SELETUSKIRI

Vastavalt nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (edaspidi „käibemaksudirektiiv“) artikli 395 lõikele 1 võib nõukogu ühehäälselt komisjoni ettepaneku põhjal anda igale liikmesriigile loa võtta erimeetmeid kõnealuse direktiivi sätetest erandite tegemiseks eesmärgiga lihtsustada käibemaksu kogumist või hoida ära teatavat liiki maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist.

Kirjas, mille komisjon registreeris 26. juulil 2019, taotles Itaalia luba jätkata kuni 31. detsembrini 2022 käibemaksuvabastuse kohaldamist maksukohustuslaste suhtes, kelle aastakäive on väiksem teatavast künnisest, nagu on sätestatud käibemaksudirektiivi artiklis 285, suurendada seda künnist 65 000 eurolt 100 000 eurole ja kohaldada samal ajal asjaomaste maksukohustuslaste suhtes kohustuslikku elektroonilist arvete esitamise korda ning tõsta vabatahtlike organisatsioonide ja sotsiaalse heaolu parandamise ühenduste künnist 130 000 euroni.

Käibemaksudirektiivi artikli 395 lõike 2 kohaselt teavitas komisjon 20. septembri 2019. aasta kirjas Itaalia taotlusest teisi liikmesriike. Komisjon teatas 23. septembri 2019. aasta kirjaga Itaaliale, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik teave.

Pärast mitteametlikke arutelusid komisjoni pädevate talitustega ja täiendavaid poliitilisi hinnanguid riiklikul tasandil otsustas Itaalia oma esialgset taotlust muuta, millest teavitati 26. novembril 2019 saadetud kirjas, mis registreeriti komisjonis 5. detsembril 2019.

Kõnealuses kirjas palus Itaalia võtta tagasi oma taotluse suurendada maksuvabastuse künnist 65 000 eurolt 100 000 eurole, selgitades, et see taotlus põhines siseriiklikul normil, mis kavatsetakse kehtetuks tunnistada. Selle asemel väljendas Itaalia soovi säilitada praegune 65 000 euro suurune künnis, mis on kooskõlas maksumaksjate suhtes kohaldatava ühtse maksumäära skeemiga otseste maksude valdkonnas. Lisaks palus Itaalia võtta tagasi taotluse, mis käsitles 130 000 euro suurust künnist vabatahtlike organisatsioonidele ja sotsiaalse heaolu parandamise ühendustele, kuna see on seotud otsese maksustamise meetmetega, mis ei ole veel jõustunud. Itaalia jättis endale õiguse esitada vastav taotlus uuesti pärast seda, kui kõnealused üldmeetmed on jõustunud. Pärast seda, kui liikmesriigid olid majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu (ECOFIN) 8. novembri 2019. aasta istungil kokku leppinud komisjoni ettepanekus väikeettevõtjate suhtes kohaldatavate uute lihtsustamiseeskirjade kohta, mis võeti vastu 18. veebruaril 2020 ja jõustub 1. jaanuaril 2025, taotles Itaalia erandi kehtivusaja pikendamist 31. detsembrini 2024.

Käibemaksudirektiivi artikli 395 lõike 2 kohaselt teatas komisjon 10. detsembri 2019. aasta kirjaga Itaalia esialgse taotluse parandustest teistele liikmesriikidele. Komisjon teatas 11. detsembri 2019. aasta kirjaga Itaaliale, et tal on taotluse hindamiseks kogu vajalik teave.

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Käibemaksudirektiivi XII jaotise 1. peatükiga on liikmesriikidel lubatud kohaldada väikeettevõtjate suhtes erikorda, sealhulgas kohaldada käibemaksuvabastust selliste maksukohustuslaste suhtes, kelle aastakäive ei ületa teatavat summat. Selle maksuvabastuse alla kuuluvad maksukohustuslased ei pea oma tarnete pealt käibemaksu tasuma ning seega ei saa sisendkäibemaksu maha arvata.

