[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 29.9.2008

KOM(2008) 582 lõplik

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE, EUROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

KOLMAS ARUANNE MÄÄRUSE (EÜ) nr 2320/2002, MILLEGA KEHTESTATAKSE TSIVIILLENNUNDUSJULGESTUSE VALDKONNA ÜHISEESKIRJAD, RAKENDAMISE KOHTA

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE, EUROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

KOLMAS ARUANNE MÄÄRUSE (EÜ) nr 2320/2002, MILLEGA KEHTESTATAKSE TSIVIILLENNUNDUSJULGESTUSE VALDKONNA ÜHISEESKIRJAD, [1] RAKENDAMISE KOHTA

1. SISSEJUHATUS

Saavutatud edust hoolimata ohustab terrorism jätkuvalt meie ühiskonda. Tsiviillennundus on eriti ohustatud ning selle kahjustamiseks on võimalik kasutada erinevaid rünnakumeetodeid. Komisjoni töö asjakohaste õigusaktide kehtimise tagamisel ja täielikul rakendamisel kogu ühenduses on seetõttu oluline ELi kodanike nõuetekohasel kaitsmisel. Ei ole kahtlust, et see töö on aidanud aruandes kajastatud ajavahemiku jooksul vältida rünnakute õnnestumist. Sellele vaatamata on oht reaalne ja tähtis on säilitada valvsus.

Meil on vaja tagada oma kodanike tõhus kaitse ning kehtestada samal ajal raamistik lennunduse siseturu sujuvaks toimimiseks. Kõnealuses kontekstis võib määrust (EÜ) nr 2320/2002 vaadelda esimese saavutusena jätkuval teel. Selle tee kavandamisel tuleb siiski võtta täielikult arvesse tehnoloogia arengut, regulaarselt läbi vaadata tulemusi ning edendada neid kogu maailmas rahvusvaheliste läbirääkimiste kaudu. Tuleb teha kõik jõupingutused, et abistada lennujaama ja lennuettevõtja personali, vähendada reisijatele põhjustatavaid ebamugavusi nii palju kui võimalik ning muuta protsessid sujuvamaks, säilitades samal ajal lennundusjulgestuse kõrge taseme.

See on komisjoni kolmas aruanne määruse (EÜ) nr 2320/2002 rakendamise kohta ning see hõlmab ajavahemikku 2007. aasta jaanuarist detsembrini. Aruanne koosneb kahest osast. Esimeses osas analüüsitakse komisjoni 2007. aastal koostatud kontrolliaruandeid, sealhulgas järelmeetmeid. Teises osas esitatakse meetmed, mis on võetud eeskirjade rakendamise protsessi ratsionaliseerimiseks, kusjuures võetakse veelgi enam arvesse reisijate ja tööstuse vajadusi.

Käesolevas aruandes kinnitatakse, et ühiste, tugeval alusel põhinevate ülemaailmsete eeskirjade rakendamine tsiviillennundusjulgestuse valdkonnas on jätkuvalt edukas, ehkki loomulikult on võimalik neid veel paremaks muuta. Aruandes kirjeldatakse ka ennetavat lähenemisviisi, mille komisjon on võtnud kasutusele praktilise ja harmoneeritud süsteemi loomisel, mis on kavandatud reisijate ja pagasi liikumise hõlbustamiseks lennujaama turvalises keskkonnas.

ESIMENE OSA

KOMISJONIPOOLNE KONTROLL

1. Ülevaade

Komisjon on kohustatud jälgima lennundusjulgestust käsitlevate õigusaktide järgimist liikmesriikide poolt ning sel otstarbel teostab ta:

- asjaomaste riiklike lennuametite kontrolli;

- lennujaamade kontrolli ning

- järelkontrolli, et kinnitada parandusmeetmete rakendamist.

Ühtekokku viidi 2004. aasta veebruarist kuni 2007. aasta detsembrini läbi 117 kontrolli, sh 28 nende 12 kuu jooksul, mida hõlmab käesolev aruanne. Igas uues liikmesriigis (v.a Bulgaaria) on läbi viidud üks kuni kuus lennujaama kontrolli ja kõigi liikmesriikide (v.a Rumeenia) asjaomaseid ametiasutusi on kontrollitud vähemalt üks kord. Šveits on samuti kaasatud ühenduse programmi, kuid Norrat ja Islandit on alates 2005. aasta detsembrist paralleelsete sätete suhtes kontrollinud EFTA järelevalveamet. (Vt 1. lisa kõigi kontrollimiste üksikasjade kohta.)

