Corrigendum: Ettepanek: Nõukogu määrus, millega kehtestatakse direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) kindlustus- ja finantsteenuseid käsitleva osa rakenduseeskirjad /* KOM/2007/0746 lõplik/2 */





[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON | Brüssel, 20.2.2008 KOM(2007) 746 lõplik/2 Parandus – Nõukogu 28.novembri 2007. aasta määruse KOM(2007) 746 (lõplik) kohta tehtud ettepaneku muutmine. Seletuskirjas on muudetud subsidiaarsuse põhimõtet käsitlevat punkti. Kõnealune parandus hõlmab kõiki keeleversioone. Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) kindlustus- ja finantsteenuseid käsitleva osa rakenduseeskirjad (esitanud komisjon) SELETUSKIRI ETTEPANEKU TAUST - Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Määruse ettepanek koosneb sätetest, millega rakendatakse nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artikli 135 lõike 1 punkte a–g ja lõiget 1a ning artiklit 135a. Kõnealustes artiklites täpsustatakse kindlustus- ja finantsteenuste käibemaksust vabastamise eeskirju. Täpsustamise eesmärk on käibemaksuvabastuse ühetaolisem kohaldamine, mis parandab õiguskindlust ning vähendab ettevõtjate ja maksuhaldurite halduskoormust. Ettepanek sisaldab järgmisi elemente: - käibemaksuvabastuse kohaldamise tingimused kehtestatakse objektiivsete majanduslike kriteeriumide alusel; - täpsustatakse, et maksuvabastus hõlmab kõiki kindlustus- või finantsteenuse lahutamatuid koostisosi, kui tegemist on selge tervikuga ja esinevad asjaomase maksust vabastatud teenuse eri- ja põhitunnused; - võetakse kasutusele kindlustus- ja finantsteenuse vahenduse ühine ühtlustatud käsitlus. Käesoleva ettepaneku eesmärk on kõnealust käsitlust ja eespool nimetatud elemente täpsustada, mille tulemusel paraneb õiguskindlus ning väheneb ettevõtjate ja maksuhaldurite halduskoormus. Selleks vaadeldakse mõistet ja direktiivi 2006/112/EÜ 135 lõike 1 punktides a–g ja lõikes 1a ning artiklis 135a sätestatud tingimusi konkreetsete majandustehingute kaupa. Tulemuseks on mittetäielik loetelu tehingutest, mille puhul nähakse määruses ette, et nende suhtes kas kohaldatakse või ei kohaldata kindlustus- ja finantsteenustele kehtestatud käibemaksuvabastust. Nii näiteks on määruse artiklis 2 sätestatud, et „kindlustus ja edasikindlustus” hõlmab elukindlustust (individuaalse kindlustuslepingu ja rühma kindlustuslepingu alusel), pensionikindlustust ja annuiteeti, mille puhul kindlustus, pension või annuiteet katab surmajuhtumi riski ja üleelamisriski. Seega välistatakse määrusega võimalus kohtuvaidluseks, andes paljudele küsimustele selge vastuse. See parandab õiguskindlust. Samuti on käesolev määrus vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides ja aitab märgatavalt vähendada ettevõtjate ja maksuhaldurite halduskoormust. Siiani on ettevõtjatel tulnud tihti konsulteerida sõltumatute finantskonsultantidega ning kontrollida koormavate ja aeganõudvate päringutega oma rahandusministeeriumist, kas teatav teenus kuulub käibemaksuga maksustamisele või on see käibemaksust vabastatud. Ka kohalike maksuhaldurite jaoks olid halduskulud kõrged, kui nad konsulteerisid oma rahandusministeeriumiga, kuidas konkreetsetel juhtudel toimida. Neil juhtudel, millele antakse määruses selge lahendus, on ettevõtjatel ja maksuhalduritel võimalik korrektselt kohaldada kindlustus- ja finantsteenuste käibemaksust vabastamist ilma, et sellega kaasneks täiendav halduskoormus. Kindlustus- ja finantsteenuste vahenduse puhul annab määrus selge lahenduse vaid üksikutel juhtudel. Seda põhjusel, et vahenduse mõisted ja vormid põhinevad siiani suures osas riiklikul tsiviilõigusel ja on sisult erinevad. Õiguskindluse parandamiseks ka nende teenuste puhul esitatakse määruses objektiivsed kriteeriumid, mille abil saab hinnata, kas teenuse puhul on kindlalt tegemist vahendusega. Käesolev määrus põhineb Euroopa Kohtu asjakohasel kohtupraktikal ning seetõttu on selles säilinud kindlustus- ja finantsteenuste asjaomaste tunnuste määramiseks kehtestatud põhimõtted. - Üldine taust Käibemaksust vabastatud kindlustus- ja finantsteenuste mõisted on aegunud ja põhjustanud liikmesriikides nende maksuvabastuste ebaühtlast tõlgendamist ja kohaldamist. Sidusrühmad seisavad vastakuti õiguslikult