Nõukogu määrus, millega määratakse 2008. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning lisatingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes /* KOM/2007/0759 lõplik */





[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON | Brüssel 28.11.2007 KOM(2007) 759 lõplik NÕUKOGU MÄÄRUS, millega määratakse 2008. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning lisatingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes (komisjoni esitatud) SELETUSKIRI ETTEPANEKU TAUST | Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Aasta kalapüügivõimalusi käsitlev määrus on ühise kalanduspoliitika kõige olulisem kalavarude kaitse vahend. See hõlmab püügipiiranguid/limiite ja püügikoormuse piirangute kehtestamist kalavarude taastamise kavade ja pikaajaliste kavade raames, samuti ajutisi meetmeid ja erandite lubamist muudest õigusaktidest (näiteks tehniliste meetmete määrusest ja süvamereliikide püügi koormuse piiramist käsitlevast määrusest jne). Komisjoni teatises KOM(2007) 295 (lõplik) on sätestatud käesoleva ettepaneku põhjendused. Paljude kalavarude suhtes kohaldatakse soovitust vähendada püüki nullini või võimalikult madala tasemeni. Paljud kalavarud on väiksemad bioloogiliselt ohutust piirist. Vaatamata ühise kalanduspoliitika raames kehtestatud kaitsemeetmetele ei vähene tundlike kategooriasse kuuluvate kalavarude arv. Kõnealune analüüs kinnitab, et kasutatavate kalavarude kaitseks on vajalikud tõhusamad kaitsemeetmed. ICESi ja STECFi soovitustes 2008. aastaks rõhutatakse taas paljude ühenduse vetes leiduvate kalavarude halba seisundit. Suurema osa varude puhul ületab püük maksimaalsele võimalikule saagikusele vastava taseme. Paljusid varusid püütakse üle ennetusliku taseme ja mitme olulise varu, sealhulgas enamiku tursavarude praegune püügimaht ohustab väga tõsiselt varude taastootmisvõimet. Nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002 kohaselt peab komisjon igal aastal esitama saagi ja püügikoormuse piirmäärade ettepaneku, et tagada ühenduse kalastuse ökoloogiline, majanduslik ja sotsiaalne jätkusuutlikkus. | Üldine taust Paljusid kalavarusid püütakse sageli liigselt. Nõukogu kehtestab igal aastal püügipiirangud, kuid püügimaht on paljudel juhtudel endiselt suurem jätkusuutlikku saagikust võimaldavast. Põhjuseks on see, et püügipiirangud kehtestatakse mõnikord jätkusuutlikust mahust suuremad ning sageli püügipiiranguid ei järgita. Viimastel aastatel on mõnede varude püügipiiranguid muudetud rangemaks ja kehtestatud mitmeaastased taastamiskavad, mille raames kehtestatakse iga-aastased püügipiirangud, et saavutada jätkusuutlikkus kalastussuremuse järkjärgulise vähendamise teel. Püügimahu ja –koormuse kontrolli vähene tõhusus võib põhjustada kalavarude edasist vähenemist. Varude vähenemine on vastuolus ühise kalanduspoliitika eesmärgiga saavutada ühenduse kalanduse jätkusuutlikkus. | Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusaktid aeguvad 31. detsembril 2006. | Kooskõla Euroopa Liidu muude põhimõtete ja eesmärkidega Esitatud meetmed on kavandatud vastavalt ühise kalanduspoliitika eesmärkidele ning on kooskõlas ühenduse jätkusuutliku arengu poliitikaga. | KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE | Konsulteerimine huvitatud isikutega | Konsultatsioonimeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus Ettepanekus on arvestatud tulemusi, mida andsid konsultatsioonid piirkondlike nõuandekomisjonidega, kalanduse ja vesiviljeluse nõuandekomiteega (ACFA; sellesse kuuluvad tootmissektori, töötleva tööstuse ning kalandus- ja vesiviljelustoodete kaubanduse kutseorganisatsioonide, aga ka tarbijate huvide, keskkonna kaitsmise ja arendamisega tegelevate kutseväliste organisatsioonide esindajad) ja kalanduse ja vesiviljeluse korralduskomiteega. Nende konsultatsioonide pidamisel on olnud aluseks nõukogule ja Euroopa Parlamendile esitatud komisjoni teatis (KOM(2006) 246 (lõplik)) ühenduse kalanduse juhtimist käsitlevate konsultatsioonide parandamise kohta, milles esitati nn ettepoole toomise põhimõtted, ja komisjoni teatis nõukogule püügivõimaluste kohta 2008. aastal (KOM(2007) 295 (lõplik)), milles esitati komisjoni vaated ja kavatsused seoses tema ettepanekutega lubatud kogupüügi ja kvootide kohta, arvestades oodatavaid teadusnõuandeid varude olukorra kohta 2008. aastal. | Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine Piirkondlikud nõuandekomisjonid rõhutavad vajadust tagada, et aastast lubatud kogupüüki ja kvoote muudetakse järk-järgult, et vähendada majandustegevuse ootamatut katkemist. Nagu on kirjas ettepaneku üksikasjalikus selgituses, on ettepanekusse kaasatud kalastusvõimaluste järkjärgulise kohandamise ja aastaste muudatuste piiramise põhimõte, kui see on olnud võimalik ilma tundlike varude olukorra halvenemist põhjustamata. | Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine | Asjaomased teadus- ja ekspertiisivaldkonnad Kalandusbioloogia ja kalamajandus | Kasutatud metoodika Konsulteerimine sõltumatu rahvusvahelise teadusliku organi ICESiga ja STECFi täiskogu koosoleku korraldamine. | Peamised organisatsioonid/eksperdid, kellega konsulteeriti - Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES), oktoober 2007; - kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF), november 2007. | Saadud ja kasutatud nõuannete kokkuvõte Tuvastati tõsiste ja pöördumatute tagajärgedega ohtude olemasolu. Selliste ohtude olemasolu suhtes ollakse üksmeelsel seisukohal. | STECF kinnitab ICESi soovitusi ja on mõnda neist täiendanud. | Eksperdiarvamuste avalikustamiseks kasutatud vahendid Kõik STECFi aruanded on pärast ametlikku vastuvõtmist komisjoni poolt kättesaadavad kalanduse peadirektoraadi kodulehel. | Mõju hindamine Riigiasutused peavad vastu võtma püügi ja püügikoormuse piiramise meetmed, nagu on nõutud nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 20. Esitatud meetmete rakendamise korral vähenevad ühenduse laevade kalapüügivõimalused. Ettepanek ei sisalda mitte ainult lühiajalisi otsuseid, vaid on ka osa pikaajalisest strateegiast, mille kohaselt kalapüüki vähendatakse järk-järgult pikemas perspektiivis jätkusuutliku tasemeni. Ettepanekus kajastuv lähenemine toob kaasa lubatud kogupüügi vähenemise lähiajal, kuid ülepüügi tõttu vähenenud varude taastudes püügivõimalused suurenevad. Keskmises või pikas perspektiivis nähakse strateegia tulemusena ette väiksemat keskkonnamõju tänu vähenenud püügikoormusele, kalandussektori vähenemist, kuna väheneb laevade arv ja/või keskmine püügikoormus laeva kohta, ning püsivat või kasvavat lossimismahtu. | ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG | Kavandatud meetmete kokkuvõte Ettepanekus sätestatakse püügi- ja püügikoormuse piirangud, mida kohaldatakse ühenduse püügipiirkondades ja rahvusvahelistes püügipiirkondades, kus tegutsevad ühenduse kalalaevad; piirangud vastavad ühise kalanduspoliitika eesmärgile tagada kalapüügi bioloogiliselt, majanduslikult ja sotsiaalselt jätkusuutlik maht. | Õiguslik alus Määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikkel 20. | Subsidiaarsuse põhimõte Ettepanek tehakse ühenduse ainupädevusse kuuluvas valdkonnas. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata. | Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel. | Ühine kalanduspoliitika on ühine kogu ühendusele ja seetõttu tuleks seda rakendada nõukogu määruste abil. Kõnealuse nõukogu määrusega eraldatakse liikmesriikidele püügivõimalused, kuid liikmesriikidel on täielik otsustusvabadus nende püügivõimaluste eraldamisel piirkondadele või ettevõtjatele, seega on liikmesriikidel ka piisavalt suured võimalused neile eraldatud püügivõimaluste kasutamise sotsiaalse ja/või majandusliku mudeli valikul. | Ettepanek ei sisalda liikmesriikide jaoks uusi finantskohustusi. Kõnealuse määruse võtab nõukogu vastu igal aastal ning selle rakendamiseks vajalikud avalikud ja eraõiguslikud vahendid on juba olemas. | Õigusakti valik | Kavandatud õigusakt(id): määrus. | Muud õigusaktid ei oleks asjakohased järgmisel põhjusel. Käesolev ettepanek käsitleb kalavarude majandamist, mille rakendamiseks tuleb nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002 kohaselt igal aastal kvalifitseeritud häälteenamusega vastu võtta nõukogu määrus. | MÕJU EELARVELE | Ettepanek ei mõjuta ühenduse eelarvet. | LISATEAVE | Lihtsustamine | Ettepanekuga nähakse ette (ELi või riikide) avalik-õiguslike asutuste halduskorra lihtsustamine, eelkõige püügikoormuse kontrollimiseks vajaliku andmeedastuse nõuete osas. | Ülevaatamis-/läbivaatamis-/aegumisklausel | Ettepanek käsitleb iga-aastast määrust 2008. aastaks ning seetõttu ei sisalda muutmisklauslit. | Ettepaneku üksikasjalik selgitus Püügi piiramise ja püügikoormuse reguleerimise osas on ettepanek kooskõlas nn ettepoole toomise põhimõtetega, mis on esitatud komisjoni teatises nõukogule ja Euroopa Parlamendile (KOM(2006) 246 (lõplik)) ühenduse kalanduse juhtimist käsitlevate konsultatsioonide parandamise kohta, ja komisjoni teatises nõukogule püügivõimaluste kohta 2008. aastal (KOM(2007) 295 (lõplik)), milles esitati komisjoni vaated ja kavatsused seoses tema ettepanekutega lubatud kogupüügi ja kvootide kohta, arvestades oodatavaid teadusnõuandeid varude olukorra kohta 2008. aastal. Vastavalt ettepoole toomise põhimõttele on konsultatsioonid sidusrühmade ja liikmesriikidega toimunud aasta jooksul. Lisaks on ettepanek kooskõlas komisjoni teatisega nõukogule ja Euroopa Parlamendile säästva lähenemisviisi rakendamise kohta ELi kalanduses maksimaalse jätkusuutliku saagikuse kaudu (KOM(2006) 360 (lõplik)) selles mõttes, et see ei ole kooskõlas kalastussuremuse suurenemisega, mis oleks vastuolus kohustusega, mille ühendus ja liikmesriigid võtsid Johannesburgis toimunud ülemaailmsel säästva arengu tippkohtumisel, hoida varud tasemel, mis võib anda suurimat jätkusuutlikku saaki, või taastada need selle tasemeni, ning taotlusega saavutada need eesmärgid kahjustatud kalavarude puhul võimalikult kiiresti, võimaluse korral mitte hiljem kui 2015. aastal. Seoses püügikoormuse haldamisega arutati liikmesriikidega ettepoole toomise protsessi käigus kolmel korral alternatiivset süsteemi, mis põhineb kilovatt-päevade arvu ülemmääral, tuginedes mitteametlikule dokumendile: kaks korda nõukogu väliskalanduspoliitika ja sisekalanduspoliitika töörühmas ning üks kord kalanduse ja vesiviljeluse korralduskomitees. Liikmesriigid võtsid sellise alternatiivse süsteemi mõtte üldiselt hästi vastu, siiski nõustusid kõik asjaomased liikmesriigid, et on vaja edasisi põhjalikumaid arutelusid ja pikemat tähtaega, et kohandada siseriiklik halduskord kilovatt-päevade arvul põhineva püügikoormuse haldamise süsteemiga. Seepärast tehti ühehäälselt ettepanek lükata selline uus halduskord edasi 2009. aastani. Seepärast kasutatakse 2008. aasta jooksul IIA, IIB ja IIC lisa kohast praegust püügikoormuse haldamise süsteemi, mis põhineb merel viibitud päevade arvul, jätkates 2008. aastal arutelu püügikoormuse haldamise üle kilovatt-päevade põhjal, et võtta selline süsteem kasutusele 2009. aastal. Ettepanek sisaldab teatavate piirkondlike kalandusorganisatsioonidega kokku lepitud püügipiiranguid. Rahvusvahelise Atlandi Tuunikaitse Komisjoni (ICCAT) püügipiirangud ja muud soovitused selguvad kõnealuse organisatsiooni aastakoosolekul, mis peetakse novembris 2007. Gröönimaa vete kalavarude ja Norraga ühiselt majandatavate kalavarude lubatud kogupüük kinnitatakse alles pärast 2007. aasta novembris ja detsembris peetavate konsultatsioonide lõppu. Kõnealune lubatud kogupüük esitatakse märkega „pm” (pro memoria). Tuleb ka märkida, et II lisas, milles käsitletakse kalapüügilaevade püügikoormust seoses teatavate kalade, sealhulgas tursa varude taastamisega, on püügirajoonis viibimise päevade suurim lubatud arv samuti esitatud märkega pro memoria, kuna komisjon alles analüüsib STECFilt saadud teavet II lisa rakendamise kohta 2007. aastal. Analüüsitakse ka meetodit, millega kehtestada lõplik püügikoormus tobia püügiks IIIa ja IV püügipiirkonnas ning IIa püügipiirkonna EÜ vetes. Süvamereliikide püügi reguleerimise alal kiitis nõukogu 2006. aasta detsembris heaks süvamereliikide püügikoormuse 10-protsendilise vähendamise võrreldes 2005. aasta tasemega. Kõnealune vähendamine on siiski väiksem kui Kirde-Atlandi Kalanduskomisjoni (NEAFC) nõutud 30 %. Püügikoormust on vaja vähendada veel 10 % sama tasemega võrreldes, et täita ühenduse rahvusvahelisi kohustusi ning kaitsta varusid, mis on äärmiselt tundlikud ja vajavad kiiret kaitset nende äärmiselt madala paljunemisvõime tõttu, nagu ICES on juba mitu aastat rõhutanud. Lühikese elueaga liikide nagu Biskaia lahe anšoovise ning Põhjamere tobia, tursiku ja kilu puhul säilitatakse üheaastased majandamissüsteemid. Neil juhtudel võidakse 2008. aasta alguseks kavandatud püügivõimalusi ajakohastatud teaduslike nõuannete kohaselt aasta jooksul muuta, komisjoni määruste abil, mis võimaldab kavandatud majandamismeetmete kiire rakendamise. | (Seletuskiri kinnitatud – xxxxxx tähemärki – vastab kirjaliku tõlke peadirektoraadi normile.) | 1. Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS, millega määratakse 2008. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning lisatingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 20. detsembri 2002. aasta määrust (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta,[1] eriti selle artiklit 20, võttes arvesse nõukogu 6. mai 1996. aasta määrust (EÜ) nr 847/1996, millega kehtestatakse lubatud kogupüükide (TAC) ja kvootide haldamise täiendavad tingimused ühest aastast teise ülekandmisel,[2] eriti selle artiklit 2, võttes arvesse nõukogu 26. veebruari 2004. aasta määrust (EÜ) nr 423/2004, millega kehtestatakse meetmed tursavarude taastamiseks,[3] eriti selle artikleid 6 ja 8, võttes arvesse nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määrust (EÜ) nr 811/2004, millega kehtestatakse meetmed põhjapoolse merluusi varude taastamiseks,[4] eriti selle artiklit 5, võttes arvesse nõukogu 20. detsembri 2005. aasta määrust (EÜ) nr 2166/2005, millega kehtestatakse meetmed Kantaabria mere ja Pürenee poolsaare läänerannikuvete uusmeremaa merluusi ja norra salehomaari varude taastamiseks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 850/98 kalavarude kaitsest noorte mereorganismide kaitseks võetud tehniliste meetmete kaudu,[5] eriti selle artikleid 5 ja 6, võttes arvesse nõukogu 23. veebruari 2006. aasta määrust (EÜ) nr 388/2006, millega kehtestatakse Biskaia lahe merikeelevaru säästva kasutamise mitmeaastane kava,[6] eriti selle artiklit 4, võttes arvesse nõukogu 7. mai 2007. aasta määrust (EÜ) nr 509/2007, millega kehtestatakse La Manche'i lääneosa merikeelevaru säästva kasutamise mitmeaastane kava,[7] eriti selle artiklieid 3 ja 5, võttes arvesse nõukogu 11. juuni 2007. aasta määrust (EÜ) nr 676/2007, millega kehtestatakse Põhjamere lesta- ja merikeelevarude püügi mitmeaastane majandamiskava,[8] eriti selle artiklieid 6 ja 9, võttes arvesse komisjoni ettepanekut ning arvestades järgmist: (1) Määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 4 kohaselt peab nõukogu vastu võtma meetmed, mis tagavad juurdepääsu vetele ja kalavarudele ning säästva kalandustegevuse, võttes arvesse kättesaadavaid teadussoovitusi ning eelkõige kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) aruannet. (2) Nõukogu on määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 alusel kohustatud kehtestama iga kalapüügiliigi või kalapüügiliikide rühma lubatud kogupüügimahu (TAC). Kalapüügivõimalused tuleks jaotada liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel kõnesoleva määruse artikliga 20 kindlaksmääratud kriteeriumide kohaselt. (3) Et tagada lubatud kogupüügi ja kvootide tulemuslikku haldamist, tuleks kehtestada konkreetsed kalapüügitingimused. (4) Kalanduse juhtimise põhimõtted ja teatav kord tuleb kehtestada ühenduse tasandil, et võimaldada liikmesriikidel tagada nende lipu all sõitvate laevade haldamine (5) Määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 3 on sätestatud olulised kalapüügivõimaluste jaotamisega seotud mõisted. (6) Kalapüügivõimalusi tuleks kasutada vastavalt ühenduse asjakohastele õigusaktidele, arvestades eriti komisjoni 22. septembri 1983. aasta määrust (EMÜ) nr 2807/83, milles sätestatakse liikmesriikide kalasaaki käsitleva teabe registreerimise üksikasjalikud eeskirjad[9], nõukogu 22. septembri 1986. aasta määrust (EMÜ) nr 2930/86 kalalaevade omaduste määratlemise kohta[10], komisjoni 20. mai 1987. aasta määrust (EMÜ) nr 1381/87, millega kehtestatakse kalalaevade tähistamist ja dokumenteerimist käsitlevad üksikasjalikud eeskirjad[11], nõukogu 17. detsembri 1991. aasta määrust (EMÜ) nr 3880/91 Atlandi ookeani kirdeosas kalastavate liikmesriikide nominaalsaagi statistiliste andmete esitamise kohta[12], nõukogu 12. oktoobri 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 2847/93, millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem[13], nõukogu 27. juuni 1994. aasta määrust (EÜ) nr 1627/94, millega nähakse ette kalapüügilube käsitlevad üldsätted[14], nõukogu 30. märtsi 1998. aasta määrust (EÜ) nr 850/98 kalavarude kaitsest noorte mereorganismide kaitseks võetud tehniliste meetmete kaudu[15], nõukogu 29. juuni 1998. aasta määrust (EÜ) nr 1434/98, millega täpsustatakse tingimusi, mille alusel võib lossida heeringat muuks tööstuslikuks otstarbeks kui vahetult inimtoiduks[16], nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrust (EÜ) nr 2347/2002, millega kehtestatakse süvamere kalavarude püügi suhtes kohaldatavad konkreetsed juurdepääsunõuded ja nendega seotud tingimused[17], nõukogu 4. novembri 2003. aasta määrust (EÜ) nr 1954/2003, mis käsitleb teatavate ühenduse kalastuspiirkondade ja kalavarudega seotud püügikoormuse korraldamist[18], komisjoni 18. detsembri 2003. aasta määrust (EÜ) nr 2244/2003, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad laevaseire satelliitsüsteemide kohta[19], nõukogu 26. veebruari 2004. aasta määrust (EÜ) nr 423/2004, millega kehtestatakse meetmed tursavarude taastamiseks[20], nõukogu 22. märtsi 2004. aasta määrust (EÜ) nr 601/2004, millega sätestatakse teatavad kalastustegevuse suhtes kohaldatavad kontrollimeetmed Antarktika vete elusressursside kaitse konventsiooni alla kuuluvas piirkonnas[21], nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määrust (EÜ) nr 811/2004, millega kehtestatakse meetmed põhjapoolse merluusi varude taastamiseks[22], nõukogu 20. detsembri 2005. aasta määrust (EÜ) nr 2115/2005, millega kehtestatakse süvalesta varude taastamise kava Loode-Atlandi Kalastusorganisatsiooni raames[23], nõukogu 20. detsembri 2005. aasta määrust (EÜ) nr 2166/2005, millega kehtestatakse meetmed Kantaabria mere ja Pürenee poolsaare läänerannikuvete uusmeremaa merluusi ja norra salehomaari varude taastamiseks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 850/98 kalavarude kaitsest noorte mereorganismide kaitseks võetud tehniliste meetmete kaudu[24], nõukogu 23. veebruari 2006. aasta määrust (EÜ) nr 388/2006, millega kehtestatakse Biskaia lahe merikeelevaru säästva kasutamise mitmeaastane kava [25] , nõukogu 19. detsembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 2015/2006, millega kehtestatakse 2007. ja 2008. aastaks ühenduse kalalaevadele püügivõimalused seoses teatavate süvamere kalavarudega[26], nõukogu 21. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1967/2006, mis käsitleb Vahemere kalavarude säästva kasutamise majandamismeetmeid, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2847/93 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1626/94[27], nõukogu 7. mai 2007. aasta määrust (EÜ) nr 509/2007, millega kehtestatakse La Manche'i lääneosa merikeelevaru säästva kasutamise mitmeaastane kava[28], nõukogu 7. mai 2007. aasta määrust (EÜ) nr 520/2007, milles sätestatakse tehnilised meetmed teatavate pika rändega kalavarude kaitseks ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 973/2001[29], nõukogu 11. juuni 2007. aasta määrust (EÜ) nr 676/2007, millega kehtestatakse Põhjamere lesta- ja merikeelevarude püügi mitmeaastane majandamiskava[30], ning nõukogu xx. oktoobri 2007. aasta määrus (EÜ) nr xxxx/2007, milles sätestatakse Loode-Atlandi Kalastusorganisatsiooni reguleeritavas piirkonnas kohaldatavad kaitse- ja rakendusmeetmed[31]. (7) Tuleks selgitada, et mereorganisme, mis on püütud üksnes teadusuuringute eesmärgil toimunud kalastustegevuse käigus, ei tohi ühelgi juhul müüa, säilitada, müügiks välja panna ega pakkuda. (8) Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) nõuande kohaselt on vaja ICES VIII püügipiirkonnas jätkata anšoovisepüügi suhtes ajutise püügipiirangute reguleerimise süsteemi kohaldamist. Komisjon kehtestab anšoovise püügilimiidi ICES VIII püügipiirkonnas 2008. aasta esimesel poolel kogutud teaduslike andmete ja mitmeaastase majandamiskava raames aset leidvate läbirääkimiste alusel. (9) ICESi nõuande kohaselt on vaja ICES IIIa ja IV püügipiirkonnas ning IIa püügipiirkonna EÜ vetes säilitada tobiapüügi suhtes ajutine püügikoormuse reguleerimise süsteem ja see läbi vaadata. (10) ICESi viimaste teadusnõuannete kohase üleminekumeetmena tuleks veelgi vähendada teatavate süvamereliikide püügikoormust. (11) Määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 alusel on nõukogu kohustatud tegema otsuse püügipiirangute ja/või püügikoormuse piirangutega seotud tingimuste kohta. Teadussoovitustest selgub, et kokkulepitud TACi märkimisväärselt ületav püügimaht ohustab kalapüügi jätkusuutlikkust. Seetõttu on asjakohane kehtestada lisatingimused, mille tulemuseks on kokkulepitud kalapüügivõimaluste tõhusam rakendamine. (12) Loode-Atlandi kalastusorganisatsioon (NAFO) võttis oma 2007. aasta koosolekul vastu mitmed tehnilised ja kontrollimeetmed. Need meetmed on vaja rakendada. (13) [Antarktika vete elusressursside kaitse konventsiooni (CCAMLR) osalised võtsid oma XXVI aastakoosolekul 2007. aastal vastu asjakohased püügipiirangud varude jaoks, mis on avatud CCAMLRi liikmeks olevale heakskiidetud püügiettevõttele. CCAMLR kiitis heaks ka ühenduse laevade osalemise Dissostichus spp. uurimuslikus püügis FAO alapiirkondades 88.1 ja 88.2 ning rajoonides 58.4.1, 58.4.2, 58.4.3a ja 58.4.3b ning kehtestas asjaomase kalapüügi jaoks püügi ja kaaspüügi piirangud ning teatavad konkreetsed tehnilised meetmed. Kõnealused piirangud ja tehnilised meetmed tuleks samuti rakendada.] (14) [Et täita ühenduse kui CCAMLRi lepinguosalise võetud rahvusvahelisi kohustusi, mille hulka kuulub kohustus kohaldada CCAMLRi komisjoni vastuvõetud meetmeid, tuleks rakendada nimetatud komisjoni poolt kalastushooajaks 2007–2008 kehtestatud lubatud kogupüük ning asjaomased ajapiirangud.] (15) Nõukogu 6. mai 1996. aasta määruse (EÜ) nr 847/96, millega kehtestatakse lubatud kogupüükide (TAC) ja kvootide haldamise täiendavad tingimused ühest aastast teise ülekandmisel,[32] artikli 2 kohaselt on vaja kindlaks määrata varud, mille suhtes kohaldatakse erinevaid määruses osutatud meetmeid. (16) [Ühendus on kalandussuhteid käsitlevate kokkulepete ja protokollidega ettenähtud korras kalapüügiõiguste üle nõu pidanud Norra[33], Fääri saarte[34] ja Gröönimaaga. (17) Ühendus on mitme piirkondliku kalandusorganisatsiooni lepinguosaline. Need kalandusorganisatsioonid on soovitanud kehtestada teatavate liikide suhtes püügi- ja/või püügikoormuse piirangud ning muud kaitse-eeskirjad. Seetõttu peaks ühendus sellised soovitused rakendama. (18) 2007. aastal aset leidnud arutelude käigus 2008. aasta alternatiivse, kilovatt-päevade arvu ülemmääral põhineva püügikoormuse reguleerimise süsteemi üle on selgunud, et siseriikliku halduskorra kohandamiseks püügikoormuse reguleerimise sellise süsteemiga on vaja pikemat tähtaega, 2008. aastal kasutatakse praegust püügikoormuse reguleerimise süsteemi, mis põhineb merel viibitud päevade arvul, jätkates 2008. aastal arutelu kilovatt-päevade arvul põhineva püügikoormuse reguleerimise üle eesmärgiga võtta selline süsteem kasutusele 2009. aastal. (19) Määruses (EÜ) nr 423/2004 sätestatud tursa püügikoormuse piirangute kohandamiseks säilitatakse teistsugune kord, et püügikoormus oleks kooskõlas lubatud kogupüügimahuga vastavalt kõnealuse määruse artikli 8 lõikele 3. (20) Püügikoormuse juhtimise järelevalve ja kontrolli tõhustamiseks on vaja säilitada teatavad ajutised sätted laevaseiresüsteemi andmete kasutamise kohta. (21) Määruses (EÜ) nr 509/2007 sätestatud merikeele püügikoormuse piirangute kohandamiseks kehtestatakse teistsugune kord, et püügikoormus oleks kooskõlas lubatud kogupüügimahuga vastavalt kõnealuse määruse artikli 5 lõikele 2. (22) Määruses (EÜ) nr 676/2007 sätestatud merilesta ja merikeele püügikoormuse piirangute kohandamiseks kehtestatakse teistsugune kord, et püügikoormus oleks kooskõlas lubatud kogupüügimahuga vastavalt kõnealuse määruse artikli 9 lõikele 2. (23) Põhjamere, Skagerraki ja La Manche'i lääneosa, Iiri mere ning Šotimaa lääneranniku vete tursavarude ning ICESi VIIIc ja IXa püügipiirkonna merluusivarude ja norra salehomaari varude lubatavat püügikoormust on vaja kohandada püügikoormuse reguleerimise kava raames. (24) Kalavarude kaitse parandamiseks tuleks 2008. aastal rakendada püügitegevuse suhtes teatavaid täiendavaid kontrollimeetmeid