Käesolevas aruandes käsitletakse 2009.–2013. aasta programmi „Turvalisem Internet“ lõpphindamist eesmärgiga hinnata programmi otstarbekust, tulemuslikkust ja tõhusust, üldisemat mõju ning programmi jätkamise mõttekust. Programmi käsitleva otsuse artiklis 5 sätestatakse, et komisjon hindab projektide teostamise viisi ja mõju, et kindlaks teha, kas esialgsed eesmärgid on saavutatud, ja et komisjon esitab programmi lõpus lõpliku hindamisaruande. Hindamise põhjal antakse ka soovitusi tulevaste turvalisema interneti põhimõtete kohta ning võetakse programmi järelmeetmeid turvalisema interneti digitaalteenuste taristu kaudu, mida rakendatakse Euroopa ühendamise rahastu kaudu.

Hindamise aluseks on välisuuring, mis tehti projektide osaliste ning paljude sidusrühmade seas korraldatud küsitluste ja intervjuude käigus kogutud andmete põhjal. Välisuuringu järeldused on usaldusväärsed ja neid on kinnitatud järeldustega, mis on saadud projektide läbivaatamisel, ja tulemustega paralleelsetest töödest, kus on võrreldud liikmesriikide turvalisema interneti põhimõtteid. Tulemustest nähtub, et komisjon peaks kaaluma järgmist:

Käesolevas aruandes tutvustatakse 2009.–2013. aasta programmi „Turvalisem Internet“ (edaspidi „programm“) hindamise tulemusi. Hindamise põhjal järeldab komisjon, et programmi peamised eesmärgid on edukalt saavutatud. Programm oli käsitletud probleemide ja kaasatud sidusrühmade poolest väga otstarbekas ning selle raames reageeriti muutuvatele tehnoloogiatele ja probleemidele kiiresti. Sellega leidis kinnitust, et ELi sekkumine oli tulemuste saavutamisel nii vajalik kui ka tulemuslik. Mõned edu toonud tegurid on tegevuse üleeuroopaline mõõde, turvalisema interneti keskuste loomine kõigis liikmesriikides ning erinevate sidusrühmade tihe koostöö.

92 % eelarvest kulus esimese ja teise meetme (turvalisema interneti keskuste Euroopa võrgustik ja selle koordineerimine) projektide kaasrahastamiseks, 5 % teadmistebaasi loomise projektidele ning 2 % kolmandale meetmele. Keskmine kaasrahastamise määr oli 73 % ja keskmine kestus 26,5 kuud.

Võrreldes varasemate turvalisema interneti programmidega laiendati selle programmi üldist ulatust, et see hõlmaks kujunevaid sidustehnoloogiaid, kahjulikku ühendusevõtmist ja tegevust ning valdkonnapõhise teadmistebaasi loomist. Programmi rakendamise põhimehhanismiks olid iga-aastased tööprogrammid, milles kirjeldati iga aasta prioriteete, meetmeid ja rahastamisvahendeid. Pakkumiskutsete alusel valitud projektide kaasrahastamise tulemusel loodi hulgaliselt projekte, mille eesmärk oli luua lastele turvalisem võrgukeskkond. Projekte täiendati rahastamata tegevusega, mis hõlmas turvalisema interneti päeva toetamist ja turvalisema interneti foorumi korraldamist, ettevõtjate eneseregulatsiooni soodustamist ja rahvusvahelist koostööd.

Programmi edasisel rakendamisel lisati programmi 2011. aasta vahehindamise soovitused, näiteks noorte kaasamine korrapärase tegevuse kaudu ja abiliinide kasutusala laiendamine, ning jätkati selliste eneseregulatsiooni toetavate algatustega nagu tegevjuhtide koalitsioon (CEO Coalition), et muuta internet lastele paremaks paigaks.

Konkreetsemalt kaasrahastati programmi kaudu turvalisema interneti keskusi kõigis liikmesriikides, Islandil, Norras, Serbias ja Venemaal. Turvalisema interneti keskustes toimus üldsuse teadlikkust suurendav tegevus; seal hoiti käigus abiliine, kust lapsed ja lapsevanemad said toetust ja nõu internetiga seotud teemadel. Teadlikkuse suurendamise keskused ja abiliinid kuuluvad võrgustikku Insafe. Enamikus riikides toimivad turvalisema interneti keskustes vihjeliinid, mille peamine ülesanne on võtta vastu üldsuse teateid laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavatest materjalidest ning kui need hinnatakse ebaseaduslikuks, siis teavitada õiguskaitseasutusi ja saiti majutavat internetiteenuse osutajat, et need materjalid eemaldataks. Vihjeliinide tegevust kooskõlastab liit INHOPE. Ebaseadusliku infosisuga võitlemise meetme raames kaasrahastati programmist algatusi, millega toetati õiguskaitseasutusi võitluses laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavate materjalide vastu. See tegevus on omakorda aidanud liikmesriikidel täita nende kohustust ennetada laste seksuaalset väärkohtlemist ning eemaldada sellist kohtlemist kujutavad materjalid vastavalt laste seksuaalse kuritarvitamise vastasele direktiivile, samuti kohustusi, mida nad on võtnud internetis toimuva laste seksuaalse kuritarvitamise vastu võitlemise ülemaailmse liidu raames.

Programmi järelmeetmete ettevalmistamiseks rahastati programmist katseprojekti, et arendada turvalisema interneti keskustes välja ressursside, teenuste ja heade tavade jagamise platvorm ning luua andmebaas, millega parandataks vihjeliinide võimekust tuvastada ja analüüsida teateid laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavate materjalide kohta. Selle projekti läbivaatamisel järeldati, et Insafe’i/INHOPE’i võrgustikud on kogu Euroopas järjest tugevnenud ja nende mõju on vaieldamatu. Väidetavalt oli see projekt turvalisema interneti alases töös nii Euroopas kui ka mujal väga tähtsal kohal, osalt tänu teabe levitamise tõhususele, mis on seadnud selle projekti oma valdkonna eeskujuks.

Kolmanda meetme, turvalisema keskkonna edendamise raames on programmist toetatud enesereguleerimist käsitlevaid kokkuleppeid, mille kaudu on innustatud rakendama rohkem turvalisusega seotud tavasid veebisaitidel ja seadmetes, mida kasutavad lapsed. Sidustehnoloogia areneb hoogsalt ja ettevõtjate enesereguleerimist peetakse kõige tulemuslikumaks viisiks, millega suuta reageerida kiiresti uutele muutustele selles, kuidas lapsed tehnoloogiat kasutavad ja milliste ohtudega nad silmitsi seisavad. Internetitööstus on komisjoni algatustele ja muule ühistegevusele soosivalt reageerinud. Äsjaseim näide interneti muutmisest lastele paremaks paigaks on tegevjuhtide koalitsioon, millega kutsuti 31 üleilmset ettevõtet kogu väärtusahelast üles liituma asepresident Kroesi koostööalgatusega. Selle aluseks on programmist varem antud toetus enesereguleerimise algatustele, mida ettevõtjad on Euroopa tasandil ellu viinud.

Kodanikuühiskonda kaasati selliste meetmetega nagu riigisisesed noorte arutelurühmad, aga ka internetis laste turvalisuse tagamise eest seisvate Euroopa vabaühenduste liidu eNACSO kaudu laste heaoluga seotud vabaühenduste võrgustiku rahastamise abil. Selle võrgustiku eesmärk oli jõuda kogemuste jagamise ja ühiste strateegiate arendamise toel ühtse arusaamani tagamaks, et laste vajadusi võetakse riiklikes, Euroopa ja rahvusvahelistes interneti turvalisust käsitlevates aruteludes paremini arvesse.

Töökindla poliitiliste lähenemise kujundamisel on otsustav teadmiste suurendamine eelkõige kõnealuses kiiresti muutuvas valdkonnas. Programmi alusel toimuva tegevuse põhieesmärk oli süvendada teadmisi selle kohta, kuidas noored uut meediat ja tehnoloogiat kasutavad. Programmiga toetati projekti „EUKidsOnline” võrgustikku, mille tegevus on toonud tõestatud kasu täpsete suundumusanalüüside allikana ning alusmaterjalina edaspidiste uuringute ja poliitiliste prioriteetide jaoks; ning paljusid uurimisprojekte, mis hõlmasid hulka erinevaid teemasid. Teadmisi kogudes ei parandata üksnes turvalisemat internetti puudutavate uuringute taset, vaid avardatakse kõigi programmi tegevussuundadega seotud teadmisi.

