[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 5.3.2007

KOM(2007) 81 lõplik

KOMISJONI TEINE ARUANNE NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

liikmesriikide kogemuste kohta geneetiliselt muundatud organismide turuleviimisel vastavalt direktiivile 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta

{SEK(2007) 274}

SISUKORD

1. Aruande taust ja haare 3

2. Geneetiliselt muundatud organismide turuleviimine toodetena või toodete koostises (direktiivi C osa) 4

3. Teadus- ja arendustegevus ning muud eesmärgid kui geneetiliselt muundatud organismide turuleviimine toodetena või toodete koostises (direktiivi B osa) 7

4. Järeldused 9

ARUANDE TAUST JA HAARE

17. oktoobril 2002 jõustus täielikult Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta ja nõukogu direktiivi 90/220/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta.[1]

Vastavalt nimetatud direktiivi artikli 31 lõikele 6 „saadab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule 2003. aastal ning edaspidi iga kolme aasta tagant aruande liikmesriikide kogemuste kohta geneetiliselt muundatud organismide turuleviimisel käesoleva direktiivi alusel”.

Komisjon võttis esimese aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule vastu 31. augustil 2004.[2] Seejärel paluti kõikidel liikmesriikidel esitada vastavalt direktiivi 2001/18/EÜ artikli 31 lõikele 4 komisjonile kolme aasta aruanded direktiivi sätete rakendamiseks 17. oktoobrist 2002 kuni 17. oktoobrini 2005 võetud meetmete kohta, sealhulgas lühike faktiaruanne nende kogemustest direktiivi alusel geneetiliselt muundatud organismide (GMOde) turuleviimisel toodetena või toodete koostises. Kõik liikmesriigid peale Portugali esitasid komisjonile oma kolme aasta aruanded ning kokkuvõte aruannetest on lisatud käesoleva Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatava teise aruande 1. lisasse.

Tervikliku ja tasakaalustatud aruande esitamiseks Euroopa Parlamendile ja nõukogule peab komisjon vajalikuks:

- käsitleda mitte üksnes kogemusi GMOdega, mis on viidud direktiivi alusel turule (direktiivi C osa), vaid ka kogemusi GMOdega, mis on viidud keskkonda muudel eesmärkidel kui turuleviimine, st teadus- ja arendustegevuseks (direktiivi B osa), ning samuti

- kajastada muude huvirühmade, näiteks tööstus-/tootmisharusisesed organisatsioonid, põllumajandustootjate ühendused ja keskkonnaalased valitsusvälised organisatsioonid, seisukohti. Oma arvamuse esitanud huvirühmade nimekiri on esitatud 2. lisas.

Seega on käesolev Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatav teine aruanne koostatud liikmesriikide kolme aasta aruannete ning ka muude huvirühmade arvamuste alusel.

GENEETILISELT MUUNDATUD ORGANISMIDE TURULEVIIMINE TOODETENA VÕI TOODETE KOOSTISES (DIREKTIIVI C OSA)

Taotluste ja lubade arv

17. oktoobrist 2002 kuni 17. oktoobrini 2005 esitati kaheksale liikmesriigile (BE, DE, DK, ES, FR, NL, SE, UK) kokku 26 taotlust C osa alusel geneetiliselt muundatud taimede kohta. 18. aprillil 2004 jõustus aga täielikult määrus 1829/2003 geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kohta.[3] Kõneluse määruse artikli 46 lõikes 3 sätestatud üleminekumeetmete kohaselt muudeti teated, mis olid esitatud direktiivi 2001/18/EÜ alusel ning käsitlesid söödana kasutamist ja mille kohta ei olnud selleks hetkeks hindamisaruannet esitatud, määruse 1829/2003 kohasteks taotlusteks. Selle tulemusena ja seetõttu, et kolm taotlust võeti taotlejate poolt tagasi, esitati lõpptulemusena direktiivi 2001/18/EÜ alusel kokku 13 taotlust.

