Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus (ÜTK määrus) /* COM/2011/0626 final/3 - 2011/0281 (COD) */





SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST Mitmeaastast finantsraamistikku 2014–2020 (edaspidi „mitmeaastane finantsraamistik”)[1] käsitlevas komisjoni ettepanekus on sätestatud ühise põllumajanduspoliitika (edaspidi „ÜPP”) eelarveraamistik ja põhisuunad. Selle alusel esitab komisjon määruste paketi, milles sätestatakse ÜPP õiguslik raamistik aastateks 2014–2020, ning mõjuhinnangu, milles kaalutakse alternatiivseid võimalusi poliitika kujundamiseks. Käesolev reformiettepanek põhineb 2020. aastaks seatud ühise põllumajanduspoliitika eesmärke käsitleval teatisel,[2] milles esitatakse üldised poliitilised valikuvõimalused, et tulla toime põllumajanduse ja maapiirkondade tulevaste probleemidega ning täita ÜPP eesmärgid, nimelt: 1) elujõuline toidutööstus; 2) loodusvarade säästev majandamine ja kliimameetmed; ning 3) tasakaalustatud territoriaalne areng. Teatises käsitletud reformi suundi on ulatuslikult toetatud nii institutsioonidevahelises arutelus[3] kui ka mõjuhinnangu raames toimunud sidusrühmade nõupidamisel. Kogu protsessist nähtus üks ühine teema – vajadus edendada ressursitõhusust, et tagada ELi põllumajanduse ja maapiirkondade arukas, jätkusuutlik ja kaasav majanduskasv vastavalt Euroopa 2020. aasta strateegiale, säilitades põllumajanduspoliitika kahesambaline struktuur, mille puhul kasutatakse täiendavaid vahendeid samade eesmärkide saavutamiseks. Esimese samba moodustavad otsemaksed ja turumeetmed, mille alusel antakse ELi põllumajandustootjatele iga-aastast sissetulekutoetust ning toetust konkreetsete turuhäirete puhul; teise sambaga on hõlmatud maaelu arengu meetmed, mille puhul liikmesriigid koostavad ja kaasrahastavad ühise raamistiku alusel mitmeaastaseid programme[4]. ÜPP järjestikuste reformidega on suurendatud põllumajanduse turule orienteeritust, võimaldades tootjatele sissetulekutoetust, parandades keskkonnanõuete integreerimist ning tugevdades toetust maaelu arengule, mis on kogu ELi maapiirkondade arengu integreeritud poliitika. Samast reformiprotsessist tulenevad aga ka nõuded, et toetust liikmesriikide vahel ja liikmesriikides tuleb paremini jaotada ning sihipärasemalt suunata meetmeid, mida võetakse keskkonna-alaste probleemide ning turu suurenenud volatiilsusega tõhusamalt toimetulemiseks. Varem tehti reforme peamiselt selleks, et leida lahendus siseprobleemidele alates tohututest ülejääkidest kuni toiduohutuse kriisideni; kõnealused reformid tulid ELile kasuks nii Euroopa kui ka rahvusvahelisel tasandil. Enamik tänapäeva vastavatest ülesannetest on siiski tingitud põllumajandusvälistest faktoritest ning vajaksid seega ulatuslikumat poliitilist reageeringut. Sissetulekud põllumajanduses on eeldatavasti ka edaspidi löögi all, kuna põllumajandustootjad on silmitsi suuremate riskide, tootlikkuse aeglustumise ja sisendihindade tõusust tingitud hinnavahe väikese erinevusega; seetõttu on vaja säilitada sissetulekutoetus ja tõhustada vahendeid, et paremini riske juhtida ja kriisiolukordadele reageerida. Tugev põllumajandus on eluliselt oluline ELi toidutööstuse ja ülemaailmselt toiduga kindlustatuse jaoks. Samal ajal peavad põllumajandus ja maapiirkonnad tegema jõupingutusi, et täita kliima- ja energiaalaseid ning elurikkuse strateegia kõrgeid eesmärke, mis on ELi 2020. aasta tegevuskava osad. Põllumajandus- ja metsandustootjaid kui peamisi maakasutajaid on vaja toetada selliste põllumajandustootmise ja tootmistavade rakendamisel ja säilitamisel, millest on kasu keskkonnaalaste ja kliimaeesmärkide saavutamisel, kuna turuhinnad selliste avalike hüvede pakkumist ei kajasta. Väga oluline on kasutada maapiirkondade eripalgelist potentsiaali ning sellega panustada kaasavasse majanduskasvu ja ühtekuuluvusse. Seepärast ei ole tulevane ÜPP selline poliitika, mis tegeleb üksnes väikese, kuigi olulise ELi majanduse osaga, vaid see on ka selline poliitika, mis on strateegilise tähtsusega toiduga kindlustatuse, keskkonna ja territoriaalse tasakaalu jaoks. Selles seisneb ELi lisandväärtus tõeliselt ühise poliitika puhul, millega on võimalik kõige tõhusamalt kasutada piiratud eelarvevahendeid, et säilitada säästev põllumajandus kogu ELis, lahendada selliseid olulisi piiriüleseid ülesandeid nagu kliimamuutused ja solidaarsuse tugevdamine liikmesriikide vahel, kuid võimaldada ka kohalikele vajadustele sobivat paindlikku rakendamist. Mitmeaastase finantsraamistiku ettepanekus sätestatud raamistikuga nähakse ette, et ÜPP võiks jääda oma kahesambalise struktuuri juurde, säilitades iga samba kohta eelarve 2013. aasta tasemel ning keskendudes ELi põhiprioriteetide saavutamisele. Säästvat tootmist tuleks soodustada otsetoetustega, eraldades 30 % nende eelarvelistest vahenditest kohustuslikeks meetmeteks, mis on kasulikud kliima ja keskkonna jaoks. Toetusetasemed peaksid järk-järgult lähenema ning suuremate abisaajate toetusi tuleks järk-järgult piirata. Koos muude ELi ühiselt hallatavate fondidega tuleks maaelu areng lisada ühisesse strateegilisse raamistikku, millel on tulemusele orienteeritud lähenemisviis ning mille puhul kehtivad selged ja tõhustatud eeltingimused. Seoses turumeetmetega tuleks ÜPP rahastamist väljaspool mitmeaastast finantsraamistikku tõhustada kahe instrumendiga: 1) kriisireserv hädaolukordadele reageerimiseks; ning 2) Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi kohaldamisala laiendamiseks. Selle põhjal on ÜPP õigusraamistiku põhielemendid ajavahemikuks 2014–2020 sätestatud järgmistes määrustes: - ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad („otsetoetuste määrus”); - ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus (ühise turukorralduse määrus) („ÜTK määrus”); - ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta („maaelu arengu määrus”); - ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja järelevalve kohta („horisontaalne määrus”); - ettepanek: nõukogu määrus, millega määratakse kindlaks põllumajandustoodete ühise turukorraldusega seotud teatavate toetuste ja hüvitiste kehtestamise meetmed; - ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 73/2009 seoses põllumajandustootjatele 2013. aastal makstavate otsetoetuste; - ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1234/2007 seoses ühtse otsemaksete kava ja viinamarjakasvatajate toetamisega. Maaelu arengu määrus põhineb komisjoni 6. oktoobril 2011 esitatud ettepanekul, milles sätestatakse kõigi ühise strateegilise raamistiku[5] kohaselt toimivate fondide ühiseeskirjad. Järgneb veel üks määrus, milles käsitletakse enim puudust kannatavate isikute toetuseks ettenähtud abikava, mida rahastatakse mitmeaastase finantsraamistiku eri rubriikide kohaselt. Lisaks sellele on ettevalmistamisel uued eeskirjad, milles käsitletakse toetusesaajaid käsitleva teabe avaldamist, võttes arvesse Euroopa Liidu Kohtu esitatud vastuväiteid, ning püüdes leida kõige sobivamat lahendust, et kooskõlastada toetusesaajate isikuandmete kaitse õigus läbipaistvuse põhimõttega. 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED Mõjuhinnangus hinnatakse ja võrreldakse kehtiva poliitikaraamistiku hindamise ning tulevaste probleemide ja vajaduste analüüsi põhjal kolme alternatiivse stsenaariumi mõju. See on pika, 2010. aasta aprillis alanud protsessi tulemus, mida juhtis talitustevaheline rühm, mis koondas ulatuslikud kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed analüüsid, sealhulgas kehtestas võrdlusaluse keskmise tähtajaga prognooside näol põllumajandusturgudele ja tuludele kuni 2020. aastani ning koostas mudeli põllumajandussektori poolt majandusele avalduvate eri poliitikastsenaariumide mõjude kohta. Mõjuhinnangus töötati välja järgmised kolm stsenaariumi: 1) kohandamisstsenaarium, mille korral jätkuks praegune poliitikaraamistik, kuid tegeletakse selle kõige olulisemate puudustega, nt otsetoetuste jaotamine; 2) integratsioonistsenaarium, mis hõlmab suuri poliitilisi muudatusi, mis seisnevad otsetoetuste tõhusamas suunamises ja nende keskkonnasäästlikumaks muutmises ning tugevdatud strateegilises suunatuses maaelu arengu poliitika paremaks koordineerimiseks muude ELi poliitikatega, samuti õigusliku aluse laiendamises tootjatevahelise koostöö suurendamiseks; ning 3) ümbersuunamisstenaarium, mille puhul keskendutakse poliitikas vaid keskkonnale ning kaotatakse järk-järgult otsetoetused, eeldades et tootmisvõimsust saab säilitada ka ilma toetusteta ning maapiirkondade sotsiaal-majanduslikke vajadusi saab hõlmata muude poliitikatega. Võttes arvesse majanduskriisi ja riikide rahandusele avaldunud survet, millele EL vastas Euroopa 2020. aasta strateegiaga ja mitmeaastase finantsraamistiku ettepanekuga, rõhutatakse kolme stsenaariumi puhul eri aspekte seoses tulevase ÜPP kolme poliitikaeesmärgiga, milleks on konkurentsivõimelisem ja jätkusuutlikum põllumajandus elujõulistes maapiirkondades. Selleks et saavutada parem kooskõla Euroopa 2020. aasta strateegiaga, eelkõige ressursitõhususe aspektist, on järjest olulisem parandada põllumajanduslikku tootlikkust teadusuuringute, teadmussiirde ning koostöö ja innovatsiooni edendamise kaudu (sealhulgas põllumajanduse tootlikkust ja jätkusuutlikust käsitleva Euroopa innovatsioonipartnerluse kaudu). Kuna ELi põllumajanduspoliitika puhul ei tegutseta enam kauplemist moonutavas poliitikakeskkonnas, tuleb arvestada sektorile mõjuva lisasurvega, mis tuleneb täiendavast liberaliseerimisest Doha arengukava või vabakaubanduspiirkonna raames koos Mercosuriga. Koostati kolm poliitikastsenaariumi, mille puhul võeti arvesse mõjuhinnangu raames läbiviidud konsultatsioonides väljendatud eelistusi. Huvitatud pooled said esitada oma arvamused ajavahemikul 23.11.2010–25.1.2011 ning 12.1.2011 korraldati nõuandekomitee kohtumine. Põhipunktid on kokkuvõtlikult järgmised[6]. – Sidusrühmade hulgas toetatakse laialdaselt vajadust tugeva, kahe samba struktuuril põhineva ÜPP järele, et lahendada probleeme seoses toiduga kindlustatuse, loodusvarade säästva majandamise ja territoriaalse arenguga. – Enamik vastajaid leidis, et ÜPP peaks aitama kaasa turgude ja hindade stabiliseerimisele. – Sidusrühmadel on eriarvamused toetuse suunamise kohta (eelkõige otsetoetuste ümberjaotamine ja toetuste piiramine). – Ollakse ühel meelel selles suhtes, et mõlemal sambal on oluline osa kliimameetmete tõhustamises ning suuremas keskkonnahoidlikkuses ELi ühiskonna heaoluks. Kuigi paljud põllumajandustootjad leiavad, et see toimib juba praegu, on laiem avalikkus veendunud, et I samba kohaseid toetusi saaks kasutada tulemuslikumalt. – Vastajad soovivad, et kõik ELi piirkonnad, sealhulgas vähem soodsad piirkonnad saaksid osa tulevasest majanduskasvust ja arengust. – Paljud vastajad rõhutasid ÜPP integreerimist muude poliitikatega, nt keskkond, tervishoid, kaubandus, areng. – Innovatsioonis, konkurentsivõimelise ettevõtluse arendamises ning ELi kodanikele avalike hüvede pakkumises nähti võimalust viia ÜPP vastavusse Euroopa 2020. aasta strateegiaga. Mõjuhinnangus võrreldi seega kolme alternatiivset poliitikastsenaariumi. Ümbersuunamisstsenaarium kiirendaks strukturaalset kohandamist põllumajandussektoris, suunates tootmise kõige kulutõhusamatele valdkondadele ja tulemuslikesse sektoritesse. Kuigi keskkonnatoetusi suurendatakse märkimisväärselt, seab see sektori ette suuremad ohud, kuna turusekkumine on võimalik vaid piiratud ulatuses. Lisaks suureneksid oluliselt sotsiaalsed ja keskkonnakulud, kuna vähem konkurentsivõimelised piirkonnad oleksid silmitsi märkimisväärse tulude vähenemise ja keskkonna halvenemisega, kuna kõnealuse poliitika järgi kaoks otsetoetuste võimendav mõju, mis on seotud nõuetele vastavuse tingimustega. Teisest küljest võimaldaks kohandamisstsenaarium kõige paremini praegust poliitikat jätkata, millega kaasneks küll piiratud, kuid tuntav paranemine nii põllumajanduse konkurentsivõime kui ka keskkonnahoidlikkuse seisukohalt. Siiski on tõsiseid kahtlusi, kas selle stsenaariumi puhul tegeletakse piisavalt oluliste tulevaste kliima- ja keskkonnaprobleemide lahendamisega, mis toetaks ka põllumajanduse pikaajalist säästlikkust. Integratsioonistsenaarium oleks uus edasiminek otsetoetuste paremal suunamisel ja nende keskkonnasäästlikumaks muutmisel. Analüüs näitab, et keskkonnasäästlikkuse aspekt ei tekita põllumajandustootjatele suuri kulusid, kuid mõningane halduskoormus on siiski vältimatu. Seega on uue tõuke andmine maaelu arengule võimalik tingimusel, et liikmesriigid ja piirkonnad kasutavad uusi võimalusi tõhusalt ning et ühine strateegiline raamistik koos muude ELi vahenditega ei kaotaks sünergiat I sambaga ega nõrgestaks maaelu arengule omaseid tugevaid külgi. Kui õige tasakaal on saavutatud, oleks see stsenaarium kõige asjakohasem põllumajanduse ja maapiirkondade pikaajalise säästlikkuse seisukohalt. Selle põhjal järeldatakse mõjuhinnangus, et integratsioonistsenaarium on kõige tasakaalustatum selleks, et viia ÜPP järk-järgult vastavusse ELi strateegiliste eesmärkidega ning see tasakaal kajastub ka eri elementide rakendamisel õigusakti ettepanekutes. Samuti on oluline töötada välja hindamisraamistik ÜPP tulemuslikkuse mõõtmiseks koos ühiste, poliitikaeesmärkidega seotud näitajatega. Lihtsustamist peetakse kogu protsessi vältel väga oluliseks ning lihtsustamist tuleks mitmel eri viisil edendada, näiteks nõuetele vastavuse ja turuinstrumentide täiustamise või väikepõllumajandustootjate kava väljatöötamisega. Lisaks tuleks otsetoetuste keskkonnasäästlikumaks muutmist kavandada selliselt, et halduskoormus, sealhulgas kontrollikulud oleksid võimalikult väikesed. 