[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 27.4.2010

KOM(2010)191 lõplik

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava rakendamise kohta

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava rakendamise kohta

1. Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava: taust ja ülevaade

Sisu ja põhjendus

Euroopa majanduse elavdamise energeetikava ( European Energy Programme for Recovery , EEPR) lähtub Euroopa majanduse elavdamise kavast, mille komisjon võttis vastu 26. novembril 2008, et toime tulla majandus- ja finantskriisiga Euroopas. Kava nägi ette liikmesriikide kooskõlastatud tegevuse, mida täiendavad ELi otsemeetmed, eesmärgiga suurendada ostujõudu ja kasvatada nõudlust majanduses ning eraldades selleks eelarvelist 200 miljardit eurot. Üheks peamiseks prioriteediks nimetati kavas Euroopa energeetikasektori infrastruktuuri ja tootmisvahendite ajakohastamiseks mõeldud investeeringuid ning tehti ettepanek eraldada selleks täiendavaid vahendeid ELi eelarvest. Euroopa Ülemkogu kinnitas majanduse elavdamise kava 2008. aasta detsembris ja palus komisjonil esitada konkreetsete energiaprojektide nimekirja. Lisaks võttis komisjon novembris 2008 vastu ELi energeetikasektori lähiaastate prioriteete määrava poliitilise võtmetähtsusega dokumendina teise strateegilise energiaülevaate, mille Euroopa Ülemkogu 2009. aasta kevadisel kohtumisel kinnitas.

Finants- ja majanduskriisi süvenedes oli tarvis kasutada riiklikke vahendeid selleks, et soodustada investeeringuid energiavõrkudesse ja uuenduslikku taastuvenergia tootmisse ning kiirendada süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise tehnoloogia väljatöötamist. Majanduslanguse tõttu tekkis kavandatud projektide viibimise või neist loobumise oht, mis omakorda oleks seadnud löögi alla energiavarustuse kindluse ühenduses ja lõppkasutajate energiaga varustamise kvaliteedi. EL sekkus ning pakkus energeetikasektori investeeringute suurendamiseks välja mitmeid sihtotstarbelisi ja asjakohaseid meetmeid.

Sellises olukorras võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu vastu määruse (EÜ) nr 663/2009,[1] millega loodi Euroopa majanduse elavdamise energeetikakava (edaspidi „EEPR”). EEPR on rahastamisvahend, mille üldine siht on toetada ELi jahtuva majanduse elavdamist, aidates ühtlasi saavutada ELi energia- ja kliimapoliitika eesmärke, milleks on energiavarustuse kindlus ja tarneallikate mitmekesistamine, energia siseturu toimimine ja kasvuhoonegaaside heidete vähendamine.

Uuenduslik lähenemisviis

EEPRi eesmärkide täitmiseks eraldati 3 980 miljoni euro suurune pakett, mis oli ette nähtud kolme allprogrammi rahastamiseks. Määruse kohaselt kulub 2 365 miljonit eurot gaasi- ja elektrivõrkude infrastruktuuri projektidele; 565 miljonit eurot avamere tuuleenergia (OWE) projektidele ja 1 050 miljonit eurot süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise (CCS) projektidele. Ühenduse abi antakse toetuse vormis kõnealuse kolme programmivaldkonna projektide juhtidele. Projektid on määruses välja toodud ning selle lisas loetletud, kuid projektide rakendamise praktilised meetmed ning projektide juhid valitakse projektikonkursil üksikasjalike abikõlblikkuse, valiku- ja lepingu sõlmimise kriteeriumide alusel. Toetuse osatähtsus võib moodustada kuni 50 % abikõlblikest gaasi- ja elektrivõrkude infrastruktuuri ning avamere tuuleenergia projektide investeerimiskuludest ning kuni 80 % süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise projektide investeerimiskuludest.

