ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.2.

Komitee kutsub üles kehtestama uue ELi raamistiku aastateks 2018–2021, sh täielikult rahastatud ja kooskõlastatud tegevuskava, eesmärgiga tugevdada ELi tasandil võltsimisvastaseid õigusakte ja algatusi nt järgmiste meetmete abil: — kiirendada ühtse Euroopa tollisüsteemi rajamist ühiste menetluste, vahendite ja ühtlustatud andmebaaside abil, millest on võimalik kohe teavet otsida; — võtta vastu ühised kriteeriumid statistika kogumiseks, rõhutades samas sektoripõhiseid algatusi, sest puuduvad kõigile ühtviisi sobivad lahendused; — edendada innovaatilisi jälgimis- ja seirerakendusi; — rakendada Euroopa tasandil tõhusamat koordineerimist, et viia võltsimisvastase võitluse standardid kõigis liikmesriikides samale tasemele; — tõhustada luuretegevust ja seaduste jõustamise kahepoolseid lepinguid kogu tarneahelas, sh kohapealse laiendatud ELi intellektuaalomandi õiguste kasutajatoe abil; — tegutseda kohe, et edendada lihtsustatud ELi võrgustikku Euroopa VKEde toetamiseks ja abistamiseks; — lisada vabakaubanduslepingutesse võltsimisvastased klauslid; — rakendada ja koordineerida rahvusvahelisel tasandil ELi ennetusmeetmeid, et teostada järelevalvet 3 000 vabatsooni ja kogu tarneahela üle; — teha pädevatele ELi asutustele ülesandeks koguda täielikult võrreldavaid statistilisi andmeid võltsitud toodete ning surma- või õnnetusjuhtumite seoste kohta; — kehtestada ühised ELi meetmed, et tõhusamalt kontrollida ja ennetada võltsitud toodetest põhjustatud riske rahvatervisele; — parandada ELi teabevahetust tarbijatega, neid hoiatada ja õpetada neid selliseid tooteid ära tundma (Teadusuuringute Ühiskeskuse mudel); — ergutada ELi äriringkondi koondama tõhusamalt teavet võltsimisega seotud probleemide kohta ja tõhustama võltsimise vastu võitlemiseks kujundatud meetmeid, nagu spetsiaalsed vihjeliinid tarbijatele ning paremad andmehaldussüsteemid; — võtta koordineeritud meetmeid e-kaubanduse vallas (makseviisid ja reklaam) ning võtta kasutusele ühised erieeskirjad ravimite ja muude tundlike toodete veebimüügi kontrollimiseks, kaasates operaatoreid, erialadevahelisi rühmi ja tarbijate ühendusi; — töötada välja võltsimiskuritegude valdkonna lähenemisviis, et käsitleda kuritegelikke ühendusi ning nende mõju ohutusele, rahvatervisele ja turvalisusele, laiendades MEDICRIME’i konventsiooniga seonduvaid juurdunud õiguspõhimõtteid tööstuslikele võltsitud toodetele, mis seonduvad ohutuse ja ohtudega rahvatervisele; — koostada koos Euroopa Ravimiameti, Europoli, Euroopa Toiduohutusameti ning Euroopa Liidu Võrgu- ja Infoturbeametiga eraldi eeskiri ravimite ja muude tundlike toodete veebimüügi järelevalve kohta; — hinnata vahendajate võimalikku rolli intellektuaalomandiõiguste kaitsmisel, sh seoses võltsitud kaupadega, ja kaaluda ELi konkreetse intellektuaalomandi õiguskaitse õigusraamistiku muutmist (12); — töötada paralleelselt riiklike kampaaniatega välja nii siseturule kui ka väljapoole suunatud tugev Euroopa võltsimisvastane kampaania ja seda toetada; — edendada programmi „Horisont 2020“ raames ühist võltsimise alast tehnoloogiaalgatust; — eraldada asjakohased rahalised vahendid uues tegevuskavas aastateks 2018-2021 sätestatud meetmete jaoks.
3.2.

