KOMISJONI TEATIS, Euroopa Liidu äärepoolseimad piirkonnad: partnerluse arendamine aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu edendamiseks /* COM/2012/0287 final - 2012/ () */





KOMISJONI TEATIS, Euroopa Liidu äärepoolseimad piirkonnad: partnerluse arendamine aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu edendamiseks 1........... Sissejuhatus. 3 2........... Arengud Euroopa äärepoolseimate piirkondade strateegias. 4 3........... ELi uuendatud strateegia teljed. 5 4........... Ettepanekud edasiseks tegevuseks. 5 4.1. Sisemõõde. 6 1) Ühtekuuluvuspoliitika. 6 2) Traditsioonilised sektorid. 8 3) Arenevad sektorid. 9 4) Ettevõtluse arendamine. 10 5) Integreerumine ühtsele turule. 11 6) Äärepoolseimate piirkondade keskkonna kaitse. 13 4.2. Väline mõõde. 13 5........... Kokkuvõte. 15 1. Sissejuhatus Käesoleva teatisega sätestatakse viis, kuidas komisjon kavatseb teha koostööd äärepoolseimate piirkondadega[1] aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu edendamiseks. Nõukogu[2] on rõhutanud, et strateegiat „Euroopa 2020”, millel on kolm prioriteeti – arendada välja teadmistel ja innovatsioonil põhinev majandus, edendada ressursitõhusamat, keskkonnasõbralikumat ja konkurentsivõimelisemat majandust ning soodustada kõrge tööhõivega majandust ning saavutada sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus –, tuleks täielikult kohaldada ka äärepoolseimate piirkondade suhtes, võttes arvesse nende iseärasusi ja piiranguid. Nõukogu tunnistas vajadust leida ühest küljest tasakaal meetmete vahel, mille eesmärk on tasandada äärepoolseimate piirkondade erilisi ja püsivaid piiranguid, ning teisest küljest nende meetmete vahel, millega edendatakse piirkondade eeliseid ja võimalusi. Eesmärk on aidata äärepoolseimatel piirkondadel muutuda iseseisvamateks, majanduslikult tugevamateks ja võimekamateks püsivate töökohtade loomisel, pöörates kasuks nende ainulaadsed eelised ja nende lisaväärtuse ELi jaoks. ELi toimimise lepingu artiklis 349 on öeldud, et olulised piirangud, nagu seda on kaugus mandri-Euroopast, jäävad alatiseks püsima. Siiski on ühine jõupingutus reformida, kaasajastada ja mitmekesistada nende piirkondade majandust, mis on ülemaailmses majandus- ja finantskriisis tugevalt kannatada saanud, parim võimalus tagada äärepoolseimate piirkondade majanduslikult edukamat tulevikku. Iga äärepoolseim piirkond on erinev ja igaühe jaoks tuleb välja töötada konkreetsed viisid. Käesolevas dokumendis sätestatud uuendatud strateegiaga visandatakse võimalused kõigi äärepoolseimate piirkondade jaoks, kuid iga piirkond peab kujundama oma tee suurema heaolu suunas vastavalt oma eripärale. Mõned konkreetsed äärepoolseimate piirkondade toetusinstrumendid on tõestanud oma väärtust, kuid mõnikord saab äärepoolseimaid piirkondi kõige paremini toetada ELi eeskirjade kohandamisega või võttes arvesse nende konkreetseid vajadusi ELi eeskirjade rakendamise ajal. Uue strateegiaga püütakse selgitada, kuidas äärepoolseimad piirkonnad saavad leida oma koha strateegiat „Euroopa 2020” toetavate algatuste seas, pöörates samal ajal senisest palju põhjalikumat tähelepanu äärepoolseimate piirkondade olukorrale kogu Euroopa poliitikaskaalal. Ainulaadsed eelised ja lisaväärtus Igasugune strateegia äärepoolseimate piirkondade jaoks peab tunnustama nende piirkondade väärtust ELi jaoks tervikuna. Nende geostrateegiline asukoht võimaldab neil olla ELi saadikuteks Kariibi merel, Atlandi ja India ookeanil ning neil on võimalus ELile kasu tuua oma suhete kaudu naaberriikidega ja levitada ELi mõju oma piirkonnas. Vaatamata puudustele on äärepoolseimatel piirkondadel mitu konkreetsetel eripäradel põhinevat võimalikku kasvumootorit. Nad moodustavad üle poole ELi majandusvööndist ning nende mere bioloogiliste ressursside võimalik reserv on ligi 15 miljonit km². See kujutab endast ainulaadset süvamere laborit ELi uurimistegevuse jaoks sellistes valdkondades nagu toiduga kindlustatus, kliimameetmed, energeetika ja biotehnoloogia. Samuti on neil turismieelis, mis põhineb erakordsel loodus- ja kultuurikeskkonnal. Nende asukohad annavad ELile suurepärased võimalused tegevuste arendamiseks kosmose, astrofüüsika ja satelliitide valdkonnas. Äärepoolseimates piirkondades on ainulaadne liikide ja ökosüsteemide mitmekesisus, mis on olulise tähtsusega bioloogilise mitmekesisuse jaoks maailma tasandil. Äärepoolseimatel piirkondadel koos ülemeremaade ja -territooriumidega on rohkem kohalikke looma- ja taimeliike kui kogu mandri Euroopal kokku, sealhulgas üle 20 % maailma korallriffidest ja laguunidest. Nende bioloogiline mitmekesisus pakub võimalusi tervise, biomeditsiini ja biofarmaatsia, kosmeetika ning paljudes teistes valdkondades, nagu materjalid ökoehituse jaoks ja puit. Mitmes piirkonnas on tingimused taastuvate energiaallikate arendamiseks, alates biokütustest kuni tuule-, päikese-, geotermilise või fotogalvaanilise energiani. Inimkapitali osas on äärepoolseimatel piirkondadel paremini haritud ja paremate oskustega tööjõud, avalikud teenused ja paremad oskusteadmised kui nende naabritel, mis annab neile võimaluse müüa teenuseid ja teadmisi suure lisaväärtusega sektorites. Kavatsetavat majanduskasvule suunatud partnerlust toetavad põhimõtted on järgmised: - toetada äärepoolseimaid piirkondi kõikide võimaluste ärakasutamises aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu edendamisel, mis põhineb nende eelistel ja sisemisel potentsiaalil; - tagada, et Euroopa poliitikaraamistikud aitaksid vähendada konkreetseid takistusi äärepoolseimate piirkondade täielikul lõimumisel ühtse turuga ning - rohkem tunnustada äärepoolsemaid piirkondi eelisena kõigi jaoks ning suurendada vajadust võtta arvesse nende eripära ja piiranguid. Äärepoolseimate piirkondade toetuseks on vajalik partnerlus ELi, riiklike ja piirkondlike ametiasutuste vahel. Kõigil neil tasanditel on vaja teha tõsist tööd. Äärepoolseimatel piirkondadel endil on kohustus haarata kinni neile kättesaadavatest võimalustest. 