väga erinevate haldustavadega, mis tekitavad ettevõtjate ja maksuhaldurite jaoks õiguslikku ebakindlust. Selline õiguslik ebakindlus on põhjustanud kohtuasjade arvu kasvu ja suurendanud kõnealuseid maksuvabastusi kohaldavate ettevõtjate ja maksuhaldurite halduskulusid. Õiguskindluse parandamiseks ning ettevõtjate ja maksuhaldurite halduskulude vähendamiseks on vaja täpsustada kindlustus- ja finantsteenuste käibemaksust vabastamist reguleerivaid eeskirju. Seda järeldust kinnitasid 2006. aastal peetud avalik arutelu ja komisjoni tellitud sõltumatu uuring finants- ja kindlustusteenuste käibemaksuvabastuse majandusliku mõju paremaks mõistmiseks. - Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid Nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135 lõike 1 punktidega a–g ja lõikega 1a ning artikliga 135a, samuti käesolevas ettepanekus sisalduva määruse eelnõuga, mis põhineb artiklil 397, kehtestatakse esmakordselt kindlustus- ja finantsteenuste käibemaksuvabastuse kohaldamise rakendussätted. - Kooskõla Euroopa Liidu muude tegevuspõhimõtete ja eesmärkidega Võimaluse korral arvestatakse uutes mõistetes ka rohkem siseturueeskirjadega (nt investeerimisfondid, krediidireitingud, tuletisinstrumendid). Ettepanek on osa komisjoni õiguskeskkonna lihtsustamise strateegiast (KOM(2006) 690 lõige 66). Lihtsustamisest võidavad nii ettevõtjad kui ka liikmesriikide maksuhaldurid. Seda kasu ei ole siiski võimalik arvuliselt väljendada. Ettepanekuga parandatakse õiguskindlust ning vähendatakse ettevõtjate ja riiklike maksuhaldurite halduskoormust. Kuna sellel on positiivne mõju kuludele, siis ei tohiks see kindlustus- ja finantsteenuste jaehindadele negatiivselt mõjuda. Konsulteerimine huvitatud isikutega ja mõju hindamine - Konsulteerimine huvitatud isikutega Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus 2004. aasta detsembris Dublinis toimunud Fiscalis seminaril analüüsiti erinevaid ettevõtjate jaoks probleemseid valdkondi, eelkõige allhanke fenomeni, ning nii ettevõtjad kui ka liikmesriigid jõudsid järeldusele, et komisjoni teenistustel tuleb teha asjakohane seadusandlik algatus. Selle seminari järelmeetmena tellis komisjon sõltumatult eksperdilt uuringu finants- ja kindlustusteenuste käibemaksuvabastuse majandusliku mõju hindamiseks ning pidas mitmeid kahepoolseid läbirääkimisi liikmesriikide ja komisjoniga, mille tulemusel visandati põhiprobleemid ja võimalikud tehnilised meetmed nende lahendamiseks. Neid probleeme arutati liikmesriikidega maksuteemalisel konverentsil Brüsselis 2006. aasta mais. Teine Fiscalis seminar toimus 2007. aasta märtsis ning selle eesmärk oli õigusraamistikku muutvate poliitikate ning finantsteenuste piiriülese lõimumise majanduslike tegurite tutvustamine asjaomaste riikide maksuhalduritele. Programm hõlmas ka kehtivate õigusaktide rakendamisega seotud praktilisi küsimusi. Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine Kõigis vastustes kinnitati, et peamisteks probleemideks on õiguslik ebakindlus ja sellest tulenev halduskoormus. Kavandatavas määruses on neid probleeme täielikult arvesse võetud. Internetis viidi läbi avalik arutelu 9. maist 2006 kuni 9. juunini 2006. Komisjon sai 82 vastust. Tulemused on avaldatud aadressil:http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/article_2447_en.htm - Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine Asjaomased teadus-/pädevusvaldkonnad Uuring finants- ja kindlustusteenuste käibemaksuvabastuse majandusliku mõju paremaks mõistmiseks (pakkumise nr taxud/2005/AO-006). Kasutatud metoodika Sõltumatu uuring. Peamised organisatsioonid/eksperdid, kellega konsulteeriti Price Waterhouse Coopers Märkused ja nende arvessevõtmine Võimalike tõsiste ja pöördumatute tagajärgedega ohtude olemasolu ei ole mainitud. Uuringu ja komisjoni enda tehtud analüüsi järeldused ning sidusrühmade reageeringud olid sarnased, mis võimaldas komisjonil kehtestada vajalikud prioriteedid ja keskenduda oma töös kõige asjakohasemate lahenduste leidmisele. Kavandatav määrus on nende prioriteetidega kooskõlas. Eksperdiarvamuse avalikustamiseks kasutatud vahendid http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/publications/studies/index_en.htm - Mõju hindamine Kaalutud valikuid on täpsemalt