SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Julgeolek on Euroopa Liidu oluline eesmärk. Kuigi esmavastutus kodanike kaitsmise eest lasub liikmesriikidel, annab kollektiivne tegevus liidu tasandil olulise panuse ELi kui terviku julgeolekusse. Koordineerimine aitab suurendada vastupidavust, parandada valvsust ja tugevdada meie ühist reageerimist. ELi julgeolekuliidu kontekstis on astutud olulisi samme, et tõsta suutlikkust ja parandada võimet ennetada ja avastada paljusid julgeolekuohtusid ning neile kiiresti reageerida, seejuures ühendades avaliku ja erasektori jõupingutused.

Et EL suudaks toime tulla pidevalt muutuva ohuolukorraga, on vaja pidevat valvsust ja kohanemist. Venemaa agressioonisõda Ukraina vastu on toonud kaasa uusi ohtusid, mis on sageli põimunud hübriidohuks. Üks neist on oht, et elutähtsate teenuste osutamine Euroopas elutähtsat taristut käitavate üksuste poolt katkeb. See on muutunud veelgi ilmsemaks Nord Streami gaasijuhtmete ilmse sabotaaži ja muude hiljutiste vahejuhtumite tõttu. Ühiskond sõltub suurel määral nii füüsilisest kui ka digitaristust ning oluliste teenuste katkemine kas tavapäraste füüsiliste rünnakute või küberrünnete või nende kahe kombinatsiooni kaudu võib avaldada tõsist mõju kodanike heaolule, meie majandusele ja usaldusele meie demokraatlike süsteemide vastu.

Siseturu tõrgeteta toimimise tagamine on veel üks ELi põhieesmärk, sealhulgas elutähtsat taristut käitavate üksuste osutatavate elutähtsate teenuste puhul. Seetõttu on EL juba võtnud mitmeid meetmeid, et vähendada kriitilise tähtsusega üksuste haavatavust ja suurendada nende vastupidavust nii küber- kui ka muudele ohtudele.

Kiiresti on vaja võtta meetmeid, et suurendada ELi suutlikkust seista vastu võimalikele rünnakutele elutähtsa taristu vastu, peamiselt ELis endas, kuid vajaduse korral ka selle vahetus naabruses.

Kavandatava nõukogu soovituse eesmärk on suurendada ELi toetust elutähtsa taristu vastupidavuse suurendamisele ning tagada ELi tasandil valmisoleku ja reageerimise koordineerimine. Soovituse eesmärk on maksimeerida ja kiirendada tööd, et kaitsta neid varasid, rajatisi ja süsteeme, mis on vajalikud majanduse toimimiseks, pakkuda siseturul kodanikele olulisi teenuseid ning leevendada mis tahes rünnaku mõju, tagades võimalikult kiire taastumise. Kuigi kaitsta tuleks kogu sellist taristut, on lähtudes praegustest riskihinnangutest praegu esikohal energia-, digitaristu-, transpordi- ja kosmosesektor, kuna need on ühiskonna ja majanduse seisukohast oma laadilt horisontaalsed.

ELil on eriline roll selliste taristute vastupidavuse tagamisel, mis ületavad maismaa- või merepiire, mõjutades mitme liikmesriigi huve, või mida kasutatakse oluliste piiriüleste teenuste osutamiseks. Mitme liikmesriigi jaoks elutähtis taristu võib siiski asuda ainult ühes liikmesriigis või isegi väljaspool liikmesriigi territooriumi, näiteks merealuste kaablite või torujuhtmete puhul. Elutähtsa taristu ja seda käitavate üksuste ning neid ähvardavate ohtude selge kindlaksmääramine ning ühine kaitsekohustus on kõigi liikmesriikide ja ELi kui terviku huvides.

Euroopa Parlament ja nõukogu on juba saavutanud poliitilise kokkuleppe süvendada ELi õigusraamistikku, et aidata tugevdada elutähtsat taristut käitavate üksuste vastupidavust. 2022. aasta suvel jõuti kokkuleppele elutähtsa taristu vastupidavust käsitleva direktiivi ning võrgu- ja infosüsteemide turvalisust käsitleva läbivaadatud direktiivi (edaspidi „küberturvalisuse 2. direktiiv“) osas. Need suurendavad oluliselt suutlikkust võrreldes kehtiva õigusraamistikuga, st 8. detsembri 2008. aasta direktiiviga 2008/114/EÜ Euroopa elutähtsate infrastruktuuride identifitseerimise ja määramise ning nende kaitse parandamise vajaduse hindamise kohta (Euroopa elutähtsa taristu direktiiv) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga (EL) 2016/1148 meetmete kohta, millega tagada võrgu- ja infosüsteemide turvalisuse ühtlaselt kõrge tase kogu liidus (küberturvalisuse direktiiv). Uued õigusaktid peaksid jõustuma 2022. aasta lõpus või 2023. aasta alguses ning vastavalt liidu õigusele peaksid liikmesriigid seadma oma prioriteediks nende siseriiklikku õigusesse ülevõtmise ja kohaldamise.

Võttes arvesse seda ja Venemaa Ukraina-vastasest agressioonisõjast tulenevate ohtudega tegelemise võimalikku kiireloomulisust, tuleks võimaluse ja vajaduse korral kiirendada uutes õigusaktides kirjeldatud meetmete võtmist. Juba nüüd vastastikuse koostöö tõhustamine aitaks samuti hoogustada meetmete tõhusat rakendamist siis, kui uued õigusaktid on täielikult jõustunud.

Tulemuseks oleks juba praegu kehtivatest raamistikest kaugemale minemine nii tegevuse põhjalikkuse kui ka hõlmatud sektorite ulatuse osas. Uues kriitilise tähtsusega üksuste vastupidavuse direktiivis esitatakse uus koostööraamistik ning liikmesriikide ja kriitilise tähtsusega üksuste kohustused, mille eesmärk on tugevdada siseturul elutähtsaid teenuseid osutavate üksuste füüsilist vastupidavust (mis ei ole küberjulgeolek) looduslikele ja inimtegevusest tingitud ohtudele, kusjuures nimetatud on 11 sektorit. Küberturvalisuse 2. direktiiviga tagatakse küberturvalisusega seotud kohustuste sektoritevaheline laiaulatuslik kattuvus. See hõlmab uut nõuet, et liikmesriigid peavad vajaduse korral lisama oma küberturvalisuse strateegiatesse merealused kaablid.

Õigusaktide kohaselt peab komisjon täitma olulist koordineerivat rolli. Kriitilise tähtsusega üksuste vastupidavuse direktiivi kohaselt on komisjonil toetav ja hõlbustav roll, mida tuleb täita kõnealuse direktiiviga loodud kriitilise tähtsusega üksuste vastupidavusvõime töörühma toetusel ja kaasamisel ning ta peaks täiendama liikmesriikide tegevust, töötades välja parimad tavad, juhendmaterjalid ja metoodika. Mis puudutab küberturvalisust, siis on nõukogu juba oma 2022. aasta suve järeldustes ELi kübervaldkonna positsiooni kohta kutsunud komisjoni, kõrget esindajat ning võrgu- ja infoturbe koostöörühma üles koostama riskihinnangud ja stsenaariumid, lähtudes küberjulgeolekust. Selline kooskõlastamine soodustab sama lähenemisviisi kasutamist muude oluliste elutähtsate taristute puhul.

5. oktoobril 2022 esitas president von der Leyen viiepunktilise kava, milles on esitatud tulevase töö kooskõlastatud lähenemisviis. Selle põhielemendid on järgmised: valmisoleku suurendamine; koostöö liikmesriikidega, et viia läbi nende elutähtsa taristu stressitest, alustades energiasektorist ja liikudes seejärel teiste suure riskiga sektorite juurde; reageerimissuutlikkuse suurendamine, eelkõige liidu elanikkonnakaitse mehhanismi kaudu; satelliidivõimekuse tõhus kasutamine võimalike ohtude avastamiseks; ning koostöö tugevdamine NATO ja peamiste partneritega elutähtsa taristu vastupidavuse valdkonnas. Viiepunktilises kavas rõhutati juba, kui oluline on poliitilise kokkuleppe pälvinud õigusakte asuda kohaldama varem.

Kavandatavas nõukogu soovituses toetatakse seda lähenemisviisi, mille eesmärk on struktureerida liikmesriikidele antavat toetust ja koordineerida nende jõupingutusi, et suurendada riskiteadlikkust ja valmisolekut ning reageerimist praegustele ohtudele. Sellega seoses korraldatakse ekspertide kohtumisi, et arutada elutähtsat taristut käitavate üksuste vastupidavust, pidades silmas kriitilise tähtsusega üksuste vastupidavuse direktiivi jõustumist ja sellega loodud kriitilise tähtsusega üksuste vastupidavusvõime töörühma.

Hädavajalik on tugevdada koostööd võtmepartneritega ning naabruses asuvate ja muude asjaomaste kolmandate riikidega elutähtsat taristut käitavate üksuste vastupidavuse valdkonnas, eelkõige ELi ja NATO vastupidavusvõimet käsitleva struktureeritud dialoogi kaudu.

Käesolevas soovituses keskendutakse liidu suutlikkuse suurendamisele Venemaa agressioonisõjast Ukraina vastu tulenevate uute ohtude prognoosimisel, ennetamisel ja neile reageerimisel. Seetõttu keskendutakse kavandatud soovitustes julgeolekuga seotud riskide ja elutähtsat taristut ähvardavate ohtudega tegelemisele. Siiski tuleb märkida, et hiljutised sündmused on samuti rõhutanud tungivat vajadust pöörata suuremat tähelepanu kliimamuutuste mõjule elutähtsale taristule ja teenustele, näiteks seoses hooajaliselt ohustatud ja ettearvamatute veevarustusega tuumaelektrijaama jahutuseks, hüdroenergiaks ja siseveeliikluseks, või ohuga, et transporditaristule tekitatakse materiaalset kahju, mis võib põhjustada elutähtsate teenuste olulisi häireid. Nende probleemidega tegeletakse jätkuvalt asjaomaste õigusaktide ja koordineerimise kaudu.

•Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

Käesolev nõukogu soovituse ettepanek on täielikult kooskõlas elutähtsat taristut käitavate üksuste vastupidavust käsitleva kehtiva ja tulevase õigusraamistikuga, Euroopa elutähtsa taristu direktiiviga ja kriitilise tähtsusega üksuste vastupidavuse direktiiviga, kuna soovituse eesmärk on muu hulgas hõlbustada liikmesriikidevahelist koostööd selles valdkonnas ja toetada konkreetseid meetmeid, et suurendada vastupidavust ELis elutähtsat taristut käitavate üksuste praegustele vahetutele ohtudele.