2. Arengud Euroopa äärepoolseimate piirkondade strateegias Alates 1999. aastast on EL ametlikult tunnustanud äärepoolseimate piirkondade geograafilist ja majanduslikku eripära, milleks on: kaugus, isoleeritus, väike pindala, rasked looduslikud olud ja majanduslik sõltuvus mõnest tootest, mis piiravad nende arengut (ELi toimimise lepingu artikkel 349) ja muudab ühisturust kasu saamise äärepoolseimate piirkondade jaoks raskeks. Alates 2004. aastast on komisjon asetanud äärepoolseimate piirkondadega seotud tegevused kolmele teljele[3] toetuvasse raamistikku: ligipääsetavuse parandamine; konkurentsivõime parandamine; ning piirkondliku integratsiooni edendamine naabruses asuvate piirkondadega. Alates 2008. aastast[4] on EL keskendunud sellele, kuidas äärepoolseimate piirkondade eripära kõige paremini ära kasutada. Äärepoolseimad piirkonnad[5] on ka ise oma vastavate liikmesriikide[6] ning samuti nõukogu ja Euroopa Parlamendi[7] toel kaasa aidanud arutelule, kuidas nende majanduslikku olukorda parandada 2011. aastal esitas Pedro Solbes aruande „Euroopa äärepoolseimad piirkonnad ja ühtne turg – ELi mõju maailmas”[8], milles rõhutatakse vajadust äärepoolsemaid piirkondi paremini integreerida nii tugevdatud ja kindlustatud ühtsesse turgu kui ka nende vahetusse naabrusse, toetudes eelkõige ühtse turu välisele mõõtmele. Komisjoni käivitatud uurimuses „Kasvutegurid äärepoolseimates piirkondades”[9] tunnistatakse küll äärepoolseimate piirkondade struktuurilisi piiranguid, kuid rõhutatakse majanduskasvu võimalusi. Uurimuses viidatakse ka äärepoolseimate piirkondade erinevustele ja vajadusele kohandada erinevaid meetmeid, et lahendada iga äärepoolseima piirkonna konkreetseid probleeme. Selles öeldi kokkuvõtvalt, et oluline on tugevdada traditsioonilisi sektoreid, nagu põllumajandust, samuti on oluline toota rohkem erinevaid tooteid ning spetsialiseeruda. Enamikus äärepoolseimates piirkondades on märkimisväärne potentsiaal säästva turismi jaoks. Uurimuses tehti kindlaks äärepoolseimate piirkondade eelistel põhinevad tärkavad majandussektorid, sealhulgas bioloogiline mitmekesisus ja mere ökosüsteemid, potentsiaal taastuvenergia tootmiseks, potentsiaal arenenud põllumajanduslike keskkonnauuringute või kliimauuringute tegemiseks ning astrofüüsika ja lennundus- ja kosmoseteaduse arenguks. Teises uurimuses „Demographic and migration trends in the OR: impact on economic, social and territorial cohesion” (Demograafilised ja migratsioonisuundumused äärepoolseimates piirkondades. Mõju majanduslikule, sotsiaalsele ja territoriaalsele ühtekuuluvusele)[10] rõhutatakse samuti äärepoolseimate piirkondade potentsiaali, kuid osutatakse väljakutsetele, kuidas tulla toime haridus-, tööhõive- ja keskkonnaalaste eesmärkidega. ELi uuendatud strateegia äärepoolseimate piirkondade jaoks peab toetuma neile elementidele. 3. ELi uuendatud strateegia teljed Äärepoolseimatele piirkondadele suunatud poliitika olemasolev raamistik jääb kehtima, kuid seda tuleb kaasajastada ja kohandada vastavalt strateegiale „Euroopa 2020”. Suuremat tähelepanu tuleb pöörata töökohtade loomisele ja majanduskasvule ning tegelda laiahaardeliselt kliimaküsimustega. Strateegia teljed on järgmised: I. Ühtsele turule juurdepääsu parandamine. Juurdepääsu all peetakse silmas transporti, kuid ka uute info- ja kommunikatsioonitehnoloogiate alaste teadmiste ülekandmist ja nende tehnoloogiate rakendamist mõistliku hinnaga. II. Konkurentsivõime suurendamine äärepoolseimate piirkondade majanduse moderniseerimise ja mitmekesistamise kaudu, investeerimine suure kasvupotentsiaali ja/või suure lisaväärtusega sektoritesse (traditsioonilised ja uued sektorid) ja innovatsioon nendes sektorites, taskukohane ja säästev energiavarustus ning erasektori toetamine ja arendamine (peamiselt VKEd ja mikroettevõtted) ning uute toodete ja teenuste alase innovatsiooni toetamine. III. Piirkondliku integratsiooni suurendamine äärepoolseimate piirkondade geograafilistes tsoonides ning ELi sotsiaal-majandusliku ja kultuurilise mõjusfääri laiendamine äärepoolseimate piirkondade kaudu ning kaubanduse ja teadmiste vahetamise suurendamine. Äärepoolseimad piirkonnad on ELi eelpostid oma regioonis ning ELile tulevad kasuks nende lähedased suhted ülemeremaade- ja territooriumidega[11], kolmandate riikidega, nagu peamised kiirestiarenevad riigid (st Brasiilia või Lõuna-Aafrika), arengumaadega ning ka arenenud riikidega, kellega neid seovad ühised ajaloolised ja kultuurilised sidemed. IV. Äärepoolseimate piirkondade arengu sotsiaalse mõõtme tugevdamine, sealhulgas meetmete kaudu, millega luuakse töökohti, suurendatakse oskusi, vähendatakse koolist väljalangemist, suurendatakse kolmanda taseme hariduse saanute hulka, võideldakse vaesusega, parandatakse juurdepääsu tervishoiule ning parandatakse sotsiaalset kaasatust. V. Kliimamuutusega seotud meetmete valitsevale kohale asetamine kõigis asjaomastes poliitikavaldkondades. Kohandamis- ja leevendusmeetmete rakendamiseks toimitakse asjakohaselt. Järgmises osas esitatud ettepanekud mõjutavad positiivselt neid nimetatud telgi. 