1.Avamere taastuvenergia kliimaneutraalsuse saavutamiseks Euroopas

Maailma esimene avameretuulepark rajati 1991. aastal Taani lõunaranniku lähedale Vindebysse. Sel ajal uskusid vähesed, et tegemist on millegi enamaga kui üksnes näidisprojektiga. 30 aastat hiljem on avamere tuuleenergia tehnoloogia välja arendatud ja laialdaselt kasutusel ning tagab energiavarustuse miljonitele inimestele kogu maailmas. Uute rajatiste kasutustegur on suur ja viimase kümne aasta jooksul on kulud pidevalt vähenenud.

Nüüd toodetakse avamere tuuleenergiast saastevaba elektrit ning see tehnoloogia konkureerib fossiilkütustel põhineva tehnoloogiaga ja on sellest mõnikord odavamgi. Euroopa on selles tehnoloogias ja tööstussektoris vaieldamatult juhtpositsioonil: Euroopa laborid ja tööstusettevõtted arendavad kiiresti mitmesuguseid muid tehnoloogialahendusi, et kasutada merede võimsust taastuvenergia tootmiseks – alates avamerel asuvast ujuvvundamendil tuuleenergiatehnoloogiast kuni ookeanienergiatehnoloogia lahendusteni, näiteks laine- ja tõusu-mõõnaenergiarajatisteni, ujuvate päikeseenergiarajatisteni ja vetikatest biokütuste tootmiseni.

Euroopa eelis avamere taastuvenergia valdkonnas saab tugineda tohutule potentsiaalile, mida pakuvad Euroopa Liidu territooriumile jäävad veed alates Põhjamerest ja Läänemerest Vahemereni, Atlandi ookeanist Musta mereni, ning ELi äärepoolseimaid piirkondi ning ülemeremaid ja -territooriume ümbritsevad mered. Selle tehnoloogilise ja füüsilise potentsiaali ärakasutamine on äärmiselt tähtis, kui Euroopa soovib saavutada 2030. aastaks seatud CO2-heite vähendamise eesmärgid ja muutuda 2050. aastaks kliimaneutraalseks.

Euroopa rohelist kokkulepet käsitlevas teatises tunnistati igati selle potentsiaali tähtsust kaasaegse, ressursitõhusa ja konkurentsivõimelise majanduse edendamisel. 2030. aasta kliimaeesmärkide kavas kirjeldati, miks ja kuidas tuleks kasvuhoonegaaside heidet 2030. aastaks vähendada vähemalt 55 % võrreldes 1990. aastaga. Selleks tuleb laiendada avamere tuuleenergia tööstust, milleks on hinnanguliselt vaja vähem kui 3 % Euroopa mereruumist ja mis seetõttu on kooskõlas ELi elurikkuse strateegia eesmärkidega.

Euroopal on suurepärane võimalus laiendada elektrienergia tootmist taastuvallikatest, suurendada elektrienergia otsekasutust veelgi erinevamate lõppkasutajate seas ning toetada kaudset elektrifitseerimist vesiniku, sünteetiliste kütuste ja muude vähese CO2-heitega gaaside abil, nagu on kirjeldatud energiasüsteemide lõimimise strateegias ja vesinikustrateegias. Eelkõige on ELi vesinikustrateegias seatud eesmärgiks saavutada taastuvate energiaallikatega seotud elektrolüüsivõimsuseks ELis 2030. aastaks 40 GW. Avamere taastuvenergia on üks taastuvenergiatehnoloogia lahendustest, millel on suurim kasvupotentsiaal. Komisjon peab realistlikuks ja saavutatavaks eesmärki, et võrreldes praegu avamerele üles seatud tuuleenergiavõimsusega 12 GW peab 2030. aastaks olema üles seatud vähemalt 60 GW avamere tuuleenergiat ja vähemalt 1 GW ookeanienergiat ning et 2050. aastaks oleks üles seatud võimsust vastavalt 300 GW ja 40 GW. Nende eesmärkide saavutamisel väheneks CO2-heide elektritootmissektoris märkimisväärselt (sellistes sektorites, kus CO2-heidet on keeruline vähendada, tehakse seda saastevaba vesiniku abil), ühtlasi aitaks nende eesmärkide saavutamine oluliselt kaasa töökohtade loomisele ja majanduskasvule, võimaldades seega majandusel taastuda pärast COVID-19 kriisi, seades ELi juhtpositsioonile keskkonnasäästlike tehnoloogialahenduste alal ning aidates saavutada kliimaneutraalsuse ja nullsaaste eesmärki. Avamere tuuleenergia võimsuse suurendamine 2050. aastaks 300 GW-le ja ookeanienergia võimsuse suurendamine 40 GW-le tähendab seda, et vähem kui 30 aasta jooksul muutub energeetikasektor väga ulatuslikult ja niisuguse kiirusega, mida muude energiatehnoloogia lahenduste puhul varem ei ole toimunud. See tähendab, et 2050. aastaks on avamere taastuvenergia võimsust ligikaudu 30 korda rohkem. Selle saavutamiseks on hinnanguliselt vaja investeerida kuni 800 miljardit eurot.

