Kolmandaks peab EL suurendama oma jõupingutusi, et teha tihedat koostööd rahvusvaheliste partneritega veeldatud maagaasi vaba, likviidse ja läbipaistva ülemaailmse turu edendamiseks. See tähendab dialoogi intensiivistamist praeguste ja tulevaste tarnijatega ning muude oluliste veeldatud maagaasi tarbijatega, et kõrvaldada takistused, mis raskendavad veeldatud maagaasiga kauplemist maailmaturul.

Teiseks peab EL viima lõpule gaasi siseturu väljakujundamise nii, et see turg annaks õigeid hinnasignaale – nii selleks, et meelitada veeldatud maagaasi sinna, kus seda vajatakse, kui ka selleks, et tehtaks vajalikke investeeringuid taristusse.

Esiteks peab EL tagama, et oleks olemas vajalik taristu siseturu väljakujundamiseks ja igale liikmesriigile juurdepääsu võimaldamiseks rahvusvahelistele veeldatud maagaasi turgudele kas otse või muu liikmesriigi kaudu. See on eriti oluline liikmesriikide puhul, kes on liiga sõltuvad ühest tarnijast.

Need liikmesriigid peavad kiiresti välja arendama juurdepääsu eri energiaallikatele ja veeldatud maagaasi kättesaadavus võiks sellesse anda olulise panuse, koos olemasolevate torujuhtmeallikate ja hoidlatega ning nii lõunapoolse gaasikoridori kui ka Vahemeremaades vedelgaasibörside väljaarendamisega. Energiatõhususe meetmed ja väiksema süsinikusisaldusega energiaallikad nagu taastuvad energiaallikad on samuti väga olulised ning tuleb hoolitseda investeerimise eest veeldatud maagaasi või gaasi taristusse, et vältida tehnoloogilise kapseldumise või fossiilkütuste taristu varade tarbetuks muutumise riski.

Veeldatud maagaasi oodatav oluliselt (50 %) suurenev ülemaailmne pakkumine järgmise paari aasta jooksul ja sellest tulenevad madalamad hinnad annavad ELile hea võimaluse, eelkõige kindla ja usaldusväärse gaasivarustuse tagamiseks. Samas kui paljudes liikmesriikides on olemas küps ja likviidne gaasiturg, nagu on selgitatud 2014. aasta ELi energiajulgeoleku strateegias ja teatises Euroopa gaasisüsteemi vastupidavuse kohta lähiperspektiivis, on neli liikmesriiki Läänemere piirkonnas ning Kesk- ja Kagu-Euroopa piirkonnad väga sõltuvad ühest tarnijast ja seega ka haavatavad energiavarustuse katkestuste suhtes.

Nagu on rõhutatud Euroopa energialiidu olukorra ülevaates, jäävad kindlate ja usaldusväärsete fossiilkütusetarnetega seotud geopoliitilised probleemid endiselt samuti väga oluliseks, eelkõige seoses põhitarbeainetega, mille puhul EL sõltub suuresti impordist. Selles kontekstis on ELi maagaasiga varustamise allikate edasine mitmekesistamine endiselt oluline eesmärk, eriti kuna ELi omatoodang väheneb järgmistel aastakümnetel jätkuvalt. Kasvavast impordisõltuvusest tingitud haavatavust saab leevendada, kui gaasisüsteem on paindlik ja suudab reageerida pakkumise kõikumistele. Käesoleva strateegiaga püütakse ära kasutada veeldatud maagaasi (liquefied natural gas, LNG) ja gaasihoidlate võimalusi selleks, et muuta ELi gaasivõrk mitmekesisemaks ja paindlikumaks, mis aitab kaasa ELi energiapoliitika peamise eesmärgi saavutamisele – tagada turvaline, vastupidav ja konkurentsipõhine varustamine maagaasiga.

Euroopa Komisjoni „Vastupidava energialiidu ja tulevikku suunatud kliimamuutuste poliitika raamstrateegias” on konkreetselt väljendatud ELi püüdlust minna üle säästvale, turvalisele ja konkurentsivõimelisele energiasüsteemile. Energiatõhusus kui „omaette energiaallikas” ja vähese süsinikusisaldusega energiaallikate, näiteks taastuvate energiaallikate arendamine on selles seoses üliolulised.