Nii ELi institutsioonid kui ka nende enda esindajad ja teaduskirjandus on sotsiaalmajanduse osalejad selgelt määratlenud ja piiritlenud. Esile tõstetakse Euroopa Parlamendi 25. jaanuari 2009. aasta resolutsiooni sotsiaalmajanduse kohta (2008/2250(INI)); juhenddokumenti Manual for drawing up the Satellite Accounts of Companies in the Social Economy: Co-operatives and Mutual Societies Euroopa Komisjoni tellimusel (2006); komitee arvamusi (7) ja komitee aruannet „The Social Economy in the European Union“ (8). Kõigil neil on ühtne käsitus sotsiaalmajanduse sektorist, kuhu kuuluvad mitmesugused ettevõtted ja üksused, „milles üksikisik on seatud kapitalist ülemaks ning mis hõlmavad selliseid organisatsioonilisi vorme nagu ühistud, vastastikused ühingud, sihtasutused ja ühendused, aga ka uusi sotsiaalsete ettevõtete vorme“ (Euroopa Liidu Nõukogu 7. detsembri 2015. aasta järeldused teemal „Sotsiaalmajanduse kui Euroopa majandusliku ja sotsiaalse arengu olulise teguri edendamine“) (9).
1.7.

Komitee rõhutab digitaalse transpordi mitmeliigilist olemust, mis on ELi transpordistrateegia keskmes. Sellel on ka tihedad seosed teiste poliitikavaldkondadega, näiteks nendega, mis on seotud digitaalse ühtse turu, energia, tööstuse arengu, innovatsiooni ja oskustega. Kuna kliimamuutuste leevendamise eesmärgid ja nõuded on ühtlasi ka üks digitaalse transpordi edasiviivaid jõude, on siin tihe seos ka keskkonnasäästlikkusega.
2.5.

Olles teadlik digitaalsete tehnoloogiate mõjust VKEdele, nõustub komitee komisjoni analüüsiga ja leiab, et kolm sammast, millele toetub komisjoni VKEde strateegia kestliku ja digitaalse Euroopa kujundamiseks ( 4 ) (suutlikkuse suurendamine kestlikule ja digitaalsele majandusele ülemineku toetamiseks, regulatiivse koormuse vähendamine, turulepääsu parandamine ja rahastamisele juurdepääsu lihtsustamine) on tõepoolest prioriteetsed valdkonnad. Komitee rõhutab, et VKEd vajavad kiiret rahalist toetust, kuna nad on rängalt mõjutatud COVID-19 pandeemia majanduslikust mõjust, ning et selle tagajärjel on nende töötajad suuremas ohus kaotada töökoht. Sellega seoses avaldab komitee kahetsust, et Euroopa Ülemkogu 17.–21. juulil 2020 toimunud erakorralisel kohtumisel vastu võetud Euroopa majanduse taastekava COVID-19 pandeemia põhjustatud majandusliku ja sotsiaalse kahju korvamiseks piirdub 750 miljardi euroga ning et 27 liikmesriiki alandasid oma püüdluste taset, muu hulgas digitaalvaldkonnas, et saada nn kokkuhoidlike riikide heakskiit, kuna sellel on mõju VKEde digiüleminekuks antavale rahalisele toetusele.
Komitee on seisukohal, et teatavad kulud on poliitiliste eesmärkide saavutamiseks vältimatud. Kulusid tuleks vähendada ainult siis, kui on tõestatud, et need ei ole eesmärgi saavutamiseks vajalikud. Komitee jagab komisjoni seisukohta, et tarbetute kulude vähendamine peaks põhinema tõendite analüüsimisel, mis toimub iga juhtumi puhul eraldi, ja mitte lihtsalt arvulistel eesmärkidel – see võimaldab täielikult säilitada õigusaktide kavandatud eesmärke.
1.3.1

Komitee märgib, et neli aastat pärast strateegia avaldamist on kõigi soovituste elluviimisel saavutatud edu on olnud ebaühtlane – keskmine rakendamise määr on ainult 25 %. Teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni sambaga seotud soovitusi on rakendatud suhteliselt hästi. Vähem edukas, kuid sellegipoolest tõhus on olnud tööhõive ja oskuste sambaga seotud soovituste rakendamine, välja arvatud informaalse õppe osas. Sellele järgnevad turule juurdepääsu parandamise ja ausa konkurentsi meetmeid. Nende meetmete edukust hinnatakse 20 %-le. Kõige nõrgema rakendamise määraga sammas (keskmiselt 15 %) on „juurdepääs rahastamisele“, välja arvatud EIP rahastamise edendamise meetmeid. Komitee kutsub komisjoni ja sidusrühmi üles tugevdama strateegia rakendamist ja viima põhilised, kõige olulisemad soovitused üle valdkonna uude strateegiasse „LeaderSHIP 2030“, mille sidusrühmad on esitanud.
4.3.