[pic]

EEPRi näol on tegemist ühenduse uuendusliku lähenemisviisiga energeetikasektori infrastruktuuri ja tehnoloogiaprojektide rahastamisele. Esimest korda on rahalise abina eraldatud nii suur summa ELi eelarvest. See on oluline muudatus võrreldes suhteliselt väikeste summadega, mida komisjon siiamaani on võimaldanud üleeuroopaliste energiavõrkude (TEN-E) programmile, teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse raamprogrammidele (RTD) ja programmile “Arukas energeetika – Euroopa” (IEE). TEN-E programmi, teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse seitsmenda raamprogrammi ning programmi „Arukas energeetika – Euroopa” raames eraldati energiaprojektidele keskmiselt vastavalt 20, 300 ja 100 miljonit eurot aastas. Ei tohi siiski unustada, et EL toetab energiaprojekte ka teiste rahastamisvahenditega, näiteks struktuurifondid, Euroopa Investeerimispanga laenud ja konkreetsed rahastamisvahendid.

EEPR on rahastamisvahend, mille struktuur peegeldab kava konkreetseid eesmärke. Et ergutuskava võiks majandust tõhusalt elavdada, tuleb raha suunata majandusse kiiresti. Sama põhimõte on kätketud EEPRi määrusse nõudmisena, et kõik juriidilised kohustused EEPRi elluviimiseks tuleb täita 31. detsembriks 2010. Lisaks kehtestab määrus lepingu sõlmimise ühe kriteeriumina EEPRi raames raha saamiseks pakutud meetmete küllaldase ettevalmistatuse, s.t valmiduse hakata kapitalikulusid kandma aastal 2010.

Et EEPRi mõju oleks tugevaim nii energiapoliitika kui ka majanduse elavdamise eesmärkide saavutamisel, suunatakse tähelepanu suhteliselt vähestele, kuid väga suure strateegilise tähtsusega projektidele. Projektide valikul lähtuti teises strateegilises energiaülevaates ja Euroopa energiatehnoloogia strateegilises kavas kehtestatud energiapoliitika suunistest, võttes arvesse TEN-E programmi rakendamisel tehtud edusamme ja õiget geograafilist tasakaalu ning programmi valdkondi hõlmavaid konsultatsioone sidusrühmadega. Kooskõlas sellise lähenemisviisiga antakse toetust taotlejatele, kes suudavad panustada Euroopa Liidu üleste energiavõrkude ajakohastamisse ja väljaehitamisse ning vähem CO2-heiteid tekitavate tehnoloogiate arendamisse ja kasutusele võtmisse. Ülejäänud lepingu sõlmimise võtmekriteeriumid on järgmised: millisel määral on rahastamise kättesaamatus viivitanud meetmete rakendamist; millisel määral aitab ühenduse toetus stimuleerida riiklikke ja erainvesteeringuid; ning sotsiaalmajanduslik ja keskkonnamõju.

2. EERPi roll ELi energiapoliitikas

Energiavarustuse kindluse, sellekohase konkurentsivõime ja jätkusuutlikkuse tagamiseks lähiaastatel ja -kümnenditel peab EL kiires korras laiendama ja uuendama energeetikasektori infrastruktuuri ning muutma selle koostalitlusvõimeliseks ning vähendama energiatootmisest tekkivaid CO2-heiteid, võttes kasutusele vastavad strateegilised tehnoloogiad. Eespool toodut saavutamata ei suuda EL aastaks 2020 täita eesmärke, mille kõik liikmesriigid on enesele võtnud: vähendada kasvuhoonegaaside heiteid ja primaarenergia tarbimist 20 % võrra ning kasvatada taastuvenergia osa lõplikus energiatarbimises 20 %-le. EEPRi kolm allprogrammi on suunatud nende eesmärkide saavutamisele.

