ROHELINE RAAMAT Kapitaliturgude liidu loomine /* COM/2015/063 final */





Eessõna Komisjoni ja ühtlasi Euroopa prioriteet on töökohtade loomine ja majanduskasv. Kasvu tagamiseks Euroopas tuleb edendada investeeringuid Euroopa äriühingutesse ja taristusse. 315 miljardi euro suurune investeerimispakett aitab seda protsessi käivitada. Kuid investeeringute edendamiseks pikas perspektiivis tuleb luua tõeline kapitali ühtne turg – kapitaliturgude liit kõigi 28 liikmesriigi jaoks. Võrreldes muu maailmaga tuginevad Euroopa ettevõtjad rahastamisel oluliselt pankadele ja suhteliselt vähem kapitaliturgudele. Tugevamad kapitaliturud täiendaksid pankasid rahastamisallikana ja · suurendaksid investeeringuid äriühingutesse (eelkõige VKEdesse) ja taristuprojektidesse; · soodustaksid muu maailma investeeringuid ELi ja · muudaksid finantssüsteemi stabiilsemaks, pakkudes laiemat valikut rahastamisallikaid. Põhimõtteliselt on meie ülesanne rakendada investorid ja säästjad majanduskasvu teenistusse. Kapitaliturgude liidu saavutamine ei ole võimalik ainult üheainsa konkreetne meetmega. Tuleb astuda mitmeid samme, millest mõni on üksikuna tagasihoidlik kuid mille kogumõju on märkimisväärne. Peame kindlaks tegema ja kõrvaldama tõkked investorite raha ja investeerimisvõimaluste vahel ning ületama takistused, mis ei võimalda ettevõtjatel kaasata investeeringuid. Samuti peame muutma võimalikult tõhusaks selliste vahendite suunamise (investeerimisahel) nii riigisiseselt kui ka piiriüleselt. Miks tasub seda teha? Siin on mõned võimaliku kasu näited. Ameerika Ühendriikides saavad keskmise suurusega äriühingud, mis on kasvumootorid paljudes riikides, kapitaliturgudelt viis korda rohkem rahastamist kui sellised äriühingud ELis. Kui meie riskikapitaliturud oleksid sama sügavad, oleks äriühingute rahastamiseks aastatel 2008–2013 olnud kättesaadavad täiendavad 90 miljardit eurot. Kui VKEde väärtpaberistamise mahu saaks taas turvaliselt viia tasemele, mis moodustab kõigest poole 2007. aasta mahust, tähendaks see 20 miljardit eurot täiendavat rahastamist. On tõsi, et paljusid olulisi küsimusi (nt maksejõuetust ja väärtpabereid käsitlevad õigusaktid ning maksukohtlemine) on arutatud palju aastaid. Edu saavutamine on praegu olulisem kui kunagi varem. Kuigi see on pikaajaline projekt, mis nõuab pidevaid jõupingutusi paljude aastate jooksul, ei tohiks see meid heidutada varajaste sammude astumisel. Seepärast kavatseme järgmistel kuudel teha järgmist: · töötada välja ettepanekud kvaliteetse väärtpaberistamise edendamiseks ja pankade bilansimahu vabastamiseks uute laenude andmise eesmärgil; · vaadata läbi prospektidirektiivi, et hõlbustada ettevõtetel, eelkõige VKEdel, rahastamise ja investorite kaasamist piiriüleselt; · alustada tööd VKEde krediiditeabe kättesaadavuse parandamiseks, et hõlbustada investoritel nendesse investeerimist; · teha koostööd sektoriga, et kehtestada üleeuroopaline suunatud pakkumiste kord, et edendada otseinvesteeringuid väikestesse ettevõtjatesse, ja · toetada uute Euroopa pikaajaliste investeerimisfondide arengut, et suunata investeeringuid taristusse ja muudesse pikaajalistesse projektidesse. Käesolev roheline raamat tähistab kolme kuu pikkuse konsultatsiooni algust. Soovime arvamusi parlamentide liikmetelt, liikmesriikidelt, kapitaliturgudel tegutsejatelt ja kõigilt sidusrühmadelt, kes tunnevad muret töökohtade, majanduskasvu ja Euroopa kodanike huvide pärast. Selline tagasiside aitaks meil töötada välja tegevuskava, et panna 2019. aastaks alus täielikult toimivale kapitaliturgude liidule. Meie suund on selge: luua täielik kapitali ühtne turg, tehes ühekaupa kindlaks takistused ja kõrvaldades need ning andes hoogu ja suurendades usaldust investeerimiseks Euroopa tulevikku. Kapitali vaba liikumine on üks ELi aluspõhimõtteid. Nüüd, viiskümmend aastat pärast Rooma lepingut, kasutame võimalust, et muuta see visioon tegelikkuseks. 1. jagu: Kapitaliturgude liidu loomine Kapitali vaba liikmune nähti Rooma lepinguga ette rohkem kui 50 aastat tagasi. See on üks Euroopa Liidu põhivabadusi ja peaks olema ühtse turu keskne osa. Hoolimata tehtud edusammudest on kapitaliturud jätkuvalt killustunud ja toimivad tavaliselt riigipõhiselt. Pärast integratsiooni süvenemise ajajärku on finantsturgude integreeritus alates kriisist vähenenud ning pangad ja investorid on tagasi pöördunud koduturgudele. Võrreldes muude jurisdiktsioonidega on kapitaliturupõhine rahastamine Euroopas suhteliselt vähearenenud. Meie aktsia-, võlakirja- ja muudel turgudel on väiksem roll majanduskasvu rahastamisel ning Euroopa ettevõtjad tuginevad jätkuvalt oluliselt pankadele, mistõttu muudab pangalaenude andmise piiramine meie majanduse haavatavaks. Samuti on investorite usaldus ebapiisav ning Euroopa sääste ei kasutata alati kõige tootlikumal eesmärgil. . Euroopa investeeringute tase on allpool varasemat taset ning Euroopa kapitaliturud on vähem konkurentsivõimelised ülemaailmsel tasandil. Majanduskasvu ja töökohtade loomise jätkusuutliku taastamise toetamiseks peaksid kapitaliturud koos muude ärikeskkonna parandamise reformidega aitama majandust paremini rahastada. Praktikas tähendab see, et tuleb kindlaks teha ja kõrvaldada tõkked, mis takistavad kapitali vaba liikumist investorite ja rahastamist vajavate turuosaliste vahel, olenemata sellest, kas need tõkked on liikmesriigisisesed või piiriülesed. Kapitaliturgude liidu loomine on komisjoni tööprogrammi põhialgatus. See tagaks majanduse rahastamise suurema mitmekesistamise ja vähendaks kapitali kaasamise kulusid, eelkõige VKEde puhul. Integreeritumad kapitaliturud (eelkõige aktsiaturud) edendaksid Euroopa majanduse suutlikkust seista vastu vapustustele ja edendaksid investeeringuid ilma võlakoormust suurendamata. Kapitaliturgude liit peaks tõhusa turutaristu ja vahendajate kaudu edendama investorite kapitali jõudmist Euroopa investeerimisprojektidesse, parandades riskide ja kapitali jaotumist kogu ELis ning suurendades seeläbi Euroopa vastupanuvõimet tulevastele vapustustele. Seepärast on komisjon kohustunud panema 2019. aastaks paika aluse hästi reguleeritud ja integreeritud kapitaliturgude liidule, mis hõlmab kõiki liikmesriike, et maksimeerida kapitaliturgudest ja pangandussektorivälistest asutustest saadavat kasu laiemale majandusele. Kapitaliturgude liit peaks aitama ELil saavutada olukorda, kus näiteks VKEd saavad kaasata rahastamist sama hõlpsasti kui suured äriühingud, investeerimiskulud ja juurdepääs investeerimistoodetele ELis ühtlustub, rahastamise kaasamine kapitaliturgudel on järjest lihtsam ja rahastamist teisest liikmesriigist ei takista põhjendamatud õiguslikud või järelevalvelised tõkked. Kuigi kõnealused muutused aitavad vähendada sõltuvust pangapõhisest rahastamisest, on pankadel kui majanduse olulise osa rahastajatel ja kapitaliturgude vahendajatel jätkuvalt keskne roll kapitaliturgude liidus ja Euroopa majanduses. Mitte kõik need probleemid ei ole uued, kuid vajadus tagada ELis majanduskasv sunnib leidma neile kiireid lahendusi. Samuti annab see edu saavutamiseks uut hoogu. Käesoleva rohelise raamatu eesmärk on algatada ELi ja liikmesriikide tasandil arutelu kõnealuste eesmärkide saavutamiseks vajalike võimalike lühiajaliste ja pikaajaliste meetmete üle, kaasates sinna kaasseadusandjad, muud ELi institutsioonid, liikmesriikide parlamendid ja kõik huvitatud isikud. Kapitaliturgude liit erineb pangandusliidust: kapitaliturgude integreerimiseks tuleb astuda samme, mis erinevad pangandusliidu põhielementidest. Pangandusliidu keskendumine sellele, et kaotada euroalas pankade maksejõuetuse ja riikide rahanduse vaheline seos, tagab stabiilsusplatvormi, mis toetab kapitaliturgude liidu arengut kõigis ELi liikmesriikides. Samuti aitavad hästi integreeritud kapitaliturud edendada majandus- ja rahaliidu vastupanuvõimet. Kapitaliturgude liit peaks toetuma järgmistele põhimõtetele: - see peaks maksimeerima kapitaliturgude kasu majanduskasvu ja töökohtade loomise seisukohast; - see peaks looma ühtse kapitalituru kõigi 28 liikmesriigi jaoks, kõrvaldades tõkked piiriüleselt investeerimiselt ELis ja edendades tihedamaid sidemeid ülemaailmsete kapitaliturgudega; - see peaks põhinema finantsstabiilsuse kindlatel alustel ja hõlmama finantsteenuste ühtseid eeskirju, mida tulemuslikult ja järjepidevalt täidetakse; - see peaks tagama asjakohase tarbijate ja investorite kaitse ja - see peaks aitama tõmmata ligi investeerinuid kogu maailmast ja suurendama ELi konkurentsivõimet. 