4. Ettepanekud edasiseks tegevuseks Käesolevas teatises esitatud meetmeid tuleb täide viia partnerluse teel. Asjaomased liikmesriigid ja piirkondlikud asutused peavad tõsiselt pühenduma iga äärepoolseima piirkonna potentsiaali suurendamisele ning tagama vajaduse korral riiklike eeskirjade ja tavade kohandamise, et need vastaksid äärepoolseimate piirkondade vajadustele. Äärepoolseimad piirkonnad ise peaksid jätkama oma suutlikkuse arendamist, et osaleda ELi programmide konkurentsipõhistes pakkumismenetlustes. Vastavalt nõukogu 2010. aasta juuni järeldustele tagab komisjon, et vajaduse korral võetakse uute poliitiliste algatuste mõjuhinnangute ja muude ettevalmistuste puhul arvesse äärepoolseimate piirkondade mõõdet. Komisjon tugevdab äärepoolseimate piirkondade nähtavust oma kommunikatsioonipoliitikas ning jätkab ametnike vahetamist ja ajutist lähetamist äärepoolseimate piirkondade ja Euroopa institutsioonide vahel. 4.1. Sisemõõde 1) Ühtekuuluvuspoliitika Ühtekuuluvuspoliitika on ELi peamine vahend Euroopa 2020. aasta programmi täideviimiseks, kuna selle poliitika kaudu koondatakse ELi investeerimisfondid töökohtade ja majanduskasvu loomisele. Äärepoolseimates piirkondades toetatakse ühtekuuluvuspoliitika kaudu investeeringuid arukasse, jätkusuutlikusse ja kaasavasse majanduskasvu. Peamine rõhk on investeeringutel, millega jäädavalt vähendada nende piirkondade ebavõrdsust ülejäänud ELiga. Kavandatava ühtekuuluvuspoliitika reformiga ettenähtud vahendite koondamine valdkonna alusel aitab eelkõige: tagada oluliste vahendite kättesaadavust, et toetada innovatsiooni selle kõige laiemas tähenduses; edendada majanduste moderniseerimist ja mitmekesistamist; lahendada olulisse inimkapitali investeerimise vajadusi; tugevdada VKEde sektorit, et luua ja säilitada töökohti; toetada kohandumist kliimamuutusega ja selle leevendamist ning säästva energiavarustuse arendamist. Komisjon teeb ettepaneku jätkata äärepoolseimate piirkondade erikohtlemist, et aidata neil paremini ära kasutada investeeritavaid vahendeid. Tehakse ettepanek kasutada 85 %-list kaasrahastamise määra olenemata äärepoolseima piirkonna SKP-st. Tehakse ettepanek teha konkreetne eraldis, et korvata äärepoolseimate piirkondade mahajäämusest tulenevad täiendavad kulud ning mitmekesistada ja moderniseerida nende majandusi. Komisjon hindab, kas iga äärepoolseima piirkonna konkreetsed vajadused ja eelised on asjakohaselt kajastatud partnerluslepingutes, mis lepitakse kokku järgmiseks eelarveperioodiks komisjoni ja iga liikmesriigi vahel. Iga äärepoolseim piirkond peab analüüsima oma potentsiaali ja tagama, et kriitiline osa ERDFi toetusest eraldataks teadusuuringutele ja innovatsioonile, et anda tööhõivele ja ettevõtlusele uusi võimalusi ning sealhulgas vähendada ajude äravoolu; samuti tuleb tagada, et oluline osa toetusest kasutatakse energiatõhususe ja taastuvate energiaallikate jaoks. Liikmesriigid peaksid tagama, et äärepoolseimate piirkondade esindajad oleksid täielikult kaasatud lepingute ettevalmistamisse ja nende täitmise järelevalvesse. Selleks et parandada vahendite kättesaadavust mikroettevõtetele kuni keskmise suurusega ettevõtetele ning arendada mikrokrediidi võimalusi oma territooriumil, tuleb innustada äärepoolseimaid piirkondi eraldama ühtekuuluvuspoliitika raames asjakohaseid vahendeid finantsinstrumentide jaoks ning ära kasutama selliste algatuste nagu JEREMIE või JASMINE raames kättesaadavaid rahalisi või mitterahalisi tooteid. Aruka spetsialiseerumise platvormiga[12] aidatakse liikmesriikidel ja piirkondadel ette valmistada oma innovatsioonistrateegiad ühtekuuluvuspoliitika vahendite saamise jaoks. Selle platvormiga antakse äärepoolseimatele piirkondadele võimalus teaduses ja tehnoloogias maksimaalselt ära kasutada oma erilisi eeliseid, aidates sellega kaasa uutele võimalustele Euroopa teadusruumis ning saades neist kasu. Selliste projektide ja innovatsioonistrateegiate puhul tuleks täielikult ära kasutada algatuse Horisont 2020 ja uue ühtekuuluvuspoliitika vahelist sünergiat. Teadusuuringute raamprogrammide ja ühtekuuluvuspoliitika fondide kaudu rahastatavatel projektidel võib olla oluline roll teadlaste ligitõmbamisel ja koolitamisel ning äärepoolseimate piirkondade täielikul integreerimisel Euroopa teadusruumi, sealhulgas võib see kaasa tuua olulise ülekanduva mõju kohalikus ja piirkondlikus majandusruumis. Komisjoni ettepaneku alusel jätkab ka Euroopa Sotsiaalfond (ESF) äärepoolseimate piirkondade toetamist, kus on kõige kõrgema töötuse tasemega piirkonnad ELis. On vaja ulatuslikke investeeringuid, et edendada osalust turul ja tööjõu liikuvust (nii riigi kui ka rahvusvahelisel tasandil) ning ergutada haridust, oskusi ja elukestvat õpet, pidades eelkõige silmas koolist väljalangemise vähendamist ja kolmanda taseme hariduse saavutanute arvu suurendamist. ESF aitab äärepoolseimatel piirkondadel ka kergendada töötajate ja ettevõtete kohanemist muutustega, suurendada tootlikkust, tagada noorte parem integreerumine tööturule, tugevdada sotsiaalset kaasatust ja tõhustada haldussuutlikkust. Äärepoolseimad piirkonnad peaksid ära kasutama kavandatavat ELi sotsiaalsete muutuste ja innovatsiooni programmi, sealhulgas programme PROGRESS, EURES ja Euroopa mikrokrediidirahastut „Progress”. Komisjon on teinud ettepaneku, et tuleks tugevdada ERDFi kaudu rahastatavat territoriaalset koostööd,[13] mis hõlmab äärepoolseimaid piirkondi, et parandada konkurentsivõimet, kaubandust ja teadmistealaseid sidemeid naaberriikidega. Selle ettepaneku kohaselt peaksid äärepoolseimad piirkonnad saama vähemalt 150 % sellest toetussummast, mida ERDF neile praegusel perioodil annab, ning veel ühe täiendava 50 miljoni euro suuruse eraldise. Kogu summat, mida võib