SELETUSKIRI

1.Kavandatav reguleerimisese

Käesolevas ettepanekus käsitletakse otsust, millega määratakse kindlaks seisukoht, mis võetakse liidu nimel Euroopa looduskeskkonna ja looduslike elupaikade kaitse konventsiooni alalise komitee 38. aastakoosolekul seoses konventsiooni II ja III liite kaht muudatust käsitleva otsuse kavandatava vastuvõtmisega alalise komitee poolt. Kõnealune aastakoosolek toimub 27.–30. novembrini 2018 Prantsusmaal Strasbourgis.

2.Ettepaneku taust

2.1.Metsloomade rändliikide kaitse konventsioon

1979. aastal vastuvõetud Euroopa floora ja fauna ning nende kasvu- ja elupaikade kaitse konventsiooni (Berni konventsioon) (edaspidi „leping“) eesmärk on kaitsta Euroopa looduslikku taimestikku ja loomastikku ning nende looduslikke kasvu- ja elupaiku eelkõige nende liikide puhul, kelle kaitsmine nõuab mitme riigi koostööd. See on valitsustevaheline leping, mis sõlmiti Euroopa Nõukogu egiidi all. Leping jõustus 1. juunil 1982. aastal. Euroopa Ühendus on lepingu osaline alates 1. septembrist 1982. Praeguseks on lepingul 51 osalist, sealhulgas kõik ELi liikmesriigid.

2.2.Alaline komitee

Alaline komitee on konventsiooni otsuseid tegev organ, kelle pädevuses on hinnata liikide kaitsestaatust ning vaadata selle alusel läbi nende liikide kuulumine lepingu liidete loeteludesse. Komitee ülesanded on loetletud lepingu artiklites 13–15. Komitee kohtub vähemalt korra kahe aasta tagant ja alati, kui lepinguosaliste enamus seda nõuab. Alalisel komiteel on tavaks kohtuda igal aastal.

Liidu seisukoht lepingu liidete muudatuste kohta kehtestatakse nõukogu otsusega, mis põhineb komisjoni ettepanekul.

2.3.Alalise komitee kavandatav akt

27.–30. novembrini 2018 toimub Prantsusmaal Strasbourgis lepingu alalise komitee 38. aastakoosolek, kus võetakse vastu otsus seoses lepingu II ja III liite kahe muudatusega (edaspidi „kavandatav akt“).

Lepingu artikli 17 kohaselt tuleb lepingu liidete muutmist käsitlevad otsused teha lepinguosaliste kahekolmandikulise häälteenamusega. Otsus jõustub kõigi lepinguosaliste jaoks kolm kuud pärast selle vastuvõtmist alalises komitees, välja arvatud juhul, kui üks kolmandik lepinguosalistest on esitanud vastuväited. Muudatused jõustuvad nende lepinguosaliste suhtes, kes ei ole vastuväiteid esitanud.

Kavandatava akti eesmärk on muuta lepingu II ja III liidet, nagu on sätestatud lepingu artiklis 17.

3.Liidu nimel võetav seisukoht

Lepingu liidete kohta on esitatud järgmised kaks muudatusettepanekut.

1) Šveits on teinud ettepaneku vähendada hundi (Canis lupus) kaitse taset, viies hundi II liitest (rangelt kaitstavad loomaliigid) üle III liitesse (kaitstavad loomaliigid – reguleerimine on võimalik).

Šveits põhjendab ettepanekut sellega, et huntide arv Euroopas on pärast lepingu jõustumist oluliselt suurenenud ja seega ei ole ranget kaitset enam vaja. See muudatus võimaldaks majandada ja kontrollida hundipopulatsiooni (ka jahipidamise kaudu), ilma et oleks vaja teha lepingu artikli 9 kohaseid erandeid. Seega oleks kogu hundipopulatsiooni kaitse tase lepinguosaliste territooriumil madalam, olenemata nende kaitsestaatusest ja populatsiooni arengust. Šveitsi ettepanek tähendaks hundipopulatsiooni kaitse viimist väikseima ühise nimetajani kogu Euroopas ja see ei vastaks elupaikade direktiivi kohaselt huntide suhtes kehtivale õiguslikule kaitsestaatusele.

Hiljutise uuringu kohaselt on liidus ja selle naaberriikides asuvast üheksast peamiselt piiriülesest hundipopulatsioonist vaid kolm „soodsas seisundis“, samas kui kuus populatsiooni on „ohualtid“ või „ohulähedased“. IUCNi punase raamatu hinnangu kohaselt on Šveitsi kesk- ja lääneosa Alpide populatsioon ohualdis.

Tunnistades küll huntide ja inimeste kooseksisteerimise probleeme, mis tulenevad huntide arvukuse ja leviala suurenemisest, ei ole Šveitsi praegune ettepanek alandada kogu Euroopas huntide kaitse staatust teaduse ja kaitse seisukohast põhjendatud.