1.1 Kapitaliturgude liidu loomine Kapitaliturgude liidu loomine on pikaajaline projekt. Juba on käimas ühtsete eeskirjade väljatöötamine ja paljude oluliste reformide[1] rakendamine. Komisjoni lähenemisviis põhineb olemasolevate prioriteetide hindamisel (nii oodatava mõju kui ka teostatavuse seisukohast), põhjalikul majandusanalüüsil, mõju hindamisel ja konsulteerimisel. Kõnealuse konsultatsiooni tulemuste põhjal üritab komisjon kindlaks teha meetmed, mida on vaja järgmiste eesmärkide saavutamiseks: - parandada juurdepääsu rahastamisele kõigi Euroopa ettevõtjate (eelkõige VKEd) ja investeerimisprojektide (nt taristu) puhul; - suurendada ja mitmekesistada rahastamisvõimalusi, mida pakuvad Euroopa ja kogu maailma investorid ja - panna turud toimima tulemuslikumalt ja tõhusamalt, viies investorid nii liikmesriikides kui ka piiriüleselt kokku nendega, kes vajavad rahastamist. Komisjon konsulteerib laialdaselt probleemide olemuse, võimalike meetmete ja nende prioriteetsuse küsimustes. Seadusandlikud meetmed ei pruugi alati olla asjakohane poliitiline vastus nendele probleemidele ning paljudel juhtudel peaks lahenduse leidma turg. Mitteseadusandlikud sammud ning konkurentsi ja ühtset turgu käsitlevate õigusaktide tulemuslik täitmine võib olla parim edasiliikumise viis muudes valdkondades. Komisjon toetab turupõhiseid lahendusi, kui need tunduvad olevat tulemuslikud, ja regulatiivseid muudatusi ainult juhul, kui need on vajalikud. Käesolev roheline raamat on koostatud järgmiselt. 2. jaos kirjeldatakse Euroopa kapitaliturgude praegust struktuuri ja esitatakse esialgne analüüs mõne kapitaliturgude sügavamat integreerimist takistava tõkke kohta. Põhjalikum analüüs on esitatud käesolevale rohelisele raamatule lisatud komisjoni talituste töödokumendis. 3. jaos palutakse esitada komisjoni teatise „Investeerimiskava Euroopa jaoks“[2] põhjal seisukohti edasiste varajaste poliitikameetmete kohta, sealhulgas selliste küsimuste kohta nagu Euroopa pikaajaliste investeerimisfondide määruse rakendamine, kõrgekvaliteediline väärtpaberistamine, krediiditeave VKEde kohta, suunatud pakkumine ja prospektidirektiivi läbivaatamine. 4. jaos palutakse arvamusi rahastamisele juurdepääsu tõkete, rahastamisallikate mitmekesistamise ja turgude toimimise tõhustamise kohta, samuti selle kohta, milliseid samme võiks esitatud seisukohtade põhjal astuda. Piiriüleste kapitalivoogude takistused hõlmavad maksejõuetus-, äriühingu-, maksu- ja väärtpaberiõigust, kus on vaja täiendavat analüüsi ja tagasisidet, et teha kindlaks iga valdkonna probleemid, asjakohased lahendused ja tähtsuse järjekord. Kapitaliturgude liit peaks aitama arendada turge ka riiklikul tasandil, kuna sellega täiendavalt avatakse riiklikud turud investoritele, emitentidele ja vahendajatele, edendades kapitali vaba liikumist ja parimate tavade vahetamist. Võttes arvesse kapitaliturgude erinevat arengut ELis ja teatavate probleemide olemasolu eri liikmesriikides, võib olla vaja võtta asjakohaselt kohandatud meetmeid liikmesriikide tasandil, tuginedes muu hulgas Euroopa poolaasta raames komisjoni antud riigipõhistele soovitustele. Komisjon kutsub liikmesriike üles osalema kapitaliturgude arendamisega seotud probleeme käsitlevates konsultatsioonides ja esitama arutelu käigus oma seisukohad. 2. jagu: Praegused probleemid Euroopa kapitaliturgudel 2.1 Kapitaliturgude praegune olukord Euroopas Lisaks otsesele laenamisele pangast, on kapitaliturud peamine mehhanism, mille kaudu võimalikud investorid puutuvad kokku nendega, kes vajavad rahastamist, ja mis pakub mitmekesiseid majanduse rahastamise võimalusi. Joonisel 1 on esitatud lihtsustatud ülevaade majanduse rahavoogudest. Kapitaliturud tegelevad küll peamiselt otserahastamisega, kuid need on tihedalt seotud ka finantsvahendajatega, kes sageli suunavad vahendeid säästjatelt investoritele. Joonis 1. Skemaatiline ülevaade kapitaliturgude rollist üldises finantssüsteemis Kapitaliturud on viimastel kümnenditel ELis laienenud. Näiteks kogu ELi aktsiaturgude kapitalisatsioon oli 2013. aasta lõpus 8,4 triljonit eurot (ligikaudu 65 % SKPst), võrreldes 1,3 triljoni euroga 1992. aastal (22 % SKPst). Lunastamata võlaväärtpaberite koguväärtus ületas 2013. aastal 22,3 triljonit eurot (171 % SKPst), võrreldes 4,7 triljoni euroga 1992. aastal (74 % SKPst)[3]. Sellest hoolimata on turg võrreldes muude jurisdiktsioonidega vähearenenud. USA avalike aktsiaturgude maht (suhtena SKPsse) on peaaegu kaks korda suurem ja Šveitsi vastav näitaja on kolm pool korda suurem kui ELi vastav näitaja (vt joonis 2). Joonis 2: Aktsiaturu kapitalisatsioon ja võlaväärtpaberid (% SKPst) || || || || || Ka börsivälised kapitaliturud on USAs ligikaudu kaks korda ja võlakirjade suunatud pakkumiste turud kuni kolm korda suuremad kui ELis. Samal ajal on kapitaliturgude suundumused ELi liikmesriikides väga erinevad. Näiteks ületab kodumaise aktsiaturu kapitalisatsioon Ühendkuningriigis 121 % SKPst, samas kui Lätis, Küprosel ja Leedus on vastav näitaja alla 10 % SKPst. || || || Allikas: ECMI statistical package || || || || Joonis 3: Ettevõtete rahastamisviisid (% kogukohustustest) || Euroopa on tavapäraselt rohkem tuginenud pangapõhisele rahastamisele ning pangalaenudel on ettevõtlussektori rahastamisel märkimisväärselt suurem roll kui võlaväärtpaberite emiteerimisel turul (joonis 3). Kokkuvõttes muudab suurem sõltuvus pangalaenudest Euroopa majanduse (eelkõige VKEd) haavatavaks olukorras, kus pangalaenude andmist piiratakse, nagu see juhtus finantskriisi ajal. || || || Allikas: Eurostat, OECD. Märkus: laenud hõlmavad pangalaene ja ettevõtetevahelisi laene. || || || || Juurdepääs kapitaliturgudele on eri ettevõtete ja ELi liikmesriikide puhul väga erinev. Finantssektorivälised äriühingud ELis on märkimisväärselt suurendanud võlakirjade emiteerimist, mis osaliselt kajastab madalamatest intressimääradest tingitud soodsamaid turuolusid võlakirjade emiteerijate jaoks. Võlakirju emiteerivad siiski peamiselt suured ettevõtted, mitte väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted (VKEd). Samuti on võlakirjade emiteerimine koondunud suurematele turgudele, mitte nendele turgudele, kus äriühingute rahastamise probleemid on olnud kõige suuremad. Kuigi ELi kapitaliturud olid enne kriisi paremini integreeritud finantsinstrumentide piiriülese hoidmise seisukohast, tuli kriisi tagajärjel ilmsiks, et osa sellest integratsioonist oli tingitud pankadevahelistest laenupõhistest voogudest, mis vapustuste korral võisid kiiresti pöörduda. Aktsiaturud on ELis jätkuvalt riigipõhised, mis tähendab, et võimalikke riske ja hüvesid ei jagata piiriüleselt. Ka piiriüleselt hoitavate võlaväärtpaberite maht on väiksem, kui see oleks täielikult integreeritud turu puhul. Isegi kõige paremini toimivate ELi riigisiseste turgude maht ei ole piisavalt suur, mistõttu on investoribaas ja finantsinstrumentide valik väiksem. 2.2 Kapitaliturgude liidu loomisega seotud probleemid ja võimalused ELi kapitaliturgude integreerimisel ja arendamisel on palju erinevaid takistusi, mis tulenevad ajaloolistest, kultuurilistest, majanduslikest ja õiguslikest teguritest ning millest mõned on sügavalt juurdunud ja rasked ületada. Need hõlmavad näiteks ettevõtete kauaaegset harjumust kasutada teatavat rahastamisviisi, pensionisüsteemi eripära, usaldatavusnõuete kohaldamist, haldustõkkeid, äriühingute üldjuhtimise ja äriühinguõiguse aspekte, andmelünkasid ja paljude maksusüsteemide eripära, samuti ebatõhusat turustruktuuri. Isegi hästi integreeritud kapitaliturgudel jäävad mõned need erinevused püsima. Selleks et saada kasu täielikult integreeritud ühtsest kapitaliturust, tuleb lahendada probleemid eelkõige järgmises kolmes põhivaldkonnas. Nõudluse poolel on oluline prioriteet parandada eelkõige VKEde (nt innovatiivsed ja kiire kasvuga idufirmad) juurdepääsu rahastamisele, sealhulgas riskikapitalile. Edu saavutamine sõltub teabeprobleemide lahendamisest, peamiste turusegmentide killustatuse kõrvaldamisest ja kapitaliturgudele juurdepääsu kulude vähendamisest. Lisaks on teatavad takistused pikaajaliste projektide (sealhulgas taristuinvesteeringud) rahastamisel. Pakkumise poolel sõltub kapitaliturgude areng ELis kapitalituru instrumentidesse paigutatavate rahaliste vahendite mahust. Institutsionaalsete ja jaeinvestorite poolt kapitaliturgudel tehtavate investeeringute edendamine aitaks mitmekesistada rahastamisallikaid. Tööandjapensioni ja eraviisilise kogumispensioni kasv Euroopas võib kapitalituruinstrumentide kaudu tuua kaasa suurema rahavoo mitmekesisematesse investeerimisvõimalustesse ja hõlbustada liikumist turupõhise rahastamise suunas. Jaeinvestorite ja finantsvahendajate usalduse suurendamine kapitaliturgude ja finantsvahendajate vastu võib edendada kodumajapidamiste selliste säästude investeerimist kapitalituruinstrumentidesse, mis on seni peamiselt investeeritud kodumaistesse aktsiatesse või mida hoitakse pangahoiustel. Euroopa kapitaliturgude ülemaailmse konkurentsivõime ja atraktiivsuse suurendamine sel viisil võib suurendada investeeringute voogu. Suuremate, integreeritumate ja sügavamate kapitaliturgude saavutamine sõltub selliste tõkete ületamisest, mis killustavad turge ja pärsivad teatavate turusegmentide arengut. Turgude tõhususe parandamine aitaks ELil saada kasu turu suuremast mahust ja sügavusest. See hõlmab suuremat konkurentsi, laiemat valikut ja väiksemaid kulusid investorite jaoks, samuti riskide tõhusamat jaotumist ja paremat riskijagamist. Integreeritumad kapitaliturud (eelkõige aktsiaturud) edendaksid Euroopa majanduse suutlikkust seista vastu vapustustele ja edendaksid investeeringuid ilma võlakoormust suurendamata. Hästi toimivad kapitaliturud parandavad kapitali jaotust majanduses, hõlbustades ettevõtlust, riskide võtmist ning investeerimist taristusse ja uutesse tehnoloogiatesse. 