KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide ning ülemeremaade ja -territooriumidega ajavahemikus 2014–2020 tehtava ELi koostöö rahastamist (11. Euroopa Arengufond) käsitleva mitmeaastase finantsraamistiku ettevalmistamine /* KOM/2011/0837 lõplik */





Käesolev teatis ja selle lisa kuuluvad komisjoni tehtud ettepanekute paketti, millega käsitletakse ELi välistegevust mitmeaastase finantsraamistiku alusel ajavahemikul 2014–2020. Eeldatakse, et Horvaatia on 1. jaanuariks 2014 ELiga ühinenud ja tasub oma osamaksu 11. Euroopa Arengufondi (EAF). Vajaduse korral kohandatakse sisekokkuleppe ettepanekut vastavalt ettepaneku artikli 1 lõikele 7 ja artikli 8 lõikele 4. Euroopa Liidul säilivad erisuhted Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna arengumaade rühmaga AKV-ELi partnerluslepingu alusel.[1] 25 ülemeremaad ja -territooriumi (ÜMTd), millel on ELi liikmesriikidega põhiseaduslikud sidemed, on Euroopa Liiduga assotsieerunud korra alusel, mis põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu neljandal osal ning ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimist käsitlevas 27. novembri 2001. aasta otsuses[2] sätestatud üksikasjalikel eeskirjadel ja menetlustel. EAF on peamine vahend ELi abi andmiseks AKV riikidega sõlmitud Cotonou lepingu alusel toimuva arengukoostöö raames ning ülemeremaade ja -territooriumide ja ELi vahelise koostöö rahastamiseks ÜMTde assotsieerimist käsitleva otsuse alusel. EAFi rahastavad ELi liikmesriigid ELi eelarve väliselt spetsiaalse osamaksude jaotuse alusel. Iga EAF moodustakse mitmeaastaseks perioodiks. Kümnes EAFi sisekokkulepe,[3] millega kehtestatakse kümnenda EAFi vahendid ja nende jaotus üldistesse alamkategooriatesse, hõlmab ajavahemikku 2008–2013 ning sisaldab rakendus- ja finantsjärelevalve sätteid. Oma teatises „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve”[4] rõhutas komisjon, et hetkel ei ole kohane esitada ettepanekut EAF lülitamiseks ELi eelarvesse. AKV riikidega tehtava ELi arengukoostöö lülitamine ELi eelarvesse on kavandatud 2014.–2020. aastat hõlmava mitmeaastase finantsraamistiku lõppu 2020. aastaks, mis ühtib Cotonou lepingu kehtivuse lõppemisega. Teatises kirjeldatakse peamisi elemente, mis võiks esineda 11. Euroopa Arengufondi sisekokkuleppes aastateks 2014–2020. Sisekokkuleppe sisu ja sõnastuse otsustavad ELi liikmesriikide valitsuste esindajad. Sisekokkuleppe vastuvõtmise järel võetakse nõukogus vastu 11. EAFi rakendusmäärus ja finantsmäärus. 1. Õiguslik ja poliitiline raamistik ELi arengukoostöö ELi välistegevuse peamised poliitilised eesmärgid on kirjeldatud Lissaboni lepingus (Euroopa Liidu lepingu artiklis 21). ELi arengukoostöö (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 208) põhieesmärk on vaesuse vähendamine ja pikemas perspektiivis selle kaotamine. Seoses sellega tuleb ELil oma kohustusi täita ja arvestada ÜROs ning teistes rahvusvahelistes organisatsioonides heakskiidetud eesmärke. Tegevusraamistikku kuuluvad nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate, Euroopa Parlamendi ja komisjoni 22. detsembri 2005. aasta ühisavaldus Euroopa Liidu arengupoliitika küsimuses „Euroopa konsensus”,[5] 13. oktoobril 2011 vastu võetud komisjoni teatis „Muutuste kava ELi arengupoliitika mõju suurendamiseks”,[6] milles sätestatakse ELi arengukoostöö uuendatud üldine tegevusraamistik, ning samuti tulevased teatised, milles kehtestatakse liidu arengupoliitika peamised suunad ja põhimõtted. Samasse konteksti kuuluvad ka liidu valdkondliku poliitika välismõõtmega seotud prioriteedid ja strateegiad ning sellise valdkondadevahelise poliitika integreerimine nagu kliimamuutused. AKV riikidega tehtava koostöö puhul täiendab ELi õiguslikku ja tegevusraamistikku Cotonou leping, mis on sõlmitud ühelt poolt AKV riikide rühma ja teiselt poolt Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide vahel. Leping kehtib 20 aastat alates 2000. aasta märtsist kuni 2020. aasta veebruarini ning see jõustus 2003. aasta aprillis. Selle eesmärk on luua ulatuslik partnerlus, mis põhineb kolmel teineteist täiendaval sambal: arengukoostöö, majandus- ja kaubanduskoostöö ning koostöö poliitiline mõõde. AKV-ELi partnerlus keskendub vaesuse vähendamisele ja selle lõplikule väljajuurimisele koos selliste eesmärkidega nagu püsiv areng ja AKV riikide järkjärguline integreerumine maailmamajandusse (Cotonou lepingu artikkel 1). Cotonou lepingus on sätestatud läbivaatussäte, millega nähakse ette lepingu kohandamine iga viie aasta järel. Teine selline läbivaatus võeti AKV-ELi ministrite nõukogus vastu 2010. aasta juunis ning seda on ajutiselt kohaldatud alates 2010. aasta novembrist; nõukogu teeb otsuse muudetud lepingu sõlmimise kohta pärast nõusoleku saamist Euroopa Parlamendilt. ÜMT/ELi assotsieerimine ÜMT/ELi assotsieerimine tugineb