ET

Brüssel 30.7.2009

KOM(2009) 410 lõplik

Ettepanek:

NÕUKOGU DIREKTIIV,

millega rakendatakse Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühenduse, Euroopa Käsitööga Tegelevate, Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtete Keskliidu, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud muudetud raamkokkulepet ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/34/EÜ

(EMPs kohaldatav tekst)

SELETUSKIRI

1. Ettepaneku taust

1.1. Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Ettepaneku eesmärk on jõustada lapsehoolduspuhkust käsitlev muudetud raamkokkulepe, mille Euroopa eri valdkondade sotsiaalpartnerid (Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühendus (BUSINESSEUROPE), Euroopa Käsitööga Tegelevate, Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtete Keskliit (UEAPME), Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskus (CEEP) ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsioon (ETUC)) sõlmisid 18. juunil 2009. See kokkulepe asendab varasema, 14. detsembri 1995. aasta kokkuleppe. Seetõttu tuleb kehtetuks tunnistada direktiiv 96/34/EÜ, millega jõustati varasem kokkulepe.

Muudetud raamkokkulepe laiendab mees- ja naistöötajate õigust lapsehoolduspuhkusele kolmelt kuult neljale kuule ning lisab täiendusi ja selgitusi selle õiguse teostamise kohta. Lepe tugevdab töötajate kaitset diskrimineerimise eest, mille põhjuseks on lapsehoolduspuhkuse taotlemine või võtmine. Tööle naasmine muutub lihtsamaks, sest töötajatel on õigus nõuda paindlikku töögraafikut. Lepe ja käesolev ettepanek aitavad paremini ühitada tööelu era- ja pereeluga ning edendavad soolist võrdõiguslikkust tööturul.

1.2. Üldine taust

Märtsis 2006 komisjoni poolt vastuvõetud naiste ja meeste võrdõiguslikkuse juhistes 2006–2010 [1] võttis komisjon endale kohustuse vaadata läbi ELi olemasolevad soolise võrdõiguslikkuse alased õigusaktid, mis ei kuulunud 2005. aastal uuestisõnastamisele, et neid vajaduse korral ajakohastada, uuendada ja uuesti sõnastada. Uuestisõnastamine ei hõlmanud direktiivi 96/34/EÜ.

Detsembris 2007 [2] kutsus nõukogu komisjoni üles hindama töö-, pere- ja eraelu ühitamist toetavat õiguslikku raamistikku ja vajadust seda täiustada.

Euroopa Parlament on korduvalt kutsunud üles võtma meetmeid töö-, era- ja pereelu ühitamiseks, eeskätt täiustama lapsehoolduspuhkuse valdkonnas kehtivaid õigusakte. Oma 3. septembri 2008. aasta resolutsioonis [3] asus parlament seisukohale, et lapsehoolduspuhkust käsitleva raamkokkuleppe täiendused peaksid hõlmama algatusi, millega ergutatakse isasid võtma lapsehoolduspuhkust, lapsehoolduspuhkusel olevate töötajate õiguste tugevdamist, puhkusekorralduse paindlikumaks muutmist ning lapsehoolduspuhkuse kestuse pikendamist ja puhkusetasu suurendamist.

3. oktoobril 2008 esitas komisjon kaks õigusakti ettepanekut töö-, pere- ja eraelu paremaks ühitamiseks, kusjuures mõlemad ettepanekud käsitlesid rasedus- ja sünnituspuhkust [4] ning füüsilisest isikust ettevõtjatest naiste ja toetavate abikaasade olukorda [5]. „Ühitamispaketiga” kaasnesid aruanne lastehoiuteenuste olukorrast ELis [6] ja strateegiline teatis, [7] milles komisjon teatas, et ta kavatseb astuda sotsiaalpartnerite taotlusel samme, et anda direktiivi ettepaneku kujul õiguslik toime uuele kokkuleppele, mis käsitleb perekondlikel põhjustel võetavat puhkust.

1.3. Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusaktid

Direktiivis 96/34/EÜ, millega jõustati sotsiaalpartnerite 14. detsembri 1995. aasta kokkulepe, on sätestatud mees- ja naistöötajate individuaalne õigus saada lapse sünni või lapsendamise korral vähemalt kolm kuud lapsehoolduspuhkust. Põhimõtteliselt ei ole see õigus ülekantav, kuid paljud liikmesriigid lubavad lapsehoolduspuhkuse võtmise õigust ühelt vanemalt teisele üle kanda, mis tähendab praktikas seda, et emad viibivad kauem lapsehoolduspuhkusel kui isad.

Direktiiv tagab ka lapsehoolduspuhkust võtvate töötajate kaitse vallandamise eest, õiguse saada tööle naasmisel sama või samaväärne ametikoht ning lapsehoolduspuhkusel viibiva töötaja õiguste säilimise. Selles on sätestatud lapsehoolduspuhkuse üldtingimused, samas kui kõnealuse puhkuseliigi üksikasjalikud kohaldamiseeskirjad võivad liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid kehtestada riigi tasandil.

Direktiivis on muu hulgas sätestatud, et töötaja võib töölt puududa erakorralistel perekondlikel põhjustel, kui haiguse või õnnetuse tõttu on tema kodus viibimine hädavajalik.

1.4. Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega

Käesoleva ettepaneku eesmärk on kooskõlas ELi poliitikaga ning eelkõige Lissaboni majanduskasvu- ja tööhõivestrateegiaga. Lapsehoolduspuhkuse tingimuste parandamine soodustab perekondlike kohustuste võrdsemat jaotumist naiste ja meeste vahel, aidates nii vähendada sugudevahelisi erinevusi tööhõivemääras, mis on üks Lissaboni strateegia eesmärkidest. Ettepanek toetab ka Euroopa demograafiliste probleemide lahendamiseks võetud meetmeid.

2. Konsulteerimine huvitatud isikutega ja mõju hindamine

2.1. Konsulteerimine

Kooskõlas EÜ asutamislepingu artikliga 138 konsulteeris komisjon Euroopa sotsiaalpartneritega küsimuses, kuidas paremini ühitada töö-, pere- ja eraelu. Konsultatsiooni esimene etapp [8] käivitus 12. oktoobril 2006 ja keskendus vajadusele tõhustada tegevust ühenduse tasandil. Kõik vastuse saatnud sotsiaalpartnerid tunnistasid nende sfääride ühitamise olulisust ja enamik organisatsioonidest oli arvamusel, et tegevust tuleb tõhustada. Siiski ei olnud kõik ühel meelel selles, mida täpselt on vaja teha ja millisel tasandil meetmeid võtta.

Konsultatsiooni teisel etapil, [9] mis käivitati 30. mail 2007, uuris komisjon, millisel viisil saaks täiustada olemasolevaid õigusakte raseduse ja sünnituse korral pakutava kaitse ning lapsehoolduspuhkuse vallas, ning tõi esile uued perekondlike põhjustega seotud puhkusevormid (isapuhkus, lapsendamispuhkus ja puhkus perekonnaliikmete eest hoolitsemiseks). Seoses isapuhkusega tehakse komisjoni dokumendis mitmeid ettepanekuid kehtiva direktiivi täiustamiseks, eeskätt pakutakse seal välja algatusi, et julgustada isasid võtma lapsehoolduspuhkust, ning meetmeid, mis käsitlevad töötajate õigusi ja diskrimineerimise keelustamist, lapsehoolduspuhkuse kestust, puhkusekorralduse muutmist paindlikumaks, laste vanust ja lapsehoolduspuhkuse ajal makstavat tasu.

