[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 30.11.2006

KOM(2006) 742 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE

vastavalt nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ artikli 19 lõikele 1 (eraviisilised lõbulennud)

1. SISSEJUHATUS

Vastavalt nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ (millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik),[1] (edaspidi „energiamaksustamise direktiiv” või „direktiiv”) artikli 19 lõikele 1 võib nõukogu lisaks direktiivi, eriti selle artiklite 5, 15 ja 17 sätetele komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt lubada liikmesriigil teatavatel poliitilistel kaalutlustel kehtestada täiendava maksuvabastuse või -vähenduse.

Komisjon vaatab esitatud taotlused läbi. Pärast seda teeb komisjon nõukogule ettepaneku või teatab nõukogule põhjused, miks ta ei ole teinud ettepanekut anda luba kõnealuse meetme rakendamiseks.

2006. aasta lõpus kehtivuse kaotavate energiamaksustamise direktiivi erandite läbivaatamise laiemas raamistikus taotlesid Prantsusmaa, Portugal, Ühendkuningriik, Malta ja Rootsi luba kohaldada alates 2007. aastast energiamaksustamise direktiivi sätete suhtes erandit seoses kütusega, mida kasutatakse eraviisiliste lõbulendude jaoks, st selliseks lennuliikluseks, mida ei hõlma energiamaksustamise direktiivi artikli 14 lõike 1 punktis b sätestatud kohustuslik maksuvabastus. Kõnealused kirjad registreeriti maksunduse ja tolliliidu peadirektoraadis.[2]

Käesoleva teatise eesmärk on teatada nõukogule põhjused, miks komisjon ei ole teinud ettepanekut sellist luba anda.

2. TAOTLUSE KOKKUVÕTE

2.1. Prantsusmaa taotlus

Prantsusmaa soovib kohaldada eraviisiliste lõbulendude jaoks kasutatava kütuse suhtes täielikku maksuvabastust. Meetme eesmärk on korvata negatiivset mõju, mida hinnatõus sektorile avaldab, ja teiselt poolt säilitada siseriiklik territooriumi korraldamise poliitika, millega välditakse ettevõtete koondumist Pariisi piirkonna ümbrusesse.

Taotluses nähakse ette, et erandi kehtivusaeg lõpeb 31. detsembril 2012.

2.2. Portugali taotlus

Portugal soovib kohaldada eraviisiliste lõbulendude jaoks kasutatava kütuse suhtes täielikku maksuvabastust. Meetme eesmärk on vältida halduskoormust, mida tekitab tavapärasele maksustamisviisile üleminekuga seotud keerulise kontrollsüsteemi rakendamise vajadus.

Taotluses nähakse ette, et erandi kehtivusaeg lõpeb 31. detsembril 2012.

2.3. Ühendkuningriigi taotlus

Ühendkuningriik soovib kohaldada eraviisiliste lõbulendude jaoks kasutatava kütuse suhtes aktsiisimaksuvabastust. Eraviisiline reaktiivkütuse kasutamine soovitakse maksudest täielikult vabastada ning lennukibensiini maksustada vähendatud maksumääraga, mis moodustab poole pliibensiini maksumäärast.

Ühendkuningriik on arvamusel, et üleminek tavapärasele maksustamisviisile annaks erandi kehtivusaja lõpuga seotud kulude ja muude tagajärgedega võrreldes minimaalset kasu. Seepärast on meetme põhieesmärk üleminekukulude vältimine.

Eelkõige toob Ühendkuningriik esile nõuetele vastavusega seotud kulud lennukikütuste tarnijatele ja tööstusharule ning rõhutab erandi kehtivusaja lõpuga seotud halduskulusid ja jõustamisraskusi valitsuse jaoks. Lisaks sellele selgitab Ühendkuningriik negatiivset mõju nii eraviisiliste lõbulendude sektorile kui ka paljudele sellega seotud väikeettevõtetele. Peale selle suurendaks see väljaõppekulusid, mille tulemusel saaks hoogu suundumus koolitada piloote Ameerika Ühendriikides. Samuti võivad erandi kaotamisega kaasneda ohutusega seotud probleemid, kui kasutajatel tekib kiusatus kasutada lennukibensiini asemel pliivaba bensiini. Teiselt poolt osutab Ühendkuningriik sellele, et üldise maksustamisviisi kehtestamine ei too kaasa sissetulekute olulist suurenemist ning süsinikuheitmete vähenemise osas toob see vaid vähest kasu.

