ET Euroopa Liidu Teataja C 175/57

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Euroopa Liidu väljakutsed ja võimalused globaliseerumise kontekstis”

(2007/C 175/16)

26. septembril 2006. aastal esitas Saksamaa Liitvabariigi majandus- ja tehnoloogiaminister Michael Glos seoses Saksamaa kui Euroopa Liidu eesistujariigi tegevusega kirja palvega, et Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee koostaks ettevalmistava arvamuse teemal: „Euroopa Liidu väljakutsed ja võimalused globaliseerumise kontekstis”.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutava välissuhete sektsiooni arvamus võeti vastu 4. mail 2007. Raportöör oli Henri Malosse ja kaasraportöör Staffan Nilsson.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 436. istungjärgul 30.–31. mail 2007 (31. mai istungil) ühehäälselt vastu järgmise arvamuse.

1. Kokkuvõte

Ühine globaliseerumisstrateegia

Euroopa Liitu võib vaadelda globaliseerunud maailma laborina. EL on rajatud demokraatlike põhimõtete alusel ilma püüdlusteta juhtiva võimu saavutamiseks, austades arvamuste ja kultuuride mitmekesisust ning väärtustades majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust ja avatust. Kui uus maailmakorraldus ei vasta ELi mudelile, peab Euroopa Liit siiski kehtestama oma väärtused ja põhimõtted ning tegutsema sellise globaalse valitsemise nimel, mis lähtuks Euroopa projekti olulisimatest saavutustest. EL on usaldusväärne juhul, kui ta edastab oma väärtusi ning töötab välja oma integratsioonimudeli ilma kõrkuse ja võimuambitsioonideta. Kui aga Euroopa Liidul ei ole ühiseid nägemusi ega ettekujutusi globaliseerumisega seonduvatest väljakutsetest ja võimalustest, võib see viia selleni, et Euroopa elanikud tunnevad end saatuse hooleks jäetuna ja hakkavad kahtlema ELi kasulikkuses.

1.1 Ülemaailme õigusriik

Euroopa Liidu esimese vastusena tuleb rohkem panustada õigusriigi rajamisse, mis ilma ilustamata oleks vastavuses reaalse olukorraga, kuid mille loomiseks tehakse kõik jõupingutused, et edendada humaanset globaliseerumist, mis ei lähtu võimusuhetest, vaid järgmistele elementidele toetuvast mitmepoolsest lähenemisviisist: üksikisiku põhiõigused, eelkõige tööõigus ja töötingimused; vastutustundlik suhtumine looduspärandisse; finantsturgude suurem läbipaistvus; parem tervisekaitse ja toiduohutus kõigile elanikkonnarühmadele, eriti kõige nõrgematele rühmadele; kultuuriline ja keeleline mitmekesisus ning teadmiste jagamine ja levitamine kõigile.

1.2 Eeskuju anda

Teiseks saab Euroopa Liit edendada piirkondlikku integratsiooni ning ta peab seda ka tegema. Tuleb tõdeda, et enamik maailma riike — välja arvatud üksikud erandid — osalevad erinevates lähenemisprotsessides, mis ulatuvad tavalisest temaatilisest koostööst kuni tõelise, ELi arenguga võrreldava integreerumiseni. Kindlasti oleks globaliseerumist parem juhtida, kui EList võetaks sagedamini eeskuju ning kui suurem hulk koherentseid piirkondlikke ühendusi, mis põhinevad samuti pluralismil, mitmekesisuse säilitamisel ja üksmeele põhimõttel, astuks üksteisega dialoogi, selle asemel et takerduda võimusuhete loogikasse. Piirkondlik integratsioon on kindlasti ka üks võtmeelemente maailma nõrgima majandusega piirkondade tulevikus. Kõnealuste piirkondade jaoks on nende turgude piiratus ületamatu puudus ning nad ei suuda praegu oma häält kuuldavaks teha.

1.3 Kaubanduse tasakaalustatud ja vastutustundlik avamine

Seoses rahvusvaheliste kaubandussuhetega on komitee arvamusel, et kahepoolsed lähenemisviisid on mõttekad vaid WTO mitmepoolse kontseptsiooni täiendusena. Komitee soovitab edendada turgudele juurdepääsu, vastastikkust ning kaubandustõkete ja keelatud praktikate kõrvaldamise küsimusi. Komitee teeb ettepaneku alustada dialoogi globaalse valitsemise muude aspektide mõju üle kaubandusele (eelkõige sotsiaalsed standardid ja keskkond). Euroopa Liit peab andma panuse kõikide riikidega arvestavasse strateegiasse, tagamaks, et kõik arengumaad, eelkõige Aafrika riigid, saaksid globaliseerumisprotsessist kasu.

Komitee on seisukohal, et ühenduse tasandil on tarvis põhjalikult uurida kõigi uute kaubandusmöönduste mõjusid, parandada kaubanduse kaitsmise vahendite kasutamist, eriti ELi tootjate huvide kaitsmiseks, ning edendada ühiseid meetmeid kolmandate riikide turgudel. Komitee arvamuse kohaselt tuleb Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi kasutada ümberkorralduste strateegilise vahendina globaliseerumise negatiivsete tagajärgede all kannatavate inimeste ja piirkondade abistamiseks ning seda tuleks toetada riiklikest fondidest.

1.4 Integratsiooni kiirendamine ja kultuurilise mitmekesisuse säilitamine

Mida aktiivsemalt Euroopa oma ühtekuuluvust ja integratsiooni tugevdab, seda enam suureneb ka tema veenmisjõud ning seda paremini suudab ta edendada multipolaarset ja vastutustundlikku globaalset valitsemist. Globaliseerumine võib tänapäeval tähendada head võimalust Euroopa integratsiooniprotsessi jaoks, sest see sunnib meid tempot tõstma. Praegu oleme sattunud nn võidujooksu. Uuendused, teadmiste üldine levitamine ja demokratiseerimine võivad olla edu võtmeks. On viimane aeg tõepoolest lõpule viia siseturg, ühendada haridussüsteemid ja uurimisvõrgustikud ning rakendada ellu uued ühenduse poliitikad energia, keskkonna ja uurimistegevuse valdkonnas.

