Selleks et kiirendada aeglast otsustusprotsessi, mis Euroopa Parlamendi sõnul on üks makromajandusliku finantsabi programmi peamistest puudustest, esitas komisjon 4. juulil 2011. aastal ettepaneku võtta vastu raammäärus, milles sätestatakse kolmandatele riikidele makromajandusliku finantsabi osutamise üldised põhimõtted. Ettepaneku peamised eesmärgid olid:

Samuti – ja hoolimata olukorra paranemisest mõnes riigis – avaldasid 2015. aastal makromajanduslikele tulemustele lõunanaabrite juures mõju konfliktid ja turvalisusküsimused. Selle tulemusel on vastu võetud uus makromajandusliku finantsabi ettepanek Tuneesia jaoks ning samuti on alustatud arutelusid Jordaaniale mõeldud järelprogrammi üle, mis on taas kord seotud mõjuga, mida Süüria sõda riigile avaldab muu hulgas pagulaskriisi kaudu.

Kuigi alates 2015. aasta keskpaigast on Ukrainas märgata makromajandusliku stabiliseerumise märke, on olukord jätkuvalt ebakindel. Olukord on ebakindel ka teistes idapoolsetes naaberriikides, eelkõige Valgevenes ja Moldovas, peegeldades nii siseriiklikke tegureid kui ka Venemaa majandusarengu mõju.

2014. aastal sundis konflikt Ida-Ukrainas ning sealse majandus- ja finantsolukorra järsk halvenemine eraldama enneolematul tasemel makromajanduslikku finantsabi. Aastatel 2014 ja 2015 tehti Ukraina jaoks kolme makromajandusliku finantsabi programmi raames kättesaadavaks 3,4 miljardit eurot, mis anti täielikult laenudena ning millest 2,21 miljardit eurot oli makstud välja 2015. aasta detsembriks. See abi kujutab endast suurimat finantsabi, mis on antud ELi mittekuuluvale riigile nii lühikese aja jooksul.

Makromajandusliku finantsabi programmide arvu ja mahtu on mõjutanud ülemaailmne majandus- ja finantsareng. Alates 2011. aastast halvenesid tärkava turumajandusega riikide rahastamistingimused ülemaailmsetel kapitaliturgudel märkimisväärselt, peegeldades osaliselt suurenenud nõudlust turvalisemate investeeringute järele euroala võlakriisi järelmõju valguses. Lisaks sellele avaldasid araabia kevad ning sellele järgnenud murrangulised poliitilised ja majanduslikud sündmused Vahemere piirkonna Araabia partnerriikides täiendavat survet nende riikide eelarvetele ja majanduse välispositsioonidele. Kõik see suurendas 2012. ja 2013. aastal nõudlust makromajandusliku finantsabi järele: rahalise toetuse taotlused saadi Egiptuselt, Jordaanialt ja Tuneesialt.

Alates 1990. aastast on EL rakendanud 26 makromajandusliku finantsabi programmi kandidaatriikides, potentsiaalsetes kandidaatriikides ja naabruses asuvates riikides kokku üle 10 miljardi euro ulatuses. Makromajandusliku finantsabi programme on olnud nii suhteliselt väikeseid – väikseim neist oli 1996. aastal Moldovas rakendatud 15 miljonit eurot hõlmanud programm – kui ka suuremahulisi, näiteks viimane Ukrainas rakendatud 1,8 miljardit eurot hõlmanud programm.

Käesolev aastaaruanne on koostatud kooskõlas komisjoni teavitamiskohustustega, mis on kehtestatud mitmes nõukogu ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu ühises otsuses makromajandusliku finantsabi programmide kohta. Sellega koos esitatakse komisjoni talituste töödokument, milles on antud üksikasjalikumat teavet makromajandusliku tausta ja üksikute makromajandusliku finantsabi programmide rakendamise kohta ning neid analüüsitud.