Kõnelusest 13 taotlusest anti direktiivi alusel luba järgmisele viiele tootele:

- Monsanto Europe SA NK603 mais , [4]

- Monsanto Europe SA MON863 mais , [5]

- Monsanto Europe SA GT73 õliraps , [6]

- Pioneer Hi-Bred International INC ja Mycogen Seeds’i 1507 mais [7] ning

- Monsanto Europe SA MON863 X MON810 mais .[8]

Kolme aasta aruannete põhjal leiab enamik liikmesriike, et direktiivi rakendamine on aidanud taastada usaldust geneetiliselt muundatud toodete turuleviimise loa väljastamise protsessi vastu. Lisaks viitasid mõned liikmesriigid loa väljastamise protsessile vastavalt määrusele 1829/2003 geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kohta[9] ning küsisid, millised on direktiivi 2001/18/EÜ pädevate ametiasutuste konkreetsed ülesanded selle raames. Mitmed liikmesriigid märkisid, et tööstusega mitteseotud huvirühmad olid uute lubade suhtes valdavalt negatiivselt meelestatud.

Tööstuse esindajad teatasid, et nende kogemuste kohaselt ei ole direktiivi 2001/18/EÜ rakendamine aidanud taastada usaldust C osa alusel esitatavate taotluste puhul läbiviidava ELi otsustusprotsessi vastu, ning juhtisid tähelepanu eelkõige sellele, et alates 1998. aastast ei ole kõnealuseks viljeluseks antud ühtegi nõusolekut. Erinevates liikmesriikides on kehtestatud erinevad tasud turuleviimise taotluste esitamise eest, mis ulatuvad 0–50 000 euroni taotluse kohta. Tööstuse esindajad märkisid, et see võib mõjutada liikmesriigi valimist, kellele ettevõtja oma taotluse esitab, ning seda eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul. Põllumajandustootjate ühendused rõhutasid, et põllumajandustootjatel peab olema õigus valida, kas geneetiliselt muundatud põllukultuure kasvatada või mitte.

Valitsusvälised organisatsioonid juhtisid tähelepanu hetkel olulisele ülesandele tagada direktiivi rakendamisel läbipaistvus ja huvirühmade kaasatus.

Üksikasjad GMOde kõikide tahtlike keskkonda viimiste kohta vastavalt kõnealuse direktiivi C osale on toodud aadressil http://gmoinfo.jrc.it.

Jälgitavus, märgistamine ja künnised

Üldnõuded direktiivi 2001/18/EÜ reguleerimisalasse kuuluvate GMOde (samuti GMOdest valmistatud toidu- ja söödatoodete) märgistamise ja jälgitavuse kohta on üksikasjalikult esitatud määruses 1830/2003.[10] Komisjon esitas 2006. aasta mais nõukogule ja Euroopa Parlamendile kõnealuse määruse rakendamise kohta eraldi aruande.[11]

Künniste kohta teatasid liikmesriigid, et neil on raskusi tavaliste seemnepartiide käsitlemisel, mis võivad juhuslikult sisaldada lubatud GMOsid, sest puuduvad juhusliku GMO-sisalduse künnised. Tööstuse esindajad teatasid vajadusest määrata kindlaks künnised nii loa saanud GMOdele kui ka GMOdele, millele ei ole antud luba Euroopa Liidus, kuid mille viimine keskkonda kolmandates riikides on heaks kiidetud. Valitsusvälised organisatsioonid ja mõned liikmesriigid palusid, et künnised seataks geneetilise muundamise jälgede tuvastamise tasemele. Üks liikmesriik rõhutas, et künnised on tarvis sisse viia ka GMOdele, millele on antud luba direktiivi B osa alusel.

Tööstuse esindajad märkisid, et mitmed Euroopa Liidu põllumajandustootjad suhtuvad tõrksalt geneetiliselt muundatud sortide tootmisesse mitmes liikmesriigis, kus suured toidutöötlejad ning toidu hulgi- ja jaemüüjad suhtuvad ettevaatlikult geneetiliselt muundatud materjali kasutamisesse seoses üha vaenulikumaks muutuva avaliku arvamusega ja kulutustega, mida toob kaasa jälgitavuse tagamine. Kuna esimese põlvkonna geneetiliselt muundatud tooted on vananemas ja neid kaubanduslikult enam ei turustata, on tööstuse esindajad lisaks taotlenud asjakohaseid ja proportsionaalseid uuendusmenetlusi nendest GMOdest jäävate võimalike juhuslike jälgede jaoks, et oleks tagatud õiguskindlus pärast lubade kehtivuse lõppemist.