2. Asjaomaste riiklike ametiasutuste kontrollimine

Kõik liikmesriigid peavad vastu võtma riikliku lennundusjulgestuse kava ja määrama ühe pädeva asutuse, kes koordineerib ja jälgib selle rakendamist. Kõik 27 liikmesriiki on seda teinud. Pädev asutus peab:

- välja töötama ja rakendama kvaliteedikontrolli kava;

- teostama järelevalvet lennujaamade ja lennuettevõtjate julgestuskavade suhtes ning

- välja töötama ning rakendama lennundusjulgestuse alase väljaõppe kava.[2]

Komisjon kontrollis 2007. aasta jooksul kümmet asjaomast asutust. Kontroll hõlmas dokumentaalsete tõendite läbivaatust, mida toetasid intervjuud, ning 2007. aastal esmakordselt kohapealset kontrolli lennujaamades, kus on rakendatakse riiklikke meetmeid.

Kontrollimiste tulemused olid kooskõlas varasemate ülevaatuste tulemustega eelkõige järgmises:

- piisava õigusliku raamistiku kehtestamise tase nõuetele vastavuse osas on hea;

- vähem on põhjust rahul olla ühiste standardite rakendamise tõhususega.

2.1. Õiguslik raamistik

Üldreeglina kajastab liikmesriikide riiklike lennundusjulgestuse kavade sisu täpselt Euroopa õigusaktide nõudeid. Kavade ajakohastamine ühenduse õiguse muudatuste kajastamiseks ei ole aga siiski alati toimunud piisavalt kiiresti.

Enamik liikmesriike on kehtestanud rahuldavad riiklikud kvaliteedikontrolli kavad , sätestades selgelt riiklike inspektorite töölevõtmise, väljaõppe, kohustused ja volitused ning kontrollikava prioriteedid ja metoodika. Mõnikord ei vasta kavad siiski kõigile nõuetele, näiteks puudub neis katsekavade säte või on märkimata jäetud jälgimistegevuse sagedus. Selgelt on täheldatav heade kogemuste jagamise paranemine ja riiklike kavade suurem ühtlustamine.

Lennujaamade julgestuskavad on enamikul juhtudel ajakohastatud ja liikmesriigid jälgivad nende täitmist. Lennuettevõtjate julgestuskavad on vähem nõuetega vastavuses ja nende täitmist jälgitakse vähem, eriti väljaspool ELi registreeritud lennuettevõtjate puhul ning eriti seoses julgestuskontrolli- ja läbiotsimismenetlustega.

Riiklikud lennundusjulgestuse alase väljaõppe kavad vastavad üldiselt nõuetele, kõige tavalisem viga on, et puuduvad julgestusega mitte tegelevate spetsialistide üldise teadlikkuse väljaõpet reguleerivad sätted ning on määratlemata nõuded seoses regulaarse korduvkoolitusega, mis hoiab julgestusspetsialiste kursis uute arengutega.

2.2 Juriidiliste nõuete rakendamine

Kuigi riikliku kvaliteedikontrolli kava rakendamine edeneb mõnes liikmesriigis hästi, on see paljudes teistes liikmesriikides siiski ebarahuldav ja esineb tõsiseid puudujääke. Isegi liikmesriikides, kus olid väga hästi väljatöötatud kavad, avastati inspekteerimise käigus regulaarselt puudujääke.

Mõningatel juhtudel tegi puudulik andmete säilitamine komisjoni inspektoritel (ja muidugi ka riiklikel ametiasutustel endil) raskeks hindamise, kui hästi on täidetud rakendamise nõudeid. Siiski võib teha järgmised üldised järeldused:

- asjaomasel asutusel ei ole alati kogu teavet, mis on vajalik kontrollitegevuse nõuetekohaseks kavandamiseks (nt ei ole nad alati teadlikud kõigist julgestusahela lülidest);

- mõned liikmesriigid ei kasuta järelevalvetehnika kõiki võimalusi (nt põhjalikud julgestusauditid, kitsamalt piiritletud ülevaatused ja katsed) ja ei suuda seetõttu täielikult hinnata rakendamise kõiki aspekte;

- suures hulgas liikmesriikides ei ole piisavalt inimtööjõudu, et jälgida kõiki lennujaamu ja asjaomaste õigusaktide kõiki peatükke sagedusega, millest piisaks puuduste kiire avastamise ja kõrvaldamise tagamiseks;

- kui avastatakse puudused, on nende kiire kõrvaldamise jõustamine ebapiisav.