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG Soovitatakse säilitada kehtiv ÜPP kahesambaline struktuur, milles I samba üldiselt kohaldatavaid iga-aastasi kohustuslikke meetmeid täiendavad vabatahtlikud meetmed, mis on paremini kohandatud riiklike ja piirkondlike eripäradega II samba mitmeaastase programmipõhise lähenemise alusel. Siiski tuleks otsetoetuste uue kontseptsiooni puhul paremini kasutada ära sünergiat II sambaga, mille meetmed viiakse omakorda ühisesse strateegilisse raamistikku, et neid paremini kooskõlastada muude ELi ühiselt hallatavate vahenditega. Seoses sellega jäetakse alles ka nelja peamise õigusakti praegune struktuur, ehkki finantsmääruse reguleerimisala on suurendatud, et koondada üldsätted horisontaalsesse määrusesse. Ettepanekud on kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega. ÜPP on tõepoolest ühine poliitika: see kuulub ELi ja liikmesriikide jagatud pädevusse, mida hallatakse ELi tasandil säästva ja mitmekesise põllumajanduse säilitamiseks ELis ning oluliste piiriüleste probleemidega tegelemiseks, näiteks kliimamuutused ja liikmesriikide vahelise solidaarsuse suurendamine. Võttes arvesse tulevikuprobleeme seoses toiduga kindlustatusega ning keskkonna ja territoriaalse tasakaaluga, jääb ÜPP strateegilise tähtsusega poliitikaks, et tagada kõige tulemuslikum lahendus poliitilistele probleemidele ning eelarvevahendite kõige tõhusam kasutamine. Lisaks soovitatakse jätta alles kahe samba vahendite praegune struktuur, mille puhul on liikmesriikidel suurem vabadus suunata meetmeid kohalike eripärade arvestamiseks ning samuti II samba kaasrahastamiseks. II sammas hõlmab ka uut Euroopa innovatsioonipartnerlust ja riskijuhtimise meetmete kogumit. Samal ajal viiakse poliitika paremini vastavusse Euroopa 2020. aasta strateegiaga (sealhulgas ühine raamistik muude ELi vahenditega) ning võetakse kasutusele mitmed parandamise ja lihtsustamise elemendid. Mõjuhinnangu raames teostatud analüüs näitab selgelt, millised kulud tekivad seoses negatiivsete keskkonda mõjutavate, sotsiaalsete ja majanduslike tagajärgedega, kui midagi ei võeta ette. Ühise turukorralduse määruses on sätestatud põllumajandusturgude ühise korralduse eeskirjad; enim puudust kannatavate isikute toetuseks ettenähtud abikava suunatakse eraldi rahastamisvahendi alla. 2008.–2009. aasta piimandussektori kriisist nähtus tõhusa turvavõrgu säilitamise ja olemaolevate vahendite täiustamise vajadus. Piimandusküsimustega tegeleva kõrgetasemelise eksperdirühma järgnevatest aruteludest ilmnes ka toiduahela toimimise tõhustamise vajadus. Seega on määruseses seatud eesmärk täiustada, laiendada ja lihtsustada sätteid seniste kogemuse põhjal, mis on saadud riiklikust sekkumisest, eraladustamisest, erakorraliste/hädaabimeetmete võtmisest ja eri sektorite abistamisest, ning hõlbustada koostööd tootja- ja tootmisharudevaheliste organisatsioonide vahel. Teatavad sektoripõhised toetused on välja jäetud (nt lõssipulbri, humala ja siidiussikasvatuse toetus) Piimakvoodisüsteem ja viinapuude istutamise keeld kaotavad kehtivate õigusaktide kohaselt kehtivuse, mistõttu see punkt on jäetud muutmata. Suhkrukvoodid kaotavad kehtivuse 30. septembril 2015. Ette on nähtud loomahaigusest tingitud tarbijate usalduse kaotuse säte ja turuhäiret käsitlev üldsäte, millest viimast laiendatakse, et hõlmata kõik sektorid praegusesse ühisesse turukorraldusse. Toote määratlus tootjaorganisatsiooni ja nende organisatsioonide liitude ning tootmisharudevaheliste organisatsioonide tunnustamiseks liikmesriigi poolt on laiendatud praeguse ühise turukorralduse kõigile sektoritele. Puu- ja köögiviljasektoris tootjarühmade asutamise toetus on viidud üle maaelu arengu alla. Määruses leiab kajastamist piimandussektorile juba tehtud ettepanek, milles sätestatakse põhitingimused juhtudeks, mil liikmesriik peab kirjalikud lepingud muutma kohustuslikuks, et sel viisil tugevdada toiduahelas piimatootjate läbirääkimisjõudu. Selles kajastub ka juba tehtud ettepanek turustamisstandardite kohta kvaliteedipaketi raames. Lihtsustamise eesmärgil tühistatakse teatavad sektoripõhised toetused, siidiussisektoris lahutatakse toetuse andmine tootmiskohustusest, lõpetatakse suhkrukvoodisüsteem, tühistatakse tarnelepingu registreerimise ja humalasektoris vastavustunnistuse nõue, mis aitab vähendada liikmesriikide ja ettevõtjate halduskoormust. Enam ei ole vaja säilitada suutlikkust rakendada valdkondlikke abikavasid ega eraldada vahendeid nende kontrollimiseks. 4. MÕJU EELARVELE Mitmeaastase finantsraamistiku ettepanekuga on ette nähtud, et märkimisväärne osa ELi eelarvest peaks jätkuvalt olema suunatud põllumajandusele, mis on ühine strateegilise tähtsusega poliitika. Seega soovitatakse, et ÜPP peaks pöörama rõhku oma põhitegevusele, mille kohaselt eraldatakse aastatel 2014–2020 (praeguste hindade juures) 317,2 miljardit eurot I sambale ja 101,2 miljardit eurot II sambale. I ja II samba rahastamisvahenditele antakse täiendavaid rahalisi vahendeid 17,1 miljardi euro ulatuses, millest 5,1 miljardit eurot on ette nähtud teadusuuringutele ja innovatsioonile, 2,5 miljardit eurot toiduohutusele ja 2,8 miljardit enim puudust kannatavatele inimestele toiduabi andmiseks mitmeaastase finantsraamistiku muudest rubriikidest, samuti 3,9 miljardit eurot uuele kriisireservile põllumajandussektoris ning 2,8 miljardit eurot Euroopa Globaliseerumisega Kohanemise Fondile väljaspool mitmeaastast finantsraamistikku, moodustades seega aastatel 2014–2020 eelarve kogumahuks 435,6 miljardit eurot. Seoses toetuse jagamisega liikmesriikides tehakse ettepanek, et kõik liikmesriigid, kelle otsetoetused jäävad allapoole kui on 90 % ELi keskmisest, katavad ühe kolmandiku sellest vahest. Selle põhjal arvutatakse otsetoetusi käsitlevas määruses riiklikud ülemmäärad. Maaelu arengu toetuse jaotamine põhineb objektiivsetel kriteeriumidel seoses poliitikaeesmärkidega, võttes arvesse praegust jaotamist. Nagu praegugi tuleks vähem arenenud piirkondade puhul jätkuvalt kasutada kõrgemaid kaasrahastamise määrasid, mida kohaldatakse ka teatavate meetmete suhtes, nagu teadmussiire, tootjarühmad, koostöö ja Leader. Kasutusele on võetud teatav sammastevaheline paindlikkus (kuni 5 % otsetoetustest): vahendite paigutamine I sambast II sambasse võimaldab liikmesriikidel tugevdada oma maaelu arengu poliitikat ning II sambast I sambasse paigutamine on suunatud liikmesriikidele, kus otsetoetuste tase on alla 90 % ELi keskmisest. ÜPP reformiettepanekute mõjuhinnangu üksikasjad on esitatud ettepanekutele lisatud finantsselgituses. 2011/0281 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus (ÜTK määrus) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 42 esimest lõiku ja artikli 43 lõiget 2, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,[7] olles edastanud õigusakti eelnõu riikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust,[8] olles konsulteerinud Euroopa andmekaitseinspektoriga[9], toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt[10] ning arvestades järgmist: 1. Komisjoni teatises nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Ühise põllumajanduspoliitika eesmärgid 2020. aastaks: toidu, loodusvarade ja territooriumiga seotud tulevikuprobleemide lahendamine”[11] on sätestatud ühise põllumajanduspoliitika võimalikud probleemid, eesmärgid ja suundumused pärast 2013. aastat. Kõnealuse teatise üle peetavat mõttevahetust arvesse võttes, tuleks ÜPPd reformida jõustumisega alates 1. jaanuarist 2014. Kõnealune reform peaks hõlmama kõiki ÜPP põhivahendeid, sealhulgas nõukogu [kuupäev] määrus (EL) nr [KOM(2010) 799], millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ÜTK määrus)[12]. Arvestades reformi ulatust, on asjakohane tunnistada määrus (EL) nr [KOM(2010) 799] kehtetuks ja asendada see uue ÜTK määrusega. Võimaluse korral peaks reform ühtlustama, tõhustama ja lihtsustama eelkõige ka selliseid sätteid, mis hõlmavad rohkem kui ühte põllumajandussektorit, sealhulgas ka neid, millega tagatakse, et komisjon võib delegeeritud õigusaktidega võtta vastu meetmete mitteolemuslikke osi. 2. Eriti oluline on, et komisjon viiks oma ettevalmistustöö käigus läbi vastavaid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise ja koostamise ajal tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning sobiva edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule . 3. Vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „alusleping”) artikli 43 lõikele 3 võtab nõukogu vastu meetmed hindade ja maksude, toetuste ja koguseliste piirangute kehtestamise kohta. Selguse huvides tuleks aluslepingu artikli 43 lõike 3 kohaldamisel käesolevas määruses sõnaselgelt osutada asjaolule, et nõukogu võtab meetmed kõnealuse artikli alusel. 4. Käesolev määrus peaks sisaldama kõiki ÜTK määruse põhielemente. Hindade, maksude, toetuste ja koguseliste piirangute kehtestamine on teatavatel juhtudel lahutamatult seotud kõnealuste põhielementidega. 5. Käesolevat määrust tuleks kohaldada kõigi aluslepingu I lisas loetletud põllumajandustoodete suhtes, et tagada kõigi selliste toodete ühine turukorraldus, nagu on nõutud aluslepingu artikli 40 lõikes 1. 6. Tuleks selgitada, et määrust (EL) nr […] [horisontaalne ÜPP määrus][13] ning selle alusel vastuvõetud sätteid kohaldatakse käesolevas määruses sätestatud meetmete suhtes. Eelkõige on [horisontaalne ÜPP määrus] kehtestatud sätted, millega tagatakse ÜPP määruses sätestatud kohustuste täitmine, sh kontrollid ning kohustuste täitmata jätmise korral kohaldatavad haldusmeetmed ja -karistused ning eeskirjad seoses tagatiste esitamise ja vabastamise ning alusetult makstud summade tagasimaksmisega. 7. Käesoleva määruse ja muudes aluslepingu artikli 43 alusel vastuvõetud õigusaktides osutatakse kombineeritud nomenklatuuri rubriikide ja alamrubriikide tootekirjeldustele ja viidetele. Muudatused ühise tollitariifistiku nomenklatuuris võivad tingida vajaduse kõnealuseid määrusi tehniliselt kohandada. Komisjonil peaks olema võimalik võtta vastu rakendusmeetmed, et teha selliseid kohandusi. Lihtsuse ja selguse huvides tuleks nõukogu 5. veebruari 1979. aasta määrus (EÜ) nr 234/79 (põllumajandustoodete ühise tollitariifistiku nomenklatuuri kohandamise korra kohta),[14] millega praegu on ette nähtud selline õigus, tunnistada kehtetuks ning õigus tuleks integreerida käesolevasse määrusesse. 8. Võttes arvesse riisisektori eripära, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte , et ajakohastada käesoleva määruse II lisa I osas sätestatud riisisektorit käsitlevad mõisted. 9. Selleks et tagada tootmise suunatus koorimata riisi teatavatele sortidele, peaks komisjonil olema võimalik vastu võtta rakendusmeetmed, et määrata kindlaks riikliku sekkumise hinna tõstmised ja alandamised. 10. Teravilja, riisi, suhkru, kuivsööda, seemnete, oliiviõli ja lauaoliivide, lina ja kanepi, puu- ja köögivilja, banaanide, piima ja piimatoodete ning siidiusside puhul tuleks kehtestada turustusaastad, mis on võimaluse korral kohandatud nende toodete vastavatele bioloogilistele tootmistsüklitele. 11. Puu- ja köögivilja ning töödeldud puu- ja köögiviljasektori eripära arvessevõtmiseks tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, et kehtestada turustusaastad kõnealuste toodete jaoks. 12. Turgude stabiliseerimiseks ja põllumajandusega tegelevale rahvastikuosale rahuldava elatustaseme tagamiseks on eri sektorites välja töötatud hinnatoetuse diferentseeritud süsteem ja kasutusele võetud otsetoetuskavad, milles võetakse ühest küljest arvesse iga sektori vajadusi, teisalt aga eri sektorite omavahelist sõltuvust. Neid meetmeid rakendatakse riikliku sekkumise või vajaduse korral eraladustusabi maksmise vormis. Jätkuvalt on vaja säilitada hinnatoetusmeetmed, samal ajal neid tõhustades ja lihtsustades. 13. Selguse ja läbipaistvuse huvides tuleks sätted allutada ühisele struktuurile, säilitades samas igas sektoris järgitava poliitika. Selleks on asjakohane eristada võrdlus- ja sekkumishindu ning määratleda viimati nimetatud hind, eelkõige selgitades, et üksnes riikliku sekkumise jaoks kehtestatud sekkumishinnad vastavad WTO põllumajanduslepingu 3. lisa 8. punkti esimeses lauses osutatud kohaldatavatele jäikadele hindadele (st hinnavahe toetus). Sellega seoses tuleks mõista, et turusekkumine võib olla nii riikliku sekkumise kui ka sekkumise muude vormidena, mille puhul ei kasutata varem kehtestatud hinna avaldamist. 14. Iga asjaomase sektori varasemate ÜTKde kohaseid tavasid ja kogemusi silmas pidades, peaks sekkumissüsteem olema vajaduse korral avatud aasta teatavatel perioodidel ning seda tuleks avada kõnealuse perioodi jooksul pidevalt või sõltuvalt turuhindadest. 15. Mõnede toodete teatavate koguste puhul rakendatakse riikliku sekkumise korras kokkuostmisel (st hinnavahe toetus) kindlaksmääratud hinnataset ning varasemate ÜTKde kohaseid tavasid ja kogemusi kajastavatel muudel juhtudel sõltub see hankemenetlusest. 16. Käesolevas määruses tuleks sätestada riikliku sekkumise käigus ostetud toodete müümise võimalus. Sellised meetmed tuleb võtta viisil, mis väldib turuhäireid ning tagab võrdse juurdepääsu kaupadele ja ostjate võrdse kohtlemise. 17. Turu läbipaistvuse tagamiseks tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, et sätestada tingimused, mille kohaselt võib otsustada anda eraladustusabi, et saavutada turu tasakaalustamine, stabiliseerida turuhinnad ning võtta arvesse turuolukorda. 18. Selleks et võtta arvesse eri sektorite eripära, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, et lisaks käesolevas määruses sätestatud nõuetele võtta vastu nõuded ja tingimused, millele peavad vastama riikliku sekkumise raames kokkuostetavad tooted või eraladustusabi süsteemi alusel ladustatavad tooted, ning samuti kehtestada kvaliteedist tulenev hinna tõstmise või alandamise kohaldamine nii kokkuostu kui ka müügi puhul ning võtta vastu sätted seoses makseasutuste kohustusega, et kogu veiseliha oleks pärast ülevõtmist ja enne lõplikku ladustamist konditustatud. 19. Selleks et võtta arvesse eri olukordi sekkumisvarude ladustamisel liidus ja tagada ettevõtjatele piisav juurdepääs riiklikule sekkumisele, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse nõudeid, mida tuleb järgida sekkumiskeskuste ladustuskohtades riikliku sekkumise korras kokkuostetavate toodete puhul, ja sätteid, milles käsitletakse liikmesriikide lattu jäänud minimaalsete koguste müüki; ning eeskirju, milles käsitletakse otsemüügi selliseid koguseid, mida ei ole enam võimalik uuesti originaalpakendisse tagasi panna või mille tarbimisväärtus on langenud; ning teatavaid eeskirju, milles käsitletakse toodete ladustamist sellises liikmesriigis ja väljaspool seda liikmesriiki, kes vastutab toodete ja nende töötlemise eest seoses tollimaksude ning muude vastavalt ühisele põllumajanduspoliitikale eraldatavate või sissenõutavate summadega. 20. Selleks et tagada eraladustamise puhul soovitud tulemus turul, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte seoses meetmetega tasutava abisumma vähendamiseks, kui lepingulise ladustusaja jooksul ladustatav kogus on väiksem, kui lepingus ette nähtud; ning seoses ettemakse andmise tingimustega. 21. Riikliku sekkumise või eraldustamise meetmetes osalevate ettevõtjate õiguste ja kohustuste kaitsmiseks tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte seoses sätetega, milles käsitletakse pakkumismenetluste korda; ettevõtjate vastavust tingimustele; ning tagatise esitamise kohustust. 22. Selleks et standardida eri toodete esitlemist turu läbipaistvuse parandamise ja hindade registreerimise eesmärgil ja seoses turusekkumise korra kohaldamisega riikliku sekkumise või eraladustusabi andmise vormis, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte seoses liidu rümpade klassifitseerimisskaaladega veise- ja vasikaliha-, sealiha-, lamba- ja kitselihasektoris. 23. Selleks et tagada rümpade klassifitseerimise täpsus ja usaldusväärsus, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse liidu komitee poolt liikmesriikides rümpade klassifitseerimise kohaldamise läbivaatamist. 24. Ühise põllumajanduspoliitika kohaselt vastu võetud enim puudust kannatavatele isikutele toiduabi jaotamise abikava suhtes tuleks kohaldada eraldi määrust, mis võetakse vastu kava sotsiaalse ühtekuuluvuse kajastamiseks. Käesolevas määruses tuleks siiski sätestada, et riiklikes sekkumisvarudes hoitavad tooted tuleb teha kättesaadavaks, et neid saaks realiseerida kavas kasutamiseks. 25. Tuleks soodustada puu- ja köögiviljade ning piimatoodete tarbimist laste hulgas, sh suurendada kõnealuste toodete osakaalu laste toiduvalikus ajal, mil nende toitumisharjumused on kujunemisjärgus. Tuleks soodustada liidu abi, et rahastada või kaasrahastada kõnealuste toodete jagamist lastele õppeasutustes. 26. Abikavade eelarve mõistliku haldamise tagamiseks tuleks kehtestada iga kava jaoks asjakohased sätted. Liidu toetust ei tohi kasutada olemasolevate riiklike koolidele puuvilja jaotamise kavade asendamiseks. Pidades silmas eelarvepiiranguid, peaksid liikmesriigid sellest hoolimata suutma asendada abikavadele antava riikliku rahalise toetuse erasektori toetustega. Koolidele puuvilja jaotamise kava tõhususe suurendamiseks peaksid liikmesriigid kehtestama täiendavad meetmed, mille puhul on liikmesriikidel lubatud anda riiklikku toetust. 27. Selleks et parandada laste toitumisharjumusi ning tagada Euroopa rahaliste vahendite tõhus ja sihipärane kasutamine ning tõhustada teadlikkust koolidele puuvilja ja piima jaotamise kava kohta, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse: koolidele puuvilja jaotamise kava jaoks sobimatuid tooteid; kava sihtrühma; riiklikke või piirkondlikke strateegiaid, mida liikmesriikidel tuleb toetuse saamiseks koostada, sh kaasnevad meetmed; toetusesaajate heakskiitmist ja valimist; liikmesriikide vahel abi jaotamise objektiivseid kriteeriume, abi soovituslikku jaotamist liikmesriikide vahel ning liikmesriikide vahel abi ümberjaotamise meetodit, mis põhineb saadud taotlustel; toetuskõlblikke kulusid, sealhulgas võimalus määrata kindlaks selliste kulude ülemmäär; nõuet toetusesaajatele osutada liidu subsideerivale rollile abikavas. 28. Võttes arvesse piimatoodete tarbimise suundumust ning piimatoodete turu uuendusi ja arengut ning et tagada, et asjaomased toetusesaajad ja taotlejad vastaksid toetuse saamise tingimustele ja tõsta teadlikkust abikava kohta, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse koolipiima programmi seoses programmi jaoks sobimatute toodetega; riiklike või piirkondlike strateegiatega, mida liikmesriikidel tuleb toetuse saamiseks koostada, ning programmi sihtrühmaga; abi andmise tingimustega; tagatise esitamisega toetuse nõuetekohaseks kasutamiseks juhul, kui toetus on makstud ette; järelevalve ja hindamisega; õppeasutustele esitatava nõudega teatada subsideerivast rollist abikavas. 29. Abikava humalakasvatajate organisatsioonidele kasutatakse ainult ühes liikmesriigis. Paindlikkuse saavutamiseks ning kõnealuse sektori lähenemisviisi ühtlustamiseks muude sektorite lähenemisviisidega tuleks abikava lõpetada, kuid jätta alles võimalus toetada tootjaorganisatsioone maaelu arengu meetmete raames. 30. Liidu rahastamist on vaja selleks, et ergutada tunnustatud ettevõtjate organisatsioone koostama töökavasid oliiviõli ja lauaoliivide tootmiskvaliteedi parandamiseks. Sellega seoses tuleks käesolevas määruses sätestada liidu toetuse andmine vastavate töökavade raames võetavatele meetmetele antud prioriteetide alusel. Asjaomased meetmed peaksid siiski olema kõige kasulikumad ning kaasrahastamine peaks toimuma selliste töökavade kvaliteedi tõstmise nimel. 31. Selle tagamiseks, et oliiviõli ja lauaoliivide ettevõtjate organisatsioonidele oliiviõli ja lauaoliivide tootmiskvaliteedi parandamiseks ettenähtud abi jõuab toetusesaajateni ning et kõnealused ettevõtjate organisatsioonid täidavad oma kohustusi, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse tootjaorganisatsioonide tunnustamist abikava jaoks ning sellise tunnustamise peatamist või tühistamist; liidu toetuse saamise tingimustele vastavaid meetmeid; liidu toetuse andmist erimeetmete korral; tegevusi ja kulusid, mis ei vasta liidu toetuse saamise tingimustele; ning tööprogrammide valikut ja heakskiitmist ning tagatise esitamise nõuet. 32. Käesolevas määruses eristatakse ühelt poolt puu- ja köögivilja, sealhulgas turustamiseks ettenähtud puu- ja köögivilja ning töötlemiseks ette nähtud puu- ja köögivilja, ning teiselt poolt töödeldud puu- ja köögivilja. Tootjaorganisatsioone käsitlevaid eeskirju, rakenduskavasid ja liidu finantsabi kohaldatakse üksnes puu- ja köögivilja ning töötlemiseks ette nähtud puu- ja köögivilja suhtes. 33. Puu- ja köögivilja tootmismahtu ei ole võimalik täpselt prognoosida; kõnealused tooted riknevad kiiresti. Isegi piiratud ülejäägid võivad turgu märkimisväärselt häirida. Seepärast tuleks võtta kriisiohjamismeetmed ning need meetmed jätkuvalt rakenduskavadesse lülitada. 34. Puu- ja köögivilja tootmine ning turustamine peaks igati arvestama keskkonnaprobleeme, sealhulgas viljelustavasid, jäätmekäitlust ja turult kõrvaldatud toodete hävitamist, eeskätt vee kvaliteedi kaitse, bioloogilise mitmekesisuse säilitamise ja maapiirkondade korrashoiu seisukohalt. 35. Kuna maaelu arengu poliitika kohaselt tuleks tootjarühmade loomiseks anda toetust kõigi liikmesriikide kõikides sektorites, tuleks puu- ja köögiviljasektoris lõpetada eritoetuse andmine. 36. Eeskätt puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsioonidele suurema vastutuse andmiseks oma rahaliste otsuste eest ja neile määratud riiklike ressursside ettevalmistamiseks tulevaste nõudmiste jaoks tuleks nende ressursside kasutamisele seada tingimused. Tootjaorganisatsioonide asutatud rakendusfondide ühine rahastamine on sobiv lahendus. Teatavatel juhtudel peaks olema lubatud täiendav rahastamine. Rakendusfonde tuleks kasutada üksnes puu- ja köögiviljasektori rakenduskavade rahastamiseks. Liidu kulude kontrollimiseks peaks rakendusfonde asutavatele tootjaorganisatsioonidele antaval abil olema piir. 37. Piirkondades, kus puu- ja köögiviljasektoris on tootmise organiseeritus madal, tuleks lubada täiendavate riiklike rahaliste toetuste andmist. Liikmesriikidele, kellel on erilisi struktuurilisi raskusi, peaks liit need toetused hüvitama. 38. Puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsioonidele tõhusa, sihipärase ja jätkusuutliku toetuse tagamiseks tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse rakendusfonde ja -kavasid, riikliku raamistiku ja strateegia struktuuri ja sisu; liidu finantsabi; kriisiennetus- ja -ohjamismeetmeid, ning riiklikku finantsabi. 39. Konkureerivate struktuuride tugevdamiseks on vaja tagada veinisektori toetusmeetmed. Kõnealuste meetmete määratlemise ja rahastamise eest peaks vastutama liit, aga piirkondlike organite vajadustele vastava sobiva meetmekombinatsiooni valik peaks jääma liikmesriikidele, võttes vajaduse korral arvesse piirkonna eripära ning lülitades meetmed ka riiklikesse toetusprogrammidesse. Kõnealuste programmide rakendamise eest peaksid vastutama liikmesriigid. 40. Üks riiklike toetusprogrammide jaoks kõlblik keskne meede peaks olema liidu veinide müügi edendamine ja turustamine kolmandates riikides. Ümberkorraldus- ja muutmistegevuse rahastamist tuleks jätkata, sest neil on veinisektorile positiivne struktuuriline mõju. Samuti peaks olema võimalik toetada veinisektoris selliste investeeringute tegemist, mille eesmärk on parandada ettevõtete majanduse tulemuslikkust. Kõrvalsaaduste destilleerimise toetamine peaks olema selline meede, mida on võimalik kasutada liikmesriikidel, kes soovivad sellist vahendit kasutada, et tagada veini kvaliteet ja kaitsta samal ajal keskkonda. 41. Kriisiolukordade vastutustundliku lahendamise soodustamiseks tuleks veinitoetusprogrammide raames rahastada selliseid ennetusvahendeid nagu näiteks saagikindlustus, ühisfondid ja toorelt koristamine. 42. Viinamarjakasvatajate toetamist käsitlevad sätted, mille kohta liikmesriigid on teinud toetusõigusi käsitleva otsuse, on muudetud lõplikuks. Seepärast on ainus makstav toetus selline, mille andmise peavad liikmesriigid otsustama määruse (EL) nr [KOM(2010) 799] artikli 137 ja selles sättes kehtestatud tingimuste kohaselt 1. detsembriks 2013. 43. Selle tagamiseks, et veinitoetusprogrammid täidavad oma eesmärgid ning Euroopa rahalisi vahendeid kasutatakse sihipäraselt, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse eeskirju: kulude eest vastutamise kohta alates toetusprogrammi esitamise kuupäevast või toetusprogrammi muutmisest kuni selle kohaldamise alguskuupäevani; toetusmeetmete abikõlblikkuse kriteeriumide, toetuskõlblike kululiikide ja tegevuste kohta; toetuskõlbmatute meetmete kohta ning toetuse ülemmäära kohta meetme kaupa; toetusprogrammide muutmise kohta pärast nende kohaldamise algust; ettemaksete nõuete ja künniste kohta, sealhulgas tagatise nõue ettemakse korral; sisalduvate üldsätete ja mõistete kohta toetusprogrammide kohaldamiseks; toetusmeetmete väärkasutuse ja projektide topeltrahastamise vältimise kohta; veinivalmistamise kõrvalsaaduste kõrvaldamise kohta tootjate poolt ja erandite kohta kõnealusest kohustusest, et vältida täiendavat halduskoormust, ning sätete kohta destilleerijate vabatahtlikuks sertifitseerimiseks; liikmesriikide jaoks toetusmeetmete rakendamist käsitlevate nõuete sätestamise ja toetusmeetmete ulatuse kooskõla tagavate piirangute kohta; toetusesaajatele tehtavate maksete, sealhulgas kindlustusvahendajate kaudu tehtavate maksete kohta. 44. Mesinduse eripäraks on tootmistingimuste ja saagikuse suured erinevused ja ettevõtjate hajutatus ning mitmekesisus nii tootmis- kui ka turustusetapis. Arvestades varroatoosi levikut mitmes liikmesriigis viimastel aastatel ja probleeme, mida see haigus mee tootmises tekitab, on liidu abinõud jätkuvalt vajalikud, sest varroatoosi ei ole võimalik täielikult likvideerida ning seda tuleb ravida selleks kinnitatud toodetega. Neid asjaolusid arvestades ning eesmärgiga parandada mesindustoodete tootmist ja turustamist liidus, tuleks iga kolme aasta järel kõnealuse sektori jaoks koostada riiklikud programmid, et parandada mesindustoodete tootmise ja turustamise üldtingimusi. Neid riiklikke programme peaks osaliselt rahastama liit. 45. Selleks et tagada mesinduses liidu rahastamise sihipärane kasutamine, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse: meetmeid, mida võib lülitada mesindusprogrammidesse, kohustusi käsitlevaid eeskirju seoses riiklike programmide sisu, nende koostamise ja seotud uuringutega; ning igale osalevale liikmesriigile liidu rahalise toetuse jaotamise tingimusi. 46. Sarnaselt muude sektorite toetusviisidega otsetoetuste süsteemi raames tuleks liidu toetus siidiusside kasvatamiseks tootmisest lahti siduda. 47. Toetuse maksmine liidus lõssi ja lõssipulbri tootmiseks, mida kasutatakse söödana ning töödeldakse kaseiiniks ja kaseinaatideks, ei ole osutunud tõhusaks turutoetusmeetmeks ning see tuleks seetõttu peatada; samuti tuleks peatada juustu tootmisel kaseiini ja kaseinaatide kasutamist käsitlevate eeskirjade kohaldamine. 48. Põllumajandustoodete turustamisstandardite kohaldamine võib kaasa aidata nii nende toodete tootmise ja turustamisega seotud majandustingimuste parandamisele kui ka toodete kvaliteedi parandamisele. Seetõttu on niisuguste standardite kohaldamine tootjate, kauplejate ja tarbijate huvides. 49. Pärast põllumajandustoodete kvaliteedipoliitikat käsitleva komisjoni teatise[15] avaldamist ja sellele järgnenud arutelusid peetakse asjakohaseks jätta sektori- või tootepõhised turustamisstandardid kehtima, et võtta arvesse tarbijate ootusi ja aidata kaasa põllumajandustoodete tootmise ja turustamisega seotud majandustingimuste parandamisele ja põllumajandustoodete kvaliteedi parandamisele. 50. Selleks et tagada, et kõik tooted on veatu ja standardse turustuskvaliteediga ning ilma et see piiraks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruses (EÜ) nr 178/2002 (millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused) [16] oleks vaja eespool nimetatud komisjoni teatises kavandatud üldist põhiturustamisstandardit toodete jaoks, mis ei ole hõlmatud sektori- või tootepõhiste turustamisstandarditega. Kui sellised tooted vastavad kohaldatavale rahvusvahelisele standardile, tuleks need lugeda üldisele turustamisstandardile vastavaks. 51. Mõne sektori ja/või toote puhul on määratlused, nimetused ja/või müüginimetused olulised konkurentsitingimuste kindlaksmääramise seisukohalt. Seepärast on asjakohane sätestada sektorite ja/või toodete puhul mõisted, nimetused ja müüginimetused, mida tuleks kasutada Euroopa Liidus üksnes selliste toodete turustamiseks, mis vastavad konkreetsetele nõuetele. 52. Turustamisstandardite jaoks tuleks kehtestada horisontaalset laadi sätted. 53. Turustamisstandardeid tuleks kohaldada selleks, et turule tarnitaks standardseid ja rahuldava kvaliteediga tooteid ning need standardid peaksid eelkõige käsitlema määratlusi, klassidesse liigitamist, esitlust ja märgistamist, pakendamist, tootmismeetodit, säilitamist, transporti, tootjateavet, teatavate ainete sisaldust, seonduvaid haldusdokumente, ladustamist, sertifitseerimist ja tähtaegu. 54. Võttes arvesse tarbijate huvi saada piisavat ja läbipaistvat tooteteavet, peaks olema eelkõige võimalik määrata juhtumipõhiselt vastaval geograafilisel tasandil kindlaks asjakohane tootmiskoht, võttes samas arvesse teatavate sektorite eripära (eelkõige töödeldud põllumajandustoodete puhul). 55. Turustamisstandardeid tuleks kohaldada kõigi liidus turustatavate toodete suhtes. 56. Kolmandatest riikidest imporditud toodete suhtes on asjakohane sätestada erieeskirjad, kui kolmandas riigis jõus olevate riiklike sätetega õigustatakse erandite tegemist kõnealustest turustamisstandarditest, kui on tagatud nende sätete samaväärsus liidu õigusaktidega. 57. Võiderasvadega seoses on asjakohane kehtestada liikmesriikidele võimalus säilitada või võtta vastu teavad kvaliteeditasemeid käsitlevad riiklikud eeskirjad. 58. Selleks et turuolukorra muutustele reageerida ja iga sektori eripära arvestada, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, millega võtta vastu ja muuta üldise turustamisstandardiga seotud nõudeid ja vastavuseeskirju ning teha neist erandeid. 59. Selleks et võtta arvesse tarbijate ootusi ja aidata kaasa põllumajandustoodete majanduslike tootmis- ja turustustingimuste, samuti nende kvaliteedi parandamisele ning selleks et kohaneda pidevalt muutuvate turutingimustega, rahuldada tarbijate nõudmisi ning võtta arvesse asjaomaste rahvusvaheliste standardite arengusuundi ja vältida takistuste tekkimist tootearendusel, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, millega võtta vastu sektori- või tootepõhised turustamisstandardid kõigil turustusetappidel, samuti selliste standardite kohaldamisel tehtavad erandid ning määratluste ja müüginimetuste suhtes kohaldatavad vajalikud muudatused ja erandid. 60. Selleks et seoses turustamisstandarditega tagada riiklike eeskirjade nõuetekohane ja läbipaistev kohaldamine teatavate toodete ja/või sektorite suhtes, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, millega kehtestatakse selliste turustamisstandardite kohaldamistingimused ning katselise tegevusega saadud toodete valdamise, ringluse ja kasutamise tingimused. 61. Selleks et võtta arvesse liidu ja teatavate kolmandate riikide vahelise kauplemise eripära, mõne põllumajandustoote eripära ning iga sektori eripära, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse iga standardi lubatud hälvet, mille ületamisel käsitatakse kogu tootepartiid standardile mittevastavana, ning millega määrata kindlaks tingimused, mille alusel loetakse, et imporditud tooted vastavad piisaval määral turustamisstandarditega seotud liidu nõuetele, ning mille abil saab võtta meetmeid, millega kehtestatakse erandid eeskirjadest, et liidus turustatakse üksnes sellistele standarditele vastavaid tooteid, ning mille abil kehtestatakse eeskirjad, mis on seotud liidust eksporditavate toodete turustamisstandardite kohaldamisega. 62. Kvaliteetveinide kontseptsiooni aluseks on liidus muu hulgas veini geograafilise päritoluga seonduvad eriomadused. Tarbijate teavitamiseks tähistatakse selliseid veine kaitstud päritolunimetuste ja geograafiliste tähistega. Selleks et asjaomaste toodete kvaliteediga seonduvaid väiteid toetaks läbipaistev ja üksikasjalikum raamistik, tuleks luua süsteem päritolunimetuse ja geograafilise tähise registreerimistaotluste läbivaatamiseks kooskõlas lähenemisviisiga, mis järgib toiduainete (välja arvatud vein ja kanged alkohoolsed joogid) suhtes kohaldatavat liidu horisontaalset kvaliteedipoliitikat, mis on kehtestatud nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta[17]. 63. Päritolunimetuse või geograafilise tähisega veinide eriliste kvaliteediomaduste säilitamiseks tuleks anda liikmesriikidele õigus kohaldada rangemaid eeskirju. 64. Selleks et veinide päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid saaks liidu kaitse alla võtta, tuleks need liidu tasandil tunnustada ja need registreerida vastavalt komisjoni sätestatud menetluskorrale. 65. Tuleks kaitsta kolmandate riikide selliseid päritolunimetusi ja geograafilisi tähiseid, mis on ka päritolumaal kaitstud. 66. Registreerimismenetlus peaks kõikidel füüsilistel või juriidilistel isikutel, kellel on liikmesriigi või kolmanda riigi vastu seaduslik huvi, võimaldama vastuväidet esitades oma õigusi kasutada. 67. Registreeritud päritolunimetused ja geograafilised tähised peaksid olema kaitstud selliste kasutusviiside eest, millega seoses kasutatakse põhjendamatult ära nõuetele vastavate toodete saavutatud mainet. Ausa konkurentsi edendamiseks ja tarbijate eksitamise vältimiseks peaks kõnealune kaitse laienema ka toodetele ja teenustele, mida käesolevas määruses ei käsitleta, sealhulgas aluslepingu I lisas nimetamata toodetele ja teenustele. 68. Selleks et võtta arvesse olemasolevat märgistamistava, tuleks komisjonile alusartikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse viinamarjasordi nime kasutamise lubamist isegi juhul, kui see sisaldab kaitstud päritolunimetust või kaitstud geograafilist tähist või koosneb sellest. 