Konsultatsioonidokumendis paluti, et sotsiaalpartnerid: 1) esitaksid oma arvamuse ettepanekute eesmärkide ja sisu kohta; 2) teataksid komisjonile, kui nad kavatsevad algatada läbirääkimised kooskõlas EÜ asutamislepingu artikli 138 lõikega 4 ja artikliga 139, ning 3) hindaksid lapsehoolduspuhkust käsitleva raamkokkuleppe sätteid nende parandamise seisukohast ja esitaksid aruande tehtud edusammude kohta märtsiks 2008.

11. juulil 2007 saadetud ühiskirjaga vastasid ETUC, BUSINESSEUROPE, CEEP ja UEAPME, et neil on kavas hinnata lapsehoolduspuhkust käsitlevaid sätteid koos teiste sätetega, mis toetavaid lapsevanemaid ning töö- ja eraelu tasakaalustamist (näiteks paindlikud töögraafikud ja lapsehooldusteenused, samuti teised puhkusevormid), et kaaluda vajadust ühistegevuse järele. 13. märtsil 2008 toimus kolmepoolne sotsiaalpartnerite tippkohtumine, kus esitati eduaruanne, milles Euroopa eri valdkondade sotsiaalpartnerid nõustusid „võtma ühismeetmeid lapsehoolduspuhkust käsitleva direktiivi eesmärkide tõhusamaks saavutamiseks töö- ja pereelu ühitamise laiemas kontekstis”.

11. septembril 2008 teavitasid sotsiaalpartnerid komisjoni oma kavatsusest algatada ametlikud läbirääkimised, et muuta nõukogu 3. juuni 1996. aasta direktiivi 96/34/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe kohta. Ametlikud läbirääkimised algasid 17. septembril 2008 ja lõppesid 23. märtsil 2009; need kestsid kuus kuud ja sisaldasid seitset vooru. 18. juunil 2009 allkirjastasid BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP ja ETUC lapsehoolduspuhkust käsitleva muudetud raamkokkuleppe ning palusid komisjonil edastada see kokkulepe nõukogule, et viimane võtaks vastu otsuse, mis muudaks selle kohustuslikuks kõigis liikmesriikides.

„Ühitamispaketti” ette valmistades konsulteeris komisjon ka liikmesriikide ja kõnealuses valdkonnas tegutsevate Euroopa valitsusväliste organisatsioonidega samades küsimustes, milles ta oli juba sotsiaalpartneritega konsulteerinud.

2.2. Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine

Selleks et hinnata, kuidas edeneb lapsehoolduspuhkust käsitleva direktiivi rakendamine liikmesriikides kümme aastat pärast selle vastuvõtmist ning samuti teiste töö-, pere- ja eraelu tasakaalustamiseks ettenähtud õigusinstrumentide rakendamine, konsulteerisid Euroopa sotsiaalpartnerid oma riigi tasandi liikmetega, saates neile 2007. aasta novembris küsimustiku. Laekunud teabe analüüsimiseks moodustatud ad hoc töörühm kohtus kaks korda, jaanuaris ja veebruaris 2008. Märtsis 2008 kolmepoolsel sotsiaalpartnerite tippkohtumisel avaldatud eduaruandes on esitatud sotsiaalpartnerite järeldused ning ülevaade puhkuse- ja töökorraldust reguleerivatest sätetest ja lastehoiu infrastruktuuridest.

„Ühitamispaketti” ette valmistades tellis komisjon uuringu ühitamismeetmete kulude ja tulude kohta (esitati lõplikul kujul alles juunis 2008), milles tehti erinevaid ettepanekuid kehtivate lapsehoolduspuhkuse alaste õigusaktide parandamiseks. Komisjoni sõltumatute õigusekspertide võrgustik soolise võrdõiguslikkuse valdkonnas esitas 2007. aastal aruande raseduse, emaduse, vanemaõiguste ja isaõiguste kohta [10] liikmesriikides.

2.3. Mõju hindamine

Komisjon koostas mõjuhinnangu [11] 2007. aastal sotsiaalpartneritele saadetud teise etapi konsultatsioonidokumendis kirjeldatud seadusandlike võimaluste alusel. Mõjuhinnangus, mis oli lisatud rasedus- ja sünnituspuhkust käsitlevale ettepanekule, kaaluti muu hulgas lapsehoolduspuhkust reguleerivate sätete muutmist. Selles suhtuti positiivselt ettepanekusse anda üks lisakuu lapsehoolduspuhkust, tingimusel et lapsehoolduspuhkuse ajal makstav tasu moodustab 66 % viimasest palgast ja et lisakuu antakse vaid juhul, kui mõlemad vanemad on võtnud seda puhkust varem vähemalt ühe kuu.

Kuna sotsiaalpartnerid ei toetanud seda hüpoteesi, jäetakse see võimalus kõrvale. Ühest küljest võivad otsesed kulud olla väiksemad, sest puhkusetasu maksmine ei ole kohustuslik. Teisest küljest ei ole see lahendus töötavatele vanematele kuigi kasulik, sest võib eeldada, et eriti isad ei tõtta võtma lapsehoolduspuhkust, kui sel ajal tasu ei maksta.

Komisjon ei ole koostanud eraldi käesoleva ettepaneku mõjuhinnangut, sest ta ei ole kohustatud seda tegema, kui ta teeb ettepaneku jõustada sotsiaalpartnerite kokkulepe kooskõlas EÜ asutamislepingu artikli 139 lõikega 2.

3. Ettepaneku õiguslik külg

3.1. Õiguslik alus

Ettepanek põhineb EÜ asutamislepingu artikli 139 lõikel 2.

EÜ asutamislepingu artikli 139 lõikes 2 on sätestatud, et sotsiaalpartnerite poolt ühenduse tasandil EÜ asutamislepingu artiklis 137 käsitletud küsimustes sõlmitud kokkuleppeid rakendatakse „allakirjutanute ühisel taotlusel nõukogu otsusega komisjoni ettepaneku põhjal”. See artikkel sätestab veel, et „nõukogu teeb otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega, välja arvatud juhul, kui kõnealuses kokkuleppes on üks või mitu sätet, mis käsitlevad valdkondi, mille puhul on artikli 137 lõike 2 alusel nõutav ühehäälsus. Sel juhul teeb ta otsuse ühehäälselt.”

BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEPi ja ETUCi sõlmitud kokkuleppe eesmärk on paremini ühitada töö-, pere- ja eraelu, mis aitab tagada „meeste ja naiste võrdõiguslikkust seoses nende võimalustega tööturul ja kohtlemisega tööl”, st EÜ asutamislepingu artikliga 137 reguleeritud valdkonnas. Tegemist on valdkonnaga, mille puhul nõukogu saab otsuseid vastu võtta kvalifitseeritud häälteenamusega. EÜ asutamislepingu artikli 139 lõige 2 on seega sobiv õiguslik alus komisjoni ettepanekule.

EÜ asutamislepingu artikli 139 lõikes 2 ei nähta ette parlamendi osalemist õigusloomeprotsessis. Sellegipoolest teavitab komisjon, võttes arvesse varasemaid menetlusi, parlamenti ettepanekust, et parlament saaks soovi korral saata oma arvamuse komisjonile ja nõukogule. Sama kehtib Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee kohta.

3.2. Kokkuleppe analüüs

Vastavalt komisjoni teatisele, [12] millega kehtestatakse EÜ asutamislepingu artikli 139 alla kuuluvate kokkulepete rakendamise eeskirjad, valmistab komisjon ette otsuste ettepanekud, mis ta esitab nõukogule, olles enne kaalunud kokkuleppepoolte esindajastaatust, nende volitusi ja raamkokkuleppe iga klausli õiguspärasust ühenduse õiguse suhtes ning väikesi ja keskmise suurusega ettevõtteid käsitlevaid sätteid, nagu on sätestatud EÜ asutamislepingu artikli 137 lõike 2 punktis b. Eelhindamine on esitatud allpool.

