EUROOPA KOMISJON Brüssel,23.5.2022 COM(2022) 228 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Euroopa Järelevalveasutuste toimimise kohta









1.SISSEJUHATUS Kolm Euroopa järelevalveasutust – Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA), Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve (EIOPA) ja Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA) – loodi 2011. aastal, et tulla toime 2008. aastal alanud ülemaailmse finantskriisiga. Nad asutati finantskriisi ajal ilmnenud järelevalvepuuduste kõrvaldamiseks ja ELi finantsturgude suhtes täieliku usalduse taastamiseks. Nüüd, rohkem kui 10 aastat pärast asutamist, on Euroopa järelevalveasutused neis valdkondades saavutanud väga veenvaid tulemusi. Nad on kapitali- ja finantsteenuste ühtse turu peamised kujundajad, aidates rakendada selle valdkonna ELi õigusakte ja koordineerides riikide järelevalveasutuste tööd. Nad on edukalt täitma asunud ka uusi finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistikust tulenevaid ülesandeid. Hiljutine COVID-19 kriis tõendas, et Euroopa Finantsjärelevalve Süsteem toimib hästi ja Euroopa järelevalveasutused on oma tööga selle saavutamisele oluliselt kaasa aidanud. Ka praeguses geopoliitilises olukorras, kus käib Venemaa sõda Ukraina vastu, on Euroopa järelevalveasutustel oluline roll, sealhulgas sanktsioonide rakendamisel ELi finantsturu osaliste poolt. Lisaks seiravad Euroopa järelevalveasutused mõju ELi finantseerimisasutustele ja jälgivad tähelepanelikult finantsturu suundumusi, eelkõige seoses energia-, toidukaupade ja kaubatuletisinstrumentide turuga. Viimasel kümnel aastal on Euroopa järelevalveasutuste tegevus keskendunud finantsteenuste ühtse reeglistiku koostamisele ja järelevalvealase ühtsuse edendamisele. Neis valdkondades on tehtud suuri edusamme, kuid tõelise kapitaliturgude liidu edendamiseks on siiski vaja jätkata asjakohaseid ja sihipäraseid jõupingutusi. Finantssüsteem, millel on ELis mitu keskust, suurendab vajadust parema ühtse reeglistiku ja suurema järelevalvealase ühtsuse järele. Sellega seoses avaldas komisjon 24. septembril 2020 kapitaliturgude liidu tegevuskava. Selles tegevuskavas kohustus komisjon i) tegema tööd ühtse reeglistiku parandamiseks, hinnates ELi õigusnormide edasise ühtlustamise vajadust, ning ii) tegema kokkuvõtte järelevalvealase ühtsuse edendamisel juba saavutatust. Lisaks on Euroopa järelevalveasutuste määruste artiklis 81 nõutud, et komisjon määrused läbi vaataks. Selle läbivaatamise tulemuste kohta tuleb avaldada üldaruanne, milles käsitletakse Euroopa järelevalveasutuste tegevuse ja Euroopa järelevalveasutuste määrustes sätestatud menetluste käigus saadud kogemusi. Lisaks üldisele nõudele vaadata läbi kolme Euroopa järelevalveasutuse tegevus, sisaldavad ESMA ja EBA määrused konkreetseid läbivaatamissätteid. Euroopa järelevalveasutuste määruste muudatusi hakati kohaldama 1. jaanuaril 2020 (edaspidi „Euroopa järelevalveasutuste määruste 2019. aasta muutmismäärus“ või „Euroopa järelevalveasutuste määruste 2019. aasta läbivaatamine“). Need muudatused puudutasid olemasolevaid ühtsustamisvahendeid ja juhtimissätteid. Muudatustega lisati ESMA-le ka uusi otsese järelevalve volitusi. Pärast neid muudatusi toimuvas esimeses läbivaatamises keskendutakse eelkõige sellele, kas ja mil määral need muudatused on ELi finantsjärelevalvele kasuks tulnud. Käesoleva aruande koostamiseks korraldas komisjon ulatusliku konsulteerimisprotsessi. Ta viis ellu sihipärase konsultatsiooni, mille käigus saadi 107 vastust, ja küsis ka Euroopa järelevalveasutuste tagasisidet. Ta korraldas ka avaliku ürituse ja pidas mitu kohtumist sidusrühmadega. Komisjon on avaldanud tagasiside aruande, mis sisaldab üksikasjalikku kokkuvõtet selle konsultatsiooni käigus saadud vastustest. Üldiselt hindasid konsultatsioonile vastanud positiivselt Euroopa järelevalveasutuste mõju i) finantsstabiilsusele, ii) siseturu toimimisele, iii) järelevalve kvaliteedile ja järjepidevusele, iv) rahvusvahelise järelevalvealase koostöö tõhustamisele, v) tarbija- ja investorikaitsele, vi) kestlikule rahandusele ning vii) digirahandusele. Paljud vastajad märkisid, et on veel liiga vara i) täielikult hinnata 2019. aastal kokku lepitud muudatusi, mida hakati kohaldama alles 2020. aasta alguses, ning ii) kaaluda täiendavaid muudatusi, arvestades, et viimaste muudatuste rakendamisest on möödas vähe aega. Lisaks osutasid vastajad COVID-19 pandeemiast tingitud erakorralistele asjaoludele, mis on hõivanud Euroopa järelevalveasutuste tähelepanu – eriti suurel osal 2020. aastast. Hoolimata neist reservatsioonidest suutis enamik vastajaid ikkagi oma hinnangu anda. Üldiselt oli tagasiside Euroopa järelevalveasutuste määruste läbivaatamisega tehtud muudatuste kohta selgelt positiivne, kuigi mitmed vastajad leidsid, et oleks vaja teha rohkem muudatusi. Vastustest ilmnes ka, et Euroopa järelevalveasutuste määruste 2019. aasta läbivaatamise käigus esile kerkinud lahkarvamused ei ole kuhugi kadunud. Valdav osa vastajatest nõustub, et Euroopa järelevalveasutused reageerisid COVID-19 kriisis asjakohaselt ja et Euroopa järelevalveasutuste praegused volitused on osutunud enamjaolt piisavaks. Tagasiside kohaselt näib Euroopa järelevalveasutuste koordineerimistegevus olevat rahuldav. Mõned sidusrühmad leiavad siiski, et Euroopa järelevalveasutuste koordineeriva rolli kogu potentsiaali ei ole ära kasutatud.

