EUROOPA KOMISJON Brüssel,2.6.2021 COM(2021) 500 final KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA KESKPANGALE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE, REGIOONIDE KOMITEELE JA EUROOPA INVESTEERIMISPANGALE Majanduspoliitika koordineerimine 2021. aastal:









ületada COVID-19, toetada taastumist ja ajakohastada majandust {SWD(2021) 401 final} - {SWD(2021) 402 final} - {SWD(2021) 403 final} - {SWD(2021) 404 final} - {SWD(2021) 405 final} - {SWD(2021) 406 final} - {SWD(2021) 407 final} - {SWD(2021) 408 final} - {SWD(2021) 409 final} - {SWD(2021) 410 final} - {SWD(2021) 411 final} - {SWD(2021) 412 final}



Majanduspoliitika koordineerimine 2021. aastal:

ületada COVID-19, toetada taastumist ja ajakohastada majandust 1.Sissejuhatus Euroopa Liit on võtnud enneolematuid meetmeid, et võidelda COVID-19 pandeemia vastu, leevendada kriisi mõju ning suunata majandus kindla, kestliku ja kaasava kasvu teele. Viimase aasta jooksul on EL ja liikmesriigid tegutsenud otsusekindlalt ja solidaarselt ning võtnud vastu rea poliitikameetmeid, mille abil võidelda pandeemia vastu, piirata selle majanduslikku ja sotsiaalset mõju, säilitada soodsad rahastamistingimused, kaitsta ühtse turu terviklikkust ning valmistada ette majanduse kiiret, kestlikku ja kaasavat taastumist. Komisjoni 2021. aasta kevadise majandusprognoosi kohaselt on majandustegevus kahanenud oodatust vähem tänu erakorralistele toetusmeetmetele, mille eesmärk on olnud võimaldada ettevõtjatele likviidsust ning kaitsta ELi kodanike sissetulekuid ja töökohti. Läbimurre vaktsiinitootmises ja massvaktsineerimise edu Euroopas on alates sügisest parandanud majanduse väljavaateid. ELi senine vaktsineerimistempo võimaldab immuniseerida eesmärgiks seatud 70 % kõigist täiskasvanutest käesoleva aasta juuliks . Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosi kohaselt saavutab ELi majandus 2021. aasta jooksul kriisieelse kvartalitoodangu taseme ning majandustegevus taastub kõigis liikmesriikides. Pärast viimaste aastate langustrendi võib COVID-19 kriis suurendada ohtu makromajanduslikule stabiilsusele. Ohtude maandamiseks ja edasiste lahknevuste vältimiseks on äärmiselt tähtis kõigi ELi poliitikavahendite tihe koordineerimine ja tõhus kasutamine. 750 miljardi euro suurune taasterahastu „NextGenerationEU“ on ELi peamine investeeringute ja majanduse taastumise toetamise vahend, mille abil väljuda praegusest kriisist tugevama ja vastupidavamana. Taaste- ja vastupidavusrahastu (edaspidi „rahastu“) kasutuselevõtt aitab muuta meie majanduse ja ühiskonna kestlikumaks, kaasavamaks ja vastupidavamaks ning valmistada meid paremini ette rohe- ja digipöördeks. NextGenerationEU keskmeks olev rahastu võimaldab anda liikmesriikidele reformide ja investeeringute jaoks kuni 672,5 miljardi euro ulatuses rahalist toetust. Euroopa sotsiaalõiguste samba tegevuskavas on sätestatud konkreetsed meetmed sotsiaalse mõõtme tugevdamiseks kõigis liidu poliitikavaldkondades ning see aitab tagada kaasavat taastumist . 7.–8. mail 2021 Portos toimunud sotsiaaltippkohtumisel tunnustasid ELi juhid Euroopa sotsiaalõiguste sammast kui majanduse taastamise alustala ning rõhutasid Porto deklaratsioonis oma kavatsust jätkata selle süvendatud rakendamist ELi ja riiklikul tasandil. See toetab liidu püüdlusi liikumisel digitaalse, rohelise ja õiglase ülemineku suunas ning aitab saavutada ülespoole suunatud sotsiaalset ja majanduslikku lähenemist, lahendada demograafilisi probleeme ja tagada kõigile võrdsed võimalused. ELi kolm uut peamist eesmärki ja 2030. aastaks seatud täiendavad alleesmärgid tööhõive, oskuste ja sotsiaalse kaasatuse valdkonnas toetavad liikumist tugeva sotsiaalse Euroopa suunas . Peale selle aitab sotsiaalõiguste samba põhimõtete rakendamisel tehtavaid edusamme jälgida sotsiaalvaldkonna ajakohastatud tulemustabel, mis on osa Euroopa poolaasta poliitika koordineerimise raamistikust. ELi juhid on tervitanud ka Euroopa sotsiaalpartnerite ühisettepanekut koguda alternatiivseid näitajaid, mis aitaksid mõõta majanduslikku, sotsiaalset ja keskkonnaalast arengut ning täiendaksid SKPd heaolumõõdikuna kaasava ja kestliku majanduskasvu saavutamiseks. Keskkonnasäästlikkus, tootlikkus, õiglus ja makromajanduslik stabiilsus jäävad ELi majanduse juhtpõhimõteteks. Konkurentsivõimelise kestlikkuse kontseptsioon ja selle neli telge, mis määrati kindlaks komisjoni praeguse koosseisu ametiaja alguses, on kooskõlas Euroopa rohelise kokkuleppega endiselt ELi pikaajalise majanduskasvu strateegia peamised prioriteedid ning seega aluseks ka liikmesriikide taaste- ja vastupidavuskavadele. Peale selle on ülimalt oluline meie ühiskonna, ettevõtete ja majanduse digiüleminek, et suurendada Euroopa tootlikkust ja konkurentsivõimet majanduse jõuliseks taastumiseks kooskõlas Euroopa digikümnendi eesmärkidega. Poliitika tõhus koordineerimine Euroopa poolaasta raames on jätkuvalt väga oluline, et suunata ELi majandus pärast kriisi kindlamale kasvuteele. Kuigi selle aasta tsüklit ajutiselt kohandati, et võimaldada rahastu käivitamist, toetab Euroopa poolaasta endiselt liikmesriikide poliitilist arutelu, parimate tavade vahetamist ja edasise ühistegevuse kokkuleppeid. Liikmesriigid peavad oma taaste- ja vastupidavuskavades sisuliselt käsitlema riigipõhistes soovitustes, sealhulgas nende eelarveaspektides välja toodud probleemidest kõiki või märkimisväärset osa neist. Väljaspool rahastu kohaldamisala jäävad need soovitused, mida ei ole käsitletud, kehtima ning neid jälgitakse jätkuvalt Euroopa poolaasta raames. 2.Majanduslik ja tööhõive olukord ning väljavaated ELi majandus on valmis kiiresti taastuma. Alates eelmisest sügisest kehtima hakanud ranged COVID-19 tõkestamise meetmed on ELi majanduse taas langusse lükanud. Kuna tõkestamismeetmeid järk-järgult leevendatakse ja vaktsineeriminegi edeneb, peaks majandustegevus ELi kõigis liikmesriikides alates 2021. aasta teisest poolest hoogustuma muu hulgas riiklike taaste- ja vastupidavuskavade rakendamisest tuleneva kasvuimpulsi toel. Majanduse taastumise kiirus on liikmesriigiti ja piirkonniti erinev. Prognoosi kohaselt saavutavad kõik ELi liikmesriigid kriisieelse kvartalitoodangu taseme 2022. aasta lõpuks. Väga suured fiskaalsed ja ulatuslikud rahapoliitika meetmed on suutnud majanduslikku kahju piirata ja kiirendavad majanduse taastumist. Tänu stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli ning riigiabi ajutise raamistiku kiirele rakendamisele on kõigis liikmesriikides olnud võimalik anda ulatuslikku eelarvetoetust. 