P6_TA(2006)0214
Riigi rahandus majandus- ja rahandusliidus
Euroopa Parlamendi resolutsioon riigi rahanduse kohta majandus- ja rahandusliidus (EMU)
(2005/2166(INI))
Euroopa Parlament,
—võttes arvesse komisjoni teatist “Riigi rahandus majandus- ja rahaliidus —2005” (KOM(2005)0231);
—võttes arvesse komisjoni majanduskasvu ja töökohtade loomise kompleksseid suuniseid (2005–2008)
(KOM(2005)0141);
—võttes arvesse komisjoni majandusprognoose 2005. aasta sügiseks (1);
—võttes arvesse nõukogu 27. juuni 2005. aasta määrust (EÜ) nr 1056/2005, millega muudetakse määrust
(EÜ) nr 1467/97 ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse rakendamise kiirendamise ja selgitamise
kohta; (2)
—võttes arvesse nõukogu 12. juuli 2005. aasta soovitust Itaaliale ülemäärase valitsussektori puudujäägi
likvideerimise kohta; (3)
—võttes arvesse nõukogu 7. juuni 2005. aasta otsust 2005/729/EÜ, millega tühistatakse otsus
2005/136/EÜ ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Madalmaades; (4)
—võttes arvesse nõukogu 7. oktoobri 2005. aasta soovitust ülemäärase valitsussektori puudujäägi likvidee-
rimise kohta Portugalis; (5)
—võttes arvesse nõukogu 8. novembri 2005. aasta otsust 2005/843/EÜ, millega tehakse kooskõlas
Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 104 lõikega 8 kindlaks, et meetmed, mis Ungari võttis vastu-seks asutamislepingu artikli 104 lõike 7 alusel antud nõukogu 8. märtsi 2005. aasta soovitusele, on
olnud ebapiisavad; (
6)
—võttes arvesse nõukogu 24. jaanuari 2006. aasta otsust ülemäärase eelarvepuudujäägi kohta Ühend-
kuningriigis; (7)
—võttes arvesse Euroopa Ametiühingute Instituudi 2005. aasta aruannet kollektiivläbirääkimiste koordinee-
rimise kohta Euroopas;
—võttes arvesse Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) 2005. aasta aprilli uuringut “World Economic Outlook
on Globalization and External Imbalances”;
—võttes arvesse kodukorra artiklit 45;
—võttes arvesse majandus- ja rahanduskomisjoni raportit (A6-0162/2006),
1. väljendab muret esiteks püsivalt aeglase majanduskasvu üle Euroopas alates 2002. aastast, mis on euro-
tsoonis kasvanud järk-järgult ainult 0,6 %lt 2003. aastal 1,3 %ni 2005. aastal, samas kui USA majanduskasvoli 2005. aastal 3,5 % ja Jaapani majandus elavnes sisemaise lõppnõudluse tõttu erasektoris, teiseks püsivaltkõrge tööpuuduse üle, mis on EL-25s 9 % ja EL-15s 8,1 %, ja kolmandaks toodangumahu tühiku üle, mis on
praegu -1 % sisemajanduse kogutoodangust, mis näitab, et ELi majanduskasv jääb oluliselt alla pikaajalisele
potentsiaalile, sest seda piiravad strukturaalne jäikus, madal sisenõudlus ja õige tasakaalu puudumine makro-majanduspoliitikas; rõhutab, et Euroopa majanduse kasvupotentsiaal on jätkuvalt liiga madal umbes 2 %tasemel, mis on palju väiksem näitaja kui mujal maailmas; arvab, et selline kasvupotentsiaal on ebapiisavtöökohtade loomiseks ja tööpuuduse taseme alandamiseks või EL-25 arenguks;7.12.2006 C 297 E/233 Euroopa Liidu Teataja
Kolmapäev, 17. mai 2006ET
(1) European Economy, nr 5/2005.
(2) ELT L 174, 7.7.2005, lk 5.
(3) 11124/05, ECOFIN 242.
(4) ELT L 274, 20.10.2005, lk 89.
(5) 12401/05, ECOFIN 289.
(6) ELT L 314, 30.11.2005, lk 18.
