ET

Brüssel, 27.5.2009

KOM(2009) 252 lõplik

KOMISJONI TEATIS

Euroopa finantsjärelevalve

{SEK(2009) 715}

{SEK(2009) 716}

KOMISJONI TEATIS

Euroopa finantsjärelevalve

(EMPs kohaldatav tekst)

1. Sissejuhatus

Finantskriisi tulemusel on ilmsiks tulnud finantsjärelevalve olulised puudused nii üksikjuhtudel kui ka finantssüsteemis üldiselt. Kehtiv järelevalvekord ei suutnud finantskriisi ära hoida, seda juhtida ega sellest üle saada. Riiklikul tasandil toimivad järelevalvemudelid ei võta arvesse Euroopa finantsturgude praegust integreeritust ja ühendatust, pidades silmas, et paljud finantsettevõtjad tegutsevad piiriüleselt. Kriis tõi esile tõsised puudused riiklike järelevalveasutuste vahelises koostöös, koordineerimises, ühtsuses ja usalduses.

Komisjon aitas aktiivselt koordineerida liikmesriikide olulisi sekkumisi, mille eesmärk on garantiide andmise, täiendavate kapitalisüstide tegemise ja langenud väärtusega vara bilansist kõrvaldamise kaudu taastada usaldus finantsasutuste vastu, tagades samas, et abisaajad võtaksid asjakohaseid meetmeid elujõulisuse taastamiseks. Lisaks peaks komisjon võtma täiendavaid meetmeid, et kõrvaldada järelevalve puudused, mis tulid ilmsiks kriisi tagajärjel.

Komisjon tegi 2008. aasta novembris Jacques de Larosière'i juhitud kõrgetasemelisele töörühmale ülesandeks esitada komisjonile soovitused selle kohta, kuidas tugevdada Euroopa järelevalvekorda, et paremini kaitsta kodanikke ja taastada usaldus finantssüsteemi vastu. Olles üks kahest maailma suuremast finantsturust, on ELil selge vastutus edendada ülemaailmset finantsstabiilsust ja –turvalisust, kusjuures selleks peab ELil endal olema tugev järelevalve- ja õigusraamistik.

Larosière'i töörühm avaldas 25. veebruaril 2009 lõpparuande, milles esitati tasakaalustatud ja pragmaatiline visioon Euroopa finantsjärelevalve uue süsteemi kohta. Kõnealuse visiooni keskne ettepanek on tugevdada riiklike järelevalveasutuste vahelist koostööd ja koordineerimist, luues selleks muu hulgas Euroopa uue järelevalveasutuse ja asutades esimest korda Euroopa tasandil asutuse, kelle ülesanne on riskide kontroll finantssüsteemis tervikuna.

Komisjon tervitas ja toetas 4. märtsi 2009. aasta teatises „Euroopa majanduse elavdamine” [1] kõnealuste soovituste põhipunkte [2]. Larosière'i aruandes esitatud soovituste alusel koostas komisjon finantsturgude õigusliku regulatsiooni ja järelevalve reformi tegevuskava. Komisjon on juba võtnud õigusliku reguleerimise reformi rakendamiseks mitmeid meetmeid, sealhulgas teinud olulisi algatusi alternatiivsete investeerimisfondide (sealhulgas riskifondid) ning juhtide töö tasustamise kohta. Juunis esitatakse täiendavad meetmed, mis käsitlevad pankade kapitalinõudeid.

Võttes arvesse kiireloomulist vajadust tegutseda samal ajal järelevalve valdkonnas, esitas komisjon kiirendatud ajakava ELi finantsjärelevalve reformi läbiviimiseks. Arutelud Euroopa Ülemkogul, nõukogus ja Euroopa Parlamendis, samuti avalikkusega, on näidanud laialdast üksmeelt reformi vajaduse ja eesmärkide osas, mis tuleb saavutada kooskõlas Larosière'i aruande ja sellel põhinevate komisjoni ettepanekutega.

Käesolev teatis on oluline teetähis, millega nähakse ette Euroopa finantsjärelevalve uue raamistiku põhimõtteline struktuur. Komisjon kutsub Euroopa Ülemkogu üles kiitma kõnealune struktuur heaks vastavalt käesoleva teatise kokkuvõttes sätestatule. Käesoleva dokumendi kohase ELi järelevalveraamistiku kehtestamiseks vajalikud õiguslikud muudatused on kavandatud esitada käesoleva aasta sügisel, pärast täiendavat konsulteerimist sidusrühmadega, ja need tuleks vastu võtta õigeaegselt, et tagada uuendatud järelevalveraamistiku kehtestamine 2010. aastal.

Komisjon palub sidusrühmadel esitada käesoleva teatisega seotud arvamused ja ettepanekud hiljemalt 15. juuliks 2009.

2. ELi uusjärelevalveraamistik

Vastavalt 4. märtsi 2009. aasta teatisele teeb komisjon ettepaneku, et Euroopa finantsjärelevalve tõhustatud raamistik peaks tuginema kahele uuele sambale (vt joonis lisas).

– Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu (European Systemic Risk Council) jälgib ja hindab selliseid võimalikke ohtusid finantsstabiilsusele, mis tulenevad makromajanduslikest muutustest ja finantssüsteemi arengutest tervikuna (makrotasandi usaldatavusjärelevalve). Selleks annab Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu kogu süsteemi hõlmavate oluliste riskide kohta varajase hoiatuse ja esitab vajaduse korral soovitused kõnealuste riskide vähendamiseks. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu loomine aitab leida lahendusi ühele kriisi tulemusel ilmsiks tulnud põhimõttelisele puudusele, milleks on finantssüsteemi haavatavus omavahel seotud, komplekssete, valdkondlike ja valdkonnaüleste süsteemsete riskide tõttu; ning

– Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem (European System of Financial Supervisors) koosneb selliste riiklike finantsjärelevalveasutuste võrgustikust, kes koostöös Euroopa uute järelevalveasutustega tagavad rahandusliku usaldusväärsuse üksikute finantsettevõtjate tasandil ja kaitsevad finantsteenuste tarbijaid (mikrotasandi usaldatavusjärelevalve). Uus Euroopa võrgustik tugineb jagatud ja vastastikku toetavatel kohustustel ning hõlmab ettevõtjate järelevalvet riiklikul tasandil ja teatavate ülesannete tsentraliseerimist Euroopa tasandil, et edendada ühtlustatud eeskirjade välja töötamist ning ühtset järelevalvealast tegevust ja jõustamist. Kõnealune võrgustik põhineb partnerluse, paindlikkuse ja subsidiaarsuse põhimõttel. Selle eesmärk on tugevdada usaldust riiklike järelevalveasutuste vahel, tagades muu hulgas, et vastuvõtva liikmesriigi järelevalveasutustel on finantsstabiilsuse ja tarbijakaitsega seotud poliitika välja töötamisel tugev sõnaõigus, võimaldades seeläbi piiriüleseid riske tõhusamalt käsitleda.

