ET Euroopa Liidu Teataja C 155/10

Komisjoni teatis EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes

(2008/C 155/02)

Käesoleva teatisega asendatakse komisjoni teatis EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (EÜT C 71, 11.3.2000, lk 14).

1. SISSEJUHATUS

1.1. Taust

Käesoleva teatisega ajakohastatakse komisjoni lähenemist garantiidena antavale riigiabile. Teatise eesmärk on anda liikmesriikidele üksikasjalikumad juhised põhimõtete kohta, mille alusel komisjon kavatseb tõlgendada artikleid 87 ja 88 ning neid riigigarantiide suhtes kohaldada. Need põhimõtted on praegu sätestatud komisjoni teatises EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (1). Alates 2000. aastast teatise kohaldamisel saadud kogemused näitavad, et komisjoni poliitika selles valdkonnas tuleks läbi vaadata. Sellega seoses soovib komisjon meenutada näiteks oma hiljutist otsustuspraktikat seoses mitme konkreetse juhtumiga (2), pidades silmas vajadust hinnata garantiikavade raames kahju saamise ohtu iga garantii puhul eraldi. Komisjon kavatseb edaspidi muuta oma poliitika selles valdkonnas võimalikult läbipaistvaks, et otsused oleksid prognoositavad ja tagataks võrdne kohtlemine. Eelkõige soovib komisjon pakkuda väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele (edaspidi „VKE”) ning liikmesriikidele võimalust konkreetse äriühingu puhul ja selle finantsnäitajate põhjal õiguskindlalt ette määrata, kui suur peaks olema riigigarantiiks makstav minimaalne garantiitasu, mida ei saa pidada abiks asutamislepingu artikli 87 lõike 1 mõistes. Samamoodi, kui garantiipreemiat makstakse sellest alammäärast vähem, võib seda vahet pidada abielemendiks.

1.2. Garantii liigid

Garantiid on enimlevinud kujul seotud laenusaaja poolt laenuandjaga kokku lepitud laenuga või muu rahalise kohustusega. Garantiisid võib anda üksikgarantiidena või garantiikavade raames.

Garantii liike võib olla siiski erinevaid olenevalt õiguslikust alusest, tehingu laadist, kestusest jne. Garantii võib olla (loetelu ei ole ammendav):

— üldgarantii, s.t ettevõtjale kui tervikule antav garantii (erinevalt garantiist, mis on seotud konkreetse tehinguga, nagu laen, omakapitaliinvesteering jne);

— konkreetse vahendiga antav garantii (erinevalt ettevõtja õiguslik vormigaseotud garantiist);

— vahetult antav garantii või esimese taseme garandile antav vastugarantii;

— piiramatu garantii (erinevalt garantiist, mille ülemmäär ja/või kehtivusaeg on kindlaks määratud). Komisjon loeb garantii kujul antud abiks ka soodsamad rahastamistingimused ettevõtjatele, kelle õiguslik vorm välistab pankroti- või muud maksejõuetusmenetlused või tagab selgesõnalise riigigarantii või kahju katmise riigi poolt. Sama kehtib, kui riik omandab osaluse ettevõttes ning seejuures asendatakse tavapärane piiratud vastutus piiramatu vastutusega;

— garantii, mis tuleneb selgelt lepingust (nagu näiteks ametlikud lepingud, esmahinnangud) või mõnest muust õiguslikust allikast (erinevalt garantiist, mille vorm on vähem selgepiiriline, näiteks kaaskiri, suuline kohustus), mille antav kindlustunne võib olla erineva tasemega.

Viimaseid on asjakohase õigusliku või raamatupidamisdokumentatsiooni puudumise tõttu sageli väga raske jälgida; see kehtib nii abisaaja kui ka abi andva riikliku või avaliku asutuse ja järelikult ka kolmandatele isikutele kättesaadava teabe kohta.

1.3. Teatise struktuur ja kohaldamisala

Käesolevas teatises kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) „garantiikava” on mis tahes vahend, mille raames saab ettevõtjatele anda garantiisid ilma täiendavate meetmete rakendamise vajaduseta, pidades silmas teatavaid tingimusi kehtivuse, summa, seotud tehingute ning ettevõtjate tüübi või suuruse suhtes (nt VKEd);

b) „üksikgarantii” on ettevõtjale antav mis tahes garantii, mida ei anta garantiikava raames.

Käesoleva teatise osad 3 ja 4 on ette nähtud vahetuks kohaldamiseks kõigi garantiide puhul, mis on seotud konkreetse finantstehinguga, nagu laen. Kuna need juhtumid on sagedased ja neid on enamasti võimalik arvudes väljendada, leiab komisjon, et nende puhul on eriti oluline määrata kindlaks, kas garantii kujutab endast riigiabi või mitte.

Arvestades, et enamikul juhtudel on garantiiga kaetud tehinguks laen, nimetatakse peamist tagatisest abisaajat edaspidi „laenusaajaks” ja asutust, kelle risk riigigarantii tõttu väheneb, „laenuandjaks”. Nende kahe konkreetse termini kasutamise eesmärk on ka hõlbustada teksti aluspõhimõtete mõistmist, kuna laenu mõiste tähendus on lai. Sellest ei järeldu siiski, et osi 3 ja 4 kohaldatakse ainult laenugarantii suhtes. Need kehtivad kõigi garantiide puhul, kus esineb samalaadne riski ülekandmine, näiteks omakapitaliinvesteeringute puhul, tingimusel, et arvestatakse asjaomast riskiprofiili (sealhulgas võimalikku tagatiste puudumist).

Käesolevat teatist kohaldatakse kõigi majandusharude, sealhulgas põllumajandus-, kalandus- ja transpordisektori suhtes, ilma et see piiraks asjaomase sektoriga seotud garantiide suhtes kehtivate erieeskirjade kohaldamist.

Käesolevat teatist ei kohaldata ekspordikrediidi garantiide suhtes.

1.4. Muud garantiiliigid

Kui teatavate garantiiliikidega (vt punkt 1.2) kaasneb riski ülekandmine garandile ja kui need ei vasta vähemalt ühele punktis 1.3 sätestatud erikriteeriumile, näiteks kindlustusgarantiid, tuleb iga juhtumit analüüsida eraldi, kohaldades vajaduse korral käesolevas teatises kirjeldatud asjakohaseid osi või meetodeid.

1.5. Erapooletus

Käesolev teatis ei piira asutamislepingu artikli 295 kohaldamist ega mõjuta seetõttu omandiõigust käsitlevate eeskirjade kohaldamist liikmesriikides. Komisjon on avalik-õigusliku omandi ja eraomandi suhtes erapooletu.

Eelkõige ei piisa garantii riigigarantiina käsitlemiseks üksnes asjaolust, et ettevõtja on suures osas avalik-õiguslikus omandis, kui garantiis pole ühtegi otsest või kaudset tagatise elementi.