mitmele õiguslikule alusele. ELi esmases õiguses põhineb see Euroopa Liidu toimimise lepingu neljandal osal. Assotsieerimise eesmärk on edendada ÜMTde sotsiaalset ja majanduslikku arengut ning sisse seada tihedad majandussidemed nende ja liidu kui terviku vahel (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 198). Üksikasjalikud eeskirjad ja menetlused on sätestatud nõukogu järjestikustes otsustes, millest viimane on nõukogu otsus 2001/822/EÜ. Seda kohaldatakse kõikide aluslepingu II lisas loetletud ÜMTde suhtes, välja arvatud Bermuda, ning seda rahastatakse EAFist. Nimetatud otsus kaotab kehtivuse 13. detsembril 2013 ning komisjon valmistab praegu ette ettepanekut nõukogu uut otsuse vastuvõtmiseks, mis peaks jõustuma 1. jaanuaril 2014, ning mis kujutab endast ÜMTde puhul 11. EAFi rakendamise poliitilist ja õiguslikku raamistikku. 2 Peamised muudatused võrreldes 10. EAFi kohta sõlmitud sisekokkuleppega Võrreldes 10. EAFi struktuuriga ei ole esitatud suuri muutusi. Peamised muudetavad valdkonnad on järgmised: 2.1 Liikmesriikide osamaksud Vastavalt teatisele „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve” tehakse ettepanek veelgi lähendada EAFi tehtavate liikmesriikide osamaksude jaotust ELi eelarve rahastamisel kohaldatavale jaotusele. Artikli 1 lõike 2 punktis a esitatud kavandatav jaotus on seetõttu suuremas vastavuses eelarve rahastamise põhimõtetega kui 10. EAFi koostamise ajal. 2.2 Rahastamisvahendid Artikli 1 lõike 2 punktis a esitatud üldsummad, mis on mõeldud 11. EAFis AKV riikide ja ÜMTdega tehtava koostöö jaoks, tehti 2011. aasta hindades teatavaks teatises „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve”. Käesolevale teatisele lisatud kavandatava sisekokkuleppe eelnõus on EAFi rahastamisvahendid väljendatud jooksevhindades, et täpsemalt kajastada inflatsiooni kogu mitmeaastase finantsraamistikuga hõlmatud ajavahemiku jooksul. Toetuskuludeks taotletud rahalised vahendid moodustavad 5 % komisjoni hallatavatest EAFi vahenditest. See kajastab komisjoni soovi võtta senisest rohkem arvesse EAFi kavandamise ja rakendamisega seotud tegelikke toetuskulusid, sealhulgas abi rakendamise üleandmisega ja tõhustatud järelevalvega seotud kulusid. Artikli 2 punktis a esitatakse ettepanek säilitada AKV-siseseks ja piirkondadevaheliseks koostööks sama suur osa AKV vahenditest kui 10. EAFis. Neid vahendeid kasutatakse osaliselt uue väliste vapustuste leevenduskava rahastamiseks, mis nähakse ette Cotonou lepingut teist korda muutvas lepingus (vt allpool). Pärast konsulteerimist Euroopa Investeerimispangaga selgus, et ei ole vajadust investeerimisrahastu vahendite täiendamiseks, kuna investeerimisrahastu on oma olemuselt käibefond ja seepärast on tänu 9. ja 10. EAFi eraldiste tagasimaksetele juba tagatud piisavad vahendid. See ei hõlma siiski intressitoetuste ja projektipõhise tehnilise abi rahastamiseks mõeldud toetusi, milleks ette nähtud assigneeringuid on artikli 2 punkti d ja artikli 3 lõike 1 kohaselt kavas suurendada (võrreldes 10. EAFiga), eesmärgiga leevendada 10. EAFi puudulikku rahastamist, suurendada praeguse tegevuse ulatust ja võimaldada kasutada teisi eri allikate rahastamise ühendamise mehhanisme. 2.3. Piirkondlikud B-assigneeringud ja leevenduskava Cotonou lepingut teist korda muutva lepinguga nähakse ette piirkondlike B-assigneeringute loomine, et katta piirkondliku mõõtme ettenägematud vajadused (muudetud Cotonou lepingu IV osa artikli 9 lõige 2). Samuti sätestatakse seal leevenduskavade loomine, et asendada praegune Flex-mehhanism ja muud ad hoc leevenduskavad. Uutes kavades tuleks ära kasutada V-Flex-mehhanismi ja toiduainete rahastamisvahendi raames omandatud kogemust (muudetud Cotonou lepingu artiklid 60 ja 68) ja keskenduda kogu riiki mõjutavatele välistele vapustustele. Artikli 2 punktis c tehakse seetõttu ettepanek lisada need muutused 11. EAFi sisekokkuleppesse. 2.4 EAFi komitee Artikli 8 lõikesse 2 on lisatud kavandatavale osamaksude jaotusele tuginev ettepanek häältearvestuse kohta 11. EAFi komitees. 3. KOKKUVÕTE Eeltoodut arvestades kutsub komisjon liikmesriike analüüsima lisatud sisekokkuleppe eelnõud, millega reguleeritakse AKV riikidele ja ÜMTdele ajavahemikul 2014–2020 antava ELi abi rakendamist. LISA: EELNÕU: SISEKOKKULEPE nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajate vahel ELi abi rahastamise kohta mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) alusel vastavalt AKV–EL partnerluslepingule ning finantsabi eraldamise kohta nendele ülemeremaadele ja -territooriumidele, mille suhtes kohaldatakse Euroopa Liidu toimimise lepingu neljandat osa NÕUKOGUS KOKKU TULNUD EUROOPA LIIDU LIIKMESRIIKIDE VALITSUSTE ESINDAJAD, võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut ja Euroopa Liidu toimimise lepingut, pärast konsulteerimist komisjoniga, pärast