eraldada äärepoolseimate piirkondade tegevustele väljaspool ELi, tuleks suurendada 10-30 %, et võimaldada projekte naaberriikide ja -territooriumitega. Komisjon rõhutab praeguse korraga pakutavaid võimalusi riikidevaheliseks koostööks, kuid on avatud kaasa aitama äärepoolseimate piirkondade piiriülesele koostööle merepiiridel vahemaade puhul, mis on üle 150km. 2) Traditsioonilised sektorid Kasvutegurite uurimus: „Tootmist ja tööhõivet … saab tugevdada ainult tootmise mitmekesistamise ja spetsialiseerumise teel.” „Sellised spetsialiseerumisvaldkonnad nagu ökoloogia, keskkond, sotsiaalsfäär, kultuur ja (heaolu)turism ei ole veel täielikult ära kasutatud.” Põllumajandus ja maaelu areng. POSEI (kõrvalisele asukohale ja saarelisele asendile vastavate valikmeetmete programm) põllumajandustoetuste skeem on äärepoolseimate piirkondade jaoks loodud instrument. Selle kaks segmenti, tarnimise erikord ja kohalike põllumajandustoodete toetamine, annavad liikmesriikidele piisavalt paindlikkust kulutuste suunamisel, sealhulgas tootmise mitmekesistamisele suunatud meetmetele. 2006. aasta POSEI reformi mõjuaruandes kinnitatakse selle skeemi sobivust äärepoolseimate piirkondade vajaduste jaoks ning seda, et eraldatud ressursid on võimaldanud programmi eesmärke ellu viia. Komisjon teeb ettepaneku skeem säilitada, tehes selles mõned kohandused, koos võimalusega see 2013. aastal läbi vaadata. Võttes arvesse võimalust, et POSEI skeem vaadatakse läbi, analüüsitakse selliste uute tegevusalade olulisust nagu puidutootmine Prantsuse Guajaanas. Komisjoni ettepaneku kohaselt kohaldatakse äärepoolseimate piirkondade suhtes Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (European Agricultural Fund for Rural Development (EAFRD)) erikohtlemist,[14] et toetada konkurentsivõime parandamist, tegevuste mitmekesistamist maapiirkondades, loodusressursside säästvat majandamist ja tasakaalustatud territoriaalset arengut maapiirkondades. Kalandus. Komisjoni ettepanekutes ühise kalanduspoliitika reformimiseks nähakse ette, et kalavarude majandamine ja otsuste tegemine toimuks rohkem piirkondlikult, käsitledes merebasseine ja võttes arvesse kohalikke varusid. Sellise piirkondliku lähenemisviisi raames arutab komisjon koos Euroopa Parlamendi ja nõukoguga, kuidas tagada äärepoolseimate piirkondade sidusrühmade tõhus osalus konsultatsiooniprotsessis ja kaitsemeetmete kujundamisel. Komisjon loob selleks otstarbeks äärepoolseimate piirkondade nõuandekomitee, et nende konkreetset tausta paremini arvesse võtta. Lisaks peavad äärepoolseimate piirkondade kohalikud kalapüügisektorid saama vastutuse kalanduse haldamise üle ja töötama välja turunduskava oma toodangu lisaväärtuse tõstmiseks. Äärepoolseimad piirkonnad võiksid võtta kasutusele mitmed meetmed Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi (European Maritime and Fisheries Fund (EMFF)) ettepanekutes, mis on nende jaoks eriti olulised, nagu meetmed kalapüügipiirkondade säästva kohaliku arengu toetamiseks või toetus väikesearvulise rannapüügilaevastiku jaoks, sealhulgas äri- ja turundusstrateegia nõuandeteenused või innovaatiliste lähenemisviiside võimalikkuse uuringud. Toetus vesiviljelusettevõtetele ja töötlevatele ettevõtetele oleks samuti oluliseks rahastamisallikaks võimalikele kasusaajatele äärepoolseimates piirkondades ning selle toetuse abil oleks võimalik luua uusi tööhõivevõimalusi nendel ärialadel. Rahastamise külje pealt võtab kavandatav EMFF arvesse äärepoolseimate piirkondade konkreetseid eripärasid, pakkudes neile täiendavat finantsabi suurenenud abi osatähtsuse näol EMFFi investeeringute jaoks neis piirkondades. Kavandatava EMFFiga nähakse ette ka hüvitusmehhanism, nn kalanduse POSEI, mille kaudu äärepoolseimate piirkondade toetamine jätkub[15]. Täiendavalt, ning järgides Assooride, Madeira ja Kanaari saarte olemasolevat mudelit, arutab komisjon Euroopa Parlamendi ja nõukoguga piiratud juurdepääsuga kalastuspiirkonna loomist Prantsuse äärepoolseimate piirkondade jaoks. Turism on mõnes äärepoolseimas piirkonnas kindlakskujunenud tegevusala, kuid kasvutegurite uuringu kohaselt on selles veel märkimisväärselt palju kasvupotentsiaali. Äärepoolseimaid piirkondi kutsutakse üles spetsialiseerumise teel mitmekordistama jõupingutusi, et rakendada teatises „Euroopa kui maailma soosituim turismisihtkoht” (juuni 2010) kirjeldatud meetmeid turismi muutmiseks säästvamaks ja kasvu saavutamiseks. Tõhusust tuleks suurendada info- ja kommunikatsioonitehnoloogia kasvava kasutamise ning kvaliteedi, oskuste ja pädevuse suurendamise teel. Uued ühtekuuluvuspoliitika programmid on turismi investeerimise rahastamise allikateks. Kultuuriline ja looduslik pärand on oluline ressurss turismile suunatud arengus äärepoolseimates piirkondades. EL edendab meetmeid, mis aitavad kaasa kultuurilise ja loodusliku pärandi kaitsele, säästvale kasutusele ja lisaväärtuse loomisele. Samuti edendab EL meetmeid, mis aitavad kaasa bioloogilisele mitmekesisusele ning loovad juurdepääsu kultuurilisele ja looduslikule pärandile turismi eesmärgil. Komisjon püüab tagada äärepoolseimate piirkondade juurdepääsu liidu kultuuripoliitika programmidele ja algatustele, et arendada kultuurilisi ja loovaid tööstusharusid. 