KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE üldeelarvest kaetud tagatiste kohta 31. detsembri 2011 aasta seisuga /* COM/2012/0609 final */





SISUKORD 1........... Sissejuhatus. 2 2........... Eelarvest kaetud tehingute liigid. 2 3........... Sündmused pärast viimast, 30. juuni 2011. aasta aruannet 3 3.1........ Euroalaväliste liikmesriikide maksebilansi tasakaalustamise toetamine. 3 3.2........ Makromajanduslik finantsabi 3 3.3........ Euratom.. 3 3.4........ Euroopa finantsstabiilsusmehhanism.. 4 3.5........ Eelarvetagatis EIP-poolsele välisrahastamisele. 4 4........... Andmed eelarvest kaetavate riskide kohta. 4 4.1........ Riski mõiste. 4 4.2........ Riski komponendid. 5 4.3........ Eelarvest kaetav iga-aastane risk. 7 4.3.1..... Liikmesriikidega seotud risk. 7 4.3.2..... Kolmandate riikidega seotud risk. 8 4.4........ Riski kujunemine. 9 5........... Maksekohustuste täitmata jätmine, eelarvetagatiste kasutamine ja võlgnevused. 12 5.1........ Väljamaksed sularahavarudest 12 5.2........ Väljamaksed eelarvest 12 5.3........ Välistegevuse tagatisfondi kasutamine. 12 6........... Välistegevuse tagatisfond. 13 6.1........ Sissenõutavad summad. 13 6.2........ Varad. 13 6.3........ Sihtsumma. 13 7........... Riskide hindamine: suurima krediidiriskiga kolmandate riikide majanduse ja rahanduse olukord 13 7.1........ Eesmärgid. 13 7.2........ Riski hindamise metoodika. 14 1. Sissejuhatus Käesoleva aruande eesmärk on kontrollida Euroopa Liidu eelarvet mõjutavaid krediidiriske, mis on tekkinud otse Euroopa Liidu või kaudselt Euroopa Investeerimispanga välislaenude andmise mandaadi alusel antud tagatistest ja laenutehingutest. Käesolev aruanne on esitatud vastavalt finantsmääruse artiklile 130, mille kohaselt esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule kaks korda aastas aruande eelarveliste tagatiste ja nendega seotud riskide kohta[1]. Aruannet täiendab komisjoni talituste töödokument, mis sisaldab üksikasjalikke tabeleid ja selgitavaid märkusi (edaspidi „talituste töödokument”). 2. Eelarvest kaetud tehingute liigid Euroopa Liidu eelarvest (edaspidi „eelarve”) kaetavad riskid tulenevad mitmesugustest laenu- ja tagatistehingutest, mille võib jaotada kahte rühma: – Euroopa Liidu antud laenud, mis teenivad makromajanduslikke eesmärke, st makromajandusliku finantsabi[2] laenud kolmandatele riikidele koostöös Bretton Woodsi institutsioonidega; maksebilansi tasakaalustamiseks antavad laenud[3] euroalavälistele ELi liikmesriikidele, kellel on maksebilansi raskusi; laenud, millega Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi (EFSM)[4] raames toetatakse liikmesriike, mis on sattunud raskustesse või mida tõsiselt ohustavad nendest sõltumatutest erakorralistest sündmustest tingitud majandus- ja rahandusvapustused; ning – mikromajanduslikel eesmärkidel antavad laenud, st Euratomi laenud ja eelkõige Euroopa Investeerimispanga (edaspidi „EIP”) poolt ELi tagatistega kaetud tehingute rahastamine ELi-välistes riikides (edaspidi „EIP-poolne välisrahastamine”)[5][6]. EIP-poolne välisrahastamine, Euratomi laenud ja makromajandusliku finantsabi laenud on alates 1994. aastast kaetud välistegevuse tagatisfondist (edaspidi „fond”)[7] ning maksebilansi tasakaalustamiseks antavad laenud ja Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames antavad laenud on kaetud otse eelarvest. Fond katab nende kohustuste täitmata jätmise, mis kaasnevad ELi-välistele riikidele või ELi-väliste riikide projektidele antud laenude ja laenutagatistega. Fond