ja püügi tehnilisi tingimusi. (25) ICESi teadusnõuannete kohaselt on sinise molva kaitsmise tagamiseks vaja lisaks püügipiirangutele võtta meetmed tema kudekogumite kaitseks ICES VI ja VII püügipiirkonnas. (26) Teadusuuringud on näidanud, et püügitavad nakkevõrkude ja takervõrkudega püügil ICES VIa, VIb, VIIb, VIIc, VIIj, VIIk VIII, IX, X ja XII püügipiirkonnas ohustavad tõsiselt süvamerekalade varusid. Kuni püsivamate meetmete võtmiseni on vaja kehtestada üleminekumeetmed, et kõnealune püük toimuks teatavatel tingimustel. (27) Merluusivarude säästva kasutamise tagamiseks ja vette tagasi laskmise vähendamiseks tuleks ICES VIIIa, VIIIb ja VIIId püügipiirkonnas üleminekumeetmetena säilitada selektiivsete püügivahendite uusimad täiustused. (28) Tuleb säilitada kolmanda riigi kalapüügilaevalt külmutatud kala lossimise ja ümberlaadimise kontrollimine ühenduse sadamates vastavalt NEAFCi soovitusele. Novembris 2007 soovitas NEAFC asendada teatav hulk kalalaevu nende laevade loendis, mille puhul on kinnitust leidnud tegelemine ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga. Tuleks tagada kõnealuste soovituste rakendamine ühenduse õiguskorras. (29) Kaheksajala kaitsele kaasaaitamiseks ja eelkõige noorisendite kaitsmiseks tuleb 2008. aastal säilitada CECAFi piirkonnas asuvatest ja kolmandate riikide suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla kuuluvatest meredest pärit kaheksajala alammõõt, kuni võetakse vastu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 850/98. (30) STECFi arvamust arvesse võttes lubatakse 2008. aastal kalapüüki elektriimpulsse kasutava piimtraaliga teatavatel tingimustel ICES IVc piirkonnas ja IVb piirkonna lõunaosas. (31) Ameerika Troopikatuunide Komisjon (IATTC) jättis 2007. aasta aastakoosolekul vastu võtmata kulduim-tuuni, suursilm-tuuni ja vööttuuni püügipiirangud ning ehkki komisjon ei ole IATTCi liige, on siiski vaja võtta meetmed kõnealuse organisatsiooni jurisdiktsiooni alla kuuluvate ressursside säästva majandamise tagamiseks. (32) [Oma kolmandal aastakoosolekul võttis Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjon (WCPFC) vastu kulduim-tuuni, suursilm-tuuni, vööttuuni, mõõkkala ja Vaikse ookeani lõunaosa pikkuimtuuni püügipiirangud ja kaaspüüki käsitlevad tehnilised meetmed. Ühendus on WCPFC liige alates 2005. aasta jaanuarist. Seepärast on vaja rakendada need meetmed ühenduse õiguses, et tagada kõnealuse organisatsiooni jurisdiktsiooni all olevate varude säästlik majandamine. (33) Nii 2006. kui ka 2007. aastal võttis ICCAT aastakoosolekul vastu mitu tehniliste meetmete soovitust teatava püügi kohta Vahemeres. Kalavarude kaitse parandamiseks on vaja neid meetmeid 2008. aastal rakendada, kuni võetakse vastu määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1967/2006. (34) SEAFO võttis 2007. aasta aastakoosolekul vastu püügipiirangud SEAFO konventsiooni piirkonnas kalavarude suhtes ning määras kindlaks tingimused kalastustegevuse jätkamiseks praegu suletud püügipiirkondades ning sadamariigi kontrolliga seotud üksikasjalikud nõuded. Need meetmed tuleb rakendada ühenduse õiguses. (35) Nii 2006. kui ka 2007. aastal võttis India Ookeani Tuunikomisjon aastakoosolekul vastu mitu haldus- ja kontrollimeedet. Need meetmed tuleb rakendada ühenduse õiguses. (36) Vaikse ookeani lõunaosa piirkondliku kalandusorganisatsiooni loomise kolmandal rahvusvahelisel koosolekul 2007. aasta mais võtsid osalejad vastu ajutised meetmed nii pelaagilise kalapüügi reguleerimiseks kui ka Vaikse ookeani lõunaosas põhjalähedase püügi reguleerimiseks. Neid meetmeid tuleb rakendada ühenduse õiguses. (37) Tagamaks, et kolmandate riikide poolt ühenduse vetes püütud põhjaputassuu saaki õigesti arvestatakse, tuleb säilitada asjaomaseid laevu käsitlevad tugevdatud järelevalve sätted. (38) Selleks, et tagada ühenduse kaluritele elatusvõimalus ning vältida varude ohustamist ja kõiki võimalikke raskusi, mis tulenevad nõukogu 21. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 41/2007, millega määratakse 2007. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügivõimalused ning tingimused, mida kohaldatakse ühenduse vetes ning ühenduse kalalaevade suhtes püügipiirangutega vetes[35], kehtivuse lõppemisest, on tähtis avada kõnealused püügipiirkonnad 1. jaanuaril 2008 ning jätta mõned nimetatud määruse eeskirjad kehtima 2008. aasta jaanuaris. Küsimuse kiireloomulisuse tõttu on hädavajalik teha erand kuue nädala pikkuse aja suhtes, millele viidatakse Euroopa Liidu lepingu ning Euroopa Ühenduse asutamislepingu juurde kuuluva protokolli (riikide parlamentide funktsiooni kohta Euroopa Liidus) I jao artiklis 3, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I PEATÜKK Kohaldamisala ja mõisted Artikkel 1 Sisu Käesoleva määrusega nähakse ette teatavate kalavarude ja kalavarurühmadega seotud püügivõimalused 2008. aastaks ning lisatingimused, mille kohaselt neid püügivõimalusi tohib kasutada. Lisaks määratakse kindlaks teatavad püügikoormuse piirangud ja nendega seotud tingimused 2009. aasta jaanuariks ning teatavate Antarktika kalavarude osas määratakse püügivõimalused ja eritingimused kindlaks IE lisas nimetatud ajavahemikeks. Artikkel 2 Kohaldamisala 1. Kui ei ole sätestatud teisiti, kohaldatakse käesolevat määrust a) ühenduse kalalaevade suhtes (edaspidi "ühenduse laevad"); ning b) kolmanda riigi lipu all sõitvate ja kolmandas riigis registreeritud kalalaevade suhtes (edaspidi "kolmanda riigi kalalaevad"), kui need viibivad ühenduse vetes (edaspidi "EÜ veed"). 2. Erandina lõikest 1 ei kohaldata käesoleva määruse sätteid, välja arvatud III lisa punktid 4.2 ja 14 ning VIII lisa joonealune märkus 1, kalapüügi suhtes, mis toimub üksnes teadusuuringute otstarbel lipuliikmesriigi loal ja järelevalve all ning millest on eelnevalt teavitatud komisjoni ja liikmesriike, kelle vetes uuringud toimuvad. Mereorganisme, mis on püütud üksnes teadusuuringute eesmärgil toimunud kalastustegevuse käigus, ei tohi ühelgi juhul müüa, säilitada, müügiks välja panna ega pakkuda. Artikkel 3 Mõisted Käesolevas määruses kasutatakse lisaks määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 3 sätestatud mõistetele järgmisi mõisteid: a) „lubatud kogupüük” (TAC) – igast kalavarust aastas püüda ja lossida lubatav kogus; b) „kvoot” – ühendusele, liikmesriigile või kolmandale riigile eraldatud osa TACist; c) „rahvusvahelised veed” – veed, mis ei kuulu ühegi riigi suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla. Artikkel 4 Püügipiirkonnad Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi püügipiirkondade määratlusi: a) ICES (Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu) püügipiirkonnad vastavalt määrusele (EMÜ) nr 3880/91; b) „Skagerrak” – ala, mis piirneb läänes Hanstholmi majakast Lindesnesi majakani ulatuva joonega ning lõunas Skageni majakast Tistlarna majakani ja sealt Rootsi ranniku lähima punktini ulatuva joonega; c) „Kattegat” – ala, mis piirneb põhjas Skageni majakast Tistlarna majakani ja sealt Rootsi ranniku lähima punktini ulatuva joonega ning lõunast Hasenørest Gnibenini, Korshagest Spodsbjergini ja Gilbjerg Hovedist Kullenini ulatuva joonega; d) „Cádizi laht” – ICES püügipiirkonna IXa ala, mis jääb läänepikkusest 7°23′48″ ida poole; e) GFCM (Vahemere üldise kalanduskomisjoni) lepinguga hõlmatud piirkond, nagu on määratletud nõukogu 16. juuni 1998. aasta otsuses 98/416/EÜ Euroopa Ühenduse liitumise kohta Vahemere üldise kalanduskomisjoniga[36].; f) CECAF (Kesk-Atlandi idaosa ehk FAO püügipiirkond 34) püügipiirkonnad, nagu on kindlaks määratud nõukogu 23. oktoobri 1995. aasta määruses (EÜ) nr 2597/95 nominaalsaagi statistiliste andmete esitamise kohta liikmesriikide poolt, kes kalastavad teatavates väljaspool Atlandi ookeani põhjaosa asuvates piirkondades[37]; g) „NEAFC konventsiooni piirkond” – nõukogu 13. juuli 1981. aasta otsusele 81/608/EMÜ (Kirde-Atlandi tulevase mitmepoolse kalandusalase koostöö konventsiooni sõlmimise kohta)[38] lisatud konventsiooni artiklis 1 määratletud piirkonna veed; h) „NEAFC reguleeritav piirkond” – NEAFC konventsiooni piirkonna veed, mis ulatuvad kaugemale kui NEAFC osalisriikide jurisdiktsiooni alla kuuluvad veed; i) NAFO (Loode-Atlandi kalastusorganisatsiooni) püügipiirkonnad, nagu on määratletud nõukogu 30. juuni 1993. aasta määruses (EMÜ) nr 2018/93 Loode-Atlandi piirkonnas kalastavate liikmesriikide saagi ja kalandustegevuse statistiliste andmete esitamise kohta[39]; j) „NAFO reguleerimispiirkond” – see osa Loode-Atlandi kalastusorganisatsiooni (NAFO) konventsiooni piirkonnast, mis ei kuulu rannikuäärsete riikide suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla; k) SEAFO (Loode-Atlandi kalastusorganisatsiooni) püügipiirkonnad, nagu on määratletud nõukogu 22. juuli 2002. aasta määruses (EÜ) nr 2002/738 Euroopa Ühenduse Atlandi ookeani kaguosa kalavarude kaitse ja majandamise konventsiooniga ühinemise kohta[40]; l) ICCAT (Rahvusvahelise Atlandi Tuunikaitse Komisjoni) püügipiirkond, nagu on määratletud nõukogu 9. juuni 1986. aasta otsuses 86/238/EMÜ ühenduse ühinemise kohta rahvusvahelise Atlandi tuunikala kaitse konventsiooniga, mida muudeti Pariisis 10. juulil 1984. aastal alla kirjutatud konventsiooni osalisriikide täievoliliste esindajate konverentsi lõppaktile lisatud protokolliga[41]; m) CCAMLRi (Antarktika vete elusressursside kaitse konventsiooni) püügipiirkonnad, nagu on määratletud määruses (EÜ) nr 601/2004; n) IATTCi (Ameerika Troopikatuunide Komisjoni) püügipiirkond, nagu on määratletud nõukogu 22. mai 2006. aasta otsuses 2006/539/EÜ Ameerika Ühendriikide ja Costa Rica Vabariigi vahelise 1949. aasta konventsiooniga moodustatud Ameerika Troopikatuunide Komisjoni tugevdamise konventsiooni sõlmimise kohta Euroopa Ühenduse nimel[42]; o) IOTCi (India Ookeani Tuunikomisjon) püügipiirkond, nagu on määratletud nõukogu 18. septembri 1995. aasta otsuses 95/399/EÜ ühenduse ühinemise kohta India Ookeani Tuunikomisjoni moodustamise lepinguga[43]; p) Vaikse ookeani lõunaosa piirkondliku kalandusorganisatsiooni (SPFO) püügipiirkond – ekvaatorist lõuna poole jääv avamerepiirkond, mis on CCAMLRi piirkonnast põhja pool, nõukogu 6. juuli 2006. aasta otsuses 2006/496/EÜ (Euroopa Ühenduse nimel India ookeani lõunaosa kalanduskokkuleppe allkirjastamise kohta) määratletud SIOFA piirkonnast ida pool ning Lõuna-Ameerika riikide kalandusjurisdiktsiooni alla kuuluvatest piirkondadest lääne pool; q) WCPFC (Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskomisjoni) piirkond – nagu on määratletud nõukogu 26. aprilli 2004. aasta otsuses 2005/75/EÜ ühenduse ühinemise kohta Vaikse ookeani lääne- ja keskosa pika rändega kalavarude kaitse ja majandamise konventsiooniga[44]. II PEATÜKK Ühenduse laevade kalapüügivõimalused ja nendega seotud tingimused Artikkel 5 Püügi piirnormid ja nende jaotamine 1. Ühenduse laevade püügi piirnormid ühenduse vetes ja teatavates vetes, mis ei kuulu ühendusele, kõnealuste püügi piirnormide jaotus liikmesriikide vahel ning määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 2 kohased lisatingimused on esitatud I lisas. 2. Ühenduse laevadel on lubatud kalastada I lisas sätestatud kvoodi alusel vastavalt artiklites 11, 20 ja 21 sätestatud tingimustele vetes, mis kuuluvad Fääri saarte, Gröönimaa, Islandi ja Norra kalandusjurisdiktsiooni alla ning Jan Mayeni ümbruse kalastusvööndisse. 3. Komisjon kehtestab lõplikud tobiapüügi püügi piirnormid ICES IIIa ja IV püügipiirkonnas ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vetes vastavalt IID lisa punktis 8 sätestatud korrale. 4. Komisjon kehtestab ühenduse kasutuses olevaks moivapüügi püügi piirnormiks ICES V, XIV püügipiirkonna Gröönimaa vetes 7,7 % moiva TACist niipea, kui TAC on kindlaks määratud. 5. Komisjon võib määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 30 lõikes 2 kehtestatud korras läbi vaadata tursiku püügi piirnormi ICES IIIa püügipiirkonnas ja ICES IIa ja IV püügipiirkonna EÜ vetes, kilu püügi piirnormi ICES IIa ja IV püügipiirkonna EÜ vetes, pidades silmas 2008. aasta esimesel poolel kogutud teaduslikke andmeid. 6. Komisjon kehtestab anšoovise püügilimiidi ICES VIII püügipiirkonnas 2008. aasta esimesel poolel kogutud teaduslike andmete ja anšoovise mitmeaastase majandamiskava raames aset leidvate läbirääkimiste alusel. Artikkel 6 Keelatud liigid Ühenduse laevadel on kõigis ühenduse vetes ja väljaspool ühendust asuvates vetes keelatud püüda, pardal hoida, ümber laadida ja lossida järgmisi liike: - hiidhai (Cetorhinus maximus) - mõrtsukhai (Carcharodon carcharias). Artikkel 7 Jaotamise erisätted 1. I lisas sätestatud kalapüügivõimalused jaotatakse liikmesriikide vahel nii, et need ei piira: a) kalapüügivõimaluste vahetamist määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikli 20 lõike 5 kohaselt; b) ümberjaotamist määruse (EMÜ) nr 2847/93 artikli 21 lõike 4, artikli 23 lõike 1 ja artikli 32 lõike 2 kohaselt; c) määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 3 kohaselt lubatud lisakoguste lossimist; d) koguste kinnipidamist määruse (EÜ) nr 847/96 artikliga 4 ettenähtud korras; e) mahaarvamisi määruse (EÜ) nr 847/96 artikli 5 kohaselt. 