[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 15.7.2009

KOM(2009) 372 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Ühenduste finantshuvide kaitse – Pettustevastane võitlus – 2008. aasta aruanne {SEC(2009) 1002} {SEC(2009) 1003}

SISUKORD

Kommenteeritud kokkuvõte 4

Sissejuhatus 6

1. Pettustevastase võitluse tulemused: pettuste ja muude eiramisjuhtumite statistika 7

1.1. Liikmesriikide ja komisjoni talituste poolt 2008. aastal teatatud pettuste ja muude eiramisjuhtumite statistika 7

1.1.1. Traditsioonilised omavahendid 9

1.1.2. Põllumajanduskulud (EAGF ja EAFRD) 9

1.1.3. Struktuurimeetmed 10

1.1.4. Ühinemiseelsed vahendid 11

1.1.5. Otseselt komisjoni hallatavate kulude statistika 12

1.2. Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) tegevuse statistika 13

2. Peamised Euroopa Liidu poolt 2008. aastal oma finantshuvide kaitseks võetud seadusandlikud meetmed 14

2.1. Mitut valdkonda hõlmavad õigusaktid 14

2.1.1. Muudatused institutsioonides – Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) reform 14

2.1.2. Ühenduste finantshuvide kaitse rahvusvahelisel tasandil – koostöö kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega 14

2.1.3. Finantshuvide kaitset käsitlevate dokumentide ratifitseerimine 16

2.1.4. Euro kaitsmine võltsimise vastu 16

2.2. Edusammud tollivaldkonnas 17

2.2.1. Vastastikune abi esimese samba raames 17

2.2.2. Võitlus sigarettide salakaubaveo ja võltsimisega 17

3. Peamised komisjoni haldusmeetmed läbipaistvuse ning pettuste ennetamise valdkonnas 18

3.1. Läbipaistvusmeetmed 18

3.2. Täiendavad jõupingutused juhtimis- ja kontrollisüsteemide tugevdamiseks ning positiivse kinnitava avalduse saamiseks tehtud edusammud 18

3.3. Ühine pettuste ennetamise strateegia struktuurimeetmete valdkonnas 20

3.4. Programm Herakles II 20

4. Liikmesriikidega pettuste- ja muude eiramisjuhtumite vastases võitluses tehtud koostöö 20

4.1. Teatavate liikmesriikide 2008. aastal tehtud institutsioonilised ja seadusandlikud algatused ELi finantshuvide kaitsmiseks 20

4.2. OLAFiga pettustevastases võitluses koostööd tegema määratud riiklikud ametiasutused 21

4.2.1. Keskne kooskõlastusasutus 22

4.2.2. Riiklikud ametiasutused, kelle ülesanded hõlmavad otsetoetuste valdkonda 22

4.3. Eiramisjuhtumitest teatamine 23

4.3.1. Õigeaegne eiramisjuhtumitest teatamine põllumajanduse ja struktuurimeetmete valdkonnas 23

4.3.2. Eiramisjuhtumite finantsmõju hindamine 24

4.3.3. Eiramisjuhtumite liigitus 25

5. Tagasinõudmine 26

5.1. Omavahendid 26

5.2. Põllumajandus 27

5.3. Struktuurifondid 28

5.4. Otsetoetused 29

5.5. Tagasinõudmine pärast OLAFi menetlust 29

KOMMENTEERITUD KOKKUVÕTE

ELi eelarve ei ole anonüümne rahastamisallikas. See kujutab endast ELi liikmesriikide ja kodanike ühist jõupingutust ja pühendumust oma nägemuse elluviimise nimel alates majandusliku ja sotsiaalse solidaarsuse toetamisest kuni teaduse ja tehnika arengu ning koolituse edendamise ja säästva arengu toetamiseni kogu maailmas. Seepärast kutsutakse komisjoni ja liikmesriike asutamislepingus üles kooskõlastama meetmeid, mida võetakse ELi eelarve kaitseks ning seda mõjutavate pettuste ja muu ebaseadusliku tegevuse vastaseks võitluseks. Liikmesriigid peaksid ELi eelarve kaitsmisel olema sama ranged kui nad on riigieelarve kulude kontrollimisel.

ELi eelarve kaitsmiseks on liikmesriikidel head võimalused. ELi aastaeelarve suurima osa (ligikaudu 80 %) igapäevane haldamine ja kontroll ongi liikmesriikide ametiasutuste ülesanne. Komisjon teostab üldist järelevalvet, kehtestab standardeid ja kontrollib õigusaktide täitmist. Viimastel aastatel tehtud oluline reformimistöö on suurendanud asjaomaste ametiasutuste ülesannete selgust ning kõikidel tasanditel rakendatava suurema valvsuse kaudu paraneb ELi vahendite usaldusväärne finantsjuhtimine järk-järgult kõikides valdkondades.

Käesoleva aastaaruande, mis käsitleb ühenduste finantshuvide asutamislepinguga ettenähtud kaitset, esitab komisjon tihedas koostöös liikmesriikidega. Aruandes esitatakse teatatud eeskirjade eiramise juhtumite ja pettusekahtluste üksikasjalik statistika, samuti teave ELi eelarvet mõjutavaid eiramisjuhtumeid käsitleva teabe vahetamise kvaliteedi ja kiiruse kohta.

Esitatud statistikat tuleb tõlgendada ja kasutada väga ettevaatlikult, sest teatatud eeskirjade eiramise juhtum ei pruugi alati olla pettus (mis on tahtlik tegu). Teatatud pettusekahtlus ei pruugi olla kohtuotsusega tuvastatud pettus. Liikmesriigid ja/või komisjon tegelevad tõhusalt kõikide käesolevas aruandes osutatud eiramisjuhtumitega. Mida suuremat rõhku pannakse kontrollile, seda suurema tõenäosusega avastatakse eiramisjuhtumid ja antakse neist teada. Seega võib eiramisjuhtumite arvu kasv olla esimeseks märgiks range kontrolli rakendamisest.

Pettuste ja muude eiramisjuhtumite statistika

2008. aasta üldised tulemused näitavad, et eiramisjuhtumite arv suurenes struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi, ühinemiseelsete vahendite ja otsetoetuste valdkonnas ning vähenes põllumajanduse ja omavahendite valdkonnas. Kui kuludega seotud eiramisjuhtumite koguarv oli 2007. aastal 6 047, siis 2008. aastal oli see 6 595.

Samal ajal vähenes eiramisjuhtumite hinnanguline finantsmõju 2007. aasta 1 024 miljonist eurost 2008. aastal 783,2 miljoni euroni. Finantsmõju vähenes kõigis valdkondades peale otsetoetuste ja ühinemiseelsete vahendite valdkonna. Uute juhtumite arv ja nende finantsmõju on seni teatatute hulgas suurim just ühinemiseelsete vahendite valdkonnas. Selline kasv võib tuleneda tõhustatud kontrollist projektitsükli lõpus, aru andvate riikide suurenevast arvust ja suurest hulgast mitmesugustest ühinemiseelse abi programmidest, sh üleminekutoetuse ja programmiga CARDS seotud esimesed juhtumid ning Türgi toetamiseks mõeldud ühinemiseelse rahastamisvahendiga seotud uued juhtumid. Traditsiooniliste omavahendite valdkonnas vähenes eeskirjade eiramise juhtumite arv 2007. aasta 6 097-st 2008. aastal 5 344-ni ning ka nende finantsmõju vähenes vastavalt 401 miljonist eurost 351 miljoni euroni.

Pettusekahtluste hinnanguline kogufinantsmõju vähenes nii kulude kui ka traditsiooniliste omavahendite valdkonnas. Siinkohal tuleb selgitada, et tegemist on teatatud pettusekahtlustega, mitte kohtus kinnitust leidnud juhtumitega. Tegelikku finantsmõju saab hinnata alles kohtu- ja haldusmenetluste lõppedes pärast tagasinõudmist ja finantskorrektsioone.

Peamised arengusuunad finantshuvide kaitse ja pettustevastase võitluse valdkonnas

Algatati uuesti Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) reformi käsitlev arutelu; Euroopa Parlament arutas aktiivselt ettepanekut muuta määrust (EÜ) nr 1073/1999[1] Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdluste kohta. Reform peaks veelgi tugevdama OLAFi sõltumatust, pakkudes tugevaid protseduurilisi tagatisi ja tagades OLAFi tegevuse nõuetekohase järelevalve.

Ühendus on jätkuvalt edendanud rahvusvahelist koostööd kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega pettuste ja muu ebaseadusliku tegevuse vastase võitluse valdkonnas. Komisjon esitas 2008. aasta detsembris ettepaneku võtta vastu nõukogu määrus ühenduse nimel pettustevastase koostöölepingu allakirjutamise kohta Liechtensteini Vürstiriigiga. Ühendus on täielikult ühinenud ÜRO korruptsioonivastase konventsiooniga. OLAF täiustab tihedas koostöös komisjoni asjaomaste talitustega aktiivselt pettuste ennetamise ja uurimise alast koostööd oma partneritega, eriti Aafrika ja Lähis-Ida riikidega.

ELi tasandil rakendavad komisjon ja liikmesriigid otsust, millega tagatakse läbipaistvus seoses ELi rahalistest vahenditest abi saajatega. Ehkki kõnealuse abinõu põhieesmärk on edendada demokraatlikku vastutust ja teadlikke poliitilisi arutelusid, aitab see ka pettusi ära hoida.

Käesoleva aruande jaoks esitatud andmetest nähtus, et liikmesriigid on ühenduste finantshuvide kaitseks võtnud mitmesuguseid institutsioonilisi ja seadusandlikke meetmeid, näiteks uute pettuste tõkestamise asutuste loomine, ELi vahendite haldamist käsitlevate riiklike õigusaktide vastuvõtmine ja muutmine, eesmärgiga tagada haldusmenetluste suurem läbipaistvus ja parem finantskontroll, ning uute õigusaktide vastuvõtmine käibemaksupettuste vastu võitlemiseks.

SISSEJUHATUS

Käesolev aruanne koosneb viiest osast:

Esimeses osas esitatakse kokkuvõte liikmesriikide teatatud eiramisjuhtumite statistikast , mis käsitleb valdkondi, kus eelarvet täidavad liikmesriigid (põllumajanduspoliitika, struktuurimeetmed ja ühinemiseelsed vahendid, s.o ligikaudu 80 % eelarvest), ning ühenduse omavahendite kogumist. Samuti antakse hinnang eiramisjuhtumitele otseselt komisjoni hallatavate kulude valdkonnas ning ülevaade Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) tegevusest.

Teises osas kirjeldatakse ühenduse ja liikmesriikide poolt 2008. aastal ühenduste finantshuvide kaitseks võetud seadusandlikke meetmeid .

