ET Euroopa Liidu Teataja C 166/8

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase taotluse avaldamine

2010/C 166/07

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamisest

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„CHOSCO DE TINEO”

EÜ nr: ES-PGI-0005-0696-29.05.2008

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus:

„Chosco de Tineo”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Hispaania

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 1.2. Lihatooted (kuumutatud, soolatud, suitsutatud jne)

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

Lihatoode, mis on valmistatud sea seljatüki ja keele väljavalitud lõikudest ja maitsestatud soola, pipra ja küüslauguga. Lihamass topitakse sea soolde, mis annab tootele iseloomuliku kuju, ning küpsetamata toode suitsutatakse ja kuivatatakse.

Toode on ümara ja ebakorrapärase kujuga ning tihke konsistentsiga ja kaalub 500–2 000 grammi. Toote värvus on punakas ning lõikamisel avaldub selle iseloomulik välimus – selgelt on eristatavad kasutatud liha tükid.

Niiskusesisaldus on vähemalt 40 %, rasvasisaldus kuivaines on alla 35 % ning valgusisaldus kuivaines üle 50 %.

Lõhn ja maitse on suitsuvorstile iseloomulikud ning sõltuvalt suitsutamise ajast on need enam või vähem intensiivsed ning mahlakad.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

Kasutatud koostisaine on sealiha: seljatükk, vähemalt 80 %, ja keel, vähemalt 15 %, ning maitseained: sool, pipar ja küüslauk.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

—

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Tootmisprotsess (tooraine valimine ja tükkideks lõikamine, segamine, soolde toppimine, suitsutamine ja kuivatamine) peab toimuma määratletud geograafilises piirkonnas.

Suitsutamine on vajalik toote säilitamiseks, kuna asjaomases piirkonnas esineb kõrge suhteline õhuniiskus ja suitsutamine aitab kaasa toote kuivamisele. Suitsutamiseks kasutatakse kohalike liikide (tamm, kask, pöök või kastan) kuiva puusuitsu.

Selleks, et oleks võimalik kontrollida kaitstud geograafilise tähisega hõlmatud toote tootmisprotsessi ja kvaliteeti, peavad tootjad täitma ja tegema reguleerivale asutusele kättesaadavaks registrid ja kõik vajalikud dokumendid, millega tõendatakse kõigi nõuete täitmist ja mis hõlmavad järgmist:

— Tooraine tarnedokumendid, milles on esitatud teave tarnija kohta, saatelehe või arve number, kogus, toote liik ja tarnekuupäev. Iga tootepartii tuleb identifitseerida.

— Tootmisdokumendid, mis hõlmavad kõiki tootmisetappe ja milles märgitakse tootmis-, suitsutamis- ja kuivatamiskuupäev, tooraine partii või partiide number ja valmistoodangu partii number.

— Lõpptoote dokumendid, milles on märgitud tootepartii number, väljaandmiskuupäev, kogus, saatelehe number ja sihtpunkt.

— Tootepartiide registris luuakse tootmisdokumentides ja lõpptoote dokumentides sisalduvate andmete põhjal seos tooraine ja lõpptoote vahel, sel viisil tagatakse jälgitavus.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

Lihatoodet „Chosco de Tineo” võib turustada küpsetamata või küpsetatud tervete tükkidena. Küpsetamata toote puhul ei seata pakendamisele piiranguid. Küpsetatud tükid peavad toiduohutuse ja kvaliteedi tagamise eesmärgil olema kindlasti pakendatud, kuna „Chosco de Tineo” välimise kihi moodustav seasool muutub küpsetamise tagajärjel hapramaks ja võib toote käitlemise käigus rebeneda. Seepärast peab tootja lõpptoote enne väljasaatmist pakendama.

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta:

Kõigil KGT „Chosco de Tineo” all turustatavatel toodetel peab sõltumata tootekujundusest olema lisaks kaubanduslikule märgisele ka numbriga varustatud eraldi lisamärgis, millel on märge „Indicación Geográfica Protegida Chosco de Tineo” ja logo, mis on kõigile tootjatele ühine. Märgis lisatakse kindlasti enne toote turulesaatmist ning viisil, et seda ei saa korduvalt kasutada. Allpool on esitatud lisamärgis selle kolmes võimalikus värvilahenduses.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

Tootmispiirkond asub Pürenee poolsaare põhjaosas, Astuuria autonoomse piirkonna (Hispaania) lääneosas. See asub Kantaabria, Castilla-Leóni ja Galicia autonoomsete piirkondade vahel ning hõlmab haldusüksusi Allande, Belmonte de Miranda, Cangas del Narcea, Salas, Somiedo, Tineo, Valdés ja Villayón.