3.2.1. Kokkuleppepoolte esindatus ja nende volitused

Sotsiaalpartnerite õigus avaldada arvamust ja pidada läbirääkimisi kokkulepete üle, mida nõukogu otsusega rakendatakse, põhineb nende esindatusel. 1995. aastal allkirjastasid Euroopa eri valdkondade sotsiaalpartnerid ETUC, CEEP ja UNICE (nüüd „BUSINESSEUROPE”) lapsehoolduspuhkust käsitleva raamkokkuleppe. Komisjoni poolt aastatel 1999 [13] ja 2004 [14] tellitud uuringud näitasid, et nende esindatus ei ole oluliselt muutunud ja et nimetatud organisatsioonide liikmete hulka kuuluvad ka praegu tähtsamad eri valdkondade sotsiaalpartnerid uutest liikmesriikidest.

BUSINESSEUROPE (Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühendus) on jätkuvalt ELi kõige mõjukam tööandjate organisatsioon, milles on esindatud kõik liikmesriigid, majandussektorid ja ettevõttekategooriad. Enamiku liikmesriikide tööandjate liidud kuuluvad sellesse organisatsiooni. BUSINESSEUROPE liikmed etendavad kollektiivsetes läbirääkimises otsest või kaudset rolli.

CEEPi (Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskus) esindab üldhuviteenuseid pakkuvaid või riigisektori ettevõtteid enamikust liikmesriikidest, aidates nii suurendada eelkõige kohaliku tasandi riigisektori tööandjate ja üldist majandushuvi pakkuvate sektorite tööandjate esindatust.

ETUC (Euroopa Ametiühingute Konföderatsioon), kus on esindatud kõigi liikmesriikide mõjukamad ametiühinguliidud, on ülekaalukalt Euroopa suurim valdkondadevaheline ametiühinguorganisatsioon. ETUCi liikmed etendavad liikmesriikides toimuvatel kollektiivsetel läbirääkimistel põhirolli ja selles on esindatud kõik majandussektorid. ETUCi delegatsiooni liikmena osales läbirääkimistel ka koostöökomitee Eurocadres/CEC. Kaks ELi tööandjate ja töövõtjate vahelist üldorganisatsiooni, mis esindavad spetsialiste ja juhtivtöötajaid – Eurocadres (Euroopa Juhtivpersonali Nõukogu) ning CEC (Euroopa juhtivtöötajad) –, osalevad ETUCi delegatsiooni liikmetena regulaarselt Euroopa sotsiaaldialoogis, suurendades nii selle esindatust.

Uue kokkuleppe üle pidasid läbirääkimisi ja sellele kirjutasid alla samad kokkuleppepooled mis 1995. aastal, st kolm tunnustatud tööandjate ja töövõtjate vahelist üldorganisatsiooni. Lisaks osales läbirääkimistes ka UEAPME (Euroopa Käsitööga Tegelevate, Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtete Keskliit), kes kirjutas samuti kokkuleppele alla. UEAPME on tuntud Euroopa valdkondadevaheline sotsiaalpartnerite üldorganisatsioon, mis esindab teatavaid ettevõttekategooriaid. Tegemist on mõjukaima Euroopa organisatsiooniga, mis esindab väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete huvisid. UEAPMEs on esindatud enamik liikmesriike ja teatavad selle organisatsiooni liikmetest osalevad riikliku tasandi kollektiivläbirääkimistes. Seega esindab UEAPME suurt hulka tööandjaid.

Komisjon märgib, et kõik neli organisatsiooni olid saanud oma riigi tasandi liikmetelt erivolituse pidada läbirääkimisi lapsehoolduspuhkuse üle ja et nad sõlmisid kokkuleppe oma liikmete nimel. Kõik neli kiitsid läbirääkimiste tulemused heaks vastavalt organisatsioonisisesele otsustamismenetlusele. Seega on esindatuse tingimused täidetud.

3.2.2. Kokkuleppe klauslite õiguspärasus

Komisjon on uurinud kõiki kokkuleppe klausleid ja leiab, et neist ükski ei lähe vastuollu ühenduse õigusega. Liikmesriikide kohustused ei tulene otse kokkuleppest, vaid kokkuleppe rakendussätetest, mis jõustatakse direktiiviga.

Kokkuleppe põhielemendid rajanevad EÜ asutamislepingu artiklil 137 ja komisjoni teise etapi konsultatsioonidokumendis esitatul. See näeb ette mitmed kohandused, säilitades senise kokkuleppe põhijooned. See sätestab miinimumnõuded, lubades samas liikmesriikidel kehtestada või säilitada soodsamaid sätteid kooskõlas EÜ asutamislepingu artikliga 137. Seetõttu on komisjon seisukohal, et kokkuleppe puhul on õiguspärasuse tingimused täidetud.

3.2.3. Väikesi ja keskmise suurusega ettevõtteid käsitlevad sätted

Vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 137 lõikele 2 tuleb sotsiaalvaldkonna õigusaktides hoiduda selliste haldus-, finants- ja õiguslike piirangute kehtestamisest, mis pidurdaksid väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete loomist ja arengut.

Sarnaselt varasemale kokkuleppele pööratakse ka selle muudetud versioonis erilist tähelepanu väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete olukorrale. Klausli 3 punkti 1 alapunktis d lubatakse kehtestada „erikokkuleppeid, et rahuldada väikeettevõtete tegevus- ja korraldusvajadusi”. Teised klauslid näevad ette lapsehoolduspuhkuse paindliku korralduse, mis võtab arvesse väikeettevõtjate erivajadusi (vt klausli 3 punkti 1 alapunktid a ja c ning klausli 3 punkt 2 ja klausli 6 punkt 1).

Ühegi klausliga ei seata väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele tarbetuid kohustusi. Pealegi osales läbirääkimistel ka UEAPME, mis esindab väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete erihuvisid ELi tasandil, ja kiitis kokkuleppe heaks.

3.3. Subsidiaarsus ja proportsionaalsus

Ettepaneku eesmärk on ajakohastada kehtivaid ühiseid Euroopa miinimumstandardeid, mis käsitlevad lapsehoolduspuhkuse andmist väikeste lastega töötajatele ning nende kaitset töösuhtes, ning luua nii töö-, pere- ja eraelu ühitamise tähtsas küsimuses võrdne mänguruum. Seda on võimalik saavutada ainult ühenduse tasandi meetme kaudu, sest eraldi tegutsedes liikmesriigid nii kaugele ei jõua. Nii Euroopa sotsiaalpartnerid kui ka komisjon on veendunud ühenduse tegevuse vajalikkuses selles valdkonnas.

Siiski sätestab kokkulepe ainult lapsehoolduspuhkuse üldpõhimõtted, jättes liikmesriikidele vabad käed nende põhimõtete rakenduseeskirjade kehtestamisel. Kuna kokkulepe sisaldab mitmeid viiteid liikmesriikide ja sotsiaalpartnerite kaalutlusõigusele reas konkreetsetes aspektides, ei saa seda pidada läbini normatiivseks, vaid see lepe jätab liikmesriikidele piisavalt ruumi sätete kohandamiseks oma tööturu olukorraga.

Subsidiaarsuse põhimõttest kinnipidamise tagab ka asjaolu, et töötajate ja tööandjate seaduslikud esindajad – mitte komisjon – koostasid ettepaneku sisulised (st konkreetsete meetmete seisukohalt kõige asjakohasemad) sätted.

Mis puudutab proportsionaalsust, siis piirdub ettepanek vaid muudatustega, mis on vajalikud eesmärgi saavutamiseks. See sätestab põhilised miinimumstandardid, lubades liikmesriikidel, kes soovivad kehtestada rangemaid nõudeid, seda ka teha.

