[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 29.10.2008

KOM(2008) 430 lõplik

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS,

millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 853/2004 seoses mikroobivastaste ainete kasutamisega kodulinnurümpadelt pinnasaaste eemaldamiseks

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

Määrusega (EÜ) nr 853/2004 on kehtestatud toidukäitlejatele loomset päritolu toidu hügieeni erinõuded. Määruses on sätestatud, et toidukäitlejad ei kasuta loomset päritolu toodete pinnalt pinnasaaste eemaldamiseks mingit muud ainet peale vee, välja arvatud juhul kui aine kasutamine on heaks kiidetud määruses osutatud korras. Tunnustatud aine kasutamine ei mõjuta toidukäitleja kohustust järgida nimetatud määruse nõudeid.

1998. aasta oktoobris ja 2003. aasta aprillis esitasid rahvatervisega seotud veterinaarmeetmete teaduskomitee (SCVPH) ja Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) teaduslikud arvamused, milles järeldati, et mikroobivastaste ainete kasutamine võib vähendada kodulindude patogeneesi, eeldusel, et neid aineid kasutatakse toiduahela integreeritud kontrollsüsteemi nõuetele vastavalt.

ELi ja USA vahelise veterinaariaalase kokkuleppe raames esitas USA dokumente, mis käsitlesid vaatlusaluse nelja mikroobivastase aine kasutamist kodulinnurümpadel. Need dokumendid edastati EFSAle, kes võttis 2005. aasta detsembris vastu arvamuse, milles ta järeldas, et nende ainete (kloordioksiid, hapustatud naatriumklorit, trinaatriumfosfaat, peroksühape) kasutamine ettenähtud tingimuste kohaselt ei kujuta mingit ohtu rahvatervisele. Arvamuses selgitati ka, et mikroobivastaste lahuste kasutamine ei asenda vajadust järgida kodulinnurümpade töötlemise ning eelkõige käitlemise käigus häid hügieenitavu. Oma teises arvamuses, mis võeti vastu 2005. aasta detsembris osutas EFSA siiski, et teave peroksühappe kohta on tõestanud, et selle kasutamise efektiivsus on piiratud ning nõuab teatavaid kindlaksmääratud kasutamistingimusi.

6. märtsil 2008 vastu võetud EFSA teaduslikus arvamuses, milles hinnatakse mikroobivastasel töötlemisel kasutatava nelja aine võimalikku mõju antimikroobse resistentsuse tekkimisele, jõutakse järeldusele, et praegu puuduvad avaldatud andmed, mille alusel võiks järeldada, et kõnealuse nelja aine kasutamisel võiks kuidagi tekkida kas omandatud vähendatud vastuvõtlikkus nende ainete suhtes või resistentsus ravimina kasutatavate mikroobivastaste ainete suhtes.

31. märtsil 2008 tekkivate ja hiljuti avastatud terviseriskide teaduskomitee (SCENIHR) ning tervise- ja keskkonnariskide teaduskomitee (SHER) vastu võetud ühisarvamuses keskkonnamõju ja antimikroobse resistentsuse mõjude kohta nende nelja aine puhul, mida kasutatakse mikroobivastaste ainetena kodulinnurümpadelt pinnasaaste eemaldamiseks, kinnitatakse kokkuvõtvalt, et praegu ei ole piisavalt laiaulatuslikke kvantitatiivseid uuringuid, mis tooksid esile keskkonnaprobleeme resistentsete tüvede võimaliku levimise või selekteerumisega seoses ning et, hinnanguliselt on keskkonnamõjud kodulinnurümpade pinnasaastega seoses väga madalad.

Seda arvesse võttes esitati 2. juunil 2008 alalisele toiduahela ja loomatervishoiu komiteele hääletamiseks komisjoni määruse eelnõu, millega kiidetakse heaks nelja aine kasutamine kodulinnurümpadelt pinnasaaste eemaldamiseks ning sätestatakse tingimused, mille järgimisel neid aineid tohib kasutada. Komitee oli eelnõu vastu: 26 liikmesriiki hääletasid poolt ja üks oli erapooletu.

Seega esitab komisjon vastavalt määruse (EÜ) nr 853/2004 artikli 3 lõikele 2 ja kooskõlas nõukogu otsuse 1999/468/EÜ (muudetud nõukogu otsusega 2006/512/EÜ) artikliga 5 nõukogule ettepaneku võetavate meetmete kohta ning nõukogu peab kolme kuu jooksul tegema kvalifitseeritud häälteenamusega otsuse ja teavitama Euroopa Parlamenti.