(7) 5366/06, ECOFIN 11.
2. rõhutab globaalse tasakaalustamatusega kiire kohanemise ohtu, mis võib viia nõudluse vähenemisele
USAs, mille tulemusena väheneb ELi eksport ja majanduskasv, ning rõhutab, et euro vahetuskursi kõikumine
USA dollari suhtes võib kõnealust mõju veelgi suurendada;
3. märgib naftahinna kõikumise ja tõusude negatiivset mõju sisenõudlusele ning majanduskasvule ELs ja
sellest tulenevate teiseste mõjude ohtu, tervitab sotsiaal- ja majandusprotsessis osalejate vastutustundlikkukäitumist nende mõjude vältimiseks nõrgast kodutarbimisest olenemata; juhib tähelepanu, et stabiilse, välja-poole suunatud ja konkurentsivõimelise makromajanduspoliitika kujundamine on riigi jätkusuutliku rahan-duspoliitika vajalik eeltingimus;
4. on mures vähese eratarbimise pärast, eriti mõnes liikmesriigis, mis on aidanud kaasa madalatele kasvu-
määradele ELis ja seega praegusele globaalsele tasakaalustamatusele ja mis tuleneb valdavalt ebakindlast
olukorrast seoses töökohtade ja pensionidega, püsivalt kõrgest tööpuudusest ja reaalpalga aeglasest kasvust;tuletab meelde kompleksses suunises nr 4 nimetatud kohustust edendada nominaalpalkade ja tööjõukuludearengut kooskõlas hinnastabiilsuse ja keskpikaajalise tootlikkuse suundumusega;
5. tervitab investeerimiskulude kasvu tänu ettevõtete taastunud usaldusele ja praegustele stabiliseerunud
kasumimarginaalidele, millele on 2005. aasta sügise majanduse väljavaadetes osutanud nii IMF kui kakomisjon; arvab, et on olemas võimalus ja vajadus jätkuvalt investeerimistegevust kiirendada ning seetõttu
nõuab struktuurireforme ja täiendavate meetmete vastuvõtmist, mis alaliselt parandaksid investeerimiskliimat
ja suurendaksid investeeringuid;
6. toetab riiklike poliitikate ja kulutuste ümbersuunamist innovatsiooni, taastuvenergia, hariduse ja kooli-
tuse, teadusuuringute, infotehnoloogia, telekommunikatsiooni, transpordivõrkude jms valdkonda;
7. avaldab kahetsust, et ELi finantsraamistik (2007–2013) ei kajasta piisavalt prioriteeti, mis on antud
Lissaboni strateegia eesmärkide rahastamisele; rõhutab, et makseid EL eelarvesse tuleks arvestada seoses tule-vase kasuga, võttes arvesse nende positiivset ülekandumise ja võimendavat mõju, tingimusel et ELi eelarveon piisavalt suunatud selget lisaväärtust toovatele kuludele;
8. märgib, et tugeval alusel olev riigi rahandus ei ole eesmärk iseeneses, vaid vahend, mille abil liikmes-
riigid täidavad oma avalikke kohustusi; rõhutab tugevama fiskaalpositsiooni tähtsust kvalitatiivse kasvu,
töökohtade loomise ja Lissaboni eesmärkide saavutamise seisukohalt, kuid märgib, et stabiilsuse ja kasvu
pakti ebaõige kohaldamise tõttu finantsraamistikule vaatamata ei ole liikmesriikide fiskaalolukorras alatesmöödunud aastast märkimisväärset paranemist saavutatud; märgib, et enamus liikmesriike ei ole veel saavu-tanud keskpikaks perioodiks seatud eesmärke maksebilansi tasakaalu osas; märgib, et 2005. aasta defitsiitulatus eurotsoonis 2,9 %ni SKTst ja ELi lõikes 2,7 %ni ning et üheteistkümne liikmesriigi, sealhulgas neljasuurima majandusega ELi riigi, nimelt Prantsusmaa, Saksamaa, Itaalia ja Ühendkuningriigi defitsiidid ületavad
3 % nende SKTst ning et alates 2004. aasta suvest on kümne liikmesriigi suhtes kohaldatud ülemäärase eelar-
vepuudujäägi menetlust;
