SELETUSKIRI

1. ETTEPANEKU TAUST

Määrust (EÜ) nr 1060/2009 reitinguagentuuride kohta[1] (reitinguagentuure käsitlev määrus) hakati täielikult kohaldama alates 7. detsembrist 2010. Kõnealuse määruse kohaselt peavad reitinguagentuurid järgima rangeid tegutsemiseeskirju, et leevendada võimalikke huvide konflikte ning tagada reitingute ja reitingu andmise protsessi kõrge kvaliteet ja piisav läbipaistvus. Olemasolevad reitinguagentuurid pidid taotlema registreerimist ja viima oma tegevuse vastavusse määruse nõuetega 7. septembriks 2010.

11. mail 2011 võeti vastu reitinguagentuure käsitleva määruse muudatus (määrus (EL) nr 513/2011),[2] millega anti Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele (ESMA) ainuõigus teostada järelevalvet ELis registreeritud reitinguagentuuride üle, et tsentraliseerida ja lihtsustada nende registreerimist ja järelevalvet Euroopa tasandil.

Paljusid reitinguagentuuride tegevusega ja reitingute kasutamisega seotud küsimusi ei ole kehtivas reitinguagentuure käsitlevas määruses siiski piisavalt selgitatud. Üks küsimustest on seotud asjaoluga, et finantsturu osalised, sealhulgas vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjad (eurofondid) ja alternatiivsed investeerimisfondid, tuginevad liigselt krediidireitingutele[3].

Euroopa Komisjon juhtis kõnealustele küsimustele tähelepanu 2. juuni 2010. aasta teatises „Finantsteenuste reguleerimine jätkusuutliku kasvu tagamiseks”[4] ja komisjoni talituste 5. novembri 2011. aasta konsultatsioonidokumendis,[5] osutades vajadusele reitinguagentuure käsitlev määrus sihipäraselt läbi vaadata, mida käesoleva ettepanekuga ka tehakse.

Euroopa Parlament esitas 8. juunil 2011 muu kui seadusandliku raporti reitinguagentuuride kohta[6]. Kõnealuses raportis toetatakse muu hulgas reitinguagentuuride reguleeriva raamistiku tugevdamist ja meetmete võtmist reitingutele liigse tuginemise ohu vähendamiseks.

ECOFINi 30. oktoobri 2010. aasta mitteametlikul istungil tunnistas Euroopa Liidu Nõukogu vajadust teha täiendavaid jõupingutusi paljudes reitinguagentuuridega seotud küsimustes, sealhulgas seoses ohtudega, mis tulenevad liigsest tuginemisest krediidireitingutele ja reitinguagentuuride tasustamismeetoditega seotud huvide konfliktidest. 23. oktoobri 2011. aasta Euroopa Ülemkogul jõuti seisukohale, et tuleb võtta meetmeid vähendamaks liigset tuginemist krediidireitingutele.

Rahvusvahelisel tasandil avaldas finantsstabiilsuse nõukogu 2010. aasta oktoobris põhimõtted, et tuleb vähendada ametiasutuste ja finantseerimisasutuste tuginemist välisreitingutele[7]. Põhimõtetes kutsutakse üles jätma õigusaktidest välja või asendama viited sellistele krediidireitingutele juhul, kui on kättesaadavad sobivad alternatiivsed krediidikvaliteedi standardid, ning nõudma investoritelt omapoolsete krediidihinnangute koostamist. Kõnealused põhimõtted kiideti heaks G20 Sŏuli tippkohtumisel 2010. aasta novembris.

2. KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE

Euroopa Komisjon viis alates 5. novembrist 2010 kuni 7. jaanuarini 2011 läbi üldsusega konsulteerimise, mille raames esitati mitmeid valikuvõimalusi tuvastatud probleemide (sealhulgas liigne tuginemine krediidireitingutele) lahendamiseks. Komisjon sai sidusrühmadelt ligikaudu 100 arvamusavaldust, mida on võetud arvesse käesoleva ettepaneku koostamisel. Konsultatsiooni käigus saadud vastuste kokkuvõte on kättesaadav aadressil:

http://ec.europa.eu/internal_market/securities/docs/agencies/summary-responses-cra-consultation-20110704_en.pdf.

Komisjoni talitused korraldasid 6. juulil ümarlaua, et saada asjaomastelt sidusrühmadelt täiendavat tagasisidet kõnealuste küsimuste kohta. Ümarlaua kokkuvõte on kättesaadav aadressil:

http://ec.europa.eu/internal_market/securities/docs/agencies/roundtable_en.pdf.

