KOMISJONI TEATIS

Juhenddokument looduslike liikidega kauplemist käsitlevate ELi määruste kohaselt tehistingimustes kasvatatud elusloomade kohta

(2022/C 306/02)

Sisukord

1. Sissejuhatus 3

2. Dokumendi staatus 4

3. Seadusliku omandamise kontrollimine – üldised kaalutlused 4

3.1. Tehistingimustes kasvatatud isendite seaduslik päritolu 4

3.2. Paljunduskarja loomine 5

3.3. Päritolukoodid 6

3.3.1. Loodusest püütud isendite karjale lisamine 6

3.3.2. Teise põlvkonna järglaste saamine 7

3.4. Kasutuseesmärkide koodid 8

3.5. Nomenklatuuriga seotud küsimused 9

4. Sissetoomine ELi 9

4.1. Korraldusasutuse osa tehistingimustes kasvatatud isendite impordilubade hindamisel 10

4.2. Teadusasutuse osa tehistingimustes kasvatatud isendite impordilubade hindamisel 10

5. ELi-sisene kauplemine 11

5.1. Korraldus- ja teadusasutuse osa A lisas loetletud liikidesse kuuluvate tehistingimustes kasvatatud isenditega ELi-sisese kauplemise taotluste hindamisel 11

5.2. Korraldus- ja teadusasutuse osa B lisas loetletud liikidesse kuuluvate tehistingimustes kasvatatud isenditega ELi-sisesel kauplemisel 13

6. Eksport ja reeksport EList 13

6.1. Tehistingimustes kasvatatud isendite reeksport 13

6.2. Tehistingimustes kasvatatud isendite eksport 13

6.2.1. Korraldusasutuse osa tehistingimustes kasvatatud isendite ekspordilubade hindamisel 13

6.2.2. Teadusasutuse osa tehistingimustes kasvatatud isendite ekspordilubade hindamisel 14

7. Konfiskeeritud loomad 15

1. lisa Aspektid, mida tuleb arvesse võtta tehistingimustes kasvatatud isenditega toimuva kauplemisega seotud riskide hindamisel 17

2. lisa Eksportivalt riigilt nõutav teave 18

3. lisa Vooskeem päritolukoodide hindamiseks 19

1. Sissejuhatus

Käesoleva juhenddokumendiga püütakse aidata ELi liikmesriikidel ja sidusrühmadel rakendada looduslike liikidega kauplemist käsitlevaid ELi määrusi (1) seoses tehistingimustes sündinud ja kasvatatud elusloomade isenditega, kui nad tuuakse ELi, (re)eksporditakse EList või nendega kaubeldakse liidusiseselt.

Eelkõige püütakse käesoleva juhenddokumendiga aidata ELi liikmesriikidel hinnata, kas alusmääruse lisades loetletud liikidesse kuuluvad tehistingimustes kasvatatud isendid (2) vastavad impordiks, (re)ekspordiks või liidusiseseks kauplemiseks nõutavate dokumentide väljaandmise tingimustele.

Ohustatud looduslike looma- ja taimeliikidega rahvusvahelise kauplemise konventsioonis (CITES) on loetletud ohustatud liigid. Aastate jooksul on selliste liikide loodusest püütud isenditega teatatud kauplemise osakaal vähenenud, samal ajal kui eri tootmissüsteemides, sealhulgas tehistingimustes kasvatatud liikide osakaal on suurenenud (3).

Sageli leitakse, et mujalt kui loodusest pärit isendid ei avalda otsest negatiivset mõju looduslikele populatsioonidele, või et neist on isegi kasu liikide kaitsel – tänu neile väheneb nõudlus looduslike isendite järele, kogutakse elukäiku käsitlevat teavet, mida saab kasutada liikide kaitse eesmärgil, aidatakse välja töötada meetodeid, mida saab kasutada liikide kaitset soosival paljundamisel või luuakse tehistingimustes kindlustatud populatsioon, st liigid võetakse tehistingimustesse ettevaatusabinõuna looduses väljasuremise vastu. Selliste isenditega kauplemist reguleerivad eeskirjad on seega leebemad kui loodusest pärit isendite suhtes kohaldatavad eeskirjad.

Siiski on neid erandeid ka kuritarvitatud ning loodusest pärit isenditega on kaubeldud, seejuures pettuse eesmärgil väites, et nad on tehistingimustes kasvatatud. Tehistingimustes kasvatamine võib avaldada märkimisväärset negatiivset mõju looduslike populatsioonide kaitsele juhtudel, kui rajajaisenditest koosnev paljunduskari on omandatud või seda on täiendatud viisil, mis on jätkusuutmatu.

Mõnel juhul on tehistingimustes paljundamisel kasutatud ebaseaduslikult omandatud isendeid. Samuti on esinenud juhtumeid, kus väited kasvatamise kohta ei ole olnud õiged – st väidetakse, et looduslikud isendid on tehistingimustes kasvatatud loomad. Seepärast tuleb arvesse võtta väidetava tehistingimustes toimunud paljundamise võimalikku mõju looduslikele populatsioonidele. Kõigis ELi liikmesriikides on vaja ühtset lähenemisviisi tagamaks, et kaubelda ei ole lubatud juhul, kui esineb põhjendatud kahtlusi, et väited tehistingimustes toimunud paljundamise kohta ei ole õiged, ning kaitsta tehistingimustes toimuvat tegelikku paljundamist kõlvatu konkurentsi eest.

Sellest tulenevalt on vaja juhiseid, millega tagada, et ELi liikmesriigid on eeskirjade rakendamisel järjepidevad ja nad kohaldavad tehistingimustes kasvatatavate elusloomade suhtes samaväärseid standardeid. ELi liikmesriikide vahel on võimalik saavutada ühtsus sellega, et kehtestatakse juhised alusmääruse ja rakendusmääruse asjaomaste artiklite tõlgendamiseks, milles käsitletakse tehistingimustes kasvatatud loomi.

ELi liikmesriikidel palutakse kasutada allpool esitatud juhiseid iga juhtumi puhul eraldi ja viisil, mis on proportsionaalne iga käsitlevata olukorraga.

2. Dokumendi staatus

Käesoleva juhenddokumendi koostas Euroopa Komisjon ning projekti kiitis heaks alusmääruse artikli 18 kohaselt asutatud looduslike looma- ja taimeliikidega kauplemise komitee ning seega ka ELi liikmesriikide pädevad asutused.

Juhenddokumendi eesmärk on abistada liikmesriikide ametiasutusi looduslike liikidega kauplemist käsitlevate ELi määruste kohaldamisel.

Dokument ei ole õiguslikult siduv: selle ainus eesmärk on anda teavet alusmääruse ja rakendusmääruste teatavate aspektide ning parimaks tavaks peetavate meetmete kohta.

Sellega ei asendata, täiendata ega muudeta selles küsimuses kohaldatavate ELi õigusaktide sätteid, mis jäävad kohaldatavaks õiguslikuks aluseks.

Juhenddokumenti ei tohiks vaadelda eraldi; seda peab kasutama koos õigusaktidega, ning mitte eraldiseisva allikana. ELi õiguse siduva tõlgendamise pädevus on ainult Euroopa Liidu Kohtul.

Komisjon avaldab juhenddokumendi veebis ja ka ELi liikmesriigid võivad selle avaldada. Komisjon ning looduslike looma- ja taimeliikidega kauplemise komitee vaatavad selle sobival ajal läbi.

Mõned ELi liikmesriigid ja muud kolmandad riigid võivad kohaldada rangemat riiklikku kontrolli tehistingimustes kasvatatud isenditega kauplemise suhtes. Seepärast peaksid CITESi dokumentide taotlejad enne tehistingimustes kasvatatud elusisendite vedu kontrollima ka sihtriigis kehtivaid eeskirju.

3. Seadusliku omandamise kontrollimine – üldised kaalutlused

Käesolevas jaos antakse kõigepealt juhiseid aspektide kohta, mida tuleb arvesse võtta tehistingimustes kasvatamise väite hindamisel konkreetse isendi (jagu 3.1) ja rajajaisenditest koosneva paljunduskarja (jagu 3.2) puhul, järgmistes jagudes käsitletakse päritolukoode (jagu 3.3) ja kasutuseesmärgikoode (jagu 3.4) ja nende seost tehistingimustes kasvatamisega ning viimases jaos (jagu 3.5) antakse juhiseid nomenklatuuri muudatustega tegelemiseks.

3.1. Tehistingimustes kasvatatud isendite seaduslik päritolu

Selle hindamisel, kas A või B lisas loetletud liikidesse kuuluv tehistingimustes kasvatatud isend on omandatud seaduslikult, tuleks arvesse võtta järgmisi üldaspekte.

— Riskihindamine – korraldusasutused peaksid pöörama erilist tähelepanu juhtudele, kus vastavalt käesoleva dokumendi 1. lisale on võimalik tuvastada suurenenud riske. Lisas loetletud tegurid on soovituslikud ja neid tuleks kohandada vastavalt iga juhtumi hindamisele.

— Järelevalveahel – võimaluse korral tuleb kronoloogiliselt dokumenteerida kõik toimingud, mis on seotud tehistingimustes kasvatatud isendi vanemloomade, tehistingimustes kasvatatud isendi enda ja kõnealuse isendi hilisema omandiõigusega.

— Hoolsuskohustus – korraldusasutustel soovitatakse konsulteerida asjaomaste valitsus- ja valitsustevaheliste organitega, et kontrollida, kas isendid on seaduslikult omandatud, pidades silmas CITESist tulenevaid kohustusi ja hoolsuskohustuse nõuete täitmist. Nendesse rühmadesse kuuluvad muu hulgas teiste CITESi osaliste korraldusasutused, CITESi loomakomitee, CITESi sekretariaat ja Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) liigikaitse komisjoni eksperdirühmad. Erilist tähelepanu tuleks pöörata väga ohustatud liike hõlmavatele juhtumitele (4) (v.a juhul, kui on esitatud rahuldavad dokumentaalsed tõendid), mille puhul tuleks võtta ühendust levialariigiga (levialariikidega), et teha kindlaks, kas liike on kunagi seaduslikult eksporditud. Kui levialariigi asutustega ei ole võimalik kontakti saada, siis võivad korraldusasutused otsustada võtta taotlejaga otse ühendust.

— Tõendamiskohustus – ELi-sisese kaubanduse ja (re)ekspordi puhul peaksid korraldusasutused nõudma taotlejalt dokumentaalsete tõendite esitamist seadusliku omandamise kohta. Paljudel juhtudel tõendatakse seaduslikku omandamist ELi sertifikaadiga (A lisa) või dokumendiga, mis vastab Juhenddokumendile – Tõendid B lisas loetletud liikidesse kuuluvate elusloomade seadusliku omandamise kohta (5). Nende dokumentide puudumisel võib arvesse võtta muud liiki dokumente või tõendeid: Kui dokumentaalsed tõendid seadusliku omandamise kohta ei ole enam ettevõtjate valduses ja ka korraldusasutustel ei ole võimalik neid kätte saada, saab seaduslikku omandamist kindlaks teha muude tegurite alusel. See kehtib pikka aega tegutsenud paljundusettevõtete suhtes, mis on asutatud kas enne liigi kandmist CITESi loetellu või mis on asutatud mitukümmend aastat tagasi (sõltuvalt liigi paljunemistsüklist). Sellistel juhtudel võib korraldusasutus kaaluda isendi seadusliku omandamise kinnitamist, kui on võimalik tõendada, et: — enne paljundusettevõtte jaoks paljunduskarja loomist oli toimunud mitu seaduslikku importi ELi (st liigiga toimus seaduslik kauplemine) ja — liigi paljundamine on üldiselt võimalik, kusjuures jõudlus vastab ettevõtja väitele, ning see oli võimalik juba paljundusettevõtte asutamise ajal, ning — paljundaja on alates paljunduskarja loomisest edukalt paljundanud isendeid või suudab tõendada, et nende ettevõttes on kasvatatud vähemalt kaks (2) põlvkonda.

A või B lisas loetletud liikidesse kuuluvat isendit võib seaduslikult ELi sisse tuua sihtliikmesriigi poolt välja antud impordiloa alusel. Sellise isendi või selliste isendite järglase võib seejärel viia teise liikmesriiki.

A lisas loetletud liikidesse kuuluvate isendite puhul peab selline liidusisene kauplemine olema hõlmatud ELi-sisese sertifikaadiga.

B lisas loetletud liikidesse kuuluvate isendite puhul on impordiluba koos muud liiki dokumentidega (nt arve või tõend seadusliku omandamise kohta) jätkuvalt järelevalveahela oluline osa. Kui selline isend või tema järglane asuvad teises liikmesriigis ja see liikmesriik saab teavet, mis seab õigusliku päritolu tõsise kahtluse alla, peaksid tehingus osalevad liikmesriigid üksteisega konsulteerima (6).

Kui on usaldusväärseid tõendeid selle kohta, et dokument on välja antud ekslikult, eeldades selle väljaandmise tingimuste täidetust, soovitatakse väljaandva liikmesriigi korraldusasutusel tungivalt tunnistada see dokument ametlikult kehtetuks.

Kui asjaomased liikmesriigid ei jõua kokkuleppele ja teises liikmesriigis välja antud dokumendi kehtivuse suhtes on jätkuvalt kahtlusi, võib liikmesriik, kellele on esitatud taotlus vaidlustatud dokumendi alusel, otsustada jätta uue dokumendi (ELi-sisene sertifikaat või reekspordisertifikaat) välja andmata.

Samuti võib eespool nimetatud liikmesriik otsustada välja anda ELi sertifikaadi, mis piirab kauplemist ja annab selleks loa üksnes ELis. Asjaomase ELi sertifikaadi suhtes võib kehtestada eripiirangud, mille alusel ei lubata isendi (re)eksporti. Kõiki liikmesriike julgustatakse järgima teise liikmesriigi ELi sertifikaadis või impordiloas sisalduvaid tingimusi ning kopeerima need piirangud igasse uude dokumenti, mis antakse välja sertifikaadi või loa alusel.

3.2. Paljunduskarja loomine

Rakendusmääruse artikli 54 kohaselt võib isendit pidada tehistingimustes kasvatatud isendiks üksnes juhul, kui paljunduskari on loodud vastavalt selle omandamise ajal kohaldatavatele õigusnormidele ja viisil, mis ei ohusta selle liigi säilimist looduses.

Hiljuti loodud paljunduskarja puhul saab seda tõendada impordilubade, ELi-siseste sertifikaatide või dokumentidega, mis vastavad Juhenddokumendile – Tõendid B lisas loetletud liikidesse kuuluvate elusloomade seadusliku omandamise kohta (vt joonealune märkus 5).