Kuna ettepanek on võetud õigel tasandil ega lähe kaugemale sellest, mis on tingimata vajalik ELi tasandi eesmärkide saavutamiseks, võib seda pidada subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtetega kooskõlas olevaks.

3.4. Õigusakti valik

Ettepaneku eesmärk on asendada kehtiv direktiiv.

EÜ asutamislepingu artikli 139 lõikes 2 sisalduvat mõistet „nõukogu direktiiv” tuleb tõlgendada selle üldtähenduses kui EÜ asutamislepingu artikliga 249 ettenähtud siduvat õigusakti. Komisjonil on õigus otsustada, milline kolmest siduvast õigusaktist (direktiiv, määrus või otsus) on kõige sobilikum. Kokkuleppe eesmärk on kehtestada miinimumnõuded, mida on – arvestades kokkuleppe liiki ja olemust – kõige otstarbekam rakendada kaudselt liikmesriikide ja/või sotsiaalpartnerite poolt liikmesriigi õigusesse ülevõetavate sätete kaudu. Seega on sobiv õigusakt nõukogu direktiiv, millele on lisatud kokkulepe.

3.5. Vastavustabel

Liikmesriigid peavad komisjonile edastama direktiivi riiklikku õigusse ülevõtvate sätete tekstid ning nende sätete ja kõnealuse direktiivi vastavustabeli.

3.6. Euroopa Majanduspiirkond

Käesolev kokkulepe on oluline Euroopa Majanduspiirkonnas. Pärast EMP ühiskomitee asjakohast otsust kohaldatakse direktiivi ka nendes Euroopa Majanduspiirkonna riikides, mis ei ole ELi liikmesriigid.

4. Mõju eelarvele

Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet.

5. sätete üksikasjalik selgitus

5.1. Selgitused direktiivi teksti kohta

Artikkel 1

Selle artikliga muudetakse direktiivile lisatud sotsiaalpartnerite kokkulepe õiguslikult siduvaks kogu Euroopa Liidus, mis on EÜ asutamislepingu artikli 139 lõike 2 kohaselt vastuvõetud nõukogu otsuse eesmärk.

Artikkel 2

Tegemist on karistusi käsitleva standardsättega. See peaks muutma raamkokkuleppe rakendamise oluliselt tõhusamaks. Kooskõlas Euroopa Kohtu praktikaga [15] nähakse karistusi käsitleva sättega ette, et võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise korral makstava hüvitise ülemmäära ei tohiks kindlaks määrata. Kõnealune säte ei nõua kriminaalkaristuste kehtestamist. See kodifitseerib olemasoleva kohtupraktika ja viib direktiivi kooskõlla teiste võrdse kohtlemise valdkonnas vastuvõetud direktiividega.

Artiklid 3, 5 ja 6

Need artiklid sisaldavaid tavasätteid õigusakti liikmesriigi õigusesse ülevõtmise kohta ja erisätteid, mis käsitlevad võimalust õigusakt üle võtta kollektiivlepingute kaudu. Erisätted sõnastati sotsiaalpartnerite poolt kokkuleppes ja need on samaväärsed direktiivi sätetega.

Artikkel 4

Selles artiklis on sätestatud, et käesoleva direktiiviga tunnistatakse kehtetuks ja asendatakse praegune lapsehoolduspuhkust käsitlev direktiiv.

5.2. Direktiivi lisas sisalduv tekst

Järgnevad selgitused osutavad ainult nendele kokkuleppe klauslitele, millega muudetakse praegu kehtiva direktiivi sätteid.

Klausel 1: Eesmärk ja reguleerimisala

Lõikes 1 on sätestatud, et kokkuleppe sätted võtavad arvesse perede struktuuri mitmekesistumist (sealhulgas üksikvanemaga perekondi, vabaabielupaare ja samasoolisi paare), ilma et see mõjutaks liikmesriikide pädevust perekonnaõiguse küsimustes.

Lõikes 3 on täpsustatud, et kokkulepet kohaldatakse kõikide töölepingu ja töösuhte liikide suhtes, mille hulka kuuluvad ka osaajatöö, tähtajaline töö ja renditöö.

Klausel 2: Lapsehoolduspuhkus

Töötavate vanemate õigust saada lapsehoolduspuhkust laiendatakse kolmelt kuult neljale kuule lapse kohta. Samas ei muutu üldpõhimõte, et õigus saada lapsehoolduspuhkust on individuaalne õigus, mida ei tohiks üle kanda ühelt vanemalt teisele. Selleks et õhutada emasid ja isasid võrdselt lapsehoolduspuhkust võtma, on kokkuleppes lisaks sätestatud, et vähemalt ühte neljast kuust ei saa mingil juhul üle kanda (ja mis läheb järelikult kaduma, kui vaid üks vanem puhkust võtab).

Klausel 3: Kohaldamiseeskirjad

Lõike 1 punktis a on märgitud, et lapsehoolduspuhkuse andmisel paindlikel tingimustel tuleb arvesse võtta nii töötajate kui ka tööandjate huve.

Lõike 1 punktis b on jäetud alles nõue, et lapsehoolduspuhkuse taotlemiseks peab töötajal olema vähemalt üks aasta tööstaaži, aga on täpsustatud, et kui isik töötab sama tööandja juures järjestikuste tähtajaliste töölepingute alusel, tuleb tema tööstaaži arvutamisel lähtuda lepingute kogukestusest.

Lõike 1 punktis c on ilma sätte sisu muutmata välja jäetud selliste asjaolude näitlik loetelu, mille tõttu võib lapsehoolduspuhkuse andmist edasi lükata.

Lõikes 2 kehtestatakse kohustus määrata riiklikul tasandil kindlaks etteteatamistähtajad, mille jooksul töötaja peab tööandjale teatama oma kavatsusest võtta lapsehoolduspuhkust. Nende tähtaegade pikkuse kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta nii töötajate kui ka tööandjate huve.

Lõikega 3 kutsutakse liikmesriike ja riikliku tasandi sotsiaalpartnereid üles hindama vajadust kohandada lapsehoolduspuhkust reguleerivaid sätteid puudega või pikaajalist haigust põdevate laste vanemate vajadustele.

Klausel 4: Vastuvõtmine

See klausel kohustab hindama vajadust võtta riiklikul tasandil lisameetmeid, et paremini rahuldada lapsendajate erivajadusi. Lapsendajate üldine õigus saada lapsehoolduspuhkust on klausli 2 punktis 1 alles jäetud.

Klausel 5: Põhiõigused ja diskrimineerimisvastane võitlus

Lõikega 4 on nüüd keelatud kõikvõimalikud ebasoodsa kohtlemise vormid (mitte ainult vallandamine), mille põhjuseks on lapsehoolduspuhkuse taotlemine või võtmine. See võimaldab lapsehoolduspuhkust võtvaid töötajad paremini kaitsta eelnimetatud põhjusest lähtuva diskrimineerimise vastu.

Lõikes 5 (teine lause) on täpsustatud, et liikmesriigid ja/või riigi tasandi sotsiaalpartnerid otsustavad lapsehoolduspuhkusel viibivatele töötajatele makstava tasu või palga üle, ning selles sättes on rõhutatud sissetuleku olulisust lapsehoolduspuhkuse võtmisel.

Klausel 6: Tööle naasmine

Lõikes 1 on sätestatud lapsehoolduspuhkuselt naasvate töötajate õigus taotleda tööaja ja/või töökorralduse muutmist teatavaks ajavahemikuks. Tööandjad peavad paindliku töökorralduse taotlusi kaaluma ning neile vastama enda ja töötajate vajadusi arvesse võttes. Selle meetme eesmärk on aidata kaasa töötavate vanemate töö- ja pereelu ühitamisele ka pärast lapsehoolduspuhkuse lõppemist.

