[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 31.8.2007

KOM(2007) 489 lõplik

2007/0178 (CNS)

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Lihtsustamine: määruse (EMÜ) nr 386/90 muutmine

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS

millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 386/90 toetust või muid summasid saavate põllumajandustoodete ekspordi ajal teostatava kontrolli kohta

(komisjoni esitatud)

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

Lihtsustamine: määruse (EMÜ) nr 386/90 muutmine

Eksporditoetuste kontrolli raames on määruse (EMÜ) nr 368/90[1] artikli 3 lõikes 2 nõutud, et liikmesriikide ametiasutused peavad kaupade füüsilist kontrolli tehes kohaldama tolliasutuse, kalendriaasta ja tootmissektori kohta 5% määra.

Esimene lihtsustus kaasnes nõukogu määrusega (EÜ) nr 163/94[2]: kui liikmesriik kohaldab (praeguse määruse (EÜ) nr 3122/94 kohaselt) riskianalüüsi, võib ühe sektori puhul miinimummäär olla 2% ning kõiki sektoreid hõlmav määr 5%.

Käesolevaga tehakse ettepanek teise lihtsustuse sisseviimiseks, mille kohaselt võib kõiki eksportijaid hõlmavat määruse (EÜ) nr 3122/94 kohast riskianalüüsi rakendav liikmesriik otsustada kohaldada kõiki sektoreid hõlmavat keskmist 5% määra terves liikmesriigis, mitte eraldi tolliasutuste suhtes.

Kõnealust meedet on soovitanud mitmed liikmesriigid, eelkõige need, kes oma tolliasutused ja -protseduurid ümber korraldasid. Ekspordideklaratsioonide tsentraliseeritud IT-süsteemid ja tollipunktide arvu märkimisväärne vähendamine on aga tekitanud vajaduse kontrollitegevuse ühtlustamiseks riigi territooriumil. Kokkuvõtlik kontrollimäär liikmesriigi kohta on põhjendatud üksnes juhul, kui kohaldatakse määruse (EÜ) nr 3122/94 kohast riskianalüüsi ning selle kasutamine on vabatahtlik, et võimaldada keerukama tollikorraldusega liikmesriikidel jätkata kontrolli detsentraliseeritud juhtimist.

SELETUSKIRI

Nõukogu määrus (EMÜ) nr 368/90

Nõukogu 21. aprilli 1970. aasta määruse (EMÜ) nr 729/70 (ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta)[3] artiklist 8 tuleneva kohustuse täitmiseks sätestas nõukogu, et liikmesriigid peaksid tegema selliste kaupade, millele taotletakse eksporditoetust, füüsilist kontrolli ekspordiformaalsuste täitmise ajal ja enne kõnealuste kaupade eksportimiseks loa andmist. Kõnealune kontroll leiab aset eksporditolliasutuses, mis on tihti sisemaa tolliasutus. Minimaalne kontrollimäär tolliasutuse, kalendriaasta ja tootmissektori kohta on 5%. Valikumenetluste käigus riskianalüüsi kohaldamisel võib kokkuvõtlik kontrollimäär kõigi sektorite puhul olla 5%, seejuures sektori puhul minimaalselt 2%. Kui ekspordideklaratsioone võtab vastu riigisisene tolliasutus, võivad asenduskontrolle läbi viia ka kõik ühenduse väljumistolliasutused (= välispiiril).

Alates kõnealuste nõuete sisseviimisest nõukogu määrusega (EMÜ) nr 386/90[4] 1990. aastal ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 163/94[5] 1994. aastal on tolliasutustes toimunud infotehnoloogiline areng ekspordimenetluste valdkonnas, ümberkorraldused seoses siseturu avamise ja ELi laienemistega ning samas on suurenenud nende kogemus kontrollieeskirjade kohaldamisel. Kõnealused arengud on avaldanud mõju ka ekspordi- ja väljumistolliasutuste arvule, töökorraldusele ja oskusteabele.

Kuigi kõik tolliasutused rakendavad mingil juhul riskijuhtimise meetodeid, kohaldavad üksnes seitse liikmesriiki 27-st riskianalüüsi määruse (EÜ) nr 3122/94[6] kohaselt. Riskianalüüsi kasutamise tõhustamiseks ning füüsiliste ja asenduskontrollide jaotuse lihtsustamiseks kavandatakse järgmisi meetmeid.