2. ARTIKLI 87 LÕIKE 1 KOHALDATAVUS

2.1. Üldised märkused

Asutamislepingu artikli 87 lõikes 1 sätestatakse, et igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest mis tahes kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatavaid ettevõtjaid või teatavate kaupade tootmist, on ühisturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.

Need üldkriteeriumid kehtivad ka garantiide kohta. Muude võimaliku abi liikide puhul võib garantii, mida vahetult annab riigi ametiasutus (kesk-, piirkondlik või kohalik ametiasutus) kui ka garantii, mida annab riigi vahenditest riigi kontrolli all olev muu asutus, näiteks ametiasutusele kuuluv ettevõtja (3), kujutada endast riigiabi.

Igasuguste kahtluste vältimiseks tuleks selgitada riigigarantiidega seotud riigi vahendite mõistet. Riigigarantii eelis on, et garantiiga seotud riski kannab riik. Riigi riskivalmidus tuleks tavapäraselt hüvitada asjakohase preemiaga. Kui riik loobub tervest või osast garantiipreemiast, siis on see eelise andmisega ettevõtjale samaaegselt riigi vahendite raiskamine. Järelikult, isegi kui selgub, et riik ei tee ühtegi garantiiga seotud väljamakset, võib ikkagi olla tegemist riigiabiga asutamislepingu artikli 87 lõike 1 kohaselt. Abi andmine toimub garantii andmise hetkel, mitte selle kasutamise või garantii tingimuste kohaste väljamaksete tegemise ajal. Seda, kas garantii kujutab endast riigiabi või mitte, ning kui kujutab, siis kui suur võiks olla selle summa, tuleb hinnata garantii andmise ajal.

Sellega seoses märgib komisjon, et riigiabi eeskirjades sätestatud analüüs ei eelda automaatselt selle meetme kokkusobivust teiste asutamislepingu sätetega.

2.2. Abi laenusaajale

Tavaliselt saab abist kasu laenusaaja. Nagu on märgitud punktis 2.1, tuleks riski võtmine hüvitada asjakohase preemiaga. Kui laenusaaja preemiat ei maksa või maksab vähe, on see tema jaoks eelis. Võrreldes garantii puudumisega, võimaldab riigigarantii laenusaajal kapitaliturgudel saada tavalisest paremate finantstingimustega laenu. Tavaliselt õnnestub laenusaajal riigigarantii abil kokku leppida madalamates intressimäärades ja/või pakkuda väiksemat tagatist. Mõnel juhul ei õnnestu laenusaajal ilma riigigarantiita leida ka mis tahes tingimustel laenu andvat finantsasutust. Seega võivad riigigarantiid soodustada uute ettevõtjate loomist ning võimaldavad teatavatel ettevõtjatel hankida raha uute tegevusalade hõlmamiseks. Samuti võib riigigarantii aidata raskustes ettevõtjal likvideerimise või ümberkorraldamise asemel tegevust jätkata, mis võib tekitada konkurentsimoonutusi.

2.3. Abi laenuandjale

2.3.1. Kuigi tavaliselt saab abist kasu laenusaaja, ei või välistada, et teatavatel asjaoludel saab abist otsest kasu ka laenuandja. Eriti juhul, kui näiteks juba võetud laenule või muule rahalisele kohustusele antakse riigigarantii tagantjärele, ilma et kohandataks selle laenu või rahalise kohustuse tingimusi, või kui ühe garanteeritud laenu abil makstakse tagasi teist, garanteerimata laenu samale krediidiasutusele, võib samuti tegemist olla abiga laenuandjale, kuivõrd laenude tagatus suureneb. Kui garantii sisaldab abi laenuandjale, tuleks tähelepanu pöörata asjaolule, et selline abi võib põhimõtteliselt olla tegevusabi.

2.3.2. Garantiid erinevad muudest riigiabimeetmetest, nagu toetused või maksuvabastused, selle poolest, et garantii puhul sõlmib ka riik laenuandjaga õigusliku suhte. Seetõttu tuleb kaaluda, kas fakt, et riigiabi on antud ebaseaduslikult, avaldab mõju ka kolmandatele isikutele. Riigi laenugarantiide puhul käib see peamiselt laenu andvate finantsasutuste kohta. Ettevõtjate rahastamiseks emiteeritud võlakirjade garantiide puhul kehtib see võlakirjade emiteerimises osalevate finantsasutuste kohta. Asjaolu, kas abi ebaseaduslikkus mõjutab riigi ja kolmandate isikute vahelisi õiguslikke suhteid, tuleb uurida siseriiklike õigusaktide alusel. Riikide kohtud peavad teatavatel juhtudel uurima, kas riigi õigusaktid ei takista garantiilepingute täitmist ning kõnealuse küsimuse üle otsustamisel tuleks neil komisjoni arvates arvestada ühenduse õigusaktide rikkumisega. See tähendab, et laenuandjatel võib olla huvi tavalise ettevaatusabinõuna kontrollida, kas garantiide andmisel täidetakse riigiabi käsitlevaid ühenduse eeskirju. Liikmesriik peaks olema võimeline esitama üksikgarantii või garantiikava puhul komisjoni poolt antud juhtumi numbri ning vajaduse korral komisjoni otsuse mittekonfidentsiaalse eksemplari koos asjakohase viitega Euroopa Liidu Teatajale. Komisjon teeb kõik endast oleneva, et läbipaistval viisil teha kättesaadavaks tema poolt heakskiidetud üksikgarantiide ja garantiikavadega seotud teave.

3. ABI OLEMASOLU VÄLISTAVAD TINGIMUSED

3.1. Üldkaalutlused

Kui riigi üksikgarantii või riigigarantii kavaga ei kaasne ettevõtja jaoks mingit kasu, siis ei kujuta see endast riigiabi.

Selleks et tuvastada, kas eelis on antud garantii või garantiikava kaudu, on Euroopa Kohus oma hiljutistes kohtuotsustes (4) leidnud, et komisjoni hinnang peaks põhinema samal põhimõttel, mille järgi investor tegutseb turumajandustingimustes edaspidi („turumajandusliku investeerimise põhimõte”). Seepärast tuleb arvestada abisaajast ettevõtja tegelikke võimalusi saada samaväärset rahastamist kapitalituru vahenditega. Riigiabiga ei ole tegemist juhul, kui uus rahastamisallikas on tehtud kättesaadavaks tingimustel, mis on vastuvõetavad eraettevõtjale, kes tegutseb tavapärastes turumajanduslikes tingimustes (5).

Et hõlbustada turumajandusliku investeerimise põhimõtte täitmise hindamist konkreetse garantiimeetme puhul, esitab komisjon käesolevas osas mitmeid abi välistamiseks piisavaid tingimusi. Üksikgarantiisid käsitletakse punktis 3.2, punktis 3.3 on esitatud lihtsustatud variant VKEde jaoks. Garantiikavasid käsitletakse punktis 3.4, punktis 3.5 on esitatud lihtsustatud variant VKEde jaoks.