2020. aastal andsid liikmesriigid eelarvetoetust hinnanguliselt kokku üle 6,5 % SKPst. Selle tulemusel suurenes euroala ja ELi valitsemissektori summaarne eelarvepuudujääk ajalooliselt madalalt tasemelt (ligikaudu 0,5 % SKPst 2019. aastal) ligikaudu 7 %-le SKPst 2020. aastal. Peale selle võttis Euroopa Keskpank mitmesuguseid rahapoliitika meetmeid, et säilitada kõigis majandussektorites soodsad rahastamistingimused, mis toetaksid majandustegevust ja tagaksid keskpikas perspektiivis hinnastabiilsuse. Kriisi tagajärgede leevendamisel on võtmerolli mänginud fiskaal- ja rahapoliitika vastastikku soodne mõju koos finantssektori regulatiivsete meetmete ja usaldatavusnõuetega. Tänu ELi ja liikmesriikide tasandil võetud meetmetele on suudetud piirata pandeemia mõju Euroopa tööturgudele. Pandeemia puhkemise ajal oli Euroopa tööturg oma kuuenda laienemisaasta lõpul: 2019. aasta neljandas kvartalis oli tööhõives üle 209 miljoni inimese ja töötuse määr oli 6,5 %. Aasta hiljem oli tööhõive vähenenud 3 miljoni võrra ja töötuse määr oli tõusnud 7,2 %ni. Šoki suurust arvestades on kadunud töökohtade arv suhteliselt väike. Kriisi mõju leevendamiseks kasutasid liikmesriigid mitmesuguseid töökohtade säilitamise meetmeid, nagu lühendatud tööaeg ja ajutine sundpuhkus, millega toetati kuni 32 miljonit Euroopa töökohta. Selle tulemuse saavutamisele aitas palju kaasa ELi rahastus, mida võimaldati muu hulgas eriolukorras töötuseriski leevendamiseks pakutava ajutise toetuse Euroopa rahastu (TERA) ja koroonaviirusele reageerimise investeerimisalgatuse (CRII) kaudu. Praeguseks on 19 liikmesriigile antud üle 90 miljardi euro väärtuses TERA laene, mis toetavad 25–30 miljonit inimest ja 1,5–2,5 miljonit ettevõtet. Kriisi mõju on olnud sotsiaalsete rühmade, sektorite ja piirkondade lõikes ebaühtlane ning kõige rohkem on kannatada saanud kõige haavatavamad. Ebaproportsionaalselt palju on pandeemia mõjutanud noori, naisi, madala kvalifikatsiooniga töötajaid, sisserändajaid, puudega inimesi, ajutise töölepinguga või muus ebatüüpilises töösuhtes olevaid inimesi, aga ka füüsilisest isikust ettevõtjaid. Seda on süvendanud asjaolu, et tõsiselt on kannatada saanud teenuseid osutavad ettevõtted, eelkõige sellistes valdkondlikes ökosüsteemides, nagu turism ning kultuuri- ja loometegevus. Kuigi sissetulekutoetus ja sotsiaalsed turvavõrgud on ära hoidnud leibkondade sissetulekute järsu vähenemise, on COVID-19 kriis esile toonud sotsiaalkaitse kättesaadavuse puudujäägid, mis omakorda osutavad vajadusele suurendada vastupidavust. Seepärast on enamik liikmesriike laiendanud olemasolevaid kavasid, suurendades hõlmatust ja leevendades ajutiselt toetuse saamise tingimusi, ehkki kõigi inimeste sotsiaalkaitse tugevdamiseks kestlikul viisil tuleb veel nii mõndagi ära teha. Kasvuprognoosidega seotud riskid on üldiselt tasakaalus. Sellest hoolimata jääb ebakindlus püsima seniks, kuni pandeemia ohustab ELi ja maailma majandust. Hoolimata edusammudest vaktsineerimiskampaaniates, on prognoositavad epidemioloogilised ja majanduslikud ohud endiselt märkimisväärsed. Pandeemia kulg ning vaktsineerimisprogrammide tõhusus ja tulemuslikkus võivad osutuda eeldatust paremaks või halvemaks, tingides ka erinevusi vajaduses tegevuspiirangute järele. Majanduskasv võib samuti jääda oodatust väiksemaks, kui poliitiline toetus kaotatakse liiga vara. Samal ajal võib liiga hiline kaotamine suurendada põhjendamatuid kõrvalmõjusid, lükates edasi üleminekut kestlikumale ja tulevikukindlamale majandusele. Positiivse poole pealt võivad prognoosid jällegi alahinnata kodumajapidamiste valmidust tarbimisostude tegemiseks pärast mitu kvartalit kestnud tarbimispiiranguid ja säästude suurenemist. Majanduse taastumine väljaspool ELi võib samuti olla oodatust kiirem. Majanduspoliitika peab kogu 2021. ja 2022. aasta jooksul jääma toetavaks. Tulevikku vaadates ja kui majandustingimused seda võimaldavad, tuleks poliitika suunata kriisi keskpika perioodi tagajärgede minimeerimisele. Taaste- ja vastupidavusrahastu kasutuselevõtt toetab potentsiaalset majanduskasvu ja tööhõivet ning vähendab seeläbi tasakaalustamatust. Kriisi algusjärgus ja liikumispiirangute ajal olid poliitilised toetusmeetmed suunatud eelkõige töökohtade kadumise ja pankrottide ärahoidmisele. See on aidanud vältida sügavaid ja püsivaid kahjustusi Euroopa majandusele. Edaspidi peaksid sihipärased toetusmeetmed aitama elujõulistel, kuid endiselt haavatavatel ettevõtetel oma ärimudeleid kohandada. Toetuste rõhuasetus tuleks järk-järgult nihutada suutlikkuse suurendamisele, keskendudes seejuures rohkem koolitusele, oskuste arendamisele, teadus- ja arendustegevusele ja innovatsioonile ning kvaliteetsete töökohtade loomise ja töökohavahetuse toetamisele. Seepärast toetatakse rahastust investeeringuid ja reforme, mis toestavad liikmesriikide kasvupotentsiaali ja tööhõivet. Selle tulemusena on liidu avaliku sektori investeeringute suhe SKPsse 2021. ja 2022. aastal viimase rohkem kui kümne aasta suurim. Uues ajakohastatud Euroopa tööstusstrateegias on sätestatud raamistik, mille alusel kiirendada Euroopa majanduse taastumist ja üleminekut puhtamale, digitaalsemale ning vastupidavamale majandus- ja tööstusmudelile ning luua tugevam ja vastupidavam ühtne turg. Liikmesriikide jätkuvad reformid ja investeeringud kooskõlas tööhõivesuunistega on otsustava tähtsusega, et edendada sotsiaalpartnerite aktiivsel osalusel majanduse taastumist, kvaliteetsete töökohtade loomist ja sujuvat liikumist tööturustaatuste vahel. Laiemalt antakse tööhõivesuunistes nõu selle kohta, kuidas ajakohastada tööturuasutusi, haridust ja koolitust ning sotsiaalkaitse- ja tervishoiusüsteeme, et muuta need kaasavamaks ja õiglasemaks. Need sisaldavad konkreetseid juhiseid, mille eesmärk on leevendada kriisi mõju tööhõivele ja sotsiaalvaldkonnale ning saavutada sotsiaalselt õiglane rohe- ja digipööre. Võttes arvesse praeguste tööhõivesuuniste jätkuvat asjakohasust, teeb komisjon ettepaneku pikendada neid 2021. aastaks, rõhutades samal ajal ELi uute peamiste eesmärkide ja Porto sotsiaaltippkohtumisel välja töötatud poliitiliste suuniste tähtsust. Peale selle on komisjoni soovituses, mis käsitleb tööhõive toimivaid aktiivse toetamise meetmeid pärast COVID-19 kriisi, esitatud konkreetsed suunised üleminekuks erakorralistelt töökohtade säilitamise meetmetelt aktiivsele tööturupoliitikale, mis on vajalik majanduse taastumiseks töökohti looval viisil.