loodi selleks, et: – pakkuda likviidsuspuhvrit, et vältida eelarve kasutamist iga kord, kui seoses tagatud laenuga jäetakse maksekohustused täitmata või viivitatakse nende täitmisega ning – luua eelarvedistsipliini vahend, kehtestades finantsraamistiku ELi poliitika arendamiseks ELi-välistele riikidele antavate komisjoni ja EIP laenude tagatise kohta[8]. Kui mõni kolmas riik saab Euroopa Liidu liikmesriigiks, ei kaeta tema laene enam fondist ning riskid tuleb katta otse eelarvest. Fondi rahastatakse eelarvest ning ta peab pidevalt vastama teatavale protsendile tagasimaksmata laenude ja laenutagatiste põhisummast, mida fondist kaetakse. Kõnealune protsent ehk sihtmäär on praegu 9 %. Kui fondis ei ole piisavalt vahendeid, tuleb need leida eelarvest. 3. Sündmused pärast viimast, 30. juuni 2011. aasta aruannet 3.1. Euroalaväliste liikmesriikide maksebilansi tasakaalustamise toetamine 2011. aasta teisel poolaastal maksis Ungari tagasi 2,0 miljardit eurot. Kuna väljamakseid ei tehtud, vähenes maksebilansi tasakaalustamise vahendi raames antud laenude maht 11,4 miljardile eurole. ELi ennetav keskmise tähtajaga rahaline abi, mida nõukogu otsustas 12. mail 2011 anda Rumeeniale kuni 1,4 miljardi euro ulatuses,[9] on kinnitatud, kuid ei ole veel väljamaksmiseks aktiveeritud. 3.2. Makromajanduslik finantsabi 2011. aasta teisel poolaastal tehti makromajandusliku finantsabi raames kaks laenu väljamakset: 100 miljonit eurot Serbiale ja 26 miljonit eurot Armeeniale, kusjuures Gruusia maksis tagasi 13,5 miljonit eurot ja Rumeenia 12,5 miljonit eurot. 3.3. Euratom Aruandeperioodil laenuväljamakseid ei tehtud. Bulgaaria maksis tagasi 6,5 miljonit eurot ja Ukraina 3,8 miljonit eurot. 3.4. Euroopa finantsstabiilsusmehhanism 2011. aasta teisel poolaastal tehti väljamakseid Iirimaale 2,5 miljardit eurot ja Portugalile 7,6 miljardit eurot. Nõukogu otsustas 2011. aasta oktoobris pikendada laenude tagasimaksetähtaegu ja jätta tagasiulatuvalt välja marginaalikulud, mida kohaldati Iirimaale[10] ja Portugalile[11] antud laenude suhtes. Kriisi ohjamiseks on käivitatud veel kaks mehhanismi, millega ei kaasne mingit eelarveriski: – Euroopa Finantsstabiilsuse Fond (edaspidi „EFSF”),[12] mille tagavad osalevad liikmesriigid proportsionaalselt, ning – Kreeka laenuleping,[13] mida rahastatakse teiste euroala liikmesriikide antavate kahepoolsete laenudega, mida haldab komisjon. 3.5. Eelarvetagatis EIP-poolsele välisrahastamisele Aastateks 2007–2013 antud välismandaadi alusel allkirjastati 2011. aasta teisel poolaastal 10 % rohkem laene kogusummas 1 745 miljonit eurot. Aruandeperioodi jooksul maksti välja laene 1 381 miljoni euro väärtuses. Seega ulatus 31. detsembri 2011. aasta seisuga mandaadi raames välja makstud laenude kogusumma 8 561 miljoni euroni, suurenedes 2011. aasta 30. juuniga võrreldes 19 %. 4. Andmed eelarvest kaetavate riskide kohta 4.1. Riski mõiste Eelarveriskid tulenevad tagatud tehingute laenujäägist ja intressidest. Käesolevas aruandes kasutatakse eelarveriskide (otsesed või fondi kaudu võetavad kaudsed riskid) hindamiseks kahte meetodit: – „kogu eelarvest kaetava riski” arvutamisel võetakse arvesse asjaomaste tehingute laenujäägi kogusummat ja kogunenud intresse konkreetsel kuupäeval;[14] – „aastase eelarveriskina” määratletud eelarvemetoodika puhul arvutatakse maksimaalne aasta jooksul tasuda tulev summa, mille EL peaks eelarveaastal välja maksma, kui kõik tagatud laenudega seotud maksekohustused jäetaks täitmata[15]. 