ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määrusega (EL) nr 648/2012 börsiväliste tuletisinstrumentide, kesksete vastaspoolte ja kauplemisteabehoidlate kohta (edaspidi „Euroopa turu infrastruktuuri määrus“) reageeriti 2009. aasta septembris G20 juhtide võetud kohustusele rakendada börsiväliste tuletislepingute suhtes kehtivaid teatavaid nõudeid ülemaailmselt. Euroopa turu infrastruktuuri määruse eesmärk on vähendada süsteemset riski, suurendades börsiväliste tuletisinstrumentide turu läbipaistvust ja vähendades börsiväliste tuletisinstrumentidega seotud vastaspoole krediidiriski ja operatsiooniriski. Selleks kehtestatud teatavaid nõudeid on hakatud kohaldama, aga osa nõuetest ei ole veel jõustunud. Komisjoni turujärelevalve ning sidusrühmadelt, ELi talitustelt ja ametiasutustelt saadud märkused näitasid, et Euroopa turu infrastruktuuri määruse üldeesmärkidel on lai toetus, aga esineb mitmeid probleeme, mille tõttu ei saa Euroopa turu infrastruktuuri määruse eesmärke kõige tulemuslikumal ja tõhusamal viisil saavutada. Need probleemid on eelkõige järgmised: i) nõuete täitmisega seotud kulud on ebaproportsionaalselt suured ja mitmel juhul suuremad usaldatavusnõuete valdkonnas saadavast kasust, ii) börsiväliste tuletisinstrumentide positsioonid ja riskid ei ole piisavalt läbipaistvad ning iii) teatavatel vastaspooltel ei ole piisavat juurdepääsu kliiringule.
Kokkuvõttev aruanne

sidusrühmadega ühtse digivärava üle peetud konsultatsiooni kohta

1.Ülevaade konsultatsiooniprotsessist

Ühtset digiväravat käsitlev konsultatsiooniprotsess algas 2015. aasta novembris ja lõppes 2016. aasta detsembris.

See hõlmas sihtotstarbelist sidusrühmade seminari, avalikku veebikonsultatsiooni, kohtumisi sidusrühmade esindajatega ning arutelusid liikmesriikidega. Arvestades nende toimingute ulatust ja laekunud vastuseid, otsustati, et VKE-dele ja idufirmadele suunatud eraldi konsultatsioone ei korraldata.

Käesolevas dokumendis analüüsitakse konsultatsiooni iga komponendi peamisi tulemusi.

2.Konsultatsiooni eri komponentide tulemused

2Ühtse digivärava sidusrühmade seminari järeldused

2016. aasta märtsis toimus Brüsselis ühtse digivärava seminar. Osalejate hulka kuulusid ühtsete kontaktpunktide, kaubanduskodade ja riikide ametiasutuste esindajad.

Osalejad juhtisid tähelepanu rohketele probleemidele, mis on seotud teabele juurdepääsu, e-menetluste kättesaadavuse ja abiteenustele juurdepääsuga. Probleemide põhjusteks on lüngad õigusaktides, teabe või abi puudulikkus ning asjaolu, et riiklike või kohalike ametiasutuste poolne rakendamine jätab soovida.

2Veebis kättesaadav teave ELis ja liikmesriikides kohaldatavate õigusnormide kohta

Osalejad väitsid, et ettevõtte asutamine ning teenuste pakkumine ja kauba müük üle piiride on ettevõtjate jaoks kulukas ja koormav. Isegi kui teave on veebis olemas, on seda keeruline leida ja mõista, sest valdavalt pole eri keeleversioone ja tekstid on täis žargooni. Kui pakutakse üksnes üldist teavet, ei pruugi see olla kasutatav konkreetse juhtumi puhul. Osalejate arvates tuleks veebis avaldatava teabe koostamisel kasutada rangeid kvaliteedinõudeid. Teabe sisu ja esitusviisi tuleks kasutajate tagasiside põhjal pidevalt parandada.