3. jagu: Varase tegutsemise prioriteedid Komisjon on kindlaks teinud rea valdkondi, kus üldise arvamuse kohaselt tuleks teha edusamme ja kus oleks võimalik saavutada kiireid tulemusi. Selles jaos käsitletakse neid võimalusi ja küsitakse huvitatud isikutelt arvamust iga valdkonna teatavate elementide kohta. 3.1 Kapitaliturgudele juurdepääsu tõkete vähendamine Prospekt on üksikasjalik dokument, kus esitatakse äriühingut käsitlev teave ning investeeringu tingimused ja riskid. See on rahastamist vajavatele ettevõtetele eeltingimus juurdepääsuks kapitaliturgudele ja enamik ettevõtteid, kes soovivad võla- või kapitaliinstrumente emiteerida, peavad prospekti koostama. Esmatähtis on tagada, et prospekt ei muutuks põhjendamatuks tõkkeks juurdepääsul kapitaliturgudele. Komisjon vaatab kehtiva prospektikorra läbi konkreetse avaliku konsultatsiooni raames, mis käivitatakse paralleelselt käesoleva rohelise raamatuga, et muuta äriühingute (sealhulgas VKEd) jaoks lihtsamaks kapitali kaasamine kogu ELis[4] ja edendada VKEde kasvuturge. Läbivaatamise käigus analüüsitakse seda, millisel juhul on prospekti vaja, sujundatakse heakskiitmise protsessi ja lihtsustatakse prospektis esitatavat teavet. 3.2 VKEde investoribaasi laiendamine Kriisi ajal halvenes VKEde juurdepääs rahastamisele rohkem kui suurte äriühingute puhul. Tavaliselt on teave VKEde kohta piiratud ja seda valdavad pangad ning mõnel VKE-l on raskusi juurdepääsul laiemale pangavälisele investoribaasile, mis võib vastata nende rahastamisvajadusele. Krediiditeabe parandamine aitaks kaasa VKEde tõhusa ja jätkusuutliku kapitalituru tekkele. Krediidiaruandluseks ja -hindamiseks vajaliku ühtse võrreldava miinimumteabe väljatöötamine aitaks parandada VKEde rahastamist. Lisaks võib standardne krediidikvaliteedi teave aidata kaasa VKEde laenude refinantseerimiseks kasutatavate finantsinstrumentide (nt VKEde väärtpaberistamine) arengule. Töö krediidihindamise valdkonnas on alanud ja saanud liikmesriikide laialdase toetuse. Krediidihindamine annab investoritele ja laenuandjatele teavet VKEde krediidivõimelisuse kohta. Samas ei ole Euroopas ligikaudu 25 % äriühingutest ja ligikaudu 75 % omaniku juhitavatest äriühingutest krediidikvaliteedi hinnangut. Võimalikud meetmed selles valdkonnas võivad aidata mitmekesistada innovatiivsete ja kiire kasvuga idufirmade rahastamist. Esimese sammuna selles suunas kavatseb komisjon korraldada 2015. aastal seminare VKEde krediiditeabe kohta. 3.3 Jätkusuutliku väärtpaberistamise tagamine Väärtpaberistamine, mille puhul koondatakse varad (nt hüpoteeklaenud) kogumisse, et investorid saaksid sellesse investeerida, võib olla võimas mehhanism, millega kanda üle riske ja suurendada pankade laenuandmisvõimet. Hoolimata sellest, et Euroopa väärtpaberistamiste kahjumäär on madal, ei ole pärast kriisi väärtpaberistamise maht taastunud. Väärtpaberistamiste emiteerimise maht oli 2014. aastal Euroopas ligikaudu 216 miljardit, võrreldes 594 miljardiga 2007. aastal[5]. Jätkusuutlik ELi kõrgekvaliteediline väärtpaberistamisturg, mis põhineb lihtsatel, läbipaistvatel ja standardsetel väärtpaberistamise instrumentidel, võib luua silla pankade ja kapitaliturgude vahel. Solventsus II ja likviidsuskattekordajat käsitlevate delegeeritud õigusaktide hiljutise vastuvõtmisega on alustatud tööd, et tagada terviklik ja ühtne usaldatavusnõuete alane lähenemisviis lihtsaks, läbipaistvaks ja standardseks väärtpaberistamiseks. Lisaks nendele algatustele on keskpangad, reguleerivad asutused, riiklikud ametiasutused ja erasektori esindajad toetanud terviklikumat lähenemisviisi väärtpaberistamise mahu taastamiseks ELis. Investorite jaoks peaks kogu ELi hõlmav algatus tagama ranged nõuded, õiguskindluse ja väärtpaberistamise instrumentide võrreldavuse. Kõnealune raamistik peaks suurendama põhiteabe läbipaistvust, ühtsust ja kättesaadavust (eelkõige VKEde laenude valdkonnas) ning edendama järelturge, et hõlbustada nii emiteerimist kui ka investeerimist. Kõnealuste eesmärkide täitmiseks konsulteerib komisjon paralleelselt käesoleva rohelise raamatuga teatavate meetmete üle. 3.4 Pikaajaliste investeeringute edendamine Investeeringute tase on ELis võrreldes 2007. aasta haripunktiga oluliselt langenud ja jääb allapoole varasemat tavapärast taset. Euroopa Komisjon on juba teatavaks teinud investeerimiskava, mille kohaselt luuakse uus Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fond,[6] mille raames süstitakse majandusse järgmisel kolmel aastal vähemalt 315 miljardit eurot avaliku ja erasektori investeeringuid, ja avaldas teatise Euroopa majanduse pikaajalise rahastamise kohta, milles esitatakse meetmed investeeringute edendamiseks. Hiljuti lõpule viidud Euroopa pikaajaliste investeerimisfondide õigusraamistik võimaldab investoritel teha äriühingutesse ja taristuprojektidesse pikaajalisi investeeringuid. Euroopa pikaajalised investeerimisfondid peaksid eriti hästi sobima sellistele investoritele nagu kindlustusandjad ja pensionifondid, kes vajavad püsivat tuluvoogu või pikaajalist kapitalikasvu. Teretulnud on arvamused selle kohta, kuidas komisjon ja liikmesriigid saaksid täiendavalt toetada Euroopa pikaajaliste investeerimisfondide tegevust. Selline toetus võib hõlmata praegu riiklikele skeemidele ette nähtud eeliste laiendamist Euroopa pikaajalistele investeerimisfondidele. 3.5 Suunatud pakkumiste Euroopa turgude arendamine Üks ettevõtete rahastamise viis on suunatud pakkumine, mil äriühing teeb väärtpaberite pakkumise üksikinvestorile või väiksele investorirühmale, mitte ei tee seda avalikul turul. See võib olla ettevõtete jaoks kulutõhusam viis kapitali kaasamiseks ja võib suurendada rahastamise kättesaadavust keskmise suurusega ja suurte ettevõtete ning taristuprojektide puhul. Keskmise suurusega Euroopa äriühingud on tegutsenud USA suunatud pakkumiste turul juba palju aastaid, kaasates 2013. aastal 15,3 miljardit dollarit[7]. Finantskriisi algusest saadik on suunatud pakkumiste kasutamine Euroopas suurenenud ja mõnes liikmesriigis on kujunenud välja suunatud pakkumiste turg. Saksamaa ja Prantsusmaa riigisisestel suunatud pakkumiste turgudel emiteeriti 2013. aastal võlainstrumente 15 miljardi euro väärtuses. Üleeuroopaliste turgude arengupidurid hõlmavad riiklike maksejõuetusseaduste erinevusi ning standardsete menetluste ja dokumentide ning emitentide krediidivõimelisust käsitleva ühtse teabe puudumist. Esimese sammuna suunatud pakkumiste Euroopa turgude arendamisel on sektori asutuste konsortsium kehtestanud turujuhendi suunatud pakkumiste ühiste turutavade, põhimõtete ja standardsete dokumentide kohta, mis on kooskõlas erinevate õigusraamistikega. Juhend avaldati hiljuti ja esimesed emissioonid peaksid peatselt järgnema. Komisjon tervitab kõnealust turupõhist lähenemisviisi, mis võib hõlbustada suunatud pakkumiste Euroopa turu loomist lähemal ajal. Küsimused 1) Millised muud valdkonnad tuleks seada prioriteediks lisaks lühiajaliste meetmete võtmiseks kindlaks tehtud viiele prioriteetsele valdkonnale? 2) Millised täiendavad sammud VKEde krediiditeabe kättesaadavuse tagamisel ja standardimisel võiksid edendada VKEde ja idufirmade rahastamise sügavamat turgu ja laiendada investoribaasi? 3) Kuidas peaks toetama Euroopa pikaajalisi investeerimisfonde, et soodustada nende arengut? 4) Kas EL peaks lisaks sellele, et ta toetab turu jõupingutusi ühistes nõuetes kokkuleppimisel, võtma meetmeid, et toetada suunatud pakkumiste turgude arengut? 4. jagu: Kapitaliturgude arendamiseks ja integreerimiseks vajalikud meetmed Selleks et saada kasu täielikult integreeritud ühtsest kapitaliturust, tuleb lahendada probleemid eelkõige järgmises kolmes põhivaldkonnas: - parandada juurdepääsu rahastamisele kõigi Euroopa ettevõtjate (eelkõige VKEd) ja investeerimisprojektide (nt taristu) puhul; - suurendada ja mitmekesistada rahastamisvõimalusi, mida pakuvad Euroopa ja kogu maailma investorid ja - panna turud toimima tõhusamalt, viies investorid nii liikmesriikides kui ka piiriüleselt kokku nendega, kes vajavad tõhusamat ja vähem kulukat rahastamist. 