EUROOPA KOMISJON Brüssel,22.11.2017 COM(2017) 800 final KOMISJONI TEATIS 2018. aasta eelarvekavad: üldine hinnang



Kommenteeritud kokkuvõte Käesolevas teatises võetakse kokku komisjoni hinnang 2018. aasta eelarvekavadele, mille on esitanud kaheksateist euroala liikmesriiki (EA 18). Hinnangus ei käsitleta Kreekat, kelle suhtes kohaldatakse ESMi majanduslikku kohandamisprogrammi. Austria ja Saksamaa esitasid muutmata poliitikal põhinevad eelarvekavad, kuna kavade esitamise ajal ei olnud nende riikide valitsustel eelarveküsimustes täielikke volitusi. Hispaania esitas muutmata poliitikal põhineva eelarvekava tingituna viivitusest eelarvemenetluses. Komisjon hindas vastavalt määrusele (EL) nr 473/2013 liikmesriikide eelarvekavasid ning euroala kui terviku üldist eelarveseisundit ja eelarvepoliitikat. 2018. aasta eelarvekavadele antud üldise hinnangu ja euroala üldise eelarvepoliitika võib kokku võtta järgmiselt. 1.Liikmesriigid ja komisjon on alates kevadest kasvuprognoose oluliselt ülespoole korrigeerinud. Kuna majandus kasvab potentsiaalsest kasvumäärast kiiremini, kahaneb agregeeritud SKP lõhe 2017. aastal veelgi ja peaks 2018. aastal muutuma positiivseks. Sellest hoolimata iseloomustavad majanduse elavnemist mõned ebatüüpilised tunnused: tagasihoidlik baasinflatsioon ja palgakasv, mis ei peegelda olukorra paranemist tööturul, millele osutavad tavapärased tööturunäitajad, suur jooksevkonto ülejääk ja püsiv, ehkki vähenev investeerimislõhe. 2.Liikmesriikide kavadest võib järeldada, et valitsemissektori agregeeritud nominaalne eelarvepuudujääk on tsüklilise olukorra paranemise mõjul jätkuvalt langustrendis. Komisjoni 2017. aasta sügisprognoosi kohaselt väheneb euroala eelarvepuudujääk 2016. aasta 1,6 %-lt SKPst 2017. aastal 1,1 %-le SKPst. Liikmesriikide kavade rakendamine tooks euroalal 2018. aastal kaasa valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi 0, 9% SKPst, mida kinnitab ka komisjoni prognoos. 3.Eelarvekavade rakendamine vähendaks euroala võlasuhet 2017. aasta 88 %-lt SKPst 2018. aastaks veidi üle 86 %-le tänu majanduse tsüklilisele elavnemisele ja jätkuvalt madalatele intressimääradele. Komisjoni prognoosi kohaselt on esmapilgul näha, et Belgia ja Itaalia ei saavuta võla vähendamise sihttaset ei 2017. ega ka 2018. aastal. See kehtib ka Prantsusmaa kohta, kelle suhtes võidakse ülemäärase eelarvepuudujäägi õigeaegse ja kestliku kõrvaldamise korral hakata alates 2018. aastast kohaldama võlareegliga seotud üleminekukorda. 4.2017. aastal toimus minimaalne struktuurne paranemine ja eelarvekavad kajastavad euroala struktuurse eelarvepuudujäägi vähest suurenemist (0,1 % SKPst), samal ajal kui viimastes stabiilsusprogrammides prognoositi veel selle üldist paranemist kogumahus 0,2 % SKPst. Ka komisjon prognoosib, et euroala struktuurne eelarvepuudujääk paraneb 2018. aastal 0,1 protsendipunkti. Komisjoni prognoosi ja liikmesriikide eelarvekavade vahel on siiski suured erinevused. 5.Eelarve kohandamise struktuuri küsimuses peaks liikmesriikide eelduste kohaselt tsükliliselt kohandatud kulude suhe mõõdukalt vähenema. See on tingitud intressikulude vähenemisest (-0,1% SKPst) ja sellest, et esmased kulud kasvavad potentsiaalsest kasvust pisut aeglasemalt. Madalatest intressimääradest tulenevat juhuslikku kasumit tuleks kasutada võla vähendamiseks. Avaliku sektori investeeringud, mis vähenesid aastatel 2010–2016 pidevalt, peaksid 2018. aastal veidi suurenema. Tulude suhe peaks vähenema nii tulusid vähendavate meetmete (-0,1 % SKPst) kui ka tulude alalaekumise mõjul (-0,2 % SKPst). 6.Agregeeritud struktuurse eelarvepositsiooni muutusena mõõdetud euroala eelarvepoliitika jääb 2018. aastal laias laastus neutraalseks. Struktuurse eelarvepositsiooniga võrreldes näitab esmane struktuurne eelarvepositsioon 2018. aastal mõnevõrra ekspansiivsemat eelarvepoliitikat, kuna selles ei võeta arvesse intressikulude jätkuvat vähenemist. Kaalutlusõigusel põhinev eelarvekohandus – näitaja, mis on lähedane stabiilsuse ja kasvu pakti kulude kasvu eesmärgile – osutab sellele, et eelarvepoliitika on nii eelarvekavade kui ka komisjoni prognoosi kohaselt aastatel 2017 ja 2018 mõnevõrra ekspansiivsem. 7.Üldjoontes neutraalne eelarvepoliitika euroala koondtasandil tundub asjakohane, kui võtta arvesse praegu euroalal toimuvat majanduse elavnemist, mida iseloomustavad mõningad ebatüüpilised tunnusjooned, kriisiajast pärit võlakoormus ja EKP varaostude oodatav rekalibreerimine. 8.Koondtasandi olukorrale vaatamata on liikmesriikide vahel märkimisväärseid erinevusi: mõni liikmesriik peab tegelema eelarve konsolideerimisega, teistel on eelarvepoliitilist manööverdamisruumi. Seepärast tuleb riikide eelarvepoliitika suhtes kasutada diferentseeritud lähenemisviisi, et leida tasakaal majanduse stabiliseerimise eesmärgi ja riigi rahanduse pikaajalisema jätkusuutlikkuse tagamise eesmärgi vahel. 9.Üldiselt on liikmesriikide vahel endiselt suuri erinevusi selles, kuidas liikmesriigid on saavutanud oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgid. Komisjoni prognoosi kohaselt on kuus euroala liikmesriiki 2017. aastal oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgid juba täitnud (Leedu) või need ületanud (Küpros, Saksamaa, Luksemburg, Malta ja Madalmaad). Nende olukord peaks 2018. aastal jääma samaks, mõni neist kasutab eeldatavalt mingit osa oma eelarvepoliitilisest manööverdamisruumist. Vastavalt muutmata poliitikal põhinevale eelarvekavale peaks oma eelarvepoliitilist manööverdamisruumi kasutama ka Saksamaa. Iirimaa peaks saavutama keskpika perioodi eelarve-eesmärgi 2018. aastal ja Slovakkia peaks selles suunas tegema märkimisväärseid edusamme. Komisjoni prognoosi kohaselt ei toimu aga nendes liikmesriikides, kes on veel kaugel oma keskpika perioodi eelarve-eesmärkidest, olulist edasiminekut (Hispaania, Itaalia, Portugal ja Sloveenia) või halveneb nende struktuurne eelarvepositsioon veelgi (Belgia ja Prantsusmaa). Välja arvatud Sloveenia, on nende riikide puhul ühtlasi tegemist kõige suurema võlasuhtega liikmesriikidega. 10.Arvestades eesmärki leida tasakaal stabiliseerimisega seotud vajaduste ja võimalike jätkusuutlikkusprobleemide vahel, võib komisjon eelarve nõutavast kohandamisest kõrvalekalde hindamisel kasutada kaalutlusõigust. Eelkõige jõudis komisjon järeldusele, et nõudest kõrvale kalduvat eelarvekohandust võib Itaalia ja Sloveenia puhul pidada piisavaks, juhul kui nad 2018. aastal tõepoolest teevad sellise eelarvekohanduse. Kuid komisjoni prognoosi kohaselt tundub, et sellist kohandust ei suudeta teha. Komisjoni hinnangu üksikute liikmesriikide kavadele võib kokku võtta järgmiselt.