kirjeldatud mõjuhinnangus. Nullprotsendiline määr (lk 31); täiendavad maksust vabastatud teenused (lk 32); ühetaoline sisendkäibemaksu osaline mahaarvamine (lk 33); maksustamise valikuõigus (lk 34); piiriülesed käibemaksukohustuslased (lk 37); üks juriidiline isik ja piiriülesed tehingud (lk 37); ühe maksukohustuslasena registreeritud rühm (lk 38); kulude jagamise kokkulepped (lk 41); vähendatud käibemaksumäär sisseostetud teenustele (lk 44); muud võimalused (lk 44). Komisjon teostas tööprogrammis kirjeldatud mõju hindamise (aruanne on esitatud dokumendis nr Taxud 15570). Ettepaneku õiguslik külg - Kavandatud meetmete kokkuvõte Ettepanek koosneb kahest meetmest: - juhtumite loetlemine, mille suhtes kohaldatakse või ei kohaldata kindlustus- ja finantsteenustele kehtestatud käibemaksuvabastust; - objektiivsed kriteeriumide määratlemine, mille abil saab hinnata, kas teenuse puhul on kindlalt tegemist vahendustoiminguga. - Õiguslik alus Nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ artikkel 397. - Subsidiaarsuse põhimõte Subsidiaarsuse põhimõtet kohaldatakse juhul, kui ettepanek ei kuulu ühenduse ainupädevusse. Liikmesriikidel ei ole võimalik piisaval määral saavutada ettepaneku eesmärke järgmistel põhjustel: Ettepanek on subsidiaarsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel. Kindlustus- ja finantsteenuste käibemaksust vabastamise eeskirju reguleeritakse juba nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ artikliga 135. Kõnealuse direktiivi artikli 397 kohaselt nõuab rakendussätete lisamine ühenduse seadusandja meetmeid. Liikmesriigid ei saa vastu võtta uusi siseriiklike eeskirju, mis on vastuolus ühenduse olemasolevate õigusaktidega. Liikmesriikide meetmetest üksi ei piisaks käibemaksuvabade kindlustus- ja finantsteenuste mõistete ühetaoliseks tõlgendamiseks ja kohaldamiseks; nende erinev kohaldamine liikmesriikides tekitab ettevõtjatele probleeme. Liikmesriigid ei saa ise ühenduse õigusakte muuta. Sagenenud kohtuvaidlused liikmesriikide maksuhaldurite ja ettevõtjate vahel on juba kõnealuste maksuhaldurite halduskulusid oluliselt suurendanud ning kahjustanud osaliselt ka nende eelarvet. Sellises olukorras looksid liikmesriikide võetud meetmed langusspiraali, mis tekitaks ebaõiglase maksukonkurentsi. Ühenduse meetmetega saavutatakse ettepaneku eesmärgid paremini järgmistel põhjustel. Ettepanekud sisalduvad määruse eelnõus. Käibemaksust vabastatud kindlustus- ja finantsteenuste mõiste korrektseid tõlgendusi saab olla vaid üks, mida kohaldatakse kogu ühenduses. Kõnealust eesmärki saab saavutada üksnes lisades rakendussätted, milles käsitletakse samal ajal esitatud direktiivi uues ettepanekus sisalduvaid artikleid 135 ja 135a, millega muudetakse varasemaid mõisteid direktiivis 2006/112/EÜ. Komisjoni teenistused, sidusrühmad, liikmesriigid ja sõltumatud eksperdid on üksmeelel, et taotletavaid eesmärke saab saavutada üksnes ühenduse õigusaktidega. Eespool nimetatud põhjused ei vaja selgitust ning näitavad, et ettepaneku reguleerimisala on piiratud eesmärkidega, mida liikmesriigid ei suuda ise piisavalt saavutada ja mida saab ühenduse seadusandja paremini saavutada. Ettepanekud sisalduvad määruse eelnõus. Käibemaksust vabastatud kindlustus- ja finantsteenuste mõiste korrektseid tõlgendusi saab olla vaid üks, mida kohaldatakse kogu ühenduses. Kõnealust eesmärki saab saavutada üksnes direktiivi 2006/112/EÜ varasemate mõistete muutmisega ja lisades samal ajal piisavalt täpsed rakendussätted. Selged mõisted ja majanduslikud kriteeriumid vähendavad võimalike kohtuvaidluste ainest ning loovad õiguskindla keskkonna, kus on võimalik isegi mitme liikmesriigi vahel väiksemate halduskuludega kokku leppida, kuidas mõisteid tõlgendada ja kohaldada. - Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel. Kindlustus- ja finantsteenuste keerulises maksukeskkonnas saab kindlustus- ja finantsteenuste käibemaksust vabastamise korrektseid tõlgendusi olla vaid üks, mida kohaldatakse kogu ühenduses; seda eesmärki on võimalik saavutada üksnes kavandatavate rakendussätete kehtestamisega, sest neis määratletakse selgelt juhtumid, mille suhtes kohaldatakse või ei kohaldata kindlustus- ja finantsteenustele kehtivat käibemaksuvabastust. Viimase kümne aasta jooksul