konsulteerimist Euroopa Investeerimispangaga ning arvestades järgmist: (1) Ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel 23. juunil 2000 Cotonous alla kirjutatud koostöölepingus[7] (edaspidi „AKV-ELi partnerlusleping”) on sätestatud finantsprotokollide sõlmimine igaks viieks aastaks. (2) Nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajad võtsid 17. juulil 2006 vastu sisekokkuleppe ühenduse abi rahastamise kohta mitmeaastase finantsraamistiku (2008–2013) alusel vastavalt AKV-EÜ partnerluslepingule ning finantsabi eraldamise kohta nendele ülemeremaadele ja -territooriumidele, mille suhtes kohaldatakse EÜ asutamislepingu neljandat osa[8]. (3) Nõukogu 27. novembri 2001. aasta otsust 2001/822/EÜ ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise kohta Euroopa Ühendusega[9] (edaspidi „ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise otsus”), mida on muudetud nõukogu otsusega 2007/249/EÜ (ELT L 109, 26.4.2007, lk 33), kohaldatakse kuni 31. detsembrini 2013. Uus otsus tuleks enne seda kuupäeva vastu võtta. (4) AKV–ELi partnerluslepingu ja ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise otsuse rakendamiseks tuleks moodustada 11. EAF ning ette näha selle vahendite eraldamise ja liikmesriikide osamaksude tegemise kord. (5) Euroopa Liit ja liikmesriigid teostasid koos AKV riikidega kooskõlas AKV-ELi partnerluslepingu Ib lisa lõikega 7 tulemuste ülevaate, hinnates muu hulgas kulukohustuste ja väljamaksete seisu. (6) Tuleks kehtestada finantskoostöö haldamise eeskirjad. (7) Komisjonis tuleks luua liikmesriikide esindajate komitee (edaspidi "EAFi komitee") ning samalaadne komitee tuleks luua ka Euroopa Investeerimispangas (EIP). Komisjoni ja EIP töö AKV–ELi partnerluslepingu kohaldamisel ning assotsieerimise otsuse asjaomased sätted tuleks ühtlustada. (8) Liidu arengukoostöö poliitika kujundamisel juhindutakse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Peaassambleel 8. septembril 2000 vastu võetud aastatuhande arengueesmärkidest ja nende hilisematest muudatustest. (9) Nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajad võtsid vastu abi tõhusust käsitleva operatiivraamistiku[10], millega kinnitatakse lepingud, mis on sõlmitud abi tõhusust käsitleva Pariisi deklaratsiooni (2005), arengupoliitika vastastikust täiendavust ja tööjaotust käsitleva ELi tegevusjuhendi (2007) ja Accra tegevuskava ELi suuniste (2008) alusel. 2011. aastal võttis nõukogu vastu ELi ühise seisukoha Lõuna-Koreas Pusanis toimunud neljandaks kõrgetasemeliseks foorumiks abi tõhususe teemal ning EL ja tema liikmesriigid leppisid kokku Pusani foorumi lõppdokumendis. (10) Tuleks meeles pidada eespool nimetatud järeldustes osutatud ametliku arenguabi eesmärke. EAFi kulutustest liikmesriikidele ja OECD arenguabikomiteele aru andes peaks komisjon eristama ametliku arenguabiga seotud ja sellega mitteseotud meetmeid. (11) 22. detsembril 2005 võtsid nõukogu ja nõukogus kokkutulnud liikmesriikide valitsuste esindajad, Euroopa Parlament ja komisjon vastu ühisavalduse Euroopa Liidu arengupoliitika küsimuses: Euroopa konsensus[11]. (12) Komisjon võttis 13. oktoobril 2011 vastu teatise „Muutuste kava ELi arengupoliitika mõju suurendamiseks”[12]. (13) Nõukogu ja nõukogus kokku tulnud liikmesriikide valitsuste esindajad võtsid 22. detsembril 2009 vastu järeldused ELi suhete kohta ülemeremaade ja -territooriumidega (ÜMTdega). (14) Euroopa välisteenistuse korraldus ja toimimine on kirjeldatud nõukogu otsuses 2010/427/EL. (15) Selleks et edaspidi oleks lihtsam lülitada AKV riikidega tehtav koostöö ELi üldeelarvesse ja vältida rahastamise katkemist ajavahemikul märts–detsember 2020, on asjakohane ühtlustada EAFi mitmeaastase finantsraamistiku kohaldamisperiood ELi üldeelarve 2014–2020 kohaldamisperioodiga. Seetõttu on soovitav määrata 28. veebruari 2020 asemel, mis on Cotonou lepingu kohaldamise lõppkuupäev, 31. detsember 2020 viimaseks päevaks, mil EAFi vahendeid saab siduda kulukohustustega. (16) Eesmärgiga tugevdada nii ELi äärepoolseimate piirkondade ja AKV riikide kui ka Kariibi mere, Lääne-Aafrika ja India ookeani piirkonna ülemeremaade ja -territooriumide vahelist sotsiaal-majanduslikku koostööd, on Euroopa Regionaalarengu Fondi ja Euroopa territoriaalse koostöö määrustes nende piirkondade ja liitu mitte kuuluvate partnerite vahelise koostöö jaoks ajavahemikul 2014–2020 ette nähtud rohkem vahendeid, ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES: I PEATÜKK RAHALISED VAHENDID Artikkel 1 11. EAFi vahendid 1. Käesolevaga asutavad liikmesriigid üheteistkümnenda Euroopa Arengufondi (edaspidi „11. EAF“). 2. 