ET Euroopa Liidu Teataja C 253/6

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase taotluse avaldamine

2010/C 253/04

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamisest.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„KARP ZATORSKI”

EÜ nr: PL-PDO-005-0401-26.04.2007

KGT ( ) KPN ( X )

1. Nimetus:

„Karp zatorski”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Poola

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 1.7. Värske kala, molluskid ja koorikloomad ning neist valmistatud tooted

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

Toode „Karp zatorski” (Cyprinus carpio) on hübriid, mis on saadud karpkala „Karp zatorski” puhta liini ristamisel järgmiste puhaste liinidega: ungari, jugoslaavia, gołysz ja iisraeli (Dor-70). Toode „Karp zatorski” on eluskala, mida müüakse värskelt ja töötlemata. „Karp zatorski” karpkalu kasvatatakse kahe-aastasel kasvatustsüklil põhineva Zatori meetodi kohaselt üksnes talvistes karpkalatiikides.

Välimus:

— turustatava kala kaal: 1 100–1 800 g

— värvus: oliivroheline või oliivikarva rohekassinine

— soomustik: peegelsoomused paiknevad odajalt, triibu- või sadulakujuliselt.

Toote „Karp zatorski” toore liha keemiline koostis:

— kuivaine: 22,50 %;

— toortuhk: 1,23 %;

— valgu üldsisaldus: 19,25 %;

— toorrasv: 1,55 %:

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

—

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

Kala toitub eelkõige tiikides leiduvast looduslikust söödast. Kuna määratletud geograafilise piirkonna karpkalatiigid on suure produktiivsusega, sööb kala tiikides moodustuvat loodusliku päritoluga sööta. Tootmise kõikides etappides antakse kaladele looduslikku lisasööta, mis on kuni 70 % ulatuses saadud punktis 4 määratletud piirkonna teraviljast (nisu, oder, tritikale, mais) ning mis tänu kõnealuse ala erilistele mulla- ja ilmastikutingimustele on kõrge kvaliteediga ning vastab rangetele sanitaarnormidele. Teravilja ostmisel võetakse arvesse selle kvaliteeti ja niiskusesisaldust, mis ei tohi ületada 11 %. Väljaspool toote „Karp zatorski” tootmispiirkonda ostetud sööta kasutatakse üksnes sel juhul, kui punktis 4 määratletud piirkonnast saadud sööta ei jätku. Toote „Karp zatorski” tootmisel ei kasutata kunstsööta ega söödalisandeid.

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Toote „Karp zatorski” kogu tootmistsükkel peab toimuma punktis 4 määratletud geograafilises piirkonnas. Ungari, jugoslaavia, gołyszi ja iisraeli (Dor-70) puhta liiniga ristatud „Karp zatorski” puhta liini karpkala kasvab kiiremini, on vastupidavam haigustele, tal on parem liha saagikus ning ta on väga hästi kohanenud punktis 4 määratletud geograafilise piirkonna looduslike tingimustega. Kogu tootmistsükkel põhineb Zatori kalakasvatusmeetodil, mille puhul tootmisperioodi on lühendatud kahe aastani. Toote „Karp zatorski” tootmistsükkel hõlmab järgmist viit etappi:

1. Kudemine

Kudemiseks valitaks välja parimate omadustega isendid. Kudemine toimub looduslikes pinnakoelmutes. Lubatud on ka kunstlik kudemine kalahaudejaamas. Sel viisil saadud maimud pannakse maimutiikidesse, välja arvatud sellised kasvatustiigid, mida kasutatakse sama suve maimude jaoks.

2. Kalamaimude kasvatamine

Koelmutest viiakse kalamaimud tiikidesse, kus kasvatakse sama suve maime. Tiikide kasutus peab olema intensiivne. Asustustihedus on 200 000 kalamaimu hektari kohta. Sama suve maimud eemaldatakse tiigist, kui nende kehakaal on 2–4 g.

3. Sügiseste kalamaimude kasvatamine ja talvitamine

Maimutiigid asustatakse juulis sama suve maimude või mõnel juhul koelmutest võetud maimudega. Maimutiikides söödetakse kalu punktis 3.4 osutatud teraviljasöödaga. Esialgu kasutatav sööt on jahvatatud peeneks jahuks; kalade suuremaks kasvades kasutatakse jämedateralist sööta. Kuni septembri lõpuni söödetakse kalu kolm korda nädalas. Esimese hooaja lõpuks peaks kalad kaaluma 60–150 g. Sügisesed maimud jäetakse maimutiikidesse talvituma. Oluline on kõnealuste tiikide igapäevane järelevaatus.

4. Tootmistiikide asustamine

Kevadel pannakse karpkalad maimutiikidest tootmistiikidesse. Maist septembrini söödetakse kalu kindlaksmääratud söötmiskava alusel. Intensiivseim söötmisetapp on juunis, juulis ja augustis. Oktoobris algab kalade tiikidest väljavõtmine. Kalad pannakse spetsiaalsetesse veomahutitesse. Kalade ümberpaigutamise järel sorteeritakse nad suuruse järgi, seejärel kaalutakse ning veetakse kalahoidlatesse. Kalahoidlate sügavus on 1,7–2,0 m; nendes puudub vegetatsioon, aga on hea veevool ja hapnikuga varustatus. Tänu sellisele menetlusele ei ole toode „Karp zatorski” muda lõhnaga.

5. Karpkalade kasvutiikidest väljavõtmine

Jõulueelsel ajal detsembris võetakse kalad kasvutiikidest välja ja „Karp zatorski” veetakse müügipunktidesse, kus nad pannakse spetsiaalsetesse hapnikuga küllastunud mahutitesse.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

—

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta:

Nimetust „Karp zatorski” kasutatakse eluskala turustamisel; seega on mootorsõiduki mahutites veetava kala hulgimüügitarnete puhul toote nimetus kirjas arvetel, tarne laekumis- ja veokirjadel ning seda nimetust võib kasutada ka mootorsõidukitel. Jaemüügipunktides pannakse kalad spetsiaalsetesse hapnikuga küllastunud mahutitesse. Kõnealused mahutid on varustatud selgelt loetava pealiskirjaga „Karp zatorski”.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

„Karp zatorski” karpkala toodetakse Väike-Poola vojevoodkonna lääneosa kolmes omavalitusüksuses. Need on: Zator ja Przeciszów Oświęcimski maakonnas ning Spytkowice Wadowicki maakonnas. Piirkond hõlmab 134 km2, kuid tootmine on koondunud peamiselt Zatori haldusüksusesse.

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Looduslikud faktorid

Pinnavesi

„Karp zatorski” karpkala tootmispiirkonna iseloomulik tunnus on tihe veeteede võrgustik: tiigid saavad oma vee jõestikust ning lisaks kuivenduskraavidest ja -kanalitest. Kalatiigid hõlmavad ligikaudu 22 % Zatori omavalitsusüksuse territooriumist. Tiigid on suure loomuliku tootlikkusega, st biomassi juurdekasv on kiire. Kõnealuse piirkonna karpkalatiikides leidub kaladele rikkalikult looduslikku sööta: zoo- ja fütoplanktonit ning bentost. Punktis 4 määratletud geograafiline piirkond on tänu arvukatele veekogudele üldtuntud kui Dolina Karpia (Karpkalaorg).

Põhjavesi

„Karp zatorski” karpkala tootmispiirkond asub Karpaatide eelmäestiku hüdrogeoloogilises piirkonnas. Põhjaveetase on 5–10 m maapinnast. Põhjaveekihi hinnanguline keskmine paksus on 4,8 m ja infiltratsiooni koefitsient 244/24 h. Põhjavee kvaliteet on hea (Ib klass).

Kliima

„Karp zatorski” karpkala tootmispiirkond asub Kesk-Euroopa kliimavööndi Karpaatide kliimapiirkonna mõõdukalt soojal alal. Piirkond on nii kontinentaalsete kui ka mereliste mõjude meelevallas. Kliimat mõjutab ka mägede lähedus. Vegetatsiooniperiood (keskmine päevatemperatuur üle 5 °C) on 224 päeva, intensiivne kasvuperiood (keskmine päevatemperatuur üle 10 °C) kestab aprilli lõpust oktoobri keskpaigani; miinuskraadideta periood kestab 172 päeva.

Mullad

„Karp zatorski” karpkala tootmispiirkonda iseloomustab selgelt eristatavate kihtidega muldkate: pruunmullad ja pseudo-leetmullad, fluviaalne muda, gleimullad, mustmullad ning turvastunud ja soised mullad.

Kaitstud maapiirkonnad

„Karp zatorski” karpkala kasvatuspiirkonda eristab eelkõige selle puhas õhk ning rikkaliku ja haruldase taimestiku ja loomastiku arvukus. Rikkaliku puutumatu looduse tõttu on Poola linnukaitseühing (Ogólnopolskie Towarzystwo Ochrony Ptaków) organisatsiooni Birdlife International kriteeriumide kohaselt määranud need alad Alam-Skawa jõe oru (Doliny Dolnej Skawy (PL 125)) erikaitsealana Natura 2000 raames kaitstud alade alla. Natura 2000 võrgustik on väga oluline Euroopa Liidu loodusvarade kaitse tagamisel.

Inimfaktor

Kalapüügi ja karpkalakasvatuse algus Zatori piirkonnas ulatub 11. sajandi lõppu ja 12. sajandi algusesse; sellest ajast alates on selles piirkonnas arenenud ka kalandus ja kalakasvatus. Zator on piirkonna vanim sellelaadne keskus. Kalakasvatuse arengut on soodustanud tihe veeteede võrgustik (Soła ja Skawa jõed ning Wisła jõe ülemjooks), karpkalade söötmiseks kasutatavate teraviljade kasvatamiseks head mullastikutingimused, paraskliima ning võimalus müügiks ettenähtud kalu saata veeteid pidi Krakówi linna ja selle ümbruskonda. Kujult helmeketti meenutavad kalakasvatustiigid on rajatud piki jõgesid. Sellega hõlbustatakse vee gravitatsioonilist sisse- ja väljavoolu ning tiigipõhja kuivendamist. Pärast Esimest maailmasõda arenes kalakasvatus jõudsalt edasi. Alustati sõjas purustatud tiikide taastamist, võeti kasutusele uus tehnika, reguleeriti väikeettevõtjate kaladega kauplemise korda ning asutati esimene kalakauplus Krakówis. Aastal 1946 läks riigi omandis olnud Zatori mõis üle Jagielloński ülikoolile (Uniwersytet Jagielloński) ning asutati loomakasvatusinstituut, kus alustati aretustööd karpkala tootlikkuse suurendamiseks.

Alates 1955. aastast puhasliinina säilinud ja mitte kunagi kaubanduslikult kasvatatud pärismaine karpkalaliin on aretatud punktis 4 kirjeldatud geograafilises piirkonnas. Vaatlustele, uurimistöödele ja katsetele tuginedes aretasid kohalikud kalakasvatajad ja teadlased „Karp zatorski” karpkala ja muude karpkalaliinide ristandi, mis sobis kõige paremini piirkonnas valitsevate tingimustega. Alates 1946. aastast võeti järkjärgult kasutusele kaheaastasel süsteemil põhinev Zatori kalakasvatusmeetod, mille alusel oli võimalik esimesel aastal suurendada kala kaalu 60 grammilt 150 grammini ning ellujäämismäära kuni 86 %-ni. See meetod koos määratletud geograafilise piirkonna veekogude rikkaliku loodusliku lisasöödaga võimaldab karpkalade kasvatamise aega lühendada kahe aastani. Seda meetodit kasutades saadakse tootmistsükli teisel aastal jõudsalt kasvav karpkala, mille kaal on 1 100–1 800 g. „Karp zatorski” karpkala tootmisega seotud töö tehakse põhiliselt käsitsi; väga olulised on seejuures nii oskusteave kui kogemused. Tänu aastatepikkusele kogemusele on kalakasvatajad arendanud tootmisprotsessi hõlmavaid erioskusi nagu tiigis kalade algse asustustiheduse (200 000 kalamaimu hektari kohta) määramine, millega vähendatakse haiguste levimisohtu, vähendatakse kadusid ning kasutatakse looduslikku sööta kõige tõhusamal viisil. Väga oluline on ka oskus kohandada sööda jämedust ning hulka vastavalt kala kaalule.

5.2. Toote eripära:

„Karp zatorski” karpkala ainulaadsust tunnistavad iseloomulikud tunnused on:

— kala kompaktne kuju;

— kehakõrguse indeks (kala keha suurima kõrguse ja standardpikkuse suhe) 2,2–2,4;

— kiire kasv;

— saagikus 61–64 %;

— kala kaalu ja pikkuse vaheline näitaja (Fultoni indeks) 3,9–5,0;

— hõrgu maitse ja meeldiva lõhnaga liha, millel puudub mudamaitse;

— teraviljasööda puhul söödakoefitsient 5;

— ellujäämismäär 86 %;

— keskmisest suurem vastupanuvõime haigustele.

Eespool kirjeldatud toode on kaheaastase kasvatustsükli tulemus.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel:

„Karp zatorski” karpkala erakordne kvaliteet on lahutamatult seotud punktis 4 kirjeldatud geograafilise piirkonna looduskeskkonnaga. „Karp zatorski” karpkala kvaliteet ei tulene aga mitte üksnes looduskeskkonna omadustest, vaid ka kohalikest kalakasvatuse traditsioonidest ja tehnikatest. Üksnes eespool nimetatud tegurite tõttu on võimalik kasvatada punktis 5.2 kirjeldatud eriomadustega karpkala.

Punktis 5.1 kirjeldatud looduslike tegurite soodsa mõju tõttu leidub kalakasvatustiikides piisaval hulgal kõrgekvaliteedilist looduslikku sööta. „Karp zatorski” karpkala tootmispiirkonnas on ka soodsad mullastiku- ja kliimatingimused kalade söödaks kasutatava nelja põhiteraviljaliigi kasvatamiseks. Tänu kasvatustiikide suurele looduslikule tootlikkusele toituvad kalad looduslikust söödast, kunstsööta ega söödalisandeid ei kasutata. Tiikide suurepärase tootlikkuse ja kergesti käärima hakkava süsivesikuterikka kunstoidu puudumise tõttu on kaladel vähe haigust tekitavaid mikroobe. Kõik see mõjutab „Karp zatorski” karpkala tervist ja tingib toote erakordsed organoleptilised omadused. Eelkõige on selle tulemuseks kala värske lõhn ja hõrk maitse. Eespool kirjeldatud geograafilise piirkonna omapära tingib ka selle, et kasvatatud kalal on hea kehakõrguse indeks ja suurepäraselt arenenud lihased, millest annavad tunnistust punktis 5.2 esitatud toote suurepärast seisundit iseloomustavad ideaalsed indeksid. „Karp zatorski” karpkala tootmine on tihedalt seotud selle päritolukohaga, mis on rikas kalakasvatuse jaoks oluliste lähedal asuvate looduslike vooluveekogude (sh jõed ja nende lisajõed) poolest. Kõnealuse piirkonna maastiku omapära tõttu oli võimalik ulatuslike ja funktsionaalsete tiigikomplekside rajamine. Pinnasel, millesse tiigid on rajatud, ning ilmastikutingimustel (eelkõige pikk vegetatsiooniperiood) ning loodusliku sööda rohkusel ja kvaliteedil on otsene seos tiikide suure loodusliku tootlikkusega (st saadav kalade kogus hektari kohta ilma sööta kasutamata), mis ulatub 150–300 kg/ha.

„Karp zatorski” karpkala kvaliteet ja omadused ei tulene üksnes sellega lahutamatult seotud looduskeskkonnast, vaid ka piirkonna aretustöö ja -tehnika traditsioonidest. Vaatluste, uurimistööde ja katsete tulemusena aretasid kohalikud kalakasvatajad ja teadlased valikumeetodil sellise karpkala, mis sobis kõige paremini piirkonnas valitsevate tingimustega. „Karp zatorski” puhta liini karpkala on saadud ungari, jugoslaavia, gołyszi ja iisraeli (Dor-70) puhta liini karpkalade ristamise tulemusel. Saadud järglaskonnal on tootmise jaoks sellised suurepärased omadused nagu kõrge ellujäämismäär ja hea söödakasutus, mis kajastub väikeses söödakulus. Ristamisel saadud heteroosi efekti tõttu kasvavad kalad kiiremini, on haigustele vastupidavamad, saagikamad ning väga hästi kohanenud kohalike looduslike tingimustega. Punktis 4 määratletud piirkonna keskkonnatingimustega kohandatud Zatori tootmismeetodi alusel on võimalik saada toode, millel on punktis 5.2 nimetatud omadused. Võrreldes kaubanduses saadaolevate, tavaliselt pikema tootmistsükli tulemusel saadud kaladega võimaldab kuni kahe aastani lühendatud kasvatusperiood toota suurepärase maitse, organoleptiliste omaduste ja vähem rasva sisaldava lihaga karpkala noorjärke. „Karp zatorski” noorte karpkalade hõrk maitse eristab seda muudes geograafilistes piirkondades toodetud karpkalade maitsest. Piirkonnal on oluline mõju tarbijate hulgas kõrgelt hinnatud liha kvaliteedile ja selle organoleptilistele omadustele. Tarbijate hulgas omandatud „Karp zatorski” karpkala heast mainest annab tunnistust ka tõsiasi, et ostjad on selle kala eest valmis maksma 10–15 % kõrgemat hinda kui muudes geograafilistes piirkondades toodetud karpkala eest.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7)

http://www.minrol.gov.pl/index.php?/pol/Jakosc-zywnosci/Produkty-regionalne-i-tradycyjne/Wnioski-przeslane-do-UE-od-kwietnia-2006-roku

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.