[pic] | EUROOPA KOMISJON | Brüssel 21.12.2010 KOM(2010) 799 lõplik 2010/0385 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ÜTK määrus) SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST - Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Ettepaneku eesmärk on viia nõukogu määrus (EÜ) nr 1234/2007[1] (ühise turukorralduse kohta) vastavusse komisjoni delegeeritud volituste ja rakendamisvolituste vahelise eristusega, mis võeti kasutusele Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291. Lisaks hõlmab käesolev ettepanek terviklikkuse huvides nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 muutmise ettepanekuid, mille komisjon on juba eraldi esitatud Euroopa Parlamendile ja nõukogule ning mis parandavad seega ühise turukorralduse arusaadavust ja sellele juurdepääsetavust kõigi sidusrühmade jaoks. - Üldine taust Delegeeritud ja rakendamisvolitused Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 290 ja 291 eristatakse selgelt ühelt poolt komisjonile delegeeritud õigust võtta vastu muid kui seadusandlikke akte ning teiselt poolt komisjonile antud õigust võtta vastu rakendusakte. - Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 290 võimaldab seadusandjal delegeerida komisjonile õiguse võtta vastu muid kui seadusandlikke akte, mis on üldkohaldatavad ja mis täiendavad või muudavad seadusandliku akti teatavaid mitteolemuslikke osi. Komisjoni vastuvõetud õigusakte nimetatakse uues aluslepingus kasutatava terminoloogia kohaselt „delegeeritud õigusaktideks” (artikli 290 lõige 3). - Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 291 kohaselt võtavad liikmesriigid vastu kõik siseriikliku õiguse meetmed, mis on vajalikud liidu õiguslikult siduvate aktide rakendamiseks. Kõnealuste aktidega saab komisjonile anda rakendamisvolitused, kui selliste aktide rakendamiseks on vaja ühetaolisi tingimusi. Komisjoni vastuvõetud õigusakte nimetatakse uues aluslepingus kasutatava terminoloogia kohaselt „rakendusaktideks” (artikli 291 lõige 4). Nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 kavandatud vastavusseviimine Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitest 290 ja 291 tulenevate uute nõuetega põhineb komisjoni olemasolevate, määruse (EÜ) nr 1234/2007 kohaste volituste hoolikal kvalifitseerimisel kas „delegeeritud õigusaktideks” või „rakendusaktideks”, mis tehti arvestades komisjoni poolt praeguste volituste alusel vastu võetud rakendusmeetmeid. Seoses vastavusseviimisega on ette valmistatud määruse (EÜ) nr 1234/2007 läbivaatamise ettepaneku eelnõu. Selle eelnõuga antakse seadusandjale volitused määratleda ühise põllumajanduspoliitika põhijooned. Seadusandja määrab kindlaks ühise turukorralduse üldsuunised ja aluspõhimõtted. Näiteks määrab seadusandja kindlaks turusekkumismeetmete, tootmise piiramise süsteemide ja abikavade eesmärgid. Seadusandja sätestab ka impordi- ja ekspordilitsentside süsteemi kehtestamise põhimõtte, turustamis- ja tootmiseeskirjade põhielemendid ning karistuste, vähendamiste ja väljajätmiste kohaldamise põhimõtte. Samuti kehtestab seadusandja konkreetsete sektorite erisätted. Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 290 annab seadusandja komisjonile volituse täiendada või muuta süsteemi teatavaid mitteolemuslikke osi. Komisjoni delegeeritud õigusaktiga võidakse seega määrata täiendavaid elemente, mis on vajalikud seadusandja poolt kehtestatud ühise turukorralduse nõuetekohaseks toimimiseks. Näiteks võtab komisjon vastu delegeeritud õigusaktid, et kehtestada ettevõtjatele kavas osalemise tingimused, litsentsi väljaandmisega seotud kohustused ning vajaduse korral ka see, kas sõltuvalt majanduslikust olukorrast on litsentsi väljaandmisel vaja tagatist. Samuti delegeerib seadusandja komisjonile õiguse võtta meetmeid, et kehtestada toodete abikõlblikkuse kriteeriumid seoses turusekkumisega. Lisaks võib komisjon vastu võtta delegeeritud õigusakte seoses mõistetega. Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 291 vastutavad seadusandja kehtestatud süsteemi rakendamise eest liikmesriigid. Siiski on vaja tagada süsteemi ühetaoline kohaldamine liikmesriikides. Seepärast annab seadusandja komisjonile rakendamisvolitused kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 291 lõikega 2 seoses ühise turukorralduse rakendamise ühetaoliste tingimustega ja liikmesriikide rakendatavate kontrollide üldise raamistikuga. Nõukogu volitused Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõike 3 kohaselt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõikes 3 on sätestatud et „nõukogu võtab komisjoni ettepaneku põhjal vastu meetmed hindade ja maksude, toetuste ja koguseliste piirangute kehtestamise (…) kohta”. Kõnealune säte on erand Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõikest 2, mille kohaselt on nõutud seadusandliku tavamenetluse kasutamist, et „kehtestada põllumajandusturgude ühine korraldus ….. ja muud ühise põllumajanduspoliitika eesmärkide saavutamiseks vajalikud sätted.” Selline ülesehitus kajastab Lissaboni lepingu üldist suundumust, mille kohaselt on seadusandlik tavamenetlus ELi õigusaktide vastuvõtmise tavamenetlus. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõikest 3 tehtud erandit tuleb seepärast tõlgendada kitsendavalt, et seadusandja saaks rakendada oma seadusandlikke volitusi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõike 2 kohaselt. Seega reguleerib seadusandja ühise põllumajanduspoliitika põhielemente ning teeb poliitilisi otsuseid, mis kujundavad selle struktuuri, vahendeid ja mõju. Seepärast tuleks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõikes 3 sätestatud erimenetlust kohaldada üksnes juhul, kui kõnealuses sättes osutatud asjaolu ei kuulu seadusandjale Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõike 2 kohaselt jäetud poliitilise põhiotsuste hulka. Kui selline asjaolu on lahutamatult seotud seadusandja poolt tehtava otsuse poliitilise sisuga, siis Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõiget 3 ei kohaldata. Seega põhineb ettepanek järgmistel põhimõtetel. - Ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) struktuuri ja põhielementide üle otsustab seadusandja (Euroopa Parlament ja nõukogu). Näiteks riiklik sekkumine (sealhulgas raamistik, mille kohaselt määrab komisjon teatavad sekkumishinnad kindlaks hankemenetluste teel) ning määrusega 1234/2007 kehtestatud piima- ja suhkrukvoodi süsteemid peaksid jääma seadusandja otsustada, kuna need on lahutamatult seotud seadusandja kehtestatud süsteemi sisu mõistega ja süsteemi piiridega. - Nõukogu võtab artikli 43 lõikes 3 osutatud hindade ja maksude, toetuste ja koguseliste piirangute kehtestamise meetmed, mis ei kuulu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõike 2 reguleerimisalasse. Komisjon esitab määruse ettepaneku Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõike 3 põhjal seoses artikliga 21 või kohustusliku eraladustusabi andmise tingimuste kohta, artikliga 99 tootmistoetuse kohta suhkrusektoris, artiklitega 101 ja 102 toetuste kohta piima- ja piimatootesektoris, artikliga 108 toetuse kohta õpilaste varustamiseks piimatoodetega, artikliga 155 siidiussisektori toetuste kohta, artikliga 273 eksporditoetuste kohta ning artikliga 281 elustaimede ekspordi miinimumhindade kohta. Kõnealuste sätete puhul on kavandatud määrustega ette nähtud, et toetussummad, eksporditoetused ja ekspordi miinimumhinnad määrab kindlaks nõukogu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõike 3 kohaselt ja selliste toetuste summad, toetused ja hinnatasemed peaks kindlaks määrama komisjon rakendusaktidega. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõige 3 on iseseisev alus õigusaktide vastuvõtmiseks nõukogu poolt. Siiski osutatakse ettepanekus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõike 3 kohaldamisel selguse huvides sõnaselgelt kõnealusele klauslile kõigi asjakohaste ühise turukorralduse sätete puhul. Komisjon esitab Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 43 lõike 3 kohaselt vajalikud ettepanekud sobival ajal nõukogule. - Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 290 ja 291. - Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega Ei kohaldata. 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED - Konsulteerimine huvitatud isikutega - Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Huvitatud isikute ega välisekspertidega ei olnud vaja konsulteerida, kuna ettepanek viia nõukogu määrus (EÜ) nr 1234/2007 vastavusse Lissaboni lepinguga on institutsioonidevaheline küsimus, mis on seotud kõigi nõukogu määrustega. - Mõju hindamine Mõjuhinnang ei ole vajalik, kuna ettepanek viia nõukogu määrus (EÜ) nr 1234/2007 vastavusse Lissaboni lepinguga on institutsioonidevaheline küsimus, mis on seotud kõigi nõukogu määrustega. 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG - Kavandatud meetmete kokkuvõte Määrata nõukogu määruses (EÜ) nr 1234/2007 kindlaks komisjoni delegeeritud ja rakendamisvolitused ning kehtestada vastavate õigusaktide vastuvõtmiseks vajalik menetlus. Käesolevasse ettepanekusse on kaasatud järgmised ettepanekud: i) Euroopa Parlamendi õigusloomega seotud resolutsioon (23. november) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse ettepaneku kohta, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1234/2007 (ühise turukorralduse määrus) seoses Saksamaa alkoholimonopoli raames antava abiga (KOM(2010) 336 (lõplik)); ii) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse ettepanek, millega muudetakse nõukogu määrusi (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 1234/2007 liidus enim puudust kannatavatele isikutele toiduabi jaotamisega (KOM(2010) 486 (lõplik)); iii) Ettepanek muuta nõukogu määrust (EÜ) nr 1234/2007 seoses turustamisstandarditega [tegevuskava 2010/AGRI/010]; iv) Ettepanek muuta nõukogu määrust (EÜ) nr 1234/2007 seoses lepinguliste suhetega piima- ja piimatootesektoris [tegevuskava 2010/AGRI/026]. - Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 42 esimene lõik ja artikli 43 lõige 2. - Subsidiaarsuse põhimõte Põllumajanduspoliitika on ELi ja liikmesriikide jagatud pädevus. See tähendab, et seni kuni EL ei ole õigusakte sätestanud, säilitavad liikmesriigid oma pädevuse. Käesoleva ettepaneku eesmärk on üksnes kohandada ühist turukorraldust Lissaboni lepinguga kehtestatud uute nõuetega. Seega ei mõjuta käesolev ettepanek liidu senist lähenemisviisi. - Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas. - Õigusakti valik Kavandatud õigusakt(id): Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus. Muud meetmed ei oleks asjakohased järgmis(t)el põhjus(t)el: otsene kohaldamine on ÜPP olemuse ja selle majandamisnõuete tõttu ÜPPga seotud õigusaktide puhul hädavajalik. 4. MÕJU EELARVELE Käesoleva meetmega ei kaasne täiendavaid liidu kulusid. 5. TÄIENDAV TEAVE - Lihtsustamine Ettepanek parandab ühise turukorralduse arusaadavust ja juurdepääsetavust, sest nõukogu määrust (EÜ) nr 1234/2007 on oluliselt muudetud. 2010/0385 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ÜTK määrus) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 42 esimest lõiku ja artikli 43 lõiget 2, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,[2] olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust,[3] toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt[4] ning arvestades järgmist: 1. Nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ÜTK määrus),[5] on muudetud mitu korda. Lissaboni lepingu jõustumise tõttu tuleb teha täiendavaid muudatusi, et viia Euroopa Parlamendile ja nõukogule ning eelkõige komisjonile antud volitused vastavusse Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „alusleping”) artiklitega 290 ja 291. Arvestades nende muudatuste ulatust, on asjakohane tunnistada määrus (EÜ) nr 1234/2007 kehtetuks ja asendada see uue ÜTK määrusega. Tehnilise lihtsustamise huvides on asjakohane inkorporeerida nõukogu 2. mai 1972. aasta määrus (EMÜ) nr 922/72 (millega sätestatakse siidiusside kasvatamiseks abi andmise üldeeskirjad 1972/73. kasvatusaastaks)[6] käesolevasse määrusesse. Seepärast tuleks ka määrus (EMÜ) nr 922/72 kehtetuks tunnistada. 2. Aluslepingu artikli 43 lõike 3 kohaselt võtab nõukogu meetmed hindade ja maksude, toetuste ja koguseliste piirangute kehtestamiseks. Selguse huvides tuleks aluslepingu artikli 43 lõike 3 kohaldamisel käesolevas määruses sõnaselgelt osutada asjaolule, et nõukogu võtab meetmed kõnealuse artikli alusel. 