Aruandes esitatakse ka loetelu komisjonis vastuvõetud haldusmeetmetest läbipaistvuse ning pettuste ennetamise valdkonnas.

Neljandas osas käsitletakse koostööd liikmesriikidega ning antakse ülevaade pettustevastase võitlusega tegelevate ning OLAFiga koostööd tegema määratud riiklike ametiasutuste volitustest ja töökorraldusest. Analüüsitakse ka eiramisjuhtumitest teatamist .

Aruande viimane osa , mille suhtes kehtivad samasugused reservatsioonid kui esimeses osas esitatud andmete suhtes, kajastab 2008. aastal kõigis eelarvevaldkondades tehtud tagasinõudmisi.

Aruandele on lisatud kaks komisjoni talituste töödokumenti[2].

PETTUSTEVASTASE VÕITLUSE TULEMUSED: PETTUSTE JA MUUDE EIRAMISJUHTUMITE STATISTIKA

Liikmesriikide ja komisjoni talituste poolt 2008. aastal teatatud pettuste ja muude eiramisjuhtu mite statistika

Ühenduse õigusaktidega kohustatakse liikmesriike teatama pettusekahtlustest ja ühenduste finantshuve mõjutavatest muudest tuvastatud eiramisjuhtumitest ühenduse omavahendite kogumisel ja sellistes valdkondades, kus ühenduse eelarvet täidavad liikmesriigid.

Oluline on teha vahet pettustel ja muudel eeskirjade eiramistel. Eeskirjade eiramine tähendab ettevõtja poolt ühenduse õiguse mis tahes sätte rikkumist, mis kahjustab või kahjustaks ühenduste finantshuve[3]. Pettus on tahtlikult toimepandud eeskirjade eiramine, mida käsitatakse kuriteona[4]. Liikmesriigid teevad kindlaks, millised eiramisjuhtumid kätkevad pettusekahtlust. Pettuse tegelikku finantsmõju saab hinnata alles kohtumenetluse lõppedes.

Komisjoni talituste töödokumendis „Eiramisjuhtumite statistiline hindamine”[5] on esitatud liikmesriikide teadete põhjal tehtud süvaanalüüs ning see sisaldab statistikat pettuste ja muude eiramisjuhtumite kohta, mille komisjoni talitused tuvastasid otsese tsentraliseeritud halduse alla kuuluvates eelarvevaldkondades.

Tabel 1. Eiramisjuhtumite arv ja summad 2008

Valdkond | Teatatud eiramisjuhtumite arv | Eiramisjuhtumite, sh pettusekahtluste hinnanguline finantsmõju kokku (milj EUR) | Pettusekahtluste hinnanguline finantsmõju kokku (milj EUR) |

2007[6] | 2008 | 2007[7] | 2008 | 2007 | 2008 |

Põllumajandus (EAGF ja EAFRD) | 1 548 | 1 133 | 155 | 102.3 | 44,8 (~0,1 % eraldatud vahenditest) | 4 (~0,01 % eraldatud vahenditest) |

Struktuurifondid ja Ühtekuuluvusfond | 3 756 | 4 007 | 804 | 585.2 | 141 (~0,31 % eraldatud vahenditest) | 57 (~0,11 % eraldatud vahenditest) |

Ühinemiseelsed vahendid | 332 | 523 | 32 | 61 | 5 (~0,38 % eraldatud vahenditest) | 13 (~0,9 % eraldatud vahenditest) |

Otsetoetused | 411 | 932 | 33 | 34.7 | 18,1 (~0,17 % eraldatud vahenditest) | 3,2 (~0,03 % eraldatud vahenditest) |

Kulud kokku | 6 047 | 6 595 | 1 024 | 783.2 | 208,9 (~0,22 % nelja valdkonna kuludest) | 77,2 (~0,07 % nelja valdkonna kuludest) |

Omavahendid[8] | 6 097 | 5 344 | 401 | 351 | 130,78 (~0,81 % omavahendite kogusummast[9]) | 75 (~0,46 % omavahendite kogusummast) |

Traditsioonilised omavahendid

Teatatud eiramisjuhtumite arv oli 2008. aastal 12,5 % väiksem kui 2007. aastal (2008. aastal 5 344, 2007. aastal 6 097), summa samuti 12,5 % väiksem (2007. aastal 401 miljonit eurot, 2008. aastal 351 miljonit eurot). Pettusekahtlused moodustavad ligikaudu 20 % teatatud eiramisjuhtumitest ja nende hinnanguline finantsmõju on 75 miljonit eurot ehk ligikaudu 0,46 % 2008. aasta omavahendite kogusummast (sama näitaja oli 2007. aastal 130,78 miljonit eurot ehk ligikaudu 0,81 % omavahendite kogusummast). Siinkohal tuleb veel kord selgitada, et tegemist on teatatud pettusekahtlustega, mitte kohtus kinnitust leidnud juhtumitega. Tegeliku finantsmõju saab kindlaks teha alles kohtumenetluse lõppedes.

Nagu varasematelgi aastatel, oli enamik juhtumeid seotud televiisorite ja monitoridega. Eiramisjuhtumite puhul oli kõige sagedamini tegemist valedeklaratsioonide (vale kirjeldus, vale väärtus, päritolu ja sooduskord) ning formaalsete puudustega (kohustuste täitmata jätmine). Teine peamine eiramisjuhtumitega seotud toode oli tubakas. Komisjon pöörab neile sektoritele jätkuvalt erilist tähelepanu. Tõusis rõivaste, samuti masinate, plastide ja lihaga seotud juhtumite osakaal; autode (autoosade) ja mootoritega seotud juhtumite osakaal püsis suhteliselt stabiilne. Vähenes köögiviljaga (eriti küüslauguga) seotud juhtumite osakaal.

Joonis 1. Teatatud eiramisjuhtumite arv ja hinnanguline finantsmõju – traditsioonilised omavahendid 2004–2008

[pic]

Põllumajanduskulud (EAGF[10] ja EAFRD[11])

Teatatud eiramisjuhtumite arv vähenes 27 % (1 133 juhule võrreldes 2007. aasta 1 548 juhuga). Asjaomane summa (102,3 miljonit eurot ehk ligikaudu 0,21 % põllumajandussektori kogukuludest, välja arvatud ettemaksed) suurenes 34 %. Pettusekahtlused moodustavad ligikaudu 7 % teatatud eiramisjuhtumitest ja nende hinnanguline finantsmõju on 4 miljonit eurot ehk 0,01 % 2008. aasta assigneeringute kogusummast (sama näitaja oli 2007. aastal 44,8 miljonit eurot ehk ligikaudu 0,1 % assigneeringute kogusummast). Siinkohal tuleb taas rõhutada, et tegemist on teatatud pettusekahtlustega, mitte kohtus kinnitust leidnud juhtumitega. Tegeliku finantsmõju saab kindlaks teha alles kohtumenetluse lõppedes.

Kõige suuremate summadega oli tegemist puu- ja köögiviljade, maaelu arengu (programmiperiood 2000–2006) ja veinisektoris. Nende sektorite arvele langeb kokku üle 70 % eiramisjuhtumitega seotud vahendite kogusummast.

Joonis 2. Teatatud eiramisjuhtumite arv ja hinnanguline finantsmõju – põllumajanduskulud 2004–2008

[pic]

Struktuurimeetmed

Struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondiga seotud eiramisjuhtumite arv suurenes 6,7 % (4 007 juhule võrreldes 2007. aasta 3 756 juhuga). Hinnanguline finantsmõju (585,2 miljonit eurot ehk ligikaudu 1,25 % kulukohustuste assigneeringutest) kasvas 27 %. Pettusekahtlused moodustasid ligikaudu 7,4 % teatatud eiramisjuhtumitest ja nende hinnanguline finantsmõju on 57 miljonit eurot ehk ligikaudu 0,11 % kõigist kulukohustuste assigneeringutest (sama näitaja oli 2007. aastal 141 miljonit eurot ehk 0,31 % kõigist kulukohustuste assigneeringutest). Siinkohal tuleb taas selgitada, et tegemist on teatatud pettusekahtlustega, mitte kohtus kinnitust leidnud juhtumitega. Tegeliku finantsmõju saab kindlaks teha alles kohtumenetluse lõppedes.

Nagu varasematelgi aastatel, oli suurem osa juhtumitest seotud ERFi[12] ja ESFiga[13] (ligikaudu 88 % eiramisjuhtumitest). EAGGFi arendusrahastu ja FIFGiga[14] seotud eiramisjuhtumite arv vähenes 17 %; ka ESFiga seotud eiramisjuhtumite arv vähenes 4 %. ERFiga seotud eiramisjuhtumite arv kasvas 18,7 % ja Ühtekuuluvusfondiga seotud eiramisjuhtumite arv 63 %.

Joonis 3. Teatatud eiramisjuhtumite arv ja hinnanguline finantsmõju – struktuurimeetmed 2004–2008

[pic]

Ühinemiseelsed vahendid

PHARE, SAPARDi ja ISPA vahenditega (ning alates 2008. aastast ka CARDSi, üleminekutoetuse ja Türgi liitumiseelse abiga ) seoses teatatud eiramisjuhtumite arv kasvas 58 % (523 juhtumit võrreldes 2007. aasta 332ga). Eeldatav finantsmõju kasvas 2007. aasta 32 miljonilt eurolt 2008. aastal 61 miljonile eurole (ligikaudu 5,4 % kulukohustuste kogusummast). Pettusekahtlused moodustavad ligikaudu 21,7 % 2008. aastal teatatud eiramisjuhtumitega seotud summadest ja nende hinnanguline finantsmõju on 31 miljonit eurot ehk ligikaudu 0,94 % kogu aastaeelarvest. Siinkohal tuleb taas toonitada, et tegemist on teatatud pettusekahtlustega, mitte kohtus kinnitust leidnud juhtumitega. Tegeliku finantsmõju saab kindlaks teha alles kohtumenetluse lõppedes.

Joonis 4. Teatatud eiramisjuhtumite arv ja hinnanguline finantsmõju – ühinemiseelsed vahendid 2004–2008

[pic]

Komisjon esitas 2008. aasta juulis aruande ELi vahendite haldamise kohta Bulgaarias[15]. Eeskirjade eiramise ja pettusesüüdistuste tõttu ning põhjusel, et kahtlustati huvide konflikte lepingute sõlmimisel, algatas komisjon (OLAF) juurdluse seoses ELi vahendite haldamisega Bulgaaria ametiasutuste poolt. Komisjon otsustas ajutiselt katkestada ühinemiseelsete vahendite kasutamise ja külmutada maksed mitmesugustest muudest rahastamisvahenditest seni, kuni Bulgaaria ametiasutused on nõuetekohaselt rakendanud ELi vahendite usaldusväärse finantsjuhtimise tagamiseks vajalikud parandusmeetmed. Komisjon esitas konkreetsed juhised Bulgaarias ELi vahendeid haldavate asutuste rakendusstruktuuride ja menetluste täiustamiseks ning OLAF algatas tiheda koostöö Bulgaaria prokuratuuridega. 2008. aasta juulis pärast SAPARDi programmi raames Rumeenias toimunud auditeerimist, mille käigus leiti olulisi puudujääke juhtimis- ja kontrollisüsteemides, otsustas komisjon katkestada SAPARDi kulude hüvitamise. Komisjon kaalub asjaomaste kulude hüvitamise taasalustamist alles pärast seda, kui ta on järeldanud pädevate riigiasutuste aruannete põhjal, mille on heaks kiitnud sõltumatud auditeerimisasutused, et Rumeenia ametiasutuste koostatud parandusmeetmete kava on nõuetekohaselt ellu viidud.