Turustamisjärgne seire

Enamik liikmesriike teatas, et turustamisjärgsele seirele tuleb läheneda kooskõlastatumalt, säilitades samas võimaluse teha spetsiifilist seiret, mis sõltub liikmesriigi klimaatilistest ja looduslikest tingimustest. Mitmed liikmesriigid leidsid, et üldiselt ei olnud seni esitatud seirekavad piisavalt üksikasjalikud ja kohustused ei olnud selgelt jaotatud. Enamik liikmesriike toetas pädevate ametiasutuste loodud seire töögruppi kui sobivat foorumit, kus nende küsimustega tegeleda.

Valitsusvälised organisatsioonid teatasid, et kuna geneetiliselt muundatud organisme viiakse senisest rohkem turule, on tarvis kooskõlastatumat lähenemist ning tahtliku keskkonda viimise kõikide seire- ja jälgimisandmete hindamise peab delegeerima pigem sõltumatule organile kui üksnes loaomanikule.

Proovivõtt ja tuvastamine

Komisjoni soovitus 2004/787/EÜ,[12] mis käsitleb tehnilisi suuniseid GMOdest proovide võtmise ja GMOde tuvastamise kohta, koostati eesmärgiga aidata kohaldada määrust (EÜ) nr 1830/2003 jälgitavuse ja märgistamise kohta. Mitmed liikmesriigid teatasid aga, et kõnealusele soovitusele lisatud protokollid on keerulised, aeganõudvad ja kulukad ning tulemused ei ole kohaldamiseks vajaliku aja ja kulutuste suhtes proportsionaalsed.

Kõik liikmesriigid väljendasid selget soovi, et töötataks välja protokollid, mis sobitavad omavahel piisaval tasemel proovivõtu ja tuvastamise vajaduse ning mõistlikud kulud.

Tööstuse esindajad märkisid, et väljatöötatavad standardprotokollid tuleks rahvusvaheliste katsemeetoditega ühtlustada, et protokollid oleksid paindlikud ja kooskõlas seemne-, toiduaine- ja söödatööstustes praegu järgitavate tavadega.

Põllumajandustootjate ühendused toetasid kavatsust kasutada geneetiliselt muundatud DNAd juhusliku esinemise mõõduühikuna terves põllumajandusahelas seemnest kuni toidu ja söödani, et tagada järjepidevus ja hoida ära vaidlusi huvirühmade vahel.

Antibiootikumiresistentsuse markergeenid

Antibiootikumiresistentsuse markergeenide olemasolu kohta teatas enamik liikmesriike, et selliste geenide järk-järgulise kaotamise protsessis oli väga kasulik Euroopa Toiduohutusameti (EFSA) GMOde kogu 2. aprilli 2004. aasta arvamus. Valitsusvälised organisatsioonid taotlesid siiski resistentsuse markergeenide uut hindamist, mille käigus analüüsitakse üksnes võimalikke kahjulikke mõjusid inimeste tervisele ja keskkonnale ega viidata resistentsuse markergeenide kasutamisele tööstuses vahendina, millega tagatakse transgeensete taimede tõhus väljavalimine.

Täiendavad üksikasjad liikmesriikide kolme aasta aruannetest on esitatud käesoleva aruande 1. lisas.

Riiklikud kaitseklauslid

Kuigi liikmesriigid seda teemat oma kolme aasta aruannetes otseselt ei käsitlenud, on vaja märkida, et alates direktiivi jõustumisest on 6 liikmesriiki (AT, DE, EL, FR, HU, LU) säilitanud kõnealuse direktiivi artikli 23 alusel 5 loa saanud GMO suhtes ajutise keelu. Ühelgi nimetatud juhul ei ole Euroopa Toiduohutusamet leidnud alust arvata, et nende GMOde jätkuv turuleviimine vastavalt loas esitatud tingimustele oleks kahjulik inimeste ja loomade tervisele või keskkonnale. Kõnealustest GMOdest kolme nimetatud asjaomased ettevõtjad enam ei müü.

Kuna ükski teaduslik fakt ei õigusta ühegi kõnealuse toote suhtes kehtestatud riiklikke kaitseklausleid, taotleb komisjon oma EÜ asutamislepingust tulenevast kohustusest lähtudes, et kõnealused liikmesriigid kõrvaldaksid oma rahvuslikud meetmed, millega keelatakse selliste toodete müük. Lisaks kavatseb komisjon võtta vajalikud meetmed, et ametlikult vormistada eespool nimetatud kolme GMO, mida ettevõtjad enam ei müü, turult eemaldamine.

