Mõõdetud/arvutatud näitajad Organisatsioon Viide/pealkiri Märkused

SEC – ventileerimise erienergiatarve eluaseme või hoone köetava põrandapinna ruutmeetri kohta [kWh/(m2.a)] Euroopa Komisjon Komisjoni määruse (EL) nr 1253/2014 VIII lisa Komisjoni määruse (EL) nr 1254/2014 VIII lisa Puuduvad erienergiatarvet kirjeldavad standardid, kuid valem on toodud määrustes nr 1253/2014 ja 1254/2014.

Erivõimsus (SPI) CEN (Euroopa Standardikomitee) EN 13142 ja seeria EN 13141 toote liigi järgi SPI arvutamist on kirjeldatud standardis EN 13142: 2013 sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmete puhul ja mõõdetud väärtuste katsemeetodit on kirjeldatud seadme liigiga seotud seerias EN 13141. Ühesuunaliste ventilatsiooniseadmete puhul saab kasutada sama määratlust ja meetodit. Ent seda tuleb mõõta ja arvutada määruses 1253/2014 kirjeldatud etalonvooluhulga ja -rõhu järgi. Määruse 1253/2014 I lisa punktis 13 on erivõimsuse (SPI) väljendusühik W/m3/h ja määruse 1253/2014 VIII lisas kw/m3/h. Teabenõudena tuleb SPI esitada W/m3/h-na. SECi arvutamiseks peab SPI olema kW/m3/h.

Efektiivne (kogu)võimsus CEN Toote liigile vastav seeria EN 13141, mida on täiendatud standardiga EN ISO 5801 EN 13141-7 ja 13141-6 viitavad standardile EN 13141-4 (6.1), mis viitab standardile EN ISO 5801 (10. peatükk, võimsus). Standardites on kasutatud mõistet „võimsus“ või „koguvõimsus“, mitte „efektiivne võimsus“, nagu on määruses 1253/2014. Standardis EN 13141-8 puudub meetodi kirjeldus või viide ja puuduvad mõõtemääramatuse nõuded. Sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmed: Tuleb mõõta summeeritult nii ventilaatorite kui ka juhtseadme puhul. Selle hulka tuleb arvestada lisaseadmete elektritarbimine, nt pöörleva soojustagastiga sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmed sisaldavad ka rootormootorit.

Välisrõhu koguvahe CEN Toote liigile vastav seeria EN 13141, mida on täiendatud standardiga EN ISO 5801 Kanalitega seadmete puhul tuleb seda mõõta ühendatud kanalites, et tarbijad saaksid püsivad rõhu ja vooluhulga väärtused. Välisrõhu koguvahe on määruse 1253/2014 kohaselt kanalitega elamuventilatsiooniseadmete puhul staatilise rõhu vahe ja kanalita elamuventilatsiooniseadmete puhul kogurõhu vahe sisendi ja väljundi vahel, sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmete puhul mõlemad õhuvoolud (kui need pole võrdsed, viidake sissepuhkele). Seda, millisesse ühendusse rõhk edastatakse, ei ole määruses 1253/2014 kirjeldatud. Jaotus on valikuline, kuid kanalitega elamuventilatsiooniseadmete puhul on seeria EN 13141 kohaselt soovitatav jaotus 1/3 välisrõhu koguvahest väljaspool (väljatõmbe ja välisõhu pool) ning 2/3 välisrõhu koguvahest hoone poolel (väljatõmbe ja sissepuhke pool). Täpsemat kirjeldust vt selle dokumendi 3. peatükist ja DTI dokumendist „Transitional method for determination of internal specific fan power of ventilation units, SFPint“ („Ventilatsiooniseadmete sisemise erivõimsuse (SFPint) määramise ajutine meetod“) (2) Sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmed Katset on kirjeldatud standardis EN 13141-7 (6.2.2), milles nähakse ette, et katse tuleb teha kõigis neljas kanalis. EN 13141-7 viitab standardile EN 13141-4 (5.2.2), milles on määratletud kanalite paigaldamine. Ühesuunalised ventilatsiooniseadmed (väljatõmme) Pole kirjeldatud standardis EN 13141-6. Kasutage standardit EN ISO 5801 või EN 13141-4. Sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmed (kanalita, ühe ruumi jaoks) Üldine kirjeldus standardis EN 13141-8, jaotis 5.2.3 (ja lisa A), mis viitab standarditele EN 13141-4 ja EN ISO 5801. Ühesuunalised ventilatsiooniseadmed (sissepuhkesüsteemid) Katset on kirjeldatud standardis EN 13141-11 (6), mis viitab standarditele EN 13141-4 ja EN ISO 5801. Kõigis standardites ei ole kirjeldatud kanalis (mõõtmiskanalid)/kambris rõhu mõõtmise viisi ja lubatud kõrvalekallet. See peab olema projekteeritud ja katsetatud standardi EN ISO 5801 kohaselt.