Käesolevas aruandes tehakse kokkuvõte konsultatsiooni ja muu sidusrühmadega peetud teabevahetuse tulemustest. Selles keskendutakse järgmistele läbivaadatavatele põhivaldkondadele: i) järelevalvealane ühtsus, ii) juhtimine, iii) otsene järelevalve ning iv) rahastamine. See sisaldab ka ühtset reeglistikku käsitlevat osa, nagu on välja kuulutatud komisjoni 2020. aasta kapitaliturgude liidu tegevuskavas. 2.JÄRELEVALVEALANE ÜHTSUS Taust ja järeldused Euroopa järelevalveasutuste määruste 2019. aasta muutmismäärusega tehti mitu muudatust järelevalvealase ühtsuse suurendamiseks. Eelkõige kehtestati Euroopa järelevalveasutuste määruste muutmismäärusega i) vastastikuste eksperdihinnangute andmise täiustatud protsess, ii) liidu strateegilised järelevalveprioriteedid ning iii) ELi järelevalve käsiraamat. Sellega kehtestati ka sõnaselged eeskirjad reguleerimaks vahendeid, mida Euroopa järelevalveasutused juba kasutavad, nagu meetmetest loobumise kirjad, koordineerimisrühmad ning küsimused ja vastused. Sihipärase konsultatsiooni käigus hindasid nii ametiasutusi kui ka finantssektorit esindanud vastajad väga kõrgelt Euroopa järelevalveasutuste panust ühise järelevalvekultuuri ja ühtsete järelevalvetavade edendamisse. Enamik vastajaid suhtus hiljutistesse muudatustesse küllaltki positiivselt, kuid väitis, et on veel liiga vara hinnata muudatuste täielikku mõju ühtsusega seotud tulemustele. Nad märkisid, et seisukoha kujundamiseks selle kohta, kas muudatustest piisab järelevalvealase ühtsuse saavutamiseks, on vaja rohkem aega. Enamik vastajaid ei pidanud vajalikuks muuta Euroopa järelevalveasutuste vahendeid järelevalvealase ühtsuse saavutamiseks ega lisada uut vahendit. Need vastajad märkisid, et Euroopa järelevalveasutused ei ole ära kasutanud oma olemasolevate vahendite täit potentsiaali. Lisaks tõstsid mõned vastajad esile Euroopa järelevalveasutuste välja töötatud mitteametlike järelevalvealase ühtsuse tagamise vahendite, näiteks ESMA ühiste järelevalvemeetmete tõhusust. Vastajad möönsid siiski ka seda, et järelevalvealase ühtsuse eesmärgi saavutamiseks on vaja teha suuremaid jõupingutusi. Nad pidasid suurema järelevalvealase ühtsuse saavutamise peamisteks takistusteks kohalike turgude eripärasid ja erinevaid õiguskeskkondi (nt tsiviil-, kaubandus- ja äriühinguõiguses). Karistusi mainiti valdkonnana, mille puhul saab ühtsust kõige rohkem parandada (nt peaksid riikide pädevad asutused määrama sarnaste liidu õiguse rikkumiste eest sarnaseid karistusi). Paljud vastajad märkisid, et uus küsimuste ja vastuste protsess on muutunud aeglasemaks ja vähem tõhusaks. Vastajad nimetasid selle probleemi kaks põhjust. Esiteks ütlesid nad, et on raske eristada küsimusi, mis nõuavad liidu õiguse tõlgendamist ja millele peab seega vastama komisjon. Teiseks aeglustab protsessi vastajate arvates see, et komisjon peab seda liiki küsimuste korral ametlikult otsuse vastu võtma. Paljud vastajad märkisid ka, et Euroopa järelevalveasutuste määruste 2019. aasta muutmismäärusega kehtestatud uue meetmetest loobumise kirjade mehhanismi tingimused muutsid selle mehhanismi kasutamise väga keeruliseks. Nad sõnasid, et meetmetest loobumise kirjade mittesiduvuse tõttu ei saa turuosalised neile tugineda, sest puudub tagatis, et riikide pädevad asutused nende alusel ühtlustatult tegutsevad. Mõned vastajad märkisid, et Euroopa järelevalveasutused peaksid selle asemel saama teha otsuse, millega kohustataks pädevaid asutusi jätma liidu õigusnormi teatavatel asjaoludel kohaldamata või selle täitmise tagamata. Vastajad möönsid siiski, et juhtudel kui meetmetest loobumise kirjade tingimused ei olnud täidetud, on sarnaseid tulemusi saavutatud muude vahenditega, nagu mitteprioriseerimisteadaanded, millega kutsutakse riikide pädevaid asutusi üles mitte prioriseerima teatava nõudega seotud meetmeid. Komisjoni hinnang

Euroopa järelevalveasutused on andnud oma vahendite kasutamisega olulise panuse järelevalvealase ühtsuse suurendamisse. Suunised, soovitused ning küsimused ja vastused on osutunud finantsteenuste- ja turgude ühtsete eeskirjade (edaspidi „ühtne reeglistik“) selgitamisel ja seega ühtsete järelevalvetulemuste saavutamisel eriti tõhusaks. Viimasel ajal on Euroopa järelevalveasutused hakanud oma töös õigustatult keskenduma ühtse reeglistiku koostamise asemel ühtsuse saavutamisele selle kohaldamisel ja järelevalves. Komisjon tunneb heameelt, et Euroopa järelevalveasutused pööravad rohkem tähelepanu eeskirjade täitmisele. Kiiduväärt on ka riskipõhine lähenemisviis järelevalvealasele ühtsusele, mille puhul Euroopa järelevalveasutused valivad teemad, millele ühtsustamistöö peaks järgmisel aastal või paaril keskenduma. Üldiselt näib, et Euroopa järelevalveasutustele kättesaadavad vahendid, mida Euroopa järelevalveasutuste määruste 2019. aasta muutmismäärusega parandati, on otstarbekohased. Kuigi muudatused, mida hakati kohaldama 2020. aastal, on alles hiljutised, on võimalik selles valdkonnas juba praegu teatavat positiivset mõju näha. Näiteks osutus uus vastastikuste eksperdihinnangute andmise protsess tõhusaks ad hoc uurimisvahendiks, kui seda Wirecardi juhtumis esimest korda kasutati. Komisjon leiab siiski, et lisaks nimetatud juhtumile võis olla muid juhtumeid, mille puhul oleks erakorraline vastastikuste eksperdihinnangute andmine olnud õigustatud. Kuna vastastikuste eksperdihinnangute andmine on ressursimahukas, peaksid Euroopa järelevalveasutused hoolikalt hindama, millised teemad vastastikuste eksperdihinnangute andmist kõige rohkem väärivad. Näiteks võiksid nad oma otsuses lähtuda esmasest hinnangust sellele, kus on järelevalvealaste lahknevuste negatiivne mõju suurim. Komisjon nõustub, et Euroopa järelevalveasutuste välja töötatud mitteametlike vahenditega saab tulemuslikult ühtsust edendada. Selle näitena võib tuua ESMA kasutatavad ühised järelevalvemeetmed. Need on kasulikud läbipaistvuse tagamiseks ja ühise järelevalvekultuuri kujundamiseks. Need võivad olla tõhusad ka sektori tavadest tervikliku ülevaate saamiseks ja nende tavade üle kogu ELis järelevalve tegemiseks. Kui nende mitteametlike vahendite abil avastatakse puudusi, peaksid need leiud ideaalis kaasa tooma riikide järelevalveasutuste sekkumise ja meetmete võtmise. Kuid arenguruumi siiski veel on. Esiteks ei pruugita mõningaid olemasolevaid vahendeid järelevalvealaste lahknevuste kõrvaldamiseks täielikult ära kasutada. Näiteks liidu õiguse rikkumise menetlust on kasutatud väga harva, nagu on osutatud kahes hiljutises Euroopa Kontrollikoja auditis. Lisaks tuleks neid vahendeid kasutada kõikjal. Näiteks, nagu on välja toonud sidusrühmad, oleks soovitatav saavutada suurem ühtsus nõuete täitmise tagamises üldiselt ja konkreetsemalt karistustes. Konsultatsioonile vastanud möönavad siiski, et selle valdkonna saavutustel on teatavad piirid, mille seavad i) karistuste valdkonna vähene ühtlustamine ja ii) liikmesriikide erinevad õigussüsteemid. Võttes arvesse konsultatsiooni käigus saadud tagasisidet, mille kohaselt on hiljutiste muudatuste mõju täielikuks hindamiseks vaja rohkem aega, ei tee komisjon praegu ettepanekut muuta Euroopa järelevalveasutuste määrusi, et suurendada järelevalvealast ühtsust. Selle asemel julgustab komisjon Euroopa järelevalveasutusi olemasolevaid vahendeid optimaalselt kasutama. Lisaks kaalub komisjon järelevalvealase ühtsuse edendamiseks valdkondlike õigusaktide sihipärast täiendamist. Selle eesmärk on kõrvaldada konkreetsed puudused, mille komisjon on tuvastanud või võib tuvastada teatavates finantsturgude valdkondades. Selleks on komisjon hiljuti teinud sihipäraste muudatuste ettepanekud, sealhulgas: -Solventsus II läbivaatamise ettepanek, mille kohaselt suurendataks EIOPA rolli keerulistes piiriülestes juhtumites, mille puhul asjaomased järelevalveasutused ei jõua koostööplatvormil üksmeelele; -alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate direktiivi läbivaatamise ettepanek, mille kohaselt antaks ESMA-le ülesanne korraldada vastastikuste eksperdihinnangute andmist ja analüüsida teateid oluliste delegeerimiskokkulepete kohta, et järelevalveasutustel oleks parem ülevaade turutavadest; -järelevalveandmete strateegia, mille eesmärk on suurendada järelevalvealase aruandluse süsteemi ühtsust ja koostalitlusvõimet ELis (see hõlbustab ka järelevalveasutustevahelist koordineerimist ja aitab kaasa järelevalvealasele ühtsusele); -CRD VI ettepanek, millega ühtlustataks Euroopa järelevalveasutuste käsutuses olevad karistamisvolitused ja võetaks kasutusele nõuete täitmise tagamise vahendid (nt perioodilised karistusmaksed).