4.2. Riski komponendid Kuni 2010. aastani tulenes ELi eelarvest kaetava laenujäägi kogusummaga seotud maksimaalne risk põhiliselt kolmandatele riikidele antud laenudest. 2011. aastal mõjutas finantskriis tugevalt liikmesriikide rahandust, mistõttu andis EL valitsemissektorite suuremate rahastamisvajaduste toetuseks rohkem laene. Sellest tulenevalt on riski komponentide osakaal muutunud. 31. detsembri 2011. aasta seisuga oli olukord järgmine: · 67 % laenujäägi tagatud kogusummast moodustasid laenuvõtmistehingud, mis on seotud liikmesriikide laenudega, mis kaetakse otse eelarvest (31. detsembri 2010. aasta seisuga oli vastav näitaja 45 %); · 33 % laenujäägi tagatud kogusummast on seotud kolmandates riikides tehtud laenuvõtmis- ja -andmistehingutega, mis esmajärjekorras kaetakse välistegevuse tagatisfondist (edaspidi „fond”) (31. detsembri 2010. aasta seisuga oli vastav näitaja 55 %). Kogu eelarvest kaetavat riski 31. detsembri 2011. aasta seisuga kajastab allpool esitatud tabel 1. Tabel 1. Eelarvest kaetav tagatud laenujäägi kogusumma miljonites eurodes 31. detsembri 2011. aasta seisuga || Laenujääk || Kogunenud intress || Kokku || % Liikmesriigid* || || || || Makromajanduslik finantsabi || 25 || 0 || 25 || <1% Euratom || 404 || 4 || 408 || 1% Maksebilansi tasakaalustamine || 11 400 || 225 || 11 625 || 18% EIP*** || 2 965 || 26 || 2 991 || 5% Euroopa finantsstabiilsusmehhanism || 28 000 || 344 || 28 344 || 44% Liikmesriigid kokku || 42 794 || 599 || 43 393 || 67% Kolmandad riigid** || || || || Makromajanduslik finantsabi || 565 || 5 || 570 || 1% Euratom || 43 || 0 || 43 || <1% EIP*** || 20 466 || 156 || 20 621 || 32% Kolmandad riigid kokku || 21 074 || 161 || 21 234 || 33% Kokku || 63 868 || 760 || 64 628 || 100% * Risk kaetakse otse eelarvest. See hõlmab ka makromajanduslikku finantsabi, Euratomi ja EIP laene, mis anti enne ELiga ühinemist. ** Risk kaetakse fondist. *** Umbes 82 % EIP laenutehingutest (riigi ja sellest allpool asuvate tasandite tehingud) on kaetud üldtagatisega, ülejäänud tehingute puhul on EIP jaoks kaetud üksnes poliitiline risk. Talituste töödokumendi tabelites A1, A2, A3 ja A4 on esitatud üksikasjalikum teave laenujäägi kõnealuste summade kohta, eelkõige ülemmäär, väljamakstud summad ja tagatismäärad. Eelarvest kaetud laenujäägid ning intressid suurenesid võrreldes 30. juuni 2011. aasta seisuga märgatavalt – 64,63 miljardi euroni ehk 17,6 %. Kõnealune suurenemine tulenes peamiselt järgmisest: · Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi alusel maksti välja 10,1 miljardit eurot (2,5 miljardit eurot Iirimaale ja 7,6 miljardit eurot Portugalile); · EIP väljamaksed kolmandatele riikidele suurenesid 2011. aasta teisel poolaastal 2,45 miljoni euro võrra. 4.3. Eelarvest kaetav iga-aastane risk 2012. aastal võib eelarvest katta (nii otse kui ka fondi kaudu) 3,782 miljardit eurot,[16] mis on kõnealusel ajavahemikul maksmisele kuuluv kogusumma (põhiosa ja intressid) tagasimaksmata laenust 31. detsembri 2011. aasta seisuga. 1,769 miljardit eurot sellest summast on otseselt saada liikmesriikidelt (47 %). Talituste töödokumendi tabelis A2 on esitatud üksikasjalikud andmed iga riigi osakaalu kohta asjaomases koguriskis. 