Taotluses nähakse ette, et erandi kehtivusaeg lõpeb 31. detsembril 2011.

2.4. Malta taotlus

Malta soovib kohaldada eraviisiliste lõbulendude jaoks kasutatava reaktiivkütuse ja lennukibensiini suhtes täielikku maksuvabastust riigist välja suunduvate lendude puhul.

Meetme eesmärk on edendada sektori ja eriturismi levikuga seotud teenuste arengut. Malta sõnul vähendab tema suhtelist eelist selles valdkonnas tugev konkurents väljaspool Euroopat asuvate ettevõtjate poolt, kelle suhtes ei kehti ühenduse aktsiisialased õigusaktid. Lisaks sellele leiab Malta, et tema geograafilise asukoha ja meetme nõuetekohase kohaldamise tagamiseks kehtestatud range kontrolli tõttu ei kahjustaks meede siseturu nõuetekohast toimimist ega moonutaks konkurentsi.

Taotluses nähakse ette, et erandi kehtivusaeg lõpeb 31. detsembril 2012.

2.5. Rootsi taotlus

Rootsi soovib kohaldada eraviisiliste lõbulendude jaoks kasutatava reaktiivkütuse ja lennukibensiini suhtes täielikku maksuvabastust.

Rootsi viitab oma suurele territooriumile ja eelkõige põhja pool asuvatele suurtele hõredalt asustatud aladele ning leiab, et kõigi Rootsi piirkondade arenguvõimaluste säilitamiseks ja nende osalemiseks majanduskasvus on hästitoimivad transpordivahendid ja infrastruktuur üliolulised. Sageli on vahemaad vajalike ametiasutusteni pikad, eriti Põhja-Rootsi sisemaal.

Lisaks sellele leiab Rootsi, et eraviisilise lendamise jaoks kasutatava lennukikütuse vabastamine maksudest muudab lennuliikluse tihedamaks, mis suurendab aeronavigatsiooni alaseid teadmisi ja soodustab valmidust osaleda kodanikujärelevalves. Lisaks sellele tooks eraviisiliste lõbulendude jaoks kasutatava kütuse maksustamise haldamine Rootsi sõnul maksuorganite jaoks kaasa suure halduskoormuse. Rootsi arvamuse kohaselt muudab haldamise keeruliseks asjaolu, et ühte ja sama lennukit võidakse päeva jooksul kasutada mitu korda vaheldumisi eraviisilisel ja kaubanduslikul eesmärgil.

Taotluses nähakse ette, et erandi kehtivusaeg lõpeb 31. detsembril 2012.

3. TAOTLUSTE TAUST

Energiamaksustamise direktiivi artikli 14 lõike 1 punkti b kohaselt peavad liikmesriigid maksust vabastama energiatooted, mida tarnitakse kasutamiseks õhusõiduki kütusena, välja arvatud eraviisilisteks lõbulendudeks. Algselt jõustus see säte 1993. aastal mineraalõlide direktiivi[3] alusel. Seega ei kehtinud eraviisiliste lõbulendude[4] puhul tasulise lennutegevuse suhtes kehtestatud kohustuslik maksuvabastus (tingituna eelkõige kehtivatest rahvusvahelistest kohustustest), samuti ei kehtinud kõnealuste direktiivide alusel selle suhtes ükski vabatahtlik maksusoodustus. Selle tulemusel kehtib direktiivi kohaselt eraviisiliste lõbulendude suhtes tavapärane maksustamine vastavalt siseriiklikele maksumääradele, välja arvatud juhul, kui direktiivi artikli 18, 18a või 19 kohaselt võib kohaldada mõnda konkreetset erandit.

Ühenduse transpordi-, keskkonna- ja fiskaalpoliitika ühtlustamiseks tegi komisjon esmakordselt juba 1996. aastal[5] ettepaneku tühistada kõnealused erandid, mis praegu sisalduvad direktiivi artiklites 18 ja 18a ning II ja III lisas. Seejärel algatas komisjon 2000. aastal kõnealuste erandite järk-järgulise kaotamise, märkides, et kõnealuste erandite kehtivusaeg peaks lõppema energiamaksustamise direktiivi kavandatud jõustumisel või igal juhul hiljemalt 31. detsembril 2002.[6] Lõpuks pikendati erandeid 31. detsembrini 2006 ja liideti need hiljem energiamaksustamise direktiiviga (artikkel 18 ja II lisa), et nende järk-järguline kaotamine kulgeks sujuvalt. Ühendusega liitunud Malta puhul valiti erandite kehtivuse kaotamise tähtajaks sama kuupäev (artikkel 18a ja III lisa).

