LÜHENDID

AKV riigid : Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühm

CLIMA : kliimameetmete peadirektoraat

COP : ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverents

EAF : Euroopa Arengufond

ECFIN : majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraat

ECHO : humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraat

EEAS : Euroopa välisteenistus

EIP : Euroopa Investeerimispank

ENPI : Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrument

ETS : heitkogustega kauplemise süsteem

EuropeAid : arengu ja koostöö peadirektoraat EuropeAid

IMF : Rahvusvaheline Valuutafond

MMR : kasvuhoonegaaside heite seire- ja aruandlusmehhanism

OECD : Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon

UNDP : ÜRO Arenguprogramm

UNEP : ÜRO Keskkonnaprogramm

UNFCCC : Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsioon

KOKKUVÕTE

I. Kliimamuutus on üks suuremaid planeeti ähvardavatest keskkonna-, sotsiaal- ja majandusalastest ohtudest. Kliimamuutus, mis ohustab oluliselt majandusarengut ja aastatuhande arengueesmärkide saavutamist, võib miljonid arengumaade elanikud vaesusesse tagasi suruda. Arenenud riigid on lubanud rohkem toetada arengumaade jõupingutusi kliimamuutuse mõjuga kohanemiseks ja selle vähendamiseks. EL ja selle liikmesriigid kokku on suurimad arengumaade kliimamuutuse vastu võitlemise rahastajad.

II. Kontrollikoda auditeeris arengumaadele antavat kliimamuutusega seotud ELi-poolset rahastamist. Kontrolliti, kas komisjon on ELi eelarvest ja Euroopa Arengufondist makstavaid kliimamuutusega seotud kulutusi hästi hallanud. Samuti uuris kontrollikoda, kas komisjon on võtnud nõuetekohaseid meetmeid, et edendada arengumaade kliimamuutusega seotud rahastamist puudutavat ELi liikmesriikide vahelist kooskõlastamist ning kas kõnealune kooskõlastamine on olnud piisav.

III. ELi eelarvest ja Euroopa Arengufondist makstavaid kliimamuutusega seotud toetusi on komisjon hästi hallanud. Vastavalt poliitikaalastele kohustustele on komisjon pidevalt suurendanud ELi eelarvest ja Euroopa Arengufondist makstavaid kliimamuutusega seotud kulutusi. Komisjon keskendus asjakohastele prioriteetidele ja koostas oma programmid iga partnerriigi eripärasid arvesse võttes.

IV. Kliimamuutusega seotud kulutuste puhul on komisjoni ja liikmesriikide vahel tehtav kooskõlastamine ebapiisav. Komisjon ei ole mõnes valdkonnas oma liidrirolli piisavalt kasutanud ja liikmesriigid ei ole mõningatele komisjoni algatustele piisavalt vastukaja esitanud. ELi ja liikmesriikide riiklike programmide vahelise täiendavuse tagamiseks tuleb edaspidi teha olulisi jõupingutusi. Komisjon ja liikmesriigid ei ole kokku leppinud, kuidas täita kliimamuutusega seotud kulutuste rahastamise suurendamiseks võetud kohustusi aastaks 2020. Võetud kohustuste täitmise järgimiseks ei ole veel kehtestatud ranget järelevalve, aruandlus- ja kontrollisüsteemi, mis annaks täielikku ja usaldusväärset teavet komisjoni ja liikmesriikide kliimamuutusega seotud kulutuste kohta; samuti jääb ebaselgeks, kui suures osas on täidetud kiire stardirahastamise raames võetud kohustus. Kliimamuutusega seotud fondide paljusust ei ole üritatud vähendada. Korruptsiooni ärahoidmiseks ja selle vastu võitlemiseks tuleb komisjoni ja liikmesriikide vahelist kooskõlastamist edaspidi oluliselt parandada.

V. Kontrollikoda järeldab, et komisjon on ELi eelarvest ja EAFist makstavaid kliimamuutusega seotud kulutusi hästi hallanud. Selleks, et EL saaks oma rahvusvahelise mõju maksimeerida, oleks siiski vaja arengumaadele antava kliimamuutusega seotud rahastamise puhul komisjoni ja liikmesriikide vahelist kooskõlastamist oluliselt parandada.

VI. Kontrollikoda soovitab, et

a) komisjon peaks:

- esitama kava, kuidas suurendada kliimamuutusega seotud rahastamist, et täita Kopenhaageni kokkuleppega võetud kohustused aastaks 2020;

- tellima ülemaailmse kliimamuutuste liidu kohta sõltumatu hindamise;

b) komisjon ja Euroopa välisteenistus peaksid:

- koostama aruande selle kohta, kuidas täidetakse arenguabi valdkonnas eesmärk suunata 20% ELi ja EAFide perioodi 2014–2020 eelarvest kliimamuutusega seotud meetmete rahastamiseks;

c) komisjon ja liikmesriigid peaksid:

- seiremehhanismi määruse raamistikus kehtestama arengumaadele antava kliimamuutusega seotud rahastamise järelevalve, aruandluse ja kontrollimise ühised standardid;

- suurendama koostööd, et rakendada kliima- muutusega seotud rahastamise valdkonnas ELi tegevusjuhend tööjaotuse kohta arengu- poliitikas.

SISSEJUHATUS

KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD PROBLEEMID

1. On üldiselt teada, et inimtegevusel on fossiilkütuste põletamise, metsade hävitamise ja loomakasvatuse tagajärjel üha suurem negatiivne mõju meie planeedi kliimale. Maailma keskmine temperatuur tõuseb ning äärmuslikud ilmastikunähtused, nagu orkaanid, üleujutused ja põuad, muutuvad järjest tavalisemaks. Kliimamuutus avaldab otsest mõju inimeste tervisele, elule ja elatisvahenditele ning kaudset mõju toiduga kindlustatusele ja loodusvaradel põhinevate majandustega riikide elujõulisusele.

2. Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsioonis märgitakse, et kliimamuutus võib kahjustada säästvat arengut, suurendada vaesust ning aeglustada või takistada aastatuhande arengueesmärkide saavutamist [1]. Kliimamuutus muudab paljud arengumaad haavatavaks: neil puuduvad sageli piisavad vahendid, et tulla toime nende otseseid elatisvahendeid (vett, energiat, mulda, metsi, märgalasid, loomi ja kalavarusid) ähvardavate üha suurenevate ohtudega.

KLIIMAMUUTUSE JA SELLEGA SEOTUD RAHASTAMISE RAHVUSVAHELINE TEGEVUS

3. UNFCCC on rahvusvahelisel tasandil kooskõlastatud tegevuse ülemaailmne foorum, mille eesmärk on vähendada kliimamuutust ja kohaneda selle mõjuga. UNFCCC üks oluline põhimõte on "ühine, aga erinev vastutus": arenenud riigid peaksid asuma kliimamuutusega võitlemise etteotsa ning toetama arengumaade jõupingutusi kliimamuutustega kohanemisel ja selle vähendamisel, kuna arengumaade osa kasvuhoonegaaside kogunemisel atmosfääri on kõige väiksem, kuid just neid mõjutab see kõige rohkem. Ehk teisisõnu – saastaja maksab.

4. UNFCCC osalised on alates 1995. aastast kohtunud igal aastal, et hinnata kliimamuutuse käsitlemise edenemist. Neid kohtumisi nimetatakse osaliste konverentsideks. Viimased osaliste konverentsid peeti 2012. aasta novembris Dohas (18.) ja 2013. aasta novembris Varssavis (19.).

5. 15. osaliste konverentsil (Kopenhaagen 2009) võtsid arenenud riigid vabatahtliku kohustuse (Kopenhaageni kokkulepe) anda arengumaadele kliimamuutusega seotud probleemidega toimetulemiseks "uut ja täiendavat" rahalist abi leevendamis-, kohanemis-, tehnoloogia arendamise ning siirde ja suutlikkuse arendamise meetmete kaudu. Kokkulepe sisaldas:

a) lühiajalist kohustust nimetusega "kiire stardirahastamine", mille suurus oli ligikaudu 30 miljardit USA dollarit perioodiks 2010–2012. Kiire stardirahastamise eesmärk oli aidata arengumaadel ellu viia kohest, hädavajalikku kliimamuutuse vastu võitlemise tegevust ning suurendada nende suutlikkust suuremas mahus abi ära kasutada pikema aja jooksul;

b) pikemaajalist kohustust suurendada paljude erinevate avaliku ja erasektori, kahe- ja mitmepoolsete, sh innovatiivsete rahastamisallikate kaudu kliimamuutusega seotud rahastamise summat 100 miljardi USA dollarini aastaks 2020.

6. 16.-l osaliste konverentsil (Cancún 2010) arendati edasi Kopenhaageni kokkulepet, kiites heaks ülemaailmse Rohelise Kliimafondi loomise, et selle kaudu suunata enamikku rahalistest vahenditest. Konverents kinnitas taas eelnevalt võetud kohustusi, mille kohaselt on kliimamuutusega kohanemise rahastamine prioriteediks kõige haavatavamate arengumaade puhul, milleks on kõige vähem arenenud riigid, arengumaade hulka kuuluvad väikesed saareriigid ja Aafrika (vt I lisa).

KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMISE ELi POLIITIKA VÄLISABI KONTEKSTIS

7. ELi poolt arengumaadele koostatud kliimamuutuse poliitika pärineb aastast 2003 [2]. Seda on aastate jooksul ajakohastatud, et kaasata ja esile tuua teatavaid valdkondi, täpsemalt kohanemist [3] (2004), katastroofiohu vähendamist [4] (2009) ning toetada suutlikkuse arendamist ja tehnoloogiasiiret säästva põllumajanduse ja energeetika valdkondades, sh kliimamuutusega kohanemise ning selle vähendamise strateegiaid [5] (2011).

8. Kliimamuutuse küsimus on ELi välispoliitika oluline prioriteet. 2011. aastal Euroopa välisteenistuse ja komisjoni koostatud ühisdokumendis hoiatati, et kliimamuutus mõjutab oluliselt julgeolekut. Selles märgiti, et kõrge esindaja, komisjon ja Euroopa välisteenistus võivad koostöös liikmesriikidega oluliselt kaasa aidata kliimadiplomaatia arendamisele, ning kutsuti üles edendama toetuste ühist kavandamist, et maksimeerida koostoimet ja vältida topelttööd [6]. Nõukogu asutas 2003. aastal ELi rohelise diplomaatia võrgustiku ning kutsus üles koostama "aktiivsemat ja sihipärasemat ELi kliimadiplomaatia tegevuskava, mille eesmärk on maksimeerida meie kollektiivseid püüdlusi ja teha rahvusvaheliselt tasandil ELi kliimaalased seisukohad veelgi kuuldavamaks" [7].

9. Arenguabi kooskõlastamist korraldavad EL ja liikmesriigid ühiselt. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 210 sätestab, et seda tehakse "vastastikuse täiendavuse ja tõhususe edendamiseks" ning et komisjon "võib teha kõik vajalikud algatused" [8]. Selle kooskõlastamise tagamiseks liitus komisjon abi tõhusust käsitleva Pariisi deklaratsiooniga (2005) ja nõukogu võttis vastu Euroopa arengukonsensuse (2006): EL ja selle liikmesriigid on võtnud kohustuse edendada rahastajate tegevuse paremat kooskõlastamist ja vastastikust täiendavust ning peaksid võtma juhtrolli Pariisi deklaratsiooni elluviimisel. Abi mõjususe parandamiseks käivitasid komisjon ja liikmesriigid 2008. aastal ELi kiirendatud algatuse tööjaotuse kohta, rakendades ELi tegevusjuhendi tööjaotuse kohta [9].

ELi JA LIIKMESRIIKIDE POOLNE KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMINE VÄLISABI KONTEKSTIS

10. EL ja selle liikmesriigid võtsid kohustuse anda 7,2 miljardit eurot (10 miljardit USA dollarit) kiire stardirahastamise algatusele (vt punkt 5), eraldades kohandamis- ja leevendamismeetmetele tasakaalustatult, nagu nõutakse Cancúni kokkuleppes. Komisjoni osalus selle kohustuse kogusummas oli 150 miljonit eurot perioodil 2010–2012.

