3. Algatuse rakendamiseks on ajavahemikuks 1. jaanuar 2014 kuni 31. detsember 2020 eraldatud 147 936 000 eurot. Ehkki algatusega seotud saavutused aina suurenevad, on algatuse rakendamine jäänud eelarve täitmist ning koolitatud ja lähetatud vabatahtlike arvu silmas pidades märkimisväärselt alla ootustele, mis püstitati mitmeaastases finantsraamistikus aastateks 2014–2020.

4. Käesolevas aruandes kirjeldatakse ELi humanitaarabi vabatahtlike algatuse vahehindamise (edaspidi „hindamine“) tulemusi. Aruandele on lisatud komisjoni talituste töödokument, mis sisaldab hindamise üksikasjalikke järeldusi. Aruandes tuginetakse välishindamise raames esitatud tõenditele ning tagasisidele, mis saadi sidusrühmadega peetud arutelude ja avatud avaliku konsultatsiooni käigus. Aruandes tuuakse välja ka võimalikud valdkonnad, kus algatust edasi arendada, võttes arvesse soovitusi ja vajadust elavdada algatuse kasutamist.

2. HINDAMISE EESMÄRK JA ULATUS

5. Nagu on sätestatud määruse artikli 27 lõike 4 punktis b, peab komisjon esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule vahehindamise aruande. Vahehindamise põhieesmärk on anda sõltumatu hinnang määruse rakendamisel saavutatud tulemuste ning määruse rakendamise kvalitatiivsete ja kvantitatiivsete aspektide kohta, sealhulgas hinnata algatuse mõju humanitaarvaldkonnas ja programmi kulutasuvust rakendamise kolmel esimesel aastal pärast selle kehtestamist 2014. aastal. Seepärast võeti hindamisel vaatluse alla algatuse rakendamine ajavahemikus 2014. aasta keskpaigast kuni 2017. aasta keskpaigani.

6. Välishindamine toimus 2017. aasta maist novembrini. Teabe kogumise etapis vaadati põhjalikult läbi dokumendid ja peeti ulatuslikke konsultatsioone sidusrühmadega (sh komisjoni tasandil ning liikmesriikide esindajate, lähetavate organisatsioonide, vastuvõtvate organisatsioonide, ELi humanitaarabi vabatahtlike ja muude peamiste sidusrühmadega). Kasutati erinevaid vahendeid, sealhulgas veebipõhiseid uuringuid ning poolstruktureeritud telefoni- või silmast silma küsitlusi. Kuus sihtuuringut ja kolm välismissiooni korraldati Ladina-Ameerikas ja Kariibi piirkonnas, Lähis-Idas ja Kagu-Aasias. Veebis toimus kolme kuu vältel (2017. aasta augustist oktoobrini) avalik konsultatsioon, mille käigus saadi 30 vastust. Hindamisele pandi punkt kolme juhtuuringuga, mille raames vaadeldi erinevaid algatuse kaudu ellu viidud projekte (st sertifitseerimist, lähetamist ning tehnilist abi ja suutlikkuse suurendamist).

7. Uuringutest ja küsitluste raames kogutud märkustest saab kasulikku teavet algatuse rakendamise kohta. Kuna projektide lõpparuanded ei olnud hindamise ajal kättesaadavad ja algatust kasutati esimestel aastatel piiratult, oli vahehindamisel võimalik üksnes aimu saada algatuse üldisest mõjust kohalikele kogukondadele, sidusrühmade suutlikkuse suurenemisest, oskuste arenemisest ja ELi humanitaarabi vabatahtlike võimalikust mõjust humanitaarvaldkonnas.

3. PEAMISED JÄRELDUSED

8. Välishindaja selgitas erinevate sidusrühmade küsitlemisel välja, et algatuse viis eesmärki, nagu need on sätestatud määruses, on algatusest kasu saajate, lähetavate ja vastuvõtvate organisatsioonide ning vabatahtlike vaatenurgast asjakohased. Kohalike kogukondade meelest on eriti kasulikud need meetmed, millega edendatakse kohalike vabatahtlikku tegevust ja suutlikkuse suurendamist, et parandada õnnetusteks ettevalmistumisel kohapealseid oskusi. Algatuse raames elluviidavad erinevad meetmed on algatuse eesmärke silmas pidades üldjoontes asjakohased. ELi humanitaarabi põhimõtetest teavitamise eesmärki peab asjakohaseks siiski vaid väike arv sidusrühmi (peamiselt vabatahtlikud). See tähendab, et algatusega seotud teavitustegevuses tuleb pöörata sellele küsimusele rohkem tähelepanu. Humanitaarvaldkonnas sõlmitud raampartnerluslepingute partnerite poolne huvi on jätkuvalt väga väike, mis on algatuse puhul, mis peaks teenima humanitaarabisektori huve, probleem. Algatuses osalevad lähetavad ja vastuvõtvad organisatsioonid leiavad, et algatus vastab võrdlemisi hästi nende vajadustele. Lähetavad organisatsioonid suudavad saata vabatahtlikke, kelle profiil on kooskõlas vastuvõtvate organisatsioonide vajadustega.