5% füüsilisi kontrolle liikmesriigi kohta

Määruse (EMÜ) nr 368/90 artikli 3 lõikes 2 on nõutud, et liikmesriikide ametiasutused peavad kaupade füüsilist kontrolli tehes kohaldama tolliasutuse, kalendriaasta ja tootmissektori kohta 5% määra.

Mõningatel juhtudel ei ole tolliasutus enam iga-aastase kontrollimäära kehtestamiseks asjakohane kriteerium. Mõnede liikmesriikide tolliasutuste arv on vähenenud, kontrollide juhtimist on tsentraliseeritud ning riskijuhtimise meetodite kasutamine võib kaasa tuua füüsiliste kontrollide proportsionaalse jaotuse toetust saavate toodete kõigi eksportijate seas. Kõnealuste arengute taustal märkisid liikmesriigid, et väljumistolliasutuse tasandile miinimummäära kehtestamise nõue takistab kontrollide tõhusat jaotumist selliste sektorite või eksportijate vahel, mida tuleks käsitada prioriteetsena. Mõnedele tolliasutustele on 5% määr liiga suureks halduskoormuseks, kuna nõue kehtib haldusasutuse ja üksikute eksportijate suhtes, samas kui teiste tolliasutuste puhul ei kata 5% määr tegelikke kontrollivajadusi.

Tõhususe ja lihtsuse huvides ning vastavalt eelarvekulude kontrollide ühise juhtimise põhimõttele peaks määruse (EÜ) nr 3122/94 kohaselt riskianalüüsi rakendavatel liikmesriikidel olema võimalus kohaldada minimaalset kontrollimäära riiklikul mitte eksporditolliasutuse tasandil. Liikmesriigid, kes ei kohalda kõnealust riskianalüüsi, ei saa kokkuvõtlikku kontrollimäära rakendada ning nad on seaduslikult kohustatud kohaldama kontrollimäära eksporditolliasutuse kohta. Liikmesriigid, kes kohaldavad nimetatud riskianalüüsi, kuid eelistavad kontrollide detsentraliseeritud juhtimist ühtlustatud ja õiguslikult siduvate määradega, võivad jätkata praegust tava kohaldada õigusaktidega nõutud minimaalset kontrollimäära eksporditolliasutuse kohta.

2007/0178 (CNS)

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS

millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 386/90 toetust või muid summasid saavate põllumajandustoodete ekspordi ajal teostatava kontrolli kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,[7]

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,[8]

ning arvestades järgmist:

1. Nõukogu määruse (EMÜ) nr 368/90[9] jõustumisest alates on paljud liikmesriigid oma tolliasutuste töö ümber korraldanud ja see on toonud kaasa tolliasutuste arvu märkimisväärse vähenemise. Tsentraliseeritud kontrolliga elektroonilise ekspordikorra sisseviimine on vähendanud eksporditolliasutuse kui kontrollimäärade kohaldamise aluse asjakohasust.

2. Lisaks peaks riskijuhtimise meetodite, sealhulgas riskianalüüsi kasutamine kaasa tooma füüsiliste kontrollide laienemise kõigile eksportijatele. Kuid nõue kohaldada minimaalset kontrollimäära väljumistolliasutuse tasandil takistab kontrollide tõhusat jaotumist selliste sektorite või eksportijate vahel, mida tuleks käsitada prioriteetsena. Seega peaks tõhususe ja lihtsuse huvides ning vastavalt ühise juhtimise põhimõttele olema ühenduse õiguse kohaselt riskianalüüsi rakendavatel liikmesriikidel võimalus kohaldada minimaalset kontrollimäära riiklikul, mitte eksporditolliasutuse tasandil.

3. Seepärast tuleks määrust (EMÜ) nr 386/90 vastavalt muuta,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1

Määrust (EMÜ) nr 386/90 muudetakse järgmiselt.