Gaasi- ja elektrivõrkude infrastruktuuri projektid

Gaasi- ja elektrivõrkude infrastruktuur vajab investeeringuid energiakaubanduse soodustamiseks ning hästitoimiva energiasiseturu kujundamiseks. Tõrgeteta toimiv siseturg tagab lõpptarbijale kvaliteetteenused odavama hinnaga ning aitab Euroopa Liidul tõhusalt toime tulla selliste tarnehäiretega nagu esinesid 2009. aasta jaanuaris.

ELis energiatransporti ja -kaubandust võimaldavate võrkude infrastruktuur peab olema integreeritum – selleks tuleb välja ehitada puuduvad ühenduslülid. Paremat ühendust ülejäänud ELiga vajavad mitmed liikmesriigid, eriti Ida-Euroopa ja ELi äärealade riigid. Seega aitab EEPR kaasa liikmesriikidevahelise solidaarsuse süvendamisele. Energiavarustuse kindluse tagamiseks on lisaks ELis asuvate energiavõrkude integreerimisele vaja mitmekesistada energiatranspordiliine ja energiaallikaid (sh veeldatud maagaasi (LNG) allikaid) ka väljaspool ELi.

Selles kontekstis toetab EEPR hästi ettevalmistatud projekte, mille käikuminemisel:

- tarnitakse Euroopa Liitu aastas täiendavalt ca 50 miljardit kuupmeetrit gaasi Nabucco, ITGI-Poseidoni, GALSI torujuhtme ning uute Poola ja Küprose veeldatud maagaasi terminalide kaudu;

- aidatakse tugevdada Euroopa gaasijuhtmevõrku uute ühenduste ehitamise või olemasolevate tõhustamisega Portugali/Hispaania/Prantsusmaa vahel (kahesuunaline), Saksamaa/Belgia/Ühendkuningriigi vahel (kahesuunaline), Rumeenia/Bulgaaria/Kreeka/Itaalia/Slovakkia/Ungari vahel (kahesuunaline) ning Balti riikide / Poola / Taani / Saksamaa vahel;

- tagatakse gaasi vastassuunas juurdevool gaasitranspordisüsteemide kriitilise tähtsusega ühenduskohtades Portugalis, Rumeenias, Austrias, Slovakkias, Tšehhi Vabariigis, Ungaris, Lätis, Leedus ja Poolas, et võimaldada kahesuunalist koostööd ja gaasikaubandust nii naaber- kui ka kaugemate riikidega;

- aidatakse tugevdada Euroopa elektrivõrke ning parandatakse ühendust Hispaania ja Prantsusmaa, Portugali ja Hispaania, Austria ja Ungari, Iirimaa ja Ühendkuningriigi vahel ning samuti Saksamaa keskosas;

- integreeritakse eraldatud piirkonnad ja „energiaenklaavid” ning luuakse uued olulised ühendused Balti riikide (Eesti, Läti, Leedu) ja Põhjamaade (Soome, Rootsi, Taani, Norra) elektriturgude vahel, samuti Malta ja Itaalia ning Sitsiilia ning Apenniini poolsaare vahel.

Avamere tuuleenergia (OWE)

EEPRi toetuse saamiseks valitakse välja avamere tuuleenergia sektori pioneerprojektid. Euroopa ambitsioonikate, 2020. aastaks täidetavate avamere tuuleenergia eesmärkide saavutamiseks on hädavajalik laialdaselt tutvustada ja kasutusele võtta uuenduslikud avamere tuulegeneraatorite alused (taldmikud, neljale jalale, kolmjalale või kolmele sambale toetuvad vundamendid), mitmemegavatise võimsusega turbiinid ja võrkude mooduli põhimõttel integreerimise tehnoloogiad. Projektide ülesandeks on saavutada need peaeesmärgid, mis on esitatud komisjoni teatises avamere tuuleenergia kohta ja energiatehnoloogia strateegilise kava tuuleenergiaalases tööstusalgatuses[2]. EEPRi toetuste abil ehitatakse esimesed suured (400 MW) avamere tuulepargid, mille otsesel tagajärjel peaksid tekkima täiendavad võimsused umbes 1 500 MW „CO2-vaba“ elektrienergia tootmiseks. Tuuleparkidel on otsustav osa taastuvenergiast saadava elektriga seotud eesmärkide täitmisel aastaks 2020, millega ELi liikmesriigid on end sidunud. Toetused aitavad oluliselt kaasa Euroopa avamerevõrgu käivitamisele, tänu millele paranevad siseturu elektrikaubanduse võimalused.

