SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Käesolevas ettepanekus sätestatakse meetmed, et paremini tõkestada inimkaubandust ja selle vastu võidelda ning kaitsta inimkaubanduse ohvreid vastavalt liidus kehtivale õigusraamistikule, nimelt direktiivile 2011/36/EL (edaspidi „inimkaubandusevastane direktiiv“). Inimkaubandusevastases direktiivis on sätestatud inimkaubanduse tõkestamise ja selle vastu võitlemise üldine ELi raamistik, millega kehtestatakse inimkaubanduse valdkonnas kuritegude ja sanktsioonide määratlemise miinimumnormid ning sätted, millega selliseid kuritegusid tulemuslikumalt ennetada ja ohvreid paremini kaitsta, võttes samal ajal arvesse soolist aspekti. Direktiivis on sätestatud ELi ühised normid järgmistes valdkondades: i) inimkaubanduse kriminaliseerimine, uurimine ja selle eest vastutusele võtmine, sealhulgas süütegude, karistuste ja sanktsioonide määratlemine; ii) inimkaubanduse ohvri abistamine, toetamine ja kaitse ning iii) inimkaubanduse tõkestamine.

Inimkaubandusevastase direktiivi vastuvõtmine 2011. aasta aprillis oli tähtis muudatus, millega suurendati ELi jõupingutusi inimkaubanduse tõkestamisel ja selle vastu võitlemisel ning ohvrite kaitsmisel. See oli oluline samm asjaomaste normide ühtlustamiseks kõigis liikmesriikides. Alates 2011. aastast on siiski tekkinud uusi probleeme või muutunud pakilisemaks mitmed juba olemasolevad. Need lahendatakse direktiivi sihipärase läbivaatamise kaudu.

Direktiivi nõuetekohane ja täielik ülevõtmine ning selle täielik rakendamine jäävad komisjoni prioriteediks. Pärast ülevõtmisaruande vastuvõtmist jätkas komisjon koostööd liikmesriikidega ja kohustus kasutama talle aluslepingutega antud volitusi, et tagada direktiivi sätete täielik ülevõtmine ja rakendamine. Kasutades valdkondadeülest ja terviklikku lähenemisviisi, võttis komisjon vastu inimkaubanduse vastu võitlemise ELi strateegia 2021–2025, milles on sätestatud üksikasjalikud meetmed, et parandada direktiivi 2011/36/EL asjakohaste sätete rakendamist. Tegemist on jõuliste poliitikameetmetega, et võidelda inimkaubanduse vastu – alates tõkestamisest kuni ohvrite kaitsmiseni ning inimkaubitsejatele süüdistuse esitamise ja nende süüdimõistmiseni.

Ärakasutamise vormid on alates 2011. aastast muutunud. Seksuaalne ja tööalane ärakasutamine on alati olnud inimkaubanduse peamine eesmärk. Seksuaalse ärakasutamise eesmärgil toimuv inimkaubandus on pidevalt olnud ELis kõige levinum ärakasutamise vorm, mille ohvrid moodustavad üle poole kõigist ohvritest ning mis mõjutab peamiselt naisi ja tüdrukuid. Tööalase ärakasutamise eesmärgil toimuv inimkaubandus on olnud ELis leviku poolest teine inimkaubanduse vorm, mille ohvrite arv on viimasel viiel aastal kiiresti kasvanud ja peaaegu kahekordistunud. Siiski on aja jooksul rohkem esile kerkinud muudel eesmärkidel toimuv inimkaubandus, mis hõlmab nii inimkaubandusevastases direktiivis juba sisalduvaid ärakasutamise vorm (kerjamine, ärakasutamine kuritegelikuks tegevuseks ja elundite eemaldamine) kui ka selles selgesõnaliselt nimetamata vorme (sealhulgas sundabielud ja ebaseaduslik lapsendamine). Muudel eesmärkidel toimuva ärakasutamise ohvrite üldine osakaal moodustab üle 10 % kõigist ohvritest. Käesoleva ettepanekuga laiendatakse direktiivis sõnaselgelt nimetatud ärakasutamise vormide mittetäielikku loetelu ning lisatakse sellesse sundabielud ja ebaseaduslik lapsendamine tagamaks, et riikide õigussüsteemid hõlmaksid üha suuremat hulka inimkaubanduse eesmärke.

