Sissejuhatus

Euroopa Liit, Euroopa Aatomienergiaühendus (edaspidi „Euratom“) ja 26 liikmesriiki on energiaharta lepingu osalised . Paljud vahekohtud on tõlgendanud energiaharta lepingu artiklit 26 nii, et seda kohaldatakse ühest ELi liikmesriigist pärit investori ja teise liikmesriigi vaheliste vaidluste suhtes. Seda tehes on nad lükanud tagasi vastupidise seisukoha, mille komisjon võttis esimese sellise juhtumi puhul ja on korranud kõigis sarnastes kohtuasjades kuni praeguseni.

Euroopa Liidu Kohus on nüüd siduval ja usaldusväärsel viisil kinnitanud, et ELi-sisese küsimuse lahendamine energiaharta lepingu artikli 26 alusel ei ole kooskõlas ELi aluslepingutega . Kuid sellele vaatamata on vahekohtud oma praktikas olnud järjepidevalt ja peaaegu ühehäälselt seisukohal, et energiaharta lepingu artiklit 26 saab kohaldada ELi-sisestele suhetele . Euroopa Liidu Kohtu sõnul tuleb kõiki selliseid vahekohtuotsuseid pidada liidu õigusega ja eelkõige Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 267 ja 344 vastuolus olevaks. Sellisel vahekohtuotsusel ei saa seega olla mingit õigusmõju ning selles määratud hüvitise maksmist ei saa nõuda .

Energiaharta lepingu artiklis 26 on sätestatud võimalus lahendada vaidlus Rahvusvahelises Investeeringuvaidluste Lahendamise Keskuses. Sellest tuleneb oht, et kolmandad riigid võivad tunnustada ja täita selliseid vahekohtuotsuseid, ilma et ELi kohtul oleks võimalik neid kehtetuks tunnistada. Riikide ja teiste riikide kodanike vaheliste investeerimisvaidluste lahendamise konventsiooni artikliga 54 on isegi nähtud ette vahekohtuotsuste tunnustamise ja täitmise lihtsustatud mehhanism . Seni on Austraalia kohtud olnud seisukohal, et selline mehhanism ei võimalda liikmesriigil tugineda kehtiva vahekohtukokkuleppe puudumisele, kui vahekohus on selle argumendi tagasi lükanud . Selles küsimuses on seisukohta taotletud ka USA kohtutes ja Ühendkuningriigi kohtutes, kuid menetlus on mõlemas pooleli . Isegi UNCITRALi ja Stockholmi Kaubanduskoja Arbitraažiinstituudi reglemendi alusel tegutsedes otsustavad vahekohtunikud sageli määrata vahekohtu asukoha väljapoole Euroopa Liitu, et vältida asja läbivaatamist liikmesriikide kohtutes ja seega ka Euroopa Liidu Kohtus .

Seega on oht, et aluslepingud ja energiaharta leping, nagu seda tõlgendavad mõned vahekohtud, võivad sattuda vastuollu, mis võib juhul, kui kolmanda riigi kohus sellise otsuse kinnitab, areneda de facto õiguslikuks vastuoluks, sest liidu õigust rikkuvad vahekohtu otsused muutuksid kolmandate riikide õiguskorra osaks.

Euroopa Kohtu praktika kohaselt võib selline õiguslik vastuolu tähendada, et rahvusvaheline leping ei ole liidu õigusega kooskõlas . Komisjon on seisukohal, et selleks, et energiaharta leping oleks aluslepingutega kooskõlas, tuleb kõrvaldada kõik võimalused vastuolu tekkeks. Et saavutada soovitud mõju vahekohtute otsustuspraktikale, tuleks seda küsimust käsitleda rahvusvahelise avaliku õiguse seisukohast. Komisjon on seega seisukohal, et osalised peaksid sõlmima kokkuleppe „lepingu tõlgendamise või selle kohaldamise kohta“ rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsiooni (VCLT) artikli 31 lõike 3 punkti a tähenduses.

Täpsemad asjaolud

Energiaharta leping on energiasektori kaubandus- ja investeerimisleping, mis hõlmab 53 lepinguosalist, nende seas EL, Euratom ja 26 ELi liikmesriiki, ning mis allkirjastati 1994. aastal ja jõustus 1998. aastal. Selles on sätestatud energiatoodetega kauplemise ja nende transiidi ning energiainvesteeringute kaitse reeglid.

Kuna energiaharta lepingut ei ole alates 1990. aastatest oluliselt ajakohastatud, on see üha iganenum, ehkki samal ajal on ELi käsitus investeeringute kaitse sisulistest standarditest märkimisväärselt edasi arenenud, nii et hilisemates lepingutes on investeeringute kaitse määratletud nii, et see ei pärsi ELi reguleerimisõigust. Sellest on saanud üks enim vaidlusi tekitanud investeerimislepinguid maailmas, kusjuures peamiselt on esitatud kaebusi ELi liikmesriikide vastu, nii et kaebajaks on teises liikmesriigis asuv investor.