Komisjon jätkab konkreetsete probleemide lahendamiseks valdkondlike õigusaktide eelseisvate läbivaatamiste käigus vajadust mööda ka sihipäraste muudatusettepanekute tegemist. Mis puudutab küsimuste ja vastuste protsessi, siis liidu õiguse (mittesiduvate) tõlgenduste esitamise pädevus on komisjonil kui aluslepingute täitmise järelevalvajal, mitte Euroopa järelevalveasutustel. Komisjon võtab siiski arvesse sidusrühmade tagasisidet ning püüab küsimuste ja vastuste protsessi koos Euroopa järelevalveasutustega praktikas tõhustada. Komisjon märgib ka, et kuigi küsimused ja vastused on sageli kasulik vahend õigusaktide aspektide selgitamiseks, kasutavad sidusrühmad neid mõnikord oma väga konkreetse olukorra kohta juhtnööride saamiseks ja need ei pruugi teenida üldisi huve. Kuigi komisjon on sidusrühmade tõstatatud probleemidest teadlik, leiab ta, et uue meetmetest loobumise kirjade sätte tõhususe (ja selle sätte võimaliku kasutamise juhtumite) hindamiseks on vaja rohkem aega, enne kui saab kaaluda, kas on vaja teha täiendusi. Mõned sidusrühmad näivad siiski soovivat selle sätte kohaldamisala ja toime laiendamist, millega kaasneks oht minna vastuollu liidu õiguse üldpõhimõtetega. Sellega seoses on komisjon hiljuti teinud ettepanekuid, kuidas tagada, et konkreetseid liidu õigusnorme teatavatel asjaoludel ei kohaldataks, näiteks ettepanekus finantsinstrumentide turgude määruse kohta, püüdes seega juhtumipõhiselt saavutada raamistiku teatava paindlikkuse, mida need sidusrühmad soovivad. Üldisemalt kutsub komisjon Euroopa järelevalveasutusi üles hindama täiendavaid parandusi, mida saab rakendada lühikese aja jooksul ja mis ei nõuaks õigusraamistiku muutmist. Selleks esitasid sidusrühmad konsultatsiooni käigus mitmeid ideid. Komisjoni arvates väärivad edasist kaalumist eeskätt järgmised soovitused. -Õigusnormide kohaldamist võiks kogu ELis muuta läbipaistvamaks. Näiteks võiksid Euroopa järelevalveasutused luua veebipõhise vahendi, mis võimaldaks kõikidel sidusrühmadel teatada järelevalvealaste vastuolude juhtudest. -Järelevalvealase ühtsuse vahendite puhul võiks rohkem keskenduda nõuete täitmise tagamisele, et edendada nõuete täitmise tagamise meetmete, sealhulgas karistuste ühtset kohaldamist. Sarnase eesmärgi võib saavutada tagades, et Euroopa järelevalveasutused koguvad põhjalikke andmeid nõuete täitmise tagamise juhtude kohta kogu ELis. -Olulise järelevalvealase mõjuga sündmuste korral võiks järelmeetmena rohkem kasutada pädevate asutuste erakorraliste vastastikuste eksperdihinnangute andmise võimalust. Lisaks võiks vastastikuste eksperdihinnangute andmise tõhusamale kasutamisele kaasa aidata suurem keskendumine kiireloomulistele või ettenägematutele järelevalveküsimustele, arvestades, et vastastikuste eksperdihinnangute andmine nõuab palju ressursse. -Iga Euroopa järelevalveasutus on välja töötanud oma mitteametlikud järelevalvealase ühtsuse tagamise vahendid, mis erinevad teiste Euroopa järelevalveasutuste vahenditest. See on tingitud erinevatest õigusraamistikest, milles Euroopa järelevalveasutused tegutsevad. Komisjon nõustub sidusrühmadega, et need vahendid on osutunud väga tõhusaks, ja kutsub Euroopa järelevalveasutusi üles nende mitteametlike vahendite kasutamist jätkama. Euroopa järelevalveasutused võiksid siiski uurida ka seda, mil määral saaks teiste Euroopa järelevalveasutuste välja töötatud mitteametlikke vahendeid nende enda järelevalvealase ühtsuse tagamise vahendite kõrval tulemuslikult kasutada. -Järelevalvejuhtumite süstemaatilisem arutamine riikide pädevate asutuste vahel võiks tulla kasuks ühtsete järelevalvetulemuste edendamisele võrreldavates olukordades. Komisjon kutsub Euroopa järelevalveasutusi üles töötama välja kriteeriumid, mida saaks võtta aluseks selliste teabevahetuste seisukohast asjakohaste järelevalvejuhtumite väljavalimisel. Euroopa järelevalveasutused saaksid nende arutelude väärtust suurendada, luues selliste juhtumite kogu, millega riikide pädevad asutused saaksid tutvuda. 3.JUHTIMINE, ÜHISORGANID, SIDUSRÜHMADE KAASAMINE JA JÄRELEVALVEALANE SÕLTUMATUS

Taust ja järeldused a)Euroopa järelevalveasutuste juhtimine Viimase Euroopa järelevalveasutuste määruste läbivaatamise käigus tegi komisjon ettepaneku Euroopa järelevalveasutuste juhtimist ulatuslikult muuta, et nad oleksid teatavate ülesannete puhul riikide pädevatest asutustest sõltumatumad. Nende ettepanekute peamine pooltargument oli, et mõnda Euroopa järelevalveasutuste vahendit saaks rohkem kasutada, tehes teatavate otsuste tegemise ülesandeks organile, kes on neist ametiasutustest, kelle suhtes neid vahendeid kohaldatakse, teataval määral sõltumatu. Seda lähenemisviisi arutati õigusloomeprotsessis põhjalikult. Kaasseadusandjate poolt lõpuks vastu võetud tekst ei täitnud komisjoni algseid eesmärke. Hoolimata sellest tehti sihtvaldkondades (nt liidu õiguse rikkumine, huvide konflikt ja eesistujate roll) parandusi. Konsultatsiooni käigus rõhutas valdav osa ametiasutusi, et Euroopa järelevalveasutused on liikmete juhitavad organisatsioonid, kus teevad otsuseid liikmesriikide esindajad järelevalvenõukogus kui lõplikus otsustusorganis. Enamik sektorit esindanud vastajaid leidis, et Euroopa järelevalveasutuste kehtiv juhtimiskord võimaldas Euroopa järelevalveasutustel tagada oma töö / otsuste tegemise objektiivsuse, sõltumatuse ja tõhususe. Hulk sidusrühmi (mõned ametiasutused, mõned sektori esindajad, akadeemilised ringkonnad ja vabaühendused) toetas siiski riikide järelevalveasutustest sõltumatumat juhtimiskorda. Need sidusrühmad leidsid, et Euroopa järelevalveasutuste määruste 2019. aasta