EEPRi raames kavandatavate järgmiste avamere tuuleenergia projektidega toetatakse uuenduslike turbiinide ja avamere tuulegeneraatorite aluste ulatuslikku katsetamist, tootmist ja paigaldamist:

- neli projekti, millega rajatakse suured avamere tuulepargid Põhjamerre Saksamaa ranniku lähedale (Bard I, Global Tech I, Nordsee Ost, Borkum West II);

- üks projekt, et ehitada lõpuni avamere tuuleenergia katserajatis meres Aberdeeni lähistel (Ühendkuningriik);

- üks projekt, et ehitada välja tuulepargi järgmine etapp Põhjameres Belgia ranniku lähedal (Thornton Bank).

EEPRi raames kavandatavate avamere tuuleenergia projektidega toetatakse ka moodulipõhiste lahenduste väljatöötamist, et ühendada suured tuuleenergiamahud võrkudesse:

- projekt, millega tagatakse ühislahendus Läänemeres Kriegers Flaki piirkonna tuuleparkide ühendamiseks (Saksamaa, Taani);

- ühenduse loomine Madalmaade ja Taani vahel kõrgepinge-alalisvoolulise (HVDC) kaabli abil, mis võimaldab avamere tuulepargid ühendada maismaal asuvasse võrku;

- avamerekeskus Shetlandi saarte ja Šotimaa vahele (Ühendkuningriik) kavandataval HVDC ühendusel, millest saaks mitmeid terminale koondav platvorm uute tuulefarmide ja mereenergia toodangu ühendamiseks.

Süsinikdioksiidi kogumine ja säilitamine (CCS)

Fossiilkütuseid kasutavad elektrijaamad ning rasketööstus toodavad enim süsinikdioksiidi heiteid, moodustades 52 % kogu maailma CO2-heitest. Fossiilkütuseid kasutatakse elektritootmises ka edaspidi ning isegi kui taastuvenergia allikate turuosa suureneb, ei ole lähikümnenditel ette näha kivisöe osa vähenemist. Kuna süsinikdioksiidi kogumine ja säilitamine võimaldab energiatootmisel CO2-heidet vähendada, aitab see koos energiatõhususe meetmete ja taastuvenergia allikate kasutamisega meil saavutada CO2-heite vähendamise üldeesmärgid. Siiski pole see tehnoloogia veel majanduslikult tasuv ning vajab katsetamist. EEPR annab probleemi lahenduseks toetust kuuele suurele süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise katseprojektile, mis peaksid aitama välja töötada süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise kontseptsiooni, vähendama investeerimis- ja ekspluatatsioonikulusid ning teavitama avalikkust uuest tehnoloogiast. EEPR on esimene samm selles suunas, et muuta süsinikdioksiidi kogumisel ja säilitamisel põhinev energiatootmine aastaks 2020 majanduslikult tasuvaks. Need pioneerprojektid sillutavad teed paljudele järgmistele, kuna näitavad süsinikdioksiidi kogumise kõigi kolme tehnoloogia rakendusi, nimelt: põletamisjärgset tehnoloogiat, põletamine või koospõletamine hapnikuga rikastatud keskkonnas ja integreeritud gaasistusseadmega kombitsükkel (IGCC). Samuti on esindatud kõik peamised säilitusvõimalused: soolased põhjaveekihid maismaal ja avamerel ning tühjakspumbatud nafta- ja gaasiväljad.