Lõikes 2 soovitatakse tööandjatel pidada töötajatega lapsehoolduspuhkuse ajal ühendust ning võtta sobivaid meetmeid töötaja taasintegreerimiseks puhkuse lõppedes. Selle soovituse eesmärk on hõlbustada töötaja tööle naasmist pärast lapsehoolduspuhkust.

Klausel 7: Töölt puudumine vääramatu jõu tõttu

Sellesse klauslisse ei lisata uusi punkte.

Klausel 8: Lõppsätted

See klausel sisaldab praegu kehtiva kokkuleppe üldiseid lõppsätteid. Lisatud on miinimumstandardite klausel, milles on märgitud, et liikmesriigid võivad säilitada või kehtestada soodsamaid sätteid, kui kokkuleppes on ette nähtud, ning tagasiulatuva jõu puudumise klausel.

Ettepanek:

NÕUKOGU DIREKTIIV,

millega rakendatakse Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühenduse, Euroopa Käsitööga Tegelevate, Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtete Keskliidu, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud muudetud raamkokkulepet ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/34/EÜ

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 139 lõiget 2,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut [16]

ning arvestades järgmist:

(1) EÜ asutamislepingu artikkel 137 võimaldab ühendusel toetada ja täiendada liikmesriikide tegevust muu hulgas meeste ja naiste võrdõiguslikkuse valdkonnas seoses nende võimalustega tööturul ja kohtlemisega tööl.

(2) Kooskõlas EÜ asutamislepingu artikli 139 lõikega 1 võib sotsiaaldialoog ühenduse tasandil tuua kaasa lepingusuhted, sealhulgas kokkulepete sõlmimise, kui juhtkond ja töötajad (edaspidi „sotsiaalpartnerid”) seda soovivad. Vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 139 lõikele 2 võivad sotsiaalpartnerid ühiselt taotleda, et nende poolt ühenduse tasandil EÜ asutamislepingu artiklis 137 käsitletud küsimustes sõlmitud kokkuleppeid rakendataks nõukogu otsusega komisjoni ettepaneku põhjal.

(3) Euroopa eri valdkondade sotsiaalpartnerid (Euroopa Ametiühingute Konföderatsioon (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsioon (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskus (CEEP)) sõlmisid 14. detsembril 1995 lapsehoolduspuhkust käsitleva raamkokkuleppe, mis jõustati nõukogu 3. juuni 1996. aasta direktiiviga 96/34/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe kohta [17]. Selle direktiiviga parandati töötavate vanemate olukorda liikmesriikides, võimaldades neil puhkusekorralduse abil paremini ühitada töö- ja eraelu.

(4) Kooskõlas EÜ asutamislepingu artikli 138 lõigetega 2 ja 3 konsulteeris komisjon 2006. ja 2007. aastal Euroopa sotsiaalpartneritega küsimuses, kuidas paremini ühitada töö-, pere- ja eraelu ning millisel viisil täiustada olemasolevaid õigusakte raseduse ja sünnituse korral pakutava kaitse ja lapsehoolduspuhkuse vallas, keskendudes ka uutele perekondlike põhjustega seotud puhkusevormidele (isapuhkus, lapsendamispuhkus ja puhkus perekonnaliikmete eest hoolitsemiseks).

(5) Kolm Euroopa eri valdkondade sotsiaalpartnerite üldorganisatsiooni (ETUC, CEEP ja BUSINESSEUROPE (varem UNICE)) ning Euroopa eri valdkondade sotsiaalpartnerite organisatsioon, mis esindab teatavaid ettevõttekategooriaid (UEAPME), teavitasid komisjoni 11. septembril 2008 oma soovist alustada läbirääkimisi EÜ asutamislepingu artikli 138 lõike 4 ja artikli 139 alusel, et muuta 1995. aastal sõlmitud lapsehoolduspuhkust käsitlevat raamkokkulepet.

(6) 18. juunil 2009 allkirjastasid need organisatsioonid lapsehoolduspuhkust käsitleva muudetud raamkokkuleppe ja edastasid komisjonile ühistaotluse, et viimane esitaks nõukogu otsuse ettepaneku selle raamkokkuleppe rakendamiseks.

(7) Läbirääkimiste käigus vaatasid Euroopa sotsiaalpartnerid lapsehoolduspuhkust käsitleva 1995. aasta raamkokkuleppe täielikult läbi. Seetõttu ei piisa direktiivi 96/34/EÜ muutmisest, vaid see direktiiv tuleb kehtetuks tunnistada ja asendada uue direktiiviga.

(8) Kuna kavandatava meetme eesmärke – paremini ühitada töötavate vanemate töö- ja pereelu ning suurendada meeste ja naiste võrdõiguslikkust seoses nende võimalustega tööturul ja kohtlemisega tööl kogu ühenduses – ei saa piisaval määral saavutada liikmesriikide tasandil ja neid on seetõttu lihtsam saavutada ühenduse tasandil, võib ühendus võtta meetmeid kooskõlas EÜ asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuspõhimõttega. Nimetatud artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv kõnealuste eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

(9) Komisjon võttis direktiivi ettepaneku koostamisel arvesse allakirjutanute esindajastaatust, nende volitusi, samuti raamkokkuleppe klauslite õiguspärasust ning väikesi ja keskmise suurusega ettevõtteid käsitlevaid sätteid.

(10) Komisjon teavitas Euroopa Parlamenti ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteed oma ettepanekust.

(11) Raamkokkuleppe klausli 1 punkt 1 sätestab kooskõlas ühenduse õiguse põhimõtetega sotsiaalpoliitika valdkonnas, et käesolevas kokkuleppes on kehtestatud miinimumnõuded.

(12) Klausli 8 punkt 1 sätestab, et liikmesriigid võivad kehtestada või säilitada soodsamaid sätteid, kui kokkuleppes on ette nähtud.

(13) Klausli 8 punkt 2 sätestab, et kokkuleppe sätete rakendamine ei ole piisav alus, et alandada töötajatele käesoleva kokkuleppe raames võimaldatava üldise kaitstuse taset.

(14) Liikmesriigid peaksid ette nägema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad karistused juhuks, kui käesolevast direktiivist tulenevaid kohustusi rikutakse.

(15) Liikmesriigid võivad käesoleva direktiivi rakendamise usaldada sotsiaalpartneritele nende ühise taotluse alusel, tingimusel et nad võtavad kõik vajalikud meetmed, et igal ajal tagada käesoleva direktiiviga nõutud tulemused,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

Artikkel 1

Käesoleva direktiiviga jõustatakse lapsehoolduspuhkust käsitlev muudetud raamkokkulepe, mille sõlmisid 18. juunil 2009 Euroopa eri valdkondade sotsiaalpartnerite organisatsioonid (Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühendus, Euroopa Käsitööga Tegelevate, Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtete Keskliit, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskus ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsioon), direktiivi lisas esitatud kujul.

Artikkel 2

Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad karistuste kohta, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi alusel vastuvõetud siseriiklike õigusaktide rikkumise korral, ning võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada nende rakendamine. Ettenähtud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Need karistused võivad hõlmata hüvitise maksmist, mille ülemmäära ei tohi kindlaks määrata. Liikmesriigid teatavad need sätted komisjonile hiljemalt artiklis 3 nimetatud kuupäevaks ning teatavad viivitamatult ka kõikidest asjassepuutuvatest muudatustest.

Artikkel 3

1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid või tagavad, et sotsiaalpartnerid kehtestavad kokkuleppe teel vajalikud meetmed, hiljemalt [kaks aasta pärast vastuvõtmist]. Nad edastavad kõnealuste normide teksti ning kõnealuste normide ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile. Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.