Otseselt komisjoni hallatavate kulude statistika

Kõnealuse valdkonna eiramisjuhtumite käesoleva aasta analüüs põhines komisjoni raamatupidamissüsteemi ABAC andmetel, mis hõlmab üksikasjalikumat teavet tagasinõudmiste kohta. Et nimetatud funktsioon võeti kasutusele alles 2008. aastal, piirdus 2008. aasta analüüs komisjoni otsese tsentraliseeritud halduse alla kuuluvate kuludega (vt töödokumendi „Eiramisjuhtumite statistiline hindamine” punkt 7.1). Esitatud andmetesse tuleb seepärast suhtuda eriti ettevaatlikult ja neid ei tohi käsitleda kui pettuste ja eiramisjuhtumite arvu kajastavaid empiirilisi tõendeid.

Eiramisjuhtumite ja pettusekahtlustega seotud tagasinõudekorraldusi oli kõnealuses valdkonnas 932 ja oletatav finantsmõju 34,7 miljonit eurot, millest 3,2 miljonit eurot oli seotud 19 pettusekahtluse juhtumiga. Eiramisjuhtumitega seotud summa välistegevuse valdkonnas oli 6,8 miljonit eurot ja sisepoliitika valdkonnas 27,9 miljonit eurot. Võimalike pettuste hinnanguline finantsmõju ulatub 0,03 %ni komisjoni otse hallatavate kulukohustuste aastasest koguväärtusest.

Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) tegevuse statistika

Pärast saadud teabe esialgset hindamist võib OLAF algatada ühe järgmisest neljast menetluseliigist: sisejuurdlus, välisjuurdlus, koordineerimine või abistamine kriminaalasjades. Aastas algatatavate menetluste arv on püsinud stabiilne (204 menetlust 2008. aastal, 210 menetlust 2007. aastal ja 195 menetlust 2006. aastal). Alates 2004. aastast on OLAFi enda algatatud juurdluste (sise- ja välisjuurdlused) arv võrdne või isegi ületab nende menetluste arvu, mille OLAF on algatanud, et pakkuda liikmesriikide ametivõimudele koordineerimist ja abi (koordineerimisjuhtumid ja abistamine kriminaalasjades). Alates 2005. aastast moodustavad OLAFi enda algatatud juurdlused ligikaudu 75 % algatatud menetluste koguarvust.

Suurenes pooleliolevate menetluste arv (2008. lõpus oli pooleli 425 menetlust võrreldes 408 menetlusega 2007. aasta lõpus), eeskätt tänu OLAFi jõupingutustele pikaleveninud menetluste lõpetamisel.

Tabel 2. 31. detsembri 2008. aasta seisuga pooleliolevate menetluste arv valdkondade kaupa ja nende finantsmõju

Valdkond | 31. detsembri 2008. aasta seisuga pooleliolevaid menetlusi | Menetluste finantsmõju (milj EUR) |

Põllumajandus | 68 | 125 |

Sigaretid | 18 | 5 |

Toll | 47 | 852 |

Otsetoetused | 40 | 54 |

ELi institutsioonid ja organid | 107 | 27 |

Välisabi | 102 | 129 |

Struktuurifondid | 43 | 171 |

Kokku | 425 | 1361,7 |

Lähemate üksikasjade ja võrdluste kohta varasemate aastatega vt OLAFi aruanne[16].

PEAMISED EUROOPA LIIDU POOLT 2008. AASTAL OMA FINANTSHUVIDE KAITSEKS VÕETUD SEADUSANDLIKUD MEETMED

Mitut valdkonda hõlmava d õigusaktid

2008. aastal toimus oluline areng nii institutsioonilises raamistikus, kus sai uut hoogu OLAFi reformi käsitlev arutelu, kui ka ühenduse rahvusvahelises koostöös kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega pettuste- ning korruptsioonivastases võitluses. Võeti ka tähtsaid seadusandlikke meetmeid euro paremaks kaitsmiseks.

Muudatused institutsioonides – Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) reform

OLAF loodi 1999. aastal eesmärgiga kaitsta Euroopa ühenduste finantshuve ja Euroopa institutsioonide mainet.

Euroopa Parlament arutas 2008. aastal aktiivselt komisjoni 2006. aasta ettepanekut[17] muuta Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta määrust (EÜ) nr 1073/1999 Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdluste kohta. OLAFi parema juhtimise ja tema tegevuse tõhustamise nimel tehtud õiguslik algatus läbis esimese lugemise Euroopa Parlamendis 2008. aasta novembris ja selle käigus tehti mitu muudatusettepanekut. Parlamendi muudatusettepanekud,[18] mis lähtusid komisjoni ettepanekust ja mille eesmärk oli täiustada OLAFi ning tema juurdluste ja pärast juurdlusi võetavate meetmete õiguslikku raamistikku (sealhulgas koostööd liikmesriikide pädevate asutustega) ning paremini kaitsta juurdlusaluste isikute põhiõigusi, pälvisid üldiselt komisjoni toetuse, kui välja arvata teatavad reservatsioonid seoses OLAFi praeguse ülesehituse institutsiooniliste ja õiguslike piirangutega. Põhiõiguste kaitsmise parandamine hõlmab menetlusega seotud isiku võimalust esitada sõltumatule järelevalvenõunikule kaebus isiku menetlusõiguste väidetava rikkumise kohta.

Reformi käsitlev arutelu jätkub 2009. aastal. Kaalutakse ka kõikide pettustevastaste õigusaktide lihtsustamise ja konsolideerimise jätkamist.

Ühenduste finantshuvide kaitse rahvusvahelisel tasandil – koostöö kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega

Ühendus edendab rahvusvaheliste lepingute ja halduskokkulepete kaudu koostööd kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega, et kaitsta oma finantshuve ning võidelda pettuste ja igasuguse muu ebaseadusliku tegevuse vastu.

Kahepoolsed pettustevastased lepingud

Komisjon esitas 2008. aasta detsembris ettepaneku[19] võtta vastu nõukogu otsus koostöölepingu allakirjutamise kohta Euroopa Ühenduse nimel Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Liechtensteini Vürstiriigi vahel nende finantshuve kahjustava pettuse ja mis tahes muu ebaseadusliku tegevuse vastu võitlemiseks. Komisjon pidas läbirääkimisi 2006. aastal antud volituse alusel. Ettepanek hõlmab ka otsestest maksudest hoidumist, mis ei ole Liechtensteinis kuritegu. Kokkuleppe osalised oleksid kohustatud üksteist abistama pettuste korral, millega rikutakse otseseid makse käsitlevaid õigusakte, sealhulgas ebatäielike maksudeklaratsioonide esitamisel. Võttes arvesse Euroopa Ülemkogu 10. veebruari 2009. aasta kohtumise järeldusi ja 2009. aasta aprillis toimunud G20 tippkohtumise lõppavaldust,[20] on kokkuleppe läbirääkimistel lähtutud uusimatest arengusuundadest avaliku sektori rahanduse, pangasaladuse ja maksukoostöö valdkonnas.

Läbirääkimistele Liechtensteiniga eelnes pettustevastase koostöölepingu sõlmimine Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahel[21]. Leping sisaldab sätteid finantshuvide kaitseks haldusabi ja ning kriminaalasjades vastastikuse õigusabi andmise kohta, hõlmab kaudseid makse (käibemaks ja aktsiis) ning tollieeskirjade rikkumisi, korruptsiooni ja rahapesu. Kuni lepingu ratifitseerimiseni liikmesriikide poolt võib lepingut kohaldada esialgselt lepinguosaliste deklaratsiooni teel (lepinguosaline võib lepingut igal ajal kohaldada teise lepinguosalise suhtes, kes on esitanud samasuguse deklaratsiooni). Mitu liikmesriiki[22] ja Šveits esitasid nimetatud deklaratsiooni 2008. aasta detsembris ning nende vahel hakatakse lepingut kohaldama alates 8. aprillist 2009.

Mitmepoolsed korruptsioonivastased kokkulepped

Euroopa Ühendus ratifitseeris ÜRO korruptsioonivastase konventsiooni[23]. Euroopa Ühendus on oma pädevusvaldkonnas seega konventsiooni täielik osaline ja ainus konventsioonis osalev piirkondlik majandusintegratsiooni organisatsioon.

Konventsioon käsitleb eelkõige avaliku ja erasektori ennetusmeetmeid, näiteks korruptsioonivastaste asutuste loomine ning avaliku sektori rahandusega seotud läbipaistvus ja vastutus. Teine oluline aspekt on rahvusvaheline koostöö. Konventsiooniosalised peavad võtma meetmed, mis toetavad korruptsiooni teel saadud vahendite avastamist, külmutamist, arestimist ja konfiskeerimist. Konventsiooni üks aluspõhimõtteid on varade tulemuslik tagasinõudmine, mis saadab korrumpeerunud ametnikele sõnumi, et ebaseaduslikul teel saadud vara ei ole võimalik peita.

Muud kui seadusandlikud aktid: halduskokkulepped

Välisabi valdkonnas edendas OLAF tihedas koostöös komisjoni asjaomaste talitustega töökogemuste vahetamist pettuste uurijate ning Aafrikas rahalisi abivahendeid haldavate ja seal nende üle järelevalvet teostavate teenistustega. Abivahendite haldajad ja uurijad loovad tihedaid sidemeid ning võimaluse korral sõlmitakse ELi vahendeid saavate riikide asutustega halduskoostöölepingud,[24] et parandada avaliku sektori vahendite juhtimist ja kontrolli ning optimeerida välisabi tulemuslikkust.

Finantshuvide kaitset käsitlevate dokumentide ratifitseerimine

Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni teine protokoll[25] jõustus 19. mail 2009 pärast seda, kui Itaalia oli selle 18. veebruaril 2008 ratifitseerinud. Poola ratifitseeris konventsiooni ja selle protokollid[26] 2008. aastal. Komisjon avaldas 2008. aasta veebruaris teise aruande[27] eespool osutatud õigusaktide rakendamise kohta liikmesriikides[28]. Sloveenia muutis oma kriminaalkoodeksit, lisades sellesse artikli, mille kohaselt Euroopa ühenduste vastane pettus on kuritegu. Varem ei olnud niisugune pettus Sloveenia õigusaktides sõnaselgelt kuriteona määratletud.

