[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 24.7.2006

KOM(2006) 411 lõplik

2006/0134 (CNS)

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS

millega kehtestatakse Läänemere tursavarude ja nende varude püügi mitmeaastane kava

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

ETTEPANEKU TAUST |

110 | Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) hiljutiste teadusuuringute tulemused on näidanud, et Läänemere kahe tursapopulatsiooni väljapüük ületab säästva kasutamise taseme. Idapoolse tursapopulatsiooni (ICESi alarajoonides 25-32) kalastussuremus on varud viinud nii madalale tasemele, et populatsioon ei ole võib-olla enam võimeline ennast taastootma ning seetõttu ähvardab varusid hävimine. Läänepoolne tursapopulatsioon (ICESi alarajoonides 22-24) on küll veidi paremas olukorras, kuid sedagi mõjutab suur püügimaht, mille tulemusel on saagikus tunduvalt allpool pikaajalist potentsiaalset taset. Eesmärk on seega kehtestada Läänemere tursavarude püügi majandamise mitmeaastane kava, millega tagatakse Läänemere tursavarude kasutamine kooskõlas ühise kalanduspoliitika üldise eesmärgiga, s.t säästvates majandus-, keskkonna- ning sotsiaalsetes tingimustes. |

120 | Üldine taust Rahvusvaheline Läänemere Kalanduskomisjon (IBSFC) võttis 2003. aastal vastu Läänemere tursavarude püügi majandamiskava. Majandamiskavas on määratletud majandamise eesmärgid ning selles sisalduvad ka kahe kõnealuse tursavaru lubatud kogupüügi (TAC) sätestamise kord, tehnilised meetmed püügikoormuse piiramiseks ja selektiivsuse parandamiseks tursapüügil ning kohustus teha jätkuvalt koostööd kontrolli ja jõustamise valdkonnas. ICESi teadusuuringute tulemustes juhitakse tähelepanu majandamiskava puudujääkidele ning nenditakse, et praegu on kava väga keeruline rakendada. Majandamiskava peamine nõrkus on sõltuvus teadusuuringute tulemustest järgmise aasta püügitasemete kehtestamisel ning tuginemine lootusele, et kokkulepitud lubatud kogupüüke ja kvoote järgitakse. Kuna varude suuruse hinnangud on ebakindlad, ei saa ICES koostada püügiprognoose kava rakendamiseks vajaliku täpsusega. IBSFC majandamiskava edukus sõltub lubatud kogupüükide (TAC) ja kvootide rakendamisest ja järgimisest. Selge on aga see, et kokkulepitud kvootidest ei peeta kinni ning püügiaruannet esitamata lossitakse märkimisväärses koguses eelkõige idapoolse populatsiooni turska. ICESi hinnangul on viimastel aastatel teatamata jäetud 35-45% idapoolse tursapopulatsiooni lossitud kogustest. Läänemere tursapüügi piiramiseks on võetud mitmesuguseid tehnilisi meetmeid. Näiteks on püügikoormuse piiramiseks kehtestatud keelualad ja -ajad ning võetud meetmeid püügivarustuse selektiivsuse tõhustamiseks. Bacoma tüüpi traalide (traal, mille noodapäras on kandiline võrgust selektiivsustarind) kasutuselevõtt on avaldanud eriti positiivset mõju ning on vähendanud alamõõdulise tursa püüki. Tehniliste meetmete võtmisest ei ole siiski piisanud liiga intensiivse kalastamise probleemi lahendamiseks. Üldine järeldus on, et praegust IBSFCi majandamiskava ei ole võimalik rakendada ega jõustada. Seepärast on vaja majandamiskava läbi vaadata. |

130 | Ettepanekus käsitletavas valdkonnas kehtivad õigusnormid Nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määruses (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta on kehtestatud kalavarude säästva kasutamise üldine raamistik ning on määratletud olukorrad, mille puhul nõukogu võtab vastu majandamiskavad. Nõukogu 21. detsembri 2005. aasta määruses (EÜ) nr 2187/2005 on kirjeldatud alalisi tehnilisi meetmeid, mis võetakse Läänemere, Suur- ja Väike-Belti ning Sundi kalavarude kaitseks. Käesolev ettepanek sisaldab tursavarude pikaajalise majandamisega seotud tehnilisi meetmeid, mille raames sätestatakse ka tursapüügi keeluajad ja -piirkonnad. Nõukogu 22. detsembri 2005. aasta määruses (EÜ) nr 52/2006, millega määratakse 2006. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning tingimused, mida kohaldatakse Läänemere suhtes, on kehtestatud hulk Läänemere tursapüügi majandamisega seotud ajutisi sätteid. Kui nimetatud sätted on tursavarude majandamise seisukohalt asjakohased, sisalduvad need ka käesolevas ettepanekus. |

140 | Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega Ettepaneku eesmärk – säästev areng – on kooskõlas ühenduse keskkonnapoliitikaga ning eelkõige keskkonnapoliitika valdkondadega, mille raames tegeldakse looduslike elupaikade kaitse ja loodusvarade säilitamisega. |

KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE |

Konsulteerimine huvitatud isikutega |

211 | Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus Ettepanek põhineb liikmesriikide ja huvirühmade esindajatega peetud konsultatsioonidel. 2004. aasta septembris andis komisjon välja liikmesriikidele ja huvirühmadele suunatud mitteametliku dokumendi, milles kirjeldati tursapüügi majandamisega seotud probleeme ning võimalikke majandamiskava elemente. Mitteametlikku dokumenti arutati koos liikmesriikidega mitteametlikul kohtumisel 5. oktoobril 2004. Üldine suhtumine oli positiivne. Kõik liikmesriigid pooldasid uue tursavarude majandamiskava väljatöötamist ning selle raames püügikoormuse piirangute süsteemi rakendamist. Toetust kinnitati detsembris toimunud kalandusnõukogu kohtumisel, kus nõukogu ja komisjon tegid ühisavalduse, millega võeti kohustus töötada 2005. aastal välja Läänemere tursavarude pikaajaline majandamiskava ning selle raames idapoolse tursapopulatsiooni taastamiskava. Ühisavalduse järelmeetmena vaatas komisjon 2005. aasta aprillis mitteametliku dokumendi läbi ning arutas seda huvirühmadega Brüsselis toimunud piirkondlikul seminaril 3. mail ja liikmesriikidega 6. juunil. Nii huvirühmad kui ka liikmesriigid toetasid üldjoontes mitteametlikus dokumendis esitatud majandamiskava. Esiletõstetud teemadest olulisemad olid vajadus vähendada tursavarude kasutamist järk-järgult, et saavutada pikemas perspektiivis säästev kasutamise tase, ning kalapüügisektorile vastuvõetava püügikoormuse juhtimise süsteemi rakendamise tähtsus. Liikmesriigid ega huvirühmad ei olnud nõus sellise sadamast äraoleku päevade süsteemiga, mis on praegu jõus Põhjamerel ja Šotimaa lääneosas. Liikmesriikide ja huvirühmade vastustele toetudes ning võttes arvesse ICESi uute teadusuuringute tulemusi valmistas komisjon ette nõukogu määruse eelnõu. Huvirühmade arvamust eelnõu kohta küsiti 23. augustil ning liikmesriikidega konsulteeriti 5.-9. septembrini toimunud IBSFC iga-aastase istungi raames. |

212 | Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine |

Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine |

221 | Asjaomased teadus- ja ekspertiisivaldkonnad ICESilt ja kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomiteelt (STECF) paluti teaduslikku arvamust Läänemere tursapüügi pikaajalise majandamise kohta ning eelkõige selle kohta, milliseid püügieeskirju kohaldada varude taastamise järgus ning taastumise järgselt. Ettepanek põhineb asjaomaste teadusuuringute tulemustel. |

2249 | Kokkuvõte saadud nõuannetest ja nende kasutamisest Kava rakendamisega seotud võimalike tõsiste ning pöördumatute tagajärgedega ohtude olemasolu ei ole mainitud. |

225 | ICESi ja STECFi üldine arvamus oli, et suure saagikuse ja kalavarude ohutuse olukorra tagamiseks tuleb kalastussuremuse taset märkimisväärselt vähendada. Lisaks leiti, et tõhusa rakendamise ja jõustamise korral tooks püügikoormuse järkjärguline vähendamine soovitava tasemeni mitme aasta jooksul tõenäoliselt kaasa säästvad püügitasemed. |

226 | Eksperdiarvamuste avalikustamiseks kasutatud vahendid ICESi ja STECFi eksperdiarvamused on avalikkusele kättesaadavad nende veebisaitidel. |

230 | Mõju hindamine Rakendamise korral oleksid kavandatud meetmete tulemused järgmised: a) tursavarud Läänemere tursavarude jõudmine jätkusuutlikule tasemele ning varude sellel tasemel hoidmine vanemate ja suuremate kalade osakaalu tõus b) muude liikide varud väheneb põhjalähedasel püügil tursaga koos püütavate liikide (peamiselt lestaliste) kalastussuremus kõnealuste varude kohta ei ole olemas analüütilisi hinnanguid ning seega ei ole võimalik hinnata vähenenud kalastussuremuse mõju varude arengule ja saagile c) püügikoormus püügikoormuse üldine vähenemine nendes laevastiku osades, mis püüavad Läänemere põhjalähedasi kalaliike d) kalapüügi mõju keskkonnale väheneb põhjalähedase püügi mõju keskkonnale e) püügisektor stabiilne tursasaak taastumisperioodil ning seejärel suuremad saagid suureneb saak püügiühiku kohta. Majandamiskava majanduslik mõju kalandussektorile sõltub sellest, kuidas liikmesriigid kava rakendavad. Kahe tursapopulatsiooni praegused kalastussuremuse tasemed ületavad kavandatud eesmärki kahe- kuni kolmekordselt ning eesmärgi saavutamiseks tuleb vastavalt vähendada püügikoormust. Kui kava rakendatakse, vähendatakse püügikoormust järk-järgult 50–75%. Kui laevastike püügimahud jäävad samaks, tuleb vastavalt piirata ajavahemikke, millal on lubatud põhjalähedane püük. Kui aga vähendatakse tursavarusid kasutavate laevastiku osade püügimahte (nt laevade tegevuse lõpetamise programmide abil), tuleb vähem piirata põhjalähedase püügi lubatud aega. |

ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG |

310 | Õiguslik alus Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikkel 37. Kui 2002. aastal korraldati ümber ühine kalanduspoliitika ning nõukogu määrusesse (EÜ) nr 2371/2002 lisati artikkel 5 taastamiskavade kohta ning artikkel 6 majandamiskavade kohta, pühendati põhitähelepanu nendele liikidele, mille olukord nõudis viivitamatut taastamismeetmete võtmist. Selliste liikide puhul oli vaja erinevat lähenemist kui nende liikide puhul, mis jäävad ohututesse bioloogilistesse piiridesse. Kuid teatavad kalapüügiliigid on omavahel tihedalt seotud ning vajavad seepärast ühtset lähenemist majandamisele, et määratleda pikaajalised eesmärgid ning töötada välja tõhus majandamisraamistik. Kuna mõlemat käesolevas ettepanekus käsitletavat tursapopulatsiooni kasutavad samad kalalaevad, peab pikaajalise majandamise mitmeaastane kava tingimata kehtima samaaegselt mõlema populatsiooni suhtes, ehkki populatsioonide kaitsestaatus on erinev. Kalavaru olukord võib olla nii napilt all- või ülevalpool ohutut bioloogilist piiri, et varu suurus kõigub aastast aastasse nimetatud piiri lähedal Kuna selline olukord võib ette tulla ka käesoleva kava rakendamise ajal, peab kava olema paindlik, et sellele olukorrale kalavarude jätkusuutliku taseme säilitamise eesmärgil reageerida. Seepärast ei ole käesolevat ettepanekut võimalik vastu võtta määruse 2371/2002 artiklites 5 ja 6 ettenähtud korras, ehkki ettepanek vastab nende artiklite sätete aluseks olnud mitmeaastaste kavade põhimõtetele. |

