[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 15.12.2005

KOM(2005) 657 lõplik

KOMISJONI ARUANNE

Arvelduse lõplikkuse direktiivi 98/26/EÜ hindamisaruanne (EL 25)

SISUKORD

1. hindamise eesmärgid 5

2. arvelduse lõplikkuse direktiivi rakendamine 5

3. peamised probleemid ja riskid 7

4. eesmärgid, tulemused ja arvelduse lõplikkuse direktiivi mõju 9

5. Järeldused 10

LISA 12

Kokkuvõte

Arvelduse lõplikkuse direktiiv 1998/26/EÜ jõustus EL15 liikmesriikides 11. detsembril 1999 ja EL10 liikmesriikides 1. mail 2004. Arvelduse lõplikkuse direktiivi kohaldatakse ka Euroopa Majanduspiirkonna riikides: Norras, Islandil ja Liechtensteinis. Selle direktiivi artikli 12 kohaselt „esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta, lisades vajaduse korral ettepanekud selle läbivaatamiseks“. Kõnealune aruanne oleks tulnud Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitada hiljemalt 11. detsembril 2002.

Üks selline aruanne komisjoni tellimisel ka koostati ning selles käsitleti EL15 riike. Kõnealune aruanne vormistati lõplikult 19. veebruaril 2003:http://europa.eu.int/comm/internal_market/payments/docs/transposition-dir-9826/main_en.pdf)Eelseisva laienemise künnisel aga otsustati, et aruannet Euroopa Parlamendile ja nõukogule ei esitata. Käesolev hindamisaruanne hõlmab kõiki EL25 riike.

Hindamisaruande koostamisel palus komisjon liikmesriikidel vastata põhjalikule küsimustikule, mis käsitles arvelduse lõplikkuse direktiivi rakendamist ja kohaldamist. Vastused saadi 24 liikmesriigist: Küpros küsimustikku ei täitnud, kuna pidas direktiivi rakendamise praktilist kogemust riigis veel ebapiisavaks.

Arvelduse lõplikkuse direktiiv – põhjendused ja kirjeldus

Arvelduse lõplikkuse direktiiv oli ühenduse seadusandja vastus süsteemiriskiga seotud probleemidele, mille makse- ja väärtpaberisüsteemide komitee oli tuvastanud Rahvusvaheliste Arvelduste Panga egiidi all. Majandus- ja rahaliidu II etapi alguses 1994. aastal sai selgeks, et välismaksete sooritamiseks, tuleviku ühtse rahapoliitika toetamiseks ning süsteemiriski vähendamiseks seoses piiriüleste aspektide lisandumisega on vaja stabiilset ja tõhusat maksete infrastruktuuri.

Süsteemiriski vähendamiseks ning makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemide stabiilsuse tagamiseks nähakse arvelduse lõplikkuse direktiivis ette, et sellistesse süsteemidesse sisestatud ülekandekorraldusi ei saa tühistada ega muul viisil kehtetuks tunnistada. Selline kaitse luuakse ülekandekorralduste ja süsteemi sisestatud ülekandekorralduste tasaarvelduste tagasivõetamatuse ja lõplikkuse sätetega, mis kehtivad ka süsteemi kodu- ja välismaiste osaliste maksejõuetusmenetluse korral. Lisaks tuleb märkida, et mitmes liikmesriigis oli enne arvelduse lõplikkuse direktiivi kehtestamist selline kaitse juba olemas, kuigi eri vormides.

Arvelduse lõplikkuse direktiiv on suhteliselt lühike, selles on 14 artiklit. Lühidusele on vastukaaluks aga teksti keerukus.

Direktiivi eesmärk on luua süsteemide klass, mis saavad kasu selle kaitsest ja kuuluvad kõik „süsteemi” määratluse alla, mille suhtes liikmesriigi pädevad asutused on omakorda nõusoleku andnud ning mille kohta nad on edastanud vastavasisulise teabe ka komisjonile. Käesolevas aruandes kasutatakse mõistet „süsteem,” et viidata eespool nimetatud klassi liikmele. Võib öelda, et direktiiviga on loodud üle-euroopaline süsteemide klass, mille liikmesus on nii ärilise kui süsteemse väärtusega. Komisjon haldab teatatud süsteemide nimekirja järgmisel aadressil: http://www.europa.eu.int/comm/internal_market/financial-markets/settlement/dir-98-26-art10-national_en.htm.