Makromajandusliku finantsabi andmise eeldus on inimõiguste austamine ja tõhusate demokraatlike mehhanismide olemasolu abisaajariigis. Makromajanduslikku finantsabi antakse osamaksetena, mis on rangelt seotud selliste tugevate reformimeetmete rakendamisega, mille eesmärk on taastada abisaajariigi majanduse pikaajaline jätkusuutlikkus. Sel viisil täiendab makromajanduslik finantsabi ELi korrapärast koostööabi ning aitab saavutada laiemat eesmärki, milleks on stabiilsuse säilitamine ja heaolu edendamine ka väljaspool ELi.

Makromajanduslik finantsabi on maksebilansi toetusvahend, millega täiendatakse koos Rahvusvahelise Valuutafondiga (IMF) loodud kohandamis- ja reformiprogrammi, mille olemasolu on ka makromajandusliku finantsabi andmise eeldus. Seda antakse kas laenudena, mille jaoks komisjon laenab vajalikud vahendid kapitaliturgudelt ning laenab need edasi abisaajariigile, või teatavatel asjaoludel toetustena, mida rahastatakse ELi eelarvest.

Makromajanduslik finantsabi (MFA) on Euroopa Liidu (EL) rahastamisvahend, millega soovitakse katta ELile geograafiliselt, majanduslikult ja poliitiliselt lähedaste riikide erakorralisi välisrahastamisvajadusi. Selle eesmärk on taastada makromajanduslik ja finantsstabiilsus kandidaatriikides ja potentsiaalsetes kandidaatriikides ning Euroopa Liidu naaberriikides, kutsudes neid üles ette võtma makromajanduslikku kohandamist ja struktuurireforme.

2013. aasta augustis võttis EL vastu makromajandusliku finantsabi programmi kuni 46 miljoni euro ulatuses – pool sellest oli ette nähtud toetusteks ja pool laenudeks –, mis pidi välja makstama kahe võrdse osamaksena. See on teine kahest võrdse suurusega makromajandusliku finantsabi programmist, mida EL lubas Brüsselis 2008. aasta oktoobris toimunud rahvusvahelisel rahastajate konverentsil, kui Gruusia majandus kannatas nii ülemaailmse finantskriisi kui ka tol aastal Venemaaga toimunud lühiajalise konflikti tõttu.

Peale selle tegi komisjon 2015. aasta jaanuaris Ukraina makromajandusliku olukorra täiendava halvenemise tõttu ettepaneku uue makromajandusliku finantsabi programmi (MFA III) kohta summas kuni 1,8 miljardit eurot eesmärgiga leevendada riigi vajadust välisrahastamise järele ja toetada laiaulatuslikku reformide paketti. See täiendav programm – kolmas, mida on Ukrainas rakendatud alates 2014. aastast – tõstis ELi poolt Ukrainale võimaldatud makromajandusliku finantsabi summa 3,4 miljardi euroni. Pärast kaasseadusandjatelt heakskiidu saamist 2015. aasta aprillis maksti esimene osamakse summas 600 miljonit eurot välja 2015. aasta juulis. Selle programmi teise osamakse (samuti 600 miljonit eurot) väljamaksmine pidi algselt toimuma 2015. aastal, kuid see on edasi lükkunud, sest mitmete reformimeetmete osas ei ole tehtud piisavalt edusamme. See osamakse ja kolmas osamakse peaks tehtama 2016. aasta jooksul, tingimusel et Ukrainaga kokku lepitud majanduspoliitika on edukalt rakendatud ja finantstingimused on edukalt täidetud ning IMFi programmi rakendamine jätkub rahuldavalt.

Kõrgõzstan. See makromajandusliku finantsabi programm, mis hõlmab 15 miljonit eurot laenudena ja 15 miljonit eurot toetustena, on erakorraline selles mõttes, et Kõrgõzstan jääb väljapoole makromajandusliku finantsabi tavapärast geograafilist ulatust. Pärast kaasseadusandjatelt 2013. aasta oktoobris heakskiidu saamist tehti abi esimene osamakse 2015. aastal: 10 miljoni euro suurune toetus maksti välja 2015. aasta juunis ja 5 miljoni euro suurune laen 2015. aasta oktoobris. Teise osamakse toetuse osa maksti välja 2016. aasta veebruaris ja laenu osa 2016. aasta aprillis.