Ükski 2018. aasta eelarvekava ei ole olulises vastuolus stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega. Mitmel juhul leiab komisjon siiski, et eelarve kavandatud kohandamine on väiksem või võib osutuda väiksemaks, kui stabiilsuse ja kasvu paktis nõutud.



16 liikmesriiki, kelle suhtes kohaldatakse stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa:



– kuue liikmesriigi (Saksamaa, Leedu, Läti, Luksemburg, Soome ja Madalmaad) eelarvekavad on stabiilsuse ja kasvu pakti 2018. aasta nõuetega kooskõlas;

– viie liikmesriigi (Eesti, Iirimaa, Küpros, Malta ja Slovakkia) eelarvekavad on stabiilsuse ja kasvu pakti 2018. aasta nõuetega üldjoontes kooskõlas. Nende riikide kavade elluviimisel võidakse keskpika perioodi eelarve-eesmärkidest või nende saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast mõnevõrra kõrvale kalduda.

– viie liikmesriigi (Belgia, Itaalia, Austria, Portugal ja Sloveenia) eelarvekavade puhul on oht, et stabiilsuse ja kasvu pakti 2018. aasta nõuded jäävad täitmata. Nende liikmesriikide eelarvekavad võivad viia märkimisväärse kõrvalekaldumiseni keskpika perioodi eelarve-eesmärkide saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast. Belgia ja Itaalia puhul prognoositakse, et võla vähendamise sihttaset ei saavutata. Kaks riiki, kelle suhtes kohaldatakse praegu stabiilsuse ja kasvu pakti paranduslikku osa (st ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust):

– Prantsusmaa suhtes võidakse ülemäärase eelarvepuudujäägi õigeaegse ja kestliku kõrvaldamise korral hakata alates 2018. aastast kohaldama pakti ennetuslikku osa. Prantsusmaa eelarvekava puhul leiti, et on oht, et stabiilsuse ja kasvu pakti kohaselt 2018. aastaks esitatud nõuded jäävad täitmata, kuna komisjoni 2017. aasta sügisprognoosi kohaselt kaldutakse keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast märkimisväärselt kõrvale ja ei saavutata võla vähendamise sihttaset.

– Hispaania puhul leiti, et eelarvekava on üldiselt kooskõlas stabiilsuse ja kasvu pakti kohaselt 2018. aastaks esitatud nõuetega: komisjoni 2017. aasta sügisprognoosi kohaselt peaks valitsemissektori nominaalne eelarvepuudujääk jääma 2018. aastal allapoole aluslepingus sätestatud kontrollväärtust (3 % SKPst), kuigi valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi eesmärki prognoosi kohaselt ei täideta ja eelarve kohandamine ei vasta kaugeltki soovitatud tasemele.



1. Sissejuhatus ELi õigusaktidega nähakse ette, et euroala liikmesriigid esitavad 15. oktoobriks komisjonile järgmise aasta eelarvekavad, et tõhustada majandus- ja rahaliidu riikide eelarvepoliitika koordineerimist . Nendes kavades kajastatakse kokkuvõtlikult valitsuste poolt riikide parlamentidele esitatud eelarveprojekte. Komisjon esitab iga eelarvekava kohta arvamuse, hinnates eelarvekava kooskõla stabiilsuse ja kasvu paktil põhinevate liikmesriigi kohustustega. Samuti peab komisjon esitama üldise hinnangu euroala kui terviku eelarveseisundi ja -väljavaadete kohta. Vastavalt teisele majanduse juhtimise paketile pidid kaheksateist euroala liikmesriiki (edaspidi „EA 18“ või „euroala“ ) saatma oma 2018. aasta eelarvekavad komisjonile 16. oktoobriks. Kreeka, kelle suhtes kohaldatakse ESMi majanduslikku kohandamisprogrammi, ei pea eelarvekava esitama, kuna programmiga on eelarve põhjalik seire juba ette nähtud. Kooskõlas teise majanduse juhtimise paketi suunistega esitasid Austria ja Saksamaa muutmata poliitikal põhinevad eelarvekavad, kuna neis liikmesriikides on hiljutiste valimiste tulemusel vahevalitsus, millel puuduvad eelarveküsimustes täielikud volitused. Kui uus valitsus on ametisse asunud, eeldatakse, et ta esitab täieliku eelarvekava. Ka Hispaania esitas muutmata poliitikal põhineva eelarvekava, kuna keskvalitsuse ja sotsiaalkindlustussektori eelarve heakskiitmine on tavapärase ajakavaga võrreldes viibinud. Hispaanial tuleb täielik eelarvekava esitada nii kiiresti kui võimalik. Austades liikmesriikide eelarvepädevust, antakse komisjoni arvamustes tõenduspõhist poliitilist nõu eelkõige liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele, et aidata neil paremini hinnata eelarveprojektide vastavust ELi eelarve-eeskirjadele. Teises majanduse juhtimise paketis on ette nähtud mitmesugused vahendid, mis võimaldavad tegelda majandus- ja eelarvepoliitika kui euroalal ühist huvi pakkuva küsimusega, nagu see on ette nähtud aluslepingus. Lisaks kutsus nõukogu 2015. aasta juulis eurorühma üles jälgima ja koordineerima euroala liikmesriikide eelarvepoliitikat ja euroala üldist eelarvepoliitilist hoiakut, et tagada majanduskasvu soodustav ja diferentseeritud eelarvepoliitika . Nõukogu soovitas, et ilma et see piiraks stabiilsuse ja kasvu pakti nõuete täitmist, on euroala liikmesriikidel vaja „koordineerida eelarvepoliitikat, et tagada kogu euroala eelarvepoliitika kooskõla jätkusuutlikkuse riskiga ja tsükliliste tingimustega“. Novembris 2016 esitas komisjon ajakohastatud soovituse euroala majanduspoliitika kohta. ELi juhid kinnitasid selle 9.–10. märtsil 2017 toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel ja nõukogu võttis selle vastu 21. märtsil 2017. See soovitus on ka komisjoni hinnangu alus. Iga-aastase Euroopa poolaasta tsükli osana esitab komisjon lisaks käesolevale paketile uue soovituse, mis käsitleb euroala majanduspoliitikat aastatel 2018–2019. 2017. aasta juulis võttis nõukogu vastu riigipõhised soovitused, milles toodi esile, kuidas komisjon kavatseb tegeleda nende liikmesriikidega, kes vastavalt maatriksile peavad eelarvet kohandama vähemalt 0,5 % SKPst. Põhjendustes märgiti, et 2018. aasta eelarvekava hindamisel ja sellele järgneval 2018. aasta eelarvetulemuste hindamisel tuleb eesmärgina nõuetekohaselt arvesse võtta sellise eelarvepoliitika seisundi saavutamist, mis aitab kaasa nii käimasoleva majanduse elavnemise tugevdamisele kui ka liikmesriikide rahanduse jätkusuutlikkuse tagamisele. Sellega seoses märkis nõukogu, et komisjon kavatseb viia läbi üldise hindamise kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1466/97, eelkõige pidades silmas liikmesriigi tsüklilist olukorda. Käesoleval teatisel on kaks eesmärki. Esiteks antakse selles eelarvekavade horisontaalsele hindamisele tuginedes eelarvepoliitikast euroala tasandi koondpilt. See vastab stabiilsusprogrammide kevadisele horisontaalsele hindamisele, kuid selle raames keskendutakse eelseisvale aastale, mitte keskpika perioodi eelarvekavadele. Teiseks antakse eelarvekavadest ülevaade liikmesriikide tasandil, selgitades lähenemisviisi, mida komisjon on kasutanud, et hinnata kavade vastavust stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetele. Hinnangus tehakse vahet, kas liikmesriigi suhtes kohaldatakse stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku või paranduslikku osa, samuti võetakse arvesse valitsemissektori võla taseme ja suundumuste nõudeid.



