5. tuletab meelde, et Fidžil peeti 2006. aasta mais üldvalimised, mille lugesid usaldusväärseks rahvusvahe-
lised vaatlejad, sealhulgas eelkõige arvukas ELi valimiste vaatlemise missioon;
6. tuletab meelde, et peaminister Qarase pärast valimisi moodustatud koalitsioonivalitsusel on täielik
demokraatlik legitiimsus ning väga suur enamus parlamendis;
7. rõhutab, et Fidži paljurahvuselise ühiskonna tulevik sõltub kõigi kogukondade poolt toetatavate,
inimeste etnilisest päritolust sõltumatu võrdsuse põhimõttel põhinevate demokraatlike institutsioonide usal-dusväärsusest ja legitiimsusest;
8. soovitab moodustada Fidžil „tõe- ja lepituskomisjon”, et aidata kaasa rahumeelsele kooseksisteerimisele
riigi kahe peamise kogukonna vahel;
9. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles peatama viivitamatult igasugune muu kui humanitaarabi Fidžile,
nagu on sätestatud Cotonou partnerluslepingu artiklis 96, välja arvatud koolitusprogrammid eeldusel, et neidrakendavad valitsusvälised organisatsioonid;
10. kutsub ELi üles kehtestama kohest reisikeeldu, et hoida ära relvajõudude liikmete, nende perekondade
või teiste Fidži riigipöördega seotud isikute sisenemine liikmesriikidesse;
11. kutsub kõiki Vaikse ookeani saarte foorumi liikmeid ja teisi piirkondlikke ja rahvusvahelisi osalisi üles
avaldama survet olukorra lahendamiseks ja kestva poliitilise, majandusliku ja sotsiaalse stabiilsuse saavutami-
seks Fidžil;
12. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, liikmesriikide
valitsustele, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretärile, Rahvaste Ühenduse peasekretärile, Vaikseookeani saarte foorumi riikide —sealhulgas Austraalia ja Uus-Meremaa —valitsustele ning foorumijärgse
dialoogi partnerriikide —sealhulgas Ameerika Ühendriikide —valitsustele.
P6_TA(2006)0606
ÜRO vägede seotus seksuaalse kuritarvitamise juhtumitega Libeerias ja Haiitil
Euroopa Parlamendi resolutsioon ÜRO vägede seotuse kohta seksuaalse kuritarvitamise juhtumitega
Libeerias ja Haiitil
Euroopa Parlament,
—võttes arvesse New Yorgis 4. detsembril 2006. aastal toimunud ÜRO kõrgetasemelist konverentsi, kus
käsitleti ÜRO ja valitsusväliste organisatsioonide töötajate poolt toime pandud seksuaalse ekspluateeri-mise ja kuritarvitamise kõrvaldamist, ja peasekretäri märkusi sellel konverentsil;
—võttes arvesse 1949. aasta tsiviilisikute sõjaaegse kaitse neljandat Genfi konventsiooni ja selle 1977. aasta
lisaprotokolle, milles sätestatakse, et naisi tuleb kaitsta vägistamise ja igasuguse seksuaalse vägivalla eest;
—võttes arvesse ÜRO 20. detsembri 1993. aasta deklaratsiooni naistevastase vägivalla kõrvaldamise kohta
ja ÜRO 20. novembri 1989. aasta lapse õiguste konventsiooni;
—võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu 31. oktoobri 2000. aasta resolutsiooni nr 1325 (2000) naiste,
rahu ja julgeoleku kohta;23.12.2006 C 317 E/899 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 14. detsember 2006ET
—võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu 17. septembri 1999. aasta resolutsiooni nr 1265 (1999) tsiviilisi-
kute kaitse kohta relvastatud konfliktides, ja eelkõige selle lõiget 14, mille kohaselt rahusobitamise, rahu-
valve ja rahu tagamise operatsioonides osalevatel ÜRO töötajatel peab olema asjakohane väljaõpe,eelkõige inimõiguste, sealhulgas soolisi küsimusi puudutavate sätete valdkonnas;
—võttes arvesse Rahvusvahelise Kriminaalkohtu Rooma statuuti ja eelkõige selle artikleid 7 ja 8, milles
vägistamist, seksiorjust, prostitutsioonile sundimist, sundrasedust ja sundsteriliseerimist või muud liikivõrreldavalt jõhkrat seksuaalset vägivalda loetakse inimsusevastaseks ja sõjakuriteoks ning need on võrd-sustatud igasuguses vormis piinamise ja raske sõjakuriteoga, olenemata sellest, kas need kuriteodpannakse toime süstemaatiliselt või mitte rahvusvaheliste või sisekonfliktide ajal;
—võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu 29. septembri 2006. aasta resolutsiooni nr 1712 (2006) Libeeria
kohta;
—võttes arvesse ÜRO rahuvalvajate poolt seksuaalset ekspluateerimist ja kuritarvitamist kontrollinud pease-
kretäri nõuniku prints Zeid Ra'Ad Zeid Al-Husseini 4. aprilli 2005. aasta aruannet pealkirjaga „Põhjalik
strateegia seksuaalse ekspluateerimise ja kuritarvitamise kõrvaldamiseks ÜRO tulevastel rahuvalveoperat-sioonidel”;
—võttes arvesse sisejärelevalveteenistuste ameti 5. jaanuari 2005. aasta aruannet uurimise kohta väidetavate
seksuaalse ekspluateerimise ja kuritarvitamise juhtude kohta ÜROi missiooni ajal Kongo DemokraatlikusVabariigis;
—võttes arvesse oma 1. juuni 2006. aasta resolutsiooni naiste olukorra kohta relvastatud konfliktides ja
nende rolli kohta konfliktijärgsete riikide ülesehitus- ja demokratiseerimisprotsessis (
1);
—võttes arvesse kodukorra artikli 115 lõiget 5,
A. arvestades, et hiljutised väited Haiiti ja Libeeria laste kohta, keda ÜRO rahuvalvajad on vägistanud ja pros-
titutsioonile sundinud, teevad sellest kõige viimase samasuguste skandaalide kurvas seerias, mille hulka
kuuluvad ka ÜRO töötajatega seotud pedofiiliajuhtumid Kongo Demokraatlikus Vabariigis ja inimkau-
bandus Kosovos;
B. arvestades, et maailmas on ligikaudu 100 000 ÜRO rahuvalvajat, kellest valdav osa teenivad lojaalselt ja
ausalt, kuid kelle panust rahusse ja julgeolekusse kahjustavad rasked seksuaalsed kuritarvitused, midapanevad toime mõned üksikud ÜRO töötajad;
C. arvestades, et ÜRO on 2004. aastast alates uurinud 319 rahuvalvetöötajat, keda kahtlustatakse
seksuaalses kuritarvituses, ning on määranud karistuse 179 isikule, nende hulgas sõduritele, tsiviilisikuteleja politseinikutele;
D. arvestades, et ÜRO töötajaid, kes on organisatsioonist välja heidetud seksuaalse ekspluateerimise tõttu,
võetakse nende päritoluriigis väga harva kohtulikule vastutusele;
E. arvestades, et rahuvalvemissioonide kogu eesmärk on aidata sise- või rahvusvahelises konfliktis kannatada
saanud riikidel taastada stabiilsust, tagada avalikku korda ja kehtestada õigusriigi põhimõtteid;
1. on sügavalt šokeeritud ÜRO töötajatele omistatud jälkidest kuritegudest, sealhulgas seksi eest tasumine
toiduainetega;
2. mõistab hukka ÜRO rahuvalvajate teod Haiitil ja Libeerias, kes on lapsi vägistanud ja sundinud neid
prostitutsioonile;
3. mõistab hukka kõik seksuaalse kuritarvituse ja ekspluateerimisega seotud teod, samuti kõik muud ÜRO
töötajate kriminaalsed inimõigustevastased teod, mis on räiges vastuolus organisatsiooni enda rahutagamiseja humanitaarmissiooni põhimõtetega ja mis tähendab nende põhimõtete reetmist;
4. rõhutab nende tegude erakordselt jälestusväärset laadi, sest ohvriteks on erakordselt haavatavad ja
nõrgad kohalikud elanikud, keda ÜRO töötajad peaksid kaitsma, mitte nende kallal kuritegusid toime
panema;23.12.2006 C 317 E/900 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 14. detsember 2006ET
(1) Vastuvõetud tekstid, P6_TA(2006)0245.
5. palub ÜRO liikmesriikidel, kes saadavad töötajaid rahuvalvemissioonidele, kontrollida kõiki seksuaalse
kuritarvituse ja ekspluateerimise väiteid, eriti neid, mis puudutavad alaealisi, ja anda need seksuaalkuriteo
toime pannud isikud kohtu alla nii kiiresti kui võimalik;
6. palub ÜRO peasekretäril jätkata ÜRO rahuvalvajate ja humanitaarabitöötajate rolli uurimist laste ja
haavatavate inimeste seksuaalses ekspluateerimises ja kuritarvitamises, et kehtestada tõhus järelevalvesüsteemja ÜRO nulltolerantsi poliitika;
7. tunneb heameelt ÜRO 4. detsembri 2006. aasta kõrgetasemelise konverentsi üle, kus käsitleti küsimust,
kuidas ära hoida kohapeal töötavate inimeste seksuaalset väärkäitumist ja peasekretäri teate üle seksuaalseekspluateerimise ja kuritarvituse ohvrite abistamise peatselt valmiva strateegia ning DNA proovide kogumisekohta uute kuritarvituste ennetamiseks;
8. väljendab sügavat muret teadete üle „vaikimiskultuuri” kohta mõnes ÜRO missioonis, mille juured on
karistamise ja kättemaksuhirmus; palub ÜROl võtta kõik vajalikud meetmed töökeskkonna loomiseks, misvõimaldab töötajatel teatada kuritarvitustest, ilma et nad peaksid tundma hirmu kättemaksu ees;
9. rõhutab, et vaatamata kehtivatele meetmetele ja ÜRO pikaajalisele „nulltolerantsile” esitatakse jätkuvalt
seksuaalse väärkäitumisega seotud süüdistusi, ja rõhutab, et kui ÜRO ei pane kiiresti piiri sellisele käitumi-sele, mõjutab see kahjulikult institutsiooni kui terviku usaldusväärsust ja moraalset autoriteeti ning lõpuks
võivad mõned ÜRO liikmesriigid vähendada oma vägede arvu ajal, kui rahuvalvemissioone on väga vaja;
10. rõhutab, et ÜROl on raske seksuaalselt vääralt käitunud vägesid karistada, sest lõplik vastutus vägede
väljaõppe ja karistamise eest lasub liikmesriikidel; palub seetõttu tungivalt asjaomastel riikidel rakendada alati
distsiplinaarasja menetlust, kui see on võimalik;
11. tunneb heameelt eesmärgi üle luua siduv ÜRO leping rahuvalvajate kohtu alla andmiseks, kes on toime
pannud seksuaalkuriteo;
12. rõhutab, et selline leping peaks sisaldama tegevuspõhimõtteid, mis välistavad ÜRO töötajate, kellele on
niisuguses kuritarvituses süüdistus esitatud, uuesti tööle võtmise, looma kuritarvituse ohvrite abistamise
fondi ja kehtestama meetmed, millega parandada ÜRO töötajate väljaõpet inimõiguste austamise valdkonnas;
13. palub ÜROl võtta meetmeid, et tagada haavatavate inimeste, eelkõige naiste, laste ja põgenike kaitse
piirkondades, kus väed tegutsevad; palub veel ÜROl ja ELil toetada meetmeid, millega kindlustatakse naiste
olukorda konflikti- ja konfliktijärgses olukorras, nii et neid ei oleks nii kerge seksuaalselt ekspluateerida;
14. tunneb heameelt Libeeria valitsuse 4. detsembril 2006 algatatud seksuaalse ekspluateerimise ja kuritar-
vituse vastase võitluse riikliku kampaania üle, mis viiakse läbi koos ÜRO ja kodanikuühiskonna organisat-sioonidega, ja tervitab president Ellen Johnson-Sirleafi üleskutset rahvusvahelisele üldsusele mitte kasutada[oma] jõukust ja mõjuvõimu laste ja naiste seksuaalseks ekspluateerimiseks;
15. tunnustab ÜRO tööd rahuvalvemissioonidel rahu ja julgeoleku edendamiseks kogu maailmas;16. teeb presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, komisjonile, ÜRO peasekretä-
rile ja ÜRO liikmesriikide valitsustele.23.12.2006 C 317 E/901 Euroopa Liidu Teataja
Neljapäev, 14. detsember 2006ET