Euro kaitsmine võltsimise vastu

Euroopa Liidu Nõukogu võttis 2008. aasta detsembris vastu neli komisjoni ettepanekut,[29] mille eesmärk on tugevdada euro kaitsmist võltsimise vastu. Uute õigusaktidega kohustatakse finantsasutusi tagama, et enne pangatähtede ja müntide uuesti ringlusse laskmist kontrollitakse nende ehtsust. Samal ajal selgitati täiendavalt, mis kujutusi ei tohi medalitel/märkidel kasutada, et minimeerida medalite/meenete ehtsate euromüntidega segamini ajamise ohtu.

Operatiivtasandil haldas komisjon koostöös liikmesriikide, Euroopa Keskpanga ja Europoliga jätkuvalt võltsingute vastu võitlemise alase koolituse ja tehnilise abi programmi Perikles. 2008. aasta eelarve raames algatati 11 meedet ning rohkem kui 90 % 2008. aasta 1 miljoni euro suurusest eelarvest seoti kulukohustustega. Enamik subsideeritud projekte oli seotud koolituste ja personalivahetustega, mis hõlmas osalejaid enamikust liikmesriikidest ja mitmest kolmandast riigist. Eesmärk oli tõsta teadlikkust pangatähtede ja müntide võltsimisest, pakkuda osalejatele tehnilist koolitust ning vahetada parimaid tavasid.

2008. aastal kõrvaldati ringlusest kokku 195 900 võltsitud euromünti, mis on 7 % vähem kui eelmisel aastal (211 100). Edu saavutati tänu Euroopa Komisjoni ja liikmesriikide ühistele jõupingutustele võltsmüntide ringlusest kõrvaldamisel ning see rõhutab vajadust kohaldada selleks kõikides liikmesriikides asjakohaseid meetodeid.

Edusammud tollivaldkonnas

Vastastikune abi esimese samba raames

Määruse (EÜ) nr 766/2008[30] vastuvõtmisega 9. juulil 2008 tehti suur edusamm vastastikuse abi valdkonnas. Määrusega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 515/97[31] vastastikuse abi kohta tolli- ja põllumajandusküsimustes. Uute sätetega laiendatakse olemasolevat teabevahetust pettusekahtluste korral eelnevalt määratletud äriteabe korrapärasele edastamisele ning luuakse tolli uurimisjuhtumite andmebaas, mis hõlmab uurimistoimikuid ja aitab liikmesriikidel paremini kooskõlastada kontrolli, avastada kaupade ja transpordivahendite kahtlased liikumised ning talletada teabe tervet Euroopat hõlmavas andmekogus. Andmebaas käivitati täies mahus 15. septembril 2008.

Ajakohastatud tolliseadustik[32] jõustus 2008. aasta juunis ning tähendas ühenduse tollieeskirjade ja -menetluste täielikku reformi, neid ühtlasi lihtsustades ja elektrooniliseks muutes. Ajakohastatud tolliseadustik hakkab kehtima siis, kui selle rakendussätted on valmis ja kohaldatavad, kuid mitte hiljem kui 2013. aasta juunis.

Võitlus sigarettide salakaubaveo ja võltsimisega

Ebaseaduslik kauplemine salakaubana veetavate ja võltsitud sigarettidega põhjustab ELi ja liikmesriikide eelarvele igal aastal suurt kahju.

Nimetatud tagajärgede ärahoidmiseks ja vähendamiseks osales komisjon, kes on varem sõlminud kaks kokkulepet tubakatootjatega Philip Morris International ja Japan Tobacco International,[33] 2008. aastal aktiivselt kahel valitsustevahelise läbirääkimiskogu istungil, kus arutati Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) tubaka tarbimise leviku vähendamise raamkonventsiooni protokolli eelnõud, mis käsitleb tubakatoodete ebaseadusliku kaubanduse vastu võitmiseks tehtavaid jõupingutusi. Käimas on läbirääkimised, et kokku leppida standardis, millega luuakse üldised avastamis- ja jälgimiskohustused ning kujundatakse tolli- ja kohtuasutuste eriotstarbeline koostööraamistik.

PEAMISED KOMISJONI HALDUSMEETMED LÄBIPAISTVUSE NING PETTUSTE ENNETAMISE VALDKONNAS

Läbipaistvusmeetmed

Ühe osana Euroopa läbipaistvuse algatusest[34] pälvis komisjon nõukogu ja Euroopa Parlamendi toetuse ELi rahalistest vahenditest abi saajate täielikuks avalikustamiseks.

Suuremat osa ELi vahenditest (ligikaudu 80 %) käsitlevad riikide ametiasutused ning seega on abisaajate nimede avaldamine nende ülesanne. Kohustus hõlmab ühtset põllumajanduspoliitikat, struktuurimeetmeid, sealhulgas Ühtekuuluvusfondi, ja Euroopa Pagulasfondi.

Euroopa Komisjon haldab ka toetusi ja hankelepinguid, mis teaduspoliitika, hariduse ja koolituse ning transpordi ja energiavõrkude valdkonnas ulatub ligikaudu 20 %ni ELi eelarvest. Vastavalt 2006. aasta muudetud finantsmääruse[35] artikli 30 lõikele 3 peab komisjon avaldama abisaajate nimed. Nimetatud nõude täitmiseks lõi komisjon 2008. aastal uue keskse finantsläbipaistvuse süsteemi, et hõlbustada juurdepääsu konsolideeritud teabele, mis seni avaldati iga komisjoni talituse veebilehel. Süsteemi praegune versioon hõlmab abi summas ligikaudu 10 miljardit eurot ning seda laiendatakse komisjoni enda halduskuludele. Otsingumootor võimaldab juurdepääsu välisabi saajate andmetele.

Komisjoni määrus nr 1302/2008[36] menetlusest kõrvalejätmise keskandmekogu kohta võeti vastu 17. detsembril 2008. Sellega luuakse finantsmääruse artiklis 95 osutatud keskne andmebaas („kõrvalejätmise andmekogu”), mis sisaldab finantsmääruse artiklites 93 ja 94 kirjeldatud kõrvalejätmist tingivas olukorras (nt pankrotis või ametialases süüteos süüdi) olevate taotlejate ja pakkujate andmed. Teave on kättesaadav kõikidele ELi vahendeid haldavatele üksustele.

Läbivaadatud komisjoni otsus nr 2008/969/EÜ, Euratom,[37] mis käsitleb varajase hoiatamise süsteemi komisjoni eelarvevahendite käsutajatele ja rakendusametitele, võeti vastu 16. detsembril 2008. Sellega luuakse Euroopa Liidu üldeelarve ja ühenduste hallatavate teiste vahenditega seoses varajase hoiatamise süsteem. Varajase hoiatamise süsteem on sisemine teabevahend, mis aitab komisjonil kindlaks teha finants- või muid riske kätkevad juriidilised isikud, ning komisjon saab tänu sellele võtta vajalikud ettevaatusabinõud.

Täiendavad jõupingutused juhtimis- ja kontrollisüsteemide tugevdamiseks ning positiivse kinnitava avalduse saamiseks tehtud edusammud

Komisjoni tegevuskava ühtse sisekontrolli raamistiku loomiseks[38] võeti vastu 2006. aasta jaanuaris kooskõlas Barroso komisjoni strateegilise eesmärgiga saada Euroopa Kontrollikojalt positiivne kinnitav avaldus. Tegevuskava peegeldas Euroopa Kontrollikoja arvamuses 2/2004[39] esitatud soovitusi ja sellega nähti ette 16 konkreetset meedet. Tegevuskava on täielikult rakendatud ning selle mõju hakkab ilmnema.

Tegevuskava ühe osana esitas komisjon 2008. aasta detsembris teatise aktsepteeritava vigade esinemise riski kohta[40]. Pettuste suhtes säilitatakse nulltolerants, kuid võetakse kasutusele aktsepteeritaval riskil põhinev lähenemisviis, mille puhul eeldatakse vigade hulga vähendamist tasemeni, mille komisjon ja tema rakenduspartnerid, sealhulgas liikmesriigid võivad saavutada kontrolliressursside tulemusliku kasutamisega. Otsuse peab tegema seadusandlik võim ning komisjon püüab taasalgatada küsimuse arutelu Euroopa Parlamendi ja nõukoguga. Teatises määratakse kindlaks aktsepteeritava riski mõiste, esitatakse selgitavaid näiteid kahest peamisest kulude valdkonnast (ERF ja EAFRD), ning antakse esmane hinnang aktsepteeritavale vigade esinemise riskile nendes kuluvaldkondades. Praegu kasutab Euroopa Kontrollikoda kõikide poliitikavaldkondade puhul tehingute seaduslikkuse ja korrektsuse hindamisel 2 % olulisuskünnist. Komisjoni analüüs näitab, et 2 % olulisuskünnis, mida Euroopa Kontrollikoda iga-aastases kinnitavas avalduses kasutab, ei pruugi kõikide poliitikavaldkondade puhul kulutõhusa kontrollistrateegia seisukohalt sobida. See tähendab, et aktsepteeritavat vigade esinemise riski tuleb analüüsida ja see tuleb kindlaks määrata igas poliitikavaldkonnas eraldi.

Euroopa Kontrollikoja 2006. ja 2007. aasta aruanded näitasid, et struktuurifondide puhul on vigade osakaal endiselt suur. Järgides peamiselt Euroopa Kontrollikoja 2006. aasta aruandes ja arvamuses nr 6/2007[41] esitatud soovitusi, milles rõhutati struktuurifondide liikmesriikidega koostöös haldamise nõrku külgi, käivitas komisjon 19. veebruaril 2009 tegevuskava,[42] mille eesmärk on tugevdada komisjoni järelevalverolli struktuurimeetmete ühisel juhtimisel ning sel moel vähendada vigade suurt osakaalu struktuurifondide tagasimaksetes ning puudujääke liikmesriikide haldus- ja kontrollisüsteemides.

Komisjon keskendub liikmesriikide tehtava kontrolli ja komisjoni auditite tulemuslikkuse suurendamisele eesmärgiga tagada, et 2000.–2006. aasta programmide ja projektide lõpetamise ajaks oleks vigade esinemise risk võimalikult väike. Aastatel 2007–2013 tagatakse ennetavate meetmetega, et liikmesriikide süsteemid toimivad alates programmi rakendamise algusest tõhusalt, või juhul, kui see ei õnnestu, et vead avastatakse võimalikult varakult. Komisjon esitas Euroopa Parlamendile, nõukogule ja Euroopa Kontrollikojale 2009. aasta veebruaris aruande[43] 2008. aasta tegevuskava kohta.

