NÕUKOGU ÜHINE SEISUKOHT (EÜ) nr 19/2007,

8. november 2007,

eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu … direktiiv 2007/…/EÜ, millega muudetakse direktiivi 97/67/EÜ seoses ühenduse postiteenuste siseturu rajamise lõpuleviimisega

(2007/C 307 E/02)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõiget 2 ning artikleid 55 ja 95,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),

võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),

toimides asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras (3),

ning arvestades järgmist:

Nõukogu määras oma 7. veebruari 1994. aasta resolutsioonis ühenduse postiteenuste arengu kohta (4) kindlaks, et ühenduse postialase poliitika üks põhieesmärke on postiteenuste turu järkjärguline ja kontrollitud konkurentsile avamine, tagades universaalteenuse osutamise jätkusuutlikkuse.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiiviga 97/67/EÜ (ühenduse postiteenuste siseturu arengut ja teenuse kvaliteedi parandamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta) (5) kehtestati ühenduse tasandil postisektorit reguleeriv raamistik, mis hõlmab meetmeid universaalteenuse osutamise tagamiseks ja nende postiteenuste piirmäärade sätestamist, mida liikmesriigid võivad universaalteenuse säilitamiseks reserveerida oma universaalteenuse osutajale või osutajatele, et hakata neid järk-järgult ja üha laialdasemalt vähendama, ning ajakava turu konkurentsile avamise jätkamist käsitleva otsuse tegemiseks, et luua postiteenuste siseturg.

Asutamislepingu artiklis 16 rõhutatakse üldist majandushuvi pakkuvate teenuste kohta Euroopa Liidu ühistes väärtustes nagu ka nende osa ühiskondliku ja territoriaalse ühtekuuluvuse edendamisel. Selles sätestatakse, et tuleks hoolitseda, et sellised teenused toimiksid põhimõtete ja tingimuste alusel, mis võimaldavad neil täita oma ülesandeid.

Euroopa postiturgudel on viimastel aastatel toimunud tõsised muudatused, mida on tagant tõuganud tehnoloogia areng ja regulatsiooni vähendamise tagajärjel suurenenud konkurents. Üleilmastumise tõttu on oluline võtta ennetav ja arengut soodustav hoiak, et mitte jätta liidu kodanikke selliste muutustega kaasnevatest hüvedest ilma.

Euroopa Ülemkogu kinnitas oma 22. ja 23. märtsi 2005. aasta kohtumisel Lissaboni strateegia vahekokkuvõtteid käsitlevates järeldustes taas, et siseturu rajamise lõpuleviimine on tähtis vahend majanduskasvule kaasaaitamiseks ning suurema arvu ja paremate töökohtade loomiseks ning et oluline osa konkurentsivõimelise ja dünaamilise majanduse loomisel kuulub üldist majandushuvi pakkuvatele tõhusatele teenustele. Need järeldused kehtivad endiselt ka postiteenuste suhtes, mis on side ja kaubanduse ning sotsiaalse ja territoriaalse ühtsuse tagamise oluline vahend.

Euroopa Parlamendi 2. veebruari 2006. aasta resolutsioonis postidirektiivi kohaldamise kohta (6) tõsteti esile tõhusate postiteenuste sotsiaalset ja majanduslikku tähtsust ning nende tähtsat osa Lissaboni strateegias, ning osutati, et senised reformimeetmed on kaasa toonud olulisi positiivseid arenguid postisektoris, kusjuures on paranenud teenuste kvaliteet ja tõhusus ning need arvestavad paremini kasutaja vajadusi. Pidades silmas kohati märgatavalt erinevaid arenguid liikmesriikides seoses universaalteenuse osutamise kohustusega, kutsus Euroopa Parlament oma resolutsioonis komisjoni üles keskenduma oma tuleviku-uuringu koostamisel eelkõige pakutava universaalteenuse kvaliteedile ja selle edaspidisele rahastamisele ning tegema selle uuringu raames ettepaneku universaalteenuse määratluse, ulatuse ja vajaliku rahastamise kohta.

Postituru järkjärguline üha laialdasem avamine konkurentsile on andnud universaalteenuse osutajatele piisavalt aega võtta vajalikke moderniseerimise ja restruktureerimise meetmeid, et tagada universaalteenuse osutamise pikaajaline elujõulisus uutes turutingimustes, ning on võimaldanud liikmesriikidel kohandada oma reguleerimissüsteemid avatuma keskkonnaga. Liikmesriigid võivad lisaks kasutada ülevõtmisperioodi ning tõhusa konkurentsi tekkimiseks vajalikku pikka aega selleks, et vajaduse korral jätkata universaalteenuse osutajate moderniseerimist ja restruktureerimist.

Tuleviku-uuring näitab, et reserveeritud valdkond ei tohiks enam olla eelistatud lahendus universaalteenuse osutamise rahastamiseks. See hinnang arvestab ühenduse ja liikmesriikide huvi, et siseturu rajamine oleks viidud lõpule ning et turg oleks võimeline tagama majandus- ja tööhõivekasvu ning tõhusate üldist majandushuvi pakkuvate teenuste kättesaadavust kõikidele kasutajatele. Seetõttu on kohane kinnitada postiteenuste siseturu täieliku rakendamise tähtpäev.

Postiteenuste osutajad, sealhulgas määratud universaalteenuse osutajad on traditsioonilistest postiteenustest erinevate uute konkurentsialaste väljakutsete (nagu digiteerimine ja elektrooniline side) tõttu sunnitud parandama oma tõhusust ning juba see iseenesest aitab kaasa konkurentsivõime olulisele suurenemisele.

Täielik turu avamine aitab laiendada postiteenuste turu üldsuurust. Lisaks sellele aitab see säilitada püsivat ja kvaliteetset tööhõivet universaalteenuste osutajate juures ning luua uusi töökohti teiste ettevõtjate ja uute turuletulijate juures ning seotud majandussektorites. Käesolev direktiiv ei piira liikmesriikide pädevust reguleerida tööhõivetingimusi postiteenuste sektoris, kuid see ei tohiks siiski tekitada kõlvatut konkurentsi. Postiteenuste turu avamise ettevalmistamisel tuleks nõuetekohaselt võtta arvesse sotsiaalseid kaalutlusi.

Arengud sideteenuste naaberturgudel on avaldanud ühenduse eri piirkondades ja eri rahvastikugruppidele ning postiteenuste kasutamisele erinevat mõju. Tuleks säilitada territoriaalne ja ühiskondlik ühtekuuluvus ja võttes arvesse, et liikmesriigid võivad teatud konkreetseid teenuseid kohandada kohalikule nõudlusele, kasutades direktiiviga 97/67/EÜ võimaldatud paindlikkust, on kohane täiel määral säilitada universaalteenus ning sellega seotud kvaliteedinõuded, mis on sätestatud direktiivis 97/67/EÜ. Kooskõlas praeguse tavaga on kohane täpsustada, et liikmesriigid peaksid posti koguma ja kätte toimetama üksnes sellistel nädala tööpäevadel, mis ei ole siseriiklikes õigusaktides määratletud riikliku pühana. Liikmesriigid peaksid jälgima turul toimuvaid arenguid ja teostama nende üle järelevalvet, et turu avamine oleks ka edaspidi soodne kõigile kasutajatele, eriti tarbijatele ning väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele. Nad peaksid võtma direktiivis 97/67/EÜettenähtud regulatiivmeetmed, et tagada juurdepääs postiteenustele, mis rahuldaks kasutajate vajadusi ka tulevikus, sealhulgas tuleks võimaluse korral tagada, et mingi miinimumhulga teenuseid saaks tellida ühest juurdepääsupunktist, ning eelkõige, et maapiirkondades ja äärealadel oleks piisavalt postiteenustele juurdepääsu punkte.

Juhul kui liikmesriik otsustab määrata ühe või mitu ettevõtjat postiteenuste osutajaks või universaalteenuse eri elementide osutajaks, tuleb tagada, et universaalteenuse kvaliteedi nõudeid kohaldatakse universaalteenuse osutajate suhtes läbipaistvalt ja proportsionaalselt. Kui liikmesriik määrab rohkem kui ühe ettevõtja, peaks ta tagama, et universaalteenuse osutamise kohustuste osas ei ole kattumist.