Kui paljunduskari loodi enne liigi kandmist CITESi või looduslike liikidega kauplemist käsitlevate ELi määruste loetellu ja selle kohta esitatakse usaldusväärsed tõendid, võib lubada kaubanduslikku paljundamist (nii ekspordiks kui ka ELi-siseseks kauplemiseks).

Kui paljunduskari on imporditud, tuleks keskenduda selle tõendamisele, et isendid on imporditud seaduslikult kooskõlas CITESi ja ELi õigusaktidega, sealhulgas liikmesriigi võetud kõigi rangemate siseriiklike meetmetega.

ELis tehistingimustes edukalt kasvatatud põlvkondade arv võib olla osa seadusliku paljundamise tõendamisest. Kui aga rajajaisenditest koosnevad paljunduskarjad on suured, võib see viidata võimalikule negatiivsele mõjule, mida ebaseaduslik loodusest püüdmine võib olla avaldanud liigi kaitsele.

3.3. Päritolukoodid

3. lisas on esitatud vooskeem selle kokkuvõtteks, kuidas tuleb kasutada teataval ajal tehistingimustes peetavate loomade puhul erinevaid päritolukoode, tuginedes ELi looduslike liikidega kauplemist käsitlevate määruste sätetele ning võttes kõnealuste määruste tõlgendamisel arvesse CITESi osaliste konverentsi resolutsioone ja määratlusi. See võib aidata ametiasutustel kontrollida, kas igas asjaomases taotluses kasutatakse õiget koodi ja eelkõige seda, kas päritolukoodi C on õigesti kohaldatud.

Tehistingimustes sündinud isendeid käsitlevate taotluste läbivaatamisel hindab korraldusasutus teadusasutusega konsulteerides, kas päritolukoode on rakendusmääruse artikli 54 lõigete 3 ja 4 kohaselt õigesti kohaldatud.

Eelkõige selleks, et aktsepteerida päritolukoodi C, millega tähistatakse tehistingimustes kasvatatud isendeid, tuleb kaaluda, kas paljunduskarja on:

a) hoitud selliselt, et loodusest püütud isendeid ei tooda korrapäraselt sisse, ning

b) peetud viisil, mis võimaldab saada teise põlvkonna järglasi.

Hindamine peab toimuma iga juhtumi puhul eraldi, sõltuvalt asjaomasest liigist ja paljundajast. Näiteks võib päritolukoodi C anda lihtsamalt liigile, mida on ELis juba mitmete põlvkondade jooksul tehistingimustes kasvatatud, kui sellisele liigile, mille teise põlvkonna järglasi ei ole veel saadud või need on väga haruldased. Sel juhul kohaldatakse suurema tõenäosusega päritolukoodi F.

Järgmised kaks alajagu sisaldavad üksikasjalikumat teavet mõlema eespool nimetatud tingimuse kohta.

3.3.1. Loodusest püütud isendite karjale lisamine

Kui ettevõtetes paljundatakse isendeid kontrollitud tingimustes, peavad liikmesriikide ametiasutused kaaluma, kas paljunduskarja on korrapäraselt suurendatud loodusest püütud isenditega.

Kui loodusest püütud isendeid lisatakse vaid väga harva ja kooskõlas rakendusmääruse artikli 54 lõike 3 nõuetega, võib selles ettevõttes saadud järglaste suhtes kohaldada päritolukoodi C (eeldusel, et kõik muud artikli 54 nõuded on täidetud).

Seda, kas looduslikke isendeid on vaja paljunduskarjale lisada või mitte, saab teaduslikult kindlaks määrata DNA profileerimisega. Millise sagedusega suurendamist käsitatakse juhuslikuna, võib sõltuda liigi põlvkonna pikkusest ja on igal juhul liigispetsiifiline. Aja jooksul, sõltuvalt põlvkonna pikkusest, ei tohiks uued lisatud looduslikud isendid moodustada paljunemiskarjast suurt osa, kuna loodusest pärit paljunduskarja säilitamine ei oleks jätkusuutlik.

A lisas loetletud liikidesse kuuluvate looduslike isendite paljundamise eesmärgil importimise puhul tuleks arvesse võtta järgmisi tegureid:

— kas tehistingimustes paljundamise projekt on vajalik säilimise eesmärgil, võttes arvesse sarnaseid tegevusi mujal maailmas ja in situ säilitamise alaseid jõupingutusi või nende puudumist,

— mujal maailmas tehistingimustes kasvatatud selliste isendite olemasolu, keda saaks kasutada loodusest püütud isendite asemel,

— ekspordiriikide teadusasutuse seisukohad,

— asjaomase rahvusvahelise, riikliku või piirkondliku suguregistri pidaja või Euroopa Loomaaedade ja Akvaariumite Ühenduse (EAZA) ex situ programmi koordinaatori seisukohad, (7) kui need on olemas,

— Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) liigikaitse eksperdirühmade või muude ekspertide seisukohad, kui need on olemas.

— paljundamise vajaduse esitamine kindlaksmääratud eesmärkide, planeerimise ja teadusuuringute seisukohast enne importimist,

— paljundamisprojekti tulemused, pidades silmas koostööd teistega selles valdkonnas, ning avaldatud materjalid paljundamise, loomakasvatuse ja bioloogia kohta,

— taotleja senised tehistingimustes paljundamise tulemused üldiselt ja eelkõige asjaomaste liikide puhul, ning projekti pikaajaline jätkusuutlikkus,

— ametlik/institutsiooniline toetus projektile,

— võimaluse korral paljundusasutuse fototõendid, et täiendada olulist kirjalikku teavet, ning

— leviala riigis loodusest püütud isendite eemaldamisest tulenev kasu in situ populatsioonile.

Neid tegureid ei ole esitatud üheski konkreetses järjekorras ning asjaolu, mil määral neist mõnda tuleb arvesse võtta, on iga juhtumi puhul erinev.

3.3.2. Teise põlvkonna järglaste saamine

Selleks et otsustada, kas paljundamist hallatakse viisil, mille puhul on tõendatud, et kontrollitavas keskkonnas suudetakse usaldusväärselt saada teise põlvkonna järglasi (rakendusmääruse artikli 54 lõige 4), on vaja palju teavet paljundamismeetodite ja asjaomaste üksikliikide kohta.

Teatavatel tingimustel võib ka kaubelda päritolukoodiga C tähistatud esimese põlvkonna isenditega, eeldusel et paljundamist hallatakse viisil, mille puhul suudetakse saada teise põlvkonna järglasi. Iga sellist juhtumit tuleks hinnata eraldi, võttes arvesse mitut tegurit, näiteks:

— pidamistingimused,

— söötmisnõuded,

— nõuetekohased paljundamistingimused,

— paljunemistsükli keerukus,

— isendite arv paljunduskarjas,

— juurdepääs esimese põlvkonna suguluseta isenditele,

— geneetiline pidamine (suguregistri ajakohastamine, võttes arvesse ka alamliike),

— üksikpaljundaja või paljunduskogukonna varasem tõendatud üldine paljundustegevus,

— väidetava arvu tõepärasus selliste teatatud isendite kohta, kes on igal aastal saadud;

— sooline jagunemine,

— vanus suguküpsusel ja ellujäämisel,

— liikide harukordsus tehistingimustes.

Seepärast peab rakendusmääruse artikli 54 lõike 4 kohane hinnang sisaldama üksikasju selle kohta, kuidas praegust paljundusrühma peetakse ning kas liike on võimalik paljundada teise põlvkonnani (F2) ja sellest edasi.

