ET    ET ET 
ET    ET  EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON 
Brüssel, 1.8.2008 
SEK(2008) 2367 (lõplik) 
KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT 
Määruse (EÜ) nr 2037/2000 (osoonik ihti kahandavate ainete kohta) 
läbivaatamine  
 
„20-aastasel edul rajanev parem õigusloome”  
 
Mõjuhinnangu kokkuvõte, lisatud järgmi sele dokumendile: ettepanek: 
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määr us osoonikihti kahandavate ainete 
kohta (uuesti sõnastatud)  
 
 
[KOM(2008) 505 (lõplik)] 
[SEK(2008) 2366]  
ET 2   ET KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT 
Määruse (EÜ) nr 2037/2000 (osoonik ihti kahandavate ainete kohta) 
läbivaatamine  
„20-aastasel edul rajanev parem õigusloome”  
Mõjuhinnangu kokkuvõte  
lisatud järgmisele dokumendile: e ttepanek: Euroopa Parlamendi ja 
nõukogu määrus osoonikihti kahand avate ainete kohta (uuesti sõnastatud)  
 
 
[KOM(2008) 505 (lõplik)] 
[SEK(2008) 2366]  
ET 3   ET 1. SISSEJUHATUS  
Käesolevas dokumendis esitatakse lühi kokkuvõte mõjuhinnangust, mis on lisatud 
uuesti sõnastatud määrusele (EÜ) nr 2037/ 2000 osoonikihti kahandavate ainete kohta 
(edaspidi „määrus”)1.  
2. TAUSTTEAVE  
Stratosfääri osoonikiht kaitseb elu Maal päikese kahjuliku ultr aviolettkiirguse eest. 
1980ndate alguses täheldasid teadlased An tarktika stratosfää ris osoonisisalduse 
märkimisväärset kahanemist ning seda nähtust hakati laiemalt kutsuma „osooniauguks”. Tipphetkel – kevadel 1990nda te lõpus – oli osooniauk kõige suurem 
pooluste juures, kuigi osooni sisaldus oli märkimisväärselt vähenenud ka muudes 
piirkondades. Suurenenud UV-kiirgus mõjub halvasti inimeste tervisele (näiteks 
sagenevad nahavähi ja kae j uhtumid) ja ökosüsteemidele. 
Juba 1987. aastal kirjutasid valitsused alla Montreali prot okollile osoonikihti 
kahandavate ainete kohta, alustades sellega osoonikihti kahandavate ainete 
järkjärgulist käibelt kõrvaldamist kõikides allakirjuta nud riikides kehtestatud ajakava 
kohaselt. 2007. aastal tähistasid protokollios alised (sealhulgas Euroopa Ühendus) 
Montreali protokolli 20. aastapäeva, nimetades seda üheks edukamaks 
rahvusvaheliseks keskkonnakokkuleppeks. Ni metatud aastaks olid kõik 191 osalist 
suutnud vähendada osoonikihti kahandavate  ainete kasutamist 95 % võrreldes 
võrdluse aluseks olevate kogustega
2. Kõige suurem oli vähenemine tööstusriikides 
(99,2 %) ning mõnevõrra väiksem arengu maades (80 %). Sel määral suudeti 
kasutamist vähendada tänu sellele, et  lepiti kokku kasutamise ja tootmise 
külmutamises ning seejärel nende järkjärg ulises vähendamises teatava aja jooksul3. 
Montreali protokolliga loodud teadusliku hindamise komisjoni viimases, 2007. aastal 
avaldatud aruandes kinnitati, et osoonikiht on aeglase lt taastumas tänu protokolliga 
kehtestatud kontrollimeetmetele, kuigi 10–15 aastat hiljem, kui nä hti ette 2002. aasta 
aruandes esitatud prognoosides. Keskmise  osoonikihi ja Arktika osoonikihi 
taastumist prognoositakse 2050. aastaks ja  Antarktika osooniaugu kadumist 2060. ja 
2075. aasta vahel.  