on Euroopa Kohtu kohtuasjade, eriti eelmenetluste arv märgatavalt suurenenud. Suurem osa kohtuasjadest olid seotud käibemaksust vabastatud kindlustus- ja finantsteenuste mõistete erineva kohaldamisega. Selged mõisted ja majanduslikud kriteeriumid vähendavad võimalike kohtuvaidluste ainest ning loovad õiguskindla keskkonna, kus on võimalik isegi mitme liikmesriigi vahel märgatavalt odavamalt kokku leppida, kuidas tuleb eeskirju kohaldada. - Õigusakti valik Kavandatud õigusakt: määrus. Muud õigusaktide liigid ei oleks asjakohased järgmisel põhjusel. Määrus on vahetult kohaldatav ja sellega kaob vajadus, et ettevõtjad peaksid maksuvabastuse kohaldamise õiguslikke asjaolusid oma liikmesriigi rahandusministeeriumist üle küsima; kui juhtum on määruses lahendatud, võivad kohalikud maksuametid otse asjakohast käibemaksu kohaldada. Mõju eelarvele Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet. Täiendav teave - Lihtsustamine Ettepanekus on ette nähtud õigusaktide lihtsustamine ja haldusmenetluste lihtsustamine nii (ELi ja riiklike) ametiasutuste kui ka erasektori jaoks. Käesolev määrus on vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides ja muudab kindlustus- ja finantsteenuste käibemaksuvabastuse kohaldamise lihtsamaks, loetledes tehingud, mille suhtes kas kohaldatakse või ei kohaldata käibemaksuvabastust. Kohalike maksuhaldurite jaoks tähendab riiklike rahandusministeeriumidega konkreetsete juhtumite üle konsulteerimine kõrgeid halduskulusid. Kõik rahandusministeeriumid eraldavad sellise koordineerimise jaoks märkimisväärseid vahendeid. Paljudel juhtudel on määruses sätestatud selge lahendus ning maksuhalduritel on võimalik kindlustus- ja finantsteenused käibemaksust korrektselt vabastada ilma täiendava halduskoormuseta. Siiani on ettevõtjad pidanud sageli konsulteerima sõltumatute finantskonsultantidega ning kontrollima koormavate ja pikaajaliste läbirääkimiste teel riiklikest rahandusministeeriumidest, kas teatav teenus kuulub käibemaksuga maksustamisele või oli see käibemaksust vabastatud. Paljudel juhtudel sätestatakse määruses selge lahendus ning ettevõtjatel on võimalik kindlustus- ja finantsteenused käibemaksust korrektselt vabastada ilma täiendava halduskoormuseta. Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) kindlustus- ja finantsteenuseid käsitleva osa rakenduseeskirjad EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi,[1] eriti selle artiklit 397, võttes arvesse komisjoni ettepanekut[2] ning arvestades järgmist: (1) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivis 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi)[3] sätestatud kehtivad finants- ja kindlustusteenuste käibemaksuvabastust reguleerivad eeskirjad on aegunud ja on põhjustanud ebaühtlast kohaldamist ja rakendamist. Eeskirjade keerukus ja haldustavade erinevused tekitavad ettevõtjate ja maksuhaldurite jaoks õiguslikku ebakindlust. See ebakindlus on põhjustanud arvukalt kohtuvaidlusi ja tõstnud halduskoormust. Seepärast on vajalik täpsustada, milliste kindlustus- ja finantsteenuste suhtes maksuvabastust kohaldatakse. See parandab õiguskindlust ning vähendab ettevõtjate ja maksuhaldurite halduskoormust. (2) Direktiivi 2006/112/EÜ on muudetud direktiiviga 20XX/XXX/EÜ kindlustus- ja finantsteenuste osas, et võtta arvesse finantsteenuste turul toimunud arenguid. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135 lõike 1 punktide a–g ja artikli 135a ühetaolise kohaldamise tagamiseks ja ühetaolise arusaama loomiseks selle kohta, kas teatava teenuse osutamine on nende sätete kohaselt maksust vabastatud, tuleb selgelt väljendada, milliseid teenuseid kõnealuse direktiivi artikli 135 lõike 1 punktides a–g nimetatud kategooriad hõlmavad ja milliseid mitte. (3) Vastuseks konkreetsetele kohaldamist käsitlevatele küsimustele on asjakohane kehtestada eeskirjad, et nende probleemide käsitlemine kogu ühenduses oleks ühetaoline. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135 lõike 1 punktides a–g ja lõikes 1a sisalduvaid teenuseid tuleks selgitada. Tulenevalt finantsteenuste turgude keerukusest ja pidevast uute toodete arendamisest ei tohiks tegemist olla lõpliku loeteluga teenustest, mille suhtes kohaldatakse või ei kohaldata käibemaksuvabastust. (4) Selgusetus valitseb ka selles osas, kuidas tuleks käibemaksuga maksustada kindlustus- või finantsteenuse lahutamatud koostisosad, kui on tegemist selge tervikuga. Seetõttu tuleks täpsustada, millistel teenustel esinevad asjaomase maksust vabastatud teenuse eri- ja põhitunnused ja millistel neid ei esine. Euroopa Kohtu kohtupraktikast tulenevatest kriteeriumidest lähtudes tuleks võtta arvesse, kas kõnealused teenused muudavad maksust vabastatud tehingu osaliste finants- või õiguslikku seisundit või on tegemist üksnes materiaalsete või tehniliste abivahenditega. (5) Vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele on kehtiva käibemaksusüsteemi ühetaolisema kohaldamise tagamiseks vajalik ja asjakohane kehtestada direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135 lõike 1 punktide a–g ja lõike 1a ning artikli 135a rakendamise eeskirjad. Käesolevas määruses on piirdutud eesmärkide saavutamiseks vajalike meetmetega vastavalt asutamislepingu artikli 5 kolmandale lõigule. (6) On asjakohane ja vajalik, et direktiivi 20XX/XXX/EÜ ja käesolevat määrust kohaldatakse alates samast kuupäevast, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I peatükk Sisu Artikkel 1 Käesoleva määrusega kehtestatakse direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135 lõike 1 punktide a–g ja lõike 1a ning artikli 135a rakendusmeetmed. II peatükk Maksust vabastatud kindlustus- ja finantsteenused Artikkel 2 Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 1 sätestatud mõiste „kindlustus ja edasikindlustus” hõlmab vähemalt järgmisi teenuseid: 1) elukindlustus (individuaalse ja rühma kindlustuslepingu alusel), pensionikindlustus ja annuiteet, mille puhul kindlustus, pension või annuiteet katab surmajuhtumi riski ja üleelamisriski, sealhulgas surmaga lõppevate haiguste diagnoos, kriitiliste haiguste diagnoos, halvast tervisest põhjustatud invaliidsus, püsiv invaliidsus, surm õnnetusjuhtumi läbi ja pikaajaline hooldus; 2) haigusest põhjustatud invaliidsuse kindlustus ja töötuskindlustus; 3) tervisekindlustus; 4) riskikindlustus muu hulgas tulekahju, üleujutuse, loodusõnnetuste, õnnetuste, seadmete purunemise, kuritegevuse ja terrorismi vastu; 5) vastutuskindlustus; 6) finantskahjude kindlustus; 7) retrotsessioon, kaaskindlustus ja kindlustuse või edasikindlustuse ühendamine. Artikkel 3 1. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 2 sätestatud mõiste „krediidi andmine” hõlmab vähemalt järgmiste teenuste osutamist: a) sündikaatlaenud ja muud laenud, sealhulgas laenud, mida antakse osana rahastamisest seoses kaupade müügi või teenuste osutamisega, kui rahastamine ei ole tasu lahutamatu osa; b) kinnisvaratagatisega laenud, sealhulgas hüpoteegiga laenud; c) vallasvaratagatisega laenud, sealhulgas pantimine; d) krediidikokkulepped, mille kohaselt on isikul õigus võõrandada vahendeid teatava summa ulatuses. 2. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 2 sätestatud mõiste „krediidi andmine” ei hõlma järgmiste teenuste osutamist: a) kokkulepped, millega võimaldatakse kaupade või teenuste eest tasuda järelmaksuga või antakse pikk maksetähtaeg; b) krediidi andmine seoses järelmaksu ja liisinguga, kui tasu krediidi eest on järelmaksu või liisingu tasu lahutamatu osa; c) teenused seoses deebet- ja ettemaksekaartidega. Artikkel 4 1. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 3 sätestatud mõiste „laenude tagamine” hõlmab vähemalt järgmiste teenuste osutamist: a) krediidiriski ülekandetehingud; b) tollitagatised. 2. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 3 sätestatud mõiste „laenude tagamine” ei hõlma järgmiste teenuste osutamist: a) garantii andmine vigaste kaupade parandamiseks ja asendamiseks; b) tagatisena kasutatavate varade üleandmine võla katteks, mis ei tulene krediidi andmisest; c) garantiide andmine tagatisena mis tahes rendivõlgade katteks või rendimaksete tasumata jätmisest tulenevad maksed; d) ekspordikrediidi garantiide andmine; e) mitterahalistest tehingutest tulenevate kohustuste võtmine. Artikkel 5 1. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 4 sätestatud mõiste „finantshoius” hõlmab vähemalt järgmisi teenuseid: a) nõudehoiused (nõudmiseni hoiused); b) kogumishoiused; c) tähtajalised hoiused; d) hoiusesertifikaadid; e) võlakirjad; f) tagatud annuiteedi või pensionile minekul saadava rahasumma vastu tehtud hoiused, sealhulgas hoiustamine kogumispensioni skeemidesse; g) kindlustusmatemaatikal põhineva kapitaliseerimistegevuse võlakirjad; h) pensionikindlustus ja annuiteet, kui surmajuhtumi riski ja üleelamisriski kindlustus on üksnes lisateenus. 2. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 4 sätestatud mõiste „finantshoius” ei hõlma järgmisi teenuseid: a) kollektsiooniesemete või õiguseid, nõudeid või omandiõigust tõestavate dokumentide vastutav hoid; b) hoiulaegaste ning turvatud ruumide ja kohtade rentimine. Artikkel 6 Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 5 sätestatud mõiste „konto teenindamine” hõlmab vähemalt järgmisi teenuseid: 1) hoiukontode teenindamine; 2) arvelduskontode teenindamine; 3) raha hoiustamine pangakontol, ülekannete tegemine ja raha pangakontolt väljavõtmine, sealhulgas elektrooniline; 4) konkreetse kontoga seotud pangatšekiteenused; 5) püsikorraldused; 6) otsekorraldused; 7) Interneti- ja telefonipanga juurdepääs ja kasutamine; 8) konkreetse kontoga seotud deebet- ja kiipkaarditeenused; 9) rahaliste vahendite kontrollimine ja ülekanded rahandusettevõtjate vahel; 10) rahaliste vahendite kandmine konkreetselt kontolt muudele rahavahenditele, näiteks telefonikaartidele, mobiiltelefoni kõnekaartidele ning teistele kaupade ja teenuste eest tasumise vahenditele; 11) konkreetse kontoga seotud raha sorteerimine ja lugemine; 12) laenuvõimaluste korraldamine. Artikkel 7 Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 6 sätestatud mõiste „valuutavahetus” ei hõlma järgmisi tehinguid: 1) tehingud, mis on seotud kollektsiooniesemetega, näiteks käibel mitteolevate kuld-, hõbe- või muust metallist müntide ning pangatähtedega või müntidega, millel on numismaatiline väärtus; 2) ametlikku kurssi mitteomavate valuutade vahetamine. Artikkel 8 1. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135 lõike 1 punktis d sätestatud „sularaha väljastamine” hõlmab vähemalt järgmisi teenuseid: a) sularaha väljaandmine käsitsi või automaatselt; b) reisitšekiteenused; c) konkreetse kontoga mitteseotud pangatšekiteenused; d) akreditiivid; e) sama valuuta pangatähtede ja müntide vahetus. 2. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135 lõike 1 punktis d sätestatud „sularaha väljastamine” ei hõlma järgmisi tehinguid: a) tehingud, mis on seotud kollektsiooniesemetega, näiteks käibel mitteolevate kuld-, hõbe- või muust metallist müntide ning pangatähtedega või müntidega, millel on numismaatiline väärtus; b) ametlikku kurssi mitteomavate valuutade väljaandmine. Artikkel 9 Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 8 sätestatud mõiste „väärtpaberiteenuste osutamine” hõlmab vähemalt järgmiste teenuste osutamist: 1) omandiväärtpaberid, sealhulgas aktsiad; 2) võla tagasimaksmise lubadusega dokumendid, sealhulgas võlakirjad ja äriühingute võlakirjad, lihtvekslid, eurodes vääringustatud võlakirjad ja muud kaubeldavad kommertspaberid; 3) segaväärtpaberid, sealhulgas eelisaktsiad, aktsiate ostutähed, konverteeritavad vahendid võlakirjade või eelisaktsiate näol, mida on võimalik vahetada emitendist äriühingu lihtaktsiate vastu; 4) dokumendid, mis tõestavad ühisinvesteerimisettevõtjate osakute omamist näiteks avatud ja suletud fondides, börsil kaubeldavates fondides, investeerimis- ja pensionifondides, riskifondides ja kinnisvarafondides. III peatükk Maksust vabastatud vahendus- ja haldusteenused Artikkel 10 1. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõike 9 tegevuse puhul on ilmselt tegemist vahendustoiminguga, kui esineb vähemalt üks järgmistest asjaoludest: a) vahendajal on õigus maksust vabastatud kindlustus- või finantsteenuse osutajale või kliendile kohustusi kehtestada; b) tegevusega võib maksust vabastatud kindlustus- või finantsteenuse poolte jaoks kaasneda õiguste ja kohustuste algus, jätkamine, muutmine või lõppemine; c) tegevus koosneb maksust vabastatud kindlustus- või finantsteenuse alasest professionaalsest nõustamisest. 2. Kui muudes lõikes 1 nimetamata olukordades on teenus niimoodi standarditud, et seda on võimalik osutada eelnevate juhiste põhjal, ei ole tegemist ilmse vahendustoiminguga direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõike 9 tähenduses. Artikkel 11 1. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 9 sätestatud mõiste „kindlustus- ja finantstehingute vahendamine” hõlmab vähemalt järgmisi teenuseid: a) toote tingimuste läbirääkimist sisaldavate teenuste osutamine; b) väärtpaberite ja hüpoteekide vahendus. 2. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 9 sätestatud mõiste „kindlustus- ja finantstehingute vahendamine” ei hõlma järgmisi teenuseid: a) kõnekeskuste pakutavad tavateenused; b) tootemargi hosting, veebihosting, muud veebiteenused või hostingteenused; c) reklaam ja muud teavitustegevused. Artikkel 12 1. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 11 sätestatud mõiste „investeerimisfondide haldamine” hõlmab vähemalt järgmisi teenuseid: a) strateegiline ja taktikaline varahaldus ja investeerimine väärtpaberitesse, sealhulgas valuutahaldus ja riskide maandamine; b) operatiivne varahaldus, sealhulgas aktsiate valimine, otsuste tegemine ja täideviimine, investeeringute ostmise ja müümise otsused, kauplejate tasaarveldused, kauplemiseelne maaklerite koostöö, tehingute haldamine ja kontroll ning kauplemisjärgne maaklerite ja kontohalduri koostöö; c) tagatise pakkumine, sealhulgas riskimaandamisportfelli kasutamine; d) aktsiate või osakute haldamine, sealhulgas jaotamine ja fondivalitsejate koostöö; e) aktsiate ja võlakirjade laenude korraldamine ja töötlemine; f) fondikorralduste töötlemine, sealhulgas automaatne töötlemine; g) turu- ja ettevõtteanalüüsid; h) tulemuste hindamine, sealhulgas investeerimistulemuste aruannete ja tootlikkuse analüüside esitamine; i) hinnangute andmine, maksude tagastusnõuded ja haldamisega seotud teave ja varade puhasväärtuse arvutamine; j) depooteenus, tagatise vastutav hoid ja kontrollimine; k) fondi järelevalve depoopangas; l) laekumiste maksmine klientidele ja volituse alusel hääletamine; 2. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikes 11 sätestatud mõiste „investeerimisfondide haldamine” ei hõlma järgmisi teenuseid: a) fondi välisauditid, turundus ja fondi üldkulude haldamine; b) süsteemide arendamine, näiteks uue tehnoloogia kavandamine ja rakendamine, olemasolevate süsteemide oluline täiustamine ja süsteemihooldus; c) õigusnormide täitmisega seotud kulud. IV peatükk Teenused, millel esinevad maksust vabastatud teenuse eri- ja põhitunnused Artikkel 13 1. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135 lõike 1a tähenduses on vähemalt järgmistel teenustel maksust vabastatud teenuse eri- ja põhitunnused: a) portfellihaldus; b) maksust vabastatud kindlustus- või finantsteenuse kliendi omandiõigust tõestavate lepingute ja tõendite väljastamine; c) maksust vabastatud kindlustus- või finantsteenusega seotud lepingute loovutamine, uuendamine, muutmine ja tühistamine; d) krediidireitingu teenused, sealhulgas kindlustus- või finantsteenuste osutaja või kliendi krediidivõime hindamine; e) finantstagatise hindamine. 2. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135 lõike 1a tähenduses ei ole järgmistel teenustel maksust vabastatud teenuse eri- ja põhitunnuseid: a) vastutav hoid; b) haldustoimingud; c) võlgade sissenõudmine; d) õigusteenused, raamatupidamine, auditeerimine ja arvepidamine; e) õigusnormide täitmisega seotud kulud; f) isikusamasuse kontrollimine, rahapesu- ja pettusevastased kontrollid; g) andmete kogumise teenused pangatähtede ja müntide ringlussevõtuks; h) turundus, uuringud, uute toodete või võimaluste leidmine ja arendamine; i) tarkvara tarnimine ja -arendus; j) hoiulaegaste ja muude turvatud ruumide rentimine; k) kaupade ja teenuste vastuvõtmise õigust või võimalust tagavad teenused. Artikkel 14 1. Vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikele 1 on järgmistel teenustel „kindlustuse ja edasikindlustuse” eri- ja põhitunnused: a) riski ülevõtmine; b) riskide maandamine ja investeeringute haldamine; c) kahjukäsitlus; d) mittekaubeldavate kindlustuse tuletisväärtpaberite emiteerimine. 