Programmist on rahastatud ka mitut uuringut andmete kogumiseks, eelkõige uuringut SIP-Bench, ja üht uuringut turvalisema interneti põhimõtete ja näitajate kohta liikmesriikides. Viimatinimetatu üldeesmärk oli parandada arusaamist praegustest riiklikest põhimõtetest ja meetmetest ning töötada välja jätkusuutlik vahend heade tavade kindlaksmääramiseks ja jagamiseks.

Lastele parema interneti loomise Euroopa strateegia on alates selle käimalükkamisest 2012. aastal olnud programmi raames toimuva tegevuse keskne võrdlusdokument. Lastele parema interneti loomise Euroopa strateegias esitatakse terviklik lähenemisviis nelja üksteist toetava valdkonna abil: noortele kvaliteetse internetisisu pakkumise soodustamine; tõhusam teadlikkuse suurendamine ja võimestamine; laste jaoks turvalise internetikeskkonna loomine ning võitlus laste seksuaalse kuritarvitamise ja ärakasutamise vastu. Programm aitas kõigi nende valdkondade meetmetele kaasa positiivse infosisu edendamise abil riiklike ja Euroopa konkursside kaudu; teadmusvara väljatöötamise ja jagamise ning parimate tavade tutvustamise abil; laste seksuaalset väärkohtlemist kujutavate materjalidega seotud vihjeliinide ja neid materjale käsitlevate koolituste abil.

3.HINDAMISE EESMÄRGID JA METOODIKA

Lõpphindamisel vaadeldi programmi rakendamist selle otstarbekuse, tõhususe ja tulemuslikkuse seisukohalt ning hinnati selle laiemat mõju ja jätkamise mõttekust, samuti hinnati nende kriteeriumide osana ELi lisaväärtust ja sidusust. Hindamine on oma olemuselt kvalitatiivne ja hõlmab vähe kvantitatiivseid tõendeid. Lisaandmed on saadaval välises hindamisaruandes. Komisjon kasutab selle hindamise tulemusi edaspidise poliitika ja meetmete väljatöötamisel.

Programmi otstarbekuse kaalumisel keskenduti hindamise käigus küsimustele, mis puudutasid programmis käsitletud probleemide muutumist ja seda, kuidas programmi kaudu nendele muutustele reageeriti, meetmete otstarbekust ja nende lisaväärtust peamiste sihtrühmade jaoks.

Programmi tõhusust hinnati küsimustega, mis hõlmasid üldist rahulolu rakendamisega, tegevuse tõhusust, rahastamise piisavust ja programmi võimendavat mõju.

Tulemuslikkuse puhul võeti arvesse, kuidas aitas programm parandada laste kaitset internetis ja digitaalkeskkonnas üldiselt, kas sama tulemuseni või tegevuseni oleks võinud jõuda ka muude tulemuslikumate vahenditega või ilma programmita ning milliseid parandusi saaks teha mis tahes järelmeetmetes.

Mõju ja jätkamise mõttekuse puhul vaadeldi, millised on andmed mõju pikaajalisuse kohta, kas muutused oleksid toimunud ilma ELi rahastamiseta, mis oleksid olnud alternatiivsed rahastamisallikad ning kas programm täiendas muid riiklikke või ELi programme või kattus nendega.

Välishindamisel rakendati käesolevas aruandes kasutatud teabe kogumiseks mitut andmekogumisvahendit. Andmekogumisetapp hõlmas programmi projektide osaliste küsitlust ja suuremat hulka sidusrühmi kaasavat küsitlust, kus olid esindatud kõik asjaomased sidusrühmade grupid – ettevõtjad, riigiasutused, haridusasutused ja vabaühendused.

Küsitlustele lisandus poolstruktureeritud intervjuude programm sidusrühmade jaoks alates komisjoni ametnikest ja programmi toetusesaajatest kuni selliste välisosalejateni nagu ettevõtjad, teadlased, liikmesriigid ja õiguskaitseasutused. Viimaks tehti juhtumiuuringud, millega näitlikustati turvalisema interneti alase koostöö eri vorme neljas liikmesriigis.

Lisaks analüüsiti projektide lõpliku läbivaatamise aruandeid, keskendudes sellele, millises ulatuses eesmärgid saavutati, ja nende mõjule.