KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE

vastavalt nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ artiklile 395

1.TAUST

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (edaspidi „käibemaksudirektiiv“) artikli 395 kohaselt võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt anda igale liikmesriigile loa võtta erimeetmeid, et erandina kõnealuse direktiivi sätetest kohaldada lihtsustatud käibemaksu kogumise korda, hoida ära teatavat maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist. Kuna vastav menetlus võimaldab teha erandeid käibemaksu üldpõhimõtetest, peaksid sellised erandid olema proportsionaalsed ja piiratud ulatusega.

Komisjonis 23. detsembril 2015. aastal registreeritud kirjaga on Austria Vabariik taotlenud luba kehtestada meetmed, millega tehakse erand reisibüroode kasuminormi maksustamise erikorrast. Käibemaksudirektiivi artikli 395 lõike 2 kohaselt teatas komisjon Austria Vabariigi taotlusest teistele liikmesriikidele 20. aprilli 2016. aasta kirjaga. Komisjon teatas 21. aprilli 2016. aasta kirjas Austria Vabariigile, et tal on olemas taotluse hindamiseks kogu vajalik teave.

2.TAOTLUS

Käibemaksudirektiivi artiklitega 306–310 on ette nähtud reisibüroode kasuminormi maksustamise erikord, mille puhul maksustatakse üksnes tarbija makstud hinna (ilma käibemaksuta) ja reisibüroo tegelike kulude vahe (kasuminorm). Seda korda kohaldatakse üksnes siis, kui reisibüroo tegutseb enda nimel, mitte pelgalt vahendajana.

Kasuminormi kohta on artiklis 308 sätestatud, et „Reisibüroo ühe teenuse maksustatav väärtus ja ilma käibemaksuta hind artikli 226 punkti 8 tähenduses on reisibüroo kasuminorm, s.t reisija poolt tasutav käibemaksuta kogusumma ning reisibüroo jaoks teistelt maksukohustuslastelt saadud tarnete või teenuste tegeliku maksumuse vahe, kui nimetatud tehingud on tehtud otseselt reisija huvides.“

Sellega seoses on Euroopa Liidu Kohus otsustanud, et kõnealune artikkel ei näe ette ühtki võimalust määrata reisibüroode kasuminormi maksustatav väärtus kindlaks üldiselt ja et järelikult tuleb maksustatav väärtus kindlaks määrata, viidates igale reisibüroo osutatavale üksikule teenusele eraldi.

Austria taotleb erandit käibemaksudirektiivi artiklist 308, nagu seda on tõlgendanud Euroopa Liidu Kohus, lubades reisibüroodel arvutada aasta jooksul üks kasuminorm kõikide selliste reisiteenuste kohta, millele kohaldatakse reisibüroode erikorda (st reisibüroo ei ole vahendaja).

3.KOMISJONI SEISUKOHT

Kui komisjon saab käibemaksudirektiivi artikli 395 kohased taotlused, kontrollib ta, et nende rahuldamise põhitingimused oleksid täidetud, st kas kavandatud erimeede lihtsustab menetlust maksukohustuslaste ja/või maksuhalduri jaoks või kas ettepanekuga saab ära hoida teatavat liiki maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist. Komisjon on selles kontekstis alati olnud valiv ja ettevaatlik, sest ta soovib tagada, et erandid ei kahjustaks üldise käibemaksusüsteemi toimimist ning oleksid piiratud ulatusega, vajalikud ja proportsionaalsed.

Peale selle on Euroopa Liidu Kohus otsustanud, et meetmed, mida võetakse käibemaksudirektiivi artikli 395 kohaldamisel, et lihtsustada käibemaksu kogumise korda, hoida ära teatavat maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist, peavad olema nende poolt taotletava eesmärgi saavutamiseks vajalikud ja kohased ning mõjutama võimalikult vähe käibemaksudirektiivis sätestatud eesmärke ja põhimõtteid.

Seega järeldub Euroopa Liidu Kohtu otsusest, et käibemaksudirektiivi artikli 395 kohaseid erandeid tuleks teha üksnes siis, kui liikmesriigi konkreetne olukord nõuab erimeedet. Praegusel juhul aga puudub põhjendus, miks Austrias tuleks teha selline lihtsustusmeetmena taotletav erand. Reisibüroode erikorda rakendatakse kogu ELis ja kasuminormi tuleb kõigis liikmesriikides ühetaoliselt arvutada, st iga üksiku teenuse kohta. Kõigis liikmesriikides kehtivat olukorda muutva konkreetse erandi kaalumisel mindaks seega mööda tavapärasest menetlusest, milleks on käibemaksudirektiivi muudatuse ühehäälne vastuvõtmine nõukogus pärast komisjoni ettepaneku arutamist Euroopa Parlamendis.

Peale selle leiab komisjon, et selline erand annaks Austrias asuvatele reisibüroodele konkreetse eelise võrreldes teistes liikmesriigis asuvate reisibüroodega. Kuna maksustamise koht on ettevõtte asukoht, tekitaks selline eelis konkurentsiprobleeme siseturul, eriti ajal, mil üha rohkem kõnealuseid teenuseid ostetakse internetist. Austrias asuvatel (või sinna kolivatel) reisibüroodel oleks, nagu seda on märgitud eranditaotluses, võimalus arvutada üldine kasuminorm kalendriaasta kohta. Erandina teiste liikmesriikide reisibüroodest oleks neil seega võimalus konsolideerida teatavate teenuste negatiivseid kasuminorme muude teenuste positiivsete kasuminormidega; selle tulemuseks oleks käibemaksukohustuse väiksem täitmine ja maksu väiksem maksmine maksuhaldurile.

Komisjon tegi 2002. aastal ettepaneku reisibüroode uue erikorra kohta. Nõukogu aga ei nõustunud (muudetud) ettepanekuga, mille komisjon 2014. aastal tagasi võttis. Sellele vaatamata uurib komisjon jätkuvalt võimalusi erikorra parandamiseks vajaduse korral, võttes arvesse Euroopa Liidu Kohtu eespool mainitud otsust reisibüroode kohta ning sihtkohaliikmesriigis maksustamise põhimõtet, mis on Euroopa Liidus kokku lepitud kui tulevaste käibemaksualaste õigusaktide peamine põhimõte, mida komisjon on hiljem käibemaksu tegevuskavas edasi arendanud. Selleks käivitab komisjon varsti uuringu, et hinnata kogu, praegu päritolupõhist, reisibüroode erikorda (sh kasuminormi arvutamise meetodit), et muu hulgas vähendada halduskoormust.

4.JÄRELDUS

Eespool nimetatud aspektidele tuginedes lükkab komisjon Austria esitatud taotluse tagasi.