329 | Subsidiaarsuse põhimõte Ettepanek tehakse ühenduse ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata. |

Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmis(t)el põhjus(t)el. |

331 | Läänemere tursavarud on jagunenud üle peaaegu kogu Läänemere ning seda liiki võib leida kõikide Läänemere-äärsete liikmesriikide vetest. Liikmesriikide poolt eraldi võetud meetmed ei ole piisavad, et tagada tursavarude kasutamine kooskõlas ühise kalanduspoliitika eesmärkidega, seepärast on meetmeid vaja võtta ühenduse tasandil. Tursapüüki on siiani majandatud lubatud kogupüügi ja seda toetavate tehniliste meetmete abil. Kõnealustest meetmetest ei ole piisanud kasutamise säästvale tasemele viimiseks ning vaja on võtta lisameetmeid ühenduse tasandil. Kavandatud meetmetega vähendataks lisaks lubatud kogupüügi iga-aastasele kohandamisele järk-järgult püügikoormust. Nimetatud meetmetega kaasneksid seire-, inspekteerimis- ning järelevalvemeetmed. |

MÕJU EELARVELE |

409 | Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet. |

TÄIENDAV TEAVE |

Läbivaatamis-/muutmis-/ajapiiranguklausel |

531 | Ettepanek sisaldab läbivaatamisklauslit. |

532 | Ettepanek sisaldab muutmisklauslit. |

570 | Ettepaneku üksikasjalik selgitus Ettepanekuga kehtestatakse Läänemere tursavarude taastamise ja majandamise kava kooskõlas ühise kalanduspoliitika eesmärkidega. Kava eesmärkide saavutamiseks tuleb tursavarude kasutamist vähendada selliselt, et tõenäoliselt oleks tagatud varude taastumine populatsiooni biomassi piisaval tasemel, mis tooks kaasa lubatud kogupüügi ja saagikuse stabiilsuse. Eesmärgid sätestatakse seega kalastussuremuse vaatepunktist - kalastussuremus peab olema piisavalt madal, et võimaldada varude taastumist jätkusuutlikul tasemel ning piisavalt kõrge, et tagada suurt saagikust. Kavandatud kalastussuremuse miinimumtasemed põhinevad ICESi teadusuuringute tulemustel ning kajastavad Läänemere praegust bioloogilist seisundit. Ettepanek sisaldab läbivaatamisklauslit, et oleks võimalik tagada kalastussuremuse miinimumtasemete muutmine juhul, kui see osutub uute teaduslike andmete alusel põhjendatuks. Eesmärkide saavutamise mehhanism koosneb kahest osast. Igal aastal tuleb püügikoormust ja kalastussuremust vähendada 10% võrra, kuni jõutakse soovitud eesmärkideni. Konkreetsete eeskirjadega sätestatakse püügikoormuse kohandamise kord ning see, kuidas kasutatakse teadusinfot püügikoormuse piirangutele vastava kogupüügi kindlaksmääramisel. Kava sisaldab sätteid ülevaatamise kohta, et iga kolme aasta tagant kontrollida majandamise korra tõhusust ja asjakohasust. |

1. 2006/0134 (CNS)

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS

millega kehtestatakse Läänemere tursavarude ja nende varude püügi mitmeaastane kava

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artiklit 37,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,[1]

võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[2]

ning arvestades järgmist:

(1) Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) hiljutiste teadusuuringute tulemused on näidanud, et tursavaru Läänemere ICESi alarajoonides 25-32 on vähenenud tasemeni, kus varu taastootmisvõime on väike, ning et varu ei kasutata säästvalt.

(2) ICESi hiljutiste teadusuuringute tulemused on näidanud, et tursavaru Läänemere ICESi alarajoonides 22, 23 ja 24 kannatab ülepüügi all ning on vähenenud tasemeni, kus seda ohustab väike taastootmisvõime.

(3) Tuleb võtta meetmeid Läänemere tursavarude majandamise mitmeaastase kava kehtestamiseks.

(4) Kava eesmärk on tagada Läänemere tursavarude kasutamine säästvates majandus-, keskkonna- ning sotsiaalsetes tingimustes.

(5) Määruses (EÜ) nr 2371/2002 on muu hulgas nõutud, et kõnealuse eesmärgi saavutamiseks kohaldab ühendus varude kaitseks ja säilitamiseks kavandatud meetmete võtmisel ettevaatusprintsiipi, et sätestada nende säästev kasutamine ning võimalikult vähendada kalanduse mõju mere ökosüsteemidele. Eesmärgiks seatakse ökosüsteemil põhineva lähenemisviisi järkjärguline rakendamine kalapüügi korralduses ning tõhusa kalapüügi toetamine majanduslikult elujõulises ja konkurentsivõimelises kalamajanduses, pakkudes rahuldavat elatustaset nendele, kes sõltuvad Läänemere tursapüügist, ning võttes arvesse tarbijate huve.

(6) Eesmärgi täitmiseks tuleb uuesti saavutada idapoolse populatsiooni ohutud bioloogilised piirid ning mõlema populatsiooni puhul tuleb tagada selline varude tase, millel populatsiooni taastootmisvõime säilib ning võimaldab suurimat pikaajalist saagikust.

(7) Seda on võimalik saavutada nii, et kehtestatakse asjakohane meetod tursa püügikoormuse järkjärguliseks vähendamiseks eesmärgiga kooskõlas olevate tasemeteni ning kinnitatakse tursavarude lubatud kogupüügid püügikoormusele vastavatel tasemetel.

(8) Kuna heeringa- ja kilupüügipiirkondades ning lõhepüügipiirkondades, kus kasutatakse seisevvõrke ja nakkevõrke, ei ole tursapüük märkimisväärne, ei ole nendes püügipiirkondades vaja püügikoormust järk-järgult vähendada.

(9) Kalapüügivõimaluste stabiilsuse tagamiseks on asjakohane piirata iga-aastaseid lubatud kogupüügi muudatusi.

(10) Püügivõimsuse kontrollimise asjakohase rakendamisega reguleeritakse tursapüügi lubamise aja pikkust.