4.1 Rahastamisele juurdepääsu lihtsustamine Võttes arvesse nende suurust ja olulisust, on hästi toimivad aktsia- ja võlakirjaturud esmatähtsad selleks, et tagada toimiv kapitaliturgude liit ja võimalikult lai juurdepääs rahastamisele. Samas on siiski olulisi rahastamisvoogude tõkkeid, eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete ning pikemaajaliste projektide (nt taristu) puhul, millest mõlemad on esmatähtsad tootmisvõimsuse ja majanduskasvu suurendamise seisukohast. Sellised rahastamisprobleemid on eriti teravad liikmesriikides, keda kriis kõige rohkem mõjutas. VKEd on alati sõltunud peamiselt pangapõhisest rahastamisest. Kriisi ajal muutuvad pangad laenuotsuste tegemisel paratamatult valivamaks, mis on tingitud nii pankade bilansilistest piirangutest kui ka laenuvõtjate maksejõuetuse suuremast tõenäosusest. Kuigi kapitaliturud võivad täiendada pankade rolli laenude andmisel VKEdele, sobib VKEde puhul nende mitmekesisust ja nappi krediidikvaliteedi teavet arvesse võttes pigem suhtepõhine laenuandmine. Alternatiivsetel rahastamisallikatel võib olla siiski oluline roll eelkõige innovatiivsete sektorite idufirmade ja kiiresti kasvavate ettevõtete puhul. Sellistel ettevõtetel on algselt väike rahavoog ja neil on äritegevuse suurendamiseks vaja välist rahastamist. Pangapõhine rahastamine ja muud rahastamisvahendid (nt liising ja faktooring) on sageli raskesti kättesaadavad või ebapiisavad äriühingutele, kellel on märkimisväärselt immateriaalset vara, mida ei saa hõlpsasti kasutada pangalaenude tagatisena. Juurdepääs avalikele kapitaliturgudele on kulukas mitte ainult VKEdele, vaid ka keskmise suurusega ettevõtetele, kes võivad kaasata rahastamist avalikult turult tõenäolisemalt kui VKEd. Aktsaemissioonidega ja võlakirjade avaliku pakkumisega kaasnevad märkimisväärsed püsikulud, mis on tingitud hoolsuskohustusest ja regulatiivsetest nõuetest. See hõlmab investorite või reguleerivate asutuste nõutava teabe avalikustamise, äriühingute üldjuhtimise muude nõuete täitmise ja välisreitingute saamise kulusid. Lisaks võib varajases arengujärgus olevatel äriühingutel olla huvi mitte avalikustada üksikasjalikku teavet oma äriplaani kohta. Nad ei soovi kaotada kontrolli ega olla suurema välise uurimise all. Need tegurid sageli takistavad väikestel ja keskmise suurusega äriühingutel juurdepääsu avalikele aktsia- ja võlakirjaturgudele, jättes neile juurdepääsu peamiselt era võlakirja- ja aktsiaturgudele, mis on üldiselt vähem standardsed, keerulisemad ja sageli kulukamad. Suured äriühingud on enamasti piisavalt suured, et kanda kapitaliturupõhise rahastamisega seotud püsikulusid ja tagada, et iga emissioon on piisavalt suur, et pälvida emissiooni tagajate, investorite ja analüütikute tähelepanu. Kuigi äriühingu võlakirjade emiteerimine on viimastel aastatel märkimisväärselt suurenenud, mis osaliselt kompenseerib pangalaenude vähenemise, on noteeritud aktsiate emiteerimine jäänud Euroopas tagasihoidlikuks. Paremini toimivad ja tõhusamad turud võivad aidata vähendada kõnealustele turgudele sisenemise kulusid ja tuua kasu kõigile ettevõtetele. Konkurentsivõime säilitamiseks peab EL tegema märkimisväärseid investeeringuid uude taristusse. Investeeringuid sellistesse projektidesse takistavad paraku keskendumine lühiajalistele tulemustele, regulatiivsed tõkked ja muud tegurid. Samuti on paljud taristuprojektid seotud avalike hüvedega, mis tähendab, et üksnes erasektoripoolne rahastamine ei pruugi olla asjakohane investeeringute optimaalse taseme tagamiseks. Kuigi Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fondil on oluline roll taristuprojektidesse tehtavate investeeringute edendamisel,[8] kutsub komisjon üles esitama seisukohti muude asjakohaste investeerimisviiside kohta. Teabeprobleemide lahendamine Euroopas taotleb enamik VKEsid rahastamist üksnes pankadelt. Ligikaudu 13 % nendest taotlustest lükatakse tagasi seetõttu, et VKEd ei vasta pankade soovitud riskiprofiilile, kuigi tegelikult on nad elujõulised. Kuigi mõnikord suunavad pangad VKEd alternatiivsete rahastamise pakkujate juurde, ei ole see alati nii: mõnikord ei ole pangad ega VKEd olemasolevatest alternatiividest piisavalt teadlikud. Pankasid võiks julgustada andma paremat tagasisidet VKEdele, kelle krediiditaotlus lükatakse tagasi, ja suurendama nende teadlikkust alternatiivsetest rahastamisvõimalustest. Rahvusvahelistel finantsaruandlusstandarditel (IFRS) on olnud oluline roll ühtse raamatupidamisarvestuse keele edendamisel ELis, mis lihtsustab börsil noteeritud suurte ELi äriühingute juurdepääsu ülemaailmsetele kapitaliturgudele. IFRSi täielik kehtestamine väiksematele äriühingutele, eelkõige neile, kes soovivad juurdepääsu asjaomastele kauplemiskohtadele, tekitaks täiendavaid kulusid. Sellise lihtsustatud, ühise ja kvaliteetse raamatupidamisstandardi väljatöötamine, mis sobib teatavates kauplemiskohtades[9] noteeritud äriühingutele, võib olla samm edasi läbipaistvuse ja võrreldavuse seisukohast. Kui seda standardit kohaldatakse proportsionaalselt, võib see muuta need äriühingud piiriüleste investorite jaoks atraktiivsemaks. Standard võiks olla VKEde kasvuturgude osa ja kättesaadav laiemaks kasutamiseks. Taristuprojektide või -kavade läbipaistvus võib muuta need erainvesteeringute jaoks atraktiivsemaks ning aidata reguleerivatel asutustel kehtestada asjakohasem taristuinvesteeringute usaldatavusnõuete täitmise kord. Investeeringute rakkerühma 2014. aasta detsembri aruandes soovitati luua keskne ELi tasandi veebisait, kus esitatakse lingid liikmesriikide projektidele või kavadele ning teave ELi projektide kohta (nt Euroopa ühendamise rahastu ning Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide raames). Investeeringute rakkerühma aruande alusel tegi komisjon ettepaneku Euroopa investeerimisprojektide registri loomiseks, et hõlbustada investorite juurdepääsu teabele investeerimisvõimaluste kohta kogu ELis ja suurendada nende osalemist rahastamisel[10]. See hõlmab vastava veebisaidi loomist ja ühiste teabe esitamise nõuete kehtestamist. Sellise projektide registri loomisel tuginetakse tööle, mis on mõnes liikmesriigis juba alanud. Standardimine kui vahend turgudele hoo andmiseks Kuigi standardimisel on omad puudused, aitaksid ühtsed turueeskirjad, tooteomaduste läbipaistvus ning järjepidev järelevalve ja jõustamine mõnda turgu käivitada. Teataval määral standardimine võib tõmmata ligi rohkem investoreid ning suurendada turu sügavust ja likviidsust. See on eelkõige nii väiksemate liikmesriikide puhul, kus turud ei suuda ainuüksi kodumaise kapitali toel saavutada tõhususe tagamiseks vajalikku minimaalset suurust. Kui ühtseid standardeid ei ole vaja või kui neid on keeruline kehtestada, võib selle asemel võtta poliitikameetmeid parimate tavade kehtestamiseks kogu ELis, et edendada teatavate finantsinstrumentide arengut. Euroopa integreerituma pandikirjaturu arendamine võib aidata kaasa pankade kulutõhusamale rahastamisele ja pakkuda investoritele väga erinevaid investeerimisvõimalusi. Pandikirjade edukas kasutamine rahastamisinstrumentidena on tihedalt seotud liikmesriikide asjaomaste õigusraamistike kujundamisega. Komisjon konsulteerib 2015. aastal ELi pandikirjade raamistiku hüvede ja võimaliku ülesehituse teemal ning esitab hästi toimivate riiklike raamistike kogemustele tuginedes poliitikavalikud pandikirjaturgude suurema integreerituse saavutamiseks. Samuti analüüsib komisjon, kas investoritele tuleks esitada rohkem teavet pandikirjade ja muude struktureeritud võlainstrumentide alusavaraks oleva tagatise kohta, sarnaselt laenuandmete avalikustamise nõuetele struktureeritud võlainstrumentide puhul. Hoolimata ärühingu võlakirjade emiteerimise mahu hiljutisest suurenemisest, iseloomustab selliseid emissioone standardimise ja hinna läbipaistvuse madal tase. Kuigi viimastel aastatel on mõnes liikmesriigis tekkinud uued jaeinvestoritele suunatud elektroonilised võlakirjadega kauplemise platvormid, võib standardimise puudumine takistada võlakirjadega kauplemise kohtade ja likviidse järelturu arengut. Äriühingu võlakirjade emiteerimise suurem standardimine võib soodustada likviidsema äriühingu võlakirjade järelturu teket. Komisjon soovib saada arvamusi selle kohta, kas tuleks täiendavalt uurida standardsema ettevõtete võlakirjaturu arendamise võimalusi ja kas seda oleks parem saavutada turupõhise algatuse või regulatiivse sekkumise abil. Teine arenev investeerimiskategooria, mis võib pakkuda täiendavaid rahastamisvõimalusi, on keskkonnaalased, sotsiaalsed ja äriühingu üldjuhtimisega seotud investeeringud, nt rohelised võlakirjad. Roheliste võlakirjade emiteerimisest saadavaid vahendeid kasutatakse projektide ja meetmete puhul, mille eesmärk on edendada kliima- või keskkonnasäästlikkust. Selle turu kiiret kasvu toetab turupõhine standardimisprotsess, milles võetakse arvesse muu hulgas Maailmapanga, Euroopa Investeerimispanga ning Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga välja töötatud kriteeriume roheliste võlakirjade valikuks. Turuosalised on praegu välja töötamas vabatahtlikke suuniseid (nn roheliste võlakirjade põhimõtted), milles roheliste võlakirjade emiteerimise lähenemisviisi selgitades soovitatakse läbipaistvust ja edendatakse usaldusväärsust roheliste võlakirjade turu arendamisel. Alternatiivsete rahastamisvõimaluste arengu soodustamine Kuigi selliste mehhanismide nagu vastastikune laenuandmine ja ühisrahastamine internetipõhine olemus näitab nende suurt potentsiaali majanduse piiriülesel rahastamisel, on piiriülese või üleeuroopalise tegevuse kohta vähe tõendeid. Ühisrahastamist käsitleva teatise[11] järelmeetmena kogub komisjon teavet lähenemisviiside kohta, mida sektor kasutab teabe avalikustamiseks, ja liikmesriikide kasutavate reguleerimispõhimõtete kohta. Esialgsed tulemused osutavad, et erinevad riiklikud lähenemisviisid selles valdkonnas võivad edendada ühisrahastamist riigisiseselt, kuid ei pruugi olla üksteisega kooskõlas piiriüleses kontekstis. Küsimused 5) Millised täiendavad meetmed võivad aidata edendada juurdepääsu rahastamisele ja suunata rahalisi vahendeid neile, kes neid vajavad? 6) Kas tuleks võtta meetmeid (nt standardimine) likviidsuse suurendamiseks äriühingu võlakirjade turgudel? Kui jah, siis milliseid meetmeid tuleb võtta ja kas seda saab teha turupõhiselt või tuleb võtta reguleerivaid meetmeid? 