Käesolev ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet.

Ettepanek:

NÕUKOGU MÄÄRUS,

[kuupäev],

millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 853/2004 seoses mikroobivastaste ainete kasutamisega kodulinnurümpadelt pinnasaaste eemaldamiseks

(EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 853/2004,[1] millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad, eriti selle artikli 3 lõiget 2,

ning arvestades järgmist:

(1) Määrusega (EÜ) nr 853/2004 on kehtestatud toidukäitlejatele loomset päritolu toidu hügieeni erinõuded. Määruses on sätestatud, et toidukäitlejad ei kasuta loomset päritolu toodete pinnalt pinnasaaste eemaldamiseks mingit muud ainet peale vee, välja arvatud juhul kui selle aine kasutamine on heaks kiidetud määruses osutatud korras.

(2) Seepärast on otstarbekas kiita heaks teatavate mikroobivastaste ainete kasutamine pinnasaaste eemaldamiseks kodulinnurümpadelt.

(3) Nõukogu 21. mai 1991. aasta direktiivis 91/271/EMÜ asulareovee puhastamise kohta[2] on sätestatud teatavate tööstusvaldkondade reovee puhastamise ja ärajuhtimise eeskirjad.

(4) Nõukogu 7. aprilli 1998. aasta direktiivis 98/24/EÜ töötajate tervise ja ohutuse kaitse kohta keemiliste mõjuritega seotud ohtude eest tööl (neljateistkümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses)[3] on sätestatud miinimumnõuded töötajate kaitseks töökohal esinevate keemiliste mõjurite eest.

(5) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta määruses (EÜ) nr 2160/2003 salmonella ja teiste konkreetsete toidupõhiste zoonootilise toimega mõjurite kontrolli kohta[4] on sätestatud meetmed salmonella ja teiste zoonootiliste mõjurite avastamiseks ja tõrjeks tootmise, töötlemise ja turustamise kõikides asjaomastes etappides. Nimetatud määrusega nähakse ette riiklikud kontrolliprogrammid zoonooside ja zoonootiliste mõjurite avastamiseks esmatootmise tasandil ning konkreetsete patogeenide vastu.

(6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruses (EÜ) nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks,[5] on sätestatud üldised eeskirjad ametlike kontrollide tegemiseks, et kontrollida vastavust eeskirjadele, mille eesmärgiks on inimestele ja loomadele suunatud ohtude vältimine, kõrvaldamine või vähendamine vastuvõetava tasemeni.

(7) Eespool nimetatud õigusaktides on sätestatud toidukäitlejate teatavad hügieenialased ja muud kohustused ning nõue, et kontrolli teostaks pädev asutus. Lisaks kehtivates ühenduse õigusaktides sätestatule on toidukäitlejatele ning kontrolli teostavatele pädevatele asutustele vaja kehtestada lisatingimusi ja -nõudeid mikroobivastaste ainete kasutamise kohta kodulinnurümpadelt pinnasaaste eemaldamiseks.

(8) Ühenduse poliitika elluviimisel tuleks tagada inimeste tervise kõrgetasemeline kaitse. Toidu ja söödaga seotud ühenduse meetmed peavad tuginema asjakohasele hindamisele võimalike ohtude kohta inimeste ja loomade tervisele, peavad võtma arvesse olemasolevaid teaduslikke tõendusmaterjale ning säilitama, või kui see on teaduslikult põhjendatud, tõstma ühenduses tagatud inimeste ja loomade tervisekaitse taset. Siiski, kui tegemist on riskijuhtimisotsustega, ei saa selles valdkonnas igasuguse riski täielikku kõrvaldamist pidada realistlikuks eesmärgiks. Riskijuhtija ülesanne on otsustada teadusliku riskianalüüsi kõiki tegureid arvesse võttes, milline on vastuvõetav riskitase, ning vastutada oma otsuste eest.

(9) Lisaks on ühenduse poliitika huvides tagada kõrgetasemeline keskkonnakaitse, seda nii keskkonnapoliitika alaste õigusaktide kui ka keskkonnapoliitiliste nõuete integreerimise kaudu ühenduse muude põhimõtete ja meetmete kujundamisel ning rakendamisel.