Direktiiviga 97/67/EÜ kehtestati, et universaalteenuse osutamise korraldamisel eelistatakse universaalteenuse osutajate määramist. Liikmesriigid võivad nõuda, et universaalteenust osutataks kogu riigi territooriumil. Suurenev konkurents ja valik tähendavad, et liikmesriikidele tuleks anda veelgi enam paindlikkust universaalteenuse kättesaadavuse tagamise kõige tõhusama ja sobivama mehhanismi väljaselgitamisel, järgides samas objektiivsuse, läbipaistvuse, mittediskrimineerimise ja proportsionaalsuse põhimõtteid ning hoolitsedes, et võimalikult vähe moonutataks turgu ja tagataks postiteenuste vaba osutamine siseturul. Liikmesriigid võivad kasutada ühte järgmistest meetmetest või nende kombinatsiooni: universaalteenuse osutamise jätmine turujõudude reguleerida, ühe või mitme ettevõtja määramine universaalteenuse eri elementide osutamiseks või riigi territooriumi eri osade katmiseks ning teenuste osutamise riigihanked.

On oluline, et kasutajad oleksid täielikult informeeritud osutatavatest universaalteenustest ning et postiteenuste osutajad oleksid informeeritud oma õigustest ja kohustustest universaalteenuse osutajana. Liikmesriigid peaksid tagama, et kasutajad oleksid täielikult informeeritud osutatavate konkreetsete teenuste võimalustest ning nende kättesaadavusest. Liikmesriigid peaksid tagama kogu sellise teabe kättesaadavaks tegemise. Kooskõlas liikmesriikidele antud suurema paindlikkusega tagada universaalteenuse osutamine muul viisil kui universaalteenuse osutaja või osutajate määramisega on siiski asjakohane, et liikmesriigid saaksid paindlikult otsustada, kuidas see teave kättesaadavaks teha.

Universaalteenuse jääknetokulude katmine välisrahastamise abil võib mõnes liikmesriigis siiski osutuda vajalikuks. Seepärast on kohane selgesõnaliselt kirjeldada alternatiivseid võimalusi universaalteenuse rahastamise tagamiseks sellisel määral, mis on vajalik ning piisavalt õigustatud, jättes kasutatavate rahastamismehhanismide valiku liikmesriikidele. Nendeks alternatiivideks on riigihankemenetlused, sealhulgas riigihangete alastes direktiivides sätestatud võistlevad läbirääkimised või läbirääkimistega menetlus, kas lepinguteate avaldamisega või mitte, ning — kui universaalteenuste osutamise kohustus tähendab nende teenuste osutajale netokulusid ning on määratud universaalteenuse osutajale ebaõiglaseks koormaks — riiklik hüvitis ja kulude jagamine teenuse osutajate ja/või kasutajate vahel läbipaistval viisil sissemaksetena hüvitusfondi. Liikmesriigid võivad kasutada muid ühenduse õigusega lubatud rahastamisviise, näiteks otsustada vajaduse korral, et kasum, mille universaalteenuse osutaja teenib või osutajad teenivad teenustega väljaspool universaalteenuse kohaldamisala, tuleb täielikult või osaliselt loovutada universaalteenuse netokulude katmiseks, kuivõrd see on kooskõlas asutamislepinguga. Ilma et see piiraks liikmesriikide kohustust kinni pidada riigiabi käsitlevatest asutamislepingu eeskirjadest, sealhulgas konkreetsetest teatamise nõuetest, võivad liikmesriigid teatada komisjonile universaalteenuse netokulude katmiseks kasutatavatest rahastamismehhanismidest, mida tuleks kajastada korraspärastes aruannetes, mida komisjon peaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule direktiivi 97/67/EÜ kohaldamise kohta esitama.

Postiteenuste osutajatelt võidakse nõuda universaalteenuse rahastamisse panustamist juhtudel, kui on ette nähtud hüvitusfond. Et selgitada välja, millistelt ettevõtjatelt nõuda maksete tegemist hüvitusfondi, peaksid liikmesriigid kaaluma, kas selliste ettevõtjate osutatavaid teenuseid võib kasutaja seisukohast pidada universaalteenuse kohaldamisalasse kuuluvateks teenusteks, kuna nad on piisaval määral vahetatavad universaalteenusega, võttes arvesse teenuste omadusi, sealhulgas lisandväärtusi ning samuti teenuste kavandatud kasutust ning hinnakujundust. Neil teenustel ei pea tingimata olema kõik universaalteenuse tunnused, nagu igapäevane kättetoimetamine või kogu riigi hõlmamine.

Direktiivis 97/67/EÜ sätestatud läbipaistvuse, mittediskrimineerimise ja proportsionaalsuse põhimõtteid praegusel kujul tuleks ka edaspidi rakendada iga rahastamismehhanismi puhul ja iga otsus selles valdkonnas peaks olema tehtud läbipaistvate, objektiivsete ja kontrollitavate kriteeriumide alusel. Eelkõige tuleks universaalteenuse osutamise netokulud arvutada siseriikliku reguleeriva asutuse järelevalve all nii, et universaalteenuse osutamise kohustusega määratud universaalteenuse osutaja netokuludest lahutatakse netokulud universaalteenuse osutamise kohustuse puudumisel. Sellise arvutamise puhul tuleks arvesse võtta kõiki muid asjakohaseid tegureid, sealhulgas universaalteenust osutama määratud postiteenuste osutaja turueeliseid, õigust mõistlikule kasumile ja stiimuleid kulutõhususe suurendamiseks.

Liikmesriikidele, kes ühinesid liiduga pärast Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. juuni 2002. aasta direktiivi 2002/39/EÜ (millega muudetakse direktiivi 97/67/EÜ ühenduse postiteenuste konkurentsile avamise jätkamise kohta) (7) jõustumist ja kes on võinud kogeda erilisi raskusi oma postiturgude kohandamisel, kuna nad ühinesid postiteenuste reformiga selle hilises etapis, teatavatele väikese rahvaarvuga ja piiratud geograafilise suurusega liikmesriikidele, kellel on postiteenustega seotud eriomadused, ning teatavatele raskete looduslike oludega liikmesriikidele, kellel on palju saari, on asjakohane anda võimalus lükata käesoleva direktiivi rakendamine piiratud aja võrra edasi, et jätkata teenuste reserveerimist oma universaalteenuse osutajale või osutajatele, millest tuleb komisjonile teatada. Võttes arvesse selle võimaluse erandlikku iseloomu, on samuti asjakohane kõnealuse piiratud ajavahemikul ja piiratud arvu teenuste puhul lubada sellistel liikmesriikidel, kes on oma turud täielikult avanud, keelata teises liikmesriigis tegutsevatel monopolidel oma riigi territooriumil tegutsemise.

Liikmesriikidel peaks olema lubatud kasutada üldlubasid ja üksiklubasid, kui see on õigustatud ja eesmärgiga proportsionaalne. Kuid, nagu on rõhutatud kolmandas aruandes direktiivi 97/67/EÜ kohaldamise kohta, võib siseturul teenuste osutamist takistavate põhjendamatute tõkete vähendamiseks olla vaja jätkata kasutuselevõetavate tingimuste ühtlustamist. Selles kontekstis võivad liikmesriigid lasta postiteenuste osutajatel näiteks valida, kas ta võtab endale teenuste osutamise kohustuse või aitab katta nende teenuste osutamisega seotud teise teenuste osutaja kulusid, kuid nad ei tohiks enam panna ettevõtjale kohustust osaleda kulude jagamise mehhanismis ja lisaks ka universaalteenuse osutamise kohustust või kvaliteedi alaseid kohustusi, kuna need on ette nähtud teenima sama eesmärki. Samuti on asjakohane selgitada, et mõnesid üldlubade andmise ja litsentseerimise sätteid ei tohiks kohaldada määratud universaalteenuse osutajate suhtes.