Gruusia. Tegemist on teise makromajandusliku finantsabi programmiga kahest programmist, mida EL lubas 2008. aastal ja mille kaasseadusandjad kiitsid heaks 2013. aasta augustis. Programm hõlmab 46 miljonit eurot, millest pool antakse laenudena ja pool toetustena. Esimese osamakse toetuse osa (13 miljonit eurot) maksti välja 2015. aasta jaanuaris ja laenu osa (10 miljonit eurot) aprillis. Kuna Gruusia on ELiga allkirjastatud vastastikuse mõistmise memorandumis kokku lepitud poliitikameetmed ellu viinud, on teise osamakse (23 miljonit eurot) väljamaksmine kavandatud 2016. aastaks, tingimusel et IMFi programmi täitmist jätkatakse.

Hiljutised kogemused ning eelkõige vajadus alustada 2014. ja 2015. aastal kiiresti makromajandusliku finantsabi programmi Ukrainas on taas esile toonud vajaduse tagada, et makromajanduslikku finantsabi kui hädaabivahendit saaks kriisiolukordadele reageerimisel kiiresti kasutusele võtta. Sellega seoses on kaasseadusandjad astunud samme seadusandliku tavamenetluse raames otsustusprotsessi kiirendamiseks, eelkõige seoses viimase makromajandusliku finantsabi programmiga Ukrainas, mille vastuvõtmiseks kulus 2015. aastal natuke rohkem kui kolm kuud. Sellele vaatamata on seadusandliku tavamenetluse raames vastuvõtmisprotsessi kiirendamiseks tehtud edusammud väikesed, mida näitab ka ELi toimimise lepingu artikli 213 kohase kiirmenetluse kasutamine selleks, et 2014. aastal vastu võtta teine makromajandusliku finantsabi programm Ukraina jaoks.

Parlamendi ja nõukoguga toimunud laiaulatuslike arutelude tulemusel leidis komisjon, et tema ettepaneku olemus on pikaldase seadusandliku menetluse käigus muutunud sel määral, et see on kaotanud oma mõtte, ning sellepärast otsustas komisjon 8. mail 2013. aastal ettepaneku tagasi võtta.

Makromajandusliku finantsabi esimene osamakse tehti 2015. aasta jaanuaris (13 miljonit eurot toetustena) ja 2015. aasta aprillis (10 miljonit eurot laenudena), tuginedes Gruusia headele tulemustele IMFi programmi alal. 23 miljoni euro suuruse teise osamakse tegemine on edasi lükkunud, sest IMFi programmi teine läbivaatamine lükati edasi. IMF külastas Thbilisit 2015. aasta novembris eesmärgiga jätkata programmi teist ja kolmandat läbivaatamist käsitlevaid läbirääkimisi. Aruteludega ei ole siiski veel lõpule jõutud. Samal ajal vaatas komisjon 2015. aasta novembris läbi selle, kuidas on täidetud ELi makromajandusliku finantsabi teise osamakse tegemisega seotud konkreetseid reformitingimusi, ning jõudis järeldusele, et kõik tingimused on täidetud. Sellepärast peaks komisjon saama selle teise ja ühtlasi viimase osamakse teha kohe, kui IMFi juhatus viib lõpule programmi läbivaatamise, mis praegu on pooleli.

Alates 2014. aasta lõpust halvenenud väliskeskkond vähendas järsult Gruusia eksporti ja rahaülekandeid, mille tõttu SKP kasv aeglustus, jäädes 2014. aasta 4,6 % kasvu asemel 2015. aastal 2,8 % tasemele. Ajavahemikul 2014. aasta novembrist kuni 2015. aasta detsembrini langes Gruusia lari väärtus neljandiku võrra ning väline haavatavus suurenes. Hoolimata sisenõudluse vähenemisest, lari väärtuse vähenemisest ja langevatest naftahindadest kasvas jooksevkonto puudujääk 2015. aastal peaaegu 12 %le SKPst, samas kui välisvõlg kasvas üle 100 % SKPst väärtuse hindamise mõju tõttu. Välisvaluuta reservid katavad järgmise aasta umbes kolme kuu impordi.

