KOMISJONI VASTUSED EUROOPA KONTROLLIKOJA ERIARUANDELE „VEAD MAAELU ARENGU KULUTUSTES: MIS ON NENDE PÕHJUSED JA MIDA TEHAKSE NENDE PARANDAMISEKS? /* COM/2015/051 final */





KOMISJONI VASTUSED EUROOPA KONTROLLIKOJA ERIARUANDELE „VEAD MAAELU ARENGU KULUTUSTES: MIS ON NENDE PÕHJUSED JA MIDA TEHAKSE NENDE PARANDAMISEKS?” Kommenteeritud kokkuvõte II. Komisjon tervitab kontrollikoja aruannet vigade algpõhjuste analüüsi kohta, milles võetakse kokku viimase kolme aasta kinnitava avalduse koostamise tulemused ning kinnitatakse suures osas komisjoni poolt 2013. aasta juunis Euroopa Parlamendile ja nõukogule komisjoni talituste töödokumendis maaelu arengu poliitika rakendamisel tehtud vigade algpõhjuste hindamise ja parandusmeetmete kohta esitatud peamisi järeldusi[1]. Kontrollikoja andmetel oli ajavahemikus 2011–2013 maaelu arengu keskmine veamäär 8,2 %. Sellegipoolest näeb komisjon EAFRDi puhul teatavat taandarengut (8,4 %-lt 2011. aastal 7,9 %-le 2013. aastal). Nimetatud veamäär on kõrgem kui Euroopa Kontrollikoja poolt aastaaruande 4. peatükis iga-aastaselt avaldatavad individuaalsed veamäärad. Selle põhjuseks on asjaolu, et käesolev analüüs hõlmab kolme aasta jooksul kokku 461 tehingut 532st (tervishoid, keskkond ja kalanduspoliitika). 71 käesoleva aruandega mittehõlmatud tehingu keskmine veamäär on madalam. Komisjon märgib ka, et kontrollikoda määrab kindlaks valimi ning arvutab aasta põhjal välja valdkonna veamäära (maaelu areng, keskkond, kalandus ja tervishoid). Maaelu areng moodustab 90 % valdkonna kuludest ning seal esineb vigu sagedamini kui kõnealuse poliitikavaldkonna teistes osades. Kõrgete veamäärade puhul mängis olulist rolli maaelu arengu valdkonnas kohaldatavate toetuskõlblikkuse nõuete keerukus. III. Alates 2012. aastast on komisjon kõrge veamäära probleemi lahendamiseks nõudnud liikmesriikidelt tegevuskavade esitamist ning on jälginud nende rakendamist. Saadud kogemuste ja kontrollikoja soovituste alusel on kõnealused tegevuskavad aja jooksul tõhusamaks muutunud. Kõigi meetmete loodetud tulemused ei ole lühema ajaperioodi jooksul alati ilmsed, seda eelkõige mitmeaastaste kohustuste raames rakendatud meetmete puhul. Sellegipoolest võib maaelu arengu valdkonna 2013. aasta madalama veamäära näol näha tegevuskavade rakendamise kaudu saavutatud esimesi tulemusi, milleni jõuti veamäärade vähendamise ühiste jõupingutuste raames. Komisjon jätkab tegevuskavade rakendamise jälgimist nii auditi kui ka operatiivsest vaatevinklist, kasutades selleks kahepoolseid kohtumisi, järelevalvekomiteesid ning iga-aastaseid läbivaatamiskoosolekuid. V. Komisjon tuvastas oma auditites ka riigihangetega seotud puuduseid. Sellega seoses on tehtud juba ulatuslikke finantskorrektsioone. Riigihanked on maaelu arengut käsitlevate tegevuskavade üheks keskseks elemendiks. Sellegipoolest tuleks märkida, et riigihanke-eeskirjade mittejärgimine ei tähenda ilmtingimata seda, et 100 % vastavastest kuludest on toetuskõlbmatud. Projekt võib sellisena oma eesmärgi saavutada ning pakkuda tõelist lisaväärtust. Ajavahemikuks 2014–2020 on komisjon juba esitanud ettevõtjatele suunised, kuidas vältida Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidest rahastatavates projektides levinud vigu. Nimetatud suunised esitati korraldus- ja makseasutustele 2014. aasta oktoobris toimunud veamäära seminaril. VI. Põllumajandustoodete töötlemist toetava meetmega seotud märkimisväärseid puudusi järgitakse auditi vastavusmenetluses. Tahtlike rikkumistega seoses rakendab komisjon pettustevastast strateegiat, korraldades mitmes liikmesriigis eriseminare. Komisjon jagab seda arvamust. Komisjon jätkab liikmesriikidele soovituste ja suuniste andmist ning parimate tavade levitamist, et tõhustada vigade vältimiseks kontrollsüsteemi. Lisaks sellele peavad makseasutused enne maksete tegemist täitma määruse 907/2014 (aastate 2014–2020 programm) I lisas kehtestatud akrediteerimiskriteeriume. Komisjoni talitused vaatavad akrediteerimised läbi järelauditite kaudu. VIII. Seoses toetusesaajate vähese motivatsiooniga täita põllumajanduskohustusi, peegeldavad põllumajanduse keskkonnatoetuskavad põllumajandustootjate vabatahtlikult võetud