EUROOPA KOMISJON Brüssel,9.7.2021 COM(2021) 385 final KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE EMPTY Kutsealateenuste reguleerimise 2017. aasta reformisoovituste kokkuvõte ja ajakohastamine {SWD(2021) 185 final}



KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Kutsealateenuste reguleerimise 2017. aasta reformisoovituste kokkuvõte ja ajakohastamine I. Kutsealateenuste reguleerimine: laiem kontekst 2017. aasta jaanuaris esitas komisjon liikmesriikidele soovitused kutsealateenuste reguleerimise riiklike reformide kohta . Soovituste eesmärk oli ergutada ja abistada liikmesriike sellise regulatiivse keskkonna loomisel, mis toetaks majanduskasvu, innovatsiooni ja töökohtade loomist. Edusammud kutsealade reguleerimise reformimisel ELis on viimastel aastatel aga olnud pigem pettumust valmistavad. Hoolimata reformide võimalikust positiivsest majanduslikust mõjust, on vaid üksikud liikmesriigid võtnud meetmeid ebaproportsionaalse reguleerimise kõrvaldamiseks. Ka nende liikmesriikide puhul olid reformid sageli ajendatud rikkumismenetlustest. Mõni liikmesriik on teatavate kutsealade regulatiivset keskkonda isegi karmistanud. See on kooskõlas ühtse turu 2021. aasta aruande analüüsiga teenuste ühtse turu kohta, mida jätkuvalt kammitsevad põhjendamatud ja tarbetud tõkked. Neli aastat pärast soovituste vastuvõtmist ja olukorras, kus COVID-19 pandeemia on ELi majandust tugevalt raputanud, on nüüd aeg teha kokkuvõte kutsealateenuste reguleerimise valdkonnas võetud meetmetest. See on täielikult kooskõlas hiljuti vastu võetud teatisega „2020. aasta uue tööstusstrateegia ajakohastamine“, milles rõhutatakse teenuste ühtse turu kui ELi majanduse konkurentsi- ja vastupanuvõime olulise hoova parandamise pakilisust. Seega täiendab see nimetatud teatises kavandatud meetmeid, mille eesmärk on ühtse turu parem toimimine teenuste valdkonnas. Nagu on märgitud 2020. aasta märtsi ühtse turu normide täitmise tagamise tegevuskavas, ajakohastatakse käesolevas teatises kutseteenuste reguleerimise 2017. aasta soovitusi . Majanduslik kontekst COVID-19 pandeemiast põhjustatud enneolematu šokk ELi majandusele nõuab majanduse edukaks taastumiseks meetmeid kõigil tasanditel. Muude meetmete kõrval võivad tõhusad ja mõjusad struktuurireformid teenustesektoris hoogustada majanduse taastumist ja aidata muuta see kestlikuks. Teenustel on ELi majanduses oluline roll, kuna nad avaldavad otsest mõju lisandväärtusele ja tööhõivele, loovad seoseid väärtusahelates ja mängivad olulist osa tööstusökosüsteemides. Reguleeritud kutseteenuseid on majanduses kõikjal ja nad moodustavad osa paljudest sellistest sektoritest nagu ehitus, liikuvus, tervishoid, turism, avalikud teenused ja haridus. Nad on üha enam seotud kaupade tootmisega majanduse teenusepõhiseks muutumise kontekstis . Seega võivad dünaamilised, vastupidavad ja hästi toimivad teenusteturud luua kindla aluse ülejäänud majanduse toimimisele. Näiteks panustavad äriteenused, millest paljud on reguleeritud kutseteenused, ligikaudu 13 % ulatuses ELi kogulisandväärtusesse ja peaaegu 14 % ELi tööhõivesse . Lisaks otsesele panusele annavad need olulise sisendi ülejäänud majandusse nii riigisiseselt kui ka piiriüleselt . Määratletud enamasti kui teadmistepõhised teenused, annavad nad olulise panuse innovatsiooni ja teadusuuringute valdkonda. Pandeemia käigus on selgelt ilmnenud, et digitaalsel innovatsioonil on teenuste pakkumisel oluline ja üha suurem roll, ning seetõttu tuleb sellele töös õigusloome kvaliteediga erilist tähelepanu pöörata. Ehkki äriteenuste sektori digitaalne automatiseerimine võib muuta kogu ärimudelit alates turulepääsust kuni korduvate tegevuste automatiseerimiseni, näitavad asjaomased andmed, et see ei ole enamiku ELi teenuseosutajate jaoks veel tegelikkus . Uute digiteenuste tekkimine nõuab seega praeguste õigusraamistike ümbermõtestamist, et need pakuksid vajalike uuenduslike teenuste jaoks soodsamaid tingimusi. Empiirilised tõendid kinnitavad, et turu liigne reguleerimine võib majandustulemusi oluliselt kahjustada. Seevastu turgude avamine konkurentsile võib suurendada tootlikkust, innovatsiooni ja ettevõtlust, mille lõpptulemuseks on paremad majandustulemused. Näiteks nähtus hiljutisest uuringust, et komisjoni 2017. aasta reformisoovituste rakendamine vaid neljas äriteenuste sektoris (õigus-, raamatupidamis-, arhitektuuri- ja inseneriteenused) võib suurendada SKPd rohkem kui 14 miljardit eurot ja luua rohkem kui 50 000 uut töökohta ELi 12 liikmesriigis kolme aasta jooksul. Kasu on märkimisväärne, arvestades nende reformide peaaegu olematuid avaliku sektori kulusid. Reformide positiivne mõju avalduks tootlikkuse paranemise, hinnataseme vähenemise ja lõpptarbimise suurenemise kaudu. Regulatiivne kontekst Kutsealateenuste reguleerimine on liikmesriikide ja ELi jagatud pädevus ning seetõttu on reguleerimise eesmärgipäraseks muutmiseks vaja ühismeetmeid. Liikmesriikide poolt reguleeritud kutsealade andmebaasi edastatud andmete kohaselt on ELis peaaegu 6000 reguleeritud kutseala, kusjuures nende arv on riigiti väga erinev . Kogu ELi hõlmava uuringu kohaselt mõjutab kutsealade reguleerimine Euroopa tööjõust ligikaudu 22 % ehk rohkem kui 47 miljonit kodanikku . Paljud teenustega seotud kutsealad on traditsiooniliselt rangelt reguleeritud. Turumajandusega riikides on reguleerimine õigustatud, kui selle eesmärk on kõrvaldada turutõrked, mis on põhjustatud näiteks olulistest välismõjudest või märkimisväärsest asümmeetrilisest teabest. Ideaaljuhul peaksid sellised turukorrektsioonid toimuma kõige vähem piiraval viisil ja turuosalistele võimalikult väikeste kuludega. Kuid regulatiivsed piirangud ületavad sageli nõutava miinimumi, näiteks kutserühmade konkreetsete huvide mõjul. Käesoleva teatise keskmes olevate majanduslikult oluliste kutsealade regulatiivsete piirangute analüüs näitab, et takistused nendele kutsealadele sisenemisel ja neil tegutsemisel on suured ning et liikmesriikides kasutatakse väga erinevaid regulatiivseid lähenemisviise. Need piirangud hõlmavad kutsealastele teenustele juurdepääsu ja nendel tegutsemise erinevaid aspekte alates reserveeritud tegevusaladest ja kaitstud kutsenimetustest kuni ettevõtete õiguslikke vorme, osalust või kindlustust käsitlevate nõueteni. Nõuete kumulatiivne mõju kutsealaste teenuste turu piiramisele võib olla märkimisväärne. Hiljutises aruandes „Business Journey on the Single Market: Practical Obstacles and Barriers“ nimetatakse reguleeritud kutsealadele juurdepääsu ja neil tegutsemist üheks suureks ja püsivaks takistuseks ühtsel turul tegutsevatele ettevõtjatele . Vaadeldavad kutsealad Nagu 2017. aasta reformisoovitustes, keskendutakse ka käesolevas teatises mitmele majanduslikult olulisele kutsealade rühmale: arhitektid, ehitusinsenerid, raamatupidajad, juristid, patendivolinikud, kinnisvaramaaklerid ja giidid. Fookuse seadmine nendele kutsealarühmadele on tingitud nende majanduslikust tähtsusest, nende rollist innovatsiooni ja eluliselt tähtsate majandusökosüsteemide edendamises ning nende sektorite regulatiivse reformimise võimalikust kasust. Need kuuluvad nelja peamisse laiemasse valdkonda: äriteenused, ehitus, kinnisvara ja turism. Näiteks on 1,4 % kogu tööhõivest ja 1 % kogulisandväärtusest ELis otseselt seotudarhitekti- ja insenerisektoriga. Nende kaudne panus oluliste sisenditena teistesse majandussektoritesse, näiteks ehitusse, on veelgi suurem. Rohkem kui 50 % Euroopa arhitektuuri- ja inseneriettevõtetest peetakse „innovatiivseteks ettevõteteks“. Õigus- ja raamatupidamissektor koos annavad 3 % ELi üldisest tööhõivest ja sama suure protsendi üldisest ELi kogulisandväärtusest ning pakuvad elutähtsaid teenuseid teiste majandussektorite jaoks. Giidiamet on endiselt reguleeritud kahes kolmandikus liikmesriikidest. Turism on üks ELi olulisemaid majandustegevusi ja sellel on ulatuslik mõju ülejäänud majandusele ning sotsiaalsetele ja kultuurilistele aspektidele. Patendivolinikud valiti nende olulise rolli pärast innovatsioonis ja arengus, kuna sellised intellektuaalomandi õigused nagu patendid, kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused on paljudes tööstusharudes hädavajalikud. Kinnisvarategevus moodustab olulise osa majandusest tervikuna, kuna sellel on oluline roll enamikus sektorites ja see avaldab mõju ka ettevõtjatele ja kodanikele. Regulatiivsete reformide edenemine 2017. aasta reformisoovitustes pakkus komisjon välja konkreetsed regulatsioonivaldkonnad teatavate kutsealateenuste puhul, mis saaksid kasu regulatiivsetest täiustustest . Eesmärk oli aidata liikmesriikidel oma regulatiivseid reforme paremini suunata, saada neist suurim majanduslik kasu ja pakkuda reformide elluviimiseks vajalikku täiendavat poliitilist toetust. Kutsealateenuste reformide läbiviimise vajalikkust on korduvalt mainitud ka mitmele liikmesriigile esitatud Euroopa poolaasta riigipõhistes soovitustes.