1.5 Organiseeritud kodanikuühiskonna panus inimlikku globaliseerumisse

Euroopa Liit peab oma kodanikke aktiivsemalt kaasama ning seejuures edendama ülemaailmset tsivilisatsioonide dialoogi. Organiseeritud kodanikuühiskonna ja selle organisatsioonide, nagu EMSK kaasamine on võimalus, mida seni ei ole piisavalt uuritud. Globaliseerumise seisukohast on organiseeritud kodanikuühiskond eriti tähtis, sest rahvusvahelised suhted ei puuduta tänapäeval mitte ainult riike, vaid ka meediat, tööturu osapooli, ettevõtteid, teadust ja kultuuri, ühendusi ja kodanikuühiskonna kõiki teisi jõudusid.

2. Globaliseerumisest tingitud probleemide lahendamine globaalse lähenemisviisi abil

2.1 Euroopa projekti areng on algusest peale põhinenud avanemisel. Ühendusesiseste piiride järkjärgulise kaotamise abil on Euroopa Liidul õnnestunud luua suur siseturg, ajakohastada oma majandust, välja arendada infrastruktuurid ning saada üheks juhtivatest osalejatest rahvusvahelises kaubanduses.

2.2 Euroopa integratsiooniprotsess tähendab palju enamat kui siseturu loomist. Euroopa Liit on välja töötanud ühised eeskirjad, kehtestanud oma õiguskorra ja kohtupraktika, loonud põhiõiguste harta ning ühise poliitika. Eraldi võiks esile tuua majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse poliitika, mis kujutab endast vahendit riikide ja piirkondade solidaarsuse põhimõtte ellurakendamiseks. Kõnealune poliitika loodi eesmärgiga aidata vähendada arenguerinevusi, mis on suurenenud ELi viimaste laienemistega.

2.3 Praegune globaliseerumisest tingitud väljakutse on seotud täiesti erineva kontekstiga ja lähtub täiesti erinevatest tingimustest, mida iseloomustavad eelkõige praegu veel ebakindel globaalne valitsemine, võimuambitsioonid ning suurenevad pinged arenenud riikide ja tärkava majandusega riikide vahel. Kõnealused ülemaailmsed tasakaalutused kujutavad endast täiesti uut olukorda Euroopa Liidu jaoks.

2.4 Euroopa projekt ei olnud alguses mitte ainult Euroopa-keskne. Algsete lepingute algatajatel oli olemas ettekujutus Euroopa Ühenduste avanemisest kõigile Euroopa rahvastele, kui need ükskord diktatuurist vabanevad, ning seega võiks ühendus kujutada endast uue maailmakorra mudelit, mis toetub õigusriiklusele, avatusele ja usaldusele.

2.5 Kõnealustest uutest arengutest nähtub selgelt hulgaliselt sarnasusi positiivsete tagajärgedega, mida Euroopa riigid on juba kogenud oma turgude vastastikkuse avamise käigus (nt suhteliste eeliste ja mastaabisäästu kasutamine ning võimalus ära kasutada uusi arengudünaamikaid ja uusi turge).

2.6 Globaliseerumisega kaasneb ka suur hulk väljakutseid, mis nõuavad sageli väga kompleksseid vastuseid ja kohandamisi: raskused ja ebavõrdsed tingimused juurdepääsul turgudele; ajude äravool; mitmekeelsuse ja kultuurilise mitmekesisuse säilitamine; rändevood; äärmiselt erinevad töö- ja tootmistingimused; kapitali ja finantsturgude internatsionaliseerimine senini teadmata ulatuses; arenenud riikide sotsiaalsete standardite ohtu sattumine ülemaailmse konkurentsi survel; ning suured väljakutsed seoses keskkonnakaitse, tervishoiu ja turvalisusega.

2.7 Globaliseerumisega ei kaasne kõikjal samad tagajärjed. Mõningates maailma osades edendab see majanduslikku ja sotsiaalset arengut, kuid teistes maailma osades toob see pigem kaasa puudusi: tööstuspiirkonnad sattuvad silmitsi tugevama konkurentsiga ja vähemarenenud riikide olukord halveneb veelgi.

2.8 Kõnealuste väljakutsetega toimetulekuks peab Euroopa Liit tõestama, et suudab globaliseerumisest kasu saada, selle asemel et lasta end üksnes sellest kaasa kiskuda. EL peab kõigist avanevatest võimalustest kinni haarama, kuid seejuures ka välja selgitama, kuidas mõjutab globaliseerumine piirkondi, sektoreid ja elanikkonnarühmi, et sel moel koostöös liikmesriikide, tööturu osapoolte ja muude kodanikuühiskonna esindajatega töötada välja konkreetsed meetmed, mis võimaldaks vajalikud kohandamised edukalt läbi viia.

2.9 Globaliseerumise väljakutsetele ei ole võimalik vastu astuda puhtalt majandusliku lähenemisviisi abil. Poliitilised, sotsiaalsed, keskkonnaalased ja ka kultuuriküsimused on kõnealuse temaatikaga tihedalt seotud. Seetõttu peab Euroopa Liidu vastus globaliseerumisest tulenevatele väljakutsetele hõlmama kõiki nimetatud valdkondi, sest vastasel juhul jääks sellel puudu vajalikust veenmisjõust.

2.10 Piirkondlikule integratsioonile toetuv lähenemisviis, mis iseloomustab ELi, annab ühendusele võimaluse esineda WTOs oma liikmesriikide nimel. Maailmas on ka teisi piirkondlikke integratsioonisüsteeme, kuid üksi neist ei ole jõudnud ELiga võrreldavale tasemele. Kõnealused piirkondlikud ühendused (v.a CARICOM, mis ühendab Kariibi mere riike) ei esinda WTOs ühiseid seisukohti. Paremini struktureeritud ja tõhusam globaalne valitsemine võidaks sellisest arengust palju.