Iga uue taristu puhul on oluline majanduslik tasuvus. Veeldatud maagaasi terminali puhul võib tasuvus sõltuda sellest, kas on olemas juurdepääs ka mujale kui ainult siseriiklikule turule. Ka ujuvate gaasihoidlate ja taasgaasistamisüksuste (floating storage and regasification unit, FSRU) kui kulutõhusate lahenduste tulek on muutnud impordivõimsusesse investeerimise dünaamikat. Klaipėda FSRU näitab, et juba üksnes uue veeldatud maagaasi allika turuletuleku võimalikkuski võib aidata parandada gaasi tarnekindlust ja hindade konkurentsivõimet.

Veeldatud maagaasi terminalide mitteoptimaalse jaotuse probleemi saab lahendada kas uute terminalide ehitamisega sobivates kohtades või olemasolevatele terminalidele juurdepääsu parandamisega. Juurdepääsu parandamine vedelgaasibörsidele, kus kaubeldakse olemasolevatest veeldatud maagaasi terminalidest või torujuhtmetest pärineva gaasiga, parandaks tarnekindlust selliste liikmesriikide jaoks, kellel on juurdepääs vaid piiratud arvule tarneallikatele, samas aitaks see kaasa turgude piiriülesele ühendamisele.

ELi praegused veeldatud maagaasi terminalid tagavad piisava üldise taasgaasistamisvõimsuse ja neid on kavas veel ka täiendada. Paraku ei ole terminalid optimaalselt jaotunud kogu ELi ulatuses; see on üks tegureid, mis tekitab energiavarustuse haavatavust teatavates liikmesriikides, kus gaasitarnijate valik on väike või seda ei olegi. Samal ajal on Euroopa olemasolevate terminalide kasutusmäär viimastel aastatel olnud suhteliselt madal, kuna veeldatud maagaasi kõrgemad hinnad Aasias on meelitanud gaasilaadungeid Euroopast eemale; mõjunud on ka torujuhtme kaudu edastatava gaasi pakutav konkurents.

Kuid nagu veeldatud maagaasi puhul, nii ei kasutata praegu täielikult ka gaasihoidlate kõiki võimalusi varustuskindluse ja vastupanuvõime tagamiseks. Investeerimist gaasihoidlatesse takistavad tõkked, mis vähendavad hoidlas oleva gaasi piiriülest kättesaadavust teisele liikmesriigile, ja ebasoodsad turutingimused. Säilitamisvõimsuste käitamise kasum on surve all ja see võib seada ohtu mitte ainult tulevased kavandatud investeeringud, vaid ka olemasoleva hoiustamisvõimsuse.

Veeldatud maagaasi ja hoidlate strateegias on kindlaks tehtud kogum projekte, mis konkreetselt aitavad kaasa strateegia eesmärkide saavutamisele (vt kaart). Modelleerimine näitab, et nende peamiste ühishuviprojektide teostamine teeks lõpu ühest tarneallikast sõltuvusele ja annaks kõigile liikmesriikidele juurdepääsu veeldatud maagaasile kas terminalide kaudu või kaudselt, võrkudevaheliste ühenduste ja/või vedelgaasibörsidele juurdepääsu loomise kaudu. Kõnealused projektid tagaksid tõelise gaasivarustuskindluse ja hinnakonkurentsi ELi turgudel. Täpsemalt:

ELi taristu, mis on oluline veeldatud maagaasi ja hoidlastrateegia seisukohast. Puuduvad ühendused: taristu, mis tuleb ehitada või mida tuleb tugevdada, et parandada veeldatud maagaasi terminalide ühendusi siseturuga. Siniste punktidega on tähistatud olemasolevad veeldatud maagaasi terminalid.

