EUROOPA KOMISJON Brüssel,1.8.2022 COM(2022) 366 final KOMISJONI ARUANNE

















2021. AASTA ARUANNE

































SUBSIDIAARSUSE JA PROPORTSIONAALSUSE PÕHIMÕTTE KOHALDAMISE KOHTA NING SUHETE KOHTA LIIKMESRIIKIDE PARLAMENTIDEGA









2021. AASTA ARUANNE

SUBSIDIAARSUSE JA PROPORTSIONAALSUSE PÕHIMÕTTE KOHALDAMISE KOHTA NING SUHETE KOHTA LIIKMESRIIKIDE PARLAMENTIDEGA 1.Sissejuhatus Käesolev dokument on 29. aruanne subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise kohta. Aruanne esitatakse vastavalt Euroopa Liidu lepingu ja Euroopa Liidu toimimise lepingu protokolli nr 2 (subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise kohta) artiklile 9. Nagu kolmes varasemas aruandes, käsitletakse ka käesolevas aruandes komisjoni suhteid liikmeriikide parlamentidega, kellel on selle nende põhimõtete kohaldamisel tähtis roll. 2021. aastal jätkasid Euroopa Parlament, nõukogu, komisjon ja Regioonide Komitee oma järeleproovitud vahendite ja menetluste kohaldamist ja edasiarendamist, et tagada oma ELi õigusaktide ettevalmistamise alases töös subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte järgimine. Komisjon võttis oma parema õigusloome poliitikat tugevdades vastu uued suunised ja vahendid ning täitis võetud kohustust esitada kõigi poliitiliselt tundlike ja oluliste seadusandlike ettepanekute juures, mis nõuavad mõjuhinnangut, subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse rakkerühma „Teeme vähem, aga paremini“ kavandatud subsidiaarsuse hindamise tabel. Sellega anti kaalu juurde võimsale vahendile, tänu millele võib juhul, kui kõik osalejad seda kasutavad, olla oluliselt lihtsam objektiivselt hinnata, kuidas järgitakse ELi õigusaktides subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtet. Regioonide Komitee arendas samuti edasi oma panust parema õigusloome tegevuskava elluviimisse, eeskätt oma piirkondlike keskuste võrgustiku kaudu, ning edendas aktiivse subsidiaarsuse põhimõtet. Institutsioonid olid täielikult kohandanud oma töömeetodeid, et arvestada tingimustega, mille põhjustasid COVID-19 pandeemia ja selle areng. Vaatlusalusel teisel piirangute aastal muutus koostöö liikmesriikide parlamentidega intensiivsemaks. Liikmesriikide parlamendid esitasid 360 arvamust – märksa enam kui kahel eelmisel aastal (2020. aastal 225 ja 2019. aastal 159) –, mis oli osaliselt põhjustatud komisjoni esitatud ettepanekute arvu suurenemisest. Neist arvamustest 16 olid põhjendatud arvamused, kus väljendati muret subsidiaarsuse põhimõtte rikkumise pärast. Enamikus neist keskenduti paketi „Eesmärk 55“ seadusandlikele ettepanekutele. Ühegi ettepaneku kohta ei esitatud üle kolme põhjendatud arvamuse. Kõige suurema tähelepanu osaliseks sai pakett „Eesmärk 55“ ning kõige rohkem märkusi esitati seoses digiteenuste õigusaktiga (10 arvamust), direktiiviga piisava miinimumpalga kohta (9 arvamust) ja kahe ettepanekuga ELi digitaalse COVID-tõendi kohta (kummagi puhul 8 arvamust). 2021. aastal elavnes veelgi kirjalik suhtlus liikmesriikide parlamentidega, nagu ka suuline poliitiline dialoog selle arvukates vormides. Toimusid füüsilised, virtuaalsed ja hübriidvormis kohtumised ning kohtumiste arv ja komisjoni osalemine parlamentidevahelistel üritustel suurenes veelgi, osaliselt tänu videokonverentside pakutavatele võimalustele. Mis puudutab liikmesriikide parlamentide suhteid ELi institutsioonidega 2021. aastal, siis märkimist väärib ka i) oluline osa, mida enamik liikmesriikide parlamente täitis vastavalt oma põhiseaduslikule korrale nõukogu poolt 2020. aastal vastu võetud omavahendeid käsitleva otsuse heakskiitmisel, ning ii) liikmesriikide parlamentide aktiivne osalemine Euroopa tuleviku konverentsi ettevalmistamisel ja korraldamisel. 2.Subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamine institutsioonides Komisjon Komisjon jätkas 2021. aastal oma parema õigusloome tegevuskava kohaldamist, mis tagab ELi tõenduspõhise ja läbipaistva õigusloome, ning subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte lõimimist poliitikakujundamise kõikidesse etappidesse. Ta toetas tõenäoliselt suure mõjuga algatusi põhjaliku mõju hindamisega. Samuti täitis komisjon võetud kohustust hinnata kehtivat poliitikat, enne kui ta esitab ettepanekuid selle muutmiseks. Nende mõjuhinnangute ja hindamiste raames analüüsiti, mil määral vastavad algatused subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttele. Parem õigusloome: uus teatis ning uued suunised ja vahendid 2021. aasta novembris võttis komisjon vastu uued parema õigusloome suunised ja uued parema õigusloome vahendid. Suunised põhinevad peamistel aspektidel, mida on käsitletud paremat õigusloomet käsitleva komisjoni 29. aprillil 2021. aasta teatises, millega kuulutati välja uue põlvkonna parem õigusloome. Teatisega on ette nähtud ELi õigusloomeprotsessi täiustamine mitmel viisil kooskõlas von der Leyeni komisjoni kõrgelennuliste eesmärkidega, tuginedes 2019. aastal avaldatud parema õigusloome kokkuvõttele, milles on kindlaks tehtud mitu parema õigusloome valdkonda, mida tuleks täiustada. Teatises korratakse, et parema õigusloome jaoks on vaja kõigi sidusrühmade ühiseid jõupingutusi, tagamaks õigusaktide kõrgeim kvaliteet, ning et EL peaks tegutsema ainult siis, kui see on vajalik (subsidiaarsus), ja sellises ulatuses, mis on vajalik (proportsionaalsus). Samuti antakse selles teada, et iga poliitiliselt tundliku või olulise seadusandliku ettepaneku juures, mis nõuab mõjuhinnangut, esitatakse subsidiaarsuse hindamise tabel, mis aitab neid põhimõtteid ellu rakendada. See on kooskõlas subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse rakkerühma „Teeme vähem, aga paremini“ soovitustega. Uued elemendid hõlmavad põhimõtet „üks sisse, üks välja“, mille eesmärk on viia miinimumini uue ELi õigusaktiga üksikisikutele ja ettevõtjatele tekitatav koormus, ning selle parandamist, kuidas parem õigusloome kestlikkuse ja digiüleminekuga tegeleb ja neid toetab. Liikmesriikide parlamentidele on otseselt oluline avalike konsultatsioonide lihtsustamine sellega, et täiustatud portaalis „Avaldage arvamust!“ on sisse seatud ühtne tagasisidekorje, millega on asendatud varasemad arvukad konsultatsioonid poliitika kujundamise eri etappides. Seisukohad, mida liikmesriikide ja piirkondade parlamendid või riikide, piirkondade ja kohalikud ametiasutused võivad otsustada esitada, on selgelt eristatavad muude sidusrühmade seisukohtadest. Paraku kasutasid 2021. aastal seda portaali vaid vähesed liikmesriikide parlamendid. Tulevikukindluse platvorm 2020. aasta mais REFITi platvormi jätkuna loodud tulevikukindluse platvorm (edaspidi „platvorm“) on kõrgetasemeline eksperdirühm, mis aitab komisjonil lihtsustada õigusakte, vähendada kaasnevat tarbetut regulatiivset koormust ning kasutada ära madalamate valitsemistasandite ja sidusrühmade oskusteavet ja kogemusi, kandmaks hoolt selle eest, et õigusaktidega saavutatakse neis püstitatud eesmärgid kõige tõhusamal viisil, võttes arvesse riiklike, kohalike ja piirkondlike ametiasutuste kogemusi. Platvorm toob kokku liikmesriikide riiklike, piirkondlike ja kohalike ametiasutuste, Regioonide Komitee (mida toetab võrgustik RegHub) ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee esindajad ja sidusrühmad, kes esindavad ettevõtjaid ja valitsusväliseid organisatsioone. Platvorm on oluline osa teabe andmisel selle kohta, kuidas õigusakte rakendatakse. 2021. aastal esitas platvorm esimese kõrgelennulise aasta tööprogrammi, mis hõlmas 15 erinevat teemat mitmesugustes sektorites ning milles peeti esmatähtsaks digiteerimist, tõhusat märgistamist, lubade andmist ja aruandekohustusi ning ELi õigusaktide lihtsustamist. Mõjuhinnangud Komisjon analüüsib subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte järgimist kõikides poliitikaettepanekute jaoks koostatavates mõjuhinnangutes. Nende mõjuhinnangute puhul teeb õiguskontrollikomitee sõltumatu kvaliteedikontrolli. 2021. aastal kontrollis õiguskontrollikomitee 83 mõjuhinnangut, mida on märksa rohkem kui aasta varem (41).