3E-menetlused peaksid olema kooskõlas riikide õigusnormidega

Osalejad märkisid, et e-menetluste piiriülene kasutamine on väga keeruline. Ehkki mõned liikmesriigid on riigi sees teinud e-valitsuse vallas imetlusväärseid edusamme, on teiste riikide e-allkirjade ja e-ID tunnustamine ikka veel väga piiratud ning see tähendab, et välisriigi kasutajatel on võimatu e-menetlusi kasutada.

4Personaalse abistamise ja nõustamise teenused

Juurdepääs abi- ja probleemilahendamisteenustele on endiselt piiratud vähese teadlikkuse ja keelebarjääride tõttu. Osalejate arvates peaks ühtne digivärav pakkuma personaalse teabe teenuseid ja abi nii konkreetse riigi ametlikus keeles kui ka inglise keeles ning vastata tuleks mõistlikult lühikese aja jooksul.

3Avaliku veebikonsultatsiooni käigus saadud teave

Avalik konsultatsioon kestis 28. augustist 2016 kuni 28. novembrini 2016. Sihtrühmadeks olid ettevõtjad (sh äriühingud, füüsilisest isikust ettevõtjad ja ettevõtjate esindusorganisatsioonid), kodanikud (sh eraisikud ning kodanikke, tarbijaid ja teadusringkondi esindavad organisatsioonid) ja avaliku sektori asutused.

Tabel 1. Vastajate jaotus
Mis puudutab ELis asutatud kesksete vastaspoolte järelevalvekordade ühtsust, siis kaalutud on kolme varianti: 1) praeguse olukorra säilitamine (st poliitikameetmeid ei võeta); 2) ELi järelevalvemehhanismi loomine ja 3) ELi ühtse järelevalveasutuse loomine. Eelistatud on 2. variant, mis jätaks olemasolevad järelevalvevolitused suures osas riiklikele järelevalveasutustele, kuna neil on eelarvepoliitiline vastutus, kuid looks samal ajal ELi järelevalvemehhanismi, et tegeleda ühist huvi pakkuvate valdkondadega tsentraalsemalt ja tugevdada emitendist keskpankade panust järelevalveprotsessi. Samuti on see variant kõige sobivam, et saavutada ELi kesksete vastaspoolte järelevalvekordade suurem ühtsus 3. variandi puudusteta.

Kolmandate riikide kesksete vastaspooltega seotud riskide maandamise puhul on kaalutud kolme varianti. 1. variant kujutab endast praeguse olukorra säilitamist (st poliitikameetmeid ei võeta). 2. variandi puhul peaksid kolmandate riikide kesksed vastaspooled olema asutatud ja tegevusloa saanud ELis, et nad saaksid osutada teenuseid ELi vastaspooltele või kauplemiskohtadele või osutada kliirimisteenuseid ELi riikide vääringutes. 3. variandi puhul oleks ELi järelevalve tase ja intensiivsus proportsionaalsed ja sõltuksid riskidest, mida kolmandate riikide vastaspooled ELile põhjustavad. Kehtestada võib mitmesugused kriteeriumid või piirmäärad: i) väikese mõjuga kesksete vastaspoolte puhul võib Euroopa turu infrastruktuuri määruse kohast samaväärsuse ja tunnustamise korda rakendada tõhusamalt ning ii) keskmise või suure mõjuga kesksete vastaspoolte puhul võib rakendada täiendavate järelevalvenõuete astmelist skaalat. Mõjuhinnangus järeldatakse, et 3. variant on kõige sobivam, et saavutada eesmärk parandada ELi võimet kolmandate riikide kesksete vastaspooltega seotud riske jälgida, kindlaks teha ja maandada.
Mis on probleem ja miks on tegemist ELi tasandi probleemiga?

Suurenev üleilmne konkurents ja asjaolu, et enamikul juhtudel puuduvad piisavad ausa konkurentsi normid mitme- ja kahepoolsel tasandil, on tekitanud probleeme seoses väidetavate diskrimineerivate tavade ja valikuliste subsiidiumide kohaldamisega kolmandate riikide poolt. ELi praegustest vahenditest selliste tavade uurimiseks ja tõkestamiseks ei piisa.