Vaatamata raskele majandusolukorrale on valitsuse eelarvepoliitika olnud üldiselt vastutustundlik ja rahanduspoliitika üldjoontes range ning valitsus on võimaldanud vahetuskursil langeda, et aidata pehmendada välismõju. Hoolimata laialdasest dollari kasutamisest sisevaluutana on pangandussüsteem jätkuvalt usaldusväärne ja hästi kapitaliseeritud, peegeldades ka keskpanga hoolikat järelevalvet ja reguleerimist.

3.2.2. Jordaania

Pärast Jordaania 2012. aasta detsembris esitatud ametlikku taotlust saada makromajanduslikku finantsabi tegi komisjon 29. aprillil 2013. aastal ettepaneku võtta vastu otsus osutada Jordaaniale keskmise tähtajaga laenudena makromajanduslikku finantsabi summas kuni 180 miljonit eurot. Parlament ja nõukogu võtsid selle otsuse vastu 11. detsembril 2013. aastal. 2014. aasta alguses jõudsid lõpule läbirääkimised vastastikuse mõistmise memorandumi üle, milles sätestati Jordaania ametiasutuste võetavad majanduspoliitikameetmed, ja laenukorralduse lepingu üle. Need kaks dokumenti allkirjastati 2014. aasta märtsis. Jordaaniale antav makromajanduslik finantsabi pidi täiendama rahalisi vahendeid, mille IMF andis tugilaenu lepingu raames, mis hakkas kehtima 2012. aasta augustis ja kaotas kehtivuse kolm aastat hiljem. Makromajandusliku finantsabi programmi esimene osamakse (100 miljonit eurot) tehti 10. veebruaril 2015. aastal ning teine osamakse (80 miljonit eurot) 15. oktoobril 2015. aastal.

Jordaania majanduse kasv aeglustus 2015. aastal, jäädes 2,4 % tasemele, sest konfliktid Iraagis ja Süürias jätkusid ning see mõjutas turismieksporti ja ettevõtluskindlust. Selle tulemusel kasvas töötuse määr 2014. aasta 11,9 % tasemelt 2015. aasta III kvartalis taas 13,8 %le. Kuna kütuse- ja transpordihinnad langesid järsult, langes inflatsioon 2015. aastal hinnanguliselt –0,9 % tasemele.

Vaatamata madalamatele naftahindadele eelarve konsolideerimine 2015. aastal ei edenenud. Majanduse jahtumise ja müügimaksu alalaekumise tõttu suurenes valitsemissektori esmane eelarvepuudujääk (milles ei ole arvesse võetud toetusi ja ülekandeid elektrifirmale NEPCO ega Jordaania veevarustusametile WAJ), kasvades 2014. aasta tasemelt 4,5 % SKPst 2015. aastal 5,2 %le SKPst. See näitab Jordaania habrast eelarvepositsiooni, sest riik sõltub jätkuvalt välistoetustest, mis moodustasid 2015. aastal umbes 1,8 % SKPst. Jooksevkonto puudujääk (milles ei ole arvesse võetud toetusi) on tänu madalatele naftahindadele hinnanguliselt vähenenud 2014. aasta 12,1 %lt SKPst 2015. aastaks 11,7 %le SKPst. 2015. aasta detsembris olid rahvusvahelised reservid välisvaluutas heal tasemel, s.t 14,7 miljardit USA dollarit, mis on võrdne järgmise aasta 6,8 kuu impordiga.

2015. aasta augustis sõlmis Jordaania IMFiga kolmeaastase tugilaenu lepingu summas 2 miljardit USA dollarit (800 % kvoodist). Alates sellest ajast on Jordaania ametiasutused pidanud läbirääkimisi IMFi personaliga uue programmi üle. Uus ja pikem programm peaks prognooside kohaselt käivituma 2016. aasta II poolaastal.

4. veebruaril 2016. aastal Londonis toimunud ning Süüria ja sealse piirkonna toetamist käsitlenud konverentsil lubas komisjon 2,4 miljardi euro suurust toetust pagulaskriisist mõjutatud riikidele. Arvestades, et piirkonnas valitseb üha raskem olukord ning et Jordaania ametiasutused esitasid 2016. aasta märtsis ametliku taotluse, võimaldatakse Jordaaniale 2016. aastal uut makromajanduslikku finantsabi.

3.2.3. Kõrgõzstan

Etnilise ja poliitilise vägivalla järelmõjuks oli tugev majandustegevuse langus ja ulatuslik välisrahastamise puudujääk, mistõttu EL lubas 2010. aasta juulis Biškekis toimunud rahvusvahelisel rahastajate konverentsil toetada Kõrgõzstani majanduse elavdamist. Sellele järgnes 2011. aasta detsembris komisjoni ettepanek Kõrgõzstanile makromajandusliku finantsabi andmise kohta kuni 30 miljoni euro ulatuses (laen 15 miljonit eurot ja toetus 15 miljonit eurot). Euroopa Parlament ja nõukogu võtsid makromajandusliku finantsabi andmise otsuse vastu 22. oktoobril 2013. Vastastikuse mõistmise memorandum ja laenukorralduse leping allkirjastati 2014. aasta lõpus ja Kõrgõzstani parlament ratifitseeris need 2015. aasta veebruaris.

See makromajandusliku finantsabi programm oli väidetavalt erakorraline selles mõttes, et Kõrgõzstan jääb väljapoole makromajandusliku finantsabi tavapärast geograafilist ulatust. Kuid seda abi põhjendati asjaoluga, et riigis on käimas tugev demokraatiat pooldav poliitiline ja majanduslik reform ning et tegemist on ELi jaoks majanduslikult ja poliitiliselt eriti tähtsa piirkonnaga. Esimene 15 miljoni euro suurune osamakse tehti kahes osas: 10 miljoni euro suurune toetus maksti välja 2015. aasta juunis ja 5 miljoni euro suurune laen 2015. aasta oktoobris. Pärast teise osamakse nõuete täitmise edukat läbivaatamist maksis komisjon selle osamakse toetuseosa (5 miljonit eurot) Kõrgõzstani ametiasutustele välja 10. veebruaril 2016. aastal. Laenuosa (10 miljonit eurot) maksti välja 13. aprillil 2016. aastal.

Kõrgõzstani majandus peab suhteliselt hästi vastu ning suudab toime tulla ebasoodsate väliste majandusoludega, mis valitsevad eelkõige SRÜ piirkonnas. 2015. aastal jõudis SKP kasv 3,5 %ni tänu põllumajandussektori ja teenuste sektori headele tulemustele, samas kui inflatsioon langes 3,4 %le. Riigi maksebilansi olukord on haavatav, peegeldades struktuurselt suurt jooksevkonto puudujääki. Venemaa süvenev majanduskriis ja teiste SRÜ riikide loid toimimine takistab eksporti ja on vähendanud importi väiksemate rahaülekannete tõttu. Seega on jooksevkonto puudujääk jätkuvalt väga suur, moodustades 2015. aastal 16 % SKPst. Rahvusvahelised kogureservid vähenesid 2014. aasta lõpu tasemelt, milleks oli 1,96 miljardit USA dollarit (ehk 4,4 kuu import), 2015. aasta lõpuks 1,78 miljardile USA dollarile (mis on võrdne 3,7 kuu prognoositud impordiga). 2015. aasta detsembris lõpetas IMF edukalt esimese programmi läbivaatamise vastavalt kolmeaastasele laiendatud laenuvahendi kokkuleppele, mis kiideti heaks 2015. aasta aprillis. Juhatuse heakskiit võimaldas teha Kõrgõzstanile viivitamata makse summas 9,514 miljonit IMFi arvestusühikut (13,2 miljonit USA dollarit).