Direktiivi reguleerimisala on kindlaks määratud selle peamiste osade, nagu „süsteem”, „osaleja” ja „maksejõuetusmenetlus”, defineerimisega. Süsteemi eeskirjade kohaselt on maksekorraldus või väärtpaberiarvelduse korraldus alates süsteemi sisestamisest kaitstud kolmanda poole nõuete eest ka siis, kui ühe või enama süsteemis osaleja vastu on algatatud maksejõuetusmenetlus. Kaitsev mõju avaldub, kui ülekandekorraldus on süsteemi sisestatud enne maksejõuetusmenetluse algatamist või maksejõuetusmenetluse algatamisega samal päeval, tingimusel et asjaomased pooled suudavad tõendada, et nad ei olnud ega oleks pidanud olema sellise menetluse algatamisest teadlikud. Selle kaitse puhul ei vii ükski õigusnorm, eeskiri ega tava, mis käsitleb enne maksejõuetusmenetluse algatamist sõlmitud lepinguid või tehtud tehinguid, tasaarvelduse tühistamiseni. Ülekandekorralduse sisestamise otsustava tähtsusega hetk on kindlaks määratud iga süsteemi eeskirjadega. Lisaks nähakse direktiivis ette, et maksejõuetusmenetlustel ei ole ülekandekorraldustele või tasaarveldustele tagasiulatuvat mõju.

Kui liikmesriigis tehakse otsus süsteemis osaleja vastu maksejõuetusmenetluse algatamiseks, tuleb sellest viivitamatult teada anda liikmesriigi asjaomasele keskasutusele, kes seejärel teavitab kõigi teiste liikmesriikide keskasutusi. Selliselt toimides tagatakse kiire teavitamine.

Otsus süsteemis kohaldatava õiguse kohta tehakse süsteemi eeskirjades. Direktiivi kohaselt võib süsteemi reguleerimiseks kasutada ükskõik millise liikmesriigi õigust tingimusel, et üks süsteemis osaleja omab selles riigis peakontorit, kus valitud õigus on kohaldatav.

Väärtpaberite puhul, mis on osalejatele antud tagatiseks seoses süsteemide või keskpankadega, kohaldatakse tagatise suhtes selle liikmesriigi õigust, kus asjakohane register, konto või keskne depositoorium asub.

Makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemide määramine

Arvelduse lõplikkuse direktiivi artiklite 6 ja 10 kohaselt tuleb liikmesriikidel teavitada komisjoni, milliseid süsteeme nad on määranud ja millised riigi ametiasutused vastutavad teavitamise eest. Komisjon peab kõnealuse teabe kohta kahte registrit, mis on kättesaadavad Internetis. Neid ajakohastatakse iga kord, kui liikmesriigid saadavad komisjonile uut teavet.

Teave liikmesriikide ametiasutuste kohta, kes on määratud edastama teatisi maksejõuetusmenetluse algatamise kohta (arvelduse lõplikkuse direktiivi artikkel 6), sisaldab vastutava ametiasutuse ametlikku nime ja kontaktandmeid (vastutavad isikud, telefoninumbrid jne). 11 liikmesriiki on määranud vastutavaks asutuseks oma riigi keskpanga (AT, BE, CY, GR, HU, IE, IT, LT, MT, NL, PL), 7 liikmesriiki on määranud selleks siseriikliku finantsjärelevalveorgani (DK, EE, FR, DE, LV, LU, SE) ning 6 liikmesriiki (CZ, PT, SI, SP, SK, UK) on määranud mõlemad. Üks liikmesriik (FI) on määranud vastutavaks asutuseks ministeeriumi (http://www.europa.eu.int/comm/internal_market/financial-markets/settlement/dir-98-26-art06-insolvency_en.htm).

Määratud makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemide puhul (arvelduse lõplikkuse direktiivi artikkel 10) on esitatud kontaktandmed ja teave süsteemide täisnimede kohta. Komisjonile esitatav teave erineb liikmesriigiti üksikasjade osas. Komisjon kaalub liikmesriikide esitatava teabe ühtlustamist. Selleks ei ole tingimata vaja õigusakti, pigem tuleb liikmesriikidel omavahel kokkuleppele jõuda.