9. rõhutab meetmete tähtsust püsiva maksukoormuse probleemiga tegelemiseks; tervitab liikmesriikide
ametkondade koostatud poliitikaid riigikassa puudujäägi vähendamiseks ja seoses sellega avalikult võetudkohustusi;
10. väljendab muret pikaajalise eelarvealase stabiilsuse väljavaadete üle, arvestades riigivõla suhtarvu suure-
nemist 69,2 %lt 2002. aastal 71,7 %ni 2005. aastal eurotsoonis ning 61,4 %lt 2002. aastal 64,1 %ni2005. aastal EL-25s, mis tuleneb nõrgast SKT kasvust, lühiajalisest puudujäägi kontrolli all hoidmise poliiti-
kast ja sihikindlate jõupingutuste puudumisest vähendada eelarve tasakaalustamatust struktuurireformide
abil;
11. rõhutab, et ELi madala tarbija- ja investorite usalduse kontekstis on avaliku sektori eelarvepuudujäägi
korrigeerimine äärmiselt vajalik; on pettunud viimase aja suundumustes riikide rahanduses; märgib, et liik-mesriikide puudujääk on jätkuvalt palju suurem, kui Euroopa majandus nõuab; märgib, et valitsused kasu-tavad aeglast majanduskasvu puudujäägi õigustamise argumendina, vaatamata tõsiasjale, et puudujääktakistab majanduse elavnemist ja raskendab tsüklit; nõuab avaliku sektori eelarvepuudujäägi vähendamist
2006. aastal palju suuremas ulatuses, kui kiirema Euroopa majanduskasvu ootuses tehtud lihtsad majandus-
likud korrektsioonid;7.12.2006 C 297 E/234 Euroopa Liidu Teataja
Kolmapäev, 17. mai 2006ET
12. nõuab üksikute liikmesriikide rahanduses suuremat läbipaistvust, sealhulgas kaudsete kohustuste osas,
nagu avaliku sektori pensionikohustused, mis suurendavad lähiaastatel märkimisväärselt avaliku sektori võla-
koormust;
13. tuletab meelde oma nõudmist vältida tsükleid toetavat poliitikat; rõhutab struktuuri- ja maksurefor-
mide teostamise tähtsust ja samal ajal rõhutab, et asjakohast tähelepanu tuleks pöörata nende õigele ajastu-sele;
14. soovitab teha täiendavaid uuringuid struktuuri- ja makromajanduslike reformide eri liikide ja meetmete
ning nende vastastoime ja vastastikuse mõju kohta majandustsükli eri faasides, et teha kindlaks parim
võimalik vahend riigi rahanduse tugevdamiseks, viies samas ellu Lissaboni strateegiat;
15. rõhutab, et poliitilise tahte puudumine riigi kulutuste piiramiseks, liiga optimistlikud tulude prog-
noosid, loominguline raamatupidamine ja peamiselt ühekordsetel meetmetel põhinev eelarve stabiliseerimineon aidanud suuresti kaasa eelarvet puudutavate eesmärkide täitmatajätmisele ja maksuraamistiku nõrkusele;
16. soovitab uurida, kas kehtestada eelarvemenetluste ühtne ajakava kogu ELis, võimaluse korral poolaasta
kaupa; võtab seisukoha, et eelarve planeerimine liikmesriikides peab põhinema ühtsetel, tähtsamaid majan-
dusparameetreid, näiteks naftahinna ja valuutakursside suundumusi käsitlevatel eeldustel; kutsub sellest tule-nevalt üles tähtsamaid majandusparameetreid ühetaoliselt hindama ja kõikjal ELis kehtestama;
17. palub liikmesriikidel tegelda viivitamatult vananevast ühiskonnast tulenevate probleemidega ja võlgade
dünaamikaga, eelkõige liikmesriikides, mille ees seisab tõsine oht, et nad ei suuda tagada pikaajalist stabiil-sust;
18. soovitab keskenduda eelarvereformides kindlamalt jätkusuutlikkusele nii kulude kui tulude meetmete
osas, säilitades stabiilse olukorra riigi rahanduses ning avalike teenuste nõuetekohase osutamise, mispuudutab ka eelarvedistsipliini ja otseste ning kaudsete tingimuslike kohustuste riske;