Etalonvooluhulk CEN Toote liigile vastav seeria EN 13141, mida on täiendatud standardiga EN ISO 5801 Standardites ei kirjeldata etalon- ega suurimat vooluhulka ja rõhku. Samuti ei kirjeldata seal seda, kuidas neid määruse 1253/2014 kohaselt saavutada. Standardites kirjeldatakse üksnes seda, kuidas mõõta vooluhulka vastavalt üksikute seadmete disainile (v.a vooluhulka käsitlev standard EN 13141-8 ja rõhku käsitlev standard EN 13141-11). Vt selle dokumendi 3. peatükis kirjeldust selle kohta, kuidas deklareerida etalonvooluhulka kanalitega seadmete puhul. Samuti on täpsustatud meetodit juhuks, kui seade ei suuda saavutada rõhku 100 Pa, aga suudab saavutada 50 Pa. Etalonvooluhulk ei saa olla suurem kui suurim vooluhulk. Sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmed Katsetingimusi on kirjeldatud standardis EN 13141-7 (6.2.2). EN 13141-7 viitab standardile EN 13141-4 (5.2.2), milles on määratletud kanalite paigaldamine. Sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmete puhul; kui katse tehakse numbrilise tasakaalustamata õhuvooluga sissepuhke poolel (SUP-SIDE) seoses väljatõmbe poolega (EHA-SIDE), tuleks see ära märkida katsearuandes. Sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmete korral määratakse vooluhulk sissepuhkeavas. Ühesuunalised ventilatsiooniseadmed (väljatõmme) Üldiselt on katsetingimusi kirjeldatud standardis EN 13141-4/6. EN 13141-6 viitab õhuvoolu mõõtmistele standardi ISO 5221 kohaselt (mis on alates 1984. aastast tühistatud). Selle asemel saab kasutada standardit EN ISO 5801. Ühesuunalised ja sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmed (kanalita, ühe ruumi jaoks) Üldkirjeldus standardis EN 13141-8 (3.1.9). Meetod kooskõlas standardi EN 13141-4 jaotisega 5.2.3 ja standardiga EN ISO 5801. Ühesuunalised ventilatsiooniseadmed (sissepuhkesüsteemid) Katset on kirjeldatud standardis EN 13141-11 (3.6). Meetodi kirjeldus (6) viitab standarditele EN 13141-4 ja EN ISO 5801.

Rõhu-vooluhulga kõver CEN EN 13141-4 EN 13141-7, mida on täiendatud standardiga: EN ISO 5801 EN 13141-7 viitab sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmetele, kuid meetodit võib kasutada ka muude toodete puhul. EN ISO 5801 viitab ventilaatoritele, kuid meetodit võib kasutada ka muude toodete puhul.

Suurim vooluhulk CEN Toote liigile vastav seeria EN 13141, mida on täiendatud standardiga EN ISO 5801 Kõikide toodete puhul vt etalonvooluhulka

