Riigiabi ja riskikapital

(2001/C 235/03)

(EMPs kohaldatav tekst)

I. Sissejuhatus

I.1. Komisjon on sõnastanud üldised põhimõtted, et edendada riskikapitaliturgusid [1] ühenduses. Ta on muu hulgas väljendanud muret selle üle, et ühenduse ettevõtted on liiga sõltuvad laenurahast, [2] ning rõhutanud, et riskikapitaliturgude laiendamise kaudu on võimalik soodustada kasvu ja luua uusi töökohti [3]. Komisjon on seisukohal, et võlahalduskulusid ja paljude laenu andvate asutuste riskikartlikkust arvestades oleks teatud liiki või teatud arenguetapis ettevõtetel parem kasutada laenuraha asemel rahastamist omakapitali või kvaasikapitali kaudu.

I. 2. Riskikapitali arengu soodustamine sätestati ühenduse laiema eesmärgina 23.–24. märtsi 2000. aasta Euroopa Ülemkogu Lissaboni istungil, kus otsustati määrata riskikapitali tegevuskava (risk capital action plan – (RCAP)) rakendamise tähtajaks 2003. aasta ning toetati rahastamise suunamist ettevõtluse alustajatele, kõrgtehnoloogilistele ettevõtetele ja mikroettevõtetele ning muudele Euroopa Investeerimispanga (EIP) poolt kavandatud riskikapitali algatustele.

I.3. Omakapitalil põhineva rahastamise puudujäägid, mis näitavad, et kapitaliturgude püsivad ebakohad takistavad nõudluse rahuldamist mõlemale poolele vastuvõetava hinnaga, avaldavad negatiivset mõju Euroopa väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele, võrreldes samasuguste äriühingute olukorraga Põhja-Ameerikas. Puudujäägid mõjutavad ühelt poolt kõrgtehnoloogilisi uuenduslikke ja peamiselt uusi, kasvupotentsiaaliga äriühinguid ning teiselt poolt paljusid eri vanuses ja eri sektorites tegutsevaid, väiksema kasvupotentsiaaliga äriühinguid, kes ei suuda oma laienemisprojekte rahastada välise riskikapitali abita.

I.4. Omakapitali kaudu rahastamine seab eelkõige väikeettevõtete puhul ülesanded nii investorile kui ka ettevõttele endale. Investor peab lisaks pakutavatele tagatistele (tegutsedes laenuandjana) põhjalikult analüüsima ka kogu äristrateegiat. Ettevõtte ülesandeks on aga jagada juhtimist ettevõttevälise investoriga, võimalik et tegevusaja jooksul esmakordselt.

I.5. Arvestades riskikapitali suurema kättesaadavuse võimalikku kasulikkust ja mõistes ettevõtjatele riskikapitaliturul tegutsemisega kaasnevaid probleeme, on ametiasutused püüdnud võtta meetmeid riskikapitaliturgude arengu toetamiseks. Komisjon on, eelkõige riskikapitali tegevuskava raames, kavandanud mitmeid meetmeid riskikapitaliturgude kasvu soodustamiseks. Need hõlmavad järgmist:

a) ettevõtluskultuuri soodustamine;

b) omakapitali suhtes kehtivate maksupiirangute, näiteks laenuvahendite varal finantseerimise tingimustest vähem soodsama kohtlemise vähendamine;

c) turgude integratsiooni soodustavad meetmed;

d) regulatiivsete piirangute, sealhulgas teatud liiki finantsasutuste (nt pensionifondid) investeeringute suhtes ja äriühingute asutamise halduskorra suhtes kehtestatud piirangute vähendamine.

I.6. Komisjon on selgesõnaliselt kinnitanud, et ühenduse riskikapitalituru arendamise strateegia aluspõhimõtete kohaselt on esmatähtis luua soodne keskkond uute ja uuenduslike ettevõtete loomiseks ning käigushoidmiseks eespool kirjeldatud meetmete taoliste struktuurimeetmete ja horisontaalmeetmete kaudu. [4] See kajastab tõsiasja, et riskikapitali andmine on eelkõige äritegevus, mis hõlmab äriotsuseid. Majandus- ja eelarvetingimused on sellised, et üksnes riiklikest vahenditest ei ole ega pea olema võimalik täies ulatuses tagada riskikapitaliga seotud tegevuse laiendamist, mida ühendus taotleb. Olulisim eesmärk on luua tingimused Euroopa olemasolevate suurte erakapitalireservide kasutamiseks selliste investeeringute puhul. Kõnealune eesmärk hõlmab nii ettevõtjate kapitalinõudluse kui ka investorite kapitalipakkumise arendamist.

I.7. Komisjon on siiski tunnistanud, et "riskikapitalimeetmeid rahastatakse riiklikest vahenditest ainult juhul, kui turgudel tuvastatakse konkreetsed probleemid". [5] Siseriikliku tasandi ametiasutused on avaliku sektori kapitali abil toetanud paljusid tegevuskavasid, mille eesmärk on suurendada riskikapitali pakkumist. Komisjoni ettepanekul ja nõukogu nõusolekul võib struktuurifondide sekkumiseks kõlblikes piirkondades selline sekkumine toimuda väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete riskikapitalifondide kaasrahastamisena kooskõlas riigiabi eeskirjadega. Komisjon on seisukohal, et toetuste abil rahastamise asendamine riskikapitaliga (ja laenuga) võimaldab struktuurifondidel toetada suuremat hulka abisaajaid, tehes ühe töökoha kohta vähem kulutusi ja tagades tegevuse tõhususe.

I.8. Selliste meetmete puhul tekib paratamatult küsimus, kas need on kooskõlas asutamislepingu sätetega riigiabi kohta. [6]

II. Käesoleva dokumendi eesmärk ja reguleerimisala ning seotus muude tekstidega

II.1. Käesoleval dokumendil on kaks põhieesmärki:

a) sätestada, kuidas komisjon kohaldab EÜ asutamislepingu artikli 87 lõikes 1 esitatud riigiabi mõistet meetmete suhtes, mis on kavandatud riskikapitali andmiseks või toetamiseks ("riskikapitalimeetmed");

b) määrata kindlaks uued kriteeriumid, mille alusel komisjon võib lubada riigiabina käsitletavaid meetmeid isegi juhul, kui need ei ole kooskõlas komisjoni vastu võetud muude suuniste, raamprogrammide või määrustega.

II.2. Peale selle püütakse dokumendis selgitada riigiabi kontrollimise vajalikkust kõnealuses valdkonnas ja raskusi olemasolevate suuniste kohaldamisel selliste meetmete suhtes, ning põhjendada, miks komisjon peab uusi nõuetele vastavuse kriteeriume vajalikuks ja asjakohaseks.

II.3. Käesoleva dokumendi sisu ei vaidlusta selliste riigiabi meetmete nõuetele vastavust, mis vastavad komisjoni vastu võetud muude suuniste, raamprogrammide või määruste kriteeriumidele.

II.4. Käesolev dokument ei kaldu kõrvale raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antavat riigiabi käsitlevate ühenduse suuniste sätetest. [7]

II.5. Komisjon pöörab erilist tähelepanu vajadusele takistada käesoleva teatise kasutamist selleks, et hoida kõrvale olemasolevates raamprogrammides ja suunistes sätestatud põhimõtetest.

III. Riskikapitalimeetmete rahastamiseks kasutatavate riiklike vahendite kontrollimise põhjused

III.1. Lisaks sellele, et komisjon peab asutamislepingu kohaselt kontrollima riigiabi andmist ühenduses, nagu ka muid riikliku sekkumise vorme, peaksid siseriiklikud ja ühenduse asutused otsustades, kas suunata või lubada riiklikke vahendeid riskikapitali arengut toetavate meetmete rahastamiseks, vähendama võimalikult palju järgmise kolme erineva, kuid omavahel seotud riskikategooria võimalikkust.

a) Oht, et abisaajate (investorid või ettevõtted) saadav kasu moonutab põhjendamatult konkurentsi teiste siseturul tegutsevate konkurentidega.

b) Avaliku sektori vahendite põhjendamatu kasutamise oht või ergutava mõju puudumine. Mõned avaliku sektori vahenditest toetatavate meetmete kaudu rahastatavad ettevõtted võiksid igal juhul saada rahalisi vahendeid samadel tingimustel. Selle kohta on olemas tõendid, ehkki tegemist on üksikjuhtumitega. Sellistel juhtudel on riiklikke ressursside kasutamine põhjendamatu.

c) Väljatõrjumise oht. Avaliku sektori vahenditest rahastatavate meetmete olemasolu võib vähendada teiste võimalike investorite valmisolekut kapitali andmiseks.

III.2. Kõigi riskikapitali tegevuskavasid toetavate riiklike meetmete kohta ei kehti asutamislepingu artikli 87 lõikes 1 esitatud riigiabi määratlus ning järelikult ei kohaldata nende suhtes ka komisjonipoolset riigiabi kontrolli. Seepärast käsitletakse käesoleva dokumendi järgmises jaos seda, kuidas komisjon tõlgendab riigiabi riskikapitalimeetmete puhul.

IV. Artikli 87 lõike 1 kohaldatavus riskikapitalimeetmete suhtes

IV.1. Toetuse või laenu vormis meetmete puhul on tavaliselt kindel, milline ettevõte on võimalik abisaaja, ning selle alusel saab hinnata, kas tegemist on riigiabiga. Teatud riskikapitali arengut toetavad mehhanismid on siiski keerukamad, sest nende kaudu pakuvad ametiasutused ergutavaid meetmeid teatud ettevõtjate rühmale (investorid), et rahastada mõne teise rühma (näiteks väikeettevõtted) tegevust. Isegi kui ametiasutused soovivad anda toetust üksnes viimati nimetatud rühmale, [8] võivad meetme laadist olenevalt riigiabi saada ühe või mõlema nimetatud tasandi ettevõtted. Peale selle nähakse mõne meetme puhul ette fondi või mõne muu investeerimisvahendi loomine, mille olemasolu ei sõltu investoritest ega ettevõtetest, kuhu investeeritakse.

IV.2. Seepärast peab komisjon riskikapitalimeetmete hindamisel arvestama, et meede võib hõlmata abi vähemalt kolmel eri tasandil:

i) abi investoritele;

ii) abi fondile või muule vahendile, mille kaudu meede toimib (investeerimisfondide osakutesse investeerivate fondide (fund of funds) puhul võib olla mitu sellist tasandit);

iii) abi äriühingutele, kuhu investeeritakse.

IV.3. Selleks, et meede kuuluks asutamislepingu artikli 87 lõike 1 kohaldamisalasse, peab samaaegselt olema täidetud neli kumulatiivset kriteeriumi:

i) meede peab hõlmama riigi ressursside kasutamist; kui ametiasutused osalevad otseselt riskikapitalimeetmete rahastamises või annavad investoritele maksusoodustusi, on see tavaliselt enesestmõistetav;

ii) meede peab moonutama konkurentsi, andes abisaajale eelisseisundi; kooskõlas Euroopa Kohtu kohtupraktikaga peab komisjon eeldama, et riigiabiga on tegemist alati, kui riigi ressursse kasutatakse viisil, mis ei ole vastuvõetav tavapärastes turutingimustes tegutsevale erainvestorile. Kui aga ametiasutused investeerivad sellisele investorile vastuvõetavatel tingimustel, siis eelisseisundit ei tekitata ja seetõttu ei ole tegemist riigiabiga. [9] Kui riigi ressursid on kättesaadavad erainvestorite suhtes kohaldatavate tingimustega samadel tingimustel (samaväärsuse põhimõte), saab üldjuhul järeldada, et meede ei tekita eelisseisundit. Kui aga riigi ressursid on kättesaadavad soodsamatel tingimustel, on üldjuhul tegemist eelisseisundiga;

iii) eelisseisundi andmine peab olema selektiivne ja piirduma teatud ettevõtjatega; meede ei ole selektiivne, kui seda kohaldatakse piiranguteta või valdkondliku või geograafilise eristuseta kõigi liikmesriigi territooriumil tegutsevate ettevõtete suhtes. [10] Selektiivse meetmega on tegemist juhul, kui selle laadist tulenevalt saab seda kohaldada ainult piiratud arvu ettevõtete suhtes. Meede on selektiivne ka juhul, kui selle raames investeeritakse ainult teatud valdkonna või piirkonna ettevõtetesse. Tuleks märkida, et investorite seisukohalt üldine meede (st kõigile investoritele kättesaadav meede) võib siiski olla selektiivne äriühingute seisukohalt, kuhu investeeritakse; [11]

iv) meede peab mõjutama liikmesriikidevahelist kaubavahetust. Kuna kapitaliinvesteeringud moodustavad väga suure osa liikmesriikidevahelisest kaubandusest ja investoritele eelisseisundit tagavate meetmete selgesõnaline eesmärk on mõjutada nende investeerimisotsuseid, leiab komisjon üldjuhul, et riskikapitalimeetmete puhul on kõnealune kriteerium investorite kasuks täidetud. Kaubandusele avaldatava mõju hindamisel peab komisjon arvestama üldisemat mõju kapitaliturgudele, mitte ainult investoritele, kes võisid, kuid ei tarvitsenud eelnevalt turul tegutseda, pakkudes omakapitali meetme sihtrühma kuuluvatele ettevõtetele. Samamoodi loeb komisjon selle kriteeriumi täidetuks kõigil tasanditel, mille puhul on täidetud teised kriteeriumid, [12] välja arvatud juhul, kui saab tõendada, et kõik investeeringud tehakse ettevõtetesse, mille tegevusvaldkonnas puudub liikmesriikidevaheline kaubavahetus.

IV.4. Komisjon on juba avaldanud mitmeid dokumente, milles tõlgendatakse riigiabi määratluse kehtivust üksikmeetmete suhtes ning mis võivad olla riskikapitalimeetmete seisukohalt asjakohased. Nende dokumentide hulka kuulub 1984. aasta teatis riiklike kapitalisüstide kohta, [13] 1998. aasta teatis riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta äriühingute otseste maksude suhtes [14] ning teatis EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes. [15] Komisjon jätkab nende dokumentide kasutamist hindamaks, kas riskikapitalimeetmed kujutavad endast riigiabi.

IV.5. Igal tasandil võimaliku riigiabi kindlakstegemiseks võtab komisjon kooskõlas eespool sätestatud põhimõtetega arvesse järgmisi tegureid.

(1) ABI INVESTORITELE

Investorid on eelisseisundis [16] juhul, kui meede võimaldab neil osaleda äriühingu või äriühingute rühma omakapitalis avalik-õiguslikest investoritest soodsamatel tingimustel või kui nad on sellised investeeringud teinud meetme puudumisel. See kehtib ka juhul, kui investor on meetmest tulenevalt sunnitud andma eelisseisundi kõnealusele äriühingule või kõnealustele äriühingutele. Asjaolu, et vastasel juhul ei oleks ükski investor turul esinevate probleemide tõttu nõus selliseid investeeringuid tegema, ei ole eelisseisundit käsitleva eelduse ümberlükkamiseks piisav. Tegelikult pakutakse investoritele turul esinevate probleemide kompenseerimiseks soodsamaid tingimusi ning komisjon leiab, et sellist kompenseerimist tuleb käsitleda abi kujutava eelisseisundina juhul, kui investoriteks on ettevõtted ning täidetud on muud eespool kirjeldatud tingimused, eelkõige selektiivsuse kriteerium. Kui eelisseisund piirdub turul probleeme tekitavate tegurite kõrvaldamiseks vajaliku summaga, võib seda piiratud mõju tõttu pidada asutamislepingule vastavaks juhul, kui VIII jaos esitatud põhimõtted on täidetud.

(2) ABI VAHENDAJANA TOIMIVALE VAHENDILE VÕI FONDILE

Üldjuhul on komisjon seisukohal, et fond ise ei ole abisaaja, vaid vahend abi edastamiseks investoritele ja/või ettevõtetele, kuhu investeeritakse. Teatud juhtudel, eelkõige siis, kui meetmed hõlmavad abi edastamist olemasolevatele fondidele, millel on palju erinevaid investoreid, võivad fondil olla sõltumatu ettevõtte tunnused. Sel juhul on tavaliselt tegemist abiga, välja arvatud juhul, kui investeering tehakse tavalisele turumajanduse oludes tegutsevale ettevõtjale vastuvõetavatel tingimustel ja abisaajale ei anta eelisseisundit.

(3) ABI ETTEVÕTETELE, KUHU INVESTEERITAKSE

Ka siin tuleb eelkõige kontrollida, kas ettevõttesse on tehtud investeeringuid tingimustel, mis oleksid vastuvõetavad turutingimustes tegutsevale erainvestorile. See kriteerium on täidetud näiteks juhul, kui riskikapitalimeetmete kaudu tehtud investeering tehakse samaväärsetel tingimustel sellise investori või selliste investoritega. Vastasel korral on olulise, kuid siiski mitte otsustava tähtsusega asjaolu, et investeerimisotsuste tegijaks on riskikapitalifondide kommertsjuhid või investorite esindajad, kes püüavad tagada fondi maksimaalset kasumit. Peale selle peab komisjon silmas pidama, et kui fond ei tee investeeringuid turutingimustes tegutseva erainvestoriga samaväärsetel tingimustel, võib fondi investeerijatele antav eelisseisund üle kanduda ettevõtetele, kuhu investeeritakse. Kui riskikapitalimeede on vähendanud riske ja/või suurendanud kasu, mida investorid teatud investeeringu tegemisest saavad, ei saa selliseid investoreid enam käsitleda tavaliste turumajanduse oludes tegutsevate ettevõtjatena. [17]

IV.6. See, kas ja mis tasandil meede hõlmab abi, sõltub selle laadist. Komisjoni kogemused hõlmavad meetmeid, mis on investorite seisukohalt üldmeetmed, kuid millega antakse riigiabi üksikutele ettevõtetele, [18] meetmeid, millega antakse eespool nimetatud samaväärsuse põhimõtet kohaldades riigiabi investoritele, kuid mitte ettevõtetele, kuhu investeeritakse, [19] ning meetmeid, millega võib anda riigiabi rohkem kui ühel tasandil. [20]

IV.7. Kui abisaajatele antav abi on komisjoni 12. jaanuari 2001. aasta määruse (EÜ) nr 69/2001 (mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes [21] tähenduses vähese tähtsusega, ei käsitleta seda asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tingimusi täitvana. Riskikapitalimeetmete korral takistavad vähese tähtsuse reegli kohaldamist arvutusraskused (vt ka V jagu) ning asjaolu, et meetmed võivad lisaks sihtrühma ettevõtetele hõlmata abi ka teistele investoritele. Kui raskused saab lahendada, võib reegli kohaldamist jätkata. Kui abikava raames saab iga ettevõte kolme aasta jooksul avaliku sektori kapitali kuni 100000 eurot, püsib nendele ettevõtetele antav abi kindlalt määrusega kehtestatud piirides.

V. Riskikapitalimeetmete nõuetele vastavuse hindamine riigiabi eeskirjade alusel: olemasolevate dokumentide kasutamine

V.1. Kui meetmed kujutavad endast riigiabi, peab komisjon hindama, kas neid võib artikli 87 lõigete 2 ja 3 kohaselt pidada ühisturuga kokkusobivaks. Enamik riskikapitalimeetmeid olid ühisturuga kokkusobivad ainult lõike 3 punkti a (meetmed, mida kohaldatakse ainult piirkondades, kus on lubatud kõnealuses lõikes nimetatud erand) ning lõike 3 punktide c või d alusel.