69. Selleks et võtta arvesse tootmise eripära piiritletud geograafilises piirkonnas, tagada toote kvaliteet ja jälgitavus ning tagada tootjate ja ettevõtjate õiguste ja seaduslike huvide kaitse, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse geograafilise ala piiritlemise põhimõtteid ning tootmisega seotud mõisteid, piiranguid ja erandeid piiritletud geograafilises piirkonnas; tingimusi, mille kohaselt võib tootespetsifikaat sisaldada lisanõudeid; ning tootespetsifikaadi põhipunkte; ning sellise taotleja kategooriat, kes võib taotleda päritolunimetuse või geograafilise tähise kaitset; menetluskorda, mida peab järgima päritolunimetuse või geograafilise tähise kaitse taotlemisel, sealhulgas riiklikud eelmenetlused, komisjoni kontroll, vastuväidete esitamise menetlus ning päritolunimetuse või geograafilise tähise muutmist, tühistamist või vahetamist käsitlevad menetlused; piirüleste taotluste suhtes kohaldatavaid menetlusi; kolmanda riigi geograafilise piirkonnaga seotud taotlusmenetlusi; kaitse alguskuupäeva määratlemist; tootespetsifikaatide muutmisega seotud menetlusi; ning muudatuse jõustumiskuupäeva määratlemist. 70. Selleks et tagada piisav kaitse ja seda, et käesoleva määruse kohaldamine ei kahjusta ettevõtjaid ega pädevaid asutusi seoses veininimetustega, millele on kaitse antud enne 1. augustit 2009, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse kaitstud nimetuste suhtes piirangute kehtestamist ja üleminekusätteid seoses: veininimetustega, mida liikmesriigid on 1. augustiks 2009 tunnustanud kui päritolunimetusi või geograafilisi tähiseid; riikliku eelmenetlusega; veinidega, mis on enne konkreetset kuupäeva turule lastud või märgistatud; tootespetsifikaatide muutmisega. 71. Liidus kasutatakse traditsiooniliselt teatavaid nimetusi, mis annavad tarbijatele sellist teavet veinide eriomaduste ja kvaliteedi kohta, mis täiendab päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste abil antavat teavet. Siseturu toimimise ja ausa konkurentsi tagamiseks ning tarbijate eksitamise vältimiseks peaks olema võimalik nimetatud traditsioonilisi nimetusi liidus kaitse alla võtta. 72. Selleks et tagada tootjate ja ettevõtjate piisav kaitse ja seaduslikud õigused ning võtta arvesse liidu ja teatavate kolmandate riikide vahelise kauplemise eripära, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse sätteid kaitstava nimetuse keeleversiooni ja kirjaviisi kohta; traditsioonilise nimetuse kaitsetaotlust esitada võivate taotlejate kategooria määratlust; traditsioonilise nimetuse tunnustamise taotluse kehtivustingimusi; traditsioonilise nimetuse kavandatud tunnustamise tagasilükkamise põhjusi; kaitse ulatust, sealhulgas seost kaubamärkide, kaitstud traditsiooniliste nimetuste, kaitstud päritolunimetuste või kaitstud geograafiliste tähiste, homonüümide või teatavate viinamarjaveinide nimetustega; traditsioonilise nimetuse tühistamise põhjusi; taotluse või nõude esitamise kuupäeva; menetluskorda, mida peab järgima traditsioonilise nimetuse kaitse taotlemisel, sealhulgas komisjoni kontrolli, vastuväite esitamise menetlusi ning traditsioonilise nimetuse tühistamist ja muutmist käsitlevad menetlusi, ning tingimusi, mille alusel võib traditsioonilist nimetust kasutada kolmandatest riikidest pärit toodetel ja näha ette erandid. 73. Käesoleva määrusega hõlmatud veinisektori toodete kirjeldamine, nimetamine ja esitusviis võib nende turustamisvõimalusi märkimisväärselt mõjutada. Veinisektori toodete märgistust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide erinevused võivad takistada siseturu sujuvat toimimist. Seega tuleks kehtestada eeskirjad, mis arvestavad tarbijate ja tootjate seaduslike huvidega. Seepärast on asjakohane näha ette liidu märgistamiseeskirjad. 74. Selleks et tagada vastavus olemasoleva märgistamistavaga, märgistamise ja esitusviisiga seotud horisontaaleeskirjadega ning selleks, et võtta arvesse veinisektori eripära; selleks et tagada sertifitseerimis-, heakskiitmis- ja kontrollimenetluste tõhusus ning ettevõtjate seaduslikud huvid ning ettevõtjate kahjustamise vältimiseks tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse erandlikke olukordi, mille puhul on õigustatud nimetustele „kaitstud päritolunimetus” või „kaitstud geograafiline tähis” viite väljajätmine; esitusviisi ja muude kui käesoleva määrusega ettenähtud märgistuse andmete kasutamist; teatavaid kohustuslikke üksikasju; valikulisi üksikasju; ning esitusviisi; vajalikke meetmeid seoses päritolunimetust või geograafilist tähist kandvate veinide märgistamise ja esitusviisiga ning seoses veinidega, mille asjaomane päritolunimetus või geograafiline tähis vastab vajalikele nõuetele; veine, mis on turule viidud ja märgistatud enne 1. augustit 2009; ning märgistamist ja esitusviisi käsitlevaid erandeid. 75. Veini käsitlevaid sätteid tuleks kohaldada aluslepingu artikli 218 alusel sõlmitud lepinguid arvestades. 76. On asjakohane kehtestada eeskirjad veiniviinamarjasortide liigitamise kohta, mille kohaselt peaksid liikmesriigid, kelle veinitoodang on suurem kui 50 000 hektoliitrit aastas, jätkuvalt vastutama selliste veiniviinamarjasortide liigitamise eest, millest nende territooriumil võib veini valmistada. Teatavad veiniviinamarjasordid tuleks seejuures kõrvale jätta. 77. Asjakohane oleks kindlaks määrata teatavad veinivalmistustavad ja veini tootmisega seotud piirangud, eelkõige seoses kupaažiga ja teatavatest kolmandatest riikidest pärit viinamarjavirrete, viinamarjamahla ja värskete viinamarjade sortide kasutamisega. Rahvusvaheliste standardite täitmiseks peaks komisjon üldreeglina lähtuma Rahvusvahelise Veiniameti (OIV) soovitatud veinivalmistustavadest. 78. Veinisektori puhul peaks liikmesriikidel olema lubatud piirata teatavate veinivalmistustavade kasutamist või välistada nende kasutamine ning näha ette rangemad piirangud oma territooriumil valmistatava veini suhtes, samuti lubada kindlaks määratavate tingimuste alusel kasutada katseliselt veinivalmistustavasid, mille kasutamiseks ei ole veel luba antud. 79. Asjakohaste toodete jälgitavuse rahuldava taseme tagamiseks, eelkõige tarbijakaitse huvides, tuleks sätestada, et kõikidel käesoleva määrusega hõlmatud veinisektori toodetel peaks liidus ringeldes olema saatedokument. 80. Viinamarjakasvatusvõimaluste paremaks haldamiseks peaksid liikmesriigid esitama komisjonile istandusregistril põhineva tootmisvõimsuse ülevaate. Et innustada liikmesriike ülevaadet esitama, tuleb ümberkorraldus- ja muutmistoetust anda üksnes nendele liikmesriikidele, kes on kõnealuse ülevaate esitanud. 81. Selleks et liikmesriikidel oleks lihtsam jälgida ja kontrollida tootmisvõimsust, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse istandusregistri ulatust ja sisu ning vastavaid erandeid. 82. Veinitoodete transpordi lihtsustamiseks ja selleks et liikmesriikidel oleks seda lihtsam kontrollida, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse eeskirju saatedokumendi, selle kasutamise ning kõnealuse dokumendi kasutamise kohustusest vabastamise kohta; selliste tingimuste kehtestamist, mille kohaselt kehtib saatedokument kaitstud päritolunimetuse ja kaitstud geograafilise tähise tõendina; registri pidamise kohustuse kehtestamist; täpsustamist registri pidaja kohta ning registri pidamise kohustusest vabastamist; registrisse tehtavate kannete määratlemist; ning saatedokumentide ja registrite kasutamise eeskirjade kehtestamist. 83. Suhkruettevõtjate ja suhkrupeedikasvatajate õiguste ja kohustuste õiglase tasakaalu tagamiseks on pärast kvoodisüsteemi kohaldamise lõppu jätkuvalt vaja erivahendeid. Seepärast tuleks kehtestada standardsätted, mis reguleerivad nendevahelisi kokkuleppeid. 84. Selleks et võtta arvesse suhkrusektori eripära ja tagada, et kõigi poolte huve võetakse arvesse, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse kõnealuseid kokkuleppeid, eriti seoses suhkrupeedi ostu-, tarne-, ülevõtu- ja maksetingimuste reguleerimisega. 85. Tootjaorganisatsioonidel ja nende ühendustel võib olla oluline tähtsus tarnete koondamisel ja parimate tavade edendamisel. Tootmisharudevahelistel organisatsioonidel võib olla oluline osa tarneahelas osalejate vahelise dialoogi algatamisel, parimate tavade edendamisel ja turu läbipaistvuse suurendamisel. Seepärast tuleks selliste, teatavaid sektoreid hõlmavate organisatsioonide ja nende ühenduste mõistet ja tunnustamist käsitlevad kehtivad eeskirjad ühtlustada, tõhustada ja laiendada, et näha ette ELi õigusaktides sätestatud põhikirjadest tulenev taotluspõhine tunnustamine kõikides sektorites. 86. Eri sektorites kehtivad sätted, millega suurendatakse tootjaorganisatsioonide, nende ühenduste ja tootmisharudevaheliste organisatsioonide mõju sellega, et liikmesriikidel võimaldatakse selliste organisatsioonide teatavaid eeskirju teatavatel tingimustel laiendada mitteliikmetest tootjatele, on osutunud tõhusaks ning need tuleks ühtlustada, tõhustada ja laiendada kõigis sektorites. 87. Elustaimede, veise- ja vasikaliha, sealiha, lamba- ja kitseliha, munade ja kodulinnuliha puhul tuleks sätestada teatavate meetmete vastuvõtmise võimalus pakkumise kohandamiseks turu nõuetele, mis võivad kaasa aidata turgude stabiliseerimisele ja põllumajandusega tegeleva asjaomase rahvastikuosa rahuldava elatustaseme tagamisele. 88. Et soodustada tootjaorganisatsioonide, nende ühenduste ja tootmisharudevaheliste organisatsioonide tegevust, mis hõlbustaks pakkumist turunõuetega kohandada, välja arvatud turult kõrvaldamisega seotud tegevus, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse elustaime-, piima- ja piimatoodete, veise- ja vasikaliha-, sealiha-, lamba- ja kitseliha-, muna- ja linnulihasektoris kvaliteedi parandamiseks võetavaid meetmeid; parema tootmis-, töötlemis- ja turustuskorralduse edendamist; turuhinnadünaamika registreerimise hõlbustamist; kasutatud tootmisvahenditel põhinevate lühi- ja pikaajaliste prognooside kujundamist. 89. Veinituru toimimise parandamiseks peaksid liikmesriigid suutma rakendada tootmisharudevaheliste organisatsioonide otsuseid. Kõnealuste otsuste reguleerimisalasse ei tohiks aga kuuluda konkurentsi moonutada võivad tavad. 90. Ametlikke kirjalikke lepinguid käsitlevate liidu õigusaktide puudumisel võivad liikmesriigid teha oma lepinguõiguse raames selliste lepingute kasutamise kohustuslikuks tingimusel, et ei rikuta liidu õigust ning tagatakse siseturu ja ühise turukorralduse nõuetekohane toimimine. Arvestades kõnealuses valdkonnas valitseva olukorra ebaühtlust liidus, peaks selliste otsuste tegemine jääma subsidiaarsuse huvides liikmesriikide pädevusse. Siiski tuleks lepingute asjakohaste miinimumnõuete ning siseturu ja ühise turukorralduse nõuetekohase toimimise tagamiseks piima ja piimatoodetesektoris liidu tasandil siiski kehtestada lepingute kasutamise peamised tingimused. Kuna mõne piimaühistu põhikirjas võib sarnase mõjuga punkt juba olemas olla, tuleks sellised ühistud lihtsuse huvides lepingutele kehtestatud nõuetest vabastada. Iga sellise süsteemi tulemuslikkuse tagamiseks peaks lepingut võrdselt kohaldama ka vahendajate suhtes, kes koguvad põllumajandustootjatelt piima ja viivad selle töötlejatele. 91. Tootmise mõistliku arengu ja seega piimatootjatele rahuldava elatustaseme tagamiseks tuleks parandada nende läbirääkimispositsiooni töötlejatega, mille tulemusel jaguneks lisandväärtus tarneahelas ühtlasemalt. Kõnealuste ÜPP eesmärkide saavutamiseks tuleks aluslepingu artikli 42 ja artikli 43 lõike 2 kohaselt võtta vastu säte, mis võimaldaks piimatootjatest koosnevatel tootjaorganisatsioonidel või nende ühendustel pidada mõne või kõigi oma liikmete nimel piimatöötlejaga läbirääkimisi lepingutingimuste, sealhulgas hinna üle. Piimaturul tõhusa konkurentsi säilitamiseks tuleks selle võimaluse suhtes kohaldada asjakohaseid koguselisi piirnorme. 92. Kõikide liidus kasvatatud humala tarnelepingute registreerimine on koormav meede ning tuleks lõpetada. 