ÜRO Keskkonnaprogrammi kohaselt hoitakse Montreali protokolliga kehtestatud 
kontrollimeetmetega ära kogu maailmas miljoneid surmaga lõppevaid ja kümneid miljoneid muid nahavähi juhtumeid, sa muti kae tekkimist. USA ametivõimude 
hinnangul hoitakse üksnes USAs ära rohkem kui 6,3 miljonit nahavähi juhtumit. Lisaks aitavad kõnealused kontro llimeetmed aastatel 1990–2010 vältida 
kasvuhoonegaaside heiteid koguses, mis on samaväärne rohkem kui 100 miljardi 
                                                
 
1 Vt SEK(2008) xxx ja KOM(2008) xxx. 
2 Montreali protokolli artikli 1 määratluse kohaselt on kasutamine (protokollis „tarbimine”) 
kontrollitavate ainete toodang pluss kontrollitavate ainete import miinus eksport. 
3 Arengumaades on osoonikihti kahandavate ainete edukat vähendamist võimaldanud mitmepoolne fond, 
mille kaudu on praeguseks rahastatud ligikaudu 2,4 miljardi USD väärtuses tehnosiiret ja sellega seotud 
suutlikkuse suurendamise projekte. Arengumaadele on ajakavades tavaliselt antud mõni aasta rohkem 
aega kui tööstusriikidele. 
ET 4   ET tonni CO 2-ga. Nende osoonikihti kahandavate ainete heited, mille puhul on arvesse 
võetud globaalset soojenemist põhjustavat potentsiaali, moodustavad 2010. aastaks 
vähem kui 5 % ülemaailmsest prognoositavast CO 2 heitest, samas kui 1990. aastal oli 
nende osakaal ligikaudu 50 %4.  
3. MÄÄRUS (EÜ)  NR 2037/2000  OSOONIKIHTI KAHANDAVATE AINETE KOHTA .  
Määrus on Euroopa Ühenduse peamine va hend Montreali protokolli rakendamiseks. 
Rahvusvahelistel ja ELi poliitik araamistikel, mis suures osas kattuvad ja teineteist 
täiendavad, on olnud muljet av aldav mõju, mida näitab k ontrollitavate osoonikihti 
kahandavate ainete kasutamise ja tootmise  peaaegu täielik lõpetamine (vt joonis all). 
 Osoonikihti kahandavate ainete tootmine ja kasutamine ELis (võrdlusalusest kuni aastani 2006)
-100000 0 100000 200000 300000 400000 500000 600000 700000 
Võrdlusalus  1986 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 ODP-tonniKasutamine
Tootmine
 
Praeguseks on EL järk-järgult lõpetanud osooni kihti kahandavate ainete kasutamise 
ja tootmise rohkem kui 99 % ulatuses võ rreldes võrdluse aluseks oleva kogusega. 
Kui ligikaudu 1200 ODP-tonni aastas vä lja arvata, lõpetab EL 2010. aastaks 
kontrollitud osoonikihti kaha ndavate ainete kasutamise  täielikult. See 1200 tonni 
sisaldab hinnanguliselt 1000 tonni ringl ussevõetud või taastatud osaliselt 
halogeenitud klorofluorosüsivesinikke (HCF C), mille kasutamine alates 2015. aastast 
keelatakse, ning seejärel jääb Montreali protokollis määratletud kasutamise mahuks alla 200 ODP tonni aastas (võrreldes  võrdluse aluseks oleva kogusega 400 000 
tonni). Määrusega reguleeritud osoonikihti ka handavate ainete muu „heiteid tekitav 
kasutamine” (kuid mis ei ole protokol li kohaselt kasutamine) lisab sellele 
hinnanguliselt kuni 1400 ODP tonni ajavah emikuks, mis kestab kauem kui 2010. 
aastani (eeldusel et säilitatakse praegune ta se ilma täiendavaid meetmeid võtmata). 
Osoonikihti kahandavate ainete tootmine EÜs väheneb 2010. aastaks alla 4000 ODP tonnini aastas (võrreldes  võrdluse aluseks oleva kogusega 700 000 tonni).  