Kokku on määratud 107 süsteemi, millest on teavitatud ka komisjoni. Nendest on maksesüsteeme 49 ja väärtpaberiarveldussüsteeme 58. Valitseb selge suundumus, et liikmesriigid soovivad määrata üha enam süsteeme, kuna sellega kaasneb topelttulu: nii toimides saavad liikmesriigid arvelduse lõplikkuse direktiivi „kvaliteedimärgi” ning mitteametliku „loa” piiriüleseks majandustegevuseks. Kui süsteem on määratud ja kui sellest on teatatud, saavad turuosalised usaldada teenuse osutaja õiguslikku kvaliteeti ning õiguslikku raamistikku, milles nad tegutsevad. Välisriigi kohtud ja ametiasutused peavad austama nendele süsteemidele arvelduse lõplikkuse direktiivi kohaselt antud kaitset.

1. HINDAMISE EESMÄRGID

Käesoleva hindamisaruande peamised eesmärgid on: (i) analüüsida protsessi, millega arvelduse lõplikkuse direktiivi on rakendatud ja (ii) kindlaks määrata problemaatilised küsimused, mille pärast tuleb direktiivi tulevikus võib-olla muuta.

Hindamine viidi läbi liikmesriikidelt ja Euroopa Keskpangalt saadud teabe alusel. Esimese eesmärgi puhul täitsid liikmesriigid põhjaliku küsimustiku, mille oli koostanud komisjon (vaata 1. jagu) arvelduse lõplikkuse direktiivi kohaldamise kohta. Komisjoni käsutuses olev materjal on ulatuslik ning selle üksikasjalik esitamine on võimatu. Küsimusi, mida käesolevas hindamisaruandes ei käsitleta, ei loeta probleemseteks ning nende suhtes ei tule muutmist kaaluda. Huvitatud isikutel on võimalik liikmesriikide vastustes esitatud täpsemate üksikasjadega tutvuda komisjoni veebilehel (lisada veebilehe aadress).

Teise eesmärgi puhul avaldasid mitu liikmesriiki ja Euroopa Keskpank arvamust küsimustes, mis nende hinnangul olid problemaatilised. Selles hindamisaruandes tegi komisjon kindlaks peamised küsimused, mida tuleb edasi analüüsida (vaata 4. jagu). Käesolev dokument ei ole ametlik ettepanek direktiivi läbivaatamiseks arvelduse lõplikkuse direktiivi artikli 12 tähenduses. Loomulikult lisatakse direktiivi muutmisettepaneku juurde täielik mõjude hindamine.

2. ARVELDUSE LÕPLIKKUSE DIREKTIIVI RAKENDAMINE

Arvelduse lõplikkuse direktiivi rakendamise protsessi analüüs

Liikmesriikide vahel näib valitsevat üksmeel, et arvelduse lõplikkuse direktiiv on oluline parema kaitse tagamiseks Euroopa makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemide süsteemiriski vastu ning et direktiiv aitab tagada ja tõsta õiguskindlust ja etteaimatavust eri liikmesriikidest pärit osalejate hulgas. Loetakse, et direktiiv on täitnud oma eesmärgi ja toiminud hästi. Selle illustreerimiseks esitame ühe küsimustikule vastanu väite: “Oleme arvelduse lõplikkuse direktiiviga üldiselt rahul, kuna see tagab rahvusvahelise osalusega süsteemidele põhjaliku (peaaegu täiusliku) kaitse. Arvelduse lõplikkuse direktiiv ei vaja põhjalikku muutmist, kuid väiksemaid parandusi võiks siiski teha.”

Küsimustele vastuste põhjal tuleks välja tuua mõned tähelepanekud, mis käsitlevad kohaldamist. Selles osas probleemseid küsimusi ei käsitleta, nende arutelu toimub 4. jaos.

