1Ülikoolid – meie euroopaliku elulaadi tunnusjoon

Rohkem kui kunagi varem vajab ühiskond praegu tuge ülikoolidelt. Kiiresti muutuvas maailmas peab Euroopa tegelema suurte probleemidega – kliimamuutused, elurikkuse vähenemine, digipööre ja elanikkonna vananemine – ning seda ajal, mil kogu maailm kannatab sajandi suurima tervisekriisi ja selle majanduslike tagajärgede käes. Euroopa seisund maailmas ning tulevaste põlvkondade heaolu ja jõukus sõltuvad meie reageeringust. Kõrgharidussektoril on äärmiselt tähtis roll Euroopa majanduse taastumises pärast pandeemiat ning kestliku ja vastupanuvõimelise ühiskonna ja majanduse kujundamisel. Tipptasemel ja kaasavad ülikoolid on avatud, demokraatliku, õiglase ja jätkusuutliku ühiskonna ning kestliku majanduskasvu, ettevõtluse ja tööhõive eeltingimus ja alus.

Euroopa tugineb mitmekesisele ja heal järjel kõrgharidussektorile, mille juured on sügaval Euroopa kultuuris. Euroopas on ligikaudu 5 000 kõrgharidusasutust, 17,5 miljonit kolmanda taseme hariduse üliõpilast, 1,35 miljonit kolmanda taseme hariduse õppejõudu ja 1,17 miljonit teadlast. Nii akadeemilised ülikoolid, tehnikainstituudid, kunstikoolid kui ka kutsekõrgharidus- ja -koolitusasutused – kõik eri kõrgharidusasutused on iseloomulikud meie euroopalikule elulaadile. Selline mitmekesisus on meie tugevus, kuna tänu liikuvus- ja koostöövõimalustele on võimalik teha valikuid, arendada loovust ja tekitada sünergiat. Nüüd tähistab Euroopa 35 aasta möödumist sümboolse tähendusega programmi „Erasmus+“ loomisest, mis on andnud elu muutvaid kogemusi rohkem kui kümnele miljonile noorele õppurile.

Ülikoolide olukord on ainulaadne – ühel ja samal ajal on nende ülesanne edendada haridust, teadusuuringuid ja innovatsiooni ning teenida ühiskonda ja majandust: neil on oluline roll Euroopa haridusruumi (EMP) ja Euroopa teadusruumi (ERA) väljakujundamisel ning Euroopa kõrgharidusruumiga koostoime saavutamisel. Tuginedes tugevatele partnerlussidemetele ELis ja kogu maailmas ning haridussüsteemide ja teadusvõrgustike kumulatiivsele väärtusele, on need põhitegurid, mille abil edendada euroopalikku mudelit, mis oleks kooskõlas ELi huvide ja väärtustega: õigusriik, inimõigused ning rahvusvahelised normid ja standardid.

Euroopa Liidu poliitika ellurakendamiseks vajab Euroopa edumeelseid ülikoole, kuna need on seotud paljude erinevate majanduse taastamiseks ja vastupidavuse suurendamiseks hiljuti tehtud oluliste põhialgatustega. Euroopa Liit ja liikmesriigid on ühiselt huvitatud kõrgharidussektori toetamisest ning soovivad ühendada oma jõud ülimitmekesist kõrgharidussektorit käsitleva ühise arusaama kujundamisel.

Selleks peavad nad võtma arvesse ELi muutuvaid olusid, mis otseselt mõjutavad kõrgharidussektorit. Selle eiramine võib pärssida ülikoolide tegevuse tulemuslikkust. Ülikoolid on hakanud oma tegevust ümber mõtestama ja end uuendama. EL ja liikmesriigid peaksid neid selles ettevõtmises toetama.

Ülikoolid suudavad suuri ühiskonnaprobleeme paremini lahendada, kui koostöö riikide vahel on tihedam. 92 % ülikoolidest pidas põhiülesandeks kõrvaldada rahvusvahelistelt strateegilistelt institutsioonilistelt partnerlustelt õiguslikud ja haldustakistused. Eurobaromeetri uuringus pidas 93 % vastanutest kasulikuks luua ELi kraadid, mida annaksid Euroopa ülikoolivõrgustikud ning mis võimaldaksid üliõpilastel õppida erinevates ELi riikides ja kursusi või õppemooduleid paindlikult valida.

Sageli ei piisa ülikoolide rahastamisest nende suureneva ühiskondliku ülesande täitmiseks. Riiklikku rahastamist käsitlevast ülevaatlikust aruandest selgus, et rohkem kui pooltes vaatlusalustes kõrgharidussüsteemides investeeringud kõrgharidusse kas vähenevad üliõpilaste arvu suurenemisest hoolimata või ei suurene need samas tempos. COVID-19 pandeemiaga on kaasnenud veel täiendavad investeerimisvajadused (nt digivahenditesse ja -taristusse) ja tulud on vähenenud.