3. Käesolev määrus peaks sisaldama kõiki ÜTK määruse põhielemente. Hindade ja maksude, toetuste ja koguseliste piirangute kehtestamine on teatavatel juhtudel lahutamatult seotud kõnealuste põhielementidega. 4. Komisjonile tuleks anda volitus võtta vastu delegeeritud õigusakte vastavalt aluslepingu artiklile 290, et täiendada või muuta käesoleva määruse teatavaid mitteolemuslikke osi. Tuleks kindlaks määrata sellised osad, mida komisjonil on õigus muuta, samuti tingimused, mille alusel selline delegeerimine peab toimuma. 5. Kiirmenetlust tuleks kasutada erandjuhtudel, kui see osutub vajalikuks, et reageerida tõhusalt ja tulemuslikult turuhäirete ohule või tekkinud turuhäirete korral. Kiirmenetluse valik peaks olema põhjendatud ning tuleks täpsustada juhud, mil kiirmenetlust tuleks kasutada. 6. Aluslepingu artikli 291 kohaselt peaksid liikmesriigid vastutama käesoleva määrusega kehtestatud põllumajandusturgude ühise korralduse (edaspidi „ÜTK”) rakendamise eest. Et tagada ÜTK ühetaoline rakendamine liikmesriikides ja vältida konkurentsimoonutusi ja ettevõtetevahelist diskrimineerimist, peaks komisjonil olema õigus aluslepingu artikli 291 lõike 2 kohaselt rakendusakte vastu võtta. Seetõttu tuleks komisjonile kõnealuse sätte kohaselt anda rakendamisvolitused, eelkõige seoses ühetaoliste tingimustega, mille alusel kohaldatakse turusekkumismeetmeid, ning seoses toetuskavade rakendamise ühetaoliste tingimustega ning turustamist ja tootmist käsitletavate kohaldamiseeskirjade ning kolmandate riikidega kauplemise eeskirjadega. Komisjon peaks määratlema ka liikmesriikide kohaldatavate kontrollide miinimumnõuded. 7. Lisaks tuleks ÜTKga kehtestatud kavade tõhususe tagamiseks anda komisjonile vajalikud volitused seoses turukorraldusmeetmete ja igapäevase töökorralduse ülesannetega. Selleks et tagada ÜTK nõuetekohane toimimine, tuleks komisjonile anda ka õigus reguleerida teatavaid küsimusi, mis on pigem tehnilise iseloomuga, ja vastu võtta eeskirjad teatiste, teabe ja aruandluse kohta ning kehtestada menetlused ja tehnilised kriteeriumid seoses turutoetuse saamise tingimustele vastavate toodete ja ettevõtjatega. Lisaks peaks komisjon ÜTK nõuetekohase toimimise tagamiseks kindlaks määrama eelkõige ka kuupäevad, tähtajad, vahetuskursi rakendusjuhud, võrdlusperioodid ja intressimäärad, ning abikavade puhul tuleks komisjonile anda eelkõige õigus määrata kindlaks abi ja võtta vastu eeskirjad kavade juhtimise, kontrollimise ja hindamise kohta ning avalikustada makstud toetuste kasutamine ning eeskirjad seoses sotsiaalprogrammide rakendamisega. Komisjonile tuleks anda õigus määratleda toetuse maksmise ja ettemakse tegemise kord. 8. Ühise turukorralduse eesmärkide saavutamiseks ning selle põhimõtete järgimiseks tuleks komisjonile anda õigus vastu võtta eeskirjad, sealhulgas selliste kavade haldamise kohta, mille eesmärk on piirata piima, suhkru ja veini tootmist, ning eeskirjad kontrollimiste kohta; komisjonile tuleks anda ka õigus määrata kindlaks tagatiste summa, alusetult makstud summade tagasimaksmise eeskirjad ja kord ning võtta vastu eeskirjad turutoetuse lepingute kohta. 9. Et kohaldamine oleks kogu liidus veinisektori puhul ühetaoline, tuleks komisjonile anda õigus kontrollida, kas päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste ning traditsiooniliste nimetuste taotlused vastavad käesolevas määruses sätestatud tingimusele. Veinisektori toodete esitusviisi ja märgistamise suhtes tuleks komisjonile anda pädevus vastu võtta kõik vajalikud eeskirjad seoses menetluste, teatiste ja tehniliste kriteeriumidega. 10. Käesoleva määrusega kehtestatud õigusraamistiku eesmärkide saavutamiseks peaksid komisjonil olema püsivad järelevalvevolitused seoses tootjaorganisatsioonide, tootjarühmade, tootmisharudevaheliste organisatsioonide ja ettevõtjate organisatsioonide teatavate tegevustega. Lisaks tuleks ühise turukorraldusega määratletud struktuuri ja selle oluliste näitajate säilitamiseks anda komisjonile pädevus vastu võtta kõik vajalikud eeskirjad seoses erakorraliste turumeetmetega ja erakorraliste juhtimismeetmetega, mis on ette nähtud kiireloomuliste ja ettenägematute probleemide lahendamiseks ühes või enamas liikmesriigis. 11. Kui ei ole teisiti sätestatud, peaks komisjon võtma kõnealused rakendusaktid vastu kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr XX/XXXX [ määruse pealkiri ]. 12. Teatavate käesoleva määruse kohaste meetmete puhul, mis nõuavad kiiret tegutsemist või mis on seotud üksnes üldsätete kohaldamisega konkreetsete olukordade puhul ilma konfidentsiaalsuseeskirjadeta, tuleks komisjonile anda õigus vastu võtta rakendusakte ilma komitee abita. 13. Lisaks peaks komisjonil olema õigus täita teatavaid haldus- või juhtimisülesandeid, mis ei eelda delegeeritud õigusaktide või rakendusaktide vastuvõtmist. 14. Asendamine uue ÜTK määrusega ei tohiks kahtluse alla seada ühises põllumajanduspoliitikas (edaspidi „ÜPP”) aastate jooksul tehtud poliitilisi otsuseid. Seepärast on käesoleva määruse eesmärk peamiselt komisjonile antud volituste vastavusse viimine Lissaboni lepinguga. See ei tohiks seega tunnistada kehtetuks või muuta olemasolevaid sätteid, mille puhul jääb kehtima olemasolev põhjendus, välja arvatud juhul kui kõnealused sätted on vananenud; käesoleva määrusega ei nähta ette ka uusi eeskirju ega meetmeid. Sellisest lähenemisviisist on tehtud erand liidus enim puudust kannatavatele isikutele toiduainete jaotamise puhul ning Saksamaa alkoholimonopoli raames antava abi puhul. Turustamisstandardeid käsitlevad sätted kajastavad kvaliteedipoliitika ulatusliku läbivaatamise raames tehtud ettepanekuid. 15. Teravilja, riisi, suhkru, kuivsööda, seemnete, oliiviõli ja lauaoliivide, lina ja kanepi, puu- ja köögivilja, banaanide, piima ja piimatoodete ning siidiusside puhul tuleks kindlaks määrata turustusaastad, mis on peamiselt kohandatud nende toodete vastavatele bioloogilistele tootmistsüklitele. 16. Turgude stabiliseerimiseks ja põllumajandusega tegelevale rahvastikuosale rahuldava elatustaseme tagamiseks on eri sektorites paralleelselt otsetoetuskavade kasutuselevõtmisega välja töötatud hinnatoetuse diferentseeritud süsteem, milles võetakse ühest küljest arvesse iga sektori vajadusi, teisalt aga eri sektorite omavahelist sõltuvust. Neid meetmeid rakendatakse riikliku sekkumise või vajaduse korral eraladustusabi maksmise vormis teravilja-, riisi-, suhkru-, oliiviõli ja lauaoliivide, veiseliha- ja vasikaliha-, piima- ja piimatoote-, sealiha- ning lamba- ja kitselihasektori suhtes. Käesoleva määruse eesmärke seoses määrusesse (EÜ) nr 1234/2007, eelkõige nõukogu 19. jaanuari 2009 määrusega (EÜ) nr 72/2009 (milles käsitletakse ühise põllumajanduspoliitika muudatusi, muutes määrusi (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 320/2006, (EÜ) nr 1405/2006, (EÜ) nr 1234/2007, (EÜ) nr 3/2008 ja (EÜ) nr 479/2008 ning tunnistatakse kehtetuks määrused (EMÜ) nr 1883/78, (EMÜ) nr 1254/89, (EMÜ) nr 2247/89, (EMÜ) nr 2055/93, (EÜ) nr 1868/94, (EÜ) nr 2596/97, (EÜ) nr 1182/2005 ja (EÜ) nr 315/2007)[7] tehtavaid hilisemaid muudatusi arvestades ja nendes esitatud põhjenduste alusel on seega vaja säilitada varem väljatöötatud vahenditega ette nähtud hinnatoetusmeetmed, tegemata neisse olulisi muudatusi võrreldes varasema õigusliku olukorraga. 17. Selguse ja läbipaistvuse huvides tuleks neid meetmeid reguleerivad sätted allutada ühisele struktuurile, säilitades samas igas sektoris järgitava poliitika. Selleks on asjakohane eristada võrdlus- ja sekkumishindu. 18. Teravilja-, veise- ja vasikaliha, piima- ja piimatoodete turu ühine korraldus sisaldas sätteid, mille kohaselt võis nõukogu hinnatasemeid muuta, tegutsedes Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 37 lõikes 2 sätestatud korras. Arvestades hinnasüsteemide tundlikkust, tuleks täpsustada, et aluslepingu artikli 43 lõike 2 kohane hinnatasemete muutmise võimalus kehtib kõigi käesoleva määrusega hõlmatud sektorite suhtes. 19. Võrdlushind tuleb määrata kindlaks valge suhkru ja toorsuhkru standardkvaliteedi kohta. Sellised standardkvaliteedid peaksid vastama liidus toodetud suhkru tüüpilisele keskmisele kvaliteedile ja need tuleks kindlaks määrata suhkrukaubanduses kasutatavate kriteeriumide alusel. Standardkvaliteete peab olema võimalik uuesti läbi vaadata, et võtta arvesse eelkõige turunõudeid ja tehnilise analüüsi arengut. 20. Selleks et tagada usaldusväärne teave hindade kohta liidu suhkruturgudel, tuleks käesoleva määrusega ette näha hinnaaruandluse süsteem, mille põhjal tuleks kindlaks määrata valge suhkru turuhinna tasemed. 21. Määrusega (EÜ) nr 72/2009 tehtud muudatuste kohaselt on teravilja, riisi, või ja lõssipulbri sekkumissüsteem avatud aasta teatavatel perioodidel. Veise- ja vasikalihasektori puhul peaks riikliku sekkumise alustamine ja lõpetamine sõltuma teatava perioodi turuhinnatasemetest. 22. Minevikus vähendas teravilja-, riisi- ning veise- ja vasikalihaturu ühine korraldus riiklikul sekkumisel rakendatavat hinnataset ning määras selle kindlaks otsetoetuskavade kasutuselevõtuga nendes sektorites. Seega on nende toetuskavade raames antav abi ja sekkumishinnad omavahel tihedalt seotud. Piima- ja piimatootesektori toodete vastav hinnatase oli kindlaks määratud, et edendada asjakohase sektori toodete tarbimist ja parandada nende konkurentsivõimet. Kõnealused poliitilised otsused jäävad endiselt jõusse. 23. Käesolevas määruses tuleks sätestada riikliku sekkumise käigus ostetud toodete müümise võimalus. Selliseid meetmeid tuleks võtta viisil, mis väldib turuhäireid ning tagab võrdse juurdepääsu kaupadele ja ostjate võrdse kohtlemise. 24. Aluslepingu artikli 39 lõikes 1 määratletud ÜPP eesmärgid hõlmavad turgude tasakaalustamist ja mõistliku hinnaga toodangu tarbijani jõudmise tagamist. Aastate jooksul on toiduabi jaotamise programm aidanud edukalt kaasa nende kahe eesmärgi saavutamisele. See peaks jätkuvalt tagama ÜPP eesmärkide täitmise ja aitama saavutada ühtekuuluvuse eesmärke. ÜPP järjestikused reformid on viinud nii sekkumisvarude kui ka toiduainete valiku järkjärgulisele vähendamisele. Järelikult peaksid turuostud muutuma abiprogrammi toiduainetega varustamise pidevaks allikaks. 25. Eelarve mõistliku haldamise tagamiseks ning liidu abiprogrammi ühtekuuluvusaspektist täielikuks kasusaamiseks tuleks kehtestada liidu toetuse kindlaksmääratud ülemmäär ja liikmesriigid peaksid sätestama toiduabi jaotamise programmi kaasrahastamise. Lisaks on kogemused näidanud, et programmi jaoks on vaja pikemaajalisi perspektiive. Seepärast peaks komisjon kehtestama abiprogrammi rakendamiseks kolmeaastased kavad ning liikmesriigid peaksid valmistama ette riiklike toiduabi jaotamise programmid ja määrama kindlaks oma eesmärgid ja prioriteedid, sealhulgas toitumisalased kaalutlused. Lisaks peaksid liikmesriigid tegema piisavalt haldus- ja füüsilisi kontrolle ning nägema ette karistused rikkumiste korral, selleks et tagada kolmeaastase abikava rakendamine kooskõlas kohaldatavate eeskirjadega. 26. Selleks et tagada enim puudust kannatavatele isikutele toiduabi jaotamise programmi läbipaistev, ühtne ja tõhus toimimine, peaks komisjon kehtestama kolmeaastase abikava vastuvõtmise ja läbivaatamise korra ning kõnealused kavad vastu võtma ja vajaduse korral läbi vaatama. Komisjon peaks vastu võtma sätted kolmeaastasesse abikavasse lisada tulevate täiendavate elementide kohta, toodete tarnimise eeskirjad, samuti sekkumisvarudest toodete väljavõtmise (sealhulgas liikmesriikide vaheline ülekandmine) suhtes kohaldatavad menetlused ja tähtajad ning eeskirjad riiklike toiduabiprogrammide formaadi ja rakendamise aastaaruannete kohta. Selleks et tagada kolmeaastaste kavade ühetaoline rakendamine liikmesriikides, peaks komisjon kehtestama liikmesriikide poolt kõlblikuks tunnistatud heategevusorganisatsioonidele kulude hüvitamise korra, sealhulgas tähtajad ja rahalised ülempiirid, hankemenetluse tingimused ning toiduainete ja nende tarnimise suhtes kohaldatavad tingimused. Lisaks tuleks vastu võtta eeskirjad, milles sätestatakse liikmesriikide kohustused seoses kontrollide, maksete korra ja maksetähtaegadega, sealhulgas vähendamised nende eiramise korral, raamatupidamissätted ning ülesanded, mida riiklikud sekkumisametid peavad täitma, sealhulgas liikmesriikidevahelise ülekandmise korral. 