2. Erandina määrusest (EÜ) nr 847/96 kohaldatakse kvootide kinnipidamiseks ja nende ülekandmiseks 2009. aastasse kõnealuse määruse artikli 4 lõiget 2 kõigi kalavarude suhtes, mille suhtes kohaldatakse analüütilist lubatud kogupüüki (analüütiline TAC). Artikkel 8 Püügikoormuse piirangud ja nendega seotud tingimused kalavarude majandamisel 1. Alates 1. veebruarist 2008 kuni 31. jaanuarini 2009 kohaldatakse püügikoormuse piiranguid ja nendega seotud tingimusi järgmiselt: a) IIA lisa kohaldatakse Kattegati, Skagerraki ja ICES IV, VIa, VIIa, VIId püügipiirkonna teatavate kalavarude ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vete teatavate varude majandamise suhtes; b) IIB lisa kohaldatakse merluusi- ja norra salehomaari varude majandamise suhtes ICES VIIIc ja IXa püügipiirkonnas, välja arvatud Cádizi lahes; c) IIC lisa kohaldatakse ICES VIIe püügipiirkonnas merikeelevarude majandamise suhtes; d) IID lisa kohaldatakse ICES IIIa ja IV püügipiirkonna ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vete tobiavarude majandamise suhtes. 2. Ajavahemikul 1.–31. jaanuarini 2009 kohaldatakse lõike 1 punktides a–d nimetatud varude suhtes jätkuvalt määruse (EÜ) nr 41/2007 IIA, IIB, IIC ja IID lisas sätestatud püügikoormuse piiranguid ja nendega seotud tingimusi. 3. Komisjon kehtestab lõpliku tobiapüügi püügikoormuse 2008. aastaks ICES IIIa ja IV püügipiirkonnas ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vetes IID lisa punktides 3–7 sätestatud korras. 4. Liikmesriigid tagavad, et 2008. aastal ei ületa süvamerepüügi luba omavate laevade püügikoormuse tasemed (mõõdetuna sadamast äraoldud kilovatt-püügipäevades) 70 % keskmisest aastasest püügikoormusest, mida asjaomase liikmesriigi laevad kasutasid 2003. aastal püügiretkedel, mille jaoks neil oli süvamerepüügi luba ja/või mille jooksul püüti määruse (EÜ) nr 2347/2002 I ja II lisas loetletud süvamereliike. Käesolevat lõiget kohaldatakse ainult nende püügiretkede suhtes, kus püüti üle 100 kg süvamereliike, välja arvatud Põhja-Atlandi hõbekala. Artikkel 9 Saagi ja kaaspüügi lossimise tingimused 1. Kalavarusid, mille suhtes on kehtestatud püügipiirangud, võib pardal hoida või laevalt lossida ainult juhul, kui: a) saagi on püüdnud sellise liikmesriigi laevad, millel on kvoot, ning kõnealune kvoot ei ole ammendatud; või b) saak moodustab osa ühendusele kuuluvast püügiosast, mis ei ole kvootidena liikmesriikide vahel ära jaotatud ega ammendatud. 2. Erandina lõikest 1 võib järgmistesse liikidesse kuuluvat kala pardal hoida ja lossida ka siis, kui liikmesriigil ei ole kvooti või kui kvoot või püügiosa on ammendatud: a) muud liigid kui heeringas ja makrell, tingimusel, et i) neid püütakse segamini teiste liikidega, kasutades võrke silmasuurusega alla 32 mm määruse (EÜ) nr 850/98 artikli 4 kohaselt, ja ii) saaki ei sordita pardal ega lossimisel; või b) makrell, tingimusel, et i) makrelli püütakse segamini stauriidi või sardiiniga; ii) makrelli mass ei ületa 10 % kogu pardal oleva makrelli, stauriidi ja sardiini massist ja iii) saaki ei sordita pardal ega lossimisel. 3. Kõik lossimised, välja arvatud lõike 2 kohane püük, arvestatakse kvoodist või, kui ühenduse osa ei ole kvootidena liikmesriikide vahel ära jaotatud, ühenduse osast maha. 4. Kaaspüügi määr ja realiseerimine määratakse kindlaks määruse (EÜ) nr 850/98 artiklitega 4 ja 11 ettenähtud korras. Artikkel 10 Sortimata lossimised ICES IIIa, IV ja VIId püügipiirkonnas ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vetes 1. Määruse (EÜ) nr 1434/98 artikli 2 lõiget 1 ei kohaldata ICES IIIa, IV ja VIId püügipiirkonnas ning IIa püügipiirkonna EÜ vetes püütud heeringa suhtes. 2. Kui liikmesriigi heeringapüügi limiidid ICES IIIa, IV ja VIId püügipiirkonnas ning IIa püügipiirkonna EÜ vetes on ammendatud, ei tohi asjaomase liikmesriigi lipu all sõitvad ühenduses registreeritud laevad, kes tegutsevad püügipiirkonnas, mille suhtes kehtivad asjaomased püügipiirangud, lossida sortimata ja heeringat sisaldavaid saake. 3. Liikmesriigid tagavad, et kasutatakse nõuetekohast proovivõtusüsteemi, mis võimaldab tulemuslikult kontrollida ICES IIIa, IV ja VIId püügipiirkonnas ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vetes püütud, sortimata lossitud saagi koguseid liikide kaupa. 4. ICES IIIa, IV ja VIId püügipiirkonnas ning ICES IIa püügipiirkonna EÜ vetes püütud, sortimata kalasaaki võib lossida ainult sadamates või lossimiskohtades, kus on kasutusel lõikes 1 osutatud proovivõtusüsteem. Artikkel 11 Juurdepääsupiirangud Ühenduse laevad ei tohi kalastada Skagerrakis 12 meremiili ulatuses Norra lähtejoontest. Taani ja Rootsi lipu all sõitvatel laevadel on siiski lubatud kalastada kuni nelja meremiili kaugusel Norra lähtejoontest. Artikkel 12 Silmasuuruse ja võrguniidi jämeduse määramine Silmasuurus ja võrguniidi jämedus määratakse kindlaks komisjoni 20. jaanuari 2003. aasta määruse (EÜ) nr 129/2003 (millega sätestatakse kalavõrkude silmasuuruse ja võrguniidi jämeduse määramise üksikasjalikud eeskirjad)[45] kohaselt. Artikkel 13 Tehnilised ülemineku- ja kontrollimeetmed Ühenduse laevade suhtes kohaldatavad tehnilised ülemineku- ja kontrollimeetmed on sätestatud III lisas. III PEATÜKK Kolmanda riigi kalalaevade püügilimiidid ja nendega seotud tingimused Artikkel 14 Luba Venezuela ja Norra lipu all sõitvatel kalalaevadel ning Fääri saartel registreeritud kalalaevadel on lubatud kalastada ühenduse vetes I lisas sätestatud püügilimiitide alusel ning artiklitega 15–17 ja artiklitega 21–27 ettenähtud tingimustel. Artikkel 15 Keelatud liigid Kolmandate riikide kalalaevadel on kõigis ühenduse vetes keelatud püüda, pardal hoida, ümber laadida ja lossida järgmisi liike: - hiidhai ( Cetorhinus maximus ) - mõrtsukhai ( Carcharodon carcharias ). Artikkel 16 Geograafilised piirangud 1. Norra lipu all sõitvatel või Fääri saartel registreeritud kalalaevadel on lubatud kalastada ainult 200 meremiili laiuse vööndi nendes osades, mis asuvad vähemalt 12 meremiili kaugusel liikmesriikide lähtejoontest ICES IV piirkonnas, Kattegatis ja Atlandi ookeanis põhja pool 43°00′N, välja arvatud määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 18 nimetatud piirkonnas. 2. Norra lipu all sõitvatel kalalaevadel on lubatud Skagerrakis kalastada vähemalt nelja meremiili kaugusel mere pool Taani ja Rootsi lähtejoontest. 3. Venezuela lipu all sõitvatel kalalaevadel on lubatud kalastada ainult 200 meremiili laiuse vööndi nendes osades, mis asuvad vähemalt 12 meremiili kaugusel mere pool Prantsuse Guajaana departemangu lähtejoontest. Artikkel 17 Läbisõit ühenduse vetest Ühenduse vetest läbisõitvad kolmanda riigi kalalaevad peavad stoovima oma võrgud järgmisel viisil, et need ei oleks kasutamisvalmis: 2. võrgud, raskused ja muu sellelaadne varustus tuleb traallaudade, puksiir- ja haalamisköite ning trosside küljest lahti võtta, 3. tekil asuvad või teki kohale paigutatud võrgud tuleb kindlalt mõne tekiehitise osa külge kinnitada. Artikkel 18 Saagi ja kaaspüügi lossimise tingimused Kalaliike, millele on kehtestatud püügilimiidid, ei tohi pardal hoida ega lossida, välja arvatud juhul, kui saagi on püüdnud sellise liikmesriigi laevad, kellel on kvoot ning kõnealune kvoot ei ole ammendatud. Artikkel 19 Tehnilised ülemineku- ja kontrollimeetmed Kolmanda riigi laevade suhtes kohaldatavad tehnilised ülemineku- ja kontrollimeetmed on sätestatud III lisas. IV PEATÜKK Ühenduse laevade litsentsisüsteem Artikkel 20 Litsentsid ja nendega seotud tingimused 1. Olenemata määrusega (EÜ) nr 1627/94 sätestatud kalapüügilitsentside ja kalapüügilubade üldeeskirjadest tohivad ühenduse laevad kolmanda riigi vetes kalastada asjaomase kolmanda riigi asutuste poolt väljaantud litsentsi alusel. 2. Lõiget 1 ei kohaldata siiski järgmiste ühenduse laevade suhtes, kes kalastavad Põhjamerel Norrale kuuluvates vetes: a) laevad kogumahutavusega kuni 200 GT (kaasa arvatud); või b) laevad, mis püüavad inimtoiduks muid kalaliike kui makrell; või c) Rootsi lipu all sõitvad laevad kooskõlas kehtivate tavadega. 3. Litsentside suurim arv ja muud nendega seotud tingimused määratakse kindlaks IV lisa I osas. Litsentsitaotlustes märgitakse kalapüügiliigid ning nende ühenduse laevade nimi ja tunnused, kellele litsentse taotletakse, ning liikmesriikide asutused saadavad taotlused komisjonile. Komisjon esitab taotlused asjaomaste kolmandate riikide asutustele. 4. Kui liikmesriik kannab teisele liikmesriigile üle IV lisa I osas nimetatud püügipiirkonna kvoodi (vahetusleping), tuleb üle kanda ka asjaomased litsentsid ja teatada sellest komisjonile. IV lisa I osas sätestatud litsentside üldarvu püügipiirkonna kohta ei tohi siiski ületada. 5. Ühenduse laevad peavad järgima kaitse- ja kontrollimeetmeid ning kõiki muid asjaomases püügipiirkonnas kehtivaid tingimusi. Artikkel 21 Fääri saared Ühenduse laevad, kellel on püügiluba ühe kalaliigi sihtpüügiks Fääri saarte vetes, võivad teise kalaliigi sihtpüügiga tegelda ainult juhul, kui nad teatavad muudatusest ette Fääri saarte ametiasutustele. V PEATÜKK Kolmanda riigi kalalaevade litsentsisüsteem Artikkel 22 Kohustus omada püügilitsentsi ja püügiluba 1. Olenemata määruse (EMÜ) nr 2847/93 artiklist 28b on Norra lipu all sõitvad laevad kogumahutavusega kuni 200 GT vabastatud püügilitsentsi ja püügiloa omamise kohustusest. 2. Püügilitsents ja püügiluba peavad olema laeva pardal. Fääri saartel või Norras registreeritud kalalaevad on kõnealusest kohustusest vabastatud. 3. Kolmanda riigi kalalaevad, kellel on püügiõigus 31. detsembril 2007, võivad püüki jätkata alates 1. jaanuarist 2008 kuni ajani, mil püügiõigusega kalalaevade nimekiri on komisjonile esitatud ning komisjon on selle heaks kiitnud. Artikkel 23 Litsentsi ja püügiloa taotlemine Kolmanda riigi asutuse poolt komisjonile esitatud litsentsi- ja kalapüügiloa taotlusega koos tuleb esitada järgmised andmed: a) laeva nimi; b) registrinumber; c) pardatähis; d) registreerimissadam; e) omaniku või prahtija nimi ja aadress; f) kogumahutavus ja -pikkus; g) mootori võimsus; h) kutsungsignaal ja raadiosagedus; i) kavandatav püügiviis; j) kavandatav püügipiirkond; k) liigid, mida kavatsetakse püüda; l) taotletava litsentsi kestus. Artikkel 24 Litsentside arv Litsentside arv ja nendega seotud tingimused määratakse kindlaks IV lisa II osas. Artikkel 25 Tühistamine ja kehtetuks tunnistamine 1. Litsentsid ja püügiload võib tühistada uute litsentside ja püügilubade väljaandmiseks. Tühistamine jõustub komisjoni poolt uute litsentside ja püügilubade väljaandmise kuupäevale eelneval päeval. Uued litsentsid ja püügiload jõustuvad nende väljaandmise kuupäeval. 2. Litsentsid ja püügiload tunnistatakse täielikult või osaliselt kehtetuks enne nende kehtivusaja lõppu, kui kõnealuse kalavaru jaoks I lisas sätestatud kvoot on ammendatud. 3. Litsentsid ja püügiload tunnistatakse kehtetuks juhul, kui ei täideta käesoleva määrusega ettenähtud kohustusi. Artikkel 26 Asjakohaste eeskirjade täitmata jätmine 1. Kolmanda riigi kalalaevadele, kes ei ole täitnud käesolevas määruses sätestatud kohustusi, ei anta litsentsi ega püügiluba kuni 12 kuu jooksul. 2. Komisjon esitab asjaomase kolmanda riigi asutustele nende kolmanda riigi kalalaevade nimed ja tunnused, kellele asjakohaste eeskirjade rikkumise tõttu ei anta luba kalastada ühenduse kalapüügipiirkonnas järgneva kuu või järgnevate kuude jooksul. Artikkel 27 Litsentsiomaniku kohustused 1. Kolmanda riigi kalalaevad täidavad kalastusvööndis kalastades kaitse- ja kontrollimeetmeid ning kõiki muid selles vööndis ühenduse laevade kalastustegevust reguleerivaid sätteid, esmajoones määrusi (EMÜ) nr 1381/87, (EMÜ) nr 2847/93, (EÜ) nr 1627/94, (EÜ) nr 850/98, (EÜ) nr 1434/98 ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2187/2005[46]. 2. Lõikes 1 nimetatud kolmanda riigi kalalaevad peavad püügipäevikut, kuhu kantakse V lisa I osas ettenähtud teave. 3. Kolmanda riigi kalalaevad, välja arvatud ICES IIIa piirkonnas kalastavad Norra lipu all sõitvad laevad, edastavad komisjonile VI lisas sätestatud teabe kõnealuses lisas ettenähtud eeskirjade kohaselt. Artikkel 28 Prantsuse Guajaana departemangu käsitlevad erisätted 1. Litsentside andmine kalapüügiks Prantsuse Guajaana departemangu vetes on seotud asjaomase kolmanda riigi laeva omaniku kohustusega lubada komisjoni taotluse korral laeva pardale vaatleja. 