V.2. Riskikapitalimeetmete otseste eesmärkide hulka kuulub tõenäoliselt väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete, eriti uute või uuenduslike ettevõtete või kasvupotentsiaaliga äriühingute edendamine ja/või teatava piirkonna arengu edendamine. Komisjon on juba vastu võtnud dokumendid, mille kohaselt selliste eesmärkidega riigiabi on lubatud vastavalt artikli 87 lõike 3 alapunktile a või c. [22] Peale selle võib meedet kavandava ametiasutuse eesmärgiks olla investorite huvi äratamine sellise rahastamise vastu. Selles valdkonnas riigiabi käsitlevad dokumendid puuduvad ning seda ei ole veel heaks kiidetud ühenduse eesmärgina, mis õigustaks riigiabi andmist. [23] Ei ole siiski välistatud, et meedet peetakse ühisturuga kokkusobivaks juhul, kui see vastab muude raamprogrammide või suuniste tingimustele.

V.3. Olemasolevate raamprogrammide või suuniste ühine tunnusjoon, mille kohaselt riigiabi on lubatav artikli 87 lõike 3 punkti a või c alusel, on see, et abi võib anda sellise summa ulatuses, mis vastab abisaava ettevõtte teatud kulutuste kindla protsendimäärana väljendatud toetusekvivalendile. Need abikõlblikud kulutused on tavaliselt püsiinvesteeringud maasse, ehitistesse, uutesse tootmisseadmetesse ja immateriaalsesse põhivarasse (patendid, oskusteave jne), ning põhivarasse tehtavate investeeringutega seotud tööjõukulud ja nõustamisteenuste kulud. Kogemused on siiski näidanud, et sageli ei ole riskikapitalimeetmed nende eeskirjade kohaselt ühisturuga kokkusobivad mõnedel või kõigil allpool loetletud põhjustel:

a) Raskused omakapitali toetusekvivalendi arvutamisel. Ehkki komisjon on kehtestanud selliste ekvivalentide arvutamise eeskirjad laenude ja garantiide kohta, [24] puudub samasugune valem omakapitali puhul. Komisjon on siiski seisukohal, et üksnes arvutamisega seotud tehnilised raskused ei saa muuta meedet ühisturuga kokkusobimatuks. Komisjon tegeleb võimaliku meetodi valimisega ja on valmis kaaluma muid arvutusmeetodeid, mille kohta tehakse ettepanekud riskikapitalimeetmeid käsitlevates teatistes. [25]

b) Raskused seose loomisel abikõlblike kulutustega, eelkõige investoreid ergutavate meetmete korral ja fondide kujul esinevate meetmete korral. Selline seos ei sobi hästi kokku fondi ärilise juhtimisega, mida fondides osalevad investorid eeldavad, ning seetõttu võivad tekkida probleemid kontrollimisel ja rakendamisel.

c) Investoreid abistavate meetmete puhul on probleemiks see, et puuduvad dokumendid, mille alusel sellise abi andmine heaks kiita.

V.4. Komisjon on seisukohal, et üldjuhul on abikõlblikel kulutustel põhinev lähenemisviis põhjendatud. Sellega tagatakse kindlus ja prognoositavus ning võimalus piirata abi ja tagada piirkondade ja liikmesriikide võrdne kohtlemine. Ühendus on seda lähenemisviisi seni edukalt kasutanud ja tõenäoliselt kasutatakse seda valdava osa riigiabi kontrollimisel ka edaspidi. Komisjoni arvates peab sellest lähenemisviisist kõrvalekaldumine olema hästi põhjendatud.

V.5. Sellest põhimõttest kõrvalekaldumisega kaasneb eelkõige oht, et lubatakse anda riigiabi, mis tegelikult kujutab endast tegevusabi ettevõtte tavaliste jooksvate kulude katteks. Komisjon leiab, et selline abi, mis ei hoiab ära kahjumliku äritegevuse tavapärased mõjud abisaajale, on üks suurima moonutavama mõjuga riigiabi liike ja selle andmine on lubatud ainult piiratud asjaoludel.

V.6. Komisjon leiab siiski, et riskikapitalimeetmete kokkusobimatus olemasolevate suunistega ning eelkõige eespool loetletud raskused ei ole piisav põhjendus, miks tunnistada meetmed ühisturuga kokkusobimatuks. Seepärast on komisjon pidanud seni tehtud otsustes kaaluma, kas ja milliste kriteeriumide alusel sellised meetmed heaks kiita. Eelmistes punktides loetletud raskuste kohta on komisjon märkinud järgmist:

a) olemasolevate raamprogrammide alusel abikõlblikena käsitletavad kulutused on paljude uute või uuenduslike ettevõtete jaoks vähem tähtsad. Igal juhul on selliseid kulutusi hõlpsam rahastada laenukapitalist; üldjuhul ei ole omakapitali vajadus seotud mitte ainult varadega, vaid ka käibekapitali vajadusega ettevõtte asutamis- või laienemisetapis;

b) seose puudumine olemasolevates dokumentides määratletud abikõlblike kulutustega ei pruugi olla tõend tegevusabi kohta, mis katab ettevõtte tavalised tegevuskulud ja mille ainus eesmärk on tagada selle tegevuse jätkumine. Ettevõtte tegevuse alustamist või laiendamist ergutava mõjuga abi ei saa käsitleda selles tähenduses tegevusabina ning seetõttu võib selle teatud asjaoludel heaks kiita;

c) investoritele antava abi korral ei saa meedet pidada ühisturuga kokkusobimatuks üksnes seepärast, et seotuse tõttu erasektori investorite või turule investeerijatega kujutab see endast riigiabi nii neile kui ka ettevõtetele, kuhu investeeritakse. Kui riigi sissemakse on riigiabi eeskirjadega kooskõlas, leiab komisjon tavaliselt, et meede, mis ergutab teisi ettevõtjaid vähimalgi määral tegema samasugust sissemakset, tuleks heaks kiita isegi juhul, kui tegelikult on tegemist abiga kõnealustele ettevõtjatele.

VI. Alus riskikapitalimeetmete heakskiitmiseks vastavalt asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktidele a, c ja d

VI.1. Komisjon võib olemasolevate eeskirjade reguleerimisalast välja jäävad riskikapitalimeetmed heaks kiita, lähtudes asjaolust, et väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete, eelkõige väikeettevõtete ja asutatavate ettevõtete üheks suurimaks probleemiks on raskused kapitali ja krediidi saamisel. Olulisimad põhjused on puudulik teave, investorite ja laenu andvate asutuste riskikartlikkus ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete antavad piiratud garantiid. [26] Omakapitali andmist võivad eriti takistada saadava kapitalisummaga võrreldes liiga suured tehingukulud ja nõuetele vastavuse tagamisega seotud kulud.