3.2. Üksikgarantiid

Riigi antavate üksikgarantiide puhul leiab komisjon, et kui on täidetud kõik alljärgnevad tingimused, on see piisav riigiabi välistamiseks:

a) Laenusaaja ei ole finantsraskustes. Et otsustada, kas laenusaajat tuleks käsitleda finantsraskustes olevana, tuleks kasutada ettevõtja päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava abi suunistes sätestatud määratlust (6). Vähem kui kolm aastat tagasi asutatud VKEsid ei saa pidada selle perioodi jooksul käesoleva teatise tähenduses raskustes olevateks.

b) Garantii ulatust on võimalik selle andmisel nõuetekohaselt mõõta. See tähendab, et garantii peab olema seotud konkreetse rahalise tehinguga, kindlaksmääratud maksimumsummaga ja olema ajaliselt piiratud.

c) Garantii ei kata rohkem kui 80 % tasumata laenust või muust rahalisest kohustusest. Kõnealune piirang ei kehti võlaväärtpaberite garantiide puhul (7). Komisjon leiab, et kui rahaline kohustus on riigigarantiiga täielikult kaetud, siis laenuandja on vähem huvitatud laenutehingust tuleneva riski nõuetekohasest hindamisest, riski vastu kindlustamisest ja selle minimeerimisest ning eelkõige laenusaaja krediidivõime õigest hindamisest. Vahendite puudumise tõttu ei tarvitse riik garandina sellist riskianalüüsi alati ette võtta. Kõnealune huvipuudus laenu tagasimaksmisega seotud riski minimeerimise suhtes võib ergutada laenuandjaid sõlmima tavapärasest suurema tururiskiga laenulepinguid ning sellega suurendada kõrgema riskiga garantiide hulka riigi portfellis. Nimetatud 80 % piirang ei kehti riigigarantii puhul, mis on antud sellise ettevõtja rahastamiseks, kelle tegevus koosneb täielikult neile nõuetekohaselt ülesandeks tehtud üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamisest (8) ja kui selle garantii on andnud ülesande määranud riigiasutus. 80 % piirang kehtib juhul, kui asjaomane ettevõtja pakub muud/muid üldist majandushuvi pakkuvat/pakkuvaid teenust/teenuseid või tegeleb ka muu majandustegevusega. Selle tagamiseks, et laenuandja kannaks ka tegelikult osa riskist, tuleb rohkem tähelepanu pöörata kahele järgmisele aspektile: — kui laenu või rahalise kohustuse suurus aja jooksul väheneb, näiteks seetõttu, et laen hakkab tasutud saama, peab sellega proportsionaalselt kahanema ka garantiiks antud summa, nii et garantii ei kataks ühelgi ajahetkel üle 80 % tasumata laenust või rahalisest kohustusest; — kahju tuleb kanda laenuandja ja garandi poolt proportsionaalselt ja ühtmoodi. Samuti peab laenaja antud võlakirjade sissenõudmisest saadav netotulu (s.o sissetulek, millest on maha arvatud nõude menetluskulud) vähendama proportsionaalselt laenusaaja ja garandi kantavaid kahjusid. Esmavastutusega garantiisid, mille puhul kahju kantakse esmalt garandi ja alles seejärel laenuandja poolt, võidakse käsitleda abi sisaldavana. Kui liikmesriik soovib anda garantiid, mis ületab 80 % läve ja väidab, et see ei kujuta endast abi, peab ta seda väidet nõuetekohaselt põhjendama, näiteks kogu tehingu korralduse põhjal, ning teavitama sellest komisjoni võimaliku riigiabi olemasolu nõuetekohaseks hindamiseks.

d) Garantii eest on makstud turupõhist hinda. Nagu on märgitud punktis 2.1, tuleks riski võtmine hüvitada asjakohase preemiaga sõltuvalt garantiina või vastugarantiina antavast summast. Kui garantii eest tasutud hind vähemalt võrdub kapitaliturgudelt leitava vastava garantiipreemia viitemääraga, ei ole garantii puhul tegemist abiga. Kui kapitaliturgudelt ei leita vastavat garantiipreemia viitemäära, tuleb garantiiga tagatud laenu kogu maksumust, kaasa arvatud laenu intressimäär ja garantiipreemia, võrrelda samasuguse garanteerimata laenu turuhinnaga. Mõlemal juhul tuleks vastava turuhinna kindlaksmääramiseks arvestada garantii ja selle aluseks oleva laenu omadusi, sealhulgas tehingu summat ja kestust, laenusaaja antud tagatist ja muid kogemusi, mis mõjutavad sissenõudmismäära hindamist, laenusaaja finantsseisundist tingitud võimalikku maksejõuetust, tema tegevusvaldkonda ja väljavaateid ning muid majanduslikke tingimusi. Selle analüüsi abil peaks olema võimalik laenusaajat liigitada riskireitingu alusel. Kasutada võib rahvusvaheliselt tunnustatud reitinguagentuuri liigitust, kuid laenu andev pank võib läbi viia ka oma sisereitingu. Komisjon juhib tähelepanu niisuguse reitingu ja nende rahvusvaheliste finantsasutuste tuvastatud riskimäära vahelisele seosele, kelle tegevus on avalik (9). Et hinnata, kas garantiipreemia on turutingimustega kooskõlas, võib liikmesriik võrrelda turul tegutsevate sarnase reitinguga ettevõtjate makstud hindu. Seepärast ei luba komisjon kehtestada ühtset garantiipreemiate määra, mis väidetavalt vastab valdkonnas üldiselt kasutatavale määrale.

3.3. VKEdele antavate üksikgarantiide hindamine

Kui laenusaaja on VKE (10), võib komisjon erandina punkti 3.2 alapunktist d lubada lihtsustatud korra kohaselt hinnata, kas laenugarantii kujutab endast abi või mitte. Sellisel juhul, kui täidetakse kõik teised punkti 3.2. alapunktides a, b ja c sätestatud tingimused, ei loeta riigigarantiid abiks, kui järgmine aastane minimaalne garantiipreemia (nn „safe-harbour” preemia (11)) kehtestatakse laenusaaja reitingu alusel (12):

Krediidikvaliteet Standard and Poor's Fitch Moody's Aastane „safe-harbour” preemia Kõrgeim kvaliteet AAA AAA Aaa 0,4 % Väga tugev maksevõime AA + AA + Aa 1 AA AA Aa 2 0,4 % AA – AA – Aa 3 Tugev maksevõime A + A + A 1 A A A 2 0,55 % A – A – A 3 Piisav maksevõime BBB + BBB + Baa 1 BBB BBB Baa 2 0,8 % BBB – BBB – Baa 3 Ebasoodsad tingimused võivad maksevõimet kahjustada BB + BB + Ba 1 BB BB Ba 2 2,0 % BB – BB – Ba 3 Ebasoodsad tingimused tõenäoliselt kahjustavad maksevõimet B + B + B 1 3,8 % B B B 2 B – B – B 3 6,3 % Maksevõime sõltub soodsate tingimuste püsimisest CCC + CCC + Caa 1 Aastast „safe-harbour” preemiat ei saa määrata CCC CCC Caa 2 CCC – CCC – Caa 3 CC CC C Maksevõimetu või peaaegu maksevõimetu SD DDD Ca Aastast „safe-harbour” preemiat ei saa määrata D DD C D

„Safe-harbour” garantiipreemiaid kohaldab riik tegelikult garantiina või vastugarantiina antava summa suhtes iga vastava aasta alguses. Neid tuleb pidada tabelis esitatuga (13) vähemalt võrdse krediidireitinguga ettevõtja suhtes kohaldatavaks miinimumiks.