Selles kontekstis toetab EEPR järgmisi süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise hästi ettevalmistatud projekte, mille käikuandmine on kavandatud aastaks 2015:

- Jaenschwalde (Saksamaa) projekt, mille eesmärk on katsetada põletamist hapnikuga rikastatud keskkonnas ja põletamisjärgset tehnoloogiat olemasoleva elektrijaama territooriumil. Analüüsitakse kahte säilitamis- ja transportimisvõimalust.

- Porto Tolle (Itaalia) projekti raames varustatakse uus 660-megavatine söeküttel töötav elektrijaam põletamisjärgse tehnoloogiaga süsinikdioksiidi kogumiseks ja säilitamiseks. Süsinikdioksiidi kogumise faasis töödeldakse 250-megavatisele väljundvõimsusele vastaval hulgal suitsugaasi. Säilitamiseks plaanitakse kasutada soolast põhjaveekihti Aadria meres.

- Rotterdamis (Madalmaad) katsetatakse põletamisjärgset tehnoloogiat rajatises, mille väljundvõimsus vastab 250 megavatile. Süsinikdioksiidi säilitamiseks on kavas kasutada jaama lähedal asuvat tühjakspumbatud avamere-gaasivälja. Projekt on osa Rotterdami kliimaalgatusest, mille eesmärk on luua süsinikdioksiidi transportimise ja säilitamise infrastruktuur selle piirkonna jaoks.

- Belchatowi (Poola) projektiga katsetatakse põletamisjärgset tehnoloogiat Euroopa ühe suure pruunsöeküttel töötava elektrijaama uues superkriitilisel tehnoloogial põhinevas plokis. Uuritakse võimalusi kasutada säilitamiseks jaama lähistel asuvat kolme erinevat kohta soolases põhjaveekihis.

- Compostillas (Hispaania) katsetatakse põletamist hapnikuga rikastatud keskkonnas ja keevkihttehnoloogiat 30-megavatises pilootjaamas, mis 2015. aasta detsembriks laiendatakse üle 320-megavatise võimsusega katsejaamaks. Säilitamist kavandatakse lähedalasuvas soolases põhjaveekihis.

- Hatfieldi (Ühendkuningriik) projektiga katsetatakse uues 900-megavatises integreeritud gaasistusseadmega kombitsükliga elektrijaamas põletamiseelset tehnoloogiat. Säilitamiseks kasutatakse Põhjameres asuvat tühjakspumbatud gaasivälja. Projekt on osa algatusest „Yorkshire Forward“, mille eesmärk on luua selle piirkonna jaoks süsinikdioksiidi transportimise ja säilitamise infrastruktuur.

3. EEPRi rakendamine – hetkeseis

19. mail 2009 kuulutas komisjon välja kõigi kolme allprogrammi ühise konkursi, millele oodati võimalike projektijuhtide taotlusi kuni 15. juulini 2009. Komisjonile esitati 87 taotlust: 46 taotlust gaasi- ja elektrivõrkude projektidele, 29 taotlust avamere tuuleenergia projektidele ja 12 taotlust süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise projektidele. Iga allprogrammi hindamine toimus eraldi. Kõigi kolme allprogrammi taotluste hindamisega tehti algust 2009. aasta juulikuu teises pooles. Avamere tuuleenergia projektide ning süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise projektide hindamine lõpetati septembris, kuid gaasi- ja elektrivõrkude infrastruktuuri projektide keerukuse ja taotluste suure hulga tõttu kulus hindamisele kauem aega ning see lõpetati 2009. aasta novembris.

Komisjon valmistas hindamiskomiteede arvamuste alusel ette toetuse andmise otsused iga allprogrammi kohta. Asjaomased komiteed[3] kiitsid otsuste projektid heaks ning esitasid need ülevaatamiseks Euroopa Parlamendile. Komisjon kinnitas toetussummad avamere tuuleenergia projektidele ning süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise projektidele oma 9. detsembri 2009. aasta otsusega ning gaasi- ja elektrivõrkude infrastruktuuri projektidele 4. märtsi 2001. aasta otsusega.