Oma 2006. aasta juuni teatises „Ülevaade nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ II ja III lisas sätestatud eranditest, mis kaotavad kehtivuse 2006. aasta lõpuks” (edaspidi „2006. aasta teatis”)[7] märkis komisjon, et kõnealuses tegevuses kasutatava kütuse soodustingimustel maksustamist, võrreldes samaväärses tegevuses (transport või vaba aja veetmine) kasutatava kütusega, ei tuleks uuendada. Samal ajal kutsus komisjon liikmesriike, kes leiavad, et erandi jätkumine on teatavatel poliitilistel kaalutulustel endiselt vajalik, esitama vastavalt direktiivi artiklile 19 taotlust, milles nad oma poliitilisi vajadusi nõuetekohaselt põhjendavad.

4. KOMISJONI HINNANG

Komisjon leiab, et Prantsusmaa, Portugal, Ühendkuningriik, Malta ja Rootsi on suurel määral üksnes korranud argumente, mida juba käsitleti 2006. aasta teatises (eelkõige suured nõuetele vastavuse tagamise kulud ja halduskulud ning erandite kehtivuse lõppemisega seotud pettuseoht).[8] Komisjoni arvamuse kohaselt ei ole need ega üksikasjalikumalt ja/või täiendavalt esitatud argumendid praegusel hetkel põhjendatud.

Kõigepealt tahaks komisjon meenutada, et nõukogul, toimides ühehäälselt EÜ asutamislepingu artiklis 93 sätestatud menetluse kohaselt, oli juba võimalus leida tasakaal ühelt poolt kõnealuses valdkonnas erandite kasuks rääkivate poliitiliste kaalutluste ja teiselt poolt ühtlustatud maksustamise kasuks rääkivate poliitiliste kaalutluste vahel. Viimased huvid on põhiliselt sätestatud direktiivi artikli 19 lõike 1 kolmandas taandes ning hõlmavad siseturu nõuetekohast toimimist ning vajadust tagada aus konkurents ja ühenduse tervishoiu-, keskkonna-, energeetika- ja transpordipoliitika toimimine.

Nagu 2006. aasta teatises mainiti, on nõukogu tahtlikult otsustanud üldise korraldusena maksustada eraviisilisi lõbulende tavapäraselt. See jäeti välja kohustuslikust maksuvabastusest energiamaksustamise direktiivi artikli 14 lõike 1 punkti c alusel ja seda ei lisatud direktiivi artiklis 15 sätestatud vabatahtlike maksuvabastuste või -vähenduste loetellu. Direktiivi 23. põhjendusest järeldub, et õhusõidukite kütus, välja arvatud eraviisilisteks lõbulendudeks kasutatav kütus, vabastati maksudest üksnes teatavatel põhjustel, mis sama põhjenduse kohaselt eraviisilisteks lõbulendude kohta ei kehti. Samas on nõukogu viidanud sellele, et viimase kasuks kehtivad erandid peaksid olema üksnes ajutised (direktiivi 30. põhjendus ning artiklid 18 ja 18a koos II ja III lisaga).

Loetletud asjaolusid arvesse võttes ei tohiks artikli 19 alusel anda luba üksnes põhjustel, mis kaasnevad paratamatult üleminekuga erandilt tavamaksustamisele. See kehtib ilmselgelt otseselt muutusest tuleneva halduskoormuse ning nõuetele vastavuse tagamise ja/või rakendamisega seotud raskuste, sealhulgas ohutusega seotud probleemide[9] kohta. Ühtlasi kehtib see ka üldiste ärialaste tagajärgede kohta (sektorile, seotud ettevõtetele, turismile või koolitustegevusele), mida kõnealuse tegevuse tavapärane maksustamine võib tingida isegi pikaajalises perspektiivis. Määratluse kohaselt ei vasta sellised üldised tagajärjed teatavate poliitiliste kaalutluste mõistele energiamaksustamise direktiivi artikli 19 tähenduses.

Eespool nimetatud alustel loa andmise vastu räägivad ka artikli 19 lõike 1 kolmandas taandes loetletud huvid ja poliitika.