93. Selleks et tagada, et tootjaorganisatsioonide, nende ühenduste, tootmisharudevaheliste organisatsioonide ja ettevõtjate organisatsioonide tegevuse tõhustamiseks oleksid nende eesmärgid ja kohustused sõnaselgelt määratletud, et võtta arvesse iga sektori eripära ning tagada konkurentsieeskirjade täitmine ja ühise turukorralduse toimimine, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse eeskirju: selliste konkreetsete eesmärkide kohta, mida kõnealused organisatsioonid võivad ja peavad või ei tohi täita, sealhulgas erandid käesolevas määruses loetletud eesmärkidest; selliste organisatsioonide ja ühenduste põhikirja, struktuuri, iseseisva õigusvõime, liikmelisuse, suuruse, aruandluse ja tegevuse, tunnustamise mõju, tunnustuse tühistamise ning ühinemiste kohta; rahvusvaheliste organisatsioonide ja ühenduste kohta; tootjaorganisatsioonide ja nende ühenduste allhangete ja tehniliste vahendite hankimise kohta; tootjaorganisatsioonide ja ühenduste poolt turustatava toodangu miinimummahu või -väärtuse kohta; organisatsioonivälistele isikutele organisatsioonide teatavate eeskirjade laiendamise ja selliste isikute kohustusliku registreerimistasu kohta; sealhulgas rangemad tootmiseeskirjad, mida tohib täiendada; esindatavusega seotud täiendavate nõuete kohta; asjaomase majanduspiirkonna kohta, sealhulgas kõnealuste piirkondade mõiste kontroll komisjoni poolt; minimaalse ajavahemiku kohta, mille jooksul peaksid eeskirjad enne nende laiendamist kehtima; selliste isikute või organisatsioonide kohta, kelle suhtes võib eeskirju või rahastamist kohaldada; ning olukorra kohta, mille puhul komisjon võib nõuda eeskirjade laiendamise või kohustusliku rahastamise tagasilükkamist või tühistamist. 94. Liidu ühtne turg sisaldab kauplemissüsteemi liidu välispiiridel. Kauplemissüsteem peaks hõlmama imporditollimakse ja eksporditoetusi ning peaks põhimõtteliselt liidu turgu stabiliseerima. Kauplemissüsteem peaks põhinema mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus võetud kohustustel ning kahepoolsetel kokkulepetel. 95. Kaubavoogude järelevalve on eelkõige haldusküsimus, mis tuleks lahendada paindlikult. Tuleks teha litsentsinõuete kehtestamise otsus, võttes arvesse litsentside vajalikkust asjakohaste turgude korraldamise ning eelkõige kõnealuste toodete impordi või ekspordi järelevalve seisukohalt. 96. Selleks et võtta arvesse kaubanduse ja turu arengut, asjaomase turu vajadusi ning vajaduse korral impordi või ekspordi üle peetavat järelevalvet, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse selliste sektorite toodete loetelu, mille puhul nõutakse impordi- või ekspordilitsentsi esitamist; juhtumeid ja olukordi, mil impordi- või ekspordilitsentsi ei pea esitama. 97. Selleks et määratleda impordilitsentside süsteemi põhielemendid, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse: litsentsiga kaasnevate õiguste ja kohustuste ning selle õiguslike tagajärgede määratlemist, sealhulgas võimalik tolerants impordi- või ekspordikohustuse suhtes, ning kui see on kohustuslik, päritoluriigi ja lähtekoha märkimist; selle sätestamist, et impordilitsentsi väljaandmisel või vabasse ringlusse lubamisel tuleb esitada kolmanda riigi või asutuse väljaantud dokument, millega tõendatakse muu hulgas toodete päritolu, ehtsust ja kvaliteediomadusi; litsentsi üleandmise suhtes kohaldatavate eeskirjade või vajaduse korral üleandmise piirangute vastuvõtmist; litsentsisüsteemi usaldusväärsuse ja tõhususe seisukohalt vajalike eeskirjade vastuvõtmist ning selliste olukordade määratlemist, mil liikmesriikide vahel on vaja konkreetset haldusabi pettuse ja rikkumiste ärahoidmiseks või sellega tegelemiseks; ning selliste juhtumite ja olukordade määratlemist, mille puhul nõutakse või ei nõuta tagatise esitamist, garanteerimaks toodete importi või eksporti litsentsi kehtivusaja jooksul. 98. WTO lepingute ja kahepoolsete kokkulepete kohaselt põllumajandustoodete suhtes kohaldatavate tollimaksude olulised andmed on sätestatud ühises tollitariifistikus. Komisjonile tuleks anda volitus võtta vastu meetmed, mis käsitlevad kõnealuste oluliste andmete alusel tollimaksude üksikasjalikku arvutamist. 99. Selleks et vältida või kõrvaldada kahjulikke mõjusid liidu turul, mis võivad tuleneda teatavate põllumajandustoodete impordist, tuleks selliste toodete impordi puhul kohaldada täiendavat tollimaksu, juhul kui teatavad tingimused on täidetud. 100. Selleks et tagada piiril kehtiva hinna süsteemi tõhusus, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, millega nähakse ette võimalus kontrollida tolliväärtust muu väärtuse kui ühikuhinna alusel. 101. Teatavatel tingimustel on asjakohane avada ja hallata imporditariifikvoote, mis tulenevad kooskõlas aluslepinguga sõlmitud rahvusvahelistest lepingutest või muudest õigusaktidest. 102. Selleks et tagada võrdne ligipääs saadaolevatele kogustele, liidu kokkulepete, kohustuste ja õiguste kohaldamine ning ettevõtjate võrdne kohtlemine impordi tariifikvoodi raames, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse: tingimusi ja abikõlblikkuse nõudeid, mida ettevõtja peab täitma taotluse esitamisel impordi tariifikvoodi raames; sätteid seoses õiguste üleandmisega ettevõtjate vahel ja vajaduse korral üleandmise piirangutega impordi tariifikvootide haldamisel; imporditariifikvootide süsteemis osalemise korral tagatise esitamise nõudmist; selliste mis tahes konkreetseid eripärasid, nõudeid või piiranguid käsitlevate kõigi vajalike sätete vastuvõtmist, mida kohaldatakse rahvusvahelistes lepingutes või muudes õigusaktides sätestatud tariifikvootide suhtes. 103. Kui põllumajandustooted vastavad teatavatele spetsifikatsioonidele ja/või hinnatingimustele, võivad need kolmandates riikides kuuluda impordi erirežiimi alla. Sellise süsteemi nõuetekohase kohaldamise tagamiseks on vajalik halduskoostöö importiva kolmanda riigi ja liidu asutuste vahel. Selleks peaks toodetele olema lisatud liidus välja antud sertifikaat. 104. Selle tagamiseks, et kui eksporditakse tooted, mis liidu poolt aluslepingu artikli 218 kohaselt sõlmitud kokkulepete alusel võivad kolmandasse riiki importimisel kuuluda erirežiimi alla, kui teatavad tingimused on täidetud, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse nõuet, et liikmesriigi pädev asutus annab taotluse korral ja pärast asjakohast kontrolli välja tingimuste täitmist tõendava dokumendi. 105. Tollimaksusüsteem võimaldab loobuda kõikidest muudest kaitsemeetmetest liidu välispiiril. Erandlikel asjaoludel võib siseturu- ja tollimaksumehhanism osutuda ebapiisavaks. Sellisel juhul peaks liit saama viivitamata võtta kõik vajalikud meetmed, et liidu turg ei jääks võimalike häirete puhul kaitseta. Kõnealused meetmed peaksid olema kooskõlas liidu rahvusvaheliste kohustustega. 106. Tuleks ette näha võimalus keelata sees- ja välistöötlemise korra kasutamine. Seega on asjakohane võimaldada sellistes olukordades sees- ja välistöötlemise korra kasutamine peatada. 107. Kolmandatesse riikidesse eksportimisel selliste toetuste määramine, mis põhinevad liidu ja maailmaturuhinna vahel ning mille puhul piirdutakse liidu WTO kohustustega, peaks kaitsma liidu osalemist käesoleva määruse reguleerimisalasse jäävate teatavate toodete rahvusvahelises kaubanduses. Subsideeritud ekspordi suhtes tuleks rakendada väärtuselisi ja koguselisi piiranguid. 108. Väärtuspiirangute järgimine tuleks tagada eksporditoetuste kindlaksmääramise ajal, kontrollides makseid Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi käsitlevate eeskirjade alusel. Järelevalvet võib hõlbustada eksporditoetuste kohustuslik eelkinnitamine, lubades diferentseeritud toetuste puhul võimalust muuta ettenähtud sihtkohta geograafilises piirkonnas, mille suhtes kehtib ühtne eksporditoetuse määr. Sihtkoha muutmise korral tuleks maksta tegeliku sihtkoha suhtes kehtivat toetust, mis ei või olla suurem kui alguses ettenähtud sihtkoha suhtes kohaldatav summa. 109. Koguselistele piirangutele vastavuse peaks tagama usaldusväärne ja tõhus järelevalvesüsteem. Selleks tuleks eksporditoetuse andmiseks nõuda ekspordilitsentsi. Eksporditoetust tuleks anda kasutatavate piirnormide ulatuses iga asjaomase toote konkreetse olukorra põhjal. Sellest eeskirjast võiks erandeid lubada üksnes aluslepingu I lisas loetlemata töödeldud toodete puhul, mille suhtes koguselisi piiranguid ei kohaldata. Tuleks sätestada erandid halduseeskirjadest kõrvalekaldumise puhuks, kui eksporditoetustega kaetud eksport ei ületa tõenäoliselt ette nähtud koguseid. 110. Elusveiste ekspordi korral tuleks eksporditoetuste andmine ja väljamaksmine ette näha üksnes juhul, kui järgitakse loomade heaolu, eelkõige loomade kaitset transportimisel käsitlevate liidu õigusaktide sätteid. 111. Selleks et tagada käesoleva määrusega hõlmatud põllumajandustoodete eksportijatele võrdne juurdepääs eksporditoetustele, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse põllumajandustooteid käsitlevate teatavate eeskirjade kohaldamist töödeldud kaupade kujul eksporditavate toodete suhtes. 112. Selleks et eksportijad järgiksid loomade heaolu nõudeid ja pädevad asutused saaksid kontrollida eksporditoetuste kasutamise õigsust, kui eksporditoetuste saamine eeldab loomade heaolu nõuete järgimist, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse loomade heaolu nõuete järgimist väljaspool liidu tolliterritooriumi, sealhulgas sõltumatute kolmandate isikute kaasamine. 113. Selleks et ettevõtjad täidaksid oma kohustusi hankemenetlustes osalemisel, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse esmanõude litsentsi tagatiste vabastamiseks hankemenetluses olevate eksporditoetuste puhul. 114. Ettevõtjate ja ametiasutuste halduskoormuse vähendamiseks tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse selliste künniste kehtestamist, millest allpool ei nõuta ekspordilitsentsi esitamist, ja määrata sihtkohad või tegevused, mille puhul ekspordilitsentsi esitamise kohustusest erandi tegemine võib olla õigustatud, ning lubada õigustatud oludes ekspordilitsentsi andmist tagasiulatuvalt. 115. Selleks et võtta arvesse praktilisi olukordi, mille puhul võib eksporditoetusi maksta täiel või osalisel määral, ning aidata ettevõtjatel katta periood taotlemise ja eksporditoetuse lõppmakse vahel, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse meetmeid seoses: mõne muu kuupäevaga eksporditoetuse maksmiseks; eksporditoetuse maksmise tagajärgedega, kui tootekood või litsentsil esitatud sihtkoht ei vasta tegelikule tootele või sihtkohale; eksporditoetuse ettemaksega, sealhulgas tagatise esitamine ja vabastamine; kontrollide ja tõendamisega, kui toodete tegeliku sihtkoha suhtes on kahtlusi, sealhulgas liidu tolliterritooriumile reimportimise võimalus; sihtkohtadega, mida käsitatakse ekspordina liidust, ning seoses eksporditoetuseks kõlblike sihtkohtade lisamisega liidu tolliterritooriumi hulka. 116. Selleks et tagada, et eksporditoetust saavad tooted eksporditakse liidu tolliterritooriumilt ja selleks et vältida nende võimalikku tagasisaatmist kõnealusele territooriumile ning vähendada ettevõtjate halduskoormust selle tõendamisel, et toetust saavad tooted jõuavad diferentseeritud toetuste puhul sihtriiki, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse meetmeid seoses: tähtajaga, mil liidu tolliterritooriumilt väljaviimine peab olema lõpetatud, sealhulgas ajutiseks taassisseveoks ettenähtud aeg; töötlemisega, mida eksporditoetust saavad tooted võivad kõnealusel perioodil läbida; sihtkohta saabumise tõendiga diferentseeritud toetuste puhul; toetuse künniste ja tingimustega, mille alusel võib eksportijad sellise tõendi esitamisest vabastada; ning tingimustega, mille alusel kiidavad sõltumatud kolmandad isikud heaks sihtkohta saabumise tõendi diferentseeritud toetuste puhul. 117. Selleks et võtta arvesse eri sektorite eripärasid, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse ettevõtjate ja eksporditoetuseks kõlblike toodete suhtes esitatavaid konkreetseid nõudeid ja tingimusi, eelkõige toodete määratlus ja omadused, ning sätted koefitsientide kehtestamise kohta eksporditoetuste arvutamiseks. 118. Selleks et keelatud kultuurid ei saaks häirida kiu tootmiseks kasvatatava kanepi turu toimimist, tuleks käesolevas määruses sätestada imporditud kanepi ja kanepiseemnete kontroll, tagamaks et kõnealused saadused pakuksid tetrahüdrokannabinooli sisalduse suhtes teatavaid garantiisid. Lisaks tuleks jätkata muul otstarbel kui külvamiseks imporditud kanepiseemnete suhtes kasutatavat kontrollsüsteemi, mis näeb ette asjaomaste importijate heakskiitmise süsteemi. 