4.3.1. Liikmesriikidega seotud risk Liikmesriikidega seotud risk hõlmab järgmist: a) enne ELiga ühinemist antud EIP laenud ja/või makromajanduslik finantsabi ja/või Euratomi laenud; b) maksebilansi tasakaalustamise vahendi raames antud laenud; c) Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi alusel antud laenud. Tabel 2. Liikmesriikide järjestus vastavalt 2012. aastal eelarvest kaetavale maksimaalsele riskile (miljonites eurodes) Järjestus || Riik || Laenud || Maksimaalne risk || Riigi osakaal liikmesriikidega seotud koguriskist || Riigi osakaal koguriskist (liikmesriigid ja kolmandad riigid) 1 || Iirimaa || c) || 412,7 || 23,3% || 10,9% 2 || Portugal || c) || 400,8 || 22,7% || 10,6% 3 || Rumeenia || a)+b) || 395,1 || 22,3% || 10,4% 4 || Ungari || a)+b) || 142,4 || 8,0% || 3,8% 5 || Läti || a)+b) || 96,8 || 5,5% || 2,6% 6 || Bulgaaria || a) || 92,8 || 5,2% || 2,5% 7 || Poola || a) || 81,0 || 4,6% || 2,1% 8 || Tšehhi Vabariik || a) || 70,8 || 4,0% || 1,9% 9 || Slovaki Vabariik || a) || 51,1 || 2,9% || 1,4% 10 || Sloveenia || a) || 11,4 || 0,6% || 0,3% 11 || Küpros || a) || 7,7 || 0,4% || 0,2% 12 || Leedu || a) || 5,3 || 0,3% || 0,1% 13 || Malta || a) || 0,7 || 0,0% || 0,0% 14 || Eesti || a) || 0,5 || 0,0% || 0,0% Kokku || || || 1 796,3 || 100% || 46,8% 4.3.2. Kolmandate riikidega seotud risk Fond katab kolmandate riikide tagatud laene, mille tagasimaksmise tähtaeg ulatub kuni 2041. aastani. 2012. aastal on fondist kaetav kolmandate riikidega seotud maksimaalne risk 2,013 miljardit eurot (53,2 % aastasest koguriskist). 47 riigist kõige suurema laenujäägi kogusummaga kümme riiki on järjestatud allpool. Nende arvele jääb 1 580,4 miljonit eurot ehk 78,5 % fondi kaetavast aastasest koguriskist seoses kolmandate riikidega. Kõnealuste riikide majanduslikku olukorda on analüüsitud ja kommenteeritud talituste töödokumendi punktis 3. Tabelis on iga riigi puhul märgitud ka reitinguagentuuride antud hinnang krediidivõimelisuse kohta. Kolmandate riikidega seotud risk hõlmab EIP laenutehinguid ja/või makromajanduslikku finantsabi ja/või Euratomi laenusid (üksikasjalikud andmed on esitatud talituste töödokumendi tabelites A3b ja A4). Tabel 3. Kümme maksimaalse riskiga kolmandat riiki vastavalt 2012. aastal fondist kaetavale maksimaalsele riskile (miljonites eurodes). Järjestus || Riik || Maksimaalne risk || Riigi osakaal kolmandate riikidega seotud koguriskist || Riigi osakaal koguriskist (liikmesriigid ja kolmandad riigid) 1 || Türgi || 458,8 || 22,8% || 12,1% 2 || Egiptus || 207,9 || 10,32 || 5,5% 3 || Tuneesia || 185,8 || 9,2% || 4,9% 4 || Maroko || 179,4 || 8,9% || 4,7% 5 || Serbia || 154,2 || 7,7% || 4,1% 6 || Lõuna-Aafrika || 122,3 || 6,1% || 3,2% 7 || Liibanon || 84,6 || 4,2% || 2,2% 8 || Süüria || 81,3 || 4,0% || 2,1% 9 || Bosnia ja Hertsegoviina || 54,8 || 2,7% || 1,4% 10 || Brasiilia || 51,2 || 2,5% || 1,4% Kümme riiki kokku || || 1 580,4 || 78% || 41,8% 4.4. Riski kujunemine Ebakindlus on endiselt suur, kuna ülemaailmne majandus- ja finantskriis avaldavad jätkuvalt mõju ELi majanduse taastumisele ja üleilmsele majanduskasvule. Geopoliitilised pinged mõnes Vahemere lõunapiirkonna riigis on samuti suurendanud ebakindlust seoses teatavate kolmandate riikide majanduse taastumisega. · Maksebilansi tasakaalustamise vahend EL taaskäivitas keskmise tähtajaga finantsabi (kogusummas 14,6 miljardite eurot) andmise maksebilansi tasakaalustamise vahendi kaudu 2008. aasta novembris, et aidata Ungaril, ning seejärel jaanuaris ja mais 2009 Lätil ja Rumeenial taastada turgude usaldus. 1,2 miljardit eurot jääb välja maksmata, kuna väljamaksmise tähtaeg on möödas. Esimese kahe miljardi euro suuruse tagasimakse tegi Ungari detsembris 2011. Lisaks juba eraldatud 5 miljardi euro suurusele maksebilansi tasakaalustamise toetusele otsustas nõukogu 12. mail 2011 anda Rumeeniale kuni 1,4 miljardi euro ulatuses ELi ennetavat finantsabi,[17] millest ei ole ühtegi väljamakset veel tehtud. Maksebilansi tasakaalustamise vahendi ülemmäär, milleks on 50 miljardit eurot, võimaldab tänu 37 miljardi euro suurusele kasutamata võimsusele anda vajaduse korral maksebilansside tasakaalustamiseks täiendavat abi. · Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (EFSM) Pinged riigivõlakirjaturgudel olid 2011. aasta teisel poolaastal endiselt suured. Riigivõlakirjade emiteerimise tingimused äärepoolsemate euroala riikide jaoks on jätkuvalt keerulised, olenemata sellest, et lisaks kahepoolsetele laenudele võeti kasutusele Euroopa finantsstabiilsusmehhanism ja et tegevust alustas Euroopa Finantsstabiilsuse Fond. Liikmesriikide valitsuste suurenevate refinantseerimisvajaduste rahuldamine on lähikuudel ja -aastatel jätkuvalt keeruline. ECOFINi nõukogu järeldustega kehtestati mehhanismi maksimummääraks 60 miljardit eurot,[18] kuid seadusjärgne piirmäär on kindlaks määratud nõukogu määruse artikli 2 lõikega 2, mille kohaselt on laenujääk piiratud omavahendite ülemmäära piiresse jääva varuga[19]. Tulenevalt nõukogu otsustest anda liidu finantsabi Iirimaale[20] ja Portugalile,[21] tehti 2011. aastal väljamakseid Iirimaale summas 13,9 miljardit eurot ja Portugalile summas 14,1 miljardit eurot. Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi maksimaalsest 60 miljardi euro suurusest abisummast on veel järel 11,5 miljardit eurot, mida vajaduse korral on võimalik eraldada[22]. Euroala riikide tippkohtumisel 21. juulil 2011 otsustati rakendada mitmeid meetmeid, sh pikendada Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi kaudu Kreekale tulevikus antavate laenude tähtaegu ja alandada nende intressimäära, et leevendada Kreeka võlakriisi ja tagada kogu euroala finantsstabiilsus. Vastavalt tippkohtumise järeldustele on Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi mõju kaheosaline: a) Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi marginaali vähendati tagasiulatuvalt Portugalile ja Iirimaale antud laenude puhul ning b) pikendati tulevikus väljamakstavate laenude tähtaega. Kõnealused meetmed jõustusid nõukogu kahe nõukogu otsusega, mis võeti vastu 2011. aasta oktoobris[23]. · Makromajandusliku finantsabi laenud Kolmandatele riikidele antakse makromajandusliku finantsabi laene nõukogu üksikotsuste alusel ning alates Lissaboni lepingu jõustumisest nõukogu ja Euroopa Parlamendi otsuste alusel. Komisjon on vastu võtnud seadusandliku ettepaneku makromajandusliku finantsabi raammääruse kohta, et täiustada Lissaboni lepingust tulenevat otsustusprotsessi[24]. Kavandatud raammääruse kohaselt oleks makromajandusliku finantsabi andmise menetlus sarnane muude välisrahastamisvahendite kasutamise korral kehtiva menetlusega, mille puhul komisjonil on õigus vastu võtta otsus anda makromajanduslikku finantsabi liikmesriikide esindajatest koosneva komitee järelevalve all kooskõlas kontrollimenetlusega, mis kehtestati uute komiteemenetluse eeskirjadega, mis jõustusid 1. märtsil 2011[25]. Euroopa Parlament ja nõukogu jätkavad 2012. aastal arutelusid kavandatud määruse kohta, sealhulgas makromajandusliku finantsabi andmise otsuste tegemise korra kohta. Juulis 2011 tehti kaks makromajandusliku finantsabi laenutehingut koguväärtuses 126 miljonit eurot: 26 miljonit eurot Armeeniale ja 100 miljonit eurot Serbiale. · Euratomi laenud Liikmesriikidele või teatavates abikõlblikes riikides, kes ei ole liikmesriigid (Venemaa Föderatsioon, Armeenia, Ukraina), antavate