2.11 Euroopa Liidu siseselt on hoiakud globaliseerumise suhtes erinevad sõltuvalt elanikkonnarühmast ja liikmesriigist. Kõnealusest mitmekesisusest võivad tuleneda eelised, kuid seoses globaliseerumisest tulenevate väljakutsete arengu kiirenemise ja ulatuse suurenemisega tuleb vastu võtta ühine lähenemisviis, mis sisaldaks konkreetseid ettepanekuid.

3. Aidata luua tõhusamad ülemaailmsed eeskirjad, et toetada inimlikku globaliseerumist

3.1 Euroopa projekti aluseks olevad väärtused (sh mitmekesisus, kollegiaalsus, õigusriiklus, subsidiaarsus, majanduslike ja sotsiaalsete aspektide tasakaal ning jätkusuutlik areng) ei ole tänapäeval rahvusvahelisel tasandil piisavalt esindatud.

3.2 Globaliseerumisega seotud fenomenide koguulatust ei ole praegu enam võimalik hõlmata vaid riikidevaheliste suhete raames, muuhulgas seoses rändevoogude, kapitali liikumise, saastatuse ja kliimaprobleemide ning teabekanalitega (eriti internetti). Lisaks riikidele on globaliseerumise protsessi suuremal või vähemal määral kaasatud järgmised osapooled: rahvusvahelised ettevõtted, finantsturud, meedia, teadusringkonnad, organiseeritud kodanikuühiskond ja selle institutsioonid, tööturu osapooled, valitsusvälised organisatsioonid ja paljud muud osalejad.

3.3 Seetõttu on oluline, et Euroopa Liit jätkaks ja tugevdaks oma rolli globaalse valitsemise edendamisel, st: — taaselustada WTO Doha protsess eesmärgiga suurendada kaubanduse avatust; kõnealust protsessi tuleks toetada sätetega, mis tagavad paremini tasakaalustatud ja õiglasema kaubanduse; — arendada välja muud rahvusvahelised eeskirjad, nagu näiteks ILO konventsioonid (tööõiguse valdkonnas), UNESCO konventsioonid kultuuriküsimuste valdkonnas (mitmekesisus), Kyoto protokoll keskkonna valdkonnas, Rahvusvahelise Tuumaenergiaagentuuri (IAEA) otsused energiaküsimuste osas, WIPO konventsioonid intellektuaalomandi kohta, Maailma Tervishoiuorganisatsiooni soovitused tervise valdkonnas, ÜRO Tööstusliku Arengu Organisatsiooni (UNIDO) tööstuslikku koostööd käsitlevad eeskirjad ning muud eeskirjad, ning kohaldada neid tõhusalt; — koordineerimine globaalse valitsemise erinevate instantside vahel ÜRO juhtimisel, et koostada õigusriikluse suunised, mis hõlmavad mitmekesisust austavaid reguleerimise ja õigusemõistmise mehhanisme.

3.4 Kõnealuste eesmärkide nimel tuleb eelkõige rahvusvaheliste kaubanduseeskirjade tasandil võtta järgmisi meetmeid: — lõpule viia WTO kaubanduse lihtsustamise kokkulepe, et luua standardid järgmistele valdkondadele: tollieeskirjad ja -menetlused ning menetluste lihtsustamine, eelkõige ühtse liidese (Single Window) süsteemi rajamise, tõhusate ja läbipaistvate eeskirjade edendamise ning infotehnoloogia vahendite kasutamise abil; — rahvatervist ja taimekaitset käsitlevate meetmete ning WTO sanitaar- ja fütosanitaarmeetmete rakendamise lepingu (SPS) (toiduohutuse ning loomade tervise ja taimekaitse valdkonnas) vastuvõtmine, rakendamine ja nendest kinni pidamine ning meetmed loomakaitse ja loomade heaolu tagamiseks; — võidelda tõhusamalt piraatluse ja toodete võltsimise vastu, mis põhjustab ELi tootmisele olulist ja üha suuremat kahju; selleks tuleb eelkõige töötada TRIPS-lepingu abil välja sobiv strateegia intellektuaalomandi kaitseks; — edusammud kaubandusläbirääkimistes seoses sotsiaalsetest, eetilistest ja keskkonnaalastest standarditest kinnipidamisega; — panus tärkava majandusega riikide (eelkõige Hiina ja India) ja arengumaade suutlikkuse tõstmisse nimetatud valdkondades.

3.5 Muud eeskirjad

3.5.1 Isegi kui suudetakse teha otsustavaid edusamme kõigis kõnealustes kaubandust käsitlevates küsimustes, ei oleks see piisav, et tagada tingimused tõeliselt jätkusuutlikuks arenguks, mis on WTO poolt Doha arengukavas selgelt väljendatud eesmärk. Sellise eesmärgi saavutamiseks on tarvis täiendavaid eeskirju ning Euroopa Liit võib kõnealuses valdkonnas toimida liikumapaneva jõuna. Kõnealused eeskirjad hõlmavad eelkõige järgmisi valdkondi: keskkond, turvalisus, põhiõigused, töötingimused ja kultuuriline mitmekesisus.

3.5.2 Keskkonnakaitse on oluline nõue, arvestades suurenevaid ohtusid, millega on tarvis võidelda (vajadus kaitsta elukeskkonda, liikide kaitse, võitlus kasvuhooneefekti ja keskkonnareostusega jne). Kõnealune väljakutse, millel puuduvad piirid, on lahutamatult seotud globaliseerumise fenomeniga. Tarvis on muuta see kaubandusläbirääkimiste täieõiguslikuks osaks ning arvestada sellega läbivalt erinevaid valdkondi käsitlevate läbirääkimiste käigus. Euroopa Liit peaks kõnealusele nõudele andma esmase tähtsuse, tehes järgmist: — käivitada algatuse Kyoto kokkulepete uuendamiseks kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise vallas eesmärgiga hõlmata nimetatud kokkulepetega kogu maailma riigid, et vähendada globaalset kliimasoojenemist (vt valitsustevahelise kliimamuutuste ekspertrühma (IPCC) rahvusvahelisel tasandil vastuvõetud aruanne, milles kinnitatakse ELi eesmärki); — arendada teaduse ja keskkonnatehnoloogiate haldamise valdkonnas välja ühised tegevused, mis uute ülemaailmsete vajaduste taustal võimaldaksid juurdepääsu tippteadmistele protsesside, toodete ja teenuste kohta, hõlmates erinevaid valdkondi (nt põllumajandus ja maaelu, vesi ja energia, tööstus ja ringlussevõtt, elamuehitus ja ruumiline planeerimine jne).

3.5.3 Turvalisusnõuded on samuti saanud suurema ja mitmetahulisema tähenduse. Siinkohal viidatakse näiteks sellistele valdkondadele nagu tervisekaitse, eelkõige kaitse pandeemiate vastu, võitlus kuritegevusega, aatomienergiaalane järelevalve, elektroonilise andmeside kaitsmine, toodete ja eelkõige toiduohutus. Globaliseerumine ei tohi mitte mingil juhul suurendada ebakindlust. Seetõttu tuleb koostada tõhusad eeskirjad, et tagada kindel raamistik nii kaubanduse arengu kui ka peamiste riiklike ülesannete ning elutingimuste tarvis. Edusammud kõnealustes valdkondades peavad toimuma käsikäes haldusalaste paranduste ning korruptsiooni ja muude ohtude vastu võitlemise meetmetega.

3.5.4 Globaliseerumise sotsiaalset mõõdet ning eelkõige ILO konventsioonidele (1) toetuvaid tööõiguse standardeid tuleb tõhusalt rakendada kogu maailmas. Euroopa Liit saab koostöös ILOga inimväärsete töötingimuste ning õiglase kaubanduse kontseptsioonide kaudu välja töötada põhiväärtuste ja heade tavade korpuse. Tarvis on tõstatada küsimus ILO standardite tõhusa rakendamise kohta, mis hõlmaks ka vastava õiguspraktika väljatöötamist.

3.5.5 Valitsusvälised osalejad, ettevõtted ja tööturu osapooled on arengumaades käivitanud hulgaliselt perspektiivikaid algatusi. Siinkohal võiks nimetada arvukate Euroopa ettevõtete poolt arendatud meetmeid, mis töötati välja OECD raames kokku lepitud juhtpõhimõtete ja ILO sotsiaalsete standardite alusel. Eelkõige tuleks mainida valitsusväliste osalejate algatusi tööhõive, koolituse, tervishoiu ning elu- ja töötingimuste valdkonnas, seda ka piirkondliku, riigipiire ületava sotsiaaldialoogi raames. ELi toetust sellistele algatustele (eelkõige AKV riikides) tuleks tugevdada. Euroopa Liidu abi peaks veelgi enam olema kohandatud programmidele, mida iseloomustab kodanikuühiskonna esindajate aktiivne kaasamine (eelkõige piirkondlikul tasandil).

3.5.6 Arvestades finantsturgude üha tugevamat internatsionaliseerimist, peab EL rääkima ühel häälel, et tagada Rahvusvahelise Valuutafondi tõeliselt stabiliseeriv roll. Eurotsooni riigid peaksid langetama otsuse liita oma osalus Rahvusvahelises Valuutafondis, et tugevdada seeläbi Euroopa häält. Samaaegselt peaks EL edendama globaalset valitsemist rahapesu ja pettuste vastases võitluses vastavalt OECD konventsioonidele.

3.5.7 Hariduse ja teadmiste jagamisega seonduvad küsimused on äärmiselt olulised, arvestades rahva huvides toimivat globaalset valitsemist. Tarvis on toetada UNESCO projekte ja välja arendada võrgustikud, et jagada teadmisi ja oskusi võimalikult suurele hulgale inimestele, pöörates seejuures tähelepanu vajadusele austada pluralismi ning tegutsedes kultuuridevahelise dialoogi raamistikus. ELi parema globaalse valitsemise lähenemisviisi puhul tuleb seetõttu arvestada ka kultuurilise ja keelelise mitmekesisuse küsimustega, mis kuuluvad küll ELi võtmeteemade hulka, kuid on praegu sellest hoolimata ohustatud.

3.5.8 Põhiõiguste valdkonnas peaks EL võtma üksmeelseid meetmeid, et austades kultuuride mitmekesisust tõhustada ÜRO inimõiguste deklaratsiooni sätteid ning laiendada Rahvusvahelise Kriminaalkohtu rolli.

3.6 Euroopa Liidu panuse ainulaadsus

3.6.1 Globaalse valitsemise tugevdamiseks saaks Euroopa Liit ära kasutada oma kogemusi järgmistes valdkondades, millel võib olla võtmeroll globaalse valitsemise osas võimalikult ulatusliku heakskiidu saavutamisel: — subsidiaarsus, mis võimaldab omistada vastutuse sobivale tasandile, andes liikmesriikidele, piirkondadele ja ka kodanikuühiskonna esindajatele reaalse tegevusvabaduse; — keeruka ühenduse haldamise kogemused, mis hõlmavad erineva kiirusega menetlusi ja kultuurilise mitmekesisuse austamist; — konsulteerimine majandus- ja sotsiaalvaldkonna osapooltega otsustusprotsessi käigus ning nende kaasamine kõnealusesse protsessi.

3.6.2 Euroopa Liit peaks poliitilistes, majanduslikes ja kaubanduspoliitilistes suhetes oma partneritega seega igal võimalikul juhul valima piirkondliku lähenemise, nagu seda tehakse suhetes AKV riikidega. Selliste ELi ja teiste piirkondlike ühenduste vastastikuste suhete areng positiivse konkurentsi ja vastastikuse avanemise nimel tooks eeliseid kõigile osapooltele ning aitaks olulisel määral kaasa WTO mitmepoolse kaubandusraamistiku täiustamisele ja tugevdamisele.

4. ELi ühise maailmakaubanduse strateegia väljaarendamine

4.1 Mitmepoolsus või kahepoolsus?

Kõnealune lähenemisviis on visandatud Euroopa Komisjoni 4. oktoobri 2006. aasta teatises „Konkurentsivõimeline Euroopa globaliseerunud maailmas”.

4.1.1 WTO probleemid edusammude saavutamisel Doha arengukavas ning kõnealuse tegevuskava piiratus peaks Euroopa Liitu julgustama uute algatuste käivitamisele. Komitee tervitab asjaolu, et Euroopa Komisjon soovitas oma 2006. aasta oktoobris esitatud teatises koostada uus kaubandusstrateegia, mis toetuks nii kahepoolestele kui ka mitmepoolsetele lähenemisviisidele.

4.1.2 Mitmepoolne lähenemisviis tundub globaliseerumisega seonduvate probleemidega toimetulemiseks kõige sobivam, sest see võimaldab kõige paremini tagada tasakaalustatud ja jätkusuutlikud tulemused. Komitee ühineb seetõttu komisjoni seisukohaga veelkord kinnitada oma toetust mitmepoolsuse ja WTO tegelikele eelistele. Eesmärk on endiselt viia edukalt lõpule Doha arengukavaga seonduv töö kui osa üldisest raamistikust, mis kohustab kõiki osalevaid riike ühistest eeskirjadest kinni pidama.

4.1.3 Mis puudutab komisjoni pakutud ettepanekuid, juhib komitee tähelepanu vajadusele võtta tõhusaid tugimeetmeid. Arvestades WTO raames peetavatel läbirääkimistel esile kerkinud probleeme, on komisjon seisukohal, et EL peaks praegu aktiivsemalt uurima muid täiendavaid lähenemisviise (sh kahepoolsed lähenemisviisid). Üks võimalus oleks süvendada kõnelusi tärkava majandusega riikidega, kellel on kõrge majanduskasv (Hiina, India, ASEANi riigid, Mercosuri riigid ning Pärsia lahe riigid), aga ka ELi strateegiliste sidemete tugevdamine naaberriikide rahvamajandustega (Venemaa, Ukraina, Moldova, Vahemere riigid) ning sidemete edukas uuendamine Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikidega, kasutades piirkondlikke majanduskoostöölepinguid, mille üle praegu läbirääkimisi peetakse.

4.1.4 Komitee rõhutab, et ELi rahvusvahelise strateegia selline ümbersuunamine, mis lähtub kahepoolsetest lähenemisviisidest, ei saa asendada mitmesuunalist lähenemisviisi. Mitmesuunaline lähenemisviis peab jääma peamiseks eesmärgiks, sest see on vastavuses Euroopa väärtustega.

4.1.5 Tarvis on tagada mitte ainult see, et valitud lähenemisviisid oleksid vastavuses komisjoni poolt selgelt rõhutatud kohustustega WTO raames, vaid kindlustada ka, et kõnelaused lähenemisviisid: — ei takistaks võimalusi saavutada edusamme mitmesuunalistel läbirääkimistel; — pigem hoopis võimaldaksid lihtsustada mitmesuunalisi läbirääkimisi tänu süvendatud arutelule ning seisukohtade lähendamisele, mis on saavutatud kahepoolsete lähenemisviiside raames.

4.1.6 Euroopa Liidu igasugune kahepoolne lähenemisviis peaks seetõttu olema üksnes täienduseks mitmepoolsele lähenemisviisile eesmärgiga: — pakkuda lähtepunkti mitmepoolsetele läbirääkimistele, eelkõige rõhutades ELi jaoks olulisimaid küsimusi (Doha protsessi lahendamata küsimused, kaubandustavad, võltsimisevastane võitlus, riigihankelepingud jne); — saavutada kahepoolsete arutelude kaudu edusamme globaalse valitsemise teistes valdkondades, nagu näiteks poliitilised, sotsiaalsed ja keskkonnaalased küsimused, kultuuripoliitika ja energia.

4.1.7 Tarvis on veel palju täpsustusi ja kohandusi, eriti mis puudutab kriteeriumide rakendamisega seonduvat ning teatud riikidele (eelkõige Hiina, Korea, India ja Venemaa) suunatud poliitikat.

4.2 Naaberriikidega sidemete tugevdamine ja erisuhete loomine

4.2.1 Erilist tähelepanu tuleks pöörata Euroopa Liidu naaberriikidele (eelkõige Venemaale, Ukrainale, Valgevenele, Moldovale ja Vahemere riikidele), rajades sidusa naaberriikide strateegia ning ühistel huvidel põhinevate kogukondade raames privilegeeritud partnerlusi.

4.2.2 EL ja USA peaksid transatlantilise dialoogi raames lähendama oma globaliseerumist puudutavaid seisukohti ning looma stabiilse raamistiku koostööks ja kaubavahetuseks.

4.2.3 ELil tuleb oma kahepoolsete suhete raames jätkuvalt edendada piirkondliku integratsiooni arengut teistel mandritel (nt AKV riigid, Mercosur, ASEAN jne). Selline integratsioon võimaldab parandada maailma kaubanduse struktuuri ja tasakaalu ning aitab kaasa WTO läbirääkimistele. Hoolimata kõnealuse projekti eripäradest, peaks Euroopa integreerimise käigus omandatud kogemus jätkuvalt inspireerima ja toetama piirkondade lähenemist, sest see on väga oluline jätkusuutliku ja struktureeritud globaliseerumise seisukohalt. Kõnealune lähenemisviis on eriti väärtuslik suhetes arengumaadega (nt AKV riikidega). Samaaegselt majanduspartnerluskokkulepete läbirääkimistega tuleb toetada piirkondlikke integratsiooniprotsesse, mis kahtlemata võivad anda olulise panuse sellesse, et kõnealused riigid ei jääks globaliseerumisprotsessis kaotajate poolele. CARICOMi positiivne näide on selles osas väga oluline ning lootustandev. Euroopa Liit peab seetõttu toetama nii piirkondlike integratsiooniprotsesside haldussuutlikkuse arendamist kui ka kodanikuühiskonna esindajate kontakte.