2. Kahjude hindamist ei käsitata teenusena, millel on „kindlustuse ja edasikindlustuse” eri- ja põhitunnused vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikele 1. Artikkel 15 Vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikele 2 on järgmistel teenustel „krediidi andmise” eri- ja põhitunnused: 1) krediidiriskide ja krediidikahju mõõtmine, prognoosimine ja kontrollimine, sealhulgas krediidistrateegiad; 2) krediidi garanteerimine; 3) arvestusregistrite pidamine, krediidi eest tasutavate maksete korraldamine ja jälgimine; 4) krediidi tuletisväärtpaberite emiteerimine; 5) mitterahalise tagatise hindamine. Artikkel 16 1. Vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikele 3 on järgmistel teenustel „laenude tagamise” eri- ja põhitunnused: a) laenu tagatise korraldamine ja jälgimine; b) krediidi tagamise tuletisväärtpaberid. 2. Hüpoteegikohustuste täitmatajätmisel tagasi nõutud vara müügil ei ole „laenude tagamise” eri- ja põhitunnuseid vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikele 3. Artikkel 17 Vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikele 4 on järgmistel teenustel „finantshoiuse” eri- ja põhitunnused: 1) raha sorteerimine ja lugemine hoiustamise eesmärgil; 2) hoiuste saldo teatamine ja intressi arvutamine, kontoväljavõtete tegemine ja kohustustest ülevaadete andmine; 3) kogumispensioni skeemide lõpetamisega seotud maksu ja tasude arvutamine; 4) kontode eelarve koostamine, sealhulgas majandusliku teostatavuse uuringud klientide nõuete hindamiseks; 5) hoiusertifikaatide vastutav hoid; 6) raha automaatne hoiuks vastuvõtmine; 7) hoiuse tuletisväärtpaberite emiteerimine. Artikkel 18 1. Vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikele 5 on järgmistel teenustel „konto teenindamise” eri- ja põhitunnused: a) operaatoritevahelised tehingud vahendite ülekandmiseks rahakontode vahel ja tehingu kliiring; b) kontoga seotud maksekaartide või maksesüsteemide liikmelisus, nendega ühinemine või nende teenuse tellimine; c) turvatunnustega kontrolliteenused rahakontodevaheliste ülekannete korrektseks töötlemiseks; d) kliendiraportite ja kauplemisraportite väljastamine; e) maksete kinnitamine; f) konkreetse kontoga seotud pangatšekiraamatu väljastamine. 2. Vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikele 5 ei ole järgmistel teenustel „konto teenindamise” eri- ja põhitunnused: a) pangatšekiraamatute trükkimine trükikojas; b) tühjade kaartide tarnimine; c) veebihosting; d) kaardimaksete töötlemiseks vajalike terminaalide ja muude seadmete rentimine. Artikkel 19 1. Vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135 lõike 1 punktile d on järgmistel teenustel „valuutavahetuse” või „sularaha väljastamise” eri- ja põhitunnused: a) kliendiraportite ja kauplemisraportite koostamine pangatähtede ja müntide vahetuseks ja väljastamiseks; b) muude finantseerimisasutuste sularahaautomaaditeenuste kasutamine; c) spot-tehingute, forward-tehingute, futuuride, swap-tehingute, valuutaoptsioonide ja forexite emiteerimine; d) valuuta tuletisväärtpaberite emiteerimine. 2. Vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135 lõike 1 punktile d ei ole järgmistel teenustel „valuutavahetuse” või „sularaha väljastamise” eri- ja põhitunnused: a) raha vastutav hoid ja hoiustamine; b) kuller- ja konvoiteenused; c) valuutakursside avaldamine; d) sularahaautomaatide paigaldamine. Artikkel 20 Vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135a lõikele 8 on järgmistel teenustel „väärtpaberiteenuste osutamise” eri- ja põhitunnused: väärtpaberite optsioonide, futuuride ja forward-lepingute emiteerimine; 1) väärtpaberite optsioonide, futuuride ja forward-lepingute emiteerimine; 2) väärtpaberite ja võlakohustuste saldo vahetuslepingute ning muude väärtpaberite kogutulu vahetustehingute emiteerimine; 3) kaubeldavate tuletisinstrumentide emiteerimine, sealhulgas intressimäära vahetuslepingud; 4) väärtpaberite tulemuste mõõtmine, hindamine, prognoosimine ja kontroll; 5) tehingute korraldamine ja jälgimine tagatislepingu alusel, sealhulgas võimalik hääleõigus. V Peatükk Lõppsätted Artikkel 21 Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas . Määrust kohaldatakse alates … [direktiivi ülevõtmise kuupäev + 1] Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, […] Nõukogu nimel eesistuja [1] ELT L 347, 11.12.2006, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 20XX/XXX/EÜ (ELT XXX). [2] ELT C […], […], lk […]. [3] ELT L 347, 11.12.2006, lk 1.