Keskkonnas, kus universaalteenuse alasse kuuluvaid teenuseid osutavad mitu postiettevõtjat, on kohane nõuda, et kõik liikmesriigid hindaksid, kas posti infrastruktuuri teatud osi või universaalteenuse osutajate teatud teenuseid ei tuleks teha kättesaadavaks muudele ettevõtjatele, kes osutavad sarnaseid teenuseid, et edendada tõhusat konkurentsi ja/või kaitsta kõiki kasutajaid postiteenuste üldise kvaliteedi tagamisega. Mitmete piirkondlike postivõrkudega universaalteenuse osutajate olemasolu korral peaks liikmesriigid samuti hindama nende koostalitlusvõimet ja vajadusel selle tagama, et vältida takistusi postisaadetiste kiirele transpordile. Kuna nende osade ja teenuste õiguslik seisund ja turuolukord on liikmesriigiti erinev, on kohane nõuda liikmesriikidelt ainult informeeritud otsuse vastuvõtmist õigusaktide vajaduse, ulatuse ja valiku, sealhulgas vajaduse korral kulude jagamise kohta. See säte ei tohiks piirata liikmesriikide õigust võtta meetmeid juurdepääsu tagamiseks postivõrgule läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise tingimuste alusel.

Võttes arvesse postiteenuste tähtsust pimedatele ja vaegnägijatele, on kohane kinnitada, et turu avamine ei tohiks takistada universaalteenuse osutajate poolt teatud teenuste jätkuvat tasuta osutamist pimedatele ja vaegnägijatele, mille liikmesriigid on kehtestanud vastavalt kohaldavatele rahvusvahelistele kohustustele.

Täieliku konkurentsi tingimustes on nii universaalteenuse finantstasakaalu kui ka turumoonutuste piiramise seisukohast oluline, et põhimõttest, mille kohaselt hinnad kajastavad normaalseid kaubandustingimusi ja kulusid, eemaldutaks ainult avalike huvide kaitsmiseks. See eesmärk tuleks saavutada, lubades liikmesriikidel säilitada jätkuvalt ühtsed tasud üksiksaadetise tasuga postiteenustele, mida tarbijad, sealhulgas väikese ja keskmise suurusega ettevõtjad, kõige sagedamini kasutavad. Liikmesriigid võivad säilitada ühtsed tasud ka muude postisaadetiste puhul, näiteks ajalehtede ja raamatute puhul, et kaitsta avalikke huve, nagu juurdepääs kultuurile, demokraatlikus ühiskonnas osalemise tagamine (ajakirjandusvabadus) või piirkondlik ja ühiskondlik ühtekuuluvus.

Pidades silmas, et tingimusi, milles turgu valitsev universaalteenuse osutaja peab toimima täielikult konkurentsile avatud keskkonnas, reguleeritakse riigiti erinevalt, on kohane jätta liikmesriikidele vabadus otsustada, kuidas teostada parimal viisil järelevalvet ristsubsideerimise üle.

See kohustus peaks andma siseriiklikule reguleerivatele asutustele, konkurentsiasutustele ja komisjonile teavet, mis on vajalik universaalteenuseid käsitlevate otsuste vastuvõtmiseks ja õiglastest turutingimustest kinnipidamise jälgimiseks kuni konkurents muutub tõhusaks. Koostöö siseriiklike reguleerivate asutuste vahel selle valdkonna võrdlusnäitajate ja juhiste väljatöötamisel peaks aitama kaasa nende eeskirjade ühtlustatud kohaldamisele.

Pidades silmas üleminekut täielikult konkurentsile avatud turule ja et vältida konkurentsi kahjustamist ristsubsideerimisega, on kohane nõuda liikmesriikidelt jätkuvalt, et nad säilitaksid kohustuse, mille kohaselt universaalteenuse osutajad peavad pidama eraldi ja läbipaistvat raamatupidamisarvestust; vajadusel võib selle korras teha muudatusi.

Sarnaselt teistes teenuste valdkondades kehtivatele eeskirjadele ja tarbijakaitse suurendamiseks on asjakohane kohaldada kaebuste menetlemist reguleerivaid miinimumpõhimõtteid laiemalt kui vaid universaalteenuste osutajate suhtes. Kaebuste lahendamise menetluse tõhustamiseks on kohane julgustada kohtuvälise kokkuleppe menetluste kasutamist vastavalt komisjoni 30. märtsi 1998. aasta soovitusele 98/257/EÜ tarbijate kaebuste kohtuvälise lahendamisega tegelevate asutuste suhtes rakendatavate põhimõtete kohta (9) ja komisjoni 4. aprilli 2001. aasta soovitusele 2001/310/EÜ tarbijate kaebuste konsensusliku lahendamisega seotud kohtuväliste asutuste põhimõtete kohta. (10) Tarbijate huvisid aitaks kaitsta ka teenuste osutajate parem koostoimimisvõime, mille annab juurdepääs teatud infrastruktuuriosadele ja teenustele, ning nõue, et siseriiklikud reguleerivad asutused ja tarbijakaitseasutused teeksid koostööd.

Direktiivis 97/67/EÜ on sätestatud, et teatavad meetmed tuleb vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (11) .

Otsust 1999/468/EÜ on muudetud otsusega 2006/512/EÜ, millega kehtestati kontrolliga regulatiivmenetlus, et võtta vastu üldmeetmeid, mille eesmärk on muuta asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korras vastuvõetud põhiakti vähemolulisi sätteid, sealhulgas jättes mõned kõnealused sätted välja või täiendades seda uute vähemoluliste sätetega.

Eelkõige tuleks komisjonile anda volitus kehtestada meetmeid teenuste kvaliteedistandardite edaspidiseks kohandamiseks tehnika arengu ja turusuundumustega ning välisasutuste poolt läbiviidava sõltumatu tegevuse järelevalve teostamise standardtingimuste kohandamiseks. Kuna need on üldmeetmed ja nende eesmärk on muuta käesoleva direktiivi vähemolulisi sätteid ning täiendada seda, lisades uusi vähemolulisi sätteid, tuleb need vastu võtta vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.

Tõenäoliselt on siseriiklike reguleerivate asutuste osa edaspidigi oluline, eriti nendes liikmesriikides, kus üleminek konkurentsile ei ole veel lõppenud. Vastavalt regulatiivsete ja tegevusfunktsioonide lahususe põhimõttele peaksid liikmesriigid kindlustama oma reguleerivate asutuste sõltumatuse, tagades sellega nende otsuste erapooletuse. See sõltumatuse nõue ei piira liikmesriikide institutsionaalset autonoomiat ega põhiseaduslikke kohustusi ega ka asutamislepingu artiklis 295 sätestatud neutraalsuse põhimõtet liikmesriikides omandi õiguslikku režiimi reguleerivate eeskirjade suhtes. Siseriiklikele reguleerivatele asutustele tuleks anda nende ülesannete täitmiseks kõik vajalikud ressursid, nagu personal, ekspertteadmised ja rahalised vahendid.

Kuna sageli kaasatakse regulatiivsete funktsioonide täitmisse erinevaid ametiasutusi, on asjakohane muuta ülesannete jaotamine läbipaistvaks ja nõuda, et postisektori reguleerimise, konkurentsieeskirjade täitmise jälgimise ja tarbijaküsimustega tegelemise eest vastutavad erinevad asjakohased asutused teeksid koostööd, et tagada nende ülesannete tulemuslik täitmine.

Kõigil isikutel, keda siseriikliku reguleeriva asutuse otsus puudutab, peaks olema õigus kaevata nimetatud otsus edasi asjaomasest asutusest sõltumatule organile. See organ võib olla kohus. Kõnealune edasikaebamise kord ei piira pädevuste jaotust riigi kohtusüsteemis ega siseriiklikust õigusest tulenevaid juriidiliste isikute või füüsiliste isikute õigusi. Kuni nende menetluste lõpuni on vaja tagada siseriiklike reguleerivate asutuste otsuste ajutine kehtimine, et tagada õiguskindlus ja turu turvalisus.

Siseriiklikud reguleerivad asutused peaksid direktiivi 97/67/EÜ kohaste ülesannete täitmisel tegema vajaduse korral koostööd liikmesriikide teiste reguleerivate asutuste ja komisjoniga. See soodustaks postiteenuste siseturu arengut ning aitaks tagada kõikides liikmesriikides käesoleva direktiivi sätete ühtlast kohaldamist, eriti nendes valdkondades, kus ühenduse õigusakte rakendav siseriiklik õigusakt jätab siseriiklikule reguleerivale asutusele asjaomaste eeskirjade kohaldamisel olulise kaalutlusõiguse. Kõnealune koostöö võiks toimuda muu hulgas käesoleva direktiivi kohaselt komisjoni abistavas komitees või Euroopa reguleerivatest asutustest moodustatud töörühmas. Liikmesriigid peaksid otsustama, millised organid on käesoleva direktiivi tähenduses siseriiklikud reguleerivad asutused.

Oma ülesannete tulemuslikuks täitmiseks on siseriiklikel reguleerivatel asutustel vaja koguda andmeid turul tegutsejatelt. Teabenõuded peaksid olema taotletava eesmärgiga proportsionaalsed ega tohiks ettevõtjaid liigselt koormata. Sellist teavet võib olla vaja koguda ka komisjonil, et ta saaks täita talle ühenduse õigusaktidega pandud kohustusi. Teabe saaja peaks tagama konfidentsiaalsuse kehtivate eeskirjade kohaselt.

Liikmesriigid peaksid tagama piisaval hulgal juurdepääsupunktide rajamise, et võtta arvesse maa- ja hajaasustusega piirkondade kasutajate vajadusi. Liikmesriigid peaksid tagama juurdepääsupunktide sobiva tiheduse neis piirkondades, et täita universaalteenuse osutamise kohustust.

Käesolev direktiiv on kooskõlas teiste teenuseid käsitlevate ühenduse õigusaktidega. Kui mõni käesolev direktiivi säte läheb vastuollu mõne muu ühenduse õigusakti sättega, eriti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiiviga 2006/123/EÜ siseturu teenuste kohta, (12) on käesoleva direktiivi säte ülimuslik ja seda kohaldatakse postisektori suhtes täiel määral.

Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (13) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende enda tarbeks ja ühenduse huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning tegema need üldsusele kättesaadavaks,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

Artikkel 1

Direktiivi 97/67/EÜ muudetakse järgmiselt:

Liikmesriigid teatavad komisjonile, kelle nad on määranud universaalteenuse osutajaks või osutajateks. Universaalteenuse osutaja määramine vaadatakse korrapäraselt läbi ja seda analüüsitakse käesolevas artiklis sätestatud tingimuste ja põhimõtete taustal. Liikmesriigid tagavad siiski, et kõnealuse määramise kestvus on investeeringutasuvuse seisukohast piisav.”;

2. Liikmesriigid võivad määrata universaalteenuse osutajaks ühe või mitu ettevõtjat, katmaks kogu riigi territooriumi. Liikmesriigid võivad määrata eri ettevõtjaid universaalteenuse eri elementide osutamiseks ja/või riigi territooriumi eri osade katmiseks. Kui nad seda teevad, siis määravad kooskõlas ühenduse õigusega nende kohustused ja neile antud õigused ning avaldavad need kohustused ja õigused. Eelkõige võtavad liikmesriigid meetmeid, et universaalteenuse osutaja määramise tingimused põhineksid läbipaistvuse, mittediskrimineerimise ja proportsionaalsuse põhimõtetel, tagades seeläbi universaalteenuse osutamise järjepidevuse, võttes arvesse selle ühiskondliku ja territoriaalse ühtekuuluvuse seisukohast.

5. Liikmesriigid tagavad, et hüvitusfondi asutamisel ning lõigetes 3 ja 4 osutatud rahaliste osamaksete suuruse kindlaksmääramisel järgitakse läbipaistvuse, mittediskrimineerimise ja proportsionaalsuse põhimõtet. Kooskõlas lõigetega 3 ja 4 tehtud otsused põhinevad objektiivsetel ja kontrollitavatel kriteeriumidel ning need avalikustatakse.

3. Kui liikmesriik teeb kindlaks, et universaalteenuse osutamise kohustused, nagu need on sätestatud käesolevas direktiivis, on seotud netokuludega, mis on arvutatud I lisa arvesse võttes, ning kujutavad endast universaalteenuse osutajale või osutajatele ebaõiglast rahalist koormust, võib ta võtta kasutusele:

3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud kord, kohustused ja nõuded on läbipaistvad, kättesaadavad, mittediskrimineerivad, proportsionaalsed, täpsed ja üheselt mõistetavad, tehakse eelnevalt avalikuks ning põhinevad objektiivsetel kriteeriumidel. Liikmesriigid tagavad, et loa taotlejale põhjendatakse täielikku või osalist keeldumist loa väljaandmisest või loa täielikku või osalist tühistamist, ning nad kehtestavad kaebemenetluse.”;

vajaduse korral seada tingimuseks artiklis 7 osutatud kulude jagamise mehhanismidesse rahalise osamakse tegemise kohustus, kui universaalteenuse osutamine on seotud netokuludega ning on artikli 4 kohaselt määratud universaalteenuse osutajale või osutajatele ebaõiglaseks koormaks;

vajaduse korral ja kui see on õigustatud, kehtestada asjaomaste teenuste kvaliteedi, kättesaadavuse ja osutamisega seotud nõuded;

2. Teenuste suhtes, mis jäävad universaalteenuse kohaldamisalast välja, võivad liikmesriigid kehtestada loa andmise korra, sealhulgas üksiklubade andmise määral, mis on vajalik, et tagada oluliste nõuete täitmine ja universaalteenuse osutamine.

1. Teenuste suhtes, mis jäävad universaalteenuse kohaldamisalast välja, võivad liikmesriigid kasutusele võtta üldload määral, mis on vajalik, et tagada oluliste nõuete täitmine.

Euroopa Parlament ja nõukogu võtavad komisjoni ettepanekul ja asutamislepingu artikli 47 lõike 2 ning artiklite 55 ja 95 alusel vastu vajalikud ühtlustamismeetmed tagamaks, et kasutajatel ja postiteenuse osutajal või osutajatel on läbipaistvatel ja mittediskrimineerivatel tingimustel juurdepääs postivõrgule.”;

Kui on vaja kaitsta kasutajate huve ja/või edendada tõhusat konkurentsi ning arvestades oma riigi tingimusi ja siseriiklikke õigusakte, tagavad liikmesriigid läbipaistvad, mittediskrimineerivad juurdepääsutingimused postiinfrastruktuuri osadele või postiteenustele, mis kuuluvad universaalteenuse kohaldamisalasse, nagu näiteks postiindeksite süsteem, aadresside andmebaas, nimekastid, kättetoimetamiskastid, teave aadressi muutmise kohta, saadetiste ümbersuunamise teenus ja saatjale tagastamise teenus. See säte ei piira liikmesriikide õigust võtta meetmeid juurdepääsu tagamiseks postivõrgule läbipaistvate, proportsionaalsete ja mittediskrimineerivate tingimuste alusel.”;

tasud on kulupõhised ning motiveerivad tõhusa universaalteenuse osutamist. Liikmesriigid võivad avaliku huviga seotud põhjustel otsustada, et kogu riigi territooriumil ja/või piiriülese saatmise puhul kohaldatakse ühtset tasu üksiksaadetise tasuga postiteenuste ja muude postisaadetiste puhul;

tasud on taskukohased kõikidele kasutajatele geograafilisest asukohast olenemata ning siseriiklikke eritingimusi arvestades on kasutajatel juurdepääs osutatavatele teenustele. Liikmesriigid võivad säilitada või võtta kasutusele pimedatele või vaegnägijatele ettenähtud tasuta postiteenused;

„8. Kui teatav liikmesriik ei ole kasutanud artikli 7 kohaselt lubatud universaalteenuse osutamise rahastamise mehhanismi ning kui siseriiklik reguleeriv asutus veendub, et mitte ükski kõnealuse liikmesriigi universaalteenuse osutaja ei saa varjatult või muul viisil riigiabi ning et turul on täielik konkurentsiolukord, võib siseriiklik reguleeriv asutus teha otsuse mitte kohaldada käesoleva artikli nõudeid.”;

3. Ilma et see piiraks lõike 4 kohaldamist, jaotatakse kulud lõikes 2 osutatud raamatupidamissüsteemides järgmiselt:

2. Ilma et see piiraks teisi siseriiklike või ühenduse õigusaktide kohaseid edasikaebamisvõimalusi või õiguskaitsevahendeid, tagab liikmesriik, et kasutajad, kes tegutsevad iseseisvalt või, kui see on siseriiklike õigusaktide kohaselt lubatud, koos kasutajate ja/või tarbijate huve esindavate organisatsioonidega, võivad anda siseriiklikule pädevale asutusele lahendamiseks juhtumeid, mille puhul kasutajate kaebust universaalteenuse kohaldamisalasse kuuluvaid postiteenuseid osutavale ettevõtjatele ei ole rahuldavalt lahendatud.