Sisenõuanderühmadesse kuuluvad komitee liikmed ja muud organisatsioonid, kes esindavad ettevõtjate, töötajate ja vabatahtlike sektorit, on esitanud rea soovitusi komisjonipoolsete meetmete kohta, et käsitleda kaubanduslepingute ja sisenõuanderühmade tõhususe puudujääke sotsiaalsete ja tööõiguste ning keskkonnasätete täitmise tagamisel. Komisjon peaks neid soovitusi süvitsi arutama. Need hõlmavad järgmist: — suutlikkuse suurendamise toetamine ning kaubanduse ja kestliku arengu peatükkide parem edendamine ja tutvustamine kodanikuühiskonnale ELis ja partnerriikides enne lepingu jõustumist; — sõltumatu töösekretariaadi ja kollektiivkaebuste mehhanismi loomine; — tagamine, et nii ELi kui ka partnerriikide sisenõuanderühmade rahastamine ja vahendid on piisavad, et kodanikuühiskonna esindajad saaksid täiel määral osaleda ja pakkuda rahastamist õigustatud meetmete jaoks, sealhulgas analüütiline töö või seminarid, mis kaasnevad ühiste iga-aastaste koosolekutega; — partnerriikide valitsuste julgustamine looma viivitamatult sisenõuanderühmad ja andma vajalikku poliitilist ning logistilist tuge neile rühmadele, tagades sisenõuanderühmade tasakaalustatud koosseisu; — läbipaistvama ja lihtsama kaebuste mehhanismi loomine; — korrapärase dialoogi loomine ELi sisenõuanderühmade, komisjoni, Euroopa välisteenistuse, Euroopa Parlamendi ja ELi liikmesriikide vahel; — nõudmine, et kaubanduse ja säästva arengu komitee reageeriks mõistliku aja jooksul riiklike nõuanderühmade tõstatatud küsimustele ja soovitustele; — sisenõuanderühmade kohustamine jälgima kaubanduslepingute kõigi osade, mitte ainult kaubanduse ja kestliku arengu peatüki, mõju inim-, töö(tajate), keskkonna- ja tarbijaõigustele, (komitee märgib heameelega, et kõnealust ettepanekut on võetud arvesse komisjoni aruandes teatise „Strateegia „Kaubandus kõigile“ rakendamine“ kohta); — partnerriigid peaksid enne kaubanduslepingu sõlmimist näitama üles täit austust ILO kaheksa tööõiguse konventsiooni vastu. Kui partnerriik ei ole neid konventsioone ratifitseerinud või nõuetekohaselt rakendanud ega tõendanud võrdset kaitse taset, siis tuleks püüda lisada kaubanduse ja kestliku arengu peatükile konkreetsete kohustuste tegevuskava, et tagada nende õigeaegne täitmine; — nõue, et nii valitsused kui ka riigi territooriumil tegutsevad äriühingud tõendaksid ILO inimväärse töö tagamise suunistes esitatud normide (25) järgimist; need ulatuvad kaugemale põhilistest töönormidest ja eeldavad ka teiste õiguste austamist, nagu soolist võrdõiguslikkust ning tervist ja ohutust puudutavad õigused.
1.11.