Euratomi laenude ülemmäär on 4 miljardit eurot, millest umbes 85 % on juba ära kasutatud. Ülejäänud ligikaudu 600 miljonit eurot oleks võimalik kasutada uute projektide rahastamiseks. · EIP laenud Vastavalt EIP üldlaenumandaadile aastateks 2007–2013 oli 31. detsembriks 2011 sõlmitud lepinguid kogumahus 19 436 miljonit eurot, millest 8 561 miljonit eurot oli kõnealuseks kuupäevaks juba välja makstud (vt talituste töödokumendi tabel A6). Pärast EIP välislaenumandaadi kohta vahekokkuvõtte tegemist võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu 25. oktoobril 2011 vastu uue otsuse (otsus nr 1080/2011/EL), millega antakse EIP-le ELi tagatis ELi välistele projektidele antavatest laenudest ja tagatistest tekkida võiva kahjumi puhuks ning tunnistatakse kehtetuks otsus nr 633/2009/EÜ. Uus otsus jõustus 30. oktoobril 2011. Sellest tulenevalt suureneks EIP finantseerimistegevuse raames välja makstud laenude ja antud tagatiste koondsumma, millest on maha arvatud kõik tagasimakstud summad ja millele on liidetud kõik seotud summad, 25 800 miljonilt eurolt maksimaalsele ülemmäärale 29 484 miljonit eurot[26]. ELi tagatis moodustab EIP finantseerimistegevuse raames välja makstud laenude ja antud tagatiste koondsummast 65 %. EIP-l on esinenud seoses Süüria valitsuse tehtavate intressimaksete ja laenu tagasimaksetega viivitusi (vt punkt 5.3 allpool). Samas kasutati fondi alles 2012. aastal. ELi tagatise saanud riikide kohta täpsema teabe saamiseks vt talituste töödokumendi tabelid A1 ja A2. 5. Maksekohustuste täitmata jätmine, eelarvetagatiste kasutamine ja võlgnevused 5.1. Väljamaksed sularahavarudest Komisjon kasutab sularahavarusid selleks, et vältida viivitusi ja neist tulenevaid kulutusi laenutehingute teenindamisel juhul, kui võlgnik hilineb ELile makse tegemisega[27]. 5.2. Väljamaksed eelarvest Kuna 2011. aasta teisel poolaastal ei esinenud maksekohustuste täitmata jätmist, siis assigneeringuid eelarve artikli 01 04 01 „Liidu tagatised liidu ja Euratomi laenutehingutele ning Euroopa Investeerimispangast antud laenudele” (märge „pro memoria”) alusel ei taotletud. 5.3. Välistegevuse tagatisfondi kasutamine[28] Kui kolmandatele riikidele ELi antud või tagatud laenu saaja hilineb makse tegemisega, kasutatakse fondi, et tasuda maksetähtpäeva ületanud makse kolme kuu jooksul alates makse tähtpäevast[29]. Fondi 2011. aasta teisel poolaastal ei kasutatud. EIP-l on esinenud seoses Süüria valitsuse tehtavate intressimaksete ja laenu tagasimaksetega viivitusi. Kuna ametlikele maksenõuetele ei ole reageeritud, nõudis EIP 10. mail 2012 ELi tagatise alusel tagatisfondilt makset ligikaudses summas 15,5 miljonit eurot[30]. Kui olukord riigis ei parane, võidakse fondile esitada ka täiendavaid maksenõudeid (Süüriale antud laenu jääk on 551 miljonit eurot, kusjuures laenu lõpptähtaeg on 2030. aasta). Kui EL on ELi tagatise alusel teinud makse, lähevad vastavalt tagatislepingule EIP õigused ja õiguskaitsevahendid ELile üle. EIP peab summade suhtes, millega seoses on õigused ja õiguskaitsevahendid üle antud, algatama sissenõudmismenetluse. 6. Välistegevuse tagatisfond 6.1. Sissenõutavad summad[31] 31. detsembri 2011. aasta seisuga ei olnud fondil sissenõutavaid võlgnevusi. 6.2. Varad 31. detsembril 2011 oli fondi netovara[32] 1 755 434 096,22 eurot. 