Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „ELi eelarveraamistiku ümberkujundamine kestlikuks taastumiseks ja õiglaseks üleminekuks“

(omaalgatuslik arvamus)

(2022/C 105/03)

Raportöör: Dominika BIEGON

Täiskogu otsus 25.3.2021 Õiguslik alus kodukorra artikli 32 lõige 2 omaalgatuslik arvamus Vastutav sektsioon majandus- ja rahaliidu ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsioon Vastuvõtmine sektsioonis 5.10.2021 Vastuvõtmine täiskogus 20.10.2021 Täiskogu istungjärk nr 564 Hääletuse tulemus (poolt/vastu/erapooletuid) 168/3/5

1. Järeldused ja soovitused

1.1. Euroopa eelarve-eeskirjad vajavad läbivaatamist – vajakajäämised olid ilmsed juba 2008.–2009. aasta finantskriisi järel ja COVID-19 pandeemia põhjustab praegusele eelarveraamistikule veelgi tõsisemaid probleeme. Oma varasemates arvamustes on komitee kiitnud heaks Euroopa Komisjoni majanduse juhtimise paketi läbivaatamise. Käesolevas arvamuses kordab komitee oma seisukohta, mille kohaselt reformid on vajalikud, ja kutsub komisjoni üles jätkama kiiresti ELi majanduse juhtimise raamistiku läbivaatamist, mis on praegu seiskunud. Enne muudetud raamistiku jõustumist peaks komisjon esitama suunised üleminekuperioodiks, mille jooksul ei tohiks algatada ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust ning peaks olema võimalus kasutada erakorralise sündmuse klauslit riigipõhiselt.

1.2. Iga tulevane eelarveraamistik peab a) tugevdama avaliku sektori investeeringuid, b) võimaldama rohkem tsüklilist tegutsemisruumi ja c) lubama suuremat paindlikkust ja riigipõhist diferentseerimist võla ümberkujundamise kavade suhtes, tagades samal ajal riigi rahanduse jätkusuutlikkuse. ELi eelarveraamistiku läbivaatamine ei ole vajalik mitte üksnes majanduse stabiliseerimise eesmärgil lühikese ja keskmise perioodi jooksul. See on ka ülioluline, et rahastada meie majanduse sotsiaal-ökoloogilist ümberkujundamist, tagades täieliku tööhõive, kvaliteetsed töökohad ja õiglased üleminekud.

1.3. Konkreetsemalt on komitee peamine ettepanek eelarveraamistiku läbivaatamisel võtta avaliku sektori investeeringute puhul kasutusele komitee poolt juba varasemates arvamustes esitatudtasakaalus eelarve nõue, koos kulutuste tegemise eeskirjaga. Lisaks sellele kiidab komitee heaks Euroopa Eelarvenõukogu ettepaneku eelarve kohandamiskavade riigipõhise diferentseerimise kohta.

1.4. Lõpetuseks juhib komitee tähelepanu sellele, et eelarvepoliitika on parlamentaarse poliitika klassikaline valdkond ja selle otsused mõjutavad riigi kulude ja tulude kogu struktuuri. Seetõttu tuleb nii riikide parlamentidele kui ka Euroopa Parlamendile anda tulevases ELi majanduse juhtimise raamistikus oluline roll.

1.5. Samuti tuleb suuremal määral kaasata Euroopa poolaastasse kodanikuühiskonda, seda nii riiklikul kui ka ELi tasandil. Sel viisil on võimalik luua tasakaalustatud majanduspoliitika, kus kõik huvid on üksteisega kooskõlas. See kehtib eriti taaste- ja vastupidavusrahastu juhtimise kohta, kus kodanikuühiskonna kaasatus ei ole olnud rahuldav ( 1 ) . Partnerluspõhimõtet, mis on olnud pikaajaline traditsioon Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide juhtimises, tuleks kasutada kodanikuühiskonna tõhusa kaasamise mehhanismi eeskujuna.