kohustusi pakkuda keskkonnakasu ja avalikke hüvesid, mis ületavad kohustuslikke nõudmisi. Põllumajanduslike keskkonnatoetuste (mis katavad tekkinud kulusid ja saamata jäänud tulu) hüvituslik iseloom ei viita põllumajandustootjate jaoks kohesele majanduslikule kasule, kuigi pikemas perspektiivis ei ole see välistatud. Seoses kohustuste täitmise vähese kontrollimisega näevad kehtivad õigusnormid ette, et olukordades, kus kohapealsed kontrollid paljastavad märkimisväärseid puudusi, on liikmesriigid kohustatud suurendama kohapeal kontrollitavate toetusesaajate osakaalu. Selle tingimuse nõuetekohast kohaldamist kontrollitakse komisjoni vastavusauditite käigus. Põllumajanduskohustuste kontrollmääraks kehtestatakse halduskontrollide puhul 100 % ning kohapealsete kontrollide puhul 5 %. 2013. aasta tegevusaruandes avaldatud juhtimise ja kontrollimisega seotud kulud ulatuvad kogu ühise põllumajanduspoliitika puhul 4 miljardi euroni. Seetõttu tuleks rõhku asetada kontrollide tõhususe tõstmisele ja mitte nende arvu suurendamisele. Sanktsioonidega seoses on komisjon arvamusel, et kuigi tingimuste mittetäitmisega seotud karistused peavad olema proportsionaalsed, peaksid nad siiski jääma hoiatavaks vahendiks. IX. Tegevuskavade koostamine oli kavandatud komisjoni talituste töödokumendil (2013) 244 põhineva ennetava menetlusena, mis toetub liikmesriikide poolt veamäärasid mõjutanud algpõhjuste kohta tehtud enesehindamisele. Kõnealune protsess on järk-järgult hõlmanud reageerivat lähenemist, võttes süstemaatiliselt arvesse auditileide ning esitades konkreetseid parandusmeetmeid. Mõlemad lähenemised (ennetav ja reageeriv) on siiani meetme osad. Tegevuskavade viimane ajakohastamine näitab, et peaaegu 50 % meetmetest käivitati kontrollikoja või komisjoni konkreetsete auditileidude tulemusena, ülejäänud meetmed toetusid aga liikmesriikide poolt tehtud enesehindamistele. Lisaks sellele käsitlesid maaelu 2014.–2020. aasta arengukavale lisatud kõigi meetmete tõendatavuse ja kontrollitavuse eelhindamised veamäära riski ennetavast vaatepunktist. X. Komisjon jagab seisukohta, et oluline on saavutada asjakohane tasakaal ühelt poolt eeskirjade arvu ja keerukuse vahel ning tagades teiselt poolt kulude seaduslikkus ja korrektsus. XI. a) Komisjon on soovitusega nõus. Kontrollikoja poolt tõstatatud konkreetsete probleemidega tuleks puuduste tuvastamisel tegeleda ainult tegevuskavade raames. Komisjon mõistab vigade kolme algpõhjuse ja parimate tavade levitamisega seotud suuniste olulisust. Sellega tegeletakse Euroopa maaelu arengu võrgustiku ja seminaride raames. Lisaks sellele on komisjon andnud liikmesriikidele konkreetseid suuniseid riigihangete, põllumajanduse keskkonna- ja kliimameetmete, sealhulgas topeltrahastamise kohta. Eeskirjade täitmisest tahtlikku kõrvalehoidmist käsitleb pettustevastane strateegia ning selle kohta korraldatakse seminare mitmes liikmesriigis. b) Komisjon on selle soovitusega nõus. Komisjon hindab parasjagu uute programmide tõendatavust ja kontrollitavust ning juhib korraldusasutustega suheldes tähelepanu kõigile järelevalvekomiteede ja iga-aastaste läbivaatamiskoosolekute raames tuvastatud puudustele. Lisaks sellele jälgitakse tähelepanelikult auditileide, et tuvastada ja parandada liikmesriikide rakendamiseeskirjadest tulenevaid mistahes vigu, ning nõutakse nende kohest parandamist. Programmide ja nendega seotud siseriiklike eeskirjade rakendamisel saadud õppetunde jagatakse Euroopa maaelu arengu võrgustiku ja veamäärasid käsitlevate eriseminaride kaudu. c) Komisjon nõustub soovitusega osaliselt, kuna ta ei suuda mõjutada sellise analüüsi või seadusandjate edasiste poliitiliste valikute ulatust ja tulemusi järgmiseks programmitöö perioodiks. Komisjon koostab 2017. aastaks fondi strateegilise aruande, võttes kokku liikmesriikide esitatud iga-aastased eduaruanded (määruse 1303/2013 artikkel 53). Lisaks sellele hindavad komisjon ja liikmesriigid määruse 1303/2013 artiklis 21 ette nähtud läbivaatamismenetluse käigus maaelu arengukava tulemusi. Nende ja muude tõendite (auditileiud) alusel hindab komisjoni strateegilist kontseptsiooni ning vajadust esitada järgmise programmitöö perioodi jaoks ettepanekuid. Programmitöö perioodi lõpuks esitab komisjon põhjaliku analüüsi iga meetme jätkuva vajaduse kohta, misjärel esitab komisjon ettepaneku järgmise programmitöö perioodi kohta nagu see oli praegusegi perioodi puhul. Komisjon nõustub, et vajaduse korral tuleb kasutada halduskontrolle, kuigi ollakse seisukohal, et enamikel juhtudel ei ole see põllumajanduslike keskkonnameetmete puhul teostatav. Sissejuhatus 1. EL eraldas 96 miljardit eurot ning liikmesriikide panuseks kavandatakse 55 miljardit eurot. 