Komisjoni otsetoetuste valdkonnas tegi komisjoni siseauditi talitus hangete auditeid, mis hõlmasid IT-teenuseid ja toetuskavasid. Siseauditi talituse aruannetes märgiti, et komisjoni sisekontrollisüsteemid on mõnevõrra paranenud. Üksikasjalik teave on esitatud eelarve täitmisele heakskiidu andmise eest vastutavale institutsioonile esitatud aastaaruandes 2008. aastal tehtud siseauditite kohta.

Ühine pettuste ennetamise strateegia struktuurimeetmete valdkonnas

Komisjon kehtestas ERFi, ESFi ja Ühtekuuluvusfondi valdkonnas ühise pettuste ennetamise strateegia, lähtudes komisjoni siseauditi talituse soovitustest. Dokumendis sätestatakse eesmärkide saavutamiseks vajalikud pettuste ennetamise meetmed nii riskide hindamise kui ka pettustealase teadlikkuse valdkonnas. Komisjon on mõned meetmed juba rakendanud, sealhulgas Brüsselis toimunud seminar haldus- ja makseasutustele ning Homologues Groupi (riiklikud ja ühenduse audiitorid) kohtumine Cardiffis 2008. aasta oktoobris.

Programm Herakles II

Herakles II programmi eesmärk on edendada ühenduse finantshuvide kaitsmisele suunatud tegevust. Aastateks 2007–2013 suurendati programmi eelarvet 6 miljoni euro võrra aastas, et rahastada seadmete ostu ja koolitust sigarettide salakaubaveo vastu võitlemiseks. Eelarve suurenemine tuleneb ka lisarahast,[44] mis saadi tubakatootjate Philip Morris Internationali ja Japan Tobacco Internationaliga sõlmitud salakaubavastaste kokkulepete alusel (vt punkt 2.2.2).

Aastal 2008 toetati 10 õigusalast teadusprojekti, 9 koolitusprojekti ja 25 tehnilise abi projekti. 13,8 miljoni euro suurune eelarve seoti täielikult kulukohustustega.

LIIKMESRIIKIDEGA PETTUSTE- JA MUUDE EIRAMISJUHTUMITE VASTASES VÕITLUSES TEHTUD KOOSTÖÖ

Käesolev peatükk, mis põhineb liikmesriikide vastustel küsimustikule,[45] annab ülevaate liikmesriikide 2008. aasta seadusandlikust ja institutsioonilisest arengust ning OLAFiga seoses kohapealse kontrolliga koostööd tegevatest riiklikest pettustevastastest struktuuridest. Käsitletakse ka mõningaid liikmesriikide poolt eiramisjuhtumitest teatamise aspekte.

Teatavate liikmesriikide 2008. aastal tehtud institutsioonilised ja seadusandlikud algatused ELi finantshuvide kaitsmiseks

Belgias moodustati kollegiaalne kogu pettuste, sh maksupettuste vastu võitlemiseks. Ühendkuningriigis loodi riiklik pettustevastase strateegia amet (NFSA), mille peamiste prioriteetide hulgas on petturite tugevam heidutamine kindlakäelise ja mitut asutust hõlmava õiguskaitselise ja reguleeriva tegevuse kaudu ning üldsuse suurema usalduse saavutamine pettuste vastu võitlemisel.

Mitu liikmesriiki[46] on muutnud oma õigusakte, mis käsitlevad ELi vahendite haldamist ja riigihankemenetlusi, et tagada haldusmenetluste suurem läbipaistvus ja parem finantskontroll. Rootsi hakkab 2008. aastal esmakordselt ELi vahendite haldamist riiklikult sertifitseerima, millega tagatakse, et koostöös komisjoniga hallatavate ELi vahendite rahuldavaks sisekontrolliks on olemas sisekontrolliraamistik.

Malta võttis vastu riikliku pettuste- ja korruptsioonivastase strateegia, mille eesmärk on luua normatiivne, institutsiooniline ja operatiivraamistik. Tšehhi võttis vastu ELi finantshuvide kaitse riikliku strateegia ja sellega kaasneva tegevuskava.

Teatavates liikmesriikides[47] võeti vastu õigusaktid ja eeskirjad käibemaksupettustega võitlemiseks ning asjaomaste riigiasutuste tegevuse paremaks kooskõlastamiseks kõnealuses valdkonnas.

Kreekas võeti vastu rahapesu ja terrorismi rahastamise ennetamise ja kontrolli seadus ning muud õigusnormid. Ka Küpros asendas kõik oma varasemad, 1996.–2004. aasta seadused uue rahapesuvastase võitluse seadusega.

Eiramisjuhtumite ja tagasinõudmise valdkonnas võtsid mõned liikmesriigid[48] uusi meetmeid eiramisjuhtumite kindlakstegemiseks ja nendest teatamiseks ning täiustasid ülemakstud summade tagasinõudmise korda ja mehhanisme.

Läti muutis kriminaalseadust, mis käsitleb vastutust Läti finantssüsteemi seisundi kohta tahtlikult valeandmete või -teabe levitamise eest.

Liikmesriigid on teatanud ka paljudest muudest 2008. aasta seadusandlikest ja haldusmeetmetest[49]. Liikmesriigid võtsid need meetmed oma algatusel ja mitte üksnes ühenduse õigusaktide ülevõtmiseks.

OLAFiga pettustevastases võitluses koostööd tegema määratud riiklikud ametiasutused

EÜ määruse nr 2185/96 [50] artikli 4 kohaselt peab OLAF ette valmistama ja juhtima kohapealset kontrolli ja inspekteerimist tihedas koostöös asjaomase liikmesriigi pädevate asutustega. Seetõttu on väga oluline eelnevalt kindlaks määrata pädev riigiasutus.

Ühise põllumajanduspoliitika ja struktuurifondide puhul, kus on kehtestatud komisjoni ja liikmesriike hõlmav ühise haldamise kord, on pädevate asutuste selge kindlaksmääramine kohapealse kontrolli tegemist hõlbustanud. Otsetoetuste alal tekib määruse nr 2185/96 rakendamisel aga raskusi, kuna liikmesriikide pädevate asutuste määramine ja nende ülesannete jaotus ei ole selgelt piiritletud.

19. veebruari 2008. aasta resolutsioonis ühenduste finantshuvide kaitse kohta[51] nõudis Euroopa Parlament rohkem andmeid pädevate riigiasutuste kohta. Kõnealused andmed aitavad parandada määruse nr 2185/96 rakendamist ja kindlaks teha lüngad õigusaktides pettustevastaste õigusaktide võimaliku konsolideerimise eesmärgil[52].

Keskne kooskõlastusasutus

Enamik liikmesriike[53] teatas, et neil on olemas keskne kooskõlastusasutus, mille ülesanne on pakkuda OLAFile operatiivtoetust ja millega OLAF saab kohapealse kontrolli tegemisel ühendust võtta. Mõnes liikmesriigis[54] on keskne kooskõlastusasutus pettustevastase võitluse koordineerimisamet, teistes[55] on keskseks kooskõlastusasutuseks määratud aga mõni muu riigiasutus. Mõned liikmesriigid[56] märkisid, et olenevalt rahaliste vahendite liigist (nt toetused, toll või maksud) võib ühendust võtta ühe või mitme kooskõlastusasutusega.

Peale selle juhtisid liikmesriigid[57] tähelepanu asjaolule, et nimetatud kooskõlastusasutuste volitused ja ülesanded hõlmavad peamiselt komisjonile eiramisjuhtumitest teatamist ning kontaktide loomist OLAFi ja pädeva riikliku uurimisasutuse vahel. Mõnes liikmesriigis[58] on määratud ametiasutusel ka mitmesuguseid uurimisõigusi (nt ettevõtjatega vestlemine, juurdepääs dokumentidele ja ruumidele, läbiotsimine ja arestimine, juurdepääs käimasolevaid kriminaal- ja haldusjuurdlusi käsitlevale teabele ning inimeste, telefonide ja posti jälgimine), mida saab kasutada OLAFi juurdluste ja kohapealse kontrolli abistamiseks.

Madalmaad, Portugal ja Sloveenia märkisid, et määratud ametiasutus tegutseb iga-aastase programmi alusel. Itaalia, Madalmaad, Portugal ja Ühendkuningriik teatasid, et ametiasutusel on kohustus koostada aruanne oma seiretegevuse eesmärkide kohta.

Riiklikud ametiasutused, kelle ülesanded hõlmavad otsetoetuste valdkonda

Oluline on ka selgitada, kas liikmesriikides on otsetoetuste valdkonnas olemas ühtne ametiasutus, kellega OLAF saab kohapealseks kontrolliks ühendust võtta.

Mitu liikmesriiki[59] (kus pettustevastase võitluse kooskõlastusasutust ei ole) teatasid, et neil on olemas ühtne ametiasutus, millega saab ühendust võtta. Enamikul juhtumitel on tegemist mitte haldusasutuse, vaid kehtival õiguslikul alusel põhineva õiguskaitseorganiga.

Lisaks komisjoni teavitamisele eiramisjuhtumitest ning kontaktide loomisele OLAFi ja teiste pädevate juurdlusorganite vahel on mõne liikmesriigi[60] määratud ametiasutusel ka mitmesugused eespool kirjeldatud uurimisõigused, mida saab kasutada OLAFi juurdluste ja kohapealsete kontrollide abistamiseks otsetoetuste valdkonnas.

Eiramisjuhtumitest teatamine

Vastavalt ühenduse õigusaktidele[61] peavad liikmesriigid teatama komisjonile pettusekahtlustest ja muudest eeskirjade eiramise juhtumitest, mis on esmakordselt halduslikult või kohtulikult tuvastatud. Kulude puhul hõlmab teatamine põllumajandust, struktuurimeetmeid ja ühinemiseelseid vahendeid ning tulude puhul omavahendite sektorit. Liikmesriigid peavad komisjonile teatama kõikidest eiramisjuhtumitest, millega seotud summa ületab 10 000 eurot[62].

Komisjonipoolne eiramisjuhtumite analüüs ja statistiline hindamine oleneb liikmesriikide teadete täpsusest, täielikkusest, kvaliteedist ja õigeaegsusest. Nendes valdkondades on riikide ametiasutuste vahel endiselt erinevusi, kuigi tänu teatamiskorra ühtlustamisele on olukord paranenud.

Käesolevas peatükis analüüsitakse liikmesriikide tavasid seoses eiramisjuhtumitest teatamisega, keskendudes kolmele aspektile: õigeaegne eiramisjuhtumitest teatamine, nende finantsmõju hindamine ja eiramisjuhtumite liigitus. Liikmesriikidel paluti esitada teave põllumajanduse, struktuurifondide ja ühinemiseelsete vahendite kohta. Seetõttu on allpool vajaduse korral viidatud nimetatud valdkondadele.