Kõige olulisem poliitikaeesmärk on tagada lennuettevõtjate vahel aus konkurents, pakkudes Euroopa lennuettevõtjatele tõhusat kaitset kolmandate riikide ja kolmandate riikide üksuste kohaldatavate ebaausate tavade vastu.

Milline on ELi tasandil meetmete lisaväärtus (subsidiaarsus)?

Määruses (EÜ) nr 868/2004 võib muudatusi teha ainult ELi tasandil. Kavandatava määruse üks uus keskne element on kohaldatavate rahvusvaheliste kohustuste rikkumise korral võetavad meetmed. Üksikud liikmesriigid ei saa kasutada õigusi, mis kehtivad kolmandate riikide suhtes selliste lepingute alusel, milles liit on osaline.

Millised on eri võimalused eesmärkide saavutamiseks? Kas on olemas eelistatud variant? Kui ei, siis miks?

D) asendatakse määrus (EÜ) nr 868/2004 ELi uue ja toimivama õigusaktiga, milles täiendavad rahvusvahelised jõupingutused üleilmsel tasandil on kombineeritud ausa konkurentsi klauslite lisamisega lennunduslepingutesse (eelistatud variant).

C) muudetakse oluliselt määruses (EÜ) nr 868/2004 sisalduvat korda, mis asendatakse uue tervikliku ja toimivama õigusaktiga ELi tasandil;

B) üleilmsel tasandil tehakse täiendavaid jõupingutusi, et luua mitmepoolne õigusraamistik ausa konkurentsi tagamiseks lennundussektoris ja lisada lennunduslepingutele mahukamad ausa konkurentsi klauslid;

Millised on eri sidusrühmade seisukohad? Kes millist varianti toetab?

C. Eelistatud variandi mõju
Ühe liikmesriigi rakendatavad kontrolli- ja järelevalvemeetmed ei takista ebaseaduslike kultuuriväärtuste jõudmist sellesse liikmesriiki teise sellise liikmesriigi kaudu, kus selliseid kontrollimeetmeid ei rakendata. Ettevõtjate ebaühtlane kohtlemine eri liikmesriikides põhjustab diskrimineerimist. On vaja ühtset lähenemisviisi, et tagada meetmete tõhusus ja imporditava kauba puhul ühetaoline kohtlemine kogu ELis.

Algatuse eesmärk on kolmandast riigist ebaseaduslikult eksporditud kultuuriväärtuste ELi importimise ja ELis ladustamise ärahoidmine, et vähendada kultuuriväärtustega ebaseaduslikku kauplemist, võidelda terrorismi rahastamise vastu ja kaitsta kultuuripärandit, eelkõige arheoloogilise väärtusega esemeid relvakonfliktist mõjutatud päritoluriikides. Nende eesmärkide saavutamiseks tehakse ettepanek: kehtestada imporditavate kultuuriväärtuste ühtne määratlus; tagada, et importijad kontrollivad hoolsalt kolmandatest riikidest ostetavaid kultuuriväärtusi; määrata kindlaks määrata standardteave, mille põhjal tunnistatakse kaup seaduslikuks; näha ette tõhusad meetmed ebaseadusliku kaubitsemise tõkestamiseks; ning edendada sidusrühmade aktiivset osalust kultuuripärandi kaitsmisel.

B. Lahendused

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks? Kuni 14 rida

Poliitikavariandid pakuti välja rühmitatult. Esiteks pehme õiguse vahendid, mille abil edendatakse sidusrühmade seas head tahet ja enesedistsipliini ning täiustatakse pädevate asutuste suutlikkust (RÜHM A). Teiseks regulatiivsed lahendused, mille raames keskendutakse kahele olulisele tegurile: – algatusega hõlmatud kultuuriväärtuste ulatuse asjakohane määratlus (RÜHM B); – kultuuriväärtuste seaduslikkuse tõendamiseks vajalikke dokumente käsitlevad nõuded (RÜHM C). Rühm C hõlmab järgmisi sertifitseerimisvariante: a) päritoluriigi välja antud ekspordisertifikaat ja halduskoostöö kõnealuse riigiga; b) importija deklaratsioon (kirjalik tunnistus) koos eseme identifitseerimise vormiga, kus on esitatud põhiteave kauba kohta; c) ELi kultuuriasutuste poolt kõigi kultuuriväärtuste jaoks välja antav impordilitsents; d) impordilitsents selliste kultuuriväärtuste jaoks, mille puhul on röövimise oht suur (arheoloogilised leiud), ning importija deklaratsioon ja eseme identifitseerimisvorm kõigi muude kultuuriväärtuste puhul (B ja C rühma elementide kombinatsioon).