4. Kontrollikoja andmetel oli ajavahemikus 2011–2013 maaelu arengu keskmine veamäär 8,2 %. Sellegipoolest näeb komisjon EAFRDi puhul teatavat taandarengut (8,4 %-lt 2011. aastal 7,9 %-le 2013. aastal). Nimetatud veamäär on kõrgem kui Euroopa Kontrollikoja poolt aastaaruande 4. peatükis iga-aastaselt avaldatavad individuaalsed veamäärad. Selle põhjuseks on asjaolu, et käesolev analüüs hõlmab kolme aasta jooksul kokku 461 tehingut 532st (tervishoid, keskkond ja kalanduspoliitika). Käesoleva aruandega mittehõlmatud 71 tehingu keskmine veamäär on madalam. Komisjon märgib ka, et kontrollikoda määrab kindlaks valimi ning arvutab aasta põhjal välja valdkonna veamäära (maaelu areng, keskkond, kalandus ja tervishoid). Maaelu areng moodustab 90 % valdkonna kuludest ning seal esineb vigu sagedamini kui kõnealuse poliitikavaldkonna teistes osades. Kõrgete veamäärade puhul mängis olulist rolli maaelu arengu valdkonnas kohaldatavate toetuskõlblikkuse nõuete keerukus. 5. Veamäärad ei tähenda tingimata, et poliitikaeesmärgid on jäänud saavutamata, seda saab väita ainult toetatud meetmete tulemuste hindamise põhjal. Maaelu arengu poliitika eesmärkide saavutamiseks ei ole poliitika rakendamisel teatava keerukuse vältimine võimalik, kuna maaelu arengu eesmärgid on väga ambitsioonikad. Seda arvesse võttes tuleb tunnistada, et 2 %-lise või madalama veamäära saavutamine on väga keeruline ilma kulukate ja ebamõistlike kontrolliressursside kasutamiseta. Leitud vigade liigid ja levimus 12. Kontrollikoja poolt nimetatud vigade liikidega seoses tuleks märkida, et komisjon leidis oma investeerimismeetmete ja valdkonnaga seotud abikavade auditite käigus kontrollikoja poolt tuvastatud puudustega sarnaseid puudusi. ELi eelarve kaitsmiseks on asjaomaste liikmesriikide suhtes kohaldatud finantskorrektsioone (või on selliste korrektsioonide tegemiseks käsil vastavuse kontrollimise menetlused). Lisaks sellele pidid asjaomased liikmesriigid puuduste leidmisel võtma parandusmeetmeid. 14. Maaelu arengu poliitikat rakendatakse riiklike või piirkondlike maaelu arengukavade kaudu. Enamik vigu on seotud programmides ja teistes riiklikes eeskirjades sätestatud konkreetsete tingimustega. Need on vajalikud poliitika rakendamiseks, kuid liikmesriikide jaoks on probleemiks riiklike eeskirjade ulatuse piiramine vaid rangelt poliitikaeesmärkide saavutamiseks vajalikuga. Programmiperioodil 2014–2020 peavad kõik maaelu arengu programmid sisaldama meetmete tõendatavuse ja kontrollitavuse eelhindamist, mille korraldavad ühiselt korraldusasutus ja makseasutus. 26. Komisjon leidis oma auditite käigus ka riigihankemenetlusega seotud puudusi. Sellega seoses on tehtud juba finantskorrektsioone. Riigihanked on maaelu arengut käsitlevate tegevuskavade üheks keskseks elemendiks. Sellegipoolest tuleks märkida, et riigihanke-eeskirjade mittejärgimine ei tähenda ilmtingimata seda, et 100 % vastavastest kuludest on toetuskõlbmatud. Projekt võib sellisena oma eesmärgi saavutada ning pakkuda tõelist lisaväärtust. Lisaks sellele võttis komisjon 19. detsembril 2013 vastu uued suunised, kuidas määrata kindlaks koostöös liikmesriikidega toimuva eelarve täitmise raames rahastatud kulude finantskorrektsioonid riigihanke eeskirjade mittetäitmise korral[2]. Kõnealustest suunistest tulenevalt lähtutakse hanke-eeskirjade mittejärgimise hindamisel proportsionaalsuse põhimõttest. Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide juhtimisel kõige sagedamini esinevaid rikkumisi käsitlevad suunised on liikmesriikidele juba esitatud (4. veamäära seminar, 2014. oktoober). 