Õigeaegne eiramisjuhtumitest teatamine põllumajanduse ja struktuurimeetmete valdkonnas

Finantshuvide kaitset – pettustevastast võitlust käsitleva 2007. aasta aruande kohaselt on teatamise õigeaegsus viimastel aastatel paranenud, ehkki eiramisjuhu avastamise ja sellest teatamise vaheline aeg on endiselt üsna pikk.

Ühenduse õigusaktide kohaselt peavad liikmesriigid teatama kõikidest eiramisjuhtumitest hiljemalt kaks kuud pärast selle kvartali lõppu, mil eiramisjuhtum on esmakordselt halduslikult või kohtulikult tuvastatud ja/või mil teatatud eiramisjuhu kohta saadakse uut teavet. Eiramisjuhu avastamise ja sellest teatamise vahele ei tohiks jääda rohkem kui viis kuud.

Põllumajandussektoris teatati 2007. aastal vaid 33 %-st eiramisjuhtumitest tähtaegselt, 2008. aastal aga 84 %-st. Keskmiselt kulus 2007. aastal eiramisjuhu avastamisest teatamiseni 1,2 aastat. Uue elektroonilise mooduli kasutuselevõtu tõttu ei jälgitud 2008. aastal avastamise ja teatamise vahelist aega.

Struktuurimeetmete valdkonnas teatati 2007. aastal õigeaegselt 75 %-st eiramisjuhtumitest, 2008. aastal aga 86 %-st. Avastamise ja teatamise vaheline aeg oli 2007. aastal 0,9 aastat ja 2008. aastal 1,1 aastat.

Nii põllumajanduse kui ka struktuurimeetmete valdkonnas esitasid liikmesriigid hilinenud teatamise kohta hulgaliselt põhjusi.

Mitu liikmesriiki osutas riigi haldusmenetluste keerukusele,[63] samuti vahendusasutuste hilinemisele eiramisjuhtumitest teatamisel. Mõnikord takistab teatamist teatava/haldava asutuse enda struktuur[64] oma märkimisväärse arvu haldustasanditega. Teistel puhkudel ei teatata eiramisjuhtumitest seni, kuni haldusasutus on kindlaks teinud, et kõnealused asjaolud kujutavad endast eiramisjuhtu ning tagasinõudmismenetlus on juba alustatud või haldusotsus tehtud[65]. Tšehhi, Ungari ja Ühendkuningriik (Šotimaa) teatasid, et mõnikord viibib teatamine kaebe- ja läbivaatamismenetluste tõttu; kaks liikmesriiki[66] märkisid, et teatamisega hilinemist võivad põhjustada ka mõistete „eiramisjuhtum” ja „eelteatamine” erinev tõlgendamine riigiasutuste poolt.

Muude põhjustena osutati ebapiisavale IT-toele[67] ning ebapiisavale koolitusele või personalile[68]. Viivitusi võib põhjustada ka asjaolu, et ei kasutata süsteemi AFIS[69].

Teatamise õigeaegsuse parandamiseks on enamik liikmesriike võtnud meetmeid riiklike haldusmenetluste kiirendamiseks;[70] muu hulgas on vastu võetud sise-eeskirju või -suuniseid. Meetmeid on võetud ka vahendusasutustega tehtava koostöö tõhustamiseks[71] (meeldetuletused, ad hoc koosolekud, eri organite vaheline teabevahetus ja otsesuhtlus üksustega, kes teatamistähtaega ei järgi). Mitu liikmesriiki korraldab korrapäraselt personali koolitust[72].

Ühendkuningriik (Šotimaa) viis 2008. aastal lõpule kaebuste esitamise protsessi kaheksa kuud kestnud sõltumatu läbivaatamise. Ungari koostas süsteemiga AFIS kooskõlas olevad teatamissuunised. Itaalia koostas esmased haldus- või kohtudokumendid, milles sätestatakse teatamiskohustus. Poola esitas loetelu dokumentidest, mida võib käsitleda esmakordsete halduslike tuvastustena.

Eiramisjuhtumite finantsmõju hindamine

Vastavalt valdkondlikele eeskirjadele, mis reguleerivad eiramisjuhtumitest teatamist komisjonile, peavad liikmesriigid hindama ka eiramisjuhtumite finantsmõju ja sellest teatama.

Sageli on finantsmõju raske hinnata, sest arvesse tuleb võtta väga palju tegureid. Näiteks võib hindamise ajal olla vähe teavet, samuti võivad puududa eelnevalt kehtestatud kriteeriumid, mis aitaksid hindajal eiramisjuhtumi finantsmõju kindlaks teha.

Nii põllumajanduse kui ka struktuurimeetmete valdkonnas on paljud liikmesriigid[73] vastu võtnud suunised konkreetsete eiramisjuhtumite finantsmõju hindamiseks. Ühinemiseelsetest vahenditest toetusi saavatest liikmesriikidest on seda liiki suunised seitsmes[74]. Peamine kasutatav kriteerium on ühenduse eelarvet mõjutav eiramisjuhtumiga seotud summa, mis tuleb maksta või mis on makstud alusetult[75]. Teine kriteerium on taotletavate kulude abikõlblikkus[76]. Kasutatakse ka täiendavaid kriteeriume, mis on seotud eiramisjuhu endaga: eiramisjuhu ulatus ja tõsidus, tahtliku/sihiliku käitumise esinemine, eiramisjuhu liik/olemus ja eiramisjuhtumi eelnev esinemine. Muude kriteeriumidena võidakse[77] eelkõige struktuurimeetmete puhul arvesse võtta õigusnormi rikkumist, projekti ja kulude liiki, eiramisjuhtumi toimepaneku viisi, õigusaktides sätestatud nõuete täitmata jätmise korral kohaldatavaid karistusi või mõju, mida eiramisjuhtum võib avaldada sama abisaaja teistele toetust saavatele projektidele[78].

Paljud liikmesriigid teatavad OLAFile[79] juhtumitest, kui üks abisaaja, kel on sama programmi/meetme raames üks või mitu projekti, on seotud mitme eiramisjuhtumiga, mille finantsmõju jääb alla teatamiskünnise. Liikmesriigid kasutavad eiramisjuhtumeid käsitlevat teavet ka riskianalüüsiks[80]. Liikmesriigid on teatanud, et kui eiramisjuhtumi finantsmõju ületab esialgsel hindamisel teatamiskünnist, kuid hilisemal ümberarvutamisel osutub siiski teatamiskünnisest väiksemaks, teavitatakse komisjoni ümberarvutusest.

Eiramisjuhtumite liigitus

Liikmesriigid peavad eiramisjuhtumid liigitama eiramisjuhtumiteks[81], pettusekahtlusteks[82] ja pettusteks[83].

Vastavalt 2007. aasta aruandele ühenduste finantshuvide kaitse kohta liigitasid liikmesriigid sel viisil põllumajandussektori puhul kõigest 68 % teatatud eiramisjuhtumitest, struktuurimeetmete puhul 67 % ja ühinemiseelsete vahendite puhul 57 %.

Enamik liikmesriike leiab, et eiramisjuhtumit ja tuvastatud pettust on suhteliselt lihtne eristada; mõne liikmesriigi arvates on pettusekahtluste juhtumeid raskem kindlaks teha, kuna süülist või tahtlikku käitumist on keeruline tuvastada[84]. Eiramisjuhtumite liigitamise raskused tulenevad ametiasutuste käsutuses oleva teabe või tõendite ebapiisavusest menetluse algusetapil[85] või eiramisjuhte menetlevate töötajate vähesest praktilisest kogemusest või asjatundlikkusest[86]. Liigitamist takistavad ka kauakestvad haldus- ja kohtumenetlused,[87] sest eiramisjuhtumi esmast liigitust võib olla vajalik hiljem muuta.

Põllumajandussektori puhul teatasid liikmesriigid,[88] et nad liigitaksid eiramisjuhtumi pettusekahtluseks, kui selle viitavad riikliku juhtimis- ja kontrollisüsteemi andmed (nt sise- ja välisaudit, sisekontrollimenetlused, kohapealne kontroll). Samas valdkonnas liigitaksid vaid kaks liikmesriiki eiramisjuhu pettusekahtluseks juhul, kui asi esitatakse kohtusse. Struktuurifondide puhul kasutab enamik liikmesriike[89] esimest ja vaid neli teist kriteeriumi. Ka ühinemiseelsete vahendite puhul kasutatakse laialdaselt esimest kriteeriumi.

TAGASINÕUDMINE

Omavahendid

Liikmesriigid peavad tagasi nõudma kõik tuvastatud summad, kaasa arvatud need, mis on registreeritud ühises andmebaasis OWNRES. 2008. aastal tuvastatud eiramisjuhtumitega seoses kuulub tagasinõudmisele ligikaudu 351 miljonit eurot.

Võib juhtuda, et tagasinõudmisele kuuluvat summat ei õnnestu vaatamata liikmesriigi jõupingutustele täies ulatuses tagasi saada. Tagasinõudmisele kuuluv summa võib muutuda uue teabe lisandumise või kohtumenetluse tagajärjel ning võla tagasisaamine võib muutuda võimatuks võlgniku finantsraskuste tõttu.

Praeguseks on 2008. aastal tuvastatud eiramisjuhtumite hüvitamise määr 37,5 % (ligikaudu 132 miljonit eurot). Tegemist on keskmise näitajaga, mis on siiski väiksem kui eelmise aasta 40 %. Viimase kümne aasta jooksul on hüvitamise määr kõikunud 40 % ja 55 % vahel.

Kui summa jääb tagasi saamata ja selle eest ei saa pidada vastutavaks liikmesriiki, võib viimane taotleda tagasinõudmata summa kustutamist. 2008. aastal keeldus komisjon rahuldamast teatavate liikmesriikide poolt esitatud tagasisaamata summade kustutamise taotlusi 32 korral, mis moodustab kokku ligikaudu 17,4 miljoni euro suuruse summa, sest komisjon leidis, et liikmesriigid olid summade tagasisaamata jäämise eest ise vastutavad.

Peale selle maksid teatavad liikmesriigid ühise finantsvastutuse põhimõttest lähtuvalt komisjonile enam kui 43 miljonit eurot selle eest, et nad polnud määranud tollivõlgu, mida oleks tulnud teha.