4.2.4 Samuti võiks proovida õppida teiste riikide või piirkondlike ühenduste headest ja halbadest kogemustest. Euroopa Liit peaks jätkama selliste piirkondlike ühenduste (nt Mercosur ja ASEAN) toetamist ja eelistatud kohtlemist, kes hoolimata asjaolust, et nad on arenenud erineva kiirusega ja neil on erinevad eesmärgid, on valinud sama tee kui EL.

4.2.5 Alahinnata ei tohi kodanikuühiskonna esindajate rolli ja tegevust kahepoolse lähenemisviisi edendamisel. Tuleb hinnata ja tutvustada komitee osalust komisjoni algatatud kodanikuühiskonna dialoogis WTO raames ning tegevusi, mida EMSK on korraldanud erinevate vastavaks otstarbeks loodud organite kaudu, ning tunnustada nende strateegilist tähtsust.

4.3 Kaubanduse vastutustundlikum liberaliseerimine

4.3.1 Tarvis on tagada mõjuhinnangute läbiviimine iga lepinguga seonduvate eeliste, piirangute ja möönduste kohta, võttes arvesse majanduslikke ja sotsiaalseid tagajärgi eelkõige sektorite tasandil (k.a põllumajandus ja väga tööjõumahukad tööstusharud). Kõnealuste mõjuhinnangutesse, mida komisjoni algatusel tuleks teostada kõigi uute läbirääkimiste korral, tuleks kaasata rohkem kohalikke eksperte ja kodanikuühiskonna esindajaid. Samuti on tarvis täpsemalt määratleda riskijuhtimise strateegia, mida komisjon käsitles oma teatises.

4.3.2 Komitee on väljendanud oma toetust Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondile (EGF). Komitee on arvamusel, et EGFi tuleks kasutada ümberkorralduste strateegilise vahendina globaliseerumise negatiivsete tagajärgede all kannatavate inimeste ja piirkondade abistamiseks. Kuigi EGFi ülesanne on vaid täiendada riiklikke rahastamisvahendeid, on oluline, et kõnealune fond oleks nähtav ning et tal oleks vajalikul määral rahalisi vahendeid. Komitee arvates peaks EGFi sarnaselt Euroopa Sotsiaalfondiga haldama kolmeosaline komitee, milles osaleksid ka tööturu osapooled.

4.3.3 Kõnealuses kontekstis tuleb eritähelepanu pöörata põllumajandussektorile. Lisaks põllumajanduslikule tootmisele kitsas tähenduses tuleb arvestada ka toidutööstust, mis moodustab 14 % ELi lisaväärtusest ning annab 4 miljonit töökohta. Et võimaldada WTO raames kokkuleppe sõlmimist, algatati 2003. aastal ühise põllumajanduspoliitika radikaalne reform, millega kaasnesid kõnealuste ametialade esindajatele negatiivsed tagajärjed. Tulevane WTO kokkuleppe peab seetõttu tagama vastastikuse juurdepääsu turgudele ja USA põllumajandustootjatele makstavate toetuste olulise vähendamise.

4.4 Ühine tegevus välisturgudel

4.4.1 Euroopa Liidu liikmesriigid peaksid rohkem tegelema tõelise ühise strateegia eesmärkidega seoses juurdepääsuga ülemaailmsetele turgudele ning vahenditega kõnealuste eesmärkide saavutamiseks, et parandada eelkõige järgmist kolme puudust.

4.4.2 Ekspordikrediidikindlustuse süsteemid on ikka veel struktureeritud riiklikul tasandil, hoolimata Euroopa Liidu poliitilisest, majanduslikust ja euro kehtestamisega kaasnenud rahapoliitilisest integratsioonist. EL peaks kõnealuseid riiklikke süsteeme toetama, et neid kõigi Euroopa ettevõtete, eelkõige VKEde tarvis kooskõlastada ja ühtlustada.

4.4.3 ELi peamisi kaubanduspartnereid külastatavad kaubandusdelegatsioonid, mis on üldiselt riikliku iseloomuga ning omavahel konkurentsis. Eesmärk ei ole seada kahtluse alla kahepoolsed lähenemisviisid, mis sageli toetuvad ajalooliselt tekkinud suhetele, vaid hoopis neid arendada — kui see on majanduslikult põhjendatud — üleeuroopaliste valdkondlike toetusdelegatsioonide kaudu, mis tugevdavad ELi liikmesriikide ühist identiteeti.

4.4.4 Kaubanduse kaitsmise meetmed (eelkõige dumpinguvastased vahendid) peaksid olema paremini tuntud ja neid peab tõhusamalt kasutama. Selleks tuleb eraldada rohkem vahendeid.

5. Integratsiooni tugevdamine, et muuta globaliseerumine Euroopa kodanike jaoks võimaluseks

Euroopa Liit peaks globaliseerumise väljakutsetega tegelema, tugevdades majanduslikku integratsiooni, solidaarsust ja pidevat püüdlemist suurema tootlikkuse suunas, mis on Lissaboni strateegia kolm keskset aspekti. Ainult tugevam Euroopa Liit on võimeline avaldama globaliseerumisprotsessi käigus olulist mõju kontinentaalse ulatusega kaubandusjõududele.

5.1 Euroopa atraktiivsuse suurendamine investorite jaoks

5.1.1 Esimese sammuna on tarvis, et Euroopa Liit võiks toetuda piisavalt integreeritud, tõhusale ja konkurentsivõimelisele siseturule. Keeruline on nõuda ühenduse kaubanduspartneritelt kogu maailmas mööndusi, kui ELi liikmesriigid ise on vaevalt valmis neid üksteisele tegema. Kõnealuses valdkonnas on veel palju teha.

5.1.2 Paljud vanad takistused on endiselt alles ning Euroopa ettevõtetel on vähe vahendeid ja võimalusi, et tunda end „eurooplastena”. Teenuste turud, mis moodustavad kaks kolmandikku SKTst, on jätkuvalt suures osas organiseeritud üksteisest eraldatud riiklike turgudena. Mis puudutab riigihankeid liikmesriikides, seda nii seoses tarnete, teenuste kui kaitsesektoriga seonduva tööga, nähtub kõnealuses valdkonnas läbiviidud viimastest uurimustest — mis jäävad küll kümne aasta tagusesse aega –, et üle 90 % nimetatud sektori riigihankelepingutest antakse siseriiklikele pakkujatele.

5.1.3 Tarvis on hoolt kanda selle eest, et ELi õigustikku (acquis communautaire) ei ähvardaks liikmesriikidevaheline steriilne konkurents, millega kaasnevad dumping, toetused, riigiomandisse kuuluvate tippettevõtete poliitika ning uued tõkked ja takistused. Ka kaitsesektorit hõlmava Euroopa tööstuspoliitika areng võib oluliselt tugevdada ELi majanduslikku ja tehnoloogilist positsiooni globaliseerunud majanduses. Samuti on oluline toetada Euroopa Liidu konkurentsipoliitikat, luua ELis läbipaistev fiskaal- ja sotsiaalraamistik ning võidelda topeltmaksustamise, konkurentsimoonutuste kõige jultunumate näidete ja ühendusesiseste käibemaksupettuste vastu.

5.1.4 Tõeliselt üleeuroopalise infrastruktuuri puudumine sellistes valdkondades nagu transport, energia, uued tehnoloogiad, tehnoloogiapargid ja uurimiskeskused avaldab negatiivset mõju Euroopa võimele pakkuda parimaid investeerimisvõimalusi ikka veel maailma juhtival turul.

5.2 Eurooplaste oskuste ja koolituse parandamine, et luua uuenduslik ühiskond, mis pakub kõigile juurdepääsu teadmistele

5.2.1 Euroopa on toorainete osas vaene ning ei ole võimeline ülejäänud maailmaga konkureerima sotsiaalse, keskkonnalase või maksudumpingu abil. Euroopa ei või saada „maailma supermarketiks” ega jätta Aasiale „maailma vabriku” funktsiooni. Euroopa tulevik sõltub eelkõige tema uuendusvõimest ja tema kodanike ettevõtlikkusest ja andekusest. Pikaajalised investeeringud elukestvasse õppesse on tasakaalustatud arengu jaoks otsustava tähtsusega. Seetõttu on tarvis lisaks koolitusele ja haridusele edendada ka ühendusesisest vabatahtlikku liikuvust, mida toetavad mitmekeelsus ja karjääriplaanid — ka avalikus teenistuses –, millel on Euroopa ja rahvusvaheline mõõde.

5.2.2 Euroopa on endiselt liiga killustunud. Komitee kutsub üles rakendama ulatuslikke projekte, mis hõlmavad järgmist: mitmekeelsuse tõeline arendamine koolides; liikuvuse programmid noortele, sh nii kooliõpilastele, kutseõpilastele kui ka noortele töötajatele; Euroopa ülikoolid; Euroopa teekond elukestva õppeni; ühine raamistik kõikide kvalifikatsioonide tunnustamiseks jne.

5.2.3 Seetõttu vajab EL ulatuslikku Euroopa algatust hariduse, koolituse ja teadmiste levitamise valdkondades. Erilist tähelepanu tuleb pöörata tööstuse muutuste ja ümberpaiknemiste tõttu kannatavatele inimestele ja piirkondadele, organiseerides koolitusvõimalusi ja luues uusi töökohti.

5.3 Tõhusad vahendid toimetulekuks globaliseerumise väljakutsetega

5.3.1 Globaliseerumine nõuab, et Euroopa Liit tugevdaks oma toodete ja teenuste konkurentsivõimet. ELi majandushuvid on samal ajal nii ulatuslikud kui ka mitmekesised. Kui EL soovib maailma kaubanduses mängida jätkuvalt juhtivat rolli, peab ta eelkõige tugevdama oma positsiooni; seda nii kõrge kvaliteediga toodete ja teenuste osas — mis moodustavad poole ELi ekspordist ja rahuldavad kolmandiku ülemaailmsest nõudlusest kõnealuses valdkonnas –, kui ka muud tüüpi kaupade ja teenuste osas, mis vastavad elanikkonna nõudmistele.

5.3.2 Euroopa poliitika ettevõtlustegevuse ja uuenduste toetamiseks peaks koos meetmetega hariduse, koolituse ja teadmiste levitamise valdkonnas moodustama järgmistel aastatel olulise prioriteedi osana Euroopa uuest Lissaboni-järgsest strateegiast. Komitee teeb ettepaneku koostada kõnealustes valdkondades tegevuskava, milles ühendatakse liikmesriikide ja ELi panus ning avaliku ja erasektori rahastamisvahendid.

5.3.3 Isegi kui enam ei ole võimalik parandada ELi eelarvet ajavahemikuks 2007–2013, on siiski võimalik tagada selle parimal viisil kasutamine, eelkõige järgmiselt: — tagada üleeuroopaliste prioriteetsete võrgustike sobiv rahastamine avaliku ja erasektori partnerluse abiga; — suurendada ELi laenude ja tagatiste pakkumise suutlikkust ning arendada välja struktuurifondide vahendite uuenduslikuma juhtimise kontseptsioon, sest struktuurifondide tegevus piirdub praegu tavaliste toetuste andmisega

5.3.4 Euro kujutab endast praegu Euroopale olulist eelist, sest lisaks sellele, et temast on saanud 13 ELi liikmesriigis kehtiv ühisraha, on ta ka oluline rahvusvaheline reserv- ja vahetusvaluuta. Euro on tänapäeval üha rohkemates riikides dollari usaldusväärseks ja kasulikuks alternatiiviks. Euro lihtsustab ELi ettevõtete kaubanduslepingute sõlmimist ning annab sellistele lepingutele finantstagatise. Ta tagab nii ühenduse sees kui ka väljaspool seda tõelise kokkukuuluvustunde. Eurol ei ole veel majanduspoliitilisi otsuseid tegevat keskset organit, ning selle puudumine piirab praegu ühisrahalt oodatud kasu.