VI.2. Nagu eespool (I.7) nimetatakse, on komisjon tunnistanud, et "riskikapitalimeetmeid rahastatakse avaliku sektori vahenditest ainult juhul, kui turgudel tuvastatakse konkreetsed probleemid". Turul esinevate probleemidena mõistetakse olukorda, kus turumehhanismi puudujääkide tõttu ei saavutata majanduslikku tasuvust. Turul esinev probleem võib väljenduda selles, et süsteem ei suuda valmistada nõutavaid tooteid (käesoleval juhul riskikapitaliturg), või ressursside vääras jagamises, mida oleks võimalik parandada nii, et mõnede tarbijate olukord paraneks ja kellegi olukord ei halveneks. Koolitustegevuse ning teadus- ja arendustegevuse kõrvalmõjud põhjustavad turul probleeme, mis õigustavad riigiabi andmist nendes valdkondades.

VI.3. Kuna majandusteooria prognoosi kohaselt esinevad teatavad probleemid kõigil turgudel, välja arvatud ideaalse konkurentsi tingimustes, kasutatakse turul esinevate probleemide mõistet ainult juhul, kui arvatakse, et ressursid on väga vääralt jagatud. Riskikapitaliturgudel esinevatel probleemidel on põhiliselt kaht liiki põhjused, mis mõjutavad eelkõige väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete ja esimestes arenguetappides äriühingute juurdepääsu kapitalile ning võivad õigustada riiklikku sekkumist:

a) puudulik või ebaühtlane teave: võimalikel investoritel on raske saada usaldusväärset teavet väikese või keskmise suurusega ettevõtte või uue äriühingu äritegevuse väljavaadete kohta. Kui kõnealused ettevõtted tegelevad väga uuenduslike või riskirohkete projektidega, süvendab puudulik teave riskihinnangul tekkivaid probleeme veelgi;

b) tehingukulud: väiketehingud on investeerimisfondide jaoks vähem huvipakkuvad, sest investeeringu hindamise kulud ja muud tehingukulud on tehingute mahuga võrreldes liiga suured.

VI.4. Komisjon on seisukohal, et kõnealused tegurid võivad põhjustada turul probleeme, mis õigustavad riigiabi andmist. Selles suhtes tuleb siiski olla tähelepanelik. Nii laene kui omakapitali käsitlevate rahastamistaotluste tagasilükkamine iseenesest ei kinnita probleemide olemasolu turul. Komisjon leiab, et ühenduse riskikapitaliturg toimib üldiselt hästi. [27] Komisjon tunnistab siiski, et turul esineb puudujääke teatavate investeeringuliikide puhul, ettevõtete mõne arenguetapi puhul ning tõenäoliselt ka artikli 87 lõike 3 punktis d käsitletud teatavate tegevusvaldkondade puhul. Peale selle tunnistab komisjon, et erilised raskused esinevad artikli 87 lõike 3 punktide a ja c alusel abikõlblikes piirkondades ("toetatavad piirkonnad"). Teataval määral tunnistatakse selliste puudujääkide ja raskuste olemasolu juba olemasolevates riigiabi raamprogrammides ning võimaluse korral on komisjon valmis neid programme kohaldama ka riskikapitalimeetmete suhtes.

VI.5. Seepärast nõuab komisjon, et enne olemasolevate eeskirjade reguleerimisalast välja jäävate riskikapitalimeetmete heakskiitmist tuleb esitada tõendid turul esinevate probleemide kohta. Ta võib siiski olla valmis need heaks kiitma juhul, kui täielikult või osaliselt riigiabist rahastatavate riskikapitalimeetmete kaudu ettevõttele makstava abi iga osamakse on maksimaalselt 500000 eurot või 750000 eurot artikli 87 lõike 3 punkti c alusel abikõlblikes piirkondades või 1 miljon eurot artikli 87 lõike 3 punkti a alusel abikõlblikes piirkondades. [28] See seisukoht on tingitud sellest, et väiketehingute puhul on usutavam, et suured tehingukulud tekitavad turul probleeme. Turul esinevate probleemide tunnistamine ei muuda siiski konkreetse meetmega antava abi vormi ega vajadust hinnata selle ühisturuga kokkusobivust eelkõige VIII jao sätete alusel.

VI.6. Kui turul esinevad probleemid leiavad kinnitust, uurib komisjon, kas riigiabimeede on proportsionaalne turul esineva probleemiga, mille lahendamiseks see on mõeldud, ning püüab minimeerida võimalikke konkurentsimoonutusi. Komisjon on seisukohal, et seda on kõige parem saavutada meetmete kaudu, mis on piisavad turuinvestorite antava kapitali tagamiseks ning mille tulemusel tehakse investeerimisotsused ärilistel alustel ja tavapärastes turutingimustes valitsevatele tingimustele võimalikult lähedastel tingimustel.

VI.7. Riskikapitalimeetme vormilise mitmekesisuse ning liikmesriikide kavandatavate mõningate mehhanismide suhtelise uudsuse tõttu ei saa komisjon kindlaks määrata rangeid kriteeriume, mille alusel teha otsus selliste meetmete heakskiitmise kohta. Komisjon on siiski kindlaks määranud teatud tegurid, mida hindamisel käsitletakse positiivsena, ning teised, mida käsitletakse negatiivsena. Need on sätestatud VIII jaos. Kriteeriumide kehtestamine sellisel viisil kinnitab kõigi selliste riskikapitalimeetmete tähtsust, mis kujutavad endast või võivad endast kujutada riigiabi ning millest enne jõustamist teatatakse komisjonile EÜ asutamislepingu artikli 88 lõike 3 kohaselt, välja arvatud juhul, kui meetmed on teatamiskohustusest vabastatud sellise määruse kaudu, mida on nimetatud IV jao punktis 7. [29] Kui komisjonile esitatakse täielik teatis, mis näitab, et meetmel on palju positiivseid tegureid ja puuduvad negatiivsed tegurid, püüab ta anda sellele kiirhinnangu tähtaegade jooksul, mis on sätestatud nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruses (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse EÜ asutamislepingu artikli 93 üksikasjalikud rakenduseeskirjad. [30]

VII. Abimeetme vorm

VII.1. Komisjon on seisukohal, et üldjuhul valib abimeetme vormi liikmesriik. See põhimõte kehtib ka riskikapitalimeetmete kohta. Nagu VIII jaos selgitatakse, käsitleb komisjon selliste meetmete hindamisel siiski ka seda, kas need ergutavad turuinvestoreid andma riskikapitali sihtrühma ettevõtetele ja kas nendest tulenevalt tehakse investeerimisotsused ärilistel alustel (st kasumi maksimeerimiseks). Komisjon leiab, et investoreid ergutavad meetmed, mille kaudu on võimalik selline tulemus saavutada ning millele, kui need kujutavad endast riigiabi, antakse VIII jaos sätestatud kriteeriumide alusel positiivne hinnang, hõlmavad järgmist:

a) selliste investeerimisfondide ("riskikapitalifondid") moodustamine, milles riik on osanik, investor või osaleb muul viisil, isegi juhul, kui tema suhtes kehtestatud tingimused on muude investorite suhtes kehtivatest tingimustest ebasoodsamad;

b) riskikapitalifondidele antavad toetused, mis katavad osaliselt nende haldus- ja juhtimiskulud;

c) muud riskikapitaliinvestoreid või riskikapitalifonde toetavad finantsinstrumendid, mis pakuvad täiendavat investeerimiskapitali;

d) riskikapitaliinvestoritele või riskikapitalifondidele antavad garantiid, mis katavad osa investeerimiskahjust, või investoritele/fondidele riskikapitaliinvesteeringuteks antavate laenude garantiid; [31]

e) riskikapitaliinvesteeringute tegemiseks investoritele antavad rahalised stiimulid.

VII.2. Komisjon ei kavatse järgmises jaos esitatud kriteeriume kasutada selliste meetmete heakskiitmisel, millega antakse ettevõttele kapitali ainult laenu vormis (sealhulgas allutatud laenud ja omakapitalilaenud) või muude instrumentide vormis, mis tagavad investorile/laenuandjale fondide või muude vahendite kaudu kindla suurusega miinimumkasumi. Sellise kapitali puhul ei ole tegemist riskikapitaliga joonealuse märkuse nr 1 tähenduses, ning komisjon leiab, et olemasolevad eeskirjad, mis hõlmavad eelkõige abielementide arvutamist ja nende seotust abikõlblike kulutustega, on selliste meetmete hindamiseks piisavad.

VII.3. Komisjon ei kavatse järgmises jaos esitatud kriteeriume kasutada selliste ajutiste meetmete heakskiitmisel, millega antakse kapitali üksikettevõttele.

VIII. Kriteeriumid ühisturuga kokkusobivuse hindamiseks

VIII.1. Nagu VI jaos juba selgitatud, jagunevad kriteeriumid positiivseteks ja negatiivseteks teguriteks. Kõik tegurid ei ole võrdväärsed ning järgnev loetelu esitatakse tegurite tähtsuse järjekorras, alustades olulisimast. Ükski üksiktegur ei ole otsustava tähtsusega ning samuti ei saa ühtki tegurite kombinatsiooni iseenesest pidada piisavaks, et tagada kokkusobivus ühisturuga. Mõnel juhul sõltub tegurite kohaldatavus ja tähtsus meetme vormist. Komisjon võtab hindamisel arvesse iga meetme piirkondlikku eripära ja uurib, kas see vastab proportsionaalsuse põhimõttele.

Meetmeid hinnatakse kõigil tasanditel. Kui riskikapitali andmine ettevõttele on seotud olemasoleva raamprogrammi või suunise kohaselt abikõlblike kulutustega, võib sellele ettevõttele antava abi hindamisel kasutada allpool loetletud põhimõtete asemel kõnealust dokumenti kooskõlas II jao punktiga 3 ja V jao punktiga 2. Kui asjaomase meetmega antakse abi ka investoritele, tuleb abi siiski hinnata ka allpool esitatud põhimõtete alusel.

VIII.2. Kui järgitakse VI jao punktis 5 sätestatud tehingusummade ülemmäärasid ja kui meetme kaudu antakse riigiabi ainult investoritele (või investeerimisvahendile), on selline riigiabi ühisturuga kokkusobiv sel määral, kuivõrd see on proportsionaalne kuludega seotud probleemidega, mille lahendamiseks see on ette nähtud, nagu näiteks väikeinvesteeringute liiga suured analüüsi- ja juhtimiskulud. Selle hindamisel kasutatakse VIII jao punkti 3 sätteid.

Kui ületatakse VI jao punktis 5 sätestatud tehingusummade ülemmäärad, nõuab komisjon tõendite esitamist turul esinevate probleemide kohta.

VIII.3. Kui on kindlaks tehtud, et turul esinevad probleemid, uurib komisjon järgmisi tegureid, et hinnata riskikapitalimeedet asutamislepingu riigiabi käsitlevate sätete alusel:

Täielikke või, kui see ei ole võimalik, osalisi investeerimispiiranguid:

i) väikeettevõtete [32] või mikroettevõtete puhul ja/või

ii) keskmise suurusega ettevõtete puhul, mis on asutamisetapis või muudes esimestes arenguetappides [33] või asuvad toetatavates piirkondades,

käsitletakse positiivse tegurina. Asutamisetapi ja muud esimesed arenguetapid läbinud keskmise suurusega ettevõtete rahastamisel tuleks iga ettevõtte kohta kehtestada meetme kaudu pakutava rahastamise piirmäär. Piirangute kehtestamist väiksema suurusega tehingute (alla 500000 euro või artikli 87 lõike 3 punkti c alusel abikõlblikes piirkondades alla 750000 euro või artikli 87 lõike 3 punkti a alusel abikõlblikes piirkondades alla 1 miljoni euro) või turul tuvastatud probleemi suhtes käsitletakse samuti positiivse tegurina.

Meetmed peaksid olema suunatud riskikapitaliturul esinevate probleemide lahendamisele. Kui meetmega nähakse ette ettevõtete rahastamine põhiliselt omakapitali või kvaasikapitali kaudu, peetakse seda positiivseks. Negatiivseks peetakse seda, kui meetmed hõlmavad märkimisväärses mahus muid rahastamisvorme või kui näib, et neil puudub oluline ergutav mõju (st kui need toetavad riskikapitaliinvesteeringuid, mida oleks tehtud ka meetme puudumisel). Sellised meetmed võivad olla näiteks need, mille kaudu rahastatakse täiendavalt ettevõtet, kuhu on üks toetav kapitalisüst juba tehtud.

Otsused peavad olema orienteeritud kasumile. Seost investeeringute tulemuste ja investeerimisotsuste eest vastutavate isikutele makstava tasu vahel käsitletakse positiivse tegurina. Need kriteeriumid on eeldatavalt täidetud järgmistel juhtudel:

i) meetmed, mille kaudu sihtrühma ettevõtetesse investeeritud kapital pärineb turutingimustes tegutsevatelt investoritelt, kes teevad ka investeerimisotsuse, kusjuures abil on üksnes investeerimist ergutav mõju; ja

ii) muud meetmed, millest märkimisväärse osa moodustab turutingimustes tegutsevate investorite kapital, mis investeeritakse ärilistel alustel (st kasumi saamiseks) otseselt või kaudselt [34] sihtrühma ettevõtete omakapitali.

Fondide puhul tähendab "märkimisväärne osa" vähemalt 50 % fondi kapitalist ning toetatavates piirkondades kohaldatavate meetmete korral vähemalt 30 % fondi kapitalist, kusjuures iga meedet kaalutakse eraldi ja komisjoni antavat hinnangut mõjutavad muud aspektid. Positiivsete teguritena käsitletakse ka järgmist:

i) professionaalse fondijuhi ja fondis osalejate vaheline kokkulepe, milles nähakse ette fondijuhile makstava tasu seotus tulemustega ning sätestatakse fondi eesmärgid ja investeeringute ajakava;

ii) turuinvestorite esindatus otsuste tegemisel; ja

iii) parimate kogemuste ja regulatiivse järelevalve rakendamine fondijuhtimisel.

Kui ükski tegur ei näita, et investeerimisotsused tehakse ärilistel alustel, peetakse seda negatiivseks. Seda eeldatakse meetmete korral, mis väikese ulatuse tõttu hõlmavad ainult üksikuid projekte ja ei ole majanduslikult elujõulised, või meetmete korral, mis on mõeldud ainult või põhiliselt konkreetse, eelnevalt kindlaks määratud ettevõtte rahastamiseks.

Tuleks minimeerida investorite ja investeerimisfondide vahelise konkurentsi moonutamist. Komisjon annab positiivse hinnangu pakkumismenetlusele, mille eesmärk on kindlaks teha investoritele antud soodustingimused, või sellele, kui soodustingimused on kättesaadavad teistele investoritele. Kättesaadavus võib tähendada seda, et investeerimisfondi käivitamisel tehakse investoritele avalik pakkumine, aga tegemist võib olla ka kavaga (näiteks tagamisskeem), mis jääb pikema aja jooksul avatuks uutele turule tulijatele. Selle positiivse teguri saavutamise viis sõltub asjaomase meetme vormist. Negatiivseks peetakse siiski seda, kui ei takistata investorite ülemäärast hüvitamist, kui kogu kahjumiriski kannab avalik sektor ja/või kui saadav kasu läheb täielikult teistele investoritele.

Valdkondlik lähenemine. Kuna paljud erasektori fondid investeerivad spetsiifilistesse uuenduslikesse tehnoloogiatesse või valdkondadesse (nt tervishoid, infotehnoloogia, kultuur), nõustub komisjon valdkondliku lähenemisega, kui selline tegevus on nii riikliku poliitika kui kaubanduspoliitika seisukohalt põhjendatud. Kuna komisjon siiski ei poolda valdkondlikke riigiabimeetmeid, eelkõige tundlikes valdkondades, kus esineb ülemahutavust, ei tohiks meetmete kaudu abi saada laevaehitustööstuse ettevõtted ja ESTÜ valdkondade ettevõtted.

Äriplaanide alusel tehtavad investeeringud. Positiivseks teguriks peetakse seda, kui iga investeeringu kohta on olemas äriplaan, mis sisaldab üksikasjalikke andmeid toote, müügi ja tasuvuse arengu kohta ning projekti elujõulisuse eelhinnangut; selliste äriplaanide olemasolu on professionaalse fondijuhtimise puhul normaalne äritava. Negatiivsena käsitletakse meetmeid, mis ei võimalda riigil loobuda otsesest või kaudsest osalusest üksikettevõttes.

Üksikettevõtte suhtes kohaldatavate abimeetmete dubleerimise vältimine. Kui meetme kaudu antakse abi ettevõtetele, kuhu investeeritakse, võib komisjon nõuda, et liikmesriigid annaksid hinnangu ja kehtestaksid piirangud muudele riigiabi vormidele, mis on suunatud riskikapitalimeetme kaudu rahastatavatele ettevõtetele, sealhulgas kinnitatud abikavade alusel antavale abile. Selliste meetmete puhul peaks liikmesriik esitama komisjonile uurimiseks ja läbivaatamiseks meetme kaudu antava abielemendi asjakohase hinnangu, mida saab kasutada kumulatsiooni käsitlevate eeskirjade kohaldamisel, välja arvatud juhul, kui liikmesriik kohustub tagama, et kõnealused ettevõtted ei saa lisaks vähese tähtsusega abile muud riigiabi. Kui sellise riskikapitalimeetme kaudu ettevõttele antavat kapitali kasutatakse alginvesteeringute, uurimis- ja arenduskulude või muude kulude katteks, mis on abikõlblikud teiste raamprogrammide alusel, peaks liikmesriik asjakohaste abi ülemmäärade kohaldamisel arvesse võtma ka riskikapitalimeetmes sisalduvat abielementi.

IX. Lõppmärkused

Komisjon kavatseb käesolevas teatises sätestatud tingimusi kohaldada viie aasta jooksul. Kuna käesolevas teatises esitatud lähenemisviis kaldub kõrvale senistest riigiabi kontrollimise meetoditest ja selles käsitletakse ühenduse majanduse kiiresti arenevat valdkonda, jätab komisjon endale õiguse seda kogemusi arvesse võttes kohandada. Peale selle võib komisjon esitada vajaduse korral täiendavaid selgitusi oma lähenemisviisi kohta konkreetsetele küsimustele.

[1] Komisjoni 1998. aasta dokumendis "Riskikapital: võimalus uute töökohtade loomiseks Euroopa Liidus" (SEC(1998) 552 lõplik, 31. märts 1998) määratletakse riskikapital kui asutamis- ja arengujärgus äriühingutele rahastamist omakapitali kaudu; käesolevas dokumendis kasutatakse seda terminit samas tähenduses. Termin "riskikapital" tähendab riskikapitali, mida annavad sel eesmärgil asutatud investeerimisfondid (riskikapitalifondid). Selliste fondide rahastamine hõlmab korraga sageli nii omakapitali kaudu rahastamist, vahefinantseerimist (mezzanine) kui ka allutatud laene.

[2] "Majandusreform: ühenduse toote- ja kapitaliturgude toimimise aruanne", KOM(1999) 10, 20. jaanuar 1999.

[3] "Riskikapital, võimalus uute töökohtade loomiseks Euroopa Liidus", SEC(1998) 552 (lõplik), 31. märts 1998.

[4] Riskikapitali tegevuskava arenguaruanne, KOM(2000) 658 (lõplik), 18. oktoober 2000, punkt 3.4.

[5] Riskikapitali tegevuskava arenguaruanne, KOM(2000) 658 (lõplik), 18. oktoober 2000, punkt 3.4.

[6] Ehkki asutamislepingu riigiabi käsitlevaid sätteid kohaldatakse ainult riiklike (või piirkondlike) meetmete suhtes, eeldavad ühtsed tegevuspõhimõtted, et ühenduse tasandi meetmed ei tohi olla vastuolus riigiabi eeskirjadega.

[7] EÜT C 288, 9.10.1999, lk 2.

[8] Euroopa Kohus on seisukohal, et artikkel 87 ei erista riigi sekkumise meetmeid mitte nende põhjuse või eesmärgi, vaid toime järgi. Itaalia v. komisjon, kohtuasi 173-73 [1974] ECR 709.

[9] 4. oktoobri 2000. aasta otsus kohtuasjas N 172/2000 (Iirimaa) Seed and venture capital fund scheme (EÜT C 37, 3.2.2001, lk 48).

[10] Näiteks maksualane meede, mille kaudu soodustatakse investeeringuid teatud liiki finantsinstrumentidesse.

[11] Vt näiteks Euroopa Kohtu 19. septembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-156/98, Saksamaa v. komisjon (veel avaldamata).

[12] Selles küsimuses tegi Euroopa Kohus järgmise otsuse: "Abiprogrammi puhul võib komisjon piirduda ainult kõnealuse programmi tunnusjoonte uurimisega otsustamaks, kas abiprogramm loob suurte abisummade või abi protsendimäärade, abikõlblike investeeringute laadi või abiprogrammi muude tingimuste kaudu abisaajatele konkurentidega võrreldes märgatava eelisseisundi ning võib tõenäoliselt tuua kasu liikmesriikidevahelise kaubandusega seotud ettevõtjatele". Kohtuasi 248/84, Saksamaa v. komisjon [1987] ECR 4013, lõige 18 (kaldkiri lisatud).

[13] EÜ Bülletään 9-1984, avaldatud väljaandes "Konkurentsiõigus Euroopa ühendustes", köide IIA, lk 133.

[14] EÜT C 384, 10.12.1998, lk 3.

[15] EÜT C 71, 11.3.2000, lk 14. Tuleks siiski märkida, et riskikapitali investeeringutele antavate riigi garantiide korral on investorile antav abi tõenäolisem kui tavapäraste laenutagatiste korral, mida peetakse abiks pigem laenusaajale kui laenuandjale.

[16] Näiteks meetmed, mille kaudu rahastatakse investoreid sellistesse osalustesse investeerimiseks tegemiseks, kui rahastamine toimub turutingimustest soodsamatel tingimustel.

[17] Näiteks komisjoni otsus 98/476/EÜ (EÜT L 212, 30.7.1998, lk 50). Selle juhtumi suhtes kohaldati Euroopa Kohtu otsust kohtuasjas C-156/98, millele viidatakse joonealuses märkuses nr 10.

[18] Vt joonealune märkus 16.

[19] Näiteks otsus kohtuasjas N 705/99, United Kingdom High Technology Fund.

[20] Otsus 2001/406/EÜ kohtuasjas C 46/2000, Viridian Growth Fund (Põhja-Iirimaa): EÜT L 144, 30.5.2001, lk 23.

[21] EÜT L 10, 13.1.2001, lk 30.

[22] Piirkondlikku riigiabi käsitlevad suunised (EÜT C 74, 10.3.1998, lk 9) ja komisjoni 12. jaanuari 2001. aasta määrus (EÜ) nr 70/2001, mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele antava riigiabi suhtes (EÜT L 10, 13.1.2001, lk 33).

[23] Eesmärgi ühenduse tasandil heakskiitmine ei ole piisav põhjendus selleks, et saada selle elluviimiseks kavandatud riigiabi. Tuleks märkida, et Euroopa Ülemkogu Lissaboni istungi järeldustega nõuti riigiabi vähendamist ja riskikapitali suurendamist.

[24] Näiteks (EÜT C 74, 10.3.1998, lk 19 ja EÜT C 68, 6.3.1996, lk 6).

[25] Võimalik meetod võib põhineda garantii andmiseks tehtud kulutustel. Vt 28. veebruari 2001. aasta otsus kohtuasjas N 551/2000 (Saksamaa): BTU – Beteiligungskapital für kleine Technologieunternehmen (EÜT C 117, 21.4.2001, lk 14, eriti lk 17).

[26] Vt komisjoni määrus (EÜ) nr 70/2001.

[27] Riskikapitali tegevuskava arenguaruanne, COM(2000) 658 lõplik, 18. oktoober 2000, punkt 3.

[28] Iga kuue kuu järel tehtavaid eraldi kapitalisüste käsitletakse sama osamaksena ning samal viisil käsitletakse ka erinevaid pikema aja jooksul tehtavaid kapitalisüste, milleks on võetud kohustus üksiktehingu raames.

[29] Määruse kaudu, mis võetakse vastu kooskõlas nõukogu 7. mai 1998. aasta määrusega nr 994/98, mis käsitleb Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite 92 ja 93 kohaldamist teatavate horisontaalse riigiabi liikide suhtes (EÜT L 142, 14.5.1998, lk 1).

[30] EÜT L 83, 27.3.1999, lk 1).

[31] Teine võimalus on Ameerika Ühendriikide Väikeettevõtete Ameti (US Small Business Administration) sekkumisvahend äriinvesteeringutega tegelevate väikeettevõtete toetamiseks.

[32] Vastavalt ühendusepoolsele määratlusele, mis on sätestatud komisjoni soovituses 96/280/EÜ (EÜT L 107, 30.4.1996, lk 4).

[33] Euroopa Riskikapitali Assotsiatsiooni määratluse kohaselt on tegevuse alustamise rahastamine "äriühingute rahastamine tootearenduses ja esimese turustusetapis. Äriühingud võivad olla asutamisel või lühiajaliselt tegutsenud, kuid ei tohi olla oma toodet müünud", ning muudes esimestes arenguetappides "selliste äriühingute rahastamine, mis tegelevad veel teadustöö ja tootearendusega või on tootearendusetapi lõpetanud ja vajavad täiendavaid rahalisi vahendeid kaubandusliku tootmise ja müügi alustamiseks. Nad ei teeni veel oma tegevusest kasumit."

[34] Sõna "kaudselt" tähendab investeeringuid fondide või muude investeerimisvahendite kaudu.

--------------------------------------------------