[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 29.3.2011

KOM(2011) 150 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

üldeelarvest kaetud tagatiste kohta30. juuni 2010. aasta seisuga

SEK(2011) 371 lõplik

KOMISJONI ARUANNEEUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

üldeelarvest kaetud tagatiste kohta30. juuni 2010. aasta seisuga

SISUKORD

1. Sissejuhatus 4

2. ELi eelarvest kaetud tehingute liigid 4

3. Sündmused pärast viimast 31. detsembri 2009. aasta aruannet 5

3.1. Euroalaväliste liikmesriikide maksebilansi tasakaalustamise toetamine 5

3.2. Makromajanduslik finantsabi 5

3.3. Euratom 5

3.4. ELi eelarvetagatis EIP-poolsele välisrahastamisele 6

3.5. Euroopa finantsstabiilsusmehhanism 6

4. Andmed eelarvest kaetavate riskide kohta 6

4.1. Riski mõiste 6

4.2. Liikmesriikidega seotud risk 8

4.3. Kolmandate riikidega seotud risk 9

4.4. Eelarvest kaetav kogurisk 10

4.5. Riski kujunemine 10

5. Maksekohustuste täitmata jätmine, eelarvetagatiste kasutamine ja võlgnevused 11

5.1. Väljamaksed sularahavarudest 11

5.2. Väljamaksed eelarvest 12

5.3. Välistegevuse tagatisfondi kasutamine 12

6. Välistegevuse tagatisfond 12

6.1. Sissenõutud summad 12

6.2. Varad 12

6.3. Sihtsumma 12

7. Riskide hindamine: suurima krediidiriskiga kolmandate riikide majanduse ja rahanduse olukord 12

7.1. Eesmärgid 12

7.2. Riski hindamise metoodika 13

SISSEJUHATUS

Käesoleva aruande eesmärk on kontrollida Euroopa Liidu eelarvele avalduvaid krediidiriske, mis on tekkinud otse Euroopa Liidu või kaudselt Euroopa Investeerimispanga välislaenude andmise mandaadi alusel antud tagatistest ja laenutehingutest.

Käesolev aruanne on esitatud vastavalt finantsmääruse artiklile 130, mille kohaselt esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule kaks korda aastas aruande eelarveliste tagatiste ja nendega seotud riskide kohta [1]. Aruannet täiendab komisjoni talituste töödokument, mis sisaldab üksikasjalikke tabeleid ja selgitavaid märkusi (edaspidi „talituste töödokument”).

ELI EELARVEST KAETUD TEHINGUTE LIIGID

Euroopa Liidu eelarvest (edaspidi „eelarve”) kaetavad riskid tulenevad mitmesugustest laenu- ja tagatistehingutest, mille võib jaotada kahte rühma:

- Euroopa Liidu antud laenud, mis teenivad makromajanduslikke eesmärke, st makromajandusliku finantsabi[2] laenud kolmandatele riikidele koostöös Bretton Woodsi institutsioonidega; maksebilansi tasakaalustamiseks[3] antavad laenud, mida antakse euroalavälistele ELi liikmesriikidele, kellel on maksebilansi raskusi; laenud, millega toetatakse euroala liikmesriike Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames[4]; ning

- mikromajanduslikel eesmärkidel antavad laenud, s.t Euratomi laenud ja eelkõige Euroopa Investeerimispanga (edaspidi „EIP”) poolt ELi tagatistega[5] kaetud tehingute rahastamine ELi mittekuuluvates riikides (edaspidi „EIP-poolne välisrahastamine”)[6].

EIP-poolne välisrahastamine, Euratomi laenud ja makromajandusliku finantsabi laenud on alates 1994. aastast kaetud välistegevuse tagatisfondist (edaspidi „fond”)[7] ning maksebilansi tasakaalustamiseks antavad laenud ja Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames antavad laenud on kaetud otse eelarvest. Fond katab nende kohustuste täitmatajätmise, mis kaasnevad ELi mittekuuluvatele riikidele või projektidele ELi mittekuuluvates riikides antud laenude ja laenutagatistega. Fond loodi selleks, et:

- pakkuda likviidsuspuhvrit, et vältida eelarve kasutamist iga kord, kui seoses tagatud laenuga jäetakse maksekohustused täitmata või viivitatakse nende täitmisega; ning

- luua eelarvedistsipliini tagamise vahend, kehtestades finantsraamistiku ELi poliitika arendamiseks ELi mittekuuluvatele riikidele antavate komisjoni ja EIP laenude tagatise kohta[8].