3.Taaste- ja vastupidavusrahastu kasutuselevõtt Riiklike taaste- ja vastupidavuskavade kiire rakendamine taaste- ja vastupidavusrahastu raames on väga oluline, et toetada taastumist, muutes samal ajal meie majanduse ja ühiskonna kestlikumaks, kaasavamaks, vastupidavamaks ning rohe- ja digipöörde jaoks sobilikumaks. 19. veebruaril 2021 jõustunud rahastu kaudu eraldatakse reformide ja investeeringute toetamiseks kõigis liikmesriikides järgmise kuue aasta jooksul 312,5 miljardit eurot toetustena ja kuni 360 miljardit eurot laenudena. Seega on rahastu kõigi liikmesriikide jaoks enneolematu võimalus tegeleda peamiste struktuursete probleemide ja investeerimisvajadustega, valmistudes samal ajal rohe- ja digipöördeks. Komisjon on teinud tihedat koostööd kõigi liikmesriikidega, et toetada neid ambitsioonikate taaste- ja vastupidavuskavade koostamisel. Kavad peavad sisaldama ettepanekuid investeeringute ja reformide kohta, mis kajastavad iga liikmesriigi konkreetseid probleeme ja olusid, tuginedes Euroopa poolaasta raames viimastel aastatel tehtud põhjalikule analüüsile. Need kavad kujundavad veel pikka aega liikmesriikide reformi- ja investeerimispoliitikat. Riikide isevastutus ja kõigi asjaomaste sidusrühmade kaasamine on otsustava tähtsusega, et kavade rakendamine oleks tulemuslik ja nende mõju pikaajaline. Seepärast on liikmesriikidel kogu protsessi vältel tungivalt soovitatud konsulteerida kohalike ja piirkondlike omavalitsuste, sotsiaalpartnerite, kodanikuühiskonna organisatsioonide, ettevõtjate, noorteorganisatsioonide ja muude asjaomaste sidusrühmadega kooskõlas oma riikliku õigusraamistikuga. Kõnealuste konsultatsioonide kokkuvõte peab sisalduma igas riiklikus kavas koos teabega selle kohta, kuidas on sidusrühmade panust kavas arvesse võetud. Seni on kava esitanud 23 liikmesriiki ja lähipäevil on oodata lisa. Kui komisjon on kavade hindamise lõpetanud, on nõukogul aega üks kuu, et need heaks kiita, avades sellega tee esimestele eelmaksetele taaste- ja vastupidavusrahastu raames. Esitatud või ettevalmistamisel olevad taaste- ja vastupidavuskavad peaksid suurel määral toetama määrusega ette nähtud kuut sammast. Nagu määruses nõutud, peab iga kava andma tervikliku ja piisavalt tasakaalustatud panuse Euroopa jaoks olulistesse poliitikavaldkondadesse, mis on jaotatud kuueks sambaks: rohepööre; digipööre; arukas, kestlik ja kaasav majanduskasv, tootlikkus ja konkurentsivõime; sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus; tervishoid ning majanduslik, sotsiaalne ja institutsiooniline vastupidavus; järgmise põlvkonna ning laste- ja noortepoliitika. Üldiselt soovib komisjon, et kavades sisalduvatest kuludest oleks märkimisväärne osa seotud kliima ja digitaalvaldkonnaga ning sotsiaalset ja territoriaalset ühtekuuluvust ja vastupidavust toetavate meetmetega. Samuti eeldab komisjon neid poliitikavaldkondi hõlmavaid olulisi reforme ja investeeringuid, mis aitaksid tagada, et kõik kuus sammast on põhjalikult kaetud, sisaldades näiteks meetmeid digioskuste suurendamiseks ja ühendatuse puudujääkide kõrvaldamiseks, digiülemineku edendamiseks, ühtekuuluvuse toetamiseks ja VKEde abistamiseks. Koos taasterahastu „NextGenerationEU“ vahendite ja uue mitmeaastase finantsraamistikuga ulatub ELi rahastamine aastatel 2021–2027 1,8 triljoni euroni. NextGenerationEU raames rahastatakse 750 miljardi euroga majanduse taastamise eriprogramme (taaste- ja vastupidavusrahastu, REACT-EU, õiglase ülemineku fond, maaelu areng, InvestEU, rescEU ja programm „Euroopa horisont“). Näiteks koondab InvestEU mitmesuguseid rahastamisvahendeid, et toetada investeeringuid ELis 26,2 miljardi euro suuruse ELi tagatise kaudu. InvestEU peaks järgmise seitsme aasta jooksul kaasama rohkem kui 370 miljardi euro väärtuses täiendavaid investeeringuid. NextGenerationEU vahendid lisanduvad ELi 2021.–2027. aasta eelarves ette nähtud 1,074 triljonile eurole. Selles sisalduva 338,6 miljardi euro suuruse eelarvega ühtekuuluvuspoliitika eesmärk on toetada investeeringutega liikmesriikide pikemaajalisi arengustrateegiaid. 4.Eelarvepoliitika koordineerimine Riikide eelarvepoliitika koordineerimine on endiselt majanduse taastamise edu võti. Üldine eelarvepoliitiline hoiak peaks liikmesriikide eelarveid ning taaste- ja vastupidavusrahastut arvesse võttes jääma 2021. ja 2022. aastal toetavaks. Eelarvepoliitika peaks jääma kohanemisvõimeliseks ja võtma vajaduse korral arvesse muutuvat olukorda. Vältida tuleks eelarvetoetuse enneaegset kaotamist. Kui terviseriskid vähenevad, tuleks eelarvemeetmed järk-järgult ümber suunata sihipärasematele meetmetele, mis edendavad vastupidavat ja kestlikku majanduse taastumist. Võttes arvesse ootust, et majandustegevus 2021. aasta teisel poolel järk-järgult normaliseerub, peaks liikmesriikide eelarvepoliitika muutuma 2022. aastal diferentseeritumaks, võttes arvesse majanduse taastumise olukorda, riigi rahanduse jätkusuutlikkust ning vajadust vähendada majanduslikke, sotsiaalseid ja territoriaalseid erinevusi. Kui majanduse taastumine muutub kindlamaks, peaks eelarvepoliitika keskenduma selliste avaliku ja erasektori investeeringute suurendamisele, mis toetavad rohe- ja digipööret. Stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli kohaldamine jätkub ka 2022. aastal ning peaks lõppema 2023. aastal. Üldine vabastusklausel on võimaldanud liikmesriikidel võtta väga suuri kulu- ja tulumeetmeid pandeemia majandusliku ja sotsiaalse mõju minimeerimiseks. Samuti on see võimaldanud neil paindlikumalt koordineerida oma eelarvepoliitikat. Nagu on märgitud 3. märtsi 2021. aasta teatises, tuleks üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamise otsus vastu võtta üldise hinnanguna majanduse olukorrale, tuginedes kvantitatiivsetele kriteeriumidele, millest peamine on ELi majandustegevuse tase võrreldes kriisieelse ajaga. Komisjoni 2021. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks EL tervikuna jõudma kriisieelse (2019. aasta lõpu seisuga) majandusaktiivsuse lähedale 2021. aasta neljandas kvartalis ja euroala 2022. aasta esimeses kvartalis. Selle prognoosi kohaselt on täidetud tingimused üldise vabastusklausli kohaldamise jätkamiseks 2022. aastal ja selle lõpetamiseks 2023. aastal. Ka pärast üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamist võetakse jätkuvalt arvesse iga riigi olukorda. 