Kes millist varianti toetab? Kuni 7 rida

Ettevõtjad ja huvide esindajad pooldavad mitteregulatiivseid variante ja eelistaksid, et importimisel ei kohaldaks EL nõuet esitada konkreetseid dokumente. Dokumentidest avaldati vähim vastuseisu importija deklaratsioonile. Liikmesriikide avaliku sektori asutused, vabaühendused ja kodanikuühiskond pooldavad jõulisemaid meetmeid, näiteks ekspordisertifikaatide ja impordilitsentside kasutuselevõttu; need sidusrühmad ei ole veendunud, et importija deklaratsioonide kasutamine on tõhus, sest kõnealuses valdkonnas ei ole enesesertifitseerimist katsetatud.

C. Eelistatud poliitikavariandi mõju

Millised on eelistatud poliitikavariandi (kui see on olemas, vastasel korral peamiste poliitikavariantide) eelised? Kuni 12 rida
Personaalsed pensionid on määratletud kui „pensionile jäämisega seotud finantstooted, mille soetamiseks sõlmitakse vabatahtlikult leping mitteriikliku üksusega. Nad on selgelt suunatud pensionile jäämisele, võimaldavad koguda kapitali kuni pensionile jäämiseni ja toimivad pensionipõlves täiendava sissetulekuallikana“. Personaalsed pensionid täiendavad riiklikke ja tööandjapensione. Komisjon osutas oma „Kapitaliturgude liidu loomise tegevuskavas“ nn kolmanda samba personaalsete pensionide toimiva ühtse turu puudumisele. Personaalsete pensionide suure ja konkurentsivõimelise turu täielikku arendamist takistavad killustatud reeglid ELi ja riiklikul tasandil. Turu killustatuse tõttu ei saa personaalsete pensionide pakkujad mastaabisäästust, riskide hajutamisest ja innovatsioonist maksimaalselt kasu, mis vähendab valikuvõimalusi ja tõstab pensioniks säästvate inimeste kulusid. Lisaks on olemasolevad personaalsed pensionitooted mõningatel juhtudel oma omadustelt ebapiisavad. Paljud avaliku konsultatsiooni käigus küsitletud inimesed leiavad, et praegu ELis kättesaadavate ja müüdavate personaalsete pensionitoodete pakkumine on ebapiisav. Seda toetab Euroopa Komisjoni 2015. aasta tulemustabel jaeinvestorite turgude kohta, millest ilmneb, et personaalsed pensionitooted on nende kolme toote hulgas, millega jaeinvestorid kõige vähem rahul on. Peale selle on olemasolevate personaalsete pensionide piiriülene müük ja ülekantavus väga piiratud. Personaalsete pensionitoodete põhjalikum arendamine ELi tasandil aitaks lahendada nii pensionipõlves kasutatavate asendussissetulekute ebapiisavuse kui ka ELi kapitaliturgudel tehtavate investeeringute vähesuse probleemi.
ELi uus kaubanduspoliitikaga (mida on kirjeldatud teatises „Kaubandus kõigile“) nähakse ette, et ELi lähenemisviis kaubanduspoliitikale annab tulevikus tõhusamaid majandustulemusi, on läbipaistvam ja kajastab lisaks huvidele ka väärtusi. Need peamised eesmärgid hõlmavad kaubandust, kestlikku arengut ning ELi väärtuste ja standardite edendamist (inimõigused, tööõigus, keskkonna-, tervise- ja tarbijakaitse) ning lihtsustavad väikeste ja keskmiste ettevõtjate jaoks kaubandust ja investeeringuid. Selleks et kaubanduse potentsiaali täielikult ära kasutada, on vaja põhjalikku programmi mitme- ja kahepoolsete läbirääkimiste pidamiseks. Neil kaalutlustel põhineb ka algatus, mille eesmärk on alustada läbirääkimisi vabakaubanduslepingu sõlmimiseks Austraalia ja Uus-Meremaaga ja mis kuulub teatises „Kaubandus kõigile“ loetletud konkreetsete algatuste hulka. ELi ettevõtjatel on Austraalia ja Uus-Meremaa turule pääsemiseks suhteliselt vähem soodsad tingimused, kui sellistel Austraaliaga ja Uus-Meremaaga vabakaubanduslepingu sõlminud riikidel, kes ELi ei kuulu. Ehkki Austraalia ja Uus-Meremaa kohaldavad vähestel juhtudel imporditollimakse, on mõlemad riigid kehtestanud teatavatele toodetele võrdlemisi kõrged tollitariifid, millele lisanduvad eri eeskirju hõlmavad mittetariifsed kaubandustõkked. Kuna nii Austraaliaga kui ka Uus-Meremaaga on sõlmitud vaid piiratud arv valdkondlikke lepinguid, ei suuda EL saavutada Austraalia ja Uus-Meremaa puhul peamisi kaubandusega seotud eesmärke, kuna sisulisi ja täidetavaid kahepoolseid eeskirju on väga vähe, lisaks puuduvad kahepoolsetes kaubandus- ja investeeringuraamistikes täitmise tagamiseks üldised vahendid.
Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?

Alamvariant. Alamvariant 2a – andmete portimist käsitleva õigusnormi ja kaasreguleerimise asemel näeb see alamvariant ette iseregulatsiooni andmete portimise tingimuste parandamiseks teenusepakkujate vahetamise või andmete tagasi kasutaja IT-süsteemi portimise korral koos asjaomaste protsesside, tähtaegade ja võimalike kuludega. Andmete talletamise ja töötlemise turvalisuse sekkumisvaldkonnas kaasneks selle alamvariandiga selgitus, et mis tahes juba kohaldatavaid turvanõudeid kohaldatakse jätkuvalt ärikasutajate suhtes, kui nad säilitavad või töötlevad oma andmeid teises ELi liikmesriigis, seda ka allhangete, nt pilveteenuse pakkuja korral.
Miks? Millist probleemi on vaja lahendada?

Üleminekukord, mis on kehtestatud käibemaksudirektiiviga ettevõtjatevaheliste ELi siseste kaubatehingute suhtes, põhjustab i) liikmesriikide tulude vähenemise umbes 50 miljardi euro võrra seoses varifirmadega seotud ühendusesisese pettusega, mille algpõhjus peitub sellisele süsteemile omases nõrkuses, mis võimaldab kaupu piiriüleselt käibemaksuvabalt osta; ii) keerulised tingimused, mis tekitavad piiriülese kaubandusega tegelevatele ettevõtjatele suuremaid kulusid võrreldes ainult riigisisese kaubandusega tegelevate ettevõtjatega (11 % kõrgemad kulud); selle põhjuseks on piiriülese kaubandusega seotud ettevõtjate lisakohustused ja käibemaksueeskirjade erinev kohaldamine liikmesriikides. Ilma ELi tasandi meetmeteta jäävad lahendused ka edaspidi poolikuks ja nendest saadav kasu on piiratud.
Mis on probleem ja miks on tegemist ELi tasandi probleemiga?