Turujõud, tehnoloogia areng ja hinnasuundumused hoogustavad avamere taastuvenergia osakaalu pidevat suurenemist lähiaastatel. Selliseks arengutempo muutuseks tuleb aga ületada arvukalt takistusi ja tagada, et kogu tarneahela kõik osalised suudavad seda kasutuselevõtutempot kiirendada ja sellega sammu pidada. Protsessi on vaja rohkem kaasata ELi ja liikmesriikide valitsusi, kuna praeguse poliitikaga, võttes arvesse praegu üles seatud ja prognoositavalt üles seatavat võimsust, oleks 2050. aastal ülesseatud võimsust üksnes ligikaudu 90 GW.

Tempo muutumiseks peavad EL ja liikmesriigid looma ettevõtjate ja investorite jaoks pikaajalise raamistiku, mis tagab avamererajatiste ja muude mereala kasutamise viiside eduka koostoimimise, aitab kaitsta keskkonda ja elurikkust ning võimaldab kalapüügiga tegelevatel kogukondadel jõudsalt areneda. See raamistik aitab luua häid töökohti, hõlbustab võrgutaristu arendamist, soodustab piiriülest koostööd ja tegevuse koordineerimist, tagab rahastamise teadusuuringutele, mis on suunatud mitte veel kasutusvalmite tehnoloogialahenduste edasiarendamiseks ja kasutuselevõtmiseks, ning edendab kogu ELi tarneahela ja tööstuse konkurentsi- ja vastupanuvõimet. Digitehnoloogia peaks olema põhitegur, mille abil kiiremini arendada avamereenergia tootmist ja kiiremini integreerida see laiemasse energiasüsteemi, minimeerides samal ajal keskkonnamõju ning tagades täpsed ja tõhusad lahendused, mis põhinevad täiustatud andmeanalüüsil ja tehisintellektil.

Käesolevas teatises esitatakse ELi strateegia, et muuta avamere taastuvenergia 2050. aastaks Euroopa energiasüsteemi põhikomponendiks. Selleks on vaja eri olukordade jaoks sobivat mitmekülgset lähenemisviisi. Seepärast esitatakse strateegias üldine tugiraamistik, milles käsitletakse kõikide avameretehnoloogia lahenduste ja merealade puhul ühiseid takistusi ja probleeme, aga esitatakse ka konkreetsed poliitilised lahendused, mis on kohandatud vastavalt tehnoloogialahenduste arendamise etapile ja piirkonna eripärale. Euroopa merepiirkonnad on erinevad ning arvestades geoloogilisi tingimusi ja seda, et avamere taastuvenergia lahendused on eri arendusetapis, on nende potentsiaal erinev. Seetõttu sobivad eri merepiirkondade jaoks eri tehnoloogialahendused.

Pidades silmas avamere taastuvenergia projektide pikka teostusaega (kuni kümme aastat), esitatakse käesolevas strateegias strateegilised arengusuunad ja kaasnevad tingimused õigel ajal selleks, et avamere taastuvenergia tehnoloogialahendused aitaksid meil saavutada 2030. ja 2050. aasta kliimaeesmärke. Ühtlasi toimub see ajal, kui on ainulaadne võimalus kasutada taasterahastust „NextGenerationEU“ eraldatavaid avaliku sektori vahendeid ja tänu sellele vähendada ohtu, et COVID-19 kriisi tõttu vähenevad erasektori investeeringud avameretehnoloogiasse.

Koos selle strateegiaga esitab komisjon lisaks talituste töödokumendi, milles antakse suuniseid elektriturukorralduse kohta.