                                                
 
4 See väga suur panus kliimamuutuse tekitamisse on tingitud osoonikihti kahandavate ainete väga 
tugevast globaalset soojenemist põhjustavast potentsiaalist (mõne aine globaalset soojenemist põhjustav 
potentsiaal on üle 14 000 korra kõrgem kui CO 2 oma). 
ET 5   ET 4. LÄBIVAATAMINE  
Määruse läbivaatamine on lisatud ko misjoni 2008. aasta õigusloome- ja 
tööprogrammi pealkirja alla „Lihtsustami ne”. Ettevalmistused algasid 2006. aasta 
lõpus, kui käivitati ulatuslik uuring liikmesr iikide ametiasutuste ja muude asjaomaste 
ametite, ettevõtete, tööstusharude ja valit susväliste organisatsioonide seas. Uuring 
näitas, et määruse rakendamise tõhususega ollakse üldiselt rahul. Peamiselt märgiti, 
et määrus on keerukas, ning avaldati soovi seda lihtsamaks ja selgemaks muuta.  
Eespool nimetatud uuringu tulemuste alusel  ja arvestades ka muid ekspertide 
arvamusi (nt Montreali pr otokolli teadusliku, tehnilise  ja majandusliku hindamise 
komisjonide uusimad analüüsid ja soovitu sed) on 2008. aasta jaanuarist alates 
määratud kindlaks poliitikavõimalusi ja nendega seotud mõjusid ning neid on 
hinnatud ja analüüsitud.  
5. PEAMISED PROBLEEMID  
Montreali protokolliga loodud teadusliku hindamise ko misjon hoiatas oma 2007. 
aasta aruandes osalisi, et hoolimat a edust tuleb uues prognoositud osoonikihi 
taastumise ajakavas püsimiseks säilitada  valvsus ning arvestada ka seni veel 
ebaselgeid asjaolusid, mis on seotud kliim amuutuste mõjuga. Peamised eesmärgid on 
vähendada 2015. aastaks märkimisväärselt erandkorras kasutamist (sealhulgas 
bromometaani kasutamist kara ntiiniks ja transpordieelsek s käitluseks), tagada, et 
osoonikihti kahandavate ainete  varud toodetes ja seadmete s ei pääseks atmosfääri, 
ning vältida uute osoonikihti kahandavat e ainete turustamist (vt punkt 6.3). ELi 
tasandil tekitavad lisaprobleeme õigusaktid e ja nendega seotud halduskorralduse 
keerukus ja asjaolu, et Montreali protokol li nõudeid tuleb täies mahus täita ning 
samal ajal vältida osoonikihti kahandava te ainetega ebaseadusliku kauplemise ja 
nende kasutamise riski. Ar vestades teadusliku hindamise komisjoni ja sidusrühmade 
parandusettepanekuid lisaks komisjoni e nda läbiviidud an alüüsile, määrati 
probleemide lahendamiseks kindlaks järgmise d üldised ja konkreetsed eesmärgid.  
Üldine pikaajaline eesmärk, mida läbivaatamisega püütakse saavutada, on endiselt 
osoonikihi õigeaegne taastumine ja seejärel  selle kaitsmine, et vältida kahjulikku 
mõju, eelkõige inimeste tervis ele ja ökosüsteemidele. Sellega  seotud lühiajalised ja 
keskpikad eesmärgid on siiski lihtsustada õiguslikku raamistikku ja vähendada samal 
ajal tarbetut halduskoormust kooskõlas komisjoni võetud kohustusega tagada 
paremate õigusaktide väljat öötamine ja rakendamine.  
Kõnealuste üldiste eesmärkide saavut amiseks määrati kindlaks järgmised 
konkreetsed eesmärgid, mille abil püütakse m ääruse tugevatele kül gedele toetudes 
lahendada eespool ni metatud probleeme.  
(1) Õigusloome parandamine ja lihtsustamine halduskoormuse vähendamise abil: 
(a) määruse muutmine selgemaks ja lihtsamaks; 
(b) aruandluse ja sellega seotud halduskoormuse ühtlustamine; 
(c) erandite lubamist käsitlevate toimingute ja sellega seotud 
haldusmenetluste ajakohastamine. 
