[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 26.6.2009

KOM(2009) 309 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Komisjoni seitsmes aruanne Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele direktiivi 89/552/EMÜ „Piirideta televisioon” kohaldamise kohta

SISUKORD

1. Sissejuhatus 3

1.1. Aruande taust 3

1.2. Hiljutised arengutendentsid tehnoloogiavaldkonnas ja Euroopa televisioonituru areng 3

1.3. Direktiiviga 2007/65/EÜ kehtestatud uued eeskirjad 4

2. Direktiivi kohaldamine 4

2.1. Päritoluriik, vaba ringlus ja jurisdiktsioon 4

2.2. Suure ühiskondliku tähtsusega sündmused 6

2.3. Lühiuudised 6

2.4. Euroopa päritoluga ja sõltumatute tootjate teoste edendamine 6

2.5. Reklaamieeskirjade kohaldamine 7

2.6. Alaealiste ja avaliku korra kaitse 9

2.7. Kooskõlastamine liikmesriikide asutuste ja komisjoni vahel 10

3. Rahvusvahelised aspektid 10

3.1. Laienemisega seotud perspektiivid 10

3.2. Kultuurilise mitmekesisuse rahvusvaheline raamistik 11

3.3. Koostöö Euroopa Nõukoguga 11

4. Järgmine aruanne 11

5. Järeldused 12

1. SISSEJUHATUS

1.1. Aruande taust

Vastavalt 3. oktoobri 1989. aasta direktiivi 89/552/EMÜ (teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta)[1] (edaspidi „piirideta televisiooni direktiiv”, mida on muudetud direktiiviga 97/36/EÜ,[2]) artiklile 26 esitab komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele kõnealuse direktiivi kohaldamise seitsmenda aruande. Aruanne käsitleb piirideta televisiooni direktiivi kohaldamist aastatel 2007–2008.

Käesoleva aruande peaeesmärk on kirjeldada ja analüüsida olulisi fakte, mis on seotud kõnealuse direktiivi kohaldamisega vaatlusperioodil[3].

11. detsembril 2007 võtsid nõukogu ja parlament vastu direktiivi 2007/65/EÜ, mis tuleb üle võtta hiljemalt 19. detsembriks 2009. Kõnealuse direktiiviga, mis jõustus 19. detsembril 2007, tehti piirideta televisiooni direktiivis olulisi muudatusi ja nimetati see ümber audiovisuaalmeedia teenuste direktiiviks[4]. Käesolevas aruandes osutatakse ka direktiivi uutele sätetele.

1.2. Hiljutised arengutendentsid tehnoloogiavaldkonnas ja Euroopa televisioonituru areng

Tasulise televisiooni operaatorid on üldiselt saanud oma tegevusest suuri kasumeid, traditsiooniliste tasuta levitatava ringhäälingu organisatsioonide ja avalik-õiguslike ringhäälinguorganisatsioonide tulud aga on jäänud kas muutumatuks või vähenenud. Kõige viimaste, 2006. aastast pärinevate statistiliste andmete kohaselt[5] oli ELi ringhäälinguorganisatsioonide puhastulu kokku peaaegu 79 miljardit eurot (avalik-õiguslik ringhääling 39 %, tasuta levitatavad kommertskanalid 28 %, tasuline televisioon 22 %, temaatilised ja otsepakkumiskanalid 11 %).

2008. aasta novembriks oli liikmesriikides asutatud üle 4 000 ringhäälinguteenuse osutaja[6]. Lisaks 352 riiklikule analoog- ja maapealse digitelevisiooni kanalile pakuti ühe või mitme platvormi kaudu veel umbes 1 742 kanalit ning vähemalt 650 kanalit oli suunatud kanali asukohariigist erineva liikmesriigi või väljaspool ELi asuvate riikide turule. Lisaks riiklikele ja teistest liikmesriikidest pärit kanalitele pakuti hinnanguliselt rohkem kui 1 500 piirkondlikku kanalit. Euroopa vaatajaskonnal on juurdepääs ka rohkem kui 750 kolmandatest riikidest pärit ja vähemalt ühes liikmesriigis levivale kanalile.

2008. aasta detsembriks pakkusid Euroopa Liidus asutatud audiovisuaalmeedia teenuste osutajad rohkem kui 600 tellitavat teenust. Mittelineaarseid teenuseid pakutakse peamiselt Interneti kaudu või IP-televisiooni teenustena.