Põllumajandus

Määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikliga 32 on kehtestatud alusetult välja makstud summade tagasinõudmise automaatse kontrollimise ja heakskiitmise mehhanism. Kui liikmesriik ei ole alusetult maksud summasid abisaajalt välja nõudnud nelja aasta jooksul pärast esmakordset halduslikku või kohtulikku tuvastamist (või kaheksa aasta jooksul, kui tagasinõudmine toimub siseriikliku kohtu kaudu), kaetakse 50 % tagasinõudmata summadest asjaomase liikmesriigi eelarvest EAGFi ja EAFRD iga-aastase raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise raames. Kuid liikmesriigid peavad tagasinõudmismenetlusi jätkama ka pärast nimetatud mehhanismi kohaldamist ja kandma 50 % selle tulemusel tagasi saadud summadest ühenduse arvele. Kui liikmesriigid seda vajaliku hoolsusega ei tee, võib komisjon otsustada jätta võlgnetavad summad täies ulatuses asjaomase liikmesriigi kanda.

Alates 2008. eelarveaastast, kui alusetult tehtud maksed tulenevad riigi ametiasutuste halduseksimustest, arvatakse kogu asjaomane summa maha makseasutuse raamatupidamise aastaaruandest ja jäetakse seega ühenduse rahastamisest välja.

EAGFi puhul kohaldati eespool nimetatud mehhanismi teist korda 2007. eelarveaasta raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsusega,[90] millega kontrolliti kõiki hüvitamata juhtumeid aastatest 2003 või 1999 (vastavalt neli ja kaheksa aastat vanad juhtumid), jättes liikmesriikide kanda 131,4 miljonit eurot. Nendelt makseasutustelt, kelle 2007. aasta arvestus oli raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsusest välja jäetud, nõuti järgmise otsusega veel 0,05 miljonit eurot[91] ning neilt jääb nõuda veel 6,2 miljonit eurot.

EAGFi puhul nõudsid liikmesriigid 2008. eelarveaastal tagasi 108 miljonit eurot; 32,2 miljonit eurot ei õnnestunud tagasi nõuda ning abisaajatelt eelarveaasta lõpu seisuga veel tagasi saadav summa oli 1 246 miljonit eurot. Komisjoni 29. aprilli 2009. aastal vastu võetud 2008. eelarveaasta raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuses[92] on ülalkirjeldatud 50:50 meetodil välja arvutatud 2004. ja 2000. aastast pärinevate eiramisjuhtumitega seotud summade tagasinõudmata jätmisest tulenevad finantstagajärjed. Otsuse kohaselt nõutakse liikmesriikidel sisse 31,4 miljonit eurot ja hilisemate otsustega nõutakse neilt tagasi veel 0,8 miljonit eurot. Viimastel aastatel kohaldatud 50:50 meetodi tõttu, millega osa tagasinõudmata summadest jäeti liikmesriikide kanda, vähenes võlgnevus ELi eelarvesse ligikaudu 900 miljoni euroni.

EAFRD ja maaelu arengu ajutise rahastamisvahendi puhul eespool osutatud kontrollimehhanismi veel ei rakendatud. Kõnealuste summadega seoses oli 2008. eelarveaasta lõpul tagasi maksmata 7,9 miljonit eurot. 2008. eelarveaastal nõuti tagasi 17,2 miljonit eurot ning tagasi nõuda ei õnnestunud 0,2 miljonit eurot.

Struktuurifondid

Ka struktuurifondide valdkonnas on eeskirjade eiramise või pettuse tõttu abisaajatele alusetult makstud summade tagasinõudmine liikmesriikide ülesanne. Komisjoni tasandil toimub nende summade tagasinõudmine finantsosaluse vähendamise või peatamise kaudu.

Struktuurifondide poolt kaasrahastatavad programmid on mitmeaastase kestusega ning toimivad osamaksete alusel. Alusetult makstud summade tagasinõudmine võib leida aset kas enne või pärast programmi lõppemist. Seoses programmiperioodiga 1994–1999 oli komisjonile lõppmaksetaotluste esitamise viimane tähtaeg 31. märts 2003. Sel perioodil kaasrahastas komisjon ligikaudu 1 000 programmi kokku ligikaudu 159 miljardi euro ulatuses[93]. Programmide lõppedes vastutavad komisjoni eelarvevahendeid käsutavad ning haldavad talitused OLAFi toetusel nende haldus- ning finantsjärelevalve eest.

Programmiperioodi 1994–1999 kohta teatasid liikmesriigid 11 035-st ühenduse toetusega seotud eiramisjuhtumist (2008. aastal 62 juhtumit), mille hinnanguline finantsmõju oli 1,51 miljardit eurot[94] (2008. aastal 10,95 miljonit eurot).

Nimetatud juhtumitest lõpetati komisjoni tasandil 5 944 ning nendega seotud 697 miljoni euro suurune summa arvestati maha lõppmaksetest või vabastati programmi lõppedes või maksti ühenduse eelarvesse tagasi. Liikmesriikide teatel viidi haldus- või kohtumenetlus riigi tasandil lõpule 861 juhu puhul, mille finantsmõju oli samal perioodil kokku 59 miljonit eurot. Nende juhtumite lõpetamiseks on komisjon alustanud kontode vastavusse viimist.

2008. aastal võttis komisjon vastu kolm otsust 24 eiramisjuhtumi lahendamiseks, millega seoses asjaomased liikmesriigid palusid komisjonil kanda nende summade finantstagajärjed, mille tagasinõudmine osutus võimatuks. Ühenduse eelarvele kanti üks otsus, mis hõlmas FIFGst rahastatud 20 juhtu summas 3 851 988 eurot, ja teine, mis käsitles kaht ESFiga seotud juhtumit summas 120 359 eurot.

Programmiperioodi 2000–2006 kohta on liikmesriigid seni teatanud 15 574 eiramisjuhtumist (2008. aastal 3 791 juhtumit), mille finantsmõju on ligikaudu 2,30 miljardit eurot (2008. aastal 516,3 miljonit eurot).

Liikmesriigid on komisjonile teatanud, et seoses 7 389 juhtumiga on läbi viidud haldus- ja/või kohtumenetlus ning tagasi on nõutud ligikaudu 704 miljoni euro suurune summa.

2008. aasta lõpu seisuga olid programmiperioodidega 1994–1999 ja 2000–2006 seotud finantskorrektsiooni summad vastavalt 1 995 miljonit eurot (2008. aastal 414 miljonit eurot) ning 3 313 miljonit eurot (2008. aastal 1 173 miljonit eurot). Nimetatud finantskorrektsioonid tulenevad komisjoni ja Euroopa Kontrollikoja audititest, OLAFi juurdlustest ning kahe programmiperioodi programmide lõpetamisest. Finantskorrektsioonid koosnevad eiramisjuhtumitega seotud kuludest, mis tuleb seetõttu ELi eelarvest kaasfinantseerimisest välja jätta. Peale selle teevad liikmesriigid korrektsioone ka pärast omapoolset auditit või komisjoni ja Euroopa Kontrollikoja auditit. Nimetatud korrektsioonid ei kajastu komisjoni raamatupidamissüsteemis, kuid liikmesriigid esitavad asjaomase teabe kord aastas komisjonile.

Otsetoetused

Valdkondades, kus vahendite haldamine toimub vahetult institutsioonide poolt, toimub ka alusetult makstud summade tagasinõudmine vahetult nende institutsioonide poolt ning ilma liikmesriikide sekkumiseta. Finantsmääruse ning selle rakenduseeskirjadega nähakse ette tagasinõudmise etapid:

– võlanõude hindamine ja kindlaksmääramine eelarvevahendite käsutaja poolt (veendudes selles, et nõue on kindlalt tuvastatud, kindlasummaline ning kuulub tasumisele),

– sissenõudekorralduse andmine (eelarvevahendite käsutaja annab peaarvepidajale korralduse sissenõude teostamiseks), millele järgneb võlglasele lähetatud võlateatis, ning

– võlasumma sissenõudmine peaarvepidaja poolt, kes teostab võimaluse korral tasaarvestuse, juhul kui võlgnikul on omalt poolt ühenduse suhtes nõuded, mis on kindlalt tuvastatud, kindlasummalised ning kuuluvad tasumisele.

Kui ka pärast meeldetuletuse ja hoiatuse saatmist ei ole võlgnik oma võlga tasunud ning peaarvepidaja ei ole saanud seda katta tasaarvestuse või pangatagatise abil, otsustab eelarvevahendite käsutaja viivitamatult, millist sundtäitmise meetodit kohaldada.

Täitekorralduse saamiseks on olemas kaks teineteist välistavat võimalust:

– täitekorralduse otsus EÜ asutamislepingu artikli 256 tähenduses (kus määratletakse formaalsed nõuded täitekorralduse otsusele);

– täitekorraldus riiklike või ühenduse kohtuinstantside vahendusel. Siia hulka kuulub ka tsiviilhagi kriminaalmenetluse raames teatavates õigussüsteemides, kus see on võimalik.

2008. aastal väljastatud tagasinõudekorraldusest 679 korral oli võlg juba osaliselt või täielikult tasutud. Komisjon on tagasi saanud 22 miljonit eurot. 670 juhul on tagasi saadud kogu nõutud summa. Tagasi saamata on veel 13 miljonit eurot, mis on seotud 262 eiramisjuhtumiga.

Tagasinõudmine pärast OLAFi menetlust

Kui OLAFi menetluse lõpparuandest selgub, et teatavad summad on abisaajale makstud arvatavasti alusetult või sissenõudmisele kuuluvaid summasid ei ole sisse nõutud, peavad asjaomased asutused (üldjuhul asjaomaste liikmesriikide või kolmandate riikide pädevad asutused) asuma nimetatud summasid tagasi või sisse nõudma. OLAF jälgib nimetatud tagasi- või sissenõudmistoimingute käiku.

2008. aastal lõpetas OLAF ametlikult finantsjärelevalve seoses enam kui 146,8 miljoni euro suuruse summaga. Struktuurifondide valdkonnas saadi tagasi 128 miljonit eurot.

OLAF vaatas 2008. läbi ka OLAFi juurdlustega seotud finantsjärelevalve korra. Selle tulemusena kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2009 uusi juhtumite käsitlemise ja vastuvõtukriteeriume, mis hõlmavad de minimis künniseid. Künniste kasutuselevõtmine aitab OLAFi piiratud finantsjärelevalveressursse täpsemalt suunata tähtsamatele pettuse- või eiramisjuhtumitele, mille puhul on tegemist suurte rahasummadega. Täpsemalt vt OLAFi aruanne[95].

[1] EÜT L 136, 31.5.1999.

[2] Viited aruande esilehel.

[3] Nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 (Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta) (EÜT L 312, 23.12.1995) artikli 1 lõige 2.

[4] 26. juuli 1995. aasta Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni (EÜT C 316, 27.11.1995) artikli 1 lõike 1 punkt a.

[5] Viide aruande esilehel.

[6] Teatavate valdkondade näitajaid on pärast 2007. aasta aruannet uuendatud.

[7] Samas.

[8] Tollimaksud ja põllumajandusmaksud.