TEN-E poliitika elluviimist on veelgi tugevdatud piirkondlike kõrgetasemeliste töörühmade kaudu, kes keskenduvad piirkondadele, mida ELi gaasi 2014. aasta stressitestide alusel peetakse haavatavaks, ja sellise olukorra lõpetamisele, kus Pürenee poolsaar on „energiasaar”. Kõnealused rühmad on kokku leppinud mõned peamised ühishuviprojektid, mis tuleks ellu viia esmatähtsana ja võimalikult kiiresti.

Üleeuroopalisi energiavõrkusid (TEN-E) käsitleva määrusega, mis võeti vastu 2013. aastal, ja Euroopa ühendamise rahastuga on loodud stabiilne Euroopa poliitikaraamistik, mille kaudu toetatakse ka ELi gaasitaristut (gaasi transport, veeldatud maagaasi terminalid ja hoidlad), et määrata kindlaks Euroopa jaoks olulised projektid ja tagada nende õigeaegne rakendamine.

Üldiselt võiksid parem ühendatus ja piirkondlik koostöö anda tulemuseks hoidlate parema ja tõhusama kasutamise. Ka mõnes ELi naaberriigis, näiteks Ukrainas, on suuri gaasihoidlavõimsusi, mida põhimõtteliselt võiks edasi arendada ja ühendada ELi võrguga. Kui need võimsused oleksid kättesaadavad tarneteks Euroopa Liitu, võiks EL optimeerida oma gaasihoidlates hoitavaid gaasikoguseid.

Gaasihoidlate üldmaht ELis on viimase 10 aasta jooksul jõuliselt kasvanud ning koos muude selliste paindlikkusmehhanismidega, nagu sujuvam piiriülene kauplemine, torujuhtmes gaasi rõhu muutmine ja veeldatud maagaasi suurenev kättesaadavus, on tekkinud mõningane ülemäärane võimsus teatavates piirkondades ning vähenenud suvise ja talvise gaasihinna erinevus. Hoidlataristu kättesaadavus ja tüüp erineb ELi piirides oluliselt, sõltuvalt kasutatavatest energiaallikatest, tarneallikatest ja geoloogilisest olukorrast.

Isegi usaldusväärse äriplaani puhul võib veeldatud maagaasi terminalide või muude taristuinvesteeringute rahastamisega olla endiselt probleeme. Põhimõtteliselt tuleks veeldatud maagaasi terminale rahastada tariifide kaudu, kuid mõnel juhul võtavad investeerimisriski turuosalised. ELi fondidega võib aidata korvata selliste terminalide vähest majanduslikku tasuvust, mis on varustuskindluse jaoks eriti olulised. Euroopa Investeerimispanga laenud, sealhulgas Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fondist (EFSI), võivad olla veel üks allikas veeldatud maagaasi taristu pikaajaliseks rahastamiseks. Siiski on oluline, et uue terminali puhul kaalutaks hoolikalt selle majanduslikku põhjendatust ja leitaks kõige kulutõhusam lahendus.

koostöös piirkondlike rühmadega peaks komisjon tagama, et projektide elluviijad oleksid teadlikud projektide rahastamise võimalustest (st Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fond, Euroopa ühendamise rahastu ning vajaduse korral Euroopa Regionaalarengu Fond) ja et nad kaaluksid tehnilisi lahendusi (nt FSRUd), pöörates erilist tähelepanu projektidele, mille puhul esineb takistusi ja viivitusi.

EL ja liikmesriigid peaksid võtma endale ülesande jõuda kiiresti lõplike investeerimisotsusteni nende prioriteetsete projektide puhul, mille teostamine tagab, et kogu ELis on juurdepääs mitmele gaasitarneallikale. Sellega astutakse suur samm kõikidele ELi kodanikele taskukohaste ja kindlate gaasitarnete pakkumise suunas. Komisjon toob iga-aastases energialiidu olukorra ülevaates esile sellekohased edusammud ja iga projekti puhul vajalikud lisameetmed.

Lisaks on analüüsides järjekindlalt rõhutatud tarnete mitmekesisuse puudumist Iirimaal ning Küprosel ja Maltal, mis on energiasaared.