Võib juhtuda, et paljundaja ei ole varem tõendanud asjaomase liigi paljundamist teise põlvkonnani, kuid ta on loonud kõik tingimused, mis võimaldavad seda teha.

Väga haruldaste liikide või raskesti paljundatavate liikide puhul saab seda tõendada näiteks paljundaja liikmesusega koordineeritud paljundusprogrammis, nagu EAZA ex-situ programm (EEP – varem Euroopa ohustatud liikide programm), mille raames on juba isendit tehistingimustes edukalt paljundatud.

Paljundusprogrammi kui terviku edukust tuleks võtta arvesse koos sellega, mil määral on üksikpaljundaja loonud paljundamiseks samasugused tingimused, võttes arvesse teiste paljundajate teadmisi ja abi.

Sõltuvalt paljunduskarja pidamise tavadest võib ka konkreetse liigi või paljundaja hindamine aja jooksul muutuda.

3.4. Kasutuseesmärkide koodid

Kasutuseesmärk, mille puhul isendite sissetoomine on lubatud, sõltub liigi päritolust (tehistingimustes kasvatatud vs. loodusest püütud) ja liigi kaitsestaatusest (A lisa vs. B lisa).

Kõikidel impordilubadel on märgitud kasutuseesmärgi koodid, millega osutatakse impordi kavandatud põhjusele. Kui paljunduskari koosneb A lisas loetletud liikidesse kuuluvatest isenditest või B lisas loetletud liikidesse kuuluvatest isenditest, kes on haruldased või väga harva tehistingimustes kasvatatud, või kelle suhtes siis, kui nad on imporditud muudel kui kaubanduslikel eesmärkidel, kohaldatakse looduslike isenditega kaubandusliku kauplemise nullkvooti, tuleb suhtuda ettevaatusega kaalutlusse, kas lubada nende isendite järglaste turustamist.

Asjaomase kasutuseesmärgi koodi alusel kohaldatakse piiranguid vastavalt selle, mida asjaomase isendi ja tema järglastega tehakse. Käesolevas jaos antakse juhiseid selle kohta, kuidas tõlgendada erinevaid kasutuseesmärgi koode, mida kohaldatakse imporditud isendite suhtes, kes on nüüd osa paljunduskarjast.

— Kasutuseesmärgi kood S (teaduslik) või M (meditsiiniline, sealhulgas biomeditsiiniline teadusuuring): isendid on ette nähtud teaduse edendamiseks või olulisteks biomeditsiinilisteks eesmärkideks, milleks asjaomane liik on ainus sobiv.

— Kasutuseesmärgi kood B (paljundamine tehistingimustes): isendid on ette nähtud mittekaubanduslike paljundusprogrammide jaoks, mis on kasulikud asjaomase liigi säilimiseks. Kasutuseesmärgi koodi B ei tohiks tunnustada selliste isendite puhul, kelle järglased on ette nähtud kaubanduslikuks kauplemiseks; selle asemel tuleks seda koodi kasutada liigi kaitse eesmärgil paljundamise puhul. Pidades silmas, et üksikprojektid on erinevad ja vaja on teatavat paindlikkust, saab tehingu mittekaubanduslikku laadi kontrollida järgmise teabe alusel: — selge ettekujutus liigi loodusliku populatsiooni kaitsealasest kasust (nt loodusliku populatsiooni toetamine; loodusesse tagasiviimine jne), — projekti arusaadav kava ja ajakava (nt kes viib isendi tagasi loodusesse, millisel ajahetkel, kui kohest tagasiviimist ei ole kavandatud, siis mis saab (kui projekt on oodatust edukam) üleliigsetest isenditest jne), — suguregistri olemasolu ja selle pidamine geneetilise mitmekesisuse säilitamise eesmärgil, — projekti veterinaartoetus, et ära hoida haiguste levimine looduslikesse populatsioonidesse; — toetus projektile päritoluriigis või isendite loodusesse tagasiviimisel, — isendit ja tema järglasi ei kasutata kaubanduslikul eesmärgil.

— Kasutuseesmärgi kood Z (loomaaiad): isendid on ette nähtud loomaaedadele ja neid võib vedada ainult loomaaedade vahel.

— Kasutuseesmärgi kood E (hariduslik): hariduslik otstarve, mille eesmärk on liigi kaitse. See looduskaitsealane kasu peaks olema hariduskontseptsioonis dokumenteeritud.

— Kasutuseesmärgi kood P (isiklik): isendid on ette nähtud isiklikuks kasutamiseks, näiteks eraisiku lemmikloomana.

Kui tehing ei kuulu selgelt ühegi eespool nimetatud mittekaubandusliku eesmärgi koodi alla, tuleb kasutada kasutuseesmärgi koodi T ja asjaomane isend peab vastama kõigile kriteeriumidele, mille alusel kaubanduslik kauplemine on lubatud.

Korraldusasutus võib pärast vajalikke konsultatsioone piirata isendi või tema järglaste kaubanduslikku kasutamist üksnes ELi siseturul. See tuleks tagada impordiloas ja seejärel ELi sertifikaadis esitatud tingimustega.

Kui isendit ei saa enam kasutada selleks, mille jaoks ta imporditi, ja kui on esitatud taotlus kasutada isendit kaubanduslikel eesmärkidel, peaks korraldusasutus pärast teadusasutusega konsulteerimist hindama, kas isendi importimise eesmärk oleks saanud olla kaubanduslik.

Näiteks võib teadusprojekti või paljundusprogrammi jaoks imporditud looma kasutada olemasolevas paljunduskarjas või teda turustada, kui on selge, et algse impordi eesmärk oli õige ja seda ei kasutatud selleks, et varjata loomade importi kaubanduslikul eesmärgil. Kõnealuseks hindamiseks võib olla vajalik konsulteerida ekspordiriigiga.

Kui on selge, et isendit ei olnud lubatud importida kaubanduslikul eesmärgil, ei tohiks üldjuhul lubada isendiga kauplemist või järglaste paljundamist müügi eesmärgil. Samuti ei tohiks lubada kogu isenditest saadu kasutamist kaubanduslikul eesmärgil.

3.5. Nomenklatuuriga seotud küsimused

Erilist tähelepanu tuleks pöörata hiljuti avastatud liikidele, hiljuti taksonoomilised muutused läbi teinud liikidele ning liikidele, mille puhul CITESi heakskiidetud nomenklatuur ei ole kooskõlas uuema üldtunnustatud teaduskirjandusega.

See asjaolu võib järelevalveahela teha oluliselt keerulisemaks, mistõttu soovitatakse korraldusasutusel ja teadusasutusel omavahel konsulteerida, kui kontrollitakse õiguslikku päritolu.

4. Sissetoomine ELi

Loomaliiki kuuluvat isendit saab käsitada tehistingimustes kasvatatud isendina üksnes siis, kui asjaomase liikmesriigi pädev korraldusasutus pärast konsulteerimist pädeva teadusasutusega on veendunud, et rakendusmääruse artikli 54 kriteeriumid on täidetud. Alusmääruse artiklis 4 sätestatud imporditingimusi kohaldatakse ka kõnealuse määruse artikli 7 lõikes 1 osutatud tehistingimustes kasvatatud isendite suhtes. Seepärast tuleks teadusasutused kaasata tehistingimustes kasvatatud isendite imporditaotluste hindamisse. Eelkõige peavad nad tagama, et tehistingimustes paljundamiseks kasutatavad kõik looduslikud isendid (vanemkarjad ja erandkorras paljunduskarjale lisatud isendid) vastavad nõuetele, mis on sätestatud alusmääruse artikli 4 lõike 2 punktis a ja artikli 4 lõike 1 punktis e, mis on seotud artikli 4 lõike 2 punktiga c.