Uue järelevalvesüsteemi mõlema samba rakendamine on esmatähtis, et saavutada väärtuslikku sünergiat, vastastikku tugevdada nende mõju finantsstabiilsusele ja tagada nii makro- kui mikrotasandit täielikult hõlmav järelevalveraamistik. Ebatõhus oleks tugevdada ELi finantsteenuste eeskirju, säilitades samas järelevalvesüsteemi, mille paljud puudused tulid kriisi käigus selgelt ilmsiks. Samal ajal tuleb kindlaks teha ja kõrvaldada sellised erinevused ühenduse õiguse siseriiklikesse õigusaktidesse ülevõtmisel, mis tulenevad kehtivate direktiivide eranditest, täiendustest või mitmetimõistetavusest, et saaks kehtestada ühtlustatud standardid (ühtsed eeskirjad), mida kohaldavad kõik ELi järelevalveasutused. Seda protsessi võib tugevdada, kehtestades vajaduse korral vahetumalt kohaldatavad eeskirjad ELi tasandil.

Euroopa uus finantsjärelevalveraamistik on täielikult vastutav ELi poliitiliste organite ees. Uues finantsjärelevalveraamistikus tuleb arendada ühtset järelevalvekultuuri, võtta arvesse kõigi liikmesriikide huvisid ning vajadust luua tasakaalustatud ja usaldust suurendavad suhted päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi järelevalveasutuste vahel. Kõnealune süsteem peab põhinema kõrgetel järelevalvestandarditel ning seda tuleb kohaldada võrdselt, õiglaselt ja järjepidevalt kõigi turuosaliste suhtes, austades samas järelevalveasutuste sõltumatust nende ülesannete täitmisel.

Kõnealuse algatusega EL mitte ainult ei vasta G20 raames tehtud üleskutsele võtta rahvusvahelisel tasandil meetmeid, et luua tuleviku finantssektori jaoks tugevam, ülemaailmselt ühtsem õigus- ja järelevalvesüsteem, [3] vaid kehtestab ka ajakohase ja tervikliku piirkondliku raamistiku, mille põhimõtted tuleks üle võtta rahvusvahelisel tasandil.

3. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu

3.1. Makrotasandi usaldatavusjärelevalve reform

Praeguse makrotasandi usaldatavusjärelevalve puudused on viinud dramaatiliste tagajärgedeni ülemaailmses finantssüsteemis. Ülemaailmses finantssüsteemis enne kriisi tekkinud mitmed tasakaalustamatused on tingitud laenumahu liigsest kasvust ja varade suurenenud hinnainflatsioonist, kusjuures finantsriski inflatsioonisurveta ja püsiva majanduskasvu perioodil üldiselt alahinnati. Seda arvesse võttes on G20 otsustanud tugevdada finantsstabiilsuse kontrolli ülemaailmset korda, luues äsja finantsstabiilsuse nõukogu, [4] kes peaks tegema tihedat koostööd Rahvusvahelise Valuutafondiga, et anda varajasi hoiatusi, mis käsitlevad makrotasandi riske ülemaailmses kontekstis. Samal ajal kavatseb Ameerika Ühendriikide valitsus luua mõjuvõimsa asutuse, kelle ülesanne on teostada siseriikliku finantssüsteemi usaldatavusjärelevalvet makrotasandil.

EL vajab samuti konkreetset asutust, kelle ülesanne on teostada ELi finantssüsteemi usaldatavusjärelevalvet makrotasandil ning kes tuvastaks ohud finantsstabiilsusele ja vajaduse korral annaks riskihoiatuse ja/või soovituse selliste ohtude vähendamiseks. Kehtivas ELi järelevalvekorras pööratakse liiga vähe tähelepanu makrotasandi usaldatavusjärelevalvele. Makroanalüüs on killustatud eri tasandi eri asutuste vahel ning puudub mehhanism, millega tagada, et makrotasandi usaldatavusjärelevalvega seotud riskihoiatusi ja/või soovitusi järgitaks ja nende alusel meetmeid võetaks. Kriisi lähenedes ei suudetud nõuetekohaselt analüüsida omavahel seotud kompleksseid tururiske ega teha järeldusi õigus- ja järelevalvepoliitika muutmiseks. Kõnealune killustunud kord peab muutuma, kuna puudulikust makrotasandi usaldatavusjärelevalvest tingitud majanduslik kahju võib olla suur, nagu näitas ka finantskriis.

3.2. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu roll ja kohustused

Komisjon teeb ettepaneku luua uus asutus – Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu, kes Euroopa tasandil makrotasandi usaldatavusjärelevalvet teostades vastutab finantsstabiilsuse kontrolli eest. Kõnealuse ülesande täitmiseks peaks Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu tegema järgmist.

Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ülesanded:koguda ja analüüsida mis tahes teavet, et hinnata selliseid võimalikke ohtusid finantsstabiilsusele, mis tulenevad makromajanduslikest muutustest ja kogu finantssüsteemi arengutest;tuvastada riskid ja seada need tähtsuse järjekorda;anda riskihoiatusi, kui riskid on liiga suured;anda vajaduse korral soovitusi meetmete kohta, mida tuleb tuvastatud riskide vähendamiseks võtta;jälgida hoiatuste ja soovituste kohaselt võetud meetmete rakendamist; ningteha tõhusalt koostööd Rahvusvahelise Valuutafondi, finantsstabiilsuse nõukogu ja kolmandate riikide ametiasutustega. |

Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu peamine ülesanne on hinnata ELi finantssüsteemi stabiilsust makromajanduslike muutuste kontekstis ja üldisi suundumusi finantsturgudel. Kui tuvastatakse olulised ohud finantsstabiilsusele, annab Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu varajase hoiatuse ja vajaduse korral esitab soovitused parandusmeetmete võtmiseks. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu tehtavad hoiatused ja soovitused võivad olla üldist laadi või suunatud konkreetsele liikmesriigile, kusjuures asjakohase poliitilise meetme võtmiseks kehtestatakse tähtaeg. Kõnealused hoiatused ja/või soovitused edastatakse majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu ja/või Euroopa uute järelevalveasutuste kaudu. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu vastutab ka antud soovituste järgimise kontrolli eest ja kasutab selleks soovituste adressaatide esitatud aruandeid.

Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogul ei ole mingeid õiguslikult siduvaid volitusi. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu mõjutaks siiski oluliselt hoiatuste ja soovituste saajaid, kuna tema koostatavad analüüsid on kõrge kvaliteediga ja kuna nõukogu töös osalevad ELi keskpankade juhid, järelevalveasutused ja komisjon. Seepärast peaksid hoiatuste ja soovituste saajad võtma kõnealuste hoiatuste või soovituste kohaselt meetmeid, välja arvatud juhul, kui meetmete võtmata jätmine on nõuetekohaselt põhjendatud. Hoiatuste või soovituste arvesse võtmine tagatakse „tegutse või selgita” mehhanismi kaudu. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu teeks iga juhu puhul omal äranägemisel otsuse selle kohta, kas soovitus on konfidentsiaalne või see tuleks avaldada. Pidades silmas, et Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu soovitused ei ole siduvad, suurendaks kõnealuste soovituste avaldamine nende mõju.

Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu on täielikult vastutav nõukogu ja Euroopa Parlamendi ees. Aruandluskohustuse täitmiseks esitatakse kõnealustele institutsioonidele korrapäraselt (st vähemalt kaks korda aastas) aruandeid. Aruandeid esitatakse tõenäoliselt sagedamini oluliste finantsprobleemide korral, kuigi tuleb märkida, et Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogul ei ole mingit otsest kriisijuhtimise kohustust.

3.3. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu koosseis ja toimimine

Keskpankadel peaks makrotasandi usaldatavusjärelevalve teostamisel olema keskne roll. Keskpankade peamised ülesanded on seotud raha- ja finantsstabiilsuse tagamisega. Makrotasandi usaldatavusjärelevalve teostamiseks vajalik analüüs võib osaliselt põhineda keskpankade poolt rahapoliitika kujundamiseks koostatud majandus- ja rahandusanalüüsidel, kuigi samas oleks vaja täiendavalt analüüsida finantssüsteemi haavatavust ja esitada selle kohta lisateavet. Lisaks on keskpankadel oluline ülesanne tagada finantsturvalisust viimase võimaluse laenuandjana. Kuna finantsstabiilsuse tagamine on keskpankade põhiülesanne, teeb komisjon ettepaneku, et Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogusse kuuluksid 27 liikmesriigi keskpankade juhatajad ja Euroopa Keskpanga president. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogus osalemine ei vabasta mis tahes kehtivate finantsstabiilsuse tagamisega seotud ülesannete täitmisest.

Mikrotasandi usaldatavusjärelevalvet teostavate asutuste osalemine Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töös on samuti hädavajalik. Kuna eri finantsinstitutsioonid ja -turud on omavahel tihedalt seotud, peaks potentsiaalsete süsteemsete riskide jälgimine ja hindamine põhinema suurel hulgal asjakohastel makro- ja mikromajanduslikel andmetel ja näitajatel. Mikrotasandi usaldatavusjärelevalvet teostavatel asutustel on üksikasjalikud teadmised muutustest finantsturgudel ja suuremate ettevõtjate tegevuses ning oluline teave finantsstabiilsust ohustavate riskide hindamiseks. Seepärast peaksid kõnealuse nõukogu koosseisu kuuluma Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi Euroopa kolme järelevalveasutuse eesistujad ning riiklike järelevalveasutuste esindajad. Selleks et Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu saaks tõhusalt toimida, on Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogus osalevate järelevalveasutuste arv piiratud ja seega kuuluvad kõnealuse nõukogu koosseisu Euroopa järelevalveasutuste kolm eesistujat. Koos iga keskpanga juhatajaga osaleb kõnealuse nõukogu kohtumistel vaatlejana üks riikliku järelevalveasutuse kõrgem esindaja (st 1+1 valem). Keskpanga juhatajat võivad eri kohtumistel saata erinevad esindajad vastavalt Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogus arutusele tulevatele küsimustele, eelkõige selliste liikmesriikide puhul, kus on mitu järelevalveasutust.

Kuna asutamislepinguga on komisjonile seatud ülesandeks teostada makrojärelevalvet, kuulub Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu koosseisu ka üks komisjoni liige. Komisjoni liige jälgib ja analüüsib makromajanduslikke muutusi ja poliitikat ning tuvastab makromajanduslikke riske. Tal on vajalikud riigipõhised teadmised ja ka ELi ülene taust, mis võimaldab tal oluliselt panustada Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töösse.

Rahandusministrite osalemine Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töös võib takistada ministrite selliste ülesannete täitmist, mis on seotud makrotasandi riskide sõltumatu tehnilise analüüsiga. Kuna eelarve- ja/või maksupoliitika kaudu saab suurendada või vähendada ohtusid finantsstabiilsusele, esindaks rahandusministreid majandus- ja rahanduskomitee eesistuja, osaledes Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu kohtumistel vaatlejana. Seeläbi kajastatakse ka rahandusministrite tegevust kriisi juhtimisel ja lahendamisel ning tagatakse sujuv teabevahetus Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja poliitiliste organite vahel.

Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu kohtumised toimuvad vähemalt korra kvartalis, kusjuures finantssüsteemi probleemide korral kohtutakse sagedamini. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu liikmetel ja vaatlejatel on õigus kõnealustel kohtumistel sõna võtta. Otsustusprotsessi lihtsustamiseks on hääleõigus siiski ainult Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu liikmetel, st Euroopa Keskpanga presidendil, riiklike keskpankade juhatajatel, Euroopa järelevalveasutuste eesistujatel ja komisjoni liikmel. Hääled on võrdsed ja otsused võetakse vastu lihthäälteenamusega.

Kooskõlas Larosière'i aruandes esitatud soovitusega peaks Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu eesistuja olema Euroopa Keskpanga president (kuna nõukogu eesistuja on sõltumatu, peaks Euroopa Keskpanga asepresident sel juhul olema samuti nõukogu liige). Kuna eesistuja on euroalasse kuuluva liikmesriigi keskpanga juhataja, oleks asjakohane valida eesistuja asetäitjaks euroalasse mittekuuluva liikmesriigi keskpanga juhataja.

Selleks et valmistada ette ja viia tõhusalt läbi Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu kohtumisi, valitakse väike juhtkomitee, kuhu kuuluvad Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu eesistuja, tema asetäitja, viis kõnealuse nõukogu liikmeks olevat riikliku keskpanga liiget, Euroopa uute järelevalveasutuste eesistujad ja komisjoni liige. Lisaks tuleks luua tehniline nõuandekomitee, kes toetab Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu tegevust ning koostab muu hulgas tehnilisi analüüse finantsstabiilsuse küsimustes. Oleks soovitav, et oma ülesannete täitmisel küsiks Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu nõu ka erasektori sidusrühmadelt, sealhulgas tarbijate esindajatelt. Euroopa Keskpank tagab Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule sekretariaaditeenused, annab analüüsialast tuge ning toetab haldus- ja logistika küsimustes.

Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu teeks tihedat koostööd Rahvusvahelise Valuutafondi, finantsstabiilsuse nõukogu ja kolmandate riikide ametiasutustega varajase hoiatuse süsteemi raames ülemaailmsel tasandil, juhtides näiteks tähelepanu potentsiaalsetele riskidele ELi välises ülemaailmses finantssüsteemis. Sel viisil peaks Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu suurendama ELi mõju mis tahes ülemaailmses riskihoiatuse süsteemis.

Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu koosseisLiikmed:eesistuja: Euroopa Keskpanga president;eesistuja asetäitja (valitud Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu liikmete poolt);27 riikliku keskpanga juhatajad;Euroopa Keskpanga asepresident;Euroopa kolme järelevalveasutuse eesistujad; Euroopa Komisjoni liige.Vaatlejad:Riikliku keskpanga juhatajat saatev riikliku järelevalveasutuse esindaja (valemi 1+1 kohaselt);majandus- ja rahanduskomitee eesistuja. |

3.4. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu õiguslik alus

Selleks et kõigil sidusrühmadel (nt finantsasutused, investorid ja tarbijad) oleks piisav kindlustunne piiriüleste finantstehingute tegemisel, tuleb kehtestada kord, millega võetakse nõuetekohaselt arvesse mikro- ja makrotasandi riskide vastastikust sõltuvust. Varem on usaldatavusjärelevalve puhul keskendutud liiga palju mikrotasandile, kusjuures järelevalveasutused on hinnanud üksikute finantsasutuste bilansse, võtmata nõuetekohaselt arvesse asutuste omavahelisi seoseid ja seoseid finantssüsteemiga üldiselt. Sellise laiema perspektiivi pakkumine on makrotasandil usaldatavusjärelevalvet teostavate asutuste ülesanne. Kõnealused järelevalveasutused jälgivad ja hindavad selliseid võimalikke ohtusid finantsstabiilsusele, mis tulenevad muutustest, millel võib olla mõju valdkondlikul tasandil või finantssüsteemile tervikuna. Selliste ohtude hindajana on Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ELi integreeritud järelevalvestruktuuri oluline element, kes tagab, et liikmesriigid võtavad õigeaegselt ja järjekindlalt asjakohaseid meetmeid, ning väldib seeläbi erinevaid lähenemisviise ja seega parandab siseturu toimimist. Õigusliku ja institutsionaalse raamistiku lahutamatu osana lihtsustab Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ühenduse eeskirjade ühtset, järjepidevat ja tõhusat rakendamist ja kohaldamist piiriüleste finantsteenuste valdkonnas.

Komisjon on pärast eri valikuvõimaluste kaalumist seisukohal, et asjakohane on luua Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu juriidilise isiku staatuseta EÜ asutamislepingu artikli 95 alusel. Selline õiguslik alus tagaks Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule eespool osutatud põhiomadused ja volitused hõlmata eranditult kogu finantssektorit, sealhulgas kindlustust. Lisaks võimaldaks see Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogul koostöös Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemiga kehtestada ühtse ja uuendusliku finantsjärelevalvealase raamistiku, tehes samas selgelt vahet Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja muude asutuste ülesannete vahel. Õigusliku aluse selline valik ei takista selliste ülesannete seadmist Euroopa Keskpangale, mis on seotud Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ülesannetega, kusjuures kõnealuseid ülesanded saab Euroopa Keskpangale kehtestada EÜ asutamislepingu artikli 105 lõike 6 kohaselt.

4. Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem

4.1. Mikrotasandi usaldatavusjärelevalve reform

Mikrotasandi usaldatavusjärelevalve tagamisel ei suuda EL Euroopa järelevalveasutuste komiteede [5] praeguses raamistikus enamat saavutada, pidades silmas, et tegemist on kolmanda tasandi komiteedega, mis on komisjoni nõuandvad organid. Hoolimata kõnealuste komiteede töökorralduse tõhustamisest ei saa EL lubada olukorda, kus puudub mehhanism, millega tagada, et riiklikud järelevalveasutused teeksid piiriülestel juhtudel parimaid võimalikke järelevalvealaseid otsuseid, pidades silmas, et koostöö ja teabevahetus riiklike järelevalveasutuste vahel ei ole piisav, riiklike järelevalveasutuste ühismeetmete võtmine on keeruline, kuna arvesse tuleb võtta erinevaid õiguslikke ja järelevalvealaseid nõuded, siseriiklikud lahendused on sageli ainus teostatav võimalus üleeuroopaliste probleemide lahendamiseks ning õigusakte tõlgendatakse sageli erinevalt. Uus Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem kehtestatakse kõnealuste puuduste kõrvaldamiseks ja kooskõlas eesmärgiga luua ELi ühtne ja stabiilne finantsteenuste turg, ühendades riiklikud järelevalveasutused ühenduse tugevasse võrgustikku.

4.2. Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi roll ja ülesanded

Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem peaks seega kujunema Euroopa tegevusvõrgustikuks, millel on jagatud ja vastastikku toetavad ülesanded. ELi tasandil asendatakse kolm olemasolevat järelevalvekomiteed Euroopa kolme uue järelevalveasutusega, st Euroopa Pangandusjärelevalve Asutuse, Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Asutuse ja Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutusega, kellel kõigil on juriidilise isiku staatus. Kõnealused uued Euroopa järelevalveasutused võtavad üle praeguste järelevalvekomiteede ülesanded, [6] kuid lisaks on neil suuremad kohustused, määratletud õiguslikud volitused ja suurem mõjuvõim (vt allpool). Lisaks aitavad nad välja töötada ühtlustatud eeskirju, parandada ühtsete järelevalvealaste nõuete ja lähenemisviiside arendamise kaudu piiriüleste institutsioonide järelevalvet ning lahendada võimalikke vaidlusi riiklike järelevalveasutuste vahel.