Pärast lepingu sõlmimist ettemaksena makstava ühekordse garantiipreemia puhul ei loeta laenugarantiid abi sisaldavaks, kui see on vähemalt võrdne tulevaste garantiipreemiate nüüdisväärtusega, nagu eespool märgitud, ja vastavaks viitemääraks on kasutatud diskontomäär (14).

Nagu eelnevas tabelis näidatud, ei kohaldata lihtsustatud meetodit nende ettevõtjate suhtes, kelle reiting on CCC/Caa või halvem.

VKEde puhul, kelle kohta puuduvad laenuandmed või kellel ei ole bilansile tuginevat krediidireitingut (näiteks teatavad eriotstarbelised või tegevust alustavad ettevõtjad), on „safe-harbour” preemia määraks 3,8 %, kuid see ei tohi kunagi olla väiksem kui nende emaettevõtja(te)l.

Neid marginaale võidakse turuolukorra arvessevõtmiseks aeg-ajalt läbi vaadata.

3.4. Garantiikavad

Komisjon on seisukohal, et riigigarantii kava ei kujuta endast riigiabi, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:

a) Garantiikava on suletud finantsraskustes laenusaajatele (vt täpsemalt punkti 3.2 alapunkt a).

b) Garantii ulatust on võimalik selle andmisel nõuetekohaselt mõõta. See tähendab, et garantiid peavad olema seotud konkreetsete rahaliste tehingutega, kindlaksmääratud maksimumsummaga ja olema ajaliselt piiratud.

c) Garantii ei kata rohkem kui 80 % igast tasumata laenust või muust rahalisest kohustusest (vt täpsemalt (sh erandid) punkt 3.2 alapunkt c).

d) Kava tingimused rajanevad realistlikul riskihindamisel, nii et tõenäoliselt muudavad soodustatud ettevõtjate makstud garantiipreemia kava isefinantseerivaks. Isefinantseeriva kava ja õige riskihindamise puhul loeb komisjon kava garantiipreemiad turutingimustele vastavateks. Siit tuleneb, et iga uue garantii riski tuleb hinnata kõigi asjakohaste tegurite (laenusaaja kvaliteet, tagatised, garantii kestus jne) põhjal. Selle riskianalüüsi põhjal tuleb määratleda riskiklassid (15), garantii tuleb liigitada ühte neist riskiklassidest ja kehtestada vastav garantiipreemia sõltuvalt garantiina või vastugarantiina antavast summast.

e) Selleks et kava omafinantseerimise aspekti hindamine oleks põhjalik ja dünaamiline, tuleb preemiate taseme piisavus majanduslikult põhjendatud ajavahemiku järel vähemalt kord aastas läbi vaadata kava tegeliku kahjude määra põhjal ja siis, kui on olemas risk, et kava end võib-olla enam ise ei finantseeri, preemiaid korrigeerida. Kõnealune korrigeerimine võib käsitleda kõiki antud ja tulevikus antavaid garantiisid või ainult viimati nimetatuid.

f) Selleks et garantiipreemiad loetaks turutingimustele vastavateks, peavad need katma tavalised garantii andmisega seotud riskid, kava halduskulud ja iga-aastased piisava kapitali hüvitused, isegi kui sellist kapitali pole või see on olemas vaid osaliselt. Halduskulud peaksid sisaldama vähemalt konkreetse kava algse riskianalüüsi kui ka riskijärelevalve ja riskihaldamise kulusid, mis on seotud garantii andmise ja haldamisega. Kapitali hüvitamise kohta märgib komisjon, et tavapärased garandid peavad täitma kapitalinõude eeskirju ja kooskõlas nende eeskirjadega peab neil olema omakapital, et mitte minna pankrotti garantiidest tulenevate iga-aastaste kahjude kõikumise tõttu. Riigigarantii kavade kohta need eeskirjad tavaliselt ei kehti ja seega kõnealuseid reserve ei ole vaja. Teisisõnu, iga kord, kui garantiidest tulenevad kahjud ületavad garantiipreemiatest saadavad tulud, kaetakse puudujääk lihtsalt riigieelarvest. Selline kavale antav riigigarantii seab selle tavalisest garandist soodsamasse olukorda. Komisjon leiab, et seesuguse ebavõrdsuse vältimiseks ja riigi võetava riski hüvitamiseks peavad garantiipreemiad katma piisava kapitali hüvitise. Komisjon leiab, et see kapital peab vastama 8 % (16) tagasi maksmata garantiidest. Garantiide puhul, mis on antud ettevõtjatele, kelle reiting on AAA/AA- (Aaa/Aa3), võib hüvitatava kapitali summa vähendada 2 %le maksmata garantiidest; garantiide puhul, mis on antud ettevõtjatele, kelle reiting on A+/A- (A1/A3), võib hüvitatava kapitali summa vähendada 4 %le maksmata garantiidest. Kapitali hüvitamine koosneb tavaliselt riskipreemiast, millele võib lisanduda riskivaba intressimäär. Riskipreemia tuleb kõigil juhtudel maksta riigile piisava kapitali summa alusel. Oma kogemuste põhjal leiab komisjon, et tavaline riskipreemia omakapitali puhul küündib vähemalt 400 baaspunktini ja sellist riskipreemiat peaks sisaldama abisaajate makstud garantiipreemia (17). Kui, nagu enamikus riigigarantii kavades, kava jaoks kapitali ei anta ja seega riik rahalist sissemakset ei tee, ei tule riskivaba intressimäära arvestada. Kui aga riik ka tegelikult annab aluskapitali, kannab riik laenu võtmise kulud ja kava saab selle raha võimaliku investeerimise korral eelise. Seetõttu tuleb antud summa pealt maksta riigile riskivaba intressimäära. Raha selleks makseks tuleks aga võtta kava finantstulust ning see ei pruugi mõjutada garantiipreemiaid (18). Komisjon leiab, et kümneaastaste riigi võlakirjade tootlust võib kasutada tavapärase kapitalituluna käsitletava riskivaba määra sobivaks asendajaks.

g) Läbipaistvuse tagamiseks tuleb garantiikava raames sätestada tulevaste garantiide andmise tingimused, nagu ettevõtjate abikõlblikkus vastavalt reitingule ning vajadusel garantiide sektor ja suurus, maksimaalne summa ja kestus.