Liikmesriik võtab meetmed, et esimeses lõigus osutatud menetlused võimaldaksid õiglast ja kiiret vaidluste lahendamist, ning et oleks ette nähtud süsteem kulude ja/või kahju hüvitamiseks, kui olukord seda nõuab.

1. Liikmesriik tagab, et kõik postiteenuste osutajad teevad kättesaadavaks kasutajate kaebuste, eelkõige postisaadetiste kaotsimineku, varguse ja rikkumisega või teenuse kvaliteedistandarditele mittevastavusega seotud kaebuste lahendamise läbipaistva, lihtsa ja odava menetluse (sealhulgas menetluse selle väljaselgitamiseks, kes vastutab juhtudel, millesse on kaasatud rohkem kui üks ettevõtja), ilma et see piiraks hüvitamisskeeme käsitlevate rahvusvaheliste ja siseriiklike sätete kohaldamist.

Liikmesriigid teatavad komisjonile, millised siseriiklikud reguleerivad asutused nad on määranud täitma käesolevast direktiivist tulenevaid ülesandeid. Nad avaldavad siseriikliku reguleeriva asutuse ülesanded kergesti kättesaadaval kujul, eriti kui need ülesanded on määratud enam kui ühele asutusele. Liikmesriigid tagavad vajaduse korral konsulteerimise ja koostöö ühiste huvidega seotud küsimustes nende asutuste ning konkurentsiseaduse ja tarbijakaitseseaduse rakendamise eest vastutavate asutuste vahel.

1. Liikmesriigid tagavad, et postiteenuse osutajad edastavad eeskätt siseriiklikele reguleerivatele asutustele kogu teabe, sealhulgas finantsteabe ning teabe universaalteenuse osutamise kohta, mis on vajalik:

Universaalteenuse osutamise kohustuste netokulude katmine või rahastamine võib eeldada, et määratud universaalteenuse osutajad saavad kompensatsiooni nende teenuste eest, mida nad osutavad mittekaubanduslikel tingimustel. Kuna sellise kompenseerimisega kaasnevad finantsülekanded, peavad liikmesriigid tagama, et need tehakse objektiivselt, läbipaistvalt, mittediskrimineerivalt ja proportsionaalselt. See tähendab, et ülekanded põhjustavad võimalikult väikest konkurentsi moonutamist ja kasutajate nõudluse moonutamist

Universaalteenuse osutamise kohustuste teatavate aspektide netokulu arvestamine peab toimuma lahus, et vältida otseste või kaudsete tulude või kulude kahekordset arvessevõtmist. Universaalteenuse osutamise kohustuste kogu netokulu mis tahes määratud universaalteenuse osutajale arvestatakse universaalteenuse osutamise kohustuste eri komponentide netokulude summana, võttes arvesse ka mis tahes mittemateriaalset kasu. Netokulu kontrollimise eest vastutab siseriiklik reguleeriv asutus. Universaalteenuse osutaja teeb või osutajad teevad koostööd siseriikliku reguleeriva asutusega, et võimaldada tal netokulude kontrollimist.

Universaalteenuse osutamise kohustuse netokulud on mis tahes universaalteenuse osutamisega seotud ja vajalikud kulud. Universaalteenuse osutamise kohustuste netokulud arvutatakse selliselt, et universaalteenuse osutamise kohustusega määratud universaalteenuse osutaja netokuludest lahutatakse sama postiteenuse osutaja netokulud universaalteenuse osutamise kohustuse puudumisel.

Artikkel 2

1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 31. detsembriks 2010. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.

Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.

2. Liikmesriigid edastavad komisjonile oma õigus- ja haldusnormid, mis käsitlevad käesoleva direktiivi kohaldamist.

Artikkel 3

1. Erandina artiklist 2 võivad järgmised liikmesriigid lükata käesoleva direktiivi rakendamise edasi kuni 31. detsembrini 2012, et jätkata teenuste reserveerimist universaalteenuse osutajale või osutajatele:

Nimetatud liikmesriigid võivad otsustada käesolevat direktiivi varem rakendada.

2. Asjaomased liikmesriigid teatavad komisjonile oma kavatsusest kasutada lõikes 1 ettenähtud rakendamise edasilükkamist … (15).

3. Liikmesriigid, kes kaotavad oma reserveeritud valdkonnad enne 31. detsembrit 2012, võivad ajavahemikul 1. jaanuarist 2011 kuni 31. detsembrini 2012 keelduda direktiivi 97/67/EÜ artikli 9 lõikes 2 sätestatud lubade andmisest teenuste osutamiseks kõnealustes tühistatud reserveeritud valdkondades postiettevõtjatele, kes osutavad universaalteenuse kohaldamisalasse kuuluvaid teenuseid, samuti nende poolt kontrollitud äriühingutele, millele on antud reserveeritud valdkond teises liikmesriigis.

Artikkel 4

Käesolev direktiiv jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.

Artikkel 5

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

(1) ELT C 168, 20.7.2007, lk 74.

(2) ELT C 197, 24.8.2007, lk 37. Mittekohustusliku konsulteerimise tulemusel esitatud arvamus.

(3) Euroopa Parlamendi 11. juuli 2007. aasta arvamus (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) ja nõukogu 8. november 2007 ühine seisukoht ja Euroopa Parlamendi … (Euroopa Liidu Teatajas seni avaldamata) seisukoht.

(4) EÜT C 48, 16.2.1994, lk 3.

(5) EÜT L 15, 21.1.1998, lk 14. Direktiivi on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

(6) ELT C 288 E, 25.11.2006, lk 77.

(7) EÜT L 176, 5.7.2002, lk 21.

(8) EÜT L 281, 23.11.1995, lk 31. Direktiivi on muudetud määrusega (EÜ) nr 1882/2003.

(9) EÜT L 115, 17.4.1998, lk 31.

(10) EÜT L 109, 19.4.2001, lk 56.

(11) EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23. Otsust on muudetud otsusega 2006/512/EÜ (ELT C 200, 22.7.2006, lk 11).

(12) ELT L 376, 27.12.2006, lk 36.

(13) ELT C 321, 31.12.2003, lk 1.

(14) ELT L 134, 30.4.2004, lk 1. Direktiivi on viimati muudetud nõukogu direktiiviga 2006/97/EÜ (ELT L 363, 20.12.2006, lk 107)”;

(15) Palun sisestada kuupäev kuus kuud pärast käesoleva direktiivi jõustumist.

NÕUKOGU PÕHJENDUSED

I. SISSEJUHATUS

1. Komisjon võttis Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi, millega muudetakse direktiivi 97/67/EÜ seoses ühenduse postiteenuste siseturu rajamise lõpuleviimisega, ettepaneku (1) vastu 18. oktoobril 2006. Ettepanek põhineb asutamislepingu artikli 47 lõikel 2 ja artiklitel 55 ja 95.

2. Euroopa Parlament võttis oma esimesel lugemisel esitatava arvamuse vastu 9.–12. juulil 2007 toimunud täiskogu istungil. Nõukogu võttis oma töös arvesse ka Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee ja Regioonide Komitee arvamust, mis võeti vastu vastavalt 26. aprillil ja 6. juunil 2007 (2).

3. Nõukogu võttis 8. novembril 2007 vastu oma ühise seisukoha kooskõlas asutamislepingu artikliga 251.

II. EESMÄRGID

Muutmisdirektiivi ettepaneku eesmärk on astuda viimane samm täieliku turu avamise suunas, kaotades kõik universaalteenuse osutaja(te) suhtes veel kehtivad ainu- või eriõigused ning muud postiteenuste pakkumise takistused vastavalt praeguses postiteenuste direktiivis 97/67/EÜ (mida on muudetud direktiiviga 2002/39/EÜ) sätestatule. Kooskõlas selle direktiivi artiklis 7 sätestatud ajakavaga ning lähtudes mitmest uuringust ja põhjalikust mõjuhinnangust, kinnitas komisjon, et 1. jaanuar 2009 oleks postiteenuste siseturu rajamise lõpuleviimise lõpptähtpäev. Muutmissätete eesmärk on kohandada reguleerivat raamistikku uue keskkonnaga, tagades samal ajal universaalteenuse osutamise ning selle vajaliku rahastamise, esitades soovituslike lisameetmete mittetäieliku loetelu. Uue direktiivi jõustumisel jäetakse välja 2002. aasta direktiivis (3) sisaldunud aegumisklausel (artikli 1 punkt 24, põhjendus 55), tagades sellega õigusliku järjepidevuse pärast praeguse direktiivi kehtivusaja lõppu (31. detsember 2008).