9. Algatus ei ole olnud oma viie eesmärgi saavutamisel tõhus ning aastateks 2014–2020 kehtestatud mitmeaastases finantsraamistikus seatud sihtideni ei ole kaugeltki veel jõutud. Eelarvevahendeid ei kasutatud kolmel esimesel aastal täielikult ära, kuigi 2017. aasta näitajad osutavad suutlikkuse suurendamise / tehnilise abi jaoks ette nähtud vahendite julgele kasutuselevõtule. Vabatahtlike arv, mis küll suureneb, jääb tublisti allapoole püstitatud eesmärki. Kolmandatesse riikidesse on lähetatud humanitaarabi projekte ellu viima enam kui 200 ELi humanitaarabi vabatahtlikku. Paraku on see arv oluliselt väiksem 2020. aastaks seatud 4 000 ELi humanitaarabi vabatahtliku eesmärgist. Selle peamine põhjus on osalemisel esinevad takistused, näiteks organisatsioonide sertifitseerimine või vajadus luua ELi rahastuse taotlemiseks partnerlus teiste organisatsioonidega. See on valmistanud eriti suuri raskusi organisatsioonidele, kes ei tegutse sisseseatud võrgustikes. Konsortsiumipartnerite otsimine ja konsortsiumi haldamisega seotud menetlused pärsivad tõhusust. Värbamisprotsessi tõhusust saaks veelgi suurendada menetluse kiirendamise teel. Seni on algatus aidanud suurendada ELi suutlikkust anda humanitaarabi vaid piiratud määral, kuna algatuse eelarve on väike ja selle kasutuselevõtt on olnud aeglane. Hindamisuuringutest leiab mõningasi tõendeid sellest, et vabatahtlike meelest on nende oskused tänu lähetusele paranenud. Need üksikud lähetused, mida algatuse raames selle rakendamise algusaastatel võimaldati, suurendasid inimeste võimalusi panustada humanitaarabi andmisse. Seni ei ole ühtki tõendit selle kohta, et algatuse raames kindlaks määratud vabatahtliku tegevuse standarditel oleks olnud hea mõju ELi liikmesriikide riiklikele standarditele. Mõne organisatsiooni meelest on konsortsiumide moodustamine keeruline, eriti kui nad ise ei tegutse sisseseatud võrgustikes.

10. Menetlused ja nõuded, mis mõjutavad tugevalt algatuse tõhusust, on üksikasjalikult reguleeritud kolme õigusaktiga. Ehkki see ühelt poolt tekitab organisatsioonidele teatava halduskoormuse, on see teiselt poolt hea vabatahtlikele, sest sellega kehtestatakse läbipaistev värbamisprotsess ning toetatakse lähetuse ajal vabatahtlike õppimist ja arengut. Vabatahtlike juhtimist käsitlevad uued Euroopa eeskirjad ja menetlused võivad olla organisatsioonidele iseäranis koormavad, kui nad viivad paralleelselt algatusega ellu riiklikku vabatahtliku tegevuse kava. Mõne organisatsiooni meelest on see protsess heidutav, sest konkursikutse avaldamisele, valikuprotsessile, vabu vabatahtliku kohti käsitleva teate avaldamisele, vabatahtlike koolitamisele ja vabatahtlike lähetamisele võib kuluda kokku 18 kuud. Komisjon püüab selles õigusraamistikus protsesse pidevalt lihtsustada ja kiirendada, et muuta algatus sidusrühmadele atraktiivsemaks. Taotlemis-, valiku- ja aruandlusmenetlus tundub olevat eriti koormav organisatsioonidele, kes osalevad peamiselt ELi humanitaarabiprojektides (millega reageeritakse hädaolukordadele), mille puhul järgitakse toetuste haldamisel eri menetlusi. Sisse on seatud tõhus seiresüsteem, mida saaks veelgi edasi arendada, et töödelda lisaks kvantitatiivsele teabele kvalitatiivset teavet ja eriaruandeid. Kulutõhususe analüüsimisel oli võimalik anda vaid esialgne hinnang, kuna praeguses etapis ei ole kättesaadav ühegi projekti lõpparuanne ega ka seonduv finantsteave. Välishindamise käigus juhiti tähelepanu komisjoni kuluteadlikule käitumisele seoses teenuslepingutega, mis põhinevad koolitatud ja kindlustatud vabatahtlike arvul. Algatus vajab lihtsamaid protsesse, suuremat kõlapinda, teavitamist algatuse võimalikust kasulikust mõjust organisatsioonidele ELis ja väljaspool ning sellest, kuidas algatus toimib, samuti tugevamaid seoseid ELi humanitaar- ja arengueesmärkide ja -rahastusega.