Määruse põhiprobleemid on seotud järgmisega: ülemäärased riiklikud erandid, puudega või piiratud liikumisvõimega reisijate õigused, ebapiisav teave, otsepiletisüsteemid, kaebuste menetlemine, normide täitmise tagamine, diskrimineerimine kodakondsuse alusel ja vääramatust jõust põhjustatud sündmustele järgnev hüvitamine. Need probleemid mõjutavad negatiivselt ühtset turgu ja takistavad järjepidevat normide täitmise tagamist ning need võivad liberaliseeritud ELi raudteeturul veelgi süvendada.
Kuus aastat pärast Euroopa järelevalveasutuste õigusraamistiku kehtima hakkamist on tuvastatud järgmised probleemid. 1) Kitsaskohad, mis ei lase Euroopa järelevalveasutustel täielikult kasutada oma kehtivaid volitusi. Probleem on selles, et praegu esineb kitsaskohti, mis ei lase Euroopa järelevalveasutustel täielikult rakendada oma kehtivaid volitusi ja anda regulatiivsetes ülesannetes – eelkõige järelevalvetavade ühtlustamisel – soovitud tulemusi. Samuti on probleem selles, et niisugused probleemid võivad panna Euroopa järelevalveasutused veelgi suurema surve alla, kui finantssektori integreerumine jätkub. Probleem tuleneb volituste ebapiisavast määratlemisest, otsustusprotsessi (üldjuhtimine) ebarahuldavast toimimisest ja ülesannete täitmiseks eraldatud vahendite nappusest. 2) Kehtivate volituste ebapiisav ulatus tulevikus See probleem tuleneb sellest, et järelevalveasutuste volitused ei ole turgude täiendavaks integreerimiseks piisavad. Peapõhjus on see, et puuduvad spetsiaalsed volitused ja ülesanded, mis on seotud suurte liiduüleste ettevõtete, toodete või turutaristutega, aga ka kolmandate riikide instrumentide ja aspektidega. Ebapiisav üldjuhtimine ja rahastamine suurendavad probleemi veelgi ja takistavad laiemate volituste tõhusat rakendamist.
Tasakaalustamismehhanisme ei kasutata mitte üksnes tehnilistel põhjustel, et tagada süsteemi stabiilsus, vaid ka kaubanduslikel põhjustel, mis omakorda mõjutab konkurentsi. Nõudlust ja pakkumist tasakaalustavate põhivõrguettevõtjate jaoks on tihti probleemiks vähene konkurents tasakaalustamisteenuste turul tulenevalt tasakaalu tagavate tarnijate vähesusest. Vähene konkurents on tingitud tasakaalustamisenergia hinna kehtestamise viisist ja piiriülese ülekandevõime vähesest kasutamisest (st riikide tasakaalustamisturud on killustunud). Praegu on tasakaalustamisenergia hinnad Euroopas väga erinevad ning puuduvad tõhusad eeskirjad, mis võimaldavad piiriülest ülekandevõimet tõhusalt tasakaalustamiseks kasutada. Praegused meetodid, mida kasutatakse tasakaalustamisenergia käivitamiseks, ei võimalda võrgu täielikku potentsiaali ära kasutada ning saada olev võimsus jääb kasutamata. Praegused tasakaalustamisenergia hinnad ei kajasta alati nappust ega soodusta paindlikkust.

Taastuvelektri ja eriti tuuleenergia suurenev kogus ning muud vähese CO2-heitega majandusele üleminemisega seotud muutused eeldavad, et elektrisüsteem peab suutma süsteemiga lõimida muutlikke ja hajatootmiseks kasutatavaid tootmisallikaid. Kavandatud rakendusaktiga soovitakse luua tasakaal elektri tarnimise ja tarbimise vahel nii, et klientide jaoks kaasneksid sellega võimalikult väikesed kulud ja et see võimaldaks lõpule viia elektri siseturu lõimimise.

Kavandatud meetmetega vähendatakse Euroopa elektri ülekandevõrgu ebatõhusust. Selleks edendatakse kooskõlastamist, ühtlustamist ja läbipaistvust tasakaalustamisturgudel, maksimeeritakse tasakaalustamiseks saada olevat piiriülest ülekandevõimet ning suurendatakse samal ajal süsteemi talitluskindlust ja elektriturgude lõimitust, et edendada konkurentsi. Lisaks tagatakse minimaalne ühtlustamine, et viia elektri siseturu lõimimine lõpule ja jätta asjaomaste eeskirjade rakendamine põhivõrguettevõtjatele ja riiklikele reguleerivatele asutustele.