27. Piimaturu tasakaalustamiseks ning turuhindade stabiliseerimiseks on käesolevas määruses sätestatud eraladustusabi andmine teatavate võitoodete puhul. Lisaks on komisjonile antud õigus otsustada valge suhkru, teatavate oliiviõliliikide ning teatavate veise- ja vasikalihatoodete, sea-, lamba- ja kitseliha eraladusabi andmise üle. 28. Liidu rümpade klassifitseerimisskaalad veise- ja vasikaliha-, sealiha-, lamba- ja kitselihasektoris on väga olulised kõnealustes sektorites hindade registreerimiseks ja sekkumiskorra kohaldamiseks. Lisaks sellele järgivad nad turu läbipaistvuse parandamise eesmärki. 29. Loomataudide leviku tõkestamiseks kavandatud meetmete kohaldamisest tulenevad vaba ringluse piirangud võivad ühe või mitme liikmesriigi teatavate toodete turul põhjustada raskusi. Kogemused näitavad, et tõsised turuhäired, näiteks tarbimise või hindade oluline vähenemine, võivad olla seotud inimeste või loomade terviseriskidest tuleneva tarbijate usalduse kaotusega. 30. Veise- ja vasikaliha, piima ja piimatoodete, sealiha, lamba- ja kitseliha, munade ja kodulinnuliha erakorralised turutoetusmeetmed peaksid olema otseselt seotud haiguste leviku tõkestamiseks vastuvõetud tervishoiu- ja veterinaarmeetmetega või neile järgnema. Neid meetmeid tuleks võtta liikmesriikide palvel, et vältida tõsiseid häireid asjaomastel turgudel. 31. Käesoleva määrusega tuleks komisjonile ette näha võimalus võtta vastu erisekkumismeetmed, kui see on vajalik tõhusaks ja tulemuslikuks reageerimiseks teraviljasektori turuhäirete ohule ning ulatusliku riikliku sekkumise vältimiseks liidu teatavate piirkondade riisisektoris või koorimata riisi puudujääkide kompenseerimiseks pärast loodusõnnetusi. 32. Selleks et tagada liidu suhkrupeedi- ja suhkrurookasvatajatele rahuldav elatustase, tuleks kindlaks määrata kvoodikohase ja standardkvaliteedile vastava suhkrupeedi miinimumhind ning määratleda kõnealune standardkvaliteet. 33. Suhkruettevõtjate ja suhkrupeedikasvatajate õiguste ja kohustuste õiglase tasakaalu tagamiseks on vaja erivahendeid. Seepärast tuleks kehtestada standardsätted, mis reguleerivad mitme kutseala vahelisi kokkuleppeid. 34. Erinevate looduslike, majanduslike ja tehniliste tingimuste tõttu on suhkrupeedi ostutingimusi liidus raske ühtlustada. Suhkrupeedikasvatajate ühenduste ja suhkruettevõtjate ühenduste vahel on juba sõlmitud majandusharusisesed kokkulepped. Raamsätetega peaks seepärast määratlema üksnes suhkrupeedikasvatajatelt ja suhkrutootjatelt nõutavad miinimumtagatised, et tagada suhkruturu nõuetekohane toimimine, ja teatavatest eeskirjadest erandite tegemine peaks olema võimalik majandusharusiseste kokkulepetega. 35. Suhkrusektoris sätestatud tootmismaks, millega kaetakse tekkinud kulusid, tuleks kehtestada käesoleva määrusega. 36. Et säilitada suhkruturgudel tasakaal võrdlushinna-lähedasel tasemel, tuleks ette näha võimalus otsustada suhkur turult kõrvaldada ajavahemikuks, mil tasakaal turul taastub. 37. Elustaimede, veise- ja vasikaliha, sealiha, lamba- ja kitseliha, munade ja kodulinnuliha puhul tuleks sätestada teatavate meetmete vastuvõtmise võimalus pakkumise kohandamiseks turu nõuetele. Niisugused meetmed võivad kaasa aidata turgude stabiliseerimisele ja põllumajandusega tegeleva asjaomase rahvastikuosa rahuldava elatustaseme tagamisele. 38. Suhkrusektoris on koguseline tootmispiirang olnud oluline turupoliitika vahend. Põhjused, miks ühendus varem suhkrusektoris tootmiskvootide süsteemi kasutusele võttis, kehtivad endiselt. 39. Käesoleva määruse kohane suhkrukvoodisüsteem peaks eelkõige säilitama kvootide õigusliku seisundi, kuna vastavalt Euroopa Liidu Kohtu praktikale on kvoodisüsteem suhkrusektori turu reguleerimise mehhanism, mille eesmärk on tagada üldistes huvides olevate eesmärkide saavutamine. 40. Käesoleva määrusega tuleks ette näha võimalus suhkrukvootide kohandamiseks, et võtta arvesse liikmesriikide otsuseid seoses riikide kvootidega. 41. Arvestades vajadust võimaldada teatavat riiklikku paindlikkust töötleva tööstuse ning suhkrupeedi- ja suhkrurookasvatuse struktuurilise kohanduse tõttu kvootide kohaldamise perioodil, tuleks liikmesriikidele ette näha võimalus lubada ettevõtjate kvoote teatavates piirides muuta, piiramata seejuures ümberkorraldusfondi kui vahendi toimimist. 42. Et vältida suhkru ülejääkidest tulenevaid suhkruturu moonutusi, peaks võimaldama komisjonil teatavatest kriteeriumidest lähtudes ette näha kvoodikohases tootmises töödeldava suhkru, isoglükoosi või inuliinisiirupi ülejääkide ülekandmise järgmisse turustusaastasse. Lisaks sellele, kui kehtivaid tingimusi teatavate koguste osas ei täideta, kehtestatakse ülejäägile samuti tasu, et vältida selliste turuolukorda ohustavate koguste kuhjumist. 43. Piimakvootide süsteem tuleks säilitada kuni selle aegumiseni 2015. aastal, sealhulgas tuleks säilitada tasu kohaldamine üle teatava tagatud alammäära kogutud või otsetarbimiseks müüdud piima kogustele. 44. Tuleks säilitada piima tarnete ja otseturustamise eristamine ning süsteemi tuleks kohaldada individuaalsete tegelike rasvasisalduste ja piima siseriikliku baasrasvasisalduse alusel. Põllumajandustootjatel peaks teatavatel tingimustel olema lubatud oma individuaalset kvooti ajutiselt üle kanda. Lisaks tuleks säilitada põhimõte, mille kohaselt põllumajandusettevõtte müümisel, rentimisel või pärandina ülekandmisel läheb vastav kvoot koos asjaomase maaga üle ostjale, rentnikule või pärijale, kusjuures tuleks säilitada erandid kvootide põllumajandusettevõttega sidumise põhimõttele, et jätkata piimatootmise ümberkorraldamist ja parandada keskkonda. Kooskõlas kvootide mitut liiki ülekandmiste ja objektiivsete kriteeriumide kasutamisega tuleks kehtestada eeskirjad, mille alusel on liikmesriikidel õigus suunata osa ülekantavaid kvoote riiklikku reservi. 45. Kvoodiületamise tasu piima ja muude piimatoodete puhul tuleks kehtestada hoiataval tasemel ning liikmesriik peab seda maksma kohe, kui tootmiskvooti on ületatud. Sel juhul peaks liikmesriik maksekohustuse jagama kvoodi ületamise põhjustanud tootjate vahel. Kõnealused tootjad peaksid kohustuma maksma liikmesriigile oma osa tasust üksnes asjaolu tõttu, et nad on ületanud neile eraldatud kvoote. Liikmesriigid peaksid maksma Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) nende tootmiskvooti ületavale osale vastavat tasu, mida vähendatakse 1 % suuruse summa võrra, et võtta arvesse pankrotijuhtumeid või teatavate tootjate lõplikku suutmatust maksta oma osa kõnealusest tasust. 46. Piima kvoodisüsteemi peamine eesmärk, milleks on vähendada vastaval turul nõudmise ja pakkumise vahelist tasakaalustamatust ning sellest tulenevaid struktuurilisi ülejääke, saavutades seeläbi turu parema tasakaalu, vähendas ilmselt turule orienteeritust, kuna see moonutas põllumajandustootjate reageeringut hinnasignaalidele ning takistas efektiivsuse kasvu sektoris ja aeglustas ümberkorraldusi. Seetõttu on ette nähtud piimakvootide järkjärguline kaotamine iga-aastase kasvu abil (1 % turustusaasta kohta ajavahemikul 2009/2010–2013/2014). Seoses piimasektori ümberkorraldamisega tuleks liikmesriikidel lubada kuni 2014. aasta 31. märtsini anda teatavates piirides täiendavat riiklikku toetust. Nõukogu määrusega nr 248/2008[8] muudetud määrusesse (EÜ) nr 1234/2007 inkorporeeritud kvoodi suurendamine ja 1 % aastane suurendamine koos muude muudatustega, mis vähendavad kvoodiületamise tasu kaasnemise tõenäosust, tähendab, et praeguste tootmismallide alusel esineks kvoodiületamise tasu oht vaid Itaalia puhul, kui 1 % aastast suurenemist kohaldataks ajavahemikust 2009/2010 kuni 2013/2014. Seetõttu on kõigi liikmesriikide praegusi tootmismalle arvesse võttes kvooti Itaalia puhul varakult suurendatud, et seda ohtu vältida. 47. Määruses (EÜ) nr 1234/2007 on sätestatud eri liiki abikavad. Kuivsööda- ning lina- ja kanepituru abikavas on sätestatud nende sektorite siseturu korraldamise vahendina töötlemistoetused. Määrusega (EÜ) nr 72/2009 tehtud muudatuste tõttu ning nõukogu 19. jaanuari 2009 määruse (EÜ) nr 73/2009 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks, muudetakse määruseid (EÜ) nr 1290/2005, (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 378/2007 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1782/2003)[9] kohaselt jätkatakse kuivsööda toetuse maksmist kuni 1. aprillini 2012 ning pika linakiu, lühikese linakiu ja kanepikiu toetuse maksmist kuni 2011/2012. turustusaastani. Määrusega (EÜ) nr 1234/2007 ette nähtud kartulitärklise kvoodisüsteemi ja sellega seonduvat miinimumhinda kohaldatakse kuni 2011/2012. turustusaasta lõpuni. 48. Piimaturu tasakaalustamiseks ning piima ja piimatoodete turuhindade stabiliseerimiseks on vaja meetmeid piimatoodete müügivõimaluste suurendamiseks. Käesoleva määrusega tuleks ette näha toetus teatavate piimatoodete turustamisele konkreetseteks kasutusotstarveteks ja konkreetsetesse sihtkohtadesse. Lisaks sellele tuleks sätestada, et noorte hulgas piima tarbimise ergutamiseks peaks liit katma osa kooliõpilaste piimaga varustamise toetuskuludest. 49. Tuleks sätestada tootmistoetuse andmise võimalus juhtudeks, kui teatavate tööstus-, keemia- või farmaatsiatoodete tootmisel tekib vajadus meetmete järele, mille eesmärk on muuta kättesaadavaks teatavad suhkrutooted. 50. Määruse (EÜ) nr 73/2009 kohaselt on humala pindalatoetus tootmiskohustusega sidumata alates 1. jaanuarist 2010. Selleks et võimaldada humalatootjaid ühendavatel tootjaorganisatsioonidel oma tegevust endisel kujul jätkata, tuleks lisada erisäte, mille kohaselt on asjaomases liikmesriigis võimalik kasutada samaväärseid summasid samade tegevuste rahastamiseks. 51. Selleks et ergutada tunnustatud ettevõtjate organisatsioone koostama töökavasid oliiviõli ja lauaoliivide tootmiskvaliteedi parandamiseks, on vaja liidu rahastamist, mis koosneb otsetoetuse sellest osast, mille liikmesriigid võivad kooskõlas määrusega (EÜ) nr 73/2009 kinni pidada. Sellega seoses tuleks käesolevas määruses sätestada liidu toetuse andmine vastavalt kõnealuste töökavade raames võetavatele meetmetele antud prioriteetidele. 52. Käesolevas määruses eristatakse ühelt poolt puu- ja köögivilja, sealhulgas turustamiseks ettenähtud puu- ja köögivilja ning töötlemiseks ette nähtud puu- ja köögivilja, ning teiselt poolt töödeldud puu- ja köögivilja. Tootjaorganisatsioone käsitlevaid eeskirju, rakenduskavasid ja liidu finantsabi kohaldatakse üksnes puu- ja köögivilja ning töötlemiseks ette nähtud puu- ja köögivilja suhtes. 53. Tootjaorganisatsioonid on puu- ja köögiviljaturu ühise korralduse põhilised osapooled. Nõudmise üha suureneva kontsentreerumise tõttu on pakkumise rühmitamine nende organisatsioonide kaudu majanduslikult vajalikum kui kunagi varem, et tugevdada tootjate positsiooni turul. Niisugune rühmitumine peaks toimuma vabatahtlikkuse alusel ning tõestama oma kasulikkust tootjaorganisatsioonide liikmetele pakutavate teenuste ulatuse ja tõhususega. Kuna tootjaorganisatsioonid tegutsevad üksnes oma liikmete huvides, tuleks neid käsitada organisatsioonidena, mis tegutsevad majandusküsimustes oma liikmete nimel ja huvides. 54. Puu- ja köögivilja tootmismahtu ei ole võimalik täpselt prognoosida ning need riknevad kiiresti. Isegi piiratud ülejäägid võivad turgu märkimisväärselt häirida. Seepärast tuleks kehtestada riskjuhtimismeetmed. Tootjaorganisatsioonide atraktiivsuse suurendamiseks tuleks kõnealused meetmed lisada rakenduskavadesse. 55. Puu- ja köögivilja tootmine ning turustamine peaks igati arvestama keskkonnaprobleeme, sealhulgas viljelustavasid, jäätmekäitlust ja turult kõrvaldatud toodete hävitamist, eeskätt vee kvaliteedi kaitse, bioloogilise mitmekesisuse säilitamise ja maapiirkondade korrashoiu seisukohalt. 56. 1. mail 2004. aastal või pärast seda kuupäeva Euroopa Liiduga ühinenud liikmesriikide, äärepoolseimate piirkondade või väiksemate Egeuse mere saarte puu- ja köögiviljasektori tootjarühmadel, kes kooskõlas käesoleva määrusega soovivad omandada tootjaorganisatsiooni staatust, tuleks lubada kasutada üleminekuperioodi, mille jooksul saab tootjarühm teatavate kohustuste alusel riiklikku ja liidu rahalist toetust. 57. Eeskätt puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsioonidele suurema vastutuse andmiseks oma rahaliste otsuste eest ja neile määratud riiklike ressursside ettevalmistamiseks tulevaste nõudmiste jaoks tuleks nende ressursside kasutamisele seada tingimused. Tootjaorganisatsioonide asutatud rakendusfondide ühine rahastamine on sobiv lahendus. Teatavatel juhtudel peaks olema lubatud täiendav rahastamine. Rakendusfonde tuleks kasutada üksnes puu- ja köögiviljasektori rakenduskavade rahastamiseks. Liidu kulude kontrollimiseks peaks rakendusfonde asutavatele tootjaorganisatsioonidele antaval abil olema piir. 58. Piirkondades, kus puu- ja köögiviljasektoris on tootmise organiseeritus madal, tuleks lubada täiendavate riiklike rahaliste toetuste andmist. Liikmesriikidele, kellel on erilisi struktuurilisi raskusi, peaks liit need toetused hüvitama. 59. Abikava lihtsustamiseks ja kulude vähendamiseks tuleks võimaluse korral rakendusfondide kulutuste abikõlblikkuse määratlemise korda ja eeskirju ühtlustada maapiirkondade arengukavadega, mis nõuaks liikmesriikidelt rakenduskavade riikliku strateegia loomist. 60. Selleks et võidelda laste vähese puu- ja köögiviljatarbimisega, on soovitav järjepidevalt suurendada puu- ja köögiviljade osakaalu laste menüüs nende toitumisharjumuste väljakujunemise ajal. Seega peaks liit kaasrahastama puu- ja köögivilja, töödeldud puu- ja köögivilja ning banaanisektori toodete jagamist lastele haridusasutustes ning teatavaid logistika, jagamise, seadmete, reklaami, seire ja hindamisega seotud kulusid. Kava nõuetekohase rakendamise tagamiseks peaksid liikmesriigid, kes soovivad osaleda koolidele puuvilja jagamise kavas, eelnevalt välja töötama strateegia, sealhulgas loetelu abikõlblikest toodetest, mille valikul on lähtutud objektiivsetest kriteeriumidest, sealhulgas toote hooajalisus ja kättesaadavus ning keskkonnaaspektid. 61. Koolidele puuvilja jagamise kava eelarve mõistliku haldamise tagamiseks tuleks kehtestada liidu toetuse kindlaksmääratud ülemmäär ja kaasrahastamise ülemmäär. Liidu toetust ei tohi kasutada olemasolevate riiklike koolidele puuvilja jagamise kavade asendamiseks. Pidades silmas eelarvepiiranguid, peaksid liikmesriigid sellest hoolimata suutma asendada koolidele puuvilja jagamise kavale antava riikliku rahalise toetuse erasektori toetustega. Kava tõhususe suurendamiseks peaksid liikmesriigid kehtestama täiendavad meetmed, mille puhul on liikmesriikidel lubatud anda riiklikku toetust. 62. Konkureerivate struktuuride tugevdamiseks on vaja tagada veinisektori toetusmeetmed. Kõnealuste meetmete rahastamise ja määratlemise eest peaks vastutama liit, aga piirkondlike organite vajadustele vastava sobiva meetmetekombinatsiooni valik peaks jääma liikmesriikidele, võttes vajaduse korral arvesse piirkonna eripära ning lülitades meetmed ka riiklikesse toetusprogrammidesse. Kõnealuste programmide rakendamise eest peaksid vastutama liikmesriigid. 63. Üks riiklike toetusprogrammide jaoks kõlblik keskne meede peaks olema liidu veinide müügi edendamine ja turustamine kolmandates riikides. Ümberkorraldus- ja muutmistegevuse rahastamist tuleks jätkata, sest neil on veinisektorile positiivne struktuuriline mõju. Samuti peaks olema võimalik toetada veinisektoris selliste investeeringute tegemist, mille eesmärk on parandada ettevõtete majanduse tulemuslikkust. Kõrvalsaaduste destilleerimise toetamine peaks olema selline meede, mida on võimalik kasutada liikmesriikidel, kes soovivad sellist vahendit kasutada, et tagada veini kvaliteet ja kaitsta samal ajal keskkonda. 64. Kriisiolukordade vastutustundliku lahendamise soodustamiseks tuleks veinitoetusprogrammide raames rahastada selliseid ennetusvahendeid nagu näiteks saagikindlustus, investeerimisfondid ja roheline korje. 65. Samavõrd oluline on, et liikmesriigid võivad erinevatel põhjustel eelistada anda põllumajandustootjatele ühtse otsemaksete kava alusel tootmiskohustusega sidumata toetust. Liikmesriikidel peaks seetõttu olema see võimalus ning ühtse otsemaksete kava eripärade tõttu peaks iga selline makse olema pöördumatu ja sellega peaks vastavalt kaasnema järgnevatel aastatel riiklikeks veinitoetusprogrammideks kasutada olevate eelarveliste vahendite vähenemine. 66. Veinisektori toetuseks tuleks kasutada ka nõukogu 20. septembri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1698/2005 (Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta)[10] kohaseid struktuurimeetmeid. Määrusega (EÜ) nr 1698/2005 ette nähtud rahaliste vahendite suurendamiseks tuleks kehtestada vahendite järkjärguline ülekandmine kõnealuse määruse kohaste meetmete eelarvesse, kui vastavad summad on piisavalt olulised. 67. Veinituru toimimise parandamiseks peaksid liikmesriigid suutma rakendada tootmisharudevaheliste organisatsioonide otsuseid. Kõnealuste otsuste reguleerimisalasse ei tohiks aga kuuluda konkurentsi moonutada võivad tavad. 68. Uute istanduste rajamise ajutise keelu rikkumise tõttu on liidus suurenenud veini ületootmise probleem. Liidus leidub märkimisväärsel arvul ebaseaduslikke istandusi, mis tekitab ebaausat konkurentsi, teravdab veinisektori probleeme ning millega tuleb tegeleda. 69. Kuigi uute istanduste rajamise ajutine keeld on mõnevõrra mõjutanud pakkumise ja nõudluse tasakaalu veiniturul, on see samas loonud takistuse konkurentsivõimelistele tootjatele, kes soovivad suurenenud nõudmisele paindlikult vastata. Et turu tasakaalu ei ole veel saavutatud ja kaasmeetmed, näiteks väljajuurimiskava, vajavad jõustumiseks aega, on asjakohane jätta uute istanduste rajamise keeld jõusse kuni 31. detsembrini 2015, millest alates tuleks see aga täielikult tühistada, et võimaldada konkurentsivõimelistel tootjatel vabalt reageerida turutingimustele. Liikmesriikidele tuleks siiski anda võimalus pikendada vajaduse korral keelu kehtivust oma territooriumil kuni 31. detsembrini 2018. 70. Viinamarjakasvatusvõimaluste paremaks korraldamiseks, istutusõiguste tõhusa kasutamise edendamiseks ja seega ajutiste istutuspiirangute mõju täiendavaks vähendamiseks tuleks säilitada teatav paindlikkus, näiteks riiklike või piirkondlike varude süsteemid. 71. Riikliku abi andmine kahjustaks ühtse turu nõuetekohast toimimist. Põhimõtteliselt tuleks veinituru ühise korralduse alla kuuluvate toodete suhtes kohaldada aluslepingu riigiabi käsitlevaid sätteid. Kuid väljajuurimistasu ja teatavaid tugiprogrammide meetmeid käsitlevad sätted ei tohiks takistada riigiabi andmist samal eesmärgil. 72. Selleks et näha ette veinisektori kaasamine ühtsesse otsemaksete kavasse, peaks kõigi aktiivselt haritavate viinamarjakasvatusalade eest olema õigus saada toetust ühtse otsemaksete kava raames, mis on sätestatud määruses (EÜ) nr 73/2009. 73. Mesinduse kui põllumajandussektori eripäraks on tootmistingimuste ja saagikuse suured erinevused ja ettevõtjate hajutatus ning mitmekesisus nii tootmis- kui ka turustusetapis. Arvestades varroatoosi levikut mitmes liikmesriigis viimastel aastatel ja probleeme, mida see haigus mee tootmises tekitab, on liidu abinõud jätkuvalt vajalikud, sest varroatoosi ei ole võimalik täielikult likvideerida ning seda tuleb ravida selleks kinnitatud toodetega. Neid asjaolusid arvestades ning eesmärgiga parandada mesindustoodete tootmist ja turustamist liidus, tuleks iga kolme aasta järel koostada riiklik programm, mis hõlmab tehnilist abi, varroatoositõrjet, mesilaste rändpidamise ratsionaliseerimist, liidu mesitarude arvukuse suurendamise juhtimist ning koostööd mesindust ja mesindustooteid käsitlevates uurimisprogrammides, et parandada mesindustoodete üldisi tootmis- ja turustustingimusi. Seda riiklikku programmi peaks osaliselt rahastama liit. 74. Liidu toetust tuleks siidiussikasvatajatele anda iga kasutatud siidiussimunade kasti kohta. 75. Põllumajandustoodete turustamisstandardite kohaldamine võib kaasa aidata nii nende toodete tootmise ja turustamisega seotud majandustingimuste parandamisele kui ka toodete kvaliteedi parandamisele. Seetõttu on niisuguste standardite kohaldamine tootjate, kauplejate ja tarbijate huvides. 76. Pärast põllumajandustoodete kvaliteedipoliitikat käsitleva komisjoni teatise[11] avaldamist ja sellele järgnenud arutelusid peetakse asjakohaseks jätta sektori- või tootepõhised turustamisstandardid kehtima, et võtta arvesse tarbijate ootusi ja aidata kaasa põllumajandustoodete tootmise ja turustamisega seotud majandustingimuste parandamisele ja põllumajandustoodete kvaliteedi parandamisele. 77. Selleks et tagada, et kõik tooted on veatu ja standardse turustuskvaliteediga ning ilma et see piiraks toiduainesektoris vastu võetud sätete, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruses (EÜ) nr 178/2002 (millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused)[12] esitatud üldiste toidualaste õigusnormide ning nende suhtes kehtivate põhimõtete ja nõuete kohaldamist, oleks vaja eespool nimetatud komisjoni teatises kavandatud üldist põhiturustamisstandardit toodete jaoks, mis ei ole hõlmatud sektori- või tootepõhiste turustamisstandarditega. Kui sellised tooted vastavad kohaldatavale rahvusvahelisele standardile, tuleks need lugeda üldisele turustamisstandardile vastavaks. 78. Mõne sektori ja/või toote puhul on mõisted, nimetused ja müügitingimused olulised konkurentsitingimuste kindlaksmääramise seisukohalt. Seepärast on asjakohane sätestada sektorite ja/või toodete puhul mõisted, nimetused ja müüginimetused, mida tuleks kasutada Euroopa Liidus üksnes selliste toodete turustamiseks, mis vastavad konkreetsetele nõuetele. 79. Määruses (EÜ) nr 1234/2007 on säilitatud sektoripõhine lähenemisviis, mis on ette nähtud turustamisstandardeid käsitlevate varasemate ühiste turukorraldustega. On asjakohane lisada horisontaalsed sätted. 80. Määruse (EÜ) nr 1234/2007 alusel on siiani antud komisjonile õigus võtta teatavate sektorite jaoks vastu turustamisstandardid. Arvestades nende üksikasjalikku tehnilist iseloomu ning vajadust nende tõhusust pidevalt parandada ja neid arenevatele kaubandustavadele kohandada, on asjakohane laiendada seda lähenemisviisi kõigile turustamisstandarditele, sätestades kriteeriumid, mida tuleb asjaomaste eeskirjade koostamisel arvesse võtta. 81. Turustamisstandardeid tuleks kohaldada selleks, et turule tarnitaks standardseid ja rahuldava kvaliteediga tooteid. Need standardid peaksid eelkõige käsitlema määratlusi, klassidesse liigitamist, esitlust ja märgistamist, pakendamist, tootmismeetodit, säilitamist, transporti, tootjateavet, teatavate ainete sisaldust, seonduvaid haldusdokumente, ladustamist, sertifitseerimist, turustamist ja tähtaegasid. 82. Arvestades tarbijate huvi saada piisavat ja läbipaistvat tooteteavet, peaks olema eelkõige võimalik määrata juhtumipõhiselt vastaval geograafilisel tasandil kindlaks asjakohased tootmiskoha tähistused, võttes samas arvesse teatavate sektorite eripära, eelkõige töödeldud põllumajandustoodete puhul. 83. Komisjon peaks sektori- või tootepõhiste turustamisstandardite kindlaksmääramisel võtma arvesse tarbijate ootusi, iga sektori eripära ja rahvusvaheliste organite soovitusi. 84. Lisaks võib tekkida vajadus võtta vastu erimeetmed, eelkõige analüüsimeetodid, et vältida tarbijatele esitletud toodete kvaliteedi ja ehtsusega seotud kuritarvitusi. 85. Turustamisstandardite järgimist tuleks kontrollida ning kohustuste täitmata jätmise korral tuleks kohaldada sanktsioone. Selliste kontrollide tegemise eest peaksid vastutama liikmesriigid. 86. Turustamisstandardeid tuleks põhimõtteliselt kohaldada kõigi liidus turustatavate toodete suhtes. 87. Kolmandatest riikidest imporditud toodete suhtes on asjakohane sätestada erieeskirjad, mille kohaselt teatavad kolmandas riigis jõus olevad erisätted võivad õigustada erandite tegemist kõnealustest turustamisstandarditest, kui on tagatud nende sätete samaväärsus liidu õigusaktidega. 88. Võiderasvadega seoses on asjakohane kehtestada liikmesriikidele võimalus säilitada või võtta vastu teatavad kvaliteeditasemeid käsitlevad riiklikud eeskirjad. 89. Veini käsitlevaid sätteid tuleks kohaldada aluslepingu artikli 218 alusel sõlmitud lepinguid arvestades. 90. On asjakohane kehtestada eeskirjad veiniviinamarjasortide liigitamise kohta, mille kohaselt peaksid liikmesriigid, kelle veinitoodang on suurem kui 50 000 hektoliitrit aastas, jätkuvalt vastutama selliste veiniviinamarjasortide liigitamise eest, millest nende territooriumil võib veini valmistada. Teatavad veiniviinamarjasordid tuleks seejuures kõrvale jätta. 91. Asjakohane oleks kindlaks määrata teatavad veinivalmistustavad ja veini tootmisega seotud piirangud, eelkõige seoses kupaažiga ja teatavatest kolmandatest riikidest pärit viinamarjavirrete, viinamarjamahla ja värskete viinamarjade sortide kasutamisega. Rahvusvaheliste standardite täitmiseks peaks komisjon üldreeglina lähtuma Rahvusvahelise Veiniameti (OIV) soovitatud veinivalmistustavadest. 92. Veinisektori puhul peaks liikmesriikidel olema lubatud piirata teatavate veinivalmistustavade kasutamist või välistada nende kasutamine ning näha ette rangemad piirangud oma territooriumil valmistatava veini suhtes, samuti kasutada kindlaks määratavate tingimuste alusel katseliselt veinivalmistustavasid, mille kasutamiseks ei ole veel luba antud. 