Vaatajaskond on üha enam killustunud, sest teataval määral on üle mindud uutele kanalitele ja tellitavatele teenustele. Siiski ei ole vaatajad oma üldisi vaatamisharjumusi aruandeperioodil oluliselt muutnud. Teatavates riikides suurenes teleri vaatamise aeg 2008. aastal võrreldes 2006. aastaga (nt Ühendkuningriik, Hispaania, Rumeenia), teistes riikides see aga vähenes (nt Tšehhi Vabariik, Saksamaa, Belgia, Madalmaad). Ungari on endiselt riik, kus telerit vaadatakse kõige rohkem (260 minutit päevas), Austria ja Rootsi aga on liikmesriigid, kus teleri ees veedetakse kõige vähem aega (vastavalt 148 ja 160 minutit päevas).

1.3. Direktiiviga 2007/65/EÜ kehtestatud uued eeskirjad

Uus audiovisuaalmeedia teenuste direktiiv sätestab siseturu eesmärkide saavutamiseks vajaliku eeskirjade ühtlustamise taseme, sätestades õigusraamisiku audiovisuaalmeedia teenuste vabaks ringluseks päritoluriigi põhimõtte alusel.

2. Direktiivi kohaldamine

2.1. Päritoluriik, vaba ringlus ja jurisdiktsioon (artiklid 2, 2a ja 3)

Direktiivi 89/552/EMÜ nurgakiviks on päritoluriigi põhimõte. Teenused, mis on kooskõlas selle riigi õigusega, kus teenuseosutaja on asutatud, võivad ühenduse siseturul vabalt ringelda. Siiski võimaldab artikli 2a lõige 2 võtta liikmesriikidel kaitsemeeteid juhul, kui teisest liikmesriigist edastatav teleülekanne rikub selgelt, oluliselt ja raskelt kõnealuse direktiivi sätteid, mis käsitlevad alaealiste kaitset ja vaenu õhutamist.

Artikli 3 kohaselt võivad liikmesriigid nende jurisdiktsiooni alla kuuluvatelt meediateenuste osutajatelt nõuda üksikasjalikumate või rangemate eeskirjade järgimist kõnealuse direktiiviga reguleeritud valdkondades.

Selle sätte kohaldamise tõttu algatas Belgia kõrgem audiovisuaalala nõukogu ( Conseil Supérieur de l'Audiovisuel ) sanktsioneerimismenetluse ringhäälinguorganisatsioonide TVi ja CLT-UFA suhtes seoses telekanalite RTL-TV, Club RTL and Plug TV teenustega, mille suhtes kuni 31. detsembrini 2005 kehtis Belgia väljaantud litsents, kuid mis olid litsentsitud ka Luksemburgis. 15. jaanuaril 2009 otsustas Belgia kõrgem audiovisuaalala nõukogu, et audiovisuaalmeedia teenuste direktiivis on selgelt öeldud, et ringhäälinguorganisatsioon saab kuuluda ainult ühe liikmesriigi jurisdiktsiooni alla. Lisaks sellele märkis Belgia kõrgem audiovisuaalala nõukogu, et 1. jaanuaril 2006 hakkas kõnealuste kanalite suhtes kehtima Luksemburgi väljaantud litsents ja seetõttu kuuluvad need Luksemburgi jurisdiktsiooni alla. Belgia väljaantud litsentsi nõudes olid Belgia ametiasutused tegelikult eitanud Luksemburgi väljaantud litsentsi kehtivust.

Direktiiviga 2007/65/EÜ kehtestatud uued eeskirjad (uued artikli 2 lõige 4, artikli 2a lõige 4 ja artikli 3 lõiked 2–5)

- Mittelineaarsete teenustega seotud kaitsemeetmed (uue artikli 2a lõige 4).

Artikli 2a lõikes 4 sätestatakse võimalus, et liikmesriigid võivad võtta kaitsemeetmeid tellitavate autovisuaalmeedia teenuste vastuvõtmisvabaduse suhtes, kui need meetmed on vajalikud avaliku korra, rahvatervise, avaliku julgeoleku ja tarbijate kaitseks. Edasilükkamatud juhud välja arvatud, tuleb enne meetmete võtmist teavitada komisjoni ja liikmesriiki, kelle jurisdiktsiooni alla teenuseosutaja kuulub, samuti peavad kõnealused meetmed olema komisjoni otsuse kohaselt kooskõlas ühenduse õigusega.

- Lineaarsete ja mittelineaarsete teenustega seotud kõrvalehoidmismenetlus (uue artikli 3 lõiked 2–5 ja 8)

Artikli 3 kohaselt võivad liikmesriigid nende jurisdiktsiooni alla kuuluvatelt meediateenuste osutajatelt nõuda kõnealuse direktiiviga reguleeritud valdkondades üksikasjalikumate või rangemate eeskirjade järgimist. Juhuks kui liikmesriik leiab, et teise liikmesriigi jurisdiktsiooni alla kuuluv ringhäälinguorganisatsioon edastab teleülekannet, mis tervikuna või millest peamine osa on suunatud tema territooriumile, on artikli 3 lõikes 2 sätestatud koostöömenetlus sihtliikmesriigi ja jurisdiktsiooni omava liikmesriigi pädevate asutuste vahel. Kui koostöömenetluse tulemused ei ole rahuldavad ning kõnealune ringhäälinguorganisatsioon on asutatud jurisdiktsiooni omavas liikmesriigis, et hoida kõrvale rangemate eeskirjade järgimisest, võib sihtliikmesriik võtta asjakohased meetmed tingimusel, et ta on meetmete võtmisest nõuetekohaselt teatanud ja komisjon on otsustanud, et kõnealused meetmed on kooskõlas ühenduse õigusega.

Rangematest siseriiklikest eeskirjadest kõrvalehoidmismenetlust ei kohaldata tellitavate teenuste puhul, kuid nende suhtes kehtivad siiski Euroopa Kohtu väljatöötatud üldpõhimõtted[7].

- Jurisdiktsiooniga seotud täiendavad kriteeriumid (uue artikli 2 lõige 4)

Jurisdiktsiooni määramisega seotud täiendavate kriteeriumide kohaldamisel lähtutakse sellest, et jurisdiktsioon on liikmesriigil, kus asub asjaomane satelliitside juhtimiskeskus; satelliitvõimsust omavat liikmesriiki käsitatakse pädevana ainult juhul, kui satelliitside juhtimiskeskus asub väljaspool ühenduse territooriumi.

Topeltjurisdiktsiooni ja jurisdiktsiooni puudumise vältimiseks lepiti kõnealuse direktiivi[8] artikli 23a kohaselt moodustatud kontaktkomitee 25. koosolekul kokku, et artikli 2 lõike 4 kohased siseriiklikud meetmed jõustuvad üheaegselt ülevõtmisperioodi lõppemisega.

Lisaks sellele tegi komisjon koostööettepaneku satelliidioperaatoreid ja satelliitside juhtimiskeskusi käsitleva teabe vahetamiseks ja asjaomaste audiovisuaalmeedia teenuste kindlaksmääramiseks.

2.2. Suure ühiskondliku tähtsusega sündmused (artikkel 3a / uus artikkel 3j)

Audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikli 3a lõikes 1 on sätestatud, et liikmesriigid võivad võtta meetmeid selle tagamiseks, et suure ühiskondliku tähtsusega sündmusi ei edastata nii, et sellega võetakse elanikkonna oluliselt osalt võimalus jälgida kõnealuseid sündmusi tasuta telekanalite kaudu. Artikli 3a lõike 2 kohaselt peab komisjon kontrollima meetmete kooskõla ühenduse õigusega.

Pärast kohtuasjas Infront WM AG v. komisjon[9] langetatud otsust võttis komisjon uuesti vastu otsused teatatud meetmete kohta kooskõlas kollegiaalse menetlemise, pädevuse delegeerimise ja otsuste täitmise eeskirjadega. Avaldati meetmete koondloend[10].

Komisjon esitas apellatsioonikaebuse, kuid kohus jättis esialgse otsuse jõusse ja otsustas, et Infrontil oli õigus nõuda kohtult komisjoni otsuse kehtetuks tunnistamist[11].

FIFA ja UEFA esitasid kaebuse komisjoni otsuste kohta, mis käsitlesid Belgia ja Ühendkuningriigi koostatud oluliste sündmuste loendit,[12] eelkõige seoses FIFA maailmameistrivõistluste ja UEFA Euroopa meistrivõistluste kogu finaalturniiri kandmisega kõnealustesse oluliste sündmuste loenditesse.

2.3. Lühiuudised (uus artikkel 3k)

Direktiiviga 2007/65/EÜ kehtestati uudistesaadete lühilõike käsitlev uus säte, mille kohaselt kõigile Euroopa Liidus asutatud ringhäälinguorganisatsioonidele tagatakse juurdepääs üldsusele suurt huvi pakkuvatele üritustele, mida edastatakse ainuõiguse alusel. Neid lühilõike võib kasutada üksnes üldistes uudisesaadetes.