(10) Rahvatervisega seotud veterinaarmeetmete teaduskomitee esitas 30. oktoobril 1998 aruande kodulinnurümpade mikroobivastase töötlemise eeliste ja piirangute kohta ning soovitas, et enne mis tahes desinfitseerimisvahendi või -viisi kasutamise lubamist, tuleb seda igakülgselt hinnata.

(11) 14.–15. aprillil 2003 esitas rahvatervisega seotud veterinaarmeetmete teaduskomitee arvamuse kodulinnurümpade mikroobivastase töötlemise hinnangu kohta ning jõudis järeldusele, et desinfitseerimine on olulise tähtsusega nakkusetekitajate vähendamisel, eeldades, et kogu toiduahela ulatuses toimib ühtne kontrollistrateegia ning nii esmatootmise tasandil, transportimisel, tapamajades kui ka töötlemisettevõtetes kohaldatakse asjakohaseid hügieenimeetmeid.

(12) 6. detsembril 2005 võttis Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) vastu teadusliku arvamuse, mille kohaselt ei peeta kodulinnurümpade töötlemist kloordioksiidi, hapustatud naatriumkloriti, trinaatriumfosfaadi või peroksiidididega inimestele ohtlikuks. Amet märkis, et võrreldes jahutusvannides korduvkasutuses olevasse vette kastmisega vähendab pihustamine kokkupuudet mikroobivastaste ainete kasutamise jääkide ja loomsete kõrvalsaadustega.

(13) Mitme mikroobivastase aine üheaegse või järjestikuse kasutamise toksikoloogilist mõju loomset päritolu toidu pinnasaaste kõrvaldamiseks ei ole asjakohaselt hinnatud. Seepärast ei tohiks mitut mikroobivastast ainet üheaegselt kasutada.

(14) 6. märtsil 2008 võttis EFSA vastu teadusliku arvamuse, milles hinnatakse nelja mikroobivastasel töötlemisel kasutatava aine võimalikku mõju antimikroobse resistentsuse ilmnemisel. Arvamuses jõutakse järeldusele, et praegu ei ole avaldatud andmeid, mille alusel järeldada, et EFSA 6. detsembri 2005. aasta arvamuses nimetatud nelja aine kasutamisel võiks tekkida kas omandatud vähendatud vastuvõtlikkus nende ainete suhtes või resistentsus ravimina kasutatavate mikroobivastaste ainete suhtes. Neist järeldustest innustatuna teostas EFSA edasisi uuringuid, et selgitada, kui tõenäoline on vastuvõtlikkuse tekkimine nimetatud tüüpi ainete suhtes, ning võimalus, et need ained on resistentsed ravimina kasutatavate mikroobivastaste ainete või muude mikroobivastaste mõjurite suhtes.

(15) 18. märtsil 2008 ja 2. aprillil 2008 võtsid tervise- ja keskkonnariskide teaduskomitee (SHER) ning tekkivate ja hiljuti avastatud terviseriskide teaduskomitee (SCENIHR) vastu ühise teadusliku arvamuse keskkonnamõju ja antimikroobse resistentsuse mõjude kohta nende nelja aine puhul, mida kasutatakse mikroobivastaste ainetena kodulinnurümpadelt pinnasaaste eemaldamiseks; selles arvamuses kinnitatakse, et praegu ei ole piisavalt teadmisi erinevate biotsiidide kasutamisega kaasneva võimaliku negatiivse mõju kohta. Vastuseks komisjoni esitatud küsimusele nende nelja aine kohta, väitsid teaduskomiteed, et neil ei ole piisavalt kättesaadavat teavet ulatuslike kvantitatiivsete hinnangute koostamiseks. Keskkonnaga seoses teeb muret võimalus, et levivad või selekteeruvad resistentsed tüved ning samuti see, et kõnealuste ainete kasutamisel kodulinnurümpadel võib esineda jääkaineid. Siiski leiavad nii SCHER kui ka SCENHIR, et keskkonnarisk on madal.

(16) Komisjon, kelle ülesanne riskijuhtijana on vastutada rahva ja loomade tervisele avaldatava ohu ja keskkonnariski piisavalt madala taseme eest, on seisukohal, et nelja mikroobivastase aine puhul ei ole võimalik antimikroobse resistentsuse või keskkonnamõju tekkimise ohtu välistada. Kokkuvõttes tuleb selleks, et vähendada tulevikus igasuguseid riske, kehtestada väga ranged tingimused ja nõuded seoses nende nelja aine kasutamisega, pidades eelkõige silmas ainetega kokkupuute kestust, ainete kontsentratsiooni ja piirangut, et kasutataks ainult ühte ainet.