2. Taust: uued probleemid pärast COVID-19 pandeemiat

2.1. Euroopa eelarve-eeskirjad vajavad läbivaatamist. Enne kriisi toodi Euroopa Eelarvenõukogu (2019) ( 2 ) hinnangus ELi eelarveraamistikule õigesti välja kaks peamist probleemi: esiteks kipuvad eelarve-eeskirjad olema protsüklilised: pärast 2008.–2009. aasta finantskriisi tingis laialdane mure jätkusuutlikkuse pärast liiga varase eelarve konsolideerimise, mis viis Euroopa majanduse W-kujulisse majanduslangusse. Teiseks võeti kulude kärpimisel esimesena sihikule avaliku sektori investeeringud ELis. Võrreldes valitsussektori keskmist investeeringute määra aastatel 2015–2019 kriisieelse keskmisega (2005–2009), võib täheldada, et need määrad langesid 20 liikmesriigis 27st, mõnel puhul isegi 50 %. Langus oli nii suur, et euroalal kaotas aastatel 2013–2017 väärtust avaliku sektori kapital, mida iseloomustavad negatiivsed avaliku sektori investeeringute netonäitajad.

2.2. COVID-19 pandeemia põhjustab ELi eelarveraamistikule veelgi tõsisemaid probleeme: järsk majanduslangus koos pandeemia sotsiaalse ja majandusliku mõju leevendamiseks võetud poliitikameetmetega on toonud paljudes liikmesriikides kaasa valitsemissektori eelarve puudujäägi ning valitsemissektori võla ja SKP suhtarvu suurenemise ( 3 ) . Euroopa Eelarvenõukogu hinnangud (2020) ( 4 ) näitavad, et kui ELi eelarve-eeskirjad võetaks pärast üldise vabastusklausli tühistamist kasutusele muudatusteta, oleks võla ja SKP suhtarvu vähendamise kava mõne liikmesriigi jaoks ülemäära koormav ning põhjustaks märkimisväärseid negatiivseid majanduslikke, sotsiaalseid ja poliitilisi tagajärgi, mis seavad ohtu majanduse taastumine ELis.

2.3. ELi eelarve-eeskirjade reform ei ole vajalik mitte ainult majanduse stabiliseerimiseks lühiajalises kuni keskpikas perspektiivis. See on ka ülioluline, et rahastada meie majanduse sotsiaal-ökoloogilist ümberkujundamist, tagades täieliku tööhõive, kvaliteetsed töökohad ja õiglased üleminekud. ELi kliimaeesmärkide saavutamiseks on vaja kapitali põhjalikult ajakohastada. Kestlik majandus vajab avaliku sektori investeeringute ulatuslikku suurendamist, vastasel juhul seisab Euroopa majandus silmitsi kliimaga seotud eelarveriskidega ( 5 ) . Samal ajal tuleb tagada riigi rahanduse jätkusuutlikkus. Oma varasemates arvamustes on komitee juba rõhutanud vajadust kehtestada ELi eelarveraamistikus avaliku sektori investeeringute puhul tasakaalus eelarve nõue ( 6 ) . Need nõudmised kehtivad endiselt: Euroopa 2030. aasta kliima- ja keskkonnaeesmärkide saavutamisel on Euroopa Komisjoni hiljutise hinnangu kohaselt üldine rahastamispuudujääk 2030. aastani umbes 470 miljardit eurot aastas ( 7 ) . Nagu komisjon õigesti rõhutab, on vajalikus mahus rahastamise kasutuselevõtt märkimisväärne poliitiline probleem ja on selge, et avaliku sektori investeeringutel on ülioluline roll, eelkõige just erainvesteeringutele tõuke andmisel. ELi eelarveraamistiku reformimisel tuleb neid kaalutlusi arvesse võtta.

2.4. Komitee rõhutab, et liikmesriigid peavad pärast majanduse taastumist vähendama võla SKP suhtarvu, et säilitada piisav eelarvepoliitiline manööverdamisruum järgmise majanduskriisiga toimetulekuks. Käesolevas arvamuses väljapakutud kulutuste tegemise eeskiri (vt punktid 3.3.2 ja 3.3.3) tagaks selle, et liikmesriigid konsolideeriksid oma riigi rahanduse majanduslikult soodsatel aegadel.

2.5. Komitee rõhutab, et ELi eelarveraamistiku läbivaatamisel tuleb arvesse võtta praegust makromajanduslikku olukorda. Nii IMF ( 8 ) kui ka Euroopa Komisjon ( 9 ) märgivad, et valitsemissektori võla ja SKP suhtarv peaks stabiliseeruma lähi- kuni keskpikas tulevikus tänu madalatele intressimääradele ja suurenenud kasvumääradele. Valitsemissektori võla jätkusuutlikkus sõltub (reaalsest) SKP kasvumäärast, iga-aastasest esmasest eelarvepositioonist ja valitsemissektori tasumata võla (reaalsetest) intressimääradest. Komitee nõuab tungivalt, et Euroopa Komisjon arvestaks liikmesriikide võla jätkusuutlikkuse hindamisel nende teguritega.