3.2.4. Tuneesia

2013. aasta juunis kiitis IMFi juhatus heaks 24kuulise tugilaenu Tuneesiale summas 1,75 miljardit USA dollarit, mille kehtivust hiljem pikendati 2015. aasta detsembrini. Sellega seoses sai Tuneesia ELilt täiendavat makromajanduslikku finantsabi 300 miljonit eurot laenudena ning see abi kiideti heaks 2014. aasta mais. 200 miljonit eurot maksti välja kahe osamaksena vastavalt 2015. aasta mais ja detsembris. Ülejäänud 100 miljonit eurot makstakse eeldatavalt välja 2016. aasta jooksul.

Suures osas terrorirünnakute negatiivse majandusmõju tõttu (eelkõige turismile, transpordisektorile ja investeeringutele avaldunud mõju tõttu) ja sotsiaalsete rahutuste tulemusel aset leidnud tootmishäirete tõttu vaadati 2015. aastal kasvuprognoosid üle ning aasta alguses prognoositud 3 % asemel oodatakse 0,5 % kasvu. Samas avaldab see olukord negatiivset mõju juba niigi haavatavale maksebilansile ja eelarvepositsioonile, tekitades märkimisväärset rahastamisvajadust.

Töötuse määr on jätkuvalt kõrge, nimelt 15 %, ning seda eelkõige noorte ja kõrgkooli lõpetanute seas (üle 30 %). Inflatsioon oli 2015. aastal keskmiselt umbes 4,4 % ja see on langusteel. Riigi rahanduse kohta tuleb märkida, et pärast mõningast eelarve konsolideerimist 2014. aastal kasvas struktuurne eelarvepuudujääk (millest on välja arvatud pankade rekapitaliseerimise kulud) peamiselt terrorirünnakute tagajärjel võetud kulumeetmete tõttu ja hoolimata oodatust madalamate naftahindade abil saavutatud kulude kokkuhoiust 2015. aastal 4,2 %lt SKPst 4,7 %le SKPst. Valitsemissektori võlg on järjest suurenenud, jõudes 2015. aastaks 53 % tasemele SKPst, ning prognoosi kohaselt tipneb see enne vastupidise suuna võtmist 2018. aasta lõpus 61 % juures SKPst. Samuti peaks järgmisel kahel aastal aset leidma valitsemissektori võla amortiseerimine.

Tuneesia riigireitingut on alates 2011. aastast mitmel korral alandatud, viimati 2014. aastal (Moody’s langetas selle tasemelt Ba2 tasemele Ba3 ja Standard & Poor’s tasemelt BB tasemele BB–). Hoolimata naftahinna langusest, vähenenud siseriiklikust majandustegevusest ja paranenud ekspordinäitajatest on terrorirünnakute negatiivne mõju turismile hoidnud 2015. aastal jooksevkonto jätkusuutmatult kõrgel tasemel: 8,8 % juures SKPst. Reservid peaksid 2015. aasta lõpu seisuga olema hinnanguliselt peaaegu 7,5 miljardit USA dollarit, mis vastab vaevalt kolme kuu impordile.

Sellega seoses ja pärast IMFi programmi kuuenda läbivaatamise lõpetamist eelmise aasta septembris taotles Tuneesia järgmist kokkulepet IMFiga, mille üle käivad praegu läbirääkimised ja mis eeldatavasti edastatakse IMFi juhatusele heakskiitmiseks 2016. aasta keskel. Pärast seda, kui Tuneesia ametiasutused esitasid 2015. aasta augustis taotluse täiendava makromajandusliku finantsabi saamiseks, võttis komisjon 2016. aasta veebruaris vastu ettepaneku uue makromajandusliku finantsabi programmi kohta, mis hõlmaks 500 miljonit eurot laenudena.

3.2.5. Ukraina