2.4. Euroopa päritoluga ja sõltumatute tootjate teoste edendamine (artiklid 4 ja 5)

Audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artiklite 4 ja 5 kohaselt peavad ringhäälinguorganisatsioonid reserveerima Euroopa päritoluga teostele suurema osa oma saateajast. Lisaks sellele peavad ringhäälinguorganisatsioonid reserveerima vähemalt 10 % oma ülekandeajast või programmide eelarvest Euroopa päritoluga teostele, mille on loonud sõltumatud tootjad.

22. juulil 2008 võttis komisjon vastu kaheksanda teatise audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artiklite 4 ja 5 kohaldamise kohta, mis hõlmab ELi 25 liikmesriiki vaatlusperioodil 2005–2006.

Euroopa päritoluga teoste keskmine ülekandeaeg ELi 25 liikmesriigis suurenes 63,52 %-lt 2005. aastal 65,05 %-le 2006. aastal. Keskpika ajavahemiku (2003–2006) jooksul oli Euroopa päritoluga teoste ülekandeaeg pisut suurem kui 63 %, mis näitab, et olukord Euroopa päritoluga teoste edastamisel ELi telekanalites on üldiselt rahuldav. Sõltumatutelt tootjatelt pärinevate ja kõikide Euroopa telekanalite poolt kõikides liikmesriikides edastatud teoste keskmine osakaal suurenes 36,44 %-lt 2005. aastal 37,59 %-le 2006. aastal. See tähendab ka, et keskpika ajavahemiku (2003–2006) jooksul suurenes sõltumatutelt tootjatelt pärinevate Euroopa päritoluga teoste ülekanne EL-is 6,2 protsendipunkti võrra.

Direktiiviga 2007/65/EÜ kehtestatud uued eeskirjad (uue artikli 1 punkti n alapunkti i kolmas taane ja artikkel 3i)

Mittelineaarsete teoste puhul peavad liikmesriigid tagama, et tellitavate audiovisuaalmeedia teenuste osutajad edendavad Euroopa päritolu teoste tootmist ja kättesaadavust asjakohaste meetmetega[13]. Liikmesriigid annavad komisjonile kahe aasta jooksul pärast audiovisuaalmeedia teenuste ülevõtmisperioodi lõppemist ja seejärel iga nelja aasta järel aru kõnealuse sätte kohaldamisest. Lisaks sellele peab komisjon esitama aruande kõnealuse sätte kohaldamise kohta.

Euroopa päritolu teoste määratlus laieneb ka audiovisuaalteostele, mis on toodetud ühistoodanguna ühenduse ja kolmandate riikide vahel sõlmitud audiovisuaalsektorialaste lepingute raames ja vastavad nendes lepingutes sätestatud tingimustele.

2.5. Reklaamieeskirjade kohaldamine (artiklid 10–20)

Euroopa Kohus selgitas Austria riikliku avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni ÖRF[14] üht sissehelistamissaadet käsitlevas otsuses, et mõistete „otsepakkumine” ja „telereklaam” sisu tuleb hinnata liikmesriigi tasandil, pakkudes samas suuniseid, mis hõlbustavad kõnealuste mõistete tõlgendamist ja kohaldamist.

Vastavalt kohtuotsusele tuleb sissehelistamissaateid käsitada otsepakkumisena, kui saate vaatajatele pakutakse ka tegelikult teenust, arvestades seejuures mitmeid erinevaid kriteeriume, nagu mängu ajaline osa saate tervikust, tasuliste kõnede eest saadava tulu suurus ja kandidaatidele esitatud küsimuste suunitlus.

Sissehelistamissaateid tuleb käsitada telereklaamina, kui mäng kujutab endast teadaannet, milles ärgitatakse televaatajaid ostma auhindadena esitatud kaupu ja teenuseid või milles reklaamitakse kaudselt enesetutvustuse vormis asjaomase ringhäälinguorganisatsiooni programmide eeliseid.

Sõltumatu konsultandi poolt komisjonile esitatud aruannete põhjal algatati 2007. ja 2008. aastal seoses liikmesriikides reklaamieeskirjade kohaldamisega rikkumismenetlused vastavalt Itaalia ja Hispaania suhtes. Itaalia suhtes algatatud rikkumismenetlus käsitles reklaamilõikude paigutamise eeskirju ja reklaami maksimaalset kestust. Lisaks selle tuvastati mitmeid juhte, kus reklaamieeskirju ei olnud Itaalia siseriiklikku õigusse üle võetud. 12. detsembril 2007 saatis komisjon Itaaliale ametliku hoiatuse.

Itaalia õigusaktidesse viidi sisse muudatused, et tagada sanktsioneerimismenetluse tõhusus[15] ja reklaami paigutamise eeskirjade järgimine.