Käesoleva ettepaneku kohta koostati ka mõjuhinnang. Sellega saab tutvuda järgmisel aadressil:

http://ec.europa.eu/internal_market/securities/agencies/index_en.htm.

3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

3.1. Õiguslik alus

Selleks et vähendada ohtu, et eurofondide ja alternatiivsete investeerimisfondide valitsejad tuginevad liigselt krediidireitingutele, tuleb muuta Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivi 2009/65/EÜ vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta[8] ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2011. aasta direktiivi 2011/61/EL alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta[9]. Lisaks esitab komisjon ELi toimimise lepingu artikli 114 alusel määruse ettepaneku reitinguagentuure käsitleva määruse muutmise kohta.

Kõnealune määruse ettepanek ei ole siiski asjakohane õiguslik vahend eespool osutatud direktiivide muutmiseks. Ühest küljest hõlmavad kõnealused muudatused sätteid, mida ei kohaldata otse, vaid mis tuleb üle võtta siseriiklike õigusaktidega. Teisest küljest peaksid direktiivide 2009/65/EÜ ja 2011/61/EL muutmise ettepanekud põhinema pigem ELi toimimise lepingu artikli 53 lõikel 1, mis oli viimati nimetatud direktiivi õiguslik alus. Direktiiv 2009/65/EÜ põhines Euroopa Ühenduse asutamislepingu vastaval artiklil 95.

Seepärast näib asjakohane esitada direktiivide 2009/65/EÜ ja 2011/61/EL muudatuste ettepanekud direktiivi ettepanekus, mis põhineb ELi toimimise lepingu artikli 53 lõikel 1.

3.2. Subsidiaarsus ja proportsionaalsus.

Vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele (ELi lepingu artikli 5 lõige 3) tuleb ELi tasandil võtta meetmeid ainult juhul, kui liikmesriigid ei suuda ettepaneku eesmärke täielikult saavutada ning seepärast saab kõnealuseid eesmärke kavandatud meetmete ulatuse ja mõju tõttu paremini saavutada ELi tasandil. Reitinguagentuuride tegevus on ülemaailmne ja seda reguleeritakse ELi tasandil. Ühes liikmesriigis asuva reitinguagentuuri antud reitinguid kasutavad ja usaldavad turuosalised kogu ELis. Samamoodi on ELi õigusaktidega ette nähtud investeerimisfondide (nii eurofondid kui ka alternatiivsed investeerimisfondid) usaldatavusnormatiivide õigusraamistik, mille kohaselt võivad tegevusloa saanud fondid tegutseda kogu ELis. Kui ühes konkreetses liikmesriigis õigusraamistik puudub või selles on vead, võib see negatiivselt mõjutada turuosalisi ja finantsturge kogu ELis. Seega on vaja kogu ELis kohaldatavaid usaldusväärseid reguleerivaid eeskirju, et kaitsta investoreid ja turgusid võimalike probleemide eest. Seepärast saab eurofondide ja alternatiivsete investeerimisfondide liigset tuginemist krediidireitingutele kõige paremini vähendada ELi tasandil võetavate meetmete abil.

Samuti on kavandatud meetmed kooskõlas ELi lepingu artikli 5 lõike 4 kohase proportsionaalsuse nõudega. Muudatustega ei minda kõnealuste eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. Krediidireitingutele tuginemise vähendamise sätted on integreeritud fondivalitsejate või äriühinguna asutatud fondide (eurofondide puhul) ja alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate üldkohustusse (alternatiivsete investeerimisfondide puhul) rakendada riskijuhtimise protseduure või süsteeme. Kavandatud sätted on väga sarnased sätetega, mille komisjon pani hiljuti ette seoses krediidiasutustega[10].