2022. aastal peaks eelarvepoliitiline hoiak liikmesriikide eelarveid ning taaste- ja vastupidavusrahastut arvesse võttes jääma toetavaks. Taaste- ja vastupidavusrahastust rahastatavad kulud kujutavad endast 2022. ja järgnevatel aastatel märkimisväärset fiskaalset impulssi. Tagastamatust toetusest kaetavad kulud võimaldavad rahastada kvaliteetseid investeerimisprojekte ja katta tootlikkust suurendavate reformide kulusid, ilma et sellega kaasneks suurem eelarvepuudujääk ja võlg. Liikmesriigid peaksid kasutama taaste- ja vastupidavusrahastu vahendeid, et aidata kaasa majanduse taastumisele, suurendada kasvupotentsiaali ja parandada järk-järgult oma eelarvepositsiooni. Eelkõige peaksid toetavat eelarvepoliitikat järgima madala võlatasemega liikmesriigid, kasutades muu hulgas taaste- ja vastupidavusrahastust saadavat impulssi. Suure võlakoormusega liikmesriigid peaksid taaste- ja vastupidavusrahastut kasutama eelkõige selleks, et rahastada lisainvesteeringuid majanduse taastamisse, järgides samal ajal ettevaatlikku eelarvepoliitikat. Liikmesriigid peaksid säilitama riiklikult rahastatavad investeeringud. Samal ajal tuleks riiklikult rahastatavate jooksvate kulude kasv hoida kontrolli all ning suure võlakoormusega liikmesriikide puhul tuleks seda piirata. See võimaldab eelarvemeetmetega maksimaalselt toetada majanduse taastumist, sulgemata tulevasi eelarvevõimalusi ja tekitamata püsivat koormust riigi rahandusele. Pärast 2022. aastat tuleks eelarvepoliitika kujundamisel jätkuvalt arvesse võtta majanduse taastumise tempot, majandusliku ebakindluse taset ja riigi rahanduse jätkusuutlikkusega seotud kaalutlusi. Kui majandustingimused võimaldavad, peaksid liikmesriigid järgima eelarvepoliitikat, mille eesmärk on saavutada keskpikas perspektiivis usaldusväärne eelarvepositsioon ja tagada riigi rahanduse jätkusuutlikkus. Samal ajal peaksid liikmesriigid suurendama kasvupotentsiaali toetavaid investeeringuid. Pidades silmas praegu veel erakordselt suurt ebakindlust, sealhulgas kriisi mõju kasvupotentsiaalile ning taaste- ja vastupidavusrahastu toel tehtavaid reforme ja investeeringuid, on käesoleva aasta suunised valdavalt kvalitatiivsed. Täpsemad kvantitatiivsed juhised järgnevateks aastateks saab esitada 2022. aastal, kui ebakindlus on piisavalt vähenenud. Komisjon on hinnanud puudujäägi- ja võlakriteeriumide täitmist 2020. aastal. Kuna üldise vabastusklausli kohaldamine ei peata stabiilsuse ja kasvu pakti menetlusi, jätkab Euroopa Komisjon iga-aastast eelarvejärelevalve tsüklit. Komisjon on esitanud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 126 lõike 3 kohase aruande, milles hinnatakse eelarvepuudujäägi ja võla kriteeriumide täitmist kõigis liikmesriikides peale Rumeenia. Aruannet koostades on komisjon arvesse võtnud valitsevat suurt ebakindlust, COVID-19 kriisile reageerimiseks kokku lepitud eelarvepoliitilisi meetmeid ja nõukogu 2021. aasta soovitusi. Analüüs, milles on arvesse võetud kõiki asjakohaseid tegureid, näitab, et aluslepingutes ja määruses (EÜ) nr 1467/1997 määratletud eelarvepuudujäägi kriteeriumi täidavad kolm liikmesriiki ja seda ei täida 23 liikmesriiki. Aluslepingutes ja määruses (EÜ) nr 1467/1997 määratletud võlakriteeriumi ei täida 13 liikmesriiki. COVID-19 puhangul on olnud tohutu makromajanduslik ja eelarvemõju, mis on tekitanud erakordselt suurt ebakindlust, sealhulgas usaldusväärse eelarvepoliitika kujundamisel. Võttes arvesse praegust suurt ebakindlust, COVID-19 kriisile reageerimiseks kokku lepitud eelarvepoliitilisi meetmeid ja nõukogu 20. juuli 2020. aasta soovitusi, leiab komisjon, et praeguses etapis ei tuleks teha otsust selle kohta, kas kohaldada liikmesriikide suhtes ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust. Rumeenia puhul, kelle suhtes on ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus algatatud 2019. aasta andmete põhjal, soovitab komisjon ajakohastada kohandamiskava, et kõrvaldada ülemäärane eelarvepuudujääk 2024. aastaks. Komisjon hindab liikmesriikide eelarveseisundit uuesti 2021. aasta sügisese majandusprognoosi ja 2022. aasta eelarvekavade põhjal, mille euroala liikmesriigid peavad esitama 15. oktoobriks 2021. Riigi rahanduse kvaliteet on eelarvepoliitika kujundamisel kesksel kohal. 2020. aastal reageerisid kõik liikmesriigid pandeemiale väga kiiresti erakorraliste meetmete võtmisega puhanguga võitlemiseks ning ettevõtete ja kodumajapidamiste sissetulekute toetamiseks. Terviseriskide vähenedes peaks majanduspoliitika kese nihkuma erakorraliselt olukorralt taastamiseesmärkidele. Eelarvemeetmete kvaliteet peaks tagama majanduse kestliku ja kaasava taastumise. Liikmesriigid peaksid prioriteediks seadma majanduskasvu soodustavad ning eelkõige rohe- ja digipööret toetavad investeeringud. Äärmiselt oluline on keskenduda eelarve struktuurireformidele, sealhulgas selleks, et tõhustada kulutuste tegemist ja kvaliteetset riigi rahanduse juhtimist. Tulude poolel on olulised ka reformid, mille eesmärk on liikuda tööjõumaksudelt vähem moonutavatele keskkonnamaksudele ning vältida kahjulikku maksukonkurentsi ja agressiivset maksuplaneerimist. See aitab rahastada avaliku poliitika prioriteete ja toetab riigi rahanduse pikaajalist jätkusuutlikkust, parandades kõigi jaoks oluliste tervishoiu- ja sotsiaalkaitsesüsteemide hõlmavust, piisavust ja kestlikkust. Pärast vahetut kriisile reageerimist 2020. aastal on mitu liikmesriiki tagasi pöördunud kulude hindamise ja läbivaatamise parandamise kavade juurde. Kulude läbivaatamise tõhustamine suutlikkuse suurendamise, juhtimise parandamise ja eelarvetsükliga tihedama sideme loomise kaudu on mõne liikmesriigi taastekavas olulise reformina välja toodud. Poliitika rangem hindamine ja suurem keskendumine poliitilistele prioriteetidele mängivad eelarve planeerimisel varasemast tähtsamat rolli. Mõned liikmesriigid töötavad välja ka rohelise eelarvestamise tavasid, et tõhustada kliima- ja keskkonnameetmeid. Need tavad võimaldavad neil hinnata oma eelarvepoliitika keskkonnahoidlikkust ning tagada avaliku sektori kulude ja tulude kooskõla keskkonnaeesmärkidega. Komisjon jätkab dialoogi ning toetab riigi rahanduse kvaliteeti parandavate menetluste ja tavade väljatöötamist ja täiustamist. 5.Makromajanduslik tasakaalustamatus liikmesriikides Komisjon on leidnud makromajandusliku tasakaalustamatuse ja ülemäärase makromajandusliku tasakaalustamatusega seotud nõrkusi 12 liikmesriigis. Need 12 liikmesriiki on 2021. aasta häiremehhanismi aruandes välja valitud põhjalikuks analüüsiks. Kolmes liikmesriigis (Küpros, Kreeka ja Itaalia) esineb ülemäärane tasakaalustamatus ja üheksas liikmesriigis (Horvaatia, Prantsusmaa, Saksamaa, Iirimaa, Madalmaad, Portugal, Rumeenia, Hispaania ja Rootsi) esineb tasakaalustamatus makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse tähenduses. Taaste- ja vastupidavusrahastu kasutuselevõtt on keskse tähtsusega praeguse makromajandusliku tasakaalustamatuse vähendamisel, sest sellest toetatakse reforme ja investeeringuid, mis aitavad lahendada eelmiste Euroopa poolaasta tsüklite ajal ilmnenud probleeme. Tasakaalustamatuse peamised põhjused on üldjoontes samad kui aasta tagasi, kuid riskid on suurenenud. Liikmesriikide majanduse tasakaalustamatuse olemus ei ole COVID-19 kriisi tõttu oluliselt muutunud, kuid selle vähendamisel on esinenud tagasilööke, mis võivad suurendada makromajanduslikku stabiilsust ohustavaid riske. Lisaks majanduslangusele on nähtavalt suurenenud ka valitsemis- ja erasektori võlg, mis on peamiselt tingitud pandeemiaga võitlemiseks ning majanduse ja taastumise toetamiseks võetud meetmetest. Mõnes liikmesriigis on jooksevkonto ülejääk endiselt suur. Mitmes kõrge võlatasemega liikmesriigis on majanduse kasvupotentsiaal samuti väike. Nendes riikides on väga oluline kasutada rahastut tõhusalt majanduskasvu soodustavate investeeringute ja reformide toetamiseks. Raskused võlgade tagasimaksmisel võivad toetusmeetmete lõppemisel põhjustada viivislaenude tekkimist. Seevastu mõned kulupõhise konkurentsivõime survest tulenevad ohud on COVID-19 kriisi ajal vähenenud. Praeguses etapis ei tundu tasakaalustamatuse ümberliigitamine õigustatud. COVID-19 kriis võib suurendada riske makromajanduslikule stabiilsusele, kuid mitte sellises ulatuses, mis nõuaks praeguses etapis tasakaalustamatuse ümberliigitamist. Püsivalt suur ebakindlus nõuab tasakaalustamatuse ja makromajandusliku stabiilsusega seotud riskide hoolikat jälgimist ning erilist tähelepanu tulevastele suundumustele. ·Kreekas, Itaalias ja Küprosel esineb jätkuvalt ülemäärane tasakaalustamatus, mis on tingitud nende riikide suurest valitsemissektori võlast ja viivislaenude suurest osakaalust, kuigi nendes valdkondades on tehtud pidevaid ja märkimisväärseid edusamme. Küprosel ja Kreekal on peale selle veel suur välisvõlg, kuid Küprosel lisaks ka suur erasektori võlg. Lisaks on potentsiaalne majanduskasv liiga väike, et soodustada võla vähendamist.

·Iirimaal, Horvaatias, Portugalis ja Hispaanias on tasakaalustamatus tingitud suurest era- ja avaliku sektori võlakoormusest ja suurtest välisvõlgadest, samas kui Prantsusmaal on tasakaalustamatus tingitud valitsemis- ja erasektori võlakoormuse pidevast suurenemisest. Jätkuvalt on oluline, et need liikmesriigid suurendaksid oma tootlikkust ja konkurentsivõimet. Kuigi Rumeenia konkurentsivõime ei vähene, on jooksevkonto puudujääk endiselt suur ning eelarvesuundumused tuleb pärast aastatepikkust halvenemist otsustavalt ümber pöörata. Saksamaal ja Madalmaades on jätkuvalt suur jooksevkonto puudujääk, mis on tingitud investeeringutega võrreldes liiga suurtest säästudest, kusjuures Madalmaades on erasektori võlakoormus samuti suur. Rootsi kõrged eluasemehinnad ei vähene ja kodumajapidamiste kasvav võlakoormus on endiselt murettekitav. Täiendavad üksikasjad analüüsi riigipõhiste aspektide kohta on esitatud 1. lisas. 6.Euroopa poolaasta kohandamine Kuna Euroopa poolaasta ning taaste- ja vastupidavusrahastu varajased etapid suurel määral kattusid, tuli 2021. aasta Euroopa poolaasta tsüklit rahastu käivitamisega ajutiselt kohandada. See on võimaldanud komisjonil ja liikmesriikidel selle aasta tsüklis keskenduda taaste- ja vastupidavuskavadele, mis on liikmesriikide tulevaste reformide ja investeeringute seisukohalt kõige olulisemad dokumendid. Samas jätkus makromajandusliku tasakaalustamatuse järelevalve, mis keskendus COVID-19 kriisist tulenevatele riskidele ja mida arutati vajaduse korral liikmesriikidega nende kavade üle peetud arutelude käigus. 2022. aasta kestliku majanduskasvu strateegias esitatakse tulevase Euroopa poolaasta tsükli põhielemendid. Esimesel aastal tuleb taaste- ja vastupidavuskavade rakendamist jälgida Euroopa poolaasta iga-aastase koordineerimisraamistiku kaudu. Taaste- ja vastupidavusrahastu loomist käsitlevas määruses on sätestatud, et liikmesriigid annavad kaks korda aastas aru oma edusammudest kavade rakendamisel Euroopa poolaasta raames. Nagu ELi juhid Portos toimunud sotsiaaltippkohtumisel rõhutasid, tuleb Euroopa poolaasta raames jälgida Euroopa sotsiaalõiguste samba põhimõtete elluviimisel tehtud edusamme. Konkreetsed sammud 2022. aasta Euroopa poolaasta juhtimisraamistiku ülesehitamiseks esitatakse järgmises iga-aastases kestliku majanduskasvu strateegias (2022). Selle alusel peab komisjon dialoogi Euroopa Parlamendi, nõukogu, liikmesriikide, sotsiaalpartnerite ja kõigi teiste asjaomaste sidusrühmadega. 7.Järgmised sammud Komisjon tervitab omavahendite otsuse heakskiitmist kõigis liikmesriikides. Heakskiit võimaldab komisjonil alustada taasterahastu „NextGenerationEU“ raames laenamist, sealhulgas taaste- ja vastupidavusrahastu toetuste ja laenude eelmaksete tegemist, ning maksta vastavad vahendid liikmesriikidele välja. Juuni keskpaigast alates esitab komisjon ettepanekud taaste- ja vastupidavuskavasid käsitlevate nõukogu rakendusotsuste kohta. Komisjon ootab, et nõukogu võtaks kooskõlas Porto tippkohtumise järeldustega kiiresti vastu otsused, et tagada kavade õigeaegne rakendamine, võimaldades seeläbi majanduse kestlikku ja kaasavat taastumist. Komisjon on valmis andma liikmesriikidele soovi korral tehnilist abi ning aitama ametiasutustel ELi vahendeid parimal võimalikul viisil kasutada. Komisjon tervitab intensiivset ja konstruktiivset koostööd kõigi ELi institutsioonide vahel, eriti taaste- ja vastupidavusalase dialoogi käivitamise kaudu. Euroopa Parlamendi aktiivne kaasamine on väga oluline, et tagada suurem läbipaistvus ja parem aruandlus rahastu rakendamisel. Komisjon on täielikult pühendunud kogu asjakohase teabe jagamisele parlamendi ja nõukoguga ning võtab kooskõlas määrusega nõuetekohaselt arvesse seisukohti, mida parlament on dialoogi käigus väljendanud. Komisjon kutsub liikmesriike tagama, et taaste- ja vastupidavuskavasid rakendataks täielikult, õigeaegselt ja põhjalikus dialoogis sotsiaalpartnerite, kodanikuühiskonna ja muude sidusrühmadega.



