Komisjoni talitused ja Euroopa välisteenistus pidasid laiaulatuslikke konsultatsioone Lääne-Sahara elanikkonnaga.

Nendest konsultatsioonidest nähtus, et enamik olid liberaliseerimislepingu muutmise poolt, et laiendada tariifseid soodustusi Lääne-Saharast pärinevatele toodetele. Enamik osalejaid teatas positiivsest mõjust kogu elanikkonna jaoks, tuues eelkõige esile selliste kaubandussoodustuste äärmiselt olulise võimendava mõju seoses erainvesteeringutega. Nad märkisid, et eelisjuurdepääs Euroopa turgudele parandaks ettevõtluskeskkonda ja hõlbustaks Euroopa otseinvesteeringuid ning toetaks seega uut kaasava ja säästva arengu mudelit Lääne-Saharas. Enamik leidis siiski, et Lääne-Saharaga toimuvat kaubavahetust mõjutav jätkuv õiguskindlusetus kahjustaks suurel määral sotsiaal-majanduslikku arengut, mis nähtub juba kaubandussuhete aeglustumisest Lääne-Sahara ja teatavate liikmesriikide vahel või teatavates sektorites. Konsulteeritud osalejate hinnangul tõkestaks see, kui Lääne-Sahara juurdepääsu välisturgudele ja -investeeringutele piiratakse, kohaliku majandustegevuse arengut ning ohustaks teatavaid sotsiaal-majanduslikke ja poliitilisi edusamme ajal, mil Lääne-Sahara areng näib lõpuks hoogustuvat.

Polisario Rinne, kellega samuti konsulteeriti, ja mõned valitsusvälised organisatsioonid väljendasid negatiivseid seisukohti. Kuid need seisukohad ei tulenenud tariifsete soodustuste kavandatava kohaldamise negatiivsest mõjust Lääne-Sahara elanikkonnale, vaid pigem hirmust, et soodustustega säilib praegune olukord Lääne-Saharas, mida nimetatud osalejad käsitavad Maroko okupatsiooni alla kuuluvana.

Hindamisest nähtub, et ELi-Maroko assotsieerimislepinguga ette nähtud tariifsete soodustuste andmisel on positiivne mõju Lääne-Sahara majandusele ja see mõju peaks tulevikus jätkuma või isegi suurenema. Hirm, et tariifsete soodustuste kehtivuse pikendamine tähendaks praeguse olukorra tunnustamist, ei ole põhjendatud, kuna lepingus ei osuta miski Maroko suveräänsete õiguste tunnustamisele Lääne-Saharas.

Inimõigused

Inimõiguste olukord Lääne-Saharas on üldiselt sarnane inimõiguste olukorrale Marokos. Inimõiguste kaitset reguleerivad mehhanismid ja õigusaktid on samad. Siiski on Lääne-Sahara olukorras eripärad seoses poliitiliste erimeelsustega, eelkõige osas, mis puudutab sõnavabadust, kogunemiste vabadust ja ühinemisvabadust. Katsed „kahjustada territoriaalset terviklikkust“, st ka Polisario Rinnet pooldav separatism on keelatud ja karistatav rahatrahvi või isegi vangistusega.

Üldiselt võib seoses tariifsete soodustuste Lääne-Sahara toodetele laiendamise oodatava mõjuga inimõigustele kõnealusel territooriumil näha analoogiat ELi-Maroko assotsieerimislepingu mõjuga inimõiguste olukorrale Marokos. Kuivõrd lepinguga soodustatakse õigusnormide lähendamist ELi normidele mitmes eri valdkonnas, on võimalik ette näha kaudset positiivset mõju peamiselt töötingimustele (nt ohutusmeetmed), tööõigusele (nt lastekaitse), taimekaitsemeetmetele ja tarbijakaitsele.

Majanduslik ja kaubanduslik mõju

Erinevate majandusvaldkondadega seotud järeldused on järgmised.