Käesoleva ettepanekuga täiendatakse komisjoni poolt paralleelselt esitatud määruse ettepanekut reitinguagentuure käsitleva määruse muutmise kohta, mis sisaldab muid sätteid, millega muu hulgas nähakse ette vähendada turuosaliste liigset tuginemist krediidireitingutele. Lisaks üldpõhimõtte kehtestamisele, mille kohaselt tuleb vältida liigset tuginemist krediidireitingutele, nähakse reitinguagentuure käsitleva määruse muutmise ettepanekuga ette mõned meetmed, mis peaksid aitama investoritel seda eesmärki saavutada. Näiteks on ette nähtud, et investoritel peaks olema võimalik saada täiendavat teavet, mida avalikustavad turule reitinguagentuurid ja struktureeritud finantsinstrumentide emitendid. Reitinguagentuurid peaksid avalikustama teabe, mis käsitleb reitingute määramise meetodeid ja aluseeldusi ning mis tahes kavandatavaid muudatusi meetodites; samuti tuleks avalikustada spetsiifiline teave, mis on seotud teatavat liiki krediidireitingute, nt riigireitingutega. Tänu ESMA hallatavale Euroopa reitinguindeksile, mis hõlmab ühtlustatud reitinguskaalasid, peaks investoritel olema lihtsam välja antud krediidireitingud võrrelda. Struktureeritud finantsinstrumentide emitendid peaksid avalikustama turule rohkem teavet oma toodete kohta, sealhulgas teavet, mis käsitleb struktureeritud finantsinstrumentide konkreetse alusvara krediidikvaliteeti ja tulemusnäitajaid, väärtpaberistatud tehingu struktuuri ning väärtpaberistatud riskipositsiooniga seotud rahavoogusid või mis tahes tagatist. Selline täiendav teave peaks võimaldama investoritel (nt eurofondid või alternatiivsed investeerimisfondid) koostada krediidiriski hinnanguid, ilma et nad peaksid pidevalt ja automaatselt tuginema reitinguagentuuridele, et hinnata investeeritavate instrumentide, eelkõige struktureeritud finantsinstrumentide krediidikvaliteeti.

3.3. Ettepaneku selgitus

3.3.1. Direktiivi 2009/65/EÜ (eurofondide kohta) muutmine

Direktiiviga 2009/65/EÜ on ette nähtud eurofondide reguleeriv raamistik ELi tasandil. Seepärast võivad teatavatele tingimustele vastavad eurofondid tegutseda kogu ELis. Kõnealuse direktiivi artiklis 51 on sätestatud teatavad usaldatavusnõuded seoses riskijuhtimisega. Eelkõige on ette nähtud, et eurofondi valitseja või äriühinguna asutatud fond rakendab riskijuhtimise protseduure, mis võimaldavad igal ajal jälgida ja mõõta positsioonide riske ning nende mõju portfelli üldisele riskiprofiilile. Komisjonile on antud volitused määrata delegeeritud õigusaktidega kindlaks kriteeriumid, mille alusel hinnatakse eurofondi valitsejate rakendatavate riskijuhtimise protseduuride sobivust.

Käesoleva ettepaneku artikliga 1 muudetakse direktiivi 2009/65/EÜ artiklit 51 seoses riskijuhtimise protseduuriga:

– punktiga 1 kehtestatakse nõue, mille kohaselt ei tohi fondivalitseja või äriühinguna asutatud fond eurofondi varade krediidikvaliteedi hindamisel ainult või automaatselt tugineda välistele krediidireitingutele. Väliseid krediidireitinguid võib kasutada selles protsessis ühena teguritest, kuid see ei tohi olla ülimuslik;

– punktiga 2 nähakse ette vastavad muudatused komisjoni olemasolevates volitustes võtta vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks direktiivi 2009/65/EÜ artikli 51 lõike 1 sätted.

3.3.2. Direktiivi 2011/61/EL (alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta) muutmine

Samamoodi on direktiiviga 2011/61/EL ette nähtud alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate reguleeriv raamistik ELi tasandil. Seepärast võivad teatavatele tingimustele vastavad alternatiivsed investeerimisfondid tegutseda kogu ELis. Direktiivi 2011/61/EL artiklis 15 on sätestatud teatavad usaldatavusnõuded seoses riskijuhtimisega. Eelkõige on ette nähtud, et alternatiivse investeerimisfondi valitseja rakendab riskijuhtimise süsteeme, et nõuetekohaselt tuvastada, mõõta, juhtida ja jälgida kõiki riske, mis on seotud iga alternatiivse investeerimisfondi investeerimisstrateegiaga ja mis mõjutavad või võivad mõjutada iga alternatiivse investeerimisfondi tegevust. Komisjonile on antud volitused määrata delegeeritud õigusaktidega kindlaks riskijuhtimissüsteemid, mida alternatiivsete investeerimisfondide valitsejad kasutavad seoses nende valitsetavate alternatiivsete investeerimisfondide riskidega.

Käesoleva ettepaneku artikliga 2 muudetakse direktiivi 2011/61/EL artiklit 15 seoses riskijuhtimissüsteemidega:

– punktiga 1 kehtestatakse nõue, mille kohaselt ei tohi alternatiivse investeerimisfondi fondivalitseja alternatiivse investeerimisfondi varade krediidikvaliteedi hindamisel ainult või automaatselt tugineda välistele krediidireitingutele. Väliseid krediidireitinguid võib kasutada selles protsessis ühena teguritest, kuid see ei tohi olla ülimuslik;

– punktiga 2 nähakse ette vastavad muudatused komisjoni olemasolevates volitustes võtta vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks direktiivi 2011/61/EL artikli 15 lõike 1 sätted.

3.3.3. Ülevõtmine

Ettepanekuga nähakse ette 12 kuu pikkune ülevõtmisperiood.

4. MÕJU EELARVELE

Komisjoni ettepanek ei mõjuta Euroopa Liidu eelarvet.

2011/0360 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV,

millega muudetakse direktiivi 2009/65/EÜ vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta ning direktiivi 2011/61/EL alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta seoses liigse tuginemisega krediidireitingutele

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 53 lõiget 1,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust[11],

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[12],

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist:

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2009/65/EÜ[13] on ELi tasandil reguleeritud vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjate (eurofondid) tegevus. Samamoodi on Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2011/61/EL[14] ette nähtud alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate reguleeriv raamistik ELi tasandil. Mõlema direktiiviga on ette nähtud usaldatavusnõuded, mida kohaldatakse seoses riskijuhtimisega vastavalt eurofondi valitsejate või äriühinguna asutatud fondide või alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate suhtes.

(2) Finantskriisi tingimustes on ilmnenud, et investorid (sealhulgas eurofondid ja alternatiivsed investeerimisfondid) tuginevad võlainstrumentidesse investeerimisel liigselt krediidireitingutele, ilma et nad ise alati hindaksid selliste võlainstrumentide emitentide krediidikvaliteeti. Eurofondide ja alternatiivsete investeerimisfondide investeeringute kvaliteedi parandamiseks ning seega kõnealustesse fondidesse investeerijate kaitseks on asjakohane nõuda, et eurofondide ja alternatiivsete investeerimisfondide valitsejad ei tugineks nende valitsetavate fondide investeeringutega seotud riskide hindamisel ainult ja automaatselt välistele krediidireitingutele. Seepärast tuleks välistele krediidireitingutele liigse tuginemise vältimise üldpõhimõte integreerida eurofondide ja alternatiivsete investeerimisfondide riskijuhtimise protseduuridesse ja süsteemidesse ning kohandada seda vastavalt nende eripärale.

(3) Selleks et täpsemini kindlaks määrata liigse tuginemise vältimise üldpõhimõte, mis tuleks lisada direktiividesse 2009/65/EÜ ja 2011/61/EL, tuleks komisjonile anda volitused võtta vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 290 vastu õigusakte, millega eelkõige tagatakse, et eurofondide ja alternatiivsete investeerimisfondide valitsejaid takistatakse tulemuslikult liigselt tuginemast välistele krediidireitingutele fondide varade krediidikvaliteedi hindamisel. Sellega seoses on asjakohane muuta kõnealuste direktiivide kohaseid komisjoni volitusi võtta vastu delegeeritud õigusakte seoses eurofondide ja alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kasutatavaid riskijuhtimise protseduure ja süsteeme käsitlevate üldsätetega. Eriti oluline on, et komisjon viiks oma ettevalmistustöö käigus läbi vastavad konsultatsioonid, sealhulgas ekspertide tasandil.

(4) Asjaomaste meetmetega tuleks täiendada muid sätteid, mis on hõlmatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 1060/2009 (reitinguagentuuride kohta),[15] mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu [xxx xxx xxxx] määrusega [xxx/xxxx], millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1060/2009[16]. Kõnealuste sätetega kehtestatakse üldeesmärk vähendada investorite liigset tuginemist välistele krediidireitingutele ja hõlbustatakse selle eesmärgi saavutamist.

(5) Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, milleks on aidata vähendada seda, et eurofondid ja alternatiivsed investeerimisfondid investeeringute tegemisel liigselt tuginevad välistele krediidireitingutele, ei suuda liikmesriigid piisaval määral saavutada ning seda eesmärki on ELi ülese ulatuse ja mõju tõttu võimalik paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.