Oma kuuekümnenda aasta lõpule lähenedes seisab Euroopa projekt tõsiste probleemide ees, mis tekitavad kahtlusi selle tuleviku, sealhulgas Brexiti tagajärgede suhtes. Üks kodanikuühiskonna ja komisjoni juhtimisstruktuuride üksteisest kaugenemise põhjuseid on see, et Euroopa Liit ei ole vastanud kodanike ootustele seoses majandusliku lähenemise ja kaasava majanduskasvuga. Kuigi võib paista, et viimasel ajal täheldatud teatav kasvutase on püsiv, on euroala tervikuna kaotanud kümne aastat: SKP saavutas oma kriisieelse väärtuse alles 2015. aastal, jõudes 2008. aasta tasemele. Komitee on seisukohal, et majandus- ja rahaliidu reformimiseks on vaja pragmaatilist ja sihiteadlikku lähenemisviisi, et muuta see vastupidavamaks ja kodanikusõbralikumaks. Sedalaadi reform nõuaks paremat majanduspoliitika koordineerimist, ühendades arukalt mõlemad piirkonnad: Põhja- ja Kesk-Euroopas peaks poliitika põhinema rohkem konkurentsipõhise turu eeskirjadel ning Lõuna-Euroopas suuremal solidaarsusel, riskide jagamisel ja integratsioonil. Lisaks sellele ei tohiks Euroopa Liidul olla võimalik hoiduda ühisest solidaarsusest, eriti äärmuslikes olukordades, nagu vaesumine ja palkade ebavõrdsus ning rände haldamine, samuti ei tohiks olla võimalik, et iga liikmesriik toimib nii, nagu ta heaks arvab.
5.3.

Nagu mainitud, on eriti oluline taristu rajamine just Aafrikas. Sisekaubandus Aafrikas on väike; see moodustab 10–15 % kogu Aafrika kaubandusest. Komitee on juba märkinud: „Aafrika riikide põllumajandustoodetega kauplemise suutlikkuse suurendamine ühendatuna kestliku arengu eesmärkidega, mis hõlmavad taristut, piirkondlikku integratsiooni ja siseturgude süvendamist, muu hulgas teisese töötlemise suurendamise kaudu, on hädavajalik, et võimaldada Aafrikal osaleda positiivselt põllumajandustoodetega ja muus kauplemises ning parandada toiduga kindlustatust.“ (28)
3.6.

Sellegipoolest leiab komitee, et ELi ja liikmesriikide radikaliseerumise ennetamise algatused, samuti nende rakendamiseks võetud meetmed, on endiselt ebapiisavad. Paljudes praegustes ELi poliitikameetmetes keskendutakse liialt kodanikuühiskonna organisatsioonidele kui pelgalt vahenditele vägivaldse ekstremismi vastu võitlemisel (nt vastupropaganda väljatöötamiseks veebis), selle asemel, et kohelda neid partneritena. Komitee leiab samuti, et peaasjalikult põhinevad meetmed nn kriisisündmustel, näiteks viimaste aastate terrorirünnakud, mille tulemusena keskendutakse peamiselt islamiterrorismile ning lühiajalisele, karistuslikule julgeolekupoliitikale, (12) kuigi tegelikult on tegemist laiema ohuga, mis saab alguse äärmuslastest, kes kasutavad religiooni õigustusena, ja äärmuslikest poliitilistest rühmitustest. Selle asemel peame me investeerima jätkusuutlikku ja pikaajalisse ennetustegevusse. Oma arvamustes ELi terrorismivastase võitluse poliitika (2011) (13) ja aastani 2030 ulatuva ELi tegevuskava (14) kohta on komitee juba kutsunud üles kaasama ulatuslikumalt kodanikuühiskonda ja kohalikke sidusrühmi ning andma neile täiendavat institutsioonilist tuge, (15) sest neil on oluline roll usalduse, sotsiaalse pühendumise ja demokraatliku kaasamise suurendamisel kohalikul, piirkondlikul ja riiklikul tasandil.
3.2.

Euroopa sotsiaalsed suundumused on suurel määral muutnud ka toite, maitse-eelistusi ja rahvuskööke. Pärast ÜPP loomist on muutunud tarbimisharjumused ja elustiil. Kulinaariaalane üleminek on mõjutanud iseäranis naisi, sest just nemad vastutasid ajalooliselt ja vastutavad ka tänapäeval toidu eest kodus. Muutused toidutehnoloogias on toonud endaga kaasa nii positiivseid kui ka negatiivseid sotsiaalseid mõjusid. Valikud võivad olla paranenud, kuid Euroopa mitmekülgset ja rikkalikku kultuuripärandit nõrgestatakse mõnikord. Toiduainetööstuse ettevõtjate suured turunduseelarved on üldiselt innustanud tarbijaid sööma väga töödeldud toite. Tööstuse näitajatest on näha, et näiteks belglased saavad kaks kolmandikku oma kaloritest eeltöödeldud, pakendatud toidust (veel rohkem kui inglased) (5). Riiklikud terviseametid tunnevad muret suure soola-, suhkru- ja rasvasisaldusega töödeldud toitude liigse tarbimise pärast. Need võivad olla odavad, mis mõjub stiimulina madala sissetulekuga inimeste jaoks, kellel on juba niigi keskmisest halvem tervis. Toitumine aitab seega kaasa sotsiaalsele ebavõrdsusele Euroopas (6). Suure majanduslanguse ajal ja pärast seda on Euroopas kasvanud heategevuslike toiduannetuste arv. Sellise hädaolukorras antava toiduabi pakkumine ei tohi asendada seda, et Euroopa tegeleks sotsiaalse ebavõrdsusega, mis põhjustab toitumisega seotud halba tervist.
2.5.