2.6. Lisaks rõhutab komitee, et riigi rahanduse jätkusuutlikkus sõltub suurel määral usaldusväärsetest riigi tuludest ja õiglasest maksustamisest, sealhulgas näiteks võitlusest maksupettuste ja agressiivse maksuplaneerimise vastu. Lisaks peaksid väljakuulutatud uued omavahendid aitama kaasa õiglase maksustamise tõhustamisele, samuti toetama sotsiaalset ja kliimaõiglust. Riigi rahanduse jätkusuutlikkuse tagamiseks on vaja ka tulude ja kulude läbipaistvust, avatud hankeid ning kodanikuühiskonna pidevat kaasamist riigi rahanduse juhtimise järelevalvesse.

2.7. Varasemates arvamustes on komitee kiitnud heaks Euroopa Komisjoni majanduse juhtimise paketi läbivaatamise ja rõhutanud läbivaatamise vajadust ( 10 ) . Komitee on teinud ettepaneku arutada Euroopa tuleviku konverentsil küsimust, kuidas reformida ELi majandusjuhtimist. ELi toimimise lepingu majandusjuhtimist käsitlevate sätete kohandamine ELi praeguse majandusliku tegelikkusega ei tohiks olla tabu. Komitee kordab seda üleskutset, eriti COVID-19 kriisi tingimustes. Selleks et vältida tagasipöördumist vanade eelarve-eeskirjade juurde ja suunata need ümber heaolule keskenduvale majandusjuhtimisele, nõuab komitee tungivalt läbivaatamise võimalikult kiiret jätkamist ( 11 )

3. Konkreetsed märkused

3.1. ELi majandusjuhtimise tasakaalustamine

3.1.1. Eelarvepoliitika peaks olema osa laiemast mitmetasandilisest ja tasakaalustatud juhtimisraamistikust. Komitee pooldab heaolule keskenduvat majanduse juhtimist, mille puhul seatakse prioriteediks inimeste sotsiaalne ja majanduslik heaolu, jätmata kedagi kõrvale ning tagades samal ajal valitsemissektori võla jätkusuutlikkuse. Seetõttu nõuab komitee tasakaalustatud majanduspoliitikat, mis rõhutab mitmete peamiste poliitiliste eesmärkide tähtsust ja annab neile võrdse kaalu. Sellised eesmärgid on kestlik ja kaasav majanduskasv, täielik tööhõive, inimväärne töö ja õiglased üleminekud, sissetulekute ja rikkuse õiglane jaotumine, rahvatervis ja elukvaliteet, keskkonnasäästlikkus, finantsturgude stabiilsus, hindade stabiilsus, tasakaalustatud kaubandussuhted, konkurentsivõimeline sotsiaalne turumajandus ja riigi rahanduse jätkusuutlikkus. Need eesmärgid on kooskõlas nii ELi lepingu artiklis 3 sätestatud eesmärkidega kui ka ÜRO praeguste kestliku arengu eesmärkidega ( 12 )

3.1.2. Selleks et toetada liikmesriike nende teel kestliku ja kaasava majanduse poole, tuleb mitte üksnes võimaldada eelarve osas suuremat tegutsemisruumi teatud tingimustel, vaid ka jätkuvalt pakkuda stiimuleid reformide läbiviimiseks. Praegune ELi majandusjuhtimise raamistik koosneb kolmest sambast: a) eelarvejärelevalve b) makromajanduslik järelevalve ja c) sotsiaal- ja tööhõivepoliitika koordineerimine. Seega keskendub see juba praegu tugevalt reformidele. Mitmetes empiirilistes uuringutes rõhutatakse, et vaatamata reformidele on suurem osa varasematest riigipõhistest soovitustest keskendunud konkurentsivõime suurendamisele ja riigieelarvete konsolideerimisele ( 13 ) . Komitee nõuab, et ELi institutsioonid oleksid tulevastes riigipõhistes soovitustes tasakaalukamad: eelarve võrdlusalused, samuti ELi kliimaeesmärgid ja Euroopa sotsiaalõiguste sammas peaksid kõik olema võrdselt olulised võrdlusalused riigipõhiste soovituste jaoks. Eelkõige tuleks keskenduda reformidele, mis toetavad rohe- ja digiüleminekut (nt aktiivne tööturupoliitika ja elukestva õppe kavad, sealhulgas ümberõppe programmid ja karjäärivahetuse toetamine) ning reformidele, mis tagavad ELi vahendite tõhusa kasutamise (näiteks tehniliste võimekuste loomine avaliku halduse asutustes, et juhtida investeerimisprojekte, tõhusad ja avatud riigihankesüsteemid ja reformid, et kõrvaldada muud mitterahalised tõkked tõhusa investeerimispoliitika teelt).