27. Seoses tabeliga nr 1: Rumeenia: Kontrollikoda tuvastas teatatud vea 2012. aasta kinnitavas avalduses. Rumeenia veamäära tegevuskava hõlmab meetmeid, millega leida lahendus riigihangemenetlustes esinevatele puudustele. Madalmaad: Provints tühistas 2012. aastal hanke-eeskirjad tagasiulatuvalt alates 1. jaanuarist 2010. Tühistamist ei oleks aga pidanud kõnealusel juhul kohaldama. Komisjon arutab küsimust asjaomase liikmesriigiga. Saksamaa (Berliin-Brandenburg): Kuna lairiba internetiteenuse viimased kohustused oli võimalik võtta 2012. aastal, ei saa täiendavaid ennetavaid või parandusmeetmeid enam võtta. Lairibateenuse toetamist ei ole ajavahemikuks 2014–2020 enam ette nähtud. 2. selgitus. Lepingud sõlmiti hankemenetlust kasutamata olemasolevate tarnijatega Rootsi on lisanud „riigihanked” vigade algpõhjusena ning ennetavate ja parandusmeetmetena oma veamäära tegevuskavasse. 32. Tabelis nr 2 esitatud puudused on hõlmatud vastavates tegevuskavades, mille eesmärk on tõhustada halduskontrolli süsteemi. 35. Komisjon jagab seisukohta, et lihtsustamine ei peaks takistama usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtte kohaldamist. 2014–2020 ühise põllumajanduspoliitika eeskirjade uus õigusraamistik sisaldab lihtsustamistegurit, mis ei mõjuta negatiivselt usaldusväärset finantsjuhtimist (nt ühekordsed maksed, standardkulud). Määruse 1305/2013 artiklis 60 sätestatakse, et toetuskõlblikud on ainult sellised investeerimiskulud, mis tekkisid pärast toetuse taotlemist. 3. selgitus. Näide sellest, kuidas loobutakse mõjusast toetuskõlblikkuse tingimusest Kõnealused puudused on hõlmatud vastavates tegevuskavades, mille eesmärk on tõhustada halduskontrolli süsteemi. Uue õigusraamistiku raames ei ole see enam võimalik. Vt vastus punktile 35. 38. Ühekordne makse (noorte põllumajandustootjate toetuse puhul) ei pruugi vastata teiste meetmete poliitikaeesmärkidele. Seetõttu peab lihtsustamine rakendamisel tagama poliitikaeesmärkide saavutamise ja usaldusväärse finantsjuhtimise vahel sobiva tasakaalu. Veamäära vähendamisest saadav kasu ei peaks olema ainuke arvesse võetav tegur. 40. Komisjon juhib tähelepanu asjaolule, et liikmesriikide poolt tuvastatud ja teatatud pettusega seotud maaelu arengu kulud ulatuvad 0,11 %-ni[3]. 43. Komisjon leidis oma auditite käigus puudusi ka väikese ja keskmise suurusega ettevõtjate kriteeriumi kontrollimises ning sobivate erahanke menetluste mittetäitmises. Puuduste leidmisel kohaldati ELi kaitsmiseks asjaomaste liikmesriikide suhtes kohaldatud netofinantskorrektsioone (või on selliste korrektsioonide tegemiseks käsil vastavuse kontrollimise menetlused). Lisaks sellele pidid asjaomased liikmesriigid võtma parandusmeetmeid. Kehtivas aastaid 2014–2020 hõlmavas õigusraamistikus ei seata füüsiliste varade investeeringute raames toetuse saamiseks ettevõtja suurusele piiranguid. Liikmesriigid võivad SWOT-analüüsi ja vajaduste hindamise teostamise järel suunata toetuse konkreetsetele toetusesaajatele Kõnealused täiendavad nõuded peavad olema kontrollitavad ja tõendatavad. 46. Sarnaseid sätteid kohaldatakse ajavahemikul 2014–2020. 48. Komisjon jagab seisukohta, et liikmesriikide ametiasutused oleksid saanud avastada paljud kontrollikoja kindlaks tehtud vead. Liikmesriikidele on antud ühise põllumajanduspoliitika eeskirjadega kõik vahendid, mis on vajalikud enamiku vigade esinemise riskide leevendamiseks. Komisjon jätkab liikmesriikidele soovituste ja suuniste andmist ning parimate tavade levitamist, et tõhustada vigade vältimiseks kontrollsüsteemi. 5. selgitus. Näited liikmesriigi halduskontrollide ebapiisava kvaliteedi kohta Kõnealused puudused on hõlmatud vastavates tegevuskavades, mille eesmärk on tõhustada halduskontrolli süsteemi. 51. Komisjon leidis oma auditite käigus puudusi ka halduskontrollide teostamisel. Asjaomased liikmesriigid pidid võtma parandusmeetmeid ning vajaduse korral on kehtestatud finantskorrektsioonid. 57. Komisjon leidis oma auditite käigus puudusi ka põllumajanduslike keskkonnatoetuse kohustuste kontrollimisel ning asjaomased liikmesriigid pidid võtma parandusmeetmeid. Lisaks sellele on asjaomastele liikmesriikidele vajaduse korral kehtestatud finantskorrektsioone. 