Allprogramm | Esitatud taotluste arv | Rahuldatud taotluste arv | Toetussummad (mld eurot) |

Infrastruktuur - Gaas (sh vastassuunas juurdevoolu projektid) - Elekter | 46 33 13 | 43 31 12 | 2,299 1,391 0,908 |

Avamere tuuleenergia | 29 | 9 | 0,565 |

Süsinikdioksiidi kogumine ja säilitamine | 12 | 6 | 1,000 |

KOKKU (mld eurot) | 3,864 |

Praeguste hinnangute kohaselt jõutakse 2010. aasta kevadeks kulukohustused võtta peaaegu terve EEPRi rahastamispaketis ettenähtud summa (3,98 miljardit eurot) ulatuses. Järele jääb umbes 115 miljonit eurot (ehk alla 3 % kogusummast), mille osas kohustusi võtta ei saa. See summa ei tohiks muutuda, kui just üks või mitu projektijuhti ei jäta seadustest tulenevate kitsenduste, tehnoloogiliste või tururiskide tõttu toetust välja võtmata. Kasutamata jäänud summa täpne suurus selgub 2010. aasta sügiseks. Komisjoni osakondades uuritakse praegu võimalusi kasutamata vahendite ümbersuunamiseks vastavalt määruse põhjendusele 7, artiklile 28 ja määrusele lisatud komisjoni avaldusele.

Kohe pärast toetuste andmise otsuste kinnitamist hakkas komisjon tegelema üksikprojektidega seotud juriidiliste kohustustega. Avamere tuuleenergia projektide ning süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise projektide puhul allkirjastatakse komisjoni ja abisaajate vahel toetuslepingud. Gaasi- ja elektrivõrkude infrastruktuuri projektide osas võtab komisjon vastu eraldi otsused toetuse andmise kohta ja teavitab neist abisaajaid.

Gaasi- ja elektrivõrkude infrastruktuuri projektid

Komisjonile esitati 46 rahalise toetuse taotlust, kogusummas 2,364 miljardit eurot. Taotlusi hindas komisjoni ametnikest koosnev hindamiskomitee, kellele oli abiks komisjoniväline sõltumatute ekspertide meeskond. Hindamiskomitee soovitas rahastada 43 projekti ning komisjon otsustas eraldada rahalist toetust 2,3 miljardit eurot (31 gaasiprojekti ja 12 elektriprojekti). Kõigi 43 projekti kohta valmistatakse toetussummade eraldamise otsused ette eraldi ning need peaks vastu võetama ja toetusesaajaid peaks teavitatama 2010. aasta maikuuks.

Avamere tuuleenergia projektid

Avamere tuuleenergia allprogramm oli eriti edukas: esitati 29 rahalise toetuse taotlust, kogusummas 1,669 miljardit eurot, mis kuhjaga ületas allprojektile ette nähtud 565 miljonit eurot. Komisjoni ametnikest koosneva hindamiskomitee soovitusel eraldas komisjon eelarves ettenähtud 565 miljonit eurot pingerea üheksale esimesele projektile. Neli toetuslepingut on juba sõlmitud ja ülejäänud viis on allkirjastamisel.

Süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise projektid

Kokku esitati 12 taotlust. Süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise allprogrammile oli ette nähtud 1,050 miljardi euro suurune rahastamispakett, kuid rahalist toetust taotleti kokku 1,770 miljardit eurot. Komisjoni ametnikest koosneva hindamiskomitee soovitusel, kus vaatlejatena osalesid Euroopa Investeerimispanga eksperdid, otsustas komisjon eraldada kokku üks miljard eurot pingerea kuuele parimale projektile. Kolm toetuslepingut on juba allkirjastatud ja ülejäänud kolmega töö käib.