- Artikli 1 punkt a: süsteemi eeskirju reguleeriva õiguse valik (ükskõik millise liikmesriigi õigus) – küsimusele, kas riigis esineb süsteeme, mis on registreeritud või asuvad liikmesriigis ja/või millest see liikmesriik on teavitanud, kuid mida reguleeritakse teise liikmesriigi õigusega, andsid kõik peale ühe liikmesriigi eitava vastuse. Vastupidisele küsimusele, kas liikmesriigid teavad, kas nende õigust kasutatakse süsteemi puhul, mis on registreeritud või asub teises liikmesriigis ja/või millest on teavitanud teine liikmesriik, andsid kaks riiki jaatava vastuse. Loomulikult ei ole nende vastuste põhjal võimalik otseseid järeldusi teha. Sellest hoolimata ollakse selle poolt, et makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemid toimiksid siseriikliku õiguse alusel, kuigi ka nende teenuste puhul kavandatakse siseturu loomist. Sellest omakorda nähtub, et tõeliselt üleeuroopalised süsteemid tegelikkuses puuduvad või neid on väga vähe.

- Artikli 2 punktid c, d ja e: Kesksete osalejate, arveldusagentide ja arvelduskodade puhul ühetaoline kohtlemine toimib, st kõik liikmesriigid käsitlevad neid üksusi arvelduse lõplikkuse direktiivi kohaselt „osalejatena“.

- Artikli 2 punkt g: Mõiste „kaudne osaleja“ puhul pilt nii ühtlane ei ole. Küsimusele, kas on olnud juhtumeid, kus „kaudseid osalejaid“ või teisi ettevõtjaid on käsitletud „osalejatena,“ vastasid üheksa liikmesriiki jaatavalt. Teiste liikmesriikide õigussüsteemis kas selline mõiste puudub või siis ei ole need riigid kaudseid osalejaid veel aktsepteerinud, kuigi mõningatel juhtudel peetakse seda võimalikuks. Kõik liikmesriigid on valinud mitte paisutada osalejate ringi suuremaks, kui arvelduse lõplikkuse direktiivis ette nähtud.

- Artikkel 3: Arvelduse lõplikkuse direktiiv vähendab süsteemiriski, kehtestades süsteemi sisestatud maksekorralduste ja väärtpaberiarvelduse korralduste tühistamatuse ja täitmise nõude, mis on siduv ka kolmandatele pooltele. Süsteemiriski vähendamiseks tuleb muu hulgas tagada võimalus õigeaegseks tegutsemiseks, kui süsteemis osaleja osutub maksejõuetuks. Sellega seoses on tähtis, et turuosalistel, kohtutel ja pädevatel ametiasutustel on viivitamatu ja täielik juurdepääs maksejõuetust käsitlevale teabele ning asjaomastele otsustele ja korraldustele. 18 liikmesriigis sellised otsused avalikustatakse ja tehakse kättesaadavaks meediakanalite kaudu teatava ajavahemiku jooksul. Mõned liikmesriigid kasutavad Internetti, et maksejõuetusest viivitamatult teatada, teised avaldavad asjaomase teabe kuni 8-päevase viivitusega riigi ametlikus väljaandes. Mõned liikmesriigid ei avalikusta otsuseid enne, kui need on täielikult jõustunud, teised lasevad kohtunikel otsustada, kas avaldada otsus laiemalt näiteks kohalike või riiklike ajalehtede kaudu. Viis liikmesriiki ei avalikusta otsuseid maksejõuetuse kohta ka aruandekohustuse olemasolu korral, mille kohaselt tuleb kohtutel maksejõuetusest viivitamatult teatada riigi keskpangale, valitsusele ja äriregistrile.

- Artikkel 5: Ühelgi küsimustele vastanud 24 liikmesriigil ei ole õigusakti, milles oleks määratletud maksekorralduse või väärtpaberiarvelduse korralduse „sisestamise aeg“. Kõigi nende riikide väitel otsustatakse sisestamise aeg süsteemi eeskirjade kohaselt, kooskõlas arvelduse lõplikkuse direktiivi sätetega. Selline kord on tervitatav, kuna nii toimides ei pea ükski osaleja kartma, et riigi õigus osutuks selles küsimuses süsteemi korraldusest ülemaks.

- Üldisele küsimusele, kas liikmesriikidel on esinenud probleeme arvelduse lõplikkuse direktiivi rakendamisel, vastasid kõik riigid eitavalt. Mõnel üksikul riigil esines direktiivi rakendamisel viivitusi, kuid need ei olnud seotud direktiivi sisuga, vaid muude asjaoludega.

