ET Euroopa Liidu Teataja C 185/75

Euroopa Regioonide Komitee arvamus teemal „Töötajate lähetamise direktiivi läbivaatamine“

(2017/C 185/10)

Raportöör: Yoomi RENSTRÖM (SE/PES), Ovanåkeri vallavolikogu liige Viitedokument: ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/71/EÜ töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega COM(2016) 128 final

I. MUUDATUSETTEPANEKUD

Muudatusettepanek 1

Direktiivi ettepanek

Põhjendus 4

Euroopa Komisjoni ettepaneku tekst Komitee muudatusettepanek Peaaegu kakskümmend aastat pärast töötajate lähetamist käsitleva direktiivi vastuvõtmist on vaja hinnata, kas selle direktiiviga on ikka veel võimalik saavutada õiget tasakaalu vajaduste vahel soodustada teenuste osutamise vabadust ja kaitsta lähetatud töötajate õigusi. Peaaegu kakskümmend aastat pärast töötajate lähetamist käsitleva direktiivi vastuvõtmist on vaja hinnata, kas selle direktiiviga on ikka veel võimalik saavutada õiget tasakaalu vajaduste vahel soodustada teenuste osutamise vabadust ja kaitsta lähetatud töötajate õigusi. Mingil tingimusel ei tohi lähetatud töötajat asetada lähetuse tõttu halvemasse olukorda.

Muudatusettepanek 2

Direktiivi ettepanek

Põhjendus 8

Euroopa Komisjoni ettepaneku tekst Komitee muudatusettepanek Arvestades, et teatavad lähetused kestavad kaua, on vaja sätestada, et kauem kui 24 kuud kestva lähetuse puhul loetakse vastuvõtvat liikmesriiki riigiks, kus tööd tehakse . Kooskõlas Rooma I määruses sätestatud põhimõttega kohaldatakse selliste lähetatud töötajate töölepingute suhtes vastuvõtva liikmesriigi õigust, kui pooled ei ole valinud muud õigust. Kui valitud on muu õigus, ei või selle tagajärjel siiski töötajat ilma jätta kaitsest, mis tagatakse talle sätetega, millest ei saa vastuvõtva riigi õiguse alusel sõlmitud lepinguga erandit teha. Neid sätteid tuleks kohaldada alates lähetuse algusest juhul, kui lähetus on kavandatud rohkem kui 24 kuuks, ja alates esimesest päevast pärast 24 kuu möödumist, kui lähetuse tegelik kestus ületab 24 kuud . See eeskiri ei mõjuta muu liikmesriigi territooriumile töötajaid lähetavate ettevõtjate õigust kasutada teenuste osutamise vabadust ka olukorras, kus lähetus ületab 24 kuud. Eesmärk on üksnes luua õiguskindlus Rooma I määruse kohaldamisel konkreetse olukorra suhtes, ilma seda määrust muutmata. Töötajad saavad eelkõige kasu Rooma I määruse kohastest kaitsest ja hüvedest. Arvestades, et teatavad lähetused kestavad kaua, on vaja sätestada, et kauem kui 12 kuud kestva lähetuse puhul kohaldatakse töösuhte suhtes vastuvõtva liikmesriigi õigust . Kooskõlas Rooma I määruses sätestatud põhimõttega kohaldatakse seda õigust juhul , kui pooled ei ole valinud muud õigust. Kui valitud on muu õigus, ei või selle tagajärjel siiski töötajat ilma jätta kaitsest, mis tagatakse talle sätetega, millest ei saa vastuvõtva riigi õiguse alusel sõlmitud lepinguga erandit teha. Neid sätteid tuleks kohaldada alates lähetuse algusest juhul, kui lähetus on kavandatud rohkem kui 12 kuuks, ja alates esimesest päevast pärast 12 kuu möödumist, kui lähetuse tegelik kestus ületab nimetatud perioodi . See eeskiri ei mõjuta muu liikmesriigi territooriumile töötajaid lähetavate ettevõtjate õigust kasutada teenuste osutamise vabadust ka olukorras, kus lähetus ületab 12 kuud.

Motivatsioon

Ajaline kestus, millest alates hakatakse komisjoni ettepaneku kohaselt täies ulatuses kohaldama lähetuse olukorras vastuvõtva liikmesriigi õigust, on sama, mis kehtib määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta) artikli 12 kohaselt. Kõnealuse sätte kohaselt kehtib vastuvõtva liikmesriigi õigus, kui ühe ja sama töötaja lähetuse eeldatav kestus on 24 kuud.