7) Kas EL peaks lisaks selle toetamisele, et turg töötab välja suunised, võtma meetmeid, et hõlbustada standardseid, läbipaistvaid ja vastutustundlikke keskkonnaalaseid, sotsiaalseid ja äriühingu üldjuhtimisega seotud investeeringuid? 8) Kas tuleks välja töötada ühtne ELi tasandi raamatupidamisstandard mitmepoolsetes kauplemissüsteemides noteeritud väikeste ja keskmise suurusega äriühingute jaoks? Kas selline standard peaks olema VKEde kasvuturgude osa? Kui jah, siis millistel tingimustel? 9) Kas on takistusi asjakohaselt reguleeritud ühisrahastamise või vastastikuse rahastamise platvormide arendamisel (sealhulgas piiriüleselt)? Kui jah, siis kuidas tuleks need kõrvaldada? 4.2 Rahastamise pakkumise arendamine ja mitmekesistamine Kapitaliturgude suurus sõltub kokkuvõttes säästude voost kapitalituru instrumentidesse. Kapitaliturgude edenemiseks peavad need tõmbama ligi institutsioonilisi, jae- ja rahvusvahelisi investoreid. Institutsionaalsete investeeringute edendamine Pikaajaliste institutsionaalsete investorite roll kapitaliturgudel on märkimisväärselt kasvanud. Regulatiivsed tõkked ja muud tegurid võivad siiski piirata pikaajaliste institutsionaalsete investeeringute voogu pikaajalistesse projektidesse, sealhulgas taristuprojektidesse. Euroopa varahaldussektoril, mille valitsetavate varade maht on üle 17 triljoni euro, on esmatähtis roll investorite rahaliste vahendite suunamisel majandusse. Suur osa sellest edust tuleneb otseselt Euroopa investeerimisfondide raamistikest. Eurofondide (vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjad)[12] raamistik investeerimisfondide jaoks on tunnustatud rahvusvaheline standard, samas kui alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate direktiiviga[13] on loodud Euroopa alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate tegevusraamistik. Fondi asutamise, fondivalitseja tegevusloa saamise ja fondiosakute piirülese müümise regulatiivsed kulud on liikmesriigiti erinevad. Fondi asutamise ja üldise piiriülese turustamise kulude piiramine vähendaks turule sisenemise tõkkeid ja suurendaks konkurentsi. Lisaks uutele turule sisenejatele on oluline, et fondid saavad kasvada ja saada kasu mastaabisäästust. Komisjon soovib saada arvamusi selle kohta, millised täiendavad poliitikameetmed võiksid stimuleerida institutsionaalseid investoreid kaasama ja investeerima suuremaid summasid mitmekesisematesse varaliikidesse, nt pikaajalised projektid, idufirmad ja VKEd. Ka pensioni- ja kindlustussektoril on märkimisväärses mahus (ligikaudu 12 triljonit eurot) varasid, millega saaks rahastada investeeringuid. Uus usaldatavusnõuete täitmise kord (Solventsus II),[14] mida hakatakse kindlustusandjate suhtes kohaldama alates 1. jaanuarist 2016, võimaldab äriühingutel rohkem investeerida pikaajalistesse varadesse, kõrvaldades nende varaportfelli koosseisu riiklikud piirangud[15]. Komisjon on kinnitanud, et kindlustusandjate kapitalinõuete arvutamiseks kasutatav standardvalem ei takista pikaajalisi investeeringuid ega pikaajaliste kohustuste sobitamist pikaajaliste varadega[16]. Kuigi kõnealune meede kiideti heaks, on mõned kutsunud üles kehtestama taristuinvesteeringute erikäsitluse seoses kindlustusandjate ja pankade kapitalinõuete kalibreerimisega. Tuleb teha veelgi tööd, et teha kindlaks väikse riskiga võla- ja/või omakapitalipõhised taristuinvesteeringud, et vajaduse korral vaadata läbi usaldatavusnõuded ja luua taristu alamklassid. Mõnes liikmesriigis on järjest suurem roll kapitalipõhistel pensioniskeemidel. Sellised skeemid võivad usaldusväärse juhtimise korral ja viisil, mis kajastab nende ühiskondlikku funktsiooni, edendada pensionisüsteemi jätkusuutlikkust ja asjakohasust ning olla Euroopa majanduse järjest olulisemad investorid. Praegu arutlusel olevad uued tööandjapensioni eeskirjad võivad kõrvaldada tõkked, mis takistavad pensioniskeemidel investeerida pikaajalistesse varadesse. Parimate tavade vahetamine võib samuti hõlbustada riiklike süsteemide võrreldavust. Pensioniskeemide suhtes kohaldatakse väga erinevaid ELi õigusakte. See tõstatab küsimuse, kas standardse toote loomine (nt üleeuroopalise või 29. režiimi raames), millega kõrvaldatakse piiriülese juurdepääsu tõkked, võib tugevdada pensionide ühtset turgu. Mis tahes muudatus peaks tagama asjakohasel tasemel tarbijakaitse, parandades samas katvust, kasutatavust ja säästude asjakohast turvalisust. Alternatiivina tavapärasele rahastamisele pangalaenudega või võlakirjade või aktsiate emiteerimise teel, on oluline roll Euroopa majanduses börsivälisel kapitalil ja riskikapitalil. Kuid riskikapitaliturgude maht on sageli väike. See ei ole nii mitte ainult kiire kasvuga äriühingute rahastamisele spetsialiseerunud börside puhul, vaid ka käivitamis- või arenguetapis uutesse ettevõtetesse või kõrgtehnoloogiaettevõtetesse tehtavate riskikapitaliinvesteeringute puhul. Samuti on riskikapitaliturgude arengutase liikmesriigiti väga erinev: ligikaudu 90 % kõigist riskikapitalifondide valitsejatest asuvad kaheksas liikmesriigis[17]. Mõnes liikmesriigis on riskikapitalifondidel probleeme sellise mahu saavutamisega, mida on vaja portfelliriski hajutamiseks. Selle peamised põhjused näivad olevat omakapitaliinvesteeringute põhimõtete puudumine, teabe vaegus, killustunud turg ja suured kulud. Selleks et edendada teatavatel tingimustel omakapitaliosaluse või laenude vormis riskikapitali investeeringute tegemist idufirmadesse ja sotsiaalsetesse ettevõtjatesse, võttis EL 2013. aastal vastu Euroopa riskikapitalifondide määruse[18] ja Euroopa sotsiaalse ettevõtluse fondide määruse[19]. Selliste fondide senine areng on julgustandev, kuid kasvuruumi veel jagub. Tõenäoliselt on erinevaid tõkkeid, mis fondide laialdasemat kasutuselevõttu takistavad. Erilist muret on väljendatud selle üle, et fondivalitsejad, kelle portfelli maht ületab 500 miljonit eurot, ei saa taotleda sellise fondi asutamist ega valitsemist, samuti ei saa nad kasutada selliseid fondinimetusi fondide turustamiseks ELis. Turuosaliste ringi laiendamine võib aidata suurendada Euroopa riskikapitalifondide ja Euroopa sotsiaalse ettevõtluse fondide arvu. Ka avaliku sektori poolsel rahastamisel võib olla oma osa, pidades silmas, et piirkondlikud omavalitsused on mitmes liikmesriigis riskikapitali olulised rahastajad. ELi rahastamisvahendid (nt konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogramm, Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondid[20] ning struktuurifondide programmidega toetatav omakapitalipõhine rahastamine) on olnud edukad riskikapitali kaasamisel VKEdesse. Seda täiendavad ELi väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate konkurentsivõime programm[21] ja algatuse Horisont 2020 programmid. Lisaks kohandati 2014. aasta juulis riigiabi eeskirju, et lubada vajaduse korral suuremat riigi sekkumist riskikapitalituru arendamisel ning parandada VKEdele ja väikestele või innovatiivsetele keskmise turukapitalisatsiooniga ettevõtjatele juurdepääsu rahastamisele.[22] Probleem on selles, kuidas suurendada riskikapitalifondide mahtu ning kuidas avaliku ja erasektori poolne ühine rahastamine saaks sellele kaasa aidata. Investorite investeeringust väljumise võimaluste puudumine võib samuti olla riskikapitalipõhise rahastamise arengu takistus. Komisjon soovib teada saada, kas saaks võtta meetmeid, et luua parem keskkond äriinglite,[23] riskikapitali ja esmaste avalike pakkumiste jaoks, et tagada investoritele paremad investeeringust väljumise võimalused ja edendada riskikapitali pakkumist idufirmadele. Pangad jäävad emitentidena, investoritena ja vahendajatena peamiseks osalejaks kapitaliturgudel ning neil on rahastamise ja teabe esitamise kaudu jätkuvalt esmatähtis roll krediidi vahendamisel. Samal ajal on esile kerkimas uued tehnoloogiad ja ärimudelid (nt vastastikune laenuandmine või muud liiki pangaväline otsene laenuandmine), mille raames üritatakse rahastada VKEsid ja idufirmasid. Komisjon tervitab arvamusi selle kohta, kas on märkimisväärseid turule sisenemise tõkkeid neile, kes pankade poolse laenuandmise kõrvalt soovivad selliseid teenuseid pakkuda ja arendada. Küsimused 10) Millised poliitikameetmed võiksid stimuleerida institutsionaalseid investoreid kaasama ja investeerima suuremaid summasid mitmekesisematesse varaliikidesse, eelkõige pikaajalistesse projektidesse, VKEdesse ja kiire kasvuga idufirmadesse? 11) Milliseid meetmeid võiks võtta, et vähendada fondivalitsejate kulusid fondide asutamisel ja turustamisel kogu ELis? Mis takistab fondidel saavutamast mastaabisäästu? 12) Kas taristuinvesteeringute kohandatud käsitluse väljatöötamisel tuleks keskenduda teatavatele selgelt tuvastatavatele vara alamklassidele? Kui jah, siis millistele neist peaks komisjon usaldatavusnõuete (nt CRDIV/CRR ja Solventsus II) tulevasel läbivaatamisel erilist tähelepanu pöörama? 13) Kas standardse toote kehtestamine või olemasolevate piiriülese juurdepääsu tõkete kõrvaldamine aitaks tugevdada pensioni ühtset turgu? 