[9] Osakaal lähtub traditsiooniliste omavahendite hinnangulisest summast 2008. aasta üldeelarves, mitte raamatupidamisarvestusest.

[10] Euroopa Põllumajanduse Tagatisfond.

[11] Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfond.

[12] Euroopa Regionaalarengu Fond.

[13] Euroopa Sotsiaalfond.

[14] Kalanduse Arendusrahastu.

[15] KOM(2008) 496 (lõplik).

[16] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html.

[17] KOM(2006) 244 (lõplik).

[18] Euroopa Parlamendi resolutsioon nr P6_TA-PROV(2008)0553.

[19] KOM(2008) 839 (lõplik).

[20] Vt G20 tippkohtumise avalduse punkti 15 alapunkt 7.

[21] ELT L 46, 17.2.2009.

[22] BG, FI, FR, DE, PL, RO, SE, ja UK. Saksamaal hakatakse lepingut kohaldama alates 9. aprillist, Soomes 15. aprillist ja Ühendkuningriigis 20. aprillist 2009.

[23] Nõukogu otsus nr 2008/801/EÜ ÜRO korruptsioonivastase konventsiooni Euroopa Ühenduse nimel sõlmimise kohta, ELT L 287, 29.10.2008.

[24] Seda liiki kokkulepped on juba sõlmitud Argentina, Djibouti, Maroko, Kongo Vabariigi, Senegali ja Aafrika riigikontrollide foorumiga (FIGE) ning 2008. aastal Lõuna-Aafrika ametiasutustega.

[25] EÜT C 316, 27.11.1995.

[26] Esimene protokoll, 27. september 1996 (EÜT C 313, 23.10.1996). Protokoll, 29. november 1996, mis käsitleb konventsiooni tõlgendamist Euroopa Ühenduste Kohtu tehtud eelotsuste abil (EÜT C 151, 20.5.1997). Teine protokoll, 19. juuni 1997 (EÜT C 221, 19.7.1997).

[27] KOM(2008) 77 (lõplik).

[28] Finantshuvide kaitset käsitlevaid dokumente ei ole ratifitseerinud Tšehhi, Ungari ja Malta ning Eesti ei ole ratifitseerinud Euroopa Kohtu protokolli.

[29] Määrus (EÜ) nr 44/2009, 18. detsember 2008, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1338/2001, milles sätestatakse euro võltsimise takistamiseks vajalikud meetmed (ELT L 17, 22.1.2009, lk 1); määrus (EÜ) nr 45/2009, 18. detsember 2008, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1339/2001, millega laiendatakse euro võltsimise takistamiseks vajalike meetmete sätestamist käsitleva määruse (EÜ) nr 1338/2001 mõju nendele liikmesriikidele, kes ei ole eurot ühisrahana kasutusele võtnud (ELT L 17, 22.1.2009, lk 4); määrus (EÜ) nr 46/2009, 18. detsember 2008, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2182/2004 euro müntidega sarnanevate medalite ja märkide kohta (ELT L 17, 22.1.2009, lk 5); määrus (EÜ) nr 47/2009, 18. detsember 2008, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2183/2004, millega laiendatakse määruse (EÜ) nr 2182/2004 (euro müntidega sarnanevate medalite ja märkide kohta) kohaldamisala mitteosalevatele liikmesriikidele (ELT L 17, 22.1.2009, lk 7).

[30] ELT L 218, 13.8.2008.

[31] EÜT L 82, 22.3.1997.

[32] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 450/2008, 23. aprill 2008, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (ajakohastatud tolliseadustik), ELT L 145, 4.6.2008.

[33] Kokkulepete kohaselt maksavad kaks tubakatootjat vastavalt 1250 miljonit ja 400 miljonit USA dollarit, mida võidakse kasutada sigarettide salakaubaveo ja võltsimise vastaseks võitluseks. Philip Morris International oli 2008. aasta lõpuks maksnud 650 miljonit USA dollarit (ligikaudu 503,8 miljonit eurot) ja Japan Tobacco International 100 miljonit USA dollarit (ligikaudu 77,5 miljonit eurot).

[34] KOM(2007)127; http://ec.europa.eu/commission_barroso/kallas/work/eu_transparency/index_et.htm.

[35] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 1995/2006, 13. detsember 2006, millega muudetakse määrust nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust (ELT L 390/2006, 31.12.2006).

[36] ELT L 344, 20.12.2008.

[37] ELT L 344, 20.12.2008.

[38] KOM(2006) 9 (lõplik).

[39] ELT C 107, 30.4.2004, lk 4.

[40] KOM(2008) 866 (lõplik).

[41] ELT C 216, 14.9.2007.

[42] KOM(2008) 97.

[43] KOM(2009) 42.

[44] Philip Morris Internationali ja Japan Tobacco Internationali makstud summadest 9,7 % on eraldatud Euroopa Ühendusele.

[45] Vastused on esitatud komisjoni töödokumendis „Asutamislepingu artikli 280 rakendamine liikmesriikides 2008. aastal”.

[46] BG, LV, LT, LU, HU, PT, SK, SE.

[47] ES, HU, RO, IT.

[48] BG, EE, IT, PL, SK, UK.

[49] Vt komisjoni töödokument „Asutamislepingu artikli 280 rakendamine liikmesriikides 2008. aastal”.

[50] EÜT L 292, 15.11.1996.

[51] P6_TA-PROV(2008)0052.

[52] Vt punkt 2.1.1.

[53] BE, BG, CZ, DK, DE, EE, IT, CY, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SI, SK, SE, UK.

[54] BG, CZ, DK, EE, CY, LV, HU, MT, PL, RO, SI, SK, SE.

[55] BE, DE, IT, LT, NL, PT, UK.

[56] BE, IE, IT, NL, AT, UK.

[57] DK, HU, IT, LT, NL, PT, SI, UK.

[58] DK, LT, MT, PT, RO, SI, UK.

[59] BE, DK, EE, IT, LT, LU, PT, SI, SK.

[60] DK, LT, PT, RO, SI.

[61] Komisjoni määrus (EÜ) nr 1848/2006, 14.12.2006 (ELT L355, 15.12.2006); komisjoni määrus (EÜ) nr 2035/2005, 12.12.2005 (ELT L328, 15.12.2005), millega muudetakse 11. juuli 1994. aasta määrust nr 1681/94 (EÜT L 178, 12.7.1994); komisjoni määrus (EÜ) lk 2168/2005, 23.12.2005 (ELT L 345, 28.12.2005), millega muudetakse määrust nr 1831/94, 26.7.1994 (EÜT L 191, 27.7.1994); komisjoni määrus (EÜ) 1828/2006, 8.12.2006.

[62] SAPARDi puhul 4 000 eurot, ISPA puhul künnis puudub.

[63] BE (struktuurifondide puhul pealinna Brüsseli piirkond ja põllumajanduse puhul Valloonia piirkond), CZ, DK (põllumajandus), DE (põllumajandus), EE, EL (põllumajandus), ES, HU, NL, AT, PL (struktuurifondid), SK, SE, UK (Põhja-Iirimaa).

[64] IE, IT, ES (struktuurifondid).

[65] MT, FI.

[66] EE, PL.

[67] PL.

[68] HU.

[69] FR.

[70] DK, EL, ES, HU, MT, PT, SE.

[71] BE, BG, CZ, FR, MT, NL, AT, SK, UK.

[72] EE, IE, IT, LT, HU, PL, SE.

[73] Põllumajandustoetustega seoses 20 liikmesriiki: BG, CZ, DK, DE, EE, IE, ES, FR, IT, CY, LV, LT, LU, HU, MT, AT (v.a eksporditoetused), PL, PT, RO, UK; struktuurifondidega seoses 19 liikmesriiki: BE (BERBC03, Valloonia piirkond, prantsuskeelse kogukonna ESFi asutus; flaamikeelse kogukonna ESFi asutus), BG, CZ, DK, DE, EE, IE, ES, FR, CY, LV, HU, MT, NL, AT, PT, RO, SK, UK.

[74] BG, EE, CY, LV, MT, RO, SK.

[75] BG, CZ, DK, EE, IE, ES, CY, LV, LT, LU, HU, MT, PT, SK ja UK.

[76] BE (prantsuskeelne kogukond), FR, AT, PL.

[77] MT, UK (Põhja-Iirimaa), EE.

[78] UK (JIU).

[79] BE (v.a Valloonia piirkond), BG, CZ, FR (üksnes põllumajandus), IT, LV, LT, HU, MT, PL, PT (üksnes põllumajandus), RO, SI (üksnes põllumajandus), UK (v.a Šotimaa).

[80] Põllumajanduse valdkonnas: kõik peale DK; struktuurifondide valdkonnas: kõik peale EL, LT, LU, NL, FI.

[81] Vastavalt nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määrusele 2988/95 tähendab „eeskirjade eiramine” ühenduse õiguse mis tahes sätte rikkumist ettevõtja tegevuse või tegevusetuse kaudu, mis kahjustab või kahjustaks ühenduste üldeelarvet.

[82] Arvestades, et eiramisjuhtumitest teatatakse varasel etapil, on valdkondlikes eeskirjades ette nähtud, et liikmesriigid peavad eiramisjuhtumitest teatamisel teatama mitte üksnes tuvastatud pettustest, vaid ka pettusekahtlustest. Vastavalt EÜ määrustele nr 1848/2006 (põllumajandussektor), 2035/2005 (struktuurifondid) ja 2168/2005 (Ühtekuuluvusfond), tähendab „pettusekahtlus” eeskirjade eiramist, mis annab alust riiklikul tasandil haldus- ja/või kohtumenetluse algatamiseks, selgitamaks välja, kas tegemist on tahtliku tegevusega.

[83] Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni kohaselt on pettus tahtlik eeskirjade eiramine, mida käsitletakse kuriteona üksnes kohtumenetluse tulemuse alusel.

[84] BE, ES, HU, LV, LT, PT.

[85] CY, MT.

[86] EE, HU, RO, FI, SE.

[87] RO, SI.

[88] BE, BG, CZ, DK, EE, FR, IT, LT, LU, PL, RO, SI, UK.

[89] BE, BG, CZ, DK, EE, IE, IT, CY, LV, LT, LU (ERF), NL, PL, PT, RO, SI, SK, FI, SE, UK.

[90] Otsus 2008/396/EÜ (ELT L 139, 29.5.2008).

[91] Otsus 2009/87/EÜ (ELT L 31, 3.2.2009).

[92] Otsus 2009/367/EÜ, (ELT L 111, 5.5.2009).

[93] Tegemist on mitmeaastaste programmidega. Näitaja ei kajasta struktuurifondidest ja Ühtekuuluvusfondist otse rahastatavaid projekte.

[94] Olukord vastavalt eriandmebaasi (External Communications Registry) andmetele seisuga 15. aprill 2008.

[95] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html.