Määruse (EÜ) nr 883/2004 peamine eesmärk on jagada liikmesriikide vahel vastutus, mis on seotud ELi kodanike õigusega saada hüvitisi kooskõlas vastava liikmesriigi sotsiaalkindlustussüsteemiga. Töötajate lähetamist käsitleva direktiivi eesmärk on kaitsta lähetatud töötajaid ja edendada teenuste vaba liikumist. Komitee leiab, et puudub vajadus nimetatud kahes õigusaktis esitatud ajalise kestuse ühtlustamiseks vaid seetõttu, et need reguleerivad olukordi, kus ELi kodanikud ajutiselt viibivad ja töötavad teatavates liikmesriikides.

Komitee leiab, et ajalist kestust, alates millest hakatakse täies ulatuses kohaldama vastuvõtva riigi õigust töösuhte suhtes lähetamise olukorras, tuleks lühendada. Asjakohane ajaline kestus käsitamaks, et lähetusse saadetud töötajal on side vastuvõtva riigiga, mistõttu tema töösuhte suhtes saab kohaldada täies ulatuses vastuvõtva riigi õigust, on komitee arvates 12 kuud alates töötaja eeldatavast või tegelikust lähetuse algusest.

Komitee on seisukohal, et küsimus, millise riigi õigust lähetatud töötajate suhtes kohaldada, tuleks reguleerida kogu selle ulatuses töötajate lähetamist käsitlevas direktiivis ja mitte Rooma I määrust kohaldades.

Muudatusettepanek 3

Direktiivi ettepanek

Põhjendus 12

Euroopa Komisjoni ettepaneku tekst Komitee muudatusettepanek Liikmesriikide pädevusse kuulub tasustamiseeskirjade kehtestamine vastavalt riigi õigusele ja tavadele. Lähetatud töötajate suhtes kohaldatavad riigi tasustamiseeskirjad peavad siiski olema põhjendatud vajadusega kaitsta lähetatud töötajaid ja need eeskirjad ei tohi ebaproportsionaalselt piirata teenuste piiriülest osutamist. Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide pädevusse kuuluvate tasustamiseeskirjade kehtestamist vastavalt riigi õigusele ja tavadele. Riigi tasustamiseeskirjade kohaldamine lähetatud töötajate suhtes peab siiski olema põhjendatud vajadusega kaitsta lähetatud töötajaid ja need eeskirjad ei tohi ebaproportsionaalselt piirata teenuste piiriülest osutamist.

Motivatsioon

Töötajate lähetamist käsitlev direktiiv iseenesest ei mõjuta liikmesriikide töötasudega seotud eripädevusi. Iga liikmesriik otsustab ise – kooskõlas kehtiva tööturumudeliga –, milline töötasu kehtib riiklikul tasandil. Töötajate lähetamist käsitlevas direktiivis on sätestatud vaid see, et teatav töötasu – mis kehtib vastuvõtva riigi territooriumil – kehtib ka nendele töötajatele, kes on lähetatud selle riigi territooriumile.

Komisjoni ettepaneku põhjendust 12 võidakse tõlgendada nii, et riiklikul tasandil otsustatud tasustamiseeskirjade puhul võidakse kontrollida nende vastavust töötajate lähetamist käsitlevale direktiivile ja aluslepingu teenuste osutamise vabadust käsitlevatele sätetele. Tuleb selgeks teha, et riiklikult fikseeritud töötasu kohaldamine lähetatud töötajate suhtes on see, mis peab olema põhjendatud vajadusega kaitsta lähetatud töötajaid ega tohi ebaproportsionaalselt piirata piiriüleste teenuste osutamist.

Muudatusettepanek 4

Direktiivi ettepanek

Artikli 1 lõige 1

Euroopa Komisjoni ettepaneku tekst Komitee muudatusettepanek Lisatakse artikkel 2a. Lisatakse artikkel 2a. Artikkel 2a Artikkel 2a Rohkem kui 24 kuud kestev lähetus Rohkem kui 12 kuud kestev lähetus 1. Kui lähetuse eeldatav või tegelik kestus ületab 24 kuud, loetakse liikmesriiki , kelle territooriumile töötaja lähetatakse, riigiks, kus töötaja harilikult töötab . 1. Kui lähetuse eeldatav või tegelik kestus ületab 12 kuud, siis kohaldatakse töölepingu suhtes lähetuse ajal täies ulatuses selle liikmesriigi õigust , kelle territooriumile töötaja lähetatakse, v.a juhul, kui tööandja ja töötaja lepivad kokku muus kohaldatavas õiguses . 2. Lõike 1 kohaldamisel võetakse samas kohas samu tööülesandeid täitvate lähetatud töötajate asendamise korral nende töötajate puhul, kelle tegelik lähetus kestab vähemalt kuus kuud, arvesse asjaomaste töötajate lähetuste kumulatiivset kestust. 2. Lõike 1 kohaldamisel võetakse samas kohas samu tööülesandeid täitvate lähetatud töötajate asendamise korral nende töötajate puhul, kelle tegelik lähetus kestab vähemalt kuus kuud, arvesse asjaomaste töötajate lähetuste kumulatiivset kestust. 3. Kokkulepe kohaldatava õiguse kohta ei või põhjustada töötaja ilmajätmist kaitsest, mis on talle ette nähtud sätetega, millest ei saa kõrvale kalduda õiguse alusel, millele viidatakse lõikes 1. 4. Lõike 1 kohaldamine ei või vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta määruse (EÜ) nr 593/2008 (lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta („Rooma I“)) artiklile 8 tähendada lähetatud töötajate vähem soodsasse olukorda seadmist võrreldes muu riigi õiguse kohaldamisega.

Motivatsioon

Ajaline kestus, millest alates hakatakse komisjoni ettepaneku kohaselt täies ulatuses kohaldama lähetuse olukorras vastuvõtva liikmesriigi õigust, on sama, mis kehtib määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta) artikli 12 kohaselt. Kõnealuse sätte kohaselt kehtib vastuvõtva liikmesriigi õigus, kui ühe ja sama töötaja lähetuse eeldatav kestus on 24 kuud.

Määruse (EÜ) nr 883/2004 peamine eesmärk on jagada liikmesriikide vahel vastutus, mis on seotud ELi kodanike õigusega saada hüvitisi kooskõlas vastava liikmesriigi sotsiaalkindlustussüsteemiga. Töötajate lähetamist käsitleva direktiivi eesmärk on kaitsta lähetatud töötajaid ja edendada teenuste vaba liikumist. Komitee leiab, et puudub vajadus nimetatud kahes õigusaktis esitatud ajalise kestuse ühtlustamiseks vaid seetõttu, et need reguleerivad olukordi, kus ELi kodanikud ajutiselt viibivad ja töötavad teatavates liikmesriikides.

Komitee leiab, et ajalist kestust, alates millest hakatakse täies ulatuses kohaldama vastuvõtva riigi õigust töösuhte suhtes lähetamise olukorras, tuleks lühendada. Asjakohane ajaline kestus käsitamaks, et lähetusse saadetud töötajal on side vastuvõtva riigiga, mistõttu tema töösuhte suhtes saab kohaldada täies ulatuses vastuvõtva riigi õigust, on komitee arvates 12 kuud alates töötaja eeldatavast või tegelikust lähetuse algusest.

Komisjoni ettepaneku vorm, hõlmates sätet, mis kaudselt ja vaid Rooma I määrust kohaldades määrab töösuhte suhtes kohaldatavaks õiguseks vastuvõtva riigi õiguse, tekitab mitmeid küsimusi. Kooskõlas komisjoni ettepaneku põhjendusega 8 tuleks direktiivi tekstis selgeks teha, et Rooma I määruse artikli 8 tingimuste kohaselt on jätkuvalt võimalik kokku leppida muu kui vastuvõtva riigi õiguse kohaldamises. Lisaks tuleb tagada, et vastuvõtva riigi õiguse kohaldamine töösuhte suhtes ei tekita olukorda, kus töötaja on ebasoodsas olukorras, nt on selle kohaselt töötaja kaitsetase madalam või tingimused ebasoodsamad.

Tingimused, millal rakendada vastuvõtva riigi õigust, peaksid komitee arvates olema esitatud otse töötajate lähetamist käsitlevas direktiivis. Muudatus toob kaasa vastava muudatuse põhjenduses 8.