Siiski on komisjonipoolse kontrolli positiivse tulemusena mõnes liikmesriigis eraldatud lennundusjulgestusele rohkem raha ja suurendatud riiklike inspektorite arvu. On märke, mis viitavad sellise arengutendentsi jätkumisele.

3. Lennujaamade kontrollimine

3.1. Lennujaamade valik ja kontrollirühmad

Ajavahemikul 2004. aasta veebruarist 2007. aasta detsembrini kontrollis komisjon lennujaamasid 83 korda (sh järelkontrollid). Kontrollikava määratakse kindlaks riskianalüüsi põhjal, kuid on hõlmanud ka mõnesid määruse 2320/2002 kohaseid väiksemaid äritoiminguid ning samuti enamikku ühenduse suurematest lennujaamadest: ELi 20 lennujaamast, mis teenindavad ligikaudu 20 miljonit või enamat reisijat aastas, on juba 17 komisjoni poolt kontrollitud. 24 esialgset hinnangut tõid kaasa järelkontrolli, et hinnata võetud parandusmeetmeid.

ELi kontrolli teostavad Euroopa Komisjoni 10-liikmelise rühma inspektorid, keda toetab riiklike audiitorite rühm. Kõik liikmesriigid, v.a kolm riiki, on määranud vähemalt ühe riikliku audiitori, kes osaleb komisjonipoolses kontrollimises kooskõlas komisjoni määruse 1486/2003[3] artikliga 5.

3.2 Ülevaade täheldatud puudustest

Üldiselt on julgeoleku tase Euroopa lennujaamades kõrge, eriti kui võrrelda seda ülemaailmsete standardite ja olukorraga. Nõuetele vastavuse tase on tõusnud 40 % võrreldes kontrollimiste algusega ning tõsiste puuduste arv väheneb jätkuvalt. Ainult ühes komisjoni kontrollitud lennujaamas ilmnes tõsine puudus, millel leiti olevat oluline mõju ühenduse ja liikmesriikide tsiviillennundusjulgestuse üldisele tasemele (määruse 1486/2003 artikkel 15), ning teavitati sellest kõiki liikmesriike vastavalt. Ehkki edasised jõupingutused on kindlasti vajalikud, ei tohiks unustada, et hindamine toimub vastavalt maailma ühtedele kõige rangematele nõuetele.

2007. aastal avastatud puudused osutavad asjaolule, et varasemate kontrollimiste muster kipub korduma. Lennundusjulgestuse põhivaldkondade osas – lennujaama- ja õhusõidukijulgestus, reisijate ja käsipagasi läbivaatus ja registreeritud pagasi läbivaatus – on tulemused kindlasti paranemas, kuid on siiski jäänud olulisi valdkondi, mis ei vasta nõuetele. Need on peamiselt seotud valdkondadega, kus inimfaktor on põhiline, kuid teised olulised punktid on järgmised:

- liialt ettekirjutavad nõuded osas kehtivates õigusaktides;

- uute nõuete kohandamiseks vajalik üleminekuaeg;

- ebapiisav järelevalve riiklikul tasandil ning

- jõustamisvolituste puudumine asjaomaste pädevate asutuste tasemel.

2007. aasta kontrollimistega pandi algus ka ELi järelevalvele valdkondades, mida eelnevad aruanded harva hõlmasid: toitlustamine, koristamine, lennuettevõtja post ning materjali- ja tehnilised nõuded seadmete suhtes. Ehkki kõnealustes valdkondades ei ole veel piisavalt andmeid põhjendatud järelduste tegemiseks, on komisjoni inspektorid väljendanud muret seoses seadmete standardite järelevalvega. See võib kajastada kättesaadavate tehniliste ekspertteadmiste puudust mõnes liikmesriigis.