muutmismäärusega tehtud piiratud muudatused on ebapiisavad vältimaks olukordi, kus otsuseid teevad riikide pädevate asutuste esindajad, kes võivad juhinduda rohkem riiklikest kui Euroopa huvidest. Sidusrühmad olid arvamusel, et juhtimise viimased muudatused on Euroopa järelevalveasutuste otsustusprotsesse parandanud. Mõned vastajad märkisid, et Euroopa järelevalveasutuste määruste 2019. aasta muutmismäärusega tehtud muudatused i) kiirendasid otsustusprotsessi, ii) vähendasid huvide konflikti riski ning iii) suurendasid erapooletust ja läbipaistvust. Hääletamiskorra suhtes ollakse endiselt lahkarvamusel. Seda näitab selgelt ühe väiksema liikmesriigi avaliku sektori arvamus, et rohkem otsuseid tuleks teha põhimõttel, et igal hääleõiguslikul liikmel on üks hääl, samal ajal kui teine suure finantsturuga liikmesriigist pärit avalikku sektorit esindanud vastaja soovitas tugevdada nende liikmesriikide mõju, keda Euroopa järelevalveasutuse üksikotsused kõige rohkem mõjutavad. Mõned vastajad soovitasid Euroopa järelevalveasutuse eesistuja hääleõigust veelgi laiendada igat liiki otsustele (praegu ei saa eesistuja hääletada kvalifitseeritud häälteenamusega tehtavate otsuste korral). Arvamused lahknesid ka selles küsimuses, kas topeltenamuse nõue EBA hääletuste puhul (pangandusliidus osalevate ja mitteosalevate riikide pädevate asutuste lihthäälteenamuse nõue) tuleks jätta muutmata. Ühest küljest leidsid vastajad, et topeltenamuse nõue annab ühtses järelevalvemehhanismis mitteosalevatele liikmesriikidele põhjendamatult suure kaalu, mis suureneb veelgi, kui uued liikmesriigid pangandusliiduga ühinevad. Teisest küljest ametiasutused (ja mitte üksnes neist liikmesriikidest, mis pangandusliidus ei osale) i) rõhutasid topeltenamuse nõude olulisust Euroopa ühtekuuluvuse jaoks ning ii) pidasid seda nõuet nii pangandusliidus osalevate kui ka mitteosalevate liikmesriikide tasakaalustatud ja proportsionaalse esindatuse tagatiseks. Mõned vastajad meenutasid ka vajadust EBA juhtimist sihipäraselt muuta, et tagada tema kriisilahendusfunktsiooni ja usaldatavusnõuetega seotud funktsiooni järjekindlam lahusus. Mitu vastajat palus ka muuta ESMA juhtimist otsese järelevalve juhtudel. Need vastajad leidsid, et selle asemel et esitada kõik küsimused otsustamiseks järelevalvenõukogule, peaks ESMA i) usaldama nende otsuste tegemise sõltumatule juhatusele või kesksete vastaspoolte järelevalvekomiteega sarnasele komiteele või ii) kasutama rohkem delegeerimisvolitusi, et vabastada järelevalvenõukogu igapäevaste järelevalveotsuste tegemisest. Lisaks konsultatsiooni käigus saadud tagasisidele võib Euroopa järelevalveasutuste juhtimise hindamisel osutuda kasulikuks tuginemine muudele allikatele. Üks selline allikas on Euroopa Kontrollikoja eriaruanne, mis käsitleb ELi jõupingutusi võitluses rahapesu vastu. Selles aruandes leidis kontrollikoda, et hoolimata muudetud EBA määrusest, millega nähakse ette mõned liidu õiguse rikkumise menetluse muudatused, on EBA juhtimises endiselt olulisi puudusi. Oma hiljutises eriaruandes investeerimisfondide kohta leiab kontrollikoda samuti, et ESMA-l on raskusi oma vahendite tõhusa kasutamisega. Need raskused on seotud ESMA enda juhtimisstruktuuri ja sõltuvusega riikide pädevate asutuste koostööst. b)Ühisorganid

Kõik vastajad pidasid Euroopa järelevalveasutuste kahte ühisorganit (apellatsiooninõukogu ja ühiskomitee) üldiselt tõhusateks mehhanismideks, et tagada ühtsed seisukohad ja valdkondadevaheline koostöö. Mõned sidusrühmad märkisid siiski, et juhtudel kus Euroopa järelevalveasutustel on ühine volitus (nt Euroopa järelevalveasutuste uus volitus edendada järelevalvealast sõltumatust), ei kasutata ühiskomiteed täiel määral. Mõned vastajad väitsid, et ühiskomitee otsustusprotsess on liiga tülikas, sest ühiskomitee otsused peavad kinnitama kolme Euroopa järelevalveasutuse juhatused. c)Sidusrühmade kaasamine Sidusrühmadega konsulteeriti ka seoses nende kaasamisega Euroopa järelevalveasutuste töösse ja seoses Euroopa järelevalveasutuste tulemuslikkusega sidusrühmade kaasamise tagamisel. Enamik ametiasutusi ja mõned sektorit esindanud vastajad leidsid, et kehtiv raamistik toimib hästi ja sidusrühmadega konsulteeritakse piisavalt. Enamik sektorit esindanud vastajaid rõhutas, et Euroopa järelevalveasutused peaksid sektoriga tihedamalt suhtlema ja dialoogi pidama ning järgima avatumat ja pragmaatilisemat lähenemisviisi. Lisaks olid mitmed sektori esindajad mures, et Euroopa järelevalveasutuste korraldatavate konsultatsioonide korral on tagasiside andmise tähtajad liiga lühikesed. d)Järelevalvealane sõltumatus Euroopa järelevalveasutuste määruste 2019. aasta muutmismäärusega pandi Euroopa järelevalveasutustele uus ülesanne edendada ja jälgida riikide järelevalveasutuste sõltumatust. Euroopa järelevalveasutused on hiljuti avaldanud oma esimesed eraldi aruanded oma sektori pädevate asutuste järelevalvealase sõltumatuse kohta. Enamik konsultatsioonile vastanuid suhtus Euroopa järelevalveasutuste sellesse uude järelevalvealase sõltumatuse edendamise ülesandesse positiivselt. Ametiasutused märkisid, et see uus ülesanne võimaldab anda eksperdihinnangu üksusel, kes on teadlik riikide pädevate asutuste funktsioonidest. Need ametiasutused väitsid ka, et i) sõltumatus on tõhusa järelevalve väljakujundamise eeltingimus, ii) uus ülesanne võib parandada ühtlustamist järelevalvealase sõltumatuse valdkonnas ning iii) Euroopa järelevalveasutused võiksid anda kasulikku teavet, kui võrreldakse järelevalvealase sõltumatuse olukorda Euroopas. Mõned finantssektorist pärit vastajad väitsid, et riikide