[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 20.9.2006

KOM(2006) 519 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Parem koolitus ohutuma toidu nimel {SEK(2006) 1163}{SEK(2006) 1164}

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Parem koolitus ohutuma toidu nimel

(EMPs kohaldatav tekst) |

1. KOKKUVÕTE

Kõrvuti siseturu arenguga on edasi arendatud ka toidu- ja söödaalaseid Euroopa õigusnorme, loomatervishoidu ja loomade heaolu ning taimetervist käsitlevaid Euroopa eeskirju. Need eeskirjad on aidanud kaasa siseturu tõrgeteta toimimisele ja pakkunud samas kõrgetasemelist kaitset. Neis järgitakse kõnealuste valdkondade rahvusvahelist arengut, eriti Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO), Codex Alimentarius ’e, Maailma Loomatervishoiu Organisatsiooni ja rahvusvahelise taimekaitsekonventsiooni norme.

Siseturu eesmärgid kõnealustes valdkondades on täidetud. Komisjoni arvates on uute suuremate seadusandlike algatuste asemel vaja pigem tagada olemasolevate õigusaktide korrektne kohaldamine. Sel eesmärgil on oluline koolitada neid, kes peavad kontrollima ühenduse õiguse rakendamist.

Euroopa õigusaktides nähakse ette, et komisjon korraldab liikmesriikide nende pädevate asutuste töötajate koolitust, kes vastutavad sööda- ja toidualaste ELi õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu ning taimetervist käsitlevate ELi nõuete täitmise kontrollimise eest. Kõnealusel koolitusel võivad osaleda ka isikud kolmandatest riikidest ning eriti arengumaadest.

Euroopa tasandil on koolituse eesmärk ühtlustada kontrolliasutuste teostatavad kontrollid ja kontrollidel põhinevad otsused, andes seeläbi toidukäitlejatele kindluse, et kontrollide käigus koheldakse neid võrdselt.

Kolmandatest riikidest pärit osalejate kaasamine aitab neil paremini mõista ELi toidustandardeid ja impordiprotseduure, muutes sellega kolmandatele riikidele ja eriti arengumaadele kaupade viimise ELi turule lihtsamaks. Selle tulemusena paraneb ELi toidustandardite järgimine ning seega väheneb ja lihtsustub impordi kontrollimine.

Käesolevas teatises annab komisjon ülevaate võimalustest, mida tervishoiu ja tarbijakaitse peadirektoraat võib koolituse korraldamiseks kasutada; avaldab arvamust arengusuundade kohta ja pakub tõhusa koolituse korraldamiseks välja olemasolevaid ressursse kõige säästvamalt kasutava meetodi.

2. TAUST

Toidu- ja söödaalased õigusnormid, loomatervishoiu eeskirjad ja loomade heaolu ning taimetervise nõuded põhinevad peaaegu täielikult ühenduse õigusaktidel (vt I lisas esitatud ülevaadet). Need eeskirjad on võimaldanud luua toidu, sööda, elusloomade ja taimede siseturu ühenduses, tagades samas tarbijakaitse ning looma- ja taimekaitse kõrge taseme. Rahvusvahelisel tasandil võimaldavad eespool nimetatud õigusaktid järgida välislepingutes sätestatud rahvusvahelisi nõudeid, nt Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO), Codex Alimentarius ’e, Maailma Loomatervishoiu Organisatsiooni ja rahvusvahelise taimekaitsekonventsiooni nõudeid.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 882/2004 (ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks)[1] vastuvõtmise järel põhineb ka nendele nõuetele vastavuse kontrollimine ühenduse õigusel. Kõnealuse määrusega kehtestatakse eespool nimetatud nõuete täitmise kontrollimisele, mida teostavad pädevad asutused, ühtne ja globaalne lähenemine.

Selline tugevalt ühendusekeskne ühtne ja globaalne lähenemine nõuab kontrolliasutustelt kõrgel tasemel pädevust ja eriteadmisi ning esitab liikmesriikides kontrolli teostavatele ametnikele kõrged nõudmised, selleks et tagada ametlike kontrollide tõhusus, objektiivsus ja piisavus. Kontrolliasutuste töötajatel peavad olema laialdased teadmised mitmesuguste toiduahelaga kaasneda võivate (keemiliste, bioloogiliste ja füüsikaliste) ohutegurite kohta. Samuti peavad nad mõistma eri allikatest toidu ja selle koostisosade hankimise turumehhanisme. Samas peavad nad kursis olema ka teatavatest tootmis-, töötlemis-, säilitamis- ja turustusmeetoditest tulenevate eriprobleemidega. Nad peavad olema suutelised tuvastama sööda- ja toiduohutuse, loomatervishoiu ja loomade heaolu ning taimetervise nõuete rikkumisi. Samuti peavad nad suutma tuvastada pettusi. Seega nõuab sööda ja toiduainete tootmise ja turustamise ning looma- ja taimekasvatussaaduste tootmise ja kaubanduse kontrollimine paljusid eri valdkondi hõlmavat lähenemist.

Toiduaineid, sööta, elusloomi ja taimi ühendusse eksportides peavad kolmandad riigid tagama, et nad järgivad toidu- ja söödaohutust, loomatervishoidu ja taimetervist ning vajaduse korral loomade heaolu käsitlevaid ühenduse eeskirju. Elusloomade ning loomse päritoluga toidu ja sööda puhul põhineb ühenduse impordikord eksportivate kolmandate riikide pädevate asutuste antud tagatistel. Nad peavad kinnitama, et ELi eksportimiseks määratud partiid vastavad loomatervishoiu ja rahvatervise vajaliku kaitse tagamiseks ELi nõuetele. Muudel juhtudel, eriti taimse sööda ja toidu puhul, toetub ühendus tagatistele, mille annab kaupade importija, kes omakorda on saanud tagatised toodangu ELi nõuetele vastavuse kohta kauba tootmiskohast. Seepärast on oluline, et kõik, kes tegelevad elusloomade, sööda, toiduainete või taimede importimisega, tunneksid impordile esitatavaid ELi nõudeid.