2. Prantsuse Guajaana departemangu vetes kalastavad kolmanda riigi kalalaevad peavad V lisa II osas esitatud näidisele vastavat püügipäevikut. Komisjoni taotluse korral saadetakse püügiandmed Prantsusmaa ametiasutuste kaudu komisjonile. VI PEATÜKK Vahemeres kalastavaid ühenduse laevu käsitlevad erisätted Artikkel 29 Püügikeelu kehtestamine peibutuspüügivahenditega väikest kuldmakrelli püüdvatele kaluritele 1. Väikese kuldmakrelli (Coryphaena hippurus) , eriti selle noorkalade kaitseks keelatakse peibutuspüügivahenditega püük 1. jaanuarist kuni 14. augustini 2008 Vahemere üldise kalanduskomisjoni (GFCM) territooriumi kõigis geograafilistes piirkondades. 2. Erandina lõike 1 sätetest võib liikmesriik, kui ta suudab tõendada, et halva ilma tõttu ei saanud tema lipu all sõitvad kalalaevad kasutada oma tavalisi kalastuspäevi, kanda oma peibutuspüügivahenditega kalastavate kalalaevade jaoks kaotsiläinud päevad üle ajavahemikku kuni järgmise aasta 31. jaanuarini. Liikmesriigid, kes soovivad sellist ülekandmist kasutada, esitavad enne 1. jaanuari 2009 komisjonile taotluse, et saada teatav arv lisapäevi, millal kalalaeval on lubatud püüda väikest kuldmakrelli peibutuspüügivahenditega keeluperioodil 1. jaanuarist kuni 31. jaanuarini 2009. Kõnealusele taotlusele lisatakse järgmine teave: a) ettekanne, milles esitatakse kõnealuse püügikatkestuse üksikasjad, lisades ka taotlust kinnitavad andmed ilmastikuolude kohta; b) laeva nimi; c) registrinumber; d) pardatähis, nagu on määratletud komisjoni määruse (EÜ) nr 26/2004[47] I lisas. Komisjon edastab liikmesriikidelt saadud teabe GFCMi täitevsekretariaadile. 3. Liikmesriigid saadavad komisjonile 1. novembriks 2008 ettekande lõikes 1 osutatud meetmete rakendamise kohta. Artikkel 30 Kalapüügipiirangutega piirkondade kehtestamine süvamere tundlike elupaikade kaitseks 1. Veetavate tragide ja põhjatraalnootadega kalapüük on keelatud järgmisi koordinaate ühendavate joontega piiratud aladel: a) süvamerepüügi piirangutega keeluala – Capo Santa Maria di Leuca läheduses asuv Lophelia riff: - 39° 27.72' N, 18° 10.74' E - 39° 27.80' N, 18° 26.68' E - 39° 11.16' N, 18° 04.28' E - 39° 11.16' N, 18° 35.58' E b) süvamerepüügi piirangutega keeluala – Niiluse delta piirkonna külmad süsivesinike imbumisalad: - 31° 30.00' N, 33° 10.00' E - 31° 30.00' N, 34° 00.00' E - 32° 00.00' N, 34° 00.00' E - 32° 00.00' N, 33° 10.00' E c) süvamerepüügi piirangutega keeluala – Eratosthemese veealune mägi: - 33° 00.00' N, 32° 00.00' E - 33° 00.00' N, 33° 00.00' E - 34° 00.00' N, 33° 00.00' E - 34° 00.00' N, 32° 00.00' E 2. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed süvamere tundlike elupaikade kaitseks lõikes 1 viidatud piirkondades ja tagavad eelkõige, et kõnealused piirkonnad oleksid kaitstud muu tegevuse kui kalapüügi eest, mis ohustaks nende konkreetsete elupaikade iseloomulike joonte säilitamist. Artikkel 31 Traalnooda vähim silmasuurus teatava kohaliku kalapüügi ja põhjalähedaste kalade hooajalise traalpüügi puhul 1. Erandina määruse (EÜ) nr 1967/2006 arikli 8 lõike 1 punktist h ja artikli 9 lõike 3 punktist 2 võivad liikmesriigid jätkata oma riigi lipu all sõitvatele laevadele lubade andmist kasutada noodapära rombikujulise võrgusilma suurusega alla 40 mm teatava kohaliku kalapüügi ja põhjalähedaste kalade hooajalise traalpüügi puhul. 2. Lõiget 1 kohaldatakse üksnes juba lubatud püügitegevuste suhtes kooskõlas liikmesriigis 1. jaanuaril 2007 kehtivate siseriiklike õigusaktidega ning see ei hõlma edaspidist püügikoormuse suurendamist võrreldes 2006. aastal kehtinud koormusega. 3. Liikmesriigid esitavad komisjonile enne 5. jaanuari 2008 tavapärase andmeedastussüsteemi abil nimekirja nimekirja laevadest, millele on antud lõike 1 kohane kalastusluba. Püügiloaga laevade nimekiri sisaldab järgmist teavet: a) laeva nimi; b) laeva Euroopa Ühenduse laevastikuregistri number (CFR) ja pardatähis, nagu on määratletud komisjoni määruse (EÜ) nr 26/2004 I lisas; c) iga laeva lubatud püük(püügid), mille kohta on märgitud sihtliik(-liigid), püügipiirkond vastavalt otsusele GFCM/31/2007/2 ja kasutatavad püügivahendid; d) lubatud püügiaeg. 4. Komisjon edastab liikmesriikidelt saadud teabe GFCMi täitevsekretariaadile. VII PEATÜKK NAFO reguleerimispiirkonnas süvalesta püüdvaid ühenduse laevu käsitlevad erisätted Artikkel 32 Püügiaruanded 1. Määruse (EÜ) nr 2115/2005 artikli 5 kohaselt süvalesta püügiloa saanud laeva kapten saadab oma lipuliikmesriigi pädevatele ametiasutustele elektrooniliselt püügiaruande, märkides oma leava püütud süvalesta koguse, sealhulgas aruanne nullpüügi kohta. 2. Lõikega 1 ettenähtud aruanne edastatakse esimest korda hiljemalt kümnenda päeva lõpus pärast laeva sisenemist NAFO reguleerimispiirkonda või pärast püügiretke algust. Kõnealune aruanne edastatakse iga viie päeva tagant. Kui lõike 1 kohaselt teatatud süvalestapüügiga on ammendatud 75 % liikmesriikidele määratud kvoodist, edastavad kaptenid lõike 1 punktis b osutatud aruandeid kolme päeva tagant. 3. Liikmesriigid edastavad aruanded kohe pärast kättesaamist komisjonile. Komisjon edastab selle teabe viivitamata NAFO sekretariaadile. Artikkel 33 Täiendavad kontrollimeetmed 1. Määruse (EÜ) nr 2115/2005 artikli 5 kohaselt süvalesta püügiloa saanud laevad võivad siseneda NAFO reguleerimispiirkonda süvalesta püügiks ainult juhul, kui neil on pardal alla 50 tonni ükskõik mis liiki püütud kala või kui sisenemine on lubatud lõigete 2, 3 või 4 kohaselt. 2. Kui määruse (EÜ) nr 2115/2005 artikli 5 kohaselt süvalesta püügiloa saanud laeval on pardal üle 50 tonni või rohkem väljastpoolt NAFO reguleerimispiirkonda püütud saaki, edastatakse NAFO sekretariaadile e-posti või faksiga hiljemalt 72 tundi enne NAFO reguleerimispiirkonda sisenemist pardal hoitava saagi kogus, laeva kapteni määratud hinnanguline püügi alustamise koht (läänepikkus/põhjalaius) ja sinna saabumise eeldatav aeg. 3. Kui inspekteerimislaev annab pärast lõike 2 kohase teate saamist märku kontrollikavatsusest, edastab ta kalalaevale selle kontrollpunkti koordinaadid, kus kontroll läbi viiakse. Kontrollpunkt ei tohi asuda kaugemal kui 60 meremiili kapteni määratud hinnangulisest püügi alustamise kohtast. 4. Kui määruse (EÜ) nr 2115/2005 artikli 5 kohaselt süvalesta püügiloa saanud laev ei ole NAFO reguleerimispiirkonda sisenemise ajaks saanud NAFO sekretariaadilt ega inspekteerimislaevalt mingit teadet selle kohta, et inspekteerimislaev kavatsev läbi viia lõike 3 kohase kontrolli, võib kalalaev jätkata püüki. Kalalaev võib alustada püügitegevust ilma eelneva kontrollita ka juhul, kui inspekteerimislaev ei ole kontrolli alustanud kolme tunni jooksul alates kalalaeva saabumisest kontrollpunkti. Artikkel 34 Koralli kaitsevöönd NAFO rajooni 3O alas, mis on määratletud VII lisas, on keelatud igasugune püügitegevus, sealhulgas põhjaga kokkupuutuvate püügivahenditega. VIII PEATÜKK Erisätted kolmanda riigi kalalaevade püütud ja külmutatud kala lossimise ja ümberlaadimise kohta Kirde-Atlandi Kalanduskomisjoni konventsiooni (NEAFC) reguleeritavas piirkonnas Artikkel 35 Sadamariigi kontroll Ilma et see piiraks nõukogu määruse (EMÜ) nr 2847/93 ja nõukogu 6. mai 1994. aasta määruse (EÜ) nr 1093/94 (millega kehtestatakse tingimused, mille alusel kolmandate riikide kalalaevad võivad otse ühenduse sadamates lossida ja saaki turustada)[48] kohaldamist, kehtivad käesolevas peatükis esitatud menetlused kolmanda riigi kalalaevade poolt NEAFCi konventsiooni piirkonnas püütud ja külmutatud kala lossimise ja ümberlaadimise kohta liikmesriikide sadamates. Artikkel 36 Määratud sadamad Ühenduse vetes on lossimine ja ümberlaadimine lubatud üksnes määratud sadamates. Liikmesriigid määravad lossimiskoha või kalda lähedal asuva koha (määratud sadamad), kus on lubatud lossida ja ümber laadida artiklis 35 osutatud kalu. Liikmesriigid teatavad komisjonile 2007. aastal määratud sadamate nimekirja muudatustest vähemalt 15 päeva enne muudatuse jõustumist. Komisjon avaldab määratud sadamate nimekirja ja selles tehtud muudatused Euroopa Liidu Teataja C-seerias ja paneb selle üles oma veebilehele. Artikkel 37 Eelteade enne sadamasse sisenemist 1. Erandina nõukogu määruse (EMÜ) nr 2847/93 artikli 28e lõikest 1 teavitab kalalaeva, mille pardal on artiklis 35 osutatud kala, kapten või tema esindaja vähemalt kolm päeva enne kavandatud saabumisaega selle liikmesriigi pädevat asutust, kelle sadamasse ta kavatseb saabuda, oma kavatsusest siseneda sadamasse kala lossimiseks või ümberlaadimiseks. 2. Lõikes 1 osutatud teatisele lisatakse X lisa I osas esitatud vorm, mille A osa peab olema korralikult täidetud järgmiselt: a) vormi PSC 1 kasutatakse, kui kalalaev tahab lossida oma püütud saaki; b) vormi PSC 2 kasutatakse, kui kalalaev on kalasaaki ümber laadinud. Sellisel juhul täidetakse eraldi vorm iga kalalaeva kohta, millelt saak ümber laaditi. 3. Sadamaliikmesriik edastab koopia lõikes 2 viidatud vormist viivitamatult kõnealuse kalalaeva lipuliikmesriigile ja, kui kalalaev on kalasaaki ümber laadinud, nende laevade lipuliikmesriigile (lipuliikmesriikidele), millelt saak ümber laaditi. Artikkel 38 Luba lossimiseks või ümberlaadimiseks 1. Sadamariigi pädevad asutused võivad lubada lossimist või ümberlaadimist, kui selle kalalaeva lipuriik, kes kavatseb lossida või ümber laadida, või, kui kalalaev on väljaspool sadamat kalasaaki ümber laadinud, nende laevade lipuriik (-riigid), millelt saak ümber laaditi, on tõendanud, saates korralikult täidetuna tagasi talle (neile) artikli 37 lõike 3 kohaselt edastatud vormi B osa, järgmist: a) kalalaevadel, kes teatasid kalapüügist, oli piisavalt kvoote teatatud kalaliikide püüdmiseks; b) pardal olevatest kalakogustest on nõuetekohaselt teatatud ja need on arvesse võetud kõigi püügipiirangute või püügikoormuse piirangute arvutamisel, mida võidakse kohaldada; c) kalalaevadel, kes teatasid kalapüügist, oli luba püüda kala teatatud piirkondades; d) kalalaeva asumine teatatud püügipiirkonnas on kontrollitud laevaseiresüsteemi andmetega. Lossimine või ümberlaadimine võib alata alles pärast sadamariigi pädevalt asutuselt loa saamist. 2. Erandina lõikest 1 võib sadamariik anda loa kalasaagi või selle osa lossimiseks lõikes 1 osutatud kinnituse puudumisel, kuid sellisel juhul hoitakse kõnealust kala pädeva asutuse kontrolli all laos. Kala vabastatakse müümiseks, ülevõtmiseks või äravedamiseks alles siis, kui on saadud lõikes 1 osutatud kinnitus. Kui kinnitust ei ole saadud 14 päeva jooksul pärast lossimist, võib sadamariik kala konfiskeerida ja kõrvaldada oma eeskirjade kohaselt. 3. Sadama liikmesriigi pädevad asutused teatavad oma otsusest lossimise või ümberlaadimise lubamise kohta viivitamatult komisjonile ja NEAFCi sekretärile, saates neile koopia X lisa I osas ettenähtud vormist, olles nõuetekohaselt täitnud osa C, kui lossitud või ümberlaaditud kala oli püütud NEAFCi konventsiooni piirkonnas. Artikkel 39 Kontrollimised 1. Liikmesriikide pädevad asutused kontrollivad oma sadamates igal aastal vähemalt 15 % artiklis 35 osutatud kolmandate riikide kalalaevade lossimistest ja ümberlaadimistest. 2. Kontrollimine hõlmab kogu maha- või ümberlaadimise jälgimist ja lossimise eelteatises osutatud iga liigi koguste ning lossitud või ümberlaaditud iga liigi koguste võrdlemist. 3. Inspektorid teevad kõik, et kalalaeva asjatult kinni ei peetaks, ja tagavad, et kontrollimine tekitaks kalalaevale võimalikult vähe tüli ja et oleks välditud kala kvaliteedi halvenemine. Artikkel 40 Kontrollimisaruanded 1. Iga kontrollimine dokumenteeritakse X lisa II osas esitatud inspekteerimisaruande täitmisega. 2. Igast inspekteerimisaruandest saadetakse viivitamatult koopia kontrollitud kalalaeva lipuriigile ja, kui kalalaev on kalasaaki ümber laadinud, nende laevade lipuriigile (-riikidele), millelt saak ümber laaditi, ning komisjonile ja NEAFCi sekretärile, kui lossitud või ümberlaaditud kala oli püütud NEAFCi konventsiooni piirkonnas. 3. Iga inspekteerimisaruande originaal või sertifitseeritud koopia saadetakse nõudmise korral kontrollitud kalalaeva lipuriigile. IX PEATÜKK Antarktika vete elusressursside kaitse konventsiooni (CCAMLR) piirkonnas kalastavaid ühenduse laevu käsitlevad erisätted 1. OSA PIIRANGUD JA LAEVADE KOHTA NÕUTAVAD ANDMED Artikkel 41 Keelud ja püügipiirangud 1. VIII lisas nimetatud liikide sihtpüük on kõnealuses lisas nimetatud piirkondades ja ajavahemikel keelatud. 