2.Avamere taastuvenergia tehnoloogia lahenduste perspektiivid

Mõiste „avamere taastuvenergia tehnoloogia“ hõlmab mitmeid keskkonnasäästlikke energiatehnoloogia lahendusi eri arendusetappides. Praegu viiakse Euroopa vetes ellu suuri äriprojekte fikseeritud vundamendil tuuleturbiinide paigaldamiseks, kuid järele hakkavad jõudma ka muud tehnoloogialahendused. Mõni liikmesriik on välja kuulutanud suured ujuvvundamendil tuuleturbiinidega toodetava energia äriprojektid ning ookeanienergia on jõudmas küpsusastmele, mis muudab selle tulevaste rakenduste jaoks atraktiivseks.

Allikas: Teadusuuringute Ühiskeskus

EL on maailmas juhtival kohal avamere taastuvenergia tehnoloogia ja tööstuse valdkonnas. Avamere tuuleenergia tööstusele Euroopas tuleb kasuks esmategutseja eelis fikseeritud vundamendil tuuleturbiinide valdkonnas, millel on tugev koduturg, kus 2019. aastal toodeti Euroopas avamerele üles seatud võimsusest 93 % Euroopas valmistatud seadmetega. EL 27 osakaal avamere tuuleenergia maailmaturul on ülesseatud koguvõimsuse poolest 42 % (12 GW), talle järgnevad Ühendkuningriik (9,7 GW) ja Hiina (6,8 GW). Euroopa ettevõtjad on avamere tuuleenergia maailmaturu olulised osalised, kuigi peavad tulema toime Aasia ettevõtjate suureneva konkurentsiga. Kümne aasta jooksul vähenesid avamere tuuleenergia tasandatud üleilmsed kulud 44 %, ulatudes 2019. aastal 45–79 euroni/MWh.

ELi taastuvenergiatööstusel on tähtis roll ka ujuvvundamendil avamere-tuuleturbiinide kujunemisjärgus tehnoloogias. On olemas ja/või väljatöötamisel mitu ujuvkonstruktsiooni, millest ükski praegu veel ei domineeri. Eeldatavalt võetakse 2024. aastaks kasutusele ujuvvundamendil avamere-tuuleturbiine võimsusega 150 MW. Kulude vähendamiseks piisava turumahu saavutamiseks on vaja seada kõrgemad eesmärgid ja suuremat selgust: kui võetakse kasutusele suur võimsus, on võimalik 2030. aastaks saavutada energiatootmise tasandatud kogukuludeks vähem kui 100 eurot/MWh.

ELi tööstus on ka maailmas juhtpositsioonil ookeanienergiatehnoloogia, peamiselt laine- ja tõusu-mõõnaenergia tehnoloogia lahenduste arendamisel. ELi ettevõtjatele kuulub 66 % patentidest tõusu-mõõnaenergia ja 44 % laineenergia valdkonnas ning 70 % kogu maailmas ookeanienergia tootmiseks kasutatavates seadmetest on välja töötanud EL 27 ettevõtjad. Praegu kasutatakse kõikides ülemaailmsetes projektides ELi tehnoloogiat. Ookeanienergia tehnoloogia lahendused on suhteliselt püsivad ja prognoositavad ning on täienduseks tuule- ja päikeseenergialahendustele. Praegu ei domineeri ükski ookeanienergia tehnoloogia lahendus ning hoolimata selle sektori arendamisel ja tutvustamisel tehtud edusammudest on endiselt raskusi ELi turu loomisega. Siiski võivad ookeanienergia tehnoloogia lahendused alates 2030. aastast anda märkimisväärse panuse Euroopa energiasüsteemi ja tööstusesse, eelkõige toetades võrgu stabiilsust ja täites olulist rolli CO2-heite vähendamisel ELi saartel. Kuigi praegu on vaja oluliselt vähendada kulusid, et tõusu-mõõna- ja laineenergia tehnoloogia lahendused saavutaksid oma potentsiaali energiaallikate jaotuses, on sektor juba alates 2015. aastast vähendanud kulusid oodatust kiiremini, s.o 40 %. Otsustavaks, kuid teostatavaks sammuks kauplemismahu saavutamisel 2030. aastaks oleks 100 MW võimsusega energiatootmisparkide praeguste katseprojektide ellurakendamine 2025. aastaks.

Muud tehnoloogialahendused on alles algetappides, kuid tulevikus võivad need osutuda paljulubavaks: vetikatest toodetud biokütused (biodiisel, biogaas ja bioetanool), ookeani soojusenergia muundamine (OTEC) ja ujuvad päikeseenergiarajatised (mida juba kasutatakse sisemaavetes, kuid merel peamiselt teadusuuringute ja tutvustamise etapis ning ülesseatud võimsus on üksnes 17 kW).