1.Uus kontekst

ELi põllumajandussektoril ja maapiirkondadel on liidu heaolu ja tuleviku loomisel oluline roll. EL on oma põllumajandusega üks maailma juhtivaid toidutootjaid ja tagab toiduga kindlustatuse enam kui 500 miljonile Euroopa kodanikule. ELi põllumajandustootjad on ka olulised looduskeskkonna haldajad, kuna nende hoole all on pinnase, vee ja õhu loodusvarad ning elurikkus 48 protsendil ELi pindalast (metsandusettevõtjate arvele langeb veel 36 %) ning nad tagavad hädavajalike süsinikdioksiidi sidujate olemasolu ja taastuvallikate kättesaadavuse tööstus- ja energeetikasektorile. Samuti on nad nendest loodusvaradest otseselt sõltuvad. Põllumajandusest sõltub suur hulk töökohti nii sektori sees, kus leidub püsivat tööd 22 miljonile inimesele, kui ka toidusektoris laiemalt (põllumajanduse, toidutöötlemise ja nendega seotud jaemüügi ja teenuste valdkonnas on kokku umbes 44 miljonit töökohta). ELi maapiirkonnad on koduks 55 % liidu kodanikest ning moodustavad olulise tööhõive-, puhke- ja turismibaasi.

Ühtki nimetatud hüve ei saa aga võtta enesestmõistetavana. Erinevalt enamikust muudest majandussektoritest on põllumajandus väga sõltuv ilmast; samuti mõjutavad seda sageli hindade kõikumine, loodusõnnetused, kahjurid ja haigused – igal aastal kaotab vähemalt 20 % põllumajandustootjaist üle 30 % oma viimase kolme aasta keskmisest sissetulekust. Samal ajal on surve loodusvaradele endiselt selgelt olemas ning on osaliselt tingitud teatavatest põllumajandustegevustest. Kliimamuutus ähvardab muuta kõik eespool nimetatud probleemid veelgi tõsisemaks. Seepärast peaks ühisel põllumajanduspoliitikal (ÜPP) olema juhtiv roll üleminekul kestlikumale põllumajandusele.

ÜPP on võimaldanud välja kujundada enim lõimunud ühisturu. Tänu ÜPP-le on ELi põllumajandussektor võimeline rahuldama kodanike nõudmisi seoses toiduga kindlustatuse, toiduohutuse, kvaliteedi ja kestlikkusega. Samas seisab see sektor silmitsi väikesest kasumlikkusest tulenevate probleemidega – muu hulgas nendega, mille põhjuseks on ELi kõrged tootmisstandardid, suured tootmiskulud ja primaarsektori killustatus. Põllumajandussektoris toimub praegu enamikus valdkondades konkurents maailmaturu hindade tasemel ning sektor on toiduainete mitmekesisuse ja kvaliteedi poolest maailmas esirinnas ja maailma suurima põllumajanduslike toiduainete ekspordimahuga (2016. aastal 131 miljardit eurot).

Head tulemused, ent tööd on vaja jätkata

Otsetoetustega aidatakse praegu tagada 7 miljoni põllumajandustootja vastupidavus; viimaste kasutuses on 90 % haritavast maast. Toetused moodustavad umbes 46 % ELi põllumajandustootjate sissetulekust, ent paljudes piirkondades ja sektorites on nende osakaal oluliselt suurem. Seega tagatakse nende abil suuri hinna ja toodangumahu kõikumisi taluma pidavatele põllumajandustootjatele suhteliselt stabiilne sissetulek, mis aitab tagada ELi elutähtsa kvaliteetse toidutootmisbaasi ühtlase jaotumise liidus . Toetuste mõju täiendatakse turumeetmetega. Samuti antakse looduslike piirangutega alade puhul eritoetust.