Lääne-Saharas tegeldakse põllumajandustootmisega, eelkõige kasvatatakse varajasi sorte (tomatid ja melonid), mille jaoks on olemas Euroopa Liidu turg. Kõnealune tootmismaht on hinnanguliselt 64 000 tonni, mis vastab ligikaudu 14 000 otsesele töökohale. Tootmise impordiväärtus on ligikaudu 65 miljonit eurot. Tariifsete soodustuste puudumisel tuleks kõnealuse ekspordi pealt tasuda 6,6 miljoni euro väärtuses tollimakse.

Kõnealust majanduskasu on võimalik suurendada, kui Lääne-Sahara arendab tulevikus oma tootmist ja eksporti ELi praegu arutatavate projektide raames. See mõjutaks ka töökohtade arvu, mis võib mõnede hinnangute kohaselt viiekordistuda. Seoses väidetega, et lepinguga edendatav põllumajandustegevuse areng mõjutaks loodusvarade, eelkõige vee kasutamist, nähtub Maroko hinnangutest põhjavee kasutuse kohta (mida mõned kahtluse alla seavad), et mõju taastumatutele põhjaveevarudele on tühine. Samas võetakse meetmeid, et vähendada põhjaveest tuleneva vee kasutamist (kohalikud niisutussüsteemid ja merevee magestamine). Üldiselt tundub, et ühelt poolt on praegu vähe usaldusväärseid alternatiive asjaomase territooriumi majandusliku arengu võimaldamiseks ja teiselt poolt korvab veevarude kasutamisest tulenevad puudused Lääne-Saharale avalduv positiivne majanduslik mõju.

Mis puudutab kalandustoodete sektorit, siis on Lääne-Saharas oluline kalandustooteid töötlev tööstus, sealhulgas 141 rajatist, millel on lubatud eksportida Euroopa Liitu. Kalandustoodete ekspordi maht kõnealuselt territooriumilt oli 2015. ja 2016. aastal vahemikus 100–200 miljonit eurot. Kõnealusest ELi toimuvast ekspordist otseselt või kaudselt sõltuvate töökohtade arv on ligikaudu 45 000. Tariifsete soodustuste laiendamine kõnealusele impordile mõjutaks seega olulisel määral piirkonna majandust ja seega ka tööhõivet. Samuti oleks see kooskõlas ELi panusega rahalise toetuse abil sektori konkurentsivõime ning Lääne-Sahara kalurite tööhõive ja elukvaliteedi toetamiseks ja arendamiseks, samuti loodusvarade säästvaks kasutamiseks. Seevastu ohustaks kõnealuste soodustuste andmisest keeldumine töökohti ja eksporti ning suurendaks tõenäosust, et töötlemistegevus viiakse üle teistesse kohtadesse, ilmselt Marokosse. Samuti oleks see vastuolus Euroopa Liidu eesmärgiga toetada sektori arengut Lääne-Saharas.

Euroopa importijad, kes impordivad kalandustooteid Lääne-Saharast, on märkinud, et kõrget ühist välistollitariifi (välja arvatud soodustused – soodustuseta määrad) arvestades oleks kõnealuseid tooteid osta palju ebasoodsam, kui sooduskohtlemist ei võimaldata.

Lääne-Sahara väljajätmine assotsieerimislepingust ei mõjuta vahetult ega otseselt fosfaaditööstust selle praegusel kujul. Sellel on kolm peamist põhjust: 1. teatavate toodete (fosfaatmaak) suhtes kohaldatakse nullmäära (enamsoodustusrežiimi klausel); 2. ei toodeta selliseid fosfaate, mille jaoks on ELis olemas turg; 3. kui teatavaid Lääne-Saharas toodetud fosfaate töödeldakse Marokos (või mõnes muus riigis, millega ELil on sooduskaubandusleping), piisaks sellest kõnealustele toodetele Maroko sooduspäritolu andmiseks, ja seega ei sõltu tariifsed soodustused nende toodete puhul mineraalide päritolust.