Pärast tagatisfondi määruse[9] muutmist 2004. aastal ei anta fondist enam tagatisi, kui kolmandad riigid saavad liikmesriikideks, ning risk kaetakse mitte enam fondist, vaid otse eelarvest. Fondi rahastatakse eelarvest ning ta peab pidevalt vastama teatavale protsendile tagasimaksmata laenude ja laenutagatiste põhisummast, mida fondist kaetakse. Kõnealune protsent ehk sihtmäär on praegu 9 %. Kui fondis ei ole piisavalt vahendeid, eraldatakse vahendid eelarvest.

2007. aastal kehtestati nõukogu määruse muudatusega[10] uus sissemaksete mehhanism. See toimib iga-aastaste eelarvest tehtavate ülekannete kaudu ning sisaldab leevendusmehhanismi, et piirata nõuete esitamise mõju fondile (vt ka punkt 5.3).

SÜNDMUSED PÄRAST VIIMAST 31. DETSEMBRI 2009. AASTA ARUANNET

Euroalaväliste liikmesriikide maksebilansi tasakaalustamise toetamine

2010. aasta esimesel poolaastal tehti kaks tehingut kogusummas 1,5 miljardit eurot. Lätile antud laenu kolmas osa (0,5 miljardit eurot) ja Rumeeniale antud laenu teine osa (1 miljard eurot) maksti mõlemad välja 11. märtsil 2010. Mõlemad laenud rahastati kompensatsiooni põhimõttel ELi võrdlusvõlakirjade emiteerimise teel ning laenudega aidati parandada usku nende kahe euroalavälise liikmesriigi finantsseisundisse. Ligikaudu 73 % heakskiidetud laenutehingutest[11] on juba sooritatud.

Makromajanduslik finantsabi

2010. aasta esimesel poolaastal ei tehtud ühtegi laenuväljamakset, uusi väljamakseid on oodata teisel poolaastal.

Vastavalt nõukogu 30. novembri 2009. aasta otsusele Armeeniale[12], Bosniale ja Hertsegoviinale[13] ning Serbiale[14] antava makromajandusliku finantsabi kohta, mis antakse laenuna ning mis on Armeenia puhul kombineeritud finantsabiga, on esimesed väljamaksed nähtud ette 2011. aastaks.

Euratom

Aruandeperioodil laenuväljamakseid ei tehtud.

ELi eelarvetagatis EIP-poolsele välisrahastamisele

Välismandaadi 2007–2013 raames laenude allkirjastamise ja väljamaksmise rütm võrreldes 2009. aastaga aeglustus, kusjuures allkirjastati laene 1,197 miljoni euro ulatuses ja väljamakseid tehti 1,443 miljoni euro ulatuses. Välismandaadi 2007–2013 raames maksti 30. juuni 2010. aasta seisuga kokku laene välja 4,366 miljonit eurot.

Euroopa finantsstabiilsusmehhanism

Kreeka kriisi ajel tegid nõukogu ja liikmesriigid 2010. aasta mais otsuse meetmepaketi kohta, mille eesmärk on säilitada Euroopas finantsstabiilsus.

5. mail 2010 loodi Euroopa finantsstabiilsusvahend mahuga 440 miljardit eurot. Seda tagavad osalevad liikmesriigid proportsionaalselt ning sellest võib toetada nii euroala kui selle väliseid ELi liikmesriike. Kõnealuse mehhanismiga ei kaasne riske ELi eelarvele.

Euroopa finantsstabiilsusmehhanism[15] loodi 11. mail 2010. Kõnealune mehhanism põhineb aluslepingu artikli 122 lõikel 2[16] ning selle käivitamine sõltub ELi ja IMFi ühist toetust arvesse võttes rangetest tingimustest, kusjuures need on sarnased IMFi omadele (Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames tehtud tehingute operatsioonirisk kaetakse ELi eelarvest).

Kreekale annavad finantsabi osalevad liikmesriigid ise ning see ei kujuta endast riski ELi eelarvele.

Mehhanism koosneb euroala liikmesriikide kahepoolsetest laenudest kogusummas 80 miljardit eurot. 30 miljardit eurot annab IMF ELi ja IMFi ühise toetuse raames kogusummas 110 miljardit eurot.

ANDMED EELARVEST KAETAVATE RISKIDE KOHTA

Riski mõiste

Eelarveriskid tulenevad tagatud tehingute laenujäägist ja intressidest.

Maksekohustuste täitmata jätmisest tulenevad tehingud kaetakse fondist, kui need on seotud kolmandate riikidega (55 % tagatud laenujäägi kogusummast 2010. aasta 30. juuni seisuga), ja otse eelarvest, kui on kaasatud liikmesriigid (maksebilansi tasakaalustamiseks antud laenud ja laenud liikmesriikides teostatavate projektide jaoks moodustavad ülejäänud 45 % laenujäägi kogusummast, mis on tagatud eelarvest). Suur osa liikmesriikidega seotud tagatud laenudest on tingitud hiljutistest laienemisvoorudest[17] ning samuti on põhjuseks see, et käivitati ühenduse keskmise tähtajaga rahalise abi andmise vahend euroalavälistele liikmesriikidele (maksebilansi tasakaalustamise vahend).

Käesolevas aruandes kasutatakse eelarveriskide (otsesed või fondi kaudu võetavad kaudsed riskid) hindamiseks kahte meetodit:

- asjaomaste tehingutega seotud laekumata kapitali kogusumma ja kogunenud intresside arvutamine konkreetsel kuupäeval. See meetod võimaldab kindlaks määrata ELi eelarvest kaetava riski kogusumma konkreetsel kuupäeval kõigi tulevaste maksekohustuste puhul sõltumata sellest, millal tulevikus on maksete tähtaeg ning kas need kaetakse fondist või mitte (vt allpool tabel 1).

- Aastase eelarveriskina kindlaksmääratud eelarvemetoodika puhul arvutatakse maksimaalne aasta jooksul tasutav summa, mille EL peaks eelarveaastal välja maksma, kui kõik tagatud laenudega seotud maksekohustused jäetaks täitmata[18]. Aastane risk eelarvele on esitatud talituste töödokumendi tabelis A2.

Tabel 1: 30. juuni 2010. aasta seisuga tagasimaksmata kaetud kogusummad miljonites eurodes |

Laenujääk | Kogunenud intress | Kokku | % |

Liikmesriigid* |

MFA | 65 | 0 | 65 | <1% |

Euratom | 422 | 2 | 424 | 1 % |

Maksebilansi tasakaalustamine | 10 700 | 142 | 10 842 | 33 % |

EIP | 3 363 | 31 | 3 394 | 10 % |

Liikmesriigid kokku | 14 550 | 175 | 14 725 | 45 % |

Kolmandad riigid** |

MFA | 492 | 2 | 494 | 2 % |

Euratom | 55 | 0 | 55 | <1 % |

EIP | 17 468 | 140 | 17 608 | 54 % |

Kolmandad riigid kokku | 18 014 | 142 | 18 157 | 55 % |

Kokku | 32 563 | 317 | 32 882 | 100 % |

* Risk kaetakse otse eelarvest. See hõlmab ka makromajanduslikku finantsabi, Euratomi ja EIP laene, mis anti enne ELiga ühinemist. ** Risk kaetakse fondist. |

Talituste töödokumendi tabelites A1, A2, A3 ja A4 on esitatud üksikasjalikum teave laenujäägi kõnealuste summade kohta, eelkõige ülemmäär, väljamakstud summad ja tagatismäärad.

Eelarvest kaetud laenujäägid ning intressid suurenesid võrreldes 31. detsembri 2009. aasta seisuga 3 126 miljoni euro võrra 32 882 miljoni euroni. See on peamiselt tingitud maksebilansi tasakaalustamise vahendi raames välja makstud 1,5 miljardist eurost ning samuti EIP väljamaksete tegemise suurenemisest kolmandates riikides (1,9 miljardit eurot 2010. aasta esimesel poolaastal).

Liikmesriikidega seotud risk

Praegused liikmesriikidega seotud riskid tulenevad enne ühinemist antud laenudest ning maksebilansi tasakaalustamise vahendi käivitamisest.