2. Uutes ja teadusuuringutega seotud püügipiirkondades kohaldatakse IX lisas sätestatud püügi- ja kaaspüügipiiranguid kõnealuses lisas nimetatud alapiirkondades. Artikkel 42 CCAMLRi piirkonna püügiloaga laevade kohta nõutavad andmed 1. Alates 1. augustist 2008 edastavad liikmesriigid komisjonile lisaks teabele, mis tuleb esitada püügiloaga laevade kohta vastavalt määruse (EÜ) nr 601/2004 artikli 3 lõike 2 nõuetele, kõnealuste laevade kohta järgmised andmed: a) laeva IMO number (kui see on olemas); b) varasem lipuriik (kui see on olemas); c) rahvusvaheline raadiokutsung; d) laevaomaniku (omanike) nimi ja aadress ning tegeliku tulusaaja (tegelike tulusaajate) nimi ja aadress (kui need on teada); e) laeva ehitamise koht ja aeg; f) laeva tüüp; g) pikkus; h) järgmised värvifotod laevast: i) vähemalt 12 × 7 cm suurune foto, millel on kogu pikkuses näha laeva tüürpoord ja selle osad; ii) vähemalt 12 × 7 cm suurune foto, millel on kogu pikkuses näha laeva pakpoord ja selle osad; iii) vähemalt 12 × 7 cm suurune foto vaatega laeva ahtrile, mis on võetud otse tagant; i) meetmed, millega tagatakse laevale paigaldatud satelliitseirevahendi võltsimiskindel töö. 2. Alates 1. augustist 2008 edastavad liikmesriigid komisjonile laevade kohta, kellel on püügiluba CCAMLRi piirkonnas, võimaluse korral järgmise teabe: a) operaatori nimi ja aadress, kui see erineb laeva omanikust; b) kapteni nimi ja kodakondsus, võimaluse korral kalastamise eest vastutava kapteni nimi ja kodakondsus; c) püügiviis või -viisid; d) laius (m); e) brutoregistertonnaaž; f) laeva sideliigid ja numbrid (INMARSAT A, B ja C numbrid); g) tavapärane meeskonnaliikmete arv; h) peamasina või -masinate võimsus; i) kandejõud (tonnides), kalatrümmide arv ja mahutavus (m³); muud andmed, mida peetakse vajalikuks (nt laeva jääklass). Artikkel 43 Ettekanne kalalaeva täheldamisest 1. Kui litsentseeritud kalalaeva kapten täheldab kalalaeva konventsiooni piirkonnas, siis registreerib ta võimalikult palju andmeid sellise nähtud laeva kohta: a) kalalaeva nimi ja kirjeldus; b) kalalaeva kutsung; c) kalalaeva registreerimisnumber ja Lloydsi/IMO number; d) kalalaeva lipuriik; e) fotod kalalaevast ettekande tõendamiseks; f) kogu muu oluline teave selle kohta, millega nähtud kalalaev tegeles. 2. Kapten saadab lõikes 1 viidatud teavet sisaldava ettekande võimalikult kiiresti oma lipuriigile. Lipuriik saadab CCAMLRi sekretariaadile iga sellise ettekande, kui nähtud laev tegeles CCAMLRi nõuete kohaselt ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga. 2. OSA UURIMUSLIK KALAPÜÜK Artikkel 44 Osalemine uurimuslikus kalapüügis 1. Hispaania lipu all sõitvad ja Hispaanias registreeritud kalalaevad, mille kohta on CCAMLRile esitatud teatis vastavalt määruse (EÜ) nr 601/2004 artiklile 7, võivad osaleda Dissostichus spp. õngejadaga uurimuslikus püügis FAO alapiirkondades 88.1 ja 88.2, rajoonides 58.4.1, 58.4.2 ning rajoonides 58.4.3a ja 58.4.3b väljaspool riiklikku jurisdiktsiooni all olevaid piirkondi. 2. Rajoonides 58.4.3a ja 58.4.3b tohib korraga kalastada ainult üks kalalaev liikmesriigi kohta. 3. Alapiirkondade 88.1 ja 88.2 ning rajoonide 58.4.1 ja 58.4.2 kogupüügi- ja kaaspüügipiirangud ning nende jaotus iga alapiirkonna või rajooni väikeste uurimisalade (SSRU) vahel määratakse kindlaks XIV lisas. Kalastamine mis tahes väikeses uurimisalas lõpetatakse niipea, kui deklareeritud saak ulatub kindlaksmääratud püügilimiidini, ning uurimisala suletakse kalastamiseks ülejäänud kalastushooajal. 4. Kalapüük toimub võimalikult suures geograafilises ja batümeetrilises ulatuses, et saada teavet, mis on vajalik kalastamisvõimaluste kindlaksmääramiseks, ning vältida saagi ja püügikoormuse liiga tihedat koondumist. Rajoonides 58.4.1 ja 58.4.2 on keelatud püük 550 m sügavusjoonest kõrgemal. Artikkel 45 Aruandlussüsteemid Artiklis 44 nimetatud uurimuslikus kalapüügis osalevate laevade jaoks kehtivad järgmised saagi ja püügikoormuse aruannete süsteemid: a) määruse (EÜ) nr 601/2004 artiklis 12 sätestatud viiepäevase püügikoguse ja -koormuse aruandlussüsteem, millest erandina esitavad liikmesriigid püügikoguse ja -koormuse aruande komisjonile hiljemalt kaks tööpäeva pärast iga aruandlusperioodi lõppu, et selle saaks viivitamata edastada CCAMLRile. Alapiirkondades 88.1 ja 88.2 ning rajoonides 58.4.1 ja 58.4.2 esitatakse aruanded väikeste uurimisalade kohta; b) määruse (EÜ) nr 601/2004 artiklis 13 sätestatud igakuine üksikasjalik püügikoguse ja -koormuse aruandlussüsteem; c) vette tagasi lastud Dissostichus eleginoides ja Dissostichus mawsoni , sealhulgas „sültjaks” muutunud kala koguarvu ja kaalu deklareerimine. Artikkel 46 Erinõuded 1. Artiklis 44 nimetatud uurimuslik kalapüük toimub vastavalt nõukogu 22. märtsi 2004. aasta määruse (EÜ) nr 600/2004, millega kehtestatakse teatavad tehnilised meetmed kalastustegevuse suhtes Antarktika vete elusressursside kaitse konventsiooniga hõlmatud piirkonnas,[49] artiklile 8, pidades silmas meetmeid, mida võetakse, vähendamaks merelindude tahtmatut surmamist õngejadaga püügi ajal. Lisaks nendele meetmetele: a) kõnealuse kalapüügi korral on kalajäätmete merrelaskmine keelatud; b) laevad, mis tegelevad uurimusliku püügiga rajoonides 58.4.1 ja 58.4.2 ning järgivad õngejadade koormamisel CCAMLRi protokolle (A, B või C), vabastatakse püüniste öise sisselaskmise nõudest; laevad, mis püüavad kokku kolm merelindu, pöörduvad viivitamatult tagasi püüniste öise sisselaskmise juurde vastavalt määruse (EÜ) nr 600/2004 artiklile 8; c) laevad, mis tegelevad uurimusliku püügiga alapiirkondades 88.1 ja 88.2 ning rajoonides 58.4.3a ja 58.4.3b ning püüavad kokku kolm merelindu, lõpetavad viivitamata püügi ning ei tohi väljaspool harilikku kalastushooaega kalastada kuni hooaja 2007/2008 lõpuni. 2. Laevade suhtes, kes osalevad uurimuslikus kalapüügis FAO alapiirkondades 88.1 ja 88.2, kohaldatakse järgmisi lisanõudeid: a) laevadel on keelatud merre heita: i) naftat, kütteõlisid või õlijääke, välja arvatud laevade põhjustatud merereostuse vältimise rahvusvahelise konventsiooni (MARPOL) 73/78 I lisas lubatud juhtudel; ii) jäätmeid; iii) toidujäätmeid, mis ei läbi kuni 25 mm avadega sõela; iv) kodulinde või nende osi (kaasa arvatud munakoored); v) fekaalvett 12 meremiili kaugusel maismaast või jäämassist, või fekaalvett laevalt, mis liigub kiirusega alla nelja sõlme; vi) jäätmepõletustuhka; või vii) kalajäätmeid; b) alapiirkondadesse 88.1 ja 88.2 ei tooda sisse eluskodulinde ega muid eluslinde ning alapiirkondadest 88.1 ja 88.2 kõrvaldatakse tarbimata jäänud töödeldud linnuliha; c) Dissostichus spp. püük alapiirkondades 88.1 ja 88.2 on keelatud 10 meremiili kaugusel Balleny saarte rannikust. Artikkel 47 Loomuse mõiste 1. Käesolevas jaos tähendab üks loomus ühe või mitme õngejada vettelaskmist ühes paigas. Loomuse täpne geograafiline asukoht määratakse õngejada või õngejadade keskpunkti abil ning seda kasutatakse saagi- ja püügikoormusaruandluses. 2. Loomus on teaduslik järgmistel tingimustel: a) iga teadusloomuse kaugus teistest teadusloomustest on vähemalt viis meremiili, kusjuures kõnealust kaugust mõõdetakse iga teadusloomuse geograafilisest keskpunktist; b) iga loomus koosneb vähemalt 3 500, kuid mitte rohkem kui 10 000 õngekonksust; see võib koosneda mitmest ühte kohta asetatud eraldi õngejadast; c) iga õngejada veesoleku aeg on vähemalt kuus tundi, kusjuures veesoleku aega mõõdetakse vettelaskmise lõpetamise ajast kuni loomuse võtmise alguseni. Artikkel 48 Teadusuuringute kavad Artiklis 44 nimetatud uurimuslikus kalapüügis osalevad laevad rakendavad teadusuuringute kavasid kõikides väikestes uurimisalades (SSRU), milleks on jaotatud FAO alapiirkond 88.1 ja 88.2 ning rajoonid 58.4.1 ja 58.4.2. Teadusuuringute kava rakendatakse järgmiselt: a) esimesel sissesõidul uurimisalasse saadud esimesed 10 loomust ehk „esimene rida” on „teadusloomused”, mis peavad vastama artikli 63 lõikes 2 kindlaksmääratud kriteeriumidele; b) järgmised 10 loomust või järgmine10-tonnine saak (olenevalt sellest, kumb saadakse enne) on „teine rida”. Teise rea loomused võib kapteni äranägemisel püüda tavapärase uurimusliku kalapüügi osana. Need loomused võib siiski lugeda teaduslikeks juhul, kui need vastavad artikli 63 lõike 2 nõuetele; c) kui kapten soovib pärast esimese ja teise loomusterea lõpetamist jätkata püüki samas väikeses uurimisalas, peab laev tegema „kolmanda rea”, mille tulemusena tehakse igas reas kokku 20 teadusloomust. Kolmas rida viiakse uurimisalas lõpule sama reisi ajal, mille kestel saadi esimene ja teine rida; d) pärast kolmanda rea 20 teadusloomuse lõpetamist võib laev jätkata kalapüüki uurimisalas; e) punkte b, c ja d ei kohaldata alapiirkondade 88.1 ja 88.2 uurimisalade A, B, C, E ja G suhtes, mille kalastamiseks sobiva merepõhja pindala on alla 15 000 km², ning pärast 10 teadusloomuse lõpetamist võib laev jätkata kalapüüki uurimisalas. Artikkel 49 Andmekogumiskavad 1. Artiklis 44 nimetatud uurimuslikus kalapüügis osalevad laevad rakendavad andmekogumiskavasid kõikides väikestes uurimisalades, milleks on jaotatud FAO alapiirkond 88.1 ja 88.2 ning rajoonid 58.4.1 ja 58.4.2. Andmekogumiskava hõlmab järgmisi andmeid: a) loomuse iga õngejada kummagi otsa asukoht ja sealne meresügavus; b) vettelaskmise, veesoleku ja loomuse võtmise aeg; c) pinnal lahtipääsenud kalade arv ja liik; d) õngekonksude arv; e) söödaliik; f) söödahaaramise protsent; g) õngekonksu tüüp ning h) mere- ja ilmastikutingimused ning kuu faas õngejadade sisselaskmise ajal. 2. Kõik lõikes 1 nimetatud andmed kogutakse iga teadusloomuse kohta; eelkõige tuleb kuni 100 kalast koosneva teadusloomuse kõik kalad mõõta ning saata vähemalt 30 kalast koosnev proov bioloogilisteks uuringuteks. Kui püütud kalu on üle 100, kasutatakse juhuslikkuse alusel valitud osaproovi meetodit. Artikkel 50 Märgistamiskava 1. Artiklis 44 nimetatud uurimuslikus kalapüügis osalev laev rakendab märgistamiskava järgmiselt: a) Uurimusliku kalapüügi käigus märgistatakse Dissostichus spp. isendid ja lastakse vabadusse vastavalt CCAMLRi Dissostichus spp. märgistamiskavale ja protokollile. Laevad lõpetavad märgistamise pärast 500 isendi märgistamist või lahkuvad püügipiirkonnast, kui on märgistatud üks isend iga eluskaalu tonni kohta; b) kava kohaselt märgistatakse igas suuruses isendeid, et täita märgistamise nõudeid. Märgistatakse ainult heas seisundis patagoonia kihvkala. Kõik merre tagasi lastavad isendid tuleb kahekordselt märgistada ja lasta tagasi võimalikult suurel geograafilisel alal; c) kõigile märgistele tuleb selgesti trükkida kordumatu seerianumber ja tagastamisaadress, et märgiste päritolu oleks võimalik kindlaks teha, kui märgistatud isend uuesti kinni püütakse; d) uuesti kinni püütud märgistatud isendeid (st püütud kalu, kellel on varem kinnitatud märgis) ei vabastata, isegi kui isend on olnud vabaduses ainult lühikest aega; e) kõikide uuesti kinni püütud märgistatud isendite kohta tuleb koguda bioloogilised andmed (pikkus, kaal, sugu, gonaadide küpsusaste), võimaluse korral teha neist elektrooniline foto, koguda otoliidid ja eemaldada märgis; f) kõik asjakohased märgistusandmed ja kõik märgiste taasleiuandmed tuleb elektrooniliselt edastada CCAMLRi ettenähtud formaadis CCAMLRile kolme kuu jooksul pärast seda, kui laev kõnealusest püügipiirkonnast lahkub; g) kõik asjakohased märgistusandmed, kõik märgiste taasleiuandmed ja andmed uuesti kinni püütud isendite kohta edastatakse elektrooniliselt CCAMLRi ettenähtud formaadis asjaomasele piirkondlikule märgistusandmete registrile, nagu on osutatud CCAMLRi märgistamisprotokollis. 2. Märgistatud ja vabadusse lastud patagoonia kihvkala ei arvestata püügi piirnormide täitmiseks. Artikkel 51 Teadusvaatlejad ja inspektorid 1. Iga artiklis 44 nimetatud uurimuslikus kalapüügis osaleva laeva pardal on kogu püügiperioodi jooksul vähemalt kaks teadusvaatlejat, kellest üks on määratud CCAMLRi rahvusvahelise teadusvaatluste kava kohaselt. 2. Iga liikmesriik, toimides oma kohaldatavate seaduste ja eeskirjade, sealhulgas oma kohtutes tõendite hindamist käsitlevate eeskirjade kohaselt, käsitleb käesoleva kava raames uuringud tellinud CCAMLRi liikme kalandusinspektorite ettekandeid samuti kui oma inspektorite ettekandeid ja lepinguosaline ning kõnealune tellinud CCAMLRi liige teevad koostööd, et hõlbustada kohtu- või muu menetluse läbiviimist inspektori esitatud ettekande alusel. Artikkel 52 Tavalise hiilgevähi püügis osalemise kavatsuse teatised Iga liikmesriik, kes kavatseb püüda tavalist hiilgevähki konventsiooni piirkonnas, teatab CCAMLRi sekretariaadile oma kavatsusest vähemalt neli (4) kuud enne komisjoni aastakoosolekut, vahetult enne püügihooaega, mil nad kavatsevad seda püüda. Artikkel 53 Nakkevõrkudega süvamerepüügi ajutine keelustamine 1. Nakkevõrkude kasutamine konventsiooni piirkonnas muuks kui teaduslikuks otstarbeks on keelatud, kuni teaduskomitee on uurinud selle püügivahendi võimalikku mõju ja teinud selle kohta ettekande ning komisjon on teaduskomitee soovituste põhjal andnud nõusoleku, et sellist meetodit tohib kasutada konventsiooni piirkonnas. 