ET Euroopa Liidu Teataja C 105/12

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase taotluse avaldamine

(2016/C 105/10)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 artiklile 51 (1).

KOONDDOKUMENT

„ΚΟΛΟΚΑΣΙ ΣΩΤΗΡΑΣ”/„ΚΟΛΟΚΑΣΙ-ΠΟΥΛΛΕΣ ΣΩΤΗΡΑΣ” (KOLOKASI SOTIRAS/KOLOKASI-POULLES SOTIRAS)

ELi nr: CY-PDO-0005-01309 – 3.2.2015

KPN ( X ) KGT ( )

1. Nimetus(ed)

„Κολοκάσι Σωτήρας”/„Κολοκάσι-Πούλλες Σωτήρας” (Kolokasi Sotiras/Kolokasi-Poulles Sotiras)

2. Liikmesriik või kolmas riik

Küpros

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.6. Puuviljad, köögiviljad ja teraviljad töötlemata ja töödeldud kujul

3.2. Punktis 1 esitatud nimetusele vastava toote kirjeldus

Taksonoomia: taim kuulub sugukonda võhalised (Araceae), perekonda Colocasia. See perekond hõlmab liiki Colocasia esculenta, mis kasvab maailmas mitmel pool, sealhulgas ka Küprosel. Peamiselt troopilistes piirkondades kasvav ja suure veenõudlusega taim on kohanenud Küprose tingimustega.

Harilikku tarot kasvatatakse selle söödavate mugulate (st peamugul mappa ja külgmugulad poulles) pärast. Nimetusega mappa tähistatakse kolokasi [harilik taro] peamugulat, mis kasvab mullas sees. Nimetusega poulles tähistatakse peamugula külgedel arenevaid külgmugulaid kolokasi-poulles [beebitaro].

Tarokasvatusega tegeletakse peamiselt Sotira laiema piirkonna ainulaadsete omadustega punamuldsetel põldudel; piirkonna nimest tingituna on toode laiemalt tuntuks saanud nimetusega „Kolokasi Sotiras” (Sotira taro peamugul) ja „Kolokasi-Poulles Sotiras” (Sotira taro külgmugulad).

Iseloomulikud omadused

Füüsikalised omadused

Toote „Kolokasi Sotiras” kuju: silindriline, suurim läbimõõt kergelt ümmarguse ja tipust terava mugula keskpaigas.

Toote „Kolokasi-Poulles Sotiras” kuju: iseloomulikud omadused: a) kaarjas kuju, b) peamugulaga võrreldes väiksem ja õhem ning c) tipust terav.

Toote „Kolokasi Sotiras” suurus: maksimaalne pikkus 30 cm, minimaalne pikkus 10 cm; maksimaalne läbimõõt 15 cm, minimaalne läbimõõt 5 cm. Toote „Kolokasi-Poulles Sotiras” suurusmõõdud ei ole kindlaks määratud.

Organoleptilised omadused

Tooted „Kolokasi Sotiras” ja „Kolokasi-Poulles Sotiras” on järgmiste omadustega.

Tekstuur: tillukeste ebaühtlaste soontega sile välispind.

Välispinna värvus: pea- ja külgmugula värvus on helepruun, mugulasilmade ümber tumedam; pärast kaapimist tekivad mugulale valkjad laigud. Pea- ja külgmugula põhimik nn jalg ehk kohalike kasvatajate poolt nimetatud mousoulos on murtud valge värvusega, peaaegu sama nagu mugulasisu värvus.

Viljaliha värvus: murtud valgest helekollaseni, kaetud väikeste pruunide täpikestega kogu välispinnal, mis on kaltsiumoksalaadi kristallide tõttu niiske. Just kaltsiumoksalaadi sisalduse pärast tuleb „Kolokasi Sotiras” mugulaid enne söömist kuumtöödelda. Viljaliha on sile ja sisaldab väga väikeseid tärkliseterakesi.

Lõhn: neutraalne kuni lõhnatu.

3.3. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul) ja tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

—

3.4. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Tootmise kõik etapid, (sh paljundusmaterjali ettevalmistamisest kuni mugulate kaapimiseni) peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas.

