EUROOPA KOMISJON Brüssel,22.2.2017 COM(2017) 90 final KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA KESKPANGALE JA EURORÜHMALE

Euroopa poolaasta 2017: struktuurireformide elluviimisel ning makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamisel ja korrigeerimisel tehtud edusammude hindamine ning määruse (EL) nr 1176/2011 kohase põhjaliku analüüsi tulemused





{SWD(2017) 67 final kuni SWD(2017) 93 final}





1. Sissejuhatus Majanduskriisist taastumine Euroopas jätkub ja see toetab positiivseid suundumusi tööturul. Liikmesriigid rakendavad 2017. aasta majanduskasvu analüüsi prioriteetseid meetmeid. Taastumine on toetava rahapoliitika, üldise neutraalse eelarvepoliitika, kasvu soodustava eelarve kohandamise ja struktuurireformide mõju tulemus. Seda toetab ettevõtjate ja tarbijate suurem usk majanduse väljavaadetesse. Väljamaksed Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidest ning Euroopa investeerimiskava raames elluviidavad projektid aitavad mobiliseerida era- ja avaliku sektori investeeringuid. Tööhõive kasvab pea kõigis liikmesriikides, töötus väheneb ning pikaajalise ja noorte töötuse määrad kahanevad järk-järgult. Ent mõnedes riikides on jätkuvalt valuküsimusteks suur tööpuudus, vaesus ja ebavõrdsus ning veel pole kogu liidus uuesti täielikult käivitunud sotsiaalmajanduslik lähenemine. Tootlikkuse kasv on paranenud, ent on liikmesriigiti väga erinev ja selle üldine tase on jätkuvalt madal. Taastumise tagamiseks tuleb kasutada kõiki poliitikavahendeid, nii rahalisi, eelarvelisi kui ka struktuurilisi, et majanduskasvu, investeeringuid ja finantsstabiilsust tõhustada. Liikmesriigid peavad majanduskasvu kiirendamiseks ja selle alalhoidmiseks võtma paralleelselt meetmeid investeeringute, struktuurireformide ja riigi rahanduse vallas. Pelgalt rahapoliitika ei suuda nõudlust või investeeringuid suurendada. Eelarvepoliitika mängib endiselt olulist rolli nii neis liikmesriikides, kellel on eelarvepoliitilist manööverdamisruumi, kui ka seal, kus tuleb teha kohandusi. See peab olema suunatud keskpika perioodi kasvupotentsiaali suurendavatele meetmetele. Struktuurireformid peavad keskenduma investeeringuid soodustavate tingimuste loomisele, tööjõus osalemise suurendamisele ja riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamisele. Samuti peavad reformid edendama paremat ettevõtluskeskkonda, soodustama innovatsiooni ning suurendama dünaamilisust toote- ja teenusteturgudel. Samal ajal peavad need olema suunatud ebavõrdsuse kõrvaldamisele, ennekõike õhutades oskustesse investeerimist, parandades sobitamisprotsesse tööturul ning moderniseerides maksu-ja sotsiaalkaitsesüsteeme. Käesolevas teatises antakse ülevaade edusammudest reformide rakendamisel ja liikmesriikide majanduse tasakaalustamatusega tegelemisel. Iga Euroopa Komisjoni talituste poolt avaldatud riigiaruanne (välja arvatud Kreeka puhul) sisaldab üksikasjalikku hinnangut neis käsitletud liikmesriigi edusammude kohta, mis on saavutatud 2016. aasta riigipõhistes soovitustes nimetatud probleemidega tegelemisel. 2017. aasta häiremehhanismi aruandes välja toodud 13 liikmesriigi kohta on riigiaruannetes lisaks esitatud põhjalik analüüs, mis viidi läbi makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse raames. Riigiaruannetes vaadeldakse tehtud edusamme ja lahendamist vajavaid ülesandeid pikemas perspektiivis. Kui Euroopa poolaasta on aastane tsükkel, siis liikmesriikide reformiprioriteedid pannakse sageli paika uue valitsuse ametiaja alguses ja ulatuslike struktuurireformide rakendamiseks võib kuluda aastaid. Et seda asjaolu analüüsis paremini kajastada, esitatakse riigiaruannetes esimest korda pikaajalisem hinnang riigipõhiste soovituste rakendamisele. Analüüsis kirjeldatakse ka liikmesriikide eelarveolukorda. Selles tuginetakse komisjoni viimasele majandusprognoosile ja komisjoni arvamusele euroala liikmesriikide 2017. aasta eelarvekavade kohta. Komisjon on võtnud meetmeid selleks, et suurendada reformikava omalust. Viimastel aastatel on ta uuendanud riigipõhiseid soovitusi. Käimasoleva Euroopa poolaasta raames on komisjon tõhustanud dialoogi liikmesriikidega tehnilisel ja poliitilisel tasandil, eelkõige asepresidentide ja volinike kõrgetasemeliste visiitide kaudu. Samuti on enne riigiaruannete avaldamist küsitud nende analüütilise sisu kohta arvamust liikmesriikidelt, kellel on olnud võimalus kontrollida esitatud andmete ja faktide täpsust. Esitatud seisukohad kuuluvad siiski komisjoni talitustele. Euroopa poolaasta protsess on midagi hoopis enamat kui liikmesriikide tulemuste individuaalne hindamine. See on samuti vahend, et hõlbustada poliitika koordineerimist liikmesriikides nende parlamentide osavõtul ja suurendada sotsiaalpartnerite kaasatust. Riigiaruannetes on esile toodud ka võimalikud negatiivse mõju ülekandumise riskid euroalasse kuuluvates liikmesriikides poliitikameetmete võtmata jätmise korral. Riigipõhistes soovitustes, mille komisjon esitab 2017. aasta mais, võetakse muu hulgas arvesse soovitusi euroala kohta. 2. Majanduslik ja sotsiaalne kontekst Hoolimata 2016. aasta probleemiderohkusest on Euroopa majandus näidanud end vastupanuvõimelisena. Ennekõike toetab majanduskasvu eratarbimine, millele on kasuks tulnud paranenud olukord tööturul ja madal inflatsioon. Hoolimata liidu välistest ja sisestest riskidest prognoositakse mõõdukat kasvu ka 2017-2018. aastaks. SKP kasv ELis püsib eelduste kohaselt suhteliselt stabiilne ja on nii 2017. kui ka 2018. aastal 1,8 %. Seda peaks toetama jätkuvalt paranev olukord tööturul, väikesed laenukulud ja välisnõudluse eeldatav suurenemine. Peamine majanduskavu allikas on endiselt eratarbimine, samas kui investeeringute prognoositav kasv jääb mõõdukaks. Siiski peab majandus jagu saama kriiside järelmõjudest, ennekõike pikaajalise töötuse probleemist, mis võib selle unarusse jätmise korral muutuda struktuurseks. ELi majanduse ees seisab uus väljakutse, mis tuleneb võimalikest muutustest USA poliitikas. Sellele lisandub mõju, mis on Ühendkuningriigi rahvahääletusel langetatud otsusel EList lahkuda, pikaajaliste intressimäärade tõus ja mõnede Euroopa pankade madal kasumlikkus. 2016. aastal oli ELis tööga hõivatud 232,5 miljonit inimest, mis on kõigi aegade suurim arv. Töötuse tase oli langenud 8,5 protsendini ning pikaajalise ja noorte töötuse määrad olid vastavalt 3,8 % ja 18,2 %, mis on eelnevate aastatega võrreldes madalamad. Viie varasema aastaga võrreldes on vaesuse või sotsiaalse tõrjutuse ohus olev osa ELi elanikkonnast kõige väiksem (23,7 %). Tulujaotus ELis on küll ühtlasem kui muudes tähtsamates majandusriikides, ent sissetulekute ebavõrdsus on ELis jätkuvalt poliitiline probleem. Isegi enne kriisi kajastusid struktuurimuutused sissetulekute, jõukuse ja võimaluste järjest ebavõrdsema jaotumises ning see tõi kaasa sotsiaalsed probleemid, mida ümberjaotamis- ja sotsiaalpoliitika ei suutnud leevendada. Pärast finantskriisi on endisest teravamalt tajuma hakatud ebavõrdseid võimalusi ja ühiskonnas ebaõiglaselt jagunenud koormust. Väga mitmes riigis on keskklassi majanduslik seisakuga sageli kaasas käinud järjest suureneva osa jõukusest koondumine ühiskonna kõige rikkamate kihtide kätte. Nõrk eelarveseisund ja aeglane taastumine ei ole väga mitmes riigis jätnud ruumi poliitilisteks manöövriteks, mis omakorda on suurendanud sotsiaalset survet ebavõrdsusega tegelemiseks. 3. Riigipõhiste soovituste alusel tehtud edusammud Mitut läinud aastat arvesse võttev analüüs kinnitab, et kõik liikmesriigid on sihiks võtnud struktuurireformide aktiivse läbiviimise. Alates Euroopa poolaasta algust märkivast 2011. aastast on tehtud olulisi edusamme enamiku soovituste osas, ent erinevates liikmesriikides on reformide rakendamise tempo ja ulatus erinev. Suurem osa liikmesriike saavutas 2016. aasta riigipõhistes soovitustes osutatud probleemidega tegelemisel teatavat või piiratud edu. Edusammud olid üldjoontes samad nagu sellele eelnenud aastal. Eriti julgustavaid edusamme võib näha finantssektori valdkonnas ja tööturupoliitika alal, kus mitu liikmesriiki on võtnud meetmeid läinud aastal välja toodud probleemide lahendamiseks. Madalate intressimäärade soodsas kontekstis on tehtud edusamme ka riigi rahanduse tugevdamisel. Liikmesriikide vahelised erinevused on suuremad ettevõtluskeskkonna parandamisel ja investeeringute hoogustamisel tehtud edusammude osas. Kõige väiksemad on edusammud sellistes valdkondades nagu toote-ja teenusteturgude avamine ning võitlus sotsiaalse tõrjutusega. Üldiselt liiguvad liikmesriigid strateegia „Euroopa 2020“ energia ja kliimaga seonduvate eesmärkide saavutamise poole, samas kui muude eesmärkide saavutamiseks on vajalikud kestvad jõupingutused. Väga tõenäoliselt saavutab enamik liikmesriike 2020. aastaks heitkoguste vähendamist, taastuvenergiat ja energiatõhusust käsitlevad eesmärgid. 17 liikmesriiki on juba täitnud eesmärgi seoses noorte varajase haridussüsteemist lahkumise vähendamisega ja 12 liikmesriiki on täitnud eesmärgi seoses kolmanda taseme hariduse omandamisega. Ehkki eesmärk jõuda Euroopas 75 % suuruse tööhõiveni on juba käeulatuses ja olukord tööturul paraneb pea kõigis liikmesriikides, on mõnedes liikmesriikides jätkuvalt keeruline riigipõhiste tööhõive-eesmärkide saavutamine. Probleemid püsivad vaesuse vähendamisega seotud eesmärgi täitmisel, kuna vaesuses elavate või sotsiaalselt tõrjutud inimeste arv Euroopas on endiselt kõrge (119 miljonit inimest). Samas on nende arv enamikus liikmesriikides langenud, kuna olukord tööturul üha paraneb. Vaesuses elavate või sotsiaalselt tõrjutud inimeste arv väheneb ja jõuab ühe lähemale 2008. aasta tasemele, mis on strateegia „Euroopa 2020“ raames seatud vaatlusaastaks, ent see on jätkuvalt suurem kui strateegiaga sihiks seatud 21,6 miljonit. Visalt on edenenud teadus- ja arendustegevuse kulutuste 3 protsendile viimise eesmärgi poole liikumine. 2. liites on antud ülevaade kõigist strateegia „Euroopa 2020“ eesmärkidest.

