ET    ET ET 
ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel, 8.4.2009 
SEK(2009) 454 
  
KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT 
Lisatud dokumendile: 
 
KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE 
 
Vesiviljeluse säästva tuleviku rajamine 
 
Uus hoog Euroopa vesiviljeluse säästva arengu strateegiale 
 
MÕJU HINDAMISE KOKKUVÕTE  
  
{KOM(2009) 162 lõplik} 
{SEK(2009) 453} 
ET 2   ET KOMMENTEERITUD KOKKUVÕTE  
2002. aastal esitas komisjon teatise Euroopa vesiv iljeluse säästva arengu st rateegia kohta, mis 
oli esimene katse viia vesiviljelustööstus Euroopa tasandil juhtpositsioonile1. 2007. aastal tegi 
merendus- ja kalandusasjade peadirektor aat (enne kalandus- ja merendusasjade 
peadirektoraat) saavutatud edusammudest  kokkuvõtte. Kokkuvõttes antud hinnangu alusel 
ning võttes arvesse asjaolu, et üks peamisi 2002. aastal püstitatud eesmär ke majanduskasvu ja 
tööhõive osas jäi saavutamata,  algatas komisjon kõiki sidusrühmi kaasates laiaulatusliku 
arutelu Euroopa vesiviljeluse võimaluste ja  selle ees seisvate  ülesannete üle. 
Arutelu ja hindamise käigus tuvastati mitmei d probleeme ning neid analüüsitakse käesolevas 
dokumendis. Üldjoontes on saavutatud 2002. aas ta eesmärgid saada vesiviljeluse abil 
veekeskkonnast ohutut toitu, tagades samal ajal  loomade tervise ja heaolu, ning tagada 
vesiviljeluse õiguslik reguleerimine. Peamin e tuvastatud probleem on siiski käesoleva 
aastatuhande algusest täheldatav üldine seis ak ELi vesiviljelustooda ngus, võrreldes selle 
tööstusharu pideva kasvuga kogu maailmas. ELi vesiviljelussektoril on mitmeid eeliseid ning 
juhtpositsioon tehnoloogiliste uuenduste ja tea dusarenduse valdkonnas, kuid ta ees seisab ka 
hulk probleeme. Peamised tegurid, millele viidatakse, on ELi vesiviljeluse üldised majanduslikud väljavaated, eriti importtoodeteg a konkureerimine, ELi ve siviljelusettevõtete 
struktuur ja tööstuslikud omadused ning ELi vesiviljeluse ees seisvad ülesanded, mille 
lahendamisel tuleb silmas pidada looduskaits enõudeid, vajadus lahe ndada asukohapiirangute 
ja veele juurdepääsuga seotud konkurentsiküsimused ning tagada loomade tervise ja heaolu 
kõrge tase. See arutelu on suur endanud tööstuse vajadustele orienteeritud teadusuuringute 
tähtsust kõnealuses uues loomakasvatusharus, ku id tõstnud samuti esile lisaprobleemid nagu 
vesiviljeluse tähtsuse puudulik  teadvustamine ja sellega kaasnev mõju mainele, vajadus 
saavutada arutelu ja sidusrühmade kaasamise abil parem juhtimine, samuti vajadus luua kõigile võrdsed võimalused ja  vähendada halduskoormust. 
Arutelu käigus tõstatatud probleemide la hendamiseks on käesolevas dokumendis välja 
pakutud kolm laiemat võimalust. 
Esimene pakutud võimalus oli praeguse olukorra sä ilitamine, st mitte käivitada konkreetseid 
algatusi ja püsida 2002. aastal välja töötatud strateegia p iires. See võimalus tähendaks 
„tavapärase tegevuse” hoiaku võtmist ka palj ude nende poliitikavald kondade arendamisel, 
mis võivad mõjutada vesiviljelust, ning töökoh tade loomisel 2002. aastal püstitatud eesmärgi 
poole püüdlemist, mis teatavas ti ei ole veel saavutatud. 
Teine võimalus oli korrata 2002. aastal tehtuga sama liiki algatust ja teha ettepanek ELi 
vesiviljeluse säästva arengu uue ndatud strateegia väljatöötamis eks. See tähendaks poliitilist 
juhtimist käsitleva teatise väljatöötamist, strateegiliste eesmärk ide määratlemist ja 
võimalikuks edaspidiseks tegevuseks ettepanekut e väljatöötamist mitmes poliitikavaldkonnas. 
Selle võimaluse raames kavandati mitmeid vari ante, näiteks hinnata teatavate 2002. aastal 
määratletud strateegiliste eesmärkide jätkuva  järgimise või läbivaatamise maksumus ning 
määrata meetmed kõigi huvirühmade jaoks või ainult meetmed, mis kuuluvad riigiasutuste 
vastutusalasse. Hindamistoimingu käigus uuriti võimalust kaasata polii tilisse teatisesse 
võimalikke ettepanekuid teatavate „vesiviljel usele orienteeritud” muudatuste tegemiseks 
ühenduse rahastamisvahendis (Euroopa  Kalandusfond – EKF), mis toimiks 
                                                
 
1 KOM(2002) 511 lõplik. 
ET 3   ET toetusmehhanismina kõnealuse strateegia mõne mõõtme tugevdamisel. Sellest võimalusest 
loobuti proportsionaalsust ja ajastust silmas pidades ning samu ti seepärast, et lähiajal oli ette 
näha muid hindamisi (Kalanduse Arendusrahast u rahastamisvahendi järelhindamine algusega 
2009. a)2. 
Viimane kavandatud võimalus oli muuta põhjal ikult lähenemisviisi ning rajada alus 
laiaulatuslikule „ELi ühisele vesiviljeluspoliitikale”, luues mitmetahulise õigusliku raamistiku, midagi ühise kalanduspoliitika (h õlmab üksnes kalandusküsimusi) ja ühise 
põllumajanduspoliitika vahepealse t, mis oleks tähendanud ka t ootmissihtide seadmist ELi 
tasandil. Sellest viimasest võimalusest loobuti üpris kiiresti, kuna see oleks subsidiaarsuse 
põhimõttega vastuolus mitmest aspektist vaadatuna. 
Tööstusharu tegelikku arengut ei saa dikteerida üksnes avalik võim, kuid valitsusasutustel on 
siiski oluline osa tingimuste loomisel ja selle raamistiku rajamisel, milles tööstusharu saab – või ei saa – eksisteerida. Käesolevas analüüsis  tehakse järeldus, et käsitletud probleemide 
lahendamisega tuleks ELis alustada valitsusas utuste seisukohast, sh nii riiklikul kui ka 
piirkondlikul tasandil, kuna n eed kõik vastutavad siiski mitme teguri eest, mis mõjutavad 
oluliselt vesiviljeluse arengut (nt litsentseerimi ne ja ruumiline planeerimine). Võttes arvesse 
ELi arvukaid poliitikaid, mis mõjutavad vesi viljeluse arendamist, peeti sobivaks 
koordineeritud lähenemisviisi kasutamist ühise visiooni raames. Ennekõi ke aga rõhutati selles 
hinnangus ELi vesiviljeluse uue hoogustamise tä htsust – komisjoni pol iitilise teatise kaudu, 
mille eesmärk on ajakohastada 2002. aasta stra teegia ja kohandada seda uute asjaoludega, 
ümber orienteerida mõned selle stra teegilised eesmärgid (rõhutades rohkem 
konkurentsivõimet ja parandatud juhtimist) ni ng anda ELile juhtroll selle tööstusharu 
toetamisel. 
Seega on eesmärk anda uut hoogu Euroopa vesi viljeluse säästva arengu strateegiale, 
rõhutades valitsusasutuste ro lli Euroopa vesiviljeluse sääs tva arengu asjakohase raamistiku 
loomisel ning aidates kõrvaldada mitmeid kitsaskoh ti, et võimaldada kõnealusel tööstusharul 
kasutada kogu oma potentsiaali. See annab aga märkimisväärseid tulemusi ainult siis, kui 
liikmesriigid seda edaspidi toetavad ja  kui see väljendub ka konkreetsetes tegudes 
piirkondlikul ja kohalikul tasandil. 
                                                
 
2 See ei piira siiski ühtki edaspidist otsust va adata läbi rahalise toetuse andmine asjaomasele ELi 
ärisektorile, võttes arvesse praegust finantskriis i ja 2008. aasta detsembri läbirääkimisi Euroopa 
Ülemkogus.