Eespool nimetatut arvesse võttes vajavad liikmesriikide ja kolmandate riikide pädevate asutuste ja/või kontrolliasutuste kontrolli teostavad töötajad koolitust ühenduse toidu- ja söödaalaste õigusnormide ja loomatervishoiu, loomade heaolu ja taimetervise nõuete ning nõuetele vastavuse kontrollimise meetodite kohta ning selliste teadmiste korrapärast ajakohastamist. Sellise vajaduse olemasolu on tunnistatud ka määruses (EÜ) nr 882/2004: selle artiklis 6 on sätestatud, et pädev asutus on kohustatud tagama, et tema ametlikke kontrolle teostavad töötajad saavad asjakohast väljaõpet, ning selle artiklis 51 on sätestatud, et riigisiseste koolituste täiendusena võib selliseid koolitusi korraldada ühenduse tasandil.

3. PAREMA KOOLITUSE VAJALIKKUS

3.1. Parem koolitus ohutuma toidu ja tervemate loomade ja taimede nimel

Toidu- ja söödaalastes õigusnormides, loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevates eeskirjades ja taimetervise nõuetega kehtestatud kaitstuse taseme tagamisel on määrava tähtsusega pettuse ja nõuete rikkumise tuvastamise võime. Seepärast on pettuse ja nõuete rikkumise tuvastamise oskuste paranemise korral paremini kaitstud ka inimeste ja loomade tervis, loomade heaolu ja taimetervis. Seega peaks koolitusel lisaks õigusaktides sätestatud nõuete tundmaõppimisele omandatama ka kontrollimeetoditega seotud oskusi, mis võimaldavad tõhusalt tuvastada pettusi ja nõuete rikkumisi, millel võib olla kahjulik mõju meie kaitstuse tasemele.

3.2. Mõju konkurentsivõimele, turgudele ja kaubandusele

Euroopa tasemel toimuv koolitus on oluline ühenduse õigusaktide kohta teadmiste jagamisel ja nende aktidega tutvumisel ning kontrollitegevuse ja kontrollimise korra kooskõlastamisel ja ühtlustamisel ELis. See kooskõlastamine, mis loob kontrolliasutuste teostatavate kontrollide ja nende kontrollide põhjal tehtud otsuste ühtsuse kaudu võrdsed võimalused, peaks olema kasulik kõigile toidukäitlejatele. See annab eeldatavasti toidukäitlejatele suurema kindluse, et neid koheldakse kontrollimisel võrdselt, ning soodustab õiglast kaubandust.

3.3. Mõju kolmandatele riikidele ja rahvusvahelistele suhetele

Koolitus on oluline kolmandatest riikidest imporditavate loomade, toiduainete ja sööda kontrollimise ühtse korra sisseseadmise edendamiseks. Seepärast on oluline tagada, et importimisel järgitaks ühenduse õigust ja et ELi ettevõtjate konkurentsiseisund oleks võrdne vastavate ELi mittekuuluvate ettevõtjate omaga.

Kolmandate riikide osalemine ühenduse koolitusprogrammis on oluline ühenduse standardite levitamiseks rahvusvahelisel tasandil ning edendab seega ohutu toidu rahvusvahelist kaubandust ja lihtsustab ELi ettevõtjate juurdepääsu kolmandatest riikidest pärit ohututele kaupadele.

Koolitus on võimas vahend, mis aitab arengumaadel vastata ühenduse nõuetele ning seega viia oma kaupu ELi turule. Lisaks positiivsele majanduslikule mõjule, mida see avaldab kaubandusele, on sellel ka poliitiline mõju, mis seisneb nii ELi rahvusvaheliste kohustuste toetamises (nt Maailma Kaubandusorganisatsiooni sanitaar- ja fütosanitaarmeetmete rakendamise lepingu kohane tehniline abi) kui ka ELi ja tarnivate riikide vaheliste suhete parandamises.

Arengumaade esindajate koolitamine aitab loodetavasti täiustada nende riikide toidustandardeid. Lisaks paremale konkurentsiseisundile ja kergemale juurdepääsule ELi turule võib see aidata nende riikide tarbijaid toiduga kindlustada ning arendada toiduohutust.

3.4. Mõju ametiasutustele

Kuigi suur osa vastutusest teabe levitamise ja ametlikke kontrolle tegevate töötajate koolitamise eest lasub riikide pädevatel asutustel (määruse nr 882/2004 artikkel 6), püütakse ühenduse koolituskava väljatöötamisega saavutada kontrollimise korra, kontrollimeetodite ja -tulemuste ühtlustamist. Ühtlustamise tulemusena peaksid ametlikud kontrollid muutuma tõhusamaks ja objektiivsemaks.

Ühenduse koolituskava rakendamine peaks andma tõhusa vahendi ressursside maksimaalseks ärakasutamiseks ja mastaabisäästuks, mis tooks kasu nii ühendusele kui ka riiklikele ametiasutustele.

3.5. Mõju õigusaktidele

Parem koolitus viiks kontrolli teostavad töötajad enam kurssi ELi eeskirjadega ning aitaks paremini mõista nende eeskirjade tausta, eesmärke ja põhjuseid. Seepärast aitab koolitus eeldatavasti vähendada vajadust uute seadusandlike algatuste järele – olgu need siis õiguslikult siduvad tekstid, selgitavad märkused või tõlgendusdokumendid. Seega võib koolitus aidata kaasa komisjoni üldisele eesmärgile omada vähem, kuid paremaid õigusakte.

4. KOOLITUS LIIKMESRIIKIDES

Enamik liikmesriike on juba pikka aega korraldanud koolitusi kontrolli teostavatele töötajatele. Määruse (EÜ) nr 882/2004 vastuvõtmisega on selliste koolituste korraldamine kõigi liikmesriikide jaoks kohustuslikuks.

Koolitusprogrammide väljatöötamisel ja koolituste korraldamisel abistavad pädevaid asutusi tihti akadeemilised töötajad. Koolitusi korraldatakse mitmel viisil: peamiselt teevad seda pädevad asutused (kas riiklikul ja/või piirkondlikul/kohalikul tasandil); mitmesugused koolituste pakkujad (kõrgkoolid, laboratooriumid, kutseorganisatsioonid, eraasutused), riiklikud ametiasutused või kombinatsioon nendest.

Koolitus sisaldab õppetunde, praktikat ja kaugõpet. Koolitusmaterjalid sisaldavad CD-ROMe, DVDsid, videofilme jne.

Juhendajateks võivad olla nii pädevate asutuste osakondades töötavad asjatundjad kui ka asjatundjad akadeemilistest ringkondadest, laboratooriumidest, kutseorganisatsioonidest, rahvusvahelistest organisatsioonidest, eraasutustest jne.

Mõnes liikmesriigis on üks või mitu kvalifitseeritud koolitajatega koolituskeskust. Need keskused on sageli spetsialiseerunud kindlale valdkonnale (nt loomade heaolu, veterinaarkontroll), neil on erialase ettevalmistusega juhendajad, juurdepääs täielikult väljaarendatud infrastruktuurile ja koolituseks väljatöötatud õppematerjalid.

Koolitusmaht peab liikmesriikides vastama kõrgele nõudlusele. Kontrolli teostavate töötajate koguarv ELis on hinnanguliselt 50 000. Teatavatel juhtudel saab korra aastas kindlal teemal koolitust 100% neist töötajatest. Keskmine koolitustundide arv töötaja kohta aastas on 30–80. Koolitusega tegelevaid juhendajaid on nii palju, et igal koolitajal on 4–20 juhendatavat.[2] Kättesaadava teabe põhjal selgub, et koolituse tase ELis on olulisel määral erinev. Ülesande kaalukust silmas pidades väljendasid liikmesriigid oma rahulolu selle üle, et osa koolitusvajadusest katab komisjon, mis võimaldab liikmesriikidel oma riiklikud koolitusprioriteedid läbi vaadata.

5. KOOLITUS JA KOLMANDAD RIIGID / ARENGUMAAD

Komisjonil ja liikmesriikidel on üha suurem kohustus tagada, et kogu sööda, kõigi toiduainete, loomade, taimede ja nendest valmistatud toodete impordi puhul kolmandatest riikidest täidetaks ühenduse nõudeid. EL impordib praegu selliseid kaupu enam kui 200st riigist üle maailma, sealhulgas on nii kõrgelt arenenud riigid kui ka kõige vaesemad riigid.

Kogemus on näidanud, et kolmandatest riikidest pärit toiduainete partiid ei vasta alati ELi toidualastele õigusnormidele. Määruse (EÜ) nr 178/2002[3] artiklil 50 põhineva toidu- ja söödaalase kiirhoiatussüsteemi andmete kohaselt pärineb 46% kõigist teatistest 2005. aastal piiripunktides teostatud imporditud toiduainete kontrollidest. Selle tulemusena jäeti vastu võtmata 1 453 imporditavat partiid. Lisaks sellele teatati veel 5% kolmandatest riikidest pärit partiist, mis olid juba vastu võetud.

Toiduainete, sööda, loomade ja taimede importimiseks kolmandatest riikidest peavad need vastama ELi standarditele. Nendele standarditele vastamine on vajalik, et vältida looma- ja taimehaiguste sissetoomist ELi, tagada toiduohutuse kõrge tase ja loomade varustatus ohutu söödaga. Selleks et parandada nõuetele vastavust ja et ELi piiril vastu võtmata jäävate partiide arv oleks väiksem, on oluline kolmandaid riike neist standarditest teavitada.

Arengumaadel võib olla raskusi toodete ekspordikontrolli korraldamisega ja järelikult ka sellega, et nende eksporditavad tooted vastaksid ELi kehtestatud standarditele. Enamiku nende riikide jaoks, kus elatustase ja sotsiaalmajanduslik areng on otseselt seotud võimalusega viia oma kaup maailmaturule, on toidukaubandus äärmiselt oluline.

EL arvestab nende aspektidega ning pöörab – kavatsemata seada ohtu tervisekaitse ja toiduohutuse taset – erilist tähelepanu sellele, et kolmandatest riikidest ja eriti arengumaadest pärit tooteid ELi turult välja ei tõrjutaks. Seepärast on EL välja töötanud mitmed vahendid, mille eesmärk on toetada kolmandaid riike toidu- ja söödaohutust, loomatervishoidu, loomade heaolu ja taimetervist käsitlevate ELi standardite ja nõuete ülevõtmisel. Selleks et aidata kolmandatel riikidel järgida ELi standardeid ja nõudeid ning korraldada ELi eksporditavate toodete ametlikku kontrolli, sisaldab määrus (EÜ) nr 882/2004 sätteid tehnilise abi, ühisprojektide, suuniste ja koolitusprogrammide väljatöötamise kohta.

Koolituse korraldamine kolmandate riikide jaoks on täielikult kooskõlas Euroopa naabruspoliitikaga. Euroopa naabruspoliitika on praegu ELi välispoliitika võtmeelement. Selle tähtsus kajastub ka koolitusalgatuses.

Ühenduse koolitusprogrammi väljatöötamisel tuleb keskenduda toidu- ja söödaohutusstandardite rahvusvahelisusele ning elusloomade ja taimede kaubandusele . Seda arvesse võttes peetakse kolmandatest riikidest pärit osalejatele koolituse korraldamisel silmas ohutut looma-, taime-, toidu- ja söödakaubandust, mis võimaldab komisjonil täita rahvusvahelisel tasandil, eriti arengumaade suhtes, võetud kohustusi, valmistada ette kandidaat- ja potentsiaalseid kandidaatriike, arvestades sealjuures ka teisi poliitilisi põhimõtteid, näiteks Euroopa naabruspoliitikat.

6. ÜHENDUSE VARASEMAD JA PRAEGUSED KOOLITUSALGATUSED

Komisjon on asjaomastes valdkondades korraldanud ja korraldab ka edaspidi arvukalt koolitusi. Nende hulgas on järgmised koolitused.

6.1. Nõukogu otsusel 90/424/EMÜ põhinev koolitus

Liikmesriikide kontrolliasutuste töötajate vahetus on koolitusmeetod, mida on siiani kasutatud otsuse 90/424/EMÜ[4] (kulutuste kohta veterinaaria valdkonnas) artikli 19 kohaselt. Paljud neist vahetustest seisnesid ühe liikmesriigi kontrolli teostavate töötajate pikemaajalises viibimises teise liikmesriigi piiripunktis. Sellise vahetuse korraldamisest saadud kogemused olid positiivsed. See on võimaldanud paljudel riigis kontrolli teostavatel ametnikel viia ennast paremini kurssi loomsete toodete impordikontrolli korraldusega.

Kuigi ei ole välistatud, et koolitus võib edaspidi hõlmata töötajate vahetust, tuleb märkida, et sellisel koolitusmeetodil on lisaväärtus Euroopa jaoks vaid siis, kui see sisaldub õppemoodulis, mis põhineb ühisel ja just nimelt koolituse jaoks välja töötatud ning kindlat teemat, näiteks impordiprotseduure, käsitleval õppematerjalil.

Lisaks sellele on liikmesriikide õppeasutustes (nt Lyonis, Berliinis, Londonis, Bremenis) korraldatud otsuse 90/424/EMÜ alusel mitmesuguseid teemasid (nt lihahügieen, kalatooted jne) käsitlevaid ühenädalasi kursusi, millest võtsid osa eri liikmesriikide asjatundjad. Need kursused keskendusid peamiselt veterinaariaalaste õigusaktide eri aspektidele ning on võimaldanud osalejatel paremini mõista ühenduse eeskirju asjaomases valdkonnas.

6.2. Sihtotstarbelised koolitusprojektid

Sihtotstarbelist koolitust pakuvad 2006. aasta koolitusprojektid. Selleks esitas komisjon mitu pakkumiskutset (vt II lisa).

Need projektid käsitlevad väga spetsiifilisi küsimusi, kusjuures koolitusi teostavad kõrge kvalifikatsiooniga organid. Osa koolitusest on selgelt suunatud arengumaadele kogu maailmas.

Käesoleva teatise vastuvõtmise ajal on selle valdkonna tulemuslikkuse kohta üksikasjalikku aruannet veel liiga vara esitada. Üldiselt oli osalejatelt saadud tagasiside väga positiivne ning näitab suurt vajadust kohapeal toimuva koolituse järele.

6.3. Ühenduse referentlaboratooriumide korraldatavad koolitused

Toidu- ja söödaalaste ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate ühenduse õigusnormide alusel on loodud 39 ühenduse referentlaboratooriumi, mis moodustavad võrgustiku koos liikmesriikide referentlaboratooriumidega. Nii annavad ühenduse referentlaboratooriumid liikmesriigi referentlaboratooriumidele teavet ja juhiseid analüüsi- ja diagnostikameetodite kohta, praktilisi korraldusi uute meetodite rakendamiseks, aitavad haiguspuhangute diagnoosimisel jne. Nende ülesandeks on korraldada ka liikmesriigi referentlaboratooriumide töötajate ja arengumaade ekspertide kutsealusõpet ja lisakoolitust. Seda arvesse võttes korraldavad ühenduse referentlaboratooriumid igal aastal vähemalt ühe koolituse, mille eesmärk on tagada, et analüüsi- ja diagnostikameetodeid rakendataks nõutava asjatundlikkusega ja ühtlaselt, mis tagaks tulemuste usaldusväärsuse.

Selles vallas saadud suurepärased kogemused on oluline materjal, millele edaspidi tugineda, samuti tasub uurida võimalusi referentlaboratooriumide vahelise koostöö jätkamiseks ja uuteks koolitusalgatusteks, mille puhul tuleks erilist rõhku panna arengumaadest pärit laboratooriumitöötajate osalusele.

6.4. Komisjoni teiste talituste korraldatavad koolitused

Komisjoni muud peadirektoraadid korraldavad koolitusi , et näiteks valmistada kandidaatriike ette ELiga ühinemiseks (laienemise peadirektoraat) või selleks, et aidata arengumaid ELi sanitaar- ja fütosanitaarmeetmete kohaldamisel (kaubanduse peadirektoraat), samuti EÜ välisabi programmide raames (koostöötalitus EuropeAid). Teadusuuringute Ühiskeskus korraldab koolitusi erinevate toidu- ja söödaohutust ning kvaliteeti käsitlevate küsimuste kohta ning eelkõige ametlikelt toidu- ja söödakontrolli laboratooriumidelt nõutava kvaliteedistandardi ISO/IEC 17025 rakendamise eriaspektide kohta. Need koolitused hõlmavad ka praktilist koolitust ja analüütiliste meetodite demonstreerimist Teadusuuringute Ühiskeskuse laboratooriumides. Erilist tähelepanu pööratakse uute liikmesriikide, ühinejariikide, kandidaatriikide ja Lääne-Balkani riikide ekspertide koolitamisele. Need projektid ei kattu ega konkureeri üldjuhul tervise- ja tarbijakaitse peadirektoraadi algatustega. Sellise ohu tekkimise korral lahendab ja kooskõlastab neid küsimusi sel eesmärgil loodud komisjoni talituste vaheline juhtimisrühm.

7. ÜHENDUSE KOOLITUSSTRATEEGIA TULEVIKUS

7.1. Õiguslik taust

Määruse (EÜ) nr 882/2004 artikli 51 kohaselt võib komisjon korraldada koolituskursusi liikmesriikide pädevate asutuste töötajatele ja kolmandatest riikidest pärit osalejatele. Rõhk on asetatud osalejatele arengumaadest. Koolitus hõlmab selliseid valdkondi nagu toidu- ja söödaalased õigusnormid ning loomatervishoiu ja loomade heaolu nõuded.

Taimetervis on määruses (EÜ) nr 882/2004 vaid osaliselt kaetud. Taimetervise valdkonnas koolituse korraldamise õiguslikuks aluseks on direktiivi 2000/29/EÜ[5] artikli 2 lõike 1 punkt i, nii et komisjon saab koolituse korraldamisel seda valdkonda täielikult arvesse võtta.

7.2. Valitsusväliste koolitajate kaasamine

Üldiselt võib eeldada, et käitlejate koolitamisega paraneb oskustööliste jõudlus, jõudlusprogrammide kaudu suureneb tulemuslikkus, paraneb ELi standardite kohaldamine ning seega tõuseb ka kaitsetase.

Selline kaasamine võimaldaks toidukäitlejatel kohandada oma juhtimist nii, et see tagaks nõuetele vastavuse. Sellest saadav kasu võib seisneda ka toodete turult kõrvaldamise ohu vähenemises. Nõuete täitmise paranemine võib vähendada ka ametliku kontrolli vajadust ning sellise kontrolliga seotud kulusid.

Õigusaktides nähakse aga ette, et ühenduse eelarvest rahastatavaid koolitusi korraldatakse ainult pädevate asutuste töötajatele ja seega välistatakse toidukäitlejate osalemine. Selliste koolitatavate isikute osalemine ei tohi põhjustada kulutusi ühenduse eelarvest. Liikmesriigid võivad aga ise julgustada oma riiklikke koolitusasutusi välja töötama asjakohaseid koolitusi sellele sihtrühmale.

7.3. Ühenduse koolituste maht

2006. aastaks kavandatud koolitused hõlmavad umbes 1 500 inimest. Arvestades, et 2006. aastat peetakse algetapiks, peaks olema võimalik osalejate arvu järk-järgult suurendada, et see jõuaks keskmiselt 6 000ni.

Komisjoni arvates on oluline koolitada kõigepealt liikmesriikides koolituse eest vastutavaid isikuid, et nad saaksid oma teadmised pärast riiklikul tasandil edasi anda. Selliste isikute koolitamine peaks toimuma pidevalt, sest ühenduse õigus areneb. Lisaks sellele peaksid ühenduse koolitused, olles kooskõlas liikmesriikide tehtava valikuga, olema suunatud nii nendele kontrolli teostavatele töötajatele, kes tegelevad oma igapäevases töös ühenduse õiguse eri tahkudega, kui ka kolmandatest riikidest pärit osalejatele.

Iga koolituskursus kestab 2–10 päeva. Osalejate kavandatud arvu silmas pidades on koolitusmaht märkimisväärne, moodustades umbes 960 koolituspäeva aastas, mis nõuab olulisi ressursse.

7.4. Ühenduse koolitustegevuse juhtimine

Mis tahes koolitussüsteemi valimise korral peab koolituse juhtimine olema pidev, selleks et oleks võimalik luua vajalik kord prioriteetide paikapanemiseks, koolitusprojektide kindlaksmääramiseks, (aastase või mitmeaastase) koolitusprogrammi koostamiseks, koolituse ja koolitusmaterjali kvaliteedi kontrollimiseks ning koolitussüsteemi sujuvaks toimimiseks.

Need tegevused kuuluvad komisjoni põhiülesannete hulka. Ühenduse koolitussüsteemi igapäevaseks juhtimiseks tuleb komisjoni talitusi eespool nimetatud ülesannete täitmisel abistada. Seda peavad tegema eeskätt liikmesriigid, kuid võimalik, et ka valitsusvälised organisatsioonid. Komisjon kavatseb nende sidusrühmadega koolituse teemadel nõu pidada.

7.5. Nõuded ühenduse tulevasele koolitussüsteemile

Euroopa koolitusprogrammi korraldamiseks on mitu võimalust. Valiku tegemisel tuleb arvestada mitmesuguseid näitajaid, eeskätt järgmist:

( ELi koolitus peab olema täiendav : ühenduse tasandil koolitus ei tohi konkureerida liikmesriikide korraldatava koolitusega, vaid peab seda täiendama, andes sellele üleeuroopalise mõõtme.

( Prioriteedid, millele tugineda : arvestades koolitusvaldkonna ulatuslikkust, tuleb paika panna selged prioriteedid. Koolitusel ei ole võimalik ega ka vajalik käsitleda kõiki küsimusi seoses sööda- ja toidualaste ühenduse õigusnormide ning loomatervishoiu ja loomade heaolu nõuete ning taimetervise eeskirjadega. Euroopa koolitusprogramm peaks rõhutama ametliku kontrolli üleeuroopalist mõõdet, samas kui liikmesriikidel on parem positsioon koolituse korraldamiseks sellistel kontrolliteemadel, mis on seotud siseriikliku õigusega.

( Paindlikkus : kõikvõimalikele kiiret lahendamist vajavatele olukordadele peab olema võimalik kiiresti reageerida, et tagada võimalike ohtude ühesugune käsitlemine kõikides asjaomastes liikmesriikides. Selleks peab saama süsteemi kiiresti kohandada ning pääsema kergesti ligi olemasolevatele ekspertteadmistele.

( Kõrge kvaliteet : mis tahes süsteem peab vastama kõrgeimale võimalikule standardile. Selleks tuleb kasutada kvaliteetset koolitusmaterjali ning kõrgelt kvalifitseeritud juhendajaid.

( Läbipaistvus : koolituskursuste korraldamist ja osalemisvõimalusi käsitlev teabevahetus ühenduse ja kolmandate riikide kõigi sidusrühmade vahel peab olema avatud ja selge.

( Globaalne ja terviklik lähenemine : koolitusalgatus peab hõlmama toidu- ja söödaalaseid õigusnorme ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevaid eeskirju ning taimetervise nõudeid – valdkonda, mis on väga lai. See nõuab globaalset lähenemist ja nendes valdkondades olemasolevate ekspertteadmiste kasutamist.

( Järjepidevus : selleks et tagada koolituse ühtlane kõrge tase, peab koolitus olema jagatud pikemale ajavahemikule ja sellega peab tegelema kõrgetasemeline koolitusmeeskond, kes on tuttav ELi poliitikaga asjaomastes valdkondades.

( Komisjon ei tohi loobuda koolituse kontrollimisest: komisjon peab eeskätt olema võimeline koolitusprogrammi juhtima, koolitustegevuse ja õppematerjalide kvaliteeti kontrollima ning võtma vajadusel parandusmeetmeid.

7.6. Koostöö liikmesriikide koolitusasutustega

Liikmesriikide suurepäraste koolitajate, koolitusvõimaluste ja koolitusvahendite eiramine ei annaks tunnistust heast juhtimisest. Seepärast oleks ühenduse jaoks kasulik neid kogemusi ja nende olemasolu ära kasutada.

Riiklikud asutused võiksid ELis olla toidu- ja söödaohutuse, loomatervishoiu, loomade heaolu ja taimetervisega seotud Euroopa poliitika peamised levitajad. Nad võiksid saada keskusteks, mis abistaksid teisi liikmesriike koolituse korraldamisel, koolitades esmajärjekorras koolitajaid, kuid korraldades ka korrapäraselt õppesessioone liikmesriikide ja kolmandate riikide kontrolliasutuste töötajatele.

Komisjon usub, et riiklike asutustega koostöö tegemine annab terve rea eeliseid , mis on koolitustegevuse juhtimisel olulised.

( See oleks paindlik. See võimaldaks suhteliselt lühikese ajaga anda teatavatele asutustele eriülesanded ning asutuste töökava saaks kohandada vastavalt komisjoni seatud prioriteetidele.

( See kasutaks võimalikult optimaalselt ära komisjoni ja liikmesriikide olemasolevaid ressursse.

( See arvestaks liikmesriikide varasemaid kogemusi ja olemasolevat infrastruktuuri.

( See tooks rohkem esile Euroopa olulise rolli selles poliitikavaldkonnas, mis on kodanike jaooks väga oluline.

Allpool uurib komisjon, kuidas seda koostööd tegelikkuses korraldada.

8. ERINEVAD VÕIMALUSED, KUIDAS TERVISHOIU JA TARBIJAKAITSE PEADIREKTORAAT VÕIKS KOOLITUSTEGEVUST KORRALDADA

8.1. Koolituste korraldamise lepingud

Ühe või mitme lepingu sõlmimine komisjoniga koolituste eri koostisosade (nt koolitamine, õppematerjalide koostamine, programmi juhtimine, logistika, e-õppe programmide väljatöötamine) korraldamise volituse saamiseks on hea lahendus ühenduse koolituse korraldamisel. Selline meetod on paindlik: see võimaldab koolitusvajadust kirjeldada kooskõlas komisjoni seatud prioriteetidega. Lepinguid võib sõlmida ka kindla ajavahemiku kohta, mis arvatakse koolitusprojekti läbiviimiseks piisav olema. Olenevalt lepingu liigist on ka võimalik mõne koolitusprojekti ellurakendamisel tekkinud hädavajadusele kiiresti reageerida.

See, et lepinguid võib sõlmida mitmeks aastaks, vähendab ohtu, et järjepidevus projekti lõppedes katkeb, kuid ei kõrvalda seda. Nii on võimalik, et lepingu lõppedes võivad kaduma minna ka mitme aasta jooksul saadud kogemused.

8.2. Komisjoni eritalitus

Komisjoni eritalitusena võiks luua paiksete koolitusseadmete, infrastruktuuri ja töötajatega koolituskeskuse. Selle praktilised tagajärjed oleksid komisjoni jaoks olulised: täielikult väljaarendatud infrastruktuuri kättesaadavaks tegemine, vajadus piisava alalise personali, sealhulgas juhendajate ja igapäevase juhtimisega tegelevate isikute kaasamise, koolitusprogrammi juhtimise, koolitusmaterjalide väljatöötamise, koolitusele kutsumise, logistikaga tegelemise jne järele. Isegi kui mingit osa neist ülesannetest saavad täita alltöövõtjad, nõuaks selline süsteem väga olulisi inimressursse ja rahalisi vahendeid, mille olemasolu on ebatõenäoline. Selle eeliseks oleks aga asjaolu, et Euroopa sõnumit saab edastada süsteemi kaudu, mis seisab poliitika väljatöötamisele lähedal.

8.3. Täitevasutus

19. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 58/2003 (millega kehtestatakse nende täitevasutuste põhikiri, kellele usaldatakse teatavad ühenduse programmide juhtimisega seotud ülesanded)[6] volitab komisjoni looma täitevasutuse ning usaldama sellele teatavad ühenduse programmide juhtimisega seotud ülesanded. See võimaldaks komisjonil keskenduda oma põhitegevusele ja ülesannete täitmisele, mida ei saa tellida väljastpoolt, loobumata kõnealuse täitevasutuse juhitava tegevuse kontrollimisest ja selle eest lõpliku vastutuse kandmisest.

Sellise programmi juhtimine sisaldab tehnilisi ülesandeid, mis ei nõua poliitiliste otsuste tegemist ega kõrgel tasemel tehniliste ja finantsteadmiste ja kogemuste olemasolu. Koolituse puhul hõlmaksid need ülesanded koolitusprogrammi elluviimisega seotud juhtimisülesandeid. Selliste ülesannete usaldamine täitevasutusele muudaks koolituse korraldamise tõhusamaks. Sellise asutuse kaasamine annaks koolitusprojektile kaalu ja muudaks selle nähtavamaks.

Enne sellise võimaluse kohta otsuse langetamist tuleb aga teha mitu vajalikku sammu. Üheks neist on kulude-tulude analüüs, mille puhul tuleb arvesse võtta nõukogu 19. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 58/2003 artiklis 3 nimetatud tegureid. Enne kui komisjon saab luua uue täitevasutuse või olemasoleva asutuse volitusi laiendada, peab selleks andma oma nõusoleku täitevasutuste regulatiivkomitee, samuti tuleb komisjoni ja eelarvepädevate institutsioonide vahel kokku lepitud töökorra kohaselt kaasata Euroopa Parlament.

Üks huvitav mõte, mis vajab edasist kaalumist, seisneb selles, et koolitustegevuse võiks liita komisjoni otsusega 2004/858/EÜ[7] loodud Rahvatervise Programmi Täitevameti tegevustele. Selle ameti ülesannetele lisanduksid seega uued kohustused. Seejärel moodustaks see koos tervisehoiu ja tarbijakaitse peadirektoraadi juhitavate erinevate programmidega ühtse struktuuri. Sellise lähenemise eelis seisneb selles, et asutuse juhtimiseks vajalik üldine struktuur on juba olemas, võimaldades seega koolitusprogrammi rakendada ilma selleks uut organisatsioonilist struktuuri loomata (juhtimiskomitee ja direktor). Eri programmide liitmine suurendaks ka olemaoleva ameti tõhusust.

Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) ei tuleks nende koolituste organiseerijana kõne alla. EFSAl on konkreetne ülesanne teostada riskihindamist. Koolituste korraldamine, mis jääks rohkem riskijuhtimise valdkonda, oleks vastuolus EFSA praeguste volitustega. Lisaks sellele on EFSA reguleeriv asutus, mille kohta kehtivad punktis 8.4 nimetatud seisukohad.

8.4. Reguleeriv asutus

Kõiki koolituse korraldamise ja pakkumisega seotud ülesandeid või osa neist täitvat Euroopa koolitusasutust võib käsitada ka reguleeriva asutusena toimiva ja komisjonist eraldi seisva organisatsioonina, mis töötab vastavalt oma asutamismäärusele, mille võtavad vastu nõukogu ja Euroopa Parlament. Selle ülesannete hulka võiks kuuluda koolituse pakkumine, juhendajate koolitus ja värbamine, koolitusmaterjalide väljatöötamine, teabevahetus ja avalikkusega suhtlemine eesmärgiga äratada huvi liikmesriikides ja kolmandates riikides asuvates sihtrühmades, ning koostöö riiklike asutustega.

Koos täitevasutusega võiks reguleeriv asutus parandada ühenduse koolituse taset, rõhutades, et tegemist on ühenduse koolitusega. See vähendaks komisjoni halduskoormust, sest sellel asutusel oleks omaenda töötajad ja ta haldaks omaenda eelarvet.

Oma olemuselt reguleeriv asutus erineks aga komisjoni institutsioonidest selle poolest, et ta on omaette juriidiline isik ning töötab komisjonist sõltumatult. Seepärast võib tekkida oht, et komisjoni talitustega ei tehta piisavalt koostööd. Sellest vaatenurgast lähtudes ei ole uue asutuse loomise või olemasoleva volituste laiendamise võimalus ELi koolituse pakkumiseks kõige sobivam.

9. KOMISJONI EDASISED SAMMUD

Komisjon kaalub veel võimalust, et koolitusprogrammi viiks ellu täitevasutus (valik 8.3). Enne sellise otsuse tegemist tuleb aga hoolikalt kontrollida selle õigusliku teostatavuse võimalust, lähtudes õigusliku raamistiku sätetest ja tegutsemiskorrast, et teha võimalikuks rahaliste vahendite eraldamine ühenduse eelarvest. Komisjon leiab, et selline valik tagab komisjoni peamiste eesmärkide saavutamise ja eeskätt selle, et põhitegevus jääb komisjonile (vt määrust nr 58/2003). Seepärast tellib komisjon niipea kui võimalik eespool nimetatud kulude-tulude analüüsi.

10. MÕJU HINDAMINE

Koolitusprogrammide mõju kohta sotsiaal-majandusliku olukorra eri aspektidele on koostatud hinnang, mis avaldati käesoleva teatisega samal ajal. See sisaldab mitme 2006. aasta koolitustegevuse algetapis saadud kogemustel põhinevat kulude analüüsi.

Selle põhjal moodustavad aastase koolitusprogrammi kogukulud, võttes arvesse kindlaid tegureid, nagu osalejate arv aastas, kursuse keskmine kestus, kursusel osalejate arv ja valitud juhtimisviis, aastatel 2007–2011 hinnanguliselt 13,2–19,8 miljonit eurot. Seda tegevust rahastatakse Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EAGGF) eelarvest.

Koolitustegevuse alustamise ajal on kulud eeldatavasti suuremad, sest koolitusel osaleda soovijate (eriti arengumaadest pärit osalejate) arv on sellel ajavahemikul tõenäoliselt suurem ning võib jääda vahemikku 6 000–9 000. Osaleda soovijate arv jääb pärast esimese kahe aasta möödumist tõenäoliselt väiksemaks.