3.2. Avaliku sektori investeeringute suurendamine

3.2.2. Need faktid õigustavad lähenemisviisi, mille alusel sooduskoheldakse avaliku sektori investeeringuid, kui hinnatakse, kuidas liikmesriigid täidavad ELi eelarve-eeskirju. Komitee toetab avaliku sektori investeeringute puhul tasakaalus eelarve nõuet, ( 18 ) et kindlustada tootlikkus ning sotsiaalne ja ökoloogiline alus tulevaste põlvkondade heaolule, tagades samal ajal riigi rahanduse jätkusuutlikkuse. Üldiselt teeb komitee ettepaneku rakendada läbivaadatud eelarveraamistikus traditsioonilist riigirahanduse kontseptsiooni, st tasakaalus eelarve nõuet ( 19 ) . See tähendab, et avaliku sektori netoinvesteeringud tuleb valitsemissektori nominaalse eelarvepuudujäägi arvutamisel välja jätta. Kui rakendatakse kulutuste tegemise eeskirja, nagu komitee seda nõuab (vt punktid 3.3.2 ja 3.3.3), tuleks avaliku sektori netoinvesteeringud jätta välja ka avaliku sektori kulu ülemmäärast, samas kui investeerimiskulud jaotataks praeguse nelja-aastase perioodi asemel kogu kasutusea peale. Avaliku sektori netoinvesteeringud suurendavad avaliku sektori ja/või sotsiaalset kapitali ning toovad kasu tulevastele põlvkondadele ( 20 ) . Tulevased põlvkonnad pärivad küll valitsemissektori võla teenindamise, kuid saavad vastutasuks vastava ja suurenenud avaliku sektori kapitali.

3.2.3. Komitee rõhutab, et tasakaalus eelarve nõue toob kaasa avaliku sektori investeeringute sooduskohtlemise ELi eelarveraamistikus. See ei vabasta valitsusi kohustusest asjaomaseid investeerimisprojekte põhjendada ja võita neile enamuse toetus. Igal juhul tuleb säilitada läbipaistvus ja parlamentaarne vastutus, muu hulgas tagamaks, et teostatakse ainult selliseid avaliku sektori investeeringuid, mis teenivad ühist heaolu.

3.2.4. Esimese sammuna soovitab komitee põhjalikult läbi vaadata nn investeerimisklausli. Alustuseks soovitab komitee tõlgendada stabiilsuse ja kasvu pakti investeerimisklauslit paindlikumalt. Siiani on seda harva kasutatud peamiselt piiravate kõlblikkuskriteeriumide tõttu ( 21 ) . Neid kriteeriume tuleks leevendada: põhimõtteliselt peaksid avaliku sektori investeeringud õigustama ajutist kõrvalekaldumist kohandamiskavadest, sõltumata liikmesriigi asukohast majandustsüklis ja isegi kui need investeeringud toovad kaasa eelarve puudujäägi üle soovitusliku 3 % SKPst.

3.2.5. Praegu on lubatud kõrvalekalded keskpika perioodi eelarve-eesmärgist või selle saavutamisele suunatud kohandamiskavast ainult siis, kui need on seotud ELi kaasrahastatud projektide riiklike kulutustega ( 22 ) . Komitee soovitab investeeringute laiemat määratlemist. Samal ajal peab investeeringute määratlus olema selge ja kasutatav, et vältida nn loomingulist raamatupidamist. Euroopa Komisjoni suunised liikmesriikidele taaste- ja vastupidavusrahastu raames ning selles esitatud investeeringute määratlus on hea lähtepunkt, ( 23 ) kuna need hõlmavad investeeringuid materiaalsesse varasse, aga ka investeeringuid tervishoidu, sotsiaalkaitsesse, haridusse ja koolitusse ning rohe- ja digiüleminekule suunatud investeeringuid.