Võimalus kohaldada väikeettevõtjate suhtes spetsiaalseid käibemaksueeskirju, sealhulgas maksuvabastusi või astmelisi maksusoodustusi, kehtestati kõigepealt nõukogu direktiivi 67/228/EMÜ artikliga 14. Liikmesriikidel, kes kõnealuse sättega ettenähtud võimalust siiski ei kasutanud, lubati hiljem vastavalt direktiivi 77/388/EMÜ artikli 24 lõike 2 punktile b, mis on nüüdseks uuesti sõnastatud käibemaksudirektiivi artikli 285 esimeseks lõikeks, kohaldada käibemaksuvabastust üksnes selliste maksukohustuslaste suhtes, kelle aastakäive ei ületa 5 000 eurot või samaväärset summat riigi vääringus.

Itaalia ei ole kunagi kasutanud nõukogu direktiivi 67/228/EMÜ artiklis 14 sätestatud võimalust. 2007. aastal taotles ta luba teha erand artikli 285 esimesest lõigust, vabastades käibemaksust maksukohustuslased, kelle aastakäive ei ületa 30 000 eurot. Selle taotluse ajendiks oli Itaalia majandusstruktuur, mis koosneb suures osas väga väheste töötajatega mikroettevõtjatest, ning Itaalia soov lihtsustada väikeettevõtjate käibemaksukohustusi ja hõlbustada käibemaksu kogumist riigi maksuameti jaoks. Nõukogu otsusega 2008/737/EÜ lubati erandmeede võtta kuni 31. detsembrini 2010. Meede oli vabatahtlik, võimaldades väikeettevõtjatel valida tavapärase käibemaksusüsteemi.

Seejärel lubati Itaalial pikendada erandi kehtivusaega kuni 31. detsembrini 2013 nõukogu rakendusotsusega 2010/688/EL, seejärel kuni 31. detsembrini 2016 nõukogu rakendusotsusega 2013/678/EL, millega ühtlasi suurendati erandi maksimummäära 30 000 eurolt 65 000 eurole, ning lõpuks kuni 31. detsembrini 2019 nõukogu rakendusotsusega (EL) 2016/1988. Itaalia praegune (muudetud) taotlus pikendada erandmeetme kehtivusaega kuni 31. detsembrini 2024, suurendamata praegust 65 000 euro suurust künnist (või mis tahes suuremat väärtust, mis on selle künnisega reaalväärtuses samaväärne), põhineb samadel alustel kui eelmistes taotlustes. Itaalia väidab, et väikestel ja keskmise suurusega ettevõtjatel, eelkõige mikroettevõtjatel, on riigi finantssektorivälises ettevõtlussektoris nii lisandväärtuse kui ka tööhõive seisukohast keskne roll. Võttes arvesse ebaproportsionaalseid käibemaksunõuete täitmisega seotud kulusid, mida sellised ettevõtjad suurettevõtjatega võrreldes kannavad, ning asjaolu, et majanduskriis neid endiselt mõjutab, väidab Itaalia, et erandmeede on oluline stiimul nende majandustegevuse alustamiseks ja konsolideerimiseks. Sellega seoses rõhutatakse, et erandmeetme mõju lõpptarbimise etapis kogutavale maksutulule on tühine, samas kui selle mõju on märkimisväärne nii asjaomaste maksukohustuslaste maksukohustuste kui ka maksuhalduri jaoks käibemaksu kogumise korra lihtsustamise seisukohast. Tuleb märkida, et meede mõjutab 1 332 000 maksukohustuslast, kes moodustavad 25 % potentsiaalselt asjaomastest maksukohustuslastest. Itaalia hinnangul vähenevad tulud kokku 385,7 miljoni euro võrra.

Itaalia esitatud teabe põhjal ilmneb, et erandmeetme pikendamise taotluse eesmärk on vabastada väikeettevõtjad mitmest tavapärase käibemaksukorra kohasest käibemaksukohustustest ning vähendada maksuhalduri koormust maksude kogumisel ja väikeettevõtjate auditeerimisel. See võimaldaks maksuhalduril keskenduda kontrollitegevuses suurematele maksukohustuslastele. Erandmeede on seega kooskõlas käibemaksudirektiivi artikli 395 lõike 1 esimese lõiguga, mis võimaldab liikmesriikidel kehtestada erimeetmeid, millega kehtestatakse erand käibemaksudirektiivi sätetest, et lihtsustada käibemaksu kogumise menetlust. Sellega seoses korratakse, et meede on ja jääb maksukohustuslaste jaoks vabatahtlikuks ning neil lubatakse valida tavapärane käibemaksukord.