2. Nakkevõrkude kasutamisest teaduslikuks uurimistööks sügavamal kui 100 meetrit teatatakse eelnevalt teaduskomiteele ja komisjon kinnitab selle enne, kui sellise uurimistööga tohib alustada. 3. Iga kalalaev, kes soovib läbida konventsiooni piirkonda, vedades oma pardal nakkevõrke, peab oma kavatsusest eelnevalt teatama CCAMLRi sekretariaadile, teatades ka kuupäevad, mil ta kavatseb läbida konventsiooni piirkonda. Iga nakkevõrkudega kalalaeva viibimine konventsiooni piirkonnas, millest ei ole eelnevalt teatatud, rikub käesoleva artikli sätteid. Artikkel 54 Põhjatraalide ajutised kasutamispiirangud konventsiooni avamerepiirkonnas püügihooaegadel 2007/2008 ja 2008/2009 1. Põhjatraalide kasutamine konventsiooni avamerepiirkonnas piiratakse aladega, milles CCAMLR on jõustanud kaitsemeetmed põhjatraalimise jaoks. 2. Lõiget 1 ei kohaldata põhjatraalimise kasutamisele teaduslikuks uurimistööks konventsiooni piirkonnas. X PEATÜKK Kagu-Atlandi kalandusorganisatsiooni (SEAFO) piirkonnas kalastavaid ühenduse laevu käsitlevad erisätted 1. OSA LOA ANDMINE LAEVADELE Artikkel 55 Loa andmine laevadele 1. Liikmesriigid teatavad komisjonile, võimaluse korral elektrooniliselt, 1. juuniks 2008 oma selliste laevade nimekirja, kellele kalapüügiloa väljaandmisega on antud luba püüda kala SEAFO konventsiooni piirkonnas. 2. Lõikes 1 osutatud nimekirja kantud laevade omanikud peavad olema ühenduse kodanikud või juriidilised isikud. 3. Kalalaevadel lubatakse tegutseda SEAFO konventsiooni piirkonnas, kui need suudavad täita kalalaevadele SEAFO konventsiooniga kehtestatud nõudeid ja kohustusi ning konventsiooni kaitse- ja majandamismeetmeid. 4. Kalastusluba ei anta kalalaevadele, kes on teostanud ebaseaduslikku, teatamata, reguleerimata kalapüüki, välja arvatud juhul, kui uued omanikud esitavad piisava dokumenteeritud tõendusmaterjali, et eelmised omanikud ja operaatorid ei oma nendes mingisugust õiguslikku, kasusaamisega seotud või rahalist osalust või kontrolli nende üle, või et kogu asjakohase teabe põhjal nende laevad ei osale ebaseaduslikus, teatamata, reguleerimata kalapüügis ega ole sellega seotud. 5. Lõikes 1 osutatud nimekiri sisaldab järgmist teavet: a) laeva nimi, registreerimisnumber, varasem nimi (kui on teada) ja registreerimissadam; b) varasem lipuriik (kui see on olemas); c) rahvusvaheline raadiokutsung (kui see on olemas); d) omaniku või omanike nimi ja aadress; e) laeva tüüp; f) pikkus; g) käitaja(te) või haldaja(te) nimi ja aadress (kui see on olemas); h) brutoregistertonnaaž; ning i) peamasina või -masinate võimsus. 6. Pärast püügiloaga laevade esialgse nimekirja koostamist teatavad liikmesriigid komisjonile viivitamatult iga laeva nimekirja lisamisest, nimekirjast väljajätmisest või mis tahes muudatusest nimekirjas iga kord, kui need aset leiavad. Artikkel 56 Püügiloaga laevade kohustused 1. Laevad järgivad kõiki asjakohaseid SEAFO kaitse- ja majandamismeetmeid. 2. Püügiloaga laevad hoiavad pardal kehtivaid tõendeid laeva registreerimise kohta ja kehtivat luba püüda või ümber laadida kala. Artikkel 57 Püügiloata laevad 1. Liikmesriigid võtavad meetmed, et keelata laevadel, kes ei ole kantud püügiloaga laevade SEAFO nimekirja, püüda, hoida pardal, ümber laadida ja lossida SEAFO konventsiooniga hõlmatud liikidesse kuuluvat kala. 2. Liikmesriigid teatavad komisjonile kõik andmed, mille kohaselt on põhjust kahtlustada, et püügiloaga laevade SEAFO nimekirja kandmata laevad tegelevad SEAFO konventsiooniga hõlmatud liikidesse kuuluva kala püügi või ümberlaadimisega SEAFO konventsiooni piirkonnas. 3. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et püügiloaga laevade SEAFO nimekirja kantud laevade omanikud ei tegele ega ole seotud kalapüügiga SEAFO konventsiooni piirkonnas, mida teostavad laevad, kes ei ole kantud püügiloaga laevade nimekirja. 2. OSA ÜMBERLAADIMINE Artikkel 58 Merel toimuva ümberlaadimise keelamine Iga liikmesriik keelab tema lipu all sõitvatel kalalaevadel laadida SEAFO konventsiooni piirkonnas merel ümber SEAFO konventsiooniga hõlmatud liikidesse kuuluvat kala. Artikkel 59 Sadamas toimuv ümberlaadimine 1. Ühenduse laevad, kes püüavad SEAFO konventsiooni piirkonnas SEAFO konventsiooniga hõlmatud liikidesse kuuluvat kala, laadivad kala ümber ainult SEAFO lepinguosalise sadamas, kui neil on selle lepinguosalise eelnev luba, kelle sadamas toimub ümberlaadimine. Ühenduse kalalaevadel on lubatud kala ümber laadida ainult juhul, kui nad on saanud selleks eelneva loa oma lipuliikmesriigi ja sadamariigi pädevalt asutuselt. 2. Iga liikmesriik tagab, et tema püügiloaga kalalaevad saavad eelneva loa sadamas ümberlaadimiseks. Liikmesriik tagab ka, et ümberlaadimised sobivad kokku iga laeva teatatud püügikogusega, ja nõuab ümberlaadimisest teatamist. 3. Ühenduse kalalaeva kapten, kes laadib teisele laevale, edaspidi „vastuvõttev laev”, ümber mis tahes koguse SEAFO konventsiooni piirkonnas püütud ja konventsiooniga hõlmatud liikidesse kuuluvat kala, teatab ümberlaadimise ajal vastuvõtva laeva lipuliikmesriigile asjakohased kalaliigid ja kogused, ümberlaadimise kuupäeva ja püügikohad ning esitab oma lipuliikmesriigile SEAFO ümberlaadimise deklaratsiooni vastavalt XI lisa I osas esitatud vormile. 4. Ühenduse kalalaeva kapten teatab vähemalt 24 tundi enne ümberlaadimist SEAFO lepinguosalisele, kelle sadamas ümberlaadimine toimub, järgmised andmed: - ümberlaadimist teostama hakkavate kalapüügilaevade nimed; - vastuvõtvate laevade nimed; - ümberlaaditav kogus kalaliikide kaupa; - ümberlaadimise kuupäev ja sadam. 5. Hiljemalt 24 tundi enne ümberlaadimise algust ja ümberlaadimise lõpul, kui ümberlaadimine toimub SEAFO lepinguosalise sadamas, teatab ühenduse lipu all sõitva vastuvõtva laeva kapten sadamariigi pädevale asutusele tema laeva pardal olevate SEAFO konventsiooniga hõlmatud kalaliikide kogused ja esitab 24 tunni jooksul kõnealusele pädevale asutusele SEAFO ümberlaadimise deklaratsiooni. 6. Ühenduse lipu all sõitva vastuvõtva laeva kapten esitab 48 tundi enne lossimist SEAFO ümberlaadimise deklaratsiooni selle riigi pädevale asutusele, kus asub sadam, milles toimub lossimine. 7. Iga liikmesriik võtab vajalikud meetmed saadud teabe õigsuse kontrollimiseks ja teeb koostööd lipuriigiga selle tagamiseks, et lossitud kogused on kooskõlas iga laeva teatatud püügikogustega. 8. Iga liikmesriik, kelle laevadel on lubatud püüda SEAFO konventsiooni piirkonnas SEAFO konventsiooniga hõlmatud liikidesse kuuluvat kala, teatab 1. juuniks 2008 komisjonile kõik üksikasjad tema lipu all sõitvate laevade kalasaagi ümberlaadimise kohta. 3. OSA KAITSEMEETMED TUNDLIKE SÜVAMEREELUPAIKADE JA ÖKOSÜSTEEMIDE JUHTIMISEKS Artikkel 60 Suletud piirkonnad Ühenduse kalalaevadel on keelatud SEAFO konventsiooniga hõlmatud kalaliikide püük järgmistes piirkondades: a) allrajoon A1 - Dampier veealune mägi 10o 00’ S 02o 00’ W 10o 00’ S 00o 00’ E 12o 00’ S 02o 00’ W 12o 00’ S 00o 00’ E - Malahit Guyot veealune mägi 11o 00’ S 02o 00’ W 11o 00’ S 04o 00’ W 13o 00’ S 02o 00’ W 13o 00’ S 04o 00’ W b) allrajoon B1 - Molloy veealune mägi 27o 00’ S 08o 00’ E 27o 00’ S 10o 00’ E 29o 00’ S 08o 00’ E 29o 00’ S 10o 00’ E c) rajoon C - Schmidt-Ott'i veealune mägi ja Erica veealune mägi 37o 00’ S 13o 00 E 37o 00’ S 17o 00’ E 40o 00’ S 13o 00 E 40o 00’ S 17o 00’ E - Africana veealune mägi 37o 00’ S 28o 00 E 37o 00’ S 30o 00 E 38o 00’ S 28o 00 E 38o 00’ S 30o 00 E - Panzarini veealune mägi 39o 00’ S 11o 00’ E 39o 00’ S 13o 00’ E 41o 00’ S 11o 00’ E 41o 00’ S 13o 00’ E d) allrajoon C1 - Vema veealune mägi 31o 00’S 08o 00’ E 31o 00’ S 09o 00’ E 32o 00’ S 08o 00’ E 32o 00’ S 09o 00’ E - Wusti veealune mägi 33o 00’ S 06o 00’ E 33o 00’ S 08o 00’ E 34o 00’ S 06o 00’ E 34o 00’ S 08o 00’ E e) rajoon D - Discovery, Junoy, Shannoni veealused mäed 41o 00’ S 06o 00’ W 41o 00’ S 03o 00’ E 44o 00’ S 06o 00’ W 44o 00’ S 03o 00’ E - Schwabenlandi ja Herdmani veealused mäed 44o 00’ S 01o 00’ W 44o 00’ S 02o 00’ E 47o 00’ S 01o 00’ W 47o 00’ S 02o 00’ E Artikkel 61 Kalastamise jätkamine suletud püügipiirkonnas 1. Artiklis 60 osutatud suletud piirkondades ei jätkata kalastamist enne, kui lipuliikmesriik on kindlaks määranud ja kaardistanud tundlikud mereökosüsteemid, sealhulgas neis piirkondades asuvad veealused mäed, hüdrotermilised lõõrid ja külmaveekorallid, ning hinnanud kalastamise jätkamise mõju sellistele tundlikele mereökosüsteemidele. 2. Lipuliikmeriik saadab lõike 1 kohaselt teostatud määramise, kaardistamise ja hindamise tulemused komisjonile edastamiseks SEAFO teaduskomisjoni aastakoosolekule. 3. Liikmesriigid võivad uurimusliku kalapüügi kavad saata komisjonile hindamiseks, milline on kalastamise mõju kalavarude säästvale arengule ja tundlikele mereökosüsteemidele. 4. OSA MEETMED MERELINDUDE TAHTMATU KAASPÜÜGI VÄHENDAMISEKS Artikkel 62 Teave merelindude häirimise kohta Liikmesriigid koguvad andmeid merelindude häirimise, sealhulgas nende tahtmatu püügi kohta nende kalalaevade poolt, kes püüavad SEAFO konventsiooniga hõlmatud liikidesse kuuluvat kala, ja edastavad kõik sellekohased andmed komisjonile 1. juuniks 2008. Artikkel 63 Leevendavad meetmed 1. Kõik ühenduse kalalaevad, kes püüavad kala lõuna pool 30 lõunalaiuskraadi, on varustatud linnutõrjevahenditega (tori mastid): - tori mastid peavad vastama tori masti kokkulepitud kujundusele ja kasutamiseeskirjadele, mis on esitatud XI lisa II osas; - tori mastid tuleb kasutusele võtta enne õngejada vettelaskmist alati, kui kalapüük toimub lõuna pool 30 lõunalaiuskraadi; - kalalaevu kutsutakse üles kasutama veel teist tori masti ja linnutõrjeliini, kui linde on palju või nad on väga aktiivsed; - kõigil kalalaevadel peavad olema kasutamisvalmis varutõrjeliinid. 2. Õngejadad lastakse vette üksnes öösel (s.o kahe nautilise hämariku vahelisel pimedal ajal)[50]. Öisel õngepüügil kasutatakse üksnes nii vähe laevatulesid, kui on vajalik ohutuse tagamiseks. 3. Sisikondade heitmine vette on keelatud püügivahendite vettelaskmise ajal. Tuleb vältida sisikondade heitmist vette ajal, mil püügivahendid on vees. Sisikondade vetteheitmine peab võimaluse korral toimuma laeva teisel poolel, mitte seal, kust püügivahendid on vette lastud. Laevade või püügipiirkondade puhul, mille puhul ei ole nõuet jätta kogu sisikond pardale, on vaja rakendada süsteem, millega sisikonnast ja kalapeadest eemaldatakse enne nende vetteheitmist kõik konksud. Enne vettelaskmist tuleb võrgud puhastada, et eemaldada kõik, mis võiks merelinde kohale meelitada. 4. Ühenduse kalalaevad rakendavad võrkude vettelaskmisel ja võrkudega püügil korda, millega ajavahemik, mil lõtvade võrgusilmadega võrk on veepinnal, on viidud miinimumini. Võrkude hooldustööd tehakse võimaluse korral nii, et võrk ei oleks vees. 5. Ühenduse kalalaevu kutsutakse üles kasutama sellise kujuga püügivahendeid, mille puhul lindudel oleks vähem võimalusi puutuda kokku püügivahendi nende jaoks kõige ohtlikuma osaga. Selleks võib suurendada võrgu raskusi või vähendada ujuvust, nii et võrk vajuks kiiremini vette, või panna eredavärviline plagu vm asi nende võrguosade kohale, kus võrgusilmad on lindude jaoks kõige ohtlikuma suurusega. 6. Ühenduse kalalaevadele, mille pardal ei ole võimalusi kalasaagi töötlemiseks või sisikondade hoidmiseks, või millel ei ole võimalust heita sisikonnad vette laeva teisel küljel, kust ei ole vette lastud püügivahendeid, ei anta luba püüda kala konventsiooni piirkonnas. 7. Tehakse kõik vajalik, et püügivahenditesse elusana kinnijäänud linnud vabastataks elusana ja et võimaluse korral eemaldataks konksud ilma asjaomase linnu elu ohtu seadmata. 5. OSA KONTROLLIMINE Artikkel 64 Patagoonia kihvkala (Dissostichus eleginoides) käsitlevad erisätted 1. Artikli 55 kohaselt SEAFO konventsiooni piirkonnas patagoonia kihvkala püügiks loa saanud laeva kapten edastab elektrooniliselt oma lipuliikmesriigi pädevatele asutustele ja SEAFO sekretariaadile püügiaruande, märkides oma laeva poolt püütud patagoonia kihvkalade arvu, sealhulgas sealhulgas tühiteatised. Kõnealune aruanne saadetakse püügiretkel olles iga viie päeva järel. Liikmesriigid edastavad kõnealuse teabe viivitamata komisjonile. 