Selles kontekstis on selge, et sotsiaalkindlustus- ja sotsiaalkaitsesüsteeme tuleb kohandada muudatustega, mida digiteerimine on juba tööturule põhjustamas. Teatavates liikmesriikides on sotsiaalpartnerid algatanud dialoogi, et välja tuua poliitilised valikud ja nende elluviimiseks vajalikud meetmed, et sotsiaalkaitsesüsteem oleks elujõuline ja sobiv uues kontekstis, mis hõlmab üleminekut digiteerimisele. Lisaks on vaja koostada suunised, et täpsustada võimalikke ebaselgeid küsimusi töötajate tööhõivestaatuse kohta maksude ja sotsiaalkindlustuse valdkonnas.
4.6.1.

Taastuvenergia tootmise osakaal elektritarbimises on ajavahemikul 2004–2015 ELis rohkem kui kahekordistunud (14 %lt 29 %ni). Kütte, ehituse, tööstuse ja transpordi valdkonnas on aga energiatarve endiselt tohutu. Edusamme on, kuid need on väga tagasihoidlikud, näiteks transpordi valdkonnas tõusis taastuvenergia osakaal kütusetarbimises samal ajavahemikul 1 %lt 6 %ni.
5.2.3.3.

Üks lahendus oleks, (28) et komisjon paneb rohkem rõhku üldsuse teavitamisele rikkumistest, sest kokkuvõttes on liikmesriikide valitsused need, kes ELi õigust üle ei võta või teevad seda valesti või hilinemisega. Nemad kiitsid asjaomased õigusaktid nõukogus heaks. Nemad vastutavad ELi õigustiku üldise ebapiisava rakendamise eest, mida aruanded ühenduse õiguse kohaldamise kohta igal aastal kajastavad. Peale selle peaks komisjon süstemaatiliselt analüüsima, millised meetmed on vajalikud praeguse olukorra põhjalikuks muutmiseks, ning võtma arvesse komitee varasemaid ettepanekuid (29) selles küsimuses.
1.1.

Juba 1995. aasta Barcelona protsessis (1) on rõhutatud majandus- ja sotsiaalvaldkonna organisatsioonide ja üldiselt kodanikuühiskonna olulisust vajaliku tegurina rahul ja stabiilsusel rajaneva ala järkjärguliseks kujundamiseks, ühise heaolu saavutamiseks ning kultuuride ja tsivilisatsioonide vahelise dialoogi loomiseks Vahemere piirkonna eri riikide, ühiskondade ja kultuuride vahel. Tänapäeval on Vahemere piirkonna kodanikuühiskonna organisatsioonid kaasamise, osalemise ja avaliku sektori asutuste, sealhulgas kohalike omavalitsustega dialoogi pidamise foorumid, mille eesmärk on edendada majanduslikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi õigusi Vahemere piirkonnas. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee peab vajalikuks tugevdada majandus- ja sotsiaalnõukogude rolli (kui need on olemas) ja edendada nende loomist riikides, kus need on kadunud või kus neid ei ole loodud, tõhustades eri osalejate koostoimet. Nimetatud õiguste edendamisel tuleks nii majandus- ja sotsiaalnõukogudel kui ka majandus- ja sotsiaalvaldkonna organisatsioonidel luua partnerlusi, mille abil on nimetatud õiguste teostamine reaalsem ja tõhusam.
2.1.