3.2.6. Komitee tunneb heameelt kestliku tegevuse taksonoomia üle. Sellega määratakse selgelt kindlaks, mida loetakse „keskkonnahoidlikuks majandustegevuseks“, mis omakorda võimaldab määratleda „keskkonnahoidlikud investeeringud“ ( 24 ) . Seepärast soovitab komitee võtta avaliku sektori investeeringute kestlikkuse hindamise aluseks hästi välja töötatud ELi kestliku tegevuse taksonoomia koos tasakaalus eelarve nõudega. Lisaks ootab komitee huviga komisjoni ettepanekuid rohelise eelarvestamise kohta.

3.3. Tsüklilise tegutsemisruumi suurendamine eelarvepoliitika puhul

Tsüklilise kohandamise meetodite reformimine või kulutuste tegemise eeskirja kehtestamine

3.3.1. Komitee rõhutab, et Euroopa Komisjoni tsüklilise kohandamise meetod on läbipaistmatu ja kujutab endast protsüklilisuse allikat. Euroopa Komisjoni struktuurse tasakaalu määramise meetod on osutunud problemaatiliseks, kuna arvutatud potentsiaalset toodangut mõjutab tugevalt hetkeline majanduslik olukord. Näiteks majanduslanguse faasides korrigeeritakse potentsiaalset toodangut kiiresti ja järsult allapoole, kuigi see ei pruugi kajastada tegelikke tingimusi ( 25 ) . Potentsiaalse toodangu allapoole korrigeerimisel on tõsised tagajärjed arvutatud struktuursele eelarvepuudujäägile ja selle alusel määratlevatele konsolideerimispüüdlustele. Potentsiaalse toodangu arvutamise muutmine tsükliliste kõikumiste suhtes vähem tundlikuks võib anda liikmesriikidele märkimisväärset eelarvepoliitilist manööverdamisruumi vastutsüklilise majanduspoliitika jaoks. See reformiettepanek oleks lihtsalt rakendatav ja seda tuleks arvesse võtta üksnes miinimumnõudena, et muuta ELi eelarve-eeskirjad sobivamaks tsükliliste kõikumiste käsitlemiseks. Kuid isegi kui seda reformitakse, jääb struktuurne eelarvepuudujääk äärmiselt keeruliseks kontseptsiooniks ja selle arvutamist on kodanikele ja sidusrühmadele peaaegu võimatu selgitada. Tehniliste probleemide ja kontseptsiooni läbipaistmatuse tõttu tuleks kaaluda alternatiivseid võimalusi.

3.3.2. Teine reformimise võimalus on üleüldse loobuda vaidlusaluse struktuurse eelarvepuudujäägi mõistest ja rakendada läbivaadatud eelarveraamistikus selle asemel avaliku sektori kulutuste tegemise eeskirja ( 26 ) . Erinevalt tsükliliselt kohandatud puudujäägist on avaliku sektori kulutusi võimalik jälgida reaalajas ja need on otseselt valitsuse kontrolli all. Avaliku sektori investeeringuid tuleks soosida, eraldades jooksvad ja investeerimiseelarved, seades nominaalkulutuste kasvu piirangud ainult jooksvale eelarvele. Sel viisil saaks tasakaalus eelarve nõude lähenemisviisi kombineerida kulutuste tegemise eeskirjaga ( 27 )

3.3.3. Nominaalsete avaliku sektori kulutuste arvutamisel arvutatakse maha intressimaksed ja tsüklilised valitsemissektori kulud. Piirid saab kindlaks määrata reaalse potentsiaalse toodangu kasvumäära alusel keskpika perioodi jooksul, millele lisandub Euroopa Keskpanga (EKP) eesmärgiks seatud 2 %-line inflatsioonimäär. Kui tsüklilised tegurid põhjustavad maksutulu vähenemist (majanduslanguse ajal) või tõusu (hoogsa majanduskasvu ajal), edendab eeskiri stabiilsust, tagades, et valitsussektori kulutused suurenevad ainult ettenähtud piirides. Kehtestatud piirmäära ületavaid kulutusi tuleks lubada ainult siis, kui need on eelarveliselt neutraalsed, st kui mujal kärbitakse kulutusi sama summa võrra või kui maksutulu suureneb. Üldiste maksukärbete korral tuleb kulutuste kasvumäärades arvestada nende vahendite kaotusega. Kulutuste tegemise eeskirja kombineerimine tasakaalus eelarve nõudega avaliku sektori investeeringute puhul võiks olla tõhus vahend avaliku sektori kulutuste piiramiseks jätkusuutlikule tasemele, võimaldades samal ajal automaatsetel stabilisaatoritel mõjuda ja valitsustel võtta meetmeid kaalutlusõiguse alusel.

