KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

ELi suhted Andorra Vürstiriigi, Monaco Vürstiriigi ja San Marino Vabariigiga: võimalused nende riikide osalemiseks siseturul

SISUKORD

1........... SISSEJUHATUS........................................................................................................... 3

2........... VÕIMALUSTE ANALÜÜS.......................................................................................... 4

2.1........ 1. võimalus: osalemine EMPs.......................................................................................... 4

2.1.1..... Hinnang.......................................................................................................................... 4

2.1.2..... Kääbusriikide seisukohad............................................................................................... 4

2.2........ 2. võimalus: üks või mitu assotsieerimise raamlepingut...................................................... 4

2.2.1..... Hinnang.......................................................................................................................... 4

2.2.2..... Kääbusriikide seisukohad............................................................................................... 5

2.2.3..... Üks leping või mitu lepingut?........................................................................................... 5

2.2.4..... Horisontaalsed ja institutsioonilised küsimused................................................................. 5

3........... LIIDU ACQUIS'GA VASTAVUSSE VIIMINE JA HALDUSSUUTLIKKUS.............. 6

4........... MAJANDUSLIK HINNANG....................................................................................... 7

5........... JÄRELDUSED JA SOOVITUSED............................................................................... 8

5.1........ Järgmised sammud.......................................................................................................... 8

5.2........ Kesksed põhimõtted....................................................................................................... 9

5.2.1..... Jagatud väärtused........................................................................................................... 9

5.2.2..... Siseturu põhimõtted........................................................................................................ 9

5.2.3..... Eripärad......................................................................................................................... 9

5.2.4..... Praegused suundumused................................................................................................. 9

1. SISSEJUHATUS

Komisjon võttis 20. novembril 2012. aastal vastu teatise[1] ELi suhete tihendamise kohta Andorra Vürstiriigi, Monaco Vürstiriigi ja San Marino Vabariigiga ning sellele lisatud komisjoni talituste töödokumendi,[2] milles käsitletakse takistusi kõnealuste riikide juurdepääsul ELi siseturule ja koostööle muudes valdkondades. Teatises kirjeldati ELi ja kõnealuste Euroopa kääbusriikide praeguseid tihedaid suhteid. Hinnangus märgiti, et vastastikku kasulike suhete arendamisel on märkimisväärne potentsiaal.

Praeguse majandus- ja finantskriisi taustal rõhutati eriti panust, mida tihedamad majandussidemed võiksid anda Euroopa majanduse jätkusuutliku elavnemise saavutamisse ja ELi 2020. aasta strateegia täitmisse. Tihedamad sidemed aitaksid kaasa ka tööhõive, kaubanduse ja investeeringute kasvule kõnealuste riikide naabruses asuvates ELi piirkondades. Lõpuks esitati selles olulise teemana viis võimalust kääbusriikide osalemiseks siseturul.

Nõukogu tervitas teatist oma 20. detsembri 2012. aasta järeldustes[3] ja valis kõige elujõulisematena välja kaks võimalust:

i) nimetatud kääbusriikide osalemine Euroopa Majanduspiirkonnas (EMP) ja

ii) läbirääkimised nimetatud riikidega ühe või mitme assotsieerimise raamlepingu üle, eesmärgiga anda neile juurdepääs ELi siseturule, selle kõrvalmeetmetele ja horisontaalpoliitikale, sealhulgas institutsioonilistele mehhanismidele, järgides Euroopa Majanduspiirkonna lepingu mudelit.

Nõukogu viitas lisaks vajadusele tagada siseturu ühtsus ja hea toimimine, võttes samal ajal arvesse kõnealuse kolme riigi eripärasid, ning lähtudes kõigi kolme riigi jaoks ühtse lähenemisviisi väljatöötamise olulisusest.