3.3 Järelkontroll

ELi lennujaamades tehti 2007. aastal kaheksa järelkontrolli. Üldiselt leiti neil juhtudel, et esialgse kontrollimise käigus tuvastatud tõsistest puudustest on mõistliku aja jooksul likvideeritud vähemalt kolmandik, kuid üheski lennujaamas ei olnud suudetud kõrvaldada kõiki tõsiseid puudusi enne järelkontrolli. Mõnel juhul oli selle põhjuseks asjaolu, et puudusi oli võimalik kõrvaldada ainult maapealsete rajatiste ümberkorraldamisega ja vajalikke ehitustöid ei olnud võimalik kiiresti lõpetada.

Kõige raskemini likvideeritavad puudused hõlmavad personali läbivaatust (inimfaktor, käsimetallidetektorite ebakohane kasutus) ja õhusõiduki julgestust.

3.4 Liikmesriikide endi hinnangud

Komisjoni määruse 1217/2003[4] artikli 6 kohaselt peavad liikmesriigid iga aasta veebruari lõpuks esitama komisjonile aastaaruande, mis hõlmab riikliku tsiviillennundusjulgestuse kava järelevalve tulemusi eelmise aasta jaanuarist detsembrini. Üldiselt näitavad need aruanded suuremat nõuetele vastavust kui nähtub komisjoni kontrollimistest. See osutab asjaolule, et nõudeid ei jõustata piisavalt ühtlustatud viisil.

4. Olukord 2007. aasta lõpus

4.1 Avatud toimikud

Kogu kontrollimiste ajavahemiku kohta aastatel 2004–2007 on 2007. aasta lõpuks jäänud avatuks 43 toimikut, mis tähendab, et ikka veel ei ole kõrvaldatud puudusi, millest komisjon on teatanud, ehkki enamikul juhtudel on esitatud puuduste kõrvaldamise kava. Avatud toimikutest on 16 seotud asjaomase ametiasutusega ja 27 lennujaamade kontrollimistega, sealhulgas pärineb 20 toimikut aastast 2007.

4.2 Rikkumismenetlused

Komisjon algatas 2007. aastal asutamislepingu artikli 226 alusel rikkumismenetluse Luksemburgi vastu, kes ei suutnud kontrolli käigus tuvastatud puudusi nõuetekohaselt likvideerida, ning Slovaki Vabariigi vastu, kes ei esitanud pärast lennuvälja järelkontrolli tegevuskava ega eraldanud piisavaid ressursse lennundusjulgestusele.[5]

TEINE OSA

PROTSESSI LIHTSUSTAMINE

5. Ülevaade

Komisjonipoolse kontrolli tulemused osutavad mitmetele määruste rakendamisega seotud raskustele. Aastaaruannete ja muu liikmesriikidest ja tööstusest saadud teabe põhjal on esile kerkinud sarnased probleemid. Põhiprobleemid näivad olevat järgmised:

- kehtivate õigusaktide selguse puudus või liiga koormavad nõuded ;

- nõuete erinevus liikmesriigiti, mis toob kaasa ühtluse puudumise ühenduse piires;

- läbipaistvuse ja nõuetekohase läbivaatamise puudumine;

- arusaam, et tegevusalaseid nõudeid ei võeta piisavalt arvesse;

- tehniliste nõuete standardimise puudumine;

- erinevused ühenduse ja kolmandate riikide , eriti USA, nõuete vahel ning

- ülemäärane koormus liikmesriikide ressurssidele, mis tuleneb nõuete dubleerimisest, eriti seoses erinevate kontrollisüsteemidega (IACO ja TSA lisaks ELile).

2007. aastal on tehtud märkimisväärseid jõupingutusi kõigi nende küsimuste lahendamiseks, pöörates erilist tähelepanu reisijate liikumise hõlbustamisele ühenduse lennujaamades ning tööstuse koormuse kergendamisele, tegemata sealjuures mööndusi julgestusstandardites.

6. Õigusalane areng

6.1 2007. aasta programm

2007. aasta õigusalane programm oli mahukas ja hõlmas järgmist:

- teine lugemine ja lepitusmenetlus seoses raammääruse vastuvõtmisega määruse 2320/2002 asendamiseks;[6]

- komisjoni määruse 622/2003[7] asendamiseks kavandatud uue rakendusmääruse edasiarendamine;

- edasine töö uute tekstidega määruste 1217/2003 (riiklik kvaliteedikontroll) ja 1486/2003 (komisjoni kontroll liikmesriikide suhtes) asendamiseks;

- uued õigusaktid, et anda Euroopa Parlamendile suuremad kontrollivolitused seoses õigusaktide rakendamisega lennundusohutuse valdkonnas;

- kokkulepe ohukujutise kuvamise ( Threat Image Projection, TIP ) tehniliste standardite kohta ning

- vedellõhkeainetest tulenevat ohtu käsitlevate õigusaktide läbivaatamine ja muutmine (käsipagasi suurus, lepingud kolmandate riikidega).