7. selgitus. Näited lihtsate põllumajandusliku keskkonnatoetuse kohustuste rikkumisest Maltal esinevad puudused on suures osas seotud asjaoluga, et põllumajandusliku keskkonnatoetuse saajad ei pea oma kohustustest kinni. Malta valitsusasutused on võtnud mitmeid suunatud teavitamismeetmeid ning on korraldanud teatavatele toetusesaajatele üks-ühele koolitusi. 59. Põllumajanduse keskkonnatoetuskavad peegeldavad põllumajandustootjate vabatahtlikult võetud kohustusi pakkuda keskkonnakasu ja avalikke keskkonnahüvesid, mis ületavad kohustuslikke nõudmisi. Põllumajanduslike keskkonnatoetuste (mis katavad tekkinud kulusid ja saamata jäänud tulu) hüvituslik iseloom ei viita põllumajandustootjate jaoks kohesele majanduslikule kasule, kuigi pikemas perspektiivis ei ole see välistatud. 62. Seoses põllumajanduslike keskkonnakohustuste täitmise vähese kontrollimisega näevad kehtivad õigusnormid ette, et olukordades, kus kohapealsed kontrollid paljastavad teatava abikava või toetusmeetme raames või teatavas piirkonnas või piirkonna osas märkimisväärseid puudusi, on liikmesriigid kohustatud suurendama kohapeal kontrollitavate toetusesaajate osakaalu. Sõltuvalt liikmesriigist ja üksikmeetmest, võib kohapealsete kontrollide tegelik määr olla kõrgem kui 5 %. Selle nõuetekohast kohaldamist kontrollitakse komisjoni poolt teostatavate vastavusauditite käigus. Kõiki toetuskõlblikkuse kriteeriume, kohustusi ja muid nõudeid tuleb kontrollida kohapealsete kontrollide käigus. Juhul kui midagi neist ei ole võimalik kohapealse kontrolli ajal kontrollida, tuleb korraldada teine kontroll. 63. Kohaldatavate õigusaktide kohaselt hõlmavad halduskontrollid kõiki elemente, mida on võimalik ja sobilik halduslike vahendite abil kontrollida (sealhulgas põllumajanduslike keskkonnakohustuste järgimine). Vastavusauditite ajal kontrollib komisjon ka seda, kas kontrolle oleks võimalik lisaks kohapealsele kontrollile teostada ka halduslike vahendite abil. Võimaluse korral esitatakse liikmesriikidele soovitusi ning kohaldatakse finantskorrektsioone. Lisaks sellele sisaldab uus 2014–2020 ühise põllumajanduspoliitika õigusraamistik sätteid, mille kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et kõik maaelu arengu meetmed, mida nad kavatsevad rakendada, on tõendatavad ja kontrollitavad. Maaelu arenguprogrammi tuleb lisada meetmete tõendatavuse ja kontrollitavuse eelhindamine. 64. Komisjon on arvamusel, et kuigi tingimuste mittetäitmisega seotud karistused peavad olema proportsionaalsed, peaksid nad siiski jääma hoiatavaks vahendiks. Uue õigusraamistiku kohaselt tuleb vähendamist arvutades arvesse võtta ka kordumist. Õigusaktides esitatud kriteeriumide ning nende konkreetsete määrade ja summade tegeliku kohaldamise üle otsustavad liikmesriigid. 65. Kohustuste tõsise täitmatajätmise korral jäetakse toetusesaaja toetusest ilma rikkumise avastamise ja sellele järgnenud aasta vältel. 10. selgitus. Liikmesriikide poolt vähem soodsate piirkondade maksetele kehtestatud täiendavad toetuskõlblikkuse tingimused Kõnealused puudused on hõlmatud vastavates tegevuskavades, mille eesmärk on tõhustada halduskontrolli süsteemi. 74. Alates 2012. aastast on komisjon kõrge veamäära probleemi lahendamiseks nõudnud liikmesriikidelt tegevuskavade esitamist ning on jälginud nende rakendamist. Saadud kogemuste ja kontrollikoja soovituste alusel on kõnealused tegevuskavad aja jooksul tõhusamaks muutunud. Kõigi meetmete loodetud tulemused ei ole lühema ajaperioodi jooksul alati ilmsed, seda eelkõige mitmeaastaste kohustuste raames rakendatud meetmete puhul. Sellegipoolest võib maaelu arengu valdkonna 2013. aasta madalama veamäära näol näha komisjoni ja liikmesriikide poolt tegevuskavade rakendamise kaudu saavutatud esimesi tulemusi, milleni jõuti veamäärade vähendamise ühiste jõupingutuste raames. Komisjon jätkab tegevuskavade rakendamise jälgimist nii auditeerimise kui ka operatiivsest vaatevinklist, kasutades selleks kahepoolseid kohtumisi, järelevalvekomiteesid ning iga-aastaseid läbivaatamiskoosolekuid. 