Teaduslik järjepidevus ja loa andmise otsuste läbipaistvus

26. juuni 2006. aasta keskkonnanõukogu istungil avaldasid liikmesriigid toetust mitmele komisjoni kavandatud praktilisele parandusmeetmele, millega kinnitada liikmesriikidele, huvirühmadele ja üldsusele, et komisjoni otsused põhinevad põhjalikel teaduslikel hindamistel, millega tagatakse inimeste tervise ja keskkonna tõhus kaitse. Kõnealuste meetmete eesmärk on parandada kehtivas õigusraamistikus läbiviidavate riskihindamise ja otsuste tegemise menetluste teaduslikku järjepidevust ja läbipaistvust ning need on loetletud käesoleva aruande 3. lisas.

TEADUS- JA ARENDUSTEGEVUS NING MUUD EESMÄRGID KUI GENEETILISELT MUUNDATUD ORGANISMIDE TURULEVIIMINE TOODETENA VÕI TOODETE KOOSTISES (DIREKTIIVI B OSA)

Taotluste arv

17. oktoobrist 2002 kuni 17. oktoobrini 2005 esitati 13-le liikmesriigile 245 taotlust GMOde keskkonda viimiseks muudel eesmärkidel kui turuleviimine. Kõige rohkem taotlusi esitati Hispaanias (89), Prantsusmaal (54), Saksamaal (25), Ungaris (21), Rootsis (18) ja Madalmaades (13). 12-le liikmesriigile ei esitatud ühtegi taotlust.

245-st taotlusest võeti tagasi 4 taotlust; 2005. aasta oktoobri seisuga olid veel menetlemisel 23 taotlust,[13] oli antud 191 luba ja tagasi lükatud 27 taotlust. Protsentuaalselt lükati kõige enam taotlusi tagasi Ungaris, kus loa andmisest keelduti 21-st esitatud taotlusest 14 puhul.

Üksikasjad kõikide direktiivi B osa alusel GMOde tahtlike keskkonda viimiste kohta leiab veebilehelt http://gmoinfo.jrc.it.

DE, FR ja NL teatasid põldkatsete hävitamise kohta – Madalmaades hävitati osaliselt 2 põldkatset, Prantsusmaal 2003. aastal 19 56-st põldkatsest, Saksamaal teatati mitmest hävitamisjuhust, ent täpne arv ei ole teada, sest seaduse järgi ei pea taotlejad hävitamistest teatama juhul, kui need ei mõjuta loa andmise tingimusi.

B osa alusel esitatavate taotluste tasud erinevad liikmesriigiti ja ulatuvad alates 0-st kuni 17 000 euroni taotluse kohta. Tööstuse esindajad märkisid, et see võib mõjutada valikut, millisele liikmesriigile ettevõtja oma taotluse esitab, seda eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul.

Põllumajandustootjate ühendused märkisid, et põldkatsed oli üks vahend, kuidas säilitada konkurentsivõimet Euroopa uurimistegevuses ja põllumajanduses.

Loa andmise üldine kord

Enamik liikmesriike leiab, et direktiiviga on Euroopa Liidus loodud läbipaistvam ja selgemini prognoositav kord. Samas väljendati muret kooskõla puudumise pärast liikmesriikide vahel, eriti kui võtta arvesse, et loa andmise menetlus toimub peamiselt riiklikul tasemel, ning arvestada naaberpõllukultuuride saastamise võimalusega direktiivi B osa alusel toimuvate põldkatsete puhul. Mitu liikmesriiki rõhutasid geeniteraapia alaste kliiniliste katsete eriküsimust, arvestades, et mõned liikmesriigid kohaldavad hetkel direktiivi 90/219/EÜ[14] eraldatud kasutamise kohta, samas kui teised kohaldavad direktiivi 2001/18/EÜ tahtliku keskkonda viimise kohta. Pärast komisjoni hiljaaegu tellitud uurimuse läbiviimist arutatakse kõnealust küsimust mõlema õigusakti alusel määratud pädevate ametiasutustega 2007. aastal.