2010. aasta teisel poolaastal oli eelarvest kaetav liikmesriikidega seotud otsene risk 450,5 miljonit eurot (kajastab 2010. aasta teisel poolaastal tasumisele kuuluvaid summasid ning eeldatakse, et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras). Tabelist 2 nähtub, et Ungari ja Rumeenia on laenujäägi summade poolest liikmesriikide hulgas vastavalt esimesel ja teisel kohal.

Tabel 2: Liikmesriikide järjestus vastavalt eelarvest kaetavale maksimaalsele riskile 30. juuni 2010. aasta seisuga (miljonites eurodes) |

Järjestus | Riik | Maksimaalne risk (miljonites eurodes, ümardatult) | Osakaal maksimaalses koguriskis |

1 | Ungari | 146,7 | 32,6 % |

2 | Rumeenia | 121,1 | 26,9 % |

3 | Bulgaaria | 51,6 | 11,5 % |

4 | Poola | 42,1 | 9,3 % |

5 | Tšehhi Vabariik | 40,8 | 9,1 % |

6 | Slovaki Vabariik | 27,3 | 6,1 % |

7 | Sloveenia | 8,5 | 1,9 % |

8 | Küpros | 5,1 | 1,1 % |

9 | Läti | 3,7 | 0,8 % |

10 | Leedu | 2,8 | 0,6 % |

11 | Eesti | 0,5 | 0,1 % |

12 | Malta | 0,3 | 0,1 % |

Kokku | 450,5 | 100,0 % |

Liikmesriikidega seotud risk hõlmab enne ühinemist antud EIP, makromajandusliku finantsabi ja Euratomi laene ning maksebilansi tasakaalustamise vahendi raames antud laene.

Kolmandate riikidega seotud risk

2010. aasta teise poolaasta alguses oli fondist kaetud kolmandate riikidega seotud aastane risk 918 miljonit eurot (kajastab 2010. aasta teisel poolaastal tasumisele kuuluvaid summasid ning eeldatakse, et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras). Allpool on loetletud laenujäägisumma arvestuses kümme esimest riiki. Nende riikide osa fondist kaetavas riskis on 77 %. Kõnealuste riikide majanduslikku olukorda on analüüsitud ja kommenteeritud talituste töödokumendis.

Tabel 3: Kümme olulisemat kolmandat riiki vastavalt 2010. aasta teisel poolaastal fondist kaetud maksimaalsele riskile (miljonites eurodes) |

Järjestus | Riik | Maksimaalne risk (miljonites eurodes, ümardatult) | Osakaal maksimaalses koguriskis |

1 | Türgi | 199,0 | 21,7 % |

2 | Egiptus | 98,3 | 10,7 % |

3 | Tuneesia | 81,1 | 8,8 % |

4 | Maroko | 81,1 | 8,8 % |

5 | Lõuna-Aafrika Vabariik | 70,6 | 7,7 % |

6 | Liibanon | 55,5 | 6,0 % |

7 | Serbia | 35,4 | 3,9 % |

8 | Süüria | 30,1 | 3,3 % |

9 | Brasiilia | 26,6 | 2,9 % |

10 | Mehhiko | 25,3 | 2,8 % |

10 riiki kokku | 703,2 | 76,6 % |

Fond katab 44 riigi tagatud laene, mille tagasimaksmise tähtaeg ulatub kuni 2040. aastani. Andmed riikide kaupa on esitatud talituste töödokumendi tabelis A2.

Eelarvest kaetav kogurisk

2010. aasta teisel poolaastal kaetakse eelarvest (otse ja fondi kaudu) 1 368 miljonit eurot, mille moodustavad kõnealuses ajavahemikus tasumisele kuuluvad summad, kusjuures liikmesriikidelt laekumata summad moodustavad sellest 33 % (vt töödokumendi tabel A2).

Riski kujunemine

- Maksebilansi tasakaalustamise vahend

2010. aasta esimesel poolaastal hakkas maailmamajandus pärast märkimisväärset langusperioodi aeglaselt stabiliseeruma. Riigivõlakriis mõjutas aga kõiki liikmesriike edasi. ELi keskmise tähtajaga rahalise abi vahendi käivitamine 2008. aasta detsembris aitas mõnel euroalavälisel riigil taastada investorite usalduse. Maksebilansi tasakaalustamise vahendi ülemmäär, milleks on 50 miljardit eurot, võimaldab tänu 35,4 miljardi euro suurusele kasutamata võimsusele anda vajaduse korral maksebilansside tasakaalustamiseks täiendavat abi.

- Euroopa finantsstabiilsusmehhanism

Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi raames võib finantsabi anda laenu või ELi eelarvest tagatud krediidiliini vormis. Majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu (ECOFIN) järeldustega kehtestati mehhanismi ülemmääraks 60 miljardit eurot,[19] kuid seadusjärgne piirväärtus on kindlaks määratud nõukogu määruse artikli 2 lõikega 2, mille kohaselt peab laenujääk olema väiksem kui omavahendite ülemmäär[20]. 30. juuni 2010. aasta seisuga ei oldud Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi käivitatud.

Ka 2010. aasta teisel poolaastal ohustas riigivõlakriis jätkuvalt euroala riike. Iirimaa ametiasutuste taotluse alusel antakse 21. novembril 2010 kolmeks aastaks ELi ja IMFi ühist finantsabi. Iirimaa koguprogramm küünib 85 miljardi euroni. 17,5 miljardit eurot rahastatakse Iirimaa osalusest riigikassa rahapuhvris ja riikliku pensionireservi fondi investeeringutest. Kogupaketi ülejäänud osa jagatakse järgmiste osaliste vahel:

- Euroopa finantsstabiilsusmehhanism kuni 22,5 miljardit eurot, mis kaetakse ELi eelarvest;

- Euroopa finantsstabiilsusvahend 17,7 miljardit eurot (eelarvetagatis puudub);

- kahepoolsed laenud Ühendkuningriigilt (3,8 miljardit eurot), Rootsilt (0,6 miljardit eurot) ja Taanilt (0,4 miljardit eurot) ning

- Rahvusvaheline Valuutafond (IMF) 22,5 miljardit eurot;

- Makromajandusliku finantsabi laenud

Kolmandatele riikidele antakse makromajandusliku finantsabi laene nõukogu üksikotsuste alusel[21] ning alates Lissaboni lepingu jõustumisest nõukogu ja Euroopa Parlamendi üksikotsuste alusel.

- Euratomi laenud

Liikmesriikidele või teatavates abikõlblikes riikides, kes ei ole liikmesriigid (Venemaa Föderatsioon, Armeenia, Ukraina) antavate Euratomi laenude ülempiir on 4 miljardit eurot, millest umbes 85 % on juba ära kasutatud. Seega on alles umbes 600 miljonit eurot, mida saaks anda uutele projektidele liikmesriikides ja Ukrainas.

- EIP laenud

EIP eelmine üldmandaat, mis hõlmas ajavahemikku 2000–2007, lõppes 31. juulil 2007. Nimetatud kuupäeva seisuga oli sõlmitud lepinguid kokku 98 % ulatuses kõnealuse mandaadi kogumahust (20 060 miljonit eurot – vt talituste töödokumendi tabel A5). 30. juuni 2010. aasta seisuga jäi kõnealuse mandaadi alusel veel välja maksta 3 517 miljonit eurot, kuid seda võib ELi tagatise alusel veel välja maksta 10 aasta jooksul pärast mandaadi lõppemist, sest nimetatud perioodi lõpus aegub ELi tagatis mis tahes väljamaksmata summa puhul.

Komisjoni on teinud ettepaneku muuta EIP välismandaadi õiguslikku alust seoses finantsperspektiivi 2007–2013[22] ülejäänud osaga. Sellekohase otsuse peaksid Parlament ja nõukogu võtma vastu enne 31. oktoobrit 2011. ELi tagatise suhtes kohaldatakse piirangut 65 % EIP finantseerimistegevuse raames väljamakstud laenude ja antud tagatiste koondsummast, millest on maha arvatud kõik tagasimakstud summad ja millele on liidetud kõik seotud summad, maksimaalse ülempiiriga 27 800 miljonit eurot[23]. Kõnealuse mandaadi alusel oli 30. juuniks 2010 sõlmitud lepinguid kogusummas 13 124 miljonit eurot, millest 8 930 miljonit eurot oli selle kuupäeva seisuga välja maksmata (vt talituste töödokumendi tabel A6).