See tähendab peamiselt seda, et korraldusasutus leiab pärast teadusasutusega konsulteerimist, et ELi sissetoomine ei avalda kahjulikku mõju liigi kaitsestaatusele, et isend on omandatud seaduslikult ning et puuduvad muud tegurid, mis räägiksid impordiloa väljaandmise vastu.

Samuti peavad teadusasutused tagama, et imporditud isendite saamismeetodil ei oleks kahjulikku mõju liigi kaitsestaatusele või asjaomase liigi loodusliku populatsiooni poolt hõivatud territooriumi ulatusele.

Ebarealistlikud (8) väited tehistingimustes toimunud paljundamise kohta võivad viia impordiloa andmisest keeldumiseni vastavalt alusmääruse artikli 4 lõike 1 punktile e ja rakendusmääruse artikli 7 lõikele 6. Väidetava tehistingimustes paljundamise üksikasjades esinevad lahknevused peaksid olema põhjuseks, et teha taotluse täiendav analüüs ja võtta ühendust eksportiva riigiga, misjärel tuleb lõplik otsus teha eraldi iga üksikjuhtumi puhul.

Tehistingimustes kasvatatud isendite importi mujalt kui levialariikidest ei tohiks üldjuhul lubada, kui liigi isendeid ei ole kehtiva CITESi loa või sertifikaadi alusel levialariigist kunagi eksporditud. Siiski tuleb arvesse võtta asjaolu, et isendeid võidi enne CITESi loetellu kandmist transportida mujale kui levialariiki.

4.1. Korraldusasutuse osa tehistingimustes kasvatatud isendite impordilubade hindamisel

Korraldusasutus kontrollib, kas isend on omandatud kooskõlas asjaomaste liikide kaitset käsitlevate õigusaktidega. Konsulteerides liikmesriigi pädeva teadusasutusega ja olles kaalunud teadusliku järelevalverühma arvamust, uurib korraldusasutus vastavalt rakendusmääruse artiklile 54, kas imporditavaid isendeid võib käsitada tehistingimustes kasvatatud isenditena.

Korraldusasutus pöörab erilist tähelepanu imporditaotlustele, mille puhul on kooskõlas juhiste 1. lisaga tuvastatud suurenenud riskid. Lisas loetletud tegurid on soovituslikud ega asenda iga juhtumi nõuetekohast üksikasjalikku hindamist. Hindamisest võib selguda, et hoolimata ühe või mitme riski olemasolust on väide tehistingimustes kasvatamise kohta õige ja usaldusväärne.

Selleks et teha kindlaks, kas isendid vastavad rakendusmääruse artikli 54 lõigetes 1–4 sätestatud kriteeriumidele, võib olla vaja saada teavet asjaomaselt kolmandalt riigilt kooskõlas rakendusmääruse artikli 7 lõikega 6.

Liikmesriigid ei tohiks impordilubasid välja anda juhul, kui nad hoolimata vastavast taotlusest ei saa eksportijalt või eksportivalt või reeksportivalt riigilt piisavalt teavet selle kohta, et ELi imporditavad isendid kvalifitseeruvad tehistingimustes kasvatatud isenditeks.

4.2. Teadusasutuse osa tehistingimustes kasvatatud isendite impordilubade hindamisel

Impordiliikmesriigi teadusasutus esitab arvamuse selle kohta, kas rakendusmääruse artiklis 54 sätestatud kriteeriumid ja alusmääruse artikli 4 lõigetes 1 ja 2 sätestatud imporditingimused on täidetud.

Kõnealune arvamus põhineb kättesaadava teabe teaduslikul hindamisel, võttes arvesse kõiki käesolevate juhiste 1. lisa kohaselt tuvastatud riske.

Kui kaubeldavate tehistingimustes kasvatatud isendite päritolu suhtes on kahtlused kindlaks tehtud, konsulteerib impordiliikmesriigi teadusasutus (või korraldusasutus pärast teadusasutusega konsulteerimist) ekspordi-/päritoluriigi teadusasutusega (ja võimaluse korral korraldusasutusega). Konsultatsiooni eesmärk on saada teavet, millega kinnitatakse, et imporditavad isendid vastavad tehistingimustes kasvatatud isendite kriteeriumidele.

Kui ekspordi-/päritoluriigi haldus- või teadusasutuselt vajalikku teavet ei saada, võib importiva liikmesriigi teadusasutus konsulteerida otse taotlejaga. Selleks palutakse asutusel kasutada 2. lisas esitatud küsimuste kontrollnimekirja. Kontrollnimekiri on soovituslik, seda tuleks kohandada iga juhtumi puhul ning mitte iga küsimus ei pruugi olla kohaldatav kõikide juhtumite suhtes.

Teadusasutuse arvamused tuleks esitada iga juhtumi puhul eraldi ja need võib sõnastada konkreetse isendi, konkreetse paljundusasutuse, liigi (nt kas liiki on lihtne või keeruline paljundada) või konkreetsest riigist toimuva impordi kohta.

Impordiliikmesriigi teadusasutus teatab korraldusasutusele oma järeldused. Teadusasutustel palutakse jagada oma tehtud hindamisi teiste ELi liikmesriikide CITESi asutustega tehistingimustes paljundamise andmebaasi (9) kaudu.

Kui esineb probleeme seoses liigi tehistingimustes paljundamisega (negatiivne arvamus või pidev kahtlus), peaks liikmesriigi teadusasutus juhtima teadusliku järelevalverühma tähelepanu sellele küsimusele, et kõnealune järelevalverühm kaalutleks eespool nimetatud küsimust ja võtaks asjakohaseid meetmeid. Sellistel juhtudel võib Euroopa Komisjon konsulteerida ekspordiriigi või levialariikide korraldus- või teadusasutusega.

Teadusliku järelevalverühma kaalutluste tulemused tehakse teadus- ja korraldusasutuste jaoks vajaduse korral kättesaadavaks Species+ (10) või tehistingimustes paljundamise andmebaasi kaudu.

5. ELi-sisene kauplemine

5.1. Korraldus- ja teadusasutuse osa A lisas loetletud liikidesse kuuluvate tehistingimustes kasvatatud isenditega ELi-sisese kauplemise taotluste hindamisel

Enne sellise sertifikaadi andmist, millega lubatakse äritegevust väidetavalt tehistingimustes sündinud ja kasvatatud isenditega, peaks asjaomane korraldusasutus pärast pädeva teadusasutusega konsulteerimist olema veendunud, et rakendusmääruse artiklis 54 sätestatud kriteeriumid on täidetud.

Selline konsulteerimine võib toimuda iga taotluse puhul eraldi või liigipõhiselt. Teatavaid liike käsitlevate korduvate taotluste puhul, ning juhul, kui vanemkarjal on juba kehtiv ELi-sisene sertifikaat päritolukoodiga C, ei pruugi olla vajalik teadusasutusega konsulteerida.