93. Kvaliteetveinide kontseptsiooni aluseks on liidus muu hulgas veini geograafilise päritoluga seonduvad eriomadused. Tarbijate teavitamiseks tähistatakse selliseid veine kaitstud päritolunimetuste ja geograafiliste tähistega. Selleks et asjaomaste toodete kvaliteediga seonduvaid väiteid toetaks läbipaistev ja üksikasjalikum raamistik, tuleks luua süsteem päritolunimetuse ja geograafilise tähise registreerimistaotluste läbivaatamiseks kooskõlas lähenemisviisiga, mis järgib toiduainete (välja arvatud vein ja kanged alkohoolsed joogid) suhtes kohaldatavat liidu horisontaalset kvaliteedipoliitikat, mis on kehtestatud nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta[13]. 94. Päritolunimetuse või geograafilise tähisega veinide eriliste kvaliteediomaduste säilitamiseks tuleks anda liikmesriikidele õigus kohaldada sellega seoses rangemaid eeskirju. 95. Selleks et veinide päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid saaks liidu kaitse alla võtta, tuleks neid liidu tasandil tunnustada ja need registreerida. Vastavate nimede kooskõla tagamiseks käesolevas määruses sätestatud tingimustega peaksid taotlusi vaatama läbi asjaomaste liikmesriikide ametiasutused, seejuures tuleks järgida vastavust minimaalsetele üldsätetele, sealhulgas siseriiklikule vastuväidete esitamise menetlusele. Järgnevalt peaks komisjon kõnealused otsused läbi vaatama, et välistada ilmsed vead taotlustes ja tagada taotluste vastavus käesoleva määruse tingimustele ning võtta arvesse muude kui taotlevate liikmesriikide sidusrühmade huve. 96. Tuleks kaitsta kolmandate riikide selliseid päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid, mis on ka päritolumaal kaitstud. 97. Registreerimismenetlus peaks kõikidel füüsilistel või juriidilistel isikutel, kellel on liikmesriigi või kolmanda riigi vastu õigustatud huvi, võimaldama vastuväidet esitades oma õigusi kasutada. 98. Registreeritud päritolunimetused ja geograafilised tähised peaksid olema kaitstud selliste kasutusviiside eest, millega seoses kasutatakse põhjendamatult ära nõuetele vastavate toodete saavutatud mainet. Ausa konkurentsi edendamiseks ja tarbijate eksitamise vältimiseks peaks kaitse laienema ka toodetele ja teenustele, mida käesolevas määruses ei käsitleta, sealhulgas aluslepingu I lisas nimetamata toodetele ja teenustele. 99. Liidus kasutatakse traditsiooniliselt teatavaid nimetusi, mis annavad tarbijatele sellist teavet veinide eriomaduste ja kvaliteedi kohta, mis täiendab päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste abil antavat teavet. Siseturu toimimise ja ausa konkurentsi tagamiseks ning tarbijate eksitamise vältimiseks peaks olema võimalik nimetatud traditsioonilisi nimetusi liidus kaitse alla võtta. 100. Käesoleva määrusega hõlmatud veinisektori toodete kirjeldamine, nimetamine ja esitusviis võib nende turustamisvõimalusi märkimisväärselt mõjutada. Veinisektori toodete märgistust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide erinevused võivad takistada siseturu sujuvat toimimist. Seega tuleks kehtestada eeskirjad, mis arvestavad tarbijate ja tootjate õigustatud huviga. Seepärast on asjakohane näha ette liidu märgistamiseeskirjad. 101. Kui tekivad või on oht, et tekivad piimatoodete ülejäägid, mis põhjustaksid või võiksid põhjustada turul tõsise tasakaalutuse, võib toetust anda liidus toodetud loomasöödaks kasutatava lõssi ja lõssipulbri puhul. Eeskirjad kaseiini ja kaseinaatide kasutamise kohta juustu tootmisel on ette nähtud selleks, et heastada selle toetuskava võimalikke ebasoodsaid mõjusid, võttes arvesse ohtu juustule, mis kaasneb kaseiini ja kaseinaatidega asendamisega, ja püüdes sel moel turgu stabiliseerida. 102. Käesolev määrus keskendub poliitiliste eesmärkide saavutamiseks eri liiki organisatsioonidele, seda eelkõige asjakohaste toodete turgude stabiliseerimiseks ning nende kvaliteedi parandamiseks ja tagamiseks ühismeetmete kaudu. Määruse (EÜ) nr 1234/2007 asjakohased sätted põhinevad organisatsioonidel, mida liikmesriigid on tunnustanud või teatavatel tingimustel on neid tunnustanud komisjon. Need sätted tuleks säilitada. 103. Tootjaorganisatsioonide ja nende ühenduste mõju täiendavaks suurendamiseks puu- ja köögiviljasektoris ja turu soovitava tasakaalu tagamiseks tuleks liikmesriikidel teatavatel tingimustel võimaldada laiendada oma piirkonna mitteliikmetest tootjatele eelkõige tootmist, turustamist ja keskkonnakaitset käsitlevaid eeskirju, mille on oma liikmete jaoks vastu võtnud selle piirkonna tootjaorganisatsioon või nende organisatsioonide liit. 104. Puu- ja köögiviljasektoris peaks olema eelkõige võimalik tunnustada organisatsioone, kes tõestavad piisavat esindatust ning tegutsevad aluslepingu artikli 39 eesmärkide nimel. Tootjaorganisatsioonide või nende liitude vastuvõetud eeskirjade laiendamise ja sellisest laiendamisest tulenevate kulude jagamise sätteid tuleks eesmärkide sarnasust arvestades kohaldada samuti tootmisharudevaheliste organisatsioonide suhtes. Sarnast lähenemisviisi tuleks kohaldada tubakasektori tootmisharudevaheliste organisatsioonide suhtes. 105. [Tootmise mõistliku arengu ja piimatootjatele rahuldava elatustaseme tagamiseks tuleks parandada nende läbirääkimispositsiooni töötlejatega, mille tulemusel jaguneks lisandväärtus tarneahelas ühtlasemalt. Seega tuleks ühise põllumajanduspoliitika eesmärkide saavutamiseks võtta aluslepingu artikli 42 ja artikli 43 lõike 2 alusel vastu säte, mis võimaldaks põllumajandustootjatest või nende ühendustest koosnevatel tootjaorganisatsioonidel pidada meiereidega oma liikmete ühise toodangu või selle osa suhtes läbirääkimisi lepingutingimuste, sealhulgas hinna üle. Piimaturul tõhusa konkurentsi säilitamiseks tuleks selle võimaluse suhtes kohaldada asjakohaseid koguselisi piirnorme. Seega peaksid need tootjaorganisatsioonid olema tunnustatavad ÜTK alusel. 106. Mõnes sektoris on tootmisharudevaheliste organisatsioonide eeskirjad ELi tasandil juba kehtestatud. Nendel organisatsioonidel võib olla oluline tähtsus tarneahelas osalejate vahelise dialoogi algatamisel, parimate tavade edendamisel ja turu läbipaistvuse suurendamisel Piima- ja piimatootesektoris tuleks selliseid eeskirju kohaldada võrdselt sätetega, milles selgitatakse nende organisatsioonide seisundit konkurentsiõiguse alusel, tagades samas, et nendega ei moonutataks konkurentsi ega siseturgu ega mõjutataks ühise turukorralduse toimimist.] 107. Teatavates sektorites peale nende, mille suhtes on kehtivate eeskirjadega sätestatud tootjaorganisatsioonide või tootmisharudevaheliste organisatsioonide tunnustamine, võivad liikmesriigid soovida selliseid siseriiklikul õigusel põhinevaid organisatsioone tunnustada, kui liidu õigus seda võimaldab. 108. Liidu ühtne turg sisaldab kauplemissüsteemi liidu välispiiridel. Kauplemissüsteem peaks hõlmama imporditollimakse ja eksporditoetusi ning peaks põhimõtteliselt liidu turgu stabiliseerima. Kauplemissüsteem peaks põhinema mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus võetud kohustustel. 109. Kaubavoogude järelevalve on eelkõige haldusküsimus, mis tuleks lahendada paindlikult. Tuleks teha litsentsinõuete kehtestamise otsus, võttes arvesse litsentside vajalikkust asjakohaste turgude korraldamise ning eelkõige kõnealuste toodete impordi järelevalve seisukohalt. 110. Põllumajandustoodetele Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) lepingute kohaselt kehtivad tollimaksud on suures osas sätestatud ühises tollitariifistikus. Mõne teravilja- ja riisisektori toote kohta on aga lisamehhanismide kasutuselevõtu tõttu vaja ette näha erandite tegemise võimalus. 111. Selleks et vältida või kõrvaldada kahjulikke mõjusid liidu turul, mis võivad tuleneda teatavate põllumajandustoodete impordist, tuleks selliste toodete impordi puhul kohaldada täiendavat tollimaksu, juhul kui teatavad tingimused on täidetud.. 112. Teatavatel tingimustel on asjakohane avada ja hallata imporditariifikvoote, mis tulenevad kooskõlas aluslepinguga sõlmitud rahvusvahelistest lepingutest või muudest õigusaktidest. 113. Segude impordimaksude eesmärk on tagada teravilja, riisi ja purustatud riisi segude importimisel kohaldatava maksusüsteemi nõuetekohane toimimine. 114. Käesolevas määruses on kindlaks määratud traditsiooniline tarnevajadus suhkru rafineerimiseks turustusaasta kohta. Selleks et tagada rafineerimistööstuse varustamine liidus, tuleks rafineerimiseks ette nähtud suhkru impordilitsentse reserveerida täiskoormusega rafineerimistehastele iga turustusaasta esimese kolme kuu jooksul traditsioonilise tarnevajadusega ettenähtud piirides. 115. Selleks et keelatud kultuurid ei saaks häirida kiu tootmiseks kasvatatava kanepi turu ühist korraldust, tuleks käesolevas määruses sätestada imporditud kanepi ja kanepiseemnete kontroll, tagamaks et kõnealused saadused pakuksid tetrahüdrokannabinooli sisalduse suhtes teatavaid garantiisid. Lisaks tuleks jätkata muul otstarbel kui külvamiseks imporditud kanepiseemnete suhtes kasutatavat kontrollsüsteemi, mis näeb ette asjaomaste importijate heakskiitmise süsteemi. 116. Tollimaksusüsteem võimaldab loobuda kõikidest muudest kaitsemeetmetest liidu välispiiril. Erandlikel asjaoludel võib siseturu- ja tollimaksumehhanism osutuda ebapiisavaks. Sellisel juhul peaks liit saama viivitamata võtta kõik vajalikud meetmed, et liidu turg ei jääks võimalike häirete puhul kaitseta. Kõnealused meetmed peaksid olema kooskõlas liidu rahvusvaheliste kohustustega. 117. Tuleks ette näha võimalus keelata sees- ja välistöötlemise korra kasutamine. Seega on asjakohane võimaldada sellistes olukordades sees- ja välistöötlemise korra kasutamine peatada. 118. Kolmandatesse riikidesse ekspordil selliste toetuste määramine, mis põhinevad liidu ja maailmaturuhinna vahel ning mille puhul piirdutakse liidu WTO kohustustega, peaks kaitsma liidu osalemist käesoleva määruse reguleerimisalasse jäävate teatavate toodete rahvusvahelises kaubanduses. Subsideeritud ekspordi suhtes tuleks rakendada väärtuselisi ja koguselisi piiranguid. 119. Väärtuspiirangute järgimine tuleks tagada toetuste määramise ajal, kontrollides makseid EAGFi eeskirjade alusel. Järelevalvet võib hõlbustada eksporditoetuste kohustuslik eelkinnitamine, lubades diferentseeritud toetuste puhul võimalust muuta ettenähtud sihtkohta geograafilises piirkonnas, mille suhtes kehtib ühtne eksporditoetuse määr. Sihtkoha muutmise korral tuleks maksta tegeliku sihtkoha suhtes kehtivat toetust, mis ei või olla suurem kui alguses ettenähtud sihtkoha suhtes kohaldatav summa. 120. Koguselistele piirangutele vastavuse peaks tagama usaldusväärne ja tõhus järelevalvesüsteem. Selleks tuleks eksporditoetuse andmiseks nõuda ekspordilitsentsi. Eksporditoetust tuleks anda kasutatavate piirnormide ulatuses iga asjaomase toote konkreetse olukorra põhjal. Sellest eeskirjast võiks erandeid lubada üksnes aluslepingu I lisas loetlemata töödeldud toodete puhul, mille suhtes koguselisi piiranguid ei kohaldata. Tuleks sätestada erandid halduseeskirjadest kõrvalekaldumise puhuks, kui eksporditoetustega kaetud eksport ei ületa tõenäoliselt ette nähtud koguseid. 121. Elusveiste ekspordi korral tuleks eksporditoetuste andmine ja väljamaksmine ette näha üksnes juhul, kui järgitakse loomade heaolu, eelkõige loomade kaitset transportimisel käsitlevate liidu õigusaktide sätteid. 122. Kui põllumajandustooted vastavad teatavatele spetsifikatsioonidele ja/või hinnatingimustele, võivad need kolmandates riikides kuuluda impordi erirežiimi alla. Sellise süsteemi nõuetekohase kohaldamise tagamiseks on vajalik halduskoostöö importiva kolmanda riigi ja liidu asutuste vahel. Selleks peaks toodetele olema lisatud liidus välja antud sertifikaat. 123. Lillesibulate eksport kolmandatesse riikidesse on liidule märkimisväärse majandusliku tähtsusega. Sellise ekspordi jätkamist ja arendamist võib tagada hindade stabiliseerimisega kõnealuses kaubanduses. Seepärast tuleks käesolevas määruses sätestada kõnealuste toodete jaoks ekspordi miinimumhinnad. 124. Aluslepingu artikli 42 kohaselt kohaldatakse aluslepingu konkurentsieeskirju käsitleva peatüki sätteid põllumajandussaaduste tootmise ja nendega kauplemise suhtes ainult ulatuses, mis on liidu õigusaktidega kindlaks määratud aluslepingu artikli 43 lõigete 2 ja 3 raames ning vastavalt nendes lõigetes ette nähtud menetlusele. Riigiabisätted on suures osas kuulutatud kohaldatavaks. Eelkõige aluslepingust tulenevate eeskirjade kohaldamine ettevõtjate suhtes on lisaks määratletud nõukogu 24. juuli 2006. aasta määruses (EÜ) nr 1184/2006, millega kohaldatakse teatavaid konkurentsieeskirju põllumajandustoodete ja -saaduste tootmise ja nendega kauplemise suhtes[14]. Tulenevalt eesmärgist luua üks kõikehõlmav turupoliitika eeskirjade kogumik, tuleks käesolevas määruses sätestada asjakohased eeskirjad. 125. Aluslepingu artiklis 101 osutatud kokkuleppeid, otsuseid ja kooskõlastatud tegevust käsitlevaid, samuti turgu valitseva seisundi kuritarvitamisega seotud konkurentsieeskirju tuleks põllumajandustoodete ja -saaduste tootmise ja nendega kauplemise suhtes kohaldada sel määral, et nende kohaldamine ei takistaks põllumajandusturgude riigisisese korralduse toimimist ega ohustaks ühise põllumajanduspoliitika eesmärkide saavutamist. 126. Eriline lähenemine tagatakse sellistele põllumajandustootjate ühendustele, kelle esmane eesmärk on põllumajandustoodete ja -saaduste ühistootmine või -turustamine või ühiste seadmete kasutamine, välja arvatud siis, kui selline ühistegevus välistab konkurentsi või ohustab aluslepingu artikli 39 eesmärkide saavutamist. 127. Ühise põllumajanduspoliitika arengu ohustamise vältimiseks ning selleks, et tagada kõnealuste ettevõtete mittediskrimineeriv kohtlemine ja õiguskindlus, peaks ainult komisjon, kelle otsuseid on pädev läbi vaatama Euroopa Kohus, olema volitatud otsustama, kas aluslepingu artiklis 101 osutatud kokkulepped, otsused ja kooskõlastatud tegevus on ühise põllumajanduspoliitika eesmärkidega kooskõlas. 128. Riikliku abi andmine kahjustaks ühistel hindadel põhineva ühtse turu nõuetekohast toimimist. Seepärast tuleks käesoleva määrusega hõlmatud toodete suhtes kohaldada aluslepingu riigiabi käsitlevaid sätteid. Teatavates olukordades tuleks lubada erandeid. Selliste erandite kohaldamiseks peaks aga komisjon koostama olemasolevate, uute või kavandatavate riiklike toetuste nimekirja, andma liikmesriikidele asjakohast nõu ja pakkuma välja neile sobivaid meetmeid. 129. Soome ja Rootsi võivad nende ühinemisest alates põhjapõtrade ja põhjapõdratoodete tootmise ja turustamise erilise majandusliku olukorra tõttu neid tegevusi toetada. Lisaks võib Soome oma eriliste kliimatingimuste tõttu anda komisjoni loal toetust ainult Soomes toodetavate seemnete ja teraviljaseemnete teatavate koguste tootmiseks. 130. Selleks et lahendada õigustatud erakorralisi olukordi ka pärast toetusprogrammides ettenähtud erakorralise destilleerimismeetme üleminekuperioodi lõppu aastal 2012, peaksid liikmesriigid olema suutelised osutama abi erakorraliseks destilleerimiseks, järgides üldist eelarvelist piirangut, mis on 15 % liikmesriigi riikliku toetusprogrammi vastava aastaeelarve suurusest. Enne sellise abi andmist tuleb sellest teatada komisjonile ja see tuleb käesoleva määruse alusel heaks kiita. 131. Liikmesriikides, kus suhkrukvoote on oluliselt vähendatud, esineb suhkrupeedikasvatajatel tõsiseid kohandamisprobleeme. Sellistel juhtudel ei ole määruses (EÜ) nr 73/2009 sätestatud suhkrupeedikasvatajatele antav liidu üleminekutoetus piisav suhkrupeedikasvatajate raskuste täielikuks lahendamiseks. Seetõttu tuleks liikmesriikidel, kes on nõukogu 20. veebruari 2006. aasta määruse (EÜ) nr 318/2006 (suhkrusektori turgude ühise korralduse kohta)[15] III lisas 20. veebruaril 2006 kindlaksmääratud suhkrukvoote vähendanud rohkem kui 50 %, lubada anda suhkrupeedikasvatajatele liidu üleminekuabi kohaldamise perioodil riigiabi. Tagamaks, et liikmesriigid ei annaks riigiabi oma suhkrupeedikasvatajate vajadusi ületavas ulatuses, peaks asjaomase riigiabi kogusumma kindlaksmääramine jätkuvalt sõltuma komisjoni heakskiidust, välja arvatud Itaalia puhul, kus toetuse maksimumvajadust kõige tootlikuma suhkrupeedikasvataja osas reformijärgsete turutingimustega kohanemiseks on hinnatud 11 eurole ühe tonni toodetud suhkrupeedi kohta. Lisaks tuleks Itaalia eeldatavate eriprobleemide tõttu säilitada kord, mis võimaldab suhkrupeedikasvatajatel saada otsest või kaudset riigiabi. 132. Soomes sõltub suhkrupeedikasvatus erilistest geograafilistest ja kliimatingimustest, mis mõjutavad suhkrupeedikasvatust ebasoodsalt lisaks suhkrureformi üldistele mõjudele. Kõnealusel liikmesriigil tuleks lubada anda oma suhkrupeedikasvatajatele püsivat riigiabi piisavas summas. 133. Erieeskirjad, mille alusel võimaldatakse Saksamaal anda Saksamaa alkoholimonopoli raames riigiabi, pidid aeguma 31. detsembril 2010. Monopoli müügimahud on alates 2003. aastast vähenenud ning piiritusetehased ja neile toorainet tarnivad väikesed ja keskmise suurusega põllumajandusettevõtted on asunud tegema ettevalmitusi vabal turul tegutsemiseks. Kuna kõnealuse kohandamise lihtsustamiseks on vaja rohkem aega, oleks vaja monopoli järkjärgulist kaotamise protsessi pikendada ning anda kõnealustele abisaajatele abi kuni 31. detsembrini 2013. Mõned kindlakoguselise toodanguga väikepiiritusetehased, saagidestilleerijad ja puuviljaühistute piiritusetehased, kes aitavad kohalikku toorainet kasutades kaasa traditsioonilise maastiku ja bioloogilise mitmekesisuse säilitamisele, peaksid jätkuvalt saama monopoli kaudu riigiabi kuni selle korralduse lõpliku kaotamiseni 31. detsembril 2017. Seepärast peaks Saksamaa esitama järkjärgulise lõpetamise kava alates 2013. aastast. 134. Kui liikmesriik soovib oma territooriumil toetada meetmeid piima ja piimatoodete tarbimise edendamiseks liidus, tuleks piimatootjatele ette näha selliste meetmete rahastamisvõimalus riigi tasandil kehtiva müügiedendustasu kaudu. 135. [Ametlikke kirjalikke lepinguid käsitlevate ELi õigusaktide puudumisel võivad liikmesriigid teha oma lepinguõiguse raames selliste lepingute kasutamise kohustuslikuks tingimusel, et ei rikuta ELi õigust ning tagatakse siseturu ja ühise turukorralduse nõuetekohane toimimine. Arvestades kõnealuses valdkonnas valitseva olukorra ebaühtlust ELis, peaks selliste otsuste tegemine jääma subsidiaarsuse huvides liikmesriikide pädevusse. Lepingute asjakohaste miinimumnõuete ning siseturu ja ühise turukorralduse nõuetekohase toimimise tagamiseks tuleb ELi tasandil siiski kehtestada lepingute kasutamise peamised tingimused. Kuna mõne piimaühistu põhikirjas võib sarnase mõjuga punkt juba olemas olla, tuleb selline ühistu lihtsuse huvides lepingutele kehtestatud nõuetest vabastada. Sellise süsteemi tulemuslikkuse tagamiseks peab leping kehtima võrdselt ka juhtudel, kus vahendajad koguvad põllumajandustootjatelt piima ja viivad selle töötlejale.] 136. Liidu turgude praeguse olukorra ja arenguväljavaadete kohta on vaja piisavalt teavet. Seetõttu tuleks ette näha kõikide liidus kasvatatud humala tarnelepingute registreerimine. 137. Viinamarjakasvatusvõimaluste paremaks haldamiseks peaksid liikmesriigid esitama komisjonile istandusregistril põhineva tootmisvõimsuse ülevaate. Et innustada liikmesriike ülevaadet esitama, tuleb ümberkorraldus- ja muutmistoetust anda üksnes nendele liikmesriikidele, kes on kõnealuse ülevaate esitanud. Veiniviinamarjade, viinamarjavirde ja veini tootjad peaksid esitama saagideklaratsiooni, et vastavate poliitiliste ja haldusotsuste tegemiseks vajalik teave oleks kättesaadav. Liikmesriikidel peaks olema võimalus nõuda, et ka veiniviinamarjade hulgikauplejad deklareeriksid igal aastal viimasest saagist turustatud kogused. Viinamarjavirde ja veini tootjad ning hulgikauplejad, kes ei ole jaemüüjad, peavad deklareerima oma viinamarjavirde ja veini varud. 138. Asjakohaste toodete jälgitavuse rahuldava taseme tagamiseks, eelkõige tarbijakaitse huvides, tuleks sätestada, et kõikidel käesoleva määrusega hõlmatud veinisektori toodetel peaks liidus ringeldes olema saatedokument. 139. On asjakohane näha teatavatel tingimustel ja teatavate toodete osas ette meetmed juhtudeks, kus siseturuhindade olulise muutumise või maailmaturu noteeringute või hindade tõttu on tekkinud või võivad tekkida häired. 140. Käesoleva määruse järgimise eest peaksid vastutama liikmesriikide ametiasutused ning tuleks kehtestada vastav kord, et komisjonil oleks võimalik jälgida ja tagada määruse järgimist eelkõige veinisektori puhul. 141. On vaja kasutusele võtta põllumajandusliku päritoluga etüülalkoholi käsitlevate erimeetmete raamistik, mis võimaldaks turujärelevalve eesmärgil koguda majandusandmeid ja analüüsida statistilist teavet. Kuivõrd põllumajandusliku päritoluga etüülalkoholi turg on seotud etüülalkoholituruga üldiselt, tuleb kättesaadavaks teha ka muu kui põllumajandusliku päritoluga etüülalkoholi turgu käsitlev teave. 142. Käesoleva määruse kohaldamisest tulenevate kohustustega seotud liikmesriikide kulutused peaks kandma liit vastavalt nõukogu 21. juuni 2005. aasta määrusele (EÜ) nr 1290/2005 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta[16]. 143. Määrusega (EÜ) nr 1698/2005 ettenähtud rahaliste vahendite suurendamiseks veinisektoris tuleks kehtestada vahendite järkjärguline ülekandmine kõnealuse määruse kohaste meetmete eelarvesse, kui vastavad summad on piisavalt olulised. 144. Komisjonile tuleks anda volitused võtta vajalikud meetmed, et lahendada eriomaseid praktilisi küsimusi eriolukorras. 145. Kuna põllumajandustoodete ühisturud arenevad pidevalt, peaksid liikmesriigid ja komisjon üksteist oluliste arengutega kursis hoidma ning võtma vastu asjakohastest arengutest ja andmetest teavitamise viisid. 146. Et vältida käesoleva määrusega ettenähtud soodustuste kuritarvitamist, ei tohiks neid soodustusi anda või tuleks nende andmine lõpetada, kui leitakse, et mis tahes soodustuste saamise tingimused on loodud kunstlikult vastupidiselt käesoleva määruse eesmärkidele. 147. Käesolevas määruses sätestatud kohustuste täitmise tagamiseks tuleks teostada kontrolle ning kohustuste täitmata jätmise korral tuleks kohaldada haldusmeetmeid ja -karistusi, lisaks on vaja eeskirju seoses tagatiste esitamise ja vabastamisega, et tagada ühise turukorralduse nõuetekohane haldamine ÜPP raames Kõnealused sätted peaksid sisaldama alusetute maksete tagasinõudmist ning käesoleva määruse kohaldamisest tulenevaid liikmesriikide aruandluskohustusi. 148. Määruse (EÜ) nr 1234/2007 kohaselt aeguvad mitmed sektoripõhised turukorraldusmeetmed 2012. aastal Pärast määruse (EÜ) nr 1234/2007 kehtetuks tunnistamist tuleks asjakohaseid sätteid kohaldada jätkuvalt kuni vastavate kavade lõppemiseni. 149. Õiguskindluse tagamiseks turustamiseeskirjade kohaldamisel peaks komisjon kindlaks määrama kuupäeva, mil määruse (EÜ) nr 1234/2007 teatavaid sätteid vastavas sektoris enam ei kohaldata. 150. Selleks et tagada puu- ja köögiviljasektoris sujuv üleminek määrusega (EÜ) nr 1234/2007 kehtestatud korraldustelt käesoleva määruse sätetele, tuleks komisjonile anda õigus vastu võtta üleminekumeetmeid. 151. Käesolevat määrust tuleks kohaldada alates selle jõustumisest. Siiski tuleks üldist turustamisstandardit käsitlevat sätet kohaldada üksnes alates [üks aasta pärast määruse jõustumist]. 152. [Seoses lepinguliste suhetega piima- ja piimatootesektoris on käesolevas määruses sätestatud meetmed piimaturu praegustes majandustingimustes ja tarneahela praeguse struktuuri puhul õigustatud. Selleks et meetmete mõju oleks täielik, tuleks neid kohaldada piisavalt pika aja jooksul (nii enne kui ka pärast piimakvootide kaotamist). Kuna meetmed on oma olemuselt siiski ulatuslikud, peaksid need olema ajutised ja kuuluma läbivaatamisele, et hinnata nende toimet ja kohaldamise jätkamise vajalikkust. Seda tuleks käsitleda komisjoni aruannetes piimaturu arengute kohta ning need peaksid hõlmama võimalikke ettepanekuid põllumajandustootjate julgustamiseks sõlmida ühistootmislepinguid; aruanded esitatakse 30. juuniks 2014 ja 31. detsembriks 2018,] ON VÕTNUD VASTU KÄESOLEVA MÄÄRUSE: SISUKORD EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ÜTK määrus) 1 SELETUSKIRI 2 1. ETTEPANEKU TAUST 2 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED 4 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG 5 4. MÕJU EELARVELE 6 5. TÄIENDAV TEAVE 6 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ÜTK määrus) 7 I OSA SISSEJUHTAVAD SÄTTED 37 II OSA SISETURG 40 I JAOTIS TURUSEKKUMINE 40 I PEATÜKK Riiklik sekkumine ja eraladustamine 40 I jagu Riikliku sekkumise ja eraladustamise sissejuhatavad sätted 40 II jagu Riiklik sekkumine 42 I alajagu Üldsätted 42 II alajagu Kokkuostu avamine 43 III alajagu Sekkumishinnad 44 IV alajagu Sekkumisvarude müük 45 [V alajagu Liidus enim puudust kannatavatele isikutele jaotamine 46 III jagu Eraladustamine 50 I alajagu Kohustuslik abi 50 II alajagu Vabatahtlik abi 50 IV jagu Riiklik sekkumise ja eraladustamise ühissätted 52 I alajagu ÜLDSÄTTED 52 II alajagu Rümpade klassifitseerimise erisätted 57 II PEATÜKK Sekkumise erimeetmed 59 I jagu Erandlikud turutoetusmeetmed 59 II jagu Teravilja- ja riisisektori meetmed 61 III jagu Suhkrusektori meetmed 61 IV jagu Pakkumise kohandamine 65 III PEATÜKK Tootmise piiramise süsteemid 66 I jagu Üldsätted 66 II jagu Suhkur 66 I alajagu Kvootide määramine ja haldamine 66 II alajagu Kvootide ületamine 68 III jagu Piim 70 I alajagu Üldsätted 70 II alajagu Kvootide määramine ja haldamine 72 III alajagu Kvootide ületamine 77 IV jagu Menetluseeskirjad seoses suhkru- ja piimakvootidega 80 I alajagu Menetluseeskirjad seoses suhkrukvootidega 80 II alajagu Menetluseeskirjad seoses piimakvootidega 81 V jagu Veinisektori tootmisvõimsus 83 I alajagu Istutusõiguseta rajatud istandused 83 II alajagu Istutusõigus üleminekuajal 85 III alajagu Turustamiseeskirjad veinide ühisturu toimimise parandamiseks ja stabiliseerimiseks 90 IV PEATÜKK Abikavad 91 I jagu Suhkrusektori tootmistoetus 91 II jagu Piima- ja piimatootesektori toetused 92 I alajagu Erikasutuseks antav toetus 92 II alajagu Juustu tootmise tingimused 93 III alajagu Toetus õpilaste varustamiseks piimatoodetega 94 IV jagu Humalasektori toetused 96 V jaotis Oliiviõli ja lauaoliivide sektori toetused 97 VI jagu Puu- ja köögiviljasektori toetused 99 I alajagu Tootjarühmad 99 II alajagu Rakendusfondid ja -kavad 100 III alajagu Koolidele puuvilja jagamise kava 107 VII jagu Veinisektori toetusprogrammid 110 I alajagu Sissejuhatavad sätted 110 II alajagu Toetusprogrammide esitamine ja sisu 111 III alajagu Eritoetusmeetmed 113 IV alajagu Menetlussätted 118 VIII jagu Mesindussektori erisätted 120 IX jagu Siidiussisektori toetused 122 II JAOTIS TURUSTAMISEESKIRJAD JA TOOTJAORGANISATSIOONID 124 [I PEATÜKK Turustamiseeskirjad 124 I jagu Turustamisstandardid 124 I alajagu Sissejuhatavad sätted 124 II alajagu Üldine turustamisstandard 124 III alajagu Sektori- või tootepõhised turustamisstandardid 125 IV alajagu impordi ja ekspordiga seotud turustamisstandardid 131 V alajagu Ühissätted 131 II jagu Päritolunimetused, geograafilised tähised ja veinisektori traditsioonilised nimetused 133 I alajagu Sissejuhatavad sätted 133 II alajagu Päritolunimetused ja geograafilised tähised 133 III alajagu Traditsioonilised nimetused 145 III jagu Märgistamine ja esitlemine veinisektoris 147 II PEATÜKK Tootjaorganisatsioonid, tootmisharudevahelised organisatsioonid, ettevõtjate organisatsioonid 151 I jagu Üldpõhimõtted 151 II jagu Puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsioone, tootmisharudevahelisi organisatsioone ning tootjarühmi käsitlevad eeskirjad 156 I alajagu Tootjaorganisatsioonide põhikiri ja nende tunnustamise eeskirjad 156 II alajagu Tootjaorganisatsioonide liidud ja tootjarühmad 158 III alajagu Eeskirjade laiendamine ühe majanduspiirkonna tootjatele 159 IV alajagu Tootmisharudevahelised organisatsioonid puu- ja köögiviljasektoris 161 III jagu Veinisektori tootjaorganisatsioone ja tootmisharudevahelisi organisatsioone käsitlevad eeskirjad 165 IV jagu Tubakasektori tootmisharudevahelisi organisatsioone käsitlevad eeskirjad 166 [V jagu 167 Tootjaorganisatsioonid piima- ja piimatootesektoris 167 VI jagu Menetluseeskirjad 168 III OSA KAUBANDUS KOLMANDATE RIIKIDEGA 170 I PEATÜKK Üldsätted 170 II PEATÜKK Import 171 I jagu Impordilitsentsid 171 II jagu Imporditollimaksud 174 III jagu Impordikvootide haldamine 178 IV jagu Teatavaid tooteid käsitlevad erisätted 180 I alajagu Teravilja- ja riisisektori impordi erisätted 180 II alajagu Suhkru impordikord 182 III alajagu Kanepi impordi erisätted 183 IV alajagu Humala impordi erisätted 183 V jagu Kaitse ja seestöötlemine 184 III PEATÜKK Eksport 186 I jagu Ekspordilitsentsid 186 II jagu Eksporditoetused 188 III jagu Piima- ja piimatootesektori ekspordikvootide haldamine 193 IV jagu Impordi erirežiim kolmandas riigis 194 V jagu Elustaimede erisätted 194 VI jagu Välistöötlemine 194 IV OSA KONKURENTSIEESKIRJAD 196 I PEATÜKK Ettevõtjate suhtes kohaldatavad eeskirjad 196 II PEATÜKK Riigiabi eeskirjad 201 V OSA MITMETE VÕI ÜKSIKUTE SEKTORITE SUHTES KEHTIVAD ERISÄTTED 205 I PEATÜKK Mitmete sektorite suhtes kehtivad erisätted 205 I jagu Turuhäired 205 II jagu Aruandlus 206 II PEATÜKK ÜKSIKUTE SEKTORITE SUHTES KEHTIVAD ERISÄTTED 207 I jagu Humal 207 II jagu Vein 208 III jagu Piim ja piimatooted 211 IV jagu Etüülalkohol 212 VI OSA ÜLDSÄTTED 214 VII OSA VOLITUSTE DELEGEERIMINE, RAKENDUS-, ÜLEMINEKU- JA LÕPPSÄTTED 218 I PEATÜKK Volituste delegeerimine ja rakendussätted 218 II PEATÜKK Ülemineku- ja lõppsätted 220 I LISA ARTIKLI 1 LÕIKES 1 OSUTATUD TOODETE LOETELU I osa: Teravili 223 II osa: Riis 225 III osa: Suhkur 226 IV osa: Kuivsööt 226 V osa: Seemned 227 VI osa: Humal 228 VII osa: Oliiviõli ja lauaoliivid 228 VIII osa: Kiu tootmiseks kasvatatav lina ja kanep 228 IX osa: Puu- ja köögivili 229 X osa: Töödeldud puu- ja köögiviljasaadused 229 XI osa: Banaanid 232 XII osa: Vein 232 XIII osa: Eluspuud ja muud taimed, taimesibulad, -juured jms; lõikelilled ja dekoratiivne taimmaterjal 233 XIV osa: Toortubakas 233 XV osa: Veise- ja vasikaliha 233 XVI osa: Piim ja piimatooted 234 XVII osa: Sealiha 234 XVIII osa: Lamba- ja kitseliha 235 XIX osa: Munad 235 XX osa: Kodulinnuliha 236 XXI osa: Muud tooted 236 II LISA ARTIKLI 1 LÕIKES 2 OSUTATUD LOETELU TOODETEST, MILLE SUHTES ON KEHTESTATUD ERIMEETMED I osa: Põllumajanduslikku päritolu etüülalkohol 243 II osa: Mesindustooted 243 III osa: Siidiussid 243 III LISA ARTIKLI 2 LÕIKES 1 OSUTATUD MÕISTED I osa: Riisisektorit käsitlevad mõisted 244 II osa: Suhkrusektorit käsitlevad mõisted 247 III osa: Humalasektorit käsitlevad mõisted 248 IV osa: Veinisektorit käsitlevad mõisted 248 V osa: Veise- ja vasikalihasektorit käsitlevad mõisted 251 VI osa: Piima- ja piimatootesektorit käsitlevad mõisted 251 VII osa: Munasektorit käsitlevad mõisted 251 VIII osa: Kodulinnulihasektorit käsitlevad mõisted 251 IX osa: Mesindussektorit käsitlevad mõisted 253 IV LISA ARTIKLI 8 LÕIGETES 1 JA 3 OSUTATUD RIISI JA SUHKRU STANDARDKVALITEET 254 V LISA ARTIKLIS 34 OSUTATUD ELi RÜMPADE KLASSIFITSEERIMISSKAALAD 256 VI LISA ARTIKLIS 50 OSUTATUD SUHKRU, ISOGLÜKOOSI JA INULIINISIIRUPI RIIKLIKUD JA PIIRKONDLIKUD TOOTMISKVOODID alates 2010/2011. turustusaastast 260 VII LISA SUHKRU- VÕI ISOGLÜKOOSIKVOOTIDE ÜLEKANDMISE ÜKSIKASJALIKUD EESKIRJAD VASTAVALT ARTIKLILE 53 I 262 VIII LISA ARTIKLIS 59 OSUTATUD PIIMA JA MUUDE PIIMATOODETE TOOTMISKVOODID 265 IX LISA ARTIKLIS 63 OSUTATUD BAASRASVASISALDUS 267 X LISA ARTIKLI 136 LÕIKES 1 OSUTATUD TOETUSPROGRAMMIDE EELARVE 268 XI LISA ARTIKLI 159 LÕIKES 3 OSUTATUD RAHVUSVAHELISED ORGANISATSIOONID 269 XII LISA ARTIKLIS 163 OSUTATUD TOODETE MÕISTED, NIMETUSED JA MÜÜGINIMETUSED 270 I osa. Kuni 12 kuu vanuste veiste liha 270 I. Määratlus 270 II. Müüginimetused 270 II osa. Viinamarjasaadused 273 III osa. Piim ja piimatooted 279 IV osa. CN-koodi 0401 alla kuuluv inimtoiduks ette nähtud piim 281 V osa. Kodulinnulihasektori tooted 284 VI osa. Võiderasvad 286 VII osa. Oliiviõli ja oliivijääkõli kirjeldused ja määratlused 289 XII lisa liide (osutatud II osas) Viinamarjakasvatusvööndid 290 XIII LISA I osa Rikastamine, hapestamine ja hapetustamine teatavates viinamarjakasvatusvööndites 296 II osa Piirangud 300 XIV LISA TÄIELIK LOETELU EESKIRJADEST, MIDA VÕIB LAIENDADA MITTELIIKMETEST TOOTJATELE VASTAVALT ARTIKLITELE 218 JA 224 302 XV LISA ARTIKLITES 242 JA 244 OSUTATUD RIISI IMPORDITOLLIMAKSUD 303 XVI LISA ARTIKLIS 243 OSUTATUD BASMATI RIISI SORDID 305 XVII LISA TERAVILJA-, RIISI-, SUHKRU-, PIIMA- JA MUNASEKTORI KAUPADE LOETELU ARTIKLI 16 PUNKTI A ALAPUNKTIS II SÄTESTATUD EESMÄRKIDEL JA III OSA III PEATÜKI II JAOS OSUTATUD EKSPORDITOETUSE TAGAMISEKS I osa: Teravili 306 II osa: Riis 309 III osa: Suhkur 311 IV osa: Piim 314 V osa: Munad 317 XVIII LISA SUHKRUT SISALDAVATE KAUPADE LOETELU III OSA III PEATÜKI II JAOS OSUTATUD EKSPORDITOETUSE TAGAMISE EESMÄRGIL 318 XIX LISA ARTIKLI 314 LÕIKES 3 OSUTATUD EELARVEERALDISED MAAELU ARENGUKS VEINITOOTMISPIIRKONDADES 319 XX LISA ARTIKLI 325 LÕIKES 3 OSUTATUD VASTAVUSTABEL 320 I OSASISSEJUHTAVAD SÄTTED Artikkel 1 Reguleerimisala 1. Käesoleva määrusega kehtestatakse toodete turgude ühine korraldus järgmistes sektorites, nagu on täpsemalt sätestatud I lisas: a) teravili, I lisa I osa; b) riis, I lisa II osa; c) suhkur, I lisa III osa; d) kuivsööt, I lisa IV osa; e) seemned, I lisa V osa; f) humal, I lisa VI osa; g) oliiviõli ja lauaoliivid, I lisa VII osa; h) lina ja kanep, I lisa VIII osa; i) puu- ja köögiviljad, I lisa IX osa; j) töödeldud puu- ja köögiviljad, I lisa X osa; k) banaanid, I lisa XI osa; l) vein, I lisa XII osa; m) elustaimed ja lillekasvatustooted, I lisa XIII osa (edaspidi „elustaimesektor”); n) toortubakas, I lisa XIV osa; o) veise- ja vasikaliha, I lisa XV osa; p) piim ja piimatooted, I lisa XVI osa; q) sealiha, I lisa XVII osa; r) lamba- ja kitseliha, I lisa XVIII osa; s) munad, I lisa XIX osa; t) linnuliha, I lisa XX osa; u) muud tooted, I lisa XXI osa. 2. Käesoleva määrusega kehtestatakse erimeetmed järgmiste sektorite suhtes, mis on loetletud ja mõnel juhul täiendavalt määratletud II lisas: a) põllumajandusliku päritoluga etüülalkohol, II lisa I osa (edaspidi „põllumajandusliku päritoluga etüülalkoholi sektor”); b) mesindustooted, II lisa II osa (edaspidi „mesindussektor”); c) siidiussid, II lisa III osa. 3. CN-koodi 0701 alla kuuluva värske või jahutatud kartuli suhtes kohaldatakse IV osa II peatükki. Artikkel 2 Mõisted 1. Käesolevas määruses kasutatakse teatavate sektorite puhul III lisas sätestatud mõisteid. 2. Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: a) „põllumajandustootja” – põllumajandustootja vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli punkti a määratlusele; b) „makseasutus” – liikmesriigi poolt määruse (EÜ) nr 1290/2005 alusel määratud asutus või asutused; c) „sekkumishind” – hind, millega tooted ostetakse riikliku sekkumise korras. Artikkel 3 Turustusaastad Kehtestatakse järgmised turustusaastad: a) banaanisektori puhul jooksva aasta 1. jaanuarist 31. detsembrini; b) 1. aprillist järgmise aasta 31. märtsini järgmiste sektorite puhul: i) kuivsöödasektor; ii) siidiussisektor; c) 1. juulist järgmise aasta 30. juunini järgmiste sektorite puhul: i) teraviljasektor; ii) seemnesektor; iii) oliiviõli ja lauaoliivide sektor; iv) lina- ja kanepisektor; v) piima- ja piimatootesektor; d) veinisektori puhul 1. augustist järgmise aasta 31. juulini; e) riisisektori puhul 1. septembrist järgmise aasta 31. augustini; f) suhkrusektori puhul 1. oktoobrist järgmise aasta 30. septembrini. Puu- ja köögivilja ning töödeldud puu- ja köögiviljasektori eripära arvessevõtmiseks võib komisjon delegeeritud õigusaktidega kehtestada vajaduse korral turustusaastad kõnealuste toodete jaoks. Artikkel 4 Volituste delegeerimine Selleks et võtta arvesse iga sektori eripära ja turuolukorra muutusi, võib komisjon delegeeritud õigusaktidega ajakohastada III lisa I osa mõisteid. Artikkel 5 Rakendamisvolitused Komisjon võib rakendusaktidega: a) määrata kindlaks töötlemise eri etappidel oleva riisi konverteerimiskursi, töötlemiskulud ja kõrvalsaaduste väärtuse; b) võtta kõik vajalikud meetmed seoses konverteerimiskursi kohaldamisega. II OSA SISETURG I JAOTIS TURUSEKKUMINE I PEATÜKKRiiklik sekkumine ja eraladustamine I jaguRiikliku sekkumise ja eraladustamise sissejuhatavad sätted ARTIKKEL 6 Reguleerimisala 1. Käesolevas peatükis sätestatakse eeskirjad, mis käsitlevad vajaduse korral riikliku sekkumise korras toimuvat kokkuostu ning eraladustamisele antavaid toetusi järgmistes sektorites: a) teravili; b) riis; c) suhkur; d) oliiviõli ja lauaoliivid; e) veise- ja vasikaliha; f) piim ja piimatooted; g) sealiha; h) lamba- ja kitseliha. 