11. Kopenhaageni kokkuleppe pikemaajaline kohustus oli koguda 100 miljardit USA dollarit aastas aastaks 2020, kuid selle jagunemist arenenud riikide vahel ei olnud kindlaks määratud. Komisjoni hinnangute kohaselt jääb ELi ja liikmesriikide osa selles ulatuslikus jõupingutuses vahemikku 29% ja 38% kogusummast (st vahemikku 22 miljardit kuni 29 miljardit eurot) [10].

12. Komisjon eraldab kliimamuutusega seotud rahastamiseks vahendeid ELi eelarvest ja Euroopa Arengufondidest antava välisabi raames. Perioodil 2003–2012 suunas EuropeAid ligikaudu 4,650 miljardit eurot kliimamuutusega seotud rahastamiseks ning humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraat suunas 155 miljonit eurot kliimamuutusega seotud suurõnnetusteks valmisoleku rahastamiseks. Täpsemate üksikasjade kohta vt II lisa.

13. Kliimamuutusega seotud rahastamist antakse mõlema temaatilise programmi [11] ja geograafiliste programmide raames. Komisjonipoolne kliimamuutusega seotud rahastamine toimub peamiselt partnerriikide ja piirkondlike organisatsioonidega koostatud kahepoolsete programmide kaudu. III lisas on toodud ülevaade nimetatud rahastamiskanalitest.

14. Kohanemistoetuste eesmärk on aidata partnerriikidel suurendada vastupidavust kliimamuutuse kahjulikele mõjudele. Programmide eesmärk on kaitsta taristuid, tööstust ja põllumajandust muutuvate ilmaolude ja tõusva merepinna eest ning investeerida veemajandusse ja põuakindlatesse kultuuridesse. Leevendamistoetuste eesmärk on kiirendada üleminekut vähese CO2-heitega maailmamajandusele. Programmide eesmärk on arendada puhta energia tehnoloogiad, parandada energiatõhusust ja vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid säästva majandamise ning metsade ja süsinikuvarude kaitse kaudu.

AUDITI ULATUS JA LÄHENEMISVIIS

15. Käesolevas auditis uuritakse arengumaadele kliimamuutuse vastu võitle- miseks antavat ELi rahastamist. Aruandes keskendutakse kahele küsi- musele:

a) Kas komisjon on ELi eelarvest ja Euroopa Arengufondist makstavaid kliimamuutusega seotud kulutusi hästi hallanud?

b) Kas komisjon on võtnud nõuetekohaseid meetmeid, et edendada arengumaade kliimamuutuse vastu võitlemiseks antavat rahastamist puudutavat ELi liikmesriikide vahelist kooskõlastamist ning kas kõnealune kooskõlastamine on olnud edukas?

16. Audit hõlmas perioodil 2007–2013 komisjoni poolt tehtud kliimamuutusega seotud rahastamise algatusi, mille mõju ulatub 2020. aastani. Audit sisaldas dokumentide läbivaatamist, programmide dokumentide kontrolli kuueteistkümnes riigis ja kahes piirkonnas, intervjuusid ja kohapealseid külastusi neljas riigis: Bangladesh, Indoneesia, Tansaania ja Uganda. Auditikriteeriume ja auditi tõendusmaterjali kogumise meetodeid on üksikasjalikult kirjeldatud IV lisas.

TÄHELEPANEKUD

KOMISJON HALDAS ELi EELARVEST JA EUROOPA ARENGUFONDIST MAKSTAVAID KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD KULUTUSI HÄSTI

17. Käesolevas osas uuritakse, kas komisjoni poolt kliimamuutusega seotud probleemide käsitlemiseks eraldatud rahalised vahendid

a) kajastasid piisavalt poliitilisi kohustusi ning

b) vastasid iga partnerriigi ja piirkonna eripäradele.

KOMISJON SUURENDAS KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMISELE OMISTATUD PRIORITEETSUST

18. Komisjon suurendas pidevalt arengumaadele ELi eelarvest ja EAFist 2012. aastal lõppenud kümneaastase perioodi jooksul antud kliimamuutusega seotud rahastamist (vt joonis 1), mis sisaldas kiire stardirahastamise algatuse raames eraldatud täiendavat 155 miljoni euro suurust eraldist. Programmitöö perioodil 2007–2013 oli 2012. aasta lõpu seisuga kliimamuutusega seotud programmide rahastamiseks suunatud ligikaudu 3,7 miljardit eurot, st ligikaudu 8% ELi kogueelarvest ja EAFi arenguabist (vt II lisa tabel 1).

19. Euroopa Ülemkogu [12] on seadnud perioodiks 2014–2020 eesmärgi suunata vähemalt 20% ELi välisabi kogukulutustest kliimamuutusega seotud meetmetele, mis kajastaks ELi poolt kliimamuutuse käsitlemisele omistatud strateegilist prioriteeti. Nimetatud eesmärk sisaldub perioodi 2014–2020 arengukoostöö rahastamisvahendi määruse projektis [13] ning üheteistkümnenda EAFi programmitöö juhistes [14]. Eeldades, et 20%-list eesmärki kohaldatakse kogu välisabile, moodustaks see välisabi raames antavast kliimamuutusega seotud rahastamisest hinnanguliselt 11,6 miljardit eurot, ehk üle kolme korra suurema summa kui perioodil 2007–2013.

20. Sellise poliitilise kohustuste elluviimiseks peavad komisjon, Euroopa välisteenistus ja partnerriigid tegema märkimisväärseid jõupingutusi. Neljas külastatud riigis ELi delegatsioonidega toimunud arutelud aga näitasid, et edasises programmitöös kliimamuutusega seotud eesmärkide arvessevõtmise vajadusele ei pööratud süstemaatiliselt tähelepanu: Bangladeshis ei olnud delegatsioonil kavas kliimamuutuse osa koos- kõlastamisstrateegias ja programmides suurendada, kuigi Ugandas ja Tansaanias seda tehti [15].

JOONIS 1

EUROPEAIDI KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMISE KULUKOHUSTUSED PERIOODIL 2003–2012

+++++ TIFF +++++

Allikas: Euroopa Komisjon.

KOMISJON VÕTTIS KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMISEL ARVESSE PARTNERRIIKIDE ERIPÄRASID

21. Perioodil 2007–2013 nõuti komisjoni programmitöö suunistes analüüside koostamist kliimamuutusega seotud riskide ja iga partnerriigi võimaluste kohta [16]. 2009. aastal väljastas komisjon ELi delegatsioonidele suunised, mis näitasid, kuidas kliimamuutust konkreetsetes valdkondades arvesse peaks võtma [17].

22. Nagu mainitud punktis 6, rõhutati Kopenhaageni kokkuleppes ja 16. osaliste konverentsil Cancúnis vajadust seada kliimamuutusega kohanemise meetmed prioriteetideks, eriti vähim arenenud riikide, arengumaade hulka kuuluvate väikeste saareriikide ja Aafrika riikide puhul [18]. Nõukogu kiitis need prioriteedid heaks, kuigi ei kehtestanud kvantifitseeritavaid sihte [19]. Sellest hoolimata kajastavad neid prioriteete komisjoni kliimamuutusega seotud kulukohustused.

23. Perioodil 2003–2012 moodustas kohanemisega seotud rahastamine pisut alla poole komisjoni kliimamuutusega seotud kulukohustustest (vt joonis 2) ning selle osakaal on olnud suurem 2010. aastast alates. Kogu perioodi vältel toetati riiklike programmide [20] alla kuuluvate kohanemisega seotud kulukohustustega vähim arenenud riikide, arengumaade hulka kuuluvate väikeste saareriikide ja Aafrika riikide kohanemisalaseid jõupingutusi (vt II lisatabel 4).

JOONIS 2

HINNANGULINE JAOTUS EUROPEAIDI POOLT KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMISE KOHANDAMIS- JA LEEVENDAMISMEETMETE VAHEL

+++++ TIFF +++++

Allikas: Euroopa Komisjon. Jaotuse hindamiseks kohaldas kontrollikoda protsentuaalsed osad otse kogusummale (vt II lisatabel 3).

24. Läbivaadatud kuueteistkümnest riigist ja kahest piirkonnast koosneva valimi puhul leidis kontrollikoda, et neist enamiku puhul oli komisjon piisavalt kajastanud programmitöö perioodiks 2007–2013 seatud kliimamuutuse prioriteete [21]:

a) komisjon pööras erilist tähelepanu kliimamuutusele kolmeteistkümnes riigis ja Aasia piirkonnas, kus seda käsitleti kas koostööstrateegia konkreetse prioriteetse valdkonnana [22] või mõne teise keskkonna, loodusressursside haldamise, maaelu arengu või isegi kaubanduse ja investeeringutega seotud prioriteetse valdkonna raames [23];

b) viies riigis [24] võeti perioodi 2007–2013 programmide vahehindamise tulemusel vastu otsused tõhustada kliimamuutusega seotud toetusi, lisades uusi sekkumisvaldkondi või suurendades eraldatavat rahastamissummat.

25. Valimis sisalduva kuueteistkümne riigi puhul uuris kontrollikoda üksikasjalikumalt kaheksast riigist ja kahest piirkonnast koosnevat alamvalimit [25] ning analüüsis, kas komisjoni kliimamuutusega seotud sekkumised käsitlesid partnerriikide määratletud prioriteete. Kontrollikoda leidis, et programmid olid nõuetekohaselt eesmärgistatud.

KOMISJONI JA LIIKMESRIIKIDE VAHELINE KOOSKÕLASTAMINE ARENGUMAADE ABISTAMISEL KLIIMAMUUTUSEGA TOIMETULEMISEL ON EBAPIISAV

26. Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 210 kohaselt on komisjoni ülesanne liidu ja liikmesriikide vahelise kooskõlastamise optimeerimine. Kliimamuutus on ELi välispoliitika oluline prioriteet ja komisjon on alla kirjutanud abi tõhusust käsitlevale Pariisi deklaratsioonile (vt punktid 8 ja 9).

27. Käesolevas osas hinnatakse mitmes valdkonnas tehtud edusamme, tagamaks, et ELi ja liikmesriikide tegevus oleks tõepoolest vastastikuselt täiendav ja tõhus. Täpsemalt vaadeldakse:

a) kas komisjon oli oma riigipõhised programmid liikmesriikide omadega kooskõlastanud;

b) kas komisjon edendas liikmesriikidega tehtavat kooskõlastamist, et täita rahvusvahelisi kliimamuutusega seotud rahastamise pika- ajalisi kohustusi vastavalt 2009. aastal sõlmitud Kopenhaageni kokkuleppele;

c) mida on saavutatud kliimamuutusega seotud rahastamise puhul antud lubaduste ja tegelikult makstud summade järelevalves, tõendamises ja aruandluses;

d) kui suurel määral võimaldavad nimetatud valdkondades tehtud edusammud tõendada ja analüüsida ELi ja liikmesriikide poolt kiire stardirahastamise raames tehtud sissemakseid;

e) kas EL on aidanud kaasa kliimamuutusega seotud rahastamise mehhanismide lihtsustamisele ("killustatuse vähendamine").

ELi JA LIIKMESRIIKIDE RIIKLIKE PROGRAMMIDE KOOSKÕLASTAMIST TULEB PARANDADA

28. ELi ja tema liikmesriikide vahelist välisabi kooskõlastamise vajadust on aastate jooksul korduvalt nõukogu järeldustes rõhutatud [26]. Pariisi deklaratsiooni ja Euroopa arengukonsensuse kohaselt peaksid toetused olema suunatud valdkondadele, milles rahastajal on suhteline eelis.