3.5. VKEdele ettenähtud garantiikavade hindamine

Pidades silmas VKEde eriolukorda ning eesmärgiga lihtsustada nende juurdepääsu rahalistele vahenditele, eriti garantiikavade kaudu, on selliste ettevõtjate jaoks kaks võimalust:

— võimalus kasutada „safe harbour” preemiaid, nagu määratletud VKEde üksikgarantiide puhul;

— garantiikavade kui selliste hindamine, võimaldades ühekordse garantiipreemia kohaldamist ning vältides vajadust abi saavate VKEde individuaalsete reitingute järele.

Mõlema võimaluse kasutustingimused on määratletud järgmiselt:

„Safe-harbour” preemiate kasutamine VKEdele ettenähtud garantiikavade raames

Kooskõlas üksikgarantiide lihtsustamisega tehtud ettepanekutega võib VKEdele kasulikke garantiikavu pidada samuti põhimõtteliselt isefinantseerivateks ja mitte käsitleda neid riigiabina, kui kohaldatakse punktis 3.3 kehtestatud ettevõtjate reitingupõhiseid minimaalseid „safe-harbour” garantiipreemiaid (19). Teised punkti 3.4 alapunktides a, b ja c ning punkti 3.4 alapunktis g sätestatud tingimused peavad siiski olema täidetud ja punkti 3.4. alapunktides d, e ja f sätestatud tingimused tuleb täita kasutades punktis 3.3. sätestatud minimaalseid aastaseid garantiipreemiaid.

Ühekordsete garantiipreemiate kasutamine VKEdele ettenähtud garantiikavade raames

Komisjon on teadlik, et iga laenusaaja puhul on individuaalse riskihindamise läbiviimine kulukas protsess, mis ei pruugi sobida, kui kavasse on hõlmatud suur hulk väikelaene, mille jaoks see on riskide jagamise vahend.

Seega, kui kava raames antakse garantiisid ainult VKEdele ja garanteeritud summa ei ületa 2,5 miljoni EUR suurust läve ettevõtja kohta konkreetse kava raames, võib komisjon erandina eespool esitatud punkti 3.4. alapunktist d nõustuda kõigi laenusaajate puhul ühekordse aastase garantiipreemiaga. Kuid selleks, et seesuguse kava alusel antud garantiisid ei käsitletaks riigiabina, peab kava jääma isefinantseerivaks ja täidetud peavad olema kõik muud punkti 3.4 alapunktides a, b ja c ja punkti 3.4 alapunktides e, f ja g sätestatud tingimused.

3.6. Riigiabiks ei loeta automaatselt

Kui ükskõik milline punktides 3.2–3.5 ettenähtud tingimustest jääb täitmata, ei tähenda see, et selline garantii või garantiikava loetaks automaatselt riigiabiks. Kui tekib kahtlus, et kavandatav garantii või garantiikava kujutab endast riigiabi, tuleb sellest komisjonile teatada.

4. ABIELEMENDIGA GARANTIID

4.1. Üldosa

Kui üksikgarantii või garantiikava ei sobi kokku turumajandusliku investeerimise põhimõtetega, loetakse see riigiabi sisaldavaks. Riigiabi elemendi suurus tuleb arvuliselt väljendada, et kontrollida, kas abi võib pidada kokkusobivaks konkreetse riigiabi erandi põhjal. Põhimõtteliselt loetakse riigiabi elemendiks individuaalselt või kava raames antud garantii asjakohase turuhinna ja selle meetme eest makstud tegeliku hinna vahet.

Tulemuseks saadud aastased garantiiga antava toetuse rahalised väärtused tuleks viitemäära kasutades diskonteerida nende praeguse väärtuseni ja seejärel kokku liita toetuse koguväärtuse saamiseks.

Garantii abielemendi väljaarvutamisel pöörab komisjon erilist tähelepanu järgmistele asjaoludele:

a) Üksikgarantiide puhul: seda kas laenusaaja on rahalistes raskustes. Garantiikavade puhul: seda kas kava kõlblikkustingimused võimaldavad selliseid ettevõtjaid välja jätta (vt täpsemalt punkti 3.2 alapunkt a). Komisjon märgib, et raskustes olevatelt ettevõtjatelt nõuab võimalik turugarant laenu andmisel kõrget garantiipreemiat, arvestades summa suurust, mis jääks maksmata, kui ettevõtja ei suuda täita lepingust tulenevaid kohustusi. Kui tõenäosus, et laenusaaja pole võimeline laenu tagasi maksma, muutub eriti suureks, ei pruugi sellist turumäära leiduda ja garantii abielement võib erakorralistel asjaoludel olla sama suur kui kõnealuse garantiiga tegelikult kaetav summa.

b) Seda kas iga garantii ulatust saab selle andmisel nõuetekohaselt mõõta. See tähendab, et garantiid peavad olema seotud konkreetse rahalise tehinguga, kindlaksmääratud maksimumsummaga ja olema ajaliselt piiratud. Sellega seoses leiab komisjon põhimõtteliselt, et piiramatud garantiid ei sobi kokku EÜ asutamislepingu artikliga 87.

c) Seda kas garantii katab rohkem kui 80 % igast tasumata laenust või muust rahalisest kohustusest (vt täpsemalt (sh erandeid) punkti 3.2 alapunkt c). Selleks, et tagada, et laenuandja oleks tõepoolest huvitatud laenuandmise tehingust tuleneva riski nõuetekohasest hindamisest, riski vastu kindlustamisest ja selle minimeerimisest ning eelkõige laenusaaja krediidivõime õigest hindamisest, leiab komisjon, et vähemalt 20 % laenust, mis jääb riigigarantiiga katmata, peaks jääma laenuandja kanda (20), et õhutada teda kindlustama oma laene ja minimeerima tehinguga seotud riski. Seetõttu uurib komisjon üldjuhul põhjalikumalt iga garantiid või garantiikava, millega kaetakse finantstehing tervikuna (või peaaegu tervikuna), välja arvatud juhul, kui liikmesriik põhjendab seda piisavalt, näiteks tehingu erilise laadiga.

d) Seda kas garantii turuhinna määramisel on võetud arvesse garantii ja laenu (või muude rahaliste kohustuste) erijooni, mille põhjal arvutatakse välja abielement, võrreldes viimast tegelikult makstud garantiipreemiaga (vt täpsemalt punkti 3.2 alapunkt d).

