SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

Siseturu nõutava õiguskindluse ja ühtsuse tagamiseks peab EMP ühiskomitee pärast asjaomaste ELi õigusaktide vastuvõtmist integreerima need võimalikult kiiresti Euroopa Majanduspiirkonna lepingusse.

2.HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJUHINNANGU TULEMUSED

Nõukogu otsuse ettepanekule lisatud EMP ühiskomitee otsuse eelnõu eesmärk on muuta EMP lepingu II lisa („Tehnilised normid, standardid, katsetamine ja sertifitseerimine”) selleks, et inkorporeerida EMP lepingusse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2013/56/EL.

EMP EFTA riigid teevad ettepaneku kehtestada Liechtensteini suhtes erand direktiivi 2006/66/EÜ (muudetud direktiiviga 2013/56/EL) artiklist 17. Kavandatud kohanduse põhjendus on järgmine.

Direktiivi 2006/66/EÜ (muudetud direktiiviga 2013/56/EL) artikliga 17 kohustatakse liikmesriike tagama, et iga tootja registreeritakse ning et registreerimise suhtes kehtivad ühesugused menetlusnõuded kooskõlas direktiivi 2006/66/EÜ IV lisaga.

1) Õiguslik olukord Liechtensteinis

Vastavalt 1923. aasta tolliliidu lepingule (Zollvertrag), mis jõustus 1. jaanuaril 1924, on Liechtenstein Šveitsi tolliterritooriumi osa. Lepingu artikli 4 kohaselt kohaldatakse Liechtensteinis Šveitsi tollialaseid õigusakte ja kõiki muid Šveitsi föderaalseid õigusakte, mis on vajalikud tolliliidu nõuetekohaseks toimimiseks.

Tolliliidu leping on ainus õiguslik alus, mis lubab Šveitsi tolliasutustel kohaldada Liechtensteinis Šveitsi tollialaseid õigusakte. Liechtensteinil ei ole selles valdkonnas oma õigusnorme. Lisaks käsitletakse Liechtensteini tolliliidu tõttu tehnilisest tolliasjade vaatepunktist ja väliskaubanduse statistika seisukohast üldiselt Šveitsi territooriumina ning mitte eraldi riigina rahvusvaheliste tolliprotseduuride kontekstis. Et tagada Liechtensteini ettevõtjatele õiguskindlus, on kõik tolliliidu õigus- ja haldusnormid jne, mis Šveitsi kaudu on kohaldatavad ka Liechtensteinis, loetletud lisades ja avaldatud Liechtensteini ametlikus väljaandes (Liechtensteinisches Landesgesetzblatt). Lisasid ajakohastatakse pidevalt, niipea kui Šveitsi vastavaid õigus- ja haldusnorme muudetakse.

Seetõttu on Šveitsi 15. detsembri 2000. aasta kemikaaliseadus (Chemikaliengesetz vom 15. Dezember 2000) ja Šveitsi 18. mai 2005. aasta keemilise riski vähendamise määrus (Chemikalien-Risiko-Reduktionsverordnung vom 18. Mai 2005, ChemRRV) kohaldatavad nii Šveitsis kui ka Liechtensteinis. Keemilise riski vähendamise määruse lisas 2.15 on sätestatud konkreetsed patareisid käsitlevad eeskirjad, nt tagasitoomise ja tagasivõtmise kohustus, ettemakstud käitlustasu ja patareide tootjate aruandekohustus. Šveitsi patareisid käsitlevad eeskirjad on samaväärsed Euroopa õigusnormidega. Direktiivi 2006/66/EÜ muudatusi on arvesse võetud, nagu ka direktiivi 2013/56/EL sätteid. Kuna keemilise riski vähendamise määrus on kohaldatav Liechtensteinis, on määruse täitmise tagamine Liechtensteinis osaliselt Šveitsi ametiasutuste või nende määratud organisatsioonide ainupädevuses (vt keemilise riski vähendamise määruse lisa 2.15 punkt 6). Šveitsi ametiasutuste määratud organisatsioon, mis tegutseb patareide kõrvaldamise maksude valdkonnas, on INOBAT (Interessenorganisation Batterieentsorgung).

Praegune Šveitsi aruandekohustus näeb ette, et patareide tootjad peavad teatama INOBATile vastavalt selle nõuetele patareide koguse, märkides eelkõige ära patareide liigid ja saasteainete sisalduse (vt keemilise riski vähendamise määruse lisa 2.15 punkt 6.3). INOBATi registreerimisvormi nõuded on peaaegu identsed direktiivi 2006/66/EÜ (muudetud direktiiviga 2013/56/EL) IV lisa nõuetega. Vastavalt seaduses sätestatule on patareidega seadmete tootjatel võimalik valida INOBATi või kolmandate isikute vahel, kes on võtnud vastutuse tasu ja aruandekohustuse eest. Neil kolmandatel isikutel on INOBATiga lepinguline suhe. Ettevõtted, kes ei täida oma registreerimis- ja aruandekohustusi, peavad registreerima tolliasutuste esitatud andmete alusel. Šveitsi süsteemiga lihtsustatakse registreerimist, aruandlust ja tasude kogumist, tagades samal ajal kõigi tootjate täieliku registreerimise.

2) Direktiivi 2006/66/EÜ reguleerimisalasse kuuluvate patareide ja akude majanduslik tähtsus Liechtensteinis

Direktiivi 2006/66/EÜ artikli 2 kohaselt kohaldatakse direktiivi igat tüüpi patareide ja akude suhtes, olenemata nende kujust, mahust, massist, koostisosadest või kasutusotstarbest (mõningate eranditega, mis on sätestatud artikli 2 lõikes 2).

Liechtensteinis, mis on väga väike riik (160 km2 ja umbes 37 000 elanikku), ei ole väidetavalt asutatud ühtegi patareisid tootvat ettevõtet. Riigi väiksuse ja sellele vastava riikliku turu mahu tõttu tundub, et tootjatel puudub majanduslik huvi toota Liechtensteinis patareisid ja akusid.

Praeguse seisuga impordivad patareisid ainult mõned Liechtensteinis asuvad ettevõtted (kokku 16). Kuna Liechtensteinis kehtib Šveitsi registreerimiskohustus, on need ettevõtted registreeritud Šveitsi registreerimissüsteemis.

Seetõttu tekitaks oma registreerimissüsteemi loomine väidetavalt Liechtensteinile ja riigi vähestele patareide importijatele ebaproportsionaalselt suure koormuse, eelkõige arvestades Šveitsi ja Euroopa registreerimisvormide minimaalset ja puhtalt vormilist erinevust.

Sellest tulenevalt, arvestades eespool kirjeldatud konkreetset õiguslikku ja faktilist olukorda, taotleb Liechtenstein direktiivi 2013/56/EL, millega muudetakse direktiivi 2006/66/EÜ, kohandamist. EMP EFTA riikide poolt välja pakutud kohandus näeb ette, et muudetud direktiivi 2006/66/EÜ artiklit 17 ei kohaldata Liechtensteini suhtes.

3.ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG