärki, et 2020. aastaks oleks kooli poolelijätjate hulk alla 10 %. Nt Euroopa Kutseõppe Arenduskeskuse prognoosi kohaselt on 2020. aastal keskhariduse – kas kutsekoolis või gümnaasiumis – omandanud vähemalt 83 % 22–24-aastastest noortest (2010. aastal oli see 78 %). Seoses paljude kvalifitseeritud töötajate olemasolu tagamisega on paljude noorte suur probleem oskuste puudumine, kuna tulevikus oodatakse töökohtadele just kõrgharidusega või kvalifitseeritud tööjõudu. Seepärast on kõigepealt tarvis tagada, et rohkem noori omandaksid kvalifikatsiooni andva hariduse, sh kutsehariduse.

4.6 Globaliseerumine ja uued tehnoloogiad muudavad tööturgu, mis tähendab näiteks toote olelusringi pidevat lühenemist. Tööstusharude uued jõuvahekorrad ja uued viisid töö korraldamiseks annavad tõuke uute töökohtade tekkeks, ent loovad ka vajaduse uute pädevuste järele.

4.7 See seab suuremad nõudmised elukestvale õppele, täiskasvanuharidusele ja kohanemisvõimele tööelu osana. Eelkõige sotsiaalpartnerid ja haridusasutused peavad ühiselt leidma uuenduslikke lahendusi.

4.8 Euroopa Kutseõppe Arenduskeskuse andmetel vajatakse ELis 2020. aastal lisaks veel 16 miljonit kõrgelt kvalifitseeritud töötajat ning eeldatavasti 3,5 miljonit keskmise kvalifikatsiooniga töötajat. Samas oodatakse, et nõudlus madala kvalifikatsiooniga töötajate järele langeb ligikaudu 12 miljoni töötaja võrra.

4.9 Aastatel 2010–2020 on esmastes majandussektorites, aga ka tootmise ja valmistamise sektoris oodata tööhõive olulist langust. Suurim kasv toimub teenindussektoris, eeskätt ettevõtetele pakutavate ettevõtlusteenuste puhul, aga kasvu on oodata ka turustamis-, toitlustus-, tervishoiu- ja transpordisektoris. Kasv toimub nii teadmistemahukates kui ka vähem teadmistemahukates sektorites nagu nt jaemüük. Jätkub areng teadmistepõhise majanduse ning innovatsioonipõhise ja kiiresti muutuva maailma suunas. Seepärast on tähtis, et kutseoskused arendataks edasi teadmisteks, mida seejärel kasutataks uuendustegevuseks ning uute toodete ja teenuste väljatöötamiseks. Kohanemisvõimest saab keskne parameeter nii üksikisiku kui ka haridussüsteemi hindamisel, kui on tegemist tööturu vajadustele vastamisega.

4.10 Tulevaste tööhõive mudelite ja vajaminevate pädevuste analüüsimisel on võtmeelemendiks innovatsioon. Innovatsioon tähendab suutlikkust protsesse ja meetodeid parandada, ent see hõlmab ka üldisi pädevusi nagu loovus, probleemide lahendamise oskus, koostöö- ja juhtimisoskused ning ettevõtlikkus. Nt paljud teadmistemahukates tööstussektorites töötajad ei ole otseselt kõrgharidusega, kuid aitavad innovatsioonile kaasa nt tööprotsesside parandamisel või korralduslikul täiustamisel.

4.11 Mõned uuringud näitavad, et majanduskasvu aluseks olev innovatsioon lähtub esmajoones ettevõtetest. Ettevõtted võtavad arendamisel aluseks klientide, tarnijate ja kaastöötajate tagasiside ja nõudmised.

4.12 Innovatsiooni ei tohiks siiski mõista kui distsipliini. Innovatsioonisuutlikkus seab haridussüsteemidele uued nõudmised, sh sellele, kuidas tugevdada noorte innovaatilist pädevust, nii et nad saavad astuda kohe tööellu ja anda oma panuse ühiskonnale lisandväärtuse loomiseks.