(11) Et tagada käesolevas määruses sätestatud meetmete järgimine, on vaja täiendavaid kontrollimeetmeid lisaks nendele või erandina nendest, mis on sätestatud nõukogu 27. juuni 1994. aasta määruses (EÜ) nr 1627/94, millega nähakse ette kalapüügilube käsitlevad üldsätted,[3] nõukogu 12. oktoobri 1993. aasta määruses (EMÜ) nr 2847/93, millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem,[4] ning komisjoni 22. septembri 1983. aasta määruses (EMÜ) nr 2807/83, milles sätestatakse liikmesriikide kalasaaki käsitleva teabe registreerimise üksikasjalikud eeskirjad,[5]

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I PEATÜKK SISU, REGULEERIMISALA JA MÕISTED

Artikkel 1

Sisu

Käesoleva määrusega kehtestatakse allpool nimetatud tursavarude (edaspidi „asjaomased tursavarud“) ja nende varude püügi mitmeaastane kava:

a) tursapopulatsioon alarajoonides 22, 23 ja 24;

b) tursapopulatsioon alarajoonides 25-32.

Artikkel 2

Reguleerimisala

Käesolevat määrust kohaldatakse selliste kalalaevade (ühenduse laevade) suhtes, mis püüavad kala Läänemerel, ning Läänemere-äärsetele liikmesriikidele (edaspidi „asjaomased liikmesriigid“).

Artikkel 3

Mõisted

Lisaks määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 3 ja määruse (EÜ) nr 2187/05 artiklis 2 sätestatud mõistetele kasutatakse käesoleva määruse kohaldamisel järgmisi mõisteid:

a) Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) kalastusvööndid on määratletud määrusega (EMÜ) nr 3880/91;

b) Läänemeri – ICESi rajoonid IIIb, IIIc ja IIId;

c) lubatud kogupüük (TAC) – igast kalavarust aastas püüda lubatav kogus;

d) VMS – laevaseiresüsteem komisjoni määruse (EÜ) nr 2244/2003 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad laevaseire satelliitsüsteemide kohta)[6] tähenduses.

II PEATÜKKEESMÄRK JA SIHID

Artikkel 4

Eesmärk ja sihid

Kavaga tagatakse asjaomaste tursavarude säästev kasutamine, vähendades järk-järgult kalastussuremust vähemalt allpool nimetatud tasemeteni ning hoides seda nimetatud tasemetel:

1) 0,6 alarajoonide 22, 23 ja 24 tursapopulatsiooni 3-6-aastaste isendite puhul ning

2) 0,3 alarajoonide 25-32 tursapopulatsiooni 4-7-aastaste isendite puhul.

II I PEATÜKK LUBATUD KOGUPÜÜGID

Artikkel 5

Lubatud kogupüükide kehtestamine

1. Igal aastal võtab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal kvalifitseeritud häälteenamusega vastu otsuse asjaomaste tursavarude järgmise aasta lubatud kogupüükide kohta.

2. Asjaomaste tursavarude lubatud kogupüügid kehtestatakse artiklite 6 ja 7 kohaselt.

Artikkel 6

Asjaomaste tursavarude lubatud kogupüükide kehtestamise kord

1. Nõukogu kehtestab asjaomaste tursavarude lubatud kogupüügi, mis vastavalt kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) hinnangule on kõrgem kui:

a) lubatud kogupüük, mille tulemusena kalastussuremus väheneks kohaldamisaastal 10% võrra võrreldes eelmise aasta hinnangulise kalastussuremusega;

b) lubatud kogupüük, mille tulemusena kalastussuremus vastaks artiklis 4 määratletud tasemele.

2. Kui lõike 1 kohaldamise tulemusel oleks lubatud kogupüük eelmise aasta lubatud kogupüügist rohkem kui 15% suurem, kehtestab nõukogu lubatud kogupüügi, mis ületab kõnealuse aasta lubatud kogupüüki 15% võrra.

3. Kui lõike 1 kohaldamise tulemusel oleks lubatud kogupüük eelmise aasta lubatud kogupüügist rohkem kui 15% väiksem, kehtestab nõukogu lubatud kogupüügi, mis on kõnealuse aasta lubatud kogupüügist 15% võrra väiksem.

4. Lõiget 3 ei kohaldata, kui STEFCi teaduslik hinnang näitab, et lubatud kogupüügi rakendamise aastal ületab kalastussuremuse määr aastas 1 piiri alarajoonide 22, 23 ja 24 tursapopulatsiooni 3-6-aastaste isendite puhul või 0,6 piiri alarajoonide 25-32 tursapopulatsiooni 4-7-aastaste isendite puhul.

Artikkel 7

Erandid artiklist 6

Erandina artiklist 6 võib nõukogu juhul, kui ta peab seda asjakohaseks, kehtestada lubatud kogupüügi, mis jääb alla artikli 6 rakendamisel saadavale lubatud kogupüügile.

I V PEATÜKK PÜÜGIKOORMUSE PIIRANGUD

Artikkel 8

Menetlus selliste ajavahemike kindlaksmääramiseks, millal on lubatud kala püüda püügivahenditega, mille võrgusilma suurus on 90 mm või suurem, või põhjaõngejadadega

1. Kalapüük traalide, ankurdatud põhjanootade või muude samalaadsete püügivahenditega, mille võrgusilma suurus on 90 mm või suurem või seisevvõrkude, nakkevõrkude ja abaratega, mille võrgusilma suurus on 90 mm või suurem või põhjaõngejadadega on keelatud:

a) 15. märtsist kuni 14. maini alarajoonides 22, 23 ja 24 ning

b) 15. juunist kuni 14. septembrini alarajoonides 25-27.

2. Nõukogu otsustab igal aastal kvalifitseeritud häälteenamusega vastavalt lõigetes 3 ja 4 sätestatud eeskirjadele, millistel täiendavatel ajavahemikel järgmisel aastal on keelatud kalapüük lõikes 1 nimetatud püügivahenditega.

3. Piirkondades, kus ühe asjaomase tursavaru kalastussuremus on STECFi hinnangul vähemalt 10% kõrgem artiklis 4 määratletud väikseimast kalastussuremuse määrast, vähendatakse lõikes 1 nimetatud püügivahenditega püügi lubatud päevade arvu 10% võrra jooksva aasta lubatud päevade koguarvust.

4. Piirkondades, kus ühe asjaomase tursavaru kalastussuremus on STECFi hinnangul vähem kui 10% kõrgem artiklis 4 määratletud väikseimast kalastussuremuse määrast, võrdub lõikes 1 nimetatud püügivahenditega püügi lubatud päevade arv jooksva aasta lubatud püügipäevade arvuga korrutatuna artiklis 4 määratletud väikseima kalastussuremuse määraga ning jagatuna STECFi hinnangulise kalastussuremuse määraga.

5. Komisjoni nõudmisel esitavad liikmesriigid lõigete 2, 3 ja 4 täitmise tagamiseks kohaldatava süsteemi kirjelduse.

6. Erandina lõigetest 1-4 võivad ühenduse kalalaevad, mille kogupikkus on alla 12 m ning mis püüavad seisevvõrkude, nakkevõrkude ja abaratega, mille võrgusilma suurus on 110 mm või suurem, hoida pardal ja lossida kuni 10% turska (eluskaal).

Artikkel 9

Püügipäevade hüvitamise kord

1. Komisjon võib püügipäevad, mil on lubatud püüda turska artikli 8 lõikes 1 määratletud piirkondades, liikmesriikide vahel ümber jaotada järgmistel alustel:

a) pärast 1. jaanuari 2005 toimunud püügitegevuse alaline lõpetamine asjaomases piirkonnas nõukogu määruse (EÜ) nr 2792/1999 artikli 7 kohaselt,

b) lõplik äraviimine asjaomasest piirkonnast.

2. Laevadele asjaomases püügivahendite kategoorias eraldatud lisapäevade arv sõltub otseselt kõnealuseid püügivahendeid kasutanud, püügitegevuse lõpetanud laevade 2005. aasta kilovatt-päevades mõõdetud koormuse ja kõikide samu püügivahendeid kasutanud laevade 2005. aasta vastava püügikoormuse suhtest. Arvutuse tulemusena saadud mis tahes päevaosa ümardatakse lähima täispäevani.

3. Liikmesriik, kes soovib kasutada lõigetes 1 ja 2 kirjeldatud lisapäevi, esitab komisjonile taotluse koos asjaomase püügitegevuse alalise lõpetamise üksikasjalike aruannetega. Nimetatud taotluse alusel võib komisjon muuta kõnealuse liikmesriigi püügiperioode määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 30 sätestatud korras.

Artikkel 10

Püügikeelu piirkonnad

1. Igasugune kalapüük on 1. maist kuni 31. oktoobrini keelatud piirkondades, mis asuvad järgmiste ülemaailmse geodeetilise süsteemi (WGS84) kohaste koordinaatidega määratud loksodroomide vahel:

a) piirkond 1:

- 55°45’N, 15°30’E

- 55°45’N, 16°30’E

- 55°00’N, 16°30’E

- 55°00’N, 16°00’E

- 55°15’N, 16°00’E

- 55°15’N, 15°30’E

- 55°45’N, 15°30’E

b) piirkond 2:

- 55°00’N, 19°14’E

- 54°48’N, 19°20’E

- 54°45’N, 19°19’E

- 54°45’N, 18°55’E

- 55°00’N, 19°14’E

c) piirkond 3:

- 56°13’N, 18°27’E

- 56°13’N, 19°31’E

- 55°59’N, 19°13’E

- 56°03’N, 19°06’E

- 56°00’N, 18°51’E

- 55°47’N, 18°57’E

- 55°30’N, 18°34’E

- 56°13’N, 18°27’E.

2. Erandina lõikest 1 on lubatud püük seisevvõrkude, nakkevõrkude ja abaratega, mille võrgusilma suurus on 157 mm või suurem, või õngejadadega. Õngejadadega püügi korral ei tohi pardal hoida turska.

V PEATÜKKSEIRE, INSPEKTEERIMINE JA JÄRELEVALVE

Artikkel 11

Luba tursapüügiks Läänemerel

1. Erandina nõukogu 27. juuni 1994. aasta määruse (EÜ) nr 1627/94 (millega nähakse ette kalapüügilube käsitlevad üldsätted)[7] artikli 1 lõikest 2 peab kõigil ühenduse kalalaevadel, mille kogupikkus on vähemalt kaheksa meetrit ja mille pardal hoitakse või mis kasutavad mis tahes püügivahendit, mida on lubatud kasutada tursa püügil Läänemerel vastavalt määruse (EÜ) nr 2187/2005 artiklile 3, olema luba tursapüügiks Läänemerel.

2. Liikmesriigid annavad lõikes 1 osutatud tursapüügi loa välja ainult ühenduse kalalaevadele, millel on 2005. aastaks luba tursapüügiks Läänemerel vastavalt nõukogu 22. detsembri 2004. aasta määruse (EÜ) nr 27/2005 (millega määratakse 2005. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning tingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes)[8] III lisa punktile 6.2.1. Liikmesriik võib siiski välja anda tursapüügi loa ühenduse kalalaevale, mis sõidab selle liikmesriigi lipu all ning ei oma 2005. aastaks püügiluba, kui liikmesriik tagab, et Läänemerel ei toimu vähemalt samaväärse masinavõimsusega püüki (mõõdetuna kilovattides) mis tahes lõikes 1 nimetatud püügivahendiga.

3. Iga liikmesriik koostab ja säilitab nimekirja laevadest, millel on luba tursapüügiks Läänemerel, ning teeb nimekirja oma ametlikul veebisaidil kättesaadavaks.

4. Sellise kalalaeva, millele liikmesriik on välja andnud loa tursapüügiks Läänemerel, kapten või tema volitatud esindaja hoiab selle loa koopiat kalalaeva pardal.