5.3.5 Euroopa Liidu ühtekuuluvus toetub ühisele poliitikale. Kuigi sütt ja terast ei vaadelda tänapäeval enam ühtekuuluvuse nurgakividena, pooldavad majandus- ja sotsiaalvaldkonna osalejad siiski täielikult ELi suuremat vastutust sellistes valdkondades nagu energiapoliitika (ressursside säilitamine, tarnekindlus, uued investeeringud keskkonnasõbralikesse energiakandjatesse, tõhusus ja energia kokkuhoid) ja keskkonnakaitse. Mõlemad nimetatud valdkonnad nõuavad praegu Euroopalt tugevamat rolli ulatuslike ühiste meetmetega.

5.3.6 Samuti peab ühendus looma ulatuslikuma ja ühtsema poliitika rände valdkonnas. Selles tuleks ette näha kooskõlastatud meetmed sisserändajate vastuvõtmiseks ja integratsiooniks. Kõnealused meetmed peavad olema kooskõlas Euroopa põhiõiguste harta ja Genfi pagulasseisundi konventsiooniga, kuid samaaegselt võimaldama tõhusat võitlust ebaseadusliku sisserände vastu. Samuti peaks EL aktiivsemalt edendama kõrge kvalifikatsiooniga töökohtade loomist arengumaades, toetades piirkondlikke integratsiooniprotsesse, mis pakuvad paremaid võimalusi liikuvuse, täiendusõppe ja vahetuse valdkonnas.

5.4 Inimlik globaliseerumine

5.4.1 EL saab globaliseerumisega toimetuleku strateegia abil koondada oma kodanikud taas Euroopa integratsiooniprojekti ümber.

5.4.2 Komitee rõhutab üldiselt, et tööturu osapooled ja organiseeritud kodanikuühiskonna erinevad esindajad tuleb täielikult kaasata komitee soovitatud uude ülemaailmsesse lähenemisviisi, mis aitaks toime tulla globaliseerumisest tingitud väljakutsetega. Nõukogu ja komisjoni tegevus peaks olema läbipaistvam ning seda ka kaubandusläbirääkimistes. Komiteel oleks eriti hea meel, kui ta koos oma kolmandate riikide kodanikuühiskonna partneritega kaasataks nii mitmepoolsetesse kui ka kahepoolsetesse algatustesse.

5.4.3 Komitee soovitab konkreetselt kaasata tööturu osapooled ja muud kodanikuühiskonna esindajad järgmistesse meetmetesse: — koos kodanikuühiskonna organisatsioonidega korraldatavad Euroopa teabekampaaniad ja arutelud globaliseerumise tähenduse üle; — regulaarsed teabetunnid ja konsultatsioonid komisjoni ja nõukogu kavandatud uue rahvusvahelise strateegia kohta sarnaselt komitee korraldatud teabetundide ja konsultatsioonidega Euroopa Tulevikukonvendi kohta; — analüüsid uute kaubanduslepingute majanduslike ja sotsiaalsete mõjude kohta ning osalemine Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi haldamisel; — piirkondlike ühendustega peetavate kahepoolsete läbirääkimiste (nt EPA läbirääkimised AKV riikidega) jälgimine, millesse komitee saab anda panuse enda ja kolmandate riikide kodanikuühiskonna partnerite ekspertteadmiste kaudu; — erinevad meetmed, mis on vajalikud ELi poliitika (ühtne turg, koostööstrateegiad, ühtekuuluvus, euro jne) tugevdamiseks; — toetus tõhusa sotsiaalse dialoogi arendamiseks ELis, liikmesriikides ja piirkondades — sh ka piiriülesel tasandil — vajalike kohanduste ja reformide erinevate aspektide üle.

5.4.4 Komitee teeb ettepaneku hakata üldhuviteenustega seonduvaid kohustusi korraldama Euroopa tasandil rohkem kui tavalise koostöö kaudu. See nõuaks integreeritud ressursside suunamist majandusliku turvalisuse, kodaniku- ja keskkonnakaitse, ELi välispiiridel toimuvate tollikontrollide, politsei ja isegi kaitsesektorisse, selle asemel et jätta selline kontseptsioon vaid riiklike huvide meelevalda, mis takistavad Euroopa projekti edasist edendamist.

5.4.5 Komitee toetab ka ühtse turu osas kaasavamat lähenemisviisi, mille raames toetatakse ühenduste algatusi, sotsiaaldialoogi, ettevõtete sotsiaalset vastutust ning majanduslike ja sotsiaalsete osapoolte ühiskondlik-ametialast ise- ja kaasreguleerimist (eelkõige seoses teenuste, kaubanduse, finantsturgude, keskkonna, energia, sotsiaalsete aspektide ja tarbijaõigustega).

5.4.6 Organiseeritud kodanikuühiskonna esindajatel on vahetu ja sõltumatu roll kontaktide loomisel sarnaste osalejatega riikides ja piirkondlikes ühendustes, kes on ELi kaubanduspartnerid.

5.4.7 Globaliseerumise inimlik mõõde ja Euroopa integratsioon puudutavad Euroopa kodanikke ja organiseeritud kodanikuühiskonda. Kui kodanikke paremini teavitatakse, nendega konsulteeritakse ning neid süstemaatiliselt kaasatakse, siis nad toetavad strateegiat, mille nad on ise kujundanud ning mida nad saavad kontrollida.

Brüssel, 31. mai 2007 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Dimitris DIMITRIADIS

(1) ILO konventsioonid: konventsioon nr 87 ühinemisvabaduse ja organiseerumisõiguse kaitse kohta; konventsioon nr 98 organiseerumisõiguse ja kollektiivse läbirääkimisõiguse kaitse kohta; konventsioon nr 29 sunniviisilise või kohustusliku töö kohta;, konventsioon nr 105 sunniviisilise töö kaotamise kohta; konventsioon nr 138 tööle võetava isiku vanuse alammäära kohta; konventsioon nr 182 lapsele sobimatu töö ja muu talle sobimatu tegevuse viivitamatu keelustamise kohta; konventsioon nr 100 mees- ja naistöötajate võrdse tasustamise kohta; konventsioon nr 111 diskrimineerimise kohta tööl ja kutseõppealal.