5. Tulevane tuumiktööjõud ja haridussüsteemid

5.1 Keegi ei tea tegelikult, millised on homsed uued töökohad. EL töötab peagi välja ülevaate oskuste kohta Euroopa Liidus, ELis moodustatakse valdkondlikud oskuste nõukogud ning tulevikuvajadusi ja kitsaskohti prognoositakse üha täpsemalt. Ülemaailmset konkurentsi, tehnoloogilist arengut ning sisse- ja väljarännet arvestades saab otsustavaks haridussüsteemi paindlikkus ja kohanemisvõime.

5.2 Samuti on vaja haridusasutuste, valitsuste ja tööandjate tihedamat kooskõlastamist ja koostööd, nt seoses õppekavade väljaarendamisega. Oskusi omandatakse ja arendatakse kogu elu vältel nii koolitustel kui ka töötades, ent ka väljaspool tööturgu, ja seda tuleks rohkem tunnustada.

5.3 Tulevase tuumiktööjõu koolitamine algab juba algkoolis, sealt tuleb ka hariduse kvaliteedi parandamist alustada. Lapsed ja noored peaksid ka õppima, kuidas koolis õppida ja teadmisi omandada, nt on oluline roll kutsenõustamisel algastmes ja karjäärikujundamisel. Õpetajad vajavad selle õpetamiseks vastavaid oskusi.

5.4 Kutseharidussüsteemi käsitletakse teises komitee arvamuses, (2) ent kutseharidusel on tulevikuks sobivate pädevuste tagamisel võtmeroll.

5.5 Kutseharidus seisab aga silmitsi suurte väljakutsetega, nt seoses hariduse maine ja kvaliteediga, tööelu vajaduste ja pädevuste vastavusse viimisega ning tööle siirdumise edendamisega. Lisaks sellele, et paljusid kutseharidusasutusi iseloomustab suur väljalangevusprotsent, kuna noortel puuduvad põhioskused, nt lugemisoskus, on sageli keeruline ka kutsekoolist edasi kõrgkooli minna. Samuti võib täheldada koolitusvaldkondade soolist diferentseerumist.

5.6 Seoses kutseharidusega on mõnedes riikides sisse viidud töö- ja õppeperioodi vaheldumisel põhinev süsteem. See tähendab, et õppurid osalevad vaheldumisi koolis toimuvas õppetöös ning ettevõtetes läbiviidaval tööpraktikal ja koolitustel. Tihedad kontaktid ettevõtetega sillutavad teed tööellu ja tagavad, et suurem osa kutseõppe läbinutest leiab kiiresti töö. Selles osas erinevad näiteks Rootsi, Belgia ja Hispaania kutseharidussüsteemid, mida iseloomustab vähene kontakt ettevõtetega ning mille kohaselt toimub kutseõpe peamiselt koolis. Paljud nende riikide noored kogevad samas raskusi tööturule sisenemisel.

5.7 Paljud institutsioonid (Euroopa Komisjon, Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon, Euroopa Parlament jne) rõhutavad, et just töö, praktika ja koolihariduse kombinatsioon tagab hea juurdepääsu tööturule. Seetõttu soovib komitee teha ettepanekuid konkreetsete algatuste kohta, kuidas sellist töö- ja õppeperioodi vaheldumisel põhineva süsteemi praktilisi elemente Euroopas laiemalt levitada.

6. Liikumine hariduse omandamiselt tööellu ning tööalane liikuvus

6.1 Liikumisel hariduse omandamiselt tööellu – ja seega haridussüsteemist tööturule – on sageli seotud majanduslike kaalutlustega. Kuigi ELi poliitiline prioriteet on tagada haridussüsteemi ja tööturu parem ühitamine ning edendada noorte juurdepääsu tööturule, on viimased aastad selgelt näidanud, et tegemist on siiski suurte väljakutsetega.