III. ÜHISE SEISUKOHA ANALÜÜS

1. ÜLDIST

Euroopa Parlament (EP) võttis 11. juulil 2007 toimunud täiskogu istungil vastu 64 komisjoni ettepaneku muudatusettepanekut. Nõukogu ühine seisukoht kajastab komisjoni ettepaneku muudatusi (vt alljärgnevat punkti 2.a.), võttes märkimisväärse arvu muudatusettepanekuid arvesse

— kas sõna-sõnalt või peaaegu sõna-sõnalt (EP muudatusettepanekud 1, 2, 3, 4, 8, 9, 12, 14, 16, 17, 18, 25, 36, 37, 39, 49, 50, 53, 61, 79),

— osaliselt (EP muudatusettepanekud 10, 13, 20, 31, 46, 47, 48, 56, 58) või

— sisuliselt, kasutades sarnast sõnastust (EP muudatusettepanekud 21 + 65, 22 + 34, 23, 28, 30, 32, 35, 63, 40, 44 + 81, 46, 52, 55).

Mõningaid muudatusettepanekuid ühine seisukoht siiski ei kajasta, sest nõukogu oli ühisel seisukohal, et need on liigsed (kuna teised muudatused juba hõlmavad neid), või seetõttu, et algse komisjoni ettepanku sätteid täiendati või need sõnastati põhjalikult ümber (vt alljärgnevat punkti 2.b.).

Ühine seisukoht sisaldab ka muudatusi, mida Euroopa Parlamendi esimesel lugemisel esitatud arvamuses ette ei nähtud. Mitmel puhul on muudetud sõnastust, enamasti tulenevalt:

— uue I lisa (universaalteenuse netokulu (selle olemasolu korral) arvutamise juhised) lisamisest ning olemasoleva lisa (ühendusesisese rahvusvahelise posti kvaliteedistandardid) lisamisest muutmisdirektiivi II lisana (artikli 1 punktid 16, 17 ja 25); ning

— uute mõistete lisamisest (artikli 1 punkt 2 ja selle mõju omakorda kogu tekstis kasutatavatele mõistetele (nt artikli 1 punkt 18)).

Teiste muudatustega on püütud tagada direktiivi üldine ühtsus, eelkõige seoses

— universaalteenuse osutaja(te) teatamisega komisjonile (artikli 1 punkt 4);

— raamatupidamisarvestuse lahususe ja läbipaistvuse eeskirjadega (artikli 1 punkt 15 koostoimes põhjendusega 41); ja

— uute kohaldatavate komiteemenetlust käsitlevate eeskirjadega (kontrolliga regulatiivmenetlus, artikli 1 punktid 16, 19, põhjendused 43–46); ning

— paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppega (põhjendus 60, mille kohta komisjon tegi avalduse).

2. KONKREETSED KÜSIMUSED

a. Komisjoni ettepaneku muudatused

Komisjoni algsesse ettepanekusse tehtud olulisim muudatus puudutab täieliku turu avamise lõpptähtpäeva. Selles (artiklis 2) sätestatakse muutmisdirektiivi rakendamise, st postiteenuste siseturu rajamise lõpuleviimise ajaks 2010. aasta lõpp. Teatavate (direktiivi artiklis 3 loetletud) liikmesriikide jaoks on rangetel tingimustel ette nähtud rakendamise edasilükkamine 31. detsembrini 2012, et aidata neil toime tulla postisektori reformiga seonduvate eriliste raskustega (vt alljärgnevat punkti x).

Eeltoodust tuleneb hulk teisi algse ettepaneku sisulisi muudatusi (need on esitatud muutmisdirektiivi artiklis 1), mis on kokkuvõtvalt järgmised:

i) Põhimõtted ja reguleerimisala (artikli 1 punkt 1, põhjendused 1–9, 14–15, 19–20, 22, 56)

Asjakohased Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud: 1–4, 8–9, 11–12, 13, 16

Ühine seisukoht kinnitab ühenduse postialase poliitika lõppeesmärke ja põhimõtteid ning rõhutab postiteenuste kui üldist majandushuvi pakkuvate teenuste positiivset rolli ning samuti nende panust sotsiaalse, majandusliku ja territoriaalse ühtekuuluvuse saavutamisel Euroopa Liidus. Peamiselt täpsustab see direktiivi reguleerimisala seoses universaalteenuse osutamisega, käsitledes selle rahastamist tingimustel, mis tagavad universaalteenuse püsiva osutamise kui postiteenuste reformi peamise eesmärgi. Tekst kajastab kõnealust põhimõtet ning seda saab kasutada juhtpõhimõttena muutmisdirektiivi rakendamisel.

ii) Mõisted (artikli 1 punkt 2, põhjendused 17, 27, 42)

Asjakohased Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud: 15, 21 + 65, 36–37

Ühise seisukoha eesmärk on ajakohastada märkimisväärset hulka kehtivas direktiivis sisalduvaid mõisteid ja kohandada neid muudatustega õigusnormides ning uue olukorraga postiturgudel. Uus lisatud mõiste „postiteenuse osutaja” ja selle eristamine „universaalteenuse osutajast” ning samuti „kasutaja” uus määratlus on määrava tähtsusega ning nende abil püütakse selgitada nende osapoolte rolli ja kohustusi täieliku turu avamise kontekstis. Lisaks esitatakse ühises seisukohas võtmetegurid, mille alusel piiritletakse mõistet „universaalteenuse kohaldamisalasse kuuluvad teenused” kooskõlas Euroopa Kohtu asjaomaste kohtulahenditega, ning see lisab„oluliste nõuete” (mille tõttu liikmesriik võib olla sunnitud kehtestama postiteenuste osutamise tingimused) loetelusse kooskõlas ühenduse ja siseriikliku õigusega kehtestatud tööhõivetingimuste ja sotsiaalkindlustust käsitlevate õigusnormide järgmise. See on kooskõlas sotsiaalsete kaalutluste poliitilise tähtsusega täieliku turu avamise protsessis.

iii) Universaalteenuse osutamine (artikli 1 punktid 3–6), põhjendused 5, 8–12, 20–21, 23–24, 27–30, 36–37, 40–41, 46, 54)

Asjakohased Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud: 4, 6, 13–14, 17–18, 24–27, 32, 39, 43, 62 + 64, 63

Ühine seisukoht lähtub põhimõttest, et universaalteenuse osutamine on postiteenuste siseturu rajamise lõpuleviimise võtmetegur ning et see on sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse seisukohast esmatähtis. Sellest lähtuvalt on teksti eesmärk tugevdada kehtiva direktiivi sätteid ning tagada selle kiire rakendamine uues täieliku turu avamise kontekstis. See jätab liikmesriikidele teatava paindlikkuse universaalteenuse osutaja(te) määramisel ja nende toimimisel, kuid teisest küljest tagab see direktiivis sätestatud põhimõtete järgimise korrapärase läbivaatamise ning universaalteenuse osutaja(te) määramise kestuse piisavuse investeeringutasuvuse seisukohast.

Lisaks märgitakse ühises seisukohas selgelt, et universaalteenuse osutajad esitavad piisavalt üksikasjalikku ja ajakohast teavet pakutava universaalteenuse eripära kohta, sealhulgas kõnealustele teenustele juurdepääsu üldtingimuste ning samuti hindade ja kvaliteedistandardite taseme kohta. Ühine seisukoht jätab muutmisdirektiivi reguleerimisalast välja sellised siseriiklikud sätted, millega reguleeritakse sundvõõrandamise tingimusi universaalteenuse osutamise korraldamiseks, ning selles tunnistatakse, et liikmesriikides rakendatavat jätkuvat teatud teenuste tasuta osutamist pimedatele ja vaegnägijatele ei tohiks piirata.

iv) Universaalteenuste rahastamine (artikli 1 punktid 7–8 ja 25), põhjendused 13, 25–30, 33, 40–41, 59)

Asjakohased Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud: 4, 6, 20, 21 + 65, 22, 24, 29–30, 40, 41 + 66, 62 + 64

Ühises seisukohas, mis lähtub komisjoni ettepanekus sisalduvatest põhimõtetest, pööratakse erilist tähelepanu universaalteenuse rahastamise tagamisele. Nõukogu nõustub üldises plaanis komisjoni kavandatud vahenditega, kuna need on täielikult kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega ning arvestavad olukorraga siseriiklikul turul. Liikmesriigid võivad rahastamiseks valida sobiva võimaldava meetme sõltuvalt konkreetsete siseriikliku turu tunnusjoontest. Kuna mõned liikmesriigid väljendasid muret seoses netokulude arvutamisega ning selleks, et tagada soovituslikul ühtsel metoodikal põhinevad juhised, lisati ühise seisukohaga direktiivile uus lisa. See on suures osas inspireeritud universaalteenuse direktiivi IV lisast (4).

v) Postiteenuste osutamise ja võrgule juurdepääsu tingimused (artikli 1 punktid 9–13, põhjendused 30, 33)

Asjakohased Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud: 44 + 81

Ühises seisukohas sätestatakse täiendavad üksikasjalikud postiteenuste osutamist ja võrgule juurdepääsu reguleerivad tingimused. Sellel on kaks eesmärki — tagada õiguskindlus universaalteenuse osutaja(te)le ja teis(te)le postiteenuse osutaja(te)le ning vältida nende kasutamist varjatud tõketena uutele turuletulijatele. Üldine eesmärk on postiteenuste turu nõuetekohane toimimine ning erinevate postivõrkude vastastikku täiendav toimimine. Direktiivi sätted ei piira liikmesriikide õigust võtta meetmeid juurdepääsu tagamiseks postivõrgule läbipaistvuse, proportsionaalsuse ja mittediskrimineerimise tingimuste alusel.

Ühine seisukoht hõlmab lubade andmise tingimuste hulgas vajadusel võimalikke rahalisi osamakseid siseriikliku reguleeriva asutuse tegevuskuludesse ning siseriiklikes õigusaktides sätestatud töötingimuste järgimist. Samuti on selgitatud universaalteenuse osutamise kohustuse ning samas kulude jagamise mehhanismi (hüvitusfond) osamaksete tegemise kohustuse (universaalteenuse samade elementide või riigi territooriumi samade osade suhtes) nn topeltkehtestamise välistamist.

vi) Tööhõivetingimusi ja sotsiaalkindlustust käsitlevad sätted (Artikli 1 punktid 2 ja 10, põhjendused 16, 53)

Asjakohased Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud: 10, 35, 37,

Vastavalt eespool (punktis ii) selgitatule lisatakse ühise seisukohaga „oluliste nõuete” loetelusse kooskõlas ühenduse ja siseriikliku õigusega kehtestatud töötingimuste ning sotsiaalkindlustusskeemide järgimine. Lisaks on sotsiaalseid kaalutlusi arvesse võetud ubade andmise tingimusi puudutavates sätetes, mille kohaselt võib lubade andmisel vajaduse korral seada tingimuseks kohustuse järgida siseriiklikes õigusaktides sätestatud töötingimusi (vt ka punkti v).

vii) Hinnakujunduse põhimõtted ja raamatupidamisarvestuse läbipaistvus (raamatupidamisarvestuse lahusus) (artikli 1 punktid 14–15, põhjendused 26, 28, 37–39, 41)

Asjakohased Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud: 27–28, 30, 47–49, 50–52, 79

Ühises seisukohas nõustutakse komisjoni ettepanekus esitatud peamiste uuendustega universaalteenuse osutamise hinnakujunduse põhimõtete osas (kulupõhisuse põhimõte, olenemata teatavast paindlikkusest hinnakujunduses teatavatel tingimustel). Lisaks sellele võimaldatakse liikmesriikidel säilitada või võtta kasutusele pimedatele või vaegnägijatele ettenähtud tasuta postiteenused.

Universaalteenuse osutaja(d) on kohustatud pidama eraldi raamatupidamisarvestust, et teha selget vahet universaalteenuste ja muude teenuste vahel, mis ei ole universaalteenuse osa. Konkreetsed sätted võimaldavad liikmesriikidel kohaldada enne täielikku turu avamist määratud universaalteenuse osutaja suhtes (artikli 1 punktis 15 esitatud) läbipaistvuse eeskirju, kui ei ole määratud teist universaalteenuse osutajat/teisi universaalteenuse osutajaid.

viii) Siseriiklikud reguleerivad asutused ja teabe esitamine (artikli 1 punktid 20–21, põhjendused 41–42, 47–51)

Asjakohased Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud: 18, 33, 55

Ühine seisukoht ei jäta mingit kahtlust siseriiklike reguleerivate asutuste vahelise koostöö vormi osas, välistades seega uute organite või struktuuride loomise Euroopa tasandil.

Siseriiklikud reguleerivad asutused keskenduvad postiturgude järelevalvele, sealhulgas kõigi turul tegutsejate poolt asjakohase teabe esitamise abil. Tekstis käsitletakse piisavalt teabe esitamise üldpõhimõtteid ja konfidentsiaalsuse eeskirjade järgimist.

ix) Komisjoni abi direktiivi rakendamisel (artikli 1 punktid 22–23, põhjendused 32, 52)

Asjakohased Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud: 22, 34, 56–58

Komisjon saab endale suuremad kohustused uues täieliku turu avamise protsessis, milles talle on pandud üldine kohustus anda abi uue direktiivi rakendamisel, sealhulgas universaalteenuse netokulu arvutamisel ja kõigi asjaomaste arengute korrapärasel hindamisel, eelkõige seoses majandus-, sotsiaal-, tööhõive- ja tehnoloogiaaspektide ning teenuse kvaliteediga.

x) Täieliku turu avamise lõpptähtpäev(ad) (artiklid 2 ja 3, põhjendused 25, 31, 55)

Asjakohased Euroopa Parlamendi muudatused: 7 + 74, 19, 23, 41 + 66 ning 59, 61, 62 + 64

Nõukogu pööras seoses ühenduse postiteenuste siseturu rajamise lõpptähtpeava(de)ga tõsist tähelepanu Euroopa Parlamendi asjaomastes muudatusettepanekutes kajastatud lähenemisviisile. Euroopa Parlament leidis, et komisjoni kavandatav lõpptähtpäev 1. jaanuar 2009 ei ole sobiv ning tegi seetõttu ettepaneku, et postiteenuste sektori täielik turu avamine toimuks 31. detsembril 2010. Lisaks sellele tegi parlament ettepaneku, et liikmesriigid, kes ühinesid ELiga pärast direktiivi 2002/39/EÜ jõustumist, väikese rahvaarvu ja piiratud geograafilise suurusega liikmesriigid ja liikmesriigid, kellel on rasked looduslikud olud, eelkõige need, kellel on märkimisväärne arv (väga palju) saari, võiksid kuni 2012. aasta 31. detsembrini jätkata teenuste reserveerimist universaalteenuse osutaja(te)le teatavate piirangute ja tingimuste kohaselt.

Ühises seisukohas on loetletud mitmed liikmesriigid, kes on selgesõnaliselt taotlenud direktiivi täieulatusliku rakendamise edasilükkamist hiljemalt kuni 31. detsembrini 2012. Sellekohane teade esitatakse komisjonile ning liikmesriigid võivad selle kehtivuse varem lõpetada. Nende liikmesriikide suhtes, kes soovivad eespool nimetatud ajapikendust kasutada, kehtib piiratud ajavahemiku jooksul vastastikkuse põhimõtte klausel selliste liikmesriikide suhtes, kes on oma postituru täielikult avanud.

b. Euroopa Parlamendi muudatusettepanekud

Lisaks sellele arutas nõukogu mitmeid muudatusettepanekuid, kuid jäi nende osas erinevale seisukohale. Erinevate sätete koos lugemisel ilmneb mõnel juhul, et neid on siiski arvesse võetud. Eelkõige arutati järgmiseid muudatusettepanekuid:

Põhjendused: — muudatusettepanekut 6 ei kiidetud heaks, kuna tuleviku-uuring on üks elementidest, mis on aluseks Euroopa Parlamendi ja nõukogu vahelisele kokkuleppele direktiivi muutmise peamise eesmärgi kohta (vt ka põhjendust 13); — muudatusettepanekuid 7 ja 74 muudeti põhjenduses 13, kus ühte konkreetset kuupäeva ei nimetata, kuid selgelt mainitakse postiteenuste siseturu rajamise lõpptähtpäeva ideed; — muudatusettepanekut 11 peeti üleliigseks, kuna seda teemat on piisavalt käsitletud põhjendustes 14 ja 18; — muudatusettepanekut 13 ei kiidetud täies ulatuses heaks, kuna leiti, et osa sellest on oma normatiivse iseloomu tõttu sobimatu põhjenduseks ja seda on paremini kajastatud artiklis 1 (punkt 18); — muudatusettepanek 15 moodustab nüüd osa mõiste „kasutaja” laiemast määratlusest (artikli 1 punkt 2); — muudatusettepanekut 19 on käsitletud ühise seisukoha põhisätetes; see ilmneb eelkõige artikli 2 ja põhjenduse 13 koos lugemisel; — muudatusettepanekule 22 on pööratud tõsist tähelepanu ja selle tulemusel on ühisesse seisukohta lisatud uus artikkel (artikli 1 punkt 23); — muudatusettepanekut 24 peeti tarbetuks, kuna seda teemat on käsitletud universaalteenuse kohaldamisala reguleerivates üldpõhimõtetes (NB: komisjon teeb nõukogu ühise seisukoha suhtes sellekohase avalduse); — muudatusettepanek 26: nõukogu leidis, et õigusmõju saavutamiseks oleks selle muudatusettepaneku jaoks kõige sobivam koht õigusakti põhisätetes. Seetõttu on seda ideed nüüd arvesse võetud artiklis 12 (artikli 1 punkt 14); — muudatusettepanekut 27 peeti liiga üksikasjalikuks ja normatiivseks. Selle asemel sisaldavad artikli 12 sätted kõiki vajalikke selgitusi tingimuste kohta, mis õigustavad hinnapaindlikkust ja avaliku huviga seotud põhjuseid, mis võimaldavad kohaldada ühtseid tasusid. Viimase kohta on põhjenduses 38 esitatud olulised näited; — muudatusettepanekut 29 ei toetatud, kuna väljajäetud üldine väide peaks olema kehtiv kogu täieliku turu avamise protsessis. Nõukogu võttis siiski arvesse sellega seotud Euroopa Parlamendi muudatusettepanekut 30; — muudatusettepanek 31 võeti kohandatult üle artiklis 1 esitatud üldpõhimõtetesse (punkt 18); — muudatusettepaneku 32 osas säilitab nõukogu oma seisukoha seoses postiteenuste komitee koosseisuga; — muudatusettepaneku 33 osas toetab nõukogu komisjoni ettepanekut ja leiab, et koostöö siseriiklike reguleerivate asutuste, muude reguleerivate asutuste ja komisjoni vahel peab toimuma artiklis 22 esitatud konkreetsete tingimuste kohaselt (artikli 1 punkt 20).

Artiklid: — seoses muudatusettepanekutega 41 ja 66 toetab nõukogu terviklikku lähenemist universaalteenuste rahastamisele. Komisjoni ettepaneku teksti on märkimisväärselt paremaks muudetud, et kajastada paremini erinevaid vahendeid ja võimalusi universaalteenuse pideva osutamise tagamiseks. Lisaks on netokulude arvestamist käsitlevas uues I lisas esitatud soovituslik ühtne alus. Liikmesriigid võivad esitada komisjonile oma rahastamiskavad, nagu on märgitud põhjenduses 26; — muudatusettepanekud 62 ja 64 on olnud aluseks erandi kehtestamisele, mis on nüüd esitatud muutmisdirektiivi artiklis 3. Üldine ja tingimusteta erand kõigile liikmesriikidele, kes ühinesid ELiga pärast viimase postiteenuseid käsitleva direktiivi 2002/39/EÜ jõustumist, on siiski asendatud nende liikmesriikide loeteluga, kes on selgesõnaliselt sellist erandit taotlenud; — muudatusettepanek 43 tekitas nõukogus küsimusi ja kahtlusi ning seetõttu leppis nõukogu kokku säilitada kehtiva direktiivi tekst lisapõhjusel, et selle toimimine ei ole siiani küsitavusi tekitanud; — Seoses muudatusettepanekutega 44 ja 81 viis nõukogu läbi loa andmise küsimusi käsitleva artikli põhjaliku analüüsi ja sõnastas selle ümber, pidades silmas lõppeesmärki kõrvaldada kõik postiteenuste takistamatul pakkumisel esinevad tõkked. Seoses universaalteenuste kohaldamisalasse kuuluvate teenuste konkreetse nimetamisega leppis nõukogu kokku säilitada kehtivad sätted ja komisjon tegi selle kohta avalduse. Lisaks sellele tuleb märkida, et töötingimuste järgimise küsimust on sobivalt käsitletud ühise seisukoha muudes osades (nagu on toodud punkti 2 alapunkti a alapunktis vi); — muudatusettepanekut 46 on praegu osaliselt võetud arvesse põhjenduses 35 ja osaliselt artiklis 1 (punkt 13); — muudatusettepanekut 51 peeti üleliigseks viiteks teisele sama direktiivi muutmissättele; — nõukogu ei nõustunud muudatusettepanekuga 54, kuna leidis, et see jääb muutmisdirektiivi reguleerimisalast välja ning ei ole kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega; — nõukogu ei toetanud muudatusettepanekut 56, kuigi nõustus sellega, et esimene aruanne esitatakse hiljemalt 31. detsembriks 2013 (varem 31. detsember 2011), et saada põhjalik ülevaade direktiivi rakendamisest kõigis liikmesriikides, sealhulgas nendes, kes kasutavad rakendamise edasilükkamist 2012. aasta lõpuni; — muudatusettepanekut 57 on arvesse võetud artiklis 1 (punkt 22). Komisjon esitab oma korrapärases aruandes postiteenuste sektoris esinevate tööhõivesuundumuste põhjaliku analüüsi; — muudatusettepaneku 58 eesmärki võeti nõukogu ühises seisukohas hoolikalt arvesse (artikli 1 punkt 23). Siiski ei võetud üle ajalisi piiranguid, kuna komisjoni abi direktiivi rakendamisel tuleks pidada üldiseks ülesandeks ja pidevaks tegevuseks kogu direktiivi rakendamise ajal. Lisaks sellele on nõukogu kindlal seisukohal, et ei tuleks kehtestada kõigile liikmesriikidele kohustust esitada komisjonile oma rahastamiskavad (põhjendus 26); — lõpuks, muudatusettepanek 59 ei ole enam kooskõlas ühises seisukohas toodud üldise ülevõtmise ajagraafikuga.

IV. JÄRELDUSED

Ühine seisukoht tugineb suures ulatuses Euroopa Parlamendi esimesel lugemisel vastu võetud arvamusele ja kajastab üldist tasakaalu, mis saavutati Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahelistel mitteametlikel läbirääkimistel, eesmärgiga sõlmida varajane kokkulepe Euroopa Parlamendi teisel lugemisel. Tekst järgib komisjoni kavandatud lähenemisviisi ja õiguslikku vormi (mis põhineb praegu kehtival muudetud direktiivil 97/67/EÜ), pidades silmas postiteenuste sektori regulatiivse raamistiku kohandamist uutele tingimustele, mis on seotud siseturu täieliku väljakujundamisega 2010. aasta lõpuks. Selles nähakse teatavatele liikmesriikidele ette võimalus taotleda erandit (maksimaalselt kuni 31. detsembrini 2012) seoses uue direktiivi rakendamise tähtpäevaga, et võtta arvesse oma siseriiklike postiteenuste turgude teatavaid struktuurilisi vajadusi.

Seda arvestades on tehtud olulised täpsustused ja lisamuudatused eelkõige seoses järgmiste teemadega: ettepanekus esinevate mõistete määratlus, universaalteenuse osutamise tagamine, sealhulgas selle rahastamine, loa andmise kord, siseriiklike asutuste roll ja teabe esitamine kõigi postiteenuste osutajate poolt.

Nõukogu ootab Euroopa Parlamendi kinnitust, et ta nõustub ühise seisukohaga, eesmärgiga kõnealune direktiiv varakult vastu võtta.

(1) KOM(2006) 594 lõplik, ELT C …

(2) ELT C 168, 20.7.2007, lk 74.

ELT C 197, 24.8.2007, lk 37.

(3) Artiklis 27 sätestatakse, et, kui ei otsustata teisiti, kaotavad kehtiva direktiivi sätted kehtivuse 31. detsembril 2008.

(4) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/22/EÜ, 7. märts 2002, universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv) (EÜT L 108, 24.4.2002, lk 51 (73)).