(17) Mitmed mikroobivastased ained, mida kasutatakse kodulinnurümpadelt pinnasaaste eemaldamiseks, võivad kujutada endast ohtu veekeskkonnale, reoveesüsteemidega tegeleva personali tervisele ning kanalisatsioonisüsteemide ja/või reoveepuhastusseadmete toimimisele. Kloori sisaldavate mikroobivastaste ainete kasutamine võib viia kloororgaaniliste ühendite moodustumiseni, kus mitmed neist ühenditest on püsivad, bioakumuleeruvad või kantserogeensed. Fosforiühendid on ka üks Euroopa järvede eutrofeerumise põhjuseid, sest nad põhjustavad vetikate massilist vohamist ja rikuvad veekeskkonda. Seega tuleb kehtestada eeskirjad, mille alusel saaks kontrollida nende ainete kõrvaldamist.

(18) Tarbija teavitamiseks tuleb juhul, kui kodulinnurümpade töötlemisel kasutatakse joogiveele lisaks ka mikroobivastaseid aineid, see ära märkida kõnealuste rümpade ja/või nendest valmistatud jaotustükkide ja lihavalmististe märgistusel. Seega on asjakohane näha märgistuse nõuded ette käesoleva määrusega.

(19) Kõnealuste ainete kasutamine kodulinnurümpadelt pinnasaaste eemaldamiseks mitte nende konserveerimiseks, ei mõjuta määruse (EÜ) nr 853/2004 I lisa punktis 1.10 sätestatud mõistet „värske liha”.

(20) Kõnealust määrust tuleks siiski kohaldada pärast seda, kui on ära muudetud linnuliha mõiste, mis on sätestatud nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1234/2007 (millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid) (ühtne ühise turukorralduse määrus)[6] XIV lisa B.II osa punktis 1. Kõnealune muudatus lubaks turule viia ja turustada liha, mida on töödeldud mikroobivastaste ainetega, nagu nt kodulinnuliha.

(21) On asjakohane kiita heaks kloordioksiidi, hapustatud naatriumkloriti, trinaatriumfosfaadi ja peroksiididi kasutamine kodulinnurümpade pinnasaaste eemaldamiseks liikmesriikide toidukäitlejate poolt kuni edasiste teaduslike andmete saamiseni. Need andmed peaksid hõlmama võimalikku mõju keskkonnale ja võimalikku antimikroobse resistentsuse teket. Kolmandate riikide toidukäitlejatel palutakse esitada teavet selle teema kohta. Selle teabe alusel vaadatakse üle ainete kasutamise lubamine ning nende ainete kasutamise tingimused.

(22) Toiduahela ja loomatervishoiu alaline komitee oli komisjoni esitatud ettepaneku suhtes eitaval arvamusel ning seepärast peab käesolevas määruses sätestatud meetmed võtma vastu nõukogu,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Artikkel 1 Tunnustatud ained

Lisas loetletud mikroobivastaseid aineid (edaspidi „tunnustatud ained”) on lubatud kasutada kodulinnurümpadelt pinnasaaste eemaldamiseks.

Artikkel 2 Toidukäitlejate kohustused tunnustatud ainete kasutamisel

Toidukäitlejad peavad kasutama tunnustatud aineid ainult tervete kodulinnurümpade, mitte rümbaosade või linnuliha jaotustükkide töötlemisel.

Toidukäitlejad peavad kasutama tunnustatud aineid kodulinnurümpadel vastavalt lisas sätestatud tingimustele ja kooskõlas järgmiste nõuetega:

a) kodulinnurümpadel ei tohi üheaegselt kasutada rohkem kui ühte tunnustatud ainet ning erinevaid aineid järjestikku ei tohi kasutada;

b) kui tunnustatud ainet kasutatakse tootmisprotsessis korduvalt, ei tohi aine summaarne kokkupuuteaeg olla pikem kui on sätestatud lisa punktides 2, 3 ja 4;

c) kui tunnustatud ainet kasutatakse eeljahutus- või jahutussüsteemis, tuleb asendada seda ainet sisaldav lahus korrapäraste ajavahemike järel, et tagada tunnustatud aine ettenähtud sisaldus;