MAKSEKOHUSTUSTE TÄITMATA JÄTMINE, EELARVETAGATISTE KASUTAMINE JA VÕLGNEVUSED

Väljamaksed sularahavarudest

Komisjon kasutab sularahavarusid selleks, et vältida viivitusi ja neist tulenevaid kulutusi laenutehingute teenindamisel juhul, kui võlgnik hilineb ELile makse tegemisega[24].

Väljamaksed eelarvest

Kuna 2010. aasta esimesel poolaastal ei esinenud maksekohustuste täitmatajätmist, assigneeringuid eelarve artikli 01 04 01 „Euroopa Liidu tagatised ELi ja Euratomi laenutehingutele ning EIP laenutehingutele” (märge pro memoria ) alusel ei taotletud

Välistegevuse tagatisfondi kasutamine

Kui kolmandatele riikidele ELi antud või tagatud laenu saaja hilineb makse tegemisega, kasutatakse fondi, et tasuda maksetähtpäeva ületanud makse kolme kuu jooksul alates makse tähtpäevast[25].

Fondi 2010. aasta esimesel poolaastal ei kasutatud.

VÄLISTEGEVUSE TAGATISFOND

Sissenõutud summad

30. juuni 2010. aasta seisuga ei olnud fondil võlgnevusi sisse nõuda.

Varad

30. juunil 2010 oli fondi netovara[26] 1 490 459 064 eurot.

Sihtsumma

Fondi vahendid peavad jõudma vajalikule tasemele (sihtsumma), milleks on määratud 9 % kõigist tehingutest tulenevate kapitalikohustuste kogusummast, millele lisanduvad kogunenud intressid. Fondi vahendite (1 490 459 064 eurot) ja kapitalikohustuste[27] (18 156 522 331 eurot) suhe fondi määruse tähenduses paranes võrreldes 31. detsembri 2009. aasta seisuga (8,15 %) pisut, olles 30. juunil 2010. aastal 8,21 %.

2009. aasta lõpus oli fondi vahendite väärtus sihtsummast väiksem. Tagatisfondi rahastamiseeskirjade kohaselt lisati 2011. aasta vastuvõetud eelarvesse 138 880 000 eurot. Kõnealune summa kantakse eelarvest fondile üle 2011. aasta veebruaris.

RISKIDE HINDAMINE: SUURIMA KREDIIDIRISKIGA KOLMANDATE RIIKIDE MAJANDUSE JA RAHANDUSE OLUKORD

Eesmärgid

Käesoleva aruande eelmistes osades on esitatud andmed eelarvest kaetud riski arvulise suuruse kohta seoses kolmandate riikidega. Samas tuleks riski hinnata ka sisulisest küljest, arvestades tehingu liiki ja laenusaajate (vt eespool punkt 4.3) olukorda.

Riski hindamise metoodika

Talituste töödokumendis esitatud riskihinnang majanduse ja rahanduse olukorrale põhineb saadud teabel, reitingutel ja muudel asjaoludel, mis on teada tagatud laenu saanud riikide kohta. See hinnang ei hõlma hinnanguid eeldatavate kahjude ega ebatõenäoliste tagasimaksete kohta.

Riigi riskiindikaatorid, mis on lisatud komisjoni talituste töödokumendi tabelitesse, näitavad lepinguliste kohustuste täitmatajätmise riski kujunemist. Kõnealune analüüs on esitatud talituste töödokumendi 2. punktis nende riikide kohta, kelle puhul on krediidi- ja eelarverisk 2010. aasta teisel poolaastal kõige suurem (makromajanduslik finantsabi ja Euratomi laenud).

[1] KOM(2010) 580 ja SEK(2010) 1218 moodustavad eelmise aruande eelarvest kaetavate tagatiste kohta 31. detsembri 2009. aasta seisuga.

[2] Makromajanduslikku finantsabi võib anda ka kolmandatele riikidele suunatud toetustena. Makromajandusliku finantsabi kohta lisateabe saamiseks vt komisjoni aruanne KOM(2010)513 ja dokument SEK(2010)1117.

[3] Nõukogu määrus (EÜ) nr 332/2002, 18. veebruar 2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem (EÜT L 53, 23.2.2002, lk 1).