Muudatusettepanek 5

Direktiivi ettepanek

Artikli 1 lõike 2 punkt a

Euroopa Komisjoni ettepaneku tekst Komitee muudatusettepanek […] Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab tasu kõiki tasu elemente, mis on muudetud kohustuslikuks selle liikmesriigi, kelle territooriumile töötaja lähetatakse, õigus- ja haldusnormide, üldiselt kohaldatavaks tunnistatud kollektiivlepingute või vahekohtu otsustega ja/või juhul, kui puudub süsteem, mille alusel tunnistatakse kollektiivlepingud või vahekohtu otsused üldiselt kohaldatavaks, muude kollektiivlepingute või vahekohtu otsustega lõike 8 teise lõigu tähenduses . Käesoleva direktiivi kontekstis määratletakse tasu ja sotsiaalkindlustusmaksed vastavalt selle liikmesriigi õigusele ja/või tavadele , kelle territooriumile on töötaja lähetatud . Liikmesriigid avaldavad direktiivi 2014/67/EL artiklis 5 osutatud ühtsel ametlikul riiklikul veebisaidil tasu olulised elemendid kooskõlas punktiga c. Liikmesriigid avaldavad direktiivi 2014/67/EL artiklis 5 osutatud ühtsel ametlikul riiklikul veebisaidil tasu olulised elemendid kooskõlas punktiga c.

Motivatsioon

Vältimaks seda, et Euroopa Liidu Kohus peab analüüsima riikide palgatingimusi, on oluline selgelt väljendada, et tasu on liikmesriigi pädevuses olev küsimus.

II. POLIITILISED SOOVITUSED

EUROOPA REGIOONIDE KOMITEE

Komitee hinnang

1) märgib, et vabadus pakkuda piiriüleseid teenuseid ELis on tagatud ELi toimimise lepingu artiklitega 56–62. Hästi toimiv teenuste siseturg ei too mitte ainult otsest kasu teenuseosutajatele ja tarbijatele ELis, vaid on ka oluline eeldus majanduskasvuks, millest paranenud heaolu ja parema sotsiaalkaitse kujul saavad eeldatavalt osa kõik ELi kodanikud;

2) leiab, et hästi toimiv teenuste siseturg on eelkõige oluline piirkondlikele teenusteosutajatele, kelle asukoht on vahetult teise liikmesriigi piiri ääres;

3) märgib, et teenuste vaba liikumise oluline lähtekoht on see, et liikmesriigis asutatud teenuseosutaja peab suutma osutada teenust muudes liikmesriikides samadel tingimustel kui oma asukohariigis. Hästi toimiva teenuste siseturu eelduseks on samal ajal, et konkurents – ka piiriülene konkurents – ei peaks peamiselt põhinema mitte tööjõukuludel, vaid sellistel teguritel nagu osutatud teenuse kvaliteet ja teenuseosutaja tegevuse tõhusus;

4) märgib, et liikmesriikidevahelised erinevused, eelkõige palga osas, tähendavad, et töötajate lähetamine teenuste vaba liikumise raames võib tekitada survet tasustamistingimuste halvenemiseks riigis, kuhu töötajad lähetatakse. Kui töö- ja töölevõtmistingimustes valitseb ebaõiglane konkurents, võib see põhjustada sotsiaalset dumpingut vastuvõtvas riigis. Sotsiaalne dumping tekitab survet alandada hindu, mis ohustab ettevõtteid, kes ei kasuta lähetamist;

5) leiab, et mõistlik tasakaal ühelt poolt teenuste vaba liikumise ja teiselt poolt lähetatud töötajate kaitse ning palga- ja sotsiaalse dumpingu vastu võitlemise vahel on ühisturu aktsepteerimise eelduseks ELi kodanike ja eelkõige selliste teenussektorite töötajate seas, kus lähetamine on levinud tava või eelduste kohaselt selleks kujuneb. Komitee rõhutab aga, et tõhusaks võitlemiseks sotsiaalse dumpinguga on vaja meetmeid, millega kaitsta ka füüsilisest isikust ettevõtjaid ja isikuid, kelle tööd vahendavad digitaalsed platvormid;

6) leiab samuti, et huvide tasakaalustamine, mida töötajate lähetamist käsitleva direktiiviga soovitakse saavutada, on ausa ja õiglase konkurentsi eeldus teenustesektori piiriülestes olukordades;

7) võib sellel taustal lähtekohana toetada komisjoni ettepaneku aluseks olevat põhimõtet, st et sama töö eest samas töökohas tuleks maksta sama tasu;

8) on seisukohal, et vastuvõtvas liikmesriigis kehtivate töötajate värbamisega seotud haldusnõuete mittetundmine ning raskused, mis tekivad mõnel ettevõtjal (eriti VKEdel) nende täitmisel, võivad takistada piiriüleste teenuste vaba osutamist ELis ja ohustada lähetatud töötajate kaitset. Neid probleeme saaks leevendada, kui komisjon ja liikmesriigid looksid seoses kõnealuste aspektidega selged ja lihtsalt juurdepääsetavad teabe- ja hindamismehhanismid;