2. Käesolevas peatükis kasutatakse järgmisi mõisteid: a) „teravili” – liidus koristatud teravili; b) „piim” – liidus toodetud lehmapiim; c) „koor” – otseselt ja ainult piimast saadud koor. Artikkel 7 Liidu päritolu Ilma et see piiraks artikli 6 lõike 2 kohaldamist, ostetakse riikliku sekkumise korras kokku ainult liidu päritolu tooteid ning eraladustusabi antakse ainult liidu päritolu toodetele. Artikkel 8 Võrdlushinnad 1. Toodetele, mille suhtes kohaldatakse artikli 6 lõikes 1 osutatud sekkumismeetmeid, määratakse kindlaks järgmised võrdlushinnad: a) teraviljasektor: 101,31 eurot tonni kohta; b) koorimata riis: 150 eurot tonni kohta standardkvaliteedi korral, nagu on määratletud IV lisa punktis A; c) suhkur: i) valge suhkur: 404,4 eurot tonni kohta 2009/2010. turustusaastal; ii) toorsuhkur: 335,2 eurot tonni kohta 2009/2010. turustusaastal; d) veise- ja vasikalihasektor: 2 224 eurot R3-kvaliteediklassi isasveiste rümba tonni kohta, nagu on sätestatud artikli 34 lõike 1 punktis a osutatud liidu täiskasvanud veiste rümpade klassifitseerimisskaalas; e) piima- ja piimatootesektor: i) 246,39 eurot 100 kg või kohta; ii) 169,80 eurot 100 kg lõssipulbri kohta; f) sealihasektor: 1 509,39 eurot searümba tonni kohta standardkvaliteedi korral, mis on määratletud kaalu ja tailihasisalduse alusel vastavalt artikli 34 lõike 1 punktis b osutatud liidu searümpade klassifitseerimisskaalale järgmiselt: i) 60–120 kg kaaluvad rümbad: E-kvaliteediklass, nagu on sätestatud V lisa punktis B.II; ii) 120–180 kg kaaluvad rümbad: R-kvaliteediklass, nagu on sätestatud V lisa punktis B.II. 2. Vastavalt lõike 1 punktides a ja b sätestatud teravilja ja riisi võrdlushinnad on seotud lattu tarnitud kauba hulgimüügi etapiga enne mahalaadimist. Need võrdlushinnad kehtivad kõikide artiklis 30 osutatud liidu sekkumiskeskuste jaoks. 3. Lõike 1 punkti c alapunktides i ja ii kehtestatud võrdlushinnad kehtivad tehasest hangitud, pakendamata ja standardkvaliteediga suhkru puhul, nagu on määratletud IV lisa punktis B. 4. Käesoleva artikli lõikes 1 kindlaksmääratud võrdlushindu võib muuta aluslepingu artikli 43 lõikes 2 sätestatud korras, võttes arvesse tootmise ja turgude arengut. Artikkel 9 Hinnaaruandlus suhkruturul Komisjon loob rakendusaktidega suhkruturu hindade kohta teabesüsteemi, mis sisaldab suhkruturu hinnatasemete avaldamise süsteemi. Süsteem põhineb valget suhkrut tootvate ettevõtjate või teiste suhkrukaubandusega seotud käitlejate esitatud teabel. Seda teavet käsitletakse konfidentsiaalselt. Komisjon tagab, et avaldatud teave ei võimalda tuvastada üksikute ettevõtjate hindu. II jaguRiiklik sekkumine I ALAJAGU ÜLDSÄTTED ARTIKKEL 10 Riikliku sekkumise tingimustele vastavad tooted Lähtudes käesolevas jaos kehtestatud tingimustest ning lisanõuetest ja -tingimustest, mille komisjon määrab delegeeritud õigusaktidega ja rakendusaktidega kindlaks artiklite 31 ja 32 kohaselt, kohaldatakse riiklikku sekkumist järgmiste toodete suhtes: a) pehme nisu, kõva nisu, oder, mais ja sorgo; b) koorimata riis; c) veise- ja vasikalihasektori värske või jahutatud liha, mis kuulub CN-koodide 0201 10 00 ja 0201 20 20–0201 20 50 alla; d) või, mis on valmistatud liidu tunnustatud ettevõttes otseselt ja ainult pastöriseeritud koorest ning mille piimarasvasisaldus on vähemalt 82 % massist ja maksimaalne veesisaldus 16 % massist; e) pihustuskuivatuse teel piimast saadud kõrgeima kvaliteediga lõssipulber, mis on valmistatud liidu tunnustatud ettevõttes ning mille valgusisaldus on vähemalt 34,0 % rasvata kuivekstrakti massist. II alajaguKokkuostu avamine ARTIKKEL 11 Riikliku sekkumise ajavahemikud Riiklik sekkumine toimub: a) teravilja puhul 1. novembrist 31. maini; b) koorimata riisi puhul 1. aprillist 31. juulini; c) veise- ja vasikaliha puhul kogu turustusaasta jooksul; d) või ja lõssipulbri puhul 1. märtsist 31. augustini. Artikkel 12 Riikliku sekkumise avamine 1. Artiklis 11 osutatud ajavahemike jooksul avatakse riiklik sekkumine: a) pehme nisu puhul; b) kõva nisu, odra, maisi, terasorgo, koorimata riisi, suhkru, või ja lõssipulbri puhul artikli 13 lõikes 1 osutatud sekkumise ülemmäärade ulatuses; c) komisjoni poolt rakendusaktidega ja ilma artikli 323 lõikes 1 osutatud komitee abita veise- ja vasikaliha puhul, kui liikmesriigi või liikmesriigi piirkonna veise- ja vasikaliha keskmine turuhind, mis on registreeritud artikli 34 lõikes 1 osutatud liidu rümpade klassifitseerimisskaala alusel, langeb vaatlusperioodil alla 1 560 euro tonni kohta. 2. Lõike 1 punktis c osutatud riikliku sekkumise veise- ja vasikaliha puhul peatab komisjon rakendusaktidega ja ilma artikli 323 lõikes 1 osutatud komitee abita, kui kõnealuses punktis osutatud tingimusi enam vaatlusperioodil ei täideta. Artikkel 13 Sekkumise piirkogused 1. Riikliku sekkumise korras toimub kokkuost järgmises ulatuses: a) kõva nisu, odra, maisi, terasorgo ja koorimata riisi puhul 0 tonni artikli 11 vastavalt punktis a ja b osutatud ajavahemikul; b) või puhul 30 000 tonni igal artikli 11 punktis d osutatud ajavahemikul; c) lõssipulbri puhul 109 000 tonni igal artikli 11 punktis d osutatud ajavahemikul. 2. Komisjon võib rakendusaktidega otsustada jätkata lõikes 1 osutatud toodete puhul riiklikku sekkumist ulatuses, mis ületab kõnealuses lõikes osutatud koguseid, kui turuolukord ja eelkõige turuhindade areng seda nõuab. III alajaguSekkumishinnad ARTIKKEL 14 Sekkumishinnad 1. Sekkumishind a) pehme nisu puhul on võrdne võrdlushinnaga kuni 3 miljoni tonnini pakutud maksimumkoguse eest sekkumisperioodi kohta, nii nagu on määratud artikli 11 punktis a; b) või puhul 90 % võrdlushinnast artikli 13 lõike 1 punktis b piiritletud koguste eest; c) lõssipulbri puhul on võrdne võrdlushinnaga artikli 13 lõike 1 punktis c piiritletud koguste eest. 2. Komisjon määrab rakendusaktidega ja hankemenetluste teel kindlaks järgmiste toodete sekkumishinnad ja kogused: a) pehme nisu osas pakkumiste puhul, mis ületavad 3 miljoni tonnist maksimumkogust sekkumisperioodi kohta, nii nagu on määratud artikli 11 punktis a; b) kõva nisu, odra, maisi, terasorgo ja koorimata riisi puhul vastavalt artikli 13 lõikele 2; c) veise- ja vasikaliha; d) või puhul artikli 13 lõike 1 punktis b nimetatud ülemmäära ületavad kogused vastavalt artikli 13 lõikele 2 ja e) lõssipulbri puhul artikli 13 lõike 1 punktis c nimetatud ülemmäära ületavad kogused vastavalt artikli 13 lõikele 2. Eriolukordades võib komisjon rakendusaktidega piirata hankemenetlusi liikmesriigiga või liikmesriigi piirkonnaga või määrata sekkumishinnad ja sekkumise kogused kindlaks liikmesriigi või liikmesriigi piirkonna kohta registreeritud keskmiste turuhindade alusel. 3. Lõike 2 kohaste hankemenetluste alusel kindlaksmääratud maksimaalne kokkuostuhind ei tohi olla: a) teravilja ja koorimata riisi puhul kõrgem kui vastav sekkumishind; b) veise- ja vasikaliha puhul kõrgem kui liikmesriigis või liikmesriigi piirkonnas registreeritud keskmine turuhind, mida on suurendatud summa võrra, mille komisjon määrab rakendusaktidega kindlaks objektiivsete kriteeriumide alusel; c) või puhul kõrgem kui 90 % võrdlushinnast; d) lõssipulbri puhul kõrgem kui võrdlushind. 4. Lõigetes 1, 2 ja 3 osutatud sekkumishind a) ei piira teravilja puhul kvaliteedist tulenevat hinna tõstmist või alandamist ning b) koorimata riisi puhul vastavalt tõstetakse või alandatakse hinda, kui makseasutusele pakutavate toodete kvaliteet erineb IV lisa punktis A määratletud standardkvaliteedist. Lisaks võib komisjon delegeeritud õigusaktidega kindlaks määrata sekkumishinna tõstmised ja alandamised, et tagada tootmise suunatus teatavatele sortidele. IV alajaguSekkumisvarude müük ARTIKKEL 15 Üldpõhimõtted Riiklikesse sekkumisladudesse ostetud toodete müük toimub viisil, millega välditakse turuhäireid, tagatakse ostjate võrdne ligipääs kaupadele ja võrdne kohtlemine ning mis vastab aluslepingu artikli 218 kohaselt sõlmitud lepingutest tulenevatele kohustustele. Artikkel 16 Suhkru müük Riikliku sekkumise korras kokkuostetud suhkrut võivad makseasutused müüa ainult hinnaga, mis on kõrgem selleks turustusaastaks kindlaksmääratud võrdlushinnast, mil müük toimub. Selleks et tagada spetsiaalsed võimalused sekkumisvarude müügiks ilma turgu häirimata, võib komisjon delegeeritud õigusaktidega otsustada, et makseasutused a) võivad müüa suhkrut esimeses lõigus osutatud võrdlushinnaga võrdse või sellest madalama hinnaga, kui suhkrut kasutatakse: i) loomasöödaks või ii) ekspordiks kas lisatöötluseta või aluslepingu I lisas loetletud toodeteks või käesoleva määruse XVIII lisa III osas loetletud toodeteks töödelduna või iii) artiklis 55 osutatud tööstuslikuks otstarbeks; b) peavad tegema nende käes hoitava töötlemata suhkru inimtarbimiseks kättesaadavaks liidu siseturul või heategevusorganisatsioonide jaoks, keda on tunnustanud asjaomane liikmesriik või komisjon (juhul kui liikmesriik ei ole ühtegi sellist organisatsiooni tunnustanud), kehtivast võrdlushinnast madalama hinnaga või tasuta jagamiseks konkreetsete hädaabioperatsioonide raames. [V alajaguLiidus enim puudust kannatavatele isikutele jaotamine ARTIKKEL 17 Toiduabi jaotamise programm liidus enim puudust kannatavatele isikutele 1. Kehtestatakse programm, mille kohaselt võib toiduaineid jaotada liidus enim puudust kannatavatele isikutele liikmesriikide määratud organisatsioonide kaudu. Sel eesmärgil tehakse kättesaadavaks sekkumisvarude tooted või, kui toiduabi jaotamise programmiga sobivaid sekkumisvarusid ei ole, ostetakse toiduained turult. Esimeses lõikes sätestatud abiprogrammis tähendab mõiste „enim puudust kannatavad isikud” füüsilisi isikuid (üksikisikud, perekonnad või sellistest isikutest koosnevad rühmad), kelle sõltuv sotsiaalne ja rahaline olukord on riikide pädevate ametiasutuste poolt vastu võetud abikõlblikkuskriteeriumide põhjal kindlaks määratud või tuvastatud või on selle üle otsustatud määratud organisatsioonide kasutatavate kriteeriumide põhjal, mida pädevad ametiasutused heaks kiidavad. 2. Lõikes 1 sätestatud abiprogrammis osaleda soovivad liikmesriigid esitavad komisjonile toiduabi jaotamise kavad, mis hõlmavad: a) üksikasjalikke andmeid nende põhinäitajate ja -eesmärkide kohta; b) andmeid määratud organisatsioonide kohta; c) taotlusi kolmeaastase perioodi vältel jaotatavate toiduainete koguste kohta ning muud asjakohast teavet. Liikmesriigid valivad toiduained objektiivsete kriteeriumide (sh toiteväärtused ja sobivus jaotamiseks) alusel. Selleks võivad liikmesriigid eelistada liidu päritolu toiduaineid. 3. Liikmesriikide poolt vastavalt lõike 2 esimesele lõigule esitatud taotlustele ja muule komisjoni poolt asjakohasena käsitatavale teabele tuginedes võtab komisjon vastu kolmeaastased abikavad. Igas kolmeaastases abikavas sätestatakse liidu eraldised iga aasta kohta liikmesriikide lõikes ja liikmesriikide iga-aastase rahalise panuse miinimum. Programmi teise ja kolmanda aasta eraldised on soovituslikud. Abiprogrammis osalevad liikmesriigid kinnitavad igal aastal lõike 2 esimese lõigu punktis c osutatud taotlused. Kõnealuste kinnitamiste järgselt teeb komisjon igal järgneval aastal otsuse lõpliku toetussumma kohta eelarves olemasolevate assigneeringute piires. Kui kolmeaastase abikavaga hõlmatud tooteid ei ole selle riigi sekkumisvarudes, kus neid vaja on, nähakse kolmeaastases abikavas ette nende ülekandmine sellistest liikmesriikidest, kus need tooted on sekkumisvarudes olemas. Kolmeaastase kava võib läbi vaadata, kui ilmnevad selle täideviimist mõjutavad arengusuundumused. 4. Liikmesriikide poolt vastavalt lõikele 1 määratud organisatsioonid ei tohi olla äriühingud. Toiduaineid antakse kõnealustele organisatsioonidele üle tasuta Enim puudust kannatavatele isikutele toiduainete jaotamine toimub: a) tasuta või b) hinnaga, mis ei ole mingil juhul kõrgem määratud organisatsiooni poolt toimingu tegemisel tekkinud kuludest, mis on muud kui need kulud, mida võib hüvitada lõike 7 teise lõigu punktide a ja b alusel. 5. Programmis osalevad liikmesriigid: a) esitavad komisjonile iga-aastase aruande abiprogrammi rakendamise kohta; b) teavitavad komisjoni õigel ajal toiduabi jaotamise programmi mõjutavatest arengusuundumustest. 6. Liit kaasrahastab abiprogrammi abikõlblikke kulusid. Kõnealune kaasrahastamine a) ei ületa 500 miljonit eurot eelarveaasta kohta kokku ega b) ei ületa 75 % abikõlblikest kuludest või 90 % abikõlblikest kuludest ajavahemikul 2007–2013 komisjoni otsuse 2006/596/EÜ[17] I lisas loetletud, Ühtekuuluvusfondist rahastamiseks abikõlblike liikmesriikide puhul. 7. Abiprogrammi kohaselt abikõlblikud kulud on: a) sekkumisvarudest eraldatud toodete kulud; b) turult ostetud toiduainete kulud ning c) vajaduse korral toodete liikmesriikidevahelise sekkumisvarudest vedamise kulud. Kolmeaastase abikava rakendamiseks igas liikmesriigis kasutada olevate rahaliste vahendite piires võivad riikide pädevad asutused pidada abikõlblikeks järgmisi kulusid: a) toiduainete määratud organisatsioonide hoidlateni vedamise kulud; b) järgmised määratud organisatsioonide kulud otseselt abikava rakendamisega seotud ulatuses: i) halduskulud; ii) määratud organisatsioonide hoidlate ja lõppjaotuspunktide vahelise veo kulud ning iii)