2. Kui on vaja arvesse võtta erilisi raskusi või kollektiivlepinguga rakendamist, võivad liikmesriigid saada direktiivi järgimiseks maksimaalselt ühe aasta lisaaega. Nad teavitavad komisjoni sellest hiljemalt [rakendamise tähtaeg], esitades lisaaja taotlemise põhjused.

3. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.

Artikkel 4

Direktiiv 96/34/EÜ tunnistatakse kehtetuks alates [märkida rakendamise tähtaeg].

Artikkel 5

Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Artikkel 6

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

Brüssel, […]

Nõukogu nimel

eesistuja

[…]

LISA

LAPSEHOOLDUSPUHKUST KÄSITLEV RAAMKOKKULEPE (MUUDETUD)

18. juuni 2009

Sissejuhatus

Käesolev raamkokkulepe, mille on sõlminud Euroopa sotsiaalpartnerid (Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühendus, Euroopa Käsitööga Tegelevate, Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtete Keskliit, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskus ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsioon ning koostöökomitee Eurocadres/CEC), on lapsehoolduspuhkust käsitleva 14. detsembri 1995. aasta raamkokkuleppe muudetud versioon, mis sätestab miinimumnõuded lapsehoolduspuhkuse valdkonnas. See kokkulepe etendab olulist rolli töö- ja pereelu ühitamisel ning meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise edendamisel.

Euroopa sotsiaalpartnerid paluvad komisjonil edastada käesolev raamkokkulepe nõukogule, et nõukogu võtaks vastu otsuse, millega muudetakse kõnealused sätted Euroopa Liidu liikmesriikides kohustuslikuks.

I – Üldised kaalutlused

1. Võetakse arvesse EÜ asutamislepingut, eriti selle artikleid 138 ja 139;

2. Võetakse arvesse EÜ asutamislepingu artikli 137 lõike 1 punkti c ja artiklit 141 ning võrdse kohtlemise põhimõtet (EÜ asutamislepingu artiklid 2, 3 ja 13) ning neil põhinevaid teiseseid õigusakte, eriti nõukogu direktiivi 75/117/EMÜ meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte kohaldamisega seotud õigusaktide ühtlustamise kohta liikmesriikides; [18] nõukogu direktiivi 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta; [19] nõukogu direktiivi 96/97/EÜ, millega muudetakse direktiivi 86/378/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta kutsealastes sotsiaalkindlustusskeemides, [20] ning direktiivi 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (uuestisõnastatud versioon) [21];

3. Võetakse arvesse 18. detsembril 2000 vastuvõetud Euroopa Liidu põhiõiguste hartat, eriti selle artikleid 23 ja 33, mis käsitlevad meeste ja naiste vahelist võrdõiguslikkust ning töö-, era- ja pereelu ühitamist;

4. Võetakse arvesse komisjoni 2003. aasta aruannet nõukogu 3. juuni 1996. aasta direktiivi 96/34/EÜ (Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe kohta) rakendamise kohta;

5. Võetakse arvesse Lissaboni majanduskasvu- ja tööhõivestrateegiat, mis seab eesmärgiks üldise tööhõive määra 70 %, naiste tööhõive määra 60 % ja eakate tööliste tööhõive määra 50 %, ja Barcelona eesmärke lastehoiuteenuste kättesaadavuse parandamiseks ning arvestades töö-, era- ja pereelu ühitamiseks võetud meetmete olulisust nende eesmärkide saavutamisel;

6. Võetakse arvesse Euroopa sotsiaalpartnerite 22. märtsi 2005. aasta soolise võrdõiguslikkuse meetmete raamistikku, milles seatakse töö ja eraelu tasakaalustamine tegevusprioriteediks ning samas tunnistatakse, et nende elusfääride paremaks ühitamiseks tuleks töötada välja tasakaalustatud, integreeritud ja sidus meetmete kogum, mis hõlmab puhkuse- ja töökorraldust ning lastehoiu infrastruktuure;

7. Arvestatakse, et need ühitamismeetmed on osa laiahaardelisemast tegevuskavast, mille eesmärk on rahuldada töötajate ja tööandjate vajadusi ning nende kohanemisvõimet ja tööalast konkurentsivõimet kaitstud paindlikkusel põhineva lähenemisviisi raames;

8. Arvestatakse, et perepoliitika meetmed peaksid aitama saavutada soolist võrdõiguslikkust ja võtma arvesse selliseid nähtusi nagu demograafilised muutused, rahvastiku vananemise tagajärjed, põlvkondadevahelise lõhe kaotamine, naiste tööjõus osalemise edendamine ning naiste ja meeste vaheline perekohustuste jagamine;

9. Arvestatakse, et komisjon konsulteeris Euroopa sotsiaalpartneritega kahel korral, 2006. ja 2007. aastal, töö-, pere- ja eraelu ühitamise küsimuses; et komisjon kaalub selle valdkonna õigusraamistiku ajakohastamist ühenduse tasandil ja on soovitanud Euroopa sotsiaalpartneritel hinnata nende poolt sõlmitud lapsehoolduspuhkust käsitlevat raamkokkulepet selle parandamise eesmärgil;

10. Arvestatakse, et lapsehoolduspuhust käsitlev raamkokkulepe, mille Euroopa sotsiaalpartnerid sõlmisid 1995. aastal, on käivitanud positiivsed muutused, võimaldanud liikmesriikidel leida üksmeele töö- ja eraelu ühitamise küsimuses ning aidanud töötavatel vanematel kõikjal Euroopas saavutada selles sfääris paremat tasakaalu, kuid siiski rõhutavad Euroopa sotsiaalpartnerid pärast kokkuleppe ühist läbivaatamist vajadust selle teatavaid elemente kohandada või muuta;

11. Arvestatakse, et kokkuleppe teatavaid aspekte tuleb kohandada, pidades silmas tööjõu mitmekesistumist ja ühiskonna arengusuundi, sealhulgas kaasaegseid perestruktuure, samas siseriiklikust õigusest, kollektiivlepingutest ja/või tavadest kinni pidades;

12. Arvestatakse, et paljudes liikmesriikides ei ole perekohustuste jaotumine meeste ja naiste vahel ikka veel võrdne, mistõttu tuleb võtta tõhusamaid meetmeid, et õhutada mehi selles sfääris aktiivsemalt osalema;

13. Arvestatakse, et paljudes liikmesriikides on puhkuse, lastehoiustruktuuride ja paindliku töökorralduse valdkonnas juba jõus erinevad meetmed ja tavad, mida on kohandatud töötajate ja tööandjate vajadustele ning mis toetavad vanemaid töö-, era- ja pereelu ühitamisel; neid meetmeid tuleks käesoleva kokkuleppe rakendamisel arvesse võtta;

14. Arvestatakse, et käesolev raamkokkulepe on üks Euroopa sotsiaalpartnerite poolt võetud meetmetest töö- ja pereelu ühitamisel;

15. Arvestatakse, et käesolev kokkulepe on raamkokkulepe, mis määrab kindlaks miinimumnõuded ja sätted sünnituspuhkusest eraldiseisva lapsehoolduspuhkuse ja vääramatu jõu tõttu töölt puudumise kohta ning jätab selle puhkuse saamistingimuste ja üksikasjalike kohaldamiseeskirjade kehtestamise liikmesriikide ja sotsiaalpartnerite hooleks, et oleks võimalik arvesse võtta iga liikmesriigi olukorda;

16. Arvestatakse, et õigus lapsehoolduspuhkusele on individuaalne ja põhimõtteliselt mitteülekantav õigus, mille liikmesriigid võivad muuta ülekantavaks; kuna kogemus näitab, et lapsehoolduspuhkuse muutmine mitteülekantavaks ajendab isasid seda puhkust võtma, on Euroopa sotsiaalpartnerid nõus muutma osa puhkusest mitteülekantavaks;