Milliseid seadusandlikke ja mitteseadusandlikke poliitikavariante on kaalutud? Kas on olemas eelistatud variant? Miks?
Kehtivates määrustes on sätestatud kogu ELis kehtivad uute autode ja kaubikute CO2-heite sihttasemed kuni ajani 2020/2021. Need normid on olnud põhivahend, mille abil kannustada innovatsiooni ja investeerimist vähese CO2-heitega tehnoloogia valdkonnas. Need normid on aidanud ELi autotööstusel püsida maailmas tehnoloogilisel juhtpositsioonil ja vähendada uute sõidukite CO2-heidet. Tarbijate kütusekulud on vähenenud.

Samas on kindlaks tehtud järgmised põhiprobleemid: 1) tõhusaimaid sõidukeid, sh heiteta ja vähese heitega sõidukeid, ei ole piisavalt kasutusele võetud, et võimaldada täita Pariisi kokkuleppest tulenevaid kohustusi ja parandada õhu kvaliteeti eelkõige linnapiirkondades; 2) tarbijatel jäävad kasutamata kütusesäästuvõimalused; 3) on oht, et kaob ELi konkurentsieelis, kui pikas perspektiivis ei innoveerita vähese CO2-heitega autotehnoloogia valdkonnas piisavalt.
·varifirmadega seotud ühendusesisene pettus (ehk karussellpettus), mis toimub, kui piiriülene klient ostab kaupu või teenuseid käibemaksuvabalt ja võtab käibemaksu, kuid ei edasta seda maksuametitele, ning tema kliendil on võimalik see maha arvata;

Käibemaksupettus on ELi tasandil pidev mure ning selle alalaekumine on hinnanguliselt 160 miljardit eurot, millest 40–60 miljardit põhjustab piiriülene käibemaksupettus. Selle olukorra juured paiknevad käibemaksudirektiivis sätestatud „üleminekukorras”, mis võimaldab müüa kaupu ja teenuseid ELi-siseses kaubanduses käibemaksuvabalt. Ettepanekus käsitletakse kolme peamist probleemi:

Algatuste eesmärk on anda maksuametitele rohkem tõhusaid ja tulemuslikke vahendeid, et võidelda kolme peamise käibemaksupettusega piiriülestes olukordades. Teabe parem kasutamine ja jagamine ametiasutuste vahel ning Eurofisci tugevdamine võimaldab liikmesriikide maksuametitel paremini tuvastada pettureid, lõpetada pettused ning lõppkokkuvõttes tagada ettevõtjatele võrdsed tingimused.
Probleem on seotud töötajate, sealhulgas uutes ja mittestandardsetes tööhõivevormides olevate töötajate ebapiisava kaitse ohuga tööturu vajaliku kohanemisvõime kontekstis. Euroopa sotsiaalõiguste samba hindamine õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi raames ja samba kohta peetud avalik konsultatsioon näitasid, et 1) mõned töötajad ei saa kirjalikku tõendit; 2) tööandjate esitatud teave võib olla ebapiisav ja/või esitatud liiga hilja; 3) direktiivi saaks tulemuslikumaks muuta tugevdatud täitemehhanismide abil; 4) prognoositavus on vähenenud; 5) juurdepääs kohustuslikule koolitusele ei ole piisav; 6) kaitsetase eri liikmesriikides on erinev ja tööturul on väiksem läbipaistvus.
Sidusrühmad on üksmeelel selles, et tegevust tuleb rohkem koordineerida, et ressursse on tarvis rohkem ja tõhusamalt kasutada ning et on vaja tõhusamaid vahendeid, et tõhustada kontrollinõuete täitmise tagamise raamistikku ühtsel turul ja ELi importimisel.
Kuigi eeldatavat kasu ei ole võimalik täpselt hinnata, on hiljutisest uuringust „The Costs of Non-Europe in the Single Market“ (kulud, mis tulenevad Euroopa mõõtme puudumisest ühtsel turul) näha, et kaubandustõkete vähendamise korral võib ELi-sisene kaubandus suureneda aastas enam kui 100 miljardi euro väärtuses. Kaubandustõkete mõiste hõlmab selles uuringus muudki peale vastastikuse tunnustamise, kuid uuringu põhjal saab siiski ettekujutuse eeldatavast kasust.