Temperatuuri suhtarv, ηt CEN EN 13141-7 ja EN ISO 5801 EN 13141-8 ja EN ISO 5801 Temperatuuri suhtarvu saab tavaliselt mõõta vastavalt standarditele EN 308 või EN 13141-7, EN 13141-8 ja ISO 16494 võrdsete sisenevate ja väljuvate ning ilma kondensatsioonita massivoolude korral. Määruses 1253/2014 on siiski sätestatud, et sise- ja välistemperatuuri vahe on 13 K, seepärast saab kasutada üksnes standardeid EN 13414-7 ja EN 13141-8. Tuleb mõõta ventilaatori kaasabil. Sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmete korral kasutage standardit EN 13414-7. Ühte ruumi paigaldatavate sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmete korral kasutage standardit EN 13141-8. Standardi EN ISO 5801 kohaselt mõõdetud vooluhulk. Kõik muud väärtused vastavad standardile EN 13141-7 või EN 13141-8 olenevalt seadme disainist. Temperatuuri peab mõõtma seadmest väljaspool olevates mõõtepunktides, sest tuleb arvestada ventilaatori kaasabi (kanalites kanalitega seadmete korral). Kanalid/ühenduskarp seadme ja mõõtetasapinna vahel peavad/peab olema soojustatud isoleermaterjaliga, mille soojapidavus on vähemalt 1 m2 K W-1 (ligikaudu 50 mm isoleermaterjal). Standardis EN 13141-7 sätestatakse üksnes nõuded lekke kohta (puuduvad nõuded soojusbilansi jaoks) ja seda võib kasutada selles ulatuses. Soovitatakse siiski järgida standardi EN 308 nõudeid (leke 3 % ja soojusbilanss 5 %). EN 13141-8 Vahelduva soojustagastiga seadmete korral on standardi EN 13141-8 jaotises 5.4.7 toodud katsemudeli üldkirjeldus. NB! Tavaliselt eeldab see kiiret mõõteseadet. On soovitatav võtta vajalikud meetmed, et vähendada katse käigus välis- ja siseõhu segunemist. Mittekohaldatavate standarditega seotud märkused: Tavaliselt kasutatakse standardit EN 308 üksnes soojustagasti jõudluse hindamiseks, mille korral ventilaatorite panus arvatakse maha ja katse tehakse temperatuurivahega 20 K, seetõttu ei saa seda kasutada mitteelamuventilatsiooniseadmete puhul. Standardis ISO 16494 kirjeldatakse soojustagastiga õhukäitlusseadmete katsemenetlust koos väljundite ja sisendite staatilise rõhu ning ventilaatori seadetega seotud konkreetsete nõudmistega. Katsetingimused vastavad standarditele EN 14141-7 ja EN 308. See viitab standarditele EN ISO 5801, ISO 3966 ja EN ISO 5167-1 seoses õhuvoolu mõõtmismeetodiga. ISO 16494 võimaldab suurt ümbritseva keskkonna temperatuuri taluvust, mis mõjutab katsetulemusi ja pole kooskõlas standardiga EN 13141 või EN 308.

Elektrivõimsus ja efektiivne võimsus CEN EN 13141-4 ja EN 13141-7, mida on täiendatud standardiga: EN ISO 5801 EN 13141-7 (jaotis 6.5) viitab standardile EN 13141-4 (6.1), mis viitab standardile EN ISO 5801 (10. jaotis). Standardites on enamasti kasutatud mõistet „võimsus“ või „koguvõimsus“, mitte „elektrivõimsus“ või „efektiivne võimsus“, nagu on määruses 1253/2014. Sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadmed: Tuleb mõõta summeeritult nii ventilaatorite kui ka juhtseadme puhul

Müravõimsustase (LWA) CEN EN ISO 9614-2 või EN ISO 3744 või EN ISO 3746 või EN ISO 3743-1 või EN ISO 3741 või ISO 13347 või EN ISO 9614-1 või EN ISO 3745 või EN ISO 3743-2 Saab mõõta standardi EN ISO 9614-2 (heliintensiivsuse skaneerimine) või EN ISO 3744 või EN ISO 3746 (helirõhk vabas väljas) kohaselt. Katsekulude vähendamiseks eelistatakse tihti heliintensiivsuse skaneerimismeetodit. Teise võimalusena standard EN ISO 3743-1 või EN ISO 3741 helivõimsuse kohta reverberatsiooniruumis. Eri standardites kasutatud eri metodoloogiate tõttu ei saa alati tagada tulemuste korratavust ühe ja teise metodoloogia vahel.

