[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel, 15.9.2005

KOM(2005) 430 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

OHTLIKE KAUPADE AUTOVEO KONTROLLIMISE ÜHTSET KORDA KÄSITLEVA NÕUKOGU DIREKTIIVI 95/50/EÜ KOHALDAMISE KOHTA LIIKMESRIIKIDES

SISUKORD

1. SISSEJUHATUS 3

2. TAUSTTEAVE 3

3. DIREKTIIV 95/50/EÜ 4

4. LIIKMESRIIKIDE ARUANDED 4

5. ANDMETE ARVUTAMINE 5

6. KONTROLLIMISE TASE LIIKMESRIIKIDES 5

7. ÕIGUSAKTE RIKKUNUD VEOTOIMINGUTE PROPORTSIONAALNE OSATÄHTSUS 6

8. RIKKUMISTE LIIGID 6

9. KARISTUSTE LIIGID 8

10. JÄRELDUSED 8

I LISA AEGRIDA (1997−2002), MIS KAJASTAB IGAS LIIKMESRIIGIS REGISTREERITUD KONTROLLIMISTE, RIKKUMISTE JA KARISTUSTE ARVU 10

II LISA EUROOPA LIIDUS REGISTREERITUD KONTROLLIMISTE, RIKKUMISTE JA KARISTUSTE KOOND (1999−2002) 11

III LISA KONTROLLIMISTE ARV OHTLIKKE KAUPU VEDAVATE SÕIDUKITE TEEKONDADE ARVU KOHTA (%) 12

IV LISA KONTROLLIMISTE ARV JA KONTROLLITUD VÄLISSÕIDUKITE PROPORTSIONAALNE OSATÄHTSUS (1999−2002) 13

V LISA RIKKUMISTE ARV / KONTROLLIMISTE ARV 14

VI LISA RIKKUMISED LIIGITI (%) 15

VII LISA KARISTUSED LIIGITI (%) 16

1. SISSEJUHATUS

Nõukogu direktiiv 95/50/EÜ ohtlike kaupade autoveo kontrollimise ühtse korra kohta võeti vastu 6. oktoobril 1995[1] ning liikmesriigid pidid jõustama selle järgimiseks vajalikud õigusnormid 1. jaanuariks 1997.

Direktiiviga 95/50/EÜ on ette nähtud, et iga liikmesriik peab saatma komisjonile iga kalendriaasta kohta hiljemalt kaksteist kuud pärast kalendriaasta lõppu aruande selle direktiivi kohaldamise kohta.[2] Samuti on kõnealuse direktiiviga ette nähtud, et komisjon peab saatma Euroopa Parlamendile ja nõukogule vähemalt iga kolme aasta järel aruande selle direktiivi kohaldamise kohta liikmesriikides.[3]

Komisjoni aruanne põhineb liikmesriikidest saadud aastaaruannetel. Käesolev on teine aruanne nõukogu direktiivi 95/50/EÜ kohaldamise kohta liikmesriikides ja see hõlmab aastaid 1999−2002. Esimene aruanne[4] hõlmas aastaid 1997−1998.

Komisjonile tundub, et käesolev aruanne, milles analüüsitakse kaht kaheaastast perioodi, võimaldab sisukat analüüsi ning õigustab selle koostamiseks kulutatud aega, sest esimene aruanne hõlmas ainult direktiivi kohaldamise esimest kahte aastat. Et aga statistiline liigitus (kõnealuse direktiivi lisad) muutub alates 2005. aastast,[5] hõlmab kolmas aruanne viimast kahte aastat vastavalt direktiivi praegust tüüpi lisadele.

2. TAUSTTEAVE

NÕUKOGU 21. NOVEMBRI 1994. AASTA DIREKTIIVI 94/55/EÜ (ohtlike kaupade autovedu käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta)[6] ja sellesse tehtud muudatustega[7] seati sisse ühtlustatud eeskirjad nii liikmesriikidevaheliseks kui ka liikmesriigisiseseks ohtlike kaupade veoks.