Sellega seoses kutsus nõukogu komisjoni ja (vajaduse korral) kõrget esindajat üles jätkama nimetatud kahe võimaluse analüüsi ning eelkõige:

– alustama alates 2013. aasta esimesest poolaastast Andorra, Monaco ja San Marino valitsuste ja teiste asjaomaste osalistega konsultatsioone, et teha kindlaks kõnealuse kahe võimaluse teostatavus ja toetamise määr, võttes eelkõige arvesse teatises osutatud institutsioonilisi tingimusi;

– esitama nõukogule enne 2013. aasta lõppu aruande, mis sisaldab kõnealuste võimaluste mõjuanalüüsi ning peamiste institutsiooniliste, poliitiliste ja majanduslike tagajärgede analüüsi, samuti soovitusi järgnevate sammude kohta.

Käesolev aruanne on vastus nõukogu üleskutsele. Selle koostamisel võeti aluseks konsultatsioonid kääbusriikide ja EMP-EFTA riikidega[4] ning see põhineb teabel, mille kogusid 2013. aasta märtsis oma Andorra, Monaco ja San Marino külastuste käigus Euroopa välisteenistus ja komisjoni talitused. Lisaks on aruandesse inkorporeeritud riikide vastused üksikasjalikule küsimustikule nende õigusaktide ja haldussuutlikkuse kohta.

2. VÕIMALUSTE ANALÜÜS

2.1. 1. võimalus: osalemine EMPs

2.1.1. Hinnang

See võimalus tähendaks kääbusriikide osalemist Euroopa Majanduspiirkonnas (EMP) samadel alustel nagu osalevad EMPs praegused Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) liikmed[5]. EMP peamine tugevus seisneb selles, et see põhineb ennast tõestanud lepingulisel ja institutsioonilisel raamistikul, kaasa arvatud EMP-EFTA institutsioonid (sekretariaat, järelevalveamet ja kohus). Kääbusriikidest peaksid esmalt saama Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) liikmed – see eeldab EFTA liikmete[6] ühehäälset toetust – et liituda seejärel Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga[7]. Ükski kääbusriik ei ole tänaseks EFTA liikmesust taotlenud. EFTA riigid ei ole seetõttu taolist võimalust ametlikult kaalunud.

Kõnealusel võimalusel võib olla täiendavaid puudusi, võttes arvesse, et EMP-EFTA riigid tegutsevad EMP ühistes institutsioonides[8] ühise seisukoha alusel. Kääbusriikide osalemise korral EMPs võib seisukohale jõudmine muutuda keerukamaks, kuna praeguse kolme riigi seisukoha asemel on vaja kokkuleppele jõuda kuue riigi seisukohtade osas. See võib süvendada probleeme, millega EL ja tema EMP-EFTA partnerid seoses EMP otsuste õigeaegse vastuvõtmisega juba praegu silmitsi seisavad. Kääbusriikidel oleks vaja ka ühineda EFTA kaubanduslepingutega, mis on sõlmitud kolmandate riikidega.

2.1.2. Kääbusriikide seisukohad

Andorra on väljendanud valmisolekut kaaluda EMPs osalemist, tingimusel, et see põhineb stabiilsel institutsioonilisel raamistikul ja et võetakse arvesse Andorra eriolukorda. San Marino on samuti valmis seda võimalust kaaluma. Monaco on selle kõrvale jätnud, kuna seda ei ole võimalik hõlpsalt riigi eritingimustega kohandada.

2.2. 2. võimalus: üks või mitu assotsieerimise raamlepingut

2.2.1. Hinnang

Teine võimalus on läbirääkimiste pidamine ELi ja kääbusriikide vahelise ühe või mitme assotsieerimislepingu sõlmimiseks. See võimaldaks kääbusriikidel siseturul osaleda, kuid võiks vajaduse korral hõlmata koostööd ka muudes valdkondades, näiteks õigus- ja siseküsimused, põllumajandus, kalandus, regionaalpoliitika ja välispoliitika. Erinevalt esimesest võimalusest oleks see võimalus EMPst lahus ega nõuaks EMP-EFTA riikide toetust. Veel üks eelis oleks paindlikkus, kuna assotsieerimislepinguid oleks võimalik kohandada ELi ja kääbusriikide erivajadustega. Lisaks oleks kõnealuste lepingute toetamiseks võimalik välja kujundada asjakohane institutsiooniline raamistik (vt allpool).

2.2.2. Kääbusriikide seisukohad

Andorra on väljendanud valmisolekut assotsieerimislepingu sõlmimist kaaluda, tingimusel et leping põhineb stabiilsel institutsioonilisel raamistikul ja võtab täielikult arvesse Andorra eriolukorda. Monaco ja San Marino on samuti sellele võimalusele avatud, tingimusel et nende eripära võetakse täielikult arvesse. Andorra ja San Marino on valmis kaaluma kõiki kolme kääbusriiki hõlmavat mitmepoolset assotsieerimislepingut. Monaco ei ole seda võimalust välistanud, kuid eelistaks kahepoolset lepingut ELiga, mis on kohandatud tema eriolukorraga ja võtab arvesse tema tihedaid sidemeid Prantsusmaaga.

2.2.3. Üks leping või mitu lepingut?

Komisjoni esialgse hinnangu kohaselt tuleks kolmele eraldi lepingule tõenäoliselt eelistada ELi ja kääbusriikide vahelist ühte mitmepoolset assotsieerimislepingut, kuna esimene stsenaarium võib muuta suhted keeruliseks ja tekitada tarbetut eristamist. Mitmepoolne leping võiks sisaldada kesksetest põhimõtetest ja institutsioonilistest sätetest koosnevat ühist raamistikku, kuid peaks olema sellele vaatamata piisavalt paindlik, et võtta arvesse iga riigi ainulaadset olukorda. Seda oleks võimalik saavutada iga riigi kohta eraldi sätete lisamisega kas siis lepingu põhiteksti või eraldi protokollidesse. Üks leping võiks reguleerida ka riikide vastastikuseid suhteid, kui nad seda soovivad. Õige lahenduse väljaselgitamiseks oleks vaja seda küsimust kääbusriikide valitsustega edasi arutada.

2.2.4. Horisontaalsed ja institutsioonilised küsimused

Eelnimetatud teatises osutati mitmele horisontaalsele ja institutsioonilisele küsimusele, eesmärgiga tagada siseturu ühtsus ning õiguskindlus äriühingute ja kodanike seisukohast. Kääbusriikidega sõlmitava(te)s lepingu(te)s tuleks seetõttu arvesse võtta järgmist:

(a) lepingu(te) dünaamiline kohandamine areneva acquis'ga;

(b) lepingu(te) ühetaoline tõlgendamine;

(c) sõltumatu järelevalve ja kohtulik jõustamine;

(d) vaidluste lahendamine.

Dünaamilise kohandamise (punkt a) puhul tuleks assotsieerimislepingus järgida EMP mudelit,[9] nii et kääbusriigid nõustuksid üldjuhul kohustusega kohaldada acquis'd lepingu reguleerimisalasse kuuluvates valdkondades. Eelduseks on suveräänsuse tagatiste järgimine, võttes arvesse nende riikide vastavaid põhiseaduslikke menetlusi. Ühistes institutsioonides otsuste tegemine peaks olema võimalikult tõhus, et lepingu saaks kiiresti liidu acquis'ga kohandada. Selleks et teavitada kääbusriike arengutest, eelkõige acquis' kavandatavatest muudatustest, ja võimaldada neil teatavaks teha oma seisukohad, eriti neid puudutavate õigusaktide eelnõude kohta, on vaja luua erimehhanism. Kääbusriikidele ei antaks siiski ametlikke otsustamisõigusi (millele EMP kontekstis viidatakse sageli kui otsuste kujundamisele).

EMP kontekstis täidab EFTA sekretariaat tähtsat rolli, hinnates ELi uute õigusaktide olulisust EMP jaoks ja koostades loetelusid võimalikest EMP lepingusse lisatavatest õigusaktidest. Uue institutsiooni loomise asemel tasuks uurida teabe jagamise võimalust sekretariaadi ning Andorra, Monaco ja San Marino vahel. See nõuaks konsultatsioone EMP-EFTA riikide, kääbusriikide ja EFTA sekretariaadiga.

Lepingute ühetaolise tõlgendamise (punkt b) ning sõltumatu järelevalve ja kohtuliku jõustamise (punkt c) puhul tuleks leida lahendused, millega tagatakse siseturu ühtsus ja hea toimimine. Üks lahendus oleks anda need rollid komisjonile ja Euroopa Liidu Kohtule, et vältida uute institutsioonide loomise vajadust. Juhul kui kõik osapooled seda toetavad, võiks kõne alla tulla ka võimalus määrata konkreetne ELi liikmesriik, kes abistaks komisjoni järelevalve teostamisel.

Vaja on välja kujundada tõhus ja õiglane vaidluste lahendamise süsteem (punkt d). Lõpuks on vaja lepingus ka kindlaks määrata, millises ulatuses ja millistel tingimustel oleksid rakendamispädevustega ELi ametite otsused kääbusriikides otseselt kohaldatavad.

3. LIIDU ACQUIS'GA VASTAVUSSE VIIMINE JA HALDUSSUUTLIKKUS

ELi mittekuuluvate riikidena ei ole kääbusriikidel praegu kohustust viia oma õigusraamistik ja haldussuutlikkus liidu acquis'ga kooskõlla, välja arvatud juhul, kui need nõudmised on osa lepingutest, mille nad on ELiga sõlminud. Rahaküsimusi käsitlevates lepingutes, mille kõik kolm riiki on ELiga sõlminud euro kasutamise kohta oma ametliku valuutana, on näiteks sätestatud acquis' suurte osade ülevõtmine muu hulgas finantsteenuste, rahapesu tõkestamise ja võltsimisvastase võitluse valdkondades.

Kääbusriikide jaoks on siseturul osalemise oluliseks eelduseks vastava acquis'ga arvestamine ja piisav suutlikkus selle rakendamiseks ja jõustamiseks. Sellega seoses märgiti nõukogu 20. detsembri 2012. aasta järeldustes ära Andorra, Monaco ja San Marino tehtud jõupingutused. Nõukogu julgustas neid „jätkama jõupingutusi oma õigusaktide vastavuse suurendamiseks ELi siseturu acquis'ga ning tugevdama oma haldussuutlikkust, et hõlbustada täiendava asjakohase ELi acquis' rakendamist”[10].

Kääbusriikide õigusaktid vastavad acquis'le üldjuhul osaliselt või piiratult, välja arvatud väikses arvus alamsektorites, kus nende õigusaktid on täielikult või suures osas vastavusse viidud. Valdkonnad, kus nende asjaomased õigusraamistikud on üldjoontes osaliselt vastavusse viidud, on seotud kaupade ja finantsteenuste vaba liikumisega. Piiratud kuni osaline vastavus on olemas mitmes valdkonnas, kaasa arvatud kapitali ja riigihangete vaba liikumine, ning ainult piiratud vastavus on muu hulgas olemas intellektuaalomandi õiguste, konkurentsipoliitika ja infoühiskonna ja meedia valdkonnas. Keskkonna ja kliimamuutuste valdkonnas on õigusaktide vastavus väga piiratud.

Kääbusriikidel on toimiv avalik haldus, mis tegeleb enamiku siseturuga hõlmatud valdkondadega. Siseturul osalemise kriteeriumide täitmiseks peaksid nad siiski mitmes valdkonnas haldussuutlikkusse investeerima. 76 000 elanikuga Andorras on ligikaudu 5 800 haldustöötajat. Ümmarguselt 36 300 alalise elanikuga Monacos tegutseb riigihalduse valdkonnas ligikaudu 3 500 töötajat. Umbes 32 400 elanikuga San Marinos on avalikus sektoris ligikaudu 4 065 töötajat, kellest 2 297 töötab avaliku halduse valdkonnas ja 1 048 sotsiaalkindlustusametis (Social Security Institute). Need arvud annavad üldise ettekujutuse kolmes riigis kasutada olevatest inimressurssidest. Acquis' rakendamisega seotud haldussuutlikkust tuleb hinnata ka teiste kriteeriumide alusel, milleks on näiteks korralduslik tõhusus, tehniline pädevus ning järelevalve- ja jõustamisülesannete täitmiseks eraldatud inim- ja finantsressursid.

4. MAJANDUSLIK HINNANG

Makromajanduslikust perspektiivist oleks kolme kääbusriigi ELi siseturul osalemise võimalik majandusmõju ELi jaoks tervikuna väga piiratud. Ligikaudu 145 000 suuruse elanike koguarvuga ja kokku 8 miljardi euro suuruse SKPga moodustavad nad 0,03 % ELi elanike koguarvust (508 miljonit) ja 0,07 % ELi SKPst (13 triljonit eurot). Selline tohutu suur mahu ja ulatuse erinevus näitab, kui raske on mõõdetavat majandusmõju ekstrapoleerida. Alljärgnev analüüs keskendub ELi poolele. Kui need riigid osaleksid ELi siseturul, siis avaldaks see nende majandustele tõenäoliselt märkimisväärsemat mõju kui ELi majandusele.

Üldiselt iseloomustab kääbusriikide majandusi tugev vastastikune seotus naaberriikidega, millega neil on traditsiooniliselt olnud ja on ka praegu kõige tihedamad sidemed. Kolme riigi majandused erinevad üksteisest märkimisväärselt.

Andorra majandus põhineb turismil ning finants- ja jaemüügiteenustel (riiki külastab aastas hinnanguliselt 9 miljonit külastajat, mis moodustab ligikaudu 80 % SKPst). San Marinos on turismi osatähtsus väiksem ja majandus on mitmekesisem (nt tööstus annab ligikaudu 40 % SKPst). Monaco majandus põhineb peamiselt teenustel (kaasa arvatud finantsteenused ja turism) ja suure lisandväärtusega kergetööstusel (8 % SKPst, 9 % tööhõivest).

Finantsteenused moodustavad vastavalt 16 % Andorra SKPst, 15 % Monaco SKPst ja 11 % San Marino SKPst. See sektor moodustab seega nende rahvamajanduste märkimisväärse osa, ent ei ole siiski valitsev. Riiklikud järelevalveasutused teevad järelevalvet Andorras (INAF) ja San Marinos (keskpank), samal ajal kui Monacos on see ülesanne antud Prantsusmaa asutusele Autorité de Contrôle Prudentiel (ACP). Rahaküsimusi käsitlevad lepingud, mille kõik kolm riiki on ELiga sõlminud, kohustavad neid ajavahemikul kuni aastani 2017 võtma järk-järgult üle ELi panganduse ja rahapesu tõkestamise acquis'.

Kääbusriigid ei tegutse siiski kõikides finantsteenuste valdkondades. Üheski kolmest riigist ei ole näiteks väärtpaberiturge. Veel üks eripära on see, et San Marinos ei ole välisriikidele kuuluvaid pankasid. Andorras on kuuest pangast üks ELi ettevõtte tütarettevõtja. Monacos on kõik pangad välismaiste (peamiselt ELi või Šveitsi) kontsernide harukontorid või tütarettevõtjad.

Andorra ja San Marino majandusolukord on majanduskriisi algusest alates märkimisväärselt halvenenud. Aastatel 2008–2011 vähenes San Marino SKP 25 %. Andorras vähenes sama näitaja 15,2 %. Monacos kasvas SKP pärast 2009. aastal toimunud 11,2 %-list langust 2010. aastal uuesti 3,2 % ja 2011. aastal 8,0 % ning saavutas peaaegu 2008. aasta taseme. Kriis on üks tegur, mis on ergutanud Andorrat – ning vähemal määral ka San Marinot ja Monacot – oma asjaomaseid majandusmudeleid kohandama ja/või üle vaatama. Selle tulemusena on nad nüüd rohkem avatud tihedamate majandussuhete sõlmimisele ELiga.

Majanduskriisile vaatamata on töötuse määr kõigis kolmes riigis endiselt märkimisväärselt madal (San Marinos on kolmest riigist kõrgeim töötuse määr – 5,3 %). Seda saab selgitada kahe teguri mõjuga.

Kõigis kolmes riigis on arvestatav (ümbritsevate naaberpiirkondade riikides elavate) sissetulevate hooajaliste/ajutiste töötajate ja piiriüleste töötajate „puhver”; need töötajad ei kajastu riigi töötuse näitajates, kui nad oma töökoha kaotavad.

Teine selgitus on rangelt kaitstud tööturg kõigis kolmes riigis. Eelistus antakse kodanikele või alalistele elanikele ning mitme tegevuse ja/või ettevõtte asutamise jaoks nõutakse ametiasutuste luba.

Kui kolm majandust on hea tervise juures, siis on kääbusriikide töökohtade pakkumise kasulikku mõju tunda kaugel nende piiride taga, naabruses asuvates ELi liikmesriikides. Monaco 50 000 töötajast elab naabruses asuval Prantsusmaal või Itaalias peaaegu 40 000; Andorras käib (36 000 töötajast) 1 600 töötajat iga päev tööl naabruses asuvast Hispaaniast või Prantsusmaalt; San Marino ettevõtetes töötab 5 500 piiriülest töötajat Itaaliast (riigi kogu tööjõud on 20 500 inimest).

Välisriikide elanike – peamiselt ELi kodanike – ligikaudne osatähtsus kolmes riigis on San Marinos 18,5 % (umbes 6 000 inimest 32 400st), Andorras 55 % (umbes 42 000 inimest 76 000st) ja Monacos 80 % (umbes 29 000 inimest 36 300st).

Võib eeldada, et kui need riigid osaleksid siseturul, siis täidetaks hulk kolmes riigis loodavatest uutest töökohtadest mittekodanikega (peamiselt ELi kodanikega), kuna tööandjatele kättesaadav kohalik tööjõud on piiratud. Võimalikku mõju ELile töökohtade loomise tähenduses võiks seega mõõta elanike „ülekandumisena” naaberpiirkondadesse ning riigis loodavate töökohtadena, millest võiksid kasu saada ELi kodanikud.

Elanike arvult kolmest riigist kõige suuremat, Andorrat, ümbritsevad struktuurselt vaesemad piirkonnad, nii et kõnealune kasu oleks mõõdetav naabruses asuvas Hispaania Lérida provintsis või Prantsusmaa Pyrénées-Orientales'i ja Ariège'i departemangudes. Praegusel etapil on siiski võimatu kõnealust mõju mis tahes täpsusastmel kvantifitseerida.

Alates 2007. aastast on ELil olnud San Marinoga kaubandusülejääk (183 miljonit eurot 2011. aastal). ELi import ja eksport San Marinosse ja San Marinost kokku ulatus 2011. aastal 325,5 miljoni euroni. Samal perioodil oli ELil kaubandusülejääk ka Andorraga (1 105 miljonit eurot 2011. aastal). ELi import ja eksport Andorrasse ja Andorrast kokku ulatus 2011. aastal 1 158 miljoni euroni. ELi kaubandussuhteid Monacoga on raskem hinnata, kuna kaubandus toimub peamiselt Prantsusmaa kaudu (ja ei ole seetõttu eraldi kvantifitseeritud). Praegu läheb 95 % San Marino ekspordist Itaaliasse ja põhiosa Andorra ekspordist Hispaaniasse. Ei ole oodata, et ELi eksport kolme riiki nende siseturul osalemise korral oluliselt kasvaks, võttes muude tegurite hulgas arvesse olemasolevaid tolliliite ELi ning Andorra ja San Marino vahel ühelt poolt ja teiselt poolt seda, et Monaco on ELi tolliterritooriumi osa.

Kokkuvõttes avaldaksid tugevamad majandussidemed asjaomase kolme riigi elanikkonda ja SKPd arvesse võttes ELi majandusele tervikuna ainult marginaalset mõju. Piirkondlikul ja kohalikul tasandil, eelkõige nende riikide naabruses asuvates ELi piirkondades, võib eriti tööturule avalduv kasulik mõju ja sellest tulenevad positiivsed järelmõjud olla tuntavamad.

5. JÄRELDUSED JA SOOVITUSED

5.1. Järgmised sammud

Komisjon on valmis looma tihedamaid suhteid Andorra Vürstiriigi, Monaco Vürstiriigi ja San Marino Vabariigiga, eelkõige nende osalemise kaudu ELi siseturul. Nagu märgitud komisjoni 2012. aasta novembri teatises, võib osalemine tuua kasu mõlemale poolele ja kaotada piiriülese majandustegevuse tõkkeid. Komisjon on hinnanud nõukogu 2012. aasta detsembri järeldustes sisalduvat kahte võimalust – i) kõnealuste riikide osalemine EMPs ja ii) läbirääkimised nimetatud riikidega ühe või mitme assotsieerimise raamlepingu üle – eesmärgiga selgitada välja lahendused, mis tagaksid nimetatud kolmele riigile teatises sätestatud kriteeriumide täitmise korral juurdepääsu ELi siseturule.

Eespool esitatud põhimõtteid arvesse võttes on komisjon seisukohal, et läbirääkimised (ühe või mitme) assotsieerimislepingu üle on kahest võimalusest elujõulisem. Sellis(t)e lepingu(te) reguleerimisala ja sisu saaks kohandada vastavaks ELi nõuetele ning iga kääbusriigi eripärale ja ainukordsetele tingimustele. Vastastikuse huvi korral võiks sellis(t)e lepingu(te) reguleerimisala hõlmata ka siseturust väljapoole jäävaid piirkondi. Lepingus tuleks kindlaks määrata ka selle suhe olemasolevate lepingutega, mille näiteks on tolliliidu leping Andorraga, tolli- ja koostööleping San Marinoga ning ELi ja kääbusriikide vahelised lepingud hoiuste intresside maksustamise kohta (viimatinimetatud lepingute muudatuste üle peetakse praegu läbirääkimisi). Kääbusriikide osalemist EMPs ei käsitata punktis 2.1 käsitletud institutsioonilistel põhjustel praegu elujõulise võimalusena.

Komisjon soovitab allpool toodud põhimõtteid arvestades võtta ELi ning Andorra, Monaco ja San Marino suhete tugevdamise aluseks assotsieerimise raamlepingu võimalus. Leping(ud) peaks(id) vastavalt vajadusele sisaldama kas siis põhitekstis või protokollides asjakohaseid sätteid, mis on kohandatud iga riigi eripärale.

5.2. Kesksed põhimõtted

Assotsieerimislepingu(te) üle peetavad läbirääkimised peaksid tuginema järgmistele põhimõtetele.

5.2.1. Jagatud väärtused

Kooskõlas ELi üldise tavaga suhetes kolmandate riikidega tuleks kääbusriikidega sõlmitava(te)s lepingu(te)s viidata poolte jagatud väärtustele ja kohustusele neid kaitsta. Lepingu(te)s võiks eelkõige viidata Euroopa Liidu lepingu artiklile 2[11].

5.2.2. Siseturu põhimõtted

Vastavalt eespool nimetatud teatises sätestatule on ühised eeskirjad ja põhjalik jõustamine siseturu korrektseks toimimiseks äärmiselt olulised. Nõukogu rõhutas oma 20. detsembri 2012. aasta järeldustes samuti vajadust tagada siseturu ühtsus ja hea toimimine.

5.2.3. Eripärad

Nõukogu 2012. aasta detsembri järeldustes märgitakse, et komisjon peaks kahe võimaluse analüüsimisel võtma arvesse kääbusriikide eripärasid. Need hõlmavad nende territoriaalsete mõõtmete ja elanikkonna väiksust, nende tihedaid sidemeid naabri(te)ga ja nende poliitilisi ja majanduslikke tunnusjooni. Oluline on ka meelde tuletada, et Euroopa Liidu lepingu artiklis 8 sätestatakse, et „liit arendab naabruses asuvate riikidega privilegeeritud suhteid, mille eesmärk on luua heaolu ja heanaaberlikkuse ala, mis rajaneb liidu väärtustel ja mida iseloomustavad koostööl põhinevad tihedad rahumeelsed suhted”. 3. deklaratsioonis artikli 8 kohta on sätestatud, et „Liit arvestab oma geograafilise läheduse tõttu liiduga erisuhetes olevate väikeste riikide olukorda”.

5.2.4. Praegused suundumused

On oluline, et EL säilitaks ühtse lähenemisviisi oma suhetele naabruses asuvate partneritega. Kääbusriikidega sõlmitava(te)s lepingu(te)s tuleks arvesse võtta asjaomaseid suundumusi kõnealustes piirkondades. Võttes arvesse tolli ja maksunduse valdkonnas tehtava koostöö positiivset mõju siseturu heale toimimisele, peaks EL kaaluma, kas tema lähenemisviisi eespool nimetatud horisontaalsetele ja institutsioonilistele küsimustele tuleks laiendada kõnealuse valdkonna lepingutele, kaasa arvatud protokoll(id), mis tuleneb (tulenevad) käimasolevatest läbirääkimistest, mida peetakse hoiuste maksustamist käsitlevate ELi ja kääbusriikide vaheliste lepingute muudatuste üle.

[1] Komisjoni teatis „ELi suhted Andorra Vürstiriigi, Monaco Vürstiriigi ja San Marino Vabariigiga. Võimalused suuremaks integratsiooniks ELiga” (COM(2012) 680 final/2), Brüssel 20. november 2012.

[2] Komisjoni teatisele „ELi suhted Andorra Vürstiriigi, Monaco Vürstiriigi ja San Marino Vabariigiga” lisatud komisjoni talituste töödokument „Obstacles by Andorra, Monaco and San Marino to the EU’s Internal Market and Cooperation in Other Areas” (Takistused Andorra, Monaco ja San Marino juurdepääsul ELi siseturule ja koostööle muudes valdkondades) (SWD(2012) 388 final), Brüssel 20. november 2012.

[3] Nõukogu järeldused ELi suhete kohta Andorra Vürstiriigi, San Marino Vabariigi ja Monaco Vürstiriigiga, 20. detsember 2012, vastu võetud transpordi-, telekommunikatsiooni- ja energeetikanõukogu 3213. istungil.

[4] Norra, Island ja Liechtenstein.

[5] Norra, Island ja Liechtenstein.

[6] Šveits, Norra, Island ja Liechtenstein.

[7] EMP lepingu artikkel 128.

[8] EMP lepingu artiklid 90 ja 93.

[9] EMP lepingu artikkel 102.

[10] Nõukogu järeldused ELi suhete kohta Andorra Vürstiriigi, San Marino Vabariigi ja Monaco Vürstiriigiga, 20. detsember 2012, vastu võetud transpordi-, telekommunikatsiooni- ja energeetikanõukogu 3213. istungil.

[11] „Liit rajaneb sellistel väärtustel nagu inimväärikuse austamine, vabadus, demokraatia, võrdsus, õigusriik ja inimõiguste, kaasa arvatud vähemuste hulka kuuluvate isikute õiguste austamine. Need on liikmesriikide ühised väärtused ühiskonnas, kus valitsevad pluralism, mittediskrimineerimine, sallivus, õiglus, solidaarsus ning naiste ja meeste võrdõiguslikkus”.