1. LISA – ELi RIIKIDE MAKROMAJANDUSLIKU TASAKAALUSTAMATUSE PÕHJALIKU ANALÜÜSI TULEMUSED Põhjaliku analüüsi tulemusel on kinnitatud 12 liikmesriigi majanduse tasakaalustamatus või ülemäärane tasakaalustamatus. Põhjalikus analüüsis vaetakse tasakaalustamatuse tõsidust, selle hiljutist ja tulevast arengut ning selle kõrvaldamiseks võetud poliitikameetmeid. Samuti võetakse arvesse tasakaalustamatuse ülekanduvat mõju ja süsteemset piiriülest mõju. Käesoleval aastal toimub nõrkuste hindamine eelmise aasta põhjalike analüüsidega võrreldes teisiti. 2020. aastal keskendusid poliitilised jõupingutused üldiselt pandeemia mõjuga tegelemisele ja selle leevendamisele ning kestlikule taastumisele, mis omakorda peaks toetama tasakaalustamatuse korrigeerimist. Samas tuli hoida kontrolli all riske makromajanduslikule stabiilsusele keskpikas perspektiivis. Seetõttu on riskide hindamise puhul äärmiselt oluline tulevikku suunatud lähenemisviis. Samas on ebakindlus suur ja kriisi täielikke tagajärgi on endiselt raske hinnata. See nõuab tasakaalustamatuse ja makromajandusliku stabiilsuse riskide pidevat ja hoolikat jälgimist. Tulevikku vaadates arutati seda tasakaalustamatust liikmesriikidega nende taaste- ja vastupidavuskavade ettevalmistusetapis, kuna taaste- ja vastupidavusrahastu pakub ainulaadset võimalust makromajandusliku tasakaalustamatuse käsitlemiseks ning vajalike investeeringute ja reformide tegemiseks. Käesolevate põhjalike analüüside raames tehtud poliitikaanalüüs viidi lõpule enne taaste- ja vastupidavuskavade ametlikku esitamist ning seetõttu ei ole neis kavades sisalduvat teavet analüüsis arvesse võetud. Kuigi komisjoni töö taaste- ja vastupidavuskavade hindamisel on veel pooleli ja selle tulemused ei ole käesoleva teatise avaldamise ajal teada, annab taaste- ja vastupidavuskavade tõhus rakendamine igal juhul võimaluse tegeleda olemasoleva tasakaalustamatusega. Makromajanduslikud riskid ja nõrgad kohad on varasemaga võrreldes üldjoontes samad. COVID-19 kriis on andnud tagasilöögi viimasel kümnendil saavutatud makromajandusliku tasakaalustamatuse vähendamisele, kuid praeguses etapis ei anna see alust tasakaalustamatuse liigitust läbi vaadata. Juba enne pandeemiat oli mitmes liikmesriigis korraga suur era- ja valitsemissektori võlg ning suur välisvõlg. Teistel juhtudel olid võlaprobleemid seevastu seotud kas valitsemis- või erasektoriga. Kõik need võla ja SKP suhtarvud suurenesid 2020. aastal, kajastades majandustegevuse järsku langust ja eelkõige ettevõtete ja valitsuste võetud laenude märkimisväärset suurenemist, et leevendada pandeemia tagajärgi ning vältida veelgi tõsisemat majandusolukorra ja makromajandusliku stabiilsuse halvenemist. Ettevõtete ja kodumajapidamiste laenude tagasimaksmisele kehtestatud moratooriumid on hoidnud võlad toimivana ja vähendanud likviidsusprobleemide riski. Era- ja valitsemissektori võla dünaamika võib edaspidi osutuda veelgi suuremaks probleemiks, kuid majanduse taastumisega peaks see lahenema. Mitmes kõrge võlatasemega riigis on potentsiaalne majanduskasv väike ja kriis võib majanduskasvu veelgi pärssida, eriti piirkondades, kus tugevalt mõjutatud sektorid moodustavad suurema osa majandusest, piirates seega võla vähendamise üldist tempot. See rõhutab taaste- ja vastupidavusrahastu tõhusa rakendamise tähtsust, et suurendada potentsiaalset majanduskasvu, soodustada märgatavalt taastumist ja kõrvaldada olemasolev tasakaalustamatus. Kui võlgade tagasimaksmisele kehtestatud moratooriumid ja muud toetusmeetmed lõppevad, võib võlgade tagasimaksmisega seotud raskuste suurenemine põhjustada edasisi viivislaene, eriti nendes sektorites, mida kriis on kõige enam mõjutanud. Seega, kuigi pankade vastupidavus on viimastel aastatel paranenud, võib mõju avalduda viivitusega ja pikemas perspektiivis, mis võib mõjutada laenude andmist ja seeläbi majanduse taastumist. Maksebilanss on COVID-19 kriisi ajal olnud enamasti stabiilne. Jooksevkonto puudujääk on üldiselt vähe muutunud, kuna valitsemis- ja erasektori netosäästud on olnud vastastikku kompenseeriva iseloomuga. Erandid on olnud riikides, kus välisturism on enim vähenenud ja kus jooksevkonto halvenes 2020. aastal silmnähtavalt ega pruugi sel ja järgmisel aastal täielikult taastuda. Samal ajal püsib suur jooksevkonto ülejääk samal tasemel, nagu ka kogu euroala jooksevkonto ülejääk. Negatiivsed rahvusvahelised netoinvesteerimispositsioonid halvenesid 2020. aastal, kuid eeldatavasti peatub halvenemine sel või järgmisel aastal. Välisrahastamise tingimused on olnud toetavad, välja arvatud lühike suurenenud riskikartlikkuse episood globaalsetel finantsturgudel kohe pärast kriisi puhkemist, eriti euroalaväliste riikide jaoks. Kriisieelseid aastaid iseloomustanud pidev laienemine süvendas ülekuumenemist soodustavaid tegureid, viies kulupõhise konkurentsivõime vähenemise ja kiire eluasemehindade kasvuni: neist esimene on COVID-19 kriisi ajal leevenenud, teine aga mitte eriti. Kulupõhine konkurentsivõime peaks eeldatavasti stabiliseeruma, kuna palgakasv aeglustub tööturul, mis on COVID-19 olukorras selgelt nõrgenenud, ning tootlikkuse tsükliline kasv leevendab veelgi survet tööjõu ühikukuludele nii sel kui ka järgmisel aastal. Eluasemehinnad arenevad dünaamiliselt teatavates riikides, kus ülehindamise oht on olnud suurem. Mõnel juhul ei saa siiski välistada, et võlgade tagasimaksmisele kehtestatud moratooriumide ja muude ajutiste toetusmeetmete lõppemine võib avaldada survet eluasemehindade vähenemiseks eelkõige seal, kus leibkondade sissetulekud on kõige rohkem kannatada saanud.