14) Kas Euroopa riskikapitalifondide määruse ja Euroopa sotsiaalse ettevõtluse fondide määruse muutmine hõlbustaks suurtel ELi fondivalitsejatel sellist liiki fondide valitsemist? Kas peaks tegema veel mingeid muudatusi, et suurendada sellist liiki fondide arvu? 15) Kuidas saaks EL veelgi arendada börsivälist kapitali ja riskikapitali kui alternatiivset majanduse rahastamise allikat? Millised meetmed võiksid suurendada riskikapitalifondide mahtu ja edendada riskikapitali investorite investeeringust lahkumise võimalusi? 16) Kas on tõkkeid nii pangapõhise kui ka pangavälise otsese turvalise laenuandmise suurendamisel ettevõtetele, kes vajavad rahastamist? Jaeinvesteeringute edendamine Jaeinvestorite huvi investeerida otse kapitaliturgudele on ELis üldiselt väike. Turul osaletakse peamiselt ühiste institutsionaalsete investeeringute kaudu. Samas on Euroopa kodumajapidamiste pangakontodel märkimisväärsed säästud, mida saaks mõnel juhul tootlikumalt kasutada. Väiksemad hoiuste intressimäärad võivad stimuleerida kodumajapidamisi suunama oma finantsvara pankadest kapitalituru väärtpaberitesse. Sellised investeerimisfondid nagu eurofondid on jaeinvestorite jaoks populaarsed kapitaliturgudele investeerimise vahendid. Sellest hoolimata on jaeinvestorite eurofondides otsese osalemise määr suhteliselt madal: kodumajapidamiste osalus investeerimisfondides oli euroalas 2013. aastal üksnes 26 %[24]. Selleks et tagada investeerimisfondide toodete suurem valik ja tugevam konkurents, huvitab komisjoni turuosaliste arvamus selle kohta, mil viisil saaks edendada jaeinvestorite piiriülest osalemist eurofondides. Jaeinvestorid on huvitatud investeerimisest kapitaliturgudele ainult juhul, kui nad turge ja turgudel tegutsevaid finantsvahendajaid usaldavad ning on kindlad, et need suudavad turvaliselt tagada nende säästude parema tootluse. Investorite usalduse taastamine on finantssektori peamine ülesanne ja väljakutse. Samuti aitaks finantsteadmiste parandamine tarbijatel finantstooteid tõhusamalt ja hõlpsamalt valida ja võrrelda. Finantsteadmiste ja -hariduse parandamiseks on käivitatud mitmed riiklikud programmid, sealhulgas ELi projekt „Tarbijakool“ (Consumer Classroom). Mõnel juhul võivad olla kasulikud standardsemad või lihtsamad tooted, mis on kättesaadavad mõnes liikmesriigis. Reguleerimine ja järelevalve võib aidata suurendada investorite usaldust. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele (ESMA) ning Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalvele (EIOPA) on teise finantsinstrumentide turgude direktiivi[25] ja muude õigusaktidega antud suuremad õigused investorite kaitse tagamiseks. Nagu märgitud hiljutises komisjoni aruandes Euroopa järelevalveasutuste kohta,[26] võib nende volitusi tarbijate ja investorite kaitse valdkonnas vajaduse korral täpsustada ja laiendada. Piiriülese konkurentsi edendamine jaefinantsteenuste valdkonnas võib kaasa tuua suurema valiku, madalamad hinnad ja paremad teenused. Elektrooniliste ja mobiilsete vahendite abil pakutavad finantsteenused võivad selles osas kaasa aidata, tingimusel, et pettuse, häkkimise ja rahapesuga seotud probleeme saab lahendada ilma tarbija kasutamismugavust vähendamata. Komisjon alustab ettevalmistavaid uuringuid selle kohta, kuidas ühtne finantsteenuste jaeturg saaks tarbijaile suuremat kasu anda. Küsimused 17) Kuidas saaks suurendada jaeinvestorite piiriülest osalemist eurofondides? 18) Kuidas saaksid Euroopa järelevalveasutused aidata kaasa tarbijate ja investorite kaitse tagamisele? 19) Millised poliitikameetmed võiksid suurendada jaeinvesteeringuid? Mida võiks veel teha, et kaitsta kapitaliturgudele sisenevaid ELi kodanikke ja anda neile rohkem õigusi? 20) Kas on tarbijatele suunatud lihtsate ja läbipaistvate toodete arendamise riiklikke parimaid tavasid, mida võiks jagada? Rahvusvaheliste investeeringute ligitõmbamine Rahvusvaheliste investeeringute ligitõmbamiseks peavad Euroopa kapitaliturud olema avatud, ülemaailmselt konkurentsivõimelised, hästi reguleeritud ja integreeritud, mistõttu tuleb säilitada kõrged ELi standardid, et tagada turu usaldusväärsus, finantsstabiilsus ja investorite kaitse. Võttes arvesse kapitaliturgude ülemaailmset olemust, on oluline võtta kapitaliturgude liidu arendamisel arvesse laiemat ülemaailmset tausta. Kuigi kriisijärgne kapitalivoogude kogumahu vähenemine mõjutas kõiki piirkondi, vähenes kapitali sissevool ja väljavool mõõdetuna protsendina SKPst kõige järsemalt ELis (ja eriti euroalal). Kapitali kogusissevoolu kõik komponendid (portfelliinvesteeringud, välismaised otseinvesteeringud ja pankade vahendatud nõuded) olid 2013. aastal väiksemad kui 2007. aastal. Rahvusvahelise Valuutafondi andmete kohaselt oli 2013. aasta lõpus piiriüleste portfelliinvesteeringute kogumaht maailmas 25 triljonit eurot. ELi liikmesriikide vaheliste piiriüleste portfelliinvesteeringute kogumaht oli 9,6 triljonit eurot, samas kui väljastpoolt ELi tehtud portfelliinvesteeringute maht oli 5 triljonit eurot. Seepärast on veel küllalt arenguruumi täiendavate omakapitali ja võlainstrumentide investeeringute ligitõmbamiseks kolmandatest riikidest. ELi rahvusvahelise kaubanduse ja investeerimise poliitikal[27] on oluline roll rahvusvaheliste investeeringute toetamisel. Rahvusvahelised kaubandus- ja investeerimislepingud aitavad liberaliseerida kapitali liikumist, reguleerida turule sisenemist ja investeerimist (sealhulgas finantsteenuste pakkumine) ning tagada investorite asjakohase kaitse Euroopas ja võrdsed tingimused kogu ELis[28]. Lisaks osaleb komisjon kapitali vaba liikumise edendamiseks tehtavas rahvusvahelises töös, sealhulgas näiteks kapitali liikumise liberaliseerimist käsitlevate OECD katsestandardite väljatöötamises. Tuleks hõlbustada ELi investeerimisfondide ja muude investeerimisvahendite otsest turustamist kolmandates riikides. Selleks tuleks vähendada tõkkeid, mis takistavad ELi finantsinstitutsioonidel ja -teenustel sisenemist kolmandate riikide turgudele, sealhulgas vajaduse korral avades turud piiriüleseks varahalduseks tulevaste kaubanduslepingutega. Kõnealuseid suundumusi silmas pidades palub komisjon esitada arvamusi meetmete kohta, mida võiks võtta, et suurendada ELi turgude atraktiivsust rahvusvaheliste investorite jaoks. Küsimused 21) Kas tuleks võtta täiendavaid meetmeid finantsteenuste reguleerimise valdkonnas, tagamaks, et EL on rahvusvaheliselt konkurentsivõimeline ja atraktiivne investeerimiskoht? 22) Milliseid meetmeid võiks võtta, et hõlbustada ELi ettevõtetele juurdepääsu kolmandate riikide investoritele ja kapitaliturgudele? 4.3 Turu tõhususe parandamine – vahendajad, taristu ja laiem õigusraamistik Ühtsed eeskirjad, eeskirjade täitmine ja konkurents Ühtsete eeskirjade väljatöötamine viimastel aastatel on olnud suur samm selliste kapitaliturgude ühtsema õigusraamistiku suunas, kus ettevõtted saavad piiriüleselt konkureerida võrdsetel tingimustel. Ühtsete eeskirjade edu sõltub ka eeskirjade tulemuslikust rakendamisest ja järjepidevast täitmisest. Teatavate oluliste ELi õigusaktidega on ikka veel lubatud liikmesriikidel kehtestada täiendavaid nõudeid ning samuti on olnud probleeme seoses eeskirjade erineva tõlgendamisega. Komisjon on koostöös liikmesriikide ja Euroopa järelevalveasutustega astumas samme, et tagada ELi finantsalaste õigusaktide nõuetekohane rakendamine ja täitmine kohapeal. Konkurents on esmatähtis selleks, et tagada tarbijatele parimad tooted ja teenused asjakohase hinnaga ning suunata investeerimisvood kõige tootlikumatesse valdkondadesse. Võimaluse korral tuleb kõrvaldada konkurentide turule sisenemise tõkked ja tagada konkurentidele juurdepääs finantsturu taristule. Tõhusamate ja paremini toimivate kapitaliturgude toetamiseks on komisjon konkurentsialaseid õiguseid kasutades viimastel aastatel algatanud mitu menetlust. Komisjon tagab jätkuvalt konkurentsialaste õigusaktide range kohaldamise, et hoida ära konkurentsipiiranguid või -moonutusi, mis takistavad integreeritud ja hästi toimivate kapitaliturgude teket. Investeerimisvoogude põhjendamatute ELi-siseste tõkete kõrvaldamiseks tuleks tagada ka kapitali vaba liikumise põhimõtte järgimine. Näiteks võivad vastuvõtva liikmesriigi poolt sellistele turuosalistele kehtestatud nõuded, kes on saanud Euroopa turustusloa päritoluliikmesriigis, mõnel juhul kujutada endast tõkkeid kapitali vabale liikumisele. Stabiilsem, läbipaistvam ja prognoositavam raamistik võib suurendada investorite usaldust ja suurendada ühtse turu atraktiivsust pikaajalise investeerimiskohana. Järelevalve ühtsus Kuigi kapitaliturgude reguleerivad raamistikud on üldiselt ühtlustatud, sõltub reformide edu ka eeskirjade rakendamisest ja järjepidevast täitmisest. Euroopa järelevalveasutustel on ühtlustamisel esmatähtis osa. Komisjon avaldas hiljuti aruande Euroopa järelevalveasutuste ja Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi toimimise kohta,[29] milles tehti kindlaks paljud valdkonnad, kus võiks lühiajalises ja keskpikas perspektiivis võtta parandusmeetmeid. Komisjon jätkab Euroopa järelevalveasutuste toimimise ja tegevuse, samuti nende juhtimise ja rahastamise läbivaatamist. Euroopa järelevalveasutustel on oluline roll järelevalve ühtsuse jätkuval edendamisel, pöörates suuremat tähelepanu vastastikusele hindamisele ja asjakohastele järelmeetmetele. Vaidluste lahendamine ja uurimisvolitused seoses ELi õiguse väidetava rikkumisega võivad hõlbustada ELi õiguse järjepidevat rakendamist ja kohaldamist kogu ühtsel turul. Täiendavalt võiks kaaluda Euroopa järelevalveasutuste rolli selles kontekstis. Pidades silmas, et riiklikud järelevalvesüsteemid võivad tagada erineval tasemel investorikaitse, tekitada piiriülesele tegevusele tõkkeid ja vähendada äriühingute huvi kaasata rahastamist teistest liikmesriikidest, võib Euroopa järelevalveasutustel olla täiendav roll suurema ühtsuse tagamisel. Andmed ja aruandlus Ühtsete andmete ja ühtse aruandluse arendamine kogu ELis võib toetada kapitaliturgude tihedamat integreerimist. Näiteks aktsiaturgudel on kauplemiskoondteave esmatähtis kauplemisjärgse teabe kvaliteedi, kättesaadavuse ja õigeaegsuse tagamisel. Kui turupõhised jõupingutused sellise kauplemiskoondteabe kehtestamisel, mis on turuosalistele hõlpsasti kättesaadav ja kasutatav mõistlikul ärilisel alusel, osutuvad ebapiisavaks, võib kaaluda muid lahendusi, sealhulgas kauplemiskoondteabe korraldamise usaldamist äriüksusele. Samuti püüab komisjon tagada, et koondteabe levitamist äriliselt mõistlikel tingimustel ei takistata. Turuosalisi võivad aidata ka tõhusamad järelevalvelise ja turule suunatud aruandluse lähenemisviisid, mis hõlmavad riiklikke ametiasutusi või ESMAt, näiteks seoses ühise IT-alase lähenemisviisiga teatavatele aruandlusnõuetele. Palutakse arvamusi selle kohta, kas tuleks võtta täiendavaid meetmeid andmete ja aruandluse parandamiseks ELis ning millised need meetmed peaksid olema. Turutaristut ja väärtpabereid käsitlevad õigusaktid Turutaristut ja väärtpabereid käsitlevad õigusaktid, millega suunatakse investeeringuid, on määravad tegurid investeeringute tegemise tõhususe ja hõlpsuse seisukohast. Kehtestamisel on turutaristu suhtes kohaldatav õigusraamistik, millega tagatakse kesksete vastaspoolte, väärtpaberite keskdepositooriumide ja eurosüsteemi hallatava projekti Target2Securities usaldusväärsus. Nagu komisjoni tööprogrammis märgitud, kavatseb komisjon esitada õigusakti ettepaneku, mille kohaselt luuakse süsteemselt oluliste finantseerimisasutuste (nt kesksed vastaspooled) finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse Euroopa raamistik. Samas on seoses kauplemist toetava turutaristuga teatavad aspektid, mida oleks võimalik veelgi parandada. Tagatis on finantssüsteemi oluline osa, kuna see toetab turul suurt hulka tehinguid ja tagab probleemide korral turvavõrgu. Tagatise sujuv kasutamine kogu ELis on praegu piiratud, mis takistab turgude tõhusat toimimist. Alates finantskriisist on tagatise nõudlus suurenenud, mida on soodustanud turu nõudlus turvalisema rahastamise järele ja uued regulatiivsed nõuded, nt Euroopa turu infrastruktuuri määruses[30] ja kapitalinõuete määruses[31] sätestatud nõuded. Kuna tagatise nõudlus on suurenemas, on oht, et samasid väärtpabereid kasutatakse korduvalt mitme tehingu toetamiseks (nagu see oli enne kriisi), ning seepärast on rahvusvahelisel tasandil käimas töö kõnealuste probleemide lahendamiseks. Palutakse esitada arvamusi selle kohta, kas tuleks astuda samme, et hõlbustada asjakohaselt reguleeritud tagatisvoogu kogu ELis. Kuigi on tehtud märkimisväärseid edusamme väärtpaberiturgude läbipaistvust ja usaldusväärsust tagavate eeskirjade ühtlustamisel, on investorite väärtpaberiõigusi käsitlevad õigusaktid liikmesriikides erinevad. Seetõttu on investoritel keeruline hinnata kapitaliinvesteeringute riski eri liikmesriikides. Arutelusid selles küsimuses on peetud juba üle kümne aasta alates teisest Giovaninni aruandest 2003. aastal. See küsimus on keeruline, kuna see on seotud asja-, lepingu- ning äriühingu- ja maksejõuetusõigusega, samuti väärtpaberite hoidmist käsitlevate õigusaktidega ja kollisiooniga. Vastandlikud arvamused annavad alust arvata, et ühtlustamist ELi tasandil ja ühtset ELi määratlust ei peeta vajalikuks. Lisaks väidetakse, et süsteemi Target 2 Securities käivitamine 2015. aasta keskpaigas aitaks kõrvaldada õiguslikud ja operatsiooniriskid, mis on seotud väärtpaberite ülekandmise ja hoidmisega eri jurisdiktsioonides, vähendaks kulusid ja võiks suurendada piiriüleseid investeeringuid. Kõnealuseid piiranguid silmas pidades palutakse esitada arvamusi selle kohta, kas oleks võimalik ja soovitav teha väärtpaberite omandiõiguse eeskirjades teatavaid muudatusi, mis võiksid oluliselt edendada kapitaliturgude integreerimist ELis. Teine oluline aspekt väärtpaberistamise, finantstagatiskokkulepete ja muude finantsteenuste (nt faktooring) üleeuroopalise turu väljakujundamisel on suurema õiguskindluse tagamine nõuete piiriülesel ülekandmisel ja selliste ülekannete tähtsuse järjekorra määramisel, eelkõige maksejõuetusjuhtudel. Komisjon avaldab 2015. aastal aruande, milles esitatakse probleemid ja võimalikud lahendused. Pankadel on oluline roll mitte ainult laenuandmisel, vaid ka kapitalituru vahendamisel, eelkõige likviidsuse pakkumisel turutegemise kaudu. Mõni uuring osutab, et likviidsus mõnes turusegmendis väheneb, kuid ka seda, et likviidsus võis olla kriisieelsel ajal alahinnatud. Mõne arvates on likviidsuse vähenemine tingitud vajalikust turukorrektsioonist ja usalduse vähenemisest kriisi tõttu, teiste arvates pigem ülemaailmsetest kriisijärgsetest regulatiivsetest meetmetest. Komisjon soovib arvamusi selle kohta, kuidas saavutada parema hinnaga ja kindlamad likviidsustingimused, eelkõige kas tuleks võtta meetmeid likviidsuse toetuseks haavatavates segmentides ja kas on takistusi uutele turule sisenejatele, kes võivad müüjad ostjatega kokku viia. Äriühinguõigus, äriühingu üldjuhtimine, maksejõuetus ja maksustamine ELi õigusaktid on äriühingu üldjuhtimise valdkonnas küll olemas (nt ühingujuhtimise aruanded,[32] aktsionäride õiguste piiriülene kasutamine[33]), kuid sageli on see valdkond siiski reguleeritud riiklike õigusaktide ja nõuetega. Pärast finantskriisi alustati kahe konsultatsiooni raames ELi äriühingu üldjuhtimise raamistiku läbivaatamist[34]. Aktsionäri õiguste direktiivi käimasoleva läbivaatamise eesmärk on kehutada institutsionaalseid investoreid ja varahaldureid pakkuma äriühingutele pikemaajalist kapitali. Vähemusaktsionäride õiguste kaitse parandab äriühingu üldjuhtimist ja ettevõtete atraktiivsust välisinvestorite silmis, kuna need võivad sageli olla vähemusaktsionärid. Usaldusväärse ühingujuhtimise teine aspekt on äriühingute nõukogude tõhusus äriühingu juhtide kontrolli seisukohast. Äriühingute nõukogud kaitsevad investorite huvisid, samuti on tõhusad ja hästi toimivad nõukogud olulised investeeringute ligitõmbamisel. Hoolimata mitmest direktiivist äriühinguõiguse valdkonnas,[35] on ettevõtjatel jätkuvalt olulisi takistusi piiriülesel liikumisel ja restruktureerimisel. Muud äriühinguõiguse reformid võivad aidata kõrvaldada tõkked äriühingute piiriülesel asutamisel ja tegutsemisel. Erinevad riiklikud kollisiooninormid seoses äriühingute sisemise toimimisega võivad põhjustada õiguslikku ebakindlust, kuna need võivad viia olukorrani, kus äriühingu suhtes kohaldatakse korraga mitme liikmesriigi õigusakte, nt juhul, kui äriühing on asutatud ühes liikmesriigis, kuid tegutseb peamiselt teises liikmesriigis. Kuigi arutelu maksejõuetust käsitlevate õigusaktide ühtlustamise üle on selle keerukuse tõttu olnud viimasel 30 aastal aeglane, on tehtud märkimisväärseid edusamme piiriüleste maksejõuetusmenetluste kollisiooninormide valdkonnas[36]. Aluseks olevate riiklike maksejõuetusraamistike põhiomadused ja tulemuslikkus on siiski ikka veel erinevad[37]. Sellise erinevuse vähendamine võib aidata kaasa üleeuroopaliste aktsia- ja võlakirjaturgude tekkele, vähendades selliste investorite ebakindlust, kes peavad hindama riske mitmes liikmesriigis. Võla varajast restruktureerimist võimaldavate eeskirjade puudumine või ebasobivus paljudes liikmesriikides, nn teise võimaluse sätete puudumine ja ametlike maksejõuetusmenetluste ülemäärane kestus ja suured kulud võivad tingida võlausaldajate puhul madala sissenõudmismäära ja vähendada investorite huvi. Selleks et saavutada edu maksejõuetuse valdkonnas, võttis komisjon vastu soovituse äritegevuse ebaõnnestumist ja maksejõuetust käsitleva uue lähenemisviisi kohta,[38] milles kutsutakse liikmesriike üles kehtestama varajase restruktureerimise menetlused ja nn teise võimaluse sätted. Samuti kutsutakse soovituses liikmesriike üles kaaluma põhimõtete kohaldamist tarbija ülemäärase võlgnevuse ja pankroti suhtes. Soovituse täitmist on kavas hinnata 2015. aastal. Liikmesriikide maksusüsteemide erinevus võib takistada kapitali ühtse turu arengut. Näiteks võib see luua tõkkeid piiriülestele investeeringutele, nt pensionid ja elukindlustus. Järelmeetmena valgele raamatule pensionide kohta[39] korraldas komisjon uuringu diskrimineerivate eeskirjade kohta, mis on seotud pensionide ja elukindlustuskapitaliga ning sisse- ja väljamaksetega. Komisjon võtab vajaduse korral meetmeid seoses avastatud diskrimineerivate eeskirjadega ning käsitleb hiljem diskrimineerivaid maksueeskirju seoses elukindlustusandjate ja pensionifondide piiriüleste investeeringutega kinnisvarasse. Samuti jätkatakse tööd kauplemisjärgse kinnipeetava