Liikmesriigid kasutavad kehtiva ELi mitmeaastase finantsraamistiku vahendeid struktuurireformide ettevalmistamiseks ja rakendamiseks. Enamikus liikmesriikides on kohapealne vahendite kasutamine aja jooksul paranenud. Sihtotstarbeliste investeeringute ja eeltingimuste kaudu tagati juba programmitöö etapis (2014-2015) kooskõla peamiste majandus- ja sotsiaalprobleemidega seotud riigipõhiste soovituste ning Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide vahel. Komisjoni talitused hindasid 2016. aasta riigipõhiseid soovitusi ja leidsid, et praeguses etapis puudub vajadus rakenduskavade ümberkavandamiseks. Lisaks Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidele on liikmesriikidel juurdepääs rahastamisvahenditele Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fondist, raamprogrammist „Horisont 2020“, Euroopa ühendamise rahastust ja muudest otse hallatavatest ELi vahenditest. Samuti võivad nad reformikava lihtsustamisel saada nõustamist struktuurireformi tugiteenistuselt. 4. Makromajandusliku tasakaalu taastamine ELi liikmesriigid teevad edusamme makromajandusliku tasakaalustamatuse korrigeerimisel, kuid mitmed riskid püsivad. Riiklike eelarvete käsi käib paremini. Sellest hoolimata on era- ja avaliku sektori võlakoormuse ning välisvõla kahanemine olnud aeglane. Madala inflatsiooni ja madala majanduskasvu kontekstis on edusammud olnud siiani ebaühtlased. Mitmes liikmesriigis kaasnes siseriikliku ja välisvõla vähenemisega finantsvõimenduse vähendamise protsess, mis on mõjutanud lühiajalist majanduskasvu. Jätkub euroala ja ELi jooksevkonto saldo korrigeerimine. Konkurentsivõime areng on tasakaalustamisvajadustega suuresti kooskõlas. Finantssektori finantsvõimenduse vähendamisest tulenevalt on paranenud kapitalipositsioonid. Häiremehhanismi aruandes 2017 leiti, et 13 liikmesriigi puhul on vajalik põhjalik analüüs. Kõigi nende riikide puhul esines makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse raames 2016. aastal tasakaalustamatus või ülemäärane tasakaalustamatus. Nõukogu kinnitas liikmesriikide valiku oma järeldustes häiremehhanismi aruande kohta. Riigiaruannetes analüüsitakse makromajanduslikku arengut ja edusamme, mis on tehtud poliitiliste meetmete võtmisel vastavalt asjaomastele poliitikasoovitustele. Eesmärgiks on ennetada riskide kuhjumist ja jälgida edusamme olemasoleva tasakaalustamatuse korrigeerimisel. Võttes arvesse ELi riikide kaubandus- ja finantsseoste olulisust, võetakse hindamisel arvesse piiriülest mõju. 4.1. Tasakaalu taastamine ELis ja euroalal Suur jooksevkonto puudujääk on kõrvaldatud, ent suured ülejäägid on kasvanud. Kriisi järel toimus suure maksebilansi puudujäägiga riikides järsk korrigeerimine, mis oli tingitud piiriüleste erasektori rahavoogude pöördumisest. Sellele protsessile aitas kaasa hindade põhise konkurentsivõime paranemine. Sellest ajast alates on sisenõudlus ja import olnud netovõlgnikest riikides tagasihoidlik. Kuna netoväliskohustuste osakaal on mitmes liikmesriigis jätkuvalt suur, tuleb nende jooksevkonto positsioon hoida usaldusväärsel tasemel. Seevastu jooksevkonto ülejäägiga riikides kriisi järel vastupidist ja võrreldavat korrektsiooni ei toimunud ning mõnel juhul on suured ülejäägid veelgi kasvanud. Seega kasvab euroalal tervikuna jooksevkonto ülejääk. Euroalal püsiv jooksevkonto ülejääk kõneleb sellest, et kogunõudlus jääb oma arengutempolt majandustegevusest endiselt maha. Euroala sisenõudluse reaalkasv jääb selle kriisieelsest tasemest maha. Samuti on suhteliselt väikesel kogunõudluse kasvul negatiivne mõju majanduskasvule ja potentsiaalse majanduskasvu hinnangutele. Püsivalt loid nõudlus soodustab ka praegust rekordiliselt madalat baasinflatsiooni taset ning loob raske keskkonna riikides, kes peavad oma siseriiklikku ja välisvõlga vähendama. Era- ja avaliku sektori võlakoormuse vähenemine jätkub, kuid aeglases ja ebaühtlases tempos, sest seda pidurdab madal nominaalkasv. Püsivalt kõrge erasektori võlakoormus, millele sageli lisandub suur valitsemissektori võlg, pärsib paljudes riikides investeeringuid ja avaldab negatiivset mõju mõnede pankade bilanssidele. Enamikus riikides bilansi parandamine edeneb ning suurenenud säästude tulemusena jätkub finantsvõimenduse vähendamine nii kodumajapidamiste hulgas kui ka ärisektoris. Samas ei vähendata finantsvõimendust mitte alati riikides, kus seda kõige rohkem vaja on, mistõttu mõned kõrge võlatasemega riigid vähendavad oma kohustusi aeglasemalt kui madala võlatasemega riigid. Euroopa pangandussektori vastupanuvõime on veelgi suurenenud, ent sektor seisab silmitsi terve hulga probleemidega, mis on seotud väikese tulususe ja teatavatel juhtudel viivislaenude järelmõjudega. Pangad on jätkanud kapitalipuhvrite suurendamist isegi kontekstis, milles pankade kasumlikkus küll paraneb, ent on jätkuvalt väike. Kasumlikkust piirab aeglane majanduskasv, traditsioonilised ärimudelid, vähene kulutasuvus ja üleküllastunud pangandusturg. Need nõrgad kohad annavad end veelgi valusamini tunda praeguste madalate intressimäärade tõttu. Lisaks sellele vähendavad mõnes riigis varasemast ajast pärit viivislaenud laenuandmisvõimet, samas kui väike kasumlikkus pärsib reservide kogumist ja kapitali pangasisesest kaasamist ning vähendab võimalusi hankida turult kapitali. Mitmes liikmesriigis on vaja hoolega silmas pidada mõnede sektorite võimaliku ülekuumenemise ohtu. Neis liikmesriikides, kus tasakaalustamatusega tegelemine kõige kiiremini edenes, on kasv kiire ja inflatsioonimäärad suhteliselt kõrged ning mõnedes neist on tõusnud tööjõu ühikukulu. Eluasemete reaalhinnad tõusevad enamikes liikmesriikides. Mõnedel juhtudel suurendab eluasemete reaalhindade tõus veelgi survet eluasemeturule, mis on niigi ülehinnatud. Ehkki tööturul on tunda taastumise mõju, on lahendamata sellised probleemid nagu pikaajaline töötus ja madal tootlikkus. Tööturu olukord on alates 2013. aasta keskpaigast paranenud ja koos sellega on vähenenud liikmesriikide töötusmäärade hajuvus. Mitmes liikmesriigis on töötuse määr siiski endiselt väga kõrge ja palgatase ei tõuse. Sotsiaalne kitsikus ei taandu, eriti finants- ja võlakriisist kõige enam räsitud riikides. Struktuurireformid on aidanud kaasa makromajanduslikule tasakaalustamisele ja reformidega seoses võetud kohustusi tuleb täita. Vaja on meetmeid konkurentsivõime suurendamiseks ja ressursside tõhusa ümberjaotamise kiirendamiseks. Võlataseme tasakaalustamatuse korrigeerimiseks tuleb tõhusamaks muuta maksejõuetusraamistikke. Samas ajal on vaja piirata finantsvõimenduse vähendamise negatiivset mõju lühiajalisele majanduskasvule. Varasematest reformidest on erineval määral abi olnud. Mõnedes riikides, kus esineb tasakaalustamatust, on reformid ootele pandud ja paljudel juhtudel on olemas kohustustest taganemise oht, mis on tihti seotud poliitilise ebakindlusega. Selleks et nautida kõiki reformidest saadavaid hüvesid, tuleb kõigepealt olemasolevad kohustused täita ja reformid lõpule viia. 4.2. Makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse rakendamine Makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse raames toimuvat poliitika elluviimise järelevalvet on tugevdatud. Kuna sellise tasakaalustamatuse kategooriaid uuendati 2016. aastal, on kõigi nende riikide suhtes, millede puhul esines tasakaalustamatus või ülemäärane tasakaalustamatus, rakendatud „erijärelevalve“ menetlust, mille eesmärk on menetluse raames võetud poliitiliste meetmete pideva järelevalve tõhustamine. See toimub komisjoni aruannete kaudu, mida arutatakse nõukogu komiteedes. Järelevalvet on kohandatud selliselt, et see vastaks probleemide ulatusele ja tasakaalustamatuse raskusastmele. Nõukogu on erijärelevalve aruannete järeldusi valdavalt toetanud. Tasakaalustamatus on kindlaks tehtud vähemates liikmesriikides kui 2016. aastal. Täiendavaks analüüsiks valitud 13 liikmesriigi puhul leiti põhjaliku analüüsi käigus, et neist ühes tasakaalustamatus puudub, kuues liikmesriigis esineb tasakaalustamatus ning kuues ülemäärane tasakaalustamatus. 3. liites on kokku võetud põhjalike analüüside tulemused. Komisjon jälgib tähelepanelikult poliitilisi kohustusi, mille on võtnud riigid, kelle puhul tehti kindlaks tasakaalustamatus: Iirimaa ja Sloveenia on endiselt tasakaalustamatusega riikide hulgas. Mitmete majanduse positiivsete arengusuundumuste ja rakendatud reformide põhjal võib järeldada, et käimas on tasakaalustamatuse järk-järguline korrigeerimine. Tasakaalustamatuse jätkusuutlik korrigeerimine on nende puhul juba käeulatuses, ent selleks tuleb teha täiendavaid jõupingutusi. Seega jälgib komisjon oma järgmise põhjaliku analüüsi ettevalmistamise eesmärgil majanduse arengut neis kahes riigis ja nende poolt edaspidi võetavaid kohustusi, eelkõige riiklikke reformikavasid. Saksamaa puhul on kindlaks tehtud tasakaalustamatus, mis väljendub tema jooksevkonto suures ülejäägis. Hiljutised suundumused majanduses ei viita selle tasakaalustamatuse korrigeerimisele, ehkki tehtud on teatavaid edusamme läinud aasta makromajandusliku tasakaalustamatuse menetlusega seotud riigipõhiste soovituste arvessevõtmisel.

Seega jälgib komisjon oma järgmise põhjaliku analüüsi ettevalmistamise eesmärgil majanduse arengut ja edaspidi võetavaid poliitilisi kohustusi, eelkõige riiklikku reformikava ja järgmise valitsuse võimalikku uut reformikava. Prantsusmaa on endiselt ülemäärase tasakaalustamatusega riikide hulgas, ent mitmed majanduse arengusuundumused ja rakendatud reformid on märk sellest, et käib tasakaalustamatuse järk-järguline korrigeerimine. Tasakaalustamatuse jätkusuutlikuks korrigeerimiseks on endiselt vaja teha täiendavaid jõupingutusi. Seega jälgib komisjon oma järgmise põhjaliku analüüsi ettevalmistamise eesmärgil majanduse arengut ja edaspidi võetavaid kohustusi, eelkõige riiklikku reformikava ja järgmise valitsuse võimalikku uut reformikava. Nimetatud analüüsi põhjal võib komisjon kaaluda riigi ümberliigitamist ülemäärase tasakaalustamatusega riikide hulgast tasakaalustamatusega riikide hulka.