ET 6   ET (2) Montreali protokolli nõue te jätkuva täitmise tagamine selle 2007. aastal 
muudetud versiooni täies ul atuses rakendamise ja rangema jõustamise teel: 
(a) otsuse XIX/6 rakendamine HCFCde jä rkjärgulise käibelt kõrvaldamise 
kiirendamiseks; 
(b) EÜ nõuetele vastavuse tagamine  ning ebaseadusliku ja keskkonda 
kahjustava kauplemise vältimine.  
(3) Tulevikus esilekerkivate probleemide käsilevõtmine selliste osoonikihti 
kahandavate ainete käibelt kõrvald amise teel, mis ei ole Montreali 
protokolliga reguleeritud: 
(a) osoonikihti kahandavate ainete kogus ed („pangad”), mis sisalduvad 
toodetes ja seadmetes; 
(b) uued ja lühikese elueaga os oonikihti kahandavad ained; 
(c) bromometaani kasutamine karantiiniks ja transpordieelseks käitluseks. 
6. POLIITIKAVÕIMALUSED JA NENDE MÕJU  
Eespool nimetatud uuringu tulemuste alusel  ja arvestades ka muid ekspertide 
arvamusi (nt Montreali pr otokolli teadusliku, tehnilise  ja majandusliku hindamise 
komisjonide uusimad analüüsid ja soov itused) on määratud kindlaks suur hulk 
poliitikavõimalusi ja nendega seotud mõ jusid ning neid on hinnatud ja analüüsitud. 
Uuriti võimalikult palju võimalusi, kuidas määrust selgemaks muuta ja paremini 
rakendada ning samal ajal vähendada ta rbetut halduskoormust. Halduskoormuse 
vähendamiseks kaaluti ka mitteregulatiivseid meetmeid, näiteks võimalust ühtlustada osoonikihti kahandavaid aineid käsitl evat aruandlust ja seiremenetlusi. 
 
Põhjalikult kaaluti võimalusi jätta määrus muutmata (senise olukorra jätkumine) või 
tunnistada kehtetuks, kuid need lükati taga si, põhjendades seda muuhulgas asjaoluga, 
et siis jääksid ühendusel Montreali protokolli nõuded tä itmata ning lihtsustamise 
eesmärk saavutamata.  
Analüüs hõlmas kolme järgmist ulatus likku poliitikameetmete kategooriat.  
1. Esimene oluline kategooria, mis kerkis esile seoses lihtsustamise eesmärgiga, 
rajaneb seni saavutatud edul seoses os oonikihti kahandavate ainete järkjärgulise 
käibelt kõrvaldamisega ning võimalustel jätta välja vananenud sätted. Väljavalitud 
võimalused on järgmised: 
– nende sätete ja menetluste väljajätmine , mis on seotud CFCde olulise kasutamise, 
bromometaani kriitilise kasutamise ja CFCde ja HCFCde muu erandkorras 
kasutamisega;  
– bromometaani karantiiniks ja transpordiee lseks käitluseks kasutamise ülempiiri 
vähendamine 607 ODP-tonnilt praegusele tasemele (maksimaalselt 300 tonni);  
– aruandluse ühtlustamine (seda taotlesid l iikmesriigid korduvalt) vaatamata sellele, 
et manööverdamisruumi oli vähe, kuna enamik, kui mitte kõik, aruandluskohustustest tulenevad pigem protokollist kui määrusest; 
ET 7   ET – nende erandite tegemise lõpetamine, mis toovad väikesele hulgale asjaosalistele 
kaasa märkimisväärseid halduskulusi d, kusjuures saadav kasu on väike; 
– mõistete selgemaks muutmine ja muud normitehnilised parandused, mille 
tulemuseks (koosmõjus eelmiste meetmetega ) on lihtsam ja parema ülesehitusega 
õigusakt, mida mitmed sidusrühmad tungivalt nõudsid. 