järelevalveasutuste sõltumatus on järelevalveprotsessi õiguspärasuse ja usaldusväärsuse tagamisel määrav. Teadusinstituut märkis, et riikide järelevalveasutuste sõltumatust tuleks kogu Euroopas ühetaoliselt reguleerida, tehes asjakohastesse finantsõigusaktidesse muudatusi. Komisjoni hinnang Komisjon nõustub, et Euroopa järelevalveasutuste määruste 2019. aasta muutmismääruses sätestatud muudatused on samm õiges suunas ja peaksid avaldama Euroopa järelevalveasutuste juhtimisele üldiselt positiivset mõju. Kuid hoolimata neist muudatustest on komisjon endiselt veendunud, et Euroopa järelevalveasutuste juhtimissüsteem, mille raames teevad otsuseid 27 riiklikku järelevalveasutust, võib ikkagi pühendada liigset tähelepanu riiklikele huvidele ja mõnikord mitte anda soovitud tulemusi. Lisaks muudab see juhtimissüsteem mõnikord Euroopa järelevalveasutuste käsutuses olevate ühtsustamisvahendite kõige asjakohasemal viisil kasutamise nende jaoks raskeks. Seda seisukohta kinnitavad kontrollikoja järeldused ja toetavad konsultatsiooni käigus saadud vastused, eelkõige need, mis on saadud akadeemilistelt ringkondadelt, tarbijarühmadelt ning piiratud arvult sektori sidusrühmadelt ja ametiasutustelt. Komisjon leiab siiski, et viimaste muudatuste praktikas kohaldamise algusest ei ole möödunud piisavalt aega, et otsustada, kas edasised muudatused on õigustatud. Konsultatsiooni käigus saadud tagasiside on selgelt näidanud, et sidusrühmad ei toeta praegu üldiselt täiendavaid õigusaktide muudatusi. Seepärast hoidub komisjon praegu täiendavate muudatuste ettepanekute tegemisest. Komisjon jälgib seda olulist valdkonda siiski tähelepanelikult ja kaalub edasisi meetmeid. Konsultatsiooni käigus saadud soovituste põhjal kaalub komisjon ka vajadust EBA juhtimist sihipäraselt muuta, et tagada tema kriisilahendusfunktsiooni ja usaldatavusnõuetega seotud funktsiooni järjekindlam lahusus. Lisaks kaalub komisjon sõltumatuse standardite kehtestamist valdkondlike õigusaktide tulevaste läbivaatamiste käigus. Sellest lähtuvalt on komisjon juba teinud 2021. aasta oktoobris vastu võetud panganduspaketis ettepaneku pädevate asutuste sõltumatuse põhimõtet käsitlevate tegevussätete kohta. Lisaks saavad Euroopa järelevalveasutused üsna kiiresti teha mõningaid parandusi, mida sidusrühmad konsultatsiooni käigus soovitasid. Komisjon kutsub Euroopa järelevalveasutusi üles kaaluma järgmisi soovitusi.

-Euroopa järelevalveasutused peaksid suurendama järelevalvenõukogu otsuste tegemise aja ja nende sisu läbipaistvust, avaldades oma päevakorra selle osa, mis puudutab regulatiivseid elemente. Regulatiivsete küsimuste kohta võiks iga kuue kuu tagant avaldada esialgse kavandamise ajakava, et sidusrühmad saaksid konsultatsioone ette näha. -Seal, kus seda veel ei tehta, võiksid Euroopa järelevalveasutused veelgi suurendada oma suhtlust sidusrühmadega, pidades nendega rohkem kestvat dialoogi lisaks sellele, mis juba toimub sidusrühmade rühmades. -Suurema tõhususe huvides kutsutakse ESMAt üles kaaluma, kas on täiendavaid võimalusi delegeerida tema otsese järelevalve all olevate üksustega seotud igapäevaste järelevalveotsuste tegemine komiteedele või eesistujale. -Euroopa järelevalveasutused peavad tegelema üha suurema arvu valdkondadevaheliste ülesannete ja teemadega. See on muutnud ühiskomitee järjest olulisemaks. Neid suundumusi arvestades kutsutakse Euroopa järelevalveasutusi üles mõtlema soovitavate muudatuste üle, mida võiks tulevikus raamistikku teha, et tagada piisavad ressursid ja parandada otsustusprotsessi. Komisjon kutsub Euroopa järelevalveasutusi üles esitama need nõuanded talle 2023. aasta lõpuks. -Euroopa järelevalveasutusi julgustatakse tegema täiendavaid edusamme oma uues ülesandes jälgida ja edendada järelevalvealast sõltumatust, arendades veelgi sõltumatuse põhimõtteid (nt tegevuslik, finants- ja isiklik sõltumatus ning aruandekohustus ja läbipaistvus) ning töötades välja valdkondadevahelised kriteeriumid järelevalvealase sõltumatuse kohta ELis. Euroopa järelevalveasutused saaksid siis hinnata, mil määral kriteeriumid on täidetud, minnes seega kaugemale pädevate asutuste senistest enesehindamistest. 4.OTSENE JÄRELEVALVE Taust ja järeldused Euroopa järelevalveasutuste määruste 2019. aasta muutmismäärusega usaldati ESMA-le otsese järelevalve ülesanded järgmistes valdkondades: i) kriitilise tähtsusega ELi ja kolmandate riikide võrdlusaluste haldurid ning ii) aruandlusteenuste pakkujad. Neid laiendatud otsese järelevalve volitusi kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2022. Alates 2020. aasta jaanuarist tuleb ESMA-l täita uusi kolmandate riikide kesksete vastaspooltega seotud järelevalveülesandeid ka Euroopa turu infrastruktuuri määruse (EMIR 2.2) raamistikus. 2020. aasta oktoobris kutsus Euroopa Parlament komisjoni üles kaaluma ESMA-le järk-järgult suuremate otsese järelevalve volituste andmist, sealhulgas otsene järelevalve teatavate turusegmentide üle, nagu i) ELi kesksed vastaspooled, ii) väärtpaberite keskdepositooriumid ning iii) Euroopa ühtne juurdepääsupunkt. Konsultatsiooni käigus andis enamik vastajaid ESMA järelevalvevolitustele ja ESMA tulemustele reitinguagentuuride ja kauplemisteabehoidlate üle järelevalve tegemisel üsna positiivse hinnangu. Vastajad juhtisid siiski tähelepanu ka sellele, et teatavat arenguruumi on, peamiselt teabevahetuse ja läbipaistvuse valdkonnas. Vastajad märkisid näiteks, et on vaja i) tihedamat suhtlust ESMA, riikide pädevate asutuste ja kauplemisteabehoidlate vahel ning ii) korrapärasemaid kahepoolseid kohtumisi järelevalveasutuse ja järelevalvealuse üksuse vahel.