Korraldus- või teadusasutus peaks iga kord, kui teadaolev paljundaja taotleb ELi-sisest sertifikaati, nõudma vähemalt järgmisi elemente (vt alljärgnevalt uute paljundajate suhtes kohaldatavaid lisaaspekte):

1. paljundaja nimi ja aadress,

2. ELi-sisesed load või ELi-sisesed sertifikaadid vanemkarjale (mis võib koosneda kahest loomast või rühmas pidamise korral suuremast hulgast loomadest. Sellisel juhul tuleks loetleda kõige väiksem võimalike vanemate rühm koos vastavate tõenditega nende seadusliku omandamise, vanuse ja soo kohta),

3. järglaste arv paljudamisjuhtumi kohta;

4. iga järglase identifitseerimine,

5. (ligikaudne) sünniaeg,

6. järglase sugu (kui on teada),

7. paljundamismeetodite kirjeldus – kui järglaste arv näib olevat liiga suur võrreldes kirjanduses leiduvate näitajatega, või tehistingimustes väga harva kasvatatavate liikide puhul. Arvesse tuleb võtta paljundamist toetavaid teaduslikke edusamme, näiteks in vitro viljastamist, kuna selle tulemusel võib paljunemismäär olla kõrgem kui see võiks olla looduslikes tingimustes. Lisaks on tehistingimustes sageli võimalik saada rohkem kui üks pesakond, samas kui looduses võib see olla haruldane.

Tehistingimustes kasvatatud isendi sertifikaaditaotluse hindamisel peaks korraldusasutus meeles pidama järgmisi suurema või väiksema riski näitajaid.

— Kas paljundaja puhul on teada, et ta kasvatab seda liiki seaduslikult?

— Kas vanemloomad on saavutanud suguküpsuse (sel juhul tuleks arvesse võtta ka võimalikke erinevusi, mis tulenevad tehistingimustes peetavaid loomi ja looduses elavaid isendeid käsitleva teabe võrdlusest) ja on endiselt paljunemisvõimelised?

— Kas järglaste väidetav arv on usutav?

— Kas pesakondade väidetav arv on usutav?

— Kas asjaomane vanemloom on eelnevalt järglasi saanud?

— Kas vanemloom on sündinud tehistingimustes? Kui ei, siis kas F2-põlvkond on saadud sarnastes tingimustes?

— Kas taotlus käsitleb endeemilist ELi liiki või indigeenset ELi liiki või loodusest teadaolevalt ebaseaduslikult püütud liiki?

Uue paljundaja või eespool nimetatud teabe suhtes tekkinud iga ebakindluse korral võib korraldusasutus lisaks küsimustele 1–7 nõuda lisateavet. Lisateave võib vajaduse korral hõlmata järgmist:

— rajajaisenditest koosneva paljunduskarja suurus ja päritolu (looduslik või tehistingimustes kasvatatud),

— praeguse paljunduskarja suurus isendite koguarvuna, sealhulgas isas- ja emasloomade suhtarv,

— andmed isendi vanemate kohta, sealhulgas sünni- ja koorumiskuupäev (rõngaste numbrid/mikrokiibid ja olemasolu korral fotod liikide kohta, mille puhul võib üksikisendi usaldusväärselt kindlaks teha konkreetse kehamustri alusel),

— esimene eduka paljundamise aasta,

— kas paljundaja on saanud teise põlvkonna (F2),

— kas paljunduskarja on täiendatud loodusest püütud isenditega, ja kui jah, siis üksikasjad selle kohta, kui palju, millal ja kust nad pärinevad,

— täielikud andmed paljundamise kohta aastas.

Korraldusasutus peaks konsulteerima pädeva teadusasutusega ka järgmistel juhtudel:

— taotlused selliste liikide kohta, mida teadaolevalt on keeruline tehistingimustes pidada ja/või kasvatada,

— taotlused selliste isendite kohta, kelle deklareeritud vanusele tuginedes on tehistingimustes kasvatamise väited ebatõenäolised selliste suurte kulude tõttu, mis on seotud asjaomase liigi tehistingimustes pidamisega antud ajavahemikul,

— taotlused aeglase suguküpsuse ja väikese paljunemisvõimega liikide kohta,

— kahtlused seoses järglaste ja pesakondade usutava arvu, paljunemisvanuse või muude tehistingimustes kasvatamise aspektide suhtes.

Korraldusasutused võivad kaaluda asjaomaste asutuste tehtavat füüsilist kontrolli ja/või taotleda DNA analüüsi, et teha kindlaks, kas deklareeritud järglane on tõepoolest sündinud väidetavatest vanematest / vanemkarjast ja tehistingimustes kasvatatud.

Füüsiline kontroll on üldiselt õigustatud, kui esineb kahtlusi ja geneetiline analüüs ei ole võimalik. Geneetilise analüüsi jaoks võib proovi võtta taotleja (eelistatavalt koos asjaomaste asutuste järelevalvet teostava esindajaga) või määratud ametnik, sõltuvalt riskianalüüsist, mille korraldusasutus on teinud pärast teadusasutusega konsulteerimist.

Korraldusasutuste vahelised konsultatsioonid on õigustatud, kui on probleeme seoses teises liikmesriigis välja antud sertifikaatide kehtivusega sellistele isenditele, kelle tehistingimustes kasvatamise väidete suhtes on tekkinud kahtlusi.

Eespool nimetatud meetmeid ei ole vaja võtta määruse (EÜ) nr 865/2006 X lisas loetletud liikidesse kuuluvate isendite puhul. Need isendid loetakse vastavaks rakendusmääruse artikli 54 tingimustele (tehistingimustes sündinud ja kasvatatud isendid, päritolukood C), kui ei ole esitatud veenvaid tõendeid vastupidise kohta. Neil ei pea olema ELi-sisest sertifikaati ega muud liiki dokumente, samuti ei pea neid märgistama.

5.2. Korraldus- ja teadusasutuse osa B lisas loetletud liikidesse kuuluvate tehistingimustes kasvatatud isenditega ELi-sisesel kauplemisel

B lisas loetletud liikidesse kuuluvate isenditega kauplemine on lubatud niikaua, kui on võimalik tõendada, et isendid on omandatud kooskõlas loomastiku ja taimestiku kaitset käsitlevate kehtivate õigusaktidega.

Selleks et aidata liikmesriikidel seda eeskirja rakendada ja mida kohaldatakse ka tehistingimustes kasvatatud isenditega kauplemise suhtes, on välja töötatud juhenddokument, (11)milles kirjeldatakse üksikasjalikult B lisas loetletud liikidesse kuuluvate loomadega ELi-sisest kauplemist käsitlevatele dokumentaalsetele tõenditele esitatavaid nõudeid.

B lisas loetletud liikidesse kuuluvate tehistingimustes kasvatatud isenditega kauplemise kontrollimisel tuleks teha sama hindamine, nagu eespool kirjeldatud A lisas. Kahtluse korral peaks korraldusasutus konsulteerima teadusasutusega ja kaaluma eespool kirjeldatud füüsilist kontrolli ja/või geneetilise analüüsi jaoks proovi võtmist.

Korraldusasutuste vahelised konsultatsioonid on soovitatavad, kui on probleeme seoses isenditega, kes on väidetavalt kasvatatud tehistingimustes teises liikmesriigis, eriti juhul, kui on olemas suur risk (nt puuduvad tõendid seadusliku impordi kohta ELi riikidesse, liike on keeruline kasvatada kuni teise põlvkonnani jne).

6. Eksport ja reeksport EList

Loomaliigi isendit tuleks käsitada tehistingimustes kasvatatud isendina üksnes juhul, kui pädev korraldusasutus on pärast asjaomase liikmesriigi teadusasutusega konsulteerimist veendunud, et rakendusmääruse artikli 54 kriteeriumid on täidetud.

Tuleb tähele panna erinevust i) varem ELi imporditud tehistingimustes kasvatatud isendite reekspordi ja ii) ELis tehistingimustes kasvatatud isendite ekspordi vahel.

6.1. Tehistingimustes kasvatatud isendite reeksport

Kui tehistingimustes kasvatatud isendeid reeksporditakse ELi liikmesriigist, kes ei ole kõnealused isendid ELi importinud liikmesriik, peavad mõlemad liikmesriigid teavet vahetama (vt alusmääruse artikli 5 lõige 5).

Kui isendid on märgistatud ja neid on võimalik selgelt dokumendiga seostada, ei pruugi olla vajalik teadusasutusega konsulteerida. Lähtealuseks on juhenddokument – Tõendid B lisas loetletud liikidesse kuuluvate elusloomade seadusliku omandamise kohta (vt joonealune märkus 11), mille lisas esitatud kontrollnimekiri hõlmab minimaalset dokumentatsiooni või teavet, mis tuleb esitada.

6.2. Tehistingimustes kasvatatud isendite eksport

6.2.1. Korraldusasutuse osa tehistingimustes kasvatatud isendite ekspordilubade hindamisel

Pärast liikmesriigi pädeva teadusasutusega konsulteerimist kontrollib korraldusasutus kooskõlas rakendusmääruse artikliga 54 ja alusmääruse artikli 7 lõikega 1, kas isendid vastavad tehistingimustes kasvatatud isendite kriteeriumidele.

Korraldusasutus hindab taotluses esitatud teavet, et teha kindlaks, kas isend on omandatud kooskõlas ELi õigusnormidega (õiguspärase omandamise tuvastamine). Kui taotluses käsitletakse sertifikaadiga juba hõlmatud isendeid, peaks korraldusasutus tegema riskihindamisel põhineva täiendava kontrolli ja kahtluse korral konsulteerima asjakohastel juhtudel teadusasutuse või teiste liikmesriikidega.

Korraldusasutus pöörab erilist tähelepanu eksporditaotlustele, mille puhul on kooskõlas käesoleva dokumendi 1. lisaga tuvastatud suurenenud riskid. Lisas loetletud tegurid on soovituslikud ega asenda iga juhtumi nõuetekohast hindamist. Hindamisest võib selguda, et hoolimata ühe või mitme riski olemasolust on väide tehistingimustes kasvatamise kohta õige ja usaldusväärne.

B lisas loetletud liikidesse kuuluvate tehistingimustes kasvatatud elusloomade ekspordi puhul peaksid liikmesriigid viitama juhenddokumendile, milles käsitletakse B lisas loetletud liikidesse kuuluvate elusloomade seadusliku omandamise tõendamist (vt joonealune märkus 11) ja vajalikele dokumentaalsetele tõenditele.

Korraldusasutused võivad otsustada kontrollida seaduslikku omandamist, kasutades riskihindamise meetodit, mis põhineb järgmistel teguritel (kui need on konkreetse eksporditaotluse puhul asjakohased):

i) lisa, milles liik on loetletud,

ii) isendi päritolu,

iii) liigi esinemine taotlusega tegeleva liikmesriigi kontrollitavas keskkonnas,

iv) dokumenteeritud ebaseaduslik kauplemine,

v) kauplemise eesmärk (kaubanduslik või mittekaubanduslik),

vi) andmed taotleja esitatud taotluste kohta, sealhulgas varasemad mittevastavused,

vii) isendite rahaline väärtus ning

viii) välimuselt sarnaste liikide olemasolu.

Kui pärast eespool nimetatud tegurite kaalumist ja tasakaalustamist järeldab korraldusasutus eksporditava isendi puhul suurt riski, et loom ei ole seaduslikult omandatud, võib ta otsustada nõuda lisateavet ja alustada järelevalveahela edasist kontrollimist. Kui korraldusasutus leiab, et ebaseadusliku omandamise risk on väike, võib ta otsustada teha vähem kontrolli.

Rakendusmääruse artikli 65 lõike 4 kohaselt peab korraldusasutus kontrollima, kas A lisas loetletud liikidesse kuuluvad isendid on märgistatud vastavalt kõnealuse määruse artiklile 66.

A või B lisas loetletud liikidesse kuuluvate märgistatud isendite igasuguse ekspordi (või reekspordi) puhul on soovitatav märkida ekspordiloa (või reekspordisertifikaadi) kirjelduse lahtrisse 8 identifitseerimisnumbrid, et isendeid võimalikult täpselt kirjeldada.

Määruse (EÜ) nr 865/2006 X lisas loetletud liikidesse kuuluvaid isendeid ei ole vaja ekspordiks märgistada ning võib järeldada, et ekspordiloa väljaandmise tingimused on täidetud.

6.2.2. Teadusasutuse osa tehistingimustes kasvatatud isendite ekspordilubade hindamisel

Pärast korraldusasutuse palutud konsultatsiooni annab teadusasutus nõu, kas loa või sertifikaadiga hõlmatud isendid vastavad tehistingimustes kasvatatud isendite kriteeriumidele (kooskõlas rakendusmääruse artikliga 54 ja alusmääruse artikli 5 lõike 2 punktiga d (millele on osutatud alusmääruse artikli 5 lõikes 4), et hinnata, kas eksport kahjustab liigi kaitsestaatust.

Teadusasutuse arvamused tuleks esitada iga juhtumi puhul eraldi ja need võib sõnastada iga üksikisendi, konkreetse paljundusasutuse, liigi (nt kas liiki on lihtne või keeruline paljundada) kohta.

Kui on kahtlusi seoses teises ELi liikmesriigis tehistingimustes kasvatatud isendite päritoluga, palub ekspordiliikmesriigi korraldus- või teadusasutus teise liikmesriigi korraldus- või teadusasutusel kinnitada, kas isendid vastavad tehistingimustes kasvatatud isendite kriteeriumidele.

Korraldus- ja teadusasutustel palutakse jagada oma tehtud hindamisi teiste ELi liikmesriikide CITESi asutustega tehistingimustes paljundamise andmebaasi (12) kaudu.

Kui tehistingimustes paljundamisega seoses esineb püsivaid probleeme, soovitatakse liikmesriikide teadusasutustel pöörduda selles küsimuses teadusliku järelevalverühma või korraldusasutuse kaudu CITESi korraldusasutuste eksperdirühma poole.

7. Konfiskeeritud loomad

Käesolevas jaos antakse juhiseid konfiskeeritud isendite kohtlemiseks ja selle kohta, kas asjaomaseid isendeid saab kasutada tehistingimustes paljundamise ettevõttes või mitte.

Korraldusasutus peaks pärast teadusasutuse ja vajaduse korral muude asjaomaste organitega konsulteerimist otsustama konfiskeeritud isendite kõige asjakohasema kohtlemisviisi üle ning selle suhtes, kas hoida loomi tehistingimustes, tagastada nad päritoluriigile nende võimaliku loodusesse tagasiviimise jaoks (13) või nad hukata.

CITESi resolutsioonist Conf.17.08 CITESis loetletud ja ebaseadusliku kaubanduse objektiks sattunud ja konfiskeeritud liikide kõrvaldamise kohta (14) leiab juhiseid selle teema kohta, nimelt resolutsiooni 1. lisa otsustamisskeemi analüüsis.