Paindlikud ja riigipõhised võla ümberkujundamise kavad

3.3.4. Komitee toetab Euroopa Eelarvenõukogu ettepanekut (2020) ( 28 ) lisada lihtsustatud eelarveraamistikku riigipõhised elemendid. Komitee kiidab eelkõige heaks ettepaneku diferentseerida liikmesriikides eelarve kohandamist, säilitades samal ajal võla jätkusuutlikkuse. Valitsemissektori võla ja SKP suhtarvu vähendamise strateegiate riigipõhine eristamine peaks põhinema põhjalikul majandusanalüüsil, milles võetakse arvesse selliseid tegureid nagu võla esialgne tase ja selle koosseis, intresside ja kasvu erinevused, pidades silmas jätkusuutlikkust, inflatsiooniväljavaated, vananemise ja keskkonnaprobleemide prognoositavad kulud, töötuse ja vaesuse tasemed, sissetulekute ja rikkuse jaotus, sisemine ja väline tasakaalustamatus ning eelkõige see, kas eelarve kohandamine (nt nõutav esmane eelarveülejääk) on realistlik ( 29 )

3.3.5. Komitee tuletab meelde, et eelarve kontrollväärtused ei ole määratletud mitte ELi toimimise lepingu artiklis 126, vaid aluslepingu lisa protokollis nr 12. Seetõttu on neid väärtusi võimalik muuta nõukogu ühehäälse hääletuse tulemusel ilma aluslepingu muutmise ametliku menetluseta. Komitee julgustab ELi institutsioone kaaluma 60 %-lise võla ülemmäära tõstmist, võttes samal ajal arvesse praegust makromajanduslikku olukorda ja tagades riigi rahanduse jätkusuutlikkuse.

3.3.6. Lõpuks tasub selles kontekstis lisada, et majanduslanguste ajal üksnes riiklikele automaatsetele stabilisaatoritele tuginemine ei ole täielikult kooskõlas vastutsüklilise poliitika ideega. Toodangu ja tööhõive langusest põhjustatud eelarvepuudujäägid ei kompenseeri täielikult tsüklilisi kahjusid ega ole piisavad tsüklilise languse täielikuks tasakaalustamiseks. Need on ainult passiivsed ja osalised vastutsüklilised meetmed ning neid tuleb täiendada aktiivsete kaalutlusõigusel põhinevate ajutiste meetmetega, mis aitaksid pöörata tsüklilised langused tõusudeks. Minevikus on mitmed liikmesriigid otsustanud jätkata valitsemissektori võla ja SKP suhtarvu vähendamist, millel on negatiivsed majanduslikud tagajärjed, samas kui eelarvestiimulid oleksid olnud asjakohasemad. Tulevases eelarveraamistikus ja eeldusel, et soodsad intressimäärad jätkuvad, tuleks lubada suuremat esmast eelarvepuudujääki, hoides samal ajal võla ja SKP suhtarvu konstantsena või seda vähendades ning tagades võla jätkusuutlikkuse. Seetõttu peavad erandliklauslid jääma ELi tulevase eelarveraamistiku nurgakiviks ja neid tuleks vastavalt kohandada.

Vabastusklausli kohaldamise lõpetamine

3.3.7. Komitee tervitab eelarveraamistiku üldise vabastusklausli aktiveerimist ja hoiatab soovi eest taastada tavaolukord liiga kiirest, kuna sellel võib olla pärssiv mõju, mis sunnib liikmesriike vähendama kulutusi keskpika perioodi eelarve-eesmärkide saavutamiseks, nagu juhtus pärast 2010. aastat, mil see põhjustas W-kujulise majanduslanguse. See oleks vastuolus Euroopa Liidu taasterahastu eesmärgiga ja võib vallandada uue majanduslanguse.