Mis puudutab otsese järelevalve volituste tulevast ulatust, siis enamik vastajaid ei näinud vajadust järelevalvevolitusi Euroopa järelevalveasutustes täiendavalt tsentraliseerida, vähemalt mitte praegu. Need vastajad väitsid, et i) enamiku kapitalituru osaliste üle peaksid endiselt järelevalvet tegema riikide pädevad asutused, arvestades nende kohalike olude ja vajaduste paremat tundmist; ii) Euroopa järelevalveasutused on loodud liikmete juhitavate organisatsioonidena eesmärgiga parandada riikide pädevate asutuste järelevalvealast ühtsust ning ii) subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõte tähendavad, et volitusi ei ole vaja täiendavalt tsentraliseerida. Teised vastajad nii ametiasutustest kui ka sektorist leidsid siiski, et otsest järelevalvet tuleks kaaluda kapitaliturgude konkreetsetes valdkondades, kus see annaks lisaväärtust. Valdkonnad, mille puhul tuleks kaaluda otsest järelevalvet, on järgmised: -keskkonnaalase, sotsiaalse ja äriühingu üldjuhtimisega seotud reitinguagentuurid, keskkonnaalaste, sotsiaalsete ja äriühingu üldjuhtimisega seotud andmete esitajad ning kestlikkusega seotud teenuste osutajad; -üleeuroopalised turutaristud, nagu ELi kesksed vastaspooled. Mitu ametiasutust oli seisukohal, et Euroopa järelevalveasutustele otsese järelevalve volituste andmise otsus peaks põhinema tõenditel ja selgetel kriteeriumidel. Komisjoni hinnang Komisjon kaalub kooskõlas kapitaliturgude liidu tegevuskavaga Euroopa järelevalveasutuste tehtava otsese järelevalve ettepaneku tegemist, kui tekib kahtlus, et praegune järelevalvekord ei ole soovitud tasemel turuintegratsiooni saavutamiseks sobiv. Komisjon hindab seda küsimust asjakohaseid valdkondlikke õigusakte läbi vaadates hoolikalt. Sellest lähtuvalt on komisjon juba lisanud kolme hiljutisse läbirääkimistealusesse seadusandlikku ettepanekusse (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, mis käsitleb krüptovaraturge, määrus, mis käsitleb finantssektori digitaalset tegevuskerksust, ja ELi rohelisi võlakirju käsitlev ettepanek), EBA ja ESMA otsese järelevalve volitused ning kolme Euroopa järelevalveasutuse järelevaatamisülesanded. Komisjon otsib ka võimalusi vähendada liigse Ühendkuningriigis asuvatele kesksetele vastaspooltele tuginemisega kaasnevat riski finantsstabiilsusele. Ta kavatseb esitada sel aastal meetmed, et muuta ELis asuvad kesksed vastaspooled atraktiivsemaks, sealhulgas kesksete vastaspoolte üle ELis tehtava järelevalve süsteemi läbivaatamisega. Komisjon korraldas sellega seoses hiljuti sihipärase konsultatsiooni ELi keskse kliirimise raamistiku läbivaatamise teemal. Lisaks kaalub komisjon otsese järelevalve valdkonnas edasiliikumise võimaliku moodusena võimalust sätestada otsese järelevalve eri viisid. Üks selline viis võiks olla keskse sõlmpunktiga mudel, mille puhul jääb riikide pädevatele asutustele oluline roll ja nad kasutavad oma teadmisi turgude ja õigussüsteemide riiklike eripärade kohta keskse järelevalveasutuse kasuks. Nii on see juba praegu selle mudeli puhul, mida kasutatakse ühtses järelevalvemehhanismis, või ettepanekus määruse kohta, millega asutatakse Rahapesu ja Terrorismi Rahastamise Tõkestamise Amet. 5.ÜHTNE REEGLISTIK JA EUROOPA JÄRELEVALVEASUTUSTE TOIMIMINE

Taust ja järeldused Tõhusam ühtne reeglistik eeldab põhjalikumaid ja vajaduse korral üksikasjalikumaid eeskirju ELi õigusaktide ja suuniste eri tasanditel. Oluliste elementide puhul tähendab see rohkem 1. tasandi ELi eeskirju, st määrusi ja direktiive. Mitteoluliste elementide puhul tähendab see rohkem 2. tasandi ELi eeskirju delegeeritud õigusaktides või rakendusaktides. Lisajuhtnööre ja -selgitusi saab siis anda ka Euroopa järelevalveasutuste suunistes või küsimustes ja vastustes 3. tasandil. Peale selle saab 1. tasandil saavutada tulevaste valdkondlike õigusaktide või läbivaadatavate kehtivate õigusaktidega suurema ühtlustamise, kui direktiivide asemel kasutada vahetult kohaldatavaid määrusi. Määrused võivad sel juhul olla direktiividest parem valik, sest direktiivid jätavad üldiselt liikmesriikidele võimaluse valida, kuidas nad direktiivi siseriiklikku õigusesse üle võtavad. Suuremat ühtlustamist saab saavutada ka kas määruste või direktiivide eri määral ühtlustamisega või lubades ühtlustatud eeskirjade kohaldamisest vähem erandeid. 1. ja 2. tasandi vaheline kompromiss on seotud ka laiema küsimusega, kuidas saavutada õigusaktide puhul kiirus, kohandatavus ja kvaliteet, mis on eriti oluline kiiresti muutuvate sektorite puhul. a)Ühtlustamise edendamine õigusaktidega Konsultatsiooni käigus ei ilmnenud sidusrühmade suurt toetust 1. tasandi valdkondlike õigusaktide edasisele ulatuslikule ühtlustamisele, hoolimata mõningasest toetusest piiriülese teenuste osutamise eeskirjade suuremale ühtlustamisele. b)Ühtlustatud õiguse kohaldamise hõlbustamine delegeeritud õigusaktide või rakendusaktidega Viimastel aastatel on finantsteenuseid käsitlevate õigusaktidega olnud juhtumeid, kus turuosalised ja järelevalveasutused pidid hakkama õigusakte kohaldama ajal, kui mõned asjakohased delegeeritud õigusaktid ja rakendusaktid, sealhulgas regulatiivsed tehnilised standardid või rakenduslikud tehnilised standardid olid veel vastu võtmata. Paljud sidusrühmad on märkinud, et see võib teatavatel juhtudel olla suur probleem. Komisjoni hinnang a)Ühtlustamise edendamine õigusaktidega Sidusrühmad ei toetanud suuremat ühtlustamist suurema arvu või üksikasjalikumate 1. või 2. tasandi ELi eeskirjade kujul. Seepärast ei kavatse komisjon vaadata kehtivaid finantsteenuste alaseid ELi õigusakte läbi üksnes selleks, et kehtestada 1. tasandil üksikasjalikumaid eeskirju või kustutada sätteid, mis jätavad liikmesriikidele kaalutlusõiguse. Õigusakte läbi vaadates või nende ettepanekuid tehes hindab komisjon siiski, mis mõju oleks üksikasjalikumate eeskirjade võimalikul kehtestamisel ja liikmesriikide kaalutlusõiguse piiramisel 1. tasandi valdkondlikes õigusaktides. Direktiivide puhul hõlmab see ka direktiivi määruseks muutmise võimaluse mõju hindamist. Mis puudutab vajadust tagada ELi õigusaktide tulevikukindlus ja nende lihtne kohandatavus tehnoloogia ja turu kiireneva arenguga, on oluline, et kaasseadusandjad sätestaksid võimaluse ja vajaduse korral 1. tasandil üldpõhimõtted ja 2. tasandil üksikasjalikumad eeskirjad. See võimaldaks kiiretele turumuutustele kärmemalt reageerida. b)Ühtlustatud õiguse kohaldamise hõlbustamine delegeeritud õigusaktide või rakendusaktidega