Riigid, kus esineb ülemäärane tasakaalustamatus ·Kreekas esineb ülemäärane tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud valitsemissektori suure võla, välispositsiooni poolelioleva tasakaalustamise ja viivislaenude suure osakaaluga, samal ajal kui töötus on suur ja potentsiaalne majanduskasv väike. COVID-19 kriis on katkestanud varasematel aastatel alanud kohandamisprotsessi. Valitsemissektori võlg kasvas märkimisväärselt 2020. aastal ja peaks vähenema alles 2022. aastal. Valitsemissektori võlast kuulub suur osa avaliku sektori võlausaldajatele, kes koos suure rahapuhvriga tagavad Kreekale kaitse lühiajaliste kõikumiste eest. Jooksevkonto puudujääk on viimasel ajal suurenenud ja jääb prognooside kohaselt suureks eelkõige COVID-19 kriisi mõju tõttu ulatuslikule turismisektorile. Vaatamata sellele, et viimastel aastatel on viivislaenud olulised vähenenud, on nende maht endiselt suur ja võib veelgi suureneda, kui ajutised toetusmeetmed järk-järgult kaotatakse. Majanduskasvu tugevdamiseks tehtavaid jõupingutusi pärsivad kapitali ammendumine, vananev elanikkond ja oskustööliste väljaränne. Madal potentsiaalne majanduskasv raskendab võlakoormuse vähendamist. ·Itaalias esineb ülemäärane tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud valitsemissektori suure võla ja tootlikkuse pikaajalise tagasihoidliku arenguga, millel on tööturu ja pangandussektori ebakindlust arvestades piiriülene mõju. Valitsemissektori võla suhe SKPsse suurenes 2020. aastal järsult, peegeldades SKP vähenemist ja COVID-19 kriisile reageerimiseks võetud fiskaalmeetmeid, ning eeldatavasti väheneb see alles 2022. aastal. Tööviljakus 2020. aastal suurenes, kuid pikaajalist tootlikkuse kasvu piiravad endiselt tõkked era- ja avaliku sektori investeeringutele ning piirangud kõige tootlikumate ettevõtete kasvule. Aktiivsuse ja tööhõive määrad jäävad alla ELi keskmise. Tootlikkuse väga aeglane kasv koos madala tööhõivemääraga pärsib potentsiaalset majanduskasvu, mis omakorda piirab võlakoormuse vähendamise võimalusi. Kuigi Itaalia pangandussektor muutus COVID-19 kriisile eelnenud aastatel tugevamaks ja vastupidavamaks, on nõrkused endiselt olemas. Eelkõige vähenes viimastel aastatel viivislaenude osakaal, kuid nende maht on endiselt suur ja võib veelgi suureneda, kui ajutised toetusmeetmed järk-järgult kaotatakse. ·Küprosel esineb ülemäärane tasakaalustamatus. Nõrkused tulenevad suurest välis-, valitsemis- ja erasektori võlast, püsivalt suurtest viivislaenudest ja märkimisväärsest jooksevkonto puudujäägist. Jooksevkonto puudujääk suurenes 2020. aastal COVID-19 kriisist tingitud turismiekspordi märkimisväärse vähenemise tagajärjel mitmekordselt ning prognooside kohaselt paraneb see lähiajal vaid veidi. Välisvõlg on endiselt kõrge ja negatiivne rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon, isegi kui jätta välja eriotstarbelised üksused, halveneb osaliselt suure jooksevkonto puudujäägi tõttu. COVID-19 kriis peatas erasektori võlakoormuse vähenemise, kuna kõrge võlasuhe suurenes 2020. aastal peamiselt SKP vähenemise tõttu veelgi. Vaatamata sellele, et viivislaenude osakaal on viimastel aastatel nähtavalt vähenenud, on nende maht üks suuremaid ELis ja võib veelgi suureneda, kui ajutised toetusmeetmed järk-järgult kaotatakse. Valitsemissektori võla suhe kasvas 2020. aastal märkimisväärselt, kuid eelduste kohaselt pöördub see juba sel aastal langusesse. Riigid, kus esineb tasakaalustamatus ·Saksamaal esineb tasakaalustamatus. Jooksevkonto ülejääk on endiselt suur ja tuleneb säästudega võrreldes tagasihoidlikust investeeringute tasemest ning sellel on piiriülene mõju. Pärast 2015. aastal alanud järkjärgulist vähenemist jooksevkonto ülejääk 2021. aastal eeldatavasti suureneb ja pöördub 2022. aastal uuesti langusesse, jäädes küll kõrgeks, kuid alla kriisieelse taseme. Riiklike investeeringute kasv hoogustus 2020. aastal kriisile reageerides veelgi, samas kui erainvesteeringud kahanesid. Erasektori suurema netosäästu aastal 2020 tasakaalustas suures osas valitsemissektori eelarvepuudujääk, mistõttu jooksevkonto tervikuna eriti ei muutunud. Hoolimata soodsatest rahastamistingimustest ja püsivast investeerimisvajadusest juba enne COVID-19 kriisi ning madalast ohust riigi rahanduse kestlikkusele keskpikas perspektiivis on investeeringute osakaal SKPs jätkuvalt mõõdukas. Kodumajapidamiste netosääst suurenes 2020. aastal kulutamisvõimaluste puudumise tõttu veelgi ja eeldatavasti jõuab see pandeemiaeelsele tasemele tagasi 2022. aastal. ·Iirimaal esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud suure era- ja valitsemissektori võla ning netoväliskohustustega. Valitsemissektori võlg on eri mõõdikute alusel endiselt suur ning riskid on seotud äriühingute maksustamise võimalike muutuste ja rahvusvaheliste maksureformidega. Erasektori võlg on endiselt suur. Ettevõtete võlga suurendavad rahvusvahelised ettevõtted, millest enamikul on kodumaise majandusega vähe seoseid. Kodumajapidamiste võla suhe nende kasutada olevasse kogutulusse on endiselt üks ELi kõrgemaid. Rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon on endiselt äärmiselt negatiivne, kuid see on paranemas ja on peamiselt seotud rahvusvaheliste ettevõtete ja investeerimisfondide tegevusega, millel on kodumaise majandusega vähe seost. ·Hispaanias esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on suure tööpuuduse tingimustes seotud nii valitsemissektori kui ka erasektori suure välis- ja sisevõlaga ning neil on piiriülene mõju. Rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon on endiselt negatiivne, kuid peaks 2021. aastal järkjärgult taastuma. COVID-19 kriisi negatiivne mõju turismile on olnud märkimisväärne. Jooksevkonto puudujääk on kriisi ajal süvenenud, kuid eeldatavasti on see sel ja järgmisel aastal tasakaalus. Valitsemissektori võlg suurenes 2020. aastal märkimisväärselt majanduslanguse ja kriisi mõju pehmendamiseks kehtestatud toetusmeetmete tõttu, kuid prognooside kohaselt hakkab see järgmisel aastal valitsemissektori endiselt suure, kuid kahaneva puudujäägi arvelt selgelt vähenema. COVID-19 kriisi tõttu peatus nii ettevõtlussektori kui ka kodumajapidamiste võla vähenemine. Töötuse määr 2020. aastal suurenes ja hakkab prognooside kohaselt vähenema 2022. aastal. ·Prantsusmaal esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud valitsemissektori suure võla, nõrga konkurentsivõime ja tootlikkuse aeglase kasvuga, mille mõju on piiriülene. 