Samas näib, et Lääne-Saharast pärinevatele toodetele tariifsete soodustuste andmine avaldaks mõju teatavate fosfaatide tootmise tulevasele arengule. Olulised investeeringud (üle 2 miljardi dollari) Lääne-Sahara fosfaadist saadud toodete (peamiselt fosforhape ja väetised) valmistamiseks oleksid ohus, kui kõnealuste fosfaaditoodete liitu eksportimise puhul ei võimaldata sooduskohtlemist. Tariifsete soodustuste puudumisel oleks investeerimine muudesse piirkondadesse, kus toodangu suhtes kohaldatakse soodustusi (nt Maroko), kasulikum kui Lääne-Saharasse. Lääne-Saharasse tehtavate investeeringute katkemine mõjutaks kõnealuses piirkonnas tootmisvõimsust, toodete mitmekesisust ja seega tööhõivet fosfaatide tootmise sektoris.

Üldiselt peaks tariifsete soodustuste andmisel olema oluline mõju piirkonna majanduse arengule. Kõnealuse mõju jälgimise tagamiseks on lepinguga sõnaselgelt ette nähtud asjakohane raamistik ja menetlus, et lepinguosalised saaksid korrapärase teabevahetuse abil hinnata lepingu tagajärgi selle rakendamise ajal.

Kuigi jätkuvalt täpseid andmeid on keeruline saada, nähtub sellest uuringust, et Lääne-Saharas on majandus- ja tootmistegevus, millel oleks suur kasu samadest kaubandussoodustustest, nagu on antud Maroko Kuningriigile. Tegelikult kohaldati teatavate tootmisharude, eelkõige kalandustoodete ja teatavate põllumajandustoodete sektori suhtes kuni 21. detsembrini 2016 kõnealuseid soodustusi, mis on võimaldanud arendada Lääne-Saharas majandustegevust ja luua töökohti. Liidu tariifsete soodustuste laiendamine kõnealustele toodetele võimaldaks tagada ekspordi jätkumise.

Lääne-Sahara majandusliku potentsiaali vajalik mitmekesistamine eeldab stiimuleid välisinvesteeringuteks, mis nõuavad eelkõige suuremat õiguskindlust ning seega praegu ja tulevikus Lääne-Saharast Euroopa Liitu eksporditava kauba suhtes kohaldavate tariifitingimuste selgitamist. Tariifsete soodustuste laiendamisega Lääne-Saharast pärinevatele toodetele tagatakse investeerimistingimused ning võttes arvesse kõnealuse territooriumi kasutamata majanduslikku potentsiaali ja välismaiste otseinvesteeringute praegust väikest mahtu, edendatakse tööhõivet soodustavat kiiret ja olulist arengut.

Seevastu kahjustaks tariifsete soodustuste andmata jätmine olulisel määral Lääne-Sahara eksporti, eelkõige põllumajandus- ja kalandustoodete eksporti, ja seepärast on tõenäoline, et juba niigi piiratud tootmist vähendatakse veelgi, mis seaks territooriumi arengule täiendava takistuse. Kui soodustusi ei laiendata Lääne-Saharast pärinevatele toodetele, kohaldatakse nende toodete suhtes tollimakse, mis kehtivad liidus enamsoodustusrežiimi alusel, ja neil ei ole seega eelisjuurdepääsu ELi turule. Sellel oleks vaid piiratud mõju tööstustoodete (fosfaadid) ekspordile, kuid mõju oleks väga kahjulik kalandus- ja põllumajandustoodete ELi eksportimisele.

Üldiselt peaks tariifsete soodustuste andmisel olema oluline mõju Lääne-Sahara majanduse arengule kõnealustes sektorites investeeringute soodustamise kaudu. Nii on see näiteks teatavate fosfaatide (nt fosforhape ja väetised) puhul, kus on juba kavandatud investeeringuid nii põllumajanduse (kus on käimas arenguprojekte) kui ka kalanduse valdkonnas. Kui selliseid soodustusi ei anta, võib see negatiivselt mõjutada investeeringuid, majandustegevuse arengut ja mitmekesistamist ning tööhõivet.