Komitee on mitmes oma arvamuses käsitlenud kodanikuühiskonna dialoogi ja osalusdemokraatia küsimust, nende mõistete määratlust, erinevate osalejate esindatust ja meetmeid, mis tuleks ellu viia Euroopa tasandil. Eeskätt on komitee rõhutanud, et Euroopa Liidu lepingu artikli 11 (5) rakendamine on ELi jaoks oluline küsimus, et saavutada oma inimeste silmis demokraatlik õiguspärasus.
4.3.

Komitee on veendunud, et viimastel kuudel ELi majanduspoliitika paradigmas toimunud muutused toovad üsna selgelt välja, et poliitiline toetus lähenemisele, mis viib euroala platvormil põhineva fiskaalliidu loomiseni, on suurenemas. Sellega seoses soovitab komitee seda väga hoolikalt jälgida ning on täielikult valmis ühinema fiskaalse aspekti tugevdamise protsessiga, mis on ühtlasema euroala keskkonna eeltingimus. Samuti on ülioluline jälgida, kuidas see areng kajastub institutsionaalsete struktuuride ja kordade võimalikes muutustes.
3.2.3

Tegelikkuses on need töövahendeid antud pigem näidisloeteluna küsimustest, mida algatuse puhul esitada, et selgitada välja sotsiaalne mõju või mõju tööhõivele. Küsimused on üldised, neutraalsed ja ei ärgita eriti tegutsema. Töövahendis nr 25 esitatakse muu hulgas järgmised küsimused. — Kas see valik põhjustab töökohtade vahetut loomist või töökohtade kaotust konkreetsetes sektorites, ametialadel, oskuste tasemetel, piirkondades või riikides (või on tegemist mingi kombinatsiooniga neist) koos vastavate tagajärgedega ühiskonna- ja/või konkreetsetele rühmadele? Millistes? — Kas see valik mõjutab otseselt või kaudselt töökaitset, eriti töölepingute kvaliteeti, deklareerimata töö ohtu või näilist füüsilisest isikust ettevõtjana töötamist? — Kas see valik mõjutab sissetuleku ja rikkuse ebavõrdset jaotamist Euroopa Liidus või mõnes selle osas?
6.6

Komitee mõistab, et praeguses geopoliitilises olukorras on partnerluslepingud, kaubanduslepingud, poliitilise dialoogi lepingud ja strateegilised partnerlused jätkuvalt olulised vahendid, aga tänapäeval pole need enam ainsad võimalikud vahendid. Praegu on oluline, et ühiseid väärtusi ning kultuurilist, ajaloolist ja poliitilist visiooni jagavad riigid saaksid aru vajadusest moodustada strateegiline blokk, mis on võimeline mõjutama rahvusvahelist areeni. Lepingud peavad olema selle arusaama tagajärg, mitte vahend selle saavutamiseks.
Nende seas Hiinal on kõige terviklikum strateegia, mis hõlmab tsentraliseeritud planeerimise ja riigiettevõtete kombinatsiooni. Hiina valitsus on määratlenud riikliku tsiviillennundustööstuse arendamise peamise prioriteedina mitmes ametlikus (kõrgetasemelises) dokumendis, sealhulgas algatuses „Made in China 2025“. Praeguses Hiina viisaastakukavas nõutakse läbimurdeid tsiviillennunduse mootoritehnoloogias ja teadusuuringute kiirendamist suure kerega õhusõidukite, helikopterite, piirkondlike lennukite ja üldise lennunduse kohta. Sellega seoses on oluline märkida, et Hiina lennuettevõtjad on riigi omandis ja et Hiina riiginõukogu juhitaval Hiina riiklikul arengu ja reformi komisjonil on volitus kiita heaks Hiina lennuettevõtjate kõigi lennukite ostud, mida kasutatakse selleks, et innustada ostma kodumaal toodetud reaktiivlennukeid nagu COMAC C919 ( 4 ) . Lõpetuseks luuakse Internet Plusi kavaga ühtlasi partnerlus Hiina tehnohiidude ja traditsiooniliste tööstusharude, sealhulgas lennundustööstuse vahel.
Asjade interneti mõiste sai alguse Massachusettsi tehnoloogiainstituudist (MIT) ning see tähendab põhimõtteliselt sellist maailma, mis on täis täielikult omavahel ühendatud seadmeid, nii et erinevaid koostalitlusvõimelisi protsesse on võimalik üheskoos automatiseerida. Euroopa Liit on omalt poolt teinud ettevalmistusi digitaalse ühtlustamise ja asjade internetiga seotud uute probleemide käsitlemiseks alates algatuse „i2010 – Euroopa infoühiskond majanduskasvu ja tööhõive eest“ ( 1 ) käivitamisest kuni hiljutise asjade interneti tegevuskavani (vt dokument „Advancing the Internet of Things in Europe“ („Asjade interneti arendamine Euroopas“), mis on lisatud 2016. aasta teatisele „Euroopa tööstuse digitaliseerimine. Kuidas kasutada ühtse digitaalse turu kõiki võimalusi“) ( 2 )
6.9.