6.2 Uus raamistik ja rakendusaktid: parem õigusloome

Komisjoni 2005. aasta septembri ettepaneku põhjal jätkasid nõukogu, parlament ja komisjon 2007. aasta jooksul lepitusmenetluse kaudu läbirääkimisi uue raammääruse üle. Kokkuleppele jõuti 2008. aasta alguses. Raammääruse vastuvõtmist oodates töötas komisjon koos liikmesriikidega määruse nr 2320/2002 artikli 9 alusel loodud tsiviillennundusjulgestuse komitees, jätkates uute rakendusaktide ettevalmistamist ja sai valmis enamiku peatükkide esialgsed versioonid. Need kavandati eelkõige silmas pidades kehtivate erinõuete selgitamist ja selliste nõuete kõrvaldamist, mida ei peetud enam vajalikuks või asjakohaseks, lihtsustades sellega rakendamist.

Tsiviillennundusjulgestuse komitee kohtus 2007. aasta jaanuarist kuni detsembrini kaheksa korda ning teda abistasid mitmed töörühmad. Lisaks korraldas sidusrühmade lennundusjulgestuse nõuanderühm (SAGAS) kaheksa koosolekut, et anda tööstusjuhtidele võimalus esitada oma vaateid debattides komisjoni ja liikmesriikidega. Uude raammäärusesse kaasati säte, millega muudeti kõnealune sidusrühmade komitee ametlikuks ja mis hõlmas ka kohustust kaaluda edaspidi lennundusjulgestuse rahastamist.

6.3 Kvaliteedikontroll – suurem ühtlustamine

Töö määruste 1217/2003 ja 1486/2003 (mõlemad on määruse 2320/2002 rakendusmäärused) läbivaatamisel on jätkunud töörühmades kogu 2007. aasta vältel eesmärgiga saavutada rakendamisel suurem järjepidevus kogu ühenduses ja jäädvustada parimad kogemused õigusaktides. See peaks loodetavasti soodustama nn ühekordse julgestuse põhimõtte edasist arengut nii ühenduses kui väljaspool seda.

6.4 Parlamentaarne analüüs ja avalikkuse teavitamine – suurem läbipaistvus

Samal ajal kui Euroopa Kohus pöörab tähelepanu kohtuasjale nr C-345/06 (Heinrich),[8] on komisjon ja komitee alustanud ka kehtivate õigusaktide läbivaatamist, et kaaluda, millist osa teabest avalikustada ilma lennundusjulgestust ohtu seadmata. Nad on läbi arutanud määruse eelnõu ja jätkavad arutelu selle üle, kuidas saavutada suurem tasakaal läbipaistvuse ja ohtu ära hoidva kaitse vahel. See tähendab, et reisijad saavad enne lendu juurdepääsu maksimaalsele teabehulgale.

6.5 Tehnilised standardid – suurenev standardimine

2007. aastal lepiti kokku ohukujutise kuvamise (TIP) standardeid käsitlevas uues määruses [9], ehkki see avaldati Euroopa Liidu Teatajas alles 2008. aasta jaanuaris. (TIP on süsteem, mis on kavandatud käsipagasi läbivaatusega tegeleva personali töö paremaks muutmiseks ja jälgimiseks.)

6.6 Vedelikud ja ülevaatusmenetlus – regulaarne läbivaatus ja töö kolmandate riikidega

Määrus 1546/2006,[10] millega kehtestatakse meetmed vedellõhkeainetest tuleneva ohu vastu võitlemiseks, vaadatakse läbi iga kuue kuu järel, pidades eelkõige silmas nõuete lihtsustamist vastavalt uue tehnika kättesaadavaks muutumisele. Sellega seoses lükati esialgu tagasi kavandatud piirang käsipagasi suurusele ning seejärel see tühistati, võttes arvesse ECACi tehnilise töörühma järeldusi pärast komisjoni ülesandel tehtud katsete sooritamist.

Määruste nr 915/2007[11] ja nr 1477/2007[12] abil astuti samme nende probleemide lahendamiseks, mida põhjustavad kolmandate riikide transiitreisijatele vedelike piirangud, sätestades ühenduse tunnustuse kolmandate riikide lennujaamades võetavatele lennundusjulgestuse meetmetele.

Lisaks alustas komisjon koos liikmesriikidega tööd tegevuskava, nn teekaardi väljatöötamisel (see on püüdluslik, etapiviisiline, kaheaastane protsess), püüdes vähendada vedelike piiranguid, määratledes ja kehtestades nii uue läbivalgustamistehnoloogia kui ka selle kasutamise standardid.

7. Seadmete katsetamine ja uuringud

7.1 Katsetamine – uute lahenduste otsimine

Vastavalt määrusele nr 65/2006[13] võivad liikmesriigid, kes soovivad katsetada uusi seadmeid või menetlusi, teha seda piiratud ajavahemiku jooksul pärast komisjoni ja komitee asjakohast teavitamist ja neilt nõusoleku saamist. Kõnealune menetlus kehtib ainult sel juhul, kui katsetatavad seadmed või menetlused asendavad neid, mis on määratletud Euroopa õigusaktides. (Loomulikult võivad liikmesriigid igal ajal katsetada uusi seadmeid või menetlusi, kui need lisanduvad neile, mida asjaomased määrused hõlmavad.)

2007. aasta jooksul on läbi viidud hulk katseid, sealhulgas katsed kehaskanneri (millimeeterlaine ja tagasihajumine) ja koerte kasutamiseks. Katseperioodi lõpul otsustab komisjon, kas uued meetodid lisatakse ELi õigusaktidesse. On väga võimalik, et seda tehakse varsti kehaskanneri seadmete puhul, mis loodetavasti lihtsustab tunduvalt reisijate liikumist läbi läbivaatusseadmete ja tõstab ka standardeid.

7.2 Uuringud – probleemide määratlemine, lahenduste pakkumine

Lisaks kõnealustele katsetele jätkati 2007. aastal mitut komisjoni sponseeritavat uuringut, eelkõige neid, milles kaaluti otsimiskoerte kasutamist, turvatöötajate tööd mõjutavaid tegureid ja nn registreeritud reisija kontseptsiooni. Praegu tutvuvad kõnealuste aruannetega sidusrühmad ning seejärel võivad need moodustada edaspidiste rakendusaktide aluse.

Komisjon on samuti teinud erilisi pingutusi, et olla täielikult kursis uute uuringutega, mida tööstus ja ECACi tehniline töörühm teevad vedelike testimisel, et kehtestada õigusaktid, mis võimaldavad kasutada uut tehnoloogiat niipea, kui see on lennujaamades kasutamiseks piisavalt välja arendatud.

Lisaks jätkas komisjon lastilennu tööstuse soodustamiseks tööd andmebaasiga, et varustada teda töövahendiga, mis võimaldab kõnealuse tööstusharu peamiste üksuste, kokkuleppeliste esindajate ja tuntud saatjate kiiret identifitseerimist.

8. Edu töös kolmandate riikidega

8.1 Ühekordse julgestuse põhimõtte arendamine kolmandate riikidega

Määruse nr 2320/2002 artikli 10 kohaselt peab komisjon arutama võimalust töötada välja ühekordse julgestuse ülemaailmne süsteem. See tähendab, et ühenduse põhimõtet, mille kohaselt iga liikmesriik tunnustab teistes rakendatud julgestusmeetmeid – näiteks transiitreisijad ei vaja uuesti läbivalgustamist, kui nad istuvad ümber järgmisele lennule teises ELi lennujaamas –, on võimalik laiendada mõnele kolmandale riigile. Sellises vastastikuste meetmete tunnustamises saab kokku leppida ainult juhul, kui kolmas riik suudab tõendada, et tema lähenemisviis lennundusjulgestusele on võrdväärne sellega, mis on sätestatud ELi määrustes. Esmatähtsana käsitatakse ka selliste kokkulepete edendamist, mis toovad tõelist kasu tööstusele ja reisijatele, st suure reisimahuga seotud kokkulepped, näiteks USAga.