17. Arvestatakse, et oluline on võtta arvesse puuetega või pikaajalist haigust põdevate laste vanemate erivajadusi;

18. Arvestatakse, et liikmesriigid peavad hoolitsema, et lapsehoolduspuhkuse miinimumaja jooksul säiliksid mitterahalised ravikindlustushüvitised;

19. Arvestatakse, et liikmesriigid peaksid käesoleva kokkuleppe rakendamisel – kohaste riigisiseste tingimuste olemasolul ning eelarve olukorda arvestades – kaaluma asjakohaste sotsiaalkindlustushüvitiste muutumatuna säilitamist lapsehoolduspuhkuse miinimumaja jooksul, sest sissetulek on üks teguritest, mida arvestatakse lapsehoolduspuhkuse võtmisel;

20. Arvestatakse, et liikmesriikide kogemused on näidanud, et sissetuleku tase lapsehoolduspuhkuse ajal on üks teguritest, mis mõjutab selle puhkuseliigi võtmist, eriti isade puhul;

21. Arvestatakse, et paindlik töökorraldus hõlbustab vanematel töö ja perekohustuste ühitamist ning tööle naasmist, eriti pärast lapsehoolduspuhkust;

22. Arvestatakse, et lapsehoolduspuhkust reguleerivate sätete eesmärk on toetada töötavaid vanemaid teatava ajavahemiku jooksul, hoides neid tööturul aktiivsetena; seetõttu on eriti tähtis tagada, et lapsehoolduspuhkusel viibivad töötajad hoiaksid tööandjaga puhkuse ajal ühendust või teeksid temaga koos ettevalmistusi tööle naasmiseks;

23. Arvestatakse, et käesolev kokkulepe arvestab vajadust parandada sotsiaalpoliitika nõudeid, suurendada Euroopa Liidu majanduse konkurentsivõimet ning vältida haldus-, finants- ja juriidiliste piirangute kehtestamist viisil, mis takistaks väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete loomist ja arengut;

24. Arvestatakse, et sotsiaalpartneritel on kõige lihtsam leida tööandjate ja töötajate vajadustega arvestavaid lahendusi, mistõttu nad etendavad olulist rolli käesoleva kokkuleppe rakendamisel, kohaldamisel, selle täitmise kontrollimisel ja hindamisel kõigi nende meetmete avaramas kontekstis, mis on suunatud töö- ja pereelu ühitamisele ning meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise edendamisele.

II – SISU

Klausel 1: Eesmärk ja reguleerimisala

1. Käesolev kokkulepe kehtestab miinimumnõuded, mille eesmärk on muuta töötavate vanemate jaoks lihtsamaks töö- ja perekohustuste ühitamine, võttes arvesse perestruktuuride kasvavat mitmekesisust ning pidades kinni liikmesriikide õigusest, kollektiivlepingutest ja/või tavadest.

2. Käesolevat kokkulepet kohaldatakse kõikide mees- ja naistöötajate suhtes, kellel on liikmesriigi kehtiva seaduse, kollektiivlepingu või tava kohaselt määratletud tööleping või -suhe.

3. Liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid ei tohi jätta käesoleva kokkuleppe reguleerimisalast välja töötajaid, töölepinguid või töösuhteid üksnes seetõttu, et need on seotud osalise tööajaga töötajatega, tähtajalise lepinguga töötajatega või isikutega, kellel on tööleping või töösuhe rendiagentuuriga.

Klausel 2: Lapsehoolduspuhkus

1. Käesolev kokkulepe tagab mees- ja naistöötajatele individuaalse õiguse saada lapsehoolduspuhkust lapse sünni või lapsendamise korral, et võimaldada neil hoolitseda lapse eest kuni lapse teatud vanuseni, kuid mitte rohkem kui 8aastaseks saamiseni; nimetatud vanuse määravad kindlaks liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid.

2. Lapsehoolduspuhkust antakse vähemalt neljaks kuuks ja see ei tohi põhimõtteliselt olla ülekantav, et edendada meeste ja naiste võrdseid võimalusi ja võrdset kohtlemist. Selleks et ajendada mõlemaid vanemaid lapsehoolduspuhkust võtma, ei tohi vähemalt üks kuu neljast olla ülekantav. Mitteülekantava puhkuseosa kohaldamistingimused kehtestatakse riigi tasandil õigusaktide ja/või kollektiivlepingutega, mis võtavad arvesse liikmesriigis kehtivaid puhkusesätteid.

Klausel 3: Kohaldamiseeskirjad

1. Lapsehoolduspuhkuse saamise tingimused ja üksikasjalikud kohaldamiseeskirjad määratakse kindlaks liikmesriikide õigusaktide ja/või kollektiivlepinguga, tingimusel et käesoleva kokkuleppe miinimumnõudeid on arvesse võetud. Eelkõige võivad liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid:

a) otsustada, kas lapsehoolduspuhkust antakse täistööaja või osalise tööaja alusel, osade kaupa või avansina, arvestades nii tööandjate kui ka töötajate vajadusi;

b) muuta lapsehoolduspuhkuse saamise õiguse sõltuvaks üldisest tööstaažist ja/või pidevast tööstaažist ühe tööandja juures, mis peab olema vähemalt üks aasta. Seda sätet kohaldavad liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid tagavad, et kui isik töötab sama tööandja juures järjestikuste tähtajaliste töölepingute alusel (tähtajalist tööd käsitleva nõukogu direktiivi 1999/70/EÜ tähenduses), siis lähtutakse tema tööstaaži arvutamisel nende lepingute kogukestusest;

c) kindlaks määrata asjaolud, mille alusel võib tööandja pärast liikmesriigi õiguse, kollektiivlepingute ja/või tavade kohast konsultatsiooni lapsehoolduspuhkuse andmise edasi lükata ettevõtte tegevusega seotud õigustatud põhjustel. Kõik käesoleva sätte kohaldamisest tulenevad probleemid tuleb lahendada kooskõlas siseriikliku õiguse, kollektiivlepingu ja/või tavaga;

d) lisaks alapunktile c lubada erikokkuleppeid, et rahuldada väikeettevõtete tegevus- ja korraldusvajadusi.

2. Liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid kehtestavad etteteatamistähtaja, mille jooksul töötaja peab teatama tööandjale lapsehoolduspuhkuse õiguse kasutamisest, nimetades puhkuse alguse ja lõpu. Liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid võtavad etteteatamistähtaja pikkuse kehtestamisel arvesse töötajate ja tööandjate huve.

3. Liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid peavad hindama vajadust kohandada lapsehoolduspuhkuse saamistingimusi ja selle kohaldamiseeskirju puudega või pikaajalist haigust põdevate laste vanemate vajadustele.

Klausel 4: Vastuvõtmine

1. Liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid hindavad vajadust võtta lisameetmeid, et paremini rahuldada lapsendajate erivajadusi.

Klausel 5: Tööalased õigused ja diskrimineerimisvastane võitlus

1. Kui lapsehoolduspuhkus on lõppenud, on töötajal õigus naasta samale töökohale, või kui see pole võimalik, siis oma töölepingust või -suhtest lähtuvalt sellega võrdsele või samasugusele töökohale.

2. Õigused, mis töötaja on lapsehoolduspuhkuse alguseks saanud või on saamas, säilivad muutumatuna lapsehoolduspuhkuse lõpuni. Kui lapsehoolduspuhkus on lõppenud, kohaldatakse neid õigusi, kaasa arvatud kõiki siseriiklikust õigusest, kollektiivlepingust ja/või tavast tulenevaid muudatusi.

3. Liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid määravad töölepingu või -suhte staatuse lapsehoolduspuhkuse ajaks.

4. Selleks et töötajad saaksid kasutada oma õigust lapsehoolduspuhkusele, võtavad liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid kooskõlas siseriikliku õiguse, kollektiivlepingu ja/või tavaga vajalikke meetmeid, et kaitsta töötajaid ebasoodsama kohtlemise või vallandamise eest lapsehoolduspuhkuse taotlemise või selle kasutamise tõttu.