Artikkel 12

Püügipäevikud

1. Erandina määruse (EMÜ) nr 2847/93 (millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem)[9] artikli 6 lõikest 4 peavad selliste ühenduse kalalaevade, mille kogupikkus on kaheksa meetrit või üle selle, kaptenid oma laevade tegevuse kohta püügipäevikut vastavalt nimetatud määruse artiklile 6.

2. Laevaseiresüsteemiga varustatud laevade puhul kontrollivad liikmesriigid laevaseiresüsteemi andmeid kasutades, et kalapüügi seirekeskustele antud teave vastaks püügipäevikusse kantud tegevusele. Ristkontrollid registreeritakse elektroonilisel kujul kolmeks aastaks.

3. Liikmesriigid panevad oma ametlikule veebisaidile üles kontaktandmed püügipäevikute, lossimisdeklaratsioonide ja käesoleva määruse artiklis 18 osutatud eelteadete esitamiseks.

Artikkel 13

Püügiandmete elektrooniline registreerimine ja edastamine

1. Erandina komisjoni 22. septembri 1983. aasta määruse (EMÜ) nr 2807/83 (milles sätestatakse liikmesriikide kalasaaki käsitleva teabe registreerimise üksikasjalikud eeskirjad)[10] artiklist 1 võib laevaseiresüsteemiga varustatud laevade pardal olla lipuliikmesriigi pädevate asutuste poolt heakskiidetud elektroonilisi vahendeid, mille abil on võimalik elektrooniliselt registreerida ja edastada kalapüügiga seotud teavet, mis tuleb registreerida püügipäevikus.

2. Lõikes 1 nimetatud laevad edastavad lipuliikmesriigi kalapüügi seirekeskusele kogu kalapüügiga seotud registreeritud teabe, mis tuleb registreerida püügipäevikus. Lipuliikmesriigi kalapüügi seirekeskus tagab, et kõnealused andmed registreeritakse elektroonilisel kujul ning et neid säilitatakse kolm aastat.

3. Liikmesriigid tagavad, et kalapüügi seirekeskused saavad lõikes 2 nimetatud teavet vähemalt iga päev või tihemini, kui kalapüügi seirekeskus seda nõuab.

4. Lipuliikmesriik edastab lõike 2 kohaselt saadud teabe rannikuäärse riigi kalapüügi seirekeskusele selle aja vältel, mis tema lipu all sõitvad laevad viibivad kõnealuse rannikuäärse riigi vetes. Rannikuäärse riigi kalapüügi seirekeskus võib otsustada nõuda teavet lühemate ajavahemike tagant.

Artikkel 14

Püügikoormuse andmete registreerimine

1. Kalalaevad edastavad määruse (EMÜ) nr 2847/93 artiklis 19b ettenähtud andmed lipuliikmesriigi kalapüügi seirekeskusele ning sisestavad andmed oma elektroonilisse andmebaasi, nagu on sätestatud komisjoni määruse (EÜ) nr 2244/2003 artiklis 13.

2. Määruse (EMÜ) nr 2847/93 artiklit 19b ei kohaldata laevaseiresüsteemiga varustatud laevadele.

Artikkel 15

Püügikoormuse seire ja kontrollimine

1. Lipuliikmesriigi pädevad asutused teostavad seiret ja kontrolli järgmiste nõuete täitmise üle:

a) artikli 8 lõigetes 1 ja 2 sätestatud püügikoormuse piirangud;

b) artiklis 10 sätestatud püügikeelu piirkonnad.

2. Liikmesriigid koostavad nimekirja laevadest, mille suhtes kohaldatakse käesoleva määruse artikli 8 lõigete 1 ja 2 sätted, iga aasta 31. jaanuariks ning teevad selle kättesaadavaks oma ametlikul veebisaidil. Nimekirjas tuuakse välja kalendripäevad, mis iga laev on viibinud käesoleva määruse artikli 8 lõikes 1 osutatud piirkondades.

3. Lõikes 2 osutatud nimekirja ajakohastatakse iga päev, et see kajastaks iga laeva kasutatud päevi.

Artikkel 16

Püügipäevikus lubatud kõikumine

Erandina komisjoni määruse (EMÜ) nr 2807/83 artikli 5 lõikest 2 võivad laeva pardal olevad kalakogused (kilogrammides), mille kohta kehtib lubatud kogupüük, erineda püügipäevikusse kantud näitajast 8%.

Sortimata lossitud koguste puhul on lubatud kõikumine 8% ulatuses kogu pardal olevast kogusest.

Artikkel 17

Eripiirkondadesse sisenemine või sealt väljumine

1. Kalalaev võib alustada püüki ühenduse vetes kas alarajoonides 22-24 (piirkond A) või alarajoonides 25-27 (piirkond B), kui pardal on vähem kui 100 kg turska.

2 Kui kalalaev väljub piirkondadest A või B või alarajoonidest 28-32 (piirkond C) ning pardal on rohkem kui 100 kg turska, suundub laev:

a) otse selle piirkonna sadamasse, kus püük toimus, ning lossib kala või

b) otse sadamasse väljaspool piirkonda, kus püük toimus, ning lossib kala.

c) Kui laev väljub püügipiirkonnast, tuleb võrgud stoovida vastavalt järgmistele tingimustele, et need ei oleks kasutamisvalmis:

i) võrgud, raskused ja muu sellelaadne varustus tuleb traallaudade, puksiir- ja haalamisköite ning -trosside küljest lahti võtta,

ii) tekil või teki kohal olevad võrgud peavad olema kindlalt mõne tekiehitise osa külge kinnitatud.

Artikkel 18

Eelnev teatamine

1. Rohkem kui 300 kg tursaga pardal piirkondadest A, B või C väljuva ühenduse kalalaeva kapten edastab lipuliikmesriikide pädevatele asutustele kaks tundi enne piirkonnast väljumist järgmised andmed:

a) piirkonnast väljumise aeg ja koht,

b) kõigi pardal olevate liikide koguste eluskaal.

Käesoleva määruse artiklis 13 osutatud laevade suhtes see kohustus ei kehti.