Kaitstud geograafiline tähis hõlmab nimetatud tootmispiirkonda.

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Geograafilise piirkonna maastikule on reeglina iseloomulikud järsud nõlvad, mis asuvad ranniku ja veelahkme vahelisel väikesel alal. Selle tõttu võib eristada kaht osa.

Sisemaal asuva lääneosa moodustavad lõunasuunalised paljandid ja kurud ning põhjapiirkonna lõunaosa moodustavad ida-läänesuunalised mäeahelikud ja väike rannikuala.

Eespool kirjeldatud ebaühtlane ja kontrastne maastik rohkete orgude ja mäeahelikega, mis moodustavad osa Kantaabria mäeahelikust, põhjustab kliimat, mida iseloomustavad rohke sademete hulk kogu aasta jooksul, mõõdukas päikesevalguse hulk ja suur pilvisus.

Maastik ja kliima määravad kohalike elanike eluviisi, kuna elanikud peavad kohanema neid ümbritseva keskkonna tingimustega.

Kuna külad on talvekuudel pikka aega muust maailmast eraldatud ning suvel on elanikel võimalus kasutada mäekurude aasade pakutavaid loodusvarasid, on loomakasvatus olnud kõnealuses piirkonnas ajalooliselt põhiline elatusallikas. Sead olid olulise tähtsusega ning neid peeti kõigis külades, kuna eespool kirjeldatud põhjustel oli oluline omavarustatus ning sigasid oli võimalik toita orgaaniliste jääkainete, põllumajanduse kõrvalproduktide (kapsavarred, naeris, peet, kahjustatud õunad) ning metsasaadustega (kastanid, tammetõrud, metstaimed), mida kõike oli piirkonnas külluses.

Seakasvatust on läbi aegade jätkatud. Algselt kasvatati kelti tõugu sigu, kelle omadused võimaldasid piirkonna võimalusi kõige otstarbekamalt kasutada. Järg-järgult asendati need väljavalitud tootlikemate loomadega, kes ei ole küll kelti sigadega orgaanilise aine taaskasutuse seisukohast võrreldavad, ent loomakasvatusmeetodeid täiustatakse pidevalt ning tänapäeval kasutatakse „Chosco de Tineo” valmistamiseks just nende sigade liha. Piirkonnas nuumatud sigade liha hinnatakse toote valmistamisel kõige kõrgemalt.

See eriline vorst, mis pärineb piirkonnast, kus esineb külluses toorainet, on samas ka piirkonna omadustele vastavate tootmismeetodite tulemus.

Atmosfääritingimustest tuleneva kõrge suhtelise õhuniiskuse ning elanike eraldatuse tõttu talveperioodil on välja arendatud erilised säilitusmeetodid. Toote säilitamiseks ja selle kuivamise kiirendamiseks kasutatakse seega suitsutamist. Algselt kasutati astelherne puitu, mida leidub piirkonnas külluses ja mis võimaldas säästa muid kohalikke lehtpuuliike. Sedamööda aga, kuidas nende muude puuliikide tähtsus teiste kasutusalade jaoks vähenes, hakati neid astelherne asemel kasutama. Tänapäeval kasutatakse endiselt neid puuliike, mis annavad astelhernesuitsule sarnase aroomi ja maitse, ehkki väikeste erinevustega.

Suitsutamisel jätkatakse ka tänapäeval traditsioonide järgimist, ent maapinnal lõkke süütamise asemel kasutatakse nüüd alternatiivseid süsteeme nagu suitsuahjud või muud mobiilsed seadmed. Nende suitsutamiseks mõeldud seadmete lakke kinnitatud torude külge riputatud või raamidele kinnitatud vorste suitsutatakse vähemalt kaheksa päeva.

Suitsutamisele järgneb kuivatamine. Siinkohal väärivad märkimist piirkonna teatavates külades elanud rändkarjused, kes elatusid veisekasvatusest ning perioodi aprillist oktoobrini veetsid koos oma perekondade ja loomadega, sealhulgas sigadega, kõrgmäestikus. Nendele rännakutele võtsid nad muu hulgas kaasa vorsti „Chosco de Tineo”, mis oli nende jaoks tüüpiline toit kõrgel asuvatel mäestikuaasadel, kus nad vorsti valmistamisprotsessi kuivatamisega lõpule viisid. Kui selliseid rännakuid kõrgmäestikku ei toimu, kasutatakse kuivatamiseks selleks otstarbeks mõeldud, hea õhuvahetusega konstruktsiooni. Tänapäeval kuivatatakse vorste hea ventilatsiooniga ruumides vähemalt kaheksa päeva jooksul, kuni saavutatakse sobilik niiskustase.

5.2. Toote eripära:

„Chosco de Tineo” on sealihatoode, mis koosneb ainult seljatükist ja keelest, mis maitsestatakse, topitakse käsitsi sea soolde, suitsutatakse ja kuivatatakse. Seetõttu erinevad selle toote omadused muud liiki vorstide omadustest. Lahti lõigatud vorstis on kasutatud liha tükid selgelt näha. Hakkliha kasutamine ei ole lubatud.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel:

„Chosco de Tineo” omadused sõltuvad looduslikest tingimustest piirkonnas, kus seakasvatusel oli eriline tähtsus, ning erilisest tootmisviisist, mis omakorda sõltub ühelt poolt vihmasest kliimast ja maastikutingimustest, mille tõttu on külad ühel perioodil aastast muust maailmast eraldatud, ning teiselt poolt tõigast, et tegemist on kvaliteetsest toorainest valmistatud erilise vorstiga, mida seetõttu hoitakse enamasti erilisteks puhkudeks.

Sea tapmisel saadud toodete seas on „Chosco de Tineo” üks pikema traditsiooniga produktidest kõnealuses piirkonnas. Vorsti valmistamise kunsti on põlvkonnast põlvkonda edasi antud ning tootel on hea maine, mida tõendavad nii selle kõrges hinnas hoidmine rahva poolt kui ka mitmed üleskirjutused.

Viiteid kõnealusele vorstile leidub Obona (Tineo), Coriase (Cangas del Nancea) ja Belmonte kloostrite ürikutes ning piirkonna haldusüksustes vastu võetud eeskirjades, mis kajastavad seakasvatussektori olulisust. Catastro de Ensenada (maaregistri) andmeil asus 18. sajandi Astuuria suurim kari kõnealuses piirkonnas. Aastal 1897 märgivad O. Bellmunt ja F. Canella oma teoses „Asturias”, et seakasvatus on märkimisväärne jõukuse allikas. „Gran Enciclopedia Asturiana” (Gijón, 1980) ja J. E. Lamuño mainivad Tineos peetud iganädalaste piimapõrsa laatade suurust.

Piirkonna lihatööstuse kontekstis tuleb märkida, et Tineo lihatööstus on tänapäeval tuntuim ning vorstid, eriti „Chosco de Tineo”, on piirkonna gastronoomia põhitunnuseks. 19. sajandi teisel poolel mainitakse O. Bellmunti ja F. Canella teoses „Asturias” vorsti tootmist Valdésis. Kahekümnenda sajandi alguses asus Tineos vorstivabrik nimega „La Asunción”.

Sõna chosco päritolu ei ole selge. José Antonio Fidalgo oletab, et see võib tulla ladinakeelsest sõnast luscus, mis tähendab ühest silmast pimedat või peaaegu pimedat. Chosco on Asturiase edelaosas (Tineo, Allande, Cangas del Narcea jne) räägitavale astuuria dialektile iseloomulik sõna. Keskajal hõlmas nimetus Tineo piirkonda Cabruñana en Salasest kuni mägedes asuva Leitariegoseni ning kuni 19. sajandini kandis praegune Cangas del Narcea nimetust Cangas de Tineo.

Oma 1920. aasta teoses „Remembranzas de antaño y hogaño de la villa de Tineo” kirjutab kroonik Claudio Zardaín vorstist, mida söödi kohalikel San Roque pidustustel.

Aastal 1929 viitab Dionision Pérez (lisanimega Post – Thebussem) oma teoses „Guía del buen comer español” vorstile chosco ja kinnitab, et San Roque päeval on see Tineos tavapärane roog.

Lucas Pallarés mainib oma teoses „Guía de Productos de la Tierra” (Madrid, 1998), et „chosco” vorst on erakordne toode, mis pärineb rändkarjuste aegadest.

Hispaania põllumajandus-, kalandus- ja toiduaineministeeriumi poolt Euroopa Liidu rahastatava projekti „Euroterroirs” raames avaldatud ülevaates Hispaania traditsioonilistest toodetest („Inventario Español de Productos Tradicionales”) seostatakse kõnealust toodet samuti Tineo piirkonnaga, millest tuleneb nimetus „Chosco de Tineo”.

Regulaarselt tehakse analüüse, et tõestada toote maine aluseks olevate füüsikaliste ja organoleptiliste omaduste säilimine. Toote iseloomustamiseks kasutatavad parameetrid ja analüüsi käigus saadud andmed on loetletud käesoleva dokumendi punktis 3.2 ning need peavad jääma muutumatuks.

Igal aastal kajastab kohalik meedia festivale ja gastronoomiapäevi, mille keskmes on „Chosco de Tineo”.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7)

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.