Eeldatakse, et kõnealuse lihtsustamispake tiga on ajavahemikul kuni 2020. aastani 
võimalik kokku hoida hinnanguliselt 4 miljoni euro ulatuses halduskulusid. Paketi 
keskkonnamõju on positiivne (kuigi see on vä ike ja seda on keeruline mõõta), kuna 
läbivaadatud määruse rakendamine ja jõus tamine peaks olema lihtsam, sealhulgas 
VKEde jaoks. Samal põhjusel võib eeldada, et tööstus ja osoonikihti kahandavate 
ainete kasutajad, eelkõige need VKE d, kelle käsutuses on vähem määruse 
rakendamiseks vajalikke eriteadmisi, saav ad lihtsustamisest väikest majanduslikku 
kasu.  
2. Teine kategooria on seotud Montreal i protokolli nõuete jätkuva täitmise 
tagamisega. Väljavalitud võimalused on järgmised:  
– HCFCde tootmise järkjärgu lise lõpetamise tähtaja t oomine ettepoole, 2025. aastalt 
2020. aastale, et viia määrus kooskõlla hi ljutise otsusega XIX/6, mis käsitleb 
HCFCde tootmise järkjärgulise lõpetamise kiirendamist;  
– määruse rakendamise lihtsustamine ja karmistamine nende sätete tõhustamisega, 
mis käsitlevad liikmesriikide kontrollinõud eid (nt pisteliste kontrollide asemel 
riskianalüüsil põhinevad kontrollid), spetsiaalseid märgistamisnõudeid ebaseadusliku kauplemise vältimiseks (samuti ELi sees) ning teatavaid meetmeid osoonikihti kahandavate ainete impordi ja ekspordi järelevalve tõhustamiseks, et 
vältida ebaseaduslikku kauplemist ja nende ainete kasutamist ELis. 
Kõnealuste väljavalitud võimalustega väldita kse liigseid halduskulusid ja tagatakse 
Montreali protokolli nõuete jätkuv täitmine, eelkõige seoses ebaseadusliku 
kauplemise vältimisega, ning seega lahe ndatakse ka uuringu käigus tööstuse 
väljendatud muresid.  
3. Selleks et tagada ülejäänud probleem ide piisav käsitlemine tulevikus, 
keskenduti järgmisele kolmele valdkonnale:  
(a) Osoonikihti kahandavate ainete / kasvuhoonegaaside varude pääsemine 
atmosfääri  – kuna protokoll on keskendunud os oonikihti kahandavate ainete 
kasutamise ja tootmise järkjärgulisele keelustamisele, on toodetes ja seadmetes (nt isolatsioonivahtplastides, külmutu s- ja kliimaseadmetes) säilinud 
märkimisväärsed osoonikihti kahandavat e ainete varud. Arvestades nimetatud 
varude globaalset soojenemist põhjustava t potentsiaali, mis on väga kõrge, 
kujutab see endast olulist riski, kui neid ei koguta kokku ja ei hävitata. 2010. 
aastal võivad osoonikihti kahandavate ai nete varud ELis moodustada ligikaudu 
700 000 ODP-tonni (5 miljardit tonni CO
2-ekvivalente), kuigi ekspertide sõnul 
ei ole need arvud mõõtmeandmete piiratud kättesaadavuse tõttu usaldusväärsed. Aastatel 2005–2015 võib aastane heitkogus  olla kokku 
ET 8   ET ligikaudu 24 000 ODP-tonni (ehk 170 miljonit tonni CO 2-ekvivalente)5. 
Komisjon teeb ettepaneku lisada määruses se mitmeid meetmeid nende sätete 
karmistamiseks, mis käsitlevad toodetes  ja seadmetes sisa lduvate osoonikihti 
kahandavate ainete kokkukogumist ja hä vitamist. Kõnealustest meetmete 
keskkonnakasu järgmise 10 aasta jooksul võib olla kuni 14 000 ODP-tonni ehk 112 miljardit tonni CO
2-ekvivalente. Lisaks tõhustatakse ELi jäätmete 
raamdirektiivi ja elektri- ja elektr oonikaseadmete jäätmete direktiivi 
rakendamist, et takistada osoonikihti ka handavate ainete ja kasvuhoonegaaside 
heite pääsemist atmosfääri, mille võimalik keskkonnakasu on 34 000 ODP-tonni (270 miljonit tonni CO
2-ekvivalente). Kuna eri toodete puhul on kulud 
väga erinevad (vahemikus 4,5 eurost ta valise hävitamise puhul kuni 100 euroni 
isaolatsioonivahus sisalduvate osoonik ihti kahandavate ainete kokkukogumise 
ja hävitamise puhul ODP-kilogrammi kohta), keskenduvad jätkumeetmed läbimõeldud ja spetsiaalselt kavanda tud algatustele, et suurendada 
(märkimisväärselt) nende toodete ja  seadmete hulka, mis on kavas kokku 
koguda ja ringlusse võtta või hävitada
6.  
(b) Uute osoonikihti kahandavate ainete turustamine  – protokolli alusel loodud 
teadusliku hindamise komitee 2007. aasta aruandes esitati uued teaduslikud 
tõendid selle kohta, et teatavate protokol liga reguleerimata keemiliste ainete 
võime osoonikihti kahandada on olulis elt suurem, ning soovitati osalistel 
kaaluda teatavate kontrollimeetmete võtmist selleks, et vältida senise edu pöördumist. Praegu on uute osoonikihti kahandavate ainete EÜ heitkogused 
arvutuste kohaselt kokku alla 300 ODP-tonni aastas. Et vältida uute 
probleemsete turgude tekkimist, teeb komisjon ettepaneku ettevaatusabinõuna 
loetleda määruse lisas uued osoonikih ti kahandavad ained (nt ettevõtete poolt 
REACH-programmi raames teatatud ained)  ja nõuda tootjatelt ja importijatelt 
kõnealuste osoonikihti kahandavate aine te kaubeldud koguste teatamist. Kuigi 
kõnealused meetmed on tõhusad osoonikiht i kahandavate ainete kasutajate seas 
teadlikkuse tõstmiseks, ei oodata neil t märkimisväärset majanduslikku mõju 
tööstusele, kes peab osoonikihti kaha ndavate ainete kasutamist jätkuvalt 
vähendama. 
(c) Bromometaani karantiiniks ja transpordieelseks käitluseks kasutamise 
vähendamine  – võttes arvesse, et bromometaan on mürgine aine, mis kahjustab 
oluliselt tervist (see on ka põhjus, miks määrus on selles osas oluliselt rangem 
kui protokoll), eelistat i meedet, mille kohaselt on 2015. aastani kohustuslik 
kõnealuse aine kinnipüüdmine ja seejär el selle kasutamisest järkjärguline 
loobumine. Kõnealuse meetme rakendamiseks on ette nähtud üleminekuperiood, mille jooksul võib mi tmel juhul tõhusamaks osutuda 
alternatiivide kasutamine  (nt kuumtöötlemine), ning pärast seda, kui on 
kättesaadaval rohkem alternatiive, loobut akse järk-järgult ai ne kasutamisest. 
Aastatel 2010–2020 läheb see tööstusele maksma 9,5 miljonit eurot ning bromometaaniga seotud keskkonnakasu on 2000 ODP-tonni.  
                                                
 
5 Arvutused saadi 2005. aasta TEAP aruande pa rimate kättesaadavate globaalsete arvutuste 
ekstrapoleerimisel, mille kohaselt moodustasid 2002. aastal globaalsed varud kokku 3,5 ODP-tonni (20 
miljardit tonni CO 2-ekvivalente) ning arvutuste kohaselt on see arv 2015. aastal 2 miljonit ODP-tonni 
(13,4 miljardit tonni CO 2-ekvivalente).  
6 Nt kompensatsiooni- ja tagastamissüsteemid ega seotud standardid, hävitamise rahastamine 
piirkondlikest vahenditest jne. 
ET 9   ET 7. KOKKUVÕTE  
Pakutud poliitikavõimalustes on lähtutud kindlast otsusest muuta õigusloome 
põhjaliku analüüsi abil lihtsamaks ja pare maks. Paketiga lihtsus tatakse oluliselt 
õigusakti teksti ning tagatakse samal ajal osoonikihti kahandavate ainete järkjärgulise 
käibelt kõrvaldamise osas seni saavutatud edu jätkumine. Kuigi järkjärgulise käibelt kõrvaldamise osas seni saavutatud edu on juba vähendanud määruse rakendamisega 
seotud halduskulusid, säästetakse kogu pake ti rakendamisega (isegi pärast nende 
meetmete arvessevõtmist, mille rakendamine võib halduskulusid suurendada) veel ligi 3 miljonit eurot, millest 2 miljonit sä ästab tööstus, 0,7 miljonit liikmesriikide 
ametiasutused ja ülejäänu Euroopa Komi sjon. Paketi rakendamine ei too kaasa 
märkimisväärseid otseseid lisakulusid. Ot sene majanduslik lisamõju on eeldatavasti 
alla 13 miljoni euro, mis on peamiselt seotud bromometaani karantiiniks ja 
transpordieelseks käitluseks ka sutamise vähendamise meetmetega
7. Oodatakse, et 
lihtsustamisest saavad kasu eelkõige väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad, kelle käsutuses on vähem määruse rake ndamiseks vajalikke eriteadmisi. 
Paketi kõige olulisem keskkonnakasu on seotud kasutamise vähenemise ja 
kokkukogumise suurenemisega eelkõige nende meetmete rakendamise tulemusena, mis käsitlevad varusid ning karantiini ja transpordieelset käitlemist. Kõnealune kasu võib olla 16 000 ODP-tonni ehk 112 miljonit tonni CO
2-ekvivalenti8. Riski 
haigestuda vähki kõnealuse paketi rakenda misega oluliselt ei vähendata, sest 
kogused on võrreldes probleemi globaalse ulat usega väikesed ning ei ole teada seos 
ühe ODP-tonni ja inimeste tervisele või ke skkonnale avalduva lõpliku mõju vahel 
(annuse ja sellele reageerimise suhe). S iiski vähendab osoonikihti kahandava heite 
netovähenemine osoonikihi edasise ka hanemise riski ning panustab selgelt 
võitlusesse kliimamuutustega. Üksikasjad, sealhulgas kõikide kaalutud poliitikavõimaluste täielik loetelu ja nende mõju (sealhulgas tagasi lükatud 
poliitikavõimalused), on esitatud mõjuhinnangus.  
Osoonikihti kahandavate ainete täielikku kä ibelt kõrvaldamist kiirendatakse, kui on 
peagi oodata alternatiivide kättesaadavust.  Kõnealused meetmed on esitatud teatises, 
mis on lisatud ettepanekule määruse uuesti sõ nastamise kohta. Komisjon teeb samal 
ajal tihedat koostööd liikmesr iikidega, et lahendada osoon ikihti kahandavate ainete 
varudega seotud probleeme. See võib k aasa tuua olulise lisakasu keskkonnale. 
Samuti teeb komisjon tihedat koostööd liik mesriikide ja prot okolliosalistega, et 
vähendada osoonikihti kahandava te ainete ülejäänud kasuta mist, eelkõige karantiini 
ja transpordieelse käitlusega seotud kasutamist, ja vältida uute osoonikihti 
kahandavate ainete turustamist. 
                                                
 
7 Kui arvestada, et bromometaan kõrvaldatakse tõenäoliselt selle tervist kahjustava toime tõttu turult, 
oleksid kulud oluliselt väiksemad.  
8 Kliima soojenemise põhjustamise seisukohast on see samaväärne ligikaudu 2 %ga kasvuhoonegaaside 
heitest 1990. aastal. Võrdluseks: vähenemine moodusta b kümnendiku sellest, mis on vajalik kliima- ja 
energiapaketiga seatud eesmärgi (vähendada 2020. aastaks kasvuhoonegaaside heiteid 20 %) 
saavutamiseks.