Seoses kolme riigiga, kelle puhul tehti kindlaks ülemäärane tasakaalustamatus (Küpros, Itaalia ja Portugal), ning arvestades põhjalikust analüüsist järelduvate püsivate struktuursete puudustega, vaatab komisjon mais oma hinnangu läbi, võttes arvesse seda, kui edasipüüdlikud on nende riiklikud reformikavad. Tabel 1. Ajavahemiku 2016-2017 põhjalike analüüside tulemused 2016 2017 Tasakaalustamatust ei tuvastatud BE, EE, HU, AT, RO, UK FI Tasakaalustamatus DE, IE, ES, NL, SI, FI, SE DE, IE, ES, NL, SI, SE Ülemäärane tasakaalustamatus BG, FR, HR, IT, PT, CY BG, FR, HR, IT, PT, CY Riigid, mille puhul põhjalikku analüüsi ei koostatud CZ, DK, LV, LT, LU, MT, PL, SK BE, CZ, DK, EE, LV, LT, LU, HU, MT, AT, PL, RO, SK, UK 5. Liikmesriikides läbi viidud reformid Majanduse elavnemise ulatus ja jätkumine sõltuvad reformide vastuvõtmise ja rakendamise tõhususest. Sihikindel reformiprotsess sisendab usaldust ning loob tingimused majanduskasvu ja tööhõive jätkusuutlikuks tõstmiseks. Need omakorda sõltuvad sellest, kui kiiresti suudavad toote-, teenuste- ja tööturul läbi viidavad reformid kaasa tuua uued investeeringud ja tootlikkust suurendava ressursside ümberjaotamise. Vajalike kohanduste ja üleminekute toetamine võib suurendada reformidest saadavat kasu ja tagada erinevates poliitikavaldkondades läbi viidavate reformide koostoime. Võimalik, et erinevate poliitikavaldkondade reformid tuleb sünkroniseerida ja et need peavad olema vastastikku toetavad, näiteks nii, et paralleelselt suurendatakse paindlikkust töö- ja tooteturul. Samuti on oluline reformide õige järjekord, kuna selgelt võetud kohustused ja pikemaajaliste poliitiliste tegevuskavade väljakuulutamine mõjutavad omalust ja avalikkuse toetust. Tootlikkuse kasvu hõlbustamine suures hulgas ettevõtetes võib lähenemist edendada ja aidata ebavõrdsust vähendada. Üks peamisi tegureid, mis on tinginud sissetulekute ebavõrdsuse ELi riikides ja ühiskondades, on järjest ebaühtlasemalt kasvav tootlikkus. See piirab ka konkurentsivõimet ja kasvupotentsiaali. Sissetulekute ebavõrdsuse mõju saab leevendada maksustamise ja sotsiaalkindlustussüsteemi kaudu, ent selliste parandusmeetmete vajadust saab vähendada reformidega, mis võimaldavad tootlikkuse kasvu ühtlasemat jaotamist ettevõtete, sektorite ja piirkondade vahel. Näiteks on tootlikkuse ebaühtlusega võitlemiseks võimalik investeerida oskustesse ja haridusse, hõlbustada tehnosiiret ja ressursse ümber jaotada. Sellised meetmed aitavad palku ja sissetulekuid suurendada ning vähendavad koormust, mis langeb riikide rahandusele seoses olemasoleva ebavõrdsuse vähendamiseks võetud ümberjaotamismeetmetega. Taanis loodi 2012. aastal tootlikkuskomisjon, mille eesmärk on anda soovitusi era- ja avaliku sektori tootlikkuse suurendamiseks. Paljud 2014. aastal avaldatud soovitused on rakendatud. Struktuurireformide kavandamisel ja läbiviimisjärjekorda seadmisel tuleb ühe enam arvesse võtta nende jaotuslikku mõju. Liikmesriigid peaksid struktuurireformid ellu viima, võttes arvesse nende lühiajalist ja keskpika perioodi mõju, sealhulgas nende jaotuslikku mõju ja sotsiaalset kulu. Mõned kõigile kasulikud reformid ei tähenda kompromisse majanduskasvu ja võrdsete võimaluste vahel. Haridussektori reformid, nagu hariduse kvaliteedi tõstmine ja selle kättesaadavuse suurendamine, aitavad majanduskasvu suurendada ja ebavõrdsust vähendada. Lisaks aitavad kutseõpe ja võimalused elukestvaks ümberõppeks leevendada kõrget kutsealast pädevust eeldava tehnika kasutuselevõtu negatiivset mõju, kuna need varustavad töötajad uute oskustega. Investeeringute, tööhõive ja sotsiaalse õigluse suurendamise eesmärgil on liikmesriigid teatanud paljudest maksureformidest ja need rakendanud. Maksukuulekuse suurendamisel on tehtud edusamme, ent võitlus maksupettuste, maksudest kõrvalehoidumise ja maksustamise vältimisega on olulise tähtsusega, et tagada koormuse õiglane jagamine. Õige tasakaalu leidmiseks tõhususe ja kõigile võrdsete võimaluste andmise vahel tuleb tagada maksutulud, mis on vajalikud avaliku sektori investeeringuteks ja sotsiaalhoolekandeks. Pärast 2016. aasta alguses rakendatud tööjõu maksureforme ei ole läinud aasta jooksul kuigivõrd palju uusi meetmeid võetud ja töötajate, sealhulgas madala sissetulekuga töötajate maksukoormus on mitmes liikmesriigis jätkuvalt suur. Mõnedes riikides pärsib maksustamine endiselt erainvesteeringuid. Vaja on täiendavaid jõupingutusi, et muuta maksukohustuse täitmine lihtsamaks, lahendada laenuvahendite kaudu rahastamise kasuks kallutatuse küsimus ja töötada välja suuremad maksusoodustused teadus-ja arengutegevusele. ELi mitmeaastase finantsraamistiku programmitöö perioodil 2014–2020 nõuti liikmesriikidelt esmakordselt, et nad viiksid ellu reformid, mis eeltingimuste kehtestamise läbi projektide mõju soodustaksid ja suurendaksid. Peamised nende reformidega seotud teemad on riigihangete raamistik, strateegiliste poliitikaraamistike olemasolu sotsiaalse kaasatuse, tööturu, hariduse ja haldustõhususe valdkonnas ning asjaomaste ELi õigusaktide rakendamine. Nimetatud tingimused aitavad kaasa üldise investeerimiskeskkonna parandamisele ning hõlbustavad ELi fondide kasutamist ja Euroopa Strateegiliste Investeeringute Fondi projektide rakendamist. Liikmesriigid peavad neid reforme nõuetekohaselt järgima ja rakendama. Selles kontekstis on oluline haldussuutlikkuse suurendamine. Rahastamisvahendite laialdasem kasutamine annab võimaluse ELi vahendeid veelgi võimendada ja suurendada nende mõju, ent selleks peavad neid haldavatel korraldusasutustel olema vajalik oskusteave ja teadmised. Uued poliitikameetmed tuleb välja töötada ja rakendada tihedas koostöös sotsiaalpartneritega, et tagada arvukamate sidusrühmade poolne isevastutus. Keerukamate reformide täielikuks rakendamiseks kulub mitu aastat. Seetõttu tuleb need kujundada tõenduspõhiselt ning nende suhtes tuleb kokku leppida peamiste sidusrühmadega, nagu piirkondlikud ja kohalikud omavalitused ning sotsiaalpartnerid. Liikmesriigid on teadlikud vajadusest parandada sotsiaaldialoogi toimimist ja tulemuslikkust. Leedu, kellele esitati 2016. aastal riigipõhine soovitus suutlikkuse arendamise kohta, on vastu võtnud uue tööseadustiku, mis parandab valitsuse hinnangul kollektiivläbirääkimisi. Poola on loonud uue sotsiaaldialoogi nõukogu ja Hispaanias on sõlmitud uus sotsiaaldialoogi käsitlev kokkulepe. Teisalt püsivad mõnedes liikmesriikides kahtlused seoses sellega, kui tõsiselt võtavad sotsiaalpartnerid oma osavõttu tööturu reformidest. 5.1 Investeeringute suurendamine Investeeringud on hakanud viimasel ajal suurenema tänu soodsatele rahastamistingimustele, tänu tootmisvõimsuse rakendamisele pikaajalisest keskmisest kõrgemal tasemel ning tänu ettevõtjatele avalduva finantsvõimenduse vähendamise surve leevenemisele mõnes riigis. Paraku on investeerimise tempo aeglane. Selle põhjuseks on tsüklilised ja struktuursed tegurid. Investeerimise kestlikku elavnemist pidurdavad endiselt nõudluse nõrk kasv ja kehvad kasvuväljavaated. Investeeringute tavapärane tase ELis on olnud 21–22 % SKP-st. Pärast 2013. aasta langust 19,4 %-le on see nüüd hakanud taastuma. 2017. aastal on oodata investeeringute kogumahu mõningast suurenemist – 2,9 % nii ELis kui ka euroalal – ning 2018. aastaks prognoositakse selle suurenemist euroalal 3,4 % ja ELis 3,1 %. Eriti tähtis on stimuleerida erainvesteeringuid, sest need moodustavad 90 % koguinvesteeringust. Investeerimine immateriaalsesse varasse paraneb, ehkki aeglaselt ja madalalt tasemelt. Kui kriisijärgne tootlikkuse langus oli osaliselt põhjustatud masinatesse ja seadmetesse tehtavate investeeringute märgatavast vähenemisest, on vähenenud kogutootlikkuse põhjuseks Euroopas kauba-, teenuste-, kapitali- ja tööturgu mõjutavad struktuursed probleemid. Kogutootlikkus on Euroopas viimase kümnendi jooksul suurenenud palju aeglasemalt kui muudes riikides. Eriti oluline on suurendada investeeringuid teadmistepõhisesse kapitali, toetada ringmajanduse põhimõtteid järgides kestlikke investeeringuid, tugevdada avaliku ja erasektori koostööd ning kasutada paremini ära uusi vahendeid, sealhulgas maksusoodustusi. Välismaiste otseinvesteeringute sissevool ELi on praegu aeglane ning kaubandusintegratsioon ja majandustegevuse mitmekesistamine mõnes ELi osas endiselt nõrk. Avatud majanduse tõttu on ELil juhtroll kaupade ja teenuste eksportimisel ja importimisel – tema arvele langeb 16 % kogu maailma ekspordi- ja impordimahust. Kaupade ja teenuste eksport mujale maailma on majandusharu, mis tagab otse või kaudselt 30 miljonit töökohta ELis. Väljaspool ELi tegutseb siiski ainult 13 % Euroopa VKEdest ja liikmesriikidel on hulk võimalusi teha rohkem selleks, et hõlbustada VKEde osalust rahvusvahelises kaubanduses. See olukord on ka väga erinev liikmesriikide, piirkondade ja sektorite lõikes. Ehkki Saksa masinad ja seadmed, Prantsuse lennundussektori tooted, Ühendkuningriigi ravimpreparaadid ja Taani ensüümid on maailmas juhtival kohal, väheneb pidevalt paljude sektorite ja liikmesriikide osakaal maailmakaubanduses. Välisinvesteeringute tegemise põhjused ning nende tingimused ja laad erinevad suuresti. Samuti mõjutavad