Siseturu ja ausa konkurentsi seisukohast tuleb esile tõsta asjaolu, et lennunduse iseloomu tõttu oli siseturu väljakujundamiseks vajalik kehtestada ühenduse lennukikütuse ühised maksustamiseeskirjad alates aastast 1993. Kõnealused eeskirjad kehtestati ELi liikmesriikides tollal kehtivate tavade peamise ühisnimetajana ja need hõlmasid eraviisiliste lõbulendude tavapärast maksustamisviisi. Üldjuhul eeldatakse siseturu ja ausa konkurentsiga seotud huvide puhul võimalikult neutraalset maksustamist, et vältida maksupiirideta ühenduses maksudest mõjutatud käitumist.

Mitmele liikmesriigile võimaldatud erand ei mõjuta seda arutluskäiku. Sellise erandi eesmärk oli üle saada uute õigusaktide rakendamisel esinenud esialgsetest raskustest. Võttes arvesse, et eraviisiliste lõbulendude jaoks kasutatav kütus on alates 1993. aastast ühenduses põhimõtteliselt maksustav olnud ning et energiamaksustamise direktiivi artiklitega 18 ja 18a on direktiivis kehtestatud vastavale erandile seatud selge ajaline piirang, ei õigusta need üleminekuga seotud põhjused praegusel hetkel direktiivi artikli 19 alusel loa andmist.

Sel määral, mil eeldatav äritegevuse vähenemine (nagu väitsid mõned liikmesriigid, kelle suhtes on kehtestatud erand) kajastab tavapärast maksustamist kohaldavate liikmesriikide vastavaid tulusid, kinnitab see, et ausast konkurentsist lähtuvad põhjused räägivad direktiivi artikli 19 alusel loa andmise vastu, kuna see pikendaks konkurentsi moonutamist.

Taotletud luba oleks vastuolus ka ühenduse keskkonna-, energeetika- ja transpordipoliitikaga , peamiselt seetõttu, et see ei kajastaks täpselt sellise tegevuse negatiivseid väliskulusid.

Lisaks sellele on asjakohane kaaluda teatavaid konkreetsemaid argumente, mille esitasid mõned luba taotlevad liikmesriigid.

Esiteks ei saa komisjon nõustuda Malta esitatud argumentidega. On tõsi, et ühtlustatud maksustamine võib teatavatel juhtudel mõjutada konkurentsi kolmandate riikidega. Ent nõukogu on seda mõju energiamaksustamise direktiivi artiklis 14 juba arvesse võtnud. Selles osas leidis nõukogu, et senini õigustavad need asjaolud maksuvabastust tasulise lennutegevuse, kuid mitte käesolevas teatises käsitletava konkreetse valdkonna, nimelt eraviisiliste lõbulendude puhul (vt energiamaksustamise direktiivi 23. põhjendus).

Teiseks, seoses Rootsi argumendiga tema territooriumi eripära ning vajaduse kohta hästitoimivate transpordivahendite ja infrastruktuuri järele, ei leia komisjon, et õhusõidukites kasutatava kütuse maksudest vabastamine oleks sellisele argumendile õige poliitiline vastus. Üldisemalt ning viidates ka muudele Rootsi esitatud argumentidele (nt valmidusele osaleda kodanikujärelevalves) ja Prantsusmaa argumentidele regionaalarengu kohta, tahaks komisjon rõhutada, et need on seotud eelkõige piirkondliku iseloomuga siseriikliku poliitika alla kuuluvate küsimustega ja võivad liikmesriigi seisukohalt õigustada vastavat riigi toetust. Siiski saab selliseid eesmärke toetada nii laadilt kui ulatuselt palju sobivamate vahenditega nii, et ebareeglipärane vabastus ühtlustatud maksudest ei mõjutaks ühenduse eespool nimetatud huve. Sellest tulenevalt ei õigusta Prantsusmaa ja Rootsi tõstatatud üldised probleemid taotletud loa andmist.