Küsimus algoritmide ja treeningandmete kallutatusest ja võimalikust kahjulikust diskrimineerivast mõjust on jätkuvalt vastuoluline. Mõne arvates võivad algoritmid ja muu prognoosiv värbamistarkvara vähendada diskrimineerimist värbamisel ning soodustada arukamat värbamist. Teiste jaoks kaasneb värbamistarkvaraga alati oht, et peegeldatakse, ehkki tahtmatult, nende värbamisrobotite programmeerijate erapoolikuid seisukohti. Teatud ekspertide sõnul ei saa algoritmimudelid kunagi olema muud kui matemaatikal põhinevad arvamused ( 28 ) . Seetõttu tuleb samal ajal veenduda, et inimese sekkumine on võimalik (seoses eespool kirjeldatud läbipaistvuse põhimõttega: õigus teada otsuse langetamise kriteeriume), ning tagada, et andmete kogumine ja töötlemine on kooskõlas proportsionaalsuse ja eesmärgipärasuse põhimõtetega. Igal juhul ei tohi neid andmeid kasutada muudel eesmärkidel kui need, mille jaoks neid koguti ( 29 )
3.16.

Sellele vaatamata on üha enam puudus oskustega käsitöölistest, kes annaksid teadmisi edasi ja õpetaksid uut põlvkonda seda mitmekülgset pärandit kaitsma ja arendama. Prantsusmaalt alguse saanud JEMA algatusega ( 20 ) toetatakse regulaarselt käsitööga tegelevate inimeste tööd ja uute põlvkondade koolitamise vajadust. Selle vajaduse arvessevõtmine on hea võimalus luua kultuuri kaudu ja kultuuri eesmärgil põlvkondadevahelisi sidemeid. Olemasolevate ELi ning riiklike/piirkondlike programmide raames on vaja rohkem praktilisi koolitusi ja omandatud oskuste tunnustamist, keskendudes mitte üksnes olemasolevatele käsitöö- ja keskkonnaalastele oskustele, vaid ka mentorlusele, et arendada uusi meetodeid ja kultuuriettevõtlust. Kunstnikud ja teised vajavad toetust, et töötada kohalike maa- ja linnakoolidega, kujundades põlvkondade ja etniliste rühmade vahel kaasavalt välja kultuuriideid.
5.7.

Et kestliku arengu eesmärgid integreeritaks kõigisse ELi poliitikavaldkondadesse, tuleb parema õigusloome tegevuskava asjakohaselt kohandada, et tagada kõikehõlmav ja terviklik lähenemine kestliku arengu eesmärkidele. Komitee on seisukohal, et parema õigusloome suunistes ja töövahendis tuleks sõnaselgelt viidata kestliku arengu eesmärkide põhimõtetele. Lisaks tuleks parema õigusloome meetodid läbi vaadata, tagamaks, et nende abil saab hinnata pikaajalisi eesmärke ja mõõta seda, kui kaugel on kestliku arengu eesmärkide saavutamine. Suuremat tähelepanu tuleb pöörata ka poliitikavaldkondade sidususele kui ühele kestliku arengu eesmärkide elluviimise vahendile, kasutades näiteks OECD poliitikavaldkondade kestliku arengu sidususe raamistikku.
6.2.

Kui piirkondlikel sidusrühmadel oleks võimalik taastuvenergiasektoris suuremal määral majanduslikult osaleda, tugevdaks see piirkondlikku ühtekuuluvust. See tuleneb asjaolust, et struktuuriliselt nõrkades piirkondades on tihti taastuvenergia seisukohast suurima potentsiaaliga maa-alad ning seal avaldub mõju piirkondlikule majandusele kõige tugevamini.