Johtuvalt lepinguosaliste ja kodanikuühiskonna kasvavast rahulolematusest algatati 2018. aasta novembris ELi ja selle liikmesriikide eestvõttel ajakohastamisprotsess, milles keskenduti peamiselt investeeringute kaitse standarditele, fossiilkütustele antava kaitse piiramisele ja kestliku arengu edendamisele.

Läbirääkimised toimusid aastatel 2019–2022. 24. juunil 2022 saavutati ajakohastatud energiaharta lepingu eelnõu kohta põhimõtteline kokkulepe. Sellega seoses teavitasid liikmesriigid, Euroopa Liit ja Euratom energiaharta lepingu teisi osalisi oma kavatsusest sõlmida energiaharta lepingu tõlgendamise kohta kokkulepe. 22. novembril 2022 palutakse energiaharta konverentsil (edaspidi „konverents“) energiaharta lepingu ja selle lisade kokkulepitud muudatused heaks kiita.

Uuendatud energiaharta lepinguga luuakse sidus ja ajakohane raamistik, mis hõlbustab kestlikke investeeringute tegemist energiasektorisse. Sellega tagatakse õiguskindlus ning investeeringute kõrgetasemeline kaitse, kajastades samal ajal puhtale energiale ülemineku eesmärke ja aidates kaasa Pariisi kokkuleppe eesmärkide saavutamisele.

Energiaharta lepinguga tagatakse investeeringute kaitse vastavalt reformitud ja ajakohastatud standarditele, mille EL on viimase aja kaubandus- ja investeerimislepingutes välja töötanud, jättes valitsustele alles õiguse ajada omaenda avalikku poliitikat, sealhulgas kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohanemise vallas. Sellega aidatakse kaasa ELi kliimapoliitika elluviimisele. Ajakohastatud energiaharta lepingu alusel saavad lepinguosalised, sealhulgas EL ja Euratom, jätta uued fossiilkütustega seotud investeeringud investeeringute kaitse alt välja ja kaotada järk-järgult kaitse praegustelt investeeringutelt.

Peale selle sisaldab ajakohastatud energiaharta leping suurema õiguskindluse huvides klauslit selle kohta, et investor, kes on pärit osalisriigist, mis on piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsiooni, näiteks ELi liige, ei saa esitada investori ja riigi vahelise vaidluse lahendamise nõuet teise sama piirkondliku majandusintegratsiooni organisatsiooni liikmest lepinguosalise vastu.

Õiguslik taust

Achmea kohtuasjas otsustas Euroopa Liidu Kohus, et investori ja riigi vahelise vahekohtumenetluse klauslid on Euroopa Liidu liikmesriikide vahel sõlmitud rahvusvahelistes lepingutes ELi aluslepingutega vastuolus ja neid ei saa selle vastuolu tõttu kohaldada pärast kuupäeva, mil ELi-sisese kahepoolse investeerimislepingu osalistest viimane sai Euroopa Liidu liikmeks. Samu põhimõtteid kohaldades leidis Euroopa Kohus Komstroy kohtuotsuses, et energiaharta lepingu artikli 26 lõike 2 punkti c tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav liikmesriigi ja teise liikmesriigi investori vahelistele vaidlustele, mis puudutavad viimase poolt esimeses tehtud investeeringut. On kindlalt välja kujunenud tava, et Euroopa Liidu Kohtu otsuseid kohaldatakse ex tunc . PL Holdingsi kohtuasjas lükkas Euroopa Liidu Kohus tagasi taotluse Achmea kohtuotsuse kohaldamist ajaliselt piirata. Romatsa kohtuasjas leidis Euroopa Liidu Kohus, et kõik ELi-sisesed vahekohtuotsused, sealhulgas ICSIDi otsused, mis on tehtud neid järeldusi rikkudes, tuleb tühistada, mistõttu ei tohi nende alusel määratud hüvitisi kellelegi välja maksta.





Vastuvõtmine

Energiaharta konverents peaks 22. novembril 2022 toimuval 33. kohtumisel võtma vastu neli energiaharta lepingu ajakohastamisega seotud otsust. Need otsused tehakse samaaegselt, selleks et: 1) võtta vastu energiaharta lepingu teksti muudatusettepanekud (CC 760); 2) kinnitada energiaharta lepingu lisade muudatused ja parandused (CC 761); 3) kiita heaks kavandatud muudatused vastastikuse mõistmise memorandumis, deklaratsioonides ja otsustes (CC 762); 4) kiita heaks otsus energiaharta lepingu teksti muudatuste ja selle lisade muudatuste ja paranduste jõustumise ja ajutise kohaldamise kohta (CC 763). Need otsused tehakse ühehäälsuse alusel. Kui hääletamine õnnestub, st kui ükski lepinguosaline ei esita vastuväiteid, tuleb seda mõista nii, et energiaharta konverents on energiaharta lepingu ajakohastamise otsused vastu võtnud. Pärast otsuste vastuvõtmist ootavad ees järgmised sammud reformipaketi elementide ratifitseerimiseks, ajutiseks kohaldamiseks ja vajaduse korral jõustamiseks.