Hindamised ja toimivuskontrollid Subsidiaarsus ja proportsionaalsus on tähtsad aspektid ka hindamistes ja toimivuskontrollides, mille tegemisel uuritakse, kas ELi tasandi meede on toonud oodatud tulemusi tõhususe, tulemuslikkuse, sidususe, asjakohasuse ja ELi lisaväärtuse mõttes. 2021. aastal kontrollis õiguskontrollikomitee 15 olulist hindamist, sealhulgas kaht toimivuskontrolli, võrreldes 13ga 2020. aastal. Mõni hindamise raames vaadeldavatest aspektidest on subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse seisukohast iseäranis oluline. Näiteks määruse (EL) nr 1315/2013 (üleeuroopalise transpordivõrgu (TEN-T) arendamist käsitlevate liidu suuniste kohta) hindamisel vaadeldi muu hulgas muutusi, mille puhul võis väita, et need olid tingitud ELi sekkumisest, ja mis ületasid muutusi, mida oleks olnud oodata liikmesriikide riiklike meetmete puhul. Hindamisel jõuti järeldusele, et meetmete tulemuslik vastavusse viimine ning riigi, piirkonna ja kohalikul tasandil rakendamine oli võimalik tänu ühtsele ja tugevale Euroopa poliitikale. Samuti märgiti, et märkimisväärne lisaväärtus, mida tõi TEN-T raames tehtud koostöö kolmandate riikidega, ei oleks olnud saavutatav, kui liikmesriigid oleksid tegutsenud üksinda. Euroopa Parlament 2021. aastal sai Euroopa Parlament liikmesriikide parlamentidelt protokolli nr 2 alusel ametlikult 227 avaldust, millest 24 olid põhjendatud arvamused ja 203 seisukohad (avaldused, milles subsidiaarsusega seotud küsimusi ei tõstatata). Võrdlusena olgu öeldud, et 2020. aastal sai Euroopa Parlament 134 avaldust, millest 13 olid põhjendatud arvamused. 2021. aastal olid õiguskomisjoni alalised raportöörid subsidiaarsusküsimustes Nacho Sánchez Amor (Sotsiaaldemokraatide ja demokraatide fraktsioon, Hispaania) ja Gilles Lebreton (Identiteedi ja Demokraatia fraktsioon, Prantsusmaa), vastavalt esimesel ja teisel poolaastal. Õiguskomisjon, kellel lasub Euroopa Parlamendi kodukorra VI lisa kohaselt täielik vastutus tagada subsidiaarsuse põhimõtte järgimine ELi õigusaktides, esitas oma ametiajal raporti komisjoni subsidiaarsust ja proportsionaalsust käsitlevate 2017.–2019. aasta aruannete kohta. Selle raportöör oli Mislav Kolakušić (fraktsioonilise kuuluvuseta. Horvaatia). Õiguskomisjon andis oma osa ka Euroopa Liidu parlamentide Euroopa Liidu asjade komisjonide konverentsi (COSAC) koostatud 35. ja 36. poolaastaaruandesse, milles käsitleti parlamentaarseid tavasid. Euroopa Parlamendi uuringuteenistus jätkas Euroopa Parlamendi abistamist subsidiaarsuse ja proportsionaalsusega seotud kaalutluste arvessevõtmisel parlamendi töös, -kontrollides süstemaatiliselt komisjoni mõjuhinnangute subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse aspekte ning juhtides tähelepanu mis tahes muredele, mida olid väljendanud eeskätt liikmesriikide parlamendid ja Regioonide Komitee; -tagades, et neid põhimõtteid järgitakse täielikult Euroopa Parlamendi enda töös, näiteks koostades mõjuhinnanguid parlamendi enda sisuliste muudatusettepanekute kohta või analüüsides Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklil 225 põhinevate uusi õigusakte käsitlevate Euroopa Parlamendi ettepanekute lisaväärtust ja ELi meetmete võtmata jätmisega kaasnevaid kulusid, ning -kontrollides subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse aspekte mõjuhinnangute koostamisel, keskendudes ELi lisaväärtusele. 2021. aastal koostas Euroopa Parlamendi uuringuteenistus 33 esialgset hinnangut komisjoni mõjuhinnangute kohta ja kaks asendavat mõjuhinnangut, seitse ex post Euroopa rakendamishinnangut, 27 rakendamishinnangut, kolm praktikas rakendamist käsitlevat dokumenti, kaks muud järelhinnangut (sh dokument uute parema õigusloome suuniste kohta) ja ühe dokumendi parema õigusloome kohta praktikas, kus vaadeldakse komisjoni aasta tööprogrammi. ELi lisaväärtuse vaatenurgast koostati kaks Euroopa mõõtme puudumisest tulenevate kulude aruannet, 12 hinnangut ELi lisaväärtuse kohta ja üks dokument kehtiva ELi poliitika lisaväärtuse kohta. Nõukogu Euroopa Liidu Nõukogu (edaspidi „nõukogu“) ja selle asjaomased töörühmad jätkasid 2021. aastal selle jälgimist, kas nõukogu ja Euroopa Ülemkogu varasemate aastate järeldusi subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohta rakendatakse tulemuslikult. Kõnealused järeldused olid Euroopa Ülemkogu järeldused ühtse turu tegevuskava edasise täitmise kohta, nõukogu järeldused parema õigusloome kohta „Konkurentsivõime ning kestliku ja kaasava majanduskasvu tagamine“ ning nõukogu järeldused, milles käsitletakse regulatsiooni testkeskkondi ja katsetamissätteid kui innovatsioonisõbraliku, tulevikukindla ja vastupidava õigusraamistiku vahendeid, mis aitavad lahendada murrangulisi probleeme digiajastul. Lisaks aluslepingutest tulenevate kohustuste täitmisele hoiab nõukogu liikmesriike kursis arvamustega, mille liikmesriikide parlamendid on esitanud komisjoni seadusandlike ettepanekute kohta. 2021. aastal esitas nõukogu peasekretariaat 16 protokolli nr 2 alusel laekunud põhjendatud arvamust ja 165 poliitilise dialoogi käigus esitatud arvamust. Regioonide Komitee Regioonide Komitee lähtus 2021. aastal subsidiaarsusega seotud tegevuses oma aasta varem kindlaks määratud 2020.–2025. aasta prioriteetidest. Neis kinnitatakse Regioonide Komitee kindlat tahet jätkata tööd selle nimel, et parandada ELi õigusaktide kvaliteeti ja prognoosida tõhusamalt nende territoriaalset mõju ning edendada aktiivse subsidiaarsuse põhimõtet. Seda tahet toetas Regioonide Komitee avaldatud ELi 2021. aasta kohalik ja piirkondlik baromeeter, kus rõhutati, et peaaegu kaks kolmandikku kohalikest poliitikutest leiab, et piirkondadel, linnadel ja küladel ei ole ELi poliitika kujundamisel piisavat mõju. Regioonide Komitee jõudis sellega seoses järeldusele, et „Euroopa [võib] väljuda COVID-19 kriisist demokraatlikult ja ka keskkonnaalaselt vastupidavamalt, tunnistades ja kohaldades ametlikult aktiivset subsidiaarsust, et tagada meetmete võtmine tasandil, mille tegevus toob kodanikele võimalikult palju lisaväärtust, ning kooskõlastatud ja tõhusate otsustusprotsesside olemasolu“. Regioonide Komitee esitas 2021. aastal 59 arvamust ja 9 resolutsiooni. Neist 10 õigusloomega seotud arvamust, 17 õigusloomega mitteseotud arvamust ja 5 resolutsiooni sisaldasid konkreetseid viiteid subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte järgimisele või konkreetseid soovitusi selle põhimõtte järgimise parandamiseks. Paljud neist põhinesid 30 seisukohal, mis esitati 2021. aastal subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse kohta subsidiaarsuse järelevalve võrgustiku alamvõrgustiku REGPEXi kaudu, mis on avatud seadusandlike volitustega piirkondlikele parlamentidele ja valitsustele, et toetada nende osalemist õigusloomeprotsessi varajases etapis (subsidiaarsuse põhimõtte järgimise kontrollis). Subsidiaarsuse juhtrühm, mida nõustab Regioonide Komitee subsidiaarsuse eksperdirühm, valis subsidiaarsuse 2021. aasta tööprogrammi viis prioriteetset algatust. Regioonide Komitee võttis 2021. aastal vastu arvamused kahe seadusandliku ettepaneku kohta, mis on tema meelest subsidiaarsuse vaatenurgast kõige tundlikumad: uus rände- ja varjupaigalepe ning ettepanek võtta vastu direktiiv piisava miinimumpalga kohta Euroopa Liidus. Pärast konsulteerimist oma subsidiaarsuse järelevalve võrgustikuga jõudis Regioonide Komitee järeldusele, et need ettepanekud on kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega. 2021. aasta oktoobris korraldas Regioonide Komitee koos Euroopa Liidu Piirkondlike Seadusandlike Kogude Konverentsiga (CALRE) Euroopa piirkondade ja linnade nädala raames seminari „Mitmetasandiline valitsemine ja aktiivne subsidiaarsus kestliku taastumise ja vastupanuvõime tagamiseks“. Seminari järeldustes, mida on korratud Regioonide Komitee resolutsioonis 2021. aasta baromeetri kohta, kinnitati vajadust kaasata kohalikud ja piirkondlikud ametiasutused taaste- ja vastupidavusrahastu ning konkreetsemalt riiklike taaste- ja vastupidavuskavade hindamisse ja rakendamisse ning väljendati kahetsust selle üle, et seni on see kaasamine olnud piiratud.