3.3.8. Komitee toetab Euroopa Komisjoni otsust jätkata üldise vabastusklausli kohaldamist 2022. aastal ja lõpetada klausli kohaldamine 2023. aastal tingimusel, et majandustegevuse tase jõuab kriisieelsele tasemele ( 30 ) . Lisaks toetab komitee Euroopa Komisjoni kinnitust, et „pärast üldise vabastusklausli kohaldamise lõpetamist võetakse jätkuvalt arvesse iga riigi olukorda“ ( 31 ) . Lõpetuseks peaks komisjon esitama suunised üleminekuperioodiks kuni uue eelarveraamistiku kehtestamiseni, mille jooksul ei tohiks algatada ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust, kuid oleks võimalus kasutada erakorralise sündmuse klauslit riigipõhiselt. Komitee kutsub komisjoni üles jätkama kiiresti ELi majanduse juhtimise raamistiku läbivaatamist, mis on praegu peatunud. Tavaolukorra taastamise asemel soovitab komitee vaadata majanduse juhtimise raamistiku läbi allpool kirjeldatud viisil ( 32 )

3.4. Euro rahvusvaheline roll

3.4.1. Meie ühisrahal eurol on tugev rahvusvaheline maine ning seda tunnustatakse ülemaailmselt olulise reserv- ja kauplemisvaluutana. Euro kui stabiilse ja usaldusväärse valuuta maine sõltub selgetest, arusaadavatest ja jõustatavatest eelarve-eeskirjadest, mis tugevdavad avaliku sektori investeeringuid, et võimaldada kapitali kaasajastamist ja luua majanduslanguste ajal rohkem tsüklilist tegutsemisruumi, tagades samal ajal võla jätkusuutlikkuse. Komitee on seetõttu veendunud, et eelarve-eeskirjade läbivaatamine ei tohi mingil moel kahjustada euro kui liidu peamise ankurvaluuta stabiilsust. Eelarve-eeskirjade läbivaatamise arutelul tuleks erilist rõhku panna sellele, kuidas finantsturg tajub euro kui ülemaailmselt olulise valuuta pikaajalisi väljavaateid. Üldiselt sõltub euro maine majanduslikust, sotsiaalsest ja poliitilisest stabiilsusest.

3.5. Parlamentide ja kodanikuühiskonna rolli tugevdamine ELi majanduse juhtimises

3.5.1. Komitee juhib tähelepanu sellele, et eelarvepoliitika on parlamentaarse poliitika klassikaline valdkond ja selle otsused mõjutavad riigi kulude ja tulude kogu struktuuri. Seetõttu tuleb nii riikide parlamentidele kui ka Euroopa Parlamendile anda tulevases ELi majanduse juhtimise raamistikus oluline roll. Euroopa Parlamendi rolli Euroopa poolaastas tuleks tugevdada institutsioonidevahelise kokkuleppe kaudu. Samal ajal tuleb järgida aluslepingutes sätestatud subsidiaarsuse põhimõtet ja pädevuste jaotuse nõuet. Riikide parlamendid peavad panema valitsused vastutama nende teostatava eelarvepoliitika eest. Seepärast tuleb nad tõhusalt kaasata Euroopa poolaastasse ja riiklike taastekavade rakendamisse.

3.5.2. Samuti tuleb suuremal määral kaasata Euroopa poolaastasse kodanikuühiskonda, seda nii riiklikul kui ka ELi tasandil. Sel viisil on võimalik luua tasakaalustatud majanduspoliitika, kus kõik huvid on üksteisega kooskõlas. See kehtib eriti taaste- ja vastupidavusrahastu juhtimise kohta, kus kodanikuühiskonna kaasatus ei ole olnud rahuldav ( 33 ) . Partnerluspõhimõtet, mis on olnud pikaajaline traditsioon Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide juhtimises, tuleks kasutada kodanikuühiskonna tõhusa kaasamise mehhanismi eeskujuna.