2. Lõikes 1 sätestatud andmed võib teatada ka ühenduse kalalaeva kapteni esindaja.

3. Erandina määruse (EMÜ) nr 2847/93 artikli 7 lõikest 1 teatab ühenduse kalalaeva, mille pardal on rohkem kui 300 kg turska (eluskaal), kapten või tema volitatud esindaja lossimiskoha liikmesriigi pädevatele asutustele vähemalt tund aega enne lossimiskohta saabumist järgmised andmed:

a) lossimiskoha nimi,

b) lossimiskohta saabumise eeldatav aeg,

c) kõigi pardal olevate liikide koguste eluskaal.

Artikkel 19

Määratud sadamad

1. Kui laeva pardal hoitakse üle 750 kg turska eluskaalus väljendatuna, tohib turska lossida üksnes määratud sadamates.

2. Iga liikmesriik võib määrata sadamad, kus tohib lossida rohkem kui 750 kg Läänemere turska.

3. Iga liikmesriik, kes on koostanud määratud sadamate loetelu, ajakohastab seda ja teeb selle oma ametlikul kodulehel kättesaadavaks 15 päeva jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest.

Artikkel 20

Kaalumine tursa esmakordsel lossimisel

1. Kalalaevad, mille pardal on rohkem kui 100 kg turska, ei alusta mahalaadimist enne, kui mahalaadimiskoha pädevad asutused on selleks loa andnud.

2. Liikmesriigi pädevad asutused võivad nõuda, et kõik tursakogused, mis on püütud Läänemerest ning mida esmakordselt lossitakse selles liikmesriigis, tuleb enne esimest lossimissadamast mujale transportimist kontrolöride juuresolekul kaaluda.

Artikkel 21

Kontrollikriteeriumid

Iga Läänemere-äärne liikmesriik sätestab kontrolli erikriteeriumid. Need kriteeriumid vaadatakse läbi perioodiliselt pärast saadud tulemuste analüüsi. Kontrollikriteeriumid kujunevad järk-järgult, kuni I lisas määratletud kriteeriumid on saavutatud.

Artikkel 22

Läbisõidu ja ümberlaadimise keeld

1. Läbisõit tursapüügi keelupiirkondadest on keelatud, kui püügivarustus ei ole kindlalt kinnitatud ja stoovitud vastavalt artikli 17 lõike 2 punktile c.

2. Tursa ümberlaadimine võib toimuda vaid pädevate asutuste poolt ümberlaadimiseks määratud sadamas.

3. Iga liikmeriik koostab nimekirja ümberlaadimiseks määratud sadamatest, ajakohastab seda ning teeb selle kättesaadavaks oma ametlikul veebisaidil.

Artikkel 23

Läänemere tursa transport

Erandina määruse (EMÜ) nr 2847/93 artikli 8 lõikest 1 täidab sellise kalalaeva, mille kogupikkus on kaheksa meetrit või üle selle, kapten lossimisdeklaratsiooni juhul, kui kala transporditakse mujale kui lossimis- või importimiskohta.

Lossimisdeklaratsioon esitatakse koos määruse (EMÜ) nr 2847/93 artiklis 13 nimetatud dokumentidega.

Artikkel 24

Ühine järelevalve ja inspektorite vahetus

1. Asjaomased liikmesriigid teostavad ühiselt kontrolli ja järelevalvet ning kehtestavad sellel eesmärgil ühise töökorra.

2. Ühisesse kontrolli ja järelevalvesse kaasatud liikmesriigid tagavad, et iga osaleva liikmesriigi inspektoreid kutsutakse vähemalt nendes tegevustes osalema.

3. Komisjoni inspektorid võivad osaleda nendes ühiskontrollides ja -järelevalvetes.

4. Ühenduse Kalanduskontrolli agentuur kutsub pädevate riiklike kontrolliasutuste nõupidamise kokku enne iga aasta 15. novembrit, et kooskõlastada järgmise aasta ühiskontrolli ja -järelevalve programmi.

Artikkel 25

Riiklikud kontrollimeetmete programmid

1. Läänemere-äärsed liikmesriigid koostavad Läänemere riikliku kontrollimeetmete programmi vastavalt II lisale.

2. Läänemere-äärsed liikmesriigid sätestavad kontrolli erikriteeriumid vastavalt I lisale. Need kriteeriumid vaadatakse läbi perioodiliselt pärast saadud tulemuste analüüsi. Kontrollikriteeriumid kujunevad järk-järgult, kuni I lisas määratletud kriteeriumid on saavutatud.

3. Enne iga aasta 31. jaanuari teevad Läänemere-äärsed liikmesriigid komisjonile ja teistele Läänemere-äärsetele liikmesriikidele oma ametlikul kodulehel kättesaadavaks lõikes 1 osutatud riikliku kontrollimeetmete programmi koos selle rakendamise ajakavaga.

4. Komisjon kutsub vähemalt korra aastas kokku kalanduse ja akvakultuuri korralduskomitee koosoleku, et hinnata Läänemere tursavarude riiklike kontrollimeetmete programmide täitmist ja tulemusi.

Artikkel 26

Seire eriprogramm

Erandina määruse (EMÜ) nr 2847/93 artikli 34c lõike 1 punktist 5 võib asjaomaste tursavarude kontrolli ja inspekteerimise eriprogramm kesta kauem kui kolm aastat.

V I PEATÜKK JÄRELMEETMED

Artikkel 2 7

Kava hindamine

1. Komisjon hindab kolmandal aastal pärast käesoleva määruse kohaldamist ning seejärel igal järgneval aastal STEFCi ja Läänemere piirkondliku nõuandekomisjoni teadusuuringute tulemuste põhjal majandamismeetmete mõju asjaomastele varudele ning nende varude püügile.

2. Komisjon palub STECFilt teaduslikku hinnangut artiklis 4 sätestatud eesmärkide saavutamise kohta kolmandal aastal pärast käesoleva määruse kohaldamist ning seejärel iga kolme aasta tagant. Kui teadusuuringute tulemused näitavad, et eesmärke tõenäoliselt ei saavutata, võtab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal kvalifitseeritud häälteenamusega vastu otsuse eesmärkide täimise tagamiseks vajalike lisa- ja/või alternatiivsete meetmete kohta.