[4] Maksebilansi tasakaalustamise mehhanismiga sarnane mehhanism, mis hõlmab kõiki euroala liikmesriike, loodi 11. mail 2010 nõukogu 11. mai 2010. aasta määruse (EÜ) nr 407/2010 (millega luuakse Euroopa finantsstabiilsusmehhanism) alusel (ELT L 118, 12.5.2010, lk 1). Euroopa finantsstabiilsusmehhanismi ei oldud 30. juuni 2010. aasta seisuga veel käivitatud.

[5] Viimati anti tagatis ajavahemikuks 1. veebruar 2007 kuni 31. oktoober 2011 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta otsusega nr 633/2009/EÜ (ELT L 190, 22.7.2009, lk 1) (edaspidi „välismandaadi otsus”), millega asendati nõukogu 19. detsembri 2006. aasta otsus 2006/1016/EÜ.

[6] Euroopa Investeerimispanga mandaate käsitlevad arvnäitajad on esitatud talituste töödokumendi tabelis A1 ja viited õiguslikele alustele on loetletud talituste töödokumendi tabelis A4.

[7] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 480/2009, 25. mai 2009, välistegevuse tagatisfondi asutamise kohta (kodifitseeritud versioon) (ELT L 145, 10.6.2009, lk 10).

[8] Kuigi välisriskid on lõpuks kaetud ELi eelarvepõhise tagatisega, toimib tagatisfond vahendina, millega kaitsta ELi eelarvet riski vastu, et makset ei tehta õigeaegselt. Üksikasjalik aruanne fondi toimimise kohta vt KOM(2006) 695 ning sellele lisatud komisjoni talituste töödokument (SEK(2006) 1460).

[9] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 2273/2004 (ELT L 396, 31.12.2004, lk 28).

[10] Nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 89/2007, 30. jaanuar 2007 (ELT L 22, 31.1.2007, lk 1).

[11] Vt komisjoni talituste töödokumendi tabel A3a.

[12] Nõukogu otsus 2009/890/EÜ, 30.11.2009 (ELT L 320, 5.12.2009, lk 3–5)

[13] Nõukogu otsus 2009/891/EÜ, 30.11.2009 (ELT L 320, 5.12.2009, lk 6–8)

[14] Nõukogu otsus 2009/892/EÜ, 30.11.2009 (ELT L 320, 5.12.2009, lk 9–11)

[15] Nõukogu määrus (EL) nr 407/2010, 11. mai 2010, millega luuakse Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (ELT L 118, 12.5.2010, lk 1).

[16] Aluslepingu artikli 122 lõikega 2 on ette nähtud finantsabi juhul, kui mõni liikmesriik on raskustes, mille põhjuseks on temast olenematud erandlikud asjaolud.

[17] Vastavalt tagatisfondi määruse artikli 1 kolmandale lõigule kantakse laenude risk fondilt üle eelarvele, kui riik saab liikmesriigiks.

[18] Arvutamisel eeldatakse, et tagasimaksmata laene ei nõuta tagasi kiirendatud korras, st et arvesse võetakse üksnes tasumisele kuuluvad maksed (vt ka talituste töödokumendi punkt 1).

[19] Pressiteade Euroopa Ülemkogu kohtumise kohta, 9.–10. mai 2010(http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/114324.pdf)

[20] Nõukogu määrus (EL) nr 407/2010, 11. mai 2010, millega luuakse Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (ELT L 118, 12.5.2010, lk 1).

[21] Pärast Lissaboni lepingu jõustumist on kaasotsustamismenetlus seadusandlik tavamenetlus.

[22] KOM(2010) 174, 21. aprill 2010.

[23] Jaguneb 25 800 miljoni euro suuruseks kindlaksmääratud maksimaalseks baasmääraks ja 2 000 miljoni euro suuruseks vabatahtlikuks mandaadiks. Vabatahtliku mandaadi kasutuselevõtu võivad otsustada vahekokkuvõtte raames Euroopa Parlament ja nõukogu.

[24] Vt nõukogu 22. mai 2000. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000 (millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 2007/436/EÜ, Euratom) artikkel 12 (EÜT L 130, 31.5.2000, lk 1–12).

[25] Üksikasjade kohta vt talituste töödokumendi punkt 1.4.3.

[26] Fondi vara kokku miinus kogunenud maksekohustused (EIPi tasud ja auditeerimistasud).

[27] Sh kogunenud intressid.