29. Komisjon ja Euroopa välisteenistus on arvamusel, et tööjaotust ja suhtelisi eeliseid on võimalik kindlaks määrata ainult partnerriigi tasandil ja kontekstist lähtuvalt. ELi delegatsioonide ülesandeks on tööjaotuse uurimine. Konkreetset analüüsi ei tehta: suhtelisi eeliseid mõõdetakse tavaliselt sellega, kuidas rahastaja suudab kliimamuutusega seotud tegevust mingis konkreetses valdkonnas läbivalt arvesse võtta ning piirkondliku või kesktasandi inimressurssi ei arvestata. Komisjon ja liikmesriigid ei vaheta teavet oma kliimamuutusega seotud rahastamise sekkumiste raames riikidele antavate eraldiste kohta, mille eesmärk oleks eelkõige määrata kindlaks riigid, kus esineb märgatavat rahastamise kattumist ("lemmikriigid") ja/või millele eraldatakse tunduvalt vähem abi (abi saamisel "vaeslapse ossa jäänud riigid"). ELi tegevusjuhendiga soodustatakse vastastikust täiendavust ja tööjaotust arengupoliitikas [27].

30. Kiirendatud algatuse kolmas seirearuanne ja arenguülevaade (vt punkt 9) sisaldasid erinevaid tulemusi [28]. Valitud arvu riikide (sh Bangladesh) ELi delegatsioone ja liikmesriikide saatkondi hõlmav juhtkava käivitati, kuid selle tulemused valmistasid pettumuse põhjustel, mis olid seotud nii rahastajate kui ka partnerriikidega [29]. Kontrollikoja leiud ühtivad OECD arenguabikomitee uuringus "European Union Peer Review 2012" esitatud järeldustega, mille kohaselt tehniliste ja poliitiliste takistuste koosmõjul ei ole ELi institutsioonid teinud nii palju edusamme, nagu oli ühises programmitöös kavandatud [30].

31. Rahastajate tegevuse tööjaotuse ja vastastikuse täiendavuse mõjusus sõltub mitmest tegurist. Nende hulka kuuluvad:

rahastajate valmisolek toetuste mõjususele kaasaaitamiseks ja korruptsiooni vastu võitlemiseks;

riikliku ametiasutuse valmisolek koostööks;

riikliku kliimastrateegia olemasolu.

Loetletud tegureid uuritakse üksikasjalikumalt punktides 33–39.

32. Kliimamuutusega seotud rahastajate vahelise kooskõlastamise kvaliteet oli kontrollikoja külastatud neljas riigis erinev. Bangladeshis, Tansaanias ja Ugandas oli kvaliteet parem kui Indoneesias, ent kontrollikoda leidis, et ELi delegatsioonide tegevus ELi rahastajate kooskõlastamisel kõigis neljas riigis võiks olla veelgi parem. 1. selgituses on toodud näide kontrollikoja poolt Bangladeshis leitud ebapiisava kooskõlastamise kohta.

1. SELGITUS

BANGLADESHI NÄIDE KOOSKÕLASTAMATA PROGRAMMIDE KOHTA

Bainparas rakendati peaaegu üheaegselt kahte veevarustuse programmi. Üks UNICEFi, Ühendkuningriigi ja Oxfami rahastatud programm valmis 2011. aastal. Teine programm, mida rahastasid EL ja Ühendkuningriik kõike- hõlmava katastroofijuhtimise programmi ning Saksamaa arenguameti kaudu [31], valmis 2012. aastal. Ebapiisava kooskõlastamise tõttu ei kaalutud võimalust ühendada erinevate rahastajate antav toetus ühe programmi alla, et saavutada kulusäästlikum lähenemisviis.

33. Rahastajate valmisolek oma jõupingutusi kooskõlastada oli neljas külastatud riigis vägagi erinev:

a) Bangladeshis, Tansaanias ja Ugandas arutatakse kliimamuutusega seotud rahastamist temaatilistes töörühmades, kuid programmide rakendamine ei ole alati hästi kooskõlastatud (vt punkt 32) [32]. Bangladeshis asuva ELi missiooni juhid avaldasid kahtlust nõukogu järeldustes sätestatud ühise programmitöö kohta [33];

b) Indoneesias on rahastajate vahel konkurents ning valitsuse roll ja ülesanded kliimamuutusega seotud rahastamise puhul on ebaselged. Muud tegurid tekitavad täiendavaid probleeme: riigi suurus, selle loodusressursside rohkus ja paljudele erinevate huvidega rahastajatele [34] atraktiivne finantssuutlikkus; mõningad rahastajariigid domineerivad "loomulike liidritena", eraldades oluliselt suuri rahastamissummasid [35].

34. Sarnaselt teiste välisabi liikidega ohustab kliimamuutusega seotud rahastamist korruptsioon [36]. Bangladeshi, Indoneesia, Tansaania ja Uganda puhul on see probleem eriti terav [37]. Rahastajatevaheline koostöö on korruptsiooniohu vähendamisel ülimalt oluline.

35. Ugandas töötasid rahvusvahelised rahastajad 2009. aastal välja ühise lähenemisviisi korruptsioonile reageerimiseks. Pärast seda, kui Uganda riigikontrolör 2012. aastal avastas, et miljoneid USA dollareid rahastajate raha oli kaduma läinud, peatasid mitu rahastajat, sh komisjon ja liikmesriigid, Ugandale toetuse andmise. Tansaanias korraldati ülemaailmse eelarvetoetuse partnerluse raamistikus korruptsiooni käsitlev kõrgetasemeline dialoog.

36. Bangladeshis, mille puhul üks põhirahastaja oli kontrollikojale sealse korruptsiooni iseloomustamiseks kasutanud väljendit "koletu", on loodud kaks sihtfondi – üks valitsuse poolt (Bangladesh Climate Change TrustFund) ja teine rahvusvaheliste rahastajate, sh ELi poolt, et maandada usaldusriski (Bangladesh Climate Change Resilience Fund). Indoneesias on enamik rahastajatest, sh EL, otsustanud Indoneesia valitsuse loodud kliimamuutuse sihtfondis mitte osaleda, kuna selle juhtimiskorraldus on ebapiisav.

37. Institutsioonilist dialoogi (nagu nt Ugandas ja Tansaanias korraldatav) ei ole aga Bangladeshis ega Indoneesias alustatud ning komisjon ei ole ka sellealast ettepanekut teinud. Neis riikides töötavad rahastajad peaksid korruptsioonivastase võitluse valdkonnas omavahelist koordineerimist tugevdama [38].

38. Riikide valitsuste valmisolek rahastajate kooskõlastamise ja tööjaotuse oluliseks toetamiseks omab suurt mõju toetuste mõjususele. Neljas külastatud riigis oli olukord vägagi erinev:

a) Bangladeshi valitsus osaleb aktiivselt arengupartnerite rühmades ja nende alla kuuluvates töörühmades. Bangladesh oli esimene riik maailmas, kes avaldas Pariisi deklaratsiooni ja Accra tegevuskavaga seoses ühise koostööstrateegia, mis aitas kaasa rahastajate programmide suurema vastastikuse täiendavuse saavutamisele [39];

b) Uganda ja Tansaania valitsus osalevad koos arengupartneritega ühistes temaatilistes töörühmades, kuigi osa ministeeriumidest eelistavad hoida kahepoolseid kontakte, et arengupartnerite erimeelsusi oma huvides kasutada;

c) Indoneesias on vastutus kliimamuutuste valdkonna kooskõlastamise eest jagatud mitme asutuse vahel [40] ning kooskõlastamise vastutusahel jääb rahastajatele ebaselgeks.

39. Ühtne täpne riiklik kliimastrateegia võib tugevdada riikide isevastutust ja hõlbustada rahastajate kooskõlastamist. Bangladesh on hea tava näiteks, Indoneesias on aga kasutusel mitu erinevat strateegiat ja poliitika- suunda. Siiski ei piisa paremate tulemuste tagamiseks ainult strateegiast [41]. Kontrollikoda leidis, et kõigis neljas külastatud riigis nõrgendas valitsusesiseste prioriteetide puudumine kliimamuutuse strateegiaid ja tegevuskavasid.

KOMISJON JA LIIKMESRIIGID EI OLE KOKKU LEPPINUD, KUIDAS SUURENDADA PIKAAJALIST KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMIST

40. Komisjon suurendas oma jõupingutusi pärast Kopenhaageni kokkulepet, et suurendada ELi ja liikmesriikide antava kliimamuutusega seotud rahastamise kogusummat, määrates kindlaks võimalikud innovatiivsed allikad, et täita oma 2020. aastaks võetud kohustus (vt punkt 5 ja 11) [42]:

ELi heitkogustega kauplemise süsteemi raames korraldatud enampakkumistelt laekuvad tulud;

süsinikumaksu kehtestamine rahvusvahelisele lennu- ja meretranspordile;

uus süsinikdioksiidituru mehhanism;

finantssektori maks;

kliimamuutusega seotud rahastamisele juurdepääs mitmepoolsete ja muude arengupankade kaudu.

41. Komisjon on koostöös liikmesriikidega teinud vahelduva eduga mitu algatust nimetatud võimalike innovatiivsete rahastamisallikate kasutuselevõtuks (vt V lisa), kuid olulisteks probleemideks jäävad:

a) eeldatakse, et erasektori rahastamisest saab kliimamuutusega seotud rahastamise suurim allikas, mille abil täita Kopenhaageni kokkuleppega võetud kohustused. Puudub aga ülemaailmne kokkulepe selle kohta, millist liiki kulutused kuuluvad erasektori rahastamise alla [43]. Hoolimata korduvatest nõukogu järeldustest [44] ja mitmest komisjoni algatusest [45], ei ole komisjon ja liikmesriigid ühist seisukohta vastu võtnud;

b) ilma et see piiraks nõukogu kohustust "töötada selle nimel, et määrata kindlaks võimalused kliimamuutusega seotud rahastamise suurendamiseks aastatel 2013–2020" [46], ei ole komisjon tegevuskava veel esitanud. Samuti ei ole veel kindlaks määratud seda, kui palju raha oleks võimalik kasutada arengumaades ja kui suured peaksid olema liikmesriikide vastavad osamaksed.

MÕJUSAT JÄRELEVALVE, ARUANDLUS- JA KONTROLLISÜSTEEMI EI OLE VEEL KEHTESTATUD

42. Mõjus järelevalve, aruandlus- ja kontrolliraamistik võib suurendada avaliku ja erasektori rahaliste vahendite kasutamise mõjusust. Tugevdatud vastutuse, usaldusväärsuse ja läbipaistvuse toel valmiv hea aruandlus on ülimalt oluline rahastajate ja toetust saavate riikide vahelise usalduse loomisel.

43. 2013. aasta juunis jõustunud kasvuhoonegaaside heite seire- ja aruandlusmehhanismile [47] eelnes sama aasta veebruaris ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni raames vastu võetud otsus kaks korda aastas aruannete esitamiseks [48]. Võrreldes ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooniga nõutakse kasvuhoonegaaside heite seire- ja aruandlusmehhanismi puhul veel lisaks liikmesriikidelt aruandlust heitkogustega kauplemise süsteemist saadud tulu kasutamisest kliimamuutusega seotud rahastamises ning samuti kogu avaliku sektori (ehk mitte-erasektori) vahendite kohta, mis on suunatud arengumaade kliimamuutusega seotud rahastamisesse.

44. Kuigi ühtsed aruandlusvormid on kehtestatud, puuduvad ühtsed standardid ja määratlused. Seetõttu ei ole uue mehhanismiga ikka veel võimalik tagada andmete piisavat võrreldavust. Eelkõige "uue ja täiendava" erinevad riiklikud määratlused, nn Rio markerite kohaldamine ning lubaduste ja tegelike maksete vaheline erinevus on lahendamist vajavad probleemid – kõik need võivad mõjutada seda, kui suures ulatuses on rahvusvahelist kliimamuutusega seotud rahastamist ka tegelikkuses võimalik suurendada.

UUS JA TÄIENDAV RAHASTAMINE

45. 2009. aasta Kopenhaageni kokkuleppes rõhutatakse vajadust "uue ja täiendava rahastamise" järele, kuigi nende sisu ei määratletud. Euroopa Parlament nõudis, et lisaks arenguabile seatud 0,7%-sele ametlikule eesmärgile eraldataks ELi vahendeid ka kohanemis- ja leevendamismeetmeteks [49]. Käesoleva ajani ei ole kehtestatud uue ja täiendava rahastamise ühtset määratlust ning rahastajad (sh eri liikmesriigid) on järginud oma lähenemisviise [50].