2. Liikmesriigid, kellel on laevu, mis on saanud loa patagoonia kihvkala püügiks SEAFO konventsiooni piirkonnas, esitavad komisjonile ja SEAFO sekretariaadile üksikasjalikud andmed saagi ja püügikoormuse kohta hiljemalt 30. juunil 2008. Artikkel 65 Süvamere punakrabi ( Chaceon spp) käsitlevad erisätted 1. Artikli 55 kohaselt SEAFO konventsiooni piirkonnas süvamere punase krabi püügiks loa saanud laeva kapten edastab elektrooniliselt oma lipuriigi pädevatele asutustele ja SEAFO sekretariaadile püügiaruande, märkides oma laeva poolt püütud süvamere punaste krabide arvu, sealhulgas sealhulgas saagita jäämise korral. Kõnealune aruanne edastatakse püügiretke iga viie päeva tagant. Liikmesriigid edastavad kõnealuse teabe viivitamata komisjonile. 2. Liikmesriigid, kellel on laevu, mis on saanud loa süvamere punase krabi püügiks SEAFO konventsiooni piirkonnas, esitavad komisjonile ja SEAFO sekretariaadile üksikasjalikud andmed saagi ja püügikoormuse kohta hiljemalt 30. juunil 2008. Artikkel 66 Kalalaeva liikumisest ja püükidest teatamine 1. Kalalaevad ja uurimislaevad, kel on luba püüda kala konventsiooni piirkonnas ja kes seda teevad, saadavad laevaseiresüsteemi või muu sobiva vahendiga lipuliikmesriigi asutusele ja, kui lipuliikmesriik nõuab, SEAFO peasekretärile ettekanded konventsiooni piirkonda sisenemise, sellest väljumise ja püügi kohta. 2. Ettekanne sisenemise kohta esitatakse mitte rohkem kui 12 tundi ja mitte vähem kui 6 tundi enne iga sisenemist konventsiooni piirkonda, näidates sisenemise kuupäeva ja kellaaja, laeva geograafilise asukoha ja pardal oleva kala eluskaalu kogused (kg) liikide kaupa (FAO kolmetäheline kood). 3. Iga kalendrikuu lõpul esitatakse ettekandes püügi kohta püütud kala eluskaalu kogused (kg) liikide kaupa (FAO kolmetäheline kood). 4. Ettekanne väljumise kohta esitatakse mitte rohkem kui 12 tundi ja mitte vähem kui 6 tundi enne iga väljumist konventsiooni piirkonnast. Selles esitatakse väljumise kuupäev ja kellaaeg, laeva geograafiline asukoht, püügipäevade arv ja konventsiooni piirkonnas püütud kala eluskaalu kogused (kg) liikide kaupa (FAO kolmetäheline kood) kas alates kalapüügi algusest kõnealuses piirkonnas või viimasest püügiettekandest. Artikkel 67 Teaduslikud vaatlused ja andmete kogumine kalavarude suuruse hindamiseks 1. Iga liikmesriik tagab, et iga tema kalalaeva, kes püüab SEAFO konventsiooni piirkonnas SEAFO konventsiooniga hõlmatud liikidesse kuuluvat kala, pardal oleksid kvalifitseeritud teadusvaatlejad. 2. Iga liikmesriik nõuab, et teave, mille vaatlejad on kogunud iga tema lipu all sõitva kalalaeva kohta, esitataks 30 päeva jooksul pärast konventsiooni piirkonnast lahkumist. Teave esitatakse SEAFO teaduskomitee määratud vormis. Liikmesriigid saadavad koopia andmetest võimalikult kiiresti komisjonile, võttes arvesse, et teabe esitamisel on vaja säilitada koondamata andmete konfidentsiaalsus. Liikmesriigid võivad saata koopia teabest ka SEAFO peasekretärile. 3. Määratud vaatlejad koguvad ja kontrollivad käesolevas artiklis viidatud teabe, kuivõrd see on võimalik, hiljemalt 30. juuniks 2008. Artikkel 68 Kolmandate riikide laevade täheldamine 1. Liikmesriikide lipu all sõitvad laevad teatavad oma lipuliikmesriigile võimalikust kalapüügist, mida konventsiooni piirkonnas teostavad kalalaevad, kes sõidavad konventsiooniga mitte liitunud riigi lipu all. Selline teave hõlmab muu hulgas järgmist: a) laeva nimi; b) laeva registreerimisnumber; c) kalalaeva lipuriik; d) igasugune muu asjakohane teave nähtud kalalaeva kohta. 2. Iga liikmesriik saadab lõikes 1 viidatud andmed võimalikult kiiresti komisjonile. Komisjon edastab need andmed teadmiseks SEAFO peasekretärile. XI PEATÜKK India Ookeani Tuunikomisjoni (IOTC) piirkonnas kalastavaid ühenduse laevu käsitlevad erisätted Artikkel 69 Merelindude kaaspüügi vähendamine 1. Liikmesriigid koguvad kogu kättesaadava teabe merelindude häirimise, sealhulgas nende tahtmatu kaaspüügi kohta oma kalalaevade poolt ning edastavad kõnealused andmed IOTC-le, saates komisjonile koopia. 2. Liikmesriigid püüavad tõhusate leevendusmeetmete abil vähendada merelindude kaaspüügi taset kõigis kalastuspiirkondades ja kõigil püügihooaegadel. 3. Ühenduse kalalaevad, mis püüavad kala lõuna pool 30 lõunalaiuskraadi, on varustatud linnutõrjevahenditega (tori mastid) vastavalt järgmistele tehnilistele sätetele: a) tori mastid peavad vastama tori masti kokkulepitud kujundusele ja IOTCi vastuvõetud kasutamiseeskirjadele; b) tori mastid tuleb kasutusele võtta enne õngejada vettelaskmist alati, kui kalapüük toimub lõuna pool 30 lõunalaiuskraadi; c) vajaduse korral kasutavad kalalaevad lisaks veel teist tori masti ja linnutõrjeliini, kui linde on palju või nad on väga aktiivsed; d) kõigil kalalaevadel peavad olema kasutamisvalmis varutõrjeliinid. 4. Triivõngejadasid kasutavad ühenduse kalapüügilaevad vabastatakse lõike 3 nõuetest, kui nad püüavad mõõkkala „ameerika õngejada süsteemi” kasutades. Artikkel 70 Püügivõimsuse piirangud troopikatuune püüdvate laevade puhul 1. Liikmesriigid piiravad püüniseliikide kaupa 2006. aasta tasemel selliste oma lipu all sõitvate IOTC piirkonnas troopikatuune püüdvate laevade püügikoormuse, mille üldpikkus on vähemalt 24 m. Nad piiravad samuti püüniseliikide kaupa selliste oma lipu all sõitvate IOTC piirkonnas väljaspool nende majandusvööndit troopikatuune püüdvate laevade arvu, mille üldpikkus on vähemalt 24 m. Laevade arvu piirang on kooskõlas vastava kogumahutavusega, väljendatuna brutoregistertonnaaži (GRT) või brutotonnaažina (GT). Laevade asendamise korral ei tohi ületada lubatud kogumahutavust. 2. Lõiget 1 ei kohaldata laevade suhtes, mille ehitamine on 2006. aastal pooleli ja mille kasutamiseks on antud luba. 3. Olenemata lõikest 1 teatavad liikmesriigid komisjonile 1. jaanuariks 2008 oma nende laevade arvu ja kogumahtuvuse, mis 2006. aastal püüdsid kõnealuses piirkonnas troopikatuuni. Selleks tõendavad nad oma laevade tõhusa viibimise ja kalapüügitegevuse IOTC piirkonnas 2006. aastal laevaseiresüsteemi andmete, püügipäevikute, sadamasse sisenemise teabe või muude vahendite abil. 4. Olenemata lõikest 1 võivad liikmesriigid muuta laevade arvu püügivahendite järgi, kui nad tõendavad komisjonile, et laevade arvu muutus püügivahendeid arvestades ei suurenda asjaomase kalavaru püügikoormust. 5. Liikmesriigid tagavad, et nende laevastikus kavandatava püügivõimsuse muudatuse puhul oleksid ülekantavad laevad IOTCi laevade registris või mõne muu piirkondliku kalandusorganisatsiooni tuunipüügi registris. Laevu, mis on mõne piirkondliku kalandusorganisatsiooni nimekirjas kui ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga tegelenud laev, üle ei kanta. Artikkel 71 Püügivõimsuse piirangud mõõkkala ja pikkuimtuuni püüdvate laevade puhul 1. Liikmesriigid piiravad püüniseliikide kaupa 2007. aasta tasemel selliste oma lipu all sõitvate IOTC piirkonnas mõõkkala ja pikkuimtuuni püüdvate laevade püügikoormuse, mille üldpikkus on vähemalt 24 m. Liikmesriigid piiravad samuti püüniseliikide kaupa selliste oma lipu all sõitvate IOTC piirkonnas väljaspool nende majandusvööndit mõõkkala ja pikkuimtuuni püüdvate laevade arvu, mille üldpikkus on vähemalt 24 m. Laevade arvu piirang on kooskõlas vastava kogumahutavusega, väljendatuna brutoregistertonnaaži (GRT) või brutotonnaažina (GT). Laevade asendamise korral ei tohi ületada lubatud kogumahutavust. 2. Lõiget 1 ei kohaldata laevade suhtes, mille ehitamine on 2007. aastal pooleli ja mille kasutamiseks on antud luba. 3. Liikmesriigid teatavad komisjonile 1. jaanuariks 2008 oma nende laevade arvu ja mahutavuse, mis 2007. aastal püüdsid kõnealuses piirkonnas mõõkkala ja pikkuimtuuni. Selleks tõendavad nad oma laevade viibimise ja kalapüügitegevuse IOTC piirkonnas 2007. aastal laevaseiresüsteemi andmete, püügipäevikute, sadamasse sisenemise teabe või muude vahendite abil. 4. Olenemata lõikest 1 võivad liikmesriigid muuta oma laevade arvu püügivahendeid arvestades, kui nad tõendavad komisjonile, et laevade arvu muutus püügivahendeid arvestades ei suurenda asjaomaste kalavarude püügikoormust. 5. Liikmesriigid tagavad, et nende laevastikus kavandatava püügivõimsuse muudatuse puhul oleksid ülekantavad laevad IOTCi laevade registris või mõne muu piirkondliku kalandusorganisatsiooni tuunipüügi registris. Laevu, mis on mõne piirkondliku kalandusorganisatsiooni nimekirjas kui ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga tegelenud laev, üle ei kanta. XII PEATÜKK SPFO piirkonnas kalastavaid ühenduse laevu käsitlevad erisätted Artikkel 72 Pelaagiline kalapüük – püügivõimsuse piirangud 1. Liikmesriigid piiravad oma lipu all sõitvate pelaagilisi kalavarusid püüdvate laevade kogumahutavuse (GT) üldist taset SPFO piirkonnas 2007. aastal registreeritud kogumahutavuse tasemeni, et oleks tagatud pelaagiliste kalavarude säästev kasutamine Vaikse ookeani lõunaosas. 2. Liikmesriigid edastavad komisjonile 1. jaanuariks 2008 oma lipu all sõitvate kõnealuses piirkonnas 2007. aastal registreeritud ja aktiivselt tegutsenud laevade kogumahutavuse (GT) üldise taseme. Selle teabe esitamisel tõendavad liikmesriigid oma laevade viibimise SPFO piirkonnas 2007. aastal laevaseiresüsteemi andmete, püügipäevikute, sadamasse sisenemise teabe või muude vahendite abil. 3. Liikmesriigid, kes on varem püüdnud pelaagilisi liike Vaikse ookeani lõunaosas, kuid 2007. aastal ei ole kalapüügiga tegelenud, võivad 2008. aastal siseneda püügiks SPFO piirkonda, juhul kui nad vabatahtlikult piiravad püügikoormust. Need liikmesriigid teatavad viivitamata komisjonile SPFO piirkonnas kalapüügiga tegelevate oma laevade nimed ja omadused, sh kogumahutavuse. 4. Liikmesriigid edastavad SPFO ajutisele teaduslikule töörühmale ülevaatamiseks kõik SPFO piirkonna pelaagiliste kalavarude hindamise ja uuringute tulemused ning taotlevad oma teadusekspertide aktiivset osalemist nimetatud organisatsiooni teadustöös, mis käsitleb pelaagilisi liike. 5. Liikmesriigid tagavad nii palju kui võimalik vaatlejate olemasolu oma riigi lipu all sõitvatel laevadel, et jälgida pelaagilist kalapüüki Vaikse ookeani lõunaosas ja koguda asjakohaseid teaduslikke andmeid. Artikkel 73 Põhjalähedane kalapüük 1. Liikmesriigid piiravad SPFO piirkonnas põhjalähedase kalapüügi püügikoormust või saaki aasta keskmisele tasemele ajavahemiku 1. jaanuar 2002 kuni 31. detsember 2006 põhjal, arvestades kalalaevade arvu ja muid näitajaid, mis kajastavad saagi taset, püügikoormust ja –võimsust. 2. Liikmesriigid ei laienda põhjalähedast püüki SPFO uutesse piirkondadesse, kus praegu sellise püügiga ei tegelda. 3. Ühenduse laevad lõpetavad põhjalähedase kalapüügi viie miili kaugusel sellisest kohast SPFO piirkonnas, kus on püügitegevuse käigus leitud tõendeid tundlikest mereökosüsteemidest. Ühenduse laevad teatavad oma lipuliikmesriigi pädevatele asutustele, komisjonile ja SPFO ajutisele sekretariaadile leiu asukoha ja asjaomase ökosüsteemi liigi, et asjassepuutuva koha kaitseks saaks võtta vajalikud meetmed. 4. Liikmesriigid määravad vaatlejad kõigile oma lipu all sõitvatele laevadele, mis tegelevad või kavatsevad hakata tegelema põhjatraalpüügiga SPFO piirkonnas ning tagavad vaatlejate kohalolu piisava taseme oma lipu all sõitvatel laevadel, mis tegelevad muu põhjalähedase püügiga SPFO piirkonnas. Artikkel 74 Andmete kogumine ja jagamine Liikmesriigid koguvad, kontrollivad ja esitavad andmeid kooskõlas menetlustega, mida on kirjeldatud andmete kogumise, edastamise, kontrollimise ja vahetuse SPFO normides. XIII PEATÜKK Vaikse ookeani lääne- ja keskosa kalanduskonventsiooni (WCPFC) piirkonnas kalastavaid ühenduse laevu käsitlevad erisätted Artikkel 75 Püügikoormuse piirangud Liikmesriigid tagavad, et suursilmtuuni, kulduimtuuni, vööttuuni ja Vaikse ookeani lõunaosa pikkuimtuuni püügikoormus WCPFC piirkonnas piirdub üksnes nende püügikoormustega, mille suhtes ühendus on sõlminud kalanduse partnerluslepingud kõnealuse piirkonna rannikuriikidega. Artikkel 76 Majanduskavad peibutuspüügivahendite kasutamiseks 1. Liikmesriigid, kelle laevadel on luba kalastada WCPFC piirkonnas, koostavad majanduskavad ankurdatud või triivivate peibutuspüügivahendite kasutamiseks. Kõnealused majanduskavad sisaldavad strateegiaid, mille abil piirata suursilm-tuuni ja kulduim-tuuni noorkalade häirimist. 2. Punktis 1 osutatud majanduskavad esitatakse komisjonile hiljemalt 15. oktoobril 2008. Komisjon koostab nende majanduskavade põhjal ühenduse majanduskava ja esitab selle WCPFC sekretariaadile hiljemalt 31. detsembril 2008. Artikkel 77 Mõõkkala püüdvate laevade maksimaalne arv WCPFC piirkonnast lõuna pool 20°S mõõkkala püüdvate ühenduse laevade arv ei või ületada 14. Ühenduse osalus piirdub Hispaania lipu all sõitvate laevadega. XIV PEATÜKK Ebaseaduslik, teatamata ja reguleerimata kalapüük Artikkel 78 Atlandi ookeani põhjaosa Atlandi ookeani põ