11. EAF koosneb: (a) liikmesriikide osamaksudest, mille summa võib ulatuda kuni 34 275,6 miljoni euroni (jooksevhindades) ja mis jaotuvad järgmiselt: || Osamaksude jaotus || Osamaksud (miljonit eurot) Belgia || 3,23 % || 1 108,55 Bulgaaria || 0,22 % || 75,38 Tšehhi Vabariik || 0,83 % || 284,58 Taani || 1,97 % || 674,70 Saksamaa || 20,54 % || 7 041,44 Eesti || 0,08 % || 28,82 Iirimaa || 0,95 % || 324,16 Kreeka || 1,57 % || 539,79 Hispaania || 8,06 % || 2 762,43 Prantsusmaa || 17,83 % || 6 110,88 Itaalia || 12,62 % || 4 324,33 Küpros || 0,12 % || 39,74 Läti || 0,11 % || 37,52 Leedu || 0,18 % || 61,42 Luksemburg || 0,26 % || 90,00 Ungari || 0,69 % || 237,42 Malta || 0,04 % || 13,44 Madalmaad || 4,85 % || 1 662,01 Austria || 2,36 % || 810,04 Poola || 2,17 % || 743,24 Portugal || 1,20 % || 410,17 Rumeenia || 0,72 % || 247,40 Sloveenia || 0,23 % || 80,05 Slovaki Vabariik || 0,38 % || 131,85 Soome || 1,51 % || 516,47 Rootsi || 2,94 % || 1 006,82 Ühendkuningriik || 14,33 % || 4 912,95 KOKKU || 100,00 % || 34 275,6 34 275,6 miljonit eurot on kättesaadavad hetkest, mil jõustub mitmeaastane finantsraamistik, millest i) 32 218,4 miljonit eurot eraldatakse AKV riikide rühmale; ii) 343,4 miljonit eurot eraldatakse ÜMTdele; iii) 1713,8 miljonit eurot eraldatakse komisjonile artiklis 6 osutatud toetuskulude katteks, mis on seotud EAFi programmitöö ja rakendamisega. (b) AKV-ELi partnerluslepingu I lisas ja Ib lisas ning ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise otsuse II A lisas ja II A a lisas osutatud rahalisi vahendeid, millest tehakse eraldisi 9. ja 10. EAFi raames, et rahastada investeerimisrahastu vahendeid kooskõlas AKV-ELi partnerluslepingu II lisas ja ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise otsuse lisas II C (edaspidi „investeerimisrahastu”) sätestatud tingimustele, ei mõjuta otsus 2005/446/EÜ, mida on muudetud otsusega 2007/792/EÜ, ja Cotonou lepingu lisa Ib lõige 5, milles sätestatakse kuupäevad, mille möödumisel ei või enam siduda 9. ja 10. EAFi vahendeid. Nimetatud rahalised vahendid kantakse üle 11. EAFi ja neid hallatakse vastavalt 11. EAFi rakenduskorrale AKV–ELi partnerluslepingu kohase mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) jõustumise kuupäevast ja ÜMTdele ajavahemikul 2014–2020 antavat finantsabi käsitlevate nõukogu otsuste jõustumise kuupäevast. 3. Pärast 31. detsembrit 2013 või pärast mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) jõustumise kuupäeva, kui see peaks olema nimetatud kuupäevast hilisem, ei või siduda 10. EAFi ja kõigi varasemate EAFide järelejäänud vahendeid, välja arvatud pärast nimetatud jõustumise kuupäeva vabanevad vahendid ja summad, mis on järele jäänud 9. EAFi eelsetest EAFidest rahastatud põllumajandustoodetest saadavate eksporditulude stabiliseerimise tagamise süsteemist (STABEX), ja lõike 2 punktis b nimetatud vahendid. 4. Kui nõukogu ei ole komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt otsustanud teisiti, ei seota enam 10. EAFi kohastest projektidest või varasematest EAFidest pärast 31. detsembrit 2013 vabanevaid vahendeid, välja arvatud pärast nimetatud jõustumise kuupäeva vabanevad vahendid ja summad, mis on järele jäänud 9. EAFi eelsetest EAFidest rahastatud põllumajandustoodetest saadavate eksporditulude stabiliseerimise tagamise süsteemist (STABEX) ja mis kantakse automaatselt üle artikli 2 lõike a punktis i ja artikli 3 lõikes 1 osutatud asjaomastesse riiklikesse sihtprogrammidesse, ning käesoleva artikli lõike 2 punktis b nimetatud vahendid, millega rahastatakse investeerimisrahastu vahendeid. 5. 11. EAFi vahendite kogusumma katab ajavahemiku 1. jaanuar 2014 – 31. detsember 2020. 11. EAFi vahendeid ja investeerimisrahastu puhul tagasimaksetest tulenevad vahendeid ei seota enam pärast 31. detsembrit 2020, kui nõukogu ei ole komisjoni ettepaneku põhjal ühehäälselt otsustanud teisiti. 9. ja 10. EAFi raames liikmesriikide poolt investeerimisrahastu rahastamiseks makstud vahendeid võib siiski kasutada väljamakseteks ka pärast 31. detsembrit 2020. 6. Varasemate EAFide raames võetud kulukohustuste alusel rahastatud meetmetelt ning komisjoni hallatavatelt 11. EAFi vahenditelt saadav intressitulu kantakse komisjoni nimel avatud ühele või mitmele pangaarvele ning seda kasutatakse kooskõlas artiklis 6 sätestatud tingimustega. EIP hallatavatelt 11. EAFi vahenditelt saadava intressitulu kasutamine määratakse kindlaks artikli 10 lõikes 2 osutatud finantsmääruse raames. 7. Kui ELiga ühineb uus riik, muudetakse lõike 2 punktis a esitatud osamaksude jaotust komisjoni ettepanekul nõukogu ühehäälse otsusega. 8. Rahalisi vahendeid võib kohandada nõukogu ühehäälse otsusega, eelkõige AKV–ELi partnerluslepingu artikli 62 lõike 2 kohaldamiseks. 