11. KOKKUVÕTE

Komisjon püüab luua alalise struktuuri, mis peab võimaldama toidu- ja söödaalaseid õigusnorme ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitleva koolituse tõhusat ja tulemuslikku korraldamist.

Sellise tegevuse korraldamiseks uurib komisjon veel mitmesuguseid koolitusprogrammi juhtimise võimalusi. Uurimise tulemustest olenemata tuleb teha mitu menetluskorraga seotud sammu. Need hõlmavad kulude-tulude analüüsi tellimist (täitevasutuse kohta) ning koolituskursuste korraldamiseks määruse (EÜ) nr 882/2004 artikli 51 lõikes 3 ettenähtud rakenduseeskirjade vastuvõtmist. Need rakenduseeskirjad võivad hõlmata juhtimisalaseid küsimusi, nagu aastase koolitusprogrammi loomise kord, sidusrühmadega nõupidamine ning koolitusasutusega kontakteerumine.

Tuleb arvesse võtta, et teatavaid valikuvõimalusi, näiteks reguleerivat asutust või komisjoni eritalitust, ei peeta tõhusa koolituse pakkumisel parimaks lahenduseks. Reguleeriva asutusega kaasneb oht, et komisjon kaotab kontrolli oma koolitusprogrammi üle, samuti nõuavad mõlemad valikuvõimalused tõenäoliselt olulisi ressursse.

ANNEX I: Overview of Community measures

The requirements of food law, feed law, animal health rules, animal welfare requirements and plant health have been established gradually over a period covering almost 40 years. The situation at present can be summarised as follows:

Food and feed law

( The general food law

( Labelling and nutrition

( Biotechnology

( Chemical safety of food

( Biological safety of food

( Animal nutrition

( Food and feed controls

See http://europa.eu.int/comm/food/food/index_en.htm

Animal health rules

( Preventive health measures on intra-community trade and imports of:

( live animals

( semen, ova and embryos

( animal products

( Community legislation on animal diseases:

( new Animal Health Strategy to improve the prevention and control of animal disease in the EU

( control measures, to be taken as soon as the presence of a disease is suspected

( eradication and monitoring programmes, for the diseases that are already within the Community

( EU financial contribution

( Other activities : identification measures to guarantee the traceability of the animals

See http://europa.eu.int/comm/food/animal/index_en.htm

Animal welfare rules

( The protection of animals on the farm and in particular laying hens, calves and pigs

( The protection of animals during transport

( The protection of animals at time of slaughter or killing

See http://europa.eu.int/comm/food/animal/index_en.htm

Plant health rules

( Plant protection

( Harmful organisms

( Property rights

( Genetic resources

( Seeds and plant propagating material

( GM plants and seeds

See http://europa.eu.int/comm/food/plant/index_en.htm

ANNEX II: Training for developing countries in 2006

Following courses were developed in 2006:

( HACCP implementation and assessment,

( Highly Pathogenic Avian Influenza,

( European Standards for the importation of fruit and vegetables, and fishery products,

( Import control procedures at border inspection posts,

( Standards for animal by-products, and

( Animal welfare at the time of slaughter of meat producing animals.

Of those, the following were addressed to developing countries selected on the basis of their trade records or their potential trade with the EU:

( Imports of fruit and vegetables: El Salvador, 30 May-1 June 2006, Malaysia, scheduled for September 2006, Tanzania, scheduled for October 2006, and

( Fishery products: Indonesia, 25-27 April 2006, Colombia 20-22 June 2006, Senegal, scheduled for October 2006,

With representatives from:

( Africa (including among other countries: Tanzania, Kenya, Uganda, Malawi, Ethiopia, Eritrea, Botswana, Namibia, Zimbabwe Zambia, Lesotho, Swaziland, Southafrica, Senegal, Mauritania, Guinea Conakry, Ivory Coast, Cameroon, Benin, Togo, Gambia, Ghana).

( Asia (including among other countries: Malaysia, Philippines, Indonesia, Laos, Thailand, Vietnam, Cambodia, Myanmar, China, Taiwan, Singapore, South Korea, Papua New Guinea, Maldives, Bangladesh).

( Latin America (including among other countries: El Salvador, Belize, Bolivia, Dominican Republic, Guatemala, Colombia, Honduras, Nicaragua, Costa Rica, Panama, Cuba, Venezuela, Ecuador, Chile, Argentina, Brazil, Paraguay, Uruguay, Mexico) were invited.

A further course on Avian Influenza covered Laos, Vietnam, Cambodia and Indonesia and took place from February to May 2006. In view of the epidemiological situation of the disease, it is the intention to extend this activity to African countries as soon as possible. At all the other courses, also representatives from developing countries were invited

[1] ELT L 165, 30.4.2004 (parandusi vt ELT L 191, 28.5.2004, lk 1).

[2] Arv põhineb andmetel, mis komisjon on liikmesriikidelt saanud.

[3] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määrus (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1); muudetud määrusega (EÜ) nr 1642/2003 (ELT L 245, 29.9.2003, lk 4).

[4] Nõukogu 26. juuni 1990. aasta otsus 90/424/EMÜ kulutuste kohta veterinaaria valdkonnas (EÜT L 224, 18.8.1990, lk 19); viimati muudetud 23. jaanuari 2006. aasta otsusega 2006/53/EÜ (ELT L 29, 2.2.2006, lk 37).

[5] Nõukogu direktiiv taimedele või taimsetele saadustele kahjulike organismide ühendusse sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate kaitsemeetmete kohta, EÜT L 169, 10.7.2000, lk 1.

[6] EÜT L 11, 16.1.2003, lk 1.

[7] Komisjoni 15. detsembri 2004. aasta otsus 2004/858/EÜ, millega asutatakse vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 58/2003 täitevamet nimega Rahvatervise Programmi Täitevamet ühenduse rahvatervise valdkonna tegevusprogrammi juhtimiseks (ELT L 369, 16.12.2004, lk 73).