Artikkel 2 8

Kalastussuremuse miinimumtasemete läbivaatamine

Kui komisjon STEFCi teadusuuringute tulemustele tuginedes leiab, et artiklis 4 osutatud kalastussuremuse miinimumtasemed ei vasta majandamiskava eesmärkidega, võtab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal kvalifitseeritud häälteenamusega vastu otsuse eesmärkidega kooskõlas olevate kalastussuremuse muudetud miinimumtasemete kohta.

V II PEATÜKK LÕPPSÄTTED

Artikkel 2 9

Kehtetuks tunnistamine

1. Käesolevaga tunnistatakse kehtetuks nõukogu 24. aprilli 1997. aasta määrus (EÜ) nr 779/97 püügikoormuse reguleerimise korra kehtestamise kohta Läänemerel.[11]

2. Käesolevaga tunnistatakse kehtetuks määruse (EMÜ) nr 2847/93 artikli 19a lõige 1a.

Artikkel 30

Jõustumine

Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .

Käesolevat määrust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2007.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, [...]

Nõukogu nimel

eesistuja

I LISA

KONTROLLI ERIKRITEERIUMID

Eesmärk

1. Iga liikmesriik sätestab kontrolli erikriteeriumid vastavalt käesolevale lisale.

Strateegia

2. Kalapüügi kontroll ja järelevalve keskenduvad laevadele, mis võivad püüda turska. Tursa transpordi ja turustamise pistelist kontrolli kasutatakse täiendava ristkontrolli mehhanismina, et hinnata kontrolli ja järelevalve tõhusust.

Prioriteedid

3. Kalapüügivahendite eri tüüpide puhul seatakse prioriteedid erinevalt, sõltuvalt sellest, mis määral mõjutavad laevu püügivõimaluste piirangud. Seetõttu sätestab iga liikmesriik konkreetsed prioriteedid.

Sihtkriteeriumid

4. Hiljemalt üks kuu pärast käesoleva määruse jõustumist rakendavad liikmesriigid oma kontrollikavu, arvestades alljärgnevalt sätestatud sihte.

Liikmesriigid määratlevad kohaldatava proovivõtustrateegia ning kirjeldavad seda.

Komisjon võib nõuda juurdepääsu proovivõtukavale, mida liikmesriik kasutab.

a) Sadamates kontrollimise tase

Üldiselt on eesmärk saavutada täpsus, mis on vähemalt võrdne täpsusega, mis saavutatakse tavalise pistelise proovivõtu meetodiga, mille puhul kontrollitakse 20% kõikides lossimiskohtades lossitud tursakogustest.

b) Turustamise kontrolli tase

Kontrollitakse 5% oksjonimüügiks pakutavast tursakogusest.

c) Merel kontrollimise tase

Paindlik kriteerium: sätestatakse pärast iga piirkonna püügitegevuse üksikasjalikku analüüsi. Merel kontrollimise kriteeriumid on seotud tursavarude majandamise piirkonnas merel viibitud patrullipäevade arvuga, kusjuures eripiirkondade patrullipäevade jaoks võib kasutada eraldi kriteeriumi.

d) Õhuseire tase

Paindlik kriteerium: sätestatakse pärast igas piirkonnas teostatud kalapüügi üksikasjalikku analüüsi, võttes arvesse liikmesriikide käsutuses olevaid ressursse.

II LISA

Riiklike kontrollimeetmete programmide sisu

Riiklike kontrollimeetmete programmide eesmärk on täpsustada muu hulgas järgmist:

1. KONTROLLIVAHENDID

Inimressursid

1.1. Kaldal ja merel tegutsevate inspektorite arv ning nende lähetamise ajavahemikud ja vööndid.

Tehnilised vahendid

1.2. Patrull-laevade ja õhusõidukite arv ning nende lähetamise ajavahemikud ja vööndid.

Rahalised vahendid

1.3. Inimressursside, patrull-laevade ja õhusõidukite lähetamise eelarve.

2. KALAPÜÜGIGA SEOTUD TEABE ELEKTROONILINE REGISTREERIMINE JA EDASTAMINE

Artiklite 13, 14, 15 ja 18 täitmise tagamiseks rakendatud süsteemide kirjeldus.

3. SADAMATE MÄÄRAMINE

Vajadusel tursa lossimiseks määratud sadamate nimekiri kooskõlas artikliga 19.

4. ERIPIIRKONDADESSE SISENEMINE VÕI SEALT VÄLJUMINE

Artikli 17 täitmise tagamiseks rakendatud süsteemide kirjeldus.

5. LOSSIMISTE KONTROLL

Käesoleva määruse artiklite 12, 16, 20, 22 ja 23 sätete järgimise tagamiseks rakendatud vahendite ja/või süsteemide kirjeldus.

6. KONTROLLIMISE KORD

Riiklikes kontrollimeetmete programmides täpsustatakse kord, mida järgitakse:

a) merel ja maal teostatava kontrolli puhul;

b) suhtlemisel teiste liikmesriikide määratud pädevate asutustega, kes vastutavad tursaga seotud riiklike kontrollimeetmete programmi eest;

c) ühise järelevalve puhul ja inspektorite vahetamisel, sealhulgas teiste liikmesriikide vetes töötavate inspektorite pädevuse ja volituste kirjeldus.

[1] ELT C [..], [...], lk [...].

[2] ELT C [..], [...], lk [...].

[3] EÜT L 171, 6.7.1994, lk 7.

[4] EÜT L 261, 20.10.1993, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 1).

[5] EÜT L 276, 10.10.1983, lk 1.

[6] ELT L 333, 20.12.2003, lk 17.

[7] EÜT L 171, 6.7.1994, lk 7.

[8] ELT L 12, 14.1.2005, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1936/2005 (ELT L 311, 26.11.2005, lk 1).

[9] EÜT L 261, 20.10.1993, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 768/2005 (ELT L 128, 21.5.2005, lk 1).

[10] EÜT L 276, 10.10.1983, lk 1. Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1804/2005 (ELT L 290, 4.11.2005, lk 10).

[11] EÜT L 113, 30.4.1997.