Lisaks sellele muutis Itaalia sideamet (AGCOM) Itaalia reklaamialaseid õigusakte kahe otsusega,[16] [17] millest esimeses käsitletakse otsepakkumissaadete miinimumkestust ja enesereklaami ning teises sätestatakse otsepakkumislõikude arvestamine telereklaamile seatud tunnilimiidi hulka[18]. Itaalia sideamet võttis vastu ka telereklaami käsitleva tõlgendava teatise[19].

Hispaaniat käsitlevas aruandes tuvastati mitmeid telereklaamile seatud tunnilimiidiga seotud võimalikke olulisi ja korduvaid rikkumisi. 11. juulil 2007 saadeti Hispaaniale ametlik kiri[20] ja 6. mail 2008 esitas komisjon Hispaaniale põhjendatud arvamuse[21]. 27. novembril 2008 otsustas komisjon anda asi Euroopa Kohtusse. Hispaania ametiasutused ja komisjon tõlgendavad erinevalt mõisteid „reklaamilõik” ja „muud reklaamiliigid”, mis on telereklaamile seatud tunnilimiidi rakendamise seisukohast väga olulised. Hispaania tõlgenduse kohaselt ei arvestata tunnilimiidi arvutamisel niisuguseid reklaamiliike nagu müügiedenduslõigud, minireklaamilõigud ja reklaami eesmärgil edastatavad lühiuudised[22]. Ehkki komisjoni arvates on kõnealustel reklaamiliikidel reklaamilõigu omadused, kohaldatakse nende suhtes Hispaania siseriiklike õigusaktide alusel eraldi tunnilimiiti.

Direktiiviga 2007/65/EÜ kehtestatud uued eeskirjad (uued artikli 1 punkt h, artikli 1 punkt m, artiklid 3e, 3f, 3g, 10, 11, 18, 18a)

Direktiiviga 2007/65/EÜ kehtestatakse audiovisuaalse kommertsteadaande laiem mõiste ja sätestatakse audiovisuaalse kommertsteadaande peamised eeskirjad kõigi audiovisuaalmeedia teenuste raames.

Reklaami päevalimiit kaotatakse, 12-minutiline tunnilimiit jääb aga kehtima. Kaotati ka varasem nõue, mille kohaselt reklaamipauside vahe pidi olema 20 minutit. Erandiks on mängufilmid, telefilmid ja uudistesaated, mille puhul on endiselt lubatud ainult üks katkestus iga 30 minuti kohta.

Esimest korda reguleeritakse tooteasetust. Põhimõtteliselt on tooteasetus keelatud, kuid seda võib siiski lubada teatavate saadete puhul, näiteks audiovisuaalmeedia teenuste jaoks valmistatud kinematograafiateostes, filmides ja seeriafilmides ning spordisaadetes ja meelelahutussaadetes, kui liikmesriik ei otsusta teisiti. Tasuta kaupade või teenuste, näiteks saate tootmiseks vajalike rekvisiitide ja auhindadega seotud tooteasetus on lubatud kõigi saateliikide puhul. Kui tasuline või tasuta tooteasetus on lubatud, peab see vastama teatavatele eeskirjadele, näiteks meediateenuse osutaja vastutuse tunnustamine ja saadete toimetamise sõltumatus, asjaomaste kaupade või teenuste ostmise või rentimise soodustamise ja alusetu esiletõstmise puudumine, samuti ei tohi tooteasetus olla seotud kohustusega teavitada vaatajaid selle olemasolust. Igal juhul on keelatud tubakatoodete (ja nende tootjate) ning üksnes arsti ettekirjutuse alusel väljastatavate ravimite ja raviteenuste tooteasetus.

Liikmesriikidel palutakse toetada audiovisuaalmeedia teenuste osutajaid tegevusjuhendite väljatöötamisel seoses lastesaadete ajal edastatavate ning magusaid, rasvaseid või soolaseid toite või jooke käsitlevate sobimatute kommertsteadaannetega.

2.6. Alaealiste ja avaliku korra kaitse (artiklid 2a, 22 ja 22a / uued artiklid 2a, 22 ja 3b)

Pärast Türgi raadio ja televisiooni kõrgema nõukogu (RTSC) kolme kaebust otsustas Taani raadio- ja televisiooniamet (RTB) 2007. aasta mais, et kurdi ringhäälinguorganisatsiooni ROJ TV saated ei sisaldanud vaenu õhutamist.