need investeeringud erineval määral töökohtade loomist. ELi otseinvesteeringuid tegevad välisriigid on vahetumas – USA ja Jaapan on endiselt aktiivsed investorid, aga lisanduma on hakanud uued riigid, näiteks Hiina ja Mercosuri riigid. Oluline on tagada võrdsed võimalused välismaiste otseinvesteeringute sisse- ja väljavoolu jaoks, samuti ELi parem juurdepääs kolmandate riikide asjaomastele turgudele. Kõige sagedasemad investeerimist takistavad probleemid liikmesriikides on ebasoodne ettevõtluskeskkond, avaliku halduse vähene tõhusus ning suur sektoripõhine haldus- ja regulatiivne koormus ja investeerimistõkked. Mitmes liikmesriigis pärsivad investeerimist veel muud tegurid: toote- ja tööturu paindumatus, oskuste nõudlusele mittevastavus ja oskuste nappus, puudujäägid teadus- ja innovatsiooniraamistikus, maksusüsteemi keerukus, ebatõhus kohtusüsteem, sektoripõhised (näiteks taristuga seotud) tõkked ning raskused rahastamisvõimaluste leidmisel (eriti keeruline on rahastamisvõimalusi leida VKEdel). Mõnes liikmesriigis on endiselt tarvis tugevdada korruptsioonivastast võitlust. Kokkuvõttes on investeerimisotsuste tegemisel riskide hindamise seisukohast oluline see, kas riigis järgitakse õigusriigi põhimõtet ning kas tema õigus-, maksu- ja muu poliitika ja institutsioonid on usaldusväärsed ja etteaimatavad. Mitmes liikmesriigis on alustatud reforme, millega püütakse investeerimistõkkeid kõrvaldada. Rahastamisvõimaluste leidmise tingimused on üldiselt paranenud, osaliselt väliste tegurite tulemusel (Horvaatias, Iirimaal ja Leedus). Teatavaid edusamme on märgata tööturul ja haridussektoris (Itaalias ja Prantsusmaal). Sama võib märkida regulatiivse ja halduskoormuse (Prantsusmaal, Itaalias, Portugalis ja Sloveenias), riigihangete (Poolas, Portugalis ja Rootsis), avaliku halduse (Itaalias ja Slovakkias) ning kohtusüsteemi (Horvaatias, Itaalias ja Maltal) kohta. Paraku on üksnes piiratud edusamme tehtud sektoripõhise regulatiivse koormuse vähendamisel, eriti teenuste ja võrgutööstuse valdkonnas, ning teadusuuringute ja innovatsiooni rahastamise takistuste kõrvaldamisel. Prantsusmaa on jätkanud haldusmenetluste lihtsustamist tööstusesse ja teenustesse investeerimisel. Selleks on ta võtnud kasutusele ulatusliku lihtsustamisprogrammi. Lisaks tööle, mida tehakse euroalal oluliste krediidiasutuste kontrollimiseks ühtse järelevalvemehhanismi raames, on tugevdatud ka liikmesriikide ja ELi tasandi pangandussektori järelevalvet ning tehtud jõupingutusi viivislaenude haldamise parandamiseks. Mitmes liikmesriigis halvenes kriisi ajal pangandussektori varade kvaliteet. See püsib endiselt halb ning raskendab laenuandmist ja investeerimist. See trend paraku ikka veel jätkub, ehkki viivislaenud vähenevad – nende keskmine osakaal laenude kogumahust ELis langes 2016. aasta II kvartalis 5,45 %-le. Viivislaenude osakaal on liikmesriikides väga erinev ja paljudes neist on see näitaja kahekohaline (Bulgaarias, Iirimaal, Kreekas, Horvaatias, Itaalias, Küprosel, Ungaris, Portugalis, Rumeenias ja Sloveenias). Meetmeid on võetud viivislaenude teisese turu väljaarendamiseks (nt Itaalias), aga nende täielik mõju ei ole veel avaldunud. Mõnes liikmesriigis (nt Bulgaarias, Horvaatias, Itaalias ja Küprosel) on muudetud tõhusamaks finantstagatistest tulenevate kohustuste täitmisele pööramise menetlus ja maksejõuetusmenetlus. Viivislaenude osakaalu on Bulgaarias, Horvaatias, Ungaris, Iirimaal, Rumeenias ja Sloveenias aidanud vähendada avaliku või erasektori varahaldusettevõtete asutamine ja järelevalvemeetmete, sealhulgas laenukahjumi reservide parandamise lisameetmete võtmine ja täiendavate kapitalinõuete kehtestamine, aga ka tugevam järelevalve võlgnevuste vähendamise eesmärgil toimuva võlgade restruktureerimise üle. Itaalias on viivislaenude osakaal hakanud viimasel ajal vähenema, aga langenud väärtusega vara haldamine ei ole veel hoogu sisse saanud. Portugalis halvenes 2016. aasta esimesel poolel endiselt varade kvaliteet – see protsess peegeldab rasket olukorda kinnisvara- ja ehitussektoris. Küprosel ja Kreekas, kus viivislaenude osakaal kasvas kriisi järel üle 40 %, ei ole seni võetud meetmed (võlgade restruktureerimine, varade parem haldamine) veel käegakatsutavaid tulemusi andnud. Kokkuvõttes tuleb mitmes liikmesriigis teha viivislaenude osakaalu vähendamiseks otsustavaid ja ulatuslikke jõupingutusi ning viia ellu reforme pangandussüsteemi restruktureerimiseks.

Liikmesriigid on võtnud meetmeid nii omakapitali rahastamise võimaluste parandamiseks kui ka alternatiivsete rahastamisvormide (nt ühisrahastamise) arendamiseks 2015. aasta ühisrahastamise seaduse edu Austrias näitab, et sellistele alternatiivsetele rahastamisvormidele sobiva õigusraamistiku loomine avaldab tugevat positiivset mõju. Teised liikmesriigid, nagu Hispaania, Läti, Madalmaad ja Ungari, on hõlbustanud rahastamisvõimaluste leidmist VKEde jaoks, pakkudes ühtlasi häid võimalusi institutsionaalsetele investoritele. Võetud meetmete hulgas on avaliku sektori toetusvahendite koondamine ühte arengu rahastamise asutusse, kes on ettevõtjate jaoks ühtne kontaktpunkt ning pakub neile mitterahalist abi, nagu nõustamist ja koolitust. Veel üks meede on sihipärase riikliku riskikapitalifondi loomine või kasvuskeemide ja muud tüüpi fondifondide rahastamine. Raskused rahastamisvõimaluste leidmisel ja keerulised haldusmenetlused, eriti VKEdest idu- ja kasvufirmade jaoks, takistavad endiselt oluliselt majanduskasvu ja investeerimist paljudes liikmesriikides. Lisaks takistavad VKEdesse investeerimist paljudes liikmesriikides koormavad ettevõtluse alustamise ja tegevuslubade andmise eeskirjad. Kriisi ajal vähenesid enamikus liikmesriikides märkimisväärselt avaliku sektori investeeringud ja need ei ole jõudnud tagasi varasemale pikaajalisele tasemele. Lisaks sellele, et see mõjutab otseselt majanduskasvu, kahjustab vähene investeerimine nii materiaalsesse kui ka immateriaalsesse varasse – näiteks teadus- ja arendustegevusse – ka pikaajalist tootlikkust, sest innovatsioon ja olemasoleva tehnoloogia levik aeglustuvad. On oluline edendada avaliku sektori investeeringuid – eelkõige haridusse ja koolitusse, taristusse ning teadusuuringutesse ja innovatsiooni – ning võtta samal ajal meetmeid erainvesteeringute võimendamiseks. Nende jõupingutuste tegemisel tuleks keskenduda ka investeeringute kvaliteedile. Möödunud aastatel on nii ELi kui ka liikmesriikide tasandil tublisti parandatud riigihankeraamistikku, ent probleemid siiski püsivad. Takistused tõhusate riigihangete tegemisel pärsivad majanduskasvu ja siseturu toimimist. Igal aastal kulutavad avaliku sektori asutused ELis ligikaudu 14 % SKP-st riigihangetele, mis on oluline vahend valitsuse poliitika rakendamiseks ja riigi strateegiliste eesmärkide saavutamiseks. Hästitoimivad riigihanketurud aitavad suurendada riikide konkurentsivõimet tugevama rahanduse, paremini suunatud investeeringute ja kvaliteetsemate teenuste, näiteks taristu või e-valitsuse kaudu. Tervishoiusektoris võidakse riigihangete abil saavutada ravimite ja meditsiiniseadmete kvaliteetsem ja majanduslikult otstarbekam kasutamine. Mitmes liikmesriigis ei avaldata riigihangete kohta piisavalt teavet ja seetõttu ei ole nad piiriülestele ärivõimalustele piisavalt avatud. Konkurentsi piiravaid riigihankemenetlusi, näiteks väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetlust, kohaldatakse eri liikmesriikides eri sagedusega – ligilähedaselt 0-st kuni üle 20 protsendi. Lisaks on endiselt suur nende lepingute osakaal, mis sõlmitakse ainult ühe pakkumuse alusel. See näitab, et riigihangete ühtne turg ei ole piisavalt integreeritud ning selle edasine avamine võib aidata suurendada majanduslikku tõhusust ja majanduskasvu. Sotsiaalinvesteeringud on majanduse eduka ja püsiva elavnemise eeldus Euroopa Sotsiaalfondi toetusel aktiivsetesse tööturumeetmetesse tehtavad investeeringud aitavad tagada personaalsete teenuste parema osutamise ja parandada liikmesriikide tööturuasutuste suutlikkust. Sotsiaalinvesteeringud peaksid hõlmama ka selliseid finantsinstrumente nagu mikro- ja/või sotsiaalsete ettevõtete toetamiseks mõeldud laenukavad, mis on suunatud konkreetsetele inimrühmadele, näiteks füüsilisest isikust ettevõtjatele, noortele, noortele mikrolaenu võtjatele, naistele ja puudega inimestele. Euroopa investeerimiskavaga panustatakse sellistesse investeeringutesse üha rohkem. Näiteks on antud garantii umbes 1 300-le laenu võtnud Poola mikroettevõttele. Inimkapitali arengu soodustamise täispotentsiaali saavutamisest ollakse siiski veel kaugel. Sellele sektorile kohandatud instrumentide kavandamiseks ning sotsiaal- ja finantssektori osalejate tihedama koostöö tagamiseks tuleb teha veelgi suuremaid jõupingutusi. 5.2 Struktuurireformide jätkamine Reformid, millega parandatakse olukorda tööturgudel ja sotsiaalkindlustussüsteemides Paljud liikmesriigid on rakendanud olulisi reforme tööhõive kaitset käsitlevate õigusaktide ajakohastamiseks, et leida lahendus tööturu killustatuse probleemile. Taani on viinud ellu aktiivse tööturupoliitika reformi ja võtnud vastu meetmepaketi, mille abil muuta töötamine tasuvaks, ning Poola on astunud samme tsiviilõiguslike lepingute ülemäärase kasutamise vähendamiseks. Nende reformide mõju tuleb vaadelda koos muude institutsiooniliste, avaliku halduse ja tooteturu tingimustega. Töövaidlustega seotud ebakindlust ja vaidluste keerukust saab vähendada, lühendades eelkõige menetluste kestust ja soodustades vaidluste alternatiivse lahendamise, näiteks vahenduse kasutamist. Prantsusmaal loodetakse, et tööturu killustatust aitab vähendada 2016. aasta augustis vastuvõetud seadus, millega muudetakse ebaõiglase koondamise reguleerimist ja suurendatakse võimalusi kohandada töötingimusi äriühingu tasandil. Mõni liikmesriik on võtnud meetmeid palgakujundussüsteemi parandamiseks. Konkurentsivõime soodustamiseks on äärmiselt oluline hoida palgad ja tootlikkuse suundumused tasakaalus, ent sama oluline on tagada, et palgatasemed võimaldaksid töötajatele inimväärset elatustaset. Belgia on viinud oma palgakujunduspõhimõtted paremini kooskõlla majandustsükli ja tootlikkuse muutustega. Soomes arutatakse uut palgakujundusmudelit, millega nähakse ette, et palgatõus avatud majandussektorites toob kaasa palgatõusu suletud majandussektorites. Ehkki hulgas liikmesriikides on ellu viidud reforme tööjõu maksustamise vähendamiseks, püsib enamikus riikides tööjõu maksukiil endiselt suur. Eelkõige on olukord selline euroalal. Tööjõu suur maksukiil, mis suurendab tööjõukulusid ja vähendab töötajate reaalselt kättesaadavat netopalka, pärsib nii tööjõunõudlust kui ka tööjõu pakkumist. Mitmes liikmesriigis oleks võimalik nihutada maksukoormus tööjõult sellistele tuluallikatele, mis soodustavad rohkem majanduskasvu, näiteks keskkonnamaksudele ja omandimaksudele. Paljud liikmesriigid, sealhulgas Leedu, Ungari ja Austria, on astunud samme maksukiilu vähendamiseks, keskendudes sealjuures peamiselt madala sissetulekuga inimestele. Teatavate inimrühmade osalemine tööturul valmistab mitmes liikmesriigis endiselt probleeme. Selleks et tagada kõigile võrdsed õigused, kohustused ja võimalused, on tarvis töötada välja strateegiad, millega integreeritakse tööturule haavatavad inimrühmad. Eelkõige on tööturul vähem esindatud kolmandate riikide kodanikud ja sisserändaja taustaga inimesed. Nende hulgas on rohkem töötuid ning neil on suurem vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse oht. Sageli on selle põhjuseks mitmesugused kombineeritud tegurid, näiteks vähene keeleoskus või madal haridustase, madalam kvalifikatsioon või diskrimineerimine. Need probleemid on majanduskriisi järel ja viimasel ajal ka varjupaigataotlejate suurema sissevoolu tõttu süvenenud. Saksamaa, Austria ja Rootsi püüavad neid probleeme lahendada meetmetega, millega soodustatakse pagulaste integreerimist tööturule. Meetmed, millega soodustatakse naiste osalemist tööturul, võivad aidata vähendada soolist ebavõrdsust ning avaldada märkimisväärselt soodsat mõju tööturunäitajatele ja majanduskasvule. Selleks on liikmesriigid, sealhulgas Iirimaa ja Slovakkia, püüdnud laiendada lastehoiuteenuste pakkumist. Liikmesriigid peavad tagama, et kõik noored, ka madala kvalifikatsiooniga noored, saaksid oma võimalusi tööturul parandada. Selleks tuleb aidata töötajatel tehnoloogiliste muutuste ja globaliseerumisega kohaneda. Oma aktiivse tööturupoliitika ja tööturuasutuste üldise juhtimise ja sidususe parandamiseks on meetmeid võtnud varasemast rohkem liikmesriike. Rumeenia on tugevdanud oma tööhõiveametit ja Ungari tegeleb praegu aktiivse tööturupoliitika tõhustamisega. Eestis on alates jaanuarist hakatud täies ulatuses rakendama töövõimereformi, mille raames pakutakse vastavalt iga isiku vajadustele paremaid aktiveerimise tugiteenuseid. Hariduses ja koolituses osalemise määr tõuseb. Paljud liikmesriigid jätkavad oma haridus- ja koolitussüsteemi reformimist, et suurendada selle kaasavust ja parandada õpitulemuste kvaliteeti. Portugal on möödunud aastatel teinud edukalt algatusi haridusalase ebavõrdsuse ja koolist väljalangemise vähendamiseks ning oma elanikkonna põhioskuste taseme tõstmiseks. Mitu liikmesriiki rakendab reforme oma kutsehariduse ja -koolituse süsteemi täiustamiseks. Sotsiaalkaitsesüsteemi ajakohastamine on oluline süsteemi jätkusuutlikkuse ja tõhususe tagamiseks ning selle tööturuga sidumiseks. Praegune demograafiline olukord osutab vajadusele suurendada sotsiaalkulutuste tõhusust. Tööturu toetamise integreeritud strateegia, mille raames kombineeritakse aktiveerimisteenused piisava sotsiaalkaitsega ja juurdepääsuga kvaliteetsetele sotsiaalteenustele, võib aidata avaliku sektori kulutustest tõusvat kasu maksimeerida. Malta on võtnud töötamise tasuvamaks muutmiseks kasutusele naistele suunatud meetmepaketi, mille eesmärk on eelkõige suurendada naiste osalemist tööturul. Küprosel on hakatud rakendama garanteeritud miinimumsissetuleku kava, mille abil loodetakse vähendada vaesust. Paljud liikmesriigid peavad kohandama oma maksusüsteemi ja sotsiaalseid turvavõrgustikke. Mõlemal võib olla märgatav ümberjaotav mõju, ehkki eri riikides on see mõju erinev. Aastatel 2010–2013 leevendas (ja mõnel juhul kompenseeris) maksude ja siirete suurenev ümberjaotav mõju Tšehhi Vabariigis, Hispaanias, Itaalias ja Portugalis turupõhiste sissetulekute kasvavat ebavõrdsust. Teistes riikides seevastu vähenes maksude ja siirete suurenev ümberjaotav mõju samal perioodil märgatavalt ega aidanud turupõhiste sissetulekute ebavõrdsuse leevendamisele kaasa. Konkurentsivõime soodustamiseks rakendatavad reformid Liikmesriigid on rakendanud strateegiaid üldise konkurentsivõime tugevdamiseks. Näiteks leppisid Soome kesksed tööturuorganisatsioonid 2016. aasta veebruaris kokku konkurentsivõime paktis eesmärgiga suurendada Soome majanduse kulupõhist konkurentsivõimet 5 % (see on osa laiemast eesmärgist suurendada kulupõhist konkurentsivõimet kokku 15 %). 2016. aasta juulis kiideti heaks laiapõhjaline strateegia „Konkurentsivõimeline Rumeenia“, millega demonstreeriti poliitilist ja ühiskondlikku konsensust 2016.–2020. aastaks kavandatud selliste peamiste tegevussuundade suhtes, mis peaksid aitama Rumeenial saavutada kestliku majandusarengu. Konkurentsivõime ja majanduskasvu suurendamisele võib aidata kaasa jagamismajanduse kiire areng. Mitu liikmesriiki, piirkonda ja linna töötab välja jagamismajanduse arendamise raamistikku. Teistes riikides soositakse aga jagamismajanduse ärimudelitele piiravamat lähenemisviisi. Taanis võetakse praegu vastu ulatuslikku strateegiat, Madalmaad ja Ühendkuningriik on näinud ette raamistiku turismi majutussektoris ning Eesti ja Leedu on kohandanud oma linnaühistranspordi raamistikku nii, et see oleks avatud uutele ärimudelitele. Belgias, Itaalias ja Hispaanias toimub jagamismajanduse valdkonna tegevuse reguleerimine eri piirkondades väga erinevalt. Liikmesriikide reformidega püütakse lahendada ka tervet rida probleeme, et meelitada ligi ja soodustada investeeringuid siseturgu. Reformid kulgevad aeglaselt eelkõige teenuseturgudel ning regulatiivsed piirangud tõkestavad järjepidevalt teenustesse investeerimist paljudes liikmesriikides. Turule sisenemist või ettevõtte asutamist võivad takistada piiravad regulatiivsed nõuded ja koormavad haldusmenetlused. Leidub kindlaid tõendeid selle kohta, et teenuste sektori toimimine mõjutab kogu majandust – mitte ainult sektori suuruse, vaid ka selle seotuse tõttu muude majandussektoritega. Teenuste sektoris, eelkõige äriteenuste sektoris kohaldatavate suurte regulatiivsete piirangutega kaasnevad vähese tõhususe ja tootlikkuse probleemid. See avaldab halba mõju äritegevuse dünaamikale ja teenuste sektorisse tehtavatele investeeringutele, aga ka tootmissektorile. Konkurentsivastane reguleerimine teenuste sektoris võib tekitada kulusid järgtööstusele, kus kasutatakse teenuste sektori väljundeid tootmisprotsessi vahesisendite allikana. Ehkki kutsealateenuste sektoris kulgeb reformiprotsess eriti aeglaselt, on siiski tehtud mõningaid edusamme. Prantsusmaa on 2016. aasta soovitust järgides võtnud vastu peaaegu kõik teisesed õigusaktid, mis on vajalikud 2015. aasta majanduskasvu ja majandustegevuse seaduse sätete rakendamiseks (need sätted ei ole otse kohaldatavad). Need on võimaldanud kaotada teatavad piirangud paljudel reguleeritud kutsealadel tegutsemiselt, aga reformi ulatus on paraku piiratud. Luksemburg kaotas 2015. aastal mõned arhitekti ja inseneri kutsealade suhtes kehtinud nõuded, mis olid seotud osaluse ja hääleõigusega, ning eemaldas 2016. aastal riigihankelepingutest kindlaksmääratud tariifid. Paraku on piirangute üldine tase nendel kutsealadel endiselt üks kõrgemaid ELis. Mõni liikmesriik on kõrvaldanud jaemüügisektori toimimist mõjutanud piirangud ja mõni on algatanud reformi. Soome ja Taani kavatsevad lõdvendada planeerimispiiranguid, et võimaldada jaemüüjatele suuremat paindlikkust oma kaupluste asukoha valimisel ja kaupluste suuruse kohandamisel tarbijate vajadustele. Eri liikmesriikide edusammud on erinevad ning mõnes liikmesriigis täheldatakse suundumust kehtestada toidukaupade sektoris uusi piiravaid meetmeid, mis mõjutaksid eelkõige välismaiste jaemüügiettevõtjate tegevust. Nende meetmetega pärsitakse ühtse turu integratsiooni jaemüügisektoris.

Kvaliteetsete avalike teenuste osutamise ning ettevõtluse, konkurentsivõime ja majanduskasvu soodustamise seisukohast on äärmiselt oluline reformida avalikku haldust. Hispaania on rakendanud peaaegu kõik 2013. aasta avaliku halduse reformi CORA raames antud soovitused. Riigi ametiasutuste sõnul võib eeldatav sääst ulatuda riigiasutuste puhul kokku 30,5 miljardi euroni ning ettevõtete ja kodanike jaoks 3,44 miljardi euroni. Liikmesriigid on astunud samme VKEde tingimuste parandamiseks, aga tarvis on teha palju rohkem. Liikmesriikide meetmed selles valdkonnas hõlmavad neljandat VKEde toetamise riiklikku tegevuskava (Luksemburgis), ulatuslikku lihtsustusprogrammi (Prantsusmaal), tööandjate vabastamine sotsiaalmaksetest määramata ajaks nende esimese töötaja puhul, kes võetakse tööle ajavahemikus 2016–2020 (Belgias), ning konkreetseid maksusoodustusi kõrget kvalifikatsiooni eeldavates suure nõudlusega sektorites (Rumeenias). Paljudes liikmesriikides on aga ettevõtluse ja VKEde kasvutingimused endiselt keerulised. Eelkõige ei anta neis riikides uut võimalust pankrotti läinud ettevõtjatele, sest maksejõuetusmenetlus on kallis ja kestab kaua ning puudub laialdane kampaania ettevõtte ebaõnnestumise stigmaga võitlemiseks. Liikmesriigid on jätkanud reformide rakendamist, eksportijate toetamist ja oma idufirmade kiire rahvusvahelistumise soodustamist. Nad on aktiivselt toetanud äritegevust ja selle rahastamist, soodustanud erasektori ärivõrgustike kaudu kauplemist välismaal ning edendanud majandusdiplomaatiat ja majanduspartnerlusi. Rootsi on alustanud uue ekspordistrateegia rakendamist, et suurendada ekspordi ja välisinvesteeringute mahtu. Hea tava näiteks võib tuua ka Itaalia idufirmade seaduse ja strateegia „Äritegevus 4.0“, millega nähakse muu hulgas ette tulust mahaarvamised idufirmadesse ja uuenduslikesse VKEdesse tehtavate omakapitali investeeringute puhul. Samuti soodustatakse strateegiaga teadmiste ülekandumist ja toetatakse siiret kõrgtehnoloogia- ja kõrget kvalifikatsiooni nõudvatesse sektoritesse. 5.3 Vastutustundliku eelarvepoliitika tagamine Valitsemissektori eelarve puudujääk ja valitsemissektori võla suhe SKPsse peaksid euroala liikmesriikides ja ELis tänu mõõdukale kasvule ja ajalooliselt madalatele intressimääradele eeldatavasti kahanema, ehkki aeglasemas tempos. Euroopa Komisjoni värskeima prognoosi kohaselt peaks valitsemissektori eelarvepuudujääk euroalal 2017. aastal endiselt kahanema ja 2018. aastal peaks see jääma püsima 1,4 % juurde (ELis 1,6 % juurde) SKP-st. Euroala valitsemissektori võla suhe SKPsse peaks prognoosi kohaselt olema 2016. aastal langenud tasemele 91,5 % SKP-st (ELis 85,1 % SKP-st). Selle kahanemine peaks jätkuma ning euroalal peaks see 2018. aastal langema järk-järgult 89,2 %-le (ELis 83,6 %-le). Võla vähenemist saab põhjendada peamiselt nii esmase eelarveülejäägi kui ka soodsama lumepalliefektiga, mis tuleneb vähenenud intressikuludest, mõõdukast SKP reaalkasvust ja oodatavast inflatsiooni kiirenemisest. Liikmesriigid peavad toetama investeerimist, et kiirendada majanduse elavnemist ning tasakaalustada jätkusuutlikkuse ja stabiilsuse probleeme. Komisjon avaldas hiljuti teatise, milles kutsus üles kujundama euroalal välja mõõdukalt ekspansiivse eelarvepoliitika ja jaotama fiskaalstiimuleid kogu euroalal paremini. Selleks peaksid liikmesriigid eelarvepoliitika järgimisel lähtuma stabiilsuse ja kasvu paktist, tagades rahanduse jätkusuutlikkuse ning kasutades samal ajal võimalikult hästi ära kehtivate õigusnormide paindlikkuse. Need liikmesriigid, kellel on eelarvepoliitilist manööverdamisruumi, peaksid kasutama seda investeeringute soodustamiseks, majanduse elavdamiseks ja oma tootmispotentsiaali suurendamiseks. Ülejäänud liikmesriigid peaksid oma eelarve konsolideerimist jätkama. Tekstikast 1. Ajakohastatud teave stabiilsuse ja kasvu pakti kohase järelevalve kohta Komisjon märkis oma 2016. aasta novembris avaldatud hinnangus euroala liikmesriikide 2017. aasta eelarvekavade kohta, et kaheksa liikmesriigi (Belgia, Hispaania, Itaalia, Küpros, Leedu, Portugal, Sloveenia ja Soome) kavad ei ole stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega kooskõlas. Viie liikmesriigi – Iirimaa, Läti, Malta, Austria ja Prantsusmaa – kavad vastasid üldjoontes ning Saksamaa, Eesti, Luksemburgi, Madalmaade ja Slovakkia kavad vastasid täielikult pakti nõuetele. Lisaks eeldati, et Saksamaa, Luksemburg ja Madalmaad ületavad oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgid, ning neil riikidel soovitati kasutada oma eelarvepoliitilist manööverdamisruumi, säilitades samal ajal riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse. 2016. aasta novembris avaldatud eelarvekavade hinnangus põhinesid Hispaaniale ja Leedule antud hinnangud eeldusel, et poliitikat ei muudeta, sest neis riikides tegutsesid vahevalitsused, kellel puudus täielik eelarvepädevus. Hiljem esitasid mõlema riigi uued valitsused ajakohastatud eelarvekava, mille kohta komisjon esitas 17. jaanuaril 2017 ajakohastatud arvamused. Hispaania ajakohastatud eelarvekava peeti pakti nõuetele üldjoontes vastavaks. Leedu ajakohastatud eelarvekava kohta leiti samuti nagu eelmise aasta sügisel, et see ei ole stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega kooskõlas. Enamik liikmesriike oli komisjoni talvise majandusprognoosi koostamise ajaks oma 2017. aasta eelarve menetlemise lõpetanud. Talvise majandusprognoosi alusel hinnatakse, kuidas liikmesriigid on võtnud arvesse komisjoni arvamust nende eelarvekavade kohta ja kuidas nad on täitnud eurorühmas võetud kohustusi. Komisjon jälgib endiselt tähelepanelikult võlakriteeriumi täitmist Belgias, Itaalias ja Soomes ning rõhutab seda, kui oluline on, et stabiilsuse ja kasvu paktist tulenevat struktuurilise kohandamise soovitust täidetaks kogu aeg rangelt. 2016. aasta kevadel kohustus komisjon avaldama Itaalia kohta uue artikli 126 lõike 3 kohase aruande, kui ta saab uut teavet keskpika perioodi eelarve-eesmärkide saavutamise kohandamiskava kohta 2017. aastal. Komisjon avaldas lubatud ajakohastatud aruande 22. veebruaril. Komisjon jälgib Euroopa poolaasta raames kõikide liikmesriikide eelarve arengut aprilli keskpaigaks esitatavate riiklike reformikavade ja stabiilsus- või lähenemisprogrammide põhjal. Ta esitab mais oma soovitused ja näeb vajaduse korral ette muud paktikohased menetluse etapid. Ühtlasi esitab komisjon siis ka täieliku hinnangu selle kohta, kas Soomele ja Leedule saab võimaldada nende taotletud paindlikkust. Kui saab, võib selle tõttu paraneda hinnang nende kavade kooskõlale stabiilsuse ja kasvu paktiga. Asjakohane eelarvepoliitika hõlmab mitte ainult eelarvepoliitilist suunda ja eelarve tasakaalu mahtu, vaid ka selle aluseks olevat riigi rahanduse struktuuri ja kvaliteeti. Liikmesriigid peaksid struktuuri parandamiseks tegema muu hulgas ruumi materiaalsetele ja immateriaalsetele investeeringutele. Avaliku sektori kulutuste tulemuslikkus ja tõhusus tuleks kõigil valitsemistasanditel korrapäraselt läbi vaadata, sealhulgas aususe edendamise eesmärgil. Neid eesmärke peaks aitama saavutada riikide eelarveraamistike tulemusliku toimimise tagamine. Riikide eelarveraamistike täiustamine võib aidata riiklike kulutuste kaudu majanduskasvu paremini toetada. Soovitustele reageerides on liikmesriigid jätkanud oma eelarveraamistiku eri aspektide tugevdamist. Austria võttis 2017. aasta jaanuaris vastu uue rahalise ühtlustamise seaduse, millega lihtsustati ümberpaigutamist reguleerivaid eeskirju eri valitsemistasanditel. Itaalia viis lõpule 2009. aasta eelarvemenetluse ja eelarve struktuuri reformi. Soome sätestas oma õiguskorras ühemõttelise „täida või selgita“ põhimõtte, mis käsitleb Soome sõltumatu eelarveasutuse arvamusi riigi eelarvereeglite täitmise kohta. Peale selle on mitmes liikmesriigis kaalutud tõsiselt riiklike eelarveraamistike täiustamist. Madalmaades ja Rootsis moodustati spetsiaalsed töörühmad (vastavalt kõrgetest riigiametnikest koosnev nõuanderühm ja parlamendikomisjon), kes vaatasid olemasolevad raamistikud läbi ja tegid 2016. aastal parandusettepanekuid. Peaaegu kõigis liikmesriikides on eelarvenõukogudel nüüdseks aktiivne roll riiklikus eelarvepoliitika arutelus. Nad avaldavad korrapäraselt sõltumatuid hinnanguid eelarvekavade ja eelarve täitmise kohta. Pärast Bulgaaria eelarvenõukogu täiemahulist töölehakkamist 2016. aasta esimesel poolel on Tšehhi Vabariik, Poola ja Sloveenia ainsad liikmesriigid, kellel toimiv eelarvenõukogu puudub. Komisjon on vaadanud läbi fiskaalkokkuleppe ülevõtmise. See ülesanne on komisjoni jaoks sätestatud majandus- ja rahaliidu stabiilsuse, koordineerimise ja juhtimise lepingus. Fiskaalkokkuleppe sätted on ette nähtud suurendama riiklike ja Euroopa eelarveraamistike kooskõla ja liikmesriikide vastutust nende eest. Komisjoni aruanne võetakse vastu koos käesoleva paketiga pärast põhjalikku konsulteerimist 22 lepinguosalisega (euroala riigid ning Bulgaaria, Taani ja Rumeenia). Aruandest selgub, et kõik lepinguosalised on oma riiklikke eelarveraamistikke fiskaalkokkuleppe nõuete tõttu ja liidu õigusaktidest lähtuvalt suurel määral kohandanud. Pensioni- ja tervishoiussüsteemide reformimine võib parandada riikide rahanduse kvaliteeti, kuna nende süsteemide keskmise pikkusega või pikaajaline jätkusuutlikkus on kõrgeid võlatasemeid ja elanikkonna vananemist arvestades vägagi problemaatiline. Keskmises ja pikas perspektiivis valitseb enamikus liikmesriikidest keskmine või kõrge ohutase riigi rahanduse jätkusuutlikkusele. See ohutase on tingitud valitsemissektori võla endiselt kõrgest prognoositud tasemest ja elanikkonna vanusega seotud riiklike kulutuste oodatavast suurenemisest. Lisaks osutab see ohutase vajadusele täiendavate reformide järele eelkõige tervishoiu ja pensionide valdkonnas, mis ühest küljest vähendaks muret eelarve üle ning teisest küljest tagaks tervishoiuteenuste kättesaadavuse ja piisava pensioni. Paljudes liikmesriikides on tehtud edusamme, mis avaldavad eelarve pikaajalisele jätkusuutlikkusele positiivset mõju, seda eelkõige ellu viidud pensionireformide ja hiljutise eelarve konsolideerimise tulemusel. Mitmes liikmesriigis avastati eelmisel aastal probleeme pensionisüsteemiga. Kuigi viimastel aastatel on paljud liikmesriigid viinud ellu ulatuslikke pensionireforme, on edusammud pensionisüsteemide reformimisel olnud piiratud või puudulikud riikides, mille kohta võeti 2016. aastal vastu riigipõhised soovitused. Neis riikides esineb jätkuvalt poliitilisi probleeme, mis tuleks lahendada paremini tasakaalustatud raamatupidamise ning reaalse pensioniea tõusu või suurema üldise tööhõivemäära abil. Edusammud tervishoiusüsteemide reformimisel, et tagada kulutasuvus ja juurdepääs teenustele, tagades samal ajal jätkusuutlikkuse, on liikmesriigiti erinevad. Mitu riiki (Iirimaa, Leedu, Austria, Portugal, Rumeenia, Sloveenia ja Soome) on saavutanud teatavat edu neile esitatud riigipõhiste soovituste järgimisel. See edu hõlmab kulutasuvuse parandamist, kulueesmärkide ja -aruannete kasutamist, üleminekut vähem kulukale tervishoiule ja selle rakendamist ning mitteametlikult tasude maksmise piiramist. Teised riigid on saavutanud vaid piiratud edu. Mitmes liikmesriigis alustatud reforme on vaja jätkata ja kiirendada, et muuta tervishoiusüsteemid tõhusamaks, paremini juurdepääsetavaks ja vastupanuvõimelisemaks. See aitab neil panustada elanikkonna tervisesse, majanduslikku heaolusse ja sotsiaalsesse sidususse. Reformid hõlmavad järgmist: üldise juurdepääsu tagamine õigeaegsele ja kvaliteetsele tervishoiule; üleminek statsionaarselt haiglaravilt ambulatoorsele ravile; investeerimine tervise edendamisse, esmatasandi arstiabisse ja integreeritud hooldusesse; süsteemide juhtimise parandamine; ravimite ratsionaalsem kasutamine; tervishoiutehnoloogia hindamise kasutamine; paremini tsentraliseeritud avalikud hanked; e-tervise ja tervishoiualase teabe vahendid. 6. Edasised sammud Komisjon jätkab konstruktiivset dialoogi liikmesriikidega. Riigiaruannetes esitatud analüüsi arutatakse liikmesriikidega kahepoolsetel kohtumistel. Komisjoni asepresidendid ja volinikud külastavad liikmesriike, et kohtuda valitsuste, parlamentide, sotsiaalpartnerite ja muude sidusrühmadega. Eeldatakse, et liikmesriigid käsitlevad kindlaks tehtud probleeme riiklikes reformikavades ja stabiilsus- või lähenemisprogrammides, mis tuleb avalikustada ja esitada komisjonile aprilli keskpaigaks. Komisjon arutab analüüsi peamiste järelduste üle ka Euroopa Parlamendiga. Liikmesriikidelt oodatakse tihedat koostööd riikide parlamentide ja sotsiaalpartneritega ning arvukamate sidusrühmade isevastutust reformiprotsessi eest. Võttes arvesse, et elluviimise edu peitub sageli madalamatel valitsemistasanditel, on komisjon kutsunud liikmesriike üles selgitama oma riiklikes reformikavades, kuidas piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused sõltuvalt eri liikmesriikide pädevusvaldkondade jaotusest on olnud kaasatud kava ettevalmistamisse ning reformide elluviimisse ja/või väljatöötamisse. 1. liide. Makromajandusliku ja eelarvelise tasakaalustamatuse terviklik järelevalve

Makromajandusliku tasakaalustamatuse menetlus Stabiilsuse ja kasvu pakt (keskpika perioodi eelarve-eesmärk / ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus) Märkused BE Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk veel saavutamata; kohaldatakse võlareeglit BG Ülemäärane tasakaalustamatus Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk ületatud CZ Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk ületatud DK Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk saavutatud DE Tasakaalustamatus Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk ületatud; kohaldatakse võlareeglit EE Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk saavutatud IE Tasakaalustamatus Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk veel saavutamata; kohaldatakse võlareegliga seotud üleminekukorda EL Paranduslik osa Ülemäärane eelarvepuudujääk, korrigeerimise tähtaeg: 2016 Keskpika perioodi eesmärk saavutatud; kohaldatakse võlareegliga seotud üleminekukorda Kohaldatakse sihtotstarbelist finantsabiprogrammi ES Tasakaalustamatus Paranduslik osa Ülemäärane eelarvepuudujääk, korrigeerimise tähtaeg: 2018 FR Ülemäärane tasakaalustamatus Paranduslik osa Ülemäärane eelarvepuudujääk, korrigeerimise tähtaeg: 2017 HR Ülemäärane tasakaalustamatus Paranduslik osa Ülemäärane eelarvepuudujääk, korrigeerimise tähtaeg: 2016 Keskpika perioodi eesmärk saavutatud; kohaldatakse võlareeglit



Makromajandusliku tasakaalustamatuse menetlus Stabiilsuse ja kasvu pakt (keskpika perioodi eelarve-eesmärk / ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus) Märkused IT Ülemäärane tasakaalustamatus Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk veel saavutamata; kohaldatakse võlareeglit CY Ülemäärane tasakaalustamatus Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk saavutatud; kohaldatakse võlareegliga seotud üleminekukorda LV Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk saavutatud LT Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk saavutatud LU Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk ületatud HU Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk veel saavutamata; kohaldatakse võlareeglit MT Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk veel saavutamata NL Tasakaalustamatus Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk ületatud; kohaldatakse võlareeglit AT Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk veel saavutamata; kohaldatakse võlareeglit PL Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk veel saavutamata PT Ülemäärane tasakaalustamatus Paranduslik osa Ülemäärane eelarvepuudujääk, korrigeerimise tähtaeg: 2016 Keskpika perioodi eesmärk veel saavutamata; kohaldatakse võlareegliga seotud üleminekukorda RO Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk veel saavutamata SI Tasakaalustamatus Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk veel saavutamata; kohaldatakse võlareegliga seotud üleminekukorda SK Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk veel saavutamata FI Tasakaalustamatust ei ole Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk veel saavutamata; valitsemissektori võla suhe SKPsse on suurem kui kontrollväärtus 60 % SKPst Makromajandusliku tasakaalustamatuse menetluse lõpetamine SE Tasakaalustamatus Ennetuslik osa Keskpika perioodi eesmärk ületatud UK Paranduslik osa Ülemäärane eelarvepuudujääk; korrigeerimise tähtaeg: 2016–2017 (*) Teise majanduse juhtimise paketi (määrus nr 473/2013) alusel esitatud soovitused, mis käsitlevad valitsemissektori ülemäärase eelarvepuudujäägi õigeaegse korrigeerimise tagamiseks võetavaid meetmeid, puudutavad ainult euroala liikmesriike.



2. liide. Edusammud strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide saavutamisel Strateegia „Euroopa 2020” eesmärgid ELi jaoks 2010. aasta andmed Värskeimad kättesaadavad andmed 2020. aastal, värskeimate trendide põhjal 1. 20–64-aastaste tööhõive määra suurendamine vähemalt 75 %-ni 68,6 % 70,1 % (2015) Eesmärk tõenäoliselt saavutatakse 2. Teadus- ja arendustegevusse suunatavate avaliku ja erasektori investeeringute suurendamine 3 %-ni SKPst 1,93 % 2,03 % (2015) Eesmärk jääb tõenäoliselt saavutamata 3a. Kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamine vähemalt 20 % võrreldes 1990. aastaga Vähenemine 14,3 % Vähenemine 22 % (2015) Eesmärk tõenäoliselt saavutatakse 3b. Taastuvenergiaallikate osakaalu suurendamine energia lõpptarbimises 20 %-ni 12,8 % 16 % (2014) Eesmärk tõenäoliselt saavutatakse 3c. Energiatõhususe 20 % suurendamise suunas liikumine 5,7 % kasv (primaarenergia tarbimine) 10,7 % kasv (primaarenergia tarbimine, 2015) Eesmärk tõenäoliselt saavutatakse 4a. Koolist väljalangemise määra viimine allapoole 10 % 13,9 % 10,8 % (2016) Eesmärk tõenäoliselt saavutatakse 4b. Kolmanda taseme haridusega inimeste osakaalu suurendamine 30–34-aastaste hulgas vähemalt 40 %-ni 33,8 % 39 % (2016) Eesmärk tõenäoliselt saavutatakse 5. Vähemalt 20 miljoni inimese väljaaitamine vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse ohust kasv 0,5 miljonit (võrreldes vaatlusaastaga 2008) kasv 1,7 miljonit (võrreldes vaatlusaastaga 2008) Eesmärk jääb tõenäoliselt saavutamata Allikad: Euroopa Komisjon; Euroopa Keskkonnaamet. 3. liide. Liikmesriikide põhjalike analüüside tulemused Bulgaarias esineb ülemäärane tasakaalustamatus. Finantssektori haavatavusega kaasneb ettevõtete suur võlakoormus tööturu puuduliku kohandamise tingimustes. Netoväliskohustused on jooksevkonto ülejäägi taustal vähenenud. Pangandussektor on stabiliseerunud, kuid nõrga juhtimistava ja järelevalve järelmõjudega ei ole seni põhjalikult tegeldud. Ametiasutused on teinud pangandussektori varade kvaliteedi läbivaatamise ja stressitestid ning pensionifondide ja kindlustusandjate bilansi hindamised. Asjaomastele ettevõtjatele on edastatud järelmeetmed, kuid seni on need jäänud rakendamata. Finantsvõimenduse vähendamine ettevõtlussektoris on olnud nõuetekohane, kuid aeglane, ning jätnud erasektorile suure võlakoormuse ja viivislaenude endiselt kõrge taseme. Tingimused tööturul on paranenud, ent tööhõivetase on endiselt madal, pikaajalise töötuse määr kõrge ja tööturu nõudlusele mittevastavus püsib. Tasakaalustamatuse peamiste põhjustega tegelemiseks on võetud mõningaid poliitikameetmeid, kuid vaja on liikuda edasi, et kõrvaldada allesjäänud kitsaskohad finantssektoris, sealhulgas pankade ja pangandusvälise sektori finantsjärelevalves, ning maksejõuetuse raamistiku nõrkused. Saksamaal esineb tasakaalustamatus. Püsivalt suur jooksevkonto ülejääk avaldab piiriülest mõju ning annab tunnistust ülemäärastest säästudest ja tagasihoidlikest investeeringutest nii era- kui ka avalikus sektoris. Jooksevkonto ülejääk suurenes 2015. ja 2016. aastal veelgi ning jääb eeldatavalt kõrgele tasemele. Ülejäägiga tegelemine mõjutab ülejäänud euroala tasakaalustamise väljavaateid, sest dünaamilisem sisenõudlus Saksamaal aitab toime tulla aeglase inflatsiooniga ja leevendada finantsvõimenduse vähendamise vajadust suure võlakoormusega liikmesriikides. Avaliku sektori investeeringud on viimastel aastatel kasvanud, kuid osakaaluna SKPst on need ülejäänud euroalaga võrreldes ning eelarvepoliitilist manööverdamisruumi ja tegemata jäänud investeeringuid arvesse võttes endiselt väikesed, eriti kohalikul tasandil. Hoolimata madalatest intressimääradest, mis loovad soodsaid rahastamistingimusi, on äriinvesteeringud SKP kohta endiselt tagasihoidlikud. Kuigi eratarbimise taastumine on jätkunud, on leibkonna säästud kerkinud euroalas rekordiliselt kõrgele tasemele. Avaliku sektori kulutuste suurendamiseks ja föderaalsete eelarvesuhete parandamiseks on võetud meetmeid. Täiendavad poliitikameetmed peaksid investeerimist veelgi hoogustama, sh teenindussektori reformimise ja maksusüsteemi tõhustamise kaudu, ning suurendama leibkondade teiste palgasaajate, väikese sissetulekuga töötajate ja eakate töötajate aktiivsust tööturul, et leibkondade sissetulekuid kasvatada ja elanikkonna vananemise mõju tasakaalustada. Iirimaal esineb tasakaalustamatus. Hoolimata voomuutujate paranemisest on valitsemis- ja erasektori võla kõrge tase ning netoväliskohustused märk haavatavusest. Tootlikkuse kiire kasv viimastel aastatel on aidanud kaasa konkurentsivõime paranemisele ning rahvusvahelise netoinvesteerimispositsiooni hiljutine halvenemine näib olevat põhjustatud teguritest, mis ei ole sisemajandusega seotud. Kiire taastumise taustal on era- ja valitsemissektori võla osakaal SKPs endiselt suur, kuid vähenemas. Viivislaenude osakaal on viimastel aastatel langenud, kuid endiselt suur. Pankade rekapitaliseeritus on hea ja kasumlikkus, ehkki veel väike, on järk-järgult paranemas. Eluasemehinnad kasvavad kiiresti, peamiselt pakkumise piiratuse tõttu, ent tõenäoliselt alahinnatud tasemelt. Viimastel aastatel on võetud poliitikameetmeid finantssektori tugevdamiseks, võlgade restruktureerimiseks, eluasemete pakkumise suurendamiseks ja riigi rahanduse jätkusuutlikule alusele viimiseks ning lisameetmed on tulekul.

Hispaanias esineb tasakaalustamatus. Majanduse jõuline taastumine toetab jätkuvalt selle tasakaalustumist. Suured võlatasemega seotud tasakaalustamatused, mida väljendavad välis- ja sisevõlg nii valitsemis- kui ka erasektoris, teevad aga suure tööpuuduse tingimustes majanduse jätkuvalt haavatavaks ja avaldavad piiriülest mõju. Välissektori tasakaalustamine edeneb tänu 2013. aastast alates registreeritud jooksevkonto ülejäägile. Netoväliskohustused on aga endiselt väga suured ja nende tagasihoidlikumale tasemele langemine võtab aega. Erasektori võlg on samuti majanduskasvuks soodsate tingimuste toetusel vähenemas ja majandustegevus saab tuge paranevalt finantssektorilt. Finantsvõimenduse vähendamine on aga endiselt vajalik, eriti leibkondade huvides. Hoolimata üsna korralikust majanduskasvust ei pööra valitsemissektori võla osakaal SKPs arvatavasti langusele, kuna eelarvepuudujääk on suur, ehkki vähenemas. Tööpuudus on viimase kolme aasta jooksul küll tublisti vähenenud, kuid endiselt väga suur. On võetud meetmeid konkurentsivõime tugevdamiseks, kuid täiendavad poliitikameetmed aitaksid säilitada väliskaubanduse ülejääki, tagaksid valitsemissektori eelarvepuudujäägi püsiva vähenemise ja toetaksid jätkusuutlikku majanduskasvu. Prantsusmaal esineb ülemäärane tasakaalustamatus. Tootlikkuse aeglase kasvu tingimustes võivad valitsemissektori suur võlg ja nõrk konkurentsivõime põhjustada tulevikus piiriülese mõjuga riske. Konkurentsivõime on hakanud paranema ja ekspordi turuosa on viimastel aastatel stabiliseerunud. Tootlikkuse piiratud kasv aga takistab kulupõhise konkurentsivõime kiiremat taastumist, seda hoolimata meetmetest tööjõukulude vähendamiseks ja palkade mõõdukast arengust. Finantssektoriväliste ettevõtete kasumimarginaalid on alates 2013. aastast veidi taastunud, kuid pärsivad endiselt investeerimist. Valitsemissektori võlg kasvab ikka veel, ehkki aeglasemalt kui varem, ja keskpika perspektiivi jätkusuutlikkuse riskid on suured. Varasemaid poliitilisi kohustusi on hakatud täitma, et parandada kauba- ja tööturu toimimist ning VKEde konkurentsivõimet. Ehkki hiljutised reformid tähendavad märkimisväärset edu, ei ole mitme poliitilise väljakutsega seni tegeldud ning eelkõige on lisameetmeid vaja avaliku sektori kulutuste ja maksustamise tõhususe suurendamiseks, miinimumpalga ja töötushüvitiste süsteemi reformimiseks ning haridussüsteemi ja ettevõtluskeskkonna parandamiseks. Horvaatias esineb ülemäärane tasakaalustamatus. Kitsaskohad on seotud avaliku sektori, erasektori ja välisvõla kõrge tasemega, mis on suuresti nomineeritud välisvaluutas ja millega kaasneb aeglane potentsiaalne majanduskasv. Jooksevkonto ülejäägid on hakanud koguvälisvõlga vähendama, kuid võlg on siiski suur. Majanduse kiirem taastumine aitab kaasa erasektori võla ja SKP suhte edasisele vähenemisele ning alates käesolevast aastast on ka avaliku sektori võla ja SKP suhe vähenemas. Hiljutisest langusest olenemata on finantssektor suhteliselt hästi kapitaliseeritud ja kasumlikkus on taastumas. Viivislaenude osakaal on hakanud vähenema, kuid püsib suurena. Viimastel aastatel on võetud rida maksejõuetuse raamistikke ja tööturu paindlikkuse suurendamist käsitlevaid meetmeid ja riigi rahandus on tuntavalt paranenud, kuid struktuurireformide valdkonnas ei ole edu saavutatud alates 2015. aasta keskpaigast. Poliitikas esineb endiselt puudujääke, eelkõige riigi rahanduse juhtimises, avaliku halduse ajakohastamises, ettevõtluskeskkonna parandamises ja madala aktiivsuse määra tõstmises. Itaalias esineb ülemäärane tasakaalustamatus. Suur valitsemissektori võlg ja tootlikkuse pikaajaline nõrk areng põhjustavad viivislaenude ja töötuse kõrge taseme kontekstis tulevikus piiriülese mõjuga riske. Valitsemissektori võla suhe peaks stabiliseeruma, kuid ei ole veel vähenemas, kuna struktuurne esmane eelarvepositsioon halveneb ja nominaalkasv on väike. Konkurentsivõime püsib nõrgana, sest tootlikkus ei ole piisavalt arenenud, mis on tingitud ka investeeringute ebapiisavast elavnemisest. Viivislaenude osakaal on alles hakanud stabiliseeruma ning mõjutab endiselt pankade kasumit ja laenupoliitikat, samal ajal kui raskendatud juurdepääs aktsiaturgudele võib põhjustada vajadust kapitalisatsiooni järele. Tööjõus osalemise määr ja tööhõive on suurenemas, kuid töötus, eriti pikaajaline töötus, on endiselt suur, mis mõjub edasisele majanduskasvule negatiivselt. Pärast positiivseid reforme eelarvemenetluse, tööturu, pangandussektori, maksejõuetusmenetluste, kohtusüsteemi ja avaliku halduse valdkonnas on reformide hoog alates 2016. aasta keskpaigast aeglustunud ja neis on suuri puudujääke, eelkõige seoses konkurentsivõime, maksustamise, korruptsioonivastase võitluse ja kollektiivsete töölepingute raamistiku reformimisega. Küprosel esineb ülemäärane tasakaalustamatus. Viivislaenude väga suur osakaal koormab finantssektorit ning era- ja avaliku sektori võlg ja välisvõlg pidurdavad majandust, millele lisanduvad suur töötus ja vähene potentsiaalne majanduskasv. Jooksevkonto on endiselt negatiivne ja sellest ei piisa netoväliskohustuste jätkusuutliku arengu tagamiseks. Valitsemissektori võla tipptase on arvatavasti möödas, kuid praegune lõtv eelarvepoliitika aeglustab prognooside kohaselt vajalikku kohandamist. Hoolimata pangandussektori põhjalikust restruktureerimisest ja paranenud kapitalipositsioonidest, on viivislaenude maht endiselt väga suur, ehkki aegamisi vähenemas. Puudujäägid lepingute täitmise tagamises, ebatõhus kohtusüsteem ning kitsaskohad sundvõõrandamist ja maksejõuetust käsitlevate õigusaktide rakendamisel takistavad erasektori finantsvõimenduse vähendamist ja viivislaenude osakaalu vähenemist. Reformid on 2016. aastast saadik aeglustunud ning poliitilisi puudujääke esineb avaliku halduse, eelarvehalduse, kohtusüsteemi, omandiõigust tõendavate dokumentide raamistiku, elektrienergia ja erastamise valdkonnas. Madalmaades esineb tasakaalustamatus. Tasakaalustamatust põhjustab suur erasektori võlakoormus ja jooksevkonto ülejääk, millel on piiriülene mõju. Erasektori võlg on viimastel aastatel üksnes väga aeglaselt vähenenud. Hüpoteeklaenud on nominaalselt suurenemas ja eluasemehindade kasv selle taustal on taastumas. Suur jooksevkonto ülejääk, mis väljendab peamiselt majanduse struktuurilisi iseärasusi ja finantssektoriväliste äriühingutega seotud poliitikat, on taastuva sisenõudluse tõttu vähenemas. Kodumajapidamiste finantsvõimenduse vähendamise vajadus toetab säästmist tervikuna. Tööjõu maksukiilu ja mittemaksulise kiilu vähendamiseks hiljuti võetud meetmed võivad toetada sisenõudlust. Poliitilisi väljakutseid pakub aga eelkõige pensionireform ja hüpoteeklaenu intresside maksustatavast tulust mahaarvamine, mis tasakaalustaks hüpoteeklaenu võtmise stiimuleid. Portugalis esineb ülemäärane tasakaalustamatus. Netoväliskohustuste suur osakaal ja era- ja valitsemissektori võlg ning viivislaenude suur osakaal põhjustavad väheneva, kuid endiselt suure tööpuuduse ja vähese tootlikkuse tingimustes haavatavust. Potentsiaalne majanduskasv on endiselt allpool kriisieelset taset ning seda pärsivad püsivad puudujäägid ja jäikus kauba- ja tööturul koos ulatusliku maksebilansi tasakaalustamatusega. Jooksevkonto on ikka veel allpool netoväliskohustuste märkimisväärseks kohandamiseks vajalikku taset ning tööjõu ühikukulu on suurenemas tootlikkuse aeglase kasvu ja palgatõusu tõttu. Täiendavate finantsvõimenduse vähendamise vajaduste kontekstis on erasektori võlg vähenemas ja valitsemissektori võlg stabiliseerunud. Viivislaenude suur maht ei ole seni stabiliseerunud ning koos madala kasumlikkuse ja suhteliselt õhukese kapitalipuhvriga ohustavad need pankade bilansse. Tööturu tingimused on paranenud, kuid noorte ja pikaajaline tööpuudus ning tööturu killustatus on endiselt suur. Reformid on alates 2014. aastast aeglustunud ning poliitilisi puudujääke esineb jätkuvalt toote- ja teenuseturgudel, oskuste ja innovatsiooni valdkonnas, eelarve jätkusuutlikkuses, ettevõtlussektori võla restruktureerimises ja tööturu jäikuses. Sloveenias esineb tasakaalustamatus. Haavatavus tuleneb jätkuvalt pangandussektori puudustest, ettevõtlussektori võlakoormusest ja eelarveriskidest. Võlatasemega seotud tasakaalustamatus on järk-järgult vähenemas, võttes arvesse ka taastunud majanduskasvu. Ettevõtlussektoris on toimunud ulatuslik finantsvõimenduse vähendamine ning erainvesteeringud, sealhulgas välismaiste otseinvesteeringute kujul, on taastunud, ehkki sissetulevate välismaiste otseinvesteeringute maht on teiste piirkonna riikidega võrreldes väike. Avaliku sektori võlg saavutas tipptaseme 2015. aastal ja lähiaastatel on oodata allapoole korrigeerimist. Edusammudega pangandussektori restruktureerimisel on kaasnenud viivislaenude osakaalu kiire langus, mis peaks jätkuma. Valitsus on võtnud asjakohaseid meetmeid pangandussektori konsolideerimiseks ja restruktureerimiseks ning riigiettevõtete juhtimise parandamiseks. Ettevõtlussektori võla ja finantssektori allesjäänud puuduste kõrvaldamiseks on aga vaja täiendavaid poliitikameetmeid, et tagada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus ja parandada ettevõtluskeskkonda. Soomes ei esine tasakaalustamatust. Viimastel aastatel on Soomes konkurentsivõime halvenenud, mida seostatakse peamiste sektorite olukorra halvenemise ja tootlikkuse kasvust suurema palgakasvuga. Potentsiaalne majanduskasv on pärast kriisi vähenenud ning tööviljakuse kasv jääb eeldatavalt tagasihoidlikuks. Pangandussektor on hästi kapitaliseeritud ja suhteliselt kasumlik ning viivislaenude osakaal väike. Erasektori võla osakaal SKPs suureneb, kuid endisest aeglasemalt. Valitsemissektori võlg on viimastel aastatel kasvanud, kuid jääb suhteliselt ettevaatlikule tasemele ja kasvamiskiirus on viimasel ajal pidurdunud. Idufirmade hoogne tegevus toetab struktuurseid muutusi. Valitsuse tugeva tõuke mõjul on sotsiaalpartnerid leppinud kokku meetmetes kulupõhise konkurentsivõime parandamiseks, arvestades eelkõige tööjõukulusid ja ettevõtete vastupanuvõime suurendamist paindlikuma palgakujunduse kaudu. Ühtlasi on võetud meetmeid ülemäärase hüpoteeklaenu võtmise stiimulite piiramiseks. Uued poliitilised väljakutsed on seotud jätkuvalt kasvava pikaajalise tööpuudusega, mis rõhutab vajadust tegeleda paremini aktiivse tööturupoliitikaga ja jätkata investeerimist elukestvasse õppesse ja kutseõppesse. Rootsis esineb tasakaalustamatus. Juba niigi ülehinnatud tasemel eluasemehindade pidev kasv koos kodumajapidamiste võlakoormuse jätkuva kasvuga võib tuua kaasa korrapäratu kohandumise. Kodumajapidamiste niigi suur laenukoormus kasvab jätkuvalt ja eluasemehinnad, mis näivad liiga kõrged, jätkavad kiiret kasvu. Ehkki pankade kapitaliseeritus näib olevat piisav, võib korrapäratu kohandumine mõjutada ka finantssektorit, kuna pankade riskid kodumajapidamiste hüpoteeklaenude näol on suurenemas. Sellisel juhul võib esineda ülekandumist naaberriikidesse, kuna Rootsi pangakontsernid on Põhja- ja Baltimaades süsteemse tähtsusega. Ametiasutused on kasvavatest riskidest täiesti teadlikud ning viimastel aastatel on võetud meetmeid hüpoteeklaenude kasvu piiramiseks ja elamuehituse kiirendamiseks. Seni võetud poliitilised meetmed ei ole aga olnud piisavad, et eluasemesektori ülekuumenemist hallata. Poliitikas on üldiselt jätkuvalt lünki eluasemetega seotud maksustamise ja makrotasandi usaldatavusraamistikuga, kitsaskohtadega uute eluasemete pakkumisel ning piirangutega olemasoleva elamufondi tõhusal kasutamisel.