6.2 Tööalane ja geograafiline liikuvus Euroopas on ikka veel piiratud ja seda takistavad sageli ka tõkked kvalifikatsioonisüsteemides, probleemid pädevuste tunnustamisel ja ebapiisav nõustamine. ELi vahetus- ja liikuvusprogrammid on siinkohal keskse tähtsusega ja neid tuleks täiustada. Siiani on keskendutud suuresti ülikooliharidusele, ent edaspidi tuleks rohkem keskenduda tehnilist ja kutseharidust omandavate õppurite liikuvusvõimalustele, nt praktika piiriüleses ettevõttes. Näiteks võib piiriülese praktika korraldamine aidata parandada piirialade olukorda, kui ühes riigis on vähe, ent naaberriigis rohkelt praktikakohti.

6.3 Töö- ja õppeperioodi vaheldumisel põhinev süsteem võib toimida hüppelauana, mis annab noortele head ja kindlad võimalused tööturule asuda ning ettevõtetesse suunatakse sobivate pädevustega töötajad. Eurobaromeetri uuring on näidanud, et 87 % tööandjatest peab töölevõtmisel väga oluliseks praktilist töökogemust, nt praktika vormis.

6.4 Teoreetilise ehk koolipingis õppimise ja praktilise ehk töö käigus õppimise kombinatsioon on süsteem, mis tuleks laiemalt kasutusele võtta. Tegemist oleks muidugi lepingulise suhtega, kus ettevõttel palutakse osaleda noorte inimeste ja konkreetsete praktikantide koolitamisel. Sellest võidaksid kõik osapooled. Ettevõtetele tähendaks see suuremat valikut tööle kandideerijaid ning uusi teadmisi ja inspiratsiooni. Haridusasutused saaksid avardada oma teadmistepagasit ning teha rohkem koostööd ettevõtetega. Konkreetsetele õppuritele tuleks aga kasuks praktiline töökogemus.

6.5 Kuna töö- ja õppeperioodi vaheldumisel põhineva süsteemi väljatöötamine ja levitamine toob kaasa lisakulusid, võiks ELi vahenditest ja programmidest, nt Sotsiaalfondist eraldada stardikapitali neile riikidele ja piirkondadele, kes soovivad selle süsteemi kasutusele võtta.

6.6 Teatud eeldused peaksid siiski olema täidetud, et tagada tööelu edukas algus ning tööalane liikuvus ja karjääri edenemine. Selleks on vaja innustada töökohtade loomist ning luua avatud ja dünaamiline tööturg, mis ühest küljest toetab liikuvust ja teisest küljest tagab noortele kindla stardipositsiooni. Tööturg, kus on palju vabu töökohti, ja vabatahtlik liikuvus uutele töökohtadele aitavad noortele teed rajada.

6.7 Euroopa 2020. aasta strateegia raames reformivad paljud riigid oma tööturgu, et suurendada selle vastuvõtuvõimet ja parandada selle toimimist. Selleks, et noored hõlpsamini tööturule pääseksid, on vaja kõrvaldada tõkked, mis praegu takistavad tööandjatel noortega tavapäraseid töösuhteid loomast. Lähtuma ei peaks tööandjale ega töötajale soodsatest ega ebasoodsatest tingimustest, vaid töölepingu valik peaks toimuma üksnes töö iseloomu alusel.

6.8 Seepärast on tarvis välja töötada aktiivne tööturupoliitika, mis motiveerib nii tööotsijaid kui ka juba töötavaid inimesi elukestvaks õppeks, täiendusõppeks ja kvalifikatsiooni tõstmiseks. Vaja on aktiivset tööturupoliitikat, mis aitab suurendada liikuvust, luues noortele seeläbi uusi võimalusi tööturul.

6.9 Mitmesugused isiklikud õigused, mis ei ole seotud teatud ettevõtte või töökohaga, kuid mis jäävad üksikisikule ka töökoha vahetusel, nt pensioniõigused ja ELi vahenditest rahastatavad koolitusvõimalused, aitavad kaasa liikuvusele tööturul.

Brüssel, 18. jaanuar 2012 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Staffan NILSSON

(1) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamused noorte liikuvuse kohta, ELT C 132, 3.5.2011, lk 55 ning uute oskuste ja töökohtade tegevuskava kohta, ELT C 318, 29.10.2011, lk 142.

(2) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Keskharidusjärgse kutsehariduse ja -koolituse atraktiivsemaks muutmine” (Vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 1).