Regioonide Komitee kordas oma 2021. aasta detsembris toimunud täiskogu istungil üleskutset vaadata läbi Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vaheline institutsioonidevaheline parema õigusloome kokkulepe, et integreerida Euroopa õigusloomeprotsessi mitmetasandiline mõõde, nagu on soovitanud subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse rakkerühm „Teeme vähem, aga paremini“. Regioonide Komitee kohustus ka looma parema õigusloome vahendeid, et lõimida kõik oma olemasolevad reguleerimisvahendid (subsidiaarsuse järelevalve võrgustik, RegHub ja territoriaalse mõju hinnangud) ühte juhtimisraamistikku eesmärgiga parandada koostööd, seoseid ja koostoimet üksikute vahendite ja osalejate vahel ning luua tugevamad seosed komisjoni parema õigusloome vahenditega (mis hõlmavad territoriaalse mõju vahendit) ja Euroopa Parlamendi uuringuteenistuse välja töötatud vahenditega. Subsidiaarsuse tegevuskava laiema kontekstis tegutses Regioonide Komitee Euroopa tuleviku konverentsi raamistikus. Komitee esitas ettepaneku selle kohta, kuidas kasutada aktiivset subsidiaarsust, et paremini kaasata liikmesriikide parlamendid, piirkonnad ja linnad Euroopa poliitika kujundamisse. Euroopa Liidu Kohus Euroopa Kohus ei teinud 2021. aastal subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohta ühtki olulist otsust. 3.Subsidiaarsuse põhimõtte järgimise kontrolli mehhanismi kohaldamine liikmesriikide parlamentides 2021. aastal sai komisjon liikmesriikide parlamentidelt 16 põhjendatud arvamust. Seda on rohkem kui kahel viimasel aastal (2020. aastal üheksa ja 2019. aastal mitte ühtegi põhjendatud arvamust), kuid vähem kui varasematel aastatel (2016–2018) nii absoluutarvuna kui ka osakaaluna liikmesriikide parlamentide saadetud arvamuste koguarvust (vt ka arvamuste liike kajastav graafik punktis 4). 2021. aastal saadud 16 põhjendatud arvamusest üheksa olid seotud paketiga „Eesmärk 55“, kolm Euroopa terviseliidu paketiga, kaks rände- ja varjupaigaleppega, üks ettepanekuga võtta vastu piisava miinimumpalga kohta Euroopa Liidus ja üks ettepanekuga muuta käibemaksudirektiivi seoses komisjonile rakendamisvolituste andmisega, et määrata kindlaks selle direktiivi teatavates sätetes kasutatud mõistete tähendus. Üheksa põhjendatud arvamust ettepanekute kohta, mis kuulusid paketti „Eesmärk 55“, mille komisjon oli vastu võtnud 14. juulil 2021, laekusid nelja liikmesriigi parlamendilt ja hõlmasid 13 ettepanekut. Enamikus neist arvamustest käsitleti seda paketi osa, mis puudutab liikmesriikidevahelist solidaarsust, kusjuures kõige sagedamini väljendati muret mõju ebapiisava hindamise ja Euroopa meetmete lisaväärtust kinnitavate tõendite puudumise pärast. Ühegi ettepaneku kohta ei esitatud siiski üle kolme põhjendatud arvamuse ja seega ei saavutatud ühegi ettepaneku puhul komisjoni koondvastuse künnist, rääkimata nn kollase kaardi menetluse künnisest, mille saavutamise korral tulnuks komisjonil põhjendada oma ettepaneku säilitamist, muutmist või tagasivõtmist. Iirimaa Oireachtase kojad saatsid selle paketi kohta kaks põhjendatud arvamust, millest kumbki hõlmas kuut ettepanekut. Esimeses arvamuses väideti, et ettepanekud ei ole kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega, kuna komisjon ei olnud täitnud korralikult menetlusnõuet esitada üksikasjalik põhjendus koos piisavate kvantitatiivsete ja kvalitatiivsete näitajatega, mis võimaldaksid liikmesriikide parlamentidel täielikult hinnata sedalaadi ELi-üleste ettepanekute mis tahes mõju. Teises arvamuses, mis käsitles paketi muid aspekte, tundsid Oireachtase kojad muret peamiselt selle pärast, et ettepanekute vajalikkust ja kaasnevat suuremat kasu võrreldes liikmesriigi tasandil võetavate meetmetega ei oldud piisavalt tõendatud ning et seega ei olnud ettepanekud ei proportsionaalsed ega ka kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega. Konkreetset muret väljendati ka seoses ettepanekuga luua uus eraldiseisev heitkogustega kauplemise süsteem maanteetranspordi ja hoonete jaoks ning tulude jaotamisega kliimameetmete sotsiaalfondi kaudu, mida on käsitletud põhjalikumalt allpool. Komisjon selgitas oma vastustes nende ettepanekute vajalikkust ja kaasnevat suuremat kasu ning märkis, et kõik need ettepanekud põhinevad komisjoni teatisel 2030. aasta kliimaeesmärgi kava kohta, mille juurde kuulub põhjalik mõjuhinnang, mis on aluseks laiaulatuslikule kavale vastutustundlikult suurendada 2030. aastaks püstitatud ELi siduvat eesmärki ja vähendada netoheidet vähemalt 55 %. Kõiki põhjendatud arvamustes käsitletud ettepanekuid toetas eraldi tehtud mõjuhinnang. Komisjon juhtis tähelepanu ka sellele, et ta oli püüdnud liikmesriigi stsenaariumi analüüsis hinnata erinevate poliitikaettepanekute kombineeritud mõju (MIX-stsenaarium). Kogu see teave on veebis üldsusele kättesaadav. Kliimameetmete sotsiaalfondi puhul seadis Rootsi Riksdag kahtluse alla meetmega kliimale toodava kasu, kuna otsene sissetulekutoetus ei pruugi kaasa tuua heite vähenemist ja aidata saavutada ühiseid eesmärke. Riksdag kritiseeris ka riigi tasandil leibkondadele makstava sissetulekutoetuse otsest sidumist ELi eelarvega. Komisjon selgitas oma vastuses, et kliimameetmete sotsiaalfond oli kavandatud selleks, et tasakaalustada ebavõrdset sotsiaalset mõju, mida uus heitkogustega kauplemise süsteem võib avaldada nii liikmesriigi sees kui ka liikmesriikide vahel. Fondi eesmärgid tuleks saavutada investeerimistoetuste ja ajutiste sissetulekutoetuste kaudu. Otseseid makseid kodanikele ELi eelarvest siiski ei tehtaks. Liikmesriigid saavad ELi eelarvest toetust ja seejärel maksavad ajutist sissetulekutoetust oma eelarvest, järgides kava, mille on kehtestanud ja mida haldavad liikmesriigi ametiasutused kooskõlas siseriiklike õigusaktide ja -normidega. Oireachtase kojad seadsid kahtluse alla komisjoni metoodika kliimameetmete sotsiaalfondist liikmesriikidele tehtavate rahaeraldiste arvutamiseks, võttes arvesse liikmesriikide asjaomaste andmete nappust. Komisjon selgitas oma vastuses, et vahendite jaotuse metoodikas kajastuvad eri liikmesriikide konkreetsed vajadused. Samuti toimib fond viisil, millega on tagatud, et liikmesriigid saavad võtta meetmeid ELi tasandi kliimameetmete täiendamiseks. Liikmesriikidel on kõige paremad võimalused kavandada ja valida meetmed ja investeeringud, milles on arvesse võetud riigi eripära. Tšehhi Senát leidis, et energia maksustamise direktiivi uuesti sõnastamise ettepanekuga sekkutakse mitmel moel liikmesriikide maksustamispädevusse: i) liikmesriikidel ei lubata kehtestada sama kategooria energiatoodetele erinevaid maksumäärasid; ii) maksustamistasemete automaatse indekseerimise mehhanismiga rikutakse liikmesriikide maksustamisõigusi, välistades ratsionaalse maksustamispoliitika rakendamise, eriti suure inflatsiooni korral; iii) madalaimad maksustamistasemed on oluline element ja seetõttu tuleks neid kohandada üksnes seadusandliku aktiga, mitte komisjoni delegeeritud õigusaktiga, ning iv) haavatavad kodumajapidamised, kelle puhul võidakse kohaldada maksuvähendust, ei ole määratletud piisavalt paindlikult, mis piirab märkimisväärselt liikmesriikide võimalusi tegeleda direktiivi sotsiaalse mõjuga. Komisjon vastas, et ettepanekuga oli säilitatud paindlikkus, mis võimaldab liikmesriikidel kohandada siseriiklikke õigusakte, et need sobiksid riikide eritingimuste ja -vajadustega. Kavandatud maksustruktuuris rühmitatakse energiatooted ja elektrienergia kategooriatesse ja järjestatakse need vastavalt nende keskkonnatoimele ning sarnaste omadustega tooterühmi (nt fossiilkütused) maksustatakse ühtemoodi. Liikmesriikidel on vabadus kehtestada enda äranägemise järgi nendest madalaimatest tasemetest kõrgemad maksustamistasemed, kuni nad järgivad seda järjestust. Kavandatud indekseerimismehhanismiga, mis põhineb Eurostati ühtlustatud indeksil, säilitatakse madalaimate maksumäärade asjakohasus ja nende tegelik väärtus aja jooksul. Lõpetuseks: haavatavate kodumajapidamiste võimalik maksuvabastus on seotud harmoneeritud kriteeriumiga, kuid selle kriteeriumi kohaldamine sõltub olukorrast konkreetses riigis. Põhjendatud arvamuses ELi heitkogustega kauplemise süsteemi käsitleva direktiivi muutmise kohta leidis Tšehhi Senát, et komisjoni seadusandlikule ettepanekule lisatud mõjuhinnang ja analüüs ei sisaldanud riigipõhiseid mõjuanalüüse. Ta väitis, et komisjon ei olnud võtnud piisavalt arvesse kahjulikku sotsiaalset ja majanduslikku mõju, mis kaasneb heitkogustega kauplemise sisseseadmisega selliste liikmesriikide maanteetranspordi- ja hoonesektoris, mille ostujõud on väiksem, eriti silmas pidades seda, et puuduvad mehhanismid spekulatiivse kauplemise ärahoidmiseks. Komisjon selgitas oma vastuses, et poliitikastsenaarium, kus on ühendatud erinevad poliitikaettepanekud, põhineb üldsusele kättesaadavatel riigipõhistel andmetel. Komisjon oli teinud ettepaneku kehtestada lisaks riigi tasandil rakendatavale poliitikale CO2 hind, kuna varasemad aastad olid näidanud, et olemasolevad Euroopa ja liikmesriikide poliitikameetmed heite vähendamiseks maanteetranspordi- ja hoonesektoris ei andnud piisavaid tulemusi, et saavutada 2030. aastaks eesmärk vähendada heidet 55 %. Kui CO2 hinnastamine hoonete ja maanteetranspordi tekitatava kasvuhoonegaaside heite puhul peaks avaldama liikmesriigis või liikmesriikide seas ebavõrdset sotsiaalset mõju, leevendab seda mõju kõige haavatavamatele inimestele ja leibkondadele kliimameetmete sotsiaalfond. Iirimaa Oireachtase kojad väitsid, et kavandatud heitkogustega kauplemise süsteem ei too tõenäoliselt sellisel tasemel tulu nagu riiklik CO2-maks ning seetõttu mõjutab see Iirimaa suutlikkust rakendada kliimameetmeid kasvuhoonegaaside heite vähendamiseks ja saavutada riiklik kliimaneutraalsuse eesmärk. Riiklikud meetmed oleksid tõhusamad kui ELi tasandi meetmed. Komisjon vastas, et uus heitkogustega kauplemise süsteem ei takista liikmesriike soovi korral rakendamast maksustamise teel edasipüüdlikumat riiklikku CO2 hinnastamise poliitikat. Seoses ettepanekuga alternatiivkütuste taristu kasutuselevõtu määruse kohta leidis Tšehhi Senát, et komisjon ei olnud tõestanud, et kavandatud siduvad eesmärgid, mis on seotud raskeveokite taristuga, on reaalselt saavutatavad nii, et kulud liikmesriikidele on mõistlikud, ning seega ei olnud komisjon tõestanud valitud lähenemisviisi tõelist lisaväärtust ELi tasandil. Komisjon selgitas oma vastuses, et siduvaid eesmärke kohaldatakse vaid üleeuroopalise transpordivõrgu (TEN-T) põhivõrgu suhtes ning et selle võrgu varustamiseks asjakohase taristuga on vaja võtta meetmeid ELi tasandil, kuna see võrk on laadilt riikidevaheline ja omab üleeuroopalist tähtsust. Kuna kavandatud määrusega on jäetud vahendid, mille abil kõnealused eesmärgid saavutada, liikmesriikide otsustada, võivad kaasrahastuse ette näinud liikmesriigid kasutada taaste- ja vastupidavusrahastu vahendeid. Paketi „Eesmärk 55“ selle osa kohta, mis käsitleb energiat – st ettepanekute kohta, mis käsitlevad taastuvenergia direktiivi ja energiatõhususe direktiivi –, sai komisjon kaks põhjendatud arvamust: Rootsi Riksdagilt esimese ettepaneku kohta ja Tšehhi Senátilt mõlema ettepaneku kohta. Neis kritiseeriti reguleerimise taset (Riksdag) ja leiti, et ettepanekutes ei oldud arvesse võetud liikmesriikide konkreetset olukorda (Senát). Leiti, et need ettepanekud välistavad tasuvamad ja tõhusamad lahendused (Riksdag ja Senát). Lisaks seati kahtluse alla eesmärkide sisu, eeskätt küttesektoris, nt kaugkütte puhul (Senát). Seoses taastuvenergiaga rõhutas Senát, et võttes arvesse Tšehhi geograafilist asendit ja taastuvenergia piiratud potentsiaali riigis, tuleks tuumaenergia ja üleminekuperioodil ka gaas tunnistada ELi taksonoomias kestlikuks.

