ICAO 6. lisa I osa standardi 6.18.1 kohaselt peavad kõik lennukid, mille maksimaalne sertifitseeritud stardimass on üle 27 000 kg ja mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat on välja antud 1. jaanuaril 2023 või pärast seda, edastama autonoomselt teavet, mille põhjal käitaja saab lennuki asukoha kindlaks määrata vähemalt üks kord minutis, kui tegemist on hädaolukorraga.

Chicago konventsiooni artiklis 54 loetletud ICAO nõukogu kohustuslike ülesannete seas on võtta vastu rahvusvahelisi standardeid ja soovituslikke tavasid, mis on kindlaks määratud Chicago konventsiooni lisades.

ICAO nõukogu on ICAO alaline organ, kuhu kuulub 36 konventsiooniosalist riiki, mille ICAO assamblee on valinud kolmeks aastaks. Ajavahemikul 2019–2022 on ICAO nõukogus esindatud seitse ELi liikmesriiki.

Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon on ÜRO spetsialiseeritud asutus. Organisatsiooni eesmärkideks on arendada rahvusvahelise aeronavigatsiooni põhimõtteid ja meetodeid ning edendada rahvusvahelise lennutranspordi kavandamist ja arengut.

Standardi 6.18.1 eesmärk, mis on esitatud ICAO 6. lisa I osa 9. liites, on kindlaks määrata õnnetuskoha asukoht kuue meremiili raadiuses.

ICAO konventsiooni 6. lisa I osa standard 6.18.1 on üle võetud komisjoni määruse (EL) nr 965/2012 (ELi lennutegevuseeskirjad) IV lisa (CAT-osa) punkti CAT.GEN.MPA.210, millega nõutakse järgmist:

„Alljärgnevalt loetletud lennukid peavad olema varustatud töökindla automaatseadmega, mis suudab pärast õnnetust ka lennuki ränkade kahjustuste korral täpselt kindlaks teha lennu lõppemise punkti:

(1)kõik lennukid, mille maksimaalne sertifitseeritud stardimass (MCTOM) on üle 27 000 kg, mille suurim lubatud reisijakohtade arv (MOPSC) on üle 19 ning mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat (CofA) on välja antud 1. jaanuaril 2023 või pärast seda; ning

(2)kõik lennukid, mille maksimaalne sertifitseeritud stardimass (MCTOM) on üle 45 500 kg ja mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat (CofA) on välja antud 1. jaanuaril 2023 või pärast seda.“

2.3.2.ICAO 6. lisa I osa 48. muudatusettepaneku sisu

ICAO 6. lisa I osa 48. muudatusettepaneku kohaselt lükatakse standardi 6.18.1 kohaldamise alguskuupäev edasi 1. jaanuarile 2025 (varem ette nähtud kuupäeva 1. jaanuar 2023 asemel) ja piiratakse kõnealuse standardi kohaldamist lennukitega, mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat (CofA) on välja antud 1. jaanuaril 2024 või pärast seda (mitte lennukitega, mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat on välja antud 1. jaanuaril 2023 või pärast seda). Kõnealuste muudatuste peamised põhjused on järgmised:

·olulised viivitused, mis on tekkinud lennukite varustamisel vajalike seadmetega ja mis mõjutavad kõiki asjaomased õhusõidukitootjad kogu maailmas,

·olulised viivitused 9. liite standardile 2.4 vastava sidetaristu loomisel ja täieliku töövõime tagamisel ning

·lennu- ja merepääste koordinatsioonikeskustele ja lennuliiklusteenindusüksustele ei jää oma protseduuride ettevalmistamiseks ja kohandamiseks piisavalt aega.

Märkus: punkti CAT.GEN.MPA.210 nõuete täitmise vastuvõetavad meetodid sisaldavad tingimusi, mis on töökindluse ja täpsuse seisukohalt rangemad kui need, mis on sätestatud ICAO 6. lisa I osa punktis 6.18 ja 9. liites. Õhusõidukitootjate eesmärk on varustada oma lennukid seadmetega, mis vastavad nii ICAO standardile 6.18.1 kui ka punktile CAT.GEN.MPA.210, et neid lennukeid saaks käitada ELis ja kogu maailmas, ilma et oleks vaja teha muudatusi või järgida piiranguid. See omakorda on märkimisväärselt suurendanud nende seadmete projekteerimiseks ja sertifitseerimiseks vajalike tööde mahtu.

3.Liidu nimel võetav seisukoht

3.1.Peamised muudatused ja nende seos kehtivate liidu eeskirjadega

ICAO 6. lisa 48. muudatusettepaneku kohaselt lükatakse ICAO 6. lisa I osa standardi 6.18.1 kohaldamise alguskuupäeva kahe aasta võrra edasi:

„6.18.1. Alates 1. jaanuarist 2025 peavad kõik lennukid, mille maksimaalne sertifitseeritud stardimass on üle 27 000 kg ja mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat on välja antud 1. jaanuaril 2024 või pärast seda, edastama autonoomselt teavet, mille põhjal käitaja saab kooskõlas 9. liitega vähemalt üks kord minutis kindlaks määrata hädaolukorras oleva lennuki asukoha.“

3.2.Liidu nimel võetav seisukoht

Kõikidel õhusõidukitootjatel on ICAO 6. lisa I osa standardi 6.18.1 ja ELi lennutegevuseeskirjade punkti CAT.GEN.MPA.210 nõuete täitmisel esinenud märkimisväärseid viivitusi. Praeguse kohaldamiskuupäeva muutmata jätmine toob tõenäoliselt kaasa olukorra, kus paljud ELis asuvad õhusõidukikäitajad peavad taotlema ajutisi erandeid 2023. aastal tarnitud lennukitele ja tegema varustuse moderniseerimiseks väga suuri kulutusi. Võib juhtuda, et selliseid ajutisi erandeid tuleb pikendada 2024. aastani, et anda piisavalt aega kõigi asjaomaste lennukite moderniseerimiseks. Lisaks võib juhtuda, et sidetaristu täielikku töövõimet ning lennuliiklusteenindusüksuste ning lennu- ja merepääste koordinatsioonikeskuste täielikku valmisolekut ei saavutata enne 2024. aastat. ELi õhusõidukikäitajate võimalused ICAO standardi 6.18.1 ja punkti CAT.GEN.MPA.210 kiiremaks rakendamiseks midagi ette võtta on väga piiratud.