maksu vähendamise korra lihtsustamiseks. Lisaks eri turuosaliste erinevale maksukohtlemisele eri liikmesriikides, koheldakse maksustamise seisukohast erinevalt ka eri liiki rahastamist, mis võib tekitada moonutusi. Näiteks erinevused võla- ja omakapitalipõhise rahastamise maksukohtlemisel võivad soodustada äriühingute tuginemist võla- ja pangapõhisele rahastamisele. Erinevused liikmesriikides võla ja omakapitali määratlustes ja vastavas maksukohtlemises, sealhulgas seoses omavahendite koosseisu arvatud instrumentidega, võivad piirata võrdseid tingimusi, killustada turgusid ja luua võimalusi kasumi ümberpaigutamiseks. Rahastamise hankimine on eriti keeruline idufirmade jaoks, kuna neil puuduvad tagatis ja tõendatud tulemused, mis annaksid rahastamise pakkujatele kindlustunnet. Samas võivad idufirmad tõenäolisemalt tuua kaasa uuendusi, mis esitavad väljakutse suurte valitsevate ettevõtete turupositsioonile. Euroopa Komisjoni hiljuti tellitud uuringus[40] jõuti järeldusele, et kasulik on teha maksusoodustusi uute innovatiivsete äriühingute teadus- ja arendustegevuse kuludele. Tehnoloogia Kapitaliturgude integreerimise oluline tegur on uute tehnoloogiate kiire areng, mis on näiteks kaasa aidanud elektrooniliste kauplemisplatvormide, välkkauplemise ja nn „FinTech“ ettevõtete arengule. „FinTech'i“ saab määratleda uuenduslike finantsteenuste ja uute (digitaal)tehnoloogiate kasutamise abil tagatava kapitali kättesaadavuse (nt ühisrahastamine) kombinatsioonina. Hiljutise aruande kohaselt on alates 2008. aastast investeeringute kogumaht FinTech ettevõtetesse kolmekordistunud ja jõudnud 2013. aastal 3 miljardi USA dollarini. See suundumus jätkub ja investeeringute kogumaht peaks 2018. aastaks suurenema 8 miljardi USA dollarini[41]. ELi ja liikmesriikide äriühinguõigus ei ole suutnud pidada sammu tehnoloogia arenguga. Näiteks on ebapiisavalt ära kasutatud digiteerimise hüvesid. Teabevahetus äriühingute, aktsionäride ja ametiasutuste vahel on sageli jätkuvalt paberipõhine. Näiteks ei saa paljudes äriühingutes aktsionärid hääletada elektrooniliselt ning puudub üleeuroopaline äriühingute elektrooniline registreerimine. Uudsete tehnoloogiate kasutamine nendes valdkondades võib aidata vähendada kulusid ja koormust ning samuti tagada tõhusama teabevahetuse, eelkõige piiriüleselt. Küsimused: 23) Kas on mehhanisme, mida ei ole käesolevas dokumendis käsitletud ja millega saaks parandada turgude toimimist ja tõhusust, eelkõige aktsia- ja võlakirjaturgude toimimist ja likviidsust? 24) Kas Teie arvates on valdkondi, kus ühtsed eeskirjad ei ole piisavalt hästi välja töötatud? 25) Kas leiate, et Euroopa järelevalveasutustele on antud piisavad volitused ühtse järelevalve tagamiseks? Millised täiendavad meetmed seoses ELi tasandi järelevalvega aitaksid oluliselt edendada kapitaliturgude liitu? 26) Kas varasemaid kogemusi arvesse võttes oleks võimalik teha väärtpaberite omandiõiguse eeskirjades sihipäraseid muudatusi, mis võiksid oluliselt edendada kapitaliturgude integreerimist ELis? 27) Milliseid meetmeid võiks võtta piiriülese tagatisvoo parandamiseks? Kas tuleks astuda samme tagatiste täitmisele pööratavuse ja lõpetamisel toimuva tasaarvestuse parandamiseks piiriülestel juhtudel? 28) Millised on peamised integreeritud kapitaliturgude tõkked, mis tulenevad äriühinguõigusest, sealhulgas äriühingu üldjuhtimisest? Milliseid sihipäraseid meetmeid saaks võtte nende ületamiseks? 29) Milliseid konkreetseid maksejõuetusõiguse valdkondi tuleks ühtlustada, et toetada üleeuroopalise kapitalituru teket? 30) Millised maksustamisega seotud tõkked tuleks kõrvaldada esmajärjekorras, et edendada kapitaliturgude integreerimist ELis ja kindlamat rahastamisstruktuuri äriühingute tasandil, ning milliste vahenditega seda teha? 31) Kuidas saaks EL turgu paremini toetada uute tehnoloogiate ja ärimudelite arendamisel integreeritud ja tõhusate kapitaliturgude hüvanguks? 32) Kas Teie arvates on muid küsimusi, mida ei ole käesolevas rohelises raamatus käsitletud ja millele tuleb pöörata tähelepanu, et saavutada kaitaliturgude liit? Kui jah, siis millised need on ja milliseid meetmeid tuleks võtta? 5. jagu: Järgmised sammud Käesoleva konsultatsiooni tulemuste põhjal kaalub komisjon, milliseid meetmeid tuleks esmajärjekorras võtta, et panna 2019. aastaks alus integreeritud, hästi reguleeritud, läbipaistvale ja likviidsele kapitaliturgude liidule, mis hõlmab kõiki 28 liikmesriiki. Lisaks turupõhiste algatuste toetamisele (kui see on võimalik), võib EL võtta mitteseadusandlikke meetmeid, võtta vastu õigusakte, võtta konkurentsieeskirjade täitmise meetmeid ja algatada rikkumismenetlusi, samuti anda Euroopa poolaasta raames liikmesriikidele riigipõhiseid soovitusi. Liikmesriike kutsutakse üles kaaluma, kas on olemas riiklikest õigusaktidest tulenevaid tõkkeid ja takistusi ning kuidas saaks neid paremini kõrvaldada. Huvitatud isikuid kutsutakse üles saatma oma vastused käesolevas rohelises raamatus esitatud küsimustele 13. maiks 2015, tehes seda veebipõhise küsimustiku abil: http://ec.europa.eu/finance/consultations/2015/capital-markets-union/index_en.htm Konsulteerimise ajal teeb komisjon järgmist: konsulteerib Euroopa Parlamendiga, et saada selle liikmetelt otsest tagasisidet; kutsub liikmesriike üles korraldama konsultatsioone ja üritusi üldsuse ja riigi parlamendi liikmetega, et edendada liikmesriikide tasandil arutelu kapitalinõuete liidu teemal ning korraldab läbipaistval ja tasakaalustatud viisil seminare, et konsulteerida teatavat tehnilist oskusteavet valdavate isikutega (nt teadlased ja turuosalised), et kujundada teatavates küsimustes põhjendatud seisukoht. Komisjon korraldab 2015. aasta suvel konverentsi, et viia konsultatsioon lõpule. Kapitaliturgude liidu tegevuskava avaldatakse 2015. aastal. [1] Nt õigusaktid finantsinstrumentide turgude (MIFID II), turukuritarvituste (MAR/MAD), alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate (AIFMD), Euroopa turu infrastruktuuri (EMIR) ja väärtpaberite keskdepositooriumide (CSDR) kohta. [2] COM(2014) 903 final, 26.11.2014. [3] ECMI Statistical package 2014 [4] Õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi osa. [5] SIFMA/AFME European Structured Finance Data Tables (4. kvartal 2014) [6] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, mis käsitleb Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fondi ning millega muudetakse määrusi (EL) nr 1291/2013 ja (EL) nr 1316/2013, COM(2015)10. [7] Vt ICMA 2014. aasta kolmanda kvartali aruanne. [8] Taristuinvesteeringute kontekstis võib ka Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidel olla oluline roll, kui täidetud on asjakohased kõlblikkuskriteeriumid. [9] Nt mitmepoolsed kauplemissüsteemid. [10] Vt COM(2015)10 final, artikkel 9. [11] COM (2014) 172 [12] Direktiiv 2014/91/EL [13] Direktiiv 2011/61/EL alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta, millega muudetakse direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ ning määruseid (EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 1095/2010. [14] Direktiiv 2009/138/EÜ [15] Pankade suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete valdkonnas on komisjoni delegeeritud õigusaktiga likviidsuskattekordaja kohta eraldi ette nähtud suuremad stiimulid investeerimiseks taristusse ja VKEdesse, mis hõlbustab investeeringuid VKEdesse. [16] http://europa.eu/rapid/press-release_MEMO-14-578_et.htm [17] Ühendkuningriik, Saksamaa, Rootsi, Taani, Soome, Madalmaad, Prantsusmaa ja Hispaania. [18] Määrus (EL) nr 345/2013 [19] Määrus (EL) nr 346/2013 [20] Määrus (EL) nr 1303/2013 [21] Määrus (EL) nr 1287/2013 [22] 2014/C 19/04 [23] Äriinglid on jaeinvestorid, kellel enamasti on ärikogemus ja kes pakuvad kapitali idufirmadele. [24] Fact Book 2014, Euroopa Fondivalitsejate Liit. [25] Direktiiv 2014/65/EL finantsinstrumentide turgude kohta ning millega muudetakse direktiive 2002/92/EÜ ja 2011/61/EL. [26] COM (2014) 509. [27] COM (2010) 343. [28] Samuti üritab EL näha kaubandus- ja investeerimislepingutes ette asjakohased garantiid, et tagada asjakohane kaitse sellistes valdkondades, nagu turvalisus, tervishoid, keskkonnakaitse ja kultuuriline mitmekesisus. [29] COM (2014) 509 [30] Määrus (EL) nr 648/2012 [31] Määrus (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta. [32] Direktiiv 2006/46/EÜ [33] Direktiiv 2007/36/EÜ [34] KOM(2010) 284 ja KOM(2011) 164. [35] Nt nõukogu määrus (EÜ) nr 2157/2001 ja direktiiv 2005/56/EÜ. [36] Määrus (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta asendatakse ajakohastatud õigusaktiga 2015. aastal. [37] Komisjoni talituste töödokument (2014) 61 final [38] Komisjoni soovitus C(2014) 1500 [39] Valge raamat „Piisava, kindla ja jätkusuutliku pensioni tagamise tegevuskava” võeti vastu 16. veebruaril 2012, tuginedes 2010. aasta rohelise raamatu konsultatsioonile. Valges raamatus käsitletakse pensionisüsteemide asjakohasuse ja jätkusuutlikkusega seotud probleeme ning pannakse ette mitmed poliitikameetmed ELi tasandil. [40] CPB (2014), „Study on R&D tax incentives“, Taxation papers nr 52 [41] http://www.accenture.com/SiteCollectionDocuments/PDF/Accenture-Rise-of-Fintech-New-York.pdf