Edela-Euroopa kõrgetasemelise töörühma raames kavatseb komisjon prioriteetse ülesandena teha tihedat koostööd nii tehnilisel kui ka poliitilisel tasandil, et toetada idapoolse gaasitelje lõpuleviimist, mis on vajalik Pürenee poolsaare paremaks ühendamiseks gaasi siseturuga ja võimaldab Pürenee poolsaarele juurdepääsu vedelgaasibörsidele; see aitab veelgi mitmekesistada ELi gaasitarnete portfelli.

Seepärast on äärmiselt oluline, et liikmesriigid koostöös oma reguleerivate asutustega võtaksid kõik vajalikud meetmed, et viia lõpule maagaasi siseturu rajamine, kõrvaldada veel allesjäänud regulatiivsed, kaubanduslikud ja õiguslikud tõkked ning võimaldada oma turgudel juurdepääs tõhusatele piirkondlikele gaasibörsidele. Mitmel juhul on piirkondlik lähenemisviis osutunud tõhusaks vahendiks riikide suunamisel turu toimimise parandamise poole; nende piirkondlike algatuste puhul tuleks samuti arvesse võtta käesoleva strateegia prioriteete, et muuta EL veeldatud maagaasi atraktiivseks turuks.

Lihtsaim viis veeldatud maagaasi tarnimiseks Euroopa turgudel on vedelgaasibörside kaudu, kus on palju müüjaid ja ostjaid ning gaasi saadakse mitmest allikast. Praegu on üksnes mõnel liikmesriigil piisavalt likviidne turg. Muudes Euroopa osades on gaasiturud hoopis vähem arenenud: kesk-, kagu- ja edelapiirkonnas ei ole piisavalt likviidseid oma turgusid ja neil ei ole juurdepääsu loodeosa turgudele. On oht, kesk- ja kagupiirkonna riigid jäävad ilma kasust, mida võib pakkuda juurdepääs rahvusvahelistele veeldatud maagaasi turgudele ja üldisemalt konkurents gaasiturul.

võimaldama uute teenuste kasutuselevõttu, see hõlmab ka teenuseid, mis on seotud uute tehnoloogiate kasutamisega veeldatud maagaasi terminalides; ning

Olulist edu on saavutatud ELi energiavaldkonna olemasolevate õigusaktide, eriti kolmanda energiapaketi ja võrgueeskirjade rakendamisel. Kõikide sätete jätkuv rakendamine peaks tagama täielikult toimiva gaasi siseturu tekkimise.

Selleks et ELi tarbija saaks tarneallikate mitmekesistamisest tulenevat kasu, mida võimaldab veeldatud maagaasi kasutamine, kuna see on vähemalt lähi- ja keskpikas perspektiivis torujuhtmegaasi väga konkurentsivõimeline asendaja, on lisaks piisavale taristule vaja ka korralikult toimivaid ja likviidseid gaasiturgusid.

Gaasihoidlad siseturul

Piirkondlik kontekst määrab suuresti vajaduse gaasihoidlate järele ja nende kättesaadavuse, samuti selle osa, mida gaasihoidlad täidavad gaasitarnete ja energiajulgeoleku tagamisel. Seepärast on lähenemisviisid ladustamise reguleerimisele riigiti ja piirkonniti väga erinevad.

Samuti varieeruvad ELis suuresti hoidlasse laadimise ja sealt võtmise tariifid; tarnijad peavad mõnel pool maksma kaks korda: kui nad laadivad maagaasi hoidlasse ja kui nad seda sealt võtavad. Selline tariifistruktuur võib gaasi säilitamise muuta väheatraktiivseks ja, kui tariifid on liiga kõrged, konkurentsivõimetuks. Seepärast tuleks hoidlasse laadimise ja sealt võtmise tariifide küsimust käsitleda kogu ELi hõlmavate võrgueeskirjade väljatöötamisel, et tagada võrdsed võimalused konkureerivatele paindlikkusinstrumentidele, ja tariifide struktuur peaks kajastama kulusid.