75. Ühise põllumajanduspoliitika uue määrusega (EL) nr 1306/2013 laiendati komisjoni volitusi. Määruse artikli 41 lõikes 2 sätestatakse, et vahemaksed liikmesriikidele võidakse peatada või neid vähendada, kui riikliku kontrollisüsteemi kesksed osad ei toimi tõhusalt või kui ei rakendata vajalikke parandusmeetmeid. Artikli 36 lõikes 7 sätestatakse vahemaksete katkestamine esmase kiire ja reageeriva vahendina juhul, kui tekib küsimusi seoses maksete seaduslikkuse ja korrektsusega. Lisaks sellele, vältimaks finantskorrektsioone, peab iga makseasutus, kelle kohta on põllumajanduse peadirektoraadi iga-aastases tegevusaruandes reservatsioonid esitatud, kiirelt tegutsema. Komisjon on arvamusel, et kuigi tingimuste mittetäitmisega seotud karistused peavad olema proportsionaalsed, peaksid nad siiski jääma hoiatavaks vahendiks. 76. Tegevuskavade viimaste ajakohastamiste puhul (september 2014) võeti auditileidude suhtes süstemaatilisemalt järelmeetmeid. Liikmesriigid pidid kontrollikoja ja komisjoni auditileide palju ulatuslikumalt arvesse võtma. Tõepoolest käsitlesid 46 % liikmesriikide esitatud meetmetest konkreetseid auditileide, millest 50 % tulenesid kontrollikoja aruannetest. Samuti tuleks arvesse võtta asjaolu, et kõik kontrollikoja poolt teatatud konkreetsed juhtumid vaatab komisjon läbi, sealhulgas vajaduse korral vastavusmenetluse kaudu. 77. Tegevuskavade kolmanda ajakohastamise käigus 2014. aasta septembris paluti liikmesriikidel esitada meetmete tõhususe parandamiseks järelevalvenäitajad ja värskeimad tulemused. 78. Siiani on korraldatud neli maaelu arengu ja põllumajandusfondi komiteede ühiskohtumist, mis olid pühendatud täielikult veamäärade küsimusele (seminarid). Tegemist oli süstemaatilise protsessiga, mille raames toimus heade ja innovaatiliste tavade jagamine. Lisaks sellele tuleks tähelepanu juhtida asjaolule, et ka väljaspool seminare ja Euroopa maaelu arengu võrgustiku meetmeid toimub maaelu arengu ametlike kohtumiste ja kõigi liikmesriikide makseasutuste direktorite kolme iga-aastase kohtumise raames heade tavade vahetus. Alates 2015. aastast on Euroopa maaelu arengu võrgustik veel üheks vahendiks, mille raames saab ajavahemikul 2014–2020 häid tavasid levitada. Euroopa maaelu arengu võrgustik hakkab korraldama spetsiaalseid üritusi, jagama asjaomast teavet ning kaasama sidusrühmi teadlikkuse tõstmise algatustesse. 79. Komisjon tagab liikmesriikidega vigadega seotud küsimustes regulaarse teabevahetuse ning on esitanud maaelu arengu meetmete ja muude asjaomaste horisontaalsete teemade (nt lihtsustatud kuluvõimalused, riigihanke eeskirjad) kohta terviklikud suunised. Eelkõige komisjoni talituste töödokumendis SWD (2013) 244 veamäärade kohta maaelu arengu programmides esitati ühised algpõhjused, mis võiksid edaspidi kehtida kõigi liikmesriikide suhtes, kes peaksid kindlaks määrama, millised põhjused neid mõjutavad, kehtestades pädevad leevendavad meetmed. 80. Komisjon võtab auditileidudes tuvastatud puuduste suhtes järelmeetmeid ning liikmesriikidel palutakse süstemaatiliselt neile tegevuskavades lahendus leida. 81. Liikmesriigid on teostanud (ennetusmeetmete) meetmete tõendatavuse ja kontrollitavuse eelhindamise ning võtavad auditileidude suhtes rangemaid järelmeetmeid, mis võimaldab tõsta tegevuskavade tõhusust, nagu seda on näha 2014. aasta oktoobri ajakohastamisest. 90. Kontrollikoja poolt viidatud muudatus võeti kasutusele, kuna väikeste summade eest halduskaristuste kohaldamise kulu ei pruugi sellest tuleneva kasu suhtes proportsionaalne olla, seades nii ohtu usaldusväärse finantsjuhtimise. 91. Komisjon on regulatiivsetele meetmetele järgnevate sammude olulisusest täielikult teadlik. Sellega seoses on liikmesriikide kohustusi laiendatud, nõudes kavandatud meetmete tõendavuse ja kontrollitavuse kohta nii korraldus- kui ka makseasutuste poolset eelhindamist. Lisaks sellele on komisjoni käsutuses tõhustatud ennetavad vahendid nagu peatamine ja katkestamine, millel peaks olema vigade suhtes hoiatav mõju. Vastavalt kontrollikoja poolt käesolevas eriaruandes kinnitatule on ülemääraste nõuete kehtestamisel (täiendavad ja põhjendamatud riiklikud/piirkondlikud eeskirjad) veamäärale ainult marginaalne mõju. 93. Alates 2012. aastast on komisjon kõrge veamäära probleemi lahendamiseks nõudnud liikmesriikidelt tegevuskavade esitamist ning on