Komisjon on aktiivselt tegutsenud mitmel foorumil, et valmistada pinda ette intensiivsemaks koostööks lennundusohutuse valdkonnas, eelkõige kahepoolsetel läbirääkimistel USAga ja ICAOga. Need läbirääkimised on reisijatele ja liikmesriikidele toonud juba mitmeid soodsaid muudatusi dubleerimise ja eksterritoriaalsete nõuete vähendamise kaudu (näiteks on USA tühistanud nõude vaadata pagas läbi viimases väljumise lennujaamas, tunnustades nüüd ühendust ühtse rühmana, samas kui USA transpordijulgestuse amet ja ICAO vähendavad tõenäoliselt mõlemad ELis tehtavate kontrollimiste arvu, tunnustades ühenduses kehtivat tugevat korda).

Arvestades seda julgustavat arengut ja täiendavat tõuget, mille põhjustas kolmandate riikide mure vedelikega seotud hiljutiste piirangute üle, on komisjoni töökavas nüüd tähtsal kohal kokkulepped tihedamaks koostööks ELi mittekuuluvate riikidega.

8.2 Vedellõhkeained – transiitreisijad

Mure vedellõhkeainete tõenäolise kasutamise pärast terroristide poolt on toonud kaasa erilisi raskusi kolmandate riikide transiitreisijatele, kes istuvad ümber ühenduse lennujaamades, samuti ühenduse reisijatele, kes istuvad ümber mõnes kolmanda riigi lennujaamas. Komisjon on seepärast täitnud keskset rolli nii ähvardava ohu vältimiseks rahvusvaheliste õigusaktide väljatöötamisel kui ka lühi- ja pikaajalisi lahendusi otsides, mis lihtsustavad reisijate liikumist lennujaamades, säilitades samal ajal lennundusjulgestuse piisava taseme. Selle tagajärjel on vastu võetud määrus, mis võimaldab Singapuri Changi lennujaamas müüa tollivabalt alkoholi, mis on vabastatud edaspidisest kontrollist transiitreisija ümberistumistel teistes ELi lennujaamades. Mitmete teiste riikidega käivad läbirääkimised samasuguse korralduse üle, kuid kasutuselevõtt on üldiselt tekitanud pettumust, osutades selgele vajadusele leida muid lahendusi.

9. Tulevikuküsimused

Komisjonil on kindel programm 2008. aastaks:

- lõplikult vormistada uus rakendusmäärus;

- leida uusi moodusi vedellõhkeainetest tuleneva ohuga võitlemiseks;

- kaaluda lennundusjulgestuse rahastamiseks kõige sobivamat lähenemisviisi;

- jätkata kontrolliprogrammi (hõlmab vaatlejate osalemist mõnes USAs teostatavas kontrollis);

- võtta kasutusele uusi tehnilisi standardeid;

- abistada liikmesriike riiklike kvaliteedikontrolli kavade paremaks muutmisel ja ühtlustamisel;

- analüüsida uuringute tulemusi ning

- edendada kokkuleppeid kolmandate riikidega.

Lennundusjulgestust alati esikohale seades, tagavad sidusrühmade aktiivne osalemine, uute ettepanekute põhjalik hindamine ja kehtivate õigusaktide regulaarne läbivaatamine, et seda programmi arendatakse viisil, mis võtab täielikult arvesse praktilisi vajadusi ja kogemustest saadud õppetunde.

JÄRELDUSED

2002. aastast alates on saavutatud olulist edu. Edaspidine programm põhineb neil saavutustel, suurendab lennundusjulgestust ühendusesisestel, ühendusest välja ja ühendusse suunduvatel lennuliinidel, kaitses Euroopa huvisid ja säilitades üldsuse usu lennutranspordisüsteemi. See toob kaasa lennutranspordi tervikliku julgestussüsteemi arendamise uue, olulise etapi, kus võetakse täielikult arvesse reisijate ja tööstuse vajadusi. Mitmest aspektist vaadatuna on Euroopa maailmas juhtival kohal lennundusjulgestuse standardite kehtestamisel. Niimoodi peakski ta jätkama.