19. rõhutab komisjoni ja nõukogu jõupingutuste tähtsust statistika haldamise arendamisel, mis aitab
parandada fiskaalandmete esitamist ja sisaldab soovituse liikmesriikidele kogu ELs kehtivate statistikaasutustestandardite kohta, hõlmates kutselise sõltumatuse, põhimõtted, andmete konfidentsiaalsuse, usaldusväärsuse
ja õigeaegsuse, statistikaasutuste ressursside piisavuse ja järelevalve parandamise komisjoni poolt;
20. arvab, et riigivara ja bilansivälise vara raamatupidamisarvestust saab paremaks muuta, et parandada
läbipaistvust ja võrreldavust ning võtta otsuseid vastu kindlamal alusel; arvab, et komisjon võiks teha sellesvaldkonnas algatuse;
21. soovitab, et komisjon koostaks parimate tavade uuringu seoses fiskaalandmete aruandluse ja riigivara
ning kohustuste raamatupidamisarvestuse statistika haldamisega liikmesriikides;
22. soovitab riiklike aruannete koostamist riigi rahanduse pikaajalise stabiilsuse kohta, et suurendada tead-
likkust ja usaldusväärsust seoses riigi kohustustega ja leiab, et riikide parlamendid peaksid nende koostamises
osalema;
23. rõhutab, et on väga tähtis, et uued liikmesriigid jõuaksid oma maksupoliitikas keskmisele ELi sissetule-
kute ja finantsarengu tasemele maksu- ja kulupoliitika abil, mida iseloomustab tõhusus, läbipaistvus ja usal-dusväärsus ja mis on suunatud kiiremale kasvule, stabiilsusele ja nii majanduse kaasajastamisele kui ka stabi-liseerimisele;
24. taunib poliitika koordineerimise puudumist eurotsoonis ja juhib tähelepanu eurotsooni liikmesriikide
maksupoliitika erinevustele ning on mures sellise koordineerimatuse võimalike vastandlike mõjude pärast;7.12.2006 C 297 E/235 Euroopa Liidu Teataja
Kolmapäev, 17. mai 2006ET
25. avaldab kahetsust puuduste üle makromajandusliku koordineerimise praeguses raamistikus majandus-
ja rahandusministrite nõukogus, samuti liikmesriikide vahelise koordineerimatuse üle; kutsub komisjoni üles
viima läbi uuringut seoses suurema majanduspoliitilise koordineerimise majanduslike eeliste ja puudustega;kutsub üles aktiivsemale makromajanduslikule dialoogile majandus- ja rahandusministrite nõukogu, EuroopaKeskpanga ja Euroopa tööturu osapoolte vahel Kölni protsessi alusel;
26. palub nõukogul korrigeerida makromajandusliku koordineerimise ajakava, et anda Euroopa Parlamen-
dile piisavalt aega omapoolse panuse esitamiseks;
27. kutsub eurorühma esimeest üles esitama üksikasjaliku tegevusplaani ettepanekut oma ametiajaks,
milles on selgelt määratletud tema eesmärgid ja plaanitud meetmed; ootab korrapäraseid aruandeid saavu-tatud täitmistaseme kohta;
28. palub liikmesriikidel võtta EÜ asutamislepingu artikli 99 kohane kohustus pidada oma majanduspolii-
tikat ühise huvi küsimuseks ja seda poliitikat paremini koordineerida; tuletab liikmesriikidele meelde, et pare-
mini koordineeritud poliitika ja poliitikate sobivam kombinatsioon võiksid parandada nende poliitikatekoondtulemust; nõuab riigi majanduspoliitika poolt ELi tasandile avaldatava mõju ja majanduspoliitikaühiseks huviks pidamise kohustuse suuremat teadvustamist ning selle poliitika koordineerimist;
29. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide
valitsustele ja parlamentidele ning Euroopa tööturu osapooltele.7.12.2006 C 297 E/236 Euroopa Liidu Teataja
Kolmapäev, 17. mai 2006ET