1.Sissejuhatus

Inimkaubandus hävitab elusid, jättes inimesed ilma väärikusest, vabadusest ja põhiõigustest. Sageli on tegemist organiseeritud kuritegevuse võrgustike toimepandud vägivallakuritegudega, millel ei tohiks olla kohta tänapäeva ühiskonnas.

Sellegipoolest esineb inimkaubandust kõikjal maailmas. Seda on igas riigis ja igas piirkonnas. Seda on endiselt ka Euroopa Liidus. Värskeimate kättesaadavate andmete kohaselt registreeriti aastatel 2017–2018 Euroopa Liidus rohkem kui 14 000 ohvrit. Tegelik ohvrite arv on aga tõenäoliselt oluliselt suurem, kuna paljud neist jäävad avastamata . Peaaegu pool inimkaubanduse ohvritest Euroopa Liidus on ELi kodanikud ja märkimisväärne osa neist on langenud inimkaubanduse ohvriks oma koduriigis. Enamik ohvritest ELis on naised ja tüdrukud, kellega kaubitseti seksuaalse ärakasutamise eesmärgil. Peaaegu iga neljas inimkaubanduse ohver ELis on laps. Enamik ELi inimkaubitsejaid on ELi kodanikud ja peaaegu kolm neljandikku kuritegude toimepanijatest on mehed. See kuriteoliik toob kurjategijatele suurt tulu, ühiskonnale aga tohutuid inimkannatusi ning sotsiaalseid ja majanduslikke kulusid. ELis hinnatakse selle majanduslikku kulu kuni 2,7 miljardile eurole aastas.

Inimkaubanduse vastu võitlemine on olnud Euroopa Liidu pikaajaline prioriteet. Aastate jooksul on tehtud mitmes aspektis edusamme. Peamiste osalejate koostöö, sealhulgas poliitilisel tasandil, õiguskaitse- ja õigusasutuste vahel nii riikides kui ka riigiüleselt on aidanud esitada kurjategijatele süüdistusi ja neid kohtus süüdi mõista, aga ka paremini tuvastada, abistada ja toetada ohvreid. On korraldatud teadlikkuse suurendamise kampaaniaid, haridusprogramme ja koolitusalgatusi, et vähendada inimkaubanduse ohvriks langemise ohtu. Uuringud ja aruanded on andnud nähtuse kohta rohkem teadmisi, aidates seeläbi töötada välja asjakohased reageerimisstrateegiad.

Hoolimata tehtud edusammudest on inimkaubandus Euroopa Liidus endiselt tõsine oht, mis ähvardab igal aastal tuhandeid inimesi, eelkõige naisi ja lapsi. Inimkaubitsejad kasutavad ära sotsiaalset ebavõrdsust ning inimeste majanduslikku ja sotsiaalset haavatavust, mida on süvendanud COVID-19 pandeemia, muutes ohvrite leidmise kuriteo toimepanijate jaoks lihtsamaks. Pandeemia on takistanud ka ohvrite juurdepääsu õigusemõistmisele, abile ja toetusele ning kriminaalõiguslikku reageerimist kuritegudele. Lisaks on inimkaubitsejad liikunud uue, ohvrite internetipõhist värbamist ja ärakasutamist hõlmava ärimudeli juurde, mis raskendab õiguskaitse- ja õigusasutuste reageerimist.

Käesolevas strateegias määratakse kindlaks peamised prioriteedid, eesmärgiga võidelda inimkaubanduse vastu tõhusamalt. Selles tehakse ettepanek konkreetsete meetmete kohta, mille väljatöötamisel austatakse täiel määral põhiõigusi ning mille eesmärk on tuvastada ja peatada inimkaubandus varakult, püüda kurjategijaid, muutes inimkaubanduse väikese riskiga ja suurt tulu toovast kuriteost suure riskiga ja vähe tulu toovaks kuriteoks, ning kaitsta ohvreid ja aidata neil ehitada oma elu uuesti üles.

Kuna inimkaubandus on organiseeritud kuritegevuse eriti raske vorm, on strateegia tihedalt seotud organiseeritud kuritegevuse vastu võitlemise ELi strateegiaga aastateks 2021–2025. Kuigi inimkaubanduse puhul kehtivad organiseeritud kuritegevuse vastase strateegia terviklikud prioriteedid ja põhimeetmed, käsitletakse käesolevas strateegias konkreetselt inimestega kaubitsemise kuriteoga seotud aspekte.

2.Terviklik reageerimine inimkaubanduse vastu võitlemisele – alates ennetamisest kuni ohvrite kaitsmiseni ning inimkaubitsejatele süüdistuse esitamise ja nende süüdimõistmiseni

Inimkaubandus on keerukas kuritegevuse vorm. Inimkaubitsejad kuritarvitavad tulu saamise eesmärgil inimeste haavatavat olukorda. Nõudluse poolel saavad ettevõtjad, tööandjad, kasutajad ja tarbijad ohvrite ärakasutamisest kasu teenuste, tööjõu ja toodete kaudu. Kogu inimkaubanduse ahelas kannatavad ohvrid tõsist lühi- ja pikaajalist kahju, mis nõuab viivitamatut abi, toetust ja kaitset, aga ka taasintegreerimise väljavaadet parema elu saavutamiseks.

Inimkaubandus kui keerukas kuriteoliik nõuab terviklikku reageerimist. Vaja on üldisi õiguslikke, poliitilisi ja operatiivseid algatusi, et võidelda inimkaubanduse vastu sidusal ja laiaulatuslikul viisil, alates ennetamisest kuni kurjategijate süüdimõistmiseni, pannes samal ajal rõhku ohvrite kaitsmisele kõikides etappides, võttes arvesse eelkõige nais- ja lapsohvreid ning seksuaalse ärakasutamise eesmärgil toimuvat inimkaubandust.

Õigusaktid on üks jõulisemaid meie käsutuses olevaid vahendeid, sest need võimaldavad määratleda kuriteod, määrata karistused ja seada ühised eesmärgid kurjategijatele süüdistuste esitamiseks ning kaitsta ohvreid. Inimkaubanduse vastu võitlemisel on ELi jõupingutuste alustalaks olnud ELi inimkaubandusevastase võitluse direktiiv. Euroopa Komisjon on jälginud ja toetanud direktiivi ülevõtmist ja rakendamist liikmesriikides, kelle jaoks see on siduv. 2016. aasta ülevõtmisaruandes leidis komisjon, et kuigi liikmesriigid on direktiivi ülevõtmiseks märkimisväärselt pingutanud, on ohvritega, sealhulgas lapsohvritega, seotud inimkaubanduse ennetamise, kaitse-, abistamis- ja toetusmeetmetega seoses veel arenguruumi. 2019. aastal küsis komisjon liikmesriikidelt 2016. aasta aruande järelduste kohta täiendavat teavet. Samal ajal on komisjon toetanud liikmesriike direktiivi tõhusal rakendamisel. Sellega seoses töötas komisjon välja teadmusbaasi, andis juhiseid ja rahastas sihtotstarbelisi meetmeid, sealhulgas piiriülese koostöö algatuste jaoks. Direktiivi rakendamist on toetanud ka komisjoni koostöö riiklike raportööride või samaväärsete mehhanismide ELi võrgustikuga ning ELi kodanikuühiskonna inimkaubandusevastase platvormiga. Direktiivi nõuetekohane ja täielik ülevõtmine ning täielik rakendamine on jätkuvalt komisjoni prioriteet tagamaks, et inimkaubitsejad ei saaks kasu lõigata Euroopas järgitavate lähenemisviiside erinevustest ning et ohvritele oleks ELis tagatud piisav kaitse, olenemata nende asukohast. Komisjon jätkab liikmesriikide toetamist direktiivi rakendamisel ja kasutab talle aluslepingutega antud volitusi, sealhulgas vajaduse korral rikkumismenetlusi.

Direktiivi rakendamise järelevalve liikmesriikides, mida komisjon teostab muu hulgas iga kahe aasta tagant esitatavate eduaruannete ja mitmesuguste sidusrühmade aruannete kaudu, näitab, et kümne aasta vanune õigusakt ei pruugi enam täita oma eesmärki. Hoolimata ennetusalgatustest ei ole õnnestunud vähendada nõudlust ärakasutamise ohvrite teenuste järele. ELis püsib endiselt kuritegude toimepanijate karistamatus ning inimkaubitsejatele esitatud süüdistuste ja süüdimõistvate kohtuotsuste arv on jätkuvalt väike. Kuriteoohvreid käsitlevates miinimumeeskirjades ei puugita võtta piisavalt arvesse nende tegelikke vajadusi. Seepärast on vaja hinnata direktiivi rakendamist ning teha vajaduse korral selle hindamise tulemuste põhjal ettepanek direktiivi muutmiseks, et see vastaks paremini oma eesmärgile.

Poliitilisel ja operatiivtasandil on äärmiselt oluline tagada piiriülene, piirkondlik ja rahvusvaheline koostöö, sealhulgas teadmiste ja teabe arendamise ja jagamise ning infosüsteemide koostalitlusvõime kaudu. Need tegevused annavad õiguskaitse- ja õigusasutustele kurjategijate takistamiseks ja ohvrite toetamiseks paremad võimalused. Kuigi kuritegelikud võrgustikud ületavad päritolu-, transiidi- ja sihtriikide riigipiire, kuulub kuritegude uurimine ja nende eest süüdistuse esitamine liikmesriikide pädevusse. Piiriüleseid inimkaubanduse juhtumeid on keeruline uurida, kuna need nõuavad ressursse, koordineerimist ja head teabevahetust asjaomaste asutuste vahel. Õiguskaitseasutused vajavad inimkaubitsejate digitaalse tegutsemisega võitlemiseks ka suutlikkust, vahendeid ja struktureeritud koostööd. ELi asutused, näiteks Europol ja Eurojust, on aidanud kaasa tihedale koostööle ja koordineerimisele riikide ametiasutuste vahel, et võtta edukaid operatiivmeetmeid kurjategijate vastutusele võtmiseks ning ohvrite tuvastamiseks ja kaitsmiseks.

Kui ohvrid repatrieeritakse või nad pöörduvad riigist, kus neid ära kasutati, vabatahtlikult tagasi oma päritoluriiki, on vajalik teha nii lähte- kui ka saabumiskohas vastavate asjaosaliste vahel õigeaegset koostööd, et pakkuda sihtotstarbelist abi, toetust ja integratsioonimeetmeid. Selliseid menetlusi, mis annavad piiriüleste juhtumite korral ohvritele võimaluse kasutada oma õigusi, saab hõlbustada riikidevaheliste suunamismehhanismide abil, st inimkaubanduse ohvrite tuvastamise, abistamise ja kaitsmise jälgimises osalevate asjaomaste ametiasutuste ja kodanikuühiskonna piiriülese koostöö platvormide kaudu.