Komisjon väitis, et ELi meetmed on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 kohaselt põhjendatud, kuna ELi tasandil koordineerimine suurendab energiajulgeolekut ning keskkonna- ja kliimaalast kasu. ELi peamise energiatõhususe eesmärgi saavutamiseks on vaja tõhusat ELi tasandi õigusraamistikku ning koordineeritud ja ühtlustatud lähenemisviisi. Ent liikmesriigid saavad ka edaspidi paindlikult valida oma poliitikameetmed, sektorid ja lähenemisviisid, et saavutada nõutav energiasääst, võttes arvesse oma riigi olukorda ja eripära. ELi siduv eesmärk vähendada primaar- ja lõppenergia tarbimist 9 % on vajalik kui osa õigusaktide paketist, mis toob kaasa kasvuhoonegaaside heite 55 % võrra vähendamise. Prantsusmaa Sénat väljendas muret seoses ettepanekuga muuta määrust maakasutusest, maakasutuse muutusest ja metsandusest tuleneva kasvuhoonegaaside heite ja sellest tulenevate kasvuhoonegaaside sidumise kohta (LULUCFi määrus), tunnistades samal ajal, et ELi kliimaneutraalsuse eesmärgi kehtestamisel 2050. aastaks on ELi lisaväärtus. Ta leidis, et komisjonile ajavahemikuks 2026–2029 antud õigus võtta vastu piiramata kohaldamisalaga rakendusakte, et kehtestada liikmesriikide põllumajandustegevuse jaoks siduvad CO2 tasemed, ei ole kooskõlas subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttega. Peale selle väitis Sénat, et juhtimiskorras, mis on seotud liikmesriikide eesmärkide kehtestamisega aastateks 2026–2030, ei ole piisavalt sätestatud liikmesriikide parlamentide järelevalvemenetlused. Komisjon selgitas oma vastuses, et ta oli kavandanud 2030. aasta eesmärgi kooskõlas trajektooriga, mida mööda liikudes püütakse saavutada 2035. aastaks kliimaneutraalne maasektor, ning et kavandatud liikmesriikidevahelise jaotuse aluseks on kaks põhimõtet: i) iga liikmesriik säilitab oma hiljutise sidumise taseme ja teatatud heite (st 2016.–2018. aasta keskmise) – sama lähtetaset kohaldatakse ka jõupingutuste jagamise määruse alusel, ning ii) vahe, mis tuleb kaotada, et jõuda 2030. aastaks ELi eesmärgini, jagatakse proportsionaalselt igas liikmesriigis majandatava maa pindalaga. Komisjon selgitas, et ettepanek piirdub üksnes sellega, mis on vajalik eesmärkide saavutamiseks. Juhtimisega seoses selgitas komisjon, et koos üleminekuga iga-aastastele riiklikele maakasutuse, maakasutuse muutuse ja metsandussektori eesmärkidele aastatel 2026–2030 kehtestatakse põhimõtted, mis sarnanevad põhimõtetega, mida rakendatakse jõupingutuste jagamise määruse (EL) 2018/842 kohases nõuete täitmise raamistikus. Liikmesriikidel palutakse esitada riiklikud kavad, kus on üksikasjalikult kirjeldatud nende antavat osa 2035. aasta eesmärgi saavutamisse. Lõpetuseks – seoses rakendusvolitustega juhtis komisjon tähelepanu asjaolule, et teda abistab kliimamuutuste komitee, kus on esindatud kõik liikmesriigid. Prantsusmaa Sénat esitas põhjendatud arvamused Euroopa terviseliidu paketi kõigi kolme ettepaneku kohta. Ta kritiseeris Euroopa Ravimiameti rolli tugevdamist käsitleva määruse ettepaneku aspekte, mida ta pidas sekkumiseks liikmesriigi pädevusse. Sénat leidis, et kavandatud komisjoni õigus võtta kõik vajalikud meetmed, et leevendada tervisealases hädaolukorras esmatähtsaks peetavate ravimite või meditsiiniseadmete tegelikku või võimalikku nappust, on vastuolus liikmesriikide pädevusega osutada tervishoiuteenuseid ja arstiabi kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 168 lõikega 7. Haiguste ennetuse ja tõrje Euroopa keskust käsitleva määruse ettepaneku puhul kritiseeris Sénat õigusnormide väidetavat ELi tasandil ühtlustamist, mis on vajalik tõsisteks piiriülesteks terviseohtudeks valmisoleku ja neile reageerimise riiklike kavade koostalitluse jaoks, leides, et see on vastuolus aluslepingutega, ning seadis mõjuhinnangule viidates kahtluse alla keskuse suutlikkuse korraldada hindamisi ja auditeid. Tõsiseid piiriüleseid terviseohte käsitleva määruse ettepaneku puhul kritiseeris Sénat rakendusaktide kasutamist ning juhtis tähelepanu pädevuskonfliktile ja ebakindlusele koordineerimisel ELi integreeritud mehhanismiga, mida rakendatakse poliitiliseks reageerimiseks kriisidele. Komisjon esitas oma vastuses vastuväiteid seisukohale, et kavandatud määrusega Euroopa Ravimiameti kohta sekkutakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 168 lõike 7 kohasesse liikmesriikide vastutusvaldkonda, kuna sellise ulatusega rahvatervise hädaolukorrad nagu COVID-19 kriis avaldavad mõju kõigile liikmesriikidele, kes üksi tegutsedes ei suuda piisavalt reageerida. Võimaliku nappuse koordineeritud jälgimine ELi tasandil võib aidata liikmesriikidel paremini valmistuda nõudluse järsuks kasvuks, ennetada ekspordipiiranguid ühtsel turul, vältida ülemääraste ja ebaproportsionaalsete varude teket ning jaotada tulemuslikumalt ressursse riigi ja liidu tasandil. Ükski komisjoni ettepanekutest ei eelda riiklike valmisolekukavade ega õigusnormide ühtlustamist. Rakendusmeetmed käsitlevad üksnes menetlusi ning nendega ei anta terviseohutuse komiteele lisavolitusi ega muudeta siduvaks selle komitee arvamusi. Nii nagu 2020. aastal, esitati ka 2021. aastal põhjendatud arvamusi uue rände- ja varjupaigaleppe kohta: Slovakkia Národná rada esitas arvamuse varjupaiga- ja rändehalduse kohta ning Itaalia Senato della Repubblica paketti kuuluva viie seadusandliku ettepaneku kohta. Národná Rada meelest oli rikutud subsidiaarsuse põhimõtet, sest ettepanekus ei toodud välja jaotuskvoodi ega Euroopa Liidu Varjupaigaameti ning Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ameti pädevuse õiguslikku alust. Samuti seadis ta kahtluse alla delegeeritud õigusaktide kasutamise ning väitis, et iga liikmesriik on pädev otsustama isikute oma territooriumile vastuvõtmise üle, tuginedes oma riiklikule varjupaigaõigusele. Senato della Repubblica leidis, et oli rikutud subsidiaarsuse põhimõtet, kuna ettepanekus on ilmne asümmeetria kohustuste ja solidaarsuse vahel ning sellega ei lahendata praeguseid probleeme, mistõttu ELi tasandi meetmetel puudub lisaväärtus. Proportsionaalsuse kohta väitis Senato, et sisenemiseelse menetluse puhul on risk avaldada liigset mõju õigussüsteemile ja õiguskaitsele riigis, mille kaudu liitu sisenetakse; et määr, millest allpool tuleb algatada piirimenetlus, tähendab seda, et peaaegu kõigi meritsi saabunute suhtes kohaldatakse ümberpaigutamismenetluse asemel piirimenetlust, ning et tagasisaatmise toetamise mehhanismi reguleerimisega suurenevad kulud ja bürokraatia liikmesriigi jaoks, mille kaudu liitu sisenetakse. Komisjon selgitas oma vastustes, et jaotuskvoot ei ole uus element ja et Euroopa Liidu varjupaigaamet ning Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Amet (Frontex) vaid hõlbustavad rakendusakti operatiivsete aspektide elluviimist. Delegeeritud õigusaktidega seoses rõhutas komisjon, et need põhinevad Dublini III määrusel ning nendega ei muudeta praegu kehtivaid õigusnorme. Komisjon märkis ka seda, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 78 lõikega 3 on antud nõukogule võimalus tegutseda, kui kolmandate riikide kodanike sissevoolu järsu suurenemise tõttu tekib hädaolukord. Vaid juhul, kui tagasisaatmine toetatava liikmesriigi territooriumilt ebaõnnestub, palutakse tagasisaatmist toetaval liikmesriigil võtta ebaseaduslik rändaja oma territooriumile, et jätkata jõupingutusi rändaja tagasisaatmiseks. Komisjon leiab, et leppes on leitud vastutuse ja solidaarsuse vahel õige tasakaal, kuna mitme erandiga on paindlikkus juhtudel, kui piirimenetlust kohaldada tuleb. Esmase sisenemise riigi vastutuse kriteeriumit tuleks vaadelda koos muude vastutust käsitlevate kriteeriumidega. Üks leppe solidaarsusmehhanismi eesmärke on vähendada rändajate arvu liikmesriikides, kuhu neid saabub palju, ning toetada suutlikkuse suurendamist, operatsioone ja meetmeid välissuhete valdkonnas, kui need võivad mõjutada rändevooge konkreetsetesse liikmesriikidesse. Tagasisaatmise toetamine ei suurenda toetatava liikmesriigi kulusid. 