2008. aasta juunis keelas Saksamaa valitsus ROJ TV igasuguse tegevuse Saksamaal, sest kõnealune ringhäälinguorganisatsioon rikkus terroristide nimekirja kantud organisatsiooni PKK (Kurdistani Töölispartei) toetades kriminaalõigust. Samuti leiti, et ROJ TV takistab rahvastevahelise sõpruse edendamist, ohustab avalikku julgeolekut ja avalikku korda ning rikub inimväärikust.

2008. aasta novembris keelas Saksamaa valitsus Al Manar TV igasuguse tegevuse Saksamaal, leides, et Al-Manar TV eesmärk ja tegevus on seotud vägivalla toetamise, propageerimise ja vägivallale üleskutsumisega poliitiliste ja religioossete sihtide saavutamiseks. Keeld ei hõlma ainult ülekandeid ja taasedastamist, vaid ka kõiki kanali toetamise vorme. Al Manar TV suhtes audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi siiski ei kohaldata, sest kõnealune ringhäälinguorganisatsioon ei kuulu ühegi liikmesriigi jurisdiktsiooni alla.

2008. aasta detsembris nõudis Prantsusmaa kõrgem audiovisuaalala nõukogu ( Conseil Supérieur de l'Audiovisuel e CSA), et satelliidioperaator Eutelsat lõpetaks audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi rakendamiseks Prantsusmaal vastu võetud siseriiklike õigusaktide rikkumise Palestiina ringhäälinguorganisatsiooni Al-Aqsa TV poolt, sest CSA hinnangul õhutasid mõned kõnealuse ringhäälinguorganisatsiooni poolt üle kantud saated vaenu.

Direktiiviga 2007/65/EÜ kehtestatud uued eeskirjad (uus artikkel 3h)

Direktiiviga 2007/65/EÜ viiakse sisse säte, mis käsitleb alaealiste kaitset seoses tellitavate teenustega, tagamaks, et tellitavad audiovisuaalmeedia teenused, mis võivad tõsiselt kahjustada alaealiste füüsilist, vaimset või kõlbelist arengut, tehakse kättesaadavaks üksnes viisil, mis tagab selle, et alaealised selliseid tellitavaid audiovisuaalmeedia teenuseid tavaliselt ei kuule ega näe[23].

2.7. Kooskõlastamine liikmesriikide asutuste ja komisjoni vahel

2.7.1. Kontaktkomitee [24] koosolekud

Kontaktkomitee koosolekud toimusid 20. novembril 2007 (25. koosolek), 19. veebruaril 2008 (26. koosolek), 16. aprillil 2008 (27. koosolek), 18. juunil 2008 (28. koosolek) ja 16. detsembril 2008 (29. koosolek). Koosolekute protokollid avaldatakse komisjoni veebisaidil[25].

Komitee jälgis tähelepanelikult hiljuti vastuvõetud direktiivi ülevõtmise kulgu liikmesriikides. Komitee arutas kõiki uusi sätteid, arvestades võimalikke probleeme direktiivi rakendamisel, näiteks läbipaistvusega seotud uued nõuded ja aruandekohustus. Delegatsioonid leppisid kokku ka menetluse, mis tagab jurisdiktsiooniga seotud täiendavate kriteeriumide tõrgeteta rakendamise.

2.7.2. Kohtumised reguleerivate asutustega

Kohtumised reguleerivate astutustega toimusid 30. oktoobril 2007 ja 4. juulil 2008. Kohtumiste põhieesmärk oli vahetada seisukohti seoses praeguseks ümbernimetatud audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi uute sätetega ja anda reguleerivatele asutustele ajakohastatud teavet kontaktkomitee osavõtul toimuvate arutelude raames. Komisjon osales vaatlejana ka Reguleerivate asutuste Euroopa platvormi (EPRA) koosolekutel. Audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikliga 23b tugevdatakse liikmesriikide vahelise ning liikmesriikide ja komisjoni vahelise koostöö kohustust liikmesriikide pädevate sõltumatute reguleerivate asutuste kaudu.

3. RAHVUSVAHELISED ASPEKTID

3.1. Laienemisega seotud perspektiivid

Horvaatia, Türgi ja endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik on Euroopa Liidu kandidaatriigid. Pärast Horvaatia õigusaktide kohandamist audiovisuaalmeedia teenuste direktiiviga sulges Euroopa Liidu Nõukogu 18. detsembril 2008 ajutiselt ühinemisläbirääkimiste 10. peatüki, mis käsitleb infoühiskonda ja meediat. Nõukogu otsustas ühinemisläbirääkimiste raames Türgiga avada samal kuupäeval sama peatüki seoses Türgi audiovisuaalmeediaalaste õigusaktide kompromisslahendusi hõlmava kohandamisega Euroopa vastavate õigusaktide suhtes.

