SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Vastavalt 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) (edaspidi „käibemaksudirektiiv“) artikli 395 lõikele 1 võib nõukogu ühehäälselt komisjoni ettepaneku põhjal anda igale liikmesriigile loa võtta erimeetmeid, millega tehakse erand kõnealuse direktiivi sätetest selleks, et lihtsustada käibemaksu kogumise menetlust või hoida ära teatavat maksudest kõrvalehoidumist või maksustamise vältimist.

Kirjas, mis saabus komisjoni 5. aprillil 2016, taotles Itaalia Vabariik luba jätkata käibemaksuvabastuse kohaldamist maksukohustuslaste suhtes, kelle käive ei ületa 65 000 eurot. Vastavalt käibemaksudirektiivi artikli 395 lõikele 2 teavitas komisjon 21. juuni 2016. aasta kirjaga muid liikmesriike Itaalia Vabariigi taotlusest. 22. juuni 2016. aasta kirjas teatas komisjon Itaalia Vabariigile, et tal on olemas kogu teave, mida on vaja taotluse hindamiseks.

Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate sätetega

Käibemaksudirektiivi XII jaotise 1. peatükiga on liikmesriikidel lubatud kohaldada väikeettevõtjatele erikorda, sealhulgas kohaldada käibemaksuvabastust selliste maksukohustuslaste suhtes, kelle aastakäive ei ületa teatavat summat. Kõnealune maksuvabastus tähendab seda, et maksukohustuslane ei pea oma tarnetelt käibemaksu sisse nõudma ning järelikult ei saa ta käibemaksu tootmissisenditelt maha arvata.

Kõnealune meede võeti esmalt kasutusele kooskõlas nõukogu direktiivi 67/228/EMÜ artikli 14 sätetega. Need liikmesriigid, kes kõnealuse sättega ettenähtud võimalust siiski ei kasutanud, võisid hiljem vastavalt direktiivi 77/388/EMÜ artikli 24 lõike 2 punktile b, mis on nüüdseks uuesti sõnastatud käibemaksudirektiivi artikli 285 esimeseks lõikeks, kohaldada käibemaksuvabastust üksnes selliste maksukohustuslaste suhtes, kelle aastakäive ei ületa 5 000 eurot. Itaalia Vabariik ei ole nõukogu direktiivi 67/228/EMÜ artikliga 14 ettenähtud võimalust kasutanud.

Kuna Itaalias on märkimisväärne hulk väga väikese aastakäibega maksukohustuslasi, taotles Itaalia Vabariik 2007. aastal erandit, et lihtsustada väikeettevõtete käibemaksukohustusi ja maksude kogumist riigi maksuhalduri jaoks, ning kohaldada selleks maksuvabastust maksukohustuslaste suhtes, kelle aastakäive ei ületa 30 000 eurot. Nõukogu otsusega 2008/737/EÜ anti luba kohaldada kõnealust erandit kuni 31. detsembrini 2010, erandi kohaldamist pikendati nõukogu otsusega 2010/688/EL 31. detsembrini 2013 ja nõukogu otsusega 2013/678/EL 31. detsembrini 2016, millega lisaks tõsteti maksimaalselt lubatavat maksuvabastuse piirmäära aastakäibeni 65 000 eurot. Itaalia Vabariik taotleb kõnealuse, maksukohustuslastele vabatahtliku meetme kehtivusaja pikendamist kuni 31. detsembrini 2019. Itaalia Vabariik on komisjonil palunud kaaluda ka tähtaja pikendamist kuni 31. detsembrini 2022.

Itaalia Vabariigi edastatud teabe põhjal näib, et nimetatud meede avaldab lõplikus tarbimisetapis kogutavale maksutulule vähest mõju.

Tavaliselt on erandid ajaliselt piiratud, et oleks võimalik hinnata erimeetme asjakohasust ja tõhusust. Lisaks tuleks märkida, et väikeste ettevõtjate suhtes kohaldatavat erikorda käsitleva direktiivi 2006/112/EÜ artiklite 281–294 sätted on praegu läbivaatamisel. Vastavalt käibemaksu tegevuskavale esitatakse komisjoni ettepanek põhjalikuks lihtsustamispaketiks 2017. aasta lõpuks.

Seepärast tehakse ettepanek pikendada erandi kestust järgmise perioodi võrra, s.o vähemalt kuni 31. detsembrini 2019 või kuni kuupäevani, mil jõustub direktiiv, millega muudetakse väikeste ettevõtjate suhtes kohaldatavat erikorda käsitleva direktiivi 2006/112/EÜ sätteid. Käimasoleva läbivaatamise tõttu ei tuleks kaaluda erandi kehtivusaja pikendamist kuni 31. detsembrini 2022. Maksukohustuslastel peaks jätkuvalt olema võimalik vabalt valida tavapärane käibemaksusüsteem.

Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega

Taotletav erand on kooskõlas komisjoni teatise „„Kõigepealt mõtle väikestele“ – Euroopa väikeettevõtlusalgatus „Small Business Act““, milles kutsutakse liikmesriike üles võtma õigusaktide väljatöötamisel arvesse VKEde eripära ja selleks lihtsustama olemasolevat regulatiivset keskkonda. Lisaks ei ole kõnealuste ettevõtete puhul tuvastatud probleeme meetme kohaldamise ega järelevalvega.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

•Õiguslik alus

Käibemaksudirektiivi artikkel 395.

•Subsidiaarsus (ei kuulu liidu ainupädevusse)