LISAKomisjonipoolne kontroll 31. detsembri 2007. aasta seisuga

Liikmesriik | Kontrollikordade arv 2004 – 12/2006 (sh järelkontrollid) | Kontrollikordade arv 1/2007 – 12/2007 (sh järelkontrollid) | Kontrollikordade arv kokku 2004–2007 (sh järelkontrollid) |

Austria | 5 | 1 | 6 |

Belgia | 3 | 1 | 4 |

Bulgaaria | 1 | 1 |

Küpros | 3 | 1 | 4 |

Tšehhi Vabariik | 2 | 1 | 3 |

Taani | 4 | 1 | 5 |

Eesti | 2 | 1 | 3 |

Soome | 4 | 4 |

Prantsusmaa | 6 | 1 | 7 |

Saksamaa | 6 | 2 | 8 |

Kreeka | 6 | 2 | 8 |

Ungari | 2 | 2 |

Iirimaa | 4 | 1 | 5 |

Itaalia | 5 | 2 | 7 |

Läti | 3 | 3 |

Leedu | 3 | 3 |

Luksemburg | 2 | 2 | 4 |

Malta | 2 | 2 |

Madalmaad | 3 | 1 | 4 |

Poola | 4 | 1 | 5 |

Portugal | 3 | 3 |

Rumeenia | 1 | 1 |

Slovakkia | 2 | 1 | 3 |

Sloveenia | 3 | 0 | 3 |

Hispaania | 4 | 2 | 6 |

Rootsi | 3 | 2 | 5 |

Ühendkuningriik | 4 | 3 | 7 |

Šveits[14] | 1 | 1 |

KOKKU | 89 | 28 | 117 |

EFTA järelevalveameti teostatud kontroll 31. detsembrini 2007. aasta seisuga

EMP/EFTA riik | Kontrollikordade arv 2005 – 12/2006 (sh järelkontrollid) | Kontrollikordade arv 1/2007 – 12/2007 (sh järelkontrollid) | Kontrollikordade arv kokku 2004–2007 (sh järelkontrollid) |

Island | 2 | 2 | 4 |

Norra | 9 | 10 | 19 |

KOKKU | 11 | 12 | 23 |

[1] EÜT L 355, 30.12.2002, lk 1.

[2] Kõik nõuded vastavalt määruse 2320/2002 artiklile 5.

[3] Komisjoni määrus (EÜ) nr 1486/2003, millega nähakse ette tsiviillennundusjulgestuse valdkonnas korraldatavate komisjoni inspekteerimiste kord (ELT L 213, 23.8.2003, lk 3).

[4] Komisjoni määrus (EÜ) nr 1217/2003, millega nähakse ette siseriiklike tsiviillennundusjulgestuse kvaliteedikontrolli programmide ühised täpsed nõuded (ELT L 169, 8.7.2003, lk 44).

[5] Luksemburgi juhtum on pärast seda lahendatud. Slovaki juhtum on lahendatud tegevuskava osas.

[6] Pärast vastu võetud kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2008. aasta määrus (EÜ) nr 300/2008 (ELT L 97, 9.4.2008, lk 72).

[7] Komisjoni määrus (EÜ) nr 622/2003, millega nähakse ette meetmed lennundusjulgestuse ühiste põhistandardite rakendamiseks (ELT L 89, 5.4.2003, lk 9).

[8] ELT C 281, 18.11.2006, lk 19.

[9] Komisjoni 11. jaanuari 2008. aasta määrus (EÜ) nr 23/2005, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 622/2003, millega nähakse ette meetmed lennundusjulgestuse ühiste põhistandardite rakendamiseks (ELT L 9, 12.1.2008, lk 12).

[10] Komisjoni 4. oktoobri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1546/2006, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 622/2003, millega nähakse ette meetmed lennundusjulgestuse ühiste põhistandardite rakendamiseks (ELT L 286, 17.10.2006, lk 6).

[11] Komisjoni 31. juuli 2007. aasta määrus (EÜ) nr 915/2007, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 622/2003, millega nähakse ette meetmed lennundusjulgestuse ühiste põhistandardite rakendamiseks (ELT L 200, 1.8.2007, lk 3).

[12] Komisjoni 13. detsembri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1477/2007, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 622/2003, millega nähakse ette meetmed lennundusjulgestuse ühiste põhistandardite rakendamiseks (ELT L 329, 13.12.2007, lk 22).

[13] Komisjoni 13. jaanuari 2006. aasta määrus (EÜ) nr 65/2006, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 622/2003, millega nähakse ette meetmed lennundusjulgestuse ühiste põhistandardite rakendamiseks (ELT L 11, 17.1.2006, kl 4).

[14] ELi-Šveitsi kahepoolse kokkuleppe kohaselt on komisjonil õigus teostada Šveitsis inspekteerimisi.