1. tasandi õigusaktid sisaldavad teatavat valdkonda või sektorit reguleerivate õigusnormide kõiki olulisi elemente, kuna komisjon on volitatud vastu võtma haldusnorme üksnes mitteoluliste elementide muutmiseks. Seepärast on iga õigusakti põhimõtteliselt võimalik kohaldada isegi asjakohaste 2. tasandi õigusaktide puudumise korral. Pelgalt õigusaktis sätestatud põhimõtete järgimine ei pruugi siiski viia kõigi tulemusteni, mida õigusaktiga sooviti saavutada. See kehtib eelkõige aruandlusnõuete puhul, kui vabas vormis aruandlus seab standardvorme sätestavate rakendusaktide puudumise tõttu ohtu ühtsuse ja võrreldavuse. Neis olukordades võib vabas vormis aruandlus enne asjakohaste rakendusaktide kättesaadavaks tegemist ühtlasi raskendada järelevalveasutustel ja investoritel andmete tõlgendamist. See probleem on tingitud kahe järgmise asjaolu vahelisest pingest. Esimene asjaolu seisneb selles, et 2. tasandi õigusaktide koostamine võtab nende laadi tõttu aega. Mõnikord kulub Euroopa järelevalveasutustel näiteks regulatiivsete tehniliste standardite või rakenduslike tehniliste standardite eelnõu koostamiseks nende keerukuse ja tehnilisuse tõttu märkimisväärselt aega. Euroopa järelevalveasutused konsulteerivad ulatuslikult ka sidusrühmadega ja järgivad asutusesiseseid vastuvõtmisprotsesse. Pärast seda vahetavad Euroopa järelevalveasutused ja komisjon tehnilist teavet, mis võib samuti võtta aega, enne kui vastuvõtmismenetlus saab alata. Lõpuks, kui komisjon on need vastu võtnud, kontrollivad teatavaid 2. tasandi õigusakte, nagu komisjoni delegeeritud õigusakte ja regulatiivseid tehnilisi standardeid, kaasseadusandjad ja see võib kesta mitu kuud. Komisjon ei saa siiski protsessi kiirendamiseks paluda Euroopa järelevalveasutustel hakata 2. tasandi õigusaktide kallal töötama enne, kui 1. tasandi õigusakt on vastu võetud, sest asjakohased volitused ei ole sel ajal veel kehtestatud. Teine asjaolu seisneb selles, et kui kaasseadusandjad jõuavad raampõhimõtetes kokkuleppele, võivad nad kalduda 1. tasandi õigusakti kohaldamise eelset aega lühikeseks jätma. Nad teevad seda selleks, et saavutada kiiresti kavandatud poliitiline tulemus, kuid see muudab 2. tasandi õigusaktide samaks kuupäevaks valmimise väga keeruliseks. Komisjon ja Euroopa järelevalveasutused juba leevendavad turuosaliste koormust suure läbipaistvuse tagamisega tehniliste nõuannete ja tehniliste standardite koostamisel. See läbipaistvus võimaldab turuosalistel alustada ettevalmistusi eelnõude põhjal. Eelnõudel ei ole siiski õiguslikku toimet ja on võimalik, et komisjon muudab hiljem tehnilisi standardeid (või muid 2. tasandi õigusakte), järgides kaasseadusandjate poolt kontrolliprotsessis esitatud nõudmisi. Kui need muudatused on olulised, peab komisjon saatma tehniliste standardite eelnõu tagasi Euroopa järelevalveasutustele uueks koostamiseks. Seepärast saavad sidusrühmad tehniliste standardite varem avaldatud eelnõudest piiratud teavet, sest isegi väikesed muudatused võivad nõuda sidusrühmadelt kohandamist. Komisjon möönab, et teatavaid õigusaktide sätteid võib olla enne delegeeritud õigusaktide või rakendusaktide vastuvõtmist keeruline kohaldada. Ta töötab selle nimel, et suurendada nii kaasseadusandjate kui ka Euroopa järelevalveasutuste teadlikkust sellest probleemist. Komisjon meenutab, et mõned neist raskustest tuli minevikus ületada asjaomaste põhiõigusaktide muutmisega, et kohaldamine edasi lükata. Lisaks jätkab komisjon vajaduse korral Euroopa järelevalveasutustelt mitteametliku eelteabe küsimist selle kohta, milline on kavandatud 2. tasandi õigusaktide tõenäoline ajakava, et võtta seda teavet arvesse õigusloomeprotsessis, kui see on kasulik. 6.RAHASTAMINE Taust ja järeldused Euroopa järelevalveasutuste eelarve põhineb 60 % riikide pädevate asutuste panusel ja 40 % ELi eelarvest eraldataval toetusel. ESMA puhul on see jaotus veidi erinev, sest ESMA otsese järelevalve all olevad üksused maksavad sellele asutusele ka järelevalvetasu. Kaasseadusandjad ei toetanud komisjoni poolt Euroopa järelevalveasutuste määruste 2019. aasta läbivaatamise käigus tehtud ettepanekuid rahastamissüsteemi muutmise kohta ja rahastamiseeskirjad jäid muutmata. Konsultatsiooni käigus leidis valdav osa vastajaid, et rahastamissätted on asjakohased ja võimaldavad Euroopa järelevalveasutustel saada oma ülesannete täitmiseks piisavalt rahalisi vahendeid. Ametiasutused väitsid, et praegune rahastamises osalemise 40/60 jaotus on asjakohane. Nad sõnasid, et kuna Euroopa järelevalveasutuste töö on suuremal määral seotud avalike ülesannete täitmisega, on õiglane ja kohane, et rahastamine põhineb peamiselt avaliku sektori toetustel. Mõned ametiasutused, peamiselt väikeriikidest, olid seisukohal, et ELi eelarvest rahastamise osakaalu võiks suurendada.