Komisjon teeb järelduse, et kõik liikmesriigid on arvelduse lõplikkuse direktiivi edukalt üle võtnud, välja arvatud 4. jaos osutatud juhtudel.

3. PEAMISED PROBLEEMID JA RISKID

Selles jaos toome ülevaate valdkondadest, kus saadud vastuste ning liikmesriikide ja Euroopa Keskpanga ettepanekute kohaselt on esinenud probleeme arvelduse lõplikkuse direktiivi nõuetekohase ülevõtmise või kohaldamisega. Siin käsitletakse olulisimaid võimalikke probleeme, mille pärast tuleb direktiivi tulevikus võib-olla muuta.

Lisaks on terve rida väiksema tähtsusega tehnilist laadi küsimusi, mis tuleb läbi vaadata arvelduse lõplikkuse direktiivi muutmise käigus, kuid praegu need peamiste küsimuste alla veel ei kuulu.

1. Artikli 1 punkt a : Selles küsimuses pooldavad 7 liikmesriiki võimalust kohaldada süsteemi või selle eri osade suhtes rohkem kui ühe liikmesriigi õigust.

Kuus liikmesriiki (või isegi seitse, kuna üks riik ei andnud selget vastust) ei luba süsteemi reguleerimisel kohaldatavat õigust vabalt valida. See võib osutuda probleemiks, mida ei saa eirata, ning võib kaasa tuua rikkumismenetluste algatamise.

2 . Arvelduse lõplikkuse direktiivi artikli 2 punktis a tuleks selgelt sätestada, et süsteemis osalejate vahelise vormilise struktuuri saab kehtestada kas lepingu või õigusaktiga.

3. Artikli 2 punktis b nimetatud institutsioonide hulka kuuluvad ka krediidiasutused. Täpsele kokkuleppele ei ole veel jõutud, kas sinna nimekirja peaks kuuluma ka elektronrahaasutused, mida käsitletakse direktiivi 2000/46/EÜ artiklis 2a. 13 liikmesriigis on elektronrahaasutused kõnealusesse nimekirja lisatud, 11 riigis aga mitte. Euroopa Keskpank on selles küsimuses murelik ning on stabiilsuse huvides teinud ettepaneku, et elektronrahaasutustele tuleks tagada krediidiasutustega samaväärne kaitse, pidades eelkõige silmas TARGET-süsteemi toimimist.

4. Artikli 2 punktides f ja g esitatud mõisted „osaleja” ja „kaudne osaleja” on pälvinud teatavat tähelepanu.

Esiteks puudub Euroopa Keskpanga sõnul Euroopa Liidus üksmeel, kas kesksed osalejad, arveldusagendid ja arvelduskojad kuuluvad nende mõistete alla, olgugi et liikmesriigid oma vastustes väitsid üksmeelselt, et eespool nimetatud üksused võivad toimida ka osalejatena.

Teiseks ei laiene arvelduse lõplikkuse direktiivi kohane kaitse osalejatele väljaspool Euroopa Liitu. Kümmekond liikmesriiki märkisid, et teatav kaitse laiendamine tuleks siiski ette näha, neli riiki olid ettevaatlikumad, kuid siiski pooldaval seisukohal. Eelkõige soovitakse kaitset seoses finantsturgude integreerimisega, et võimaldada kolmandatel riikidel osaleda ELi-põhistes süsteemides ja Euroopa Liidul omakorda ELi-välistes süsteemides. See on juba üksikjuhtudel võimalik kahepoolsete kokkulepete alusel, kuid selliste kokkulepetega kaasnevad alati õigusliku prognoositavuse ja süsteemidega seonduvad riskid. Euroopa Liidu pädevusse ei kuulu arvelduse lõplikkuse direktiivi laiendamine väljapoole Euroopa Liidu territooriumi, kuid kolmandate riikide osalejate osalemist või süsteemide kaasamist ELi-põhistesse süsteemidesse ja ELi osalejate kaasamist ELi-välistesse süsteemidesse võiks siiski üksikasjalikumalt reguleerida. Selline korraldus aitaks kaasa finantsstabiilsuse tagamisele.