6.3. Sihtsumma Fondi vahendid peavad jõudma vajalikule tasemele (sihtsumma), milleks on määratud 9 % kõigist tehingutest tulenevate kapitalikohustuste kogusummast, millele lisandub kogunenud intress. Fondi vahendite (1 755,43 miljonit eurot) ja kapitalikohustuste[33] (21 234,34 miljonit eurot) suhe fondi määruse tähenduses on veidi vähenenud, 8,8 %-lt 30. juuni 2011. aasta seisuga 8,3 %-le 31. detsembriks 2011. Kuna fondi vahendid olid sihtsummast väiksemad, lisati 2013. aasta esialgsesse eelarveprojekti 155,66 miljonit eurot. 2012. aasta veebruaris maksti eelarvest fondi 260,17 miljonit eurot vastavalt 2012. aasta esialgsele eelarveprojektile ja fondimääruses sätestatud rahastamiseeskirjadele (sihtsumma 9 %). 7. Riskide hindamine: suurima krediidiriskiga kolmandate riikide majanduse ja rahanduse olukord 7.1. Eesmärgid Käesoleva aruande eelmistes osades on esitatud andmed eelarvest seoses kolmandate riikidega kaetud riski arvulise suuruse kohta. Talituste töödokumendi 3. osas on esitatud nende kolmandate riikide makromajanduse analüüs, mille puhul risk liidu eelarvele on kõige suurem või mille suhtes kohaldatakse laenuvõimalusi (makromajanduslik finantsabi ja Euratomi laenud). 7.2. Riski hindamise metoodika Talituste töödokumendis esitatud riskihinnang majanduse ja rahanduse olukorrale põhineb saadud teabel, reitingutel ja muudel asjaoludel, mis on teada tagatud laenu saanud riikide kohta. See hinnang ei hõlma prognoose eeldatavate kahjude ega ebatõenäoliste tagasimaksete kohta. Riigi riski näitajad, mis on lisatud komisjoni talituste töödokumendi tabelitesse, näitavad lepinguliste kohustuste täitmata jätmise riski kujunemist. Kõnealune analüüs on esitatud talituste töödokumendi 3. punktis nende riikide kohta, kelle puhul on krediidi- ja eelarverisk 31. detsembri 2011. aasta seisuga kõige suurem (sh makromajanduslik finantsabi ja Euratomi laenud). [1] COM(2012) 66 ja SEC(2012) 15 moodustavad eelmise aruande eelarvest kaetavate tagatiste kohta 30. juuni 2011. aasta seisuga. [2] Makromajanduslikku finantsabi võib anda ka kolmandatele riikidele suunatud toetustena. Makromajandusliku finantsabi kohta lisateabe saamiseks vt komisjoni aruanne KOM(2011)408 ja dokument SEK(2011)874. [3] Nõukogu määrus (EÜ) nr 332/2002, 18. veebruar 2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem (EÜT L 53, 23.2.2002, lk 1). [4] Euroopa finantsstabiilsusmehhanism loodi 11. mail 2010 nõukogu 11. mai 2010. aasta määruse (EL) nr 407/2010 alusel (ELT L 118, 12.5.2010, lk 1). See toimib sarnaselt maksebilansi tasakaalustamise vahendiga, kuid seda saavad kasutada kõik liikmesriigid, st ka euroala liikmesriigid. [5] Euroopa Investeerimispanga mandaate käsitlevad arvnäitajad on esitatud talituste töödokumendi tabelis A1 ja viited õiguslikele alustele on loetletud talituste töödokumendi tabelis A4. [6] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta otsus nr 1080/2011/EL (millega antakse Euroopa Investeerimispangale ELi tagatis liiduvälistele projektidele antavatest laenudest ja laenutagatistest tekkida võiva kahjumi puhuks ning tunnistatakse kehtetuks otsus nr 633/2009/EÜ, (ELT L 280, 27.10.2011, lk 1)) hõlmab ajavahemikku 1.2.2007–31.12.2013. [7] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 480/2009, 25. mai 2009, välistegevuse tagatisfondi asutamise kohta (kodifitseeritud versioon) (ELT L 145, 10.6.2009, lk 10). [8] Kuigi välisriskid on lõpuks kaetud ELi eelarvest, toimib tagatisfond vahendina, millega kaitsta ELi eelarvet riski vastu, et makset ei tehta õigeaegselt. Üksikasjalik aruanne fondi toimimise kohta vt KOM(2006)695 ning sellele lisatud komisjoni talituste töödokument (SEK(2010)968). [9] Nõukogu otsus 2011/288/EL, 12. mai 2011, millega antakse Rumeeniale ELi keskmise tähtajaga ennetavat finantsabi (ELT L 132, 19.5.2011, lk 15). [10] Nõukogu otsus 2011/682/EL, 11. oktoober 2011 (ELT L 269, 14.10.2011, lk 31). [11] Nõukogu otsus 2011/683/EL, 11. oktoober 2011 (ELT L 269, 14.10.2011, lk 32). [12] Teavet EFSFi kohta saab aadressilt: http://www.efsf.europa.eu/about/index.htm [13] Kreeka laenuleping – majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraat – Euroopa Komisjon: http://ec.europa.eu/economy_finance/eu_borrower/greek_loan_facility/index_en.htm [14] Vt aruande tabel 1. [15] Arvutamisel eeldatakse, et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras, st et arvesse võetakse üksnes tasumisele kuuluvad maksed (vt ka aruande tabelid 2 ja 3 ning talituste töödokumendi tabel A2). [16] 2012. aastal maksmisele kuuluvad summad (kogu laenujäägist 31. detsembri 2012. aasta seisuga), eeldusel et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras (üksikasjalikud andmed on esitatud komisjoni talituste töödokumendi tabelis A2). [17] Nõukogu otsus 2011/288/EL, 12. mai 2011, millega antakse Rumeeniale ELi keskmise tähtajaga ennetavat finantsabi (ELT L 132, 19.5.2011, lk 15). [18] Vt pressiteade majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu erakorralise kohtumise kohta 9.–10. mail 2010 (http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/114324.pdf) [19] Nõukogu määrus (EL) nr 407/2010, 11. mai 2010, millega luuakse Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (ELT L 118, 12.5.2010, lk 1). [20] Nõukogu rakendusotsus 2011/77/EL, 7. detsember 2011, Iirimaale liidu finantsabi andmise kohta (ELT L 30, 4.2.2011, lk 34). [21] Nõukogu rakendusotsus 2011/344/EL, 30. mai 2011, Portugalile liidu finantsabi andmise kohta (ELT L 159, 17.6.2011, lk 88). [22] Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi kohta täpsema teabe saamiseks vt komisjoni aruanne Euroopa Liidu 2010. aasta laenutehingute kohta, KOM(2011) 485. [23] Nõukogu rakendusotsus 2011/682/EL Iirimaa kohta ja rakendusotsus 2011/683/EL Portugali kohta, 11. oktoober 2011 (ELT L 269, 14.10.2011, lk 31 ja 32). [24] Pärast Lissaboni lepingu jõustumist ei võta makromajandusliku finantsabi otsuseid vastu nõukogu üksi, vaid teeb seda vastavalt seadusandlikule tavamenetlusele (kaasotsustamismenetlus). [25] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 182/2011, 16. veebruar 2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT L 55, 28.2.2011, lk 13), ning millega asendatakse nõukogu otsus 1999/468/EÜ. [26] Selline 3 684 miljoni euro võrra suurem summa tuleb jagada kaheks, kusjuures 2 000 miljoni euro suurune täiendav laenumandaat on ette nähtud kliimamuutustega seotud tegevuse finantseerimiseks ning 1 684 miljonit eurot EIP riskitehingute tõhustamiseks. [27] Vt nõukogu 22. mai 2000. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 (millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 2007/436/EÜ, Euratom) artikkel 12 (EÜT L 130, 31.5.2000, lk 1). [28] Alates selle moodustamisest 1994. aastal on fondist makstud kokku 478 miljonit eurot. [29] Üksikasjade kohta vt talituste töödokumendi punkt 1.4.3. [30] Sõltub muude rahvusvaheliste valuutade vahetuskursi kõikumisest. [31] Alates selle asutamisest 1994. aastal on fond tagasi nõudnud kokku 576 miljonit eurot (sh tagasimakstud põhi- ja intressisummad, viivised makse hilinemisel ning valuutakursside realiseeritud kasumid ja kahjumid). [32] Fondi vara kokku miinus kogunenud maksekohustused (EIP tasud ja auditeerimistasud). [33] Sealhulgas kogunenud intressid.