Artikli 3 lõikele 2 lisatakse kolmas lõik:

„Teise lõigu kohaldamisel võib liikmesriik otsustada asendada tolliasutuse kohta kehtiva 5% määra kogu oma territooriumi kohta kehtiva 5% määraga. Liikmesriik teavitab komisjoni enne kõnealuse lõigu kohaldamist või selle kohaldamise lõpetamist.“

Artikkel 2

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

MÕJU HINDAMINE ETTEPANEKU MÕJU ETTEVÕTLUSELE, EELKÕIGE VÄIKESTELE JA KESKMISE SUURUSEGA ETTEVÕTETELE (VKEd)

Ettepaneku pealkiri

Eelnõu: määrus, millega muudetakse nõukogu 12. veebruari 1990. aasta määrust (EMÜ) nr 386/90 toetust või muid summasid saavate põllumajandustoodete ekspordi ajal teostatava kontrolli kohta

Dokumendi viitenumber

KOM(2007) 489 lõplik 2007/0178 (CNS)

ETTEPANEK

1. Võttes arvesse subsidiaarsuse põhimõtet: miks on ühenduse õigusakt kõnealuses valdkonnas vajalik ja mis on selle peamised eesmärgid?

Ettepanek ei avalda mõju ettevõtlusele, kuna sellega üksnes korraldatakse eksporditoetuste raames ümber füüsiliste ja asenduskontrollide juhtimine tolliasutuste poolt.

Ühenduse õigusakt on kõnealuses valdkonnas vajalik, et olemasolevaid kontrollisätteid kohandada seoses mõnede liikmesriikide muutunud kontrollikeskkonnaga.

Peamine eesmärk on lihtsustada tolliasutuste füüsiliste ja asenduskontrollide tsentraliseeritud jaotust.

Mõju ettevõtlusele

2. Keda ettepanek mõjutab?

Mõju ettevõtlusele puudub

- millised ettevõtlussektorid

- millise suurusega ettevõtted (millise osa moodustavad väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted)

- kas on teatavaid ühenduse geograafilisi alasid, kus kõnealused ettevõtted asuvad

3. Mida peavad ettevõtted tegema kõnealuse ettepaneku järgmiseks?

Muutused ettevõtetele puuduvad

4. Milline majanduslik mõju võib ettepanekul tõenäoliselt olla?

- tööhõivele

- investeeringutele ja uute ettevõtete loomisele

- ettevõtete konkurentsivõimele.

Mõju puudub

5. Kas ettepanek sisaldab meetmeid, millega võetakse arvesse väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete erivajadusi (vähendatud või erinõuded jne)?

Mõju puudub

Nõustamine

6. Loetlege organisatsioonid, keda on ettepanekuga seonduvalt konsulteeritud ning esitage kokkuvõtvalt nende peamised arvamused.

Ülemaailmsed eelkonsultatsioonid on toimunud liikmesriikide tehnikaala asjatundjatega, kes on kaubandusmehhanismide korralduskomitee esindajad. Nimetatud spetsialistid teevad koostööd eksportijate organisatsioonidega.

Organisatsioonid ei ole ettepanekule reageerinud. Liikmesriikide spetsialistide peamine arvamus oli, et kokkuvõtlik kontrollimäär vastab paremini ajakohastatud ja IT-toega tollikontrollide juhtimisele. Kuna mõned (suured) liikmesriigid eelistavad jätkata kontrollide detsentraliseeritud juhtimisega ja kohaldada ühtlustatud ja õigusaktidega nõutud kontrollimäära eksporditolliasutuse kohta, antakse määrusega kokkuvõtliku määra valimise võimalus.

[1] EÜT L 42, 16.2.1990, lk 6. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 163/94 (EÜT L 24. 29.1.1994. lk 2).

[2] EÜT L 24, 29.1.1994, lk 2.

[3] EÜT L 94, 28.4.1970, lk 13, asendatud määruse (EÜ) nr 1290/2005 (ELT L 209, 11.8.2005, lk 1) artikliga 9.

[4] EÜT L 42, 16.2.1990, lk 6. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 163/94 (EÜT L 24. 29.1.1994. lk 2).

[5] EÜT L 24, 29.1.1994, lk 2.

[6] EÜT L 330, 21.12.1994, lk 31.

[7] ELT C […], […], lk […].

[8] ELT C […], […], lk […].

[9] EÜT L 42, 16.2.1990, lk 6. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 163/94 (EÜT L 24. 29.1.1994. lk 2).