Ladustamise tehnoloogilisi aspekte tuleks samuti käsitleda ja sellega tagada, et uued gaasihoidlad ja -taristu sobiksid tulevikus eri liiki gaaside, sealhulgas biometaani ja muude taastuvenergia gaaside hoidmiseks. See peaks omakorda soodustama hoidlavõimsuste laialdasemat kasutamist biogaasi puhul ja sellega üleminekut vähese CO2-heitega majandusele. Paraku täheldavad hoidlakäitajad suvise ja talvise gaasihinna vahe vähenemist, mille tulemusel gaasi hoidmise kasumlikkus väheneb, ja see muudab gaasi hoidmise tundlikuks igasuguse kulude suurenemise suhtes.

Selleks et gaasihoidlad saaksid võimalikult hästi toimida paindliku vahendina ja et taristut kasutataks tõhusalt, peaksid reguleerivad asutused lubama hoidlate käitajatel töötada välja ja pakkuda uusi teenuseid, millega saaks vabalt kaubelda järelturul ja piiriüleselt, ning innustama neid seda tegema. Selliste tootearenduste ja kokkulepete puhul ei tohiks esineda hoidla kasutajate vahelist diskrimineerimist. Hoidlakäitajate konkurents tagab, et hoidla käitaja ja hoidla kasutaja saavad välja kaubelda hoiustamistingimused, mis tagavad kummagi vajaduste rahuldamise kõige kulutõhusamal viisil. Konkurentsieeskirjade range jõustamine tagab, et see on tõepoolest nii.

ELi gaasihoidlastrateegia peaks hõlmama ka piirkondlike turgude paremat ühendamist, kuna on veel kasutamata võimalusi, mis lubaksid hoiustamisel saada rohkem kasu sünergiast energia siseturul. Hoidlate tõhusaks kasutamiseks peavad liikmesriigid tegema tihedat koostööd piirkonna tasandil ja konsulteerima naaberriikidega. Tõhusam piirkondlik koostöö suurendab usaldust, et väljaspool asjaomase liikmesriigi territooriumi asuvad hoidlad on kättesaadavad ja neile pääseb juurde.

Selles kontekstis ning liikmesriikide ja piirkondade koostööd arvesse võttes näib, et säilitamis- ja edastamisvõimsuste jaotamine ühenduspunktides ei ole mitte alati piisavalt ühtlustatud; see võib tekitada ülekoormamisprobleeme. Kasutatav kord peaks võimaldama ettevõtjatel broneerida hoidla- ja edastamisvõimsusi ühenduspunktides samaaegselt ja piisava aja jooksul ette enne asjaomase vajaduse tekkimist; see võiks aidata piirkonna hoidlavõimsuste kasutamist optimeerida. Komisjon innustab liikmesriike tegema selles küsimuses tihedamat koostööd naaberriikidega ning nendega konsulteerima.

Meetmed: Komisjon kutsub liikmesriike üles tagama piisava füüsilise juurdepääsu hoidlatele, sealhulgas ka seoses ülekandetaristu võimsusega. Komisjon innustab liikmesriike tegema tihedat koostööd naaberriikidega, et võimalikult hästi kasutada piirkonna hoidlavõimsusi; ning komisjoni eesmärk on parandada hoidlate kasutamist võrgueeskirjade koostamise lõpuleviimisega ja vajaduse korral kohandamisega.

Hoidlate osa tõhustamine gaasivarustuse kindluse tagamiseks

Kuigi ELi olemasolevad hoidlavõimsused näivad olevat piisavad, võib tekkida oht, et osa hoidlaid tuleb sulgeda, kui ladustatud gaasi maht veelgi väheneb. Enamikul juhtudel oleks hoidlat uuesti avada tehniliselt võimatu ja iga selline sulgemine oleks sulgemine alatiseks. See oht võib tuleneda asjaolust, et gaasi varumisel kriisiolukordadeks ei hüvita turg täielikult tarnekindlusest saadavat kasu. Mõned liikmesriigid lahendavad seda küsimust strateegiliste varude säilitamise kohustuste kasutamisega. Strateegilisteks varudeks ettenähtud gaasikogused on turult lõplikult kõrvaldatud; nende säilitamise kohustusega nõutakse turuosalistelt, et nad paneksid hoidlasse ja säilitaksid seal teatavat minimaalset gaasikogust teatavatel ajahetkedel, eelkõige talvel.