28. oktoobril 2020 vastu võetud ettepaneku kohta võtta vastu direktiiv piisava miinimumpalga kohta Euroopa Liidus sai komisjon kolmanda põhjendatud arvamuse Malta Kamra tad‑Deputatilt lisaks kahele põhjendatud arvamusele, mis olid laekunud juba 2020. aastal. Kamra tad-Deputati seadis kahtluse alla õigusliku aluse valiku. Subsidiaarsuse küsimuses leidis Kamra tad-Deputati, et ettepaneku eesmärgid oleks võimalik tulemuslikult saavutada liikmesriikide meetmetega, võttes arvesse erinevusi palgakujunduses. Ettepanek võib avaldada hoopiski kahjulikku mõju: näiteks muuta keerulisemaks kollektiivläbirääkimiste protsessi ja suurendada mõnes sektoris tööandjate ja töötajate vahelise konflikti riski. Komisjon selgitas, et enamik liikmesriike seisab silmitsi miinimumpalga ebapiisavuse ja/või miinimumpalga ebapiisava katvuse probleemiga ning liikmesriigi tasandi meetmetest ei ole selle probleemi lahendamiseks piisanud. Komisjon juhtis tähelepanu asjaolule, et piisavale miinimumpalgale juurdepääsu standardid on väga erinevad ning et need erinevused saab kõige paremini kaotada ELi tasandil. Liikmesriigid, kus kollektiivläbirääkimiste katvus jääb alla 70 %, peavad kehtestama raamistiku, millega nähakse ette tingimused kollektiivläbirääkimiste pidamiseks, ning koostama kollektiivläbirääkimiste edendamiseks tegevuskava, kuid selle raamistiku ja tegevuskava ülesehitus jääb täielikult konkreetse riigi otsustada. Mis puudutab ettepanekut muuta käibemaksudirektiivi seoses komisjonile rakendamisvolituste andmisega, et määrata kindlaks selle direktiivi teatavates sätetes kasutatud mõistete tähendus, siis Rootsi Riksdag rõhutas põhjendatud arvamuses taas ühehäälsuse nõude tähtsust maksustamise valdkonnas ning leidis, et komisjoni kavandatud otsustusmenetlus tähendaks võimu üleminekut riigi tasandilt ELi tasandile valdkonnas, mis on riigi suveräänsuse vaatenurgast keskse tähtsusega, ning et sellega minnakse kaugemale sellest, mis on vajalik ettepaneku eesmärkide saavutamiseks. Komisjon vastas, et käibemaksudirektiivis sisalduvate mõistete ebaühtlane kohaldamine liikmesriikides takistab siseturu tõrgeteta toimimist ja põhjustab tõenäoliselt topeltmaksustamist või maksustamata jätmist ning et liikmesriigid üksi ei saa neid probleeme lahendada. Ettepanekuga on ette nähtud komisjoni rakendusaktide vastuvõtmine vaid seoses piiratud arvu normidega, millega rakendatakse neid käibemaksudirektiivi sätteid, mille puhul on vaja kohaldada ühetaoliselt ELi käibemaksualastes õigusaktides kasutavaid mõisteid. Kvalifitseeritud häälteenamust ja komiteemenetlust kasutati juba seoses kaudse maksustamisega ning komiteemenetlus on standardne lähenemisviis, mida on rakendatud liidu õiguses pikka aega, et hõlbustada ühtsete arusaamade ja tavade teket. 4.Kirjalik poliitiline dialoog liikmesriikide parlamentidega Lisaks aluslepingute protokollil nr 2 põhineva subsidiaarsuse põhimõtte järgimise kontrolli mehhanismi rakendamisele hõlmavad komisjoni ja liikmesriikide parlamentide vahelised suhted mitmesugust muud tegevust, eelkõige 2006. aastal sisse seatud poliitilist dialoogi. Selle raames toimub kirjalik teabevahetus kõigi komisjoni algatuste teemal, mille kohta liikmesriikide parlamendid soovivad avaldada seisukohti või märkusi, ning suuline poliitiline dialoog, mida on kirjeldatud põhjalikumalt allpool punktis 5. Üldised märkused 2021. aastal saatsid liikmesriikide parlamendid komisjonile 360 arvamust. Seda on märksa enam kui kahel eelmisel aastal (2020. aastal 255 ja 2019. aastal 159), kuid siiski vähem kui komisjoni eelmise ametiaja keskel (2018. aastal 569, 2017. aastal 576 ja 2016. aastal 620).

Neist 360 arvamusest 199 (55,3 %), sealhulgas 16 põhjendatud arvamust (4,4 %), olid seotud komisjoni seadusandlike ettepanekutega, mille suhtes kohaldati subsidiaarsuse põhimõtte järgimise kontrolli mehhanismi. See on oluliselt suurem arv ja osakaal kui kahel eelmisel aastal, mis on tõenäoliselt tingitud komisjoni esitatud seadusandlike ettepanekute arvu kasvust. Ülejäänud 161 arvamust (44,7 %) olid seotud peamiselt mitteseadusandlike algatustega, nagu teatised, või olid omaalgatuslikud arvamused, mis ei olnud otseselt seotud komisjoni algatusega. Nende arvamuste stabiilne arv (2020. aastal 156) osutab sellele, et mõned liikmesriikide parlamendid jätkasid komisjoni töösse tulevikku suunatud väärtusliku poliitilise panuse andmist. Komisjon teavitab liikmesriikide parlamentide tõstatatud küsimustest alati asjaomaseid komisjoni talitusi ja volinikke ning seadusandlike ettepanekute puhul kaasseadusandjate läbirääkimistel osalevaid komisjoni esindajaid. Osalemine ja ulatus Nagu eelmistelgi aastatel, oli komisjonile saadetud arvamuste arv liikmesriikide parlamentide lõikes väga erinev. Kümme kõige aktiivsemat esinduskogu esitasid 285 arvamust, st 79 % kõigist arvamustest, mis on vastavuses viimaste aastate keskmisega. Nende liikmesriikide parlamentide või esinduskogude arv, kes arvamust ei esitanud, vähenes kaheksale (kokku 39st), mis tähendab, et viis liikmesriiki (st vähem kui viiendik kõigist liikmesriikidest) ei osalenud 2021. aastal kirjalikus poliitilises dialoogis. See näitab liikmesriikide kasvavat huvi osaleda subsidiaarsuse põhimõtte järgimise kontrollis ja poliitilises dialoogis. 12 liikmesriikide parlamenti või esinduskogu, kes saatsid 2021. aastal kõige rohkem arvamusi, olid Hispaania Cortes Generales (57 arvamust), Portugali Assembleia da República (54 arvamust), Tšehhi Senát (47 arvamust), Rumeenia Camera Deputaților (27 arvamust), Saksamaa Bundesrat (24 arvamust), Rumeenia Senat (18 arvamust), Prantsusmaa Sénat (17 arvamust), Madalmaade Eerste Kamer (17 arvamust), Tšehhi Poslanecká sněmovna (12 arvamust), Itaalia Camera dei Deputati (12 arvamust), Poola Senat (12 arvamust) ja Rootsi Riksdag (12 arvamust), kes olid kõige aktiivsemate esinduskogude hulgas ka varasematel aastatel. Saadetud arvamuste arv esinduskogude kaupa on esitatud 2. lisas. Erinev oli ka liikmesriikide parlamentide ja esinduskogude esitatud avamuste laad. Mõni keskendus peamiselt selle kontrollimisele, kas komisjoni ettepanek oli kooskõlas subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttega, samal ajal kui teised esitasid üksikasjalikumaid märkusi ettepanekute sisu kohta või saatsid omaalgatuslikke arvamusi. Viimati nimetatute seas olid eriti aktiivsed Tšehhi Senát, Rumeenia Camera Deputaților ja Senat, Saksamaa Bundesrat ja Prantsusmaa Sénat. Poliitilise dialoogi käigus esitatud arvamuste põhiteemad 2021. aastal enim tähelepanu pälvinud paketid olid „Eesmärk 55“ (49 arvamust), uus rände- ja varjupaigalepe (17 arvamust), digiteenused (17 arvamust) ja Euroopa terviseliit (11 arvamust). Üksikutest algatustest laekus liikmesriikide parlamentidelt kõige rohkem arvamusi seoses digiteenuste õigusaktiga (10 arvamust), piisavat miinimumpalka käsitleva ettepanekuga (9 arvamust), kahe ettepanekuga ELi digitaalse COVID-tõendi kohta (kummagi puhul 8 arvamust), rände- ja varjupaigafondi käsitleva ettepanekuga (7 arvamust), digiturgude õigusaktiga (7 arvamust), kliimameetmete sotsiaalfondi käsitleva ettepanekuga (6 arvamust), muudetud ettepanekuga luua rahvusvahelise kaitse ühine menetlus liidus (6 arvamust) ja võrdväärse töö eest võrdse tasu maksmist käsitleva ettepanekuga (6 arvamust). Kuues arvamuses komisjoni 2021. aasta tööprogrammi kohta teavitasid liikmesriikide parlamendid komisjoni oma 2021. aasta prioriteetidest. Paketi „Eesmärk 55“ kohta esitatud 49 arvamusest üheksa olid põhjendatud arvamused (mida on eelmises punktis juba käsitletud) ja 14 arvamuses vaid kinnitati ettepaneku kooskõla subsidiaarsuse põhimõttega. Paketti kuuluvatest ettepanekutest laekus kõige enam märkusi seoses ettepanekuga muuta määrust maakasutusest, maakasutuse muutusest ja metsandusest tuleneva kasvuhoonegaaside heite ja sellest tulenevate kasvuhoonegaaside sidumise kohta (LULUCF), ettepanekuga vaadata läbi energiatõhususe direktiiv, ettepanekuga taastuvenergia direktiivi kohta, ettepanekuga vaadata läbi energia maksustamise direktiiv, ettepanekuga määruse kohta, millega kehtestatakse piiril kohaldatav süsinikdioksiidi kohandusmehhanism, ettepanekuga määruse kohta, millega luuakse kliimameetmete sotsiaalfond, ning teatisega uue ELi metsastrateegia kohta. Seoses ettepanekuga muuta määrust maakasutusest, maakasutuse muutusest ja metsandusest tuleneva kasvuhoonegaaside heite ja sellest tulenevate kasvuhoonegaaside sidumise kohta (LULUCFi määrus) sai komisjon poliitilise dialoogi käigus kolm arvamust. Ühes neist väljendati muret suutlikkuse pärast saavutada 2035. aastaks kliimaneutraalsus, juhiti tähelepanu sellele, et sidumise suurendamiseks (mis on vajalik kliimaneutraalsuse saavutamiseks) puuduvad stiimulid, leiti, et kavandatud määruse eesmärkide saavutamiseks on olulised täpne ja ühtlustatud aruandlus ning karistuste süsteem, ning oldi seda meelt, et kliimaneutraalsuse saavutamise meetmed peaksid sisalduma juba 2023.–2027. aasta ühise põllumajanduspoliitika strateegiakavades. Teises arvamuses paluti komisjonil teha mõju-uuring, kus kirjeldatakse kavandatud meetmete teostatavust ja mõõdetakse kavandatud muudatuste mõju, eriti Tšehhi kulusid ja saadavat kasu. Komisjon selgitas oma vastustes, kuidas ta kavatseb saavutada kliimaneutraalsuse ja millised mõjuhinnangud ta oli enne paketi „Eesmärk 55“ ettepanekute esitamist teinud. Seoses 2030. ja 2035. aasta eesmärkidega rõhutas komisjon, et on oluline saada liikmesriikidelt 2023.–2027. aasta ühise põllumajanduspoliitika jaoks kõrgelennulised strateegiakavad, ning väljendas heameelt selle üle, et arvamuses oli toetatud täpset ja ühtlustatud järelevalvet ja aruandlust ning karistuste süsteemi, mis on olulised kavandatud määruse eesmärkide saavutamiseks. Komisjon sai kuus arvamust paketti „Eesmärk 55“ kuuluvate maksustamist käsitlevate ettepanekute kohta, kolm arvamust ettepaneku kohta kehtestada piiril kohaldatav süsinikdioksiidi kohandusmehhanism ja kolm arvamust, sealhulgas ühe põhjendatud arvamuse, energia maksustamise direktiivi uuesti sõnastamise ettepaneku kohta. Piiril kohaldatava süsinikdioksiidi kohandusmehhanismi puhul pakkus liikmesriikide parlamentidele huvi mehhanismi kooskõla Maailma Kaubandusorganisatsiooni eeskirjadega, mehhanismi mõju ELi konkurentsivõimele ja võimalus ajutiselt säilitada lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamine. Komisjon vastas, et ettepaneku koostamisel oli järgitud Maailma Kaubandusorganisatsiooni eeskirju, et ettepaneku mõjuhinnangu kohaselt on mõju konkurentsivõimele väike ning et lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamise säilitamine võib vähendada stiimulit investeerida keskkonnahoidlikumasse tootmisse. Mis puudutab energia maksustamise direktiivi uuesti sõnastamist, siis kuigi põhjendatud arvamuses väljendati muret sekkumise pärast liikmesriikide maksustamispädevusse, avaldati kahes teises arvamuses toetust, hoolimata tähelepanekust topeltmaksustamise riski kohta. Nende kahe viimase arvamuse peale vastas komisjon, et energia maksustamise direktiiv ja heitkogustega kauplemise süsteem ei kattu, kuna neist esimesega on kehtestatud energia tarbimise maksud, teine aga hõlmab heitkoguseid. Ettepanekute kohta, mis käsitlevad taastuvenergia direktiivi ja energiatõhususe direktiivi, sai komisjon lisaks põhjendatud arvamustele, mida on kommenteeritud juba eelmises punktis, üldjoontes toetava arvamuse kolmelt esinduskogult. Nii nagu põhjendatud arvamustes, väljendati mõningast kriitikat eesmärkide suhtes, pidades silmas ettepanekutes kindlaks määratud tähtaegu, eriti küttesektoris. Seoses taastuvenergiaga rõhutas üks esinduskogu, et tuumaenergia ja üleminekuperioodil ka gaas tuleks tunnistada ELi taksonoomias kestlikuks. Eesmärkide ja nende mõju osas toonitas komisjon, et ettepaneku koostamisel, eeskätt taastuvenergia eesmärkide ja võrdlusaluste kavandamisel üldiselt ja konkreetsetes sektorites, oli arvesse võetud liikmesriikide erinevaid lähteolusid. Komisjon rõhutas, et viimasel kümnendil on taastuvenergia tootmise kulud tänu tehnoloogia arengule märkimisväärselt kahanenud ning seetõttu on kavandatud eesmärk suurendada ELis 2030. aastaks taastuvenergia osakaalu 40 %ni majanduslikult saavutatav. Seoses tuumaenergia ja maagaasi rolliga märkis komisjon, et ELi taksonoomia täiendava (kliimaalase) delegeeritud õigusakti alusel kuulub teatav tuumaenergia ja gaasiga seotud tegevus taksonoomiamääruse artikli 10 lõikega 2 hõlmatud üleminekutegevuse kategooriasse, kui on täidetud ranged tingimused. Liikmesriikide parlamendid toetasid kliimameetmete sotsiaalfondi loomist ning kiitsid heaks ettepaneku eraldada 25 % heitkogustega kauplemise süsteemi tulust maanteetranspordi- ja hoonesektorile, et toetada energiasüsteemi ümberkujundamisel energiaostuvõimetuid inimesi. Üks esinduskogu tundis siiski muret fondist toetust vajavate isikute ja üksuste kindlakstegemisel kogu ELis kohaldatava mõiste „energiaostuvõimetus“ määratluse pärast ning leidis, et selles määratluses tuleks võtta paremini arvesse konkreetsete riikide eripära. Üks teine esinduskogu väljendas muret seoses ELi eelarves olemas olevate vahenditega, mis on kavandatud samade eesmärkide saavutamiseks. Kogu ELis kohaldatava mõiste „energiaostuvõimetus“ määratluse puhul juhtis komisjon tähelepanu paindlikkusele, mis võimaldab liikmesriikidel lähtuda haavatavate leibkondade, mikroettevõtjate ja transpordikasutajate väljaselgitamisel konkreetsest olukorrast oma riigis. Samamoodi on kliimameetmete sotsiaalfondi määruses rõhutatud, et liikmesriikidel on piirkondliku tasandi asutustega konsulteerides parimad võimalused töötada välja ja rakendada kliimameetmete sotsiaalkavasid, mis on kohandatud ja suunatud kohalikele, piirkondlikele ja riiklikele oludele. Seoses murega olemasolevate vahendite pärast selgitas komisjon, et muudel ELi fondidel, mis toetavad liikmesriikide tööd õiglase kliimapöörde tagamisel, on teistsugused eesmärgid kui kliimameetmete sotsiaalfondil. Neil ei ole sama ajakava ja neis ei pöörata tähelepanu konkreetsetele sihtrühmadele, kellele kliimameetmete sotsiaalfond suunatud on. Üks peamisi erinevusi võrreldes paljude muude fondidega on see, et kavandatud kliimameetmete sotsiaalfondis pannakse suurt rõhku sellele, et liikmesriigid peavad ellu viima reforme, õigustamaks fondi vahendite kasutamist.

Ettepaneku kohta seoses uue ELi metsastrateegiaga aastani 2030, mis kuulub samuti paketti „Eesmärk 55“, esitati kolm arvamust. Liikmesriikide parlamendid tunnistasid metsa tähtsust võitluses kliimamuutuste vastu, kuid väljendasid muret suurema tsentraliseerimise ja riigiülesemate elementide pärast strateegias, võttes arvesse, et aluslepinguga ei ole ette nähtud ühist metsapoliitikat. Peale selle heideti ette, et ei oldud hinnatud kavandatud meetmete mõju liikmesriikidele, ning tõstatati küsimusi selle kohta, kuidas on strateegia seotud ühise põllumajanduspoliitikaga ning kas kavandatud meetmed, eriti tootemääratlus, on piisavad, et võidelda kogu maailmas raadamise ja ebaseadusliku raie vastu. Komisjon vastas, et metsad ja metsandus on valdkond, kus ELil ja liikmesriikidel on jagatud pädevus, ning et EL on teostanud seda pädevust mitmel juhul, näiteks elupaikade direktiivi või puidumääruse puhul, pidades alati kinni subsidiaarsuse põhimõttest. Komisjon juhtis tähelepanu üldisele mõjuhinnangule, mis oli tehtud 2030. aastaks püstitatud ELi netoheite vähendamise eesmärgi suurendamiseks ja paketi „Eesmärk 55“ seadusandlike ettepanekute jaoks. Selle raames tehti riigipõhised hindamised, tuginedes ELi võrdlusstsenaariumile, mille väljatöötamisel oli konsulteeritud liikmesriikidega. Komisjon lisas, et kestlikkuse suurendamine ning kohalike tingimuste ja vajaduste arvessevõtmine olid omased nii uuele metsastrateegiale kui ka uuele ühisele põllumajanduspoliitikale. Mis puudutab liikmesriikide pädevust jõustada ebaseadusliku raie vastaseid kontrollimeetmeid, siis komisjon toetab liikmesriikide ametiasutusi ja edendab georuumilise luure laiemat kasutamist. Lõpetuseks laiendatakse tulevastes määrustes järk-järgult tootemääratlust, mis võimaldab keskenduda nendele toodetele ja kaupadele, mille mõju raadamisele ja metsade degradeerumisele on kõige suurem. 2021. aastal sai komisjon jätkuvalt arvamusi 23. septembril 2020 vastu võetud uue rände- ja varjupaigaleppe kohta. Need arvamused kajastasid erinevaid seisukohti, eeskätt solidaarsusmehhanismi osas. Mõni esinduskogu esitas pooldava arvamuse, millest ühes küsiti mõningast lisateavet pagulaste õiguskaitse ja ettepanekus sätestatud tähtaegade kohta. Ühes teises arvamuses kaheldi mehhanismi tulemuslikkuses ning paluti muuta ümberpaigutamine kohustuslikuks, selle asemel, et võimaldada tagasisaatmise toetamist. Teised esinduskogud tundsid muret selle pärast, et mis tahes kohustuslik ümberpaigutamine, mis põhineb kvootidel, võib kaasa tuua riikidevahelise ebavõrdsuse, kui ei võeta arvesse asjaomaste liikmesriikide tegelikku olukorda. Mõni kartis, et piirimenetlus tekitab liikmesriikidele lisakoormust, ning mõni hoiatas, et ettepanek eeldab toimimiseks lisainvesteeringuid taristusse ja töötajatesse. Üldisemalt soovisid esinduskogud lähenemisviisi, milles võetakse kõigis menetluse etappides arvesse pagulaste õigusi, sealhulgas isikuandmete kaitset ja edasikaebamisvõimalusi. Komisjon rõhutas oma vastustes tagasisaatmise toetamise tõhusa korralduse tähtsust. Kõigi osalejate (sh näiteks Frontexi) hästi kooskõlastatud ühiste jõupingutustega tagatakse, et tagasisaatmine toimub nii kiiresti kui