Komisjoni strateegia stabiliseerimis- ja assotsieerimisprotsessis osalevate riikide (Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Montenegro ja Serbia ning Kosovo ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1244/99 alusel) suhtes hõlmab koos Euroopa Nõukoguga kõnealuste riikide audiovisuaalpoliitika vastavusse viimist Euroopa meediastandarditega. Komisjon jälgib kõnealust protsessi, pöörates erilist tähelepanu direktiivi rakendamiseks vajaliku haldus- ja kohtusüsteemi suutlikkuse arengule.

3.2. Kultuurilise mitmekesisuse rahvusvaheline raamistik

Ühendus on võtnud samme UNESCO kultuurilise väljenduse mitmekesisuse kaitse ja edendamise konventsiooni rakendamiseks oma poliitikas. Laiendades Euroopa päritolu teoste määratlust audiovisuaalteostele, mis on toodetud ühistoodanguna ühenduse ja kolmandate riikide vahel sõlmitud audiovisuaalsektorialaste lepingute raames, avardab audiovisuaalmeedia teenuste direktiiv rahvusvahelist koostööd, mille eesmärk on audiovisuaalteoste ringlusvõimaluste parandamise kaudu edendada kultuurilist mitmekesisust. Majanduspartnerluslepingu kultuurilise koostöö protokoll, mille 2008. aasta oktoobris allkirjastasid CARIFORUMi rühma[26] kuuluvad 14 Kariibi mere riiki, on esimene leping, mille puhul on rakendatud kõnealust lähenemisviisi.

3.3. Koostöö Euroopa Nõukoguga

14. mail 2007 esitasid Euroopa Komisjon ja Euroopa Nõukogu ülevaate Albaania digitaalset ringhäälingut käsitlevast seaduseelnõust.

28. aprillil 2008 organiseeris Euroopa Komisjon koostöös Euroopa Nõukogu ja OSCEga Sarajevos (Bosnia and Hertsegoviina) meedia- ja telekommunikatsiooni valdkonna reguleerivate asutuste sõltumatust käsitleva ekspertkohtumise.

1. ja 2. detsembril 2008 kutsus Euroopa Komisjon Lääne-Balkani riikide ja Türgi meediaga seotud sidusrühmi osalema Istanbulis toimuval audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi ja televisiooni digitaliseerimist käsitleval seminaril[27].

4. Järgmine aruanne

Audiovisuaalmeedia teenuste ümbernimetatud direktiivi artikli 26 kohaselt esitab komisjon hiljemalt 19. detsembriks 2011 ja seejärel iga kolme aasta tagant Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele aruande kõnealuse direktiivi kohaldamise kohta ja teeb vajaduse korral täiendavaid ettepanekuid direktiivi kohandamiseks audiovisuaalmeedia teenuste valdkonna arenguga, võttes eelkõige arvesse hiljutisi arengutendentse tehnoloogiavaldkonnas, sektori konkurentsivõimet ja meediakirjaoskuse taset kõikides liikmesriikides[28]. Aruandes tuleb hinnata ka lastesaadete ajal edastatava telereklaami küsimust ning eelkõige seda, kas kõnealuses direktiivis sisalduvad kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed eeskirjad on võimaldanud nõuetekohast kaitset. Seepärast peavad liikmesriigid esitama komisjonile kõnealuseid küsimusi käsitleva aruande. Aruandes tuleb käsitleda ka audiovisuaalmeedia teenuste kättesaadavaks tegemist nägemis- või kuulmispuudega isikutele ning koostöö- ja iseregulatsioonimudeleid.

5. Järeldused

Käesolev aruanne näitab, et piirideta televisiooni direktiiv on jätkuvalt tulemuslik vahend ringhäälinguteenuste vaba ringluse tagamisel, garanteerides tarbijakaitse nõuetekohase taseme ja Euroopa päritolu teoste edendamise. Reklaamieeskirjade kohaldamisega seotud rikkumismenetlused näitavad hoolika kontrollimise vajadust. Siiski vajas õigusraamistik seoses tehnoloogia arengu ja turukorralduse muutustega läbivaatamist, nagu eelmises aruandes märgiti. Neid küsimusi aitab lahendada direktiivi 2007/65/EÜ vastuvõtmine, millega muudeti oluliselt audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi ja anti sellele uus nimi. Uue vahendi sobivust kontrollitakse jätkuvalt ning komisjon käsitleb nimetatud teemat ka oma järgnevates aruannetes.