Hoolimata võimalusest arutada taotlused läbi enne nende vastuvõtmist, pidid peaaegu kõik pädevad ametiasutused nõudma lisateavet pärast taotluste vastuvõtmist, seda eriti uute taotluste puhul või varem loa saanud põldkatsetest märkimisväärselt suuremate põldkatsete korral. Seda loeti peamiseks põhjuseks, miks menetlused venisid.

Lisaks taotlesid tööstuse esindajad B osa alusel esitatavate taotluste suuremat ühtlustamist terves Euroopa Liidus, viidates liikmesriikide vahelistele erinevustele nõutavate andmete, tähtaegade ja üldsusele antava teabe osas, mis kõik vähendab kehtiva süsteemi prognoositavust. Tööstuse esindajad väljendasid erilist muret lubade andmise ajastuse pärast – mõnikord väljastatakse need alles pärast külviaega.

Keskkonnaohu hindamine

Enamik liikmesriike leidis, et komisjon oli andnud selged juhised selle kohta, mida keskkonnaohu hindamisel nõutakse. Sellest hoolimata sooviksid mitu liikmesriiki täiendavaid juhiseid selle kohta, millised riskid on lubatavad ja millised mitte, ning suuniseid kauaaegsete kumulatiivsete efektide kohta. Lisaks taotlesid tööstuse esindajad keskkonnaohu hindamise nõuete suuremat ühtlustamist. Valitsusvälised organisatsioonid viitasid vajadusele karmimate suuniste järele allergeensuse testimisel.

Avalik arutelu

Enamik liikmesriike annab üldsusele vähemalt 30 päeva aega oma arvamuse esitamiseks ning üldsusel on taotlustega võimalik tutvuda üleriigiliste ja kohalike ajalehtede, meililoendite, kodulehekülgede, registrite ja avalike arutelude kaudu. Enamik liikmesriike esitab põldkatse toimumise koha pigem kohaliku omavalitsuse või maakonna täpsusega ega teata selle täpset kohta, et vähendada põldkatsete hävitamise võimalust.

Üldsuse märkused edastatakse teaduslikele nõuandekomiteedele, mis on loodud enamikes liikmesriikides. Kommentaarid esitatakse ka otsuse tegemise toimikus, mis edastatakse asjaomastele ministritele. Mitmed liikmesriigid leidsid, et üldsuse märkused on juhul, kui need esitatakse, tavaliselt liiga üldised, et kehtida konkreetse juhtumi kohta.

Tööstuse esindajad tõid probleemse küsimusena esile põldkatsete täpsete asukohtade avaldamise, mille tulemusena põllumajandustootjaid tihti ahistati ning mõnel juhul hävitasid geneetilise muundamise vastased aktivistid koguni katsed. Sellel oli tõsine kahjustav mõju bio-ohutuse alasele uurimistegevusele ja biotehnoloogiatoodete arendamisele Euroopa Liidus. Valitsusvälised organisatsioonid nõudsid, et üldsust huvitav teave oleks lihtsalt ja kiiresti kättesaadav.

Täiendavad üksikasjad liikmesriikide kolme aasta aruannetest on esitatud käesoleva aruande 1. lisas.

JÄRELDUSED

Käesolevas aruandes käsitletakse konkreetselt direktiivi 2001/18/EÜ ja GMOde tahtlikku viimist keskkonda. 2002. aasta oktoobrist kuni 2005. aasta oktoobrini esitati GMOde turuleviimise taotlusi kaheksale liikmesriigile ning uurimis- ja arendustegevuse eesmärgil põldkatsete läbiviimise taotlusi kolmeteistkümnele liikmesriigile.

Need liikmesriigid, kes taotlusi menetlesid, hindasid oma kogemusi direktiivi rakendamisel positiivseteks, seda hoolimata mitmetest tehnilistest küsimustest, mis vajavad veel põhjalikku käsitlemist, näiteks kulutasuv ja praktiline proovide võtmise ning tuvastamise süsteem, samuti järjepidevuse ja üksikasjalikkuse suurendamine ning turustamisjärgsete seiremeetmete rakendamisega seotud ülesannete jaotamise parandamine. Muud huvirühmad olid direktiivi hindamisel vähem positiivsed.

Mõned liikmesriigid nõudsid rohkem juhiseid keskkonnaohtude teatud aspektide hindamiseks. Komisjon kohustub tegema koostööd Euroopa Toiduohutusametiga, et üldise ohuhindamise raamistiku osana kõnealuseid juhiseid täiendavalt arendada, eesmärgiga suurendada hindamismenetluse üldist läbipaistvust ja usaldusväärsust.

Lisaks peab enamik liikmesriike vajalikuks, et direktiivi B osa alusel GMOde keskkonda viimise menetlus muudetakse senisest ühtlustatumaks, sealhulgas geeniteraapiakatsete, põldkatsete asukoha mõiste määratlemise ja täiendavate juhiste andmise osas keskkonnaohu hindamiseks ja korraldusmeetmete väljatöötamiseks, et hoida ära naaberpõllukultuuride saastamist.

Lõpuks rõhutas enamik liikmesriike vajadust õigusakti järele, millega kehtestataks künnised GMOde juhuslikule esinemisele seemnetes, lähtudes raskustest, mida liikmesriigid kogesid tavaliste seemnepartiide märgistamise ja jälgitavuse korraldamisel juhusliku esinemise künniste puudumise tõttu. Praegu tegeleb komisjon sellekohaste võimaluste uurimisega.[pic]

[1] EÜT L 106, 17.4.2001, lk 1–39.

[2] Kättesaadav aadressil http://ec.europa.eu/environment/biotechnology/index_en.htm.

[3] Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1829/2003 geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kohta, ELT L 268, 18.10.2003, lk 1–23.

[4] Komisjoni 19. juuli 2004. aasta otsus 2004/643/EÜ, mis käsitleb geneetiliselt muundatud glüfosaaditaluvusega maisitoodete turuleviimist ( Zea mays L., liin NK603) vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2001/18/EÜ. ELT L 295, 18.9.2004, lk 35–37. Hispaania andis lõpliku nõusoleku 18.10.2004.

[5] Komisjoni 8. augusti 2005. aasta otsus 2005/608/EÜ, mis käsitleb juureussi suhtes geneetiliselt resistentseks muundatud maisitoote ( Zea mays L., liin MON 863) turuleviimist vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2001/18/EÜ. ELT L 207, 10.8.2005, lk 17–19. Saksamaa andis lõpliku nõusoleku 9.2.2005.

[6] Komisjoni 31. augusti 2005. aasta otsus 2005/635/EÜ, mis käsitleb herbitsiid glüfosaadi taluvuse parandamiseks geneetiliselt muundatud rapsitoote ( Brassica napus L., GT73 liin) turuleviimist vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2001/18/EÜ. ELT L 228, 3.9.2005, lk 11–13. Kõnealuse otsusega kaasnes komisjoni 16. augusti 2005. aasta soovitus 2005/637/EÜ meetmete kohta, mida loa valdaja peab võtma tervise- ja keskkonnaohtude vältimiseks herbitsiid glüfosaadi taluvuse parandamiseks geneetiliselt muundatud rapsitoote ( Brassica napus L., liin GT73 – MON-00073-7) tahtmatu leviku puhul. ELT L 228, 3.9.2005, lk 19–20.

[7] Komisjoni 3. novembri 2005. aasta otsus 2005/772/EÜ teatavate liblikalistest kahjurite suhtes resistentse ja herbitsiidi glufosinaatammoonium taluva geneetiliselt muundatud maisitoote ( Zea mays L., liin 1507) turuleviimise kohta vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2001/18/EÜ. ELT L 291, 5.11.2005, lk 42–44. Madalmaad andsid lõpliku nõusoleku 16.3.2006.

[8] Komisjoni 16. jaanuari 2006. aasta otsus 2006/47/EÜ, mis käsitleb geneetiliselt muundatud ning maisi juureussi ja teatavate liblikalistest maisikahjurite suhtes resistentse maisitoote ( Zea mays L., hübriid MON 863 × MON 810) turuleviimist vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2001/18/EÜ. ELT L 26, 31.1.2006, lk 17–19.

[9] Vt määruse artiklid 6 ja 18.

[10] ELT 268, 18.10.2003, lk 24–28.

[11] KOM(2006)197 (lõplik), 10.5.2006.

[12] ELT L 348, 24.11.2004, lk 18–26.

[13] Liikmesriikide kolme aasta aruannete aruandlusperioodi (17. oktoober 2002 – 17. oktoober 2005) lõpp.

[14] EÜT L 117, 8.5.1990, lk 1–6.