3) Arenevad sektorid Kasvutegurite uurimus: „On vaja luua õige tasakaal traditsiooniliste sektorite radikaalse parandamise ning uute toodete ja sektorite jaoks piisava kasvuruumi loomise vahel.” „Sisemiste ressursside, uute tehnoloogiate ja tegurite korraldamise viis võib luua konkurentsieelise.” „Tegevuspõhimõtetes tuleb keskenduda inim- ja materiaalsetele ressurssidele, muuta need enam turule suunatuks selle asemel, et hajutada neid mitme potentsiaalse valdkonna vahel.” Teadus- ja uuendustegevus. Äärepoolseimate piirkondade osalemine teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse võrgustikes on esmatähtis aruka kasvu toomisel äärepoolseimatesse piirkondadesse. Juba on palju häid kogemusi, kuid teadusalase kriitilise massi puudumine on jätkuvalt probleem. Kavandatava algatusega „Horisont 2020” toetatakse äärepoolseimate piirkondade teaduse tipptaset, tehnoloogilist ja praktikal põhinevat innovatsiooni ning ergutatakse erasektori investeeringuid katsetamisse, sealhulgas põllumajanduse ja kohaliku bioloogilise mitmekesisuse puhul. Eesmärk on, et sidusrühmad väga erinevatest valdkondadest oleksid kaasatud innovatsiooni edendamisele, tänu millele võidakse luua traditsioonilistes sektorites uusi tooteid või rakendusi või avanevad uued majandustegevuse valdkonnad, mis loovad töökohti. Säästev energia. EL toetab struktuurifondide ja selliste algatustega nagu „Saarte pakt” praeguseid ja uusi meetmeid, mis on suunatud äärepoolseimate piirkondade energiaimpordist ja fossiilkütustest sõltuvuse vähendamisele ning taastuvate energiaallikate arendamisele. Eesmärk on suurendada energiasõltumatust ja toetada kõrgetasemeliste teaduskeskuste loomist, mis aitaksid kaasa CO2-heite vähendamisele vähemalt 20 % võrra aastaks 2020. Pärast Euroopa Parlamendi soovitusi energia valdkonnas uurib komisjon koos äärepoolseimate piirkondade ja nende liikmesriikidega, kuidas kõige paremini ära kasutada ühtekuuluvuspoliitika fondidest tulevaid vahendeid taastuva energia ja energiatõhususe jaoks, et rahuldada äärepoolseimate piirkondade konkreetseid vajadusi ja vastata nende võimalustele. Võimalused merel. Euroopa Liidu integreeritud merenduspoliitika[16] arenguid arvesse võttes võib ELi fonde ajavahemikul 2014–2020 teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogrammi või muude asjakohaste horisontaalsete programmide alusel rakendada äärepoolseimates piirkondades investeeringuteks meremajandusse. Sellega seoses peaksid Makroneesia ja Kariibi mere äärepoolseimad piirkonnad haarama kinni ELi Atlandi strateegiaga[17] pakutavatest võimalustest. Teadmistevõrgustike valdkonnas kavatseb komisjon pärast 2012. aastat esitada äärepoolseimatele piirkondadele Euroopa merevaatlus- ja andmevõrgu (European Marine Observation and Data Network (EMODNet)). Komisjon arvestab liidu integreeritud merenduspoliitika ning „Sinise majanduskasvu”[18] algatuse rakendamisel jätkuvalt äärepoolseimate piirkondade mõõtmega. 4) Ettevõtluse arendamine Väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad on olulise tähtsusega äärepoolseimate piirkondade suhteliselt väikesemõõtmeliste majanduste jaoks. Peamine probleem on vahendite kättesaadavus äritegevuse arendamiseks. Komisjon võtab arvesse iga äärepoolseima piirkonna konkreetset olukorda, kui ta rakendab tegevuskava, millega lihtsustatakse VKEde juurdepääsu rahalistele vahenditele[19] ning tugevdatakse sotsiaalsete muutuste ja innovatsiooni programmi mikrorahastamise ja sotsiaalse ettevõtluse toetustelge[20]. Lisaks sellele, mida saab ära teha ERDFi algatustega, nagu JEREMIE, teeb komisjon koos EIP grupiga koostööd liikmesriikide ja äärepoolseimate piirkondadega, et toetada igas äärepoolseimas piirkonnas kohalike investeerimisfondide loomist ja piirkondlike kapitali/investeeringute turgude loomist. Sotsiaalne ettevõtlus. Sotsiaalsed ettevõtted on olulised kaasava majanduskasvu ja arengu käivitamisel. Äärepoolseim piirkond peaks uurima oma võimalusi 2011. aasta oktoobris vastu võetud uue sotsiaalse ettevõtluse algatuse (Social Business Initiative (SBI)) raames, mille eesmärk on luua soodus keskkond ettevõtetele, kelle esmane püüdlus on lahendada sotsiaalseid vajadusi. Selle algatusega kavandatakse laiahaardeline tegevuskava, millega parandatakse sotsiaalsete ettevõtete nähtavust ja nende juurdepääsu rahastamisele. Sellega seoses on ERDFi ja ESFi määrustega kavandatud investeeringute prioriteedid aastateks 2014–2020. 5) Integreerumine ühtsele turule Ühtse turu aktis[21] on rõhutatud ühtse turu tähtsust konkurentsivõime platvormina äärepoolseimate piirkondade jaoks. Ühtse turu akti järgmine etapp võetakse vastu 2012. aasta sügisel. Kui see on asjakohane, võetakse arvesse äärepoolseimate piirkondade konkreetset olukorda, et võimaldada nende täielik integreerumine ühtsele turule. Esimene takistus integratsioonil on äärepoolseimate piirkondade kaugus. EL võtab transpordi[22], telekommunikatsiooni ja energeetika infrastruktuuri valdkondade üleeuroopalise võrgu rakendamisel arvesse äärepoolseimate piirkondade mõõdet. Neis kolmes valdkonnas kaasatakse äärepoolseimad piirkonnad võimaluse korral ühist huvi pakkuvatesse projektidesse,[23] kui see on kooskõlas poliitika eesmärkide ja kriteeriumidega nagu need sätestatakse tulevikus vastuvõetavates sektoripõhistes suunistes. Kavandatava Euroopa Ühendamise Rahastu (Connecting Europe Facility (CEF)) puhul järgitakse rahastamistingimustele vastavate ühiste huvidega projektide kindlakstegemisel sama lähenemisviisi. Konkreetselt transpordialal vastavad äärepoolseimaid piirkondi kaasavad ja meremagistraale hõlmavad ühist huvi pakkuvad projektid, finantsabi saamise tingimustele kavandatavast Euroopa Ühendamise Rahastust. Pärast Euroopa Parlamendi soovitusi transpordi valdkonnas uurib komisjon koos äärepoolseimate piirkondade ja nende liikmesriikidega, kuidas igal konkreetsel juhtumil kõige paremini ära kasutada ühtekuuluvuspoliitika fondide võimalusi. Oluline on kõrvaldada digitaalne lõhe ja suurendada äärepoolseimate piirkondade ligipääsu digitaalsele ühtsele turule. Selleks et luua hästi toimiv ja tõhus digitaalne ühtne turg, võetakse tulevastes Euroopa digitaalse ühtse turu seadusandlikes ettepanekutes üksikasjalikult arvesse äärepoolseimate piirkondade mõõdet. Riigiabi eeskirjad on oluline vahend konkurentsimoonutuste ärahoidmiseks ühtsel turul. ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis a tunnistatakse äärepoolseimad piirkonnad selgesõnaliselt piirkondadeks, millele võib anda abi majandusarengu edendamiseks, võttes arvesse nende struktuurilist, majanduslikku ja sotsiaalset olukorda. Selles kontekstis toetatakse piirkondliku abi suunistega äärepoolseimate piirkondade eeliskohtlemist. Lisaks kehtivad edasi äärepoolseimate piirkondade erieeskirjad põllumajandus-, kalandus- ja vesiviljelussektoris. Riigihanke eeskirjad, mis põhinevad õiglastel ja avatud hankemenetlustel, on ühtse turu tugisambaks. Komisjon uurib võimalust äärepoolseimate piirkondade mõõtme kajastamiseks ELi riigihanke eeskirjade reformi ettepanekute rakendusfaasis, siis kui need eeskirjad vastu võetakse. Äärepoolseimate piirkondade mõõde on juba praegu omajagu asjakohane[24] selle kindlaks määramisel, kas hankelepingute suhtes, mis ei ole või on ainult osaliselt reguleeritud ELi riigihanke eeskirjadega, saab kohaldada Euroopa Liidu lepingu eeskirju ja põhimõtteid. Praegust olukorda tuleks siiski veelgi selgitada. Äärepoolseimate piirkondade tellijad võivad nõuda, et ettevõte, kellega on sõlmitud riigihankeleping, võtaks tööle kohalikku tööjõudu, kui ei toimu otsest ega kaudset diskrimineerimist asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse suhtes[25] ning hoitakse ära huvide konfliktid. Maksu- ja tollipoliitika. Äärepoolseimate piirkondade konkurentsivõime tõstmiseks on kasutatud erirežiime. Komisjon vaatab läbi asjaomaste liikmesriikide taotlused ja põhjendused nende režiimide pikendamiseks või muutmiseks ning teeb vastavad ettepanekud, võttes arvesse nende režiimide mõju kohalikule majandusele ja siseturule. Maksuvaldkonnas peavad valitsema hea juhtimise tavad (läbipaistvus, teabevahetus ja õiglane maksukonkurents) nii nagu ka mujal kogu liidus. Parem teave. Igas äärepoolseimas piirkonnas luuakse ühtse turu kontaktpunktid, mis pakuvad konkreetseid koolitusmeetmeid äärepoolseimate piirkondade ettevõtjatele ja riigiametnikele, andes rohkem teavet pakutavate võimaluste kohta. Rohkem hakatakse kasutama ka IMI ja SOLVITi platvorme. Haridus ja oskused. Kavandatava programmiga „Erasmus kõigile”[26] pakutakse võimalusi partnerluse toetamiseks äärepoolseimate piirkondade äriettevõtete ning haridus- ja koolitusasutuste (st ülikoolid, kutseharidusasutused) vahel ning lihtsustatakse ja edendatakse õppurite ja õppejõudude liikuvust äärepoolseimatesse piirkondadesse ja sealt välja. Haridus- ja koolitussüsteemi moderniseerimist ning samuti meetmeid juurdepääsu parandamiseks kõrgetasemelisele haridusele saab finantseerida ESFist. Tarbijapoliitika valdkonnas võtab komisjon uue Euroopa tarbijakaitse tegevuskava rakendamisel võimaluse korral arvesse äärepoolseimate piirkondade mõõdet. Äärepoolseimate piirkondade tarbijate huvid on peamiselt seotud selliste sektoritega nagu reisimine, telekommunikatsioonid ja energia. Tervis on olulise tähtsusega võttes arvesse ebavõrdsust keskmises eeldatavas elueas äärepoolseimate piirkondade ja mandri vahel. Ühtekuuluvuspoliitika pakub võimalusi investeerida tervise infrastruktuuri, sealhulgas telemeditsiini ja tervishoiutöötajate koolitusse äärepoolseimates piirkondades. 6) Äärepoolseimate piirkondade keskkonna kaitse ELi kodanikukaitse poliitikaga toetatakse meetmeid, millega minimeeritakse äärepoolseimate piirkondade erakordset haavatavust looduskatastroofide läbi, aidates luua tingimusi jätkusuutlikumaks arenguks. Äärepoolseimate piirkondade geograafiline asend ja rasked topograafilised tingimused takistavad päästeressursside kasutamist ning seetõttu on suurõnnetuse korral abi eriti vajatud. Ühenduse kodanikukaitse mehhanismi käsitlevas otsuses ja otsuses kodanikukaitse rahastamisvahendi kehtestamise kohta[27] viidatakse äärepoolseimate piirkondade erivajadustele ja võetakse neid arvesse ELi kodanikukaitse mehhanismiga seotud meetmete rakendamisel. Ettepanekus Euroopa Liidu kodanikukaitsemehhanismi kohta[28] korratakse seda toetust. Kliimameetmed. ELi võtab meetmeid nii kliimamuutuse leevendamise kui ka sellega kohanemise valdkonnas[29]. Äärepoolseimate piirkondade vastupidavust kliimamuutuse mõjule tuleb suurendada, toetades kohanemist kliimamuutusega kõigis asjaomastes sektorites ning edendades rohelisemat, vähese CO2-heitega majandust, parandades energia- ja ressursitõhusust ning transpordi ja põllumajanduse säästlikkust. Rannikualade kaitse on äärepoolseimates piirkondades eriti oluline. Komisjoni tellitud uurimuse tulemused kliimamuutuse mõju kohta äärepoolseimates piirkondades avaldatakse 2013. aastal. Bioloogiline mitmekesisus ja ökosüsteemi teenused. Tugevdatakse jõupingutusi bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemi teenuste tugevdamiseks äärepoolseimates piirkondades, toetudes sellistele algatustele nagu BEST (bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemi teenuste vabatahtlik skeem äärepoolseimates piirkondades ja ülemereterritooriumidel), millega aidatakse saavutada kõik ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegia asjakohased eesmärgid ja tegevused. Selle valdkonna meetmeid saab finantseerida struktuurifondidest. 