Direktiivi 94/55/EÜ tehnilised lisad on sisult identsed rahvusvahelise ADR-kokkuleppe tehniliste lisadega.[8] Seega võetakse direktiiviga 94/55/EÜ ühenduse õigusse ADRi tehnilised sätted, millega seatakse sisse ühtsed eeskirjad ohtlike kaupade rahvusvahelise autoveo ohutuse kohta. Lisaks on direktiivist kasu ka ses suhtes, et sellega laiendatakse need reeglid riigisisesele liiklusele, et ühtlustada ohtlike kaupade autoveo tingimused kogu ühenduses ja seeläbi samal ajal suurendada maanteede ohutust siseriiklikul tasandil.

Direktiivi 94/55/EÜ A lisas on loetletud ohtlikud kaubad, mida võidakse maanteel vedada, ning sätestatud eeskirjad kaupade pakendamiseks, märgistamiseks ja nende kirjeldamiseks veodokumentides. B lisas on sätestatud eeskirjad sõidukite ja veotoimingute kohta.

3. DIREKTIIV 95/50/EÜ

Seoses direktiiviga 94/55/EÜ ning selleks, et veelgi suurendada ohtlike kaupade veo ohutuse taset ning tagada piisav ja ühtlustatud kontrollimine, võttis nõukogu 6. oktoobril 1995 vastu direktiivi 95/50/EÜ ohtlike kaupade maanteeveo kontrollimise ühtse korra kohta. See direktiiv sisaldab liikmesriikide kasutatavat ühtlustatud kontrollnimekirja, aga ka ühtlustatud rikkumiskoodide loetelu. See võimaldab rakendamist eri liikmesriikides usaldusväärselt võrrelda.

Kõnealune ühtlustatud kontrollimine on seotud kõikide autoveotoimingutega, mille puhul on tegemist liikmesriikide territooriumil olevate või sinna kolmandatest riikidest saabuvate ohtlike kaupadega, olenemata riigist, kus sõiduk on registreeritud. Direktiivi eesmärk on tagada maanteel veetavate kaubasaadetiste tüüpilise osa pisteline kontroll, hõlmates samal ajal ulatusliku osa teedevõrgust.

Ennetavalt või pärast ohutusrikkumiste registreerimist teel võidakse kontrollimine läbi viia ka ettevõtete tööruumides.

4. LIIKMESRIIKIDE ARUANDED

Kõik liikmesriigid ei ole saatnud aruandeid kõikide aastate kohta ajavahemikus 1999−2002 ning mõned liikmesriigid ei ole üldse aruandeid saatnud.

Kõikide aastate kohta ajavahemikus 1999−2002 aruanded esitanud liikmesriigid | Belgia, Taani, Saksamaa, Hispaania, Itaalia, Madalmaad, Austria, Soome, Rootsi, Ühendkuningriik |

Osa ajavahemiku 1999−2002 kohta aruanded esitanud liikmesriigid | Iirimaa (2002[9]), Portugal (2000, 2001, 2002) |

Ajavahemiku 1999−2002 kohta aruanded esitamata jätnud liikmesriigid | Kreeka, Prantsusmaa, Luksemburg[10] |

Aruannete esitamisel paluti liikmesriikidel kasutada kõnealuse direktiivi II lisas antud ühtlustatud rikkumiskoode ja esitada aruanded vastavalt direktiivi III lisale. Kõik liikmesriigid ei järginud seda malli. Mõni liikmesriik kasutas kontrollnimekirjas loetletud koode (direktiivi I lisa), mõnel oli oma süsteem rikkumiste rühmitamiseks, nagu eelmisegi aruande puhul. Sellepärast, nagu ka eelmise aruande puhul, tuli need andmed ühtlustatud koodidesse üle kanda. Selliste rikkumiste kohta, mis ei vastanud ühelegi kõnealusest 13 koodist, kasutati koodi 14 „muud rikkumised”.

Nende aruannete kokkuvõte on esitatud käesoleva aruande I ja II lisas. I lisa sisaldab igas liikmesriigis aastatel 1997−2002 registreeritud kontrollimiste, rikkumiste ja karistuste aegridu. II lisa sisaldab teavet kontrollitud sõidukite arvu ning rikkumiste arvu ja liikide, samuti karistuste arvu ja liikide kohta geograafilise liigenduse alusel (st kas kontrollitud sõiduk oli registreeritud kontrollivas liikmesriigis või muus liikmesriigis või kolmandas riigis). Karistusliikide puhul liigitati juhtumid hoiatuseks, kui sõidukil ei lubatud teekonda jätkata enne rikkumise täielikku likvideerimist.

5. ANDMETE ARVUTAMINE

Liikmesriikidelt nõuti, et nad esitaksid oma aruandes ohtlike kaupade veo hinnangulise koguse tonnides või tonnkilomeetrites. Tegelikult ei esitanud seda teavet peaaegu ükski liikmesriik ja sellepärast kasutati veetavate ohtlike kaupade koguse prognoosimiseks konstantse keskmise väärtusena 6% kõikidest veetavatest kaupadest.[11] Lisaks võeti arvutustes keskmiseks teekonnapikkuseks 110 kilomeetrit ning ohtlike kaupade keskmiseks koormaks 10 tonni.

Nende andmete põhjal arvutati välja ohtlikke kaupu vedavate sõidukite läbitud teekondade arv. See arv korreleeriti vastavas riigis tehtud kontrollimiste arvuga, et saada teavet kontrollimiste sageduse kohta väljendatult kontrollimiste arvu protsendiga teekondade arvu suhtes (III lisa).

6. KONTROLLIMISE TASE LIIKMESRIIKIDES

Üks direktiivi eesmärke on veelgi tõsta ohutuse taset, tagades piisaval tasemel kontrolli. Selleks et hinnata kontrolli taset ja selle arengut, võrreldakse teedel kontrollimise sagedust liikmesriikides aastatel 1999−2002 graafikus sagedusega, mis on arvutatud perioodi 1997−1998 suhtes (III lisa).

Selle graafiku põhjal saab järeldada, et:

1) Kontrollimise sagedus Euroopa Liidus tervikuna on langenud 0,27%-lt (aastatel 1997−1998) 0,23%-le (1999−2002).

2) Saksamaal, Hispaanias, Luksemburgis, Austrias ja Rootsis oli kontrollimise sagedus aastatel 1999−2002 üle 0,20%; Belgias, Madalmaades ja Soomes umbes 0,10% ning Ühendkuningriigis 0,05%; teistes riikides oli see 0,02% või veelgi vähem. Siiski tuleb märkida, et Ühendkuningriigis ja Madalmaades kasutatakse olulist osa olemasolevast kontrollivõimest kontrolli tegemiseks tööruumides ning see kontroll põhineb samuti direktiivi 95/50/EÜ artiklil 6.

3) Kõige kõrgema kontrollitasemega riikides on see ligikaudu 20 korda kõrgem kui kõige madalama kontrollitasemega riikides.

Tuleks märkida, et kõnealuste arvude leidmisel võeti eelduseks, et liikmesriigis, mis aruannet ei esitanud, oli aastane kontrollimiste arv võrdne nulliga. Isegi kui jätta arvestamata teekondade andmed puuduvates aruannetes, ei muuda see üldpilti oluliselt, kuna puuduvad aruanded esindavad sama hulka teekondi (umbes 20%) nii ajavahemikus 1997−1998 kui ka aastatel 1999−2002.

Selleks et hinnata oma- ja välismaiste ettevõtjate kontrolli samaväärsust, on IV lisas esitatud igas liikmesriigis läbi viidud kontrollimised ning välissõidukite proportsionaalne osatähtsus. See proportsionaalne osatähtsus on tõepoolest väga muutuv. Et aga suurim osa välissõidukite kontrollimisest toimus transiitriikides, tunduvad need proportsioonid siiski olevat mõistlikud, võttes arvesse geograafilisi asukohti. Seega võib järeldada, et puuduvad viited kontrolli tasakaalustamatusele.

7. ÕIGUSAKTE RIKKUNUD VEOTOIMINGUTE PROPORTSIONAALNE OSATÄHTSUS

Õigusakte rikkunud veotoimingute proportsionaalse osatähtsuse arvutamisel suhtestati kõik rikkumised (hoolimata sellest, kas need olid seotud sõiduki, juhi, dokumentide või veetavate kaupadega) kontrollitava sõidukiga ning eeldati ainult ühte rikkumist sõiduki kohta. Et tegelikult võis esineda rohkem kui üks rikkumine sõiduki kohta, võib sellest tuleneda kunstlikult suur arv. Teave rikkumiste proportsionaalse osatähtsuse kohta ajavahemikus 1999−2002 on sisestatud V lisas graafikusse koos teabega aastate 1997−1998 kohta.

Selle graafiku põhjal saab järeldada, et:

1) rikkumiste arvu suhe kontrollimiste arvu Euroopa Liidus tervikuna on kasvanud 0,22-lt (1997−1998) 0,26-le (1999−2002);

2) sõltuvalt riigist ulatus rikkumiste arvu suhe kontrollimiste arvu perioodil 1999−2002 alates 0,10st kuni 1,00ni;

3) Belgias, Iirimaal, Madalmaades, Austrias, Portugalis, Soomes ja Rootsis oli rikkumiste suhe kontrollimistesse oluliselt kõrgem EL keskmisest (0,26), teistes riikides oli see aga 0,10−0,20.

Arvud näitavad selgelt, et kontrollimine teedel on vajalik ja kujutab endast olulist vahendit ohtlike kaupade veo ohutuse suurendamiseks.

Võrreldes kontrollimise (III lisa) sagedust (proportsiooni) rikkumiste (V lisa) proportsiooniga, ei ilmne korrelatsiooni.

8. RIKKUMISTE LIIGID

Rikkumised on liigitatud vastavalt direktiivi II lisas näidatud 13 ühtlustatud koodile. Lisaks kasutatakse koodi 14 (muud/teadmata) nende rikkumiste kohta, mis ei vasta ühelegi määratletud 13 kategooriast. Seega on kasutatud 14 koodi samad kui eelmises aruandes:

1. puudub kaupade veoluba;

2. puudub kaubasaatja deklaratsioon selle kohta, et kaubad ja nende pakend vastab veoeeskirjadele;

3. sõiduki kontrollimisel ilmneb ohtlike ainete leke, mille põhjuseks on see, et paagid või pakendid ei ole lekkekindlad;

4. sõidukil ei ole tüübikinnitustunnistust või tüübikinnitustunnistus ei vasta nõuetele;

5. sõidukil ei ole vajalikke oranže tahvleid või oranžid tahvlid ei vasta nõuetele;

6. sõidukis ei ole ohutuseeskirju või ohutuseeskirjad ei vasta nõuetele;

7. sõiduk või pakendid ei vasta nõuetele;

8. sõidukijuhil ei ole nõuetekohast tunnistust ohtlike kaupade autoveo alase kutseõppe kohta;

9. sõidukil puuduvad tulekustutid;

10. sõidukil või pakenditel puuduvad nõuetekohased ohumärgised;

11. sõidukis puuduvad veo-/saatedokumendid või nendes dokumentides esitatud ohtlike kaupadega seotud üksikasjad ei vasta nõuetele;

12. sõiduk ei ole hõlmatud kahe-/mitmepoolse kokkuleppega või ei vasta sellele kokkuleppele;

13. paak on liigtäidetud.

14. muud rikkumised.

Arvud rikkumiste kohta aastatel 1999−2002 on esitatud II lisas ja VI lisa graafikus, mis annab võrdluseks ka arvud ajavahemiku 1997−1998 kohta.

Arvuliselt olid kõige olulisemad rikkumised (rohkem kui 5% koguarvust) aastatel 1999−2002 järgmised:

5. sõidukil ei ole vajalikke oranže tahvleid või oranžid tahvlid ei vasta nõuetele (11%);

11. sõidukis puuduvad veo-/saatedokumendid või nendes dokumentides esitatud ohtlike kaupadega seotud üksikasjad ei vasta nõuetele (13%);

14. muud rikkumised (58 %).

Nende tulemuste põhjal võib järeldada isegi rohkemate tõendite põhjal kui eelmises aruandes, et kõik rikkumiskoodid direktiivi II lisas ei ole asjakohased; tegelikult on suurim osa rikkumisi liigitatud „muudeks rikkumisteks” ning need on suurenenud 44%-lt (1997−1998) 58%-ni (1999−2002). See on osaliselt tingitud tõsiasjast, et rikkumiskoodides ei arvestata mitmeid direktiivi I lisa kontrollinimekirja punkte, millele täitevasutused tuginevad. Näiteks sõiduki ja juhi varustuse kontrollimise suhtes on ühtlustatud koodiga hõlmatud ainult tulekustutite puudumine; seega tuleb kõik muud rikkumised liigitada „muudeks rikkumisteks”. Tundub, et mõnede koodidega rikkumisi, näiteks liigtäidetud paake ei esine aga üldse. Selle põhjal on kaalutud direktiivi I ja II lisa muutmist.

9. KARISTUSTE LIIGID

Liikmesriigid kasutavad nelja liiki karistusi: hoiatused, rahatrahvid, kohtu alla andmine ja vabadusekaotus.

Kõige tavalisemaid karistusi rakendavad vahetult täitevasutused. Nende karistuste hulka kuuluvad suulised või kirjalikud hoiatused, millele võib lisanduda teekonna jätkamise keeld kuni rikkumise likvideerimiseni ning rahatrahv.

Kohtu alla andmine võib lõppeda õigeksmõistva otsuse, rahatrahvi või mõnel juhul lõpuks vabadusekaotuse otsusega.

Kõige sagedamini kasutatav karistus on rahatrahv, mis moodustab 69% kohaldatud karistustest. Sageduselt teisel kohal on hoiatused koos rikkumise likvideerimise nõudega või ilma selleta (30%). Kohtu alla andmist esineb 1% juhtumite puhul; tundub, et vabadusekaotust ei ole ühelgi korral määratud. Need proportsioonid aastate 1999−2002 kohta on näidatud II lisa tabelis ning VII lisa graafikus.

VII lisas on esitatud ka arvud aastate 1997−1998 kohta. Võrreldes selle perioodiga kasvas aastatel 1999−2002 hoiatuste arv 5% ning rahatrahvide ja kohtu alla andmiste arv kahanes vastavalt 1% ja 3% võrra.

Karistuste statistikast nähtub, et enamik rikkumisjuhtumeid ei ole peetud kuigi tõsisteks, sest kohtu alla andmist esines harva; teisest küljest on ligikaudu kahte kolmandikku rikkumistest peetud piisavalt tõsiseks, et määrata rahatrahv.

10. JÄRELDUSED

Ehkki enamik liikmesriike kontrollis aastatel 1999−2002 teedel ohtlike kaupade vedu, oli kontrolli sagedus liikmesriigiti väga erinev. Mõni liikmesriik ei kontrollinud üldse või vähemalt pole komisjonile kontrolli kohta aruandeid saatnud. Kontrollimise sagedus Euroopa Liidus tervikuna on vähenenud.

Kontrollimist õigustab selgelt nende sõidukite osakaal, mille puhul on kontrolli käigus leitud õigusaktide rikkumisi: rikkumiste arvu suhe kontrollimiste arvu Euroopa Liidus tervikuna on suurenenud 0,22-lt (1997−1998) 0,26-le (1999−2002). See näitab selgelt, et kontrolli sagedus peaks mõneski riigis olema suurem, isegi kui ei ole leitud otsest korrelatsiooni kontrolli sageduse ja rikkumiste arvu vahel.

Kõige tavalisemad rikkumised on veodokumentide puudumine ohtlike kaupade veol ning nende kaupade vedu näitavate oranžide tahvlite puudumine sõidukil. Teisest küljest ei esine mitmeid rikkumise liike peaaegu üldse. Enamik rikkumisi liigitati „muude rikkumiste” alla, mis tuleneb vastavuse puudumisest täitevasutuste kasutatud kontrollnimekirja ja ühtlustatud koodide vahel. Ainuüksi see tõsiasi õigustab mõlema nimekirja muutmist alates 2005. aastast, aga ka direktiivi 95/50/EÜ I ja II lisa[12] muutmist.

Kõige tavalisem karistus oli rahatrahv, millele järgnesid hoiatused, millele võis lisanduda teekonna jätkamise keeld kuni rikkumise likvideerimiseni.

Käesoleva aruande põhjal rõhutab komisjon, et kontrollimine teedel on tõhus vahend, mille abil esile tuua ohtlike kaupade veo ohutusega seotud probleeme ja kaudselt seda ohutust suurendada. Siiski ilmneb, et mõnede liikmesriikide poolt tööruumides tehtav kontroll on sama tõhus rakendusvahend, ehkki see ei nähtu käesoleva aruande lisadest. Lõpuks soovib komisjon liikmesriikide tähelepanu juhtida sellele, et aruannetes tuleks kasutada ühtlustatud rikkumiskoode ning komisjonile peaksid aruandeid saatma kõik liikmesriigid.

I LISA AEGRIDA (1997−2002), MIS KAJASTAB IGAS LIIKMESRIIGIS REGISTREERITUD KONTROLLIMISTE, RIKKUMISTE JA KARISTUSTE ARVU

RIIK | 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 1997–1998 | 1999–2000 | 2001–2002 |

KONTROLLITUD SÕIDUKITE ARV | 509973 | 122696 | 68081 | 4682 | 705432 | 100,00 |

RIKKUMISTE ARV | 90545 | 27797 | 24115 | 42578 | 185035 | 100,00 |

1. Veoloa puudumine | 284 | 23 | 25 | 455 | 787 | 0,43 |

2. Kaubasaatja deklaratsiooni puudumine | 1086 | 181 | 161 | 495 | 1923 | 1,04 |

3. Lekked | 104 | 33 | 40 | 458 | 635 | 0,34 |

4. Tüübikinnitustunnistuse puudumine | 606 | 77 | 101 | 1399 | 2183 | 1,18 |

5. Oranžide tahvlite puudumine | 10887 | 3301 | 2346 | 4123 | 20657 | 11,16 |

6. Ohutuseeskirjade puudumine | 1679 | 513 | 719 | 2591 | 5502 | 2,97 |

7. Nõuetele mittevastav sõiduk või pakend | 986 | 143 | 196 | 1493 | 2818 | 1,52 |

8. Kutsetunnistuse puudumine | 2193 | 509 | 545 | 1254 | 4501 | 2,43 |

9. Tulekustutite puudumine | 1722 | 480 | 751 | 4210 | 7163 | 3,87 |

10. Ohumärgiste puudumine | 3280 | 751 | 389 | 2163 | 6583 | 3,56 |

11. Veodokumentide puudumine | 13268 | 3570 | 2828 | 5034 | 24700 | 13,35 |

12. Kokkuleppega hõlmamata | 96 | 4 | 5 | 284 | 389 | 0,21 |

13. Liigtäidetud paak | 221 | 9 | 27 | 17 | 274 | 0,15 |

14. Muud | 54133 | 18203 | 15982 | 18602 | 106920 | 57,78 |

KARISTUSTE ARV | 57660 | 17581 | 16053 | 6057 | 97351 | 100,00 |

Hoiatus | 13102 | 5672 | 5154 | 5422 | 29350 | 30,15 |

Rahatrahv | 43671 | 11853 | 10850 | 595 | 66969 | 68,79 |

Kohtu alla andmine | 887 | 56 | 49 | 40 | 1032 | 1,06 |

Vabadusekaotus | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0,00 |

Teadmata | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0,00 |

III LISA KONTROLLIMISTE ARV OHTLIKKE KAUPU VEDAVATE SÕIDUKITE TEEKONDADE ARVU KOHTA (%)

[pic]

IV LISA KONTROLLIMISTE ARV JA KONTROLLITUD VÄLISSÕIDUKITE PROPORTSIONAALNE OSATÄHTSUS (1999−2002)

Riik | Kontrol-liv riik | Muu ELi liikmes-riik | EL-väline riik | Teadmata | Koguarv | Kontrollitud välissõidukeid (%) |

BELGIA | 7229 | 1341 | 67 | 1677 | 10314 | 13,65 |

TAANI | 685 | 100 | 23 | 5 | 813 | 15,13 |

SAKSAMAA | 290688 | 92240 | 55271 | 0 | 438199 | 33,66 |

KREEKA | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | / |

HISPAANIA | 126663 | 17102 | 2279 | 0 | 146044 | 13,27 |

PRANTSUSMAA | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | / |

IIRIMAA | 428 | 7 | 0 | 0 | 435 | 1,61 |

ITAALIA | 9575 | 212 | 103 | 0 | 9890 | 3,19 |

LUKSEMBURG | 475 | 824 | 37 | 0 | 1336 | 64,45 |

MADALMAAD | 5229 | 2869 | 402 | 3000 | 11500 | 28,44 |

AUSTRIA | 13838 | 5332 | 7827 | 0 | 26997 | 48,74 |

PORTUGAL | 298 | 61 | 4 | 0 | 363 | 17,91 |

SOOME | 5481 | 161 | 1073 | 0 | 6715 | 18,38 |

ROOTSI | 23869 | 1435 | 906 | 0 | 26210 | 8,93 |

ÜHENDKUNINGRIIK | 25515 | 1012 | 89 | 0 | 26616 | 4,14 |

EL | 509973 | 122696 | 68081 | 4682 | 705432 | 27,04 |

V LISA RIKKUMISTE ARV / KONTROLLIMISTE ARV

[pic]

VI LISA RIKKUMISED LIIGITI (%)

1. Veoloa puudumine |

2. Kaubasaatja deklaratsiooni puudumine |

3. Lekked |

4. Tüübikinnitustunnistuse puudumine |

5. Oranžide tahvlite puudumine |

6. Ohutuseeskirjade puudumine |

7. Nõuetele mittevastav sõiduk või pakend |

8. Kutsetunnistuse puudumine |

9. Tulekustutite puudumine |

10. Ohumärgiste puudumine |

11 Veodokumentide puudumine |

12 Kokkuleppega hõlmamata |

13. Liigtäidetud paak |

14. Muud |

[pic]

VII LISA KARISTUSED LIIGITI (%)

I. Hoiatus |

II. Rahatrahv |

III. Kohtu alla andmine |

IV. Vabadusekaotus |

V. Teadmata |

[pic]

[1] EÜT L 249, 17.10.1995, lk 35. Viimati muudetud komisjoni 13. detsembri 2004. aasta direktiiviga 2004/112/EÜ, millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 95/50/EÜ ohtlike kaupade maanteeveo kontrollimise ühtse korra kohta (ELT L 367, 14.12.2004, lk 23).

[2] Kõnealuse direktiivi artikli 9 lõige 1.

[3] Kõnealuse direktiivi artikli 9 lõige 2.

[4] KOM(2000) 517 lõplik, 6.9.2000.

[5] Komisjoni 13 detsembri 2004 aasta direktiiv 2004/112/EÜ, millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 95/50/EÜ ohtlike kaupade maanteeveo kontrollimise ühtse korra kohta (ELT L 367, 14.12.2004, lk 23).

[6] EÜT L 319, 12.12.1994, lk 7; lisad A ja B on avaldatud EÜT L 275, 28.10.1996.

[7] Direktiivi on viimati muudetud komisjoni 9. detsembri 2004. aasta direktiiviga 2004/111/EÜ, millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 94/55/EÜ (EÜT L 365, 10.12.2004, lk 25).

[8] Genfis 30. septembril 1957 sõlmitud ohtlike veoste rahvusvahelise autoveo Euroopa kokkulepe koos sellesse tehtud muudatustega, mille viimane versioon on 2005. aastast.

[9] Iirimaa rakendas kõnealust direktiivi alles alates 2001. aastast.

[10] Luksemburg saatis ainult koondandmed kontrollimiste ja registreeritud rikkumiste koguarvu kohta.

[11] Andmed kõikide veetavate kaupade kohta on võetud statistilisest käsiraamatust „2004 EU Energy and Transport in Figures”, mille on välja andnud Eurostat. Rootsi ja Ühendkuningriigi andmed, mis on saadaval ainult siseriiklike ettevõtjate kohta, kohandati selliselt, et võtta arvesse kõiki veoettevõtjaid, eeldades, et siseriiklikud veoettevõtjad vedasid tonnkilomeetrites 70% kaupade koguhulgast.

[12] Komisjoni 13. detsembri 2004. aasta direktiiv 2004/112/EÜ, millega kohandatakse tehnika arenguga nõukogu direktiivi 95/50/EÜ (ELT L 367, 14.12.2004, lk 23).