Kuna vajaminevad oskused arenevad kiiresti edasi, peab kõrgharidussektor olukorraga kohanema. Rohe- ja digipöörde elluviimiseks tuleb haridus, teadusuuringud ja innovatsioon muuta tulevikukindlaks – seda tihedas koostöös asjaomaste tööstusharude ja sidusrühmadega, ning tuleb kõrvaldada silmatorkavad erinevused digioskustes kogu ELis. Üliõpilastel ja töötajatel kogu ELis peavad olema tulevikuks vajalikud rohe- ja digioskused ning ühiskonnaprobleemide lahendamiseks tuleb ära kasutada ülikoolide innovatsiooni- ja tehnoloogiapotentsiaali. Euroopa on seadnud 2030. aastaks eesmärgi, et vähemalt 45 % 25–34aastastest omandab kõrghariduse ja vähemalt 60 % täiskasvanutest osaleb (viimase 12 kuu jooksul) õppetegevuses. Digikümnendialgatuses on seatud kõrged eesmärgid, mille kohaselt on 2030. aastaks 80 %-l inimestest vähemalt elementaarsed digioskused ja IKT sektoris töötab 20 miljonit IKT spetsialisti.

Mitmekesisus, kaasatus ja sooline võrdõiguslikkus on muutunud kõrgharidussektoris tähtsamaks kui kunagi varem. Ebasoodsatest oludest pärit üliõpilased, õppejõud, haldustöötajad ja teadlased on kõrghariduses endiselt alaesindatud. Mõnes õppe- ja teadusvaldkonnas ning otsustustasandil püsib ülikoolides pidev sooline ebavõrdsus. Sooline tasakaal väheneb selgelt koos kõrgharidusasutuste juhtide ametis oldud ajaga. Nimetatud juhtide seas on naisi EL27s veidi alla 24 %.

Akadeemilised ja demokraatlikud põhiväärtused on surve all. Ülikoolid on väljendanud sügavat muret akadeemilist vabadust ja ülikoolide autonoomiat ohustavate tegurite üle. Euroopa naaberriikides suureneb ohus olevate õppejõudude ja teadlaste arv. Samuti ohustab kõrgharidusasutusi välissekkumine.

Ülikoolid peavad säilitama oma konkurentsivõime maailmas. Euroopa teadusmahukate ülikoolide suhteline osatähtsus maailmas väheneb. Liikmesriigid ei ole veel ära kasutanud kõiki võimalusi, kuidas ühiselt maailmas tegutseda. Euroopa võiks veelgi rohkem stimuleerida liikuvust ning meelitada kohale andekaid üliõpilasi, õppejõude ja teadlasi ning neid ka hoida, et maailma oma väärtuste, hariduse, teadusuuringute, tööstuse ja ühiskondliku mõjuga võimalikult palju mõjutada.

Käesolev Euroopa ülikoolistrateegia ja nõukogu soovitus Euroopa tõhusa kõrghariduskoostöö kohta moodustavad ühe osa kõrghariduspaketist. Nende kahe algatuse eesmärk on igati ära kasutada kõrgharidussektori potentsiaali oskuste ja teadmiste edendamisel ning innovatsiooni- ja ühiskonnaprobleemide lahendamisel. Strateegia tugineb enam kui 20 aasta jooksul Bologna protsessi käigus saavutatule ning eesmärk on olnud kujundada välja Euroopa kõrghariduskoostöö, mis oleks positiivses mõttes murrangulise tähtsusega nii ELi kui ka teiste riikide jaoks. Komisjoni ettepanek nõukogu soovituse kohta on esimene samm, kuidas soodustada tihedat koostööd riikide vahel, et ülikoolid saaksid jõudsalt areneda ja Euroopasse kuulumise tunnet tugevdada.

2Euroopa ülikoolistrateegia eesmärgid

Euroopa ülikoolistrateegia eesmärk on toetada ülikoole, võimaldada neil muutuvate oludega kohaneda, jõudsalt areneda ning aidata Euroopal suurendada oma vastupanuvõimet ja majandusel taastuda. See on üleskutse kõikidele liikmesriikidele ja Euroopa kõrgharidusasutustele ühendada oma jõud. Eesmärk on intensiivistada riikide koostööd ja suurendada selle ulatust ning viia kõrgharidussektoris sisse ühistel väärtustel põhinev Euroopa mõõde. Strateegias tunnistatakse, et Euroopa kõrghariduse eripäraks on tipptase ja kaasatus, mis on omane ka meie euroopalikule elulaadile. Selle poolest erineb Euroopa kõrgharidussektor muu maailma omast.

Samuti on strateegias arvesse võetud Euroopa ülikoolide algatuse rakendamisel saadud esimesi kogemusi. See algatus on suurepärane näide eri riikide ülikoolide tihedast koostööst, kus on aluseks võetud ülikoolide ühised pikaajalised plaanid. 41 Euroopa ülikoolide liitu on uute vahendite ja õigusraamistike kasutuselevõtul esirinnas ning innustavad kogu Euroopa kõrghariduskogukonda üldisemalt.

2024. aasta keskpaigaks tuleks komisjoni ettepaneku kohaselt keskenduda nelja ühise põhieesmärgi saavutamisele: