ET Euroopa Liidu Teataja C 189/37

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase taotluse avaldamine

2011/C 189/14

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„MELON DE GUADELOUPE”

EÜ nr: FR-PGI-0005-0844-18.01.2011

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus:

„Melon de Guadeloupe”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Prantsusmaa

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 1.6. Puuviljad, köögiviljad ja teraviljad töötlemata ja töödeldud kujul

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

Kõnealune melon on hooajatoode, mida korjatakse novembrist juunini ja mis kasvab täielikult avamaal (ilma katte või varjualuseta).

„Melon de Guadeloupe” on Charente'i meloni tüüpi kollane, terviklik, värske ja tiheda välimusega vili, mille kaal on vähemalt 450 grammi.

Meloni koor on rohekas, kollakas või kollane. Parimas valmimisastmes on viljavarre ümber õline ring või kerged lõhed.

Melonil võivad olla tühised kuju-, värvi- või pindmised vead, kui need ei mõjuta toote üldilmet, kvaliteeti, säilivust ega esitusviisi.

„Melon de Guadeloupe” on väga magus. Nõutav refraktomeetriline indeks on vähemalt 12 Brixi kraadi.

Melonile on iseloomulik magus maitse, rikkalik lõhnabukett ja suussulav viljaliha. Viljaliha on oranži värvusega ja väga hea konsistentsiga.

Igal aastal teeb tootjaühendus ametlikku sordikataloogi kantud Charente'i kollase meloni sortide valiktestid ja valib välja sordid, mis on kõige paremini kohastunud kohalike tingimustega ja vastavad meloni „Melon de Guadeloupe” soovitud omadustele. Kasvatada lubatakse üksnes selliseid sorte, mis on läbinud nii sissejuhatava kui ka kinnitava testi.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

—

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

—

3.5. Valmistamise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Melonid peavad olema kasvatatud ja korjatud geograafilises piirkonnas.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

Transpordile meloni korjamise kohast töötlemiskeskusesse ei tohi kuluda üle nelja tunni. Töötlemiskeskuses antakse partiile heakskiit ning pestakse ja sorteeritakse viljad ükshaaval käsitsi vastavalt spetsifikaadi ettekirjutustele.

Iga melon pakendatakse eraldi, kasutades selleks vajadusel ühekihilist pakendamisalust.

3.7. Konkreetsed eeskirjad märgistamise kohta:

Igal pakendil peab olema:

— KGTga hõlmatud nimetus „Melon de Guadeloupe”;

— KGT logo.

Igal viljal peab olema kleebis „Melon de Guadeloupe”.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

Geograafiline piirkond hõlmab Guadeloupe'i kümmet kommuuni, mis asuvad arhipelaagi kahel saarel:

— La Grande Terre'i saarel asuvad kommuunid on Saint François, Sainte Anne, Le Moule, Morne à L’eau, Petit Canal, Anse Bertrand, Port Louis;

— Marie-Galante'i saarel asuvad kommuunid on Grand Bourg,Capesterre, Saint Louis.

Kõnealune piirkond vastab Guadeloupe'i meloni tootmisalale, mille erilised mullastiku- ja kliimatingimused sobivad hästi kvaliteetmelonite kasvatamiseks.

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Looduslikud tegurid

Guadeloupe on troopiline ala, kus kuiv aastaaeg (carême) kestab peamiselt detsembrist aprillini. Samas on ka novembrist juunini kestval ajavahemikul päevad valdavalt päikeselised.

Geograafiline piirkond asub Grande Terre'i ja Marie Galante'i saarte Atlandi ookeani poole jäävas osas, neil aladel on rohkem tuult ja sademete näitaja on väiksem kui sisemaal. Asendist tulenevalt on need alad taimehaigustevabad ja seal on vähem parasiitidega nakatumist kui muudes Guadeloupe'i piirkondades.

Nii Grande Terre kui ka Marie Galante koosnevad merest kerkinud korallilise päritoluga lubjakivist aluspõhjast, mida katavad vanade vulkaanipursete jäänused, millest on kujunenud iseloomulik pinnas.

Piirkonnale, kus meloneid kasvatatakse, on iseloomulik vett siduv savipinnas, mis vaheldub setteliste ning kaltsiumi- ja magneesiumirohkete muldadega, mis on rohkem või vähem tihedad ja kivised. Vett siduv savipinnas annab nendele muldadele väga kõrge katioonivahetuse võimsuse, mida tavaliselt takistab eelkõige kaltsiumi sisaldus. Meloni jaoks on selles pinnases kaltsium ja magneesium optimaalses vahekorras. Kaaliumit on piisavalt ja ka fosforisisaldus ei ole üldjuhul madal. Pinnase pH on neutraalne või kergelt aluseline ning mineraalide tõttu on pinnas kõrge viljakusega. Kättesaadava kaltsiumi rohkuse tõttu on pinnas vaatamata selle vett siduvale savisisaldusele stabiilse struktuuriga.

Savi paikneb kihtidena ja tänu sellele esineb pinnases vaatamata tugevatele troopilistele vihmadele vähe erosiooni ning samas sisaldab pinnas tänu bioloogilise päritoluga torujatele ja kindlatele mikropooridele olulisi kättesaadava vee varusid. Need melonikasvatuseks sobivad omadused on jätkusuutlikud, kui pinnast ei töödelda ekstensiivsel meetodil.

Inimtegur

Kolonistide poolt Guadeloupe'ile toodud melonit kasvatatakse saarel alates XVII sajandist, kuid kirjalikud ülestähendused meloni esinemisest kohalikul turul pärinevad alles II maailmasõja päevilt.

1970ndate lõpust ja 1980ndate algusest hakkas Guadeloupe'i melonikasvatust korraldama Etienne CRANE. Prantsuse emamaa tootjaühendustega sõlmiti kaupade ristekspordilepingud ja valitud toodete hulka kuulus ka melon.

Alates 1984. aastast otsustati CRANE'i, BOYER' ja FABRE'i koostöö tulemusel hakata Guadeloupe'i sildiga melonit tootma ja eksportima ka väljaspool hooaega. Korjatud melon saadetakse samal päeval lennukiga Prantsusmaa emamaale, et seda järgmisel päeval turustada. Arengustrateegia aluseks oli toota melonit Euroopa melonihooajast väljapoole jääval hooajal, seega jaanuarist maini.

Kasvatustehnikad, mille puhul püütakse panna rõhku toote kvaliteedile (sortide valik, optimaalne saagikoristusaeg, mõistlik väetamine, piisav niisutamine, viljade range valik pakendamisetapis jne), on oluliselt edasi arenenud ning sellega tegeleb üha rohkem ettevõtteid.

1980. aastate lõpust on „Melon de Guadeloupe” teinud Prantsuse ja Euroopa turul kaubandusliku läbimurde. Pärast meloni tootmisvõimsuse tõusu 1989. aastal on see jäänud vahemikku 7 500–8 000 tonni.

Praeguseks hõlmab melonitootmise sektor viit turuletoomise struktuuri. Tänaseks on melon saanud Guadeloupe'i kolmandaks ekspordiartikliks pärast banaani ja suhkruroogu.

5.2. Toote eripära:

Kindlaksmääratud kvaliteet

Guadeloupe'i tootjad on valinud kasvatatavaks sordiks Charente'i kollase meloni. Kõigist melonitest toob just valitud melonisort kohaliku piirkonna eripära kõige paremini esile. Vaatamata kõrgele suhkrusisaldusele on kõnealune melon rikas erilise aroomibuketi poolest, teatavate sortide puhul lisandub sellele ka mõningane muskaadimaitse. Need viljad on melonisõprade poolt kõige hinnatumad.

Guadeloupe'i kliima eripära tõttu ei suuda mitmed mõõduka kliimaga maadel kasvavad sordid siinse kliimaga kohaneda. Guadeloupe'i melonitootjad valivad seega Charente'i kollase eri sortide seast need, mille iseloom väljendub Guadeloupe'i kliimas kõige paremini. Valik põhineb ka maitseomadustel – arvesse võetakse meloni lõhna, värvi ja viljaliha tekstuuri.

Melonit „Melon de Guadeloupe” ostvate hulgi- ja jaemüüjate seas teostatud küsitlus andis kinnitust, et seda melonit hinnatakse tema suurepärase kvaliteedi, ühtlase ja hea viljaliha ning aroomibuketi pärast ning nende omaduste tõttu eristub ka ta muude provintside melonitest, mida samal ajal müüakse.

Melonile „Melon de Guadeloupe” on iseloomulik magus maitse, rikkalik lõhnabukett ja suussulav viljaliha. Meloni viljaliha on eriliselt hea konsistentsiga. Suhkru tase on vähemalt 12 Brixi kraadi.

Oskusteave, mis väljendub kohalikel tingimustel põhinevas kasvatusviisis

Tootjad on otsustanud kasvatada melonit üksnes avamaal, mitte kasvuhoonetes, et melon saaks parimal viisil Guadeloupe'i mullastiku- ja kliimatingimusi ära kasutada. Lisaks on tootjad otsustanud kasvatada meloneid ajavahemikul, mil viljade lõhnabukett kõige paremini esile tuleb, st kõige kuivemal aastaajal, samas kui melonit on põhimõtteliselt võimalik kasvatada aasta läbi.

Mullaharimine on kohandatud vastavalt keskkonnatingimustele. Grande Terre'i ja Marie Galante'i saarte melonikasvatuseks sobiv pinnas vajab oma omaduste säilimiseks (stabiilsus, veevarud jne) maaharimistöid piiratud ulatuses ja üksnes kuiva pinnase puhul. Mullaharimisviisid on esitatud spetsifikaadis.

Hulk aastaid on tootjad teinud selleks, et kohalikku pinnast ja veetaset säilitada, pingutusi ka väetamise ja niisutamise mõistlikuks kasutamiseks ja keemiliste umbrohutõrjevahendite kasutamise piiramiseks. Selles osas on kasvatustehnikad väga selgelt kindlaks määratud.

Meloni „Melon de Guadeloupe” maine

1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses toodi meloni „Melon de Guadeloupe” mainet esile mitmetes ajakirjanduses ilmunud artiklites, kus räägiti Euroopa jaoks hooajavälisest kvaliteetkaubast.

1980. aastate lõpust on „Melon de Guadeloupe” teinud Prantsuse ja Euroopa turul kaubandusliku läbimurde. Tänaseks on Guadeloupe'i hooajaväline melon saanud üle maailma tuntuks ja sellele positsioonile ka jäänud.

Rääkides Rungis' rahvusvahelise puu- ja juurviljaturu kaubatehingutest hooajavälise meloniga, tuleb Prantsuse Antillide puhul viidata Guadeloupe'i päritolule, mis näitab, et Guadeloupe'i toodang on hästi tuntud nii oma koguse kui ka kvaliteedi poolest.

Melonid „Melon de Guadeloupe” on üldjuhul kõrgemalt hinnatud kui muudest piirkondadest samal ajal tulevad melonid, ning ka turg kinnitab toote kvaliteeti ja toote tuntust. Seda võib kinnitada eri päritoluga Charente'i melonite müügihinna uuring Rungis' rahvusvahelisel turul aastatel 2000–2006.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel:

Guadeloupe'i kevadine kliima (periood, mis langeb kokku lihavõttepaastuga) võimaldab Grande Terre'i ja Marie Galante'i saarte savi ja lubjakivi segusel pinnasel kasvatada kvaliteetmelonit looduslikult, st avamaal. Grande Terre'i ja Marie Galante'i territoorium on tänu oma kuiva ja tuulise kliima, mere läheduse, mis hoiab ära liigse kuumuse ja taimehaigused, ning savi ja lubjakivi seguse pinna poolest väga soodne erilise lõhnabuketiga magusate melonite kasvatamiseks. Lubjakivi rohkus pinnases annab viljadele erilise välimuse. Pinnas sobib väga hästi Charente'i kollaste, siledate või krobeliste melonite kasvatamiseks, nii et iga meloniliigi puhul kujuneb välja parim lõhnabukett, koore värv ja maitse.

Kvaliteetse meloni kasvatamiseks ei ole vaja liigselt kasvuprotsessi sekkuda, istanduses ei ole kultuuride rotatsioon vajalik, samuti ei ole vaja mulda eriliselt ette valmistada ega taime igas kasvuetapis kasvu mõjutamiseks kasta või väetada. Tootjate oskusteave, pinnase ettevalmistamine, istanduste harimine ning igapäevane viljade korjamine tagavad seega toote parima kvaliteedi. Hoolikas ja range viljade valik neid katsudes ja vaadeldes tagab meloni „Melon de Guadeloupe” hea kvaliteedi, mida hindavad tänapäeval kõik Euroopa edasimüüjad, kes tunnistavad, et pärast korjamist on vilja välimus, suhkrusisaldus ja lõhnabukett suurepärased ning see eristab teda ka samal ajal müüdavatest muu päritoluga melonitest.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

(määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCIGPMelonDeGuadeloupe.pdf

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.