4. Esmahinnang tulemustele ja saavutustele

Liiga vara on veel programmi tulemusi hinnata, arvestades EEPRi konkursi väljakuulutamisest möödunud vähest aega. Siiski on ka praeguses etapis võimalik anda esimene kvalitatiivne hinnang sellele, milline on olnud EEPRi mõju. Esiteks tuleb rõhutada konkursi edukust. Esitatud taotluste suur arv ning hea tase osutavad EEPRiga võetud suuna asjakohasusele ja sektori valmisolekule.

Kõige huvitavam on see, et EEPR on algusest peale kiirendanud infrastruktuuri investeerimist. Valitud projektide tehnilise valmiduse aste tagas olukorra, et juba enne EEPRi kavandamist olid lõpule viidud esialgsed teostatavusuuringud ning kulu- ja turuanalüüsid, mille jaoks raha oli mõnikord saadud TEN-E programmist. Siiski osutus otsustavaks teguriks projektide tegelikul käivitamisel võimalus saada kapitalikuludeks ELi rahalist toetust. Eriti suur kasu on EEPRist olnud selleks, et ergutada kaasrahastajaid enestele investeerimiskohustusi võtma. Nõnda on olnud võimalik algatada projekte, mis praegustes rasketes majandustingimustes oleksid suure rahalise kitsikuse tõttu jäänud venima või hoopis ellu viimata. ELi osalusel rahastamises on oluline tähtsus. Gaasi- ja elektrivõrkude projektide puhul loodetakse EEPRi raames antava 2,3 miljardi euro suuruse toetuse mõjul lähema 3–5 aasta jooksul kaasata erasektorist kuni 22 miljardit eurot.

Kuid EEPRi mõju majanduskasvule ei piirdu vaid valitud projektidesse tehtavate otseinvesteeringutega. See laieneb ühtlasi kogu tarneahelale. Avamere tuuleenergia sektori puhul on seda juba selgesti näha: projektide mõjul luuakse või kindlustatakse hulk töökohti uutes tehastes ja tootmisliinidel, et ehitada välja tuulegeneraatorite alused, tuuleturbiinide komponendid ning et neid komplekteerida ja avamerele paigaldada. Osa sellest uuest tootmistegevusest toimub eriti kõrge tööpuudusega piirkondades, näiteks Põhja-Saksamaal Cuxhaveni rannikualadel. Ka eelarve täitmisel on avamere tuuleenergia projektidega kõige kaugemale jõutud. 2010. aasta märtsi lõpu seisuga oli komisjon eelmaksetena välja maksnud üle 65 miljoni euro. Edasised maksed, kogusummas umbes 155 miljonit eurot, on kavas välja maksta 2010. aasta aprillist juunini.

Ka süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise projektid edenevad hästi. Tänu EEPRi raames ettenähtud kaasrahastamisele on need projektid hooga käima lükatud. Rotterdami ja Hatfieldi projektide katsetused on juba mõju avaldanud: kumbki soovib oma piirkonnas saada süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise keskuseks, mis suudaks kaasata teisi investeeringuid süsinikdioksiidi transportimise ja säilitamise infrastruktuuri väljaehitamiseks ka piirkonna ülejäänud suurtelt CO2-heitega saastajatelt. Esimesed rajatiste tellimused esitatakse juba 2010. aasta jooksul; nendega kaasnevad suured kapitalikulud ning luuakse hulk töökohti.