5. Artikli 2 punkti i puhul leidsid mõned liikmesriigid, et direktiivis tuleks täpsustada, millal ülekandekorraldus loetakse süsteemi sisestatuks, kui mitu süsteemi on omavahel ühendatud. Sellega soovitakse tagada, et mõiste „ülekandekorraldus” või „maksekorraldus” hõlmaks kõiki maksevahendeid.

6. Arvelduse lõplikkuse direktiivi artikli 2 punktis j esitatud mõiste „maksejõuetusmenetlus” ei hõlma kõiki riiklikke maksejõuetusmenetluse sarnaseid menetlusi. Mõned liikmesriigid üritavad mõistet veelgi laiendada, et olla kaitstud maksejõuetusmenetluste eri liikide puhul. Näiteks reguleerivad moratooriumid, mis on maksejõuetusmenetlusest erinevad menetlused, ei pruugi olla hõlmatud, kuigi sellised maksejõuetusmenetluse sarnased menetlused võivad avaldada makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemidele samaväärset mõju kui päris maksejõuetusmenetlus. On tehtud ettepanek, et ülekandekorraldusi tuleks kaitsta „24tunni reegliga“ (selle aja sees tehtud tehinguid loetakse tehtuks enne pankrotti), jättes välja nn „heas usus” tehingu sooritamise nõude. See probleem hõlmab ka arvelduse lõplikkuse direktiivi artiklit 7, mis peaks pakkuma kaitset ka muude menetluste käigus toimuva nn „koore riisumise“ vastu.

7. Artikli 2 punktis m esitatud tagatise mõiste puhul ei esinenud riikide määratluste vahel ühilduvuse probleeme, kuigi need mõisted erinevad üksteisest oluliselt. Euroopa Keskpank tõdeb, et kuigi praegu otsesed probleemid puuduvad, võib edaspidi siiski esineda raskusi seoses tagatise sobivuse kriteeriumide kavandatava muutmisega, mis hõlmab ka näiteks pangalaene.

8. Artikkel 3. Järgmine probleemne küsimus on, et kaheksa liikmesriiki ei nõua kohtutelt ja haldusasutustelt maksejõuetuse otsuse tegemise täpset kuupäeva ja kellaaega. 15 liikmesriigis nõutakse maksejõuetuse otsuse tegemise aja näitamist. Mõni liikmesriik on kehtestanud väga ranged nõuded, mille kohaselt tuleb kohtunikel ja kohtutel näidata otsuse tegemise kellaaeg minutilise täpsusega, teised riigid avaldavad aga selle teabe ja asjaomase otsuse näiteks Internetis. Avalikustamise huvides on kõnealusel küsimusel väiksem tähtsus, kuid selle olulisus avaldub süsteemis osaleja kohta tehtava maksejõuetuse otsuse mõjude hindamisel, võttes eelkõige arvesse süsteemides üle kantud summasid ja nende summade tühistamatust artikli 3.1. kohaselt.

9. Leitakse, et artikli 5 kohaste eeskirjade kohaldamiseks on vaja selgust, mida lugeda tehingu süsteemi sisestamise ajaks (vaata 5. punkti) teatavate reaalajaliste brutoarveldussüsteemide maksesüsteemide puhul ja kui omavahel on seotud mitu süsteemi, samuti artikli 6 punkti 2 kohaldamisel (maksejõuetusest teavitamine). Artikli 6 punktiga 2 ei nähta ette Euroopa Keskpanga või komisjoni otsest teavitamist. Võttes aga arvesse nende järelevalve- ja süsteemioperaatori rolli ning ühenduse süsteemiregistri pidamise ülesannet, tuleks selline kohustus tõenäoliselt kehtestada. Komisjon võiks toimida kiire reageerimise mehhanismina, et tagada võimalikku maksejõuetust käsitleva teabe viivitamatu edastamine kõigile pooltele.

10. Artikli 8 kohaselt kasutatakse osaleja maksejõuetuse korral süsteemi õigust „[…] õiguste ja kohustuste suhtes, mis tulenevad selles süsteemis osalemisest või sellega seoses”. Selguse seisukohast võib maksejõuetusõiguse normide vahel esineda vastuolusid, kui süsteemi õigus erineb selle liikmesriigi õigusest, kus süsteem asub.