5. Kõik käesolevast kokkuleppest tulenevad sotsiaalkindlustusega seotud küsimused antakse vastavalt siseriiklikule õigusele ja/või kollektiivlepingutele liikmesriikide ja/või sotsiaalpartnerite käsitleda ja lahendada, arvestades sotsiaalkindlustusõiguste järjepidevuse tähtsust eri skeemide raames, eriti tervishoiu vallas.

Kõik käesolevast kokkuleppest tulenevad sissetulekuga seotud küsimused antakse vastavalt siseriiklikule õigusele, kollektiivlepingutele ja/või tavadele liikmesriikide ja/või sotsiaalpartnerite käsitleda ja lahendada, pidades muu hulgas silmas sissetuleku rolli lapsehoolduspuhkuse õiguse kasutamisel.

Klausel 6: Tööle naasmine

1. Selleks et töö- ja eraelu paremini ühitada, võtavad liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid vajalikke meetmeid tagamaks, et lapsehoolduspuhkuselt naasvatel töötajatel oleks võimalik taotleda tööaja ja/või töökorralduse muutmist teatavaks ajavahemikuks. Tööandjad võtavad paindliku töökorralduse taotluste kaalumisel ja neile vastamisel arvesse enda ja töötajate vajadusi.

Käesolevat lõiget käsitlevad üksikasjad määratakse kindlaks kooskõlas liikmesriikide õiguse, kollektiivlepingute ja/või tavadega.

2. Selleks et lihtsustada töötajate tööle naasmist lapsehoolduspuhkuse lõppedes, soovitatakse tööandjatel pidada töötajatega lapsehoolduspuhkuse ajal ühendust ning võtta sobivaid meetmeid töötaja taasintegreerimiseks puhkuse lõppedes; asjaomased pooled määravad need meetmed kindlaks liikmesriigi õigust, kollektiivlepinguid ja/või tavasid arvesse võttes.

Klausel 7: Töölt puudumine vääramatu jõu tõttu

1. Liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid võtavad vajalikke meetmeid, et vastavalt liikmesriigi õigusele, kollektiivlepingule ja/või tavale anda töötajatele õigus puududa töölt vääramatu jõu tõttu pakilistel perekondlikel põhjustel seoses haiguse või õnnetusjuhtumiga, mis teeb töötaja vahetu kohaloleku hädavajalikuks.

2. Liikmesriigid ja/või sotsiaalpartnerid võivad klausli 7 punkti 1 kohaldamiseks täpsustada puhkuse saamise tingimusi ja üksikasjalikke eeskirju ning seada ajalised piirid selle õiguse kasutamisele aasta jooksul ja/või üksikjuhtumi kohta.

Klausel 8: Lõppsätted

1. Liikmesriigid võivad kohaldada või kehtestada soodsamaid tingimusi, kui on sätestatud käesolevas kokkuleppes.

2. Käesoleva kokkuleppe sätete rakendamine ei ole piisav alus, et alandada töötajatele käesoleva kokkuleppe raames võimaldatava üldise kaitstuse taset. See ei piira liikmesriikide ja/või sotsiaalpartnerite õigust töötada välja teistsuguseid õigus- ja haldusnorme või lepingutingimusi vastavalt muutuvatele oludele (kaasa arvatud ülekandmist keelava sätte kehtestamine), tingimusel et need vastavad käesolevas kokkuleppes sätestatud miinimumnõuetele.

3. Käesolev kokkulepe ei piira sotsiaalpartnerite õigust sõlmida asjakohasel tasandil, sealhulgas Euroopa tasandil, kokkuleppeid käesoleva kokkuleppe kohandamiseks ja/või täiendamiseks, selleks et võtta arvesse eritingimusi.

4. Liikmesriigid võtavad nõukogu otsuse järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid vastu kahe aasta jooksul alates otsuse vastuvõtmisest või tagavad, et sotsiaalpartnerid kehtestavad nimetatud tähtaja lõpuks kokkuleppe teel vajalikud meetmed. Kui on vaja arvesse võtta erilisi raskusi või kollektiivlepinguga rakendamist, võivad liikmesriigid nimetatud otsuse järgimiseks saada maksimaalselt ühe aasta lisaaega.

5. Käesoleva kokkuleppe kohaldamisest tulenevad vaidlused ja kaebused lahendatakse kooskõlas siseriikliku õiguse, kollektiivlepingute ja/või tavaga.

6. Ilma et see piiraks komisjoni, liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu rolli, peab komisjon kõik käesoleva kokkuleppe Euroopa tasandil tõlgendamisega seotud küsimused suunama esmajärjekorras allakirjutanutele, kes avaldavad oma arvamust.

7. Allakirjutanud vaatavad käesoleva kokkuleppe kohaldamise läbi viis aastat pärast nõukogu otsuse vastuvõtmist, kui seda nõuab üks käesoleva kokkuleppe osapooltest.

Brüssel, 18. juuni 2009

Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni peasekretär

John Monks

Ametiühingudelegatsiooni nimel

Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühenduse peadirektor

Philippe de Buck

Euroopa Käsitööga Tegelevate, Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtete Keskliidu peasekretär

Andrea Benassi

Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse peasekretär

Ralf Resch

[1] KOM(2006) 92.

[2] Nõukogu järeldused: naiste ja meeste tasakaalustatud roll tööhõive, majanduskasvu ja sotsiaalse ühtekuuluvuse huvides (SOC 385).

[3] Euroopa Parlamendi 3. septembri 2008. aasta resolutsioon soolise võrdõiguslikkuse kohta aastal 2008 (2008/2047(INI)), punkt 28.

[4] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta, KOM(2008) 637 (lõplik).

[5] Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv füüsilisest isikust ettevõtjatena tegutsevate meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamise kohta, millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 86/613/EMÜ, KOM(2008) 636 (lõplik).

[6] Aruanne „Barcelona eesmärkide rakendamine eelkooliealiste laste lastehoiuteenuse valdkonnas”, KOM(2008) 638 (lõplik), tehniline lisa, SEK(2008) 2597.

[7] Komisjoni teatis „Parem töö- ja eraelu tasakaal: töö-, era- ja pereelu ühitamise võimaluste edendamine”, KOM(2008) 635 (lõplik).

[8] SEK(2006) 1245.

[9] SEK(2007) 571.

[10] Vt http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=641&langId=en&moreDocuments=yes.

[11] SEK(2008) 2526/2.

[12] Komisjoni teatis sotsiaalpoliitika kokkuleppe kohaldamise kohta, KOM(93) 600 (lõplik), 14. detsember 1993.

[13] „Aruanne Euroopa sotsiaalpartnerite organisatsioonide esindatuse kohta”, 1 osa, Institut des Sciences du Travail - Université Catholique de Louvain, september 1999.

[14] „Monographs of the situation of social partners in the acceding and candidate countries” (uurimus sotsiaalpartnerite olukorrast ühinevates ja kandidaatriikides valdkondadevahelises kontekstis), Institut des Sciences du Travail - Université Catholique de Louvain, märts 2004.

[15] Kohtuasjad C-180/95: Draehmpaehl (EKL 1997, lk I-2195) ja C-271/91: Marshall (EKL 1993, lk I-4367).

[16] ELT C […], […], lk […].

[17] EÜT L 145, 19.6.1996, lk 4.

[18] EÜT L 45, 19.2.1975, lk 19–20.

[19] EÜT L 348, 28.11.1992, lk 1–8.

[20] EÜT L 46, 17.2.1997, lk 20–24.

[21] ELT L 204, 26.7.2006, lk 23–36.

--------------------------------------------------