9. Ilma et see piiraks artiklis 8 sätestatud otsustamisprotsessi ja -eeskirju, võivad kõik liikmesriigid teha komisjonile või EIPle vabatahtlikke osamaksusid AKV–ELi partnerluslepingu eesmärkide toetamiseks. Liikmesriigid võivad samuti kaasrahastada projekte või programme, näiteks komisjoni või EIP hallatavate konkreetsete algatuste raames. Selliste algatuste puhul peab riiklikul tasandil olema tagatud AKV riikide omalus. Artiklis 10 osutatud rakendus- ja finantsmäärus sisaldab sätteid, mis on vajalikud EAFi-poolseks kaasrahastamiseks ning samuti liikmesriikide poolt läbiviidavaks kaasrahastamiseks. Liikmesriigid teatavad oma vabatahtlikest osamaksudest eelnevalt nõukogule. 10. Euroopa Liit ja tema liikmesriigid võivad koos AKV riikidega ning vastavalt AKV–ELi partnerluslepingu lisa Ic finantsprotokolli lõikele 7 otsustada viia läbi tulemuste analüüsi, hinnates kulukohustuste ja väljamaksete seisu ning antud abi tulemuslikkust ja mõju. Nimetatud tulemuste analüüs teostatakse komisjoni ettepaneku põhjal. Artikkel 2 AKV riikidele eraldatud vahendid Artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktis i nimetatud 32 218,4 miljonit eurot jagatakse koostöövahendite vahel järgmiselt: a) 27 658,2 miljonit eurot riiklike ja piirkondlike sihtprogrammide rahastamiseks. Neid vahendeid kasutatakse: i) AKV riikide sihtprogrammide rahastamiseks vastavalt AKV–ELi partnerluslepingu IV lisa artiklitele 1–5; ii) AKV riikide piirkondlikku ja piirkondadevahelist koostööd ning integratsiooni toetavate piirkondlike sihtprogrammide rahastamiseks vastavalt AKV–EL partnerluslepingu IV lisa artiklitele 6–11; b) 3 960,2 miljonit eurot mõningaid või kõiki AKV riike hõlmava AKV riikide vahelise ja piirkondadevahelise koostöö rahastamiseks vastavalt AKV–ELi partnerluslepingu IV lisa artiklitele 12–14 Kõnealused vahendid hõlmavad struktuurilist abi ettevõtluse arenduskeskusele (CDE) ja põllumajanduse arenduskeskusele (CTA), millele osutatakse AKV-ELi partnerluslepingu III lisas ning mille üle tehakse järelevalvet kooskõlas nimetatud lisas sätestatud eeskirjade ja korraga, ning parlamentaarsele ühisassambleele, millele osutatakse AKV-ELi partnerluslepingu artiklis 17. Kõnealuste vahenditega kaetakse samuti AKV–ELi partnerluslepingule lisatud 1. protokolli punktides 1 ja 2 nimetatud AKV sekretariaadi tegevuskulud; c) sa punktides a ja b nimetatud vahenditest võib kasutada ettenägematutele vajadustele reageerimiseks ja väliste vapustuste lühiajalise kahjuliku mõju leevendamiseks kooskõlas AKV-ELi partnerluslepingu artiklitega 60, 66, 68, 72, 72a ja 73 ning AKV-ELi partnerluslepingu IV lisa artiklitega 3 ja 9, sealhulgas vajadusel täiendava lühiajalise humanitaar- või hädaabi andmiseks, kui sellist toetust ei saa rahastada liidu eelarvest; d) 600 miljonit eurot EIPle investeerimisrahastu rahastamiseks vastavalt AKV-ELi partnerluslepingu II lisas sätestatud tingimustele, et anda AKV-ELi partnerluslepingu II lisa artiklites 1, 2 ja 4 sätestatud intressitoetuste ja projektiga seotud tehnilise abi kaudu tagastamatut abi 11. EAFi kehtivuse ajal. Artikkel 3 ÜMTdele eraldatud vahendid 1. Artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktis ii nimetatud 343,4 miljonit eurot eraldatakse enne 31. detsembrit 2013 vastu võetud nõukogu otsuse alusel ÜMTde assotsieerimise rakendamiseks; nimetatud summast eraldatakse 338,4 miljonit eurot territoriaalsete ja piirkondlike programmide rahastamiseks ning 5 miljonit eurot EIPle intressitoetuste ja tehnilise abi rahastamiseks vastavalt ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise otsusele. 2. Kui mõni ÜMT iseseisvub ja ühineb AKV–ELi partnerluslepinguga, vähendatakse lõikes 1 osutatud summat ja suurendatakse vastavalt artikli 2 punkti a alapunktis i osutatud summat nõukogu ühehäälse otsusega komisjoni ettepaneku alusel. Artikkel 4 Laenud EIPi omavahenditest 1. Investeerimisrahastule 9. EAFi raames eraldatud artikli 1 lõike 2 punktis b nimetatud summale ja artikli 2 punktis d nimetatud summale lisatakse EIP omavahenditest antavad laenud, mille lähtesumma on kuni 2600 miljonit eurot. Nendest vahenditest eraldatakse kuni 2 500 miljonit eurot AKV–ELi partnerluslepingu II lisas ettenähtud otstarveteks ja kuni 100 miljonit eurot ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise otsuses sätestatud otstarveteks kooskõlas panga põhikirjas sätestatud tingimuste ning AKV–ELi partnerluslepingu II lisas ja ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise otsuses sätestatud investeeringute rahastamistingimuste asjakohaste sätetega. 2. Liikmesriigid kohustuvad tegutsema EIPi garandina igasugusest keeldumisõigusest loobudes ning võrdeliselt oma osamaksuga selle kapitalis kõikide finantskohustuste puhul, mis laenusaajate jaoks tulenevad laenulepingutest, mille EIP on sõlminud oma omavahendite arvel AKV–ELi partnerluslepingu II lisa artikli 1 lõike 1 ja ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise otsuse asjaomaste sätete kohastelt. 