d) tunnustatud ainega töötlemisele järgnevas tootmisprotsessi etapis tuleb loputada kodulinnurümbad (sealhulgas siseelunditest puhastatud rümbad seestpoolt) joogiveega, et tagada aine tahtlik eemaldamine sellise määrani, mis ei avalda valmistootele mingisugust tehnoloogilist mõju;

e) loputamise tõhusust, mis peab tagama, et lõpptootes ei ole tunnustatud aine või selle võimalike derivaatide jääke, tuleb asjakohase pideva järelevalve kaudu teaduslike tõenditega kinnitada;

f) tunnustatud ainega töötlemine ja loputamine peab toimuma taparuumis, enne kui kodulinnurümbad viiakse jahutus- või külmutusruumi.

Artikkel 3 Toidukäitlejate kohustus koguda teavet

1. Toidukäitlejad peavad koguma teavet järgmiste teaduslike uuringute jaoks:

a) tõenäosus, et tekib omandatud vähendatud vastuvõtlikkus tunnustatud ainete suhtes või resistentsus ravimina kasutatavate mikroobivastaste ainete suhtes;

b) kasutatud tunnustatud ainete lahuste ja loputusvee kõrvaldamise keskkonnamõju;

c) võimalus, et resistentsed tüved levivad või selekteeruvad reovees.

2. Toidukäitlejad peavad tegema lõikes 1 osutatud andmed pädevale asutusele kättesaadavaks niipea, kui komisjon määratleb tehnilised üksikasjad.

Artikkel 4 Märgistamine

Kui kodulinnurümpadel on pinnasaaste eemaldamiseks kasutatud tunnustatud ainet, peab toidukäitleja need kodulinnurümbad, nendest valmistatud jaotustükid ja lihavalmistised märgistama selgelt, hästi loetavalt ja kulumiskindlalt ühega järgnevast sõnastusest:

a) töödeldud mikroobivastase ainega või

b) desinfitseeritud kemikaaliga.

Artikkel 5 Reovesi

1. Kui tunnustatud aine kasutamine on seotud reovee kõrvaldamisega linnakanalisatsiooni kogumise ja töötlemise kaudu või kui reovesi suunatakse vee töötlemisse tööstusliku reoveena, siis peavad toidukäitlejad reovee puhul täitma järgmisi heitvee kvaliteedi standardeid:

a) heitvee kvaliteet, kui reovesi kõrvaldatakse linnakanalisatsiooni kaudu kogumisel ja töötlemisel:

kloori kokku (väljendatakse Cl2-na): 0,4 mg/l

kloororgaanilised ühendid, väljendatuna absorbeeruvate halogeenorgaaniliste ühenditena (AOX) 1,0 mg/l;

b) heitvee kvaliteet, kui reovesi kõrvaldatakse pinnavette:

kloori kokku (väljendatuna: Cl2): 0,4 mg/l

fosforit kokku (väljendatakse P-na): 2,0 mg/l

kloororgaanilised ühendid, väljendatuna absorbeeruvate halogeenorgaaniliste ühenditena (AOX) 0,1 mg/l.

2. Toidukäitlejad peavad kontrollima lõikes 1 ettenähtud heitvee kvaliteedi standarditele vastavust vähemalt korra kuus, seda proportsionaalselt äravooluga 24 tunnise proovivõtu käigus.

Heitvee kvaliteedi kontrolli lauseks on rahvusvahelised standardid: ISO 7393-1:1985/2001, ISO 7393-2:1985, ISO 7393-3:1990, ISO 6878:2004 ja ISO 9562:2004. Pädev asutus võib lubada kasutada muid meetodeid, kui ta suudab tõendada, et muude meetoditega saadud tulemused on võrdsed ISO-meetoditega saadud tulemustega.

Artikkel 6 Ametlikud kontrollid

1. Kui kodulinnurümpadel on pinnasaaste eemaldamiseks kasutatud tunnustatud ainet, siis pädev asutus:

a) peab suurendama ametlike kontrollide sagedust ja/või pikendama nende kestust, eelkõige määruse (EÜ) nr 882/2004 artiklis 10 ettenähtud ametlike kontrollide korral, ning eriti tuleb tal tähelepanu pöörata käesoleva määruse artiklis 2 sätestatud toidukäitleja kohustustele;

b) võib üksikjuhtumit silmas pidades näha ette lisatingimused seoses kõnealuse aine kasutamisega.