2020. aastal suurenes valitsemissektori võlg majanduslanguse ja COVID-19 kriisi ohjeldamiseks võetud ulatuslike meetmete tõttu silmnähtavalt ning eeldatavasti väheneb see 2022. aastal. Erasektori võlg on suur ja on samuti mitu aastat kasvanud, isegi kui 2020. aastal suurenesid nii nominaalvõlg kui ka ettevõtete likviidsuspuhvrid. Vaatamata positiivsetele muutustele enne COVID-19 kriisi, ei ole varasemat konkurentsivõime vähenemist suudetud korvata. Lisaks jääb tootlikkuse pikaajaline kasv mõõdukaks, mis pidurdab ka konkurentsivõime edasist kasvu, pärsib potentsiaalset majanduskasvu ja piirab seega avaliku ja erasektori võlakoormuse vähendamise võimalusi. ·Horvaatias esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud valitsemis- ja erasektori ning välisvõlaga olukorras, kus potentsiaalne majanduskasv on väike. Jooksevkonto muutus 2020. aastal negatiivseks, peegeldades COVID-19 kriisi mõju Horvaatia ulatuslikule turismisektorile, ning eelduste kohaselt on taastumine aeglane. Negatiivne rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon peaks 2021. aastal järkjärgult paranema. Valitsemissektori mõõdukalt kõrge võla suhe SKPsse suurenes 2020. aastal märkimisväärselt majanduslanguse ja kriisi mõju pehmendamiseks kehtestatud toetusmeetmete tõttu, kuid peaks eeldatavasti sel aastal hakkama kahanema. Erasektori võla suhe SKPsse suurenes 2020. aastal pärast mitmeaastast paranemist, peegeldades SKP järsku langust ja ettevõtete suurenenud laenuvajadust. Pangandussektor on muutunud vastupidavamaks pärast seda, kui Horvaatia ühines ühtse järelevalvemehhanismiga, kuid samas võib viivislaenude maht suureneda, kui järk-järgult kaotatakse meetmed, mida on võetud ettevõtete kaitsmiseks COVID-19 kriisi mõju eest. ·Madalmaades esineb tasakaalustamatus. Erasektori võlg ja jooksevkonto ülejääk püsivad kõrgel tasemel ning neil on piiriülene mõju. Jooksevkonto ülejääk 2020. aastal vähenes. Sellest hoolimata on see riigi majanduse põhinäitajaid arvesse võttes tublisti üle põhjendatud taseme ja prognooside kohaselt peaks see püsima suur ka edaspidi. Hoolimata käimasolevast pensionireformist ja hiljutistest maksumuudatustest, mis käsitlevad stiimuleid sissetuleku säilitamiseks väikestes ja keskmise suurusega ettevõtetes, on endiselt olemas struktuursed tegurid, mis on ajendiks majapidamiste ja ettevõtete suurtele säästudele. Osa väliskaubanduse ülejäägist võib kirjutada hargmaiste ettevõtjate statistilise mõju arvele ja eelduste kohaselt see lähitulevikus ei vähene. Erasektori võlg on endiselt suur, seda osaliselt rahvusvaheliste ettevõtete kontsernisisese võla arvelt, ja selle suhe SKPsse kasvas 2020. aastal veelgi. Kodumajapidamiste võlakoormus suureneb niigi kõrgelt tasemelt eluasemehindade pideva tõusu tõttu. ·Portugalis esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud netoväliskohustuste suure mahu, era- ja valitsemissektori võla ning viivislaenudega, mis on tootlikkuse aeglase kasvu tingimustes endiselt suured. Valitsemissektori võlg suurenes 2020. aastal märkimisväärselt majanduslanguse ja kriisi mõju pehmendamiseks kehtestatud toetusmeetmete tõttu, kuid prognooside kohaselt väheneb see mõõdukalt käesoleval ja järgmisel aastal koos eelarvepuudujäägi vähenemisega. COVID-19 kriisi mõju turismile on suur, sealhulgas lähitulevikus. Jooksevkonto jäi puudujääki, mille põhjustas COVID-19 kriisi mõju turismile. Negatiivne rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon halvenes 2020. aastal, kuid peaks sel aastal taas järkjärgult taastuma. Kuigi viimastel aastatel on võlakoormus kiiresti vähenenud, suurenes 2020. aastal erasektori võlg, kajastades SKP järsku vähenemist ja ettevõtete rahastamisvajadusi kriisi tingimustes, samas kui hüpoteeklaenude kasv muutus 2020. aastal positiivseks. Viivislaenude risk suureneb, kui ajutised toetusmeetmed järk-järgult kaotatakse. ·Rumeenias esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud püsiva suure jooksevkonto puudujäägiga valitsemissektori ulatusliku eelarvepuudujäägi tingimustes, samas kui varasem ülekuumenemise surve on taandumas. Prognoositakse, et jooksevkonto puudujääk püsib suur isegi siis, kui see veidi väheneb, ning negatiivne rahvusvaheline netoinvesteerimispositsioon enam ei parane. Suur eelarvepuudujääk väheneb eeldatavasti majanduse taastumise ja mõningase eelarve konsolideerimise tulemusena ainult järk-järgult nii käesoleval kui ka järgmisel aastal. Kodumaise erasektori netosäästudest ei piisa valitsemissektori suure eelarvepuudujäägi katmiseks ning rahastamine sõltub üha enam välisvõla akumuleerimisest. Seevastu konkurentsivõime vähenemine näib pidurduvat, kuna varasemate aastate ülekuumenemissurve COVID-19 kriisiga taandus. Seadusandlik ettearvamatus pärsib jätkuvalt ettevõtluskeskkonda üldisemalt. ·Rootsis esineb tasakaalustamatus. Nõrkused on seotud kodumajapidamiste suure ja kasvava võlakoormusega ning eluasemeturul püsib endiselt ülehindamise risk. Kodumajapidamiste võlakoormus on veelgi suurenenud ja hüpoteeklaenude puhul on märgata kiiret kasvu. Eluasemehinnad on pidevalt tõusnud, isegi kiiremini kui enne COVID-19 kriisi, mis suurendab ülehindamise riski. Pangandussektor on vastupidav, suhteliselt kõrge kasumlikkuse, küllaldase likviidsuse ja mõistliku kapitali tasemega, kuid tähelepanu äratab kõrgendatud huvi ärikinnisvaraturu vastu. 2. LISA. EDUSAMMUD RIIGIPÕHISTE SOOVITUSTE RAKENDAMISEL Edusammude hindamise raames vaadeldakse varasemaid poliitikameetmeid, mida on võetud 2020. aasta riigipõhistes soovitustes esile toodud probleemide lahendamiseks. Hindamine viidi lõpule enne taaste- ja vastupidavuskavade ametlikku esitamist ning seetõttu ei võeta neis arvesse kavades sisalduvat teavet. Sellegipoolest arutati riigipõhiseid soovitusi liikmesriikidega nende taaste- ja vastupidavuskavade ettevalmistamise etapis, et nad saaksid neid kavade koostamisel arvesse võtta. Hinnang esitatakse iga kava kohta eraldi komisjoni ettepanekus nõukogu rakendusotsuse kohta. Struktuursete probleemide lahendamine on kestliku taastumise ja jätkuva majanduskasvu jaoks otsustava tähtsusega. Reformide elluviimine struktuursete nõrkuste kõrvaldamiseks on oluline mitte ainult selleks, et pidada vastu praegustele katsumustele ja nendega toime tulla, vaid ka kestliku ja õiglase rohe- ja digipöörde saavutamiseks. Vastupidavamad liikmesriigid tulevad COVID-19 kriisist tõenäoliselt välja kiiremini ja tugevamana – see näitab, kui oluline on reformide elluviimine, et olla tulevikuks paremini valmis. Eelmisel aastal on liikmesriigid reformide rakendamisel saavutanud vähemalt teatavat edu kuue puhul kümnest neile juulis 2020 esitatud riigipõhisest soovitusest. See varasematest aastatest märkimisväärselt parem rakendamistulemus näib olevat tihedalt seotud 2020. aasta riigipõhiste soovitustega, milles keskenduti COVID-19 kriisile reageerimisel peamiselt vahetutele eelarve-, majandus-, tööhõive- ja sotsiaalprobleemidele. Tundub, et suhteliselt head rakendamistulemused on saavutatud tänu liikmesriikide julgele tegutsemisele pandeemia põhjustatud kriisiga toimetulekul. Edusammud on poliitikavaldkondade lõikes väga erinevad. Poliitikavaldkondades, mille kohta märkimisväärne arv liikmesriike sai 2020. aastal soovituse, on kõige rohkem edusamme tehtud rahastamisele ja finantsteenustele juurdepääsu, eelarvepoliitika ning eelarve juhtimise ja töökaitsealaste õigusaktide valdkonnas. Konkreetsemalt viidatakse asjaomastes soovitustes sellele, et tuleb tagada pidev ja piisav juurdepääs rahastamisele, aga ka vajadusele võtta kooskõlas üldise vabastusklausliga eelarvemeetmeid, et pandeemiaga tõhusalt toime tulla, majandust käimas hoida ja taastumist toetada. Liikmesriigid on samuti teinud suuri edusamme soovituste täitmisel kriisi tööhõivealase ja sotsiaalse mõju leevendamise kohta, sealhulgas i) edendanud, arendanud ja tõhustanud paindlikku töökorraldust; ii) rakendanud lühendatud tööaja kavasid; ning iii) võtnud meetmeid, et tagada piisav asendussissetulek ja sotsiaalkaitse. Seevastu avaliku halduse, tsiviilõiguse, maksudest kõrvalehoidumise vastase võitluse, hariduse ja oskuste ning elukestva õppe alaste soovituste täitmisel on edusammud olnud tunduvalt tagasihoidlikumad.