Nõukogu 11. novembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 2012/2002 (Euroopa Liidu solidaarsusfondi loomise kohta (edaspidi „määrus“)) artiklis 12 on sätestatud, et Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatakse aruanne fondi eelmise aasta tegevuse kohta. Kuna solidaarsusfondi vahendite kasutuselevõtmine seoses kõikide 2017. aastal toimunud katastroofidega lõppes alles 2018. aastal, käsitletakse käesolevas aruandes erandkorras fondi tegevust nii 2017. kui ka 2018. aastal. Aruandes esitatakse kokkuvõtlik teave aruandeperioodil saadud taotluste ja lõpetatud juhtumite kohta. Komisjon hindas kõiki taotlusi 2014. aastal muudetud määruses sätestatud kriteeriumide alusel.

Kreeka ametiasutused hindasid otseste kahjude kogusummaks 54 365 miljonit eurot. Taotluse esitamisel lähtuti määruse artikli 2 lõikes 3 esitatud piirkondliku looduskatastroofi sättest, kus piirkondlik looduskatastroof on määratletud looduskatastroofina, mis põhjustab toetuskõlbliku riigi NUTS 2. tasandi piirkonnas otsest kahju, mis on suurem kui 1,5 % selle piirkonna SKPst. Lesbosel tekitatud kahju moodustas asjaomase Põhja-Egeuse NUTS 2. tasandi piirkonna SKPst 2,14 % ning ületas seega määruses sätestatud 1,5 % künnist. Seepärast oli Kreeka taotlus kõlblik solidaarsusfondist toetuse saamiseks.

Lähtudes solidaarsusfondi toetussummade kindlaksmääramiseks kehtestatud meetodist (st 2,5 % kogukahjust allapoole suure katastroofi künnist jääva kahju osa puhul pluss 6 % seda künnist ületava kahju osa puhul), oli Itaalial õigus saada 1 196 797 579 eurot ehk peaaegu 1,2 miljardit eurot. See ülekaalukalt suurim toetussumma, mida solidaarsusfondist on makstud, ületas enam kui kaks korda fondile kättesaadavat maksimaalset iga-aastast eraldist.

Hispaania ametiasutused hindasid katastroofi tekitatud otseste kahjude kogusummaks 129 147 miljonit eurot. See summa oli oluliselt väiksem kui Hispaania suhtes 2017. aastal kohaldatud suure katastroofi künnis 3 378,5 miljonit eurot (s.o 3 miljardit eurot 2011. aasta hindades). Samuti jäi see allapoole piirkondliku katastroofi künnist (1,5 % piirkonna SKPst), mis Galicia puhul oli 808 miljonit eurot. Seepärast ei liigitunud katastroof määruse alusel ei suureks looduskatastroofiks ega piirkondlikuks looduskatastroofiks. Samas mõjutasid Hispaaniat samad ilmastikutingimused, mis olid põhjustanud suure katastroofi Portugalis. Seepärast esitasid Hispaania ametiasutused taotluse määruse artikli 2 lõikega 4 ette nähtud naabruses paikneva riigi sätte alusel, mille kohaselt võib solidaarsusfondist toetust saada ka selline toetuskõlblik riik, mis on kannatanud naabruses asuvas toetuskõlblikus riigis tõsiseks katastroofiks liigituva katastroofi tõttu. Seepärast oli Hispaania taotlus kõlblik solidaarsusfondist 3 228 675 euro suuruse toetuse saamiseks.

Rumeenia, 2012. aasta põud ja tulekahjud. Solidaarsusfondi rahaline toetus oli 2 475 689 eurot. 2015. aasta märtsis esitasid Rumeenia ametiasutused ametliku taotluse rakendusperioodi pikendamiseks, mis rahuldati. Aasta hiljem esitas Rumeenia rakendamisaruande (lõpparuande ja õigustatuse avalduse). Rumeenia ametiasustused andsid teada, et kogu summat ei õnnestunud algselt kavandatud viisil ära kasutada ja 2 247 413,72 eurot jäi kulutamata. See summa maksti komisjonile tagasi 27. juulil 2017.

Komisjon lõpetas 2017. aastal viis ja 2018. aastal kaks solidaarsusfondi sekkumisjuhtumit. Määruse artikli 8 lõikes 2 on sätestatud, et hiljemalt 18 kuud pärast rahalise toetuse väljamaksmise kuupäeva esitab toetusesaajariik rahalise toetuse rakendamise aruande (edaspidi „rakendamisaruanne“) koos selgitustega kulutuste põhjendatuse kohta (edaspidi „õigustatuse avaldus“).

5.Kokkuvõte

2017. ja 2018. aasta andsid taas kinnitust looduskatastroofide arvu, laadi ja tõsiduse ettearvamatusest. Ehkki umbes kaks kolmandikku kõikidest solidaarsusfondi taotlustest on seotud üleujutustega, iseloomustasid aruandeperioodi tugevad tormid, metsatulekahjud ja maavärinad.

Üks sündmus – maavärin Apenniinide keskosas – paistis teiste seast eriti silma, kuna see ületas nii tekitatud kahju kui ka eraldatud toetuse poolest kaugelt kõike seni solidaarsusfondi raames kogetut. Kui enamikul aastatel ei kasutata fondi maksimaalset eelarveeraldist täielikult ära, siis selle juhtumi puhul oli vaja summat, mis ületas kaht iga-aastast eraldist. Olukord lahendati edukalt tänu mitmeaastases finantsraamistikus sätestatud paindlikkusele, mis võimaldab kanda kasutamata jäänud summad üle järgmisesse aastasse, ja tänu määruses sätestatud võimalusele võtta osa järgmise aasta eraldisest kasutusele varem, mida kasutati esimest korda. Mõlemad osutusid oluliseks solidaarsusfondi edukal haldamisel.

Huvitaval kombel ei taotlenud kõik liikmesriigid ettemakset. Kuigi komisjon ei ole kõikidel juhtudel teadlik selle põhjustest, võib küsimus olla tagasihoidlikes summades, mille eraldamist oli oodata. Solidaarsusfondi toetus jääb sageli alla 10 miljoni euro, nii et 10 % suurune ettemakse tähendaks vaid mõnda sadat tuhandet eurot. Teiselt poolt ei osutunud mõni taotlus esialgsel hindamisel piisavalt usutavaks, et taotletud ettemakse heaks kiita.

Hoolimata sellest, et määruse läbivaatamisel 2014. aastal võeti selle kohaldamisalasse sõnaselgelt põuad, on põuda endiselt keeruline hinnata. Ühelt poolt tundub, et põua mõju leevendavate esimeste riiklike meetmete kuupäeva selge kindlaksmääramine – mis on oluline taotlemistähtaja teadmiseks – on oodatust vähem ilmne. Teiselt poolt saab põua tekitatud kahju, eriti põllumajanduses, sageli täielikult kindlaks määrata alles mitu kuud pärast taotlemistähtaega, mistõttu taotluse esitajatel on keeruline esitada õigel ajal vajalikku teavet.