5. Võimalikud riskid projektide elluviimisel ning nende leevendamise võimalused

EEPRi raames toetust saavad projektid võivad olla keerukad nii tehniliselt, korralduslikult kui ka rahastamiselt ja seetõttu ka mõningal määral riskantsed. Projektide edukaks elluviimiseks tuleb järgida kõiki asjakohaseid keskkonnaalaseid õigusakte,[4] tuleb õigel ajal hankida ehitusload ning projektijuhid peavad täitma rahastamisega seotud kohustused. Riiklike, piirkondlike ja kohalike omavalitsuste asutuste aktiivsel koostööl on tähtis osa vajalike lubade väljaandmisega seotud haldusmenetlustes. Kõnealuste riskide tõttu lisab komisjon igasse gaasi- ja elektriprojekti toetamise otsusesse nõudmise, et väljamakseid ei tehta enne kui toetusesaaja on:

- hankinud vajalikud keskkonna- ja ehitusload, ning

- allkirjastanud lõpliku investeerimisotsuse, millega projektijuht ametlikult kohustub projekti käivitama 2010. aasta lõpuks.

Kui neid nõudmisi ei täideta, hindab komisjon olukorda ning võib kaaluda otsuse tühistamist ja võetud kulukohustustest vabastamist.

Avamere tuuleenergiaga seotud mõne projekti riskid on peamiselt seotud tehnoloogiaga. Näiteks ühe projektiga katsetatakse esimest korda 6-megavatiste turbiinide paigaldamist avamerele, teised kasutavad uudset kõrgepinge-alalisvoolu tehnoloogiat (HVDC) tuulest toodetud elektri võrku ühendamiseks seni järeleproovimata võimsuste juures. Muude projektide riskid on rohkem rahalist laadi (finantsasjade sulgemine kavandatud lähikuudele) või halduslikku laadi (võimalikud viivitused lubade väljaandmisel). Toetuslepingute tehnilistes lisades selgitatakse, kuidas toetusesaajad peavad riske haldama, samuti on neis vajalike kaasrahastajate leidmise ja lubade hankimise kavad.

Süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise projektide rakendamine edeneb tõrgeteta. Kuid siingi on jälgimist vajavaid tundlikke teemasid. Selleks et süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise katseprojektid 2015. aastaks edukalt lõpetada, peavad nii riigid kui ka tööstussektor jätkuvalt täitma võetud rahastamiskohustusi. Lisaks peavad liikmesriigid looma vajaliku õigusliku raamistiku süsinikdioksiidi säilitamiseks; selleks tuleb siseriiklikku õigusse üle võtta süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise direktiiv[5]. Seda selleks, et vältida viivitusi süsinikdioksiidi säilitamise lubade väljaandmisel ning lõpliku investeerimisotsuse kinnitamisel. Peale selle tuleb avalikkust teavitada süsinikdioksiidi säilitamise ohutusest, kuna sellel on oluline osa süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise projektide rakendamisel.

Projektide haldamise tagavad selle eest vastutavad komisjoni talitused tihedas koostöös liikmesriikide ja/või projektijuhtidega. Nende tegevuse aluseks on toetusesaajate korrapärased aruanded projektide tehnilise rakendamise ja kulude kohta, samuti kontrollivad nad projektide edenemist kohapeal. Vajaduse korral saab komisjon EEPRi projektide järelevalve ja EEPRi programmi mõju üldisel hindamisel kasutada komisjoniväliste sõltumatute ekspertide abi.

[1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 663/2009, 13. juuli 2009, millega luuakse abikava majanduse elavdamiseks ühenduse finantsabi andmisega energeetikaprojektidele.

[2] KOM(2008) 768 ja KOM(2007) 732.

[3] Seitsmenda raamprogrammi komitee avamere tuuleenergia ning süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise allprogrammide puhul ja TEN-E finantsabi komitee gaasi- ja elektrivõrkude infrastruktuuri projektide puhul.

[4] Järgida tuleb olulisi ELi keskkonnaalaseid õigusakte, eelkõige direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (muudetud direktiividega 97/11/EÜ ja 2003/35/EÜ), direktiivi 2001/42/EÜ teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta, piiriülese keskkonnamõju hindamise konventsiooni (Espoo 1991. aasta konventsioon) ning direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta.

[5] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/31/EÜ, 23. aprill 2009, milles käsitletakse süsinikdioksiidi geoloogilist säilitamist.