3. Lõikes 2 osutatud tagatist piiratakse 75 %ga EIP poolt kõikide laenulepingute alusel antud laenudest; kõik avaliku sektori projektide riskid on kaetud. Erasektori projektide puhul hõlmab tagatis kõiki poliitilisi riske, kuid kommertsriski võtab EIP täielikult enda kanda. 4. Lõikest 2 tulenevad kohustused määratakse kindlaks iga liikmesriigi ja EIP vahelises garantiilepingus. Artikkel 5 EIPi hallatavad meetmed 1. AKV riikidele, ÜMTdele ning Prantsusmaa ülemeredepartemangudele antud erilaenudega seotud maksed EIP-le ning 9. EAFi eelsetest EAFidest rahastatud riskikapitalimeetmetest saadavad tulud ja sissetulekud tagastatakse liikmesriikidele võrdeliselt nende osamaksudega sellesse EAFi, millega summad on seotud, välja arvatud juhul, kui nõukogu otsustab komisjoni ettepanekul ühehäälselt paigutada need reservi või eraldada muuks otstarbeks. 2. Eelnevalt lahutatakse liikmesriikidele tagastavatest summadest EIP-le ettenähtud vahendustasu lõikes 1 osutatud laenude ja meetmete haldamise eest. 3. Investeerimisrahastu raames 9., 10. ja 11. EAFi alusel võetavatest meetmetest saadavaid EIP tulusid ja sissetulekuid kasutatakse rahastu raames edaspidi võetavateks meetmeteks vastavalt AKV–ELi partnerluslepingu II lisa artiklile 3 pärast investeerimisrahastuga seotud erikulude ja -kohustuste mahaarvamist. 4. EIP-le makstakse täielikku hüvitist lõikes 3 nimetatud investeerimisrahastu meetmete haldamise eest kooskõlas AKV–ELi partnerluslepingu II lisa artikli 3 lõike 1 punktiga a ja ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimist käsitleva muudetud otsuse asjaomaste sätetega. Artikkel 6 Komisjonile ettenähtud vahendid EAFiga seotud toetuskulude katmiseks 1. Toetusmeetmete kulud kaetakse EAFi vahenditega. Artikli 1 lõike 2 punkti a alapunktis iii ja artikli 1 lõikes 6 osutatud vahendid katavad need EAFi programmitöö ja rakendamisega seotud kulud, mida artikli 10 lõike 1 kohaselt vastuvõetavas rakendusmääruses osutatud strateegiadokumendid ja mitmeaastased sihtprogrammid ei hõlma. 2. Toetusmeetmeteks ettenähtud vahenditest võib katta komisjoni kulusid, mis on seotud: (a) EAFi kavandamiseks ja vahendite rakendamiseks otseselt vajalike ettevalmistuste, järelmeetmete, kontrolli, raamatupidamise, auditeerimise ja hindamisega; (b) EAFi eesmärkide saavutamisega, nt arengupoliitikaalane teadustegevus, uuringud, kohtumised, teavitamine, teadlikkuse suurendamine, koolitamine ja reklaam, sealhulgas EAFiga seotud teabe edastamine ja teabevahetustegevus; käesoleva lepingu alusel kommunikatsioonitegevuseks eraldatud summadest kaetakse ka Euroopa Liidu EAFi-alaste poliitiliste prioriteetide propageerimine; ning (c) teabevahetuseks kasutatavate arvutivõrkudega või EAFi programmitöös ja rakendamisel tekkivate muu haldus- või tehnilise toega seotud kuludega. Lisaks kasutatakse neid vahendeid komisjoni peakontoris ja delegatsioonides selliste haldustoetuskulude katmiseks, mis on vajalikud AKV–ELi partnerluslepingu ja ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise otsuse raames rahastatavate meetmete kavandamiseks ja juhtimiseks. Neid vahendeid ei eraldata Euroopa avaliku teenistuste põhiülesannetega tegelemiseks. II PEATÜKK RAKENDUS- JA LÕPPSÄTTED Artikkel 7 11. EAFi osamaksud 1. Komisjon, võttes arvesse EIP prognoosi investeerimisrahastu juhtimise ja tegevuse kohta, kinnitab igal aastal ja edastab 20. oktoobriks nõukogule kulukohustuste ja maksete eelarvestuse ning jooksval ja kahel järgneval eelarveaastal nõutavate aastaste osamaksude summad. Nimetatud summad tuginevad tegelikul väljamaksete tegemise võimel. 2. Komisjoni ettepaneku alusel, milles täpsustatakse komisjonile ja EIP-le kuuluv osa, määrab nõukogu artikli 8 kohaselt kvalifitseeritud häälteenamusega aastaste osamaksude ülemmäära teiseks komisjoni ettepanekule järgnevaks aastaks (n+2) ning eelneval aastal määratud ülemmäära piires aastaste osamaksunõuete ülemmäära esimeseks komisjoni ettepanekule järgnevaks aastaks (n+1). 3. Kui lõike 2 kohaselt määratud osamaksud erinevad EAFi kõnealuse eelarveaasta tegelikest vajadustest, esitab komisjon ettepanekud osamaksude muutmise kohta lõikes 2 nimetatud ülemmäära piires nõukogule, kes teeb otsuse artiklis 8 sätestatud kvalifitseeritud häälteenamusega. 4. Osamaksud ei tohi ületada lõikes 2 osutatud ülemmäära ning ülemmäära ei ole võimalik suurendada, välja arvatud, kui nõukogu on seda vastavalt artiklile 8 kvalifitseeritud häälteenamusega otsustanud eri vajaduste korral, mis tulenevad erandlikest või ettenägematutest asjaoludest nagu näiteks kriisijärgsed olukorrad. Sellisel juhul tagavad komisjon ja nõukogu, et osamaksud vastavad eeldatavatele maksetele. 5. Komisjon, võttes arvesse EIP prognoosi, edastab igal aastal 20. oktoobriks nõukogule kulukohustuste, väljamaksete ja osamaksude prognoosi iga järgneva kolme aasta kohta. 