Lõpuks ei saa komisjon nõustuda Ühendkuningriigi esitatud proportsionaalsuse argumendiga. Selle argumendi puhul võetakse artikli 18 alusel antud ajutine erand lähtepunktiks, mis on otseselt vastuolus asjaoluga, et ühenduse seadusandja, toimides kooskõlas EÜ asutamislepingu artikliga 93, on lähtepunktiks määranud tavapärase maksustamise. See paneb õigesse perspektiivi ka Ühendkuningriigi järgmise argumendi, nimelt et tavapärasele maksustamisele üleminekust saadav keskkonnaalane kasu oleks piiratud. Asjaolu, et kogu eraviisilise lõbulennunduse kaudu toimuv tarbimine ei ületa teatavaid piirmäärasid, tähendab lihtsalt seda, et maksuvabastuse ulatus on piiratud. See ei tähenda, et proportsionaalsuse nimel tuleks transpordi või vaba aja veetmisega seotud sarnaseid tegevusi ebavõrdselt kohelda. Lisaks sellele ei saa otsustav olla ka tõsiasi, et rakendamine võib kaasa tuua mõningaid täiendavaid jõupingutusi. Maksuhaldusele on iseloomulik, et eri valdkondade rakenduskulud võivad erineda ning see ei viita teatavatele poliitilistele kaalutlustele, mida tuleks direktiivi artikli 19 kontekstis arvesse võtta.

5. JÄRELDUS

Kokkuvõttes leiab komisjon, et luba taotlevad liikmesriigid ei ole välja toonud mingeid poliitilisi kaalutlusi, mis õigustaksid vajadust ELis juba kahel korral ühehäälselt kehtestatud õigusaktidest veelgi enam kõrvale kalduda ning mis õigustaksid mitmete ühenduse poliitikavaldkondadega ilmselt vastuolus oleva maksustamismeetme olemasolu.

Asjaomastel liikmesriikidel on olnud piisavalt aega uue olukorraga kohanemiseks, võttes arvesse asjaolu, et selle ja sarnaste erandite üle on ühenduses arutletud vähemalt 1996. aastast alates ning et komisjon on korduvalt rõhutanud vajadust need järkjärguliselt kaotada. See kehtib samaväärselt ka Malta kohta, kelle puhul energiamaksustamise direktiivi artikli 18a alusel antud erandi kehtivusaeg määrati nii, et see ühtiks tollal viieteistkümnest olemasolevast liikmesriigist mõnedele võimaldatud sarnaste erandite kehtivusaja lõpuga.

Kui erandi kehtivusaja lõppemine peaks väga erilistel või konkreetsetel asjaoludel raskusi põhjustama ning tingimusel, et taotlevad liikmesriigid järgivad igakülgselt ühenduse õigust,[10] võivad nad võtta meetmeid, mille eesmärk on leevendada või kergendada tavapärasele maksustamiskorrale üleminekuga seotud probleeme.

Seepärast teeb komisjon järelduse, et artiklis 19 sätestatud tingimused ei ole täidetud. Sellest tulenevalt ei tee komisjon ettepanekut taotletud lubade andmiseks .

[1] Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiiv 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik (ELT L 283, 31.10.2003, lk 51); direktiivi on viimati muudetud direktiividega 2004/74/EÜ ja 2004/75/EÜ (ELT L 157, 30.4.2004, lk 87 ja lk 100).

[2] Kirjad registreeriti 16. oktoobril 2006 (Prantsusmaa, Portugal, Ühendkuningriik ja Malta) ja 31. oktoobril 2006 (Rootsi).

[3] Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiiv 92/81/EMÜ mineraalõlidele kehtestatud aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta (EÜT L 316, 31.10.1992); direktiiv tunnistati koos nõukogu direktiiviga 92/82/EMÜ (mineraalõlide aktsiisimäärade ühtlustamise kohta) alates 31. detsembrist 2003 kehtetuks nõukogu direktiiviga 2003/96/EÜ.

[4] Eraviisilise lõbulennuna määratletakse „õhusõiduki kasutamist füüsilise või juriidilise isiku poolt selle omanikuna, rentnikuna või muul viisil mittekaubanduslikel eesmärkidel ja eesmärkidel, mis ei ole seotud reisijate või kaupade veoga ega teenuste osutamisega tasu eest või riigiasutuste huvides”.

[5] KOM (1996) 549, 14. november 1996

[6] KOM (2000) 678, 15. november 2000

[7] KOM(2006) 342, 30. juuni 2006. Ülevaade nõukogu direktiivi 2003/96/EÜ II ja III lisas sätestatud eranditest, mis kaotavad kehtivuse 2006. aasta lõpuks.

[8] Vt 2006. aasta teatis, jagu 2.2.1

[9] Keskkonna- ja ohutusalased küsimused on käsitletud vastavates õigusaktides. Need ei ole energiamaksustamise direktiivi eeskirjadega seotud.

[10] Sealhulgas eelkõige asutamislepingus sätestatud riigiabi käsitlevaid eeskirju.