2. Pädev asutus peab läbi viima ametlikke kontrolle artikli 5 lõikes 2 ettenähtud toidukäitleja poolt teostatavate kontrollide üle.

Artikkel 7 Pädeva asutuse kohustus koguda teavet

Pädev asutus edastab artiklis 3 ettenähtud andmed komisjonile iga kuue kuu järel alates käesoleva määruse kohaldamisese kuupäevast.

Artikkel 8 Jõustumine, läbivaatamine ja kohaldamine

Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

Määrust kohaldatakse alates kuupäevast, mil kohaldatakse nõukogu määrust, millega muudetakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 XIV lisa B.II osa punktis 1 sätestatud mõistet „linnuliha”.

Kahe aasta jooksul alates kohaldamise kuupäevast vaatab komisjon käesoleva määruse läbi, silmas pidades uusi teaduslikke andmeid seoses lisas loetletud ainete kasutamisega ja vajaduse korral teeb ettepaneku kohandada ainete lubamisi.

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel,

Nõukogu nimel

eesistuja

LISA

Tunnustatud ainete loetelu ja nende ainete kasutamise tingimused (sätestatud artiklis 2)

1. Kloordioksiid:

a) kohtades, kus tunnustatud ainet tootmisprotsessis kasutatakse on kloordioksiidi suurim lubatud sisaldus vees 3 mg/kg;

b) juhul kui kasutatakse pideva vastuvooluga sukeljahutust, peab kokkupuuteaeg olema vastavuses kodulinnurümba suurusega ning selle hindamisel tuleb võtta arvesse kloordioksiidi sisaldust.

2. Hapustatud naatriumklorit:

a) kui naatriumkloritit kasutatakse linnuliha töötlemisel eeljahutus- või jahutussüsteemis, peab selle sisaldus lahuses olema 50–150 mg/kg ning lahusele tuleb lisada toiduainetetööstuses kasutada lubatud hapet, et lahuse pH tase oleks 2,8–3,2; kodulinnurümpasid tohib lahusesse kasta ainult 5–8 sekundiks;

(b) kui naatriumkloritit kasutatakse linnuliha töötlemisel pihustamisvedelikus, peab selle sisaldus lahuses olema 500–150 mg/kg ning lahusele tuleb lisada toiduainetetööstuses kasutada lubatud hapet, et lahuse pH tase oleks 2,3–2,9; lahust tohib pihustada kuni 15 sekundi jooksul; lahust tohib pihustada kuni 15 sekundit.

3. Trinaatriumfosfaat:

kui trinaatriumfosfaati kasutatakse linnuliha töötlemisel, võib selle sisaldus lahuses olla 80–120 g/kg. Jahutamata kodulinnurümpasid võib lahusesse kasta või lahusega pihustada kuni 15 sekundi jooksul.

4. Peroksühapped:

kui linnuliha töötlemisel kasutatakse peroksühappe, oktaanhappe, äädikhappe, vesinikperoksiidi ja 1-hüdroksüetülideen-1,1-difosfoonhappe (HEDP) segu, võib nende suurim sisaldus lahuses olla vastavalt 220 mg/kg peroksühapet, 110 mg/kg vesinikperoksiidi ja 13 mg/kg HEDPd; kodulinnurümpasid tohib lahusesse kasta või lahusega pihustada kuni 15 sekundi jooksul.

[1] ELT L 139, 30.4.2004, lk 55; parandatud versioon (ELT L 226, 25.6.2004, lk 22). Määrust on viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 1243/2007 (ELT L 281, 25.10.2007, lk 8).

[2] EÜT L 135, 30.5.1991, lk 40. Direktiivi on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1).

[3] EÜT L 131, 5.5.1998, lk 11. Direktiivi on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2007/30/EÜ (ELT L 165, 27.6.2007, lk 21).

[4] ELT L 325, 12.12.2003, lk 1. Määrust on viimati muudetud komisjoni määrusega (EÜ) nr 1237/2007 (ELT L 280, 24.10.2007, lk 5).

[5] ELT L 165, 30.4.2004, lk 1;. parandatud versioon (ELT L 191, 28.5.2004, lk 1). Määrust on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 301/2008 (ELT L 97, 9.4.2008, lk 85).

[6] ELT L 299, 16.11.2007, lk 1. Määrust on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ) nr 248/2008 (ELT L 76, 19.3.2008, lk 6).