Maaelu arengu poliitikaga panustatakse mitmel viisil oluliselt põllumajandustegevusse ja esmatähtsatesse maapiirkonna elatusallikatesse. Sellega toetatakse investeeringute tegemist, teadmiste kogumist, tarneahela korraldamist, keskkonnakaitset ja kliimameetmeid. Sellele tuginevad maaelu arengu programmid aastateks 2014–2020 ning sellega laiendatakse innovatsiooni ja riskijuhtimist käsitlevaid sätteid. Põllumajanduse tootlikkuse ja kestlikkuse alase Euroopa innovatsioonipartnerluse loomisega on antud tõuge teadmiste hankimiseks ja jagamiseks. Siiski on vaja teha olulisi lisapingutusi, et hõlbustada põllumajandustootjate ligipääsu teadmistele .

Tuleb võtta õppust 2017. aasta esimeses pooles teemal „ÜPP ajakohastamine ja lihtsustamine“ läbi viidud avalikust konsultatsioonist, mille käigus saadi kinnitust levinud konsensusele, et kehtivad ÜPP meetmed võimaldavad praegusi probleeme edukalt lahendada vaid piiratud ulatuses. See hõlmab ka keskkonna- ja kliimaküsimusi, mille puhul tuleks enamiku põllumajandustootjate ja muude sidusrühmade hinnangul saavutada ÜPPga rohkem. Samal ajal on juhitud tähelepanu sellele, et liigne bürokraatia takistab oluliselt praeguse poliitika eesmärkide edukat täitmist.

Joonis 2

Maakasutusel põhinevad meetmed on ELi keskkonna- ja kliimaeesmärkide saavutamiseks väga olulised ning põllumajandustootjad on peamine majandusjõud nende tähtsate ühiskondlike eesmärkideni jõudmisel. Selles kontekstis tuleb meil otsetoetusi analüüsida, et tagada, et suurt osa ELi aktiivselt kasutatavatest põllumajandusaladest hallatakse keskkonnale kasulikul viisil. Sellel rajanevad praegused maakasutuse põhised maaelu arengu toetused. Mahepõllumajanduse osatähtsus on oluliselt suurenenud, osaliselt tänu ÜPP-le: 2015. aastal hõlmas mahepõllundus 6 % kasutatavast põllumajandusmaast, samas kui 2000. aastal oli see näitaja 2 %.

Keskkonnahoidlikumaks muutmise meetmete rakendamist on käsitatud kavandatust mõnel juhul vähem ambitsioonikamana ning avaliku konsultatsiooni käigus on selgunud, et see on ÜPP kõige koormavam ja keerukam element – see piirab kõnealuste meetmete tõhusust. Samal ajal on kliimamuutusest saanud veelgi pakilisem prioriteet ning sellega kaasnevad tulevikus põllumajandustootjate jaoks olulised kulud .

Seda seisukohta on toonitatud ka õigusloome kvaliteedi ja tulemuslikkuse programmi (REFIT) platvormil, kus on keskendutud kehtivate keskkonnahoidlikumaks muutmise meetmetega seotud liigsele halduskoormusele, kontrolli- ja auditeerimissüsteemile ning I ja II samba üha suuremale omavahelisele kattuvusele. REFITi platvormil on juhitud tähelepanu sellele, et on vaja vähendada ÜPPga seotud regulatiivset koormust ja parandada selle kulutõhusust, ent tagada samal ajal selle eesmärkide täitmine ja suurendada selle lõimitust muude poliitikavaldkondadega.

ÜPP praeguse ühise seire- ja hindamisraamistiku rakendamise esimene aruanne, sealhulgas meetmete tulemuslikkust käsitlevad esimesed andmed esitatakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule 2018. aastal. 2020. aasta järgset ühist põllumajanduspoliitikat käsitleva komisjoni ettepaneku aluseks olevas mõjuhinnangus võetakse arvesse kõiki kättesaadavaid tõendeid rakendatud poliitika senise tulemuslikkuse kohta (sealhulgas hindamiste tulemusi ja REFITi platvormil esitatud seisukohti) ning kasutatakse seda teavet konkreetsete tulevaste lahenduste analüüsimisel.