jälginud nende rakendamist. Saadud kogemuste ja kontrollikoja soovituste alusel on kõnealused tegevuskavad aja jooksul tõhusamaks muutunud. Kõigi meetmete loodetud tulemused ei ole lühema ajaperioodi jooksul alati ilmsed, seda eelkõige mitmeaastaste kohustuste raames rakendatud meetmete puhul. Sellegipoolest võib maaelu arengu valdkonna 2013. aasta madalama veamäära näol näha komisjoni ja liikmesriikide poolt tegevuskavade rakendamise kaudu saavutatud esimesi tulemusi, milleni jõuti veamäärade vähendamise ühiste jõupingutuste raames . Komisjon jätkab tegevuskavade rakendamise jälgimist nii auditi kui ka operatiivsest vaatevinklist, kasutades selleks kahepoolseid kohtumisi, järelevalvekomiteesid ning iga-aastaseid läbivaatamiskoosolekuid. 95. Esimene taane: Komisjon tuvastas oma auditites ka kõnealuste küsimustega seotud puuduseid. Sellega seoses on tehtud juba ulatuslikke finantskorrektsioone. Riigihanked ja kohustuste mittetäitmine on maaelu arengut käsitlevate tegevuskavade üheks keskseks elemendiks. Sellegipoolest tuleks märkida, et riigihanke-eeskirjade mittejärgimine ei tähenda ilmtingimata seda, et 100 % vastavastest kuludest on toetuskõlbmatud. Projekt võib sellisena oma eesmärgi saavutada ning pakkuda tõelist lisaväärtust. Teine taane: Komisjon jagab seda arvamust. Komisjon jätkab liikmesriikidele soovituste ja suuniste andmist ning parimate tavade levitamist, et tõhustada vigade vältimiseks kontrollsüsteemi. Lisaks sellele peavad makseasutused enne maksete tegemist täitma määruse 907/2014 (aastate 2014–2020 programm) I lisas kehtestatud akrediteerimiskriteeriume. Komisjoni talitused vaatavad akrediteerimised läbi järelauditite kaudu. 96. Seoses toetusesaajate vähese motivatsiooniga täita põllumajanduskohustusi, peegeldavad põllumajanduse keskkonnatoetuskavad põllumajandustootjate vabatahtlikult võetud kohustusi pakkuda keskkonnakasu ja avalikke hüvesid, mis ületavad kohustuslikke nõudmisi. Põllumajanduslike keskkonnatoetuste (mis katavad tekkinud kulusid ja saamata jäänud tulu) hüvituslik iseloom ei viita põllumajandustootjate jaoks kohesele majanduslikule kasule, kuigi pikemas perspektiivis ei ole see välistatud. Seoses kohustuste täitmise vähese kontrollimisega näevad kehtivad õigusnormid ette, et olukordades, kus kohapealsed kontrollid paljastavad märkimisväärseid puudusi, on liikmesriigid kohustatud suurendama kohapeal kontrollitavate toetusesaajate osakaalu. Selle nõuetekohast kohaldamist kontrollitakse komisjoni vastavusauditite käigus. Põllumajanduskohustuste kontrollmääraks kehtestatakse halduskontrollide puhul 100 % ning kohapealsete kontrollide puhul 5 %. 2013. aasta tegevusaruandes avaldatud juhtimise ja kontrollimisega seotud kulud ulatuvad kogu ühise põllumajanduspoliitika puhul 4 miljardi euroni. Seetõttu tuleks rõhku asetada kontrollide tõhususe tõstmisele ja mitte nende arvu suurendamisele. Sanktsioonidega seoses on komisjon arvamusel, et kuigi tingimuste mittetäitmisega seotud karistused peavad olema proportsionaalsed, peaksid nad siiski jääma hoiatavaks vahendiks. 97. Tegevuskavade koostamine oli kavandatud komisjoni talituste töödokumendil SWD (2013) 244 põhineva ennetava menetlusena, mis toetub liikmesriikide poolt veamäärasid mõjutanud algpõhjuste kohta tehtud enesehindamisele. Kõnealune protsess on järk-järgult hõlmanud reageerivat lähenemist, võttes süstemaatiliselt arvesse auditi tulemusi ning esitades konkreetseid parandusmeetmeid. Mõlemad lähenemised (ennetav ja reageeriv) on siiani meetme osa. Tegevuskavade viimane ajakohastamine näitab, et peaaegu 50 % meetmetest käivitati kontrollikoja või komisjoni konkreetsete auditi tulemusena, ülejäänud meetmed toetusid aga liikmesriikide poolt tehtud enesehindamistel. Lisaks sellele käsitlesid maaelu 2014.–2020. aasta arengukavale lisatud kõigi meetmete tõendatavuse ja kontrollitavuse eelhindamised veamäära riski ennetavast vaatepunktist. 