6. Artikli 1 lõike 2 punkti b kohaselt varasematest EAFidest 11. EAFi üle kantud vahendite puhul arvutatakse iga liikmesriigi osamaks võrdeliselt selle liikmesriigi osamaksuga asjaomasesse EAFi. 10. EAFi ja varasema EAFi vahendite puhul, mida ei ole kantud üle 11. EAFi, arvutatakse mõju iga liikmesriigi osamaksule proportsionaalselt selle liikmesriigi osamaksuga 10. EAFi. 7. Liikmesriikide osamaksude tasumise üksikasjalikud eeskirjad nähakse ette artikli 10 lõikes 2 osutatud finantsmäärusega. Artikkel 8 Euroopa Arengufondi komitee 1. Komisjoni juurde moodustatakse liikmesriikide esindajatest koosnev komitee (edaspidi "EAFi komitee") komisjoni hallatavate 11. EAFi vahendite jaoks. EAFi komitee eesistuja on komisjoni esindaja ja selle sekretariaaditeenused tagab komisjon. Komitee töös võib osaleda EIP esindaja. 2. EAFi komitees arvestatakse liikmesriikide hääli järgmiselt: Liikmesriik || EL 27 hääled Belgia || 32 Bulgaaria || 2 Tšehhi Vabariik || 8 Taani || 20 Saksamaa || 205 Eesti || 1 Iirimaa || 9 Kreeka || 16 Hispaania || 80 Prantsusmaa || 178 Itaalia || 126 Küpros || 1 Läti || 1 Leedu || 2 Luksemburg || 3 Ungari || 7 Malta || 1 Madalmaad || 48 Austria || 24 Poola || 22 Portugal || 12 Rumeenia || 7 Sloveenia || 2 Slovakkia || 4 Soome || 15 Rootsi || 29 Ühendkuningriik || 143 EL 27 kokku || 998 3. EAFi komitee võtab otsuseid vastu kvalifitseeritud häälteenamusega, milleks on 720 häält 998st ning mis esindab vähemalt 14 liikmesriigi poolthääli. Blokeeriv vähemus on 279 häält. 4. Kui ELiga ühineb uus liikmesriik, muudetakse lõikes 2 ettenähtud arvestust ja lõikes 3 osutatud kvalifitseeritud häälteenamust nõukogu ühehäälse otsusega. 5. Komitee kehtestab oma töökorra. Artikkel 9 Investeerimisrahastu komitee 1. EIP egiidi all moodustatakse komitee (edaspidi "investeerimisrahastu komitee"), mis koosneb liikmesriikide valitsuste esindajatest ja komisjoni esindajast. EIP osutab komiteele sekretariaadi- ja tugiteenuseid. Investeerimisrahastu komitee esimehe valivad komitee liikmed endi seast. 2. Nõukogu võtab ühehäälselt vastu investeerimisrahastu komitee töökorra. 3. Investeerimisrahastu komitee võtab otsuseid vastu kvalifitseeritud häälteenamusega artikli 8 lõigetes 2 ja 3 sätestatud korras. Artikkel 10 Rakendussätted 1. Kuni nõukogu võtab vastu otsuse 11. EAFi rakendusmääruse kohta ja ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimist käsitleva muudetud otsuse rakenduseeskirjade kohta, jäävad jõusse 10. EAFi rakendusmääruse ja komisjoni määruse nr 2304/2002 (millega rakendatakse ÜMTdele antavat abi käsitlevat nõukogu otsust 2001/822/EÜ) kõik asjaomased sätted, ilma et see piiraks käesoleva kokkuleppe artikli 8 kohaldamist ning selles sätestatud liikmesriikide hääleõigust. 11. EAFi rakendusmäärus võetakse vastu ühehäälselt komisjoni ettepaneku põhjal ja pärast EIPga nõupidamist. ÜMTdele osutatava ELi finantsabi rakenduseeskirjad võetakse vastu pärast seda, kui nõukogu on Euroopa Parlamendiga konsulteerides võtnud ühehäälselt vastu ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimist käsitleva muudetud otsuse. 11. EAFi rakendusmäärus ja ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimist käsitleva muudetud otsuse rakenduseeskirjad sisaldavad kavandamis- ja otsustamismenetluste asjakohaseid muudatusi ja parandusi, ühtlustades võimalikult ulatuslikult liidu ja EAFi menetlusi. 11. EAFi rakendusmääruses säilitatakse spetsiaalne rahutagamisrahastu juhtimiskord. Tuleb meeles pidada, et AKV–ELi partnerluslepingu artikli 11b rakendamiseks ette nähtud finants- ja tehnilist abi rahastatakse muudest konkreetsetest vahenditest ja mitte AKV–ELi koostöö rahastamiseks ette nähtud vahenditest; seetõttu peab nende sätete alusel väljatöötatavad meetmed heaks kiitma eelnevalt määratletud eelarvehaldusmenetluse kaudu. 11. EAFi rakendusmäärus hõlmab asjaomaseid meetmeid, mis võimaldavad ette näha võrdses ulatuses vahendeid EAFist ja Euroopa Regionaalarengufondist, et rahastada koostööprojekte nii ELi äärepoolseimate piirkondade ja AKV riikide kui ka Kariibi mere, Lääne-Aafrika ja India ookeani piirkonna ülemeremaade ja -territooriumide vahel, eelkõige selliste projektide ühisjuhtimisel kasutatavaid lihtsustatud mehhanisme. 2. Nõukogu võtab finantsmääruse vastavalt artiklis 8 sätestatule vastu kvalifitseeritud häälteenamusega komisjoni ettepaneku põhjal ning pärast seda, kui oma arvamused on esitanud EIP teda käsitlevate sätete puhul ja kontrollikoda. 3. Komisjon teeb ettepaneku lõigetes 1 ja 2 osutatud määruste kohta, milles nähakse muu hulgas ette võimalus delegeerida ülesannete elluviimine kolmandatele isikutele. Artikkel 11 Finantsrakendamine, raamatupidamine, audit ja heakskiidu andmine 1. Komisjon teostab enda hallatavate meetmete finantsrakendamist ning rahastab projekte ja programme kooskõlas artikli 10 lõikes 2 osutatud finantsmäärusega. Alusetult makstud summade tagasimaksmiseks pööratakse komisjoni otsused täitmisele ELi pädevuse piires kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 299. 