46. 2010. aasta juunis esitas komisjon täiendava rahastamise määratluse ühtse lähenemisviisi. Osa liikmesriikidest oli aga selle vastu. 2011. aastal liikmesriikide poolt täidetud komisjoni küsimustik näitas, et kasutati mitut erinevat määratlust. Kontrollikoda võib kinnitada, et nelja uuritud liikmesriigi puhul [51] kasutati uue ja täiendava rahastamise määratlemisel väga erinevaid lähenemisviise (vt IV lisa).

47. Osa liikmesriikide esitatud märkimisväärselt suured kiire stardirahastamise osamaksed sisaldavad eelnevalt võetud kohustusi [52]. Osa liikmesriikidest (nt Belgia, Hispaania ja Rootsi) peavad Ülemaailmse Keskkonnafondi rahastamist oma kiire stardirahastamise osaks, teised (nt Prantsusmaa, Soome ja Ühendkuningriik) peavad seda vaid osaliselt selle osaks ning Taani ja Saksamaa ei pea seda kiire stardirahastamise osaks [53].

NN RIO MARKERID

48. Kliimamuutus on tavaliselt liidetud abiprogrammidega, milles käsitletakse ka teisi arengueesmärke [54]. Kliimamuutusega seotud programmide määratlemisel on seega lai otsustamisruum: kõige enam aktsepteeritud meetod kliimamuutusega seotud kulutuste jälgimiseks on OECD arengu- abikomitee nn Rio markerite metoodika [55].

49. Kuigi peaaegu kogu ELi kiire stardirahastamise eraldavad liikmesriigid, kes on kohustatud kasutama Rio markereid oma OECD arenguabikomiteele [56]esitatavates aruannetes, ei ole komisjon ja liikmesriigid kehtestanud ühiseid parameetreid, et kvantifitseerida Rio markereid kasutavate programmide puhul kliimamuutusega seotud rahastamise osa. Seetõttu on komisjonil (kuigi ta kasutab Rio markerite puhul oma klassifikatsiooni) piiratud ülevaade liikmesriikide praktikast, ning tal ei ole seega võimalik teada, kas esitatud andmed on võrreldavad ja kas deklareeritud kogusummad vastavad tegelikele kulutustele.

KOHUSTUSED, LUBADUSED JA MAKSED

50. Kopenhaageni kokkuleppes ei täpsustatud, mida rahastajate kohustus leida kliimamuutusega seotud rahastamist peab tegelikult tähendama. Selle tagajärjel on rahastajad (sh liikmesriigid) oma kiire stardirahastamise summasid esitanud pigem lubaduste (eraldiste), mitte tegelike maksete alusel (väljamaksed). See probleem ei piirdu ELiga [57]. Paljud mitmepoolsed fondid, mille kaudu komisjon ja liikmesriigid edastavad kliimamuutusega seotud rahastamist, ei koosta väljamaksete kohta järjepidevalt aruandlust. 2013. aasta mais märkis OECD, et on ebakindlus seoses sellega, mida mõiste "hankima" peaks rahvusvahelises kliimamuutusega seotud rahastamise kontekstis tähendama ning kuidas see võib mõjutada usaldust ja läbipaistvust [58].

51. Kontrollikoja analüüs näitas, et 2013. aasta keskpaigas oli komisjon võtnud kohustusi hinnanguliselt 155 miljoni euro eest ja teinud väljamakseid 38 miljoni euro eest.

EI OLE SELGE, KUI SUURES ULATUSES ON KIIRE STARDIRAHASTAMISE KOHUSTUS TÄIDETUD

52. EL ja selle liikmesriigid koostasid UNFCCC-d iga-aastaselt aruanded kiire stardirahastamise algatuse kolmel aastal tehtud osamaksete kohta. Komisjon kogus andmeid, mis hõlmasid komisjoni ja liikmesriikide osamakseid. Nõukogu võttis kõik aruanded vastu ning ELi eesistujariik ja komisjon saatsid need ühiselt UNFCCC-le.

53. UNFCCC-le 29. mail 2013 saadetud lõpparuandes [59] märgitakse, et perioodil 2010–2012 kogusid EL ja selle liikmesriigid 7,34 miljardit eurot. See ületab üldist 7,2 miljardi euro suurust kohustust, mis võeti aastal 2009 (vt joonis 3). Nõukogu järeldas, et üldine kohustus sai täidetud.

54. Kontrollikoja analüüs näitas, et deklareeritud 7,34 miljardi euro suurune summa ei vastanud sekkumiste loetelus esitatud arvandmetele59. Kontrollikoja hinnangul oli sekkumiste kogusumma ligikaudu 5,48 miljardit eurot, millest tulenevalt oli erinevuseks 1,86 miljardit eurot (25% deklareeritud kogusummast). Komisjon ei kontrollinud liikmesriikide deklareeritud summade täpsust ega ole suuteline erinevusi selgitama.

55. Võttes arvesse neid erinevusi ning kliimamuutusega seotud rahastamise puhul ühtsete määratluste ja meetodite puudumist, jääb ebaselgeks, kui suures ulatuses EL ja selle liikmesriigid täitsid kiire stardirahastamise kohustuse.

JOONIS 3

KIIRE STARDIRAHASTAMISE KOHUSTUSED RAHASTAJATE KAUPA

(miljonites eurodes [60])

+++++ TIFF +++++

Allikas: http://climateanalytics.org/sites/default/files/attachments/news/20101005_FastStartFinance_update.pdf

KOMISJON JA LIIKMESRIIGID EI TOIMINUD ÜHISELT, ET VÄHENDADA KLIIMAFONDIDE KILLUSTATUST

56. Viimastel aastatel on kogu maailmas loodud arvukalt kliimamuutusega seotud fonde. Rahastamismehhanismide rohkuse tõttu on tekkinud äärmiselt killustatud süsteem, mis tekitab kooskõlastamise, isevastutuse ja vastutusega seoses olulisi probleeme.

57. ÜRO Arenguprogrammi hinnangul on loodud üle 50 rahvusvahelise avaliku sektori fondi, 45 CO2-turgu ning 6000 kliimamuutusega seotud rahastamist pakkuvat erakapitali investeerimisfondi [61], millest igaühel on oma juhtimisstruktuur. Nagu Maailmapank märgib, ähvardab sellist laadi killustatus vähendada kliimamuutusega seotud rahastamise üldist mõjusust [62]. Pariisi deklaratsioonis sätestatakse [63], et rahastajad peavad kattumise vältimiseks ja tehingukulude vähendamiseks üritama rakendada ühtseid ja lihtsustatud menetlusi. Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon (OECD) on hoiatanud, et mitmepoolsete fondide vastavate ülesannete selgem määratlus, parem kooskõlastamine või osa fondide konsolideerimine võiks olla asjakohane [64].

58. Komisjon ja liikmesriigid kasutavad kliimamuutusega seotud rahastamise jagamisel nii kahe- kui ka mitmepoolseid kanaleid. 2010. aastal kasutasid nad vähemalt 22 mitmepoolset kanalit [65].

59. Komisjon ei seadnud oma programmide koostamisel prioriteediks kliimafondide killustatuse vähendamist. Komisjon ei arutanud seda küsimust ka liikmesriikidega.

60. Komisjon tegi ettepaneku luua ülemaailmne kliimamuutuste liit, mis oleks "ELi vastus kliimamuutuse arengumõõtmele" [66]. Nõukogu kinnitas selle ettepaneku 2007. aasta novembris, kuigi märkis, et juba olemasolevaid mehhanisme tuleks optimaalselt ELi ja ülemaailmsel tasandil kasutada ning rõhutas, et ülemaailmne kliimamuutuste liit täiendab ja toetab käimasolevaid raamistikke ja protsesse [67]. Ainult viis liikmesriiki on andnud (enamasti tagasihoidliku) panuse ülemaailmsesse kliimamuutuste liitu [68] ning hoolimata pingutustest suurema osalemise julgustamiseks, ei ole komisjonil õnnestunud oma juhtalgatusele ELi suuremat toetust saada.

61. Ülemaailmset kliimamuutuste liitu ei ole integreeritud ei liikmesriikide tegevusse ega ka komisjoni programmitöösse. Komisjonil on olnud raskusi, et veenda liikmesriike oma algatusest saadavas lisandväärtuses. Asjaolu, et liikmesriigid ei ole olnud järjepidevad ülemaailmse kliimamuutuste liidu algatamist puudutava komisjoni ettepaneku kinnitamisel ning on samaaegselt olnud tõrksad seda algatust aktiivselt toetama, on samuti põhjustanud olulise lõhe ülemaailmse kliimamuutuste liidu algsete eesmärkide ja tegelike saavutuste vahel.

62. Ülemaailmse kliimamuutuste liidu loomine aastatel 2007-2008 toimus enne mõlemat 2009. aastal komisjoni poolt kliimamuutuste ja arengu kohta tehtud järeldust, mille kohaselt ei tohi kohandamiseks luua täiendavaid vertikaalseid fonde, ning enne 2010. aastal 16. osaliste konverentsil Cancúnis allkirjastatud Rohelise Kliimafondi loomise kokkulepet. Komisjon ei kavatsenud aga nende arengute valguses ülemaailmse kliimamuutuste liidu vajalikkust uuesti hinnata. Liikmesriigid on samuti olnud tõrksad oma riiklikke kliimafonde ühendama või sulgema või proovima saavutada nendevahelist suuremat sünergiat, et vähendada arengumaade tehingukulusid ja halduskoormat.

63. Roheline Kliimafond loodi eesmärgiga aidata saavutada Kopenhaageni kokkuleppe eesmärke, suurendades rahvusvahelist kliimamuutustega seotud rahastamist 100 miljardi USA dollarini aastas aastaks 2020. Rohelise Kliimafondi käivitamist valmistas ette üleminekukomitee. Osa liikmesriikidest tegi ühised osamaksed (nt Taani ja Madalmaad); komisjon ja teised liikmesriigid tegid eraldi osamakseid (nt Saksamaa ja Ühend- kuningriik). EL ja liikmesriigid ei tegutsenud ühiselt.

64. Rohelise Kliimafondi juhatus vastutab rahastamisotsuste, sh toetuste väljamaksmise eest. Kui 2012. aasta mais nimetati arenenud riikide esindajaid juhatusse, siis kaheteistkümnest kohast seitse anti ELi liikmesriikidele. Kuigi nõukogu väljendas toetust anda üks koht komisjonile kui ELi esindajale [69], ei olnud liikmesriigid seda nõus praktikas tegema [70]. Komisjon on ELi peamine läbirääkija osaliste konverentsidel ning asutamislepingu ja Euroopa arengukonsensuse kohaselt kooskõlastamise edendaja, kuid ei osale kõige suurema kliimamuutust käsitleva fondi juhtimises.

JÄRELDUSED JA SOOVITUSED

65. Kontrollikoda järeldab, et komisjon on ELi eelarvest ja EAFist makstavaid kliimamuutusega seotud kulutusi hästi hallanud. Selleks, et EL saaks oma rahvusvahelise mõju maksimeerida, oleks siiski vaja arengumaadele antava kliimamuutusega seotud rahastamise puhul komisjoni ja liikmesriikide vahelist kooskõlastamist oluliselt parandada.

66. ELi eelarvest ja Euroopa Arengufondist makstavaid kliimamuutusega seotud toetusi on komisjon hästi hallanud. Vastavalt poliitilistele kohustustele on komisjon alates 2007. aastast pidevalt suurendanud kliimamuutusega seotud rahastamist ning plaanib seda oluliselt suurendada perioodil 2014–2020 (vt punktid 18–20). Komisjon keskendus asjakohastele prioriteetidele ja koostas oma programmid iga partnerriigi olusid arvesse võttes (vt punktid 21–25).

67. Kliimamuutusega seotud kulutuste puhul on komisjoni ja liikmesriikide vahel tehtav kooskõlastamine ebapiisav. Komisjon ei ole mõnes valdkonnas oma juhtimisoskust piisavalt kasutanud ja liikmesriigid ei ole mõningatele komisjoni algatustele piisavalt tagasisidet andnud. Hoolimata komisjoni ja liikmesriikide vahel uuritud perioodil toimunud mõningasest kooskõlastamise paranemisest, tuleb teha veel olulisi jõupingutusi, tagamaks, et ELi ja liikmesriikide riiklikud programmid oleksid vastastikku täiendavad ning et vältida korruptsiooni ja võidelda selle vastu (vt punktid 28–39). Mitme põhiprobleemi puhul ei ole saavutatud ühist seisukohta ega leitud ühiseid tavasid. Ei ole saavutatud kokkulepet, kuidas täita kliimamuutusega seotud rahastamise 2020. aastaks suurendamiseks võetud kohustusi: puuduvad "uue ja täiendava" kliimamuutusega seotud rahastamise ning "erasektori rahastamise" määratlused ning nn Rio markereid ei rakendata kliimamuutusega seotud programmide määratlemisel ühtlaselt (vt punktid 40 ja 41).

68. Võetud finantskohustuste täitmise järgimiseks ei ole veel kehtestatud ranget järelevalve, aruandlus- ja kontrollisüsteemi, mis annaks täielikku ja usaldusväärset teavet komisjoni ja liikmesriikide kliimamuutusega seotud kulutuste kohta (vt punktid 42–51), samuti jääb ebaselgeks, kui suures osas on kiire stardirahastamise kohustus täidetud (vt punktid 52–55). Kliimafondide paljusust ei ole üritatud vähendada, mis võib põhjustada ebatõhusust, ebapiisavat vastutust ning abi killustatust (vt punktid 56–64).

69. Kontrollikoda annab järgmised soovitused:

1. SOOVITUS

Komisjon peaks esitama nõukogule tegevuskava, kuidas suurendada kliimamuutusega seotud rahastamist, et täita Kopenhaageni kokkuleppega võetud kohustused aastaks 2020, sh esitama erasektori rahastamise määratluse.

2. SOOVITUS

ELi kliimamuutusega seotud rahastamise läbipaistvuse ja aruandekohustuse parandamiseks peaksid komisjon ja liikmesriigid seiremehhanismi määruse raamistikus kehtestama ühtsed järelevalve, aruandlus- ja kontrollistandardid, pöörates eelkõige tähelepanu uue ja täiendava rahastamise määratlemisele, nn Rio markerite kasutamisele ja kliimamuutusega seotud rahastamise väljamaksetega seotud aruandlusele

3. SOOVITUS

Komisjon ja Euroopa välisteenistus peaksid koostama aruandlust selle kohta, kuidas on täidetud arenguabi valdkonnas eesmärk suunata 20% ELi ja EAFide perioodi 2014–2020 eelarvest kliimamuutusega seotud meetmete rahastamiseks, täpsustades võetud kohustusi ja tehtud väljamakseid.

4. SOOVITUS

Komisjon peaks tellima ülemaailmse kliimamuutuse liidu kohta sõltumatu hindamise, sh uurima, miks enamik ELi liikmesriikidest ei soovinud seda kaasrahastada.

5. SOOVITUS

Komisjon ja liikmesriigid peaksid suurendama koostööd, et rakendada kliimamuutusega seotud rahastamise valdkonnas ELi tegevusjuhend vastastikuse täiendavuse ja tööjaotuse kohta arengupoliitikas, pöörates erilist tähelepanu teabe vahetamisele liikmesriikide eraldiste kohta, ühisele programmitööle ning kliimamuutusega seotud rahastamise puhul korruptsiooni ennetamisele ja selle vastu võitlemisele.

III auditikoda, mida juhib kontrollikoja liige Karel PINXTEN, võttis käesoleva aruande vastu 10. detsembri 2013. aasta koosolekul Luxembourgis.

Kontrollikoja nimel

+++++ TIFF +++++

president

Vítor Manuel da Silva Caldeira

[1] UNFCCC, "Climate Change: Impacts, vulnerabilities and adaptation in developing countries", 2007, lk 42.

[2] KOM(2003) 85 (lõplik), 11. märts 2003.

[3] Nõukogu 24. novembri 2004. aasta järeldused nr 15164/04 kliimamuutuse kohta arengukoostöö kontekstis (http://consilium.europa.eu).

[4] KOM(2009) 84 (lõplik), 23. veebruar 2009.

[5] KOM(2011) 637 (lõplik), 13. oktoober 2011.

[6] http://eeas.europa.eu/environment/docs/2011_joint_paper_euclimate_diplomacy_en.pdf

[7] http://consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/foraff/137587.pdf

[8] Artikli 210 lõige 1: Meetmete vastastikuse täiendavuse ja tõhususe edendamiseks kooskõlastavad liit ja liikmesriigid oma arengukoostöö poliitikat ning konsulteerivad üksteisega abiprogrammide suhtes, seda ka rahvusvahelistes organisatsioonides ning rahvusvahelistel konverentsidel. Nad võivad algatada ühismeetmeid. Vajadusel aitavad liikmesriigid kaasa liidu abiprogrammide rakendamisele. Artikli 210 lõige 2: Komisjon võib teha kasulikke algatusi, et edendada lõikes 1 märgitud kooskõlastamist.

[9] Ministrite nõukogu, 15. mai 2007, dokument nr 955807.

[10] KOM(2011) 487 (lõplik), 8. aprill 2011, lk 18. (http://ec.europa.eu/economy_finance/articles/financial_operations/pdf/sec_2011_487_final_en.pdf).

[11] Peamiselt: keskkonda ning loodusvarade, sealhulgas energiaressursside säästvat majandamist käsitlev teemaprogramm ja toiduainetega kindlustamise temaatiline programm.

[12] Euroopa Ülemkogu järeldused, 7. ja 8. veebruar 2013, mitmeaastase finantsraamistiku 2014–2020 kohta (EUCO 37/13) punkt 10: "[---] Kliimameetmete eesmärkide saavutamisega on ajavahemikul 2014–2020 seotud vähemalt 20% ELi kuludest [---]".

[13] KOM(2011) 840 (lõplik), 7. detsember 2011.

[14] Euroopa välisteenistuse ja Euroopa Komisjoni poolt 15. mail 2012 väljastatud "Üheteistkümnenda EAFi ja arengukoostöö rahastamisvahendi programmitöö juhised perioodil 2014–2020" (vt lk 3, joonealune märkus 2).

[15] Indoneesia on üks 19st tärkava turumajandusega riigist, mis on hõlmatud uue partnerlusinstrumendiga ning mis seetõttu ei kvalifitseeru enam alates 2014. aastast arengukoostöö rahastamisvahendi raames kahepoolset abi saama.

[16] Riikide keskkonnaprofiilid ja piirkondlikud keskkonnaprofiilid.

[17] Võeti vastu suunised keskkonna- ja kliimamuutuse küsimuste läbivalt arvesse võtmiseks arenguabi puhul. Need suunised väljastati ka kaheksale sekkumisvaldkonnale: tervishoid, taristu, põllumajandus ja maaelu areng, energiavarustus, haridus, veevarustus ja kanalisatsioon, kaubandus ja investeerimine ning tahkete jäätmete käitlemine.

[18] http://unfccc.int/cooperation_support/financial_mechanism/fast_start_ finance/items/5646.php

[19] Nõukogu järeldused nr 15265/1/09 REV1, 1. detsember 2009, 9437/1/10 REV1, 12. mai 2010, 14957/10, 14. oktoober 2010 ja 15353/11, 10. oktoober 2011 (http://consilium.europa.eu).

[20] Komisjoni andmed ei võimalda kindlaks määrata vähim arenenud riikide, arengumaade hulka kuuluvate väikeste saareriikide ja Aafrika riikide osakaalu piirkondlikes programmides.

[21] Vt IV lisa.

[22] Hiinas, Ukrainas ja piirkondlik programmitöö Aasias.

[23] Bangladeshis, Boliivias, Brasiilias, Etioopias, Guajaanas, Indoneesias, Malis, Marokos ja Ugandas.

[24] Indoneesia, Boliivia, Hiina, Ukraina ja Maroko.

[25] Bangladesh, Etioopia, Indoneesia, Mauritius, Nicaragua, Tansaania, Uganda ja Ukraina, Ida-Aafrika ja Aasia piirkonnad.

[26] Vt nt nõukogu järeldused, 14.10.2010 (Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni (UNFCCC) osaliste konverentsi 16. istungjärgu (COP 16) ja Kyoto protokolli osaliste koosoleku 6. istungjärgu (CMP 6) (Cancún, 29. november– 10. detsember 2010) ettevalmistamine).

[27] Vt ELi tegevusjuhend vastastikuse täiendavuse ja tööjaotuse kohta arengupoliitikas http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/07/st09/st09558.en07.pdf Vt ka nõukogu järeldused, nõukogu 3166. istung (välisasjad), Brüssel, 14. mai 2012.

[28] SEK(2011) 502 (lõplik), 19. aprill 2011, 5. lisa.

[29] Sh: puudus partnerriigi suutlikkus või huvi; puudusid nõuetekohased juhtimist käsitlevad eeskirjad; riigis valitsevad keerulised asjaolud; teiste kooskõlastusmehhanismide olemasolu; rahastajate plaanide või programmitöö tsüklite vahel kooskõla puudumine; teatud rahastajate puhul läbipaistvuse puudumine; tugevad kahepoolsed huvid ning mõnel juhul on EL selgelt põhirahastaja.

[30] http://www.oecd.org/dac/peer-reviews/50155818.pdf (lk 22).

[31] Deutsche Gesellschaft für Technische Zusammenarbeit.

[32] Näiteks plaanib Maailmapank rahastada Ugandas uut veevarustuse ja sanitaartingimuste programmi, kuigi üks programm, mida kaasrahastavad muud rahastajad, sh EL, on juba olemas ja toimib hästi.

[33] Nõukogu järeldused nr 16773/11, 14. november 2011.

[34] ELi delegatsiooni andmetel on rahastajate arv ligikaudu 50.

[35] Näiteks: Indoneesiale perioodil 2009-2010 antud ELi ametliku arenguabi suurus oli keskmiselt 109 miljonit USA dollarit, Jaapan andis 1,505 miljardit USA dollarit, Prantsusmaa 326 miljonit USA dollarit, USA 269 miljonit USA dollarit ja Saksamaa 172 miljonit USA dollarit. Allikas: http://www.oecd.org/dac/stats/IDN.gif

[36] Transparency International, maailmas levinud korruptsiooni käsitlev aruanne: Kliimamuutus (2011).

[37] Transparency Internationali korruptsioonitajumise indeksi kohaselt olid need neli riiki 176 riigi ja territooriumi seas tabeli lõpuosas: Tansaania (102.); Indoneesia (118.); Uganda (130.) ja Bangladesh (144.) (Allikas: http://cpi.transparency.org/cpi2012/results/).

[38] Kontrollikoda on mitmel eelmisel korral tähelepanu juhtinud sellele, et komisjon peaks välisabiga seotud korruptsiooniohule suuremat tähelepanu pöörama. Vt nt eriaruanne nr 11/2010 "Üldise eelarvetoetuse komisjonipoolne haldamine AKV, Ladina-Ameerika ja Aasia riikides" ja eriaruanne nr 4/2013 "ELi ja Egiptuse valitsemistavaalane koostöö" (http://eca.europa.eu).

[39] Ühine koostööstrateegia aga peatati 2011. aastal pärast korruptsioonisüüdistusi, mis olid seotud ühe suure maailmapanga poolt rahastatava programmiga.

[40] Nt Bappenas (Riiklik Arengu Kavandamise Ministeerium), riiklik kliimamuutuse nõukogu või REDD töökond.

[41] Näiteks: alates 2007. aastast on Indoneesia kliimamuutusega seoses koostanud mitu riiklikku tegevuskava ja plaani, kuid need ei hõlbusta rahastajate kooskõlastamist.

[42] SEK(2010) 409 (lõplik), 1. aprill 2010 ja SEK(2011) 487 (lõplik), 8. aprill 2011.

[43] OECD, "Comparing Definitions and Methods to Estimate Mobilised Climate Finance", mai 2013.

[44] Vt 3167. majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu 15. mai 2012. aasta järeldused või 3198. majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu 13. novembri 2012. aasta järeldused.

[45] 2011. aasta augustis saatis komisjon liikmesriikidele küsimustiku kliimamuutusega seotud rahastamise ja selle rolli määratlemiseks, kuid vaid alla poole liikmesriikidest (ja EIP) saatsid vastuse. Nõukogus käivad arutelud töörühmade ja ekspertrühmade tasandil. Hoolimata sellest, et liikmesriikidevahelise erasektori rahastamist puudutavate kogemuste vahetamise tulemusel saavutati mõningast edenemist, ei ole kokkulepet ikka veel sõlmitud.

[46] 17. mai 2011. aasta 3088. majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu pressiteade ja 3115. majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu 4. oktoobri 2011. aasta järeldused kliimamuutusega seotud rahastamise kohta.

[47] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 525/2013, 21. mai 2013, kasvuhoonegaaside heite seire- ja aruandlusmehhanismi ning kliimamuutust käsitleva muu olulise siseriikliku ja liidu teabe esitamise kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks otsus nr 280/2004/EÜ (ELT L 165, 18.6.2013, lk 13).

[48] http://unfccc.int/resource/docs/2012/cop18/eng/08a03.pdf

[49] Euroopa Parlamendi resolutsioon Durbanis toimuva kliimakonverentsi kohta, P7 TA(2011)0504 ( 16.11.2011).

[50] 2011. aasta ELi arenguabi rahastamise aruandekohustust käsitlev aruanne: ELi ja selle liikmesriikide edusamme käsitlev aruanne, lk 44 (http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=SEC:2011:0500:FIN:EN:PDF). Vt ka nt OECD aruanne "Development Perspectives for a Post-2012 Climate Financing Architecture", lk 8.

[51] Itaalia, Prantsusmaa, Saksamaa ja Ühendkuningriik. Kontrollikoda valis need neli liikmesriiki ELi kiire stardirahastamise jaoks eraldatud kõige suuremate summade põhjal.

[52] Näiteks: ELi kiire stardirahastamise programmide nimekiri sisaldab liikmesriikide osamakseid Puhta Tehnoloogia Fondi, kliimamuutusega kohanemise juhtprojektile ja Ülemaailmsele Keskkonnafondile. Nimetatud fondide haldajate aruanded ei kajasta siiski neid osamaksete suurenemisi.

[53] J. Brown, M. Stadelmann, L. Hörnlein, "Fast-start finance to address climate change: what we know at the mid-point", Overseas Development Institute, 2011.

[54] Nt põllumajandus, energeetika ja haridus.

[55] 2007. aastast alates on Rio markerid olnud kohustuslikud OECD arenguabikomitee liikmetele, mis muudabki nad kõige enam aktsepteeritavaks metoodikaks.

[56] Neliteist liikmesriiki ei ole OECD arenguabikomitee liikmed: Bulgaaria, Tšehhi Vabariik, Eesti, Horvaatia, Küpros, Läti, Leedu, Luksemburg, Ungari, Malta, Poola, Rumeenia, Sloveenia ja Slovakkia.

[57] Perioodil 2003–2011 oli ülemaailmsete kliimafondide raames kogu maailmas kliimamuutusega seotud rahastamise kohustuste, heakskiidetud summade ja väljamakstud summade kogumahud vastavalt 30,88 miljardit USA dollarit, 9,34 miljardit USA dollarit ja 1,92 miljardit USA dollarit. Allikas: "The Atlas of Climate Change", Dow ja Downing, 2011. Arvnäitajad pärinevad veebilehelt www.ClimateFundsUpdate.org

[58] "Selguse puudumine seoses kliimamuutusega seotud rahastamiseks vahendite kogumise, ning hindamis-, aruandlus- ja kontrollimisjuhiste sisuga omab UNFCCC kontekstis olulist poliitilist mõju, kuna seda selgust vajatakse usalduse loomisel ja läbipaistvuse tagamisel ning samuti vastastikuse vastutuse täiustamisel". OECD eksperdirühma aruanne kliimamuutuse kohta nr 2013(2), mai 2013.

[59] Iga aruanne põhineb kokkuvõtlikel andmetel, mille lisa sisaldab komisjoni ja liikmesriikide toetatavate individuaalsete meetmete üksikasjalikku loetelu ("sekkumiste loetelu"). See sekkumiste loetelu ei sisalda aga individuaalsete meetmete kogusummat. (http://ec.europa.eu/clima/policies/finance/international/faststart/documentation_ en.htm)

[60] Alates 2014. aastast muudetakse see Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendiks.

[61] UNDP, "Blending Climate Finance through National Climate Funds", 2011, lk 6. Mitmepoolsete fondide analüüsiks vt OECD, "Development Perspectives for a Post-2010 Climate Financing Architecture", (http://www.oecd.org/dataoecd/ 47/52/47115936.pdf).

[62] Maailmapank, "Maailma Arenguaruanne 2010: Areng ja kliimamuutus", 2009.

[63] OECD, abi tõhusust käsitlev Pariisi deklaratsioon, 2005, lk 6.

[64] OECD, "Development Perspectives for a Post-2012 Climate Financing Architecture", 2011, lk 23.

[65] "EU Fast start finance Report for Cancún", nõukogu dokument nr 15889/10.

[66] Euroopa Komisjon (2008): Komisjoni talituste töödokument: "Implementation Framework of the Global Climate Change Alliance", lk 4.

[67] Vt üldasjade ja välissuhete nõukogu 20. novembri 2007. aasta järeldused (http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/07/st15/st15103.en07.pdf).

[68] Ülemaailmne kliimamuutuste liit saab osamakseid ELi eelarvest (166 miljonit eurot), EAFist (40 miljonit eurot) ja liikmesriikidelt: Iirimaa (31 miljonit eurot), Rootsi (5,1 miljonit eurot), Eesti (0,8 miljonit eurot), Küpros (0,6 miljonit eurot) ja Tšehhi Vabariik (0,2 miljonit eurot).

[69] 3167. nõukogu istung, majandus- ja rahandusküsimused, 15. mai 2012.

[70] Vene Föderatsioon ja Ameerika Ühendriigid olid ELile koha andmise vastu, väites, et see tähendaks mõningate riikide puhul kahekordset esindatust.

--------------------------------------------------

I LISA

KÕIGE VÄHEM ARENENUD RIIGID, ARENGUMAADE HULKA KUULUVAD VÄIKESED SAARERIIGID JA AAFRIKA

+++++ TIFF +++++

1 Ainult ÜRO liikmed.

Allikad: http://www.un.org/special-rep/ohrlls/ohrlls/allcountries-regions.pdf http://en.wikipedia.org/wiki/List_of_sovereign_states_and dependent_territories_in_Africa

--------------------------------------------------

II LISA

EUROPEAIDI KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMINE AJAVAHEMIKUS 2003–2012

Komisjon annab kliimamuutusega seotud rahastamist välisabi kontekstis järgmiste põhiallikate kaudu:

a) Euroopa Arengufond (EAF), mis on peamiseks koostöövahendiks Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani riikide ning ülemeremaade ja territooriumide vahel;

b) arengukoostöö rahastamisvahend, mis hõlmab Ladina-Ameerikat, Aasiat ja Kesk-Aasiat, Lähis-Ida ja Lõuna-Aafrika Vabariiki ning samuti temaatilisi programme;

c) Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrument [1], mis hõlmab Euroopa naabruspoliitikas osalevaid riike [2] ja Venemaad;

d) humanitaarabi andmine pärast loodusõnnetusi, nagu üleujutused Pakistanis ja India ookeani tsunami.

Perioodil 2003–2012 oli EuropeAidi hallatava välisabi raames antava kliimamuutusega seotud rahastamise puhul võetud finantskohustuste summa hinnanguliselt 4,650 miljardit eurot. Selle summa üksikasjalikum jaotus on esitatud allolevates tabelites.

TABEL 1. EUROPEAIDI KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMINE RAHASTAMISVAHENDITE KAUPA PERIOODIL 2003–2012

Märkus: Üksikute summade liitmisel ei pruugi ümardamise tõttu kogusummat kokku saada.

(miljonites eurodes) |

Aasta | Arengukoostöö rahastamisvahend | Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahend | EAF | Kokku |

2003 | 82 | 5 | 33 | 120 |

2004 | 247 | 27 | 26 | 300 |

2005 | 118 | 5 | 74 | 196 |

2006 | 147 | 20 | 94 | 261 |

2007 | 125 | 162 | 205 | 492 |

2008 | 283 | 63 | 56 | 402 |

2009 | 269 | 39 | 436 | 745 |

2010 | 267 | 163 | 245 | 675 |

2011 | 337 | 123 | 166 | 626 |

2012 | 341 | 258 | 234 | 833 |

Kokku | 2216 | 864 | 1570 | 4650 |

TABEL 2. EUROPEAIDI KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMISE JAOTUS GEOGRAAFILISTE PIIRKONDADE KAUPA

(miljonites eurodes) |

Aasta | Aafrika | Aasia | Ladina-Ameerika | Kariibi mere riigid | Ida-Euroopa ja Venemaa | Vahemere-riigid ja Lähis-Ida | Okeaania ja Vaikse ookeani riigid | Mitut piirkonda hõlmavad | Kokku |

2003 | 22 | 22 | 31 | 17 | 5 | - | 4 | 19 | 120 |

2004 | 24 | 82 | 152 | 3 | 4 | 22 | 7 | 6 | 300 |

2005 | 88 | 41 | 27 | 1 | 5 | - | 15 | 20 | 196 |

2006 | 103 | 25 | 67 | 10 | 15 | 7 | 6 | 28 | 261 |

2007 | 118 | 18 | 14 | 62 | 101 | 86 | 19 | 74 | 492 |

2008 | 98 | 85 | 13 | 0 | 114 | 41 | 3 | 47 | 402 |

2009 | 117 | 55 | 45 | 32 | 1 | 48 | 27 | 419 | 745 |

2010 | 204 | 104 | 32 | 9 | 45 | 126 | 32 | 123 | 675 |

2011 | 186 | 101 | 28 | 28 | 72 | 47 | 4 | 160 | 626 |

2012 | 236 | 100 | 96 | 26 | 98 | 160 | 27 | 90 | 833 |

Kokku | 1197 | 633 | 504 | 189 | 460 | 537 | 145 | 986 | 4650 |

TABEL 3. KOHANEMISELE JA LEEVENDAMISELE ARENGUMAADES EUROPEAIDI POOLT ANTAVA KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMISE HINNANGULINE JAGUNEMINE

Märkus: Üksikute summade liitmisel ei pruugi ümardamise tõttu kogusummat kokku saada.

Allikas: EuropeAidi andmebaas.

(miljonites eurodes) |

Aasta | Kohanemine | Leevendamine | Kokku [9999] |

summa | % | summa | % | summa |

2003 | 68 | 41% | 100 | 59% | 120 |

2004 | 205 | 41% | 289 | 59% | 300 |

2005 | 117 | 42% | 160 | 58% | 196 |

2006 | 117 | 33% | 233 | 67% | 261 |

2007 | 279 | 39% | 433 | 61% | 492 |

2008 | 103 | 21% | 388 | 79% | 402 |

2009 | 269 | 31% | 588 | 69% | 745 |

2010 | 424 | 54% | 366 | 46% | 675 |

2011 | 401 | 45% | 490 | 55% | 626 |

2012 | 621 | 50% | 618 | 50% | 833 |

Kokku | 2603 | 42% | 3664 | 58% | 4650 |

TABEL 4. KÕIGE VÄHEM ARENENUD RIIKIDE, ARENGUMAADE HULKA KUULUVATE VÄIKESTE SAARERIIKIDE JA AAFRIKA RIIKIDE OSAKAAL RIIGIPÕHISTELE PROGRAMMIDELE ANTAVAS EUROPEAIDI KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMISES

Märkus: Üksikute summade liitmisel ei pruugi ümardamise tõttu kogusummat kokku saada.

Allikas: EuropeAidi andmebaas.

(miljonites eurodes) |

Aasta | Kohanemine kokku | Kliimamuutusega seotud rahastamine kokku |

Kõige vähem arenenud riigid, arengumaade hulka kuuluvad väikesed saareriigid ja Aafrika riigid | Muud riigid | Kokku | Kõige vähem arenenud riigid, arengumaade hulka kuuluvad väikesed saareriigid ja Aafrika riigid | Muud riigid | Kokku [8888] |

summa | % | summa | % | summa | summa | % | summa | % | summa |

2003 | 15 | 38% | 24 | 62% | 39 | 24 | 32% | 51 | 68% | 75 |

2004 | 13 | 7% | 175 | 93% | 188 | 27 | 10% | 235 | 90% | 262 |

2005 | 50 | 78% | 14 | 22% | 64 | 64 | 71% | 26 | 29% | 90 |

2006 | 40 | 56% | 32 | 44% | 72 | 66 | 52% | 62 | 48% | 128 |

2007 | 69 | 67% | 34 | 33% | 104 | 160 | 65% | 87 | 35% | 247 |

2008 | 41 | 60% | 28 | 40% | 69 | 97 | 33% | 195 | 67% | 291 |

2009 | 93 | 93% | 6 | 7% | 99 | 179 | 87% | 26 | 13% | 206 |

2010 | 142 | 58% | 105 | 42% | 248 | 148 | 40% | 225 | 60% | 373 |

2011 | 87 | 67% | 42 | 33% | 129 | 127 | 57% | 94 | 43% | 221 |

2012 | 149 | 69% | 68 | 31% | 217 | 162 | 56% | 125 | 44% | 287 |

Kokku | 701 | 57% | 529 | 43% | 1230 | 1054 | 48% | 1125 | 52% | 2179 |

[1] Tuntakse ka EuropeAidi nime all.

[2] Alžeeria, Armeenia, Aserbaidžaan, Valgevene, Gruusia, Egiptus, Iisrael, Jordaania, Liibanon, Liibüa, Moldova, Maroko, okupeeritud Palestiina territooriumid, Süüria, Tuneesia ja Ukraina.

[9999] Osa sekkumistest kvalifitseerub nii kohanemiseks kui leevendamiseks. Sel põhjusel ei moodusta kahe veeru summa kogusummat.

[8888] Osa sekkumistest kvalifitseerub nii kohanemiseks kui ka leevendamiseks. Sel põhjusel ei moodusta kahe veeru summa kogusummat.

--------------------------------------------------

III LISA

2007–2013 ELI POOLT ARENGUMAADELE ANTAV KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMINE

+++++ TIFF +++++

--------------------------------------------------

IV LISA

AUDITI METOODIKA JA TÕENDUSMATERJALI KOGUMINE

Auditi lähenemisviisist annab ülevaate allpool toodud skeem.

ETTEVALMISTAV UURING

1. Enne auditi läbiviimist tehti ettevalmistav uuring, et määrata kindlaks ELi kliimamuutusega seotud rahastamisega seotud peamised riskitegurid. Nimetatud uurimistöö põhines dokumentide kontrollil ja intervjuudel, mis peeti kliimamuutusega seotud rahastamise peamistesse valdkondadesse kaasatud komisjoni, Euroopa välisteenistuse, vabaühenduste ja nõukogu sekretariaadi töötajatega.

INTERVJUUD

2. Audiitorid korraldasid intervjuud haldus- ja/või finantsüksuste juhatajatega ning 17 osakonna kontaktametnikuga ning kuue vabaühenduse tippjuhtidega. Komisjoni osakonnad valiti välja vastavalt nende konkreetsetele ülesannetele auditeerimisvaldkonnas, kuid vabaühendused valiti eesmärgiga saada asutuseväline seisukoht teistelt kliimamuutusega seotud rahastamisevallas tegutsejatelt.

Komisjonist valiti järgmised osakonnad:

Arengu ja koostöö peadirektoraat [1]

C-direktoraat – säästev majanduskasv ja areng

Kliimameetmete peadirektoraat

A-direktoraat – rahvusvaheline ja kliimastrateegia

B-direktoraat – Euroopa ja rahvusvahelised CO2-turud

C-direktoraat – kliimamuutusega kohanemine ja vähese CO2-heitega tehnoloogia levitamine

Humanitaarabi ja kodanikukaitse peadirektoraat

A-direktoraadi 4. üksus – konkreetsed temaatilised tegevussuunad

B-direktoraadi 5. üksus – Aasia, Ladina-Ameerika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani riigid

C-direktoraadi 2. üksus – eelarve, välisaudit, informaatika

Majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraat

Majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraadi D-direktoraadi 4. üksus – globaliseerumine, kaubandus, areng

Euroopa välisteenistusest valiti järgmised osakonnad:

Aasia ja Vaikse ookeani riikide horisontaalküsimusi haldav direktoraat I

Hiinat, Hongkongi, Macaod, Taiwani ja Mongooliat haldav direktoraat I.B.1

Mercosuri riike haldav direktoraat V.A.4

Ülemaailmseid küsimusi ja terrorismivastast võitlust haldav direktoraat VI.B1

Finants- ja tugiteenuseid haldav direktoraat A

Euroopa Investeerimispangast valiti järgmised osakonnad:

Keskkonna, kliima ja sotsiaalküsimuste projektide juhtimise osakond

ELi-väliste ja kandidaatriikidega tegelev direktoraat

Finantskontrolli direktoraat

Nõukogu sekretariaadist valiti järgmised osakonnad:

E-direktoraadi üksus 1B – kliimamuutus, kooskõlastamine ja horisontaalküsimused

Vabaühendustest valiti:

Oxfam International (Brüssel) ja Oxfami kontorid Bangladeshis ja Ugandas

CAN Europe ja CAN Tanzania (Tanzania Civil Society Forum on Climate Change and Climate Action Network)

Maailma Looduse Fond (Brüsseli kontor)

Concern Worldwide (Bangladesh)

Shushilan (Bangladesh)

Maailma agrometsanduse keskus (Indoneesia)

KÜSIMUSTIK

3. Neljale ELi liikmesriigile saadeti kirjalik küsimustik, et saada teavet ja nende arvamusi.

4. Dokumentide kontrolliks valiti 16 riiki ja kaks piirkonda. Valikukriteeriumid olid järgmised:

kooskõlastamine: riigid, kus on piisavalt rahastajaid, et hinnata nendevahelist tööjaotust;

kliimamuutusega seotud rahastamise suurus: riigid, mis on komisjonilt alates 2002. aastast saanud olulisel määral kliimamuutusega seotud rahastamist;

arengualased eripärad ja vastuvõtlikkus kliimamuutusele: erinevates olukordades riigid, nt kõige vähem arenenud riigid, arengumaade hulka kuuluvad väikesed saareriigid, nn BRICS-riigid [2] ning riik, mis saab hoolimata suhteliselt kõrgest kohast inimarengu indeksi tabelis olulisel määral kliimamuutusega seotud rahastamist;

geograafiline jaotus: erinevates geograafilistes piirkondades paiknevad riigid: Aafrika, Aasia ja Vaikse ookeani riigid, Ladina-Ameerika ja Euroopa naabrus.

5. Valitud riikideks olid: Bangladesh, Boliivia, Brasiilia, Etioopia, Guyana, Hiina, Indoneesia, Kesk-Aafrika Vabariik, Mali, Maroko, Mauritius, Nicaragua, Tansaania, Uganda, Ukraina ja Vanuatu.

6. Ida-Aafrika ja Aasia valiti analüüsitavateks piirkondadeks, kuna nad saavad komisjonilt kõige rohkem kliimamuutusega seotud rahastamist.

VALIMI MOODUSTAMINE

7. Selleks, et kontrollida komisjoni kiire stardirahastamise kohustuse kohaselt tehtavat nn Rio markerite kohaldamist, analüüsiti kümnest programmist (kokku on neid 19) koosnevat valimit.

8. Komisjoni valitud kümmet rahastamise edastamiskanalit testiti 20st kliimamuutusega seotud programmist (sh kahepoolsed ja mitmepoolsed edastamiskanalid) koosneva juhuvalimi põhjal.

NELJA PARTNERRIIGI KÜLASTAMINE

9. 16st riigist neli (Bangladesh, Indoneesia, Tansaania ja Uganda) valiti külastusteks välja suurte rahastamissummade ning kliimamuutusega seotud erinevate mõjude ja vajaduste põhjal.

10. Külastuste ajal (13.– 25. jaanuar 2013) korraldas auditirühm intervjuusid ELi delegatsiooni töötajate, asjaomaste riiklike ametiasutuste esindajate, peamiste ELi ja ELi-väliste arengupartnerite ning vabaühenduste ja tsiviilühiskonna esindajatega. Kohapeal külastati valitud programme.

+++++ TIFF +++++

[1] Tuntakse ka EuropeAidi nime all.

[2] Brasiilia, Venemaa, India, Hiina, Lõuna-Aafrika.

--------------------------------------------------

V LISA

KOMISJONI MÄÄRATLETUD PÕHILISED VÕIMALIKUD TULUALLIKAD KLIIMAMUUTUSEGA SEOTUD RAHASTAMISE SUURENDAMISEKS

Allikas: SEK(2011) 487 (lõplik) ja SEK(2010) 409 (lõplik).

Sissetulekuallikas | Kirjeldus | Edenemine | Hinnanguline tulu aastas |

ELi heitkogustega kauplemise süsteemi raames korraldatud enampakkumistelt laekuvad tulud | – ELi heitkogustega kauplemise süsteem on tänapäeval üks kõige arenenum turupõhistest süsteemidest [1] ning kõige suurem kergesti kvantifitseeritav allikas, mis CO2 heidete maksustamisest on saadud. – ELi heitkogustega kauplemise süsteem käivitati 2005. aastal ning 1. jaanuaril 2013 käivitus selle III faas, milles oksjonid muutuvad CO2 kvootide jaotamise standardmeetodiks. – Süsteemi mõte on müüa aastaks 2020 igal aastal peaaegu miljard Euroopa Liidu saastekvooti ning tuua seeläbi liikmesriikidele tulu. – Lennunduse saastekvootide enampakkumise tulud on kaasatud ELi heitkogustega kauplemise süsteemi alates 1. jaanuarist 2012 (vt allpool). | ELi heitkogustega kauplemise süsteemi kolmas faas algas 1. jaanuaril 2013. Selles faasis peavad liikmesriigid eraldama vähemalt 50% saastekvootide enampakkumise tuludest kliimamuutusega seotud eesmärkide täitmiseks, sh arengumaades. Komisjoni hinnangute kohaselt oleks sellest allikast võimalik saada 20 miljardit eurot aastas. Õiget ja usaldusväärset hinnangut ei ole aga võimalik anda, arvestades sekkumise uut iseloomu, süsinikuhindade hiljutist langust ja seda, et Euroopa Parlament lükkas tagasi komisjoni ettepaneku hinnataseme stabiliseerimiseks. Kuna nimetatud tulu kasutus sõltub liikmesriikidest, ei teata, kui suur osa sellest eraldatakse arengumaadele pikaajaliseks kliimamuutusega seotud rahastamiseks. | 20–30 miljardit eurot |

Süsinikumaksu kehtestamine rahvusvahelisele mere- ja lennutranspordile | – Rahvusvahelisele lennu- ja meretranspordi heidetele kehtestatakse hind (maks), et veelgi tõhusamalt vähendada heidete hulka. – Idee seisneb selles, et heidete negatiivsele mõjule hinna kehtestamine peaks võimaldama turutõrgete korrigeerimist ning looma asjakohaseid ja kulusäästlikke soodustusi nende heidete edasiseks vähendamiseks. 2013. aasta juunis esitas komisjon meetmed, mille kohaselt kaasataks rahvusvahelise meretranspordi heited ELi heitkogustega kauplemise süsteemi alates 2018. aastast. Võimaluse korral tehakse seda Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni egiidi all. | 2008. aastal [2] kehtestati ELi õigusaktides lendudele süsinikdioksiidiheite trahvid,mis jõustuvad 2013. aastal. Sellele olid selgelt vastu ELi mittekuuluvad riigid, nagu Ameerika Ühendriigid ja Hiina, kes seadsid kahtluse alla selle meetme seaduslikkuse. Pärast seda, kui Rahvusvaheline Tsiviillennunduse Organisatsioon teatas, et soovib alustada ühise lahenduse otsimist, otsustas EL 2012. aasta novembris rahvusvahelisele lennuliiklusele ELi heitkogustega kauplemise süsteemi rakendamise aasta võrra edasi lükata, eesmärgiga Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni eestkostel ühisele kokkuleppele jõuda. Kui kokkuleppele jõudmiseks rahuldavaid edusamme ei tehta, võtab EL trahvid uuesti kasutusele. Iga liikmesriik peab otsustama, kuidas kasutada lennutranspordi heitkogustega kauplemise süsteemist saadavaid tulusid. Meretranspordis süsinikumaksu kehtestamise protsess on olnud aeglasem. 2013. aasta juunis esitas komisjon meetmed, mille kohaselt kaasataks rahvusvahelise meretranspordi heited ELi heitkogustega kauplemise süsteemi alates 2018. aastast. Võimaluse korral tehakse seda Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni egiidi all. Tänaseni ei ole tehtud otsust meretranspordi heitkogustega kauplemise süsteemist saadavate tulude kasutuse kohta. Seetõttu puudub kindlus selle kohta, kui suuri summasid võiks suunata arengumaadele antavaks kliimamuutusega seotud rahastamiseks. | Kuni 24 miljardit USA dollarit [3] |

Uus süsinikdioksiidituru mehhanism | – Kasvuhoonegaaside vähendamine mujal tekkiva heite korvamiseks. – Süsinikdioksiiditurg on juba olemas ning toodab puhta arengu mehhanismi kaudu arengumaadele olulist tulu. – Idee seisneb selles, et luuakse uus ja veelgi ambitsioonikam süsinikdioksiiditurumehhanism, mis põhineb selgel süsinikumaksul, luues seega riikidele uue tuluallika, eriti majanduslikult arenenumates arengumaades ja rahvusvahelise konkurentsiga majandusharudes. | 2012. aasta novembris avaldas komisjon uuringu UNFCCC raames kokkulepitud uue süsinikdioksiidituru mehhanismi kavandamisvõimaluste kohta, mis oli aluseks Doha konverentsil toimuvatele läbirääkimistele (COP 18, november 2012), ning samuti aruteludokumendi tulemustel põhineva REDD+ rahastamise suurendamise kohta. | e/k |

Finantssektori maksustamine | – Finantssektori maksustamiseks kaalutakse mitut võimalust (nt tehingumaks koos või ilma välisvaluutatehingutele suunatusega) ning osa neist juba kasutatakse teatavates liikmesriikides. | 28. septembril 2011 tegi komisjon nõukogu ühtlustatud finantstehingute maksu direktiivi ettepaneku. Nõukogu ei võtnud seda ettepanekut vastu ning 22. jaanuaril 2013 soovisid liikmesriigid, et komisjon teeks uue ettepaneku, mis võimaldaks tõhustatud koostöö menetluse raames kehtestada maksu aktsiate, võlakirjade ja tuletisinstrumentidega kauplemisele. Komisjoni uus ettepanek esitati 14. veebruaril 2013. Maksust loodetakse teenida 30–35 miljardit eurot aastas, kuid ei ole teada, kas seda maksutulu kavatsetakse kasutada ka arengumaade vajaduste käsitlemiseks [4]. | 30–35 miljardit eurot |

Erasektori rahastamise täiendav suurendamine | – Arenenud riikide erasektori rahastamise kasutamine arengumaade erasektorist pärineva rahastamise täiendamiseks. – Võimendavat mõju võiks saavutada seeläbi, et muuta üldine ärikeskkond atraktiivsemaks nii kodumaistele kui ka rahvusvahelistele investeeringutele. – Intressimäärade toetused võivad ka aidata parandada investeeringute riski ja tulu suhet. – Avaliku ja erasektori partnerlus, et hajutada rahastamise kulusid ja riske. – Tagatiste andmine, et toetada kliimaprojektidele antavaid laene. – Tehniline toetus, et erainvestorite huvi äratamiseks anda projektialast teavet ja ettevalmistust. | Praegusel hetkel ei ole rahvusvahelisel tasandil kokku lepitud arengumaade kliimameetmetele erasektori poolt antavast rahvusvahelisest rahastamisest saadava kasu seiret ja mõõtmist hõlmavat lähenemisviisi. Nõukogu nõudis 2012. aasta mais ja novembris, et komisjon ja liikmesriigid jõuaksid erasektoripoolse kliimamuutusega seotud rahastamise määratlemise teemal ühisele seisukohale. Majanduspoliitika komitee ning majandus- ja rahanduskomitee andmetel on kliimaküsimuste töörühma allrühm (rahvusvaheliste keskkonnaküsimuste töörühm) lubanud uurida "erasektori rahastamise" kontseptsiooni, kuid nende töö on alles algusjärgus. Seetõttu ei ole veel võimalik hinnata sellest allikast saadavat potentsiaalset tulu ning seda, kui suurt osa tulust oleks võimalik eraldada arengumaadele kliimamuutusega seotud rahastamiseks. | e/k |

Kliimamuutusega seotud rahastamisele juurdepääs mitmepoolsete ja muude arengupankade kaudu | – Avaliku ja erasektori vahenditest olulistele investeerimisprojektidele rahastamise suunamise katalüsaator. – Mitmepoolsete ja teiste arengupankade hulka kuuluvad Euroopa Investeerimispank ja suured kahepoolsed finantsinstitutsioonid, nagu Prantsusmaa Agence Française de Développement (AFD), Saksamaa Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW) ja Põhjamaade Keskkonna Finantseerimiskorporatsioon (NEFCO). | Komisjon ja ELi liikmesriigid on loonud seitse ELi piirkondlikku investeerimisrahastut [5], mis hõlmavad kõiki ELi väliskoostöö valdkonda kuuluvaid riike ja kõiki tegevusvaldkondi. Eesmärk on ühendada toetused ELi eelarvest ja liikmesriikide osamaksed täiendavate, toetuste allikateks mitteolevate allikatega (aktsiafondid, tagatised, laenud jne), tavaliselt EIPst ja teistest arengupankadest. 2010. aasta novembris teatas komisjon, et seitsmes ELi piirkondlikus investeerimisrahastus loodi kliimamuutuse sektsioonid, mille eesmärk aidata arengumaade programmidel paremini kliimamuutuse mõjudega kohaneda ja investeerida süsihappegaasiheite vähendamisesse tulevikus [6]. Euroopa Investeerimispanga hallatavate investeerimisrahastute puhul ei ole arengumaade kliimamuutusega seotud rahastamise suurendamiseks eesmärke ega viiteid eeldatavatele tulemustele. Pealegi on veel liiga vara, täheldamaks investeerimisrahastutes mingit kindlat suunda seoses kliimamuutusega seotud rahastamisega, kuna kliimamuutuse sektsioonid loodi alles 2010. aasta lõpus ning mitu investeerimisrahastut käivitati alles hiljuti. | e/k |

[1] Vt OECD uuringuid (http://www.oecd.org/environment/cc/39725657.pdf) and NGOs (http://www.mcc-berlin.net/fileadmin/data/pdf/Publikationen/Tuerk_Sterk_Haites_Mehling_Flachsland_Kimura_Betz_Jotzo_2009_Linking_Emissions_Trading_Schemes.pdf).

[2] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/101/EÜ, 19. november 2008, millega muudetakse direktiivi 2003/87/EÜ, et lisada lennutegevus ühenduse kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteemi (ELT L 8, 13.1.2009, lk 3).

[3] Põhineb ÜRO peasekretäri kõrgetasemelise nõuandjate rühma poolt 5. novembril 2010 koostatud kliimamuutusega seotud rahastamise aruandel.

[4] http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/other_taxes/financial_sector/

[5] ELi ja Aafrika infrastruktuuri sihtfond 2007. a.; Naabruskonna investeerimisvahend 2008. a.; Lääne-Balkani investeerimiskeskkond 2010. a.; Lõuna-Ameerika investeerimisrahastu 2010. a.; Kesk-Aasia investeerimisrahastu 2010. a.; Kariibi investeerimisrahastu 2012. a.; Aasia investeerimisrahastu 2012. a.; Vaikse ookeani piirkonna investeerimisrahastu 2012. a.

[6] Vt komisjoni pressiteade, 29.11.2010. (http://europa.eu/rapid/press-release_IP-10-1621_en.htm), mis ütleb: "See sekkumine aitab samuti suurendada ELi kliimamuutusega seotud rahastamise aruandlust ja läbipaistvust".

--------------------------------------------------

VI LISA

"UUE JA TÄIENDAVA RAHASTAMISE" MÄÄRATLUSED, MIDA KASUTAVAD KOMISJON JA AUDITIKS VALITUD ELI LIIKMESRIIGID

Allikad:

1) 2011. aasta aruandekohustust käsitlevas aruandes sisalduv ELi liikmesriikide küsimustik

(http://ec.europa.eu/europeaid/how/accountability/eu-annual-accountability-reports/country_answers_en.htm).

2) Aruanne "Has the EU kept its Fast-start Climate Finance promises?", mai 2010, CAN Europe ja teised.

3) Teave pärineb keskkonna- ja ruumiplaneerimise ministri loodud veebisaidilt (www.faststartfinance.org/home).

4) Euroopa Parlamendi liidu välispoliitika peadirektoraadi uuring – Briefing on Climate Change Financing: "The concept of additionality in the light of the Commission proposal for a development cooperation instrument (DCI) for 2014-2020", juuni 2012.

| KIIRE STARDIRAHASTAMISE PUHUL KASUTATUD MÄÄRATLUS |

Euroopa Komisjon | – uus: antakse lisaks juba kokkulepitud kliimameetmetega seotud toetustele (1,2,4) – täiendav: pärineb ELi eelarveväliste kulutuste piirmäära alla kuuluvatest mittesihtotstarbelistest varudest ning seetõttu ei vähenda ega asenda mis tahes muud programmitöös ettenähtud arengu rahastamist (lisaks perioodil 2010–2012 arengukoostööle ja kliimameetmetele algselt suunatud rahastamisele) (1,4) |

Saksamaa | – uus: innovatiivsetest rahastamisallikatest pärinevad vahendid (nt ELi heitkogustega kauplemise süsteemis saastekvootide oksjonil müümine) (1) – täiendav: rahastamine, mis antakse lisaks 2009. võrdlusaastaga võrreldavale kliimamuutusega seotud rahastamisele (1,2,4) |

Prantsusmaa | – arengu ja kliimamuutusega seotud rahastamine on integreeritud, eesmärke ega täiendavust ei ole täpsustatud (4) – Prantsusmaal kliimamuutusega seotud rahastamise suurendatud kohustuse üks osa; arvestatakse osaliselt riikliku ametliku arenguabi osana (2,4) |

Itaalia | – Mingit konkreetset teavet ei ole esitatud (mitme määratluse kombinatsioon, nt lisaks kliimamuutusega seotud rahastamisele konkreetsel võrdlusaastal ja/või lisaks iga-aastasele kliimamuutusega seotud rahastamisele konkreetse võrdlusperioodi jooksul) (1,4) |

Ühendkuningriik | – Kohustus täidetakse Ühendkuningriigi suurenevast ametliku arenguabi eelarvest, mille suurus peaks 2013. aastal moodustama 0,7% kogurahvatulust. |

--------------------------------------------------