2. Peamised järeldused euroala kohta Majandusväljavaated liikmesriikide kavade ja komisjoni prognooside alusel Liikmesriigid ja komisjon on kevadest saadik kasvuprognoose oluliselt ülespoole korrigeerinud. Eelarvekavades esitatud makromajanduslike eelduste põhjal peaks kogu euroala (välja arvatud Kreeka) agregeeritud SKP reaalkasv olema 2017. aastal 2,2 % ja 2018. aastal 2,0 %. See on oluliselt enam kui viimaste stabiilsusprogrammide aluseks olevad kasvuväljavaated (vt tabel 1), mis olid mõlema aasta puhul 1,7 %. Komisjoni 2017. aasta sügisprognoosi kohaselt on euroalal oodata sama võimast kasvu (2017. aastal 2,2 % ja 2018. aastal 2,1 %). Üldiselt on eelarvekavades esitatud majanduslikud eeldused väga sarnased komisjoni prognoosiga (vt IV lisa tabel 1). See võib olla seotud ka asjaoluga, et kõik liikmesriigid, välja arvatud Saksamaa ja Belgia, täidavad määruse (EL) nr 473/2013 nõuet, mille kohaselt peavad eelarveprojekti ja sellest tulenevalt ka eelarvekava aluseks olema sõltumatult koostatud või kinnitatud makromajanduslikud prognoosid. Kuna majandus kasvab potentsiaalsest kasvumäärast kiiremini, kahaneb SKP lõhe 2017. aastal veelgi ja peaks 2018. aastal muutuma positiivseks. Komisjoni prognoosi ja eelarvekavade kohaselt muutub agregeeritud SKP lõhe 2018. aastal positiivseks. Kõigis eelarvekavades eeldatakse, et (ümberarvutatud) SKP lõhe on 2018.aastal positiivne või – Prantsusmaa ja Soome puhul – vähesel määral negatiivne.

Nii liikmesriigid kui ka komisjon eeldavad, et koguinflatsioon on jätkuvalt stabiilne ja püsib allpool 2 % sihttaset. Kavade kohaselt peaks koguinflatsioon olema 2017. aastal 1,5 % ja 2018. aastal 1,4 %. See vastab üldjoontes stabiilsusprogrammides kasutatud eeldustele, ka komisjon prognoosib euroala jaoks samasugust inflatsioonimäära. Vaid Eestis, Lätis ja Leedus peaks inflatsioon olema üle 2 %. Majanduskasv euroalal jätkub, kuid seda iseloomustavad mõned ebatüüpilised tunnused. Majanduse elavnemine on euroalal tugevnenud ning tööhõive pideva kasvu ja ettevõtete paraneva kindlustunde kontekstis liikmesriikides üha laienenud. Sellegipoolest iseloomustavad seda ebatüüpilised tunnused. Nimelt on baasinflatsioon ja palgakasv jätkuvalt tagasihoidlik ega peegelda olukorra paranemist tööturul, millele osutavad tavapärased tööturunäitajad. Eelkõige näib, et aeglane palgakasv on tingitud mõne liikmesriigi tööturu loidusest, palgaläbirääkimisi mõjutavatest madalatest inflatsiooniootustest ja madalast tootlikkuse kasvust. Samuti näivad majanduse elavnemist toetavat sellised erakordselt soodsad tegurid nagu EKP toetav rahapoliitika. Seda silmas pidades peaks majanduskasvu toetavate poliitikameetmete lõpetamine toimuma vaid järk-järgult. Komisjon ongi teatanud, et kavatseb kasutada kaalutlusõigust, lähtudes liikmesriigi tsüklilisest olukorrast (vt tekstikast nr 1). Tabel 1. Ülevaade euroala 18 liikmesriigi 2017.–2018. aasta majanduslikest ja eelarvelistest koondnäitajatest Allikas: 2017. aasta stabiilsusprogrammid, 2018. aasta eelarvekavad, Euroopa Komisjoni 2017. aasta sügisprognoos. Eelarvekavades ja komisjoni prognoosis esitatud eelarveväljavaated Valitsemissektori agregeeritud nominaalne eelarvepuudujääk peaks tsüklilise paranemise mõjul jätkuvalt vähenema. Komisjoni prognoosi kohaselt väheneb euroala eelarvepuudujääk 2016. aasta 1,6 %-lt SKPst 2017. aastal 1,1 %-le SKPst. Eelarvekavade kohaselt on eelarvepuudujääk 2017. aastal veidi suurem ehk 1,2 %, mis on 0,15 protsendipunkti parem kui sihttase, mis esitati liikmesriikide stabiilsusprogrammides 2017. aasta kevadel, mil kasvuprognoosid olid oluliselt vähem dünaamilised. 2017. aasta eelarvepuudujäägi eesmärk on võrreldes stabiilsusprogrammiga märkimisväärselt ülespoole korrigeeritud vaid Slovakkia puhul. Liikmesriikide kavade rakendamine tooks euroalal 2018. aastal kaasa valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi 0, 9% SKPst. See kinnitab 2017. aasta kevade stabiilsusprogrammides esitatud valitsemissektori agregeeritud nominaalset eelarvepuudujääki, vaatamata 2017. aasta prognoositust parematele tulemustele ja 2018. aasta kasvuväljavaadete oluliselt ülespoole korrigeerimisele. Kaudselt tähendab see seda, et struktuurset kohandust on võrreldes viimaste stabiilsusprogrammidega mõnevõrra allapoole korrigeeritud (vt allpool). Ehkki kavade ja komisjoni prognooside vahel on üksikute liikmesriikide puhul erinevused (vt IV lisa tabel 2), on komisjoni prognoos 2018. aasta kogupuudujäägi kohta kavadega täielikus kooskõlas. Seitse liikmesriiki 18st prognoosib 2018. aastaks nominaalse eelarvepositsiooni ülejääki. Puudujäägiga liikmesriikidest kavatsevad oma valitsemissektori nominaalset eelarvepuudujääki suurendada vaid Läti ja Soome. Ükski liikmesriik ei planeeri 2018. aastaks eelarvepuudujääki, mis ületaks kontrollväärtust, mis on 3 % SKPst. Prantsusmaa kavatseb vastavalt nõukogu soovitusele korrigeerida ülemäärase eelarvepuudujäägi 2017. aastal. Hispaania kavatseb selle korrigeerida talle seatud tähtajaks ehk 2018. aastal. Slovakkia, Itaalia, Belgia ja Prantsusmaa kavandavad stabiilsusprogrammiga võrreldes oluliselt suuremat eelarvepuudujääki. Euroala agregeeritud esmane eelarvepositsioon, mis saadakse, arvates nominaalsest eelarvepositsioonist välja intressikulud, on ülejäägis. See peaks veelgi paranema, st 2017. aasta 0,8 %lt SKPst jõutakse 2018. aastal 0,9 %-ni SKPst. Prantsusmaa, Läti ja Soome on ainsad euroala liikmesriigid, kes näevad 2018. aastal ette esmase eelarvepuudujäägi. Kui mõõta agregeeritud struktuurse eelarvepositsiooni muutuse järgi, ei ole ei eelarvekavades ega komisjoni prognoosis aastatel 2017–2018 ette nähtud praktiliselt mingeid eelarvekohandusi. Komisjoni prognoosis eeldatakse, et euroala struktuurne eelarvepositsioon püsib 2017. aastal üldjoontes stabiilsena. (Ümberarvutatud) eelarvekavade kohaselt peaks struktuurne eelarvepositsioon kooskõlas stabiilsusprogrammidega 2017. aastal veidi paranema. 2018. aastaks prognoositakse eelarvekavades euroala struktuurse eelarvepositsiooni teatavat halvenemist (0,1 % SKPst), samal ajal kui viimastes stabiilsusprogrammides prognoositi veel selle üldist paranemist mahus 0,2 % SKPst (vt IV lisa tabel 3). Sarnaselt kavadele prognoosib ka komisjon 2018. aastaks euroala struktuurse eelarvepositsiooni halvenemist mahus 0,1 protsendipunkti. Selle näitaja taga on aga üksikute liikmesriikide eelarvekavades märkimisväärseid erinevusi. Eelkõige prognoosib komisjon oluliselt väiksemat struktuurset kohandust Belgias, Hispaanias, Prantsusmaal, Leedus, Portugalis ja Sloveenias (vt allpool). Euroala koondtasandil tasakaalustab seda stabiilne struktuurne eelarvepositsioon Saksamaal, samal ajal kui Saksamaa eelarvekava kohaselt pidi riigi SKP kasvama 0,5 %. Üldiselt on liikmesriikide vahel endiselt suuri erinevusi selles osas, kuidas liikmesriigid on saavutanud oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgid (vt IV lisa joonis 5). Komisjoni prognoosi kohaselt on kuus euroala liikmesriiki 2017. aastal keskpika perioodi eelarve-eesmärgi juba täitnud (Leedu) või selle ületanud (Küpros, Saksamaa, Luksemburg, Malta ja Madalmaad). Nende riikide olukord peaks 2018. aastal jääma samaks, mõni neist kõnealustest eesmärkidest täitnud riikidest kasutab eeldatavasti mingit osa oma eelarvepoliitilisest manööverdamisruumist. Vastavalt muutmata poliitikal põhinevale eelarvekavale peaks oma eelarvepoliitilist manööverdamisruumi kasutama ka Saksamaa. Neist liikmesriikidest, kes ei ole oma keskpika perioodi eelarve-eesmärke veel täitnud, peaks Iirimaa need saavutama 2018. aastal ja Slovakkia peaks selles suunas tegema märkimisväärseid edusamme. Teisest küljest aga ei prognoosi komisjon nendes liikmesriikides, kes on veel kaugel oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgist, peaaegu mingit edasiminekut (Hispaania, Itaalia, Portugal ja Sloveenia), ja eesmärgist võidakse isegi kaugeneda (Belgia ja Prantsusmaa). Välja arvatud Sloveenia, on nende riikide puhul ühtlasi tegemist kõige suurema võlasuhtega liikmesriikidega (vt allpool). (Ümberarvutatud) eelarvekavade kohaselt tehakse neis liikmesriikides prognoositust suurem kohandus (alates 0,0 % SKPst Prantsusmaa puhul kuni 0,5 % SKPst Sloveenia puhul). Ka Eesti, Austria, Soome ja Läti peaksid mõnevõrra oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgist eemalduma, jäädes samas 1 protsendipunkti kaugusele SKPst. Struktuurse eelarvepositsiooniga võrreldes on komisjoni prognoosi alusel arvutatud kaalutlusõigusel põhinev eelarvekohandus aastatel 2017 ja 2018 mõnevõrra ekspansiivsem. Kaalutlusõigusel põhinev eelarvekohandus on kontseptuaalselt lähedane ELi finantsraamistiku kulude kasvu eesmärgile ning selles kajastub kavandatud tulumeetmete ja esmaste kulude arengu summa suhtena (keskpika perioodi) potentsiaalsesse kasvumäära. Prognooside põhjal arvutatud kaalutlusõigusel põhinev eelarvekohandus osutab peaaegu 0,4 % kasvule SKPst 2017. aastal. Selle põhjuseks on eelkõige esmaste kulude suurenemine, mis ületab keskpika perioodi potentsiaalset kasvumäära, samal ajal kui kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed on 2017. aastal neutraalsed. Erinevus struktuurse eelarvepositsiooni muutusega võrreldes on osaliselt tingitud sellest, et kaalutlusõigusel põhinevas eelarvekohanduses ei võeta arvesse intressitulu. 2018. aasta puhul kinnitab eelarvekavade alusel arvutatud kaalutlusõigusel põhinev eelarvekohandus niisugust struktuurse eelarvepositsiooni hinnangut, mis näitab, et kavade üldine eelarvepoliitiline hoiak on peaaegu neutraalne. Esmaste kulude kasv peaks euroalal veidi ületama keskpika perioodi potentsiaalset kasvumäära, samal ajal kui kaalutlusõigusel põhinevad tulumeetmed on vaid marginaalselt ekspansiivsed (vt allpool). Komisjoni prognoosi alusel arvutatud kaalutlusõigusel põhinev eelarvekohandus on 0,25 % SKPst, mis viitab mõnevõrra ekspansiivsemale eelarvepoliitikale (vt IV lisa joonis 4). Valitsemissektori võlg peaks tänu majanduse tsüklilisele elavnemisele ja jätkuvalt madalatele intressimääradele jätkuvalt vähenema. Euroala valitsemissektori võlg, mis oli haripunktis 2014. aastal (peaaegu 93 % SKPst), peaks 2016. aasta 89,6 %-lt SKPst langema nii komisjoni prognoosi kui ka liikmesriikide kavade põhjal 2017. aastal pisut vähem kui 88 %-le SKPst. Kavade koondnäitajate põhjal jätkub 2018. aastal võla vähenemine (pisut üle 86 %-ni SKPst). Võla vähenemine 2018. aastal tuleneb võla vähendamise lumepalliefektist ja

esmasest eelarveülejäägist, samal ajal kui kavandatud võlakoormuse muutuse ja eelarvepositsiooni vahelisel erinevusel on vastupidine mõju. Komisjoni prognoosi kohaselt on võlasuhte vähenemine pisut suurem. Kõik liikmesriigid peale Prantsusmaa kavatsevad aastatel 2017–2018 vähendada valitsemissektori võla suhet SKPsse (vt IV lisa tabel 6). Prantsusmaa puhul peaks võlg stabiliseeruma pisut allpool taset 97 % SKPst. Võla vähendamise lumepalliefektist saavad kasu kõik liikmesriigid. Samuti on võlga vähendav mõju enamikus liikmesriikides kavandatud esmasel eelarveülejäägil (vt IV lisa joonis 6). Üldjoontes on komisjoni prognoosi ja eelarvekavade vahelised erinevused võlasuundumustes aastaks 2018 suhteliselt piiratud, välja arvatud Küprose ja Sloveenia puhul, kelle kavad on optimistlikumad, ja Saksamaa puhul, kelle suhtes on komisjoni prognoos optimistlikum. Itaalia ja Portugal on endiselt kõige suurema valitsemissektori võlatasemega liikmesriigid (üle 120 % SKPst), samal ajal kui Belgia, Küprose, Prantsusmaa ja Hispaania riigivõlg on ligikaudu 100 %. Kümne euroala liikmesriigi suhtes, kes on esitanud eelarvekava, kohaldatakse riigivõla vähendamise sihttaset. Komisjoni prognoosi kohaselt on esmapilgul näha, et ei Belgia ega Itaalia ei järgi 2018. aastal võla vähendamise sihttaset. See kehtib ka Prantsusmaa kohta, kelle suhtes võidakse ülemäärase eelarvepuudujäägi õigeaegse ja kestliku kõrvaldamise korral hakata alates 2018. aastast kohaldama võlareegliga seotud üleminekukorda. Eelarve kohandamise komponendid Liikmesriigid prognoosivad tsükliliselt kohandatud kulude suhte mõõdukat vähenemist, mille täielikult kompenseerib tulude suhte samasugune langus. Kavade kohaselt peaks tsükliliselt kohandatud kulude suhe langema 0,25 protsendipunktini, mis on tingitud intressikulude vähenemisest ja sellest, et esmased kulud kasvavad potentsiaalsest kasvust aeglasemalt. Võrdluseks võib märkida, et komisjoni prognoosi kohaselt on esmaste kulude areng mõnevõrra dünaamilisem ja seega on tsükliliselt kohandatud kulude suhe stabiilsem. Liikmesriikide kavade kohaselt kasvavad sotsiaalmaksed ja töötajatele makstavad hüvitised nominaalsest SKPst aeglasemalt ja see aitab vähendada kulude suhet (vt IV lisa joonis 8). Teiselt poolt peaksid avaliku sektori investeeringud, mis aastatel 2010–2016 pidevalt vähenesid, 2018. aastal veidi suurenema. Komisjoni prognoos kinnitab avaliku sektori kulutuste teatavat tasakaalustamist. Intressikulud vähenevad nii kavade kui ka komisjoni prognoosi kohaselt 0,1 protsendipunkti ja jõuavad 2018. aastal 1,9 %-ni SKPst. Riigivõlakriisi haripunktis 2012. aastal olid intressikulud 3,0 % SKPst. Kõik liikmesriigid peale Küprose eeldavad, et laenujäägi kaudne intressimäär väheneb veelgi. Eelarvekavade aluseks olev kaudne intressimäär väheneb keskmiselt 2017. aasta 2,25 %-lt 2018. aastal 2,15 %-ni. See vastab ka komisjoni eeldustele. Tulude suhe peaks nii tulusid vähendavate meetmete kui ka tulude alalaekumise mõjul vähenema. Esitatud tulumeetmete puudujääki suurendav kogumõju on kavade kohaselt 0,1 % SKPst ning lisaks prognoosivad liikmesriigid ka tulude alalaekumist mahus peaaegu 0,2 % SKPst võrreldes sellega, mida võiks oodata nominaalkasvu väljavaadete alusel (vt IV lisa tabel 8). Tulude suhte vähenemine on tingitud peamiselt sotsiaalmaksete ja maksuväliste tulude vähenemisest. Kavade kohaselt jäävad nii otsesed kui ka kaudsed maksud protsendina SKPst samaks. Komisjoni prognoosis on tulumeetmete ja tulude alalaekumise mõju sarnane. Hinnang euroala eelarvepoliitika suundumustele

Euroalal prognoositakse ajavahemikuks 2017–2018 üldiselt neutraalse eelarvepoliitika jätkumist. Pärast eelarve märkimisväärset konsolideerimist ajavahemikul 2011–2013 muutus üldine eelarvepoliitiline hoiak järgnevatel aastatel laias laastus neutraalseks. Olukord peaks selliseks jääma ka 2017. aastal. Nii liikmesriikide eelarvekavade agregaatväärtused kui ka komisjoni prognoos osutavad sellele, et üldjoontes neutraalne eelarvepoliitika, mida mõõdetakse struktuurse eelarvepositsiooni muutusena, peaks jätkuma ka 2018. aastal, kusjuures struktuurne eelarvepositsioon halveneb vaid pisut. Esmase struktuurse eelarvepositsiooni areng viitab 2018. aastal mõnevõrra ekspansiivsemale eelarvepoliitilisele hoiakule (vt IV lisa tabel 4), kuna selles ei võeta arvesse intressikulude jätkuvat vähenemist. Seda kinnitab ka kaalutlusõigusel põhinev eelarvekohandus (vt eespool), mis on arvutatud komisjoni prognoosi alusel (vt IV lisa joonis 4). Üldjoontes neutraalne eelarvepoliitiline hoiak koondtasandil on euroala jaoks endiselt asjakohane, kui võtta arvesse majanduse praegust elavnemist, mis on hoogustumas, kui ei ole veel täielik. See on veelgi asjakohasem kriisiajast pärit püsiva võlakoormuse kontekstis. On oluline saavutada sobiv tasakaal riikide rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse (sõltuvalt riigis valitsevatest tingimustest) ja majanduse elavdamise toetamise vahel. Aastate 2017–2018 eelarvepositsiooni suundumust tuleks hinnata kahe eesmärgi põhjal, milleks on pikaajaline jätkusuutlikkus ja lühiajaline makromajanduslik stabiliseerimine. Pikaajaline jätkusuutlikkus eeldab, et valitsemissektori võlg suunatakse jätkusuutlikule teele ja seda hoitakse seal, võttes arvesse praegust võlataset ja prognoositud tulevasi vananemisega seotud kulusid. Ehkki makromajanduslikku stabiliseerimist saab väljendada SKP lõhe sulgemisena sobivas tempos lühikeses kuni keskpikas perspektiivis, tuleks selles siiski arvesse võtta ka teisi majanduslikke aspekte, nagu inflatsiooni tase, loidus tööturul ja vajadus minna välistelt majanduskasvu allikatelt üle riigisisestele. Joonis 1. Euroala pikaajaline reaalintressimäär (%) ja kaalutlusõigusel põhinev eelarvekohandus (protsendina potentsiaalsest SKPst) Allikas: Euroopa Komisjoni 2017. aasta sügisprognoos Märkus: kui pikaajaline reaalne intressimäär on +1,0, peetakse seda prognoosiperioodi potentsiaalse majanduskasvuga üldjoontes vastavuses olevaks. Eelarvepoliitikas tuleks võtta nõuetekohaselt arvesse madala inflatsiooni tingimustes läbi viidavat väga toetavat rahapoliitikat. Rahapoliitika on olnud viimastel aastatel euroalal väga toetav. EKP on rakendanud mitu rahapoliitikat hõlbustavat meedet, nende hulgas baasintressimäärade langetamine alla nulli, sihtotstarbelised pikaajalised refinantseerimisoperatsioonid, varaostukavad ja eelkommunikatsioon. Üldiselt on need meetmed pakkunud märkimisväärseid rahapoliitilisi stiimuleid. EKP otsustas hiljuti oma varaostukava alates 2018. aasta jaanuarist ümber kalibreerida, võttes arvesse euroala üha tugevamat ja laiapõhjalisemat majanduskasvu. Samal ajal leiti, et tuleb jätkata arvukate rahapoliitiliste stiimulitega, kuna siseriiklik hinnasurve oli kogu euroalal endiselt nõrk ning majanduse väljavaated ja inflatsiooni areng sõltuv jätkuvast rahapoliitilisest toetusest. Vaatamata eeldusele, et rahastamistingimused jäävad soodsaks, peaks EKP ekspertide viimaste euroala makromajanduslike prognooside kohaselt koguinflatsioon tugevnema vaid järk-järgult ja jääma aastatel 2017–2019 märkimisväärselt alla 2 %. See on suures osas kooskõlas ka Euroopa Komisjoni viimase inflatsiooniprognoosiga. Raha- ja eelarvepoliitika ühist suundumust (nn poliitikameetmete kombinatsioon) saab kaudselt hinnata vastavalt rahastamistingimuste arengu (nt pikaajaline reaalintressimäär) ja eelarvekohanduse (nt kaalutlusõigusel põhinev eelarvekohandus) alusel. Nagu näidatud joonisel 1, leevenesid rahastamistingimused aastatel 2011 ja 2012 märkimisväärselt tänu sellele, et EKP otsustas kriisi tõttu sekkuda. Rahastamistingimuste leevenemine jätkus ka pärast 2013. aastat, kuid vähemal määral. Ehkki EKP-l õnnestus lisameetmete abil avaldada nominaalsetele pikaajalistele intressimääradele langussurvet, vähenesid ka pikaajalised inﬂatsiooniootused, mis hakkasid elavnema alles 2016. aasta lõpupoole. Rahastamistingimused peaksid muutuma vähem paindlikuks 2018. aastal, mil euroala SKP lõhe peaks lõpuks sulguma. Aastal 2018 peaksid suurenema keskmised pikaajalised reaalintressimäärad, kuna lisaks oodatavale nominaalsete intressimäärade järkjärgulisele tõusule suurenevad inflatsiooniootused, ehkki mõõdukamalt. Rahastamistingimused peaksid siiski jääma kogu euroalal väga toetavaks. Euroala koondtasandi olukorrast hoolimata on liikmesriikide vahel märkimisväärseid erinevusi: mõni liikmesriik peab tegelema eelarve konsolideerimisega, samal ajal kui teistel on eelarvepoliitilist manööverdamisruumi (vt joonis 2 ja 3). Ehkki SKP lõhe peaks enamikus liikmesriikides 2018. aastal muutuma positiivseks, on mitme liikmesriigi majandus endiselt väga loid. Teisest küljest seisavad mõne liikmesriigi ees suured jätkusuutlikkuse riskid. Komisjoni 2017. aasta sügisprognoosi alusel on läbi viidud jätkusuutlikkuse riski hindamine, milles on muu hulgas arvesse võetud praegust võlataset ja esmast eelarvepositsiooni, samuti elanikkonna vananemisega seotud oodatavaid kulusid. Lühiajalises perspektiivis ei seisa jätkusuutlikkuse riskidega silmitsi ükski liikmesriik. Võla jätkusuutlikkuse analüüsi ja näitaja S1 arvutamise alusel näib, et keskpikas perspektiivis on riskid Belgias, Hispaanias, Prantsusmaal, Itaalias, Portugalis ja Soomes suured, samas kui Küprose, Leedu, Austria ja Sloveenia keskpika perioodi riske hinnatakse keskmiseks. Riikide eelarvepoliitika suhtes tuleb seega kohaldada diferentseeritud lähenemisviisi, et leida tasakaal majanduse stabiliseerimise eesmärgi ja riigi rahanduse pikaajalisema jätkusuutlikkuse tagamise eesmärgi vahel. Komisjoni prognoosi kohaselt on oodatav eelarvekohandus suhteliselt piiratud või mõne suure võlakoormusega liikmesriigi puhul, nagu Itaalia, Portugal, Belgia, Hispaania ja Prantsusmaa, isegi negatiivne. Nende liikmesriikide kavad on mõnevõrra optimistlikumad, kuid eeldavad lisameetmeid, et saavutada liikmesriikide eelarvekavades seatud eelarve-eesmärgid. Tulevikku silmas pidades võib liikmesriikides, kus võla suhe SKPsse on suur, vaja täiendavaid eelarvekohandusi, eriti juhul, kui kasvuväljavaated on jätkuvalt tagasihoidlikud ja intressimäärad tõusevad, arvestades praegusi rekordiliselt madalaid intressimäärasid. Joonis 2. Euroala eelarvekaart aastal 2018 Märkus: põhineb Euroopa Komisjoni 2017. aasta sügisprognoosil. Head/halba majanduslikku seisu mõõdetakse 2018. aasta SKP lõhe alusel protsentides potentsiaalsest SKP-st, mis arvutatakse vastavalt ühiselt kokkulepitud metoodikale. Konsolideerimisvajaduse ja eelarvepoliitilise manööverdamisruumi mõõtmiseks kasutatakse komisjoni näitajat S1, mis tähistab riski ja jätkusuutlikkuse suhet ja mida väljendatakse protsentides SKPst, lähtudes 2017. aasta sügisprognoosi arvutustest ja kasutades baasaastana 2017. aastat. Joonis 3. Esmase struktuurse eelarvepositsiooni muutus 2018. aasta eelarvekavades võrreldes jätkusuutlikkuse ja stabiliseerimise vajadustega (% SKPst) Allikas: Euroopa Komisjon, põhineb komisjoni 2017. aasta sügisprognoosil ja liikmesriikide eelarvekavadel. Joonise selgitus: Jätkusuutlikkuse kriteerium põhineb näitajal S1 ja selle eelduseks on, et 2017. aastal viiakse ellu 25–50 % märgitud esmase struktuurse eelarvepositsiooni muutusest, mis vastab konsolideerimismeetmete võtmisele võimalikult konsolideerimisperioodi algupoolel, kui näitaja S1 on positiivne. Riikidel, mille S1 on negatiivne, näitab see, et on olemas teatud varu ekspansiivse poliitika jaoks, mille abil vastata võimalikele stabiliseerimisvajadustele. Stabiliseerimiskriteeriumi mõõdetakse esmase struktuurse eelarvepositsiooni muutusena, mille puhul vähendatakse eelarvepoliitika abil SKP lõhet täiendavalt 25 % (lühike sinine riba) või 50 % (pikk sinine riba) võrra, võrreldes olukorraga, mis tuleneks sellest, kui 2018. aastal järgitaks neutraalset eelarvepoliitikat. Ehk teisisõnu saavutatakse SKP lõhe sulgumine täiendavalt 25 % või 50 % võrra lisaks SKP lõhe spontaansele sulgumisele, mida on prognoositud komisjoni 2017. aasta sügisprognoosis (mida on kohandatud eeldusel, et eelarvepoliitika on neutraalne). See põhineb eeldusel, et eelarvepoliitikal on alati vastutsükliline roll: see kas toetab SKP lõhe sulgumist või leevendab selle laienemist. Kui neutraalsel eelarvepoliitikal põhineva eelduse põhjal võib järeldada, et SKP lõhe on muutumas negatiivsest positiivseks, piirab stabiliseerimiseesmärk SKP lõhe sulgumist 100 % juures, hoides seeläbi ära protsüklilisuse.

Punased ristid näitavad liikmesriikide 2017. aasta eelarvekavades esitatud esmase struktuurse eelarvepositsiooni kavandatud muutust, nii nagu komisjon on selle potentsiaalse kasvu hindamiseks ühiselt kokku lepitud metoodikat kasutades ümber arvutanud. Rohelised täpid näitavad esmase struktuurse eelarvepositsiooni muutust vastavalt komisjoni 2017. aasta kevadprognoosile, mis põhineb eeldusel, et poliitika ei muutu.



3. Eelarvekavade ülevaade Komisjoni arvamustes eelarvekavade kohta keskendutakse kooskõlale stabiilsuse ja kasvu paktiga ning selle põhjal esitatud soovitustele. Ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlusega hõlmatud liikmesriikide puhul analüüsitakse komisjoni arvamustes ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimisel nii nominaalse kui ka struktuurse eelarvepuudujäägi eesmärkide saavutamiseks tehtud edusamme. Nende liikmesriikide puhul, kelle suhtes kohaldatakse stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa, hinnatakse komisjoni arvamustes vastavust konkreetse liikmesriigi keskpika perioodi eelarve-eesmärkidele ja edusamme nende suunas liikumisel, samuti võlareegli täitmist, et veenduda, kas kava on kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga ning riigipõhiste eelarvesoovitustega, mis sisalduvad nõukogu 11. juuli 2017. aasta soovitustes. Kõik programmivälised euroala liikmesriigid esitasid oma eelarvekavad õigeks ajaks vastavalt määruse (EL) nr 473/2013 artiklile 6. Kooskõlas teise majanduse juhtimise paketi sätetega esitasid Austria ja Saksamaa eelarvekavad, mis põhinevad eeldusel, et poliitikat ei muudeta, kuna kavade esitamise ajal oli nimetatud riikides vahevalitsus. Kui uus valitsus on ametisse asunud, eeldatakse, et ta esitab täieliku eelarvekava. Ka Hispaania esitas muutmata poliitikal põhineva eelarvekava, ehkki riigi valitsust ei peeta vahevalitsuseks. Komisjon palus 27. oktoobri 2017. aasta kirjas Hispaanial esitada ajakohastatud eelarvekava võimalikult kiiresti. Madalmaade ametist lahkuv valitsus esitas eelarvekava tähtajaks ja ametisse astuv valitsus esitas sellele täienddokumendi, milles sisaldub lisateave uute meetmete kohta. Kuna täienddokument ei sisalda tabeleid, mis vastaksid tegevusjuhiste nõuetele, peaksid ametiasutused esitama sellised ajakohastatud tabelid ilma põhjendamatute viivitusteta. Üheski eelarvekavas ei leitud „eriti tõsiseid vastuolusid“ stabiilsuse ja kasvu paktiga määruse (EL) nr 473/2013 artikli 7 lõike 2 tähenduses. Siiski on mitme esitatud eelarvekava puhul põhjust muret tunda. Seepärast saatis komisjon Belgiale, Prantsusmaale, Itaaliale ja Portugalile 27. oktoobril 2017 kirjad, milles palus lisateavet ja tõi esile mitu esialgset märkust eelarvekava kohta. Asjaomased liikmesriigid vastasid kirjale oktoobri lõpus. Eelarvesuundumuste ja riskide hindamisel on komisjon kirjades sisaldunud teavet arvesse võtnud. Itaalia puhul valmistab muret võla suhe SKPsse, mis on üle 130%. Makromajandus- ja finantstingimuste paranemine loob võimaluse kiirendada valitsemissektori võla vähendamist. Siiski on vaja lisateavet valitsuse üldstrateegia ja kavandatud konkreetsete meetmete kohta, mille abil suunata võlasuhe otsustavalt langusesse ja mis seega tagaks võlareegli täitmise. Kuna 2017. aasta eelarveprognoos on endiselt väga ebakindel, kaalub komisjon võimalust hinnata Itaalia suutlikkust täita võlakriteerium uuesti 2018. aasta kevadel, tuginedes 2017. aasta kohta saadud andmetele ja lõplikule eelarvele, mille parlament võtab vastu 2017. aasta detsembris. Tabelites 2a ja 2b on kokkuvõtlikult esitatud komisjoni 22. novembri arvamustes antud hinnang liikmesriikide eelarvekavadele koos hinnanguga eelarve- ja struktuurireformide rakendamisel saavutatud edule. Need hinnangud põhinevad komisjoni 2017. aasta sügisprognoosil. Võrdlemise lihtsustamiseks on eelarvekavadele antud hinnangud kokkuvõtlikult jagatud järgmisesse kolme üldkategooriasse, millel on erinevad tähendused sõltuvalt sellest, kas liikmesriigi suhtes kohaldatakse ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust või mitte: ·Vastab nõuetele: komisjoni prognoosi kohaselt ei ole vaja riikliku eelarvemenetluse raames eelarvekava kohandada, et tagada 2018. aasta eelarve kooskõla stabiilsuse ja kasvu pakti sätetega. ·Üldiselt vastab nõuetele: vastavalt komisjoni prognoosile aastaks 2018 võib eeldada, et eelarvekava tagab üldise kooskõla stabiilsuse ja kasvu pakti nõuetega. Liikmesriigid, kelle suhtes kohaldatakse ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust: kuigi komisjoni prognoos 2018. aastaks sisaldab kaht võimalust – kas saavutatakse valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi vahe-eesmärk või korrigeeritakse ülemäärane eelarvepuudujääk õigel ajal – , ei vasta eelarve kohandus kaugeltki soovitatud tasemele, mis seab ohtu ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse raames antud soovituse täitmise. Liikmesriigid, kelle suhtes kohaldatakse stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa: vastavalt komisjoni prognoosile 2018. aastaks võib eelarvekava elluviimisel esineda mõningasi kõrvalekaldeid keskpika perioodi eelarve-eesmärkidest või nende saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast, kuid see ei kujuta endast märkimisväärset kõrvalekallet soovitatud kohandusest. Need liikmesriigid suudavad hinnangute kohaselt pidada kinni võla vähendamise sihttasemest, kui seda kohaldatakse. ·Nõuetele mittevastavuse oht: komisjoni 2018. aasta prognoosi kohaselt ei taga eelarvekava kooskõla stabiilsuse ja kasvu pakti eeskirjadega. Liikmesriigid, kelle suhtes kohaldatakse ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust: komisjoni 2018. aasta prognoosi kohaselt ei suudeta teha soovitatud eelarvekohandust, ei saavutata valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi vahe-eesmärki ega korrigeerita ülemäärast eelarvepuudujääki õigeks ajaks. Liikmesriigid, kelle suhtes kohaldatakse stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa: komisjon prognoosib 2018. aastaks märkimisväärset kõrvalekallet keskpika perioodi eelarve-eesmärgist või selle saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast ja/või võla vähendamise sihttaseme mittesaavutamist, kui sellist sihttaset riigi suhtes kohaldatakse. Ükski liikmesriik ei ole taotlenud 2018. aastaks täiendavat paindlikkust kooskõlas nõukogu 12. veebruaril 2016. aastal heaks kiidetud dokumendiga „Ühiselt kokku lepitud seisukoht, mis käsitleb stabiilsuse ja kasvu pakti kehtivate nõuete paindlikumat kasutamist“. Nõukogu võimaldas 2017. aastal paindlikkust Soomele, Lätile ja Leedule struktuurireformi klausli ja Soomele investeerimisklausli alusel. Soomele võimaldati paindlikkust, et rakendada olulisi struktuurireforme, millel oleks positiivne mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele ja et võtta arvesse ELi poolt Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide raames kaasrahastatud projektide riiklikke kulusid. Lätile võimaldati paindlikkust seoses tervishoiureformiga. Leedule võimaldati paindlikkust seoses suurte struktuurireformide rakendamisega tööturul ja pensionide vallas ning need peaksid avaldama positiivset mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele. Mitu liikmesriiki on nimetanud pagulaste suure sissevoolu ja täiendavate julgeolekumeetmete mõju eelarvele. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõike 1 ja artikli 6 lõike 3 sätted lubavad keskpika perioodi eelarve-eesmärgi saavutamiseks nõutavast kohandamiskavast ajutiselt kõrvale kalduda, et selliseid täiendavaid kulusid katta, sest pagulaste sissevool ja julgeolekuohu tõsidus on erakorralised sündmused ning nende mõju riigi rahandusele on märkimisväärne ja seeläbi ei seataks ohtu jätkusuutlikkust. Komisjon kaalus ajutise kõrvalekaldumise võimalust 2015. ja 2016. aasta pagulastega seotud kulude puhul (Belgia, Itaalia, Austria, Sloveenia ja Soome). Austriale, Itaaliale ja Sloveeniale anti 2017. aastaks juba ette luba pagulastega seotud kulude tõttu kohandamiskavast täiendavalt kõrvale kalduda. Kuigi pagulastega seotud kulusid on mainitud ka Itaalia 2018. aasta eelarvekavas ja vastuses komisjoni taotlusele selgitada Itaalia kavandatud eelarvekohandust, ei ole Itaalia taotlenud lisapaindlikkust. Julgeolekuga seotud kulude osas võimaldati 2016. ja 2017. aastal paindlikkust Belgiale, Itaaliale ja Austriale, kuid neist ükski ei taotlenud 2018. aasta eelarvekavas selle pikendamist. Komisjon annab lõpliku hinnangu, sealhulgas abikõlblike summade kohta, lähtudes andmetest, mille ametiasutused esitavad 2018. aasta kevadel. 2017. aasta kevadel leidis komisjon esialgses hinnangus, et erakorralise sündmuse klausli alusel võib Itaalia saada loa kalduda kohandamiskavast kõrvale seoses mõjuga, mida avaldab eelarvele riigi territooriumi seismiliste riskide eest kaitsmise ennetav investeerimiskava. 2018. aasta eelarvekavas kinnitatakse seda eelarvelist mõju. Siiski hinnatakse seda luba tagantjärele uuesti 2018. aasta kevadel Itaalia ametiasutuste esitatud andmete alusel, arvestades eelkõige investeerimiskava rakendamisega seotud ebakindlust. Vastavalt ühiselt kokkulepitud metoodikale arvutatud 2017. aasta SKP lõhe näib mõne liikmesriigi (Küpros, Soome, Itaalia ja Sloveenia) puhul eriti ebakindel, nagu näitab komisjoni usutavuskontrolli vahend. Neil juhtudel on komisjon eelarvekavade hindamisel analüüsinud SKP lõhe hinnangut üksikasjalikumalt, kasutades selleks piiratud hinnangupõhist lähenemisviisi, mis koostati pärast seda, kui 2016. aasta aprillis Amsterdamis toimunud ECOFINi mitteametlikul kohtumisel tehti ettepanek metoodikat tõhustada. Komisjoni lähenemisviis on sama, mida rakendati 2017. aasta eelarvekavade ja 2017. aasta stabiilsus- ja lähenemisprogrammide hindamisel. Ehkki Küprose ja Soome puhul viitas usutavusvahend teatavale ebakindlusele, ei näinud komisjon pärast kõigil asjaomaste tegurite arvessevõtmist piisavat põhjust ühise metoodika alusel saadud hinnangutest kõrvale kalduda. Itaalia puhul oleks piiratud hinnangupõhine lähenemisviis viinud järeldusele, et SKP lõhe on negatiivne, samal ajal kui ühiselt kokkulepitud metoodika alusel hinnatud SKP lõhe oli positiivne. Sloveenia puhul tõdeti, et usutavam hinnang tooks Sloveenia 2018. aastal hea ja tavapärase majandusliku seisu vahelisele piirile. Kummagi liikmesriigi puhul ei mõjutaks see stabiilsuse ja kasvu pakti ennetuslikku osa nõudeid. Seega ei mõjutaks see nende eelarvekava hindamist. Komisjon on andnud esialgse hinnangu nõukogu 11. juuli 2017 soovitustes kirjeldatud eelarve- ja struktuurireformide rakendamisel saavutatud edu kohta. Eelarvekavadele antud hinnang võetakse kokku järgmises viies üldkategoorias: edusammud puuduvad, vähesed edusammud, mõningad edusammud, märkimisväärsed edusammud ja nõuded täidetud. Riigipõhiste soovituste rakendamisel tehtud edusamme hinnatakse põhjalikult 2018. aasta riigiaruannetes ja nõukogu poolt 2018. aastal vastu võetavate riigipõhiste soovituste väljatöötamise käigus. Tekstikast nr 1. Kaalutlusõiguse kasutamine 2017. aasta sügise eelarvejärelevalve raames