Iga liikmesriik seab akrediteeritud makseasutuste arvu piiriks mitte rohkem kui üks asutus riigi tasandil või, kui see on kohaldatav, üks asutus piirkonna kohta. Erandina võivad liikmesriigid säilitada sama arvu makseasutusi, nagu on akrediteeritud enne 20. detsembrit 2013.

Liikmesriigid peavad kõigi võimalike meetmetega tagama, et ELi eelarvest rahastatavad tegevused oleksid rakendatud õigesti ja tõhusalt ning kooskõlas ELi õigusaktidega. Liikmesriikidel peavad olema süsteemid, millega on võimalik eeskirjade eiramist ja pettusejuhtumeid ennetada, tuvastada ja kõrvaldada ning seega akrediteerivad liikmesriigid vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 lõikele 2 makseasutustena asutused või talitused, kelle halduslik ülesehitus ja sisekontrollisüsteem annavad piisava tagatise selle kohta, et maksed on seaduslikud ja korrektsed ning nende üle peetakse nõuetekohaselt arvet. Makseasutused täidavad komisjoni kehtestatud akrediteerimise miinimumtingimusi seoses sisekontrolli keskkonna, kontrollitegevuse, teabe ja selle edastamise ning järelevalvega.

3.Makseasutuste tegevuse olukord

1. oktoobri 2017. aasta seisuga on ELis 79 makseasutust, mis teevad makseid EAGFi ja EAFRD eelarvetest. Enamikul juhtudel teeb makseasutus makseid mõlema fondi eelarvest, kuid mõnel juhul ainult ühest fondist.

Enamikus liikmesriikides on ainult üks makseasutus. Mõnes riigis on makseasutusi rohkem kui üks: Austria (2 makseasutust), Belgia (2 makseasutust), Hispaania (18 makseasutust), Itaalia (11 makseasutust), Prantsusmaa (4 makseasutust), Rumeenia (2 makseasutust), Saksamaa (16 makseasutust) ja Ühendkuningriik (4 makseasutust). EAGFi ja EAFRD ELis asuvate makseasutuste täielik loetelu on esitatud I lisas.

Peab märkima, et makseasutuste arv on alates 2013. aastast vähenenud (praegu 79 asutust). Belgia makseasutuse BIRB (BE01) tegevuse võtsid üle kaks piirkondlikku makseasutust ning Madalmaades ühinesid Dienst Landelijk Gebied (NL01) ja Dienst Regelingen (NL03) makseasutuseks Ondernemend Nederland – RVO (NL04). 1. septembri 2017. aasta seisuga on Poolas ainult üks makseasutus, sest Agricultural Market Agency (PL02) lõpetas makseasutusena tegutsemise.

Kulude määr makseasutuse kohta erineb liidus märkimisväärselt. 2016. eelarveaastal olid Prantsusmaa makseasutusel Agence de services et de paiement (FR19) kõige suuremad kulutused (6,6 miljardit eurot), samas Saksamaa makseasutustel Hamburg-Jonas (DE02) ja SAISA (IT02) olid ainult sissenõuded. Itaalia makseasutusel ENR (IT03) ei ole viimase kolme eelarveaasta jooksul kulusid olnud. Austria makseasutusel Zollamt Salzburg (AT03) ei ole viimase kolme eelarveaasta jooksul peaaegu üldse kulusid olnud. Kulude suurus sõltub sellest, kas makseasutus rahastab paljusid kavasid/meetmeid või ainult väga spetsiifilisi kavasid (nt riikliku ladustamise kulud), täites seega konkreetset ülesannet. Viimase kolme eelarveaasta kulud makseasutuse ja fondi kohta on esitatud II lisas.

Makseasutuste arvu hiljutised muutused:

1)Austria: riigi ametiasutused kaaluvad makseasutuse Zollamt Salzburg (AT03) sulgemist, arvatavasti 2017. eelarveaasta lõpus;

2)Saksamaa: Saksamaa ametiasutused otsustasid sulgeda Hamburgi makseasutuse (DE09) kohe, kui EAFRD 2007.–2013. aasta programmid on lõpetatud ning EAGFi 2016. eelarveaasta raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlus lõpule viidud. Saksamaa ametiasutuste andmetel suletakse makseasutus, sest selle kulud suurenevad pidevalt, aga väljamakstud toetuste määr on langenud.

Makseasutuste olukorra kohta võib teha järgmised järeldused.

1)Akrediteeritud makseasutuste arv liikmesriikides: määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 kohaselt peab iga liikmesriik seadma akrediteeritud makseasutuste arvu piiriks mitte rohkem kui üks asutus riigi tasandil või, kui see on kohaldatav, üks asutus piirkonna kohta. Nii Poolas kui ka Rumeenias on kaks makseasutust, kuigi need ei halda konkreetseid piirkondi. Poola ametiasutused on võtnud meetmeid kahe makseasutuse ühendamiseks. Rumeenias haldavad makseasutused eri fonde, vastavalt EAGFi ja EAFRDd; üks rakendus ning ühtne haldus- ja kontrollisüsteem mõlema fondi puhul näitab vajadust vaid ühe makseasutuse järele.

2)Põhjused, miks liikmesriigid hoiavad tegevuses väikeseid või mitteaktiivseid makseasutusi: määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 kohaselt peab iga liikmesriik seadma makseasutuste arvu piiri. Kui liikmesriik sulgeb makseasutuse, ei ole tulevikus enam võimalik uut avada. Selle tulemusena on kehtivad õigusaktid, mis peaksid igas liikmesriigis makseasutuste arvu vähendamist soodustama, toonud mõnel juhul kaasa vastupidise mõju, sest tegevuses hoitakse väikeste kuludega või mitteaktiivseid makseasutusi.

3)Makseasutuste arvu vähendamine: mõned liikmesriigid (Austria, Poola ja Saksamaa) on võtnud meetmeid makseasutuste arvu vähendamiseks.

4)ELi fondide halduse ja kontrollimisega seotud kontrollikulud: liikmesriigid teatavad komisjonile kontrollikulud ning ühel juhul (Hamburg (DE09)) olid teatatud kontrollikulud koos makseasutuse halduskuludega suuremad kui makseasutuse hallatavad ELi vahendid, mis tõstatab küsimuse, kas haldus- ja kontrollisüsteem on liikmesriikides piisav. Nagu eespool märgitud, on hallatavate vahenditega võrreldes suured kulud põhjus, miks Saksamaa ametiasutused sulgevad Hamburgi makseasutuse.

4.Makseasutuste akrediteerimise järelevalve

Liikmesriigi määratud pädev asutus annab makseasutustele akrediteeringu, vaatab selle läbi või tühistab selle. Samuti teostab pädev asutus pidevat järelevalvet makseasutuste üle ja võtab järelmeetmeid väljaselgitatud puuduste kõrvaldamiseks. Komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 908/2014 artikli 2 lõike 1 kohaselt on pädeval asutusel kohustus anda komisjonile aru makseasutuste tegevuse järelevalve ja seire kohta. Aruanne sisaldab ülevaadet makseasutuste jätkuvast vastavusest akrediteerimiskriteeriumidele ja puuduste kõrvaldamiseks võetud meetmete kokkuvõtet.

Pädevate asutuste viimane aruanne hõlmas eelarveaastaid 2013–2015 ning tuli esitada komisjonile 30. juuniks 2016. Kõik liikmesriigid esitasid vajaliku teabe, kuigi kahe liikmesriigi aruanded esitati pärast nõutud tähtaega. Aruandes käsitleti pädeva asutuse järelevalvetegevust, mida viisid otse või kaudselt ellu sertifitseerimisasutus ja teised makseasutustest sõltumatud välised organid pädeva asutuse nimel. Iga pädev asutus esitas ka oma seisukoha makseasutuste arvu piisavuse kohta.

Praegune olukord ei viita suurtele vastavusega seotud probleemidele. Jätkuva vastavuse kohta võib teha järgmised järeldused.

1)Akrediteerimiskriteeriumidele vastavus: kõikidel juhtudel märkis pädev asutus, et makseasutus vastab akrediteerimiskriteeriumidele. 66 makseasutuse puhul (80st, mille kohta esitati 2016. aastal aruanne) leiti, et akrediteerimiskriteeriumidele vastavus on väga hea.

2)Järelevalvetegevuse hindamine: pädev asutus teeb akrediteerimiskriteeriumide kohta järeldused sertifitseerimisasutuse töö põhjal. Mõnel juhul on terve akrediteerimispeatükk kopeeritud sertifitseerimisasutuse aruandest, mis tekitab kahtlusi, kas selle tegevuse eesmärki on mõistetud.