4.2. Abielement üksikgarantiides

Üksikgarantii puhul tuleb garantiiga antava toetuse rahaline väärtus arvutada garantii turuhinna ja tegelikult makstud hinna vahena.

Kui turg ei paku garantiisid asjaomase tehinguliigi jaoks, ei ole garantii turuhind kättesaadav. Sellisel juhul tuleb abielement arvutada samal viisil nagu sooduslaenu toetusekvivalent, nimelt selle konkreetse turuintressimäära, mida kõnealune ettevõtja oleks ilma garantiita maksnud, ning riigigarantii abil saadud intressimäära vahena pärast kõigi garantiimaksete arvessevõtmist. Komisjon rõhutab, et kui turuintressimäära ei ole ja kui liikmesriik soovib kasutada selle asemel viitemäära, kehtivad üksikgarantii abi osatähtsuse väljaarvutamise viitemäärasid käsitlevas teatises sätestatud tingimused (21). See tähendab, et tehingu, garanteeritava ettevõtja ja esitatud tagatiste riskiprofiiliga arvestamiseks tuleb pöörata piisavalt tähelepanu baasmäärale lisatava hüvitise suurusele.

4.3. Abielement VKEdele antavates üksikgarantiides

VKEde puhul võib rakendada ka punktis 3.3 esitatud lihtsustatud hindamissüsteemi. Juhul, kui antud garantiipreemia ei vasta selle reitinguklassi jaoks kehtestatud miinimumväärtusele, käsitletakse selle miinimumtaseme ja makstud garantiipreemia vahet abina. Kui garantii kehtib üle aasta, diskonteeritakse aastased puudujäägid, kasutades asjaomast viitemäära (22).

Ainult asjaomaste liikmesriikide poolt üheselt tõendatud ja nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib komisjon lubada neist eeskirjades kõrvalekaldumist; sellistel juhtudel tuleb siiski kinni pidada riskipõhisest lähenemisviisist.

4.4. Abielement garantiikavades

Garantiikavade puhul on iga kava raames antava garantii sularahaekvivalendiks tegelikult makstava preemia (juhul, kui preemiat makstakse) ja punktis 3.4 sätestatud tingimustega kooskõlas asutatud samaväärse abina mittekäsitletava kava raames maksmisele kuuluva preemia vahe. Eespool nimetatud teoreetilised garantiipreemiad, mille põhjal arvutatakse välja abielement, peavad seega katma nii garantiiga seotud tavalised riskid kui ka haldus- ja kapitalikulud (23). Selline toetusekvivalendi arvutamise viis peaks tagama, et ka keskmise ja pikaajalise perioodi jooksul jääb kava raames antud abi koguväärtus võrdseks ametiasutuste poolt kava puudujäägi katmiseks tehtud rahasüstiga.

Kuna riigigarantii kavade puhul ei tarvitse üksikgarantiide erijooned olla garantiikavale hinnangu andmise ajaks veel selgunud, tuleb abielementi hinnates arvesse võtta garantiikava tingimusi.

Garantiikavade abielementi saab arvutada ka komisjoni poolt juba heaks kiidetud meetoditega pärast komisjoni poolt riigiabi valdkonnas vastu võetud määruse kohast teatamist, nagu komisjoni 24. oktoobri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1628/2006, mis käsitleb asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist investeeringuteks ette nähtud regionaalabi suhtes (24), või komisjoni 15. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1857/2006, mis käsitleb asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist põllumajandustoodete tootmisega tegelevatele väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele antava riigiabi suhtes ning millega muudetakse määrust (EÜ) nr 70/2001 (25), tingimusel et heakskiidetud meetodis on selgesõnaliselt käsitletud sellist liiki tagatisi ja nendega seotud tehinguid.

Ainult asjaomaste liikmesriikide poolt üheselt tõendatud ja nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib komisjon lubada neist eeskirjades kõrvalekaldumist; sellistel juhtudel tuleb siiski kinni pidada riskipõhisest lähenemisviisist.

4.5. Abielement VKEde garantiikavades

Punktis 3.5 välja toodud VKEde garantiikavade lihtsustamisvahendeid võib kasutada ka abi arvutamise eesmärgil; mõlema võimaluse kasutustingimused on määratletud järgmiselt:

„Safe-harbour” preemiate kasutamine VKEdele ettenähtud garantiikavade raames

VKEde puhul võib rakendada ka punktis 3.5 visandatud lihtsustatud hindamissüsteemi. Kui kasutatakse kõnealust süsteemi ja garantiikava antud kategooria garantiipreemia ei vasta selle reitinguklassi jaoks kehtestatud miinimumväärtusele (26), käsitletakse kõnealuse miinimumtaseme ja makstud garantiipreemia vahet abina (27). Kui garantii kehtib üle aasta, diskonteeritakse aastased puudujäägid, kasutades asjakohast viitemäära (28).

Ühekordsete garantiipreemiate kasutamine VKEdele ettenähtud garantiikavade raames

Arvestades, et VKEdele ettenähtud garantiikava raames riigiabi andmine moonutab konkurentsi vähem, leiab komisjon, et kui abikava käsitleb ainult VKEdele antavaid garantiisid ja kui garanteeritud summa ei ületa 2,5 miljoni EUR suurust läve ettevõtja kohta konkreetse kava raames, võib komisjon erandina eespool esitatud punktist 4.4 nõustuda kava abi osatähtsuse hindamisega, ilma et kava raames tuleks hinnata eraldi iga üksikgarantiid või riskiklassi (29).

5. GARANTIIDENA ANTAVA RIIGIABI KOKKUSOBIVUS ÜHISTURUGA

5.1. Üldosa

Komisjon peab kontrollima asutamislepingu artikli 87 lõike 1 reguleerimisalasse kuuluvate riigigarantiide kokkusobivust ühisturuga. Enne kokkusobivuse hindamist tuleb kindlaks teha abisaaja.

5.2. Hindamine

Komisjon uurib kõnealuse abi kokkusobivust ühisturuga samade eeskirjade kohaselt, mida kohaldatakse muul kujul esinevate abimeetmete suhtes. Komisjon on selgitanud ja üksikasjalikult tutvustanud abi kokkusobivuse hindamise konkreetseid kriteeriume horisontaalse, piirkondliku ja valdkondliku abi raamprogrammides ja suunistes (30). Kontrollimisel võetakse eelkõige arvesse abi osatähtsust, abisaajate laadi ning eesmärke.

5.3. Tingimused

Komisjon kiidab garantii heaks ainult juhul, kui selle kasutamine on lepingu kohaselt seotud konkreetsete tingimustega, mis võivad ulatuda abi saava ettevõtja pankroti kohustusliku väljakuulutamiseni või muu samalaadse menetluseni. Pooled peavad kõnealustes tingimustes kokku leppima garantii andmise ajal. Juhul, kui liikmesriik soovib garantiid kasutada muudel kui tagatise andmise ajal kokkulepitud esialgsetel tingimustel, käsitleb komisjon garantii kasutamist uue abina, millest tuleb teatada asutamislepingu artikli 88 lõike 3 kohaselt.