1. soovitus Komisjon on soovitusega nõus. Kontrollikoja poolt tõstatatud konkreetsete probleemidega tuleks puuduste tuvastamisel tegeleda ainult tegevuskavade raames. Komisjon mõistab vigade kolme algpõhjuse ja parimate tavade levitamisega seotud suuniste olulisust. Sellega tegeletakse Euroopa maaelu arengu võrgustiku ja seminaride raames. Lisaks sellele on komisjon andnud liikmesriikidele konkreetseid suuniseid riigihangete, põllumajanduse keskkonna- ja kliimameetmete, sealhulgas topeltrahastamise kohta. Eeskirjade täitmisest tahtlik kõrvalehoidumine on osa pettustevastasest strateegiast ning selle kohta korraldatakse seminare mitmes liikmesriigis. Riigihanked Soovitus on adresseeritud liikmesriikidele. Komisjon sooviks siiski rõhutada, et ta on ettevõtjatele ajavahemikuks 2014–2020 juba esitanud suunised, kuidas vältida Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidest rahastatavates projektides levinud vigade tegemist. Nimetatud suunised esitati korraldus- või makseasutustele 2014. aasta oktoobris toimunud veamäära seminaril. Eeskirjade täitmisest tahtlik kõrvalehoidumine Komisjon nõustub liikmesriikidele esitatud soovitusega. Põllumajanduslikud keskkonnatoetused Komisjon nõustub liikmesriikidele esitatud soovitusega ning soovib rõhutada, et vastavusauditite käigus kontrollib ta süstemaatiliselt, kas lisaks kohapealsetele kontrollidele oleks võimalik teostada ka halduskontrolle. Kui see on võimalik, esitatakse soovitused liikmesriikidele eesmärgiga laiendada halduskontrollide ulatust ning kohaldada finantskorrektsioone. Lisaks sellele sisaldab 2014–2020 ühise põllumajanduspoliitika õigusraamistik sätteid, mille kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et kõik rakendatavad maaelu arengu meetmed oleksid tõendatavad ja kontrollitavad. Kõik maaelu arengu programmid peavad sisaldama meetmete, sealhulgas keskkonna- ja kliimameetmete ja konkreetsete kohustuste tõendatavuse ja kontrollitavuse eelhindamist. Kui need kontrollid ei ole rahuldavad, tuleb maaelu arengu programme vastavalt kohandada (määruse 1305/2013 artikkel 62). Lisaks sellele nähakse kohustuste tõsise täitmatajätmise või toetuskõlblikkuse kriteeriumide rikkumise puhul ette toetuse täielik vähendamine ning toetusesaaja jaoks toetuste maksmise peatamine rikkumise avastamise ja sellele järgnenud aasta vältel. Sanktsioonidega seoses jagab komisjon arvamust, et kuigi tingimuste mittetäitmisega seotud karistused peavad olema proportsionaalsed, peaksid nad siiski jääma hoiatavaks vahendiks. 2. soovitus Komisjon on selle soovitusega nõus. Komisjon hindab parasjagu uute programmide tõendatavust ja kontrollitavust ning tõstatab korraldusasutustega suheldes järelevalvekomiteede ja iga-aastaste läbivaatamiskoosolekute raames tuvastatud puudused. Lisaks sellele jälgitakse tähelepanelikult auditileide, et tuvastada ja parandada liikmesriikide rakendamiseeskirjadest tulenevaid mistahes vigu, ning nõutakse nende kohest parandamist. Programmide ja nendega seotud siseriiklike eeskirjade rakendamisel saadud õppetunde jagatakse Euroopa maaelu arengu võrgustiku aj veamäärasid käsitlevate eriseminaride kaudu. 3. soovitus Komisjon nõustub soovitusega osaliselt, kuna ta ei suuda mõjutada sellise analüüsi või seadusandjate edasiste poliitiliste valikute ulatust ja tulemusi järgmiseks kavandamisperioodiks. Komisjon koostab 2017. aastaks fondi strateegilise aruande, võttes kokku liikmesriikide esitatud iga-aastased eduaruanded (määruse 1303/2013 artikkel 53). Lisaks sellele hindavad komisjon ja liikmesriigid määruse 1303/2013 artiklis 21 ette nähtud läbivaatamismenetluse käigus maaelu arengukava tulemusi. Nende ja muude tõendite (auditi tulemused) alusel hindab komisjoni strateegilist kontseptsiooni ning vajadust teha järgmise programmitöö perioodi jaoks ettepanekuid. Programmitöö perioodi lõpuks esitab komisjon põhjaliku analüüsi iga meetme jätkuva vajaduse kohta, misjärel esitab komisjon ettepaneku järgmise programmitöö perioodi kohta nagu tehti praeguse perioodigi puhul. Viimane taane: Komisjon nõustub, et vajaduse korral tuleb kasutada halduskontrolle, kuigi ollakse seisukohal, et enamikel juhtudel ei ole see põllumajanduslike keskkonnameetmete puhul teostatav. [1] SWD(2013) 244, 27.6.2013. [2] Komisjoni otsus K(2013)9527. [3] Komisjoni aruanne nõukogule ja Euroopa Parlamendile: Euroopa Liidu finantshuvide kaitse – pettustevastane võitlus – 2013. aasta aruanne COM(2014) 474 final