Etalonrõhuvahe (Pa) CEN Toote liigile vastav seeria 13141, mida on täiendatud standardiga EN ISO 5801 Mõõtemeetodi ja märkuste kohta vt „Välisrõhu koguvahe“.

Suurim seadmesisese ja välimise lekke osa ning õhutagastus CEN EN 308 EN 13141-7, EN 1886 ISO 16494 Lekked Nii seadmesiseseid kui ka välimisi lekkeid saab katsetada standardite EN 308 ja EN 13141-7 kohaselt (seeria EN 13141 kehtib üksnes elamuventilatsiooniseadmete kohta). EN 308 keskendub esialgu üksnes soojustagasti osale, kuid seda saab kasutada ja tavaliselt kasutatakse ka kogu seadme katse suhtes. Standardis EN 308 mõõdetakse lekkeid vaid ühes punktis (sama nagu määruses). Standardis EN 13141-7 mõõdetakse neid kolmes punktis. Standardit EN 1886 saab kasutada üksnes välimiste lekete suhtes. Lekete ja õhutagastuse arvutamiseks kasutatav vooluhulk (standardis kirjeldatud tootja näidatud nimimassivooluhulgana) on elamuventilatsiooniseadmete puhul etalonvooluhulk ja mitteelamuventilatsiooniseadmete puhul nimivooluhulk, nagu on määratletud määruses 1253/2014. Õhutagastus Õhutagastust saab katsetada standardi EN 308 kohaselt. Tuleb näidata, mis suunas leke toimub. Tuleks vältida lekkeid mustast õhust puhtasse õhku (väljatõmbepoolelt sissepuhkepoolele). Väikeste vooluhulkade korral läheb läbipuhumistsoonis puhastamiseks rohkem aega ja rootori pöörete arvu tuleb vähendada. See avaldab olulist mõju leketele ja seda tuleb arvesse võtta. Lisakirjeldus seoses leketega: Lekkekatset on lisaks selgitatud määruse 1253/2014 V lisas (mitteelamuventilatsiooniseadmed), kus on kirjeldatud, et katse ja arvutuse võib teha survestamiskatse (määratlustes sätestatud rõhu järgi) või märgistusgaasi meetodil tootja deklareeritud süsteemi rõhu juures, kuigi seda pole määratlustes (kooskõlas määratlustega) selgitatud. Tootja deklareeritud väärtus on kindlaksmääratud lekke osa, mida on täiendatud kasutatud standardit käsitleva teabega. Katse saab teha määratlustes määratud rõhu järgi staatilise rõhu katsena, kus rõhku peetakse sissepuhke-väljatõmbe-ventilatsiooniseadme ühel poolel (või sees/väljas seoses välimise lekkega) kasutatud positiivseks/negatiivseks rõhuks, või dünaamilise katsena (nt väljatõmbeõhu ülekandesuhe (EATR)), kus katserõhk on etalon-/nimikonfiguratsioonist (välimine rõhk) tulenev tegelik rõhuvahe seadme sees. Märgistusgaasi meetodit on nimetatud lekkekatset käsitlevas standardis EN 308, kuid katse tegemist ei ole kirjeldatud. Märgistusgaasi meetodit on kirjeldatud standardites ISO 16494, EN 13141-7 ja prEN 16798-3.

Segunemisosa CEN EN 13141-8 Standardis EN 13141-8 (5.2.2.1) kirjeldatakse seadmesisese lekke ning sise- ja välisosa segunemise katset ja arvutust. On soovitatav teha mõõtmist isotermselt, et katsetusaega vähendada, ja mõju ei ole oluline. Nii sissepuhke- kui ka väljatõmbeõhu segunemise väärtused tuleb avaldada. Kombineeritud sissepuhke ja väljatõmbega vahelduva seadme segunemise osa pole võimalik määrata ilma katseruumi saastumiseta ning seetõttu ei avaldata seda liiki seadmete segunemise osa enne, kui standardite parandusega on välja töötatud kehtiv meetod.

Õhuvoolu tundlikkus rõhumuutuste suhtes CEN EN 13141-8 lisa A ja jaotis 5.2.3 Saab kasutada standardit EN 13141-8.