Arvesse tuleb võtta konfiskeerimise algset põhjust, sest mõnikord ei konfiskeeritud isendeid mitte nende õiguspärase omandamisega seotud probleemide, vaid pigem muude rikkumiste tõttu (nt seoses transporditingimustega). Korraldusasutused peaksid olema teadlikud ka uutest smugeldamistavadest, mille puhul vedajad arvestavad sellega, et isendid konfiskeeritakse, kuid hiljem legaliseeritakse päästekeskuse kaudu. Korraldusasutused peaksid võtma kasutusele kõik ettevaatusabinõud, et vältida konfiskeeritud isendite sattumist rikkumises osalevate isikute kätte.

Konfiskeeritud isendid võib lisada sellistest liikidest koosnevatele karjadele, mille puhul paljunduskarjad ELis on juba loodud või uued paljunduskarjad luuakse. Kui tegemist on näiteks liigiga, mille kohta on olemas EAZA ex-situ programm (EEP) või Euroopa suguregister (ESB), siis eelistatakse isendi paigutamist sellise koordineeritud paljundusprogrammi hoole alla. Kindlasti on see nii liikide puhul, mida kehtivate CITESi lubade või sertifikaatide alusel ei ole varem imporditud.

Liikmesriigid võivad teha koostööd teiste CITESi osalistega konfiskeeritud loomade nõuetekohaseks kõrvaldamiseks, lubades selliste isendite importi, eksporti või reeksporti. Impordi puhul on nõutav kahjuliku mõju puudumist kinnitav järeldus. Siiski ei ole lubatud kaubanduslik kauplemine konfiskeeritud isenditega, kes kuuluvad A lisas loetletud liikidesse.

Tuleb teha vahet A lisas loetletud liikidesse kuuluvate isendite ja B, C või D lisas loetletud liikidesse kuuluvate isendite vahel. Täiendavaid ettevaatusabinõusid on vaja võtta haruldaste liikide puhul või selliste liikide puhul, mille paljundamist ELis ei ole (peaaegu) toimunud.

Alusmääruse artikli 8 lõikega 6 on liikmesriikide pädevatel asutustel lubatud müüa iga konfiskeeritud isend, kes kuulub B–D lisades loetletud liikidesse, tingimusel et teda ei tagastata otse sellele isikule või organile, kellelt ta konfiskeeriti või kes oli õigusrikkumises osaline. Selliseid isendeid kui seaduslikult omandatuid võib kasutada igasugusel eesmärgil.

Konfiskeeritud isendeid, kes kuuluvad A lisas loetletud liikidesse, ei tohi müüa. A lisas loetletud liikidesse kuuluvaid isendeid tuleks käsitada seaduslikult omandatud isenditena pärast nende konfiskeerimist ja üleandmist hooldajale, kes peab neid konfiskeeritud isendeid mittekaubanduslikul eesmärgil. Tuleks täpsustada, kuidas tohib kasutada isendeid ja nende võimalikke järglasi.

Hoolikamalt tuleb kaaluda, kas konfiskeeritud isendeid, kes kuuluvad A lisas loetletud liikidesse, on võimalik lisada paljunduskarja. Selle hindamisel, kas konfiskeeritud isend, kes kuulub A lisas loetletud liikidesse, võib anda tehistingimustes paljundamise ettevõtte hoolde, tuleks arvesse võtta järgmisi aspekte (konsulteerides asjaomase teadusasutusega).

— Kas tehistingimustes paljundamise ettevõte on seotud tehistingimustes paljundamise ametliku kaitseprogrammiga? Või on tegemist pigem ettevõtte äritehinguga, mille käigus müüakse suurem osa tehistingimustes paljundamise teel saadud järglastest?

— Kas on teada, et liiki kasvatatakse tehistingimustes ja saadakse teise põlvkonna (F2) järglasi?

— Kas on teada isendi päritolu?

Konfiskeeritud isendi täieliku omandiõiguse andmine tehistingimustes paljundamise kommertsettevõttele näib olevat vastuolus looduslike liikidega kauplemist käsitlevate ELi määrustega. A lisas loetletud liikidesse kuuluvad isendid võib vastu võtta tingimusel, et i) ettevõttel on vajalikud teadmised ja taristu ning ii) loomi ei kasutata müügiks ega paljundamiseks kaubanduslikul eesmärgil.

Kui konfiskeeritud isend tuleb viia teise liikmesriiki, peaks sertifikaate väljaandev vastutav korraldusasutus enne üleviimist lubava sertifikaadi väljaandmist tegema koostööd vastuvõtva liikmesriigi teadusasutusega (vastavalt alusmääruse artiklile 9) ja (ideaaljuhul) teavitama vastuvõtva liikmesriigi korraldusasutust. Kõik isendi kasutamisega seotud piirangud tuleks sertifikaadil märkida nii, nagu mõlemad liikmesriigid on kokku leppinud.

(1) Nõukogu 9. detsembri 1996. aasta määrus (EÜ) nr 338/97 looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel (ELT L 61, 3.3.1997, lk 1) (edaspidi „alusmäärus“) ning sellega seotud komisjoni määrused, eelkõige: Komisjoni 4. mai 2006. aasta määrus (EÜ) nr 865/2006, millega kehtestatakse looduslike looma- ja taimeliikide kaitset nendega kauplemise reguleerimise teel käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 338/97 üksikasjalikud rakenduseeskirjad (ELT L 166, 19.6.2006, lk 1) (edaspidi „rakendusmäärus“) ja komisjoni 23. augusti 2012. aasta rakendusmäärus (EL) nr 792/2012, millega nähakse ette nõukogu määruses (EÜ) nr 338/97 (looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta nendega kauplemise reguleerimise teel) sätestatud lubade, sertifikaatide ja muude dokumentide kujundust käsitlevad eeskirjad ning muudetakse komisjoni määrust (EÜ) nr 865/2006 (ELT L 242, 7.9.2012, lk 13) (edaspidi „lubade määrus“).

(2) Käesolevas dokumendis on „tehistingimustes kasvatatud isendid“ rakendusmääruse artikli 54 kriteeriumidele vastavad isendid.

(3) Harfoot, M. et al, 2018. Unveiling the patterns and trends in 40years of global trade in CITES-listed wildlife. Biological Conservation 223, lk 47–57.

(4) Sellega osutatakse IUCNi punasesse raamatusse kantud liikide staatusele, mitte liikide loetelusid sisaldavatele CITESi liidetele.

(5) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/PDF/?uri=CELEX:52019XC0321(01)&from=EN

(6) Alusmääruse artikli 11 lõike 2 punkt a.

(7) Vt https://www.eaza.net/assets/Uploads/CCC/August-2020.pdf

(8) Näiteks andmed järglaste saamise kohta sellises ulatuses või kiirusel, mis liigi paljunemisbioloogiat arvesse võttes ei ole tõenäoliselt teostatav.

(9) http://captivebreeding.unep-wcmc.org

(10) https://speciesplus.net/species

(11) Tõendid B lisas loetletud liikidesse kuuluvate elusloomade seadusliku omandamise kohta ja vajalikud dokumentaalsed tõendid, ELT C 107, 21.3.2019, lk 2–7.

(12) http://captivebreeding.unep-wcmc.org

(13) Paljudel juhtudel ei ole loodusesse tagasiviimine võimalik.

(14) https://cites.org/sites/default/files/document/E-Res-17-08.pdf