Igapäevase järelevalvetegevuse keskpunkt jääb riiklikule tasandile, kusjuures riiklikud järelevalveasutused vastutavad jätkuvalt üksikute majandusüksuste järelevalve eest, nt kapitali adekvaatsuse nõude täitmise eest. Seega tagatakse finantsasutuste päästmiseks vajalikud rahalised vahendid praegu liikmesriikide tasandil ja liikmesriikide maksumaksjate arvelt, nagu on näidanud ka praegune kriis. Piiriüleste asutuste puhul on järelevalvesüsteemi keskseks osaks järelevalveasutuste kolleegiumid, [7] kellel peaks olema oluline roll tasakaalustatud teabevahetuse tagamisel päritoluliikmesriigi ja vastuvõtva liikmesriigi järelevalveasutuste vahel. Euroopa järelevalveasutuste esindajad peaksid osalema järelevalveasutuste kolleegiumide kohtumistel vaatlejana, et seeläbi aidata kaasa ühise järelevalvekultuuri ja ühtsete järelevalvetavade kujundamisele. Sel kujul loodud Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem seob nii üleeuroopalise finantsjärelevalveraamistiku eelised kui ka selliste kohalike järelevalveasutuste eksperdiarvamuse, kes tunnevad oma jurisdiktsioonis tegutsevaid asutusi paremini.

Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi tõhusaks toimimiseks tuleb võtta kõrvalmeetmeid ja teha muudatusi valdkondlikes õigusaktides, et tagada ühtsemad finantseeskirjad. Eesmärk on rohkem ühtlustada järelevalveasutuste kohaldatavaid eeskirju, samuti nende siseriiklikke volitusi ja sanktsioone, mida nad võivad kehtestada. Viimati nimetatud küsimuses esitab komisjon ettepanekud augustis.

Eesmärkide saavutamiseks peavad uutel Euroopa järelevalveasutustel olema vahendid järgmiste ülesannete täitmiseks.

(1) Ühtlustatud eeskirjade tagamine

Asutused teevad järgmist:

– ühenduse õigusaktides kindlaks määratud kriteeriumide alusel töötavad nad teatavates valdkondades välja siduvad tehnilised standardid (nt järelevalveasutuste kolleegiumide kohaldatavad järelevalvestandardid ja sisemudeli kinnitamise tehnilised standardid). Selliseid standardeid kohaldatakse teatava ajavahemiku jooksul, tingimusel et komisjon need vastuväideteta heaks kiidab; ning

– koostavad tõlgendavad suunised, mida pädevad riiklikud asutused kohaldaksid üksikute otsuste tegemisel, eelkõige seoses finantsasutustele tegevuslitsentside andmisega ja kõnealuste asutuste järelevalvega.

(2) ELi eeskirjade ühtse kohaldamise tagamine

Isegi ühtsete eeskirjade puhul võib kõnealuste eeskirjade kohaldamine põhjustada teatavatel juhtudel eri arvamusi ühenduse õigusaktide kohaldamisega seotud küsimustes. Seepärast peaks ühenduse õigusaktides selgelt kindlaks määratud juhtudel olema Euroopa järelevalveasutustel vahendid, millega tagada ühenduse õigusaktide ühtne kohaldamine.

– Lahkarvamused riiklike järelevalveasutuste vahel

Riiklike järelevalveasutuste vaheliste lahkarvamuste korral peaksid Euroopa järelevalveasutused soodustama dialoogi ja aitama järelevalveasutustel jõuda ühisele kokkuleppele. Kui lepitusmenetluse jooksul ei ole järelevalveasutused suutnud kokkuleppele jõuda, peaksid Euroopa järelevalveasutused kõnealuses küsimuses tegema otsuse. See oleks siiski selgelt viimane võimalus, kuna enamikel juhtudel peaksid vastavad järelevalveasutused jõudma kokkuleppele eelneva lepitusmenetluse käigus.

– Ühenduse õiguse ilmne rikkumine

Samuti tuleks kehtestada mehhanism, mille alusel tegeletakse riikliku järelevalveasutusega, kes ilmselt rikub kehtivaid ühenduse õigusakte. Euroopa järelevalveasutused uuriksid omal algatusel või ühe või mitme riikliku järelevalveasutuse või komisjoni taotlusel kõnealust küsimust ja vajaduse korral esitaksid asjaomasele riiklikule järelevalveasutusele soovituse.

Ühenduse õigusaktide täitmise üldise kohustuse raames kutsutakse riiklikku järelevalveasutust üles järgima soovitust teatava ajavahemiku jooksul. Üksikutel juhtudel, kui see on vajalik, teavitavad Euroopa järelevalveasutused konkreetsest juhtumist komisjoni. Komisjon võib kohe pärast Euroopa järelevalveasutuste soovituse vastuvõtmist teha otsuse, millega nõutakse, et riiklik järelevalveasutus võtaks teatavad meetmed või hoiduks teatavast tegevusest, et tagada ühenduse õigustiku täielik järgimine finantsteenuste valdkonnas.

Selleks et vältida tegevusetust seoses ühenduse õiguse rakendamisega või riiklike järelevalveasutuste poolseid viivitusi meetmete võtmisel või juhul, kui tuleb võtta kiireloomulisi meetmeid, peaksid Euroopa järelevalveasutustel olema volitused ka selliste otsuste vastuvõtmiseks, mida kohaldatakse otse finantsasutuste suhtes seoses nõuetega, mis tulenevad finantsasutuste ja turgude usaldatavusjärelevalvet ning finantssüsteemi stabiilsust käsitlevatest ELi õigusaktidest. Kõnealuseid otsuseid kohaldatakse ilma, et see piiraks komisjoni õigust algatada rikkumismenetlusi liikmesriikide vastu.

(3) Ühise järelevalvekultuuri ja ühtsete järelevalvetavade tagamine

Uued Euroopa järelevalveasutused looksid Euroopa ühise järelevalvekultuuri ja ühtsed järelevalvetavad, nt töötades välja ühised koolituskavad ja osaledes järelevalveasutuste kolleegiumide kohtumistel vaatlejana. Samuti võiksid kõnealused asutused edendada kohustuste ja ülesannete delegeerimist ühelt riiklikult järelevalveasutuselt teisele.

(4) Täielikud järelevalvevolitused mõnede eri üksuste puhul

Euroopa järelevalveasutustele seatakse ülesandeks tegevuslubade andmine teatavatele üleeuroopalise ulatusega üksusele (nt reitinguagentuurid ja ELi kesksed vastaspoole arvelduskojad) ja järelevalve teostamine kõnealuste üksuste üle. Selliste ülesannete täitmiseks on kõnealustel asutustel volitused uurimise ja kohapealse kontrolli läbiviimiseks ning järelevalvealaste otsuste vastuvõtmiseks. Kõnealused ülesanded määratakse kindlaks valdkondlikes õigusaktides (nt reitinguagentuure käsitlev määrus). Lisaks järelevalve tulemuslikkuse parandamisele võib see järelevalvet tõhustada ka tänu sellele, et asutuste üle teostatakse järelevalvet kompleksselt. Euroopa järelevalveasutused võivad osaleda ka usaldatavusnormatiivide täitmise hindamisel Euroopa ettevõtjate ühinemiste ja omandamise puhul kogu finantssektoris [8].

(5) Kriisiolukorras koordineeritud meetmete võtmise tagamine

Euroopa järelevalveasutustel peaks olema kriisiolukordades oluline koordineeriv roll. Nad peaksid lihtsustama koostööd ja teabevahetust pädevate asutuste vahel, tegutsema vajaduse korral vahendajana, kontrollima kõigile osalistele kättesaadava teabe usaldusväärsust ning aitama asjakohastel asutustel jõuda õigete otsusteni ja rakendada neid. Viimati nimetatu puhul võimaldab Euroopa mandaadi kehtestamine 2009. aasta keskpaigas riiklikel asutustel käsitleda oma ülesannete täitmisel ka teise liikmesriigi finantsstabiilsusega seotud küsimusi. Selles osas on esmatähtis teha edusamme koormuse jagamise ja vaidluste lahendamise mehhanismide välja töötamisel, et tugevdada usaldust riiklike ametiasutuste vahel ja tõhustada Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi toimimist, kusjuures selle tööga tuleb jätkata viivitamata. Euroopa järelevalveasutustel võiks olla volitused võtta teatavates kriisiolukordades kiiresti vastu teatavad otsused (nt väärtpaberite katteta eelmüügi kohta), kusjuures selline hädaolukorras tegutsemise kord tuleks kindlaks määrata ühenduse õigusaktides.

(6) Mikrotasandi usaldatavusjärelevalvealase teabe kogumine

Euroopa järelevalveasutused peaksid vastutama mikrotasandil sellise teabe koondamise eest, mida saadakse riiklikelt järelevalveasutustelt. Selleks tuleb luua keskne Euroopa andmebaas, mida haldavad Euroopa järelevalveasutused. Kõnealune teave oleks kättesaadav asjaomastele asutustele järelevalveasutuste kolleegiumides ja seda võib edastada kokkuvõtlikul ja/või anonüümsel kujul Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule (vt punkt 5). Selleks tuleb tõenäoliselt muuta kehtivaid valdkondlikke õigusakte.

(7) Rahvusvaheline roll

Ilma et see piiraks Euroopa institutsioonide institutsioonilist pädevust, võib Euroopa järelevalveasutustele anda teatava rolli seoses rahvusvahelise tegevusega, sealhulgas seoses tehnilise korra välja töötamisega koostöös rahvusvaheliste organisatsioonidega ja kolmandate riikide samatasandiliste asutustega. Samuti võivad Euroopa järelevalveasutused aidata komisjonil valmistada ette kolmandate riikide järelevalvekorra samaväärsust käsitlevad otsused.

(8) Kontroll

Eespool nimetatud ülesannete täitmise raamistik määratakse täielikult ja üksikasjalikult kindlaks asjakohaste valdkondlike õigusaktidega. Selliste ülesannete seadmine on täielikult kooskõlas asutamislepingu artiklitega 226 ja 228. Ilma et see piiraks ühenduse õiguse kohaldamist ja võttes arvesse liikmesriikide võimalikke kohustusi, ei tohi eespool osutatud mehhanismide kohased otsused olla otseselt vastuolus liikmesriikide rahaliste kohustustega. Euroopa järelevalveasutuste või komisjoni mis tahes otsuseid võib läbi vaadata ühenduse kohtutes.

4.3. Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi koosseis ja toimimisstruktuur

Võrgustikul põhinev järelevalvealane lähenemisviis, mida kirjeldati eespool ja mille puhul Euroopa järelevalveasutused tegutsevad koostöös riiklike järelevalveasutustega, esitatakse kooskõlas Larosière'i aruandega ning mis on vastupidine sellistele lahendustele nagu järelevalve täielik tsentraliseerimine ELi tasandil, kuna nende osas ei ole jõutud üksmeelele. Võttes arvesse vajadust kiiresti parandada Euroopa järelevalve kvaliteeti ja ühtsust, leiab komisjon siiski, et tuleb kiirendada Larosière'i töörühma kavandatud ettevalmistustööd nii, et tõhustatud raamistik kehtiks ja seda kohaldataks juba 2010. aastal.

Komisjon tunnistab, et paljudes maailma riikides toimub aktiivne ja seni lõpetamata arutelu kõige sobivama järelevalvestruktuuri küsimuses, kusjuures võimalused on järgmised: i) üks järelevalveasutus kõigi sektorite jaoks; ii) eri järelevalveasutused usaldatavusjärelevalveks ja äritegevuse järelevalveks kõigi finantsasutuste jaoks (nn „kahe tipu” mudel); ning iii) valdkondlik lähenemisviis (st eri järelevalveasutused pangandus-, kindlustus- ja väärtpaberialase tegevuse puhul). Komisjoni arvates on praegu kasulikum säilitada Euroopa tasandil viimane lähenemisviis, kasutades selleks olemasolevat struktuuri ning pidades silmas, et puuduvad veenvad tõendid selle kohta, et muud struktuurid suudaksid Euroopa järelevalveasutuste puhul kavandatud konkreetseid ülesandeid tõhusamalt täita. Kõnealused ülesanded ei hõlma ainult otsest järelevalvet ja seepärast ei saa järelvalvestruktuuri käsitlevates siseriiklikes aruteludes esitatud argumente ja tõendeid nende puhul tingimata kohaldada. Seepärast teeb komisjon ettepaneku kasutada järelevalve tõhustamiseks olemasolevat struktuuri ja vajaduse korral seda aja jooksul edasi arendada, vaadates selle teatud aja pärast läbi.

Kavandatud struktuuri kohaselt on valdkonnaülene koostöö esmatähtis, et kajastada asjakohaseid turusuundumusi ja olukorda. Vastavalt valdkondliku lähenemise jätkumisele peaksid kolm Euroopa järelevalveasutust ja komisjoni esindaja järjest tähelepanelikumalt hindama vastavaid valdkondlikke kordasid, et teha kindlaks ühised põhimõtted ja mõista võimalikke erinevusi. Seepärast tuleks struktuuris ametlikult luua üldine juhtkomitee, kelle ülesanne on tagada vastastikune mõistmine, koostöö ja ühtsed järelevalvealased lähenemisviisid Euroopa kolme uue järelevalveasutuse vahel, et vastata valdkonnaülestele väljakutsetele, sealhulgas reageerida finantskonglomeraatidega seotud probleemidele, ja tagada võrdsed tingimused. Lisaks peaks igal Euroopa järelevalveasutusel olema võimalus osaleda Euroopa teise järelevalveasutuse kohtumistel vaatlejana.

Igal uuel järelevalveasutusel on järelevalvenõukogu, mis koosneb asjaomaste riiklike järelevalveasutuste kõrgetasemelistest esindajatest ja mida juhatab Euroopa vastava järelevalveasutuse eesistuja. Komisjoni, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ning Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni ja Euroopa Majanduspiirkonna riikide asjakohaste järelevalveasutuste esindajad osalevad järelevalvenõukogus vaatlejatena. Samas ei saaks nad osaleda aruteludes, mis käsitlevad konkreetseid asutusi. Vastavalt praegusele tavale luuakse ka juhatus, kes tegeleb üldiste talituslike küsimustega (eelarve jne) ja kuhu kuulub ka komisjoni esindaja. Euroopa järelevalveasutuste eesistujad ja peasekretärid peaksid olema täistööajaga sõltumatud spetsialistid. Eesistuja määratakse avaliku konkursi tulemusel. Ametisse nimetamise peaks kinnitama Euroopa Parlament ja ametiaeg oleks 5 aastat.

Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi struktuur

I. Juhtkomitee:

– Euroopa kolme järelevalveasutuse ja komisjoni esindajad

II. Euroopa kolm järelevalveasutust [Euroopa Pangandusjärelevalve Asutus, Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Asutus ja Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Asutus].

Euroopa iga järelevalveasutuse järelevalvenõukogu:

– Euroopa järelevalveasutuse eesistujad; ning

– asjakohaste riiklike järelevalveasutuste eesistujad.

Vaatlejad:

– komisjoni esindaja;

– Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu esindaja; ning

– Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni ja Euroopa Majanduspiirkonna iga riigi asjakohase järelevalveasutuse esindaja.

Euroopa iga järelevalveasutuse juhatus:

– asjakohaste riiklike järelevalveasutuste ja komisjoni esindajad.

III. Riiklikud järelevalveasutused

Järelevalvenõukogu peaks kohtuma korrapäraselt, kusjuures probleemide korral kohtutakse sagedamini. Euroopa järelevalveasutuste otsused tehniliste eeskirjade kohta võtab vastu järelevalvenõukogu kvalifitseeritud häälteenamusega, mis põhineb asutamislepingu kohasel liikmesriikide häälte arvul. Euroopa järelevalveasutuste muude ülesannete puhul nähakse ette eraldi kord. Näiteks võetakse kehtivate õigusaktide kohaldamist käsitlevad otsused vastu lihthäälteenamusega põhimõttel „üks isik, üks hääl”.

Euroopa igal järelevalveasutusel on oma eelarve, mille kiidab heaks Euroopa Parlament. Kõnealuste järelevalveasutuste vahendid saadakse ELi eelarvest ja muudest allikatest nagu riiklike järelevalveasutuste sissemaksed. Eelarved peaksid vastama järelevalveasutuste ülesannetele ja tagama kõnealuste asutuste sõltumatuse. Euroopa järelevalveasutused peaksid tegema struktureeritult koostööd kõigi asjakohaste sidusrühmadega, sealhulgas tarbijatega.

Kõnealuste Euroopa järelevalveasutuste sõltumatuse tagamine on esmatähtis. Euroopa järelevalveasutused peaksid olema täielikult sõltumatud riiklikest ametiasutustest (välja arvatud järelevalveasutused) ja Euroopa institutsioonidest, kes ei tohiks sekkuda Euroopa järelevalveasutuste otsustesse. Euroopa järelevalveasutused kannaksid siiski täielikku vastutust nõukogu, Euroopa Parlamendi ja komisjoni ees. Läbipaistvus oleks sel juhul esmatähtis ja Euroopa järelevalveasutused peaksid Euroopa institutsioonidele sageli (nt vähemalt kaks korda aastas) aru andma.

4.4. Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi õiguslik alus

Euroopa järelevalveasutuste loomise õiguslik alus peaks olema EÜ asutamislepingu säte, millel põhineb kõnealuste asutuste rakendatav poliitika.

Finants- ja majanduskriis ohustab siseturu stabiilsust. Stabiilse ja usaldusväärse finantssüsteemi taastamine ja säilitamine on vältimatu eeltingimus usalduse ja ühtsuse säilitamiseks siseturul ning seeläbi selliste tingimuste tagamiseks ja parandamiseks, mida on vaja täielikult integreeritud ja hästi toimiva finantsteenuste siseturu loomiseks. Tugevasti integreeritud finantsturud pakuvad paremaid riskide hajutamise ja rahastamise võimalusi ning aitavad seega parandada majanduse vastupanuvõimet kriisiolukordades. Seepärast on finantsintegratsioon ja -stabiilsus vastastikku toetava mõjuga.

Kooskõlas Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi ja Euroopa kolme järelevalveasutuse loomisega töötatakse välja ka ühtsete eeskirjade kogumik, millega tagatakse eeskirjade ühtne kohaldamine ELis ja seeläbi soodustatakse siseturu toimimist. Euroopa järelevalveasutuste ülesanne on aidata riiklikke ametiasutusi ühenduse eeskirjade ühtse tõlgendamise ja kohaldamise teel.

Euroopa Kohus on kinnitanud, [9] et EÜ asutamislepingu artikkel 95, mis käsitleb selliste meetmete võtmist, mille eesmärk on õigusaktide ühtlustamise kaudu luua siseturg ja aidata kaasa selle toimimisele, on asjakohane alus selleks, et luua „ühenduse asutus, mille ülesanne on aidata ühtlustamisprotsessile kaasa”, kui sellisele asutusele seatud ülesanded on tihedalt seotud siseriiklikke õigusakte ühtlustavate õigusaktide kohaldamisalasse kuuluvate küsimustega.

Kuna Euroopa järelvalveasutustele seatavad ülesanded on tihedalt seotud finantskriisi leevendamiseks võetavate meetmetega ja teatises „Euroopa majanduse elavdamine” esitatud meetmetega, võib kooskõlas Euroopa Kohtu kohtupraktikaga asutada kõnealused asutused EÜ asutamislepingu artikli 95 alusel.

5. Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu vaheline koostöö

Kavandatud uus ELi järelevalveraamistik saab tõhusalt toimida ainult juhul, kui Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem teevad tõhusat koostööd. Reformi eesmärk on tagada järelevalve sujuvam koostoime mikro- ja makrotasandil. Makrotasandi usaldatavusjärelevalve teostamisel on Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogul vaja õigeaegselt saada mikrotasandi ühtlustatud andmeid, samas kui riiklikud ametiasutused saaksid mikrotasandi usaldatavusjärelevalve teostamisel Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogult teavet suundumuste kohta makrotasandil. Selleks et vältida minevikus tehtud vigade kordamist, on esmatähtis kehtestada siduv koostöö- ja teabevahetuskord mikro- ja makotasandil.

ELi finantssüsteemi stabiilsust ähvardavate ohtude tuvastamiseks ja nende seadmiseks tähtsuse järjekorda peaks Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule olema tagatud järgmine: i) saada Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemilt mikrotasandi usaldatavusjärelevalve alast teavet, eelkõige suurte ja keerulise struktuuriga piiriüleste gruppide kohta; ning ii) võimalus algatada eriotstarbelisi uuringuid teatavates küsimustes, mille puhul on vaja riiklike järelevalveasutuste ja/või turu korraldajate otsest osalemist. Komisjon teeb ettepaneku, et riiklikud järelevalveasutused esitavad Euroopa järelevalveasutustele vajalikku teavet nende eeskirjade kohaselt, millega luuakse uued Euroopa järelevalveasutused. Õiguse nõuda finantsstabiilsuse tagamiseks vajalikku mis tahes teavet võib Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule anda selliste õigusaktide koostoimes, millega luuakse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja uued Euroopa järelevalveasutused. Nende õigusaktide kohaselt, millega luuakse uued Euroopa järelevalveasutused, nõutakse, et kõnealused asutused esitaksid Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule korrapäraselt (nt iga kuu) koondandmed ja asjakohased anonüümsed eristatud andmed kõigi finantsasutuste ja -turgude kohta, eelkõige suurte ja keerulise struktuuriga piiriüleste gruppide kohta. Võttes arvesse andmete ja teabe tundlikkust, on Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi vahelise koostöö puhul esmatähtis tagada vajalik konfidentsiaalsus ja kehtestada nõuetekohased õiguslikud kaitsemeetmed. Selleks et järelevalveasutuste kolleegiumid saaksid ajakohastatud teavet makrokeskkonna kohta, kus konkreetsed asutused tegutsevad, tuleks ette näha Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu esindajate osalemine vaatlejatena.

6. Kokkuvõte

Komisjon kutsub Euroopa Ülemkogu üles tegema järgmist:

– kiitma heaks ettepaneku, mille kohaselt luuakse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu, mille eesistuja on Euroopa Keskpanga president ning kuhu kuuluvad riiklike keskpankade juhatajad, Euroopa kolme järelevalveasutuse eesistujad ja Euroopa Komisjoni esindaja. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu töös osalevad otseselt ka riiklikud järelevalveasutused ning majandus- ja rahanduskomitee eesistuja.

– kiitma heaks, et Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule tehakse ülesandeks kogu finantssüsteemi stabiilsuse hindamine ja talle antakse õigus teha õigeaegselt hoiatusi ja soovitusi parandusmeetmete võtmiseks ning kontrollida vastavate meetmete võtmist;

– kiita heaks ettepanek luua Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem, kuhu kuuluvad kolm uut Euroopa järelevalveasutust, kes teevad koostööd riiklike järelevalveasutustega, et töötada välja ühtsed järelevalvealased lähenemisviisid kõigi finantsettevõtjate järelevalveks, kaitsta finantsteenuste tarbijaid ja koostada ühtlustatud eeskirjad. Muuhulgas peaks Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteem koostama tehnilised standardid, aitama tagada ühenduse õigusaktide ühtset kohaldamist ja lahendama järelevalveasutuste vahelisi vaidlusi;

– rõhutama tõeliselt integreeritud lähenemisviisi olulisust Euroopa finantsjärelevalve korraldamisel, st vajadust Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja Euroopa Finantsjärelevalveasutuste Süsteemi vahelise tugeva koostöö (sealhulgas mikrotasandi usaldatavusjärelevalve alase teabe vahetamist, mida on vaja makrotasandi riskide analüüsiks) järele, asjaomaste osaliste valmisolekut võtta hoiatuste ja/või soovituste kohaselt meetmeid ning Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ülesannet tegutseda vahendajana suhtlemisel rahvusvaheliste institutsioonidega, sealhulgas eelkõige finantsstabiilsuse nõukogu ja Rahvusvaheline Valuutafondiga;

– tervitama komisjoni kavatsust esitada võimalikult kiiresti õigusaktide muudatused, mida on vaja ELi uue järelevalveraamistiku kehtestamiseks ja mille puhul tuginetakse käesolevas teatises esitatud suundumustele, olles eelnevalt täiendavalt konsulteerinud sidusrühmadega, nii et asjakohased meetmed võetakse vastu õigeaegselt, mis võimaldab uue raamistiku kehtestada 2010. aastal;

– toetama sellise töö kiirendamist, mille eesmärk on luua terviklik piiriülene raamistik, et tõhustada finantskriisi juhtimise/lahendamise süsteeme (sealhulgas garantiiskeemid ja koormuse jagamise skeemid) Euroopa Liidus.

Lisa:

Euroopa uus finantsstabiilsuse järelevalveraamistik

(...PICT...)

(...PICT...)

[1] Komisjoni 4. märtsi 2009. aasta teatis kevadel kokku tulevale Euroopa Ülemkogule „Euroopa majanduse elavdamine”, KOM(2009) 114 (lõplik).

[2] Vt ELi finantsjärelevalve kõrgetasemelise eksperdirühma 25. veebruari 2009. aasta aruanne. Eksperdirühma juhtis Hr Jacques de Larosičre.

[3] Vt Londoni tippkohtumise lõppavaldus, 2 aprill 2009.

[4] Finantsstabiilsuse foorumi õigusjärglane.

[5] Euroopa Pangandusjärelevalve Komiteed, Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve Komiteed ning Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve Komiteed tuntakse ka kui „Lamfalussy kolmanda tasandi komiteedena”.

[6] nt annab tehnilist laadi nõu Euroopa Komisjonile.

[7] ELi suuremate finantsgruppide puhul on kolleegiumid juba olemas või need luuakse 2009. aastal.

[8] Komisjon on jätkuvalt ainupädev ELi riigiabi eeskirjade kohaldamisel ja ühenduse tasandil toimuvate ühinemiste korral selliste tehingute konkurentsiaspektide hindamisel kooskõlas EÜ ühinemismäärusega.

[9] Vt Euroopa Kohtu kohtuasi C-217/04, punkt 44.

--------------------------------------------------