Finantssektorit esindanud vastajad märkisid, et praegune rahastamismudel on sobiv, sest i) regulatiivseid ülesandeid tuleks rahastada ELi eelarvest ning ii) järelevalvealase ühtsusega seotud ülesandeid peaksid rahastama riikide pädevad asutused, sest nemad saavad ühtsustamistööst otsest kasu ja järelevalve on riigi esmane ülesanne. Finantssektorit esindanud vastajad väitsid veel, et praegune rahastamismudel võimaldab Euroopa Parlamendil teha eelarvekontrolli Euroopa järelevalveasutuste eelarve selle osa üle, mida rahastatakse ELi üldeelarvest, ja tagab seega, et Euroopa järelevalveasutusi saab vastutusele võtta. Hoolimata üldisest positiivsest hinnangust on tuvastatud mõned probleemid seoses tasudega, mida järelevalvealustelt üksustelt ESMA otsese järelevalve volituste kulude katmiseks nõutakse. Üks ametiasutus väitis, et otsese järelevalve volitustele eraldatavad suuremad rahalised vahendid peaksid tulema pigem ELilt kui järelevalvealustelt üksustelt küsitavate tasude tõusust. Konsultatsiooni käigus tõstatas ESMA tasusüsteemi paindlikkuse puudumise probleemi, mille tõttu ta ei saa rahalisi vahendeid kindlakstehtud riskide alusel ümber jaotada. Lisaks on järelevalvealuste üksuste tegelik või tõenäoline arv mõne otsese järelevalve ülesande puhul väike. Seetõttu võivad tasud olla väikeste üksuste jaoks suured, sest valdkondlike õigusaktidega nõutakse, et tasud kataksid kõik nende üksustega seotud järelevalvetegevuste kulud. Komisjoni hinnang Kooskõlas saadud tagasisidega ei kavatse komisjon teha ettepanekut õigusaktide muutmiseks, et muuta praegust Euroopa järelevalveasutuste rahastamise õigusraamistikku. Selleks et lahendada järelevalvetasude probleem ja tagada, et tasud jääksid järelevalvealuste üksuste tuludega võrreldes mõistlikuks, kutsub komisjon ESMAt üles uurima praeguses õigusraamistikus kättesaadavaid võimalusi. Valdkondlike õigusaktide sihipärast muutmist võib kaaluda, kui kõik võimalikud probleemi lahendamiseks võetud mitteseadusandlikud meetmed osutuvad ebapiisavaks. 7.TARBIJAKAITSE Taust ja järeldused Kliendi- ja tarbijakaitse tõhustamine on Euroopa järelevalveasutuste volituste oluline osa. Euroopa järelevalveasutuste määruse 2019. aasta muutmismäärusega suurendati Euroopa järelevalveasutuste ülesandeid ja täiendati nende vahendeid selles valdkonnas. Näiteks usaldati läbivaatamisega ESMA-le i) kontrollostude koordineerimine; ii) jaesektori riskinäitajate väljatöötamine; iii) tarbimissuundumusi käsitleva teabe kogumine, analüüsimine ja aruannete koostamine ning iv) Euroopa järelevalveasutuste määruste artikli 22 lõike 4 kohaste uurimiste laiendamine võimalikele tarbija- või investorikaitset ähvardavatele ohtudele. Avaliku konsultatsiooni käigus leidis enamik sidusrühmi, et Euroopa järelevalveasutused aitasid kaasa tarbija- ja investorikaitse tagamisele. Mõned sidusrühmad märkisid, et tarbijatega seotud probleemid on sageli kohalikud. See tähendab, et riikide pädevate asutuste ja Euroopa järelevalveasutuste vaheline hea koostöö on väga oluline. Enamiku vastajate arvates annavad Euroopa järelevalveasutused lisaväärtust, kuna selgitavad välja tarbijatega seotud probleeme kogu ELis ja levitavad riikide pädevate asutuste seas häid tavasid. Lisaks märkis enamik vastajaid, et Euroopa järelevalveasutustel on piiriülese teenuste osutamise siseturul oluline koordineeriv roll. Mõned ametiasutused taotlesid sellega seoses tõhusamaid koordineerimisvolitusi järelevalveks piiriüleste teenuste üle, et vähendada tarbijatele kahju tekitamise ohtu. Komisjoni hinnang

Komisjon leiab, et praegu ei ole Euroopa järelevalveasutuste asutamismäärustesse tarbijakaitse valdkonna alaste muudatuste tegemine põhjendatud. Komisjon analüüsib siiski hoolikalt praegust õigusraamistikku valdkondlike õigusaktide käimasolevate läbivaatamiste käigus ja esitab tarbijakaitse valdkonnas tuvastatud puuduste kõrvaldamiseks asjakohaseid muudatusettepanekuid. Sellest lähtuvalt suurendaks 22. septembril 2021 Solventsus II läbivaatamise raames tehtud koostööplatvorme käsitlev muudatusettepanek i) EIOPA rolli keeruliste piiriüleste juhtumite puhul usaldatavusnõuetega seotud aspektidega tegelemisel ning ii) EIOPA volitusi vähendada tarbijakaitsega seotud ohte kindlustustoodete piiriülese pakkumise korral. Tulevane jaeinvesteeringute strateegia on veel üks võimalus teha õigusaktidesse tarbijakaitse eesmärgil täiendavaid parandusi. Euroopa järelevalveasutusi kutsutakse ühtlasi üles jätkama kõigi kättesaadavate vahendite kasutamist oma tarbija- ja investorikaitse eesmärkide saavutamiseks. Nende vahendite hulka kuuluvad tarbijasuundumuste aruanded, järelevalve kuumuskaardid, vastastikused eksperdihinnangud ning oma riskide hoiatused/analüüsid ja maksevõime hindamise aruanded kindlustus- ja pensionisektoris. 8.SÜSTEEMNE RISK Taust ja järeldused Lahendamaks ülemaailmset finantskriisi tehti Euroopa järelevalveasutustele ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule ülesandeks aidata kaasa ELi finantssüsteemi makrotasandi usaldatavusjärelevalvele ning ennetada ja vähendada süsteemset riski, sest kaasseadusandja pidas oluliseks, et ELi järelevalvekord ei keskenduks vaid üksikettevõtjatele, vaid tagaks ka finantssüsteemi kui terviku stabiilsuse. Enamik avalikule konsultatsioonile vastanuid oli arvamusel, et Euroopa järelevalveasutuste ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu tehtava finantsjärelevalve praegune ülesehitus on parandanud pädevate asutuste vahelist koostööd ja süsteemse riskiga seotud ülesannete koordineerimist. Sidusrühmad nimetasid hea tava näitena eelkõige Euroopa järelevalveasutuste ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu vahelist koostööd stressitestide tegemisel. Kuigi Euroopa järelevalveasutused koordineerivad stressitestimise üldist protsessi hästi, soovisid mitu vastajat, et protsessi veelgi tõhustataks. Nad soovisid seda seetõttu, et stressitestide aruandluse üksikasjalikkus nõuab riikide pädevatelt asutustelt ja järelevalvealustelt üksustelt kvaliteedi tagamise protsessi tõttu pingutusi. Seepärast soovitasid mõned sidusrühmad järgida stressitestide kvaliteedi tagamisel riskipõhisemat lähenemisviisi. Lisaks tundsid mõned sektorit esindavad sidusrühmad muret ka stressitestide tulemuste avaldamise pärast, millega kaasneb mõningane turuhäirete oht, kui laiem üldsus ei taju täielikult testi tulemuse kõiki nüansse. Komisjoni hinnang Komisjoni arvates ei ole praegu selles valdkonnas õigusakte muuta vaja, kuid ta kutsub Euroopa järelevalveasutusi ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu üles stressitestimise protsessi veelgi tõhustama. Komisjon toob esile ka stressitestide tulemuste suure läbipaistvuse tagamise, sealhulgas kindlustussektori individuaalsete tulemuste avaldamise lisaväärtust. Lisaks julgustatakse kõiki Euroopa järelevalveasutusi, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja pädevaid asutusi i) jätkama oma koostöö tugevdamist süsteemse riskiga seotud küsimustes finantssektori kõikides osades, ning ii) suurendama jõupingutusi ühiste süsteemse riski näitajate väljatöötamiseks, võttes arvesse nende järelevalve all olevate sektorite vastastikust mõju. 9.KOKKUVÕTE