4.2. Väline mõõde Arvestades äärepoolseimate piirkondade geograafilise asukohaga, on ELi välise mõõtmega tegevuskavad selle strateegia puhul olulise tähtsusega. Oma potentsiaali arendamiseks ja selleks, et tuua oma lisaväärtusega kasu ELile, peavad äärepoolseimad piirkonnad paremini integreeruma mitte ainult ühtsele turule, vaid ka oma piirkondlikku naabrusesse. Kooskõlas ELi välispoliitika eesmärkidega tuleb luua piirkondlikud naabruskavad. Parandatakse ELi ametiasutuste meetmete koordineeritust ja vastastikust täiendavust. Eelkõige tehakse rohkem ära koordineerituse ja sünergia parandamiseks koostööprogrammide vahel, mida toetatakse ERDFi ja muude vahenditega, peamiselt Euroopa Arengufondi, kuid ka arengukoostöö rahastamisvahendi (Development Cooperation Instrument (DCI)) ja partnerlusinstrumendiga (Partnership Instrument (PI)). Tuleb tugevdada ka ühtse turu välist mõõdet äärepoolseimate piirkondade jaoks, toetudes ühtse turu akti raames tehtud tööle. Püüeldakse koostööle äärepoolseimate piirkondade ja nende naabrite vahel kõigi poolte huvides ning eelkõige keskendutakse majanduslike võimaluste hoogustamisele. Koostööd saab innustada ELi ja kolmandate riikide vahelistes lepetes sisalduvate ajutiste sätete[30] parema ärakasutamise teel või kasutades paremini ära selliseid programme nagu Erasmus Mundus hariduses, kus äärepoolseimate piirkondade ülikoolid on koolitustegevustes potentsiaalsed juhid. Äärepoolseimatel piirkondadel on potentsiaali muutuda äritegevuse ja koostöö platvormideks ja logistikakeskusteks. Kaubandus- ja kalanduslepingud. ELi lepingutes võetakse äärepoolseimaid piirkondi vajalikul määral arvesse, näiteks kui lepingud hõlmavad äärepoolseimates piirkondades toodetud tooteid. Sellega aidatakse äärepoolseimate piirkondade tootjatel konkureerida mitte ainult ELi turul, vaid ka kolmandate riikide turgudel. Kaubanduslepingute, nagu näiteks majanduspartnerlusleping, ettepanekute täiendamine mõjuhinnangutega on hästi juurutatud tava ja vajaduse korral tuleks neis käsitleda äärepoolseimate piirkondade mõõdet. Oluline on lisada lepingutesse konkreetsed kaitseklauslid äärepoolseimate piirkondade jaoks, kuid tuleb parandada teavet, et tagada vajaduse korral selliste klauslite täielik kasutamine. Uued või tõhusamad lennu- ja mereliinid äärepoolseimate piirkondade ja nende naabrite vahel. Komisjon valmistub 1994. a. ja 2005. a. lennundussektori suuniste[31] ja 2004. a. merendusalaste suuniste[32] läbivaatamiseks ning uurib, kuidas võtta arvesse äärepoolseimate piirkondade eripära. Komisjon hindab liikmesriikide taotlusi kahepoolsete lepingute sõlmimisel äärepoolseimate riikide naabruses olevate kolmandate riikidega, kehtestades reisijateveo teenusele sarnased nõuded nagu on ELi õigusaktide kohaselt avalike teenuste kohustuste lepingutes. Seda saab kasutada ainult siis, kui turutingimused ei ole ettevõtjate ligitõmbamiseks piisavad, diskrimineerimata ettevõtjaid ning pidades kinni kehtivatest kahepoolsetest ja mitmepoolsetest lepingutest ja asjaomastest riigiabi eeskirjadest. EL kaalub ka lepingute sõlmimist äärepoolseimate piirkondade naaberriikidega transpordi liberaliseerimiseks ja ühenduste arvu suurendamiseks. Energia. EL toetab projekte, millega luuakse äärepoolseimaid piirkondi ning nende naaberriike ja -territooriume hõlmavad tõhusamad energiaturud. Elektroonilised sidevõrgud. Võrguinfrastruktuuri usaldusväärsuse suurendamine on kõige suurema tähtsusega. Praegused digitaalsed võrgud, mis tuginevad ühe ainsa merealuse kaabli kaudu toimuvale väikesemahulisele ühendusele, ei taga teenuse järjepidevust ja ei võimalda järjest suurenevaid kiirusi. Juurdepääsu, tariifide, kvaliteedi ja IKT-teenustega seotud küsimused tuleb lahendada kindlameelsemalt ning eelkõige tuleb luua tingimused kiire internetiühenduse jaoks. Riiklikel konkurentsiasutustel on oluline roll merealuste kaablite kaudu mahu saamise tingimuste määramisel ja nende kaablite maapealsetele osadele juurdepääsu tingimuste määramisel. Rahvusvaheliselt tegutsevad VKEd. Komisjon võtab oma teatises „Väike ettevõte, suured ideed”[33] esitatud meetmete elluviimisel eriti arvesse äärepoolseimaid piirkondi. Ettevõtjatevahelised alternatiivsed vaidluste lahendamise vahendid. Usalduse rajamine äärepoolseimates piirkondades ja nende naabruses olevates kolmandates riikides asuvate ettevõtete vahel on üks esimesi vajalikke konkreetseid samme kaubandusvoogude avamiseks piirkonniti. Selle saavutamiseks tuleb asjaomaste õigussüsteemide lähendamise teel julgustada looma ettevõtjatevahelisi alternatiivseid vaidluste lahendamise vahendeid äärepoolseimate piirkondade, ülemereterritooriumide ning nende naabruses olevate kolmandate riikide vahel. Liikuvus. Liikmesriigid peavad suurendama jõupingutusi, et lihtsustada liikuvust kolmandate riikide kodanike võtmerühmade jaoks, nagu tudengid, teadlased ja äriringkond, jätkates samas pingutusi ebaseadusliku immigratsiooni vähendamiseks ja inimkaubanduse küsimuste lahendamiseks. 