3.5. Sellise toote viilutamise, riivimise, pakendamise jm erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

—

3.6. Sellise toote märgistamise erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

—

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Määratletud geograafiline piirkond hõlmab punamuldseid haritavaid maatükke, mis asuvad Sotira omavalitsusüksuse ning Famagusta ringkonna Avgorou, Frenarose ja Liopetri valla halduspiires.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

Toote eripära

Toodete „Kolokasi Sotiras” ja „Kolokasi-Poulles Sotiras” iseloomulikud omadused:

a) pika, kitsa silinderja kujuga peamugul ja kaarja kujuga külgmugulad;

b) mugulate ühtlane pealispind (kaapimise tulemus), milles võivad olla väga väikesed soonekesed;

c) epidermise valkjas värvus, mis ilmub nähtavale, kui mugulalt kaabitakse noaga mulda ja osa korkkoest (kest).

Tänu eespool nimetatud omadustele on tarbijatel lihtne eristada tooteid „Kolokasi Sotiras” ja „Kolokasi-Poulles Sotiras” mujal kasvatatud taro pea- ja külgmugulatest. Määratletud geograafilises piirkonnas kasvatatud vegetatiivse paljundusmaterjali kasutamisega säilivad mugulate erilised omadused.

Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

Lühidalt öeldes seostub tarokasvatus Küprosel määratletud geograafilise piirkonnaga eelkõige tänu kohalike kasvatajate oskusteabele ning soodsatele mulla- ja kliimatingimustele.

Geograafilise piirkonna eripära

Kõrgus: määratletud geograafiline piirkond asub Küprose idapoolses tipus. Piirkond asub kuni 80 m kõrgusel merepinnast, vähem kui 14 km kaugusel rannikust. Mere suunas kerge kallakuna laskuv maapind on lauge; mullakiht üsna sügav.

Iseloomulik punane muld: Sotira-Kokkinochoria [punased külad] laiemale ümbruskonnale on tunnuslikud kõige ulatuslikumad punamulla-alad Küprosel. Maapind on lauge või pisut veerjas, suure savisisaldusega mullad on rasked, veekogumisvõime 30–35 % ja -vahetusvõime 28–33 %. Tavapärastes niiskustingimustes on need mullad kobedad; võrreldes raskete settemuldadega on need parema poorsuse, vee läbilaskvuse ja äravooluga. Mulla pH on ligikaudu 7,5–8,0 ja veevahetusvõime umbes 28–33 meq/100 g mulla kohta. Pealispinnase orgaanilise aine sisaldus on üldjuhul 0,5–2 % ning aluspinnase vastav näitaja on alla 1 %. Kõik eespool nimetatud omadused on väga olulised taimede arenemise ja elujõulisuse ning toodetavate mugulate kvaliteedi ja koguse jaoks, sest tarotaimede kasvamiseks sobivad kõige paremini rasked, sügavad, hea veeäravoolu ning suure veekogumisvõimega kobedad mullad. Need aspektid ning eelkõige mulla viljakus on tarokasvatuse puhul eriti olulised veel seepärast, et tänu neile omadustele areneb taime tugev juurestik, mille kaudu saab taim paremini toitaineid omastada ja annab seega paremat saaki.

Kliimatingimused: määratletud geograafilises piirkonnas valdavad järgmised tingimused:

— suhteliselt pehmed talved (novembrist veebruarini), mil keskmine temperatuur on vahemikus 16–18 °C ning keskmine miinimumtemperatuur mitte alla 8 °C;

— suved (maist septembrini), mil temperatuur ei ole eriti kõrge (keskmiselt 21–29 °C);

— suhteliselt suur õhuniiskus (RH), mille keskmine on kogu aasta jooksul 58–79 %.

Sellised kliimatingimused kujundavad ka määratletud piirkonna kliimaprofiili, mis vastab taro kasvatamiseks vajalikele tingimustele, sest tegemist on soojalembese ja samas külmaõrna taimega, mis vajab kasvamiseks keskmist päevatemperatuuri 21 °C. Kuna tarotaim on külmaõrn, kasvab see hästi sellisel tasandikul nagu seda on määratletud geograafiline piirkond, kus tänu mere lähedusele on päevase-öise temperatuuri kõikumised ja erinevused väiksemad.

Inimfaktorid: tänu inimfaktoritele on aja jooksul välja töötatud erilised viljelustavad, mis on soodustanud ja mõjutanud toote eriliste omaduste kujunemist. Kõnealuste tavade hulka kuuluvad:

a) sobiva paljundusmaterjali valik: eelnevast saagist vegetatiivse paljundusmaterjali valimisel ja töötlemisel kasutavad tarokasvatajad eri meetodeid. Paljundusmaterjali nimetatakse „taimeks”. Selliseks taimeks valivad tarokasvatajad välja väikesed, ühes tükis ja moondunud ning piisava hulga idudega pea- või külgmugulad ja/või lõikavad sektoriteks peamugula, millel on piisav hulk idusid. Tarokasvatajad hoiavad mulla või kaabitud mugulakesta kihtidega kaetud paljundusmaterjali kuni istutamise päevani varjulises kohas või jätavad mõned tarotaimed kuni järgmise istutamiseni põllule, kus nad siis mullast välja tõmmatakse ja uue paljundusmaterjalina kohe uuesti maha istutatakse. Mõnele põllule istutatakse neid taimi üksnes selleks, et saada järgmise aasta paljundusmaterjali, mistõttu eelistatakse selliseid põllupindu, mis on harimata või kus enne kasvasid liblikõielised taimed;

b) muldamine: kui taim on kasvanud 70–80 cm pikkuseks, kuhjatakse sellele mulda erilise adraga, mis vaoharjalt mulda kogudes lükkab selle vaopõhja, kattes sel viisil taimevarred umbes 30–40 cm kõrguseni. Mullata võib ka käsitsi kõplaga. Kasvuperioodi jooksul mullatakse taimi vähemalt korra ning kohe seejärel kastetakse korralikult. Muldamine kui viljelemistava on hõlbus tänu määratletud geograafilise piirkonna punamulla tekstuurile, koostisele ja eelkõige struktuurile. Tänu mulla stabiilsele struktuurile ei murene see kergesti ei kastmise ega vihma toimel ning sel viisil saab mulla hõlpsamini taime alumise osa juurde nihutada ja sinna ühtlaste kihtidena panna. Tänu sellele omadusele ja mullas õhku läbilaskvale poorsusele on taime kasvuks olemas tingimused, mis soodustavad tootele „Kolokasi Sotiras” iseloomuliku suuruse ja kujuga mugulate kujunemist – st peamugul on suur, pikk ja kitsas. Teistsuguste kasvutingimuste puhul on mugul väike ja ümmargune;

c) kaapimine: pärast ülesvõtmist veetakse pea- ja külgmugulad kaapimiseks põllumajandusliku majapidamise laoruumi, ajutisse ladustamiskohta või pakkimisruumi. Kaapimine toimib määratletud geograafilises piirkonnas, kuna kohalikel tarokasvatajatel ja/või nende perekonnal on olemas oskusteave, ning seda tehakse olemasolevates ruumides põllu lähedal. Pea- ja külgmugulad kaabitakse noaga mullast ja mudast täielikult puhtaks – kuni ilmub nähtavale mugula valge värvus. Seejuures eemaldatakse ka suur osa korkkoest selleks, et saada lahti selle külge kleepunud muda. Seda tehakse määratletud geograafilises piirkonnas, kuna selleks on vaja kohalikku oskusteavet, mida antakse edasi põlvest põlve. Kaapimismeetodit kasutatakse üksnes määratletud geograafilises piirkonnas – Küprose muudes osades kasvatatud taromugulad jäetakse kaapimata;

d) mugulate mulla sees hoidmine ja järk-järguline ülesvõtmine: kuna taromugulat on võimalik täieliku valmimise järel mullas veel päris kaua edasi hoida, saavad kasvatajad need üles võtta vastavalt turunõudlusele. Tarokasvatajad teavad, et mugulaid saab kahjustada üksnes pikalt kestev külmaperiood, mida selles piirkonnas ei esine peaaegu kunagi. Samuti teavad nad oma kogemustest, kui palju mugulaid nad päevas ära müüvad ja seega võtavad nad üles ainult vajaliku koguse. Nii on taro tuntud nn hoiupõrsana, sest kasvatajatel on laoruumis toode, mis tagab neile stabiilse sissetuleku, mille suurust nad juba ette teavad. Valmis taromugulate mullashoidmine eeldab samuti kohalike kasvatajate oskusteavet. Küprose muudes kasvatuspiirkondades seda tava ei ole.

Ajalugu

Ajalooallikatest on teada, et 20. sajandi alguses kandus tarokasvatus Karpasia piirkonnast ka Sotira ümbrusse. Algul kasvatati tarot mere lähedal, kus ei ole punamulda. Aja jooksul hakati seda kultuuri üha rohkem kasvatama ka sisemaal Sotira omavalitsusüksuse keskuse lähedal punamuldsetel põldudel. Tänu selle mulla tekstuurile ja suuremale veekogumisvõimele paranes oluliselt toodetava taromugula kvaliteet: see oli suurem ning ühtlase kuju, saagikuse ja tekstuuriga.

Sotira laiemas piirkonnas hakati tarot kasvatama aegamööda ja järk-järgult, pärast 1974. aastat aga intensiivselt, et teha tasa saare põhjaosa põldudelt saamata jäänud saagiosa. Kuigi taro „Kolokasi Sotiras” ei olnud piirkonnas kunagi olnud peamine kasvatatav kultuur, pidas Famagusta ringkonna põllumajandusamet eraldi nn taro-toimikut, et parandada niisutussüsteeme ja luua tarokasvatajate register. Sellest annab tunnistust ka eespool nimetatud põllumajandusameti üsna hiljuti koostatud (2013) dokument, milles märgitakse, et ringkonna 179 tarokasvatajast 139 (77 %) tegutseb Sotira piirkonnas. Põllumajandusameti poolt 1990. aastal tehtud ja nn taro-toimikus talletatud uuringu kohaselt kasutati Famagusta ringkonna haritava maa kogupindalast (130 ha) taro kasvatuseks 100 ha (77 %) Sotira piirkonnas, mis kinnitab selle põllukultuuri jätkuvat tähtsust. Teised tarokasvatajad tegutsevad määratletud geograafilise piirkonna muudes omavalitsusüksustes. Statistikaameti andmetest nähtub, et määratletud geograafilises piirkonnas toodetakse Küprosel kasvatatavast tarost rohkem kui 90 %.

Kultuur:

toode „Kolokasi Sotiras” on kohaliku laialt tuntud ja piirkonda külastavate turistide poolt kõrgelt hinnatud roa kolokasi-kapamas põhikoostisaine. Lisaks sellele on taro kohaliku kultuurielu oluline osa, millest annab tunnistust traditsioonilise taro-festivali korraldamine. Festivali korraldati 1970. aastatel perioodiliselt, kuid hiljuti hakkas kohalik ühing seda omavalitsusüksuse toel korraldama kord aastas. Tooteid „Kolokasi Sotiras” ja „Kolokasi-Poulles Sotiras” on tutvustatud ka kohalike ühingute üritustel kui piirkonnale omast erilist toodet.

Tarotaime lehe eriline omadus – resistentsus kahjurite ja haiguste suhtes – on leidnud kajastamist ka kohalikus kõnekäänus „eisai opos to kolokasófyllo” [sa oled nagu taro], millega peetakse silmas isikut, kes ei lase end millestki segada ega kaota oma rahulikku meelt.

Viide spetsifikaadi avaldamisele

(Viitemääruse artikli 6 lõike 1 teine lõik)

http://www.moa.gov.cy/moa/da/da.nsf/All/F3FF567F4E8FF1C5C2257B970039D8EF/$file/Προδιαγραφές%20Κολοκάσι%20Σωτήρας%20_%20Κολοκάσι%20Πούλλες%20Σωτήρας.pdf

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.