Samuti on muutunud inimkaubitsejate tegutsemisviisid: sageli tegutsevad nad organiseeritud kuritegelikes rühmitustes ja selle tulemusena on suurenenud inimkaubanduse oht. Tehnoloogia areng võimaldab inimkaubitsejatel ohvreid veebi vahendusel värvata, neid teenuse osutamise jaoks pakkuda ja neid ära kasutada ning internetis ekspluateerivaid materjale laiemalt jagada. Samad tehnoloogilised vahendid muudavad raskemaks kuritegude avastamise, täideviijate tuvastamise ning süütegude toimepanemiseks kasutatud raha algupära kindlakstegemise ja kuriteoga teenitud tulu jälitamise. Käesoleva ettepanekuga püütakse lahendada inimkaubanduse üha suurenevast digiteerimisest tulenevaid probleeme ja tõhustada kriminaalõiguslike meetmete võtmist tehnoloogia abil toime pandud süütegude korral. Eelkõige viimastel aastatel on asjaomased sidusrühmad, sealhulgas ELi asutused, õiguskaitse- ja kohtuasutused, rahvusvahelised ja kodanikuühiskonna organisatsioonid, rõhutanud muret selliste inimkaubandusega seotud süütegude arvu suurenemise pärast, mis on toime pandud või mille toimepanemisele on kaasa aidatud info- ja kommunikatsioonitehnoloogia vahendusel.

Praegu juriidiliste isikute suhtes kohaldatav vabatahtlik sanktsioonirežiim ning selle ülevõtmise ja kohaldamise ulatus liikmesriikides ei vasta piisavalt inimkaubandusevastase direktiivi eesmärkidele. Käesoleva ettepanekuga tagatakse, et sanktsioonid on tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad ning püütakse tõhustada kriminaalõiguslikku reageerimist juriidiliste isikute kasuks toime pandud inimkaubandusega seotud süütegudele, asendades vabatahtlikud sanktsioonid kahe erineva kohustusliku režiimiga, mida kohaldatakse tavaliste süütegude ja raskendavatel asjaoludel toime pandud süütegude korral.

Inimkaubandusevastane direktiiv võeti vastu 2011. aastal, enne vara arestimist ja konfiskeerimist käsitleva ELi õigusraamistiku vastuvõtmist. Seepärast teeb komisjon ettepaneku ajakohastada viidet tulu jälitamisele, arestimisele, haldamisele ja konfiskeerimisele ning viidata sõnaselgelt neid küsimusi puudutavatele ELi normidele.

Nii riiklikul kui ka piiriülesel tasandil on liikmesriikide varajase tuvastamise ja suunamise tavade osas veel palju arenguruumi. Nimelt ei ole kõigil liikmesriikidel riiklikku suunamismehhanismi ning selliste mehhanismide struktuur ja toimimine on liikmesriigiti väga erinev. Käesoleva ettepaneku eesmärk on tagada, et iga liikmesriik looks õigus- ja haldusnormidega riikliku suunamismehhanismi, et ühtlustada asjaomaste riiklike asutuste toimimist ning viia paremini kooskõlla nende struktuurid ja tavad, mis puudutavad ohvrite suunamist asjakohastesse abi- ja toetussüsteemidesse. See on ka esimene samm Euroopa suunamismehhanismi loomise suunas.

Hiljutistest uuringutest ja asjaomaste sidusrühmadega peetud konsultatsioonidest saadud teabest ilmneb, et inimkaubandust soodustav nõudlus ei ole vähenenud, kuigi on korraldatud asjakohaseid haridus- ja koolitusüritusi, teadlikkuse suurendamise kampaaniaid ning mitu liikmesriiki on oma siseriiklikku õigusesse üle võtnud inimkaubandusevastase võitluse direktiivi artikli 18 lõike 4. Kõigist sidusrühmade jõupingutustest hoolimata ei ole kadunud nõudlus seksuaalteenuste, odava tööjõu ja odavate toodete järele. See omakorda soodustab inimkaubandust seksuaalse ja tööalase ärakasutamise eesmärgil. Käesoleva ettepanekuga püütakse liikmesriikide õigusnorme paremini ühtlustada, et vähendada nõudlust. Ettepanekus tunnistatakse ka, et kriminaalõiguslike meetmetega saab nõudlust vähendada vaid osaliselt ning sellega peaksid jätkuvalt kaasnema haridus- ja koolitusüritused ning teadlikkuse suurendamise kampaaniad vastavalt inimkaubandusevastasele direktiivile.

Inimkaubandus on keeruline kuritegu. Et sellega asjakohaselt tegeleda on äärmiselt oluline tugineda ühtsetele ja usaldusväärsetele andmetele. Sarnaselt muudele kuritegevuse valdkondadele eeldatakse, et ka paljudest inimkaubanduse juhtumitest ei teatata. See on üks teguritest, mis takistab ELis toimuva inimkaubanduse ulatuse täielikku mõistmist. Samuti on teatatud juhtumite kohta andmete kogumine lünklik ning komisjoni kogutud statistika avalikustatakse pärast aruandeperioodi märkimisväärse hilinemisega. Käesoleva ettepaneku eesmärk on kohustada liikmesriike koguma ja esitama komisjonile igal aastal andmeid inimkaubanduse kohta ning veelgi ühtlustama andmete kogumist, et parandada selle kvaliteeti ja kiirendada aruannete avaldamist.