5. Kokkuvõte Äärepoolseimates piirkondades on palju saavutatud, kuid nende majandused on jätkuvalt suhteliselt haprad. Tuleb jätkata jõupingutusi nende alaliste piirangute leevendamiseks ja nende täieliku integreerumise tagamiseks ühtsele turule ja naabrusse. Kõigi tasandite osalejad peavad neid jõupingutusi toetama. Uutes poliitikates, millega rakendatakse strateegiat „Euroopa 2020”, tuleb arvesse võtta äärepoolseimate piirkondade eripära ning nad ise ja nende vastavad liikmesriigid peavad tegema kõik endast oleneva, et haarata kinni olemasolevatest võimalustest. Äärepoolseimate piirkondade potentsiaalne kasv võib tulla traditsiooniliste sektorite (turism, põllumajandus, kalandus) restruktureerimisest ja uutest valdkondadest, mis tulenevad teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja innovaatika rakendamisest vanades ja uutes sektorites. Äärepoolseimate piirkondade tulevase õitsengu võti on traditsiooniliste sektorite moderniseerimine ning hoolikalt valitud uute valdkondade mitmekesistamine. Komisjon toetab iga äärepoolseimat piirkonda oma suuna jälgimisel oma majanduse mitmekesistamise ja moderniseerimise teel, eesmärgiga luua stabiilsemad majanduslikud tingimused ja vähendada ebavõrdsust muude ELi piirkondadega. Iga äärepoolseimat piirkonda kutsutakse üles koos oma liikmesriigiga koostama tegevuskava, milles on lähemad ja kaugemad eesmärgid ning on esitatud strateegia „Euroopa 2020” rakendamise kava, võttes arvesse nende individuaalset olukorda. Samuti tuleks selles tegevuskavas planeerida käesolevas teatises esitatud erinevate vahendite rakendamine. Komisjon teeb selleks otstarbeks moodustatud talitustevahelise rühma korrapäraste koosolekute kaudu jõupingutusi, et tugevdada äärepoolseimate piirkondade integreerumist ühtsele turule ja nende geograafilisse piirkonda. Kõige hiljem 2017. aasta lõpus vaatab komisjon läbi kõigi käesolevas teatises esitatud meetmete rakendamise. [1] Vastavalt Euroopa Liidu Toimimise Lepingu (ELTL) (mida on muudetud Euroopa Nõukogu 29. oktoobri 2010. aasta otsusega Saint-Barthélemy saare staatuse muutmise kohta) artiklile 349 ja artikli 355 lõikele 1 on ELis kaheksa äärepoolseimat piirkonda: neli Prantsusmaa ülemeredepartemangu ja -piirkonda (Guadeloupe, Prantsuse Guajaana, Martinique, Réunion) ning üks ülemereühendus (Saint Martin); kaks Portugali autonoomset piirkonda (Assoorid ja Madeira); üks Hispaania omavalitsuslik piirkond (Kanaari saared). Prantsusmaa on ELTL artikli 355 lõike 6 alusel teinud Euroopa Ülemkogule ametliku taotluse muuta Mayotte'i ELi staatus äärepoolseimaks piirkonnaks alates 2014. aasta jaanuarist; praegu kuulub see ülemeremaade ja –territooriumide alla. [2] Välisasjade nõukogu 3 023. istung, 14. juuni 2010. [3] KOM(2004) 343, 26.5.2004; KOM(2004) 543, 6.8.2004. [4] Komisjoni teatis Äärepoolseimad piirkonnad – Euroopa eelis, KOM(2008) 642 lõplik, 17.10.2008. [5] Äärepoolseimate piirkondade ühismemorandum „From now until 2020”, 14. oktoober 2009. [6] Hispaania, Portugali ja äärepoolseimate piirkondade memorandum „A renewed Vision for a European Strategy on Outermost Regions”, 7. mai 2010. [7] Euroopa Parlamendi raport „Ühtekuuluvuspoliitika roll Euroopa Liidu äärepoolseimates piirkondades Euroopa 2020. aasta strateegia kontekstis”, 18. aprill 2012 (raportöör Nuno Teixeira) [8] Volinik Barnier palus endisel Hispaania põllumajandus., majandus- ja rahandusministril ning endisel Euroopa Komisjoni volinikul Pedro Solbesel teha uurimus äärepoolseimate maade kohast ühtsel turul. http://ec.europa.eu/internal_market/outermost_regions/index_en.htm [9] Komisjon tellis uurimuse Ismeri Europalt 2009.aastal ja see avaldati 2011. aasta märtsis. [10] Uurimuse tegi komisjoni tellimusel Institut National d'Études Démographiques (INED) ja see avaldati 2012. aasta mais. [11] Ülemeremaad ja –territooriumid, millele on viidatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 198 ja artikli 355 lõikes 2. Erilist tähelepanu pööratakse tulevasele nõukogu otsusele ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise kohta Euroopa Liiduga ning eriti selle sätetele nende territooriumide piirkondliku koostöö ja integratsiooni kohta. [12] http://s3platform.jrc.ec.europa.eu/home [13] KOM(2011) 611 (lõplik), 6.10.2011. [14] KOM(2011) 627 (lõplik), 19.10.2011. [15] KOM(2011) 804 (lõplik), 2.12.2011. [16] KOM(2007) 575 (lõplik), 10.10.2007. [17] KOM(2011) 782 (lõplik), 21.11.2011. [18] Nõukogu järeldused, 19.12.2011, p 12. [19] KOM(2011) 870 lõplik, 7.12.2011; ja SEC(2011) 1527 lõplik. [20] KOM(2011) 609 (lõplik), 06.10.2011. Neid meetmeid võidakse rakendada finantsinstrumentide kaudu koos rahastamisega, sõltuvalt muu hulgas instrumentide tingimustest ja teadlikkusest instrumentide kohta, ning samuti mikrokrediidi andjate nõudlusest. [21] KOM(2011) 206 lõplik, 13.4.2011: „Turg peaks olema paremini integreeritud, et täita täielikult oma ülesannet platvormina , millel põhineb Euroopa kodanike, ettevõtete ning piirkondade (sealhulgas kõige kaugemal asuvate ja kõige vähem arenenud piirkonnad) kollektiivne konkurentsivõime.” [22] KOM(2011) 650 lõplik/3, 6.2.2012, artikkel 4 lõige 2 punkt j. [23] Vt peatükk „Väline mõõde”. [24] Võttes arvesse, et geograafiline asukoht ning turu suurus ja struktuur on kriteeriumideks otsustamisel, kas teiste liikmesriikide ettevõtjatel oleks huvi lepingut sõlmida – vt ELT C179, 1.8.2006: Komisjoni tõlgendav teatis, milles käsitletakse ELi õigust lepingute sõlmimisel, mis ei ole või on ainult osaliselt reguleeritud riigihankedirektiividega, punkt 1.3. [25] Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas 31/87, Beentjes, [1988] EKL 4635. [26] KOM(2011) 788 (lõplik), 23.11.2011. [27] Nõukogu otsus 2007/162/EÜ, 5. märts 2007; nõukogu otsus 2007/779/EÜ, 8. november 2007. [28] KOM(2011) 934 (lõplik), 20.12.2011. [29] Valge raamat – „Kliimamuutustega kohanemine: Euroopa tegevusraamistiku suunas”, KOM(2009) 147 lõplik, 1.4.2009. [30] Näiteks CARIFORUMi-ELi majanduspartnerluslepingu artikli 132 punkt h ja artikkel 239. [31] Ühenduse suunised lennujaamade rahastamise ja piirkondlikest lennujaamadest opereerivate lennuettevõtjate riikliku stardiabi kohta, ELT C 312, 9.12.2005, lk 1. [32] Ühenduse suunised riigiabi kohta meretranspordile, ELT C 013, 17.1.2004, lk 3. [33] KOM (2011) 702, 9.11.2011.