Hoolimata selgest majanduslikust kasust, mis kaasneb teenusteturul regulatiivsete piirangute leevendamisega, on edusammud paljudes teenusesektorites viimastel aastatel üldiselt peaaegu olematud ( Chart 1 ). Joonis 1. Turutõkked EL 27 riikides, 2006–2017. Regulatiivseid piiranguid mõõdetakse skaalal 0–1. Allikas: Mapping and Assessment of Legal and Administrative Barriers in the Services Sector, Euroopa Komisjoni jaoks koostatud uuring, vt https://data.europa.eu/doi/10.2873/690757. See kehtib ka analüüsitud kutsealateenuste sektorite kohta. Alates 2017. aastast on vaid üksikud ELi riigid vastu võtnud reforme kutsealateenuste liberaliseerimiseks (paljudel juhtudel rikkumismenetluse tulemusena). Üldiselt on reformidega komisjoni soovitusi järgitud vaid osaliselt ning seepärast on enamikus liikmesriikides edasisteks regulatiivseteks täiendusteks veel palju arenguruumi. Selle asemel on mitu liikmesriiki oma teatavade kutsealade norme hiljuti hoopis karmistanud. Näiteks on kaks liikmesriiki hakanud reguleerima kinnisvaramaakleri kutseala (kolmandas on käimas regulatiivne algatus), mida varem nendes riikides ei reguleeritud. Mitu liikmesriiki on kehtestanud piirangud teatavatele õigus-, arhitektuuri- ja insenerteenuste kutsealadele sisenemise ja seal tegutsemise aspektide suhtes (üksikasjad allpool). Piirangute taseme näitaja kutsealateenuste reguleerimisel Sarnaselt 2017. aastaga põhineb reformisoovituste praegune ajakohastamine tähelepanu keskmes oleva seitsme kutseala riiklike reguleerivate raamistike põhjalikul hindamisel. Lisaks üksikasjalikule kvalitatiivsele analüüsile hinnatakse siseriiklikust reguleerimisest tulenevate piirangute üldist taset koondnäitaja abil, mis töötati välja 2017. aastal, et hinnata mitme regulatiivse nõude kumulatiivset koormust . Näitaja annab kvantitatiivse aluse liikmesriikide regulatiivsete raamistike võrdlemiseks seitsme kutseala puhul, mõõtes nende piirangute taset skaalal null (kõige vähem piirav) kuni kuus (kõige piiravam). See järgib laias laastus sarnast metoodikat nagu tooteturu reguleerimist käsitlevad 2018. aasta OECD näitajad. Näitajaga hõlmatud regulatiivsete nõuete liigid on alates 2017. aastast samad, nende hulgas on: 1) reguleeriv lähenemisviis: konkreetse kvalifikatsiooni omandanutele reserveeritud tegevused, kutsenimetuse kaitse; 2) kvalifikatsiooninõuded: väljaõppe kestus aastates, kohustuslik riiklik eksam, järjepideva kutsealase arendamise nõuded jne; 3) muud kutsealale juurdepääsu käsitlevad nõuded: kohustuslik liikmesus või registreerimine kutseorganis, väljaantavate tegevuslubade arvu piiramine, muud lubadega seotud nõuded jne; 4) kutsealal tegutsemist käsitlevad nõuded: piirangud äriühingu vormile, osaluse ja hääleõiguse nõuded, piirangud ühisele kutsealal tegutsemisele, tegevuste kokkusobimatus jne. 2017. aastal tegi Euroopa Komisjoni Teadusuuringute Ühiskeskus piiranguid kajastava näitaja koostamiseks kasutatava metoodika kohta statistilise auditi, mille käigus jõuti järeldusele, et näitaja on statistiliselt sidus ja usaldusväärne ning pakub kasulikku ja tõhusat vahendit riikliku reguleerimise eri aspektide kokkuvõtmiseks . Näitajat hinnati ka Euroopa Parlamendi jaoks koostatud uuringus, milles järeldati, et see võib aidata näidata, et kutsealateenuste regulatiivsed piirangud kipuvad vähendama turgude head toimimist ja seega vähendama majanduskasvu ELis . Uuringus märgitakse ka seda, et ehkki näitaja põhineb OECD tooteturu reguleerimise metoodikal, kajastab see piirangute üldist taset ELi liikmesriikides veelgi üksikasjalikumalt, kuna see toob analüüsi mõned täiendavad aspektid. Allpool on esitatud kõigi seitsme kutseala regulatiivseid piiranguid käsitlevad liikmesriigipõhised tulemused. Kuigi need tulemused annavad kasuliku pildi üldistest regulatiivsetest piirangutest ja regulatiivsete täiustuste tegemise võimalustest, tohiks neid kasutada vaid koos liikmesriikide regulatiivse konteksti kvalitatiivse hindamisega. Samuti ei tohiks neid tõlgendada hinnanguna reguleerimise proportsionaalsusele või asjakohasusele. See peaks pigem olema lähtepunktiks edasisele põhjalikule analüüsile, milles kvalitatiivne ja kvantitatiivne lähenemine teineteist täiendavad. II. Analüüs kutsealade kaupa Järgmistes jagudes kirjeldatakse erinevate analüüsitud kutseteenuste reguleerimist. Mõisted ja (riigipõhine) terminoloogia, samuti kutsealade tegevuste korraldus ja ulatus erineb liikmesriigiti sageli. Analüüsis võetakse neid erinevusi arvesse ning vaadeldakse konkreetse sektori teenuseid ja mitte iga kutseala riiklikke määratlusi. Järgnev analüüs põhineb peamiselt: ·liikmesriikide poolt reguleeritud kutsealade andmebaasis esitatud teabel;

·liikmesriikide õigusaktide täiendaval uurimisel komisjoni poolt. Analüüsis on arvesse võetud ka sidusrühmadelt saadud kaebused ja muu tagasiside neid käsitlevate piirangute kohta. See teave on kontrollitud ja liikmesriikidega korduvalt läbi arutatud. Iga analüüs sisaldab ka piirangute näitajat illustreerivat joonist. Seda tuleb lugeda koos iga kutseala kohta esitatud kirjeldava analüüsiga. Näitaja eesmärk on kirjeldada iga kutseala reguleerimise suhtelist intensiivsust igas liikmesriigis. Näitaja ei hõlma mitteregulatiivseid tõkkeid, kuid võimaluse korral ja kui teave on komisjonile kättesaadav, mainitakse neid kvalitatiivses kirjelduses. Soovitused põhinevad peamiselt laiemal kvalitatiivsel analüüsil ning seetõttu ei pruugi näitaja abil saadud tulemused ja reformisoovitused olla täielikult kooskõlas. Nende soovituste alusel peaksid liikmesriigid teenuseosutajate suhtes kehtestatud piirangud ja valitud kutsesektorite reguleerimise ümber hindama ja läbi vaatama. Eelkõige peaksid nad arvesse võtma eri tasandite regulatiivmeetmete kumuleeruvat mõju. II.1. Arhitektid Ehkki enamik ELi liikmesriike reguleerib arhitekti kutseala nii, et kvalifikatsiooni saab tunnustada kutsekvalifikatsioonide tunnustamise direktiivi alusel automaatselt, on valitud lähenemisviisides endiselt olulisi erinevusi. Mitmes riigis (nt Austrias, Belgias, Bulgaarias, Iirimaal, Kreekas, Luksemburgis, Maltal, Prantsusmaal, Ungaris) on arhitektitegevus määratud ühele reguleeritud kutsealale, samal ajal kui teised järgivad reguleerimisel killustatumat lähenemisviisi (nt Leedu, Läti, Poola), kus erinevad tegevused on reserveeritud omavahel tihedalt seotud kutsealadele (nt arhitektuuritehnoloogid, maastikuarhitektid, linnaplaneerijad, sisearhitektid) või neid teostavad spetsialiseerunud/sertifitseeritud eksperdid (nt arhitektid, kellel on konkreetsete ehitusvaldkondade jaoks täiendav kvalifikatsioon). Taani, Eesti ja Rootsi ei reguleeri kutseala stricto sensu, küll aga on reguleeritud sellel tegutsemise viisid või kasutatakse muid ehitussektorile iseloomulikke pädevuskontrolli meetodeid. 2017. aastal esitas komisjon arhitektide kutseala kohta mitu soovitust, mis käsitlesid eelkõige reserveeritud tegevusalade suurt arvu, osalusstruktuuri, ettevõtte vormi ja multidistsiplinaarseid tegevusalasid käsitlevate piirangute mõju ning killustunud reguleerimissüsteemide / mitme sertifitseerimisnõude mõju. Kättesaadava teabe põhjal on liikmesriigid alates 2017. aastast viinud ellu mitmeid reforme, kuid eesmärgid ei ole olnud kuigi ambitsioonikad. Mõnel juhul tõid reformid kaasa rangemad regulatiivsed nõuded. Joonis 2. Piirangute taseme näitaja: Arhitektid Allikas: Euroopa Komisjon, 2021. Joonisel 2 on näidatud liikmesriikide suhteline positsioon arhitekti kutsealale pääsu ja kutsealal tegutsemise piirangute osas vastavalt komisjoni poolt väljatöötatud ajakohastatud piirangute taseme näitajale. Võrreldes 2017. aastaga muudeti näitajat veidi, et kajastada paremini arhitektidele reserveeritud tegevusalade ulatust ning täiendavate sertifitseerimis- / tõendamisssüsteemide olemasolu, millega kehtestatakse konkreetsetele tegevusaladele juurdepääsuks täiendavad loanõuded. Arhitektide kvalifikatsiooninõudeid muudeti hiljuti mõnes liikmesriigis, näiteks Küprosel, Leedus ja Sloveenias, et võtta arvesse direktiiviga 2013/55/EL ajakohastatud väljaõpet käsitlevaid minimaalseid nõudeid. Leedu kehtestas ka kutsenimetuse kaitse, pideva kutsealase arengu nõude ja kohustusliku liikmesuse kvalifitseeritud arhitektide kutseorganis . Sloveenia on väljaõppenõudeid veidi leevendanud, kuid kehtestas kohustuslikud kutsealase arendamise nõuded. Läti vähendas nende arhitektide kutsealase kogemuse nõudeid, kelle suhtes kohaldatakse täiendavaid sertifitseerimismenetlusi. Neis liikmesriikides, kus kutseala stricto sensu ei reguleerita, vaid reguleeritakse sellel tegutsemise viise või kasutatakse muid ehitusvaldkonnale iseloomulikke pädevuskontrolli meetodeid (Eesti, Rootsi, Soome ja Taani) ei ole olukord palju muutunud. Komisjon ei ole täheldanud sisulisi muudatusi õigusaktides pärast seda, kui ta esitas 2017. aastal mittereguleerivatele riikidele soovituse vaadata see mudel üle, et see ei saaks takistuseks ning komisjon ei tea, et selles küsimuses oleks toimunud arutelu. Komisjoni käsutuses olev teave kinnitab esialgseid järeldusi, mille kohaselt ei pruugi kahe lähenemisviisi erinevused olla nii suured, nagu esmapilgul paistab, sest mittereguleerivad riigid kasutavad teatavate teenuste osutamise (nt projektide või ehituslubade esitamine) lubamiseks arhitektide pädevuse sertifitseerimist, ad hoc või juhtumipõhist pädevuse hindamist. Näiteks Soomes otsustavad ametiasutused ehitusloa väljastamise menetluse käigus juhtivplaneerijate, projekteerijate ja eriprojekteerijate kvalifikatsiooni üle juhtumipõhiselt. Lisaks ehituslubade kontrollimisele reguleerib Rootsi teatavate sertifitseeritud spetsialistide (tuleohutus, ventilatsioon, puuetega inimeste juurdepääs, kultuuriväärtuse säilitamine), ehitusplatside koordinaatorite ja tehniliste ekspertide tegevust. Eesti algatas reformi „vastutavate spetsialistide“ üksikasjalike sertifitseerimiseeskirjade lihtsustamiseks, , kuid see ei ole ametile juurdepääsutingimusi oluliselt muutnud. Suurimad erinevused liikmesriikide vahel on reserveeritud tegevusalade osas. Arhitektuurne projekteerimine ja kavandamine, tehnilise kontrolli ja vastavust tõendavate dokumentide koostamine, esitamine ja allkirjastamine on üldjuhul reserveeritud kvalifitseeritud arhitektidele kõigis kutseala reguleerivates riikides. Paljudes riikides on arhitektidele reserveeritud ka kulude haldamise ja ehituse järelevalvega seotud tegevused ehitussektoris. Muud teenused, näiteks maastikuarhitektuur, linna- ja territoriaalne planeerimine ning sisekujundus, on ELi liikmesriikides erineval määral reserveeritud arhitektidele. Mõni riik reserveerib arhitektidele üksnes teatavad teenused, näiteks on Saksamaal reserveeritud neile vaid ehitusloa taotluse dokumentide esitamise teenus ja Austrias avalike dokumentide koostamise teenus. Kui riigid reserveerivad sellisel moel mingid tegevusalad, jagatakse neid sageli seotud kutsealadega, eelkõige tsiviilehitusinseneride või seonduvate kutsealadega, näiteks maastikuarhitektide, linnaplaneerijate, ruumiplaneerijate ja sisekujundajatega. Komisjon märgib, et vastusena 2017. aasta soovitustele on tehtud väga vähe muudatusi seoses arhitektidele reserveeritud tegevusalade suure arvuga. Näiteks on Portugal avanud ehitusprojekti heakskiitmise taotlemisega reserveeritud teenuse ja see on nüüd avatud inseneridele. Portugal on teatanud ka muudest reformidest. Horvaatia on tühistanud sisekujunduse tegevusala regulatsioonid ja teinud selle kõigile avatuks . Veel üks 2017. aastal liikmesriikide vahel täheldatud suur erinevus oli ühtsete vs. killustatud süsteemide esinemine. Ühtse süsteemiga liikmesriigid võimaldavad arhitektidel pakkuda laia valikut teenuseid, samal ajal kui teistes liikmesriikides on pädevus ja/või vastutus jagatud eri liiki spetsialistide vahel. Käesolevas teatises uuris komisjon täpsemalt seda, kas kutseala on killustunud, hinnates arhitektide täiendavaid sertifitseerimis- või atesteerimissüsteeme käsitlevaid nõudeid konkreetsete kutseteenuste osutamiseks (sh täiendavad kutsealase kogemuse nõuded). Kättesaadavate andmete analüüsist nähtus, et arhitekti kutseala on mitmes riigis (nt Läti, Leedu, Poola) erineval määral killustunud. Lätis peab taotleja kutsealal iseseisva tegutsemise õiguse saamiseks omandama lisaks üldiste kohustuslike haridusnõuete täitmisele ka iseseisvat tegutsemist võimaldava tunnistuse. Ehkki Läti on 2017. aasta soovituste rakendamiseks ehitusspetsialistide erialade arvu vähendatud, on seal endiselt palju sertifitseerimisnõudeid . Komisjon leidis, et Leedus on killustatus alates 2017. aastast suurenenud, kuna Leedu on suurendanud selliste tegevuste arvu, mille jaoks arhitektid vajavad „mitteerandliku tähtsusega struktuuride“ puhul lisatõendeid. Poola annab teada neljast eri liiki arhitektidest ja lubab täiendavaid tehnilisele / ehitusvaldkonnale spetsialiseerumise võimalusi.. Olemasoleva teabe põhjal on süsteem killustatud ka Horvaatias, Küprosel, Madalmaades, Portugalis, Rumeenias, Slovakkias ja Sloveenias, ehkki vähemal määral.

Kuigi teatavate kutsealaste tegevuste avamine ühele või mitmele reguleeritud kutsealale, kus kehtivad leebemad regulatiivsed nõuded, võib avaldada ka positiivset mõju, nagu tõdeti 2017. aastal, on eri tegevustele juurdepääsu tingimuste killustatus endiselt oluline tegur, mida tuleb kutseala reguleerimisel arvesse võtta, kuna see võib põhjustada tarbetut segadust ja vajadust taotleda lubasid mitmel tasandil. Eelkõige väljendab komisjon kahetsust selle üle, et liikmesriigid on võtnud vähe meetmeid, et vähendada killustatust nende tegevuste osas, mille suhtes kohaldatakse lisanõudeid. Samuti kutsub komisjon neid liikmesriike üles vaatama läbi reguleerimise proportsionaalsust killustatud süsteemides. Eelkõige peaksid liikmesriigid hindama selliste süsteemide tõhusust, kus vastutus jaotub sama tegevusvaldkonna eri spetsialistide kategooriate vahel, ning hindama koormust, mis tuleneb vajadusest hankida omavahel tihedalt seotud teenuste jaoks mitmeid sertifikaate. Komisjon leidis, et rohkem edusamme on tehtud osaluse nõuete reformimisel. Vähemalt kaks riiki, Austria ja Küpros, vähendasid Euroopa Kohtu otsuste järel osalusstruktuuri ja ettevõtte vormi käsitlevaid piiranguid. 29. juulil 2019 tegi Euroopa Kohus kohtuasjas C-209/18 : komisjon vs. Austria otsuse, mis käsitles muu hulgas tsiviilehitusinsenerina tegutsevatele inseneridele/arhitektidele esitatavaid nõudeid. Euroopa Kohus leidis, et (varasem) insenere/arhitekte käsitlev seadus rikkus ELi õigust, sealhulgas seepärast, et sellega kehtestati osanikele piiravad tingimused ja piirati tsiviilehitusinsenerina tegutsevate inseneride/arhitektide multidistsiplinaarseid tegevusi. 2019. aasta juunis jõustus Austrias uus seadus, millega muudeti õigusliku vormi ja osaluse nõuetega seotud eeskirju. Kui varem lubati kutseliste juriidiliste isikute asutamiseks ainult teatavaid ettevõtte vorme, siis uue seadusega on kõik vormid lubatud. Seadusega leevendati ka eeskirju, mis on seotud kapitaliosalusega, mis võib kuuluda mitte ainult arhitektuuri-/tsiviilehitusfirmadele või füüsilistele isikutele, vaid ka arhitektuuri-/ehitusfirmadele, mis on asutatud mõnes teises ELi/EMP liikmesriigis või Šveitsis. 2017. aasta soovitustes kutsuti Austriat üles vaatama läbi ka arhitektuuribüroode tegevuse piiranguid (arhitektuuriliste teenuste osutamine), mis kitsendavad märkimisväärselt võimalusi selle ameti praktiseerimiseks koos teiste kutsealadega. 2019. aasta reformides seda soovitust ei rakendatud, kuid 2021. aasta esimeses pooles on kavas vastu võtta uus seadus, milles võetakse arvesse selles küsimuses tehtud kohtuotsust. Samuti võtab komisjon teadmiseks Küprose edusammud osalusnõuete vähendamisel. Kui varem oli osalus arhitektuuriettevõtetes täielikult reserveeritud Küprose Teadus- ja Tehnikakoja (ETEK) liikmetele, vähendati 2017. aastal rikkumismenetluse tulemusena vastu võetud muudatustega nõudeid vähemalt 51 %-ni. Teisalt väljendab komisjon kahetsust, et Maltal kehtib endiselt 100 % osaluse nõue, ehkki 2017. aastal soovitati seda nõuet vähendada. Vaatamata 2016. aasta riiklikus tegevuskavas esitatud teadetele pole Saksamaa teinud edusamme osalus-/hääleõigusnõuete ühtlustamisel kogu riigis. Olukord seoses kohustusliku kutsealase vastutuskindlustuse nõudega on alates 2017. aastast jäänud samaks. Seitsmes riigis (Horvaatia, Itaalia, Luksemburg, Malta, Poola, Saksamaa ja Sloveenia) kehtivad tariife käsitlevad eeskirjad, peamiselt kõigi või mõne teenuse soovituslike hindadena. Sellega seoses toob komisjon esile Saksamaa edusammud Euroopa Kohtu otsuse rakendamisel kohtuasjas C-377/17: komisjon vs. Saksamaa, kuna Saksamaa on muutnud arhitektide ja inseneride suhtes kohaldatavaid tariifseid piiranguid. 1. jaanuaril 2021 jõustunud uutes eeskirjades jäeti jõusse tariifivahemike nimekiri, kuid täpsustati, et neid võib kasutada lepinguosaliste vahel kokku lepitud hindade alusena ning et pooled võivad kirjaliku kokkuleppe alusel otsustada nimekirja mitte järgida. Bulgaaria on keelanud projekteerimisteenuste osutamise alla omahinna. Üheksas riigis kehtivad kerged reklaamipiirangud, mis piirduvad võrdleva või kutse-eetikaga vastuolus oleva reklaamiga. Soovitused Liikmesriigid, kellel on palju reserveeritud tegevusalasid, peaksid nende piirangute mõju ümber hindama. Austria, Belgia, Hispaania, Itaalia, Prantsusmaa, Portugal, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia ja Tšehhi peaksid muudele nõuetele lisaks arvesse võtma osalusstruktuuri ja/või ettevõtluse vormi käsitlevate piirangute mõju. Austria peaks hindama multidistsiplinaarsetele tegevustele seatud piirangute proportsionaalsust (kuni uue seaduse vastuvõtmiseni vastusena Euroopa Liidu kohtu otsusele). Malta peab läbi vaatama nõude, mille kohaselt peavad ettevõtte aktsiad kuuluma sajaprotsendiliselt arhitektidele. Need liikmesriigid, nagu Läti, Leedu või Poola, kus on killustatud süsteem või kus on palju sertifitseerimisnõudeid, peaksid hindama ümber sellise süsteemi mõju töötajate vabale liikumisele ning kaaluma, kas potentsiaalsed tõkked on õigustatud. Liikmesriigid, kus reguleerimata kutsealade sertifitseerimine on tehtud kohustuslikuks või kus kasutatakse muid järelevalvemeetmete vorme, eelkõige konkreetsete teenuste osutamise puhul, peaksid üle vaatama sellise nõude üdise asjakohasuse ja praktilise mõju, et sellest ei saaks kutsealale juurdepääsu tõket. Leedul palutakse läbi vaadata ja teatavaks teha konkreetsed põhjused, miks leitakse, et sertifikaadid „mitteerandliku tähtsusega struktuuride“ jaoks on vajalikud ja proportsionaalsed. II.2. Tsiviilehitusinsenerid Üldine olukord tsiviilehitusinseneri kutseala reguleerimisel on 2021. aastal üldjoontes sama mis 2017. aastal. Nagu teatati 2017. aastal, on liikmesriikides palju sarnasusi, eelkõige seoses sellega, kuidas kutseala reguleerimise kontekstis püütakse saavutada samu üldisi eesmärke. Sellest hoolimata on reguleerimistegevus liikmesriigiti erinev.

Kuigi enamik liikmesriike peab kutseala reguleerimist vajalikuks tsiviilehitusteenuste kvaliteedi ja ohutuse tagamise eesmärgil, on näiteks Madalmaad ja Rootsi leidnud muid viise kvaliteedi tagamiseks või üldiste huvide kaitsmise eesmärkide saavutamiseks kui kutseala stricto sensu reguleerimine. Siiski ei pruugi kahe lähenemisviisi erinevused olla nii suured, nagu esmapilgul paistab, sest riigid (näiteks Soome ja Rootsi), kus kutseala tavapärases tähenduses ei reguleerita, kasutavad teatavate teenuste osutamise (nt ehitusprojektide või -lubade taotluste esitamine) lubamise tingimusena tsiviilehitusinseneride pädevuse sertifitseerimist või juhtumipõhist pädevuse või kogemuse hindamist. Seepärast soovitas komisjon 2017. aastal mittereguleerivatel liikmesriikidel vaadata see mudel läbi, et sellest ei saaks nendel aladel tegutsemise tõket. Komisjon ei ole mittereguleerivate riikide õigusaktides täheldanud ühtegi muudatust vastusena sellele soovitusele ning komisjon ei tea, et selles küsimuses oleks toimunud konsultatsioone. Joonis 3. Piirangute taseme näitaja: Tsiviilehitusinsenerid Allikas: Euroopa Komisjon, 2021. Joonisel 3 on näidatud liikmesriikide suhteline positsioon tsiviilehitusinseneri kutsealale pääsu ja kutsealal tegutsemise piirangute taseme osas vastavalt uuele piirangute taseme näitajale. Alates 2017. aastast on näitajat veidi muudetud, et kajastada paremini täiendavaid sertifitseerimis-/atesteerimissüsteeme, mis muudavad pääsu teatavatele tegevusaladele sõltuvaks täiendavatest loanõuetest. Veel üks 2017. aastal liikmesriikide vahel täheldatud suur erinevus oli ühtsete vs. killustatud süsteemide esinemine. Ühtse süsteemiga liikmesriigid võimaldavad tsiviilehitusinseneridel pakkuda laia valikut teenuseid, samal ajal kui teistes liikmesriikides on pädevus ja/või vastutus jagatud eri liiki inseneride vahel. Killustatud lähenemisviis esineb erineval määral Hispaanias, Horvaatias, Iirimaal, Itaalias, Kreekas, Leedus, Luksemburgis, Lätis, Poolas, Portugalis, Rumeenias, Slovakkias, Sloveenias, Tšehhis ja Ungaris. Näiteks Rumeenias on tsiviilehitusinseneri kategoorias neli reguleeritud kutseala ja Poolas kuus. 2017. aastal soovitas komisjon neil liikmesriikidel (nt Läti), kus kutseala reguleeriv süsteem on killustatud või kus on palju konkreetsete tegevusaladega seotud nõudeid, hinnata oma süsteemi mõju kutseala töötajate vabale liikumisele ning kaaluda, kas potentsiaalsed tõkked on õigustatud. Lätis oli eriti killustunud süsteem paljude erinevate erialadega ning mitmesuguste teenuste osutamiseks nõuti tsiviilehitusinseneridelt ligikaudu 80 erinevat sertifikaati. 2017. aastal viis Läti läbi reformi, mille tulemusena kaotati mitu tsiviilehitusinseneri eriala (ehitus, transpordiehitus, soojus- ja gaasitehnoloogia, veetehnoloogia, hüdrotehniline ehitus). Need tegevused kuuluvad nüüd tsiviilehitusinseneridele reserveeritud teenuste nimekirja. Samal ajal tunnistas Läti kehtetuks ehitustehnikule, ehitusgeomeetrile ja hüdrograafile esitatavad reguleerivad nõuded. Neile reformidele vaatamata on Lätis selles sektoris endiselt palju sertifitseerimisnõudeid (76). 2017. aasta reformi tulemusena vähendas Sloveenia küll tsiviilehitusvaldkonna erialade arvu viielt kahele (riiklikult tunnustatud insener ja ehitusobjekti koordinaator), kuid lisas muid nõudeid (näiteks kutsenimetuse kaitse mõlema kutseala puhul ja kohustuslik pidev kutsealane areng riiklikult tunnustatud inseneride puhul). Leedu karmistas õigusakte, nõudes spetsiifilist sertifikaati „mitteerandliku tähtsusega struktuuride“ jaoks. Leedu väidab, et varasemate kogemuste põhjal on see vajalik avaliku huvi eesmärkide kaitsmiseks. Leedu on võtnud kohustuse esitada täiendavaid üksikasju konkreetsete põhjuste kohta, miks sellised nõuded on vajalikud ja proportsionaalsed. Eespool toodut silmas pidades väljendab komisjon kahetsust selles valdkonnas võetud väheste meetmete üle. Kuigi teatavate kutsetegevuste avamine ühele või mitmele reguleeritud kutsealale, kus kehtivad leebemad regulatiivsed nõuded, võib avaldada positiivset mõju, nagu on teatatud 2017. aastal, võib ühtsete ja killustatud süsteemide kooseksisteerimine muuta juurdepääsu neile tegevustele raskeks ja keeruliseks ning olla takistuseks tsiviilehitusinseneride vabale liikumisele. Samuti tekivad küsimused seoses reguleerimise proportsionaalsusega killustatud süsteemides, eelkõige seal, kus paljude tegevuste suhtes kohaldatakse täiendavaid nõudeid. Eelkõige peaksid liikmesriigid hindama selliste süsteemide tõhusust, kus vastutus jaotub sama tegevusvaldkonna eri spetsialistide kategooriate vahel (nt need, kes vastutavad projekteerimise eest, need, kes vastutavad ehitamise eest, need, kes vastutavad järelevalve või väikeste vs. suurte struktuuride eest), ning hindama koormust, mis tuleneb vajadusest hankida omavahel tihedalt seotud teenuste jaoks mitmeid sertifikaate. Erinevused kutseala korraldamisel kajastuvad ka reserveeritud tegevusalades, mis on riigiti erinevad. Üldiselt reserveerivad liikmesriigid peamiselt projekteerimis- ja ehitusteenused. 2017. aastal soovitas komisjon neil liikmesriikidel, kus reserveeritud tegevusalade arv on eriti suur, nagu Austria, Hispaania, Itaalia, Malta, Poola, Portugal, Rumeenia ja Tšehhi, nende arvu vähendada. Maltal paluti selgitada, millised tegevusalad on reserveeritud kutsenimetusele „Periti“. Hispaanial paluti hinnata ümber nõue, mille kohaselt tuleb teatud projektide/ehitustööde jaoks saada erialaorganisatsiooni luba. Kuid ükski neist liikmesriikidest ei ole oma eeskirju läbi vaadanud. Portugal piiras veelgi juurdepääsu reserveeritud tegevustele, ehkki Portugali konkurentsiasutus tegi ettepaneku vähendada reserveeritud tegevuste arvu ja säilitada samal ajal kvaliteedi- ja ohutusstandardid. Portugal on nende inseneride puhul, kelle diplomid on direktiivi 2005/36/EÜ VI lisas olevas loetelus, peaaegu täielikult kaotanud omandatud õigused teostada arhitektuuriprojekte. Selle piirangu tõttu käivitas komisjon täitemeetmed ja see küsimus on seni lahendamata. Rohkem edusamme on tehtud inseneri kutsealal osalusnõuete küsimuses. 2017. aastal soovitas komisjon Küprosel ja Maltal vaadata läbi nõue, mille kohaselt peavad ettevõtte aktsiad kuuluma sajaprotsendiliselt kutseala spetsialistidele. Samuti kutsus komisjon Austriat, Saksamaad ja Slovakkiat üles hindama oma osalusnõuete proportsionaalsust ning Austriat kaaluma multidistsiplinaarsetele tegevustele seatud piiranguid. Euroopa Kohus leidis kohtuasjas C-209/18, mis käsitles muu hulgas tsiviilehitusinseneride osalust ja multidistsiplinaarse tegevuse piiranguid Austrias, et osalust käsitlevad piirangud, mis lähevad kaugemale nõudest, et kutseala esindajatele peab kuuluma osaluse lihtenamus, on vastuolus ELi õigusega. Selle kohtuotsuse tulemusel muutis Austria oma õigusakte ja lubas mis tahes õigusliku vormi kasutamist. Kutseala esindajatele kuuluvate aktsiate osakaal on piiratud lihtenamusega, samal ajal kui ülejäänud aktsiad võivad nüüd kuuluda mis tahes muule füüsilisele isikule või kas Austrias või mõnes teises liikmesriigis asutatud tsiviilehitusettevõtetele. Nende eeskirjade edasist leevendamist ja multidistsiplinaarsetele tegevustele seatud piirangute kaotamist on oodata uue seadusega, mis on kavas vastu võtta 2021. aasta esimesel poolel. Ehkki kohtuotsus oli adresseeritud Austriale, kehtestas Euroopa Kohus sellega üldpõhimõtted, mis kehtivad ka teiste liikmesriikide suhtes. Seepärast peaksid kõik liikmesriigid oma õigusaktid selle juhtumi valguses läbi vaatama.

Ka Küpros tegi selles küsimuses eduamme, vähendades aktsiate osakaalu (100 %-lt 51 %-le), mida peavad omama kutseala esindajad, kes on Küprose inseneride koja liikmed. Maltal ei ole olukord muutunud: ettevõtte aktsiad peavad endiselt kuuluma sajaprotsendiliselt kutseala esindajatele. Ka Itaalias peab kutsealal töötajate arv ja nende osalus aktsiakapitalis moodustama aktsionäride otsuste tegemiseks kahekolmandikulise häälteenamuse (66,66 %). 2017. aastal nõuti erialaorganisatsiooni kuulumist 14 liikmesriigis ja 16 liikmesriigis oli kohustuslik erialane vastutuskindlustus. Olukord ei ole 2021. aastal muutunud. Saksamaal viidi täitemeetmete ja Euroopa Kohtu otsuse järel läbi arhitektide ja inseneride kindlaid tasumäärasid („HOAI“) käsitlevad reformid, mille tulemusena kohustuslikke tasumäärasid enam ei ole. Bulgaaria on keelanud projekteerimisteenuste osutamise alla omahinna. Võrdlev reklaam on keelatud Küprosel, Itaalias, Kreekas ja Portugalis. 2021. aastal tühistas Horvaatia inseneride täieliku reklaamikeelu. Soovitused Liikmesriigid, kellel on palju reserveeritud tegevusalasid, peaksid nendest tulenevate piirangute mõju läbi vaatama. Malta peaks selgitama, millised tegevusalad on reserveeritud kutsenimetusele „Periti“. Hispaania peaks ümber hindama nõude, mille kohaselt tuleb teatud projektide/tööde jaoks saada erialaorganisatsiooni luba. Malta peab läbi vaatama nõude, mille kohaselt peavad ettevõtte aktsiad kuuluma sajaprotsendiliselt kutseala spetsialistidele. Itaalia peab läbi vaatama nõude, mille kohaselt peab kutsealal töötajate arv ja nende osalus aktsiakapitalis moodustama kahekolmandikulise enamuse. Liikmesriigid, kus reguleerimata kutsealade sertifitseerimine on tehtud kohustuslikuks või kus kasutatakse muid järelevalvemeetmete vorme, eelkõige konkreetsete inseneriteenuste osutamise puhul, peaksid üle vaatama selliste nõuete üldise asjakohasuse ja praktilise mõju, et sellest ei saaks kutsealale juurdepääsu tõket. Need liikmesriigid, nagu Läti, kus kutseala süsteem on killustatud või kus on palju konkreetsete tegevusaladega seotud nõudeid, peaksid hindama oma süsteemi mõju töötajate vabale liikumisele ning kaaluma, kas potentsiaalsed tõkked on õigustatud. Samuti peaksid nad hindama selliste eeskirjade tõhusust ja proportsionaalsust, millega vastutus jaotub sama tegevusvaldkonna eri spetsialistide kategooriate vahel. Leedul palutakse läbi vaadata ja teatavaks teha konkreetsed põhjused, miks leitakse, et „mitteerandliku tähtsusega struktuure“ käsitlevad sertifikaadid on vajalikud ja proportsionaalsed. II.3. Raamatupidajad ja maksunõustajad Raamatupidamist ja maksunõustamist teeb iseäranis mitmekesine kutsealade rühm, mis hõlmab raamatupidajaid, vannutatud audiitoreid ja maksunõustajaid ning kus liikmesriigiti on nende kutsealade korralduses ja regulatsioonis suuri erinevusi. Selle sektori üks või enam kutseala on reguleeritud 19 liikmesriigis, kas ·reserveeritud tegevusala ja kaitstud kutsenimetuse näol (Austria, Belgia, Horvaatia, Itaalia, Kreeka, Luksemburg, Malta, Poola, Portugal, Prantsusmaa, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia), ·reserveeritud tegevusala näol (Bulgaaria, Iirimaa, Tšehhi, Ungari) või ·üksnes kaitstud kutsenimetuse näol (Madalmaad). Üheksas liikmesriigis (Eesti, Hispaania, Küpros, Leedu, Läti, Rootsi, Sloveenia, Soome ja Taani) ei ole ükski valdkonna kutseala otseselt reguleeritud. Üldjuhul põhjendavad teised liikmesriigid sektori reguleerimist sellega, millist rolli täidavad maksunõustajad ja raamatupidajad kõikides maksusüsteemides, kui nad abistavad tarbijaid, ettevõtteid ja maksumaksjaid maksukohustuse täitmisel. 2017. aastal esitas komisjon mitu raamatupidajate ja maksunõustajate kutsealade kohta käivat soovitust. Nendes keskenduti sellele, et vähem keerukad või rutiinsed tegevused, näiteks palgaarvestus või standardsete maksudeklaratsioonide ettevalmistamine, on reserveeritud üksnes kõrgelt kvalifitseeritud spetsialistidele, samuti reserveeritud tegevusalade suurele hulgale. Samuti kutsus komisjon teatavaid liikmesriike üles kaotama elukohanõuded ning vaatama läbi osaluse nõuete kehtestamise proportsionaalsuse ja ühildamatuse eeskirjad. Kättesaadava teabe põhjal on alates 2017. aastast vastu võetud vaid üksikuid reforme. Komisjon väljendab kahetsust raamatupidajate ja maksunõustajate kutsealasid käsitlevate soovituste piiratud rakendamise üle, vaatamata sellele, et reformidel võib olla positiivne mõju konkurentsivõimele ja innovatsioonivalmidusele.

Teenustesektori digiteerimine on loonud võimalusi uuteks uuenduslikeks ärimudeliteks. Raamatupidamis- ja maksunõustamisteenustel on märkimisväärsed võimalused sellest arengust kasu saada. Kutsealast tegevust toetavad IT-vahendid ja algoritmid ei vähenda mitte ainult kulusid, vaid ka mitmesuguste ülesannete keerukust. Selliste üldjuhul vähem keerukate või mehaaniliste tegevuste reserveerimine ainult kõrgelt kvalifitseeritud spetsialistidele vääriks seega ümberhindamist. Kõikjal ELis tuleks regulatiivset keskkonda kohandada selliselt, et see võimaldaks lihtsat kasutuselevõttu, digilahenduste väljatöötamist ning innovatiivsete ja kasutajakesksete ärimudelite loomist, et tarbijad ja ettevõtjad saaksid kasu praegustest ja tulevastest arengutest. Üldiselt on alates 2017. aastast toimunud reformide ambitsioonitase olnud piiratud ja osaliselt on need olnud ajendatud kohustusest rakendada Euroopa Liidu Kohtu otsuseid. Saksamaa muutis maksunõustajate suhtes kohaldatavaid eeskirju, et rakendada otsust kohtuasjas C-342/14, kuid ei järginud reserveeritud tegevusi ja osaluse piiranguid käsitlevaid soovitusi. Teine näide positiivsest arengust on see, et Belgia asendas varasemad neli raamatupidamisvaldkonna kutseala kahe uue kutsealaga. See vähendas oluliselt reguleerituse taset, kuna mõlema kutseala puhul kaotati kõik õigusliku vormi ja osalusega seotud allesjäänud nõuded. Belgia muutis ka kohtuasjas C-384/18 tehtud otsuse rakendamiseks eeskirju, mis käsitlevad ühildamatuid tegevusi ja raamatupidaja kutsealal tegutsemist samaaegselt muul kutsealal tegutsemisega. Uutel kutsealadel tegutsejad võivad nüüd osutada multidistsiplinaarseid teenuseid, tingimusel et ei ohustata sõltumatust, erapooletust ja ametisaladust. Austrias 2017. aastal tehtud reformiga anti kutsealal tegutsejatele rohkem võimalusi teha koostööd teiste füüsilisest isikust ettevõtjatega konkreetsete ülesannete ja lepingute osas, kuid sellega kaasnes ka pideva kutsealase arengu nõude kohustus. Horvaatias võeti vastu ulatuslikum reform, millega kaotati riigis elamise nõue ja õigusliku vormi piirangud, mis olid takistanud maksunõustajatel piiratud vastutusega äriühingu asutamist. Horvaatia otsustas mitte laiendada reserveeritud tegevusalade ulatust, nagu algselt kavandati, ja jätta raamatupidamise kutseala reguleerimata. Maksunõustajad võivad nüüd osaleda ka multidistsiplinaarses äriühingus, mis osutab peale maksunõustamise ka muid teenuseid, tingimusel et osaluse, hääleõiguse ja juhatusega seotud nõuded on täidetud. Peale selle ei keela Horvaatia enam maksunõustajatel tegeleda ka muud liiki kutsetegevusega. Prantsusmaa laiendas ja täpsustas 2019. aastal seda, milliseid tegevusi võivad raamatupidajad teostada. Spetsialistid võivad nüüd klientide nimel hallata võlamakseid ja võlgade sissenõudmist ja esindada kliente maksu- ja sotsiaalkindlustusasutustes. Vähem keerukaid ülesandeid, näiteks raamatupidamiskannete elektrooniline tegemine, võivad täita muud isikud kui raamatupidajad (nt ettevõtte töötajad), tingimusel et raamatupidaja need lõpus kinnitab. Samuti kaotas Prantsusmaa äritegevuse keelu raamatupidajatele, kes on samaaegselt ka audiitorid. Joonis 4. Piirangute taseme näitaja: Raamatupidajad ja maksunõustajad Allikas: Euroopa Komisjon, 2021. Joonisel 4 on näidatud liikmesriikide suhteline positsioon raamatupidaja/maksunõustaja kutsealale pääsu ja kutsealal tegutsemise piirangute osas vastavalt ajakohastatud piirangute taseme näitajale. Näitaja ei võta arvesse audiitori kutseala reguleeritust – see on reguleeritud kõikides liikmesriikides kooskõlas direktiiviga 2006/43/EÜ, mis käsitleb raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohustuslikku auditit. Võrreldes 2017. aastaga muudeti näitajat veidi, et kajastada paremini raamatupidajatele/maksunõustajatele reserveeritud tegevusvaldkondade ulatust ja muud liiki nõuete piirangute taset. Mõned liikmesriigid on reserveerinud nii maksunõustamise kui ka raamatupidamise tegevusala (mida sageli jagatakse teiste kutsealade spetsialistidega, näiteks Austrias, Prantsusmaal, Rumeenias, Tšehhis, Ungaris). Belgias, Bulgaarias, Iirimaal, Itaalias, Kreekas, Luksemburgis, Maltal ja Portugalis on raamatupidamise kutsealale reserveeritud üksnes raamatupidamine, st raamatupidamisarvestus ja konsolideeritud finantsaruannete koostamine. Horvaatias, Poolas, Saksamaal ja Slovakkias on ainult maksunõustamisteenused reserveeritud reguleeritud kutsealale. Lisaks maksunõustaja kutsealale on Belgias üks ja Rumeenias kaks raamatupidamiseriala. Itaalias, Kreekas ja Luksemburgis on kaks ja Austrias kolm erinevat raamatupidamiseriala lisaks maksunõustaja kutsealale. Mõnes neist liikmesriikidest ei ole üksikutele kutsealadele reserveeritud tegevuste ja nende üldise kohaldamisala vaheline erinevus ei väga selge ega järjepidev. Osa liikmesriike, näiteks Austria, Itaalia, Portugal, Prantsusmaa ja Saksamaa, keelavad ühiselt kutsealal tegutsemise, lubades koostööd vaid piiratud arvu ametite puhul, näiteks õigus- või raamatupidamissektoris. Austrias on maksunõustajatele kättesaadavad vaid piiratud arv õiguslikke vorme. Saksamaal võivad maksunõustajad valida mis tahes õigusliku vormi, kuid juhatuse liikmed või tegevdirektorid peavad olema maksunõustajad, juristid, audiitorid, vannutatud audiitorid või maksuagendid. Vähemalt ühel maksunõustajal, kes on juhatuse liige, tegevdirektor või isiklikult vastutav partner, peab tegevuskoht olema äriühingu peakorteris või selle läheduses. Horvaatias ja Luksemburgis peab enamik juhte või juhatuse liikmeid olema kutseala spetsialistid. Prantsusmaal peab vähemalt üks mitut kutseala hõlmavas äriühingus partnerina või töötajana tegutsev kutseala esindaja olema juhatuse või nõukogu liige. Poolas peab enamik juhatuse liikmetest olema maksunõustajad ning kui juhatusse kuulub vaid kaks inimest, peab üks neist olema maksunõustaja. Austria, Belgia, Horvaatia, Itaalia, Luksemburg, Malta, Poola, Portugal, Prantsusmaa, Rumeenia, Saksamaa ja Slovakkia nõuavad, et vähemalt 50 % osalusest ja/või hääleõigusest kuuluks kutseala esindajatele. Austrias võib maksunõustaja kutsega teistest liikmesriikidest pärit spetsialistidele kuuluda maksimaalselt 25 % osalusest ja hääleõigusest. Soovitused

Kõik selles sektoris kutsealasid reguleerivad liikmesriigid peaksid loobuma vähem keerukate tegevuste, näiteks palgaarvestuse või maksudeklaratsioonide ettevalmistamise reserveerimisest kõrgelt kvalifitseeritud spetsialistidele, võttes eelkõige arvesse sektori digitaliseerimisega seotud arengut. Itaalia, Kreeka ja Rumeenia peaksid selgitama reserveeritud tegevusalade ulatust ning hindama reserveeritud tegevusalade sidusust ja jaotumist sektori paljude reguleeritud kutsealade vahel. Horvaatia, Luksemburg, Poola, Prantsusmaa ja Saksamaa peaksid üle vaatama piirangud juhatuse koosseisu ja/või tegevdirektorite osas. Austria, Belgia, Horvaatia, Itaalia, Luksemburg, Malta, Poola, Portugal, Prantsusmaa, Rumeenia, Saksamaa ja Slovakkia peaksid hindama osaluse ja/või hääleõiguse nõuete proportsionaalsust. Austria peaks läbi vaatama teistest liikmesriikidest pärit spetsialistidele seatud osaluse ja hääleõiguse piirangud. Austria peaks läbi vaatama ka maksunõustajatele kättesaadavaid õiguslikke vorme käsitlevad piirangud. Austria, Itaalia, Portugal, Prantsusmaa ja Saksamaa peaksid hindama ühiselt kutsealal tegutsemist käsitlevate piirangute proportsionaalsust. II.4. Juristid Liikmesriikide lähenemisviisid juristi kutse reguleerimisele on suhteliselt ühtlased selles mõttes, et kõigis liikmesriikides reguleeritakse kutseala tegevusalade reserveerimise ja kutsenimetuse kaitse kaudu . ELi tasandil hõlbustavad direktiivid 98/5/EÜ ja 77/249/EMÜ juristide liikuvust kogu ELis. Joonis 5. Piirangute taseme näitaja: Juristid Allikas: Euroopa Komisjon, 2021. Joonisel 5 on näidatud liikmesriikide suhteline positsioon juristi kutsealale juurdepääsu ja kutsealal tegutsemise piirangute osas vastavalt ajakohastatud piirangute taseme näitajale. Võrreldes 2017. aastaga on näitajat veidi muudetud, et kajastada paremini juristidele reserveeritud tegevusvaldkondade ulatust ja muud liiki nõuete piirangute taset. 2017. aastal esitas komisjon mitu juristi kutseala kohta käivat soovitust. Nendes kutsuti liikmesriike üles vaatama läbi juristidele reserveeritud tegevuste ulatust ja hindama juristide suhtes kehtestatud õigusliku vormi, osaluse ja partnerlusega seotud nõuete kumulatiivset mõju. Lisaks palus komisjon liikmesriikidel kõrvalda allesjäänud kodakondsus- või elukohanõuded. Kättesaadava teabe põhjal on alates 2017. aastal esitatud reformisoovitustest vastu võetud vaid üksikuid reforme. Seni ei ole vastu võetud ühtegi reformi, mis käsitleks juristidele reserveeritud tegevuste ulatust seoses digitaalmajanduse arenguga ja uute teenuseosutajate esilekerkimisega koos õigustehnoloogia arenguga. Juristide ja õigusbüroode käsutuses olevate õiguslike vormide osas on mõned liikmesriigid olemasolevate võimaluste ulatust siiski laiendanud.

Austria võttis 2020. aastal vastu reformi, mis lubab juristidel ja õigusbüroodel tegutseda mis tahes õiguslikus vormis, välja arvatud aktsiaselts. Alates 2017. aastast lubab Itaalia juristidel moodustada multidistsiplinaarseid partnerlusi ja võimaldab mittejuristide osalust õigusbüroodes, tingimusel et 66 % osalusest kuulub juristidele. Iirimaa on eraldanud juriste reguleeriva asutuse esindusorganist ning andnud kutsenimetuse solicitor alusel tegutsevatele partnerlustele võimaluse tegutseda piiratud vastutusega ühingutena. Teised liikmesriigid on pärast täitemeetmeid vastu võtnud või vastu võtmas reforme: ØSloveenia on tunnistanud kehtetuks kodakondsusnõude Sloveenias kvalifikatsiooni omandanud ELi juristidele. ØKüpros on tunnistanud kehtetuks elukohanõude ELi juristidele. ØItaalia on kaotamas nõuet, mille kohaselt tuleb juristil aastas tegelda vähemalt viie kohtuasjaga. ØKreeka on muutnud oma õigusakte, et tunnustada teises liikmesriigis saadud väljaõpet ja kogemust juurdepääsuks juriidilisele praktikale.

ØPrantsusmaa võttis 2021. aastal vastu määruse, mille kohaselt teiste liikmesriikide kõrgeima kohtu juristidel, kes praktiseerivad päritoluriigi kutsenimetuse alusel, on juurdepääs neile tegevustele Prantsusmaal. ØHorvaatia on vastu võtmas reformi, mis käsitleb välisriigi juristide ja õigusbüroode suhtes kohaldatavaid tingimusi. ØHispaania on vastu võtmas reformi, mis on seotud kutsenimetuse procuradores kandjatega ning mis kaotaks ära kindlaksmääratud tariifid, lubaks multidistsiplinaarset partnerlust juristide ja procurador’ide vahel ja looks juristidele ja procurador’idele ühtse haridustee. Õigusvaldkonna kutsealadele sisenemise ja nendel tegutsemise eeskirjad on äriteenuste sektoris ühed rangeimad. Kvalifikatsiooni osas nõuavad kõik liikmesriigid kõrgharidust õigusteaduse erialal, millele peab järgnema kohustuslik praktika või täiendav kutsekvalifikatsioon ning advokaadieksam. Kutsealale sisenemiseks vajaliku väljaõppe ja koolituse minimaalne kogukestus varieerub 5,5 aastast (nt Hispaania, Kreeka, Portugal, Prantsusmaa) 9 aastani (nt Sloveenia, Soome). Pidev kutsealane areng on kohustuslik enamikus liikmesriikides, välja arvatud Hispaanias, Kreekas, Maltal, Tšehhis ja Slovakkias, kus see on vabatahtlik. Kõigis liikmesriikides on juristidele reserveeritud tegevused, mis on seotud kliendi esindamisega õigusasutustes, kuigi mõnes lubatakse tegevusala jagada teiste õiguselukutsetega. Maltal võivad madalama astme kohtutes kliente esindada nii advokaadid („advocate“) kui ka advokaadiabid („legal procurator)“. Hispaanias on kohtus esindamine jagatud järgmiste spetsialistide vahel: abogados (kliendi kaitsmine) ja procuradores (tehniline esindamine ja dokumentide edastamine kohtutele). Poolas võivad klienti kohtus esindada nii vandeadvokaadid (õigusnõustajad) kui ka advokaadid . Iirimaal esindavad klienti madalama astme kohtus kutsenimetuse solicitor kandjad, neid nõustavad kutsenimetuse barrister kandjad, kes võivad esindada kliente kõigis kohtutes . Teatavad liikmesriigid (Belgia, Bulgaaria, Itaalia, Kreeka, Madalmaad, Prantsusmaa ja Saksamaa) on kehtestanud täiendavad kutsealase kvalifikatsiooni nõuded praktiseerimiseks kõrgeimates kohtutes. Peale selle on mõni neist riikidest (nt Belgia, Prantsusmaa ja Saksamaa) kehtestanud kvantitatiivsed piirangud kõrgeimates kohtutes praktiseerimiseks saadaolevate ametikohtade arvule. Alates 2017. aastast on Prantsusmaa järk-järgult suurendanud saadaolevate ametikohtade arvu ning võttis 2021. aastal vastu määruse, mille alusel võivad teistest liikmesriikidest pärit ja oma päritoluriigi kutsenimetuse alusel praktiseerivad juristid teatavatel tingimustel saada juurdepääsu nendele tegevustele. Paljudes liikmesriikides on uued teenuseosutajad alustanud tegevust ning pakuvad õigusteenuseid algoritmide ja masinõppelahenduste abil. Selliste arengusuundumuste üle toimuvad tulised arutelud ja need on viinud kohtumenetlusteni seoses raskusega määrata kindlaks, mis on õigusnõustamine sellistes valdkondades nagu veebipõhine õigusnõustamine, võlgade sissenõudmine ja õigusalaste dokumentide automaatne koostamine. Samal ajal on selline areng sundinud õiguselukutse esindajaid nõudma reguleeriva raamistiku kohandamist, et hõlbustada selliste õigustehnoloogia lahenduste kasutuselevõttu. Saksamaal on valitsuse seaduseelnõude eesmärk edendada turul tarbijasõbralikke õigusteenuseid, avades teatavad õigusteenused õigustehnoloogia ettevõtjatele ning tagades samal ajal võrdsed võimalused juristidele ja võlgade sissenõudmise teenusega tegelejatele. Enamik liikmesriike on kehtestanud ranged ühildamatust käsitlevad eeskirjad ja multidistsiplinaarsed piirangud . Kõigis liikmesriikides kehtib kas üldine nõue huvide konflikti vältimiseks või üksikasjalikud ühildamatust käsitlevad eeskirjad, mis keelavad teatavad tegevused, nagu kaubandus või palgatöö, välja arvatud need, mis on sõnaselgelt lubatud (nt õpetamine või teadustöö). Multidistsiplinaarsed piirangud varieeruvad teatavate tegevuste täielikust keelamisest (Leedu, Läti, Tšehhi) teatavate multidistsiplinaarsete tegevuste lubamiseni teatavatel kutsealadel (Madalmaad, Prantsusmaa, Saksamaa). Eestis võivad juristid osaleda ettevõtte juhatuses juhtudel, mil see on ühildatav „advokaadi“ kutsetegevusega ning ei sea ohtu juristi sõltumatust. Prantsusmaal saavad kutsealal tegutsejad luua eri õigus- ja raamatupidamisvaldkonna kutsealasid koondava ühenduse „société pluriprofessionnelle d’exercice“. Belgias on juristidel lubatud teha teatavas vormis koostööd piiratud arvul teiste kutsealadega, kuid mitte piiratud vastutusega äriühingu vormis. Mis puudutab juristidele tegutsemiseks lubatud õiguslikke vorme, siis paljud liikmesriigid lubavad mitmesuguseid õiguslike vorme, kuid välistavad teatavad vormid (näiteks Austrias aktsiaselts, Prantsusmaal äriline vorm, Belgias kehtib piirang, et aktsiatega ei saa börsil kaubelda). Tavaline partnerlus on üldiselt lubatud ja paljudes liikmesriikides on kutseteenuseid võimalik osutada ka erialaettevõtte vormis. Paljudes riikides, näiteks Austrias, Belgias, Küprosel, Prantsusmaal, Saksamaal ja Soomes võivad juristid tegutseda piiratud vastutusega äriühingu vormis. 2019. aasta novembris kehtestas Iirimaa eeskirjad, mille alusel võivad kutsenimetuse solicitor alusel tegutsejad moodustada piiratud vastutusega ühinguid. Pärast 2020. aasta reformi laiendas Austria õigusbüroode jaoks kättesaadavate õiguslike vormide valikut, kuhu ei kuulu aktsiaseltsid. Kuid enamikus liikmesriikides ei saa juristid asutada piiratud vastutusega äriühinguid. Võimalus asutada õigusbüroo konkreetses õiguslikus vormis on tugevalt seotud osalus- ja hääleõigusnõuetega. Enamik liikmesriike nõuab, et kogu osalus kuuluks juristidele. Mõnes liikmesriigis on piiratud ka see, kui mitmes õigusbüroos võib jurist olla osanik, nt Eestis või Ungaris ainult ühes advokaadibüroos. Väike hulk liikmesriike lubab õigusbüroodes tegutseda ka mittejuristidel. Hispaanias võivad omanikuks olla mittejuristid (kuni 49 % ). Sama olukord on Prantsusmaal (kuid vaid õigus- või raamatupidamisala spetsialistid), Itaalias (kuni 34 %), Poolas (kuid vaid õigusala spetsialistid) ja Madalmaades (kuid vaid notarid/patendivolinikud ja maksunõustajad). Saksamaal peab üle 50 % ettevõtte aktsiatest kuuluma juristidele ja osanikeks võivad olla ainult teised õigusala- või raamatupidamisvaldkonna spetsialistid. Taanis ja Rootsis võib kuni 10 % osalusest kuuluda mittejuristidele. Ükski liikmesriik ei luba üksnes rahalist osalemist. Saksamaa 2021. aasta jaanuari reformiettepanekus tehti ettepanek loobuda õigusala äriühingu juhatuse suhtes kehtestatud häälteenamuse nõuetest, lubada üheliikmelist piiratud vastutusega äriühingut ning lubada kõikidel vabade elukutsete esindajatel asutada koos juristidega äriühing ja olla selles osanikud. Enamikus liikmesriikides on juristidel lubatud oma teenuseid reklaamida, tingimusel et see on kooskõlas kutse-eetikaga. Bulgaarias, Horvaatias, Maltal, Poolas ja Sloveenias kehtib juristide puhul aga täielik reklaamikeeld, mis on vastuolus direktiivi 2006/123/EÜ artikliga 24. Juristi ja kliendi vaheline tasude kokkuleppimise vabadus näib olevat norm enamikus liikmesriikides. Bulgaarias, Horvaatias, Kreekas, Küprosel ja Poolas peavad juristid siiski järgima kindlaksmääratud või miinimumtariife. Horvaatia on praegu kasutusele võtmas võimalust nendest kindlaksmääratud miinimumtasudest kliendi ja juristi vahelise kirjaliku kokkuleppega kõrvale kalduda. Hispaanias menetluses oleva seadusandliku muudatusega kaotatakse miinimumtariifid kutsenimetuse procuradores kandjatele. Soovitused Kõik liikmesriigid, mis reserveerivad õigusnõustamise üksnes juristidele, peaksid tagama, et õigustalitused saaksid töötada välja digilahendusi ja teha selles valdkonnas uuendusi, ilma et seda takistaks reserveeritud tegevuste liiga suur arv. Bulgaaria peaks õigusteenuste jaoks säilitama avatud süsteemi. Kõik liikmesriigid peaksid läbi vaatama õigusliku vormi ja osaluse nõuded, ühildamatuse eeskirjad ja multidistsiplinaarsed piirangud, võttes arvesse eelkõige innovatsiooni ning digitaalsete lahenduste ja uute ärimudelite kasutuselevõtu vajadust. Iirimaa peaks vastu võtma kõik 2015. aasta õigusteenuste reguleerimise seaduse rakendusmeetmed, et võimaldada juristidel pakkuda multidistsiplinaarseid teenuseid. Belgia ja Saksamaa peaksid suurendama läbipaistvust ja läbi vaatama kõrgeimates kohtutes praktiseerida soovivate juristide kutsealale juurdepääsu eeskirjade proportsionaalsuse ja eelkõige selgitama ELi juristide suhtes kehtestatud eeskirju. Saksamaa peaks üle vaatama vajaduse kohaldada föderaalkohtus (Bundesgerichtshof) esinemiseks vanuse alammäära, kaaludes võimalust saavutada seatud eesmärgid sobivamate vahenditega, nagu kutsealast kogemust käsitlevad nõuded. Bulgaaria, Horvaatia, Malta, Poola ja Sloveenia peavad kaotama kõik juristide suhtes kehtestatud reklaamikeelud. II.5. Patendi-/kaubamärgivolinikud

Patendi-/kaubamärgivoliniku kutseala on reguleeritud kõigis liikmesriikides peale kahe, st ainult Taani ja Malta ei reguleeri seda äriteenust. Joonis 6. Piirangute taseme näitaja: Patendi-/kaubamärgivolinikud Allikas: Euroopa Komisjon, 2021. Joonisel 6 on näidatud liikmesriikide suhteline positsioon patendi-/kaubamärgivoliniku kutsealale juurdepääsu ja kutsealal tegutsemise piirangute osas vastavalt ajakohastatud piirangute taseme näitajale. Võrreldes 2017. aastaga on näitajat veidi muudetud, et kajastada paremini patendivolinikele reserveeritud tegevusvaldkondade ulatust ja muud tüüpi nõuete piirangute taset. Kuigi vajadus vajalike eksperditeadmiste järele sageli väga keerukate intellektuaalomandiseaduste ja innovatsiooni tehniliste aspektide puhul ning soov kaitsta kliente (st õiguste omajaid) menetluste ebapädeva käsitlemise eest võivad olla kutseala reguleerimise mõjuvad põhjused, peavad kutsealale juurdepääsu ja sellel tegutsemise eeskirjad olema siiski proportsionaalsed. Seepärast esitas komisjon 2017. aastal mitu patendi-/kaubamärgivoliniku kutseala käsitlevat soovitust, milles keskenduti reserveeritud tegevuste ulatusele, eri tasandite regulatiivmeetmetele, näiteks nõue, mille kohaselt on lisaks harilikele väljaõpet käsitlevatele nõuetele kohustuslik veel mitu aastat kutsealast kogemust või väljaõpet, osaluse nõuetele ja ühisele kutsealal tegutsemise piirangutele ning piirangutele piiriülestes olukordades. Lisaks leidis Euroopa Kohus ühes Austria patendivolinike eeskirju käsitlevas kohtuasjas, et asukohanõue ning osaluse ja multidistsiplinaarsete tegevustega seotud eeskirjad on vastuolus teenuste direktiivi artiklitega 14, 15 ja 25 . Olemasoleva teabe põhjal on Austrias, Belgias, Eestis, Kreekas, Leedus, Lätis, Poolas, Saksamaal ja Ungaris pärast 2017. aasta soovitusi rakendatud reforme erinevas ulatuses. Üks viide positiivsele arengule oli see, et Austria viis 2019. aastal läbi reformi, milles võeti arvesse mõningaid soovitusi, näiteks haridusnõuete leevendamine ja eelneva nõutava kutsealase kogemuse vähene lühendamine. Samuti muudeti leebemaks osaluse eeskirju, kaotati hääleõigust käsitlevad eeskirjad ja teatavad piirangud ühisele kutsealal tegutsemisele. 2021. aastal tegi Austria täiendavaid muudatusi, et täita eespool nimetatud kohtuotsust. Ungari liberaliseeris hiljuti piiranguid käsitlevad eeskirjad, mille puhul oli komisjon soovitanud hinnata nende proportsionaalsust. Ehkki erialaettevõtetes pidi 75 % osalusest kuuluma patendivolinikele, vähendas Ungari seda nõuet tasemeni „üle 50 %“ osalusest. Patendivolinike büroode puhul vähendas Ungari 100 % osaluse nõuet nii, et ainult üks neist füüsilistest isikutest, kes võivad olla liikmed, peab olema patendivolinik ja büroo juht. Mõlemal juhul peab kaks kolmandikku häältest kuuluma patendivolinikele. Ungari muutis multidistsiplinaarsete teenuste osutamisega seotud eeskirju, leevendades muude teenuste osutamise keeldu. Pärast komisjoni algatatud rikkumismenetlusi muutis Poola tariifieeskirju ja kaotas miinimumtariifid. Pärast komisjoni täitemeetmeid võttis Saksamaa üle direktiivi 2013/55/EL, et patendivoliniku kutseala oleks kooskõlas ELi õigusega. Mitu liikmesriiki otsustas kehtestada uued eeskirjad, sealhulgas Läti ja Kreeka, kus võeti kasutusele patendivoliniku kutsenimetus. Seda hoolimata asjaolust, et kutseala oli Lätis varem reguleerimata ning patendi- ja kaubamärgitaotluste esitamine Kreekas oli enne reformi reserveeritud juristidele, kes omasid ka ainuõigust anda õigusalast nõu, sealhulgas patendi- ja kaubamärgiõigusega seotud küsimustes. Seetõttu on reserveeritud tegevused jagatud nüüd juristide ja hiljuti loodud patendivoliniku kutseala vahel. Belgias kehtestati uue seadusega täiendavad nõuded, näiteks kutsenimetuse kaitse, kohustuslik liikmesus koos liikmemaksuga, kohustuslik kindlustus ja pidev kutsealase arengu nõue. Ehkki osa sellest uuest seadusest jõustus 2. detsembril 2020, ei ole täiendavaid nõudeid reguleerivad sätted veel jõustunud, kuna nende jaoks on vaja kuninglikku dekreeti. Ka Eesti on kehtestanud uusi nõudeid, näiteks rangemad haridusnõuded, kohustuslik kutsekoja liikmesus, millega kaasnevad pideva kutsealase arendamise nõuded ja kutsenimetuse kaitse kutsekoja liikmetele. Nõue omada suhteliselt pikka, nimelt nelja-aastast kutsealast kogemust, on jäänud samaks. Kuigi Leedu muutis patendihaldurite (patentinis patiketinis) kvalifikatsiooninõudeid ja vähendas eelneva kutsealase kogemuse nõuet, kehtestas ta samal ajal kutsenimetuse kaitse, kohustusliku liikmesuse kutseorganis, pideva kutsealase arendamise kohustuse ja kohustusliku erialase vastutuskindlustuse. Reserveeritud tegevusalade ulatus on liikmesriigiti erinev ja mõnes liikmesriigis on see küllaltki lai. See kehtib eelkõige Austria, Eesti ja Ungari kohta. Reserveeringud hõlmavad nõustamist ja esindamist patendiametis või muudes haldusasutustes, intellektuaalomandiõigusi käsitlevate dokumentide koostamist ja intellektuaalomandiküsimustes klientide esindamist kohtus (isegi kui neid teenuseid võivad osutada Austrias nii juristid kui ka notarid). Eestis on patendivolinikud pädevad kinnitama ka ametiasutustele esitatavaid tööstusomandialaste dokumentide tõlkeid ja koopiaid (seda tegevust jagatakse notarite ja vandetõlkidega). Küprosel, kus patendivoliniku kutseala eraldiseisvana ei eksisteeri, on need teenused reserveeritud ainult juristidele. Eelnevat kutsealast kogemust nõutakse paljudes liikmesriikides, kuid selle kestus varieerub 2 aastast (Bulgaaria) 6,5 aastani (Austria). Teatavad liikmesriigid nõuavad praktikat patendivoliniku juhendamisel (Belgia, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg, Madalmaad, Poola, Saksamaa ja Ungari). Nõutava haridustee kogupikkus varieerub 3 aastast Portugalis (kus ei nõuta praktikat ega varasemat kogemust) 7 aastani Saksamaal (kus nõutakse täiendavalt veel kolmeaastast praktikat). Mitmeaastase kutsealase kogemuse ja praktika nõuet tuleb hinnata selle taustal, et teenuseid võivad osutada näiteks ka juristid, ilma et nad peaksid intellektuaalomandiõigusele spetsialiseeruma. Mitu liikmesriiki on kehtestanud osaluse nõuded. Küprosel nõutakse, et kõik õigusbüroo partnerid peavad olema juristid ja see mõjutab ka patendivolinike teenuseid. Poola ja Saksamaa nõuavad, et kutseala esindajatele kuuluks vähemalt 50 % osalusest.

Ungari keelab endiselt (seda on siiski veidi muudetud) patendivoliniku kutsealal ühiselt tegutsemise koos teiste kutsealade esindajatega ning Eesti ja Saksamaa lubavad ühiselt tegutseda ainult koos õigus- või raamatupidamisala spetsialistidega. Slovakkia nõuab jätkuvalt, et teistest liikmesriikidest saadud diplomi omanikud läbiksid kutsekvalifikatsiooni tunnustamise asemel diplomi akadeemilise tunnustamise menetluse, enne kui nad saavad Slovakkias sellel kutsealal tegutseda. Slovakkia õigusaktidega on mittereguleeritud kutsealadele juurdepääsuks ette nähtud akadeemilise tunnustamise menetlus. Soovitused Slovakkia peaks tagama, et tunnustamismenetlus, mida kasutatakse välisriigist saadud diplomi omanike puhul abipatendiadvokaadi kutsealale juurdepääsu tagamiseks, oleks kooskõlas ELi toimimise lepingu sätetega töötajate vaba liikumise ja mittediskrimineerimise kohta ning kohaldatava kohtupraktikaga. Saksamaa peaks üle vaatama mitmetasandilised kvalifikatsiooninõuded, näiteks nõude, mille kohaselt on lisaks harilikele väljaõpet käsitlevatele nõuetele kohustuslik veel mitu aastat kutsealast töökogemust või väljaõpet, ning üritama pakkuda kvalifikatsiooni omandamiseks alternatiivseid võimalusi. Austria, Eesti ja Läti peaksid üle vaatama nõude omada patendi-/kaubamärgivoliniku kutsealale juurdepääsuks eelnevat kutsealast kogemust. Austria, Eesti ja Ungari peaksid üle vaatama patendi-/kaubamärgivolinike reserveeritud tegevusalade ulatuse. Küpros peaks hindama, kas meetmed, millega reserveeritakse tööstusomandiga seotud tegevused üksnes juristidele, on proportsionaalsed. Eesti, Saksamaa ja Ungari peaksid hindama, kas piirangud patendi-/kaubamärgivoliniku kutsealal tegutsemiseks koos teiste kutsealade esindajatega on proportsionaalsed. Saksamaa ja Poola peaksid andma hinnangu osaluse nõuete proportsionaalsusele. II.6. Kinnisvaramaaklerid Kui võimaliku erandina Põhjamaad välja arvata, on kinnisvaramaaklerite tavapärased ülesanded ELi riikides oma laadilt ja keerukuselt väga sarnased. Need on seotud kinnisvara ostjate ja müüjate vahendamisega, sealhulgas (õigus)nõustamise pakkumisega tehingu teatavate aspektide kohta. Hoolimata sarnasustest kasutavad ELi riigid kinnisvaramaakleri kutseala reguleerimisel väga erinevaid lähenemisviise. 2017. aastal pidas ainult 14 liikmesriiki vajalikuks reguleerida kutsealale juurdepääsu . Mittereguleerivad riigid kasutavad tarbijate huvide kaitsmiseks teisi vahendeid, nagu üldised tarbijakaitset käsitlevad õigusaktid, tsiviil- ja kriminaalõigus. Alternatiiv reguleerimisele on mõnes riigis (Eesti, Leedu, Madalmaad, Poola ja Saksamaa) iseregulatsioon ja vabatahtlikud sertifitseerimissüsteemid. Joonis 7. Piirangute taseme näitaja: Kinnisvaramaaklerid Allikas: Euroopa Komisjon, 2021. Joonisel 7 on näidatud liikmesriikide suhteline positsioon kinnisvaramaakleri kutsealale juurdepääsu ja kutsealal tegutsemise piirangute osas vastavalt ajakohastatud piirangute taseme näitajale. Võrreldes 2017. aastaga on näitajat veidi muudetud, et kajastada paremini kinnisvaramaakleritele reserveeritud tegevusvaldkondade ulatust ja muud liiki nõuete piirangute taset. Kuna piirangute tase on liikmesriigiti väga erinev, seadis Euroopa Komisjon kahtluse alla mõne kõige piiravama lähenemisviisi õigustatuse ja proportsionaalsuse. 2017. aastal esitas komisjon kinnisvaramaakleri kutseala kohta mitu soovitust, milles keskenduti eelkõige eranditult reserveeritud tegevustele, kohustusliku väljaõppe kestuse nõuetele, kutsealale juurdepääsu alternatiivsete võimaluste puudumisele, osaluse ja hääleõiguse piirangutele, ühildamatuse eeskirjadele, piirkondlikule reguleerimisele ja diplomite akadeemilise tunnustamise vajadusele. Kahjuks on nende soovituste järelmeetmed jäänud väga piiratuks ning enamik liikmesriike ei ole teinud nõuete proportsionaalsuse ümberhindamiseks tõsiseid jõupingutusi. Vastupidi, teatavad liikmesriigid on reguleerimist isegi karmistanud. Kaks liikmesriiki – Malta ja Tšehhi – hakkasid kutsealale juurdepääsu reguleerima hiljuti. Praeguse seisuga ei ole nendest uutest reguleeritud kutsealadest teatatud reguleeritud kutsealade andmebaasis ning asjaomased liikmesriigid ei ole proportsionaalsuse kontrolli direktiivis sätestatud raamistikul põhineva eelneva proportsionaalsuse hindamise tulemusi edastanud. Eriti üllatav on uute eeskirjade kehtestamine Malta puhul, mis vastavalt 2016. aasta tarbijaturgude tulemustabelile oli ELis kõige paremini toimiv kinnisvaraturg.

2018. aastal võttis Prantsusmaa vastu õigusakti kinnisvaramaakleri kutsenimetuse kaitsmiseks. Saksamaa loobus kavatsusest reguleerida kinnisvaramaakleri kutsealale juurdepääsu, kuid Rumeenial näib olevat kavas seda teha. Hariduse osas nõuab enamik riike endiselt keskmiselt 2–3aastast väljaõpet, mida mõnel juhul peab täiendama praktika ja/või töökogemus ja/või eksam. Seevastu on aga näiteks Horvaatias, Itaalias, Maltal, Soomes ja Ungaris kvalifikatsiooninõuded suhteliselt madalad. Kui Horvaatia, Itaalia, Soome, Rootsi ja Ungari välja arvata, on enamikus riikides erinevad võimalused nõutava kvalifikatsiooni saamiseks. 2020. aasta märtsis võttis Küpros vastu ringkirja, milles tõlgendatakse siseriiklikku õigusakti nii, et iga kinnisvarafirmaga seotud füüsiline isik peab olema registreeritud kinnisvaramaaklerina. Tundub, et sellega kaasneb 100 % osaluse nõue. Maltal nähakse uue määrusega ette, et ainus õiguslik vorm, mille alusel kinnisvaramaaklerid saavad kutsealal tegutseda, on täisühing (civil partnership). See tähendab, et kinnisvaramaaklerid ei või asutada äriühingut nendega, kes ei ole kutseala esindajad, või teiste kutsealade töötajatega, kellel ei ole kinnisvaramaakleri tegevusluba. Belgia nõuab endiselt, et 60 % professionaalsete kinnisvarafirmade osalusest ja hääleõigusest kuuluks kvalifitseeritud spetsialistidele. Hispaanias jätkavad teatavad piirkonnad, nagu Kataloonia, kutseala reguleerimist tegevuste reserveerimise ja kutsenimetuse kaitsmise kaudu. Slovakkia väidab, et kinnisvaramaakleri kutseala ei ole reguleeritud, kuid teistest ELi liikmesriikidest pärit spetsialistid, kes soovivad töötada kinnisvaramaaklerina, peavad endiselt läbima diplomi akadeemilise tunnustamise menetluse. Samal ajal on Sloveenia kaotanud kodakondsusnõude. Soovitused Horvaatia, Iirimaa, Küpros, Rootsi, Slovakkia, Sloveenia ja Tšehhi peaksid kaaluma võimalust avada praegu ainult kinnisvaramaakleritele reserveeritud tegevused teiste kutsealade töötajatele. Austria, Belgia, Küpros, Iirimaa, Prantsusmaa, Rootsi, Slovakkia, Sloveenia, Taani ja Tšehhi peaksid hindama seda, mil määral on kinnisvaramaaklerite teenuseid ja reguleerimise eesmärke silmas pidades vajalikud kohustuslikud väljaõppe kestuse nõuded. Horvaatia, Itaalia, Rootsi, Soome ja Ungari peaksid kaaluma alternatiivsete võimaluste loomist kutsealale juurdepääsuks. Belgia peaks hindama osaluse ja hääleõigusega seotud piirangute vajalikkust. Küpros ja Malta peaksid hindama ümber, kas nõue, et 100 % aktsiatest peab kuuluma kinnisvaramaakleritele, on põhjendatud ja proportsionaalne. Itaalia peaks hindama ühildamatute tegevuste keelamise vajadust ja proportsionaalsust. Hispaania peaks üle vaatama kehtivad piirkondlikud eeskirjad, sest need võivad põhjustada segadust seoses asjaomasele kutsealale juurdepääsuga ning tekitada tõkkeid liikuvusele. Slovakkia peaks kõrvaldama teistest ELi liikmesriikidest saadud kvalifikatsiooni omanike suhtes kehtiva nõude läbida akadeemiliste diplomite tunnustamise menetlus. II.7. Giidid Giidi kutseala on endiselt reguleeritud kahes kolmandikus liikmesriikidest ning reguleerimise geograafiline kese on selgelt Euroopa lõuna- ja idaosas.

Joonis 8. Piirangute taseme näitaja: Giidid Allikas: Euroopa Komisjon, 2021. Joonisel 8 on näidatud liikmesriikide suhteline positsioon giidi kutsealale juurdepääsu ja kutsealal tegutsemise piirangute osas vastavalt ajakohastatud piirangute taseme näitajale. Võrreldes 2017. aastaga muudeti näitajat veidi, et kajastada paremini giididele reserveeritud tegevusvaldkondade ulatust ja muud liiki nõuete piirangute taset. Belgia ja Bulgaaria ei ole seda kutseala reguleeritud kutsealade andmebaasis registreerinud, kuid on selge, et mõlemad liikmesriigid on seda kutseala vähemalt alates 2016. aastast reguleerinud. 2017. aasta soovitustes keskenduti kutseala reguleerimise põhjendatusele ja proportsionaalsusele ning reserveeritud tegevuste ulatuse läbivaatamisele ja hindamisele. Erinevate piirkondlike eeskirjadega liikmesriikidel paluti põhjalikult uurida eeskirjade killustatust ja giididele lubade andmise geograafilist kohaldamisala. Samuti kutsus komisjon liikmesriike üles vaatama üle nimekirjad, millega reserveeritakse konkreetse litsentsi omanikule õigus töötada suurel hulgal turismipaikades. Komisjon soovitas kõigil kutseala reguleerivatel liikmesriikidel hinnata, kas selline reguleerimine on üldse vajalik või kas vähem piiravate eeskirjadega oleks võimalik saavutada kultuurilise, ajaloolise, arheoloogilise ja kunstipärandi kaitsmise eesmärki ja selle asjakohast väärtustamist. Euroopa Kohus tunnistas need liikmesriikide poolt reguleerimise põhjendamiseks esitatud kaalutlused avalikust huvist tulenevateks ülekaalukateks põhjusteks, mis võivad piirangut õigustada. Selliste eeskirjade proportsionaalsust tuleks siiski põhjalikult hinnata. Seepärast peaksid liikmesriigid kehtestama giidi kutsealale juurdepääsu ja sellel töötamisega seotud eeskirjad ja kohustused üksnes juhul, kui see on selgelt vajalik, et vältida liikmesriigi kultuurilise rikkuse kahjustamist. Ükski kutseala reguleeriv liikmesriik ei ole komisjoni läbivaatamisest teavitanud ja komisjon märgib, et reforme on tehtud väga vähe. Ehkki kutseala on endiselt reguleeritud ja reserveeritud tegevusalasid palju, lõdvendas Sloveenia juurdepääsunõudeid, kaotades eeltingimused riikliku eksami sooritamiseks. Leedu muutis giidide kutseala reguleerimist 2018. aastal, kuid vastupidiselt soovitustele muutusid kutsealale sisenemise nõuded rangemaks, eelkõige seoses reserveeritud tegevusalade ulatusega. Sellest hoolimata leevendas Leedu mitut nõuet, näiteks kaotati riikliku eksami teoreetiline osa. Horvaatia võttis 2017. aasta lõpus vastu uue turismiteenuste seaduse. Muudatused aga ei lahendanud ühtegi komisjoni tõstatatud probleemi seoses giididega, vaid tundub, et olukord on isegi halvenenud. Uue seadusega kaotati siiski kohustus tõendada „suutlikkust äritegevuseks“. Kreeka ei ole oma süsteemi reforminud, kuid alates 2017. aastast pakuvad turismiministeeriumi giidikoolid diplomi saamiseks taas kaheaastast õppekava. Nendesse koolidesse sissesaamiseks on kehtestatud tingimused ja piirangud. Ka Prantsusmaa on piiranguid veidi vähendanud ja loonud täiendava võimaluse kutsealale sisenemiseks, lisades kolmanda tee nõutava kutsekvalifikatsiooni omandamiseks. Lõpetuseks märgib komisjon, et 2021. aastal viis Tšehhi läbi giidi kutseala reformi, mille tulemuseks oli kutseala reguleerimine kutsenimetuse kaitsmise kaudu. Giidi kutsealal võib tegutseda ainult nähtavale kohale asetatud kaardi (I või II järk) olemasolu korral, mille annab taotluse alusel välja regionaalarengu ministeerium. II järgu kaardi saamiseks on nõutav kutsekvalifikatsioon. Austria, Bulgaaria, Malta ja Sloveenia reserveerivad teatava kutsekvalifikatsiooni omandanutele väga palju tegevusi. See hõlmab giidina töötamist, et selgitada inimestele riigi ühiskondlikku ja poliitilist olukorda riiklikus ja rahvusvahelises tähenduses, või mõnikord isegi nende juhatamist spordi- ja ühiskondlikel üritustel ning turistide toimetamist lennujaamast hotelli. Sellised piirangud piiravad oluliselt juurdepääsu nendele tegevustele ning peavad piirduma rangelt sellega, mis on vajalik üldise avaliku huvi kaitsmiseks. Bulgaaria vaatas kutseala reguleerimise läbi 2019. aastal, kuid reserveeritud tegevusalade ulatus jäi samaks. Sloveenia seadusemuudatused ei mõjutanud piirangute ulatust käsitlevaid eeskirju. Austria ja Malta muudatusi vastu ei võtnud. Horvaatias, Itaalias ja Hispaanias on kutseala reguleeritud piirkondlikul tasandil, mille tulemusena võivad kutseala esindajad ühe ja sama liikmesriigi sees olla sunnitud hankima mitu erinevat kvalifikatsiooni ja luba, kui nad soovivad pakkuda teenuseid rohkem kui ühes piirkonnas. Sellised erinevused muudavad kutsealale juurdepääsu ja sellel tegutsemise keerukamaks ning võivad tekitada küsimusi kokkusobivuse kohta ELi õigusaktidega, eelkõige teenuste direktiivi (direktiiv 2006/123/EÜ) artikli 10 lõikega 4 ja kutsekvalifikatsioonide tunnustamise direktiivi artikli 7 lõikega 2a (2005/36/EC). Pärast komisjoni algatatud rikkumismenetlust teatas Horvaatia, et asendab 21 maakondlikku kutsealast eksamit ühe keskse eksamiga. Hispaania ja Itaalia ei ole komisjoni teavitanud reformidest või andnud selgitusi praeguse süsteemi kohta seoses mitme kehtiva õigusaktiga. 2016. aastal võttis Belgia Vallooni piirkonnas eri liiki giidide puhul kasutusele kutsenimetuse kaitse. Nende kutsenimetuste kaitse kehtib ainult Vallooni piirdkonnas ning kahes ülejäänud piirkonnas ei ole giidide jaoks kavandatud vastastikuse tunnustamise korda, kuna Brüssel ja Flaami piirkond ei pea kutseala reguleerimist vajalikuks. Sloveenias on omavalitsustel endiselt õigus kehtestada kutsealale juurdepääsu tingimused konkreetses turismipiirkonnas ja anda kutsenimetuse kaitse neile, kes need tingimused täidavad. Arvestades seda, et giididele reserveeritud tegevused on kehtestatud omavalitsuse tasandil, võivad need reserveeringud olla kogu riigis väga erinevad. Horvaatia ja Prantsusmaa peavad endiselt nimekirju paikadest, kus giidina töötamine on reserveeritud konkreetse kvalifikatsiooni omanikule. See võib viia turu killustumiseni ja asetada märkimisväärse koorma teisest liikmesriigist pärinevale teenuseosutajale, kes käib turistidega riigi eri osades ning kelle puhul teenuseosutamine ei piirdu konkreetse paigaga. Sellised nimekirjad loovad põhjendamatuid piiranguid eriti siis, kui need hõlmavad märkimisväärset arvu vaatamisväärsusi, kui teatud konkreetse paiga nimekirja lisamise põhjuseid ei ole nõuetekohaselt hinnatud.