(6) Seepärast tuleks direktiive 2009/65/EÜ ja 2011/61/EL vastavalt muuta,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

Artikkel 1

Direktiivi 2009/65/EÜ muudatused

Direktiivi 2009/65/EÜ artiklit 51 muudetakse järgmiselt:

(1) Lõike 1 esimene lõik asendatakse järgmisega:

„Fondivalitseja või äriühinguna asutatud fond rakendab riskijuhtimise protseduure, mis võimaldavad igal ajal jälgida ja mõõta positsioonide riske ning nende mõju portfelli üldisele riskiprofiilile. Eelkõige ei tugine fondivalitseja või äriühinguna asutatud fond eurofondi varade krediidikvaliteedi hindamisel ainult või automaatselt välistele krediidireitingutele.”;

(2) Lõike 4 punkt a asendatakse järgmisega:

„a) kriteeriumid fondivalitseja poolt vastavalt lõike 1 esimesele lõigule rakendatavate riskijuhtimise protseduuride adekvaatsuse hindamiseks; Kõnealused kriteeriumid tagavad, et fondivalitseja ei tugine eurofondi varade krediidikvaliteedi hindamisel ainult või automaatselt välistele krediidireitingutele.”

Artikkel 2

Direktiivi 2011/61/EL muudatused

Direktiivi 2011/61/EL artiklit 15 muudetakse järgmiselt:

(1) Lõike 2 esimene lõik asendatakse järgmisega:

„AIFi valitseja rakendab riskijuhtimise süsteeme, et nõuetekohaselt tuvastada, mõõta, juhtida ja jälgida kõiki riske, mis on seotud iga AIFi investeerimisstrateegiaga ja millega iga AIF puutub kokku või võib kokku puutuda. Eelkõige ei tugine AIFi valitseja AIFi varade krediidikvaliteedi hindamisel ainult või automaatselt välistele krediidireitingutele.”;

(2) Lõike 5 punkt a asendatakse järgmisega:

„a) AIFi valitseja kohaldatavad riskijuhtimissüsteemid vastavalt riskidele, mis on seotud valitsetava AIFiga. Kõnealused riskijuhtimissüsteemid tagavad, et AIFi valitseja ei tugine AIFi varade krediidikvaliteedi hindamisel ainult või automaatselt välistele krediidireitingutele.”

Artikkel 3

Ülevõtmine

1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt XX XXXX [12 kuud pärast käesoleva direktiivi jõustumist]. Liikmesriigid edastavad kõnealuste normide teksti ning käesoleva direktiivi ja nende normide vahelise vastavustabeli viivitamata komisjonile.

Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.

2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.

Artikkel 4

Jõustumine

Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Artikkel 5

Adressaadid

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

Brüssel,

Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel

president eesistuja

[1] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1060/2009, 16. september 2009, reitinguagentuuride kohta, ELT L 302, 17.11.2009.

[2] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 513/2011, 11. mai 2011, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1060/2009 reitinguagentuuride kohta, ELT L 145, 31.5.2011.

[3] Kui finantseerimisasutused ja institutsionaalsed investorid tuginevad ainult või automaatselt reitinguagentuuride antud reitingutele ning ei võta arvesse oma hoolsuskohustust ja organisatsioonisisest riskijuhtimiskohustust, tuginevad nad liigselt välistele krediidireitingutele. Liigne välisreitingutele tuginemine võib põhjustada finantssektoris osalejate karjamentaliteeti, nt võlainstrumentide samaaegset müümist, kui instrumendi reitingut on langetatud investeerimisjärgu krediidireitingust madalamaks, mis võib mõjutada finantsstabiilsust – eelkõige siis, kui mitu suurt reitinguagentuuri hinnangu andmisel koos eksivad.

[4] KOM(2010) 301 (lõplik).

[5] Kättesaadav aadressil: http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2010/cra_en.htm.

[6] http://www.europarl.europa.eu/oeil/FindByProcnum.do?lang=en&procnum=INI/2010/2302.

[7] http://www.financialstabilityboard.org/publications/r_101027.pdf

[8] ELT L 302, 17.11.2009, lk 32.

[9] ELT L 174, 1.7.2011, lk 1.

[10] Komisjoni ettepanek (20. juuli 2011): Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/87/EÜ, milles käsitletakse finantskonglomeraati kuuluvate krediidiasutuste, kindlustusseltside ja investeerimisühingute täiendavat järelevalvet, KOM(2011) 453 (lõplik). Vt artikli 77 punkt b.

[11] ELT C , , lk .

[12] ELT C , , lk .

[13] ELT L 302, 17.11.2009, lk 32.

[14] ELT L 174, 1.7.2011, lk 1.

[15] ELT L 302, 17.11.2009, lk 1.

[16] ELT L […], […], lk […].