võimalik, pakkudes toetatavale liikmesriigile reaalset tuge. Liikmesriikidel on alati võimalus valida vähemalt kaht liiki solidaarsusmeetmete vahel, nii et ümberpaigutamine ei ole ei automaatne ega kohustuslik. Liikmesriigid saavad kasutada nii olemasolevast Varjupaiga-, Rände- ja Integratsioonifondist kui ka uuest Varjupaiga- ja Rändefondist riiklike programmide jaoks eraldatud vahendeid, et toetada ükskõik milliseid piirimenetluse jaoks vajalikke investeeringuid. Seoses õiguskaitse ja põhiõigustega toonitas komisjon, et taustakontrolli tegemise kõigis etappides rakendatakse kõiki kaitsemeetmeid, mis on tagatud liikmesriikide kohustusega luua sõltumatu järelevalvemehhanism. Komisjon sai seoses digiteenuste paketiga (digiteenuste õigusakt ja digiturgude õigusakt) 17 arvamust kümnelt esinduskogult. Liikmesriikide parlamentide märkustes keskenduti kõige enam tarbijakaitsele ja pääsuvalitsejate määramisele suurtel platvormidel. Mitu esinduskogu kutsusid üles selgitama kavandatud õigusaktide ja valdkondlike õigusnormide ning muude kehtivate õigusaktide vahelist koordineerimist. Üks esinduskogu rõhutas vajadust kaitsta liikmesriikide õigust säilitada meedia mitmekesisus. Mitu esinduskogu väljendasid muret ebaseadusliku sisu määratluse ja selle sisu eemaldamise pärast, kutsudes üles kas esitama uusi seadusandlikke ettepanekuid seadusliku, kuid kahjuliku sisu kohta või jätma asjaomased otsused sõltumatute kohtute teha. Mitu esinduskogu soovisid, et kavandatud paketis käsitletaks desinformatsiooni levikut. Komisjon selgitas oma vastustes, et uue paketi koostamisel on see hoolikalt sobitatud kehtiva õigusraamistikuga, ning rõhutas, et liikmesriikide ametiasutused kaasatakse paketi jõustamisse ja nad saavad paluda komisjonil algatada seoses pääsuvalitsejate määramisega uurimisi. Määramismehhanism põhineb kvantitatiivsetel ja kvalitatiivsetel kriteeriumidel ning künniste kohandamise näol on olemas võimalus digisektoris kiiretele muutustele reageerimiseks. Meediavabadusega seoses toonitas komisjon, et ettepanek ei kahjusta mingil moel meedia mitmekesisust, vaid vastupidi – see tugevdab meedia rolli Euroopa ühiskonnas. Digiteenuste õigusaktiga tagatakse õigusraamistik võitluseks ebaseadusliku sisuga, luues õige tasakaalu digitaalsete vahendusteenustega seotud selgete kohustuste kehtestamise ning väljendus- ja teabevabaduse kaitsmise vahel. Lõppkokkuvõttes peaksid sisu ebaseaduslikkuse üle otsustama kohtud, et kaitsta kõigi mõjutatud isikute õigusi ja õigustatud huve. Mis puudutab kahjulikku sisu, sealhulgas desinformatsiooni, siis on väga suured digiplatvormid kohustatud hindama ja seejärel leevendama süsteemseid riske, mida nende süsteemid võivad tekitada. Ettepanekute kohta, mis käsitlevad ELi digitaalset COVID-19 tõendit, laekusid arvamused seitsmelt esinduskogult, kusjuures kõik arvamused olid pooldavad. Ühes arvamuses väljendati siiski muret isikuandmete töötlemise ja COVID-tõendi kehtivusaja pärast. Itaalia Senato rõhutas, et ELi liikmesriikidel on õigus lubada inimestel, sealhulgas neil, kellel ei ole esitada ELi digitaalset COVID-tõendit, siseneda oma territooriumile vastavalt oma õigusaktidele. Komisjon rõhutas oma vastustes, et määruses on järgitud isikuandmete kaitse üldmääruses sätestatud võimalikult väheste andmete kogumise põhimõtet. Ühtki Euroopa andmebaasi COVID-19 vastu vaktsineerimise, selle testimise või selle läbipõdemise kohta ei looda, kuid luuakse võimalus detsentraliseeritult kontrollida digitaalselt allkirjastatud koostalitlusvõimelisi tõendeid. Peale selle on põhimäärus piisavalt paindlik, et reageerida uutele teaduslikele tõenditele ja suunistele. See ei mõjuta liikmesriikide pädevust otsustada selle üle, millised meetmed on rahvatervise kaitsmiseks kõige asjakohasemad. Ühegi vaba liikumise piiranguga ei tohiks siiski minna kaugemale sellest, mis on rangelt vajalik, ning piirangute kohaldamisel ei tohiks teha reisijate vahel vahet nende kodakondsuse alusel. Ettepaneku kohta võtta vastu direktiiv piisava miinimumpalga kohta Euroopa Liidus laekus lisaks eespool kirjeldatud kahele põhjendatud arvamusele veel seitse arvamust. Mõnes neist esitati kriitikat, teistes üldjoontes toetati ettepaneku eesmärki parandada miinimumpalga piisavust ja töötajate juurdepääsu miinimumpalga kaitsele ning esitati lisasoovitusi. Ühe liikmesriigi parlament leidis, et valitud õigusliku alusega anti ELile täiendav ja toetav pädevus, mida ei saa rakendada palgaküsimustes. Selles arvamuses oldi seda meelt, et nõukogu soovitus oleks olnud asjakohasem õiguslik vahend kui direktiiv. Kaks parlamenti olid vastu kavatsusele kehtestada seadusjärgse miinimumpalgaga liikmesriikide ja kollektiivläbirääkimiste süsteemi kasutatavate liikmesriikide jaoks erinevad tingimused, pidades seda proportsionaalsuse põhimõtte rikkumiseks. Mõni esinduskogu rõhutas vajadust kehtestada palga ja sotsiaalse dumpingu tarvis erimeetmed, mida on kohandatud igale liikmesriigile. Üks esinduskogu kutsus üles tõhusalt tagama seadusjärgse miinimumpalga maksmist, tugevdades järelevalvet, kontrolli ja kohapealset kontrolli. Ühe teise liikmesriigi parlament osutas vajadusele vaadelda tähelepanelikumalt ELi liikmesriigi lipu all sõitvatel laevadel töötavate, kuid alaliselt kolmandas riigis elavate meremeeste kaitset. Oma vastustes kinnitas komisjon liikmesriikide parlamentidele, et kavandatud direktiivis ei ole seatud kahtluse alla liikmesriikide süsteemide ja traditsioonide eripära ning on igati arvesse võetud liikmesriikide pädevust ja sotsiaalpartnerite autonoomiat, pidades silmas subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtet ning ELi pädevuse piire palkade valdkonnas. Komisjon rõhutas, et kõik liikmesriigid – nii seadusjärgse miinimumpalgaga riigid kui ka kollektiivläbirääkimisi kasutavad riigid – peavad kontrollima, kas on vaja muuta poliitikat ja õigusakte. Samas on neil vabadus otsustada, kuidas täita ettepanekus sätestatud miinimumnõuded. Rangemate kontrollide küsimuses juhtis komisjon tähelepanu liikmesriikide vastutusele seadusjärgse miinimumpalga osas. Sama kehtib kollektiivläbirääkimistega seotud konkreetsete meetmete kavandamisel. Komisjoni algatused, mille kohta saadi vähemalt viis arvamust, on loetletud 3. lisas. 5.Kontaktid, külaskäigud, koosolekud, konverentsid ja muu tegevus Komisjoni külaskäigud liikmesriikide parlamentidesse ja kohtumised liikmesriikide parlamentidega Komisjoni ja liikmesriikide parlamentide vaheline suuline poliitiline dialoog hõlmab komisjoni liikmete külaskäike liikmesriikide parlamentidesse, liikmesriikide parlamentide delegatsioonide külaskäike komisjoni, komisjoni esindajate osalemist parlamentidevahelistel kohtumistel ja konverentsidel (sh Euroopa Liidu parlamentide Euroopa Liidu asjade komisjonide konverentsil (COSAC)), komisjoni ettekandeid liikmesriikide parlamentide alalistele esindajatele Brüsselis, pidevat arutelu komisjoni tööprogrammide üle ja Euroopa poolaasta dialooge. Komisjoni liikmete külaskäigud liikmesriikide parlamentidesse ja kohtumised liikmesriikide parlamentidega 2021. aastal (kõigi liikmesriikide lõikes kokku 130) 2021. aastal külastasid komisjoni liikmed liikmesriikide parlamente või kohtusid liikmesriikide parlamentide delegatsioonidega 130 korral, suheldes peaaegu kõigi liikmesriikide parlamentide ja esinduskogudega, mis on märkimisväärne edasiminek võrreldes kahe eelmise aastaga (2020. aastal 101 ja 2019. aastal 55). Nende kohtumiste formaat (72 füüsilist kohtumist ja 58 kaugkohtumist videokonverentsi teel) kajastas COVID-19 pandeemia arengut: enamik virtuaalseid kohtumisi leidis aset aasta esimese pooles ja enamik füüsilisi kohtumisi aasta teises pooles. Neil kohtumistel oli peamine aruteluteema õigusriigi olukorda käsitlev aruanne, kuid sageli arutleti ka Euroopa sotsiaalõiguste samba, Euroopa tuleviku konverentsi ja komisjoni 2022. aasta tööprogrammi üle. Komisjoni ametnikud esitasid 2021. aastal liikmesriikide parlamentide esindajatele Brüsselis 36 ettekannet (kõik videokonverentsi teel) mitmesugustel teemadel, nagu programm „EL tervise heaks“, ELi vaktsineerimisstrateegia, ELi ja Ühendkuningriigi suhted, Euroopa sotsiaalõiguste samba tegevuskava, ELi tervisealasteks hädaolukordadeks valmisoleku ja neile reageerimise asutus (HERA), pakett „Eesmärk 55“, Euroopa tuleviku konverents, parem õigusloome, aruanne tulevikusuundade strateegilise analüüsi kohta ja teatis Arktika kohta. Ettekannete pidamine videokonverentsi vahendusel võimaldas laiendada kuulajaskonda, kaasates liikmesriikide parlamentide ametnikud pealinnades, tänu millele suurenes osalejate arv ja komisjon jõudis paremini liikmesriikide parlamentideni, ent see võimaldas ka teha märksa rohkem ettekandeid kui varem (võrreldes 23 ettekandega 2020. aastal, mil ettekandeid tehti nii füüsilistel kohtumistel kui ka videokonverentsi teel, ning 13 ettekandega 2019. aastal, mil kõik ettekanded peeti füüsilistel kohtumistel). Parlamentidevahelised kohtumised ja konverentsid Tuginedes eelmise aasta kogemustele, jätkus parlamentidevaheline koostöö videokonverentsi teel ja enamasti komisjoni liikmete osalusel. Muu hulgas toimusid -Euroopa Liidu parlamentide Euroopa Liidu asjade komisjonide konverents (COSAC);