4. EESMÄRGID, TULEMUSED JA ARVELDUSE LÕPLIKKUSE DIREKTIIVI MÕJU

Liikmesriikide esitatud teabe põhjal tehtud tähelepanekute kokkuvõtmiseks tuleb esmalt vastata mõnele olulisele küsimusele. Peamised hindamisküsimused direktiivi mõjude kohta on järgmised:

1. Kuidas on liikmesriigid toime tulnud arvelduse lõplikkuse direktiivi ülevõtmisega?

Nagu eespool täheldatud, on liikmesriigid direktiivi edukalt üle võtnud. Siiski esineb teatavaid problemaatilisi küsimusi ning mõne riigi puhul võib süsteemide suhtes kohaldatava õiguse valikut käsitleva artikli rakendamine viia selleni, et komisjon käsitleb seda rikkumisena.

2. Kuidas on läinud uute õigusaktide rakendamine?

Näib, et direktiivi eeskirjade täitmine on liikmesriikides tõhus. Süsteemide määramine ja järelevalve näib toimivat oluliste probleemideta.

3. Kas on esinenud olulisi viivitusi?

Arvelduse lõplikkuse direktiivi rakendamisel olulisi viivitusi ei esinenud. Kõik 1. mail 2004 ühinenud uued liikmesriigid väidavad, et nad on samuti direktiivi nõuetekohaselt ja hästi toimival viisil rakendanud.

4. Kas seoses süsteemis osaleja maksejõuetusega kaasnevate tagajärgedega on õiguslik selgus saavutatud?

Nagu kavandatud, pakub arvelduse lõplikkuse direktiiv kahekordset õiguslikku selgust/õiguskindlust; iga süsteemi puhul on võimalik valida, millise liikmesriigi õigust soovitakse kohaldada ja järgida, ja kõigi liikmesriikide õigusaktides on sätestatud, et makse- ja arveldussüsteemide ülekandekorraldused on pärast nende süsteemi sisestamist ja süsteemi eeskirjadele vastavuse korral tagasivõetamatud, siduvad ja kehtivad (välja arvatud direktiivis esitatud erandid).

5. Kas turul on võimalik tagada, et makse- ja arveldussüsteemides tehtud ülekandekorraldusi ei saa tühistada pärast nende süsteemi sisestamist?

Jah, tuleb siiski arvestada mõningaid asjaolusid, näiteks direktiivis kasutatud „maksejõuetusmenetluse” määratlust, mis ei pruugi olla piisavalt selge, et hõlmata kõiki asjaomaseid menetlusi, mis teoreetiliselt võivad küsitavuse alla seada tagasivõetamatuse, siduvuse ja täitmise. Lisaks on raske kindlaks määrata tehingu süsteemi sisestamise hetke, kui kaks või enam süsteemi, mis on määratud eraldi süsteemideks, toimivad tegelikult koos.

6. Kas direktiiv on aidanud vähendada makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemide ning finantsturu kui terviku süsteemiriski?

Õiguslike küsimustega seonduvat süsteemiriski ei ole võimalik mõõta. Seepärast tuleb usaldada kaudseid tõendeid selle kohta, et arvelduse lõplikkuse direktiiv on süsteemiriski vähendanud. Lisaks liikmesriikide vastustele kinnitavad seda ka keskpangad, kelle ülesanne on kaasa aidata finantssüsteemi stabiilsuse saavutamisele. Euroopa Keskpank on öelnud ”… investori kaitse ja süsteemi stabiilsus põhinevad stabiilsel õiguslikul keskkonnal, mis toetab investorite õigusi ja süsteemide terviklikkust. Selle üks näide on arvelduse lõplikkuse direktiiv” (2004). Lisaks on Inglise Pank öelnud: “ …. [direktiivis sätestatud liik] määramine saab kaasa aidata finantsstabiilsuse edendamisele, kaitstes süsteemi eeskirju Euroopa Majanduspiirkonna riikide maksejõuetusõiguse eest süsteemis osaleja maksejõuetuse korral (finantsstabiilsuse ülevaade, detsember 2002).