119. Lillesibulate ekspordi miinimumhindu ei ole enam vaja ning need tuleks kehtetuks tunnistada. 120. Aluslepingu artikli 42 kohaselt kohaldatakse aluslepingu konkurentsieeskirju käsitleva peatüki sätteid põllumajandussaaduste tootmise ja nendega kauplemise suhtes ainult sellises ulatuses, mis on liidu õigusaktidega kindlaks määratud aluslepingu artikli 43 lõigete 2 ja 3 raames ning vastavalt nendes lõigetes ette nähtud menetlusele. 121. Aluslepingu artiklis 101 osutatud kokkuleppeid, otsuseid ja tegevusi käsitlevaid, samuti turgu valitseva seisundi kuritarvitamisega seotud konkurentsieeskirju tuleks põllumajandussaaduste ja -toodete tootmise ja nendega kauplemise suhtes kohaldada sel määral, et nende kohaldamine ei ohustaks ÜPP eesmärkide saavutamist. 122. Eriline lähenemisviis tuleks lubada sellistele põllumajandustootjatele või põllumajandustootjate organisatsioonidele või nende ühendustele, kelle eesmärk on põllumajandustoodete ja -saaduste ühistootmine või -turustamine või ühiste seadmete kasutamine, välja arvatud siis, kui selline ühistegevus välistab konkurentsi või ohustab aluslepingu artikli 39 eesmärkide saavutamist. 123. Seoses teatavate kutsealadevaheliste organisatsioonide tegevusega tuleks lubada erikäsitlust, tingimusel et need ei põhjusta turgude eraldamist, ei kahjusta turukorralduse ladusat toimimist, ei moonuta ega kõrvalda konkurentsi, ei sisalda hindade kindlaksmääramist ega tekitada diskrimineerimist. 124. Riikliku abi andmine kahjustaks ühtse turu nõuetekohast toimimist. Seepärast tuleks põllumajandustoodete suhtes kohaldada aluslepingu riigiabi käsitlevaid sätteid. Teatavates olukordades tuleks lubada erandeid. Selliste erandite kohaldamiseks peaks komisjon koostama olemasoleva, uue või kavandatava riikliku toetuse loetelu, andma liikmesriikidele asjakohast nõu ja pakkuma välja neile sobivaid meetmeid. 125. Põhjapõtrade ja põhjapõdratoodete tootmise ja turustamise erilise majandusliku olukorra tõttu võivad Soome ja Rootsi kõnealuste tegevuste puhul jätkata riikliku toetuse maksmist. 126. Selleks et lahendada õigustatud erakorralisi olukordi ka pärast toetusprogrammides ettenähtud erakorralise destilleerimismeetme üleminekuperioodi lõppu aastal 2012, peaksid liikmesriigid olema suutelised tegema riiklikke toetusmakseid erakorraliseks destilleerimiseks, järgides üldist eelarvelist piirangut, mis on 15 % liikmesriigi riikliku toetusprogrammi vastava aastaeelarve suurusest. Sellistest riiklikest maksetest tuleks komisjonile teatada ning need tuleb käesoleva määruse kohaselt enne nende tegemist heaks kiita. 127. Väljajuurimistasu ja teatavaid veinisektori toetusprogrammide meetmeid käsitlevad sätted ei tohiks takistada riiklike maksete tegemist samal eesmärgil. 128. Soomes sõltub suhkrupeedikasvatus erilistest geograafilistest ja kliimatingimustest, mis mõjutavad suhkrupeedikasvatust ebasoodsalt lisaks suhkrureformi üldistele mõjudele. Seepärast tuleks kõnealusel liikmesriigil lubada oma suhkrupeedikasvatajatele teha jätkuvalt riiklikke makseid. 129. Liikmesriikidel tuleks lubada jätkata pähklitoetuse riiklike maksete tegemist, nagu praegu on ette nähtud määruse (EÜ) nr 73/2009 artikliga 120, et pehmendada liidu varasema pähklitoetuskava tootmiskohustusest lahutamise mõju. Kuna kõnealune määrus on tunnistatud kehtetuks, tuleks selguse huvides riiklikud maksed ette näha käesoleva määrusega. 130. Loomataudide leviku tõkestamiseks kavandatud meetmete kohaldamisest tulenevad vaba ringluse piirangud võivad ühe või mitme liikmesriigi turul põhjustada raskusi. Kogemused näitavad, et tõsised turuhäired, näiteks tarbimise või hindade oluline vähenemine, võivad olla tingitud tarbijate usalduse kaotusest seoses ohuga inimeste või loomade tervisele või taimedele. Kogemustest lähtudes tuleks tarbijate usalduse kaotuse tõttu võetavate meetmete kohaldamisala laiendada taimsetele saadustele. 131. Veise- ja vasikaliha, piima ja piimatoodete, sealiha, lamba- ja kitseliha, munade ja kodulinnuliha erakorralised turutoetusmeetmed peaksid olema otseselt seotud haiguste leviku tõkestamiseks vastuvõetud tervishoiu- ja veterinaarmeetmetega. Neid meetmeid tuleks võtta liikmesriikide palvel, et vältida tõsiseid häireid turgudel. 132. Selleks et reageerida tõhusalt ja tulemuslikult turuhäirete ohule, tuleks ette näha sekkumise erimeetmed. Tuleks määratleda kõnealuste meetmete reguleerimisala. 133. Selleks et reageerida tõhusalt ja tulemuslikult turuhäirete ohule, mis on tingitud märkimisväärsest hinnatõusust või -langusest sise- või välisturul või mis tahes muust turgu mõjutavast asjaolust, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse vajalikke meetmeid asjaomase sektori jaoks, mis vajaduse korral hõlmavad ka reguleerimisala laiendamist või muutmist, käesoleva määrusega ettenähtud meetmete kestust või muid aspekte, või teatavate koguste ja/või perioodide kohta imporditollimaksude täielikku või osalist peatamist. 134. Komisjonile tuleks anda volitused võtta vajalikud meetmed, et lahendada eriomaseid küsimusi eriolukorras. 135. Ettevõtjatelt, liikmesriikidelt ja/või kolmandatelt riikidelt võib nõuda teadete esitamist, mis on seotud käesoleva määruse kohaldamise, põllumajandustoodete turu järelevalve, analüüsi ja haldamisega, turu läbipaistvuse, ÜPP meetmete nõuetekohase toimimisega, kõnealuste meetmete kontrollimise, järelevalve, hindamise ja auditeerimisega ning rahvusvaheliste kokkulepete rakendamisega, sh kõnealuste kokkulepete kohaste teavitamise nõuetega. Ühtlustatud, täiustatud ja lihtsustatud käsitluse tagamiseks tuleks komisjonile anda õigus võtta vastu kõik teavitamist käsitlevad vajalikud meetmed. Sel juhul tuleks võtta arvesse andmevajadust ja sünergiaid võimalike andmeallikate vahel. 136. Selleks et teavitamine oleks kiire, tõhus, täpne ja kulutasuv, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse esitatava teabe laadi ja liiki; teavitamise meetodeid; eeskirju seoses juurdepääsuõigustega kättesaadavaks tehtud teabele või teabesüsteemidele; teabe avaldamise tingimusi ja vahendeid. 137. Kohaldatakse liidu õigusakte üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001 (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta). 138. Vahendid põllumajandussektori kriiside puhul ettenähtud reservist tuleks üle kanda vastavalt eelarvealast koostööd ning usaldusväärset finantsjuhtimist käsitleva Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel sõlmitud institutsioonidevahelise kokkuleppe[18] lõikes 14 osutatud tingimustele ja menetlusele ning tuleks selgitada, et käesolev määrus on kohaldatav põhiõigusakt. 139. Selleks et tagada sujuv üleminek määrusega (EL) nr [KOM(2010) 799] kehtestatud korraldustelt käesoleva määruse sätetele, tuleks komisjonile aluslepingu artikli 290 kohaselt anda õigus võtta vastu teatavaid õigusakte, milles käsitletakse vajalikke meetmeid, eelkõige selliseid, mis on seotud ettevõtjate omandatud õiguste ja õiguspäraste ootuste kaitsega. 140. Kiirmenetlust tuleks kasutada erandjuhtudel, kui see osutub vajalikuks, et reageerida tõhusalt ja tulemuslikult turuhäirete ohule või tekkinud turuhäirete korral. Kiirmenetluse valik peaks olema põhjendatud ning tuleks täpsustada juhud, mil kiirmenetlust tuleks kasutada. 141. Käesoleva määruse ühtsete rakendamistingimuste tagamiseks tuleks komisjonile anda rakendusvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes[19]. 142. Uurimismenetlust tuleks kasutada käesoleva määruse rakendamiseks vajalike õigusaktide vastuvõtmiseks, võttes arvesse, et kõnealused aktid on seotud ÜPPga, nagu on osutatud määruse (EL) nr 182/2011 artikli 2 lõike 2 punkti b alapunktis ii. Nõuandemenetlust tuleks siiski kasutada käesoleva määruse rakendamiseks vajalike konkurentsiküsimustega seotud seadusandlike aktide vastuvõtmiseks, võttes arvesse, et nõuandemenetlust kasutatakse üldise konkurentsiõiguse rakendamiseks vajalike õigusaktide vastuvõtmiseks. 143. Komisjon peaks nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võtma vastu viivitamatult kohaldatavad rakendusaktid, mis on seotud liidu selliste kaitsemeetmete vastuvõtmise, muutmise või kehtetuks tunnistamisega, millega peatatakse töötlemise või sees- või välistöötlemise korra kasutamine turuolukorrale reageerimiseks ning lahendatakse hädaolukorras eriküsimused, kui see on vajalik tungiva kiireloomulisuse tõttu. 144. Teatavate käesoleva määruse kohaste meetmete puhul, mis nõuavad kiiret tegutsemist või mis on seotud üksnes üldsätete kohaldamisega konkreetsete olukordade puhul ilma konfidentsiaalsuseeskirjadeta, tuleks komisjonile anda õigus vastu võtta rakendusakte määrust (EÜ) nr 182/2011 kohaldamata. 145. Lisaks peaks komisjonil olema õigus täita teatavaid haldus- või juhtimisülesandeid, mis ei eelda delegeeritud õigusaktide ega rakendusaktide vastuvõtmist. 146. Määruse (EL) nr [KOM(2010) 799] kohaselt kaotavad mitmed sektoripõhised meetmed (sh piimakvootide, suhkrukvootide ja muud suhkrumeetmed ning viinapuude istutamise piirangud ja samuti teatavad riigiabimeetmed) kehtivuse mõistliku aja jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist. Pärast määruse (EL) nr [KOM(2010) 799] kehtetuks tunnistamist tuleks asjakohaseid sätteid kohaldada jätkuvalt kuni vastavate kavade lõppemiseni. 147. Selleks et tagada sujuv üleminek määrusega (EL) nr [KOM(2010) 799] kehtestatud korraldustelt käesoleva määruse sätetele, tuleks komisjonile anda õigus vastu võtta üleminekumeetmed. 148. Nõukogu 30. juuli 1996. aasta määrus (EÜ) nr 1601/96 (milles sätestatakse humala tootjatele 1995. aasta lõikusega seotud toetuse summad)[20] on ajutine meede, mille laad on tänaseks aegunud. Nõukogu 22. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1037/2001 (millega lubatakse otsetarbimiseks pakkuda ja tarnida teatavaid importveine, mille puhul võib olla kasutatud määruses (EÜ) nr 1493/1999 sätestamata veinivalmistusviise)[21] on asendatud nõukogu 20. detsembri 2005. aasta otsusega 2006/232/EÜ[22] vastu võetud Euroopa Ühenduse ja Ameerika Ühendriikide vahelise veinikaubanduslepingu sätetega ning on seetõttu aegunud. Selguse ja õiguskindluse huvides tuleks määrused (EÜ) nr 1601/96 ja (EÜ) nr 1037/2001 tunnistada kehtetuks. 149. Seoses lepinguliste suhetega piima- ja piimatootesektoris on käesolevas määruses sätestatud meetmed piimaturu praegustes majandustingimustes ja tarneahela praeguse struktuuri puhul õigustatud. Selleks et meetmete mõju oleks täielik, tuleks neid kohaldada piisavalt pika aja jooksul (nii enne kui ka pärast piimakvootide kaotamist). Võttes aga arvesse nende meetmete kaugeleulatuvat mõju, peaksid need olema ajutist laadi ning need tuleks uuesti läbi vaadata. Komisjon peaks vastu võtma piimaturu arengu aruanded, mis peaksid hõlmama võimalikke ettepanekuid põllumajandustootjate julgustamiseks sõlmida ühistootmislepinguid; aruanded esitatakse vastavalt 30. juuniks 2014 ja 31. detsembriks 2018, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: SISUKORD SELETUSKIRI 2 1. ETTEPANEKU TAUST 2 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED 4 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG 6 4. MÕJU EELARVELE 8 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus (ÜTK määrus) 9 I OSA SISSEJUHATAVAD SÄTTED 37 II OSA SISETURG 41 I JAOTIS TURUSEKKUMINE 41 I PEATÜKK Riiklik sekkumine ja eraladustusabi 41 1. jagu Üldsätted riikliku sekkumise ja eraladustusabi kohta 41 2. jagu Riiklik sekkumine 42 3. jagu Eraladustusabi 45 4. jagu Riikliku sekkumise ja eraladustusabi ühissätted 46 II PEATÜKK Toetuskavad 49 1. jagu Toidule juurdepääsu parandamisega seotud toetuskavad 49 1. alajagu Koolidele puuvilja jagamise kava 49 2. Alajagu Koolidele piima jagamise kava 51 2. jagu Toetus oliiviõli ja lauaoliivide sektoris 53 3. jagu Toetus puu- ja köögiviljasektoris 54 4. jagu Veinisektori toetusprogrammid 61 1. alajagu Üldsätted ja abikõlblikud meetmed 61 2. alajagu Eritoetusmeetmed 63 3. Alajagu Menetlussätted 67 5. jagu Toetus mesindussektoris 68 II JAOTIS TURUSTAMIST JA TOOTJAORGANISATSIOONE KÄSITLEVAD EESKIRJAD 70 I PEATÜKK Turustamiseeskirjad 70 1. jagu Turustamisstandardid 70 1. alajagu Sissejuhatavad sätted 70 2. alajagu Üldine turustamisstandard 70 3. alajagu Sektori- või tootepõhised turustamisstandardid 71 4. alajagu Impordi ja ekspordiga seotud turustamisstandardid 77 5. alajagu Üldsätted 78 2. jagu Päritolunimetused, geograafilised tähised ja veinisektori traditsioonilised nimetused 79 1. alajagu Sissejuhatavad sätted 79 2. alajagu Päritolunimetused ja geograafilised tähised 79 3. alajagu Traditsioonilised nimetused 88 3. jagu Märgistamine ja esitusviis veinisektoris 90 II PEATÜKK ÜKSIKUTE SEKTORITE SUHTES KEHTIVAD ERISÄTTED 94 1. jagu Suhkur 94 2. jagu Vein 95 3. jagu Piim ja piimatooted 96 III PEATÜKK Tootjaorganisatsioonid ja tootjaorganisatsioonide liidud, tootmisharudevahelised organisatsioonid, ettevõtjate organisatsioonid 98 1. jagu Mõiste ja tunnustamine 98 2. jagu Eeskirjade laiendamine ja kohustuslikud sissemaksed 101 3. jagu Pakkumise kohandamine 102 4. jagu Menetluseeskirjad 103 III OSA KAUBANDUS KOLMANDATE RIIKIDEGA 105 I PEATÜKK Impordi- ja ekspordilitsentsid 105 II peatükk Imporditollimaks 107 III peatükk Tariifikvootide haldamine ja impordi erirežiim kolmandate riikide poolt 108 IV peatükk Teatavate toodete importi käsitlevad erisätted 111 V peatükk Kaitse ja seestöötlemine 112 VI peatükk Eksporditoetused 114 VII peatükk Välistöötlemine 118 IV OSA KONKURENTSIEESKIRJAD 120 I PEATÜKK Ettevõtjate suhtes kohaldatavad eeskirjad 120 II PEATÜKK Riigiabi eeskirjad 122 V OSA ÜLDSÄTTED 125 I PEATÜKK Erandlikud meetmed 125 1. jagu Turuhäired 125 2. jagu Loomahaiguste ning inimeste, loomade või taimede tervisele avalduvast ohust tingitud tarbijate usalduse kaotusega seotud erandlikud turutoetusmeetmed 126 3. jagu Eriküsimused 127 II PEATÜKK Teatised ja aruandlus 127 III PEATÜKK Põllumajandussektori kriisiabireserv 129 VI OSA VOLITUSTE DELEGEERIMINE, RAKENDUS-, ÜLEMINEKU- JA LÕPPSÄTTED 130 I PEATÜKK Volituste delegeerimine ja rakendussätted 130 II PEATÜKK Ülemineku- ja lõppsätted 131 I LISA ARTIKLI 1 LÕIKES 2 OSUTATUD TOODETE LOETELU I osa: Teravili 133 II osa: Riis 135 III osa: Suhkur 136 IV osa: Kuivsööt 136 V osa: Seemned 137 VI osa: Humal 138 VII osa: Oliiviõli ja lauaoliivid 138 VIII osa: Lina ja kanep 138 IX osa: Puu- ja köögivili 139 X osa. Töödeldud puu- ja köögiviljasaadused 139 XI osa: Banaanid 142 XII osa: Vein 142 XIII osa: Eluspuud ja muud taimed, taimesibulad, -juured jms; lõikelilled ja dekoratiivne taimmaterjal 143 XIV osa: Tubakatooted 143 XV osa: Veise- ja vasikaliha 143 XVI osa: Piim ja piimatooted 144 XVII osa: Sealiha 144 XVIII osa: Lamba- ja kitseliha 145 XIX osa: Munad 145 XX osa: Kodulinnuliha 146 XXI osa: Põllumajanduslikku päritolu etüülalkohol 146 XXII osa: Mesindustooted 147 XXIII osa: Siidiussid 147 XXIV osa: Muud tooted 148 II LISA ARTIKLI 3 LÕIKES 1 OSUTATUD MÕISTED I osa: Riisisektorit käsitlevad mõisted 156 II osa: Humalasektorit käsitlevad mõisted 159 III osa: Veinisektorit käsitlevad mõisted 159 IV osa: Veise- ja vasikalihasektorit käsitlevad mõisted 161 V osa: Piima- ja piimatootesektorit käsitlevad mõisted 161 VI osa: Munasektorit käsitlevad mõisted 161 VII osa: Kodulinnulihasektorit käsitlevad mõisted 162 VIII osa: Mesindussektorit käsitlevad mõisted 163 III LISA ARTIKLIS 7 OSUTATUD RIISI JA SUHKRU STANDARDKVALITEET 164 IV LISA ARTIKLI 41 LÕIKES 1 OSUTATUD TOETUSPROGRAMMIDE EELARVE 166 V LISA ARTIKLI 56 LÕIKES 3 OSUTATUD RAHVUSVAHELISED ORGANISATSIOONID 167 VI LISA ARTIKLIS 60 OSUTATUD TOODETE MÕISTED, NIMETUSED JA MÜÜGINIMETUSED 168 I osa. Alla 12 kuu vanuste veiste liha 168 I. Määratlus 168 II. Müüginimetused 168 II osa. Viinamarjasaadused 171 III osa. Piim ja piimatooted 177 IV osa. CN-koodi 0401 alla kuuluv inimtoiduks ette nähtud piim 179 V osa. Kodulinnulihasektori tooted 182 VI osa. Võiderasvad 184 VII osa. Oliiviõli ja oliivijääkõli kirjeldused ja määratlused 187 VI lisa liide (osutatud II osas) Viinamarjakasvatusvööndid 188 VII LISA ARTIKLIS 62 OSUTATUD VEINIVALMISTUSTAVAD I osa Rikastamine, hapestamine ja hapetustamine teatavates viinamarjakasvatusvööndites 193 II osa Piirangud 196 VIII LISA ARTIKLIS 163 OSUTATUD VASTAVUSTABELID 199 FINANTSSELGITUS 215 I OSA SISSEJUHATAVAD SÄTTED Artikkel 1 Reguleerimisala 1. Käesoleva määrusega kehtestatakse põllumajandustoodete turgude ühine korraldus, mis hõlmab kõiki ELi toimimise lepingu I lisas loetletud tooteid, v.a määruse (EL) nr [KOM(2011) 416] (kalandus- ja vesiviljelusturu ühise korralduse kohta) I lisas loetletud kalandus- ja vesiviljelustooted. 2. Lõikes 1 määratletud põllumajandustooted jagatakse järgmisteks I lisas loetletud sektoriteks: a) teravili, I lisa I osa; b) riis, I lisa II osa; c) suhkur, I lisa III osa; d) kuivsööt, I lisa IV osa; e) seemned, I lisa V osa; f) humal, I lisa VI osa; g) oliiviõli ja lauaoliivid, I lisa VII osa; h) lina ja kanep, I lisa VIII osa; i) puu- ja köögiviljad, I lisa IX osa; j) töödeldud puu- ja köögiviljad, I lisa X osa; k) banaanid, I lisa XI osa; l) vein, I lisa XII osa; m) elustaimed, I lisa XIII osa; n) tubakas, I lisa XIV osa; o) veise- ja vasikaliha, I lisa XV osa; p) piim ja piimatooted, I lisa XVI osa; q) sealiha, I lisa XVII osa; r) lamba- ja kitseliha, I lisa XVIII osa; s) munad, I lisa XIX osa; t) linnuliha, I lisa XX osa; u) etüülalkohol, I lisa XXI osa; v) mesindus, I lisa XXII osa; w) siidiussid, I lisa XXIII osa; x) muud tooted, I lisa XXIV osa. Artikkel 2 Ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) üldsätted Määrust (EL) nr […] (ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja järelevalve kohta) ning selle alusel vastu võetud sätteid kohaldatakse käesolevas määruses sätestatud meetmete suhtes. Artikkel 3 Mõisted 1. Käesolevas määruses kasutatakse teatavate sektorite puhul II lisas sätestatud mõisteid. 2. Määruses (EL) nr […] (ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja järelevalve kohta), määruses (EL) nr […] (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad) ning määruses (EL) nr […] (Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta) sätestatud mõisteid kasutatakse vajaduse korral käesoleva määruse kohaldamisel. 3. Võttes arvesse riisisektori eripära, antakse komisjonile vastavalt artiklile 160 õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et ajakohastada II lisa I osas sätestatud mõisted. 4. Käesoleva määruse kohadamisel tähendavad vähem arenenud piirkonnad selliseid piirkondi, mis on määratletud määruse [KOM(2011) 615] (millega kehtestatakse ühissätted ühisesse strateegilisse raamistikku kuuluvate fondide – Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi – kohta ja nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1083/2006)[23] artikli 82 lõike 2 punktis a. Artikkel 4 Põllumajandustoodete puhul kasutatava ühise tollitariifistiku nomenklatuuri kohandamised Kombineeritud nomenklatuuri muudatustest tingitud vajaduse korral võib komisjon rakendusaktidega kohandada tootekirjeldusi ja viiteid kaupade kombineeritud nomenklatuuri rubriikidele ja alamrubriikidele käesolevas määruses või aluslepingu artikli 43 kohaselt vastuvõetud muudes õigusaktides. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu artikli 162 artiklis 2 osutatud kontrollimenetluse kohaselt. Artikkel 5 Riisi ümberarvestuskursid Komisjon võib rakendusaktidega: a) määrata kindlaks töötlemise eri etappidel oleva riisi ümberarvestuskursi, töötlemiskulud ja kõrvalsaaduste väärtuse; b) võtta kõik vajalikud meetmed seoses riisi ümberarvestuskursi kohaldamisega. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu artikli 162 artiklis 2 osutatud kontrollimenetluse kohaselt. Artikkel 6 Turustusaastad Kehtestatakse järgmised turustusaastad: a) banaanisektori puhul jooksva aasta 1. jaanuarist 31. detsembrini; b) 1. aprillist järgmise aasta 31. märtsini järgmiste sektorite puhul: i) kuivsöödasektor; ii) siidiussisektor; c) 1. juulist järgmise aasta 30. juunini järgmiste sektorite puhul: i) teraviljasektor; ii) seemnesektor; iii) oliiviõli ja lauaoliivide sektor; iv) lina- ja kanepisektor; v) piima- ja piimatootesektor; d) veinisektori puhul 1. augustist järgmise aasta 31. juulini; e) riisisektori puhul 1. septembrist järgmise aasta 31. augustini; f) suhkrusektori puhul 1. oktoobrist järgmise aasta 30. septembrini. Võttes arvesse puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögiviljasektori eripära, antakse komisjonile artikli 160 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks turustusaastad kõnealuste toodete puhul. Artikkel 7 Võrdlushinnad Järgmised võrdlushinnad on kindlaks määratud: a) teraviljasektor: 101,31 eurot/tonn, mis on seotud lattu tarnitud kauba hulgimüügi etapiga enne mahalaadimist; b) III lisa punktis A määratletud standardkvaliteediga koorimata riis:150 eurot/tonn, mis on seotud lattu tarnitud kauba hulgimüügi etapiga enne mahalaadimist; c) III lisa punktis B määratletud standardkvaliteediga pakkimata suhkur, mis on hangitud tehasest: i) valge suhkur: 404,4 eurot/tonn; ii) toorsuhkur: 335,2 eurot/tonn. d) veise- ja vasikalihasektor: 2 224 eurot R3-kvaliteediklassi isasveiste rümba tonni kohta, nagu on sätestatud artikli 18 lõike 8 kohaselt liidu täiskasvanud veiste rümpade klassifitseerimisskaalas; e) piima- ja piimatootesektor: i) 246,39 eurot 100 kg või kohta; ii) 169,80 eurot 100 kg lõssipulbri kohta; f) sealihasektor: 1 509,39 eurot standardkvaliteediga searümba tonni kohta, mis on määratletud kaalu ja tailihasisalduse alusel, nagu on sätestatud artikli 18 lõike 8 kohaselt liidu searümpade klassifitseerimisskaalale järgmiselt: i) 60–120 kg kaaluvad rümbad: klass E; ii) 120–180 kg kaaluvad rümbad: klass R. II OSA SISETURG I JAOTIS TURUSEKKUMINE I PEATÜKK Riiklik sekkumine ja eraladustusabi 1. JAGU ÜLDSÄTTED RIIKLIKU SEKKUMISE JA ERALADUSTUSABI KOHTA Artikkel 8 Reguleerimisala Käesolevas peatükis sätestatakse turusekkumise eeskirjad, milles käsitletakse: a) riiklikku sekkumist, kui liikmesriigi pädevad asutused on tooted kokku ostnud ja ladustavad neid müügini, ning b) eraettevõtjatele toodete ladustamiseks antavat toetust. Artikkel 9 Abikõlblike toodete päritolu Riikliku sekkumise korras ostetakse kokku või eraladustamise toetust antakse liidu päritolu toodetele. Kui kõnealused tooted on valmistatud põllukultuuridest, peavad põllukultuurid olema koristatud liidus ning kui toode on valmistatud piimast, peab piim olema toodetud liidus. 2. JAGU RIIKLIK SEKKUMINE Artikkel 10 Riikliku sekkumise tingimustele vastavad tooted Lähtudes käesolevas jaos kehtestatud tingimustest ning nõuetest ja -tingimustest, mille komisjon määrab delegeeritud õigusaktidega ja/või rakendusaktidega kindlaks artiklite 18 ja 19 kohaselt, kohaldatakse riiklikku sekkumist järgmiste toodete suhtes: a) pehme nisu, oder ja mais; b) koorimata riis; c) veise- ja vasikalihasektori värske või jahutatud liha, mis kuulub CN-koodide 0201 10 00 ja 0201 20 20–0201 20 50 alla; d) või, mis on valmistatud liidu tunnustatud ettevõttes otseselt ja ainult pastöriseeritud koorest, mis on saadud otseselt ja ainult lehmapiimast ning mille piimarasvasisaldus on vähemalt 82 % massist ja maksimaalne veesisaldus 16 % massist; e) pihustuskuivatuse teel lehmapiimast saadud kõrgeima kvaliteediga lõssipulber, mis on valmistatud liidu tunnustatud ettevõttes ning mille valgusisaldus on vähemalt 34,0 % rasvata kuivekstrakti massist. Artikkel 11 Riikliku sekkumise ajavahemikud Riiklik sekkumine toimub: a) pehme nisu, odra ja maisi puhul 1. novembrist 31. maini; b) koorimata riisi puhul 1. aprillist 31. juulini; c) veise- ja vasikaliha puhul kogu turustusaasta jooksul; d) või ja lõssipulbri puhul 1. märtsist 31. augustini. Artikkel 12 Riikliku sekkumise alustamine ja lõpetamine 1. Artiklis 11 osutatud ajavahemike jooksul: a) alustatakse riiklikku sekkumist pehme nisu, või ja lõssipulbri puhul; b) võib komisjon rakendusaktidega alustada riiklikku sekkumist odra, maisi ja koorimata riisi (sealhulgas koorimata riisi eriliigid või -sordid) puhul, kui turuolukord seda nõuab. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu artikli 162 artiklis 2 osutatud kontrollimenetluse kohaselt; c) võib komisjon rakendusaktidega alustada riiklikku sekkumist v