2. EIP haldab investeerimisrahastut ja kasutab seda liidu nimel meetmete võtmiseks kooskõlas artikli 10 lõikes 2 osutatud finantsmääruses sätestatud eeskirjadega. Selliselt toimides tegutseb EIP liikmesriikide vastutusel. Kõik nimetatud meetmetest tulenevad õigused, eelkõige laenuandja või omaniku õigused kuuluvad liikmesriikidele. 3. EIP tegeleb vastavalt oma põhikirjale ja parimatele pangandustavadele selliste meetmete finantsrakendamisega, mida teostatakse artiklis 4 osutatud laenudena panga omavahenditest, millele on vajaduse korral liidetud intressitoetus EAFi vahenditest. 4. Komisjon koostab ja kiidab heaks EAFi raamatupidamise aastaaruande ning edastab selle Euroopa Parlamendile, nõukogule ja kontrollikojale. 5. Komisjon teeb kontrollikojale kättesaadavaks artiklis 10 osutatud teabe, et viimane saaks dokumentaalsete tõendite alusel kontrollida EAFi vahenditest antud abi. 6. EIP saadab igal aastal komisjonile ja nõukogule aastaaruande enda hallatavatest EAFi vahenditest rahastatavate meetmete täideviimise kohta. 7. Kui lõikes 9 ei ole sätestatud teisiti, kasutab kontrollikorda EAFi teostatavate meetmete puhul endale Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 287 antud volitusi. Kontrollikoja volituste kasutamise tingimused sätestatakse artikli 10 lõikes 2 osutatud finantsmäärusega. 8. EAFi finantshaldamise (välja arvatud EIPi hallatavad meetmed) eest annab komisjonile heakskiidu Euroopa Parlament nõukogu soovituse alusel, kes võtab sellekohase otsuse vastu artiklis 8 sätestatud kvalifitseeritud häälteenamuse alusel. 9. EIPi hallatavatest EAFi vahenditest rahastatavate meetmete kontrollimisel ja nendele heakskiidu andmisel kohaldatakse EIP põhikirjaga selleks ettenähtud korda. Artikkel 12 Läbivaatamisklausel Nõukogu võib komisjoni ettepaneku alusel ühehäälselt otsustada muuta artikli 1 lõiget 3 ja II peatükis sisalduvaid artikleid, välja arvatud artiklit 8. EIP kaasatakse komisjoni ettepanekutesse, mis seonduvad EIP ja investeerimisrahastu tegevusega. Artikkel 13 Euroopa välisteenistus Käesolevat määrust rakendatakse kooskõlas nõukogu otsusega 2010/427/EL, millega määratakse kindlaks Euroopa välisteenistuse korraldus ja toimimine. Artikkel 14 Ratifitseerimine, jõustumine ja kestus 1. Iga liikmesriik kiidab käesoleva kokkuleppe heaks oma põhiseadusest tulenevate nõuete kohaselt. Iga liikmesriigi valitsus teeb käesoleva kokkuleppe jõustamiseks vajaliku menetluse täitmise lõpetamise teatavaks Euroopa Liidu Nõukogu peasekretariaadile. 2. Käesolev kokkulepe jõustub viimase liikmesriigi poolt käesoleva kokkuleppe heakskiitmisest teatamisele järgneva teise kuu esimesel päeval. 3. Käesolev kokkulepe sõlmitakse samaks perioodiks kui AKV-ELi partnerluslepingule lisatud 2014.–2020. aasta mitmeaastane finantsraamistik ning ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise otsus (2014–2020). Ilma et see piiraks artikli 1 lõike 4 kohaldamist, jääb käesolev kokkulepe siiski jõusse nii kauaks kui seda on vaja AKV–ELi partnerluslepingu, ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise otsuse ja nimetatud mitmeaastase finantsraamistiku alusel rahastatud meetmete täielikuks rakendamiseks. Artikkel 15 Autentsed keeled Käesolev kokkulepe, mille originaal on koostatud ühes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keeles, kusjuures kõigis nendes keeltes on tekstid võrdselt autentsed, antakse hoiule Euroopa Liidu Nõukogu peasekretariaadi arhiivi ja peasekretariaat edastab kinnitatud koopia kõikide allakirjutanud riikide valitsustele. [1] EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3. Kõnealust lepingut on muudetud Luxembourgis 25. juunil 2005 (ELT L 287, 28.10.2005, lk 4) ja Ouagadougous 22. juunil 2010 (ELT L 287, 4.11.2010, lk 3) allkirjastatud lepingutega. [2] EÜT L 314, 30.11.2001, lk 1. Otsust on muudetud otsusega 2007/249/EÜ (ELT L 109, 26.4.2007, lk 33). [3] 10. EAFi sisekokkuleppele (ELT L 247, 9.9.2006, lk 32) kirjutasid 2006. aasta juulis alla nõukogus kokku tulnud liikmesriikide esindajad 10. EAFi rakendusmäärus (nõukogu määrus nr 617/2007) võeti vastu 2007. aasta mais ja 10. EAFi finantsmäärus (nõukogu määrus nr 215/2008) 2008. aasta veebruaris. 10. EAF jõustus 1. juulil 2008 samaaegselt Cotonou lepingu esimest muutmist käsitleva lepingu jõustumisega. [4] KOM(2011) 500. [5] ELT C 46, 24.2.2006, lk 1. [6] KOM(2011) 637. [7] EÜT L 317, 15.12.2000, lk 3. Kõnealust lepingut on muudetud Luxembourgis 25. juunil 2005 (ELT L 287, 28.10.2005, lk 4) ja Ouagadougous 22. juunil 2010 (ELT L 287, 4.11.2010, lk 3) allkirjastatud lepingutega. [8] ELT L 247, 9.9.2006, lk 32. [9] EÜT L 314, 30.11.2001, lk 1. [10] Nõukogu 11. jaanuari 2011. aasta dokument 18239/10. [11] ELT C 46, 24.2.2006, lk 1. [12] KOM(2011) 637.