9) jagab komisjoni arvamust, et on tarvis ajalist piiri, millest alates tuleb vastuvõtva riigi õigust lähetatud töötaja suhtes kohaldada täies ulatuses. Komitee leiab siiski, et puudub veenev põhjus võtta määruse (EÜ) nr 883/2004 säte sellise ajapiiri lähtepunktiks, millest alates kohaldataks lähetuse korral töösuhtele täies ulatuses vastuvõtva riigi õigust. Komitee leiab, et töötajate lähetamist käsitleva direktiivi ajaline piir peaks olema 12 kuud;

10) leiab samuti, et tingimused, millal vastuvõtva riigi õigust täiel määral kohaldada töösuhtele, ei või tegelikkuses põhjustada lähetatud töötajate ebasoodsasse olukorda seadmist;

11) tõdeb, et komisjoni ettepanekut asendada mõiste „töötasu miinimummäärad“ mõistega „tasu“ võib pidada heas kooskõlas olevaks Euroopa Kohtu langetatud otsusega kohtuasjas Säkhöalojen ammattiliito ry (C-396/13) ja mõiste „töötasu miinimummäärad“ tõlgendamisega kohtu poolt kõnealuses kohtuasjas;

12) juhib tähelepanu asjaolule, et kui asjaomases liikmesriigis direktiivi tähenduses tasu kindlaksmääramisel võib kasutada ja peab kasutama vaid vastuvõtvas riigis kohustuslikke tasu olulisi elemente ja arvestusaluseid, tähendab see, et vastuvõtval riigil ei ole jätkuvalt võimalik nõuda, et lähetav tööandja maksaks oma töötajatele tasu, mida vastuvõtvas riigis loetakse tavapäraseks või keskmiseks töötasuks samalaadse töö eest;

13) kiidab heaks ettepaneku avaldada vastuvõtvasse riiki lähetatavate töötajate suhtes kohaldatava tasu olulised elemendid riigi ametlikul veebisaidil, mille liikmesriigid peavad koostama jõustamisdirektiivi artikli 5 kohaselt eesmärgiga parandada juurdepääsu lähetamisega seotud teabele;

14) leiab, et üldiselt saavutab komisjoni ettepanek asendada mõiste „minimaalsed töötasumäärad“ mõistega „tasu“ ja teha muid esitatud muudatusi kõnealusesse ossa töötajate lähetamist käsitlevas direktiivis sobiva tasakaalu ühelt poolt ELis asuvate teenuseosutajate võimaluse vahel osutada teenuseid piiriüleselt ilma põhjendamatute takistusteta ning teiselt poolt lähetatud töötajate kaitse ja ebaõiglase konkurentsi vastu võitlemise vahel;

15) peab siiski vajalikuks teha selgeks, et töötajate lähetamist käsitlev direktiiv ei mõjuta kuidagi liikmesriikide ainupädevust õiguse osas otsustada vastava tööturumudeli raames kasutatava töötasu küsimuste üle;

16) jagab komisjoni seisukohta, et kohustus rakendada vastuvõtva riigi nõudeid töötajate lähetamist käsitleva direktiivi artikli 3 lõikes 1 ehitusvaldkonna raames loetletud valdkondades peab kehtima samal viisil olenemata sellest, kas töötasu on määratletud õigusaktis või üldiselt kohaldatavaks tunnistatud kollektiivlepingus või kollektiivlepingus, mis on sätestatud artikli 3 lõike 8 esimeses või teises taandes;

17) juhib komisjoni tähelepanu lähetamise olukorrale sariallhanke kasutamisel, mis viib tööandja vastutuse hajumiseni ja mille puhul jäetakse lähetatud töötajad mõnikord igasuguse abi ja toetuseta. Euroopa toetusfond võimaldaks kiiret sekkumist, et tagada nende töötajate tagasipöördumine nende päritoluriiki parimatel võimalikel tingimustel. Komitee soovitab ka luua Euroopa registri, millega kohustataks töötajaid lähetavaid ettevõtjaid kõigis liikmesriikides deklareerima lähetatud töötajaid hiljemalt teenuste osutamise alustamisest alates;

18) märgib, et tööandja sageli tahtlikult alahindab lähetatud töötajate oskusi, et õigustada madalamat palgataset. On tõenäoline, et see tava jääb püsima kui võimalus vältida palga puhul võrdse kohtlemise kohustust. Komisjon peaks uurima üleeuroopalise ametite ja ametioskuste registri loomist selle olukorra parandamiseks ning selliste töötajate huvide kaitseks, kellel puudub tunnustatud kvalifikatsioon;

19) märgib, et direktiivi 2008/104/EÜ (renditöö kohta) rakendamise tähtaeg oli 5. detsember 2011. Direktiivi üks eesmärke on kaitsta renditöötajaid ning see hõlmab mh võrdse kohtlemise põhimõtet, mida rakendataks töötasule, puhkusele ja tööajale (artikkel 5);

20) jagab komisjoni seisukohta, et renditöödirektiivi võrdse kohtlemise põhimõtet tuleks kohustuslikus korras kohaldada isegi sellistes olukordades, kus rendiettevõtte asukoht on muus liikmesriigis ja kus on tegemist töötajate lähetamisega töötajate lähetamist käsitleva direktiivi tähenduses;

Subsidiaarsus ja proportsionaalsus

21) märgib, et 14 riiklikku parlamenti/koda 11 liikmesriigis (Bulgaaria, Taani, Eesti, Horvaatia, Läti, Leedu, Poola, Rumeenia, Slovakkia, Tšehhi Vabariik ja Ungari) on pärast subsidiaarsuse kontrolli esitanud põhjendatud arvamused, mis tähendab, et ettepanekule on antud nn kollane kaart;

22) märgib, et töötajate lähetamist käsitlev direktiiv reguleerib, milliseid vastuvõtva riigi töö- ja töölevõtmistingimusi peab teenuseosutaja, kelle asukoht on muus liikmesriigis, kohustuslikus korras kohaldama lähetatud töötajate suhtes vastuvõtvas riigis. Ei kehtiva direktiivi ega muudetud direktiivi eesmärgid ei hõlma liikmesriikide nõuete tasemete ühtlustamist;

23) juhib tähelepanu asjaolule, et direktiivis saab muudatusi teha vaid ELi tasandil. Arvestades aluslepingu sätteid, mis käsitlevad teenuste piiriülese osutamise vabadust ELis, ja Rooma I määrust, ei ole liikmesriikide tasandil võimalik reguleerida seda, millised tööõiguse valdkonna sätted kehtivad lähetusele;

24) juhib tähelepanu asjaolule, et jõustamisdirektiiv, mille liikmesriigid pidid siseriiklikku õigusesse üle võtma 18. juuniks 2016, hõlmab vahendeid, mille abil liikmesriigid võivad piirata lähetamisest tulenevaid kuritarvitusi ja sotsiaalset dumpingut (nagu pettus, eeskirjade rikkumine ja teabevahetus liikmesriikide vahel). Komitee võtab arvesse seda, et läbi vaadatud töötajate lähetamise direktiiv ja jõustamisdirektiiv on suures osas vastastikku toetavad õigusaktid, ja seetõttu ootab huviga täielikku hinnangut sellele, millised on jõustamisdirektiivi liikmesriikides rakendamise mõju ja tagajärjed töötajate lähetamisele;

25) toonitab lisaks, et jätkuvalt on seoses eri riikides töötajate lähetamise suhtes järelevalve rakendamisega päevakorral sidususe küsimus, sest jõustamisdirektiivis nähti ette ainult liikmesriikide kahepoolne koostöö; seega nõustub komitee sellega, et kavandatud läbi vaadatud direktiivi eesmärki – töötajate lähetamisele kohaldatavate eeskirjade ühist määratlemist – on parem saavutada ELi tasandil;

26) peab vajalikuks hoogustada andmete vahetamist lähteriigi ja vastuvõtva riigi andmebüroode ja sotsiaalkindlustusasutuste vahel ning sätestada vastuvõtva riigi sotsiaalkindlustusasutustele teatamiskohustuse, et võtta tõhusaid meetmeid fiktiivsete lähetuste vastu ning selliste ettevõtete loomise vastu, mille eesmärk on fiktiivsed lähetused, samuti selleks, et tõkestada ebaausat konkurentsi väiksemate sotsiaalkindlustusmaksete alusel. Kui peaks ilmnema tendents rajada ettevõtteid, mille eesmärk on fiktiivsed lähetused, tuleb kaaluda minimaalse aja kehtestamist, mille jooksul töötaja peab töötama lähteriigis, enne kui ta lähetatakse.