6. LIIKMESRIIKIDE ARUANNETE ESITAMINE KOMISJONILE

Vastavalt üldisele järelevalvekohustusele (31), on eriti tähtis, et komisjoni heakskiidetud riigigarantii kavad vaadatakse järjepidevalt läbi vastavalt asutamislepingu artikli 88 lõikele 1. Seda on tarvis kapitaliturgude edasise arengu jälgimiseks, arvestades, et riigigarantiide aja jooksul muutuvat väärtust on raske hinnata. Seepärast esitavad liikmesriigid komisjonile aruanded.

Abigarantiikavade puhul tuleb need aruanded esitada vähemalt garantiikava kehtivuse lõpuks ja muudetud kavast teatamiseks. Olenevalt juhtumist võib komisjon siiski pidada vajalikuks nõuda aruandeid sagedamini.

Garantiikavade puhul, mille suhtes komisjon on võtnud vastu otsuse abi puudumise kohta ja eriti, kui kava ajaloo kohta puuduvad usaldusväärsed andmed, võib komisjon abi puudumise otsust tehes nõuda nimetatud aruannete esitamist, täpsustades iga juhtumi kohta eraldi aruandluse sagedust ja sisu.

Aruanded peavad sisaldama vähemalt järgmist teavet:

a) antud garantiide arv ja suurus;

b) perioodi lõpuks tasumata garantiide arv ja suurus;

c) igal aastal nende garantiide arv ja suurus, mille puhul on lepingulised kohustused täitmata jäetud (eraldi väljatooduna);

d) iga-aastased laekumised: 1) laekumised makstud preemiatest; 2) laekumised tagasinõutud summadest; 3) muu tulu (näiteks hoiustelt või investeeringutelt saadud intressid jne);

e) iga-aastased kulud: 1) halduskulud; 2) garantiide kasutamise eest makstud hüvitised;

f) iga-aastane ülejääk/puudujääk (tulude ja kulude vahe);

g) kava algusest saadik kogunenud ülejääk/puudujääk (32).

Üksikgarantiide puhul tuleb samuti esitada teave vastavalt asjakohastele alapunktidele (peamiselt d–g).

Komisjon juhib liikmesriikide tähelepanu asjaolule, et täpsete aruannete esitamiseks ka kaugemas tulevikus, tuleb vajalikke andmeid koguda nõuetekohaselt alates kava rakendamisest ja neid andmeid igal aastal koondada.

Liikmesriikide tähelepanu juhitakse ka asjaolule, et kuigi teatamiskohustust ei ole, võib üksikgarantiina või kava raames antud abina mittekäsitletavate garantiide puhul komisjonil tekkida vajadus kontrollida (näiteks seoses kaebusega), kas see garantii või kava hõlmab abielemente. Sellisel juhul nõuab komisjon samasugust teavet, mis on eespool sätestatud liikmesriikide aruannete puhul.

Kui aruanne on juba esitatud vastavalt riigiabi valdkonnas kehtivate grupierandi määruste, suuniste või raamistikega kehtestatud konkreetsele aruandluskohustusele, asendab see aruanne käesoleva kohustuse alusel esitatava garantiiaruandluse, juhul kui see sisaldab eespool loetletud teavet.

7. MEETMETE RAKENDAMINE

Komisjon kutsub liikmesriike üles kohandama olemasolevaid garantiimeetmeid uute garantiide puhul vastavalt käesolevale teatisele 1. jaanuariks 2010.

(1) EÜT C 71, 11.3.2000, lk 14.

(2) Näiteks: Komisjoni 23. aprilli 2003. aasta otsus 2003/706/EÜ, Brandenburgi liidumaa garantiikavad aastateks 1991 ja 1994 riigiabi C 45/98 (ex NN 45/97) (ELT L 263, 14.10.2003, lk 1); Komisjoni 16. detsembri 2003. aasta otsus, laevade rahastamise garantiikavad — Saksamaa (N 512/03) (ELT C 62, 11.3.2004, lk 3); Komisjoni 6. aprilli 2005. aasta otsus 2006/599/EÜ toetuskava kohta, mida Itaalia kavatseb rakendada laevaehituse finantseerimiseks (ELT L 244, 7.9.2006, lk 17).

(3) Vt kohtuasi C-482/99: Prantsusmaa vs. komisjon (Stardust), EKL 2002, lk I-4397.

(4) Vt kohtuasi C-482/99, op. cit.

(5) Vt komisjoni teatis EÜ asutamislepingu artiklite 92 ja 93 kohaldamise kohta riigiasutuste osalemise osas ettevõtjate kapitalis (Euroopa Ühenduste Bülletään nr 9-1984); ühendatud kohtuasjad 296/82 ja 318/82: Madalmaad ja Leeuwarder Papierwarenfabriek Bv vs. komisjon, EKL 1985, lk 809, punkt 17; Komisjoni teatise EÜ asutamislepingu artiklite 92 ja 93 ning EMP lepingu artikli 61 kohaldamine lennundussektorile antava riigiabi korral (EÜT C 350, 10.12.1994, lk 5), punktid 25 ja 26.

(6) ELT C 244, 1.10.2004, lk 2.

(7) Võlaväärtpaberite mõiste definitsiooni jaoks vt artikkel 2 lõige 1 punkt b, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 2004. aasta direktiiv 2004/109/EÜ läbipaistvuse nõuete ühtlustamise kohta teabele, mis kuulub avaldamisele emitentide kohta, kelle väärtpaberid on lubatud reguleeritud turul kauplemisele, ning millega muudetakse direktiivi 2001/34/EÜ (ELT L 390, 31.12.2004, lk 38). Direktiivi on viimati muudetud direktiiviga 2008/22/EÜ (ELT L 76, 19.3.2008, lk 50).

(8) Selline üldist majandushuvi pakkuv teenus peab olema kooskõlas ühenduse eeskirjadega, näiteks komisjoni 28. novembri 2005. aasta otsus 2005/842/EÜ EÜ asutamislepingu artikli 86 lõike 2 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antava riigiabi suhtes (ELT L 312, 29.11.2005, lk 67) ja ühenduse raamistik riigiabi jaoks, mida antakse avalike teenuste eest makstava hüvitisena (ELT C 297, 29.11.2005, lk 4).

(9) Näiteks tabelis 1 esitatud agentuuride krediidireitingud Rahvusvaheliste Arvelduste Panga töödokumendist nr 207, mis on kättesaadav aadressil:

http://www.bis.org/publ/work207.pdf

(10) „VKE” tähendab väikseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid, nagu on määratletud komisjoni määruse (EÜ) nr 70/2001 I lisas mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele antava riigiabi suhtes (EÜT L 10, 13.1.2001, lk 33). Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1976/2006 (ELT L 368, 23.12.2006, lk 85).