-Euroopa parlamentaarne nädal; -Europoli parlamentaarse ühiskontrolli töörühma koosolekud; -mitmesugused parlamentidevahelised konverentsid ja parlamentidevahelised komisjonide kohtumised. COSACi täiskogu LXV istungil, mis korraldati 31. maist 1. juunini videokonverentsi teel Lissabonis, oli komisjon tugevalt esindatud asepresidentide Šuica ja Schinase ning volinike Schmiti ja Gentiloni kaudu. Aruteluteemade hulka kuulusid Portugali eesistumise ülevaade, majandus-, digi- ja kliimaülemineku raames rakendatav sotsiaalne mudel, liikmesriikide parlamentide roll riiklike taaste- ja vastupidavuskavade rakendamisel ning Euroopa tuleviku konverentsi hetkeseis. Asepresident Šuica osales ka COSACi täiskogu LXVI istungil, mis korraldati 29.–30. novembril videokonverentsi teel Ljubljanas, ja volinik Várhelyi osales videosõnumiga. Aruteluteemade hulgas olid Sloveenia eesistumise ülevaade, Lääne-Balkani partnerite Euroopa perspektiiv, noorte tulevane roll ELi otsustusprotsessides ja mujal ning Euroopa tuleviku konverents. Kaks korralist COSACi esimeeste istungit, mis toimusid 11. jaanuaril ja 19. juulil, toimusid samuti videokonverentsi teel vastavalt Lissabonis ja Ljubljanas. Jaanuari istungil, kus osales volinik Ferreira, keskenduti Portugali eesistumise prioriteetidele ning taastumisele ja vastupidavusele. Septembri istungil, kus osales volinik Breton, olid tähelepanu keskmes Sloveenia eesistumise prioriteedid ja küberturvalisus. Videokonverentsi formaat võimaldas COSACil lisaks tavapärastele üritustele vahetada koostöös komisjoniga mitmel korral konkreetsetel teemadel mitteametlikult teavet, millega tihenes poliitiline dialoog liikmesriikide parlamentide ja komisjoni vahel. Pärast 11. jaanuaril 2021 toimunud COSACi esimeeste istungit saatsid 34 liikmesriikide parlamentide saadikut 16. veebruaril ühiselt allkirjastatud kirja, kus nad palusid Euroopa Parlamendi presidendil, ülemkogu eesistujal, nõukogu eesistujal ja komisjoni presidendil anda kolme institutsiooni vastu võetava Euroopa tuleviku konverentsi teemalise ühisdeklaratsiooniga liikmesriikide parlamentidele aktiivne roll. See ühisdeklaratsioon, mis allkirjastati 10. märtsil 2021, ja konverentsi kodukord tagavad üheskoos liikmesriikide parlamentide aktiivse osalemise. Liikmesriikide parlamentidel oli konverentsi täiskogus 108 esindajat – sama palju kui Euroopa Parlamendil ja kodanikel – ning COSACi eesistujakolmik oli konverentsi juhatuses alaline vaatleja. Peale selle juhtisid liikmesriikide parlamendid kaht konverentsi töörühma, mis käsitlesid digiülemineku ja rändega seotud küsimusi. COSACi eesistujakolmik (Saksamaa, Portugal ja Sloveenia) kiitis 1. juunil 2021 allkirjastatud kirjas sellise liikmesriikide parlamentide kaasamiseks mõeldud töökorralduse heaks. Euroopa tuleviku konverentsi kontekstis on komisjon suhelnud liikmesriikide parlamentidega peamiselt COSACi kaudu (asepresident Šuica esitas põhiettekande mitmel parlamentidevahelisel üritusel) ning on teinud järeldusi kahes arvamuses ja ühisavalduses esitatud märkuste ja soovituste põhjal. Liikmesriikide parlamendid avaldasid neis seisukohavõttudes kahetsust selle üle, et nende esindajatele oli antud juhatuses üksnes vaatleja staatus ilma hääleõiguseta, ning kutsusid üles kaasama konverentsi ELiga ühinemise poole püüdlevate Lääne-Balkani riikide parlamente. Samuti kutsusid nad üles käsitlema konverentsi raames institutsioonilisi küsimusi, nagu kaheksanädalase subsidiaarsuse põhimõtte järgimise kontrolli pikendamine ja nn rohelise kaardi kasutuselevõtt, mis võimaldaks liikmesriikide parlamentidel soovitada uusi algatusi või olemasolevatesse algatustesse muudatuste tegemist. Omavahendeid käsitleva otsuse ratifitseerimine Nõukogu võttis 14. detsembril 2020 vastu liidu omavahendite süsteemi käsitleva otsuse ja kõik liikmesriigid pidid selle kooskõlas oma vastavate põhiseadusest tulenevate nõuetega heaks kiitma, enne kui see sai jõustuda. 22 liikmesriigis hõlmas see ratifitseerimist parlamendis. Eelmise ratifitseerimise lõpuleviimiseks kulus üle kahe aasta. Sel korral – võttes arvesse pakilist vajadust käivitada taasterahastu „NextGenerationEU“ – teavitasid kõik liikmesriigid kuue kuu jooksul, st 31. maiks 2021, nõukogu otsuse ratifitseerimisest. 1. juunil 2021 otsus jõustus ja turgudelt taasterahastu jaoks vahendite laenamine võis alata. Võttes arvesse liikmesriikide põhiseaduslikku ja poliitilist konteksti, kaasati liikmesriikide parlamendid kogu menetlusse alates omavahendeid käsitleva otsuse ratifitseerimisest kuni taastamisprojektide rahastamise alguseni. Mõnes liikmesriigis arutati selle üle, kas taastamiskavaga luuakse pretsedent ELi laenamise jaoks või on tegemist ühekordse lahendusega. Ühel juhul tõi ratifitseerimismenetlus kaasa menetluse riigi konstitutsioonikohtus. Liikmesriikide parlamendid täitsid olulist osa ka riiklike taaste- ja vastupidavuskavade heakskiitmise protsessis kooskõlas oma põhiseadusliku korraga, volitades oma rahandusministreid osalema nõukogu kohtumistel, kus võeti vastu rakendusotsused, mille alusel sai vahendid välja maksta. Ka komisjoni president von der Leyen rõhutas 2020. aasta detsembris COSACi täiskogu istungil oma sõnavõtus, et liikmesriikide parlamentide kogemused ja panus võivad olla taaste- ja vastupidavuskavade koostamisel ja elluviimisel väga väärtuslikud. 6.Piirkondlike parlamentide roll Piirkondlikud parlamendid aitavad kaudselt kaasa komisjoni ja liikmesriikide parlamentide vahelistele suhetele. Protokollis nr 2 on sätestatud, et ELi õigusaktide eelnõude subsidiaarsuse kontrollimisel eesmärgiga esitada põhjendatud arvamusi konsulteerivad liikmesriikide parlamendid vajaduse korral seadusandlikke volitusi omavate piirkondlike parlamentidega. Piirkondlike parlamentide liikmed on esindatud ka Regioonide Komitees, kes teeb järelevalvet subsidiaarsuse järelevalve võrgustiku ja selle veebiplatvormi kaudu, mis on mõeldud toetama seadusandlike volitustega piirkondlike parlamentide osalemist subsidiaarsuse põhimõtte järgimise alase varajase hoiatamise mehhanismis (REGPEX). Samuti osalevad nad RegHubi kaudu komisjoni tulevikukindluse platvormil, mis on osa komisjoni tööst parema õigusloome nimel. Ehkki aluslepingud ei sisalda ühtki sõnaselget sätet komisjoni ja piirkondlike parlamentide vahelise otsese suhtluse kohta, võtab komisjon piirkondlike parlamentide seisukohti arvesse. Mitu piirkondlikku parlamenti esitas aina rohkem resolutsioone otse komisjonile mitmesugustel teemadel, nagu ühtekuuluvuspoliitika ja piirkondlikud küsimused, Euroopa küsimused (sh Euroopa tuleviku konverents) ja üleilmsed küsimused, nagu juurdepääs vaktsiinidele, inimõigused ja vähemuste õigused kogu maailmas. Mõnes seisukohavõtus keskenduti konkreetsetele komisjoni teatistele ning seadusandlikele pakettidele või ettepanekutele. Lisaks arvamuste esitamisele osalesid piirkondlikud parlamendid komisjoni avalikes konsultatsioonides, ehkki seda kanalit on seni aktiivselt kasutanud vaid üks piirkondlik parlament, kes andis vastuseid mitme komisjoni algatatud avaliku konsultatsiooni raames. Üks piirkondlik parlament kasutas teist kanalit, esitades kaks arvamust liikmesriigi parlamendi kaudu. Lisaks kirjalikule teabevahetusele kohtusid komisjoni liikmed mitme piirkondliku parlamendiga.



7.Järeldused Kokkuvõttes on seoses kontrollidega, mille eesmärk oli hinnata subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte järgimist ELi õigusaktides, ning komisjoni ja liikmesriikide parlamentide vaheliste suhete arenguga 2021. aastal võimalik teha järgmised kolm peamist järeldust. Esiteks, liikmesriikide parlamendid keskendusid komisjoni peamistele poliitilistele prioriteetidele, nimelt paketile „Eesmärk 55“, uuele rände- ja varjupaigaleppele, digiüleminekule, Euroopa terviseliidule ja COVID-19 pandeemiale.