[1] EÜT L 298, 17.10.1989, lk 23.

[2] EÜT L 202, 30.7.1997, lk 60.

[3] Järgneb kuuendale aruandele (KOM(2007) 452 (lõplik)).

[4] Vt direktiivi 2007/65/EÜ artikkel 1. „Direktiivi 89/552/EMÜ muudetakse järgmiselt: 1. Pealkiri asendatakse järgmisega: „Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. oktoobri 1989. aasta direktiiv 89/552/EMÜ audiovisuaalmeedia teenuste osutamist käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide koordineerimise kohta (audiovisuaalmeedia teenuste direktiiv)”.”

[5] Euroopa Audiovisuaalsektori Vaatluskeskuse aastaraamat 2008.

[6] Euroopa Audiovisuaalsektori Vaatluskeskuse andmebaas MAVISE.

[7] Direktiivi 2000/31/EÜ põhjendus 57: Euroopa Kohtu järjekindla praktika kohaselt on liikmesriigil õigus võtta meetmeid teenuseosutaja vastu, kes asub teises liikmesriigis, kuid suunab kogu oma tegevuse või suurema osa sellest esimese liikmesriigi territooriumile, kui asukoht valiti selleks, et hoida kõrvale õigusaktidest, mida teenuseosutaja suhtes oleks kohaldatud, kui ta oleks asunud esimese liikmesriigi territooriumil. Vt eelkõige kohtuasjad C-212/97, Centros, 9. märts 1999 ja C-196/04, Cadbury, 12. september 2008.

[8] Vt punkt 2.7.1.

[9] Kohtuasi T-33/01, Infront WM AG v. komisjon, 15. detsember 2005.

[10] ELT, C 17 24.1.2008, lk 7–10.

[11] Kohtuasi C-125/06, 13.3.2008, komisjon v. Infront WM AG.

[12] Kohtuasjad T-385/07, T-55/08 ja T-68/08.

[13] Artikli 3i lõige 1.

[14] Kohtuasi C/195-06, Kommunikationsbehörde Austria (KommAustria) v. Österreichischer Rundfunk (ORF), 18. oktoober 2007.

[15] http://www.parlamento.it/leggi/08101l.htm#conve.

[16] http://www.agcom.it/provv/d_162_07_CSP.htm.

[17] http://www.agcom.it/provv/d_12_08_CSP.htm

[18] http://www.agcom.it/provv/d_133_08_CSP.htm.

[19] http://www.agcom.it/provv/d_211_08_CSP/d_211_08_CSP.htm.

[20] http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/07/1062&format=HTML&aged=0 &language=EN&guiLanguage=en

[21] http://www.europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/08/700&format=HTML&ag ed=0&language=EN&guiLanguage=en

[22] Hispaania keeles micro-espacios publicitarios ja publireportages.

[23] Muud alaealiste kaitseks võetud meetmed hõlmavad komisjoni teatist alaealiste kaitse kohta seoses videomängude kasutamisega, mille komisjon võttis vastu 22. aprillil 2008 (KOM(2008)/0207 (lõplik), 22.4.2008). Teatis käsitleb mitmeid küsimusi, kaasa arvatud üleeuroopaliste mänguteabe süsteemide PEGI ja PEGI võrgupõhise liigitussüsteemi vastuvõtmine liikmesriikides.

[24] Audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikli 23a kohaselt moodustatakse komisjoni egiidi all pädevate asutuste esindajatest koosnev kontaktkomitee. Kontaktkomitee ülesannete hulka kuulub muuhulgas direktiivi rakendamisega seotud küsimuste arutamine.

[25] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/contact_comm/index_en.htm.

[26] St kõik Kariibi mere riigid (v.a Haiiti), kes on CARICOMi liikmed (Antigua ja Barbuda, Bahama, Barbados, Belize, Dominica, Grenada, Guyana, Jamaica, Montserrat, Saint Kitts ja Nevis, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Suriname, Trinidad ja Tobago) ning Dominikaani Vabariik. 13 eespool nimetatud riiki allkirjastasid lepingu 15. oktoobril 2008. Guyana allkirjastas lepingu 20. oktoobril 2008.

[27] http://ec.europa.eu/avpolicy/ext/enlargement/index_en.htm

[28] Sellega seoses on alustatud uuringuid meediakirjaoskuse taseme mõõtmise kriteeriumide väljatöötamiseks. Leping allkirjastati 2008. aasta oktoobris, lõpparuande tähtaeg on 2009. aasta juuli.