(11) Nimetatud „safe-harbour” preemiad on kehtestatud kooskõlas marginaalidega sama reitinguga ettevõtjatele antavatele laenudele, mis on määratud kindlaks komisjoni teatises viite- ja diskontomäärade kindlaksmääramise meetodi läbivaatamise kohta (ELT C 14, 19.1.2008, lk 6). Pärast komisjoni tellitud temaatilist uurimust:

(http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/studies_reports/full_report.pdf — vt uurimuse lk 23 ja 156–159) on võetud arvesse üldist vähenemist 20 baaspunkti võrra. Vähenemine vastab laenu ja garantii samalaadse riski marginaali erinevusele, et võtta arvesse laenudega seotud täiendavaid kulusid.

(12) Tabelis on esitatud reitinguagentuuride Standard and Poor's, Fitch ja Moody's reitingukategooriad, mida pangandussektoris kasutatakse kõige sagedamini kooskõlas punkti 3.2 alapunktis d kirjeldatud sisereitingu süsteemiga. Kuid reiting ei pea tingimata pärinema nimetatud reitinguagentuuridelt — samamoodi aktsepteeritavad on riiklikud reitingusüsteemid või need, mida pangad kasutavad lepingukohustuste täitmatajätmise peegeldamiseks, tingimusel, et need annavad lepingukohustuste täitmatajätmise tõenäosuse ühe aasta jooksul, sest reitinguagentuurid kasutavad seda näitajat ettevõtete järjestamiseks; muud süsteemid peaksid võimaldama samalaadset liigitamist nimetatud järjestusmeetodi abil.

(13) Näiteks ettevõtjale, kellele panga antud krediidireiting vastab BBB-/Baa 3-le, kehtestatakse iga aasta alguses aastaseks garantiipreemiaks vähemalt 0,8 % riigi poolt tegelikult garanteeritud summast.

(14) Vt märkuses 11 nimetatud teatis, kus on öeldud: „Viitemäära kasutatakse ka diskontomäärana nüüdisväärtuse arvutamisel. Selleks kasutatakse üldiselt baasmäära, mida on suurendatud 100 baaspunkti suuruse kindla marginaali võrra.” (lk 4).

(15) Vt täpsemalt joonealune märkus 12.

(16) Vastavalt kapitalinõuetele, mis on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/48/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta (ELT L 177, 30.6.2006, lk 1)) artikliga 75 koostoimes VI lisaga (punkt 41 ja järgmised).

(17) BBB reitinguga ettevõtjale antud garantii puhul, mis ulatub 100-ni, peab sel viisil loodud reserv olema vähemalt 8. 400 baaspunkti (või 4 %) rakendamine sellele summale annab aastaseks kapitalimaksumuseks 8 % × 4 % = 0,32 % garanteeritud summast, mis mõjutab vastavalt garantii hinda. Kui kavas ettenähtud ettevõtja eeldatav iga-aastane tuvastatud riskimäär on näiteks 0,35 % ning aastased halduskulud on hinnanguliselt 0,1 %, on garantii hind, mida ei loeta abiks, 0,77 % aastas.

(18) Sellisel juhul, ja tingimusel, et riskivaba määr on 5 %, on loodavad aastased reservid sama garantii (100) ja reservi (8) jaoks 8 % × (4 % + 5 %) = 0,72 % garanteeritud summast. Samadel tingimustel (tuvastatud riskimäär 0,35 % ja halduskulud 0,1 %) oleks garantii hind 0,77 % aastas ning riigile tuleks kava järgi maksta 0,4 % lisatasu.

(19) Selles sisaldub ka säte, et VKEde puhul, kelle kohta puuduvad laenuandmed või kellel ei ole bilansile tuginevat krediidireitingut, on „safe-harbour” preemia määraks 3,8 %, kuid see ei tohi olla vähem kui nende emaettevõtjatel.

(20) Seda eeldusel, et ettevõtja annab riigile ja krediidiasutusele vastaval tasemel tagatise.

(21) Vt 11. joonealuses märkuses nimetatud teatis.

(22) Vt täpsemalt joonealune märkus 14.

(23) Selle arvutuse saab iga riskiklassi jaoks kokkuvõtvalt esitada a) riskiklassi riskiteguriga („risk” tähendab lepinguliste kohustuste täitmatajätmise tõenäosus ilma haldus- ja kapitalikulusid arvestamata) korrutatud tagasimaksmata garanteeritud summa, mis kujutab endast garanti eest turul makstavat preemiat, ja b) mis tahes makstud garantiipreemia vahena, st (garanteeritud summa × risk) – makstud garantiipreemia.

(24) ELT L 302, 1.11.2006, lk 29.

(25) ELT L 358, 16.12.2006, lk 3.

(26) Siia kuulub ka võimalus, et VKEde puhul, kelle kohta puuduvad laenuandmed või kellel ei ole bilansile tuginevat krediidireitingut, on „safe-harbour” preemia määraks 3,8 %, kuid see ei tohi olla vähem kui nende emaettevõtja(te)l.

(27) Selle arvutuse saab iga riskiklassi jaoks kokkuvõtvalt esitada a) selle riskiklassi „safe-harbour” garantiipreemia protsendi ja b) makstud garantiipreemia protsendi vahena, mis on korrutatud tagasimaksmata garanteeritud summaga, st garanteeritud summa × („safe-harbour” garantiipreemia – makstud preemia).

(28) Vt täpsemalt joonealune viide 11.

(29) Selle arvutuse saab olenemata riskiklassist kokkuvõtvalt esitada a) kava riskiteguriga („risk” tähendab lepinguliste kohustuste täitmatajätmise võimalus pärast haldus- ja kapitalikulude mahaarvamist) korrutatud tagasimaksmata garanteeritud summa ja b) mis tahes makstud garantiipreemia vahena, st (garanteeritud summa × risk) – makstud garantiipreemia.

(30) Vt Euroopa Ühenduses riigiabi suhtes kohaldatavad konkurentsialased õigusaktid:

http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/legislation/legislation.html

Konkreetse valdkonna riigiabi reguleerivaid õigusakte — põllumajanduse kohta:

http://ec.europa.eu/agriculture/stateaid/leg/index_en.htm

ja transpordi kohta:

http://ec.europa.eu/dgs/energy_transport/state_aid/transport_en.htm

(31) Näiteks need, mis on sätestatud eelkõige komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määruses (EÜ) nr 794/2004, millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (ELT L 140, 30.4.2004, lk 1). Määrust on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 271/2008 (ELT L 82, 25.3.2008, lk 1).

(32) Kui kava on kestnud üle 10 aasta, tuleb esitada ainult iga viimase 10 aasta puudujäägi või ülejäägi summad.