7. Kas arvelduse lõplikkuse direktiivi rakendamisega on kaasnenud kulusid?

Komisjonil ei ole teada muid kulusid peale direktiivi ülevõtmisel ja süsteemide haldamisel kasutatud inimressursside. Ühe tõendina võiks tuua Austria kaubanduskoja 2005. aasta oktoobri aruande, milles arvelduse lõplikkuse direktiiv liigitatakse direktiivide hulka, mis ei ole pangandussektorile kulukad.

8. Kas arvelduse lõplikkuse direktiiviga seoses on esinenud ootamatuid tulemusi või mõjusid?

Ükski liikmesriik ei ole sellistest probleemidest teavitanud.

9. Kas on tõendeid selle kohta, et pankrot mõjutaks süsteemi?

Küsimuse puhul, kas makse- ja/või väärtpaberiarveldussüsteemides osalejad on olnud maksejõuetusmenetlusse (pankrotti) kaasatud (alates arvelduse lõplikkuse direktiivi jõustumisest), erinesid liikmesriikide vastused põhjalikkuse poolest. Liikmesriikidest saadud teabe kohaselt on alates arvelduse lõplikkuse direktiivi jõustumisest esinenud 12 pankrotti. Tegelik arv võib olla siiski suurem. Näib, et teatatud pankrotid ei ole tekitanud mõõdetavat kahju süsteemile, milles maksejõuetu osaleja osales, ega finantsstabiilsusele.

5. JÄRELDUSED

Euroopa Komisjon jõudis järgmistele järeldustele:

1. Arvelduse lõplikkuse direktiiv toimib hästi. Üldjuhul on liikmesriigid sellega rahul.

2. Nagu eespool viidatud, on loomulikult ruumi täiendavate selgituste, paranduste ning määratluste parema formuleerimise ja võimaliku lihtsustamise jaoks.

3. Seepärast teeb komisjon ettepaneku, et liikmesriigid ja Euroopa Keskpank pöörduksid nt Euroopa väärtpaberikomitee raames 2006. aastal tagasi täiustamist vajavate ja/või muude küsimuste juurde ning seoses nendega alustaksid dialoogi direktiivi muutmise üle.

Dialoogi ajal tuleks arvesse võtta, et makse- ja väärtpaberiarveldussüsteemide valdkonnas ei pruugi kõik arvelduse lõplikkuse direktiivi mõjutada võivad muutused juba toimunud olla. Komisjon võib 2006. aastal teha õigusakti ettepaneku, et tõsta kliiring- ja arveldusteenuste tõhusust ja turvalisust. Võimalik, et täiendavalt tuleb arvesse võtta arutelu tulemusi ühendusele esitatud ettepaneku kohta Haagi väärtpaberikonventsiooni allkirjastamiseks.

LISA

Logframe for the evaluation of Settlement Finality Directive

Description | Evaluation questions | Evidences | Indicators |

Assumptions | The insolvency of a participant in a Clearing and Settlement system may have systemic implications. | Potential consequences of the failure of a participant in a system for the system as a whole or even to other systems as evidenced e.g. by the relevant studies of CPPS-IOSCO. | Potential risk of unwinding and losses for participants Regulatory and capital adequacy treatment |

Actions | Settlement Finality Directive. | How have the different Member States transposed the SFD? How has new legislation been applied and/or enforced? Have there been important delays or shortcomings? | National laws. System rules. | Transposition indicators. Transposition delays. |

Results | Ensure legal certainty, bindingness and enforceability of payment transfers- and securities settlement orders entered into a system as defined by the SFD. | Has legal certainty increased? Can the market rely on the bindingness and enforceability of payment transfers and securities settlement orders after entry into a “system”? | National laws. Insolvency cases. Responses to question-naire | Treatment and impact of insolvency cases. [the number will stay unaffected, it’s the effects that count] Problems reported by Member States. |

Impacts | Reduction of systemic risk inherent in payment systems. Contribute to the cost-effective operation of cross-border payment and securities settlement arrangements in the EU. | Is there any implementation cost due to the SFD? Are other costs reduced? Are there any unexpected impacts? Is there any evidence of bankruptcy having impact on a system? | Insolvency cases. Contagion risk/effects due to insolvency cases. Responses to questionnaire. Information provided by the Member States | Reduced impact of insolvency cases. Reduced risk of contagion cases. |