3.5.3. Märkimisväärse kõrvalekaldumise korral majanduspoliitika eesmärke kajastavatest näitajatest peaksid järgnema ELi institutsioonide ja liikmesriikide läbirääkimised. Mõlemad pooled peaksid lahendused välja töötama koos ja võrdsete partneritena. Selle asemel et ähvardada asjaomaseid liikmesriike finantssanktsioonidega, oleks probleemi võimalik leevendada positiivsete stiimulite kasutuselevõtuga. Kaasava ja kestliku majanduskasvu edendamine peab olema soovitustes põhikriteerium ( 34 )

3.5.4. Komitee suhtub kriitiliselt ka nn makromajanduslikesse tingimustesse Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide suhtes kohaldatavas ühissätete määruses, taaste- ja vastupidavusrahastut käsitlevas määruses ning valitsustevahelises Euroopa stabiilsusmehhanismi lepingus, mis lühidalt öeldes võimaldavad lõpetada ELi vahendite väljamaksmise, kui liikmesriigid rikuvad ELi eelarve-eeskirju või aitavad kaasa makromajanduslikule tasakaalustamatusele. Pärast vabastusklausli kohaldamise lõpetamist võivad need makromajanduslikud tingimused anda tõuke majanduslanguseks, mis paneb liikmesriike kulutusi kärpima, et saavutada eelarve-eesmärgid. See oleks vastuolus territoriaalse ühtekuuluvuse poliitilise eesmärgiga ja Euroopa Liidu taasterahastu laiemate eesmärkidega.

3.5.5. Kestliku taastumise seisukohast on rahapoliitika jätkuvalt ülioluline. Euroopa Parlament võiks kasutada oma iga-aastaseid EKPd käsitlevaid resolutsioone ja kord kvartalis rahandusalasete dialoogide raames EKPga toimuvaid kuulamisi, et hääletada teiseste eesmärkide üle ja töötada välja demokraatlikum protsess koos makromajandus- ja tööstuspoliitika suunistega. See võimaldaks kaasata rohkem sotsiaalpartnereid ja kodanikke ning ka riikide parlamente. Sel viisil uueneks EKP legitiimsus, et saavutada laiendatud eesmärke. EKP saaks demokraatlike institutsioonide juhtimisel töötada tõhusalt, kasutades kõiki oma töövahendeid, et töötada välja selge ja poliitiliselt määratletud poliitiliste eesmärkide kogum. EKP on avalik-õiguslik asutus ja saab aidata liikmesriikidel intressimäärade tõusu ajal end rahastada, pidades silmas kas hinnastabiilsust või tööhõivet, tegeledes intressimäärade ja hinnavahedega ning kasutades rahapoliitika sihipäraseid vahendeid.

Brüssel, 20. oktoober 2021 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Christa SCHWENG

(1) EMSK resolutsioon „Organiseeritud kodanikuühiskonna kaasamine riiklikesse taaste- ja vastupidavuskavadesse – mis toimib ja mis mitte?“ (2021) (ELT C 155, 30.4.2021, lk 1).

(2) Euroopa Eelarvenõukogu (2019): „Assessment of EU fiscal rules with a focus on the six and two-pack legislation“.

(3) Euroopa Komisjon, „Euroopa majandusprognoos, kevad 2021“.

(4) Euroopa Eelarvenõukogu (2020): 2020. aasta aruanne.

(5) Finance Watch (2021), „Fiscal Mythology Unmasked. Debunking eight tales about European public debt and fiscal rules“.

(6) ELT C 353, 18.10.2019, lk 32; ELT C 123, 9.4.2021, lk 12 ja ELT C 429, 11.12.2020, lk 227.

(7) Komisjoni talituste töödokument (2020), „Identifying Europe’s recovery needs“, SWD(2020) 98 final.

(8) IMFi eelarvejärelevalve aruanded, aprill 2021.

(9) Võla jätkusuutlikkuse analüüs, Euroopa Komisjon, veebruar 2021.

(10) ELT C 429, 11.12.2020, lk 227.

(11) ELT C 123, 9.4.2021, lk 12.

(12) ELT C 429, 11.12.2020, lk 227.

(13) Crespy, Amandine ja Vanheuverzwijn, Pierre (2019), „What Brussels means by structural reforms: empty signifier or constructive ambiguity?“, Comparative European Politics, 17. kd, väljaanne nr 1, lk 92–111; Hacker, Björn (2019): „A European Social Semester? The European Pillar of Social Rights in Practice“. Brüssel, ETUI.

(14) Vt ka Euroopa Eelarvenõukogu (2019).

(15) Euroopa Komisjon (2016), „Report on Public Finances in EMU 2016“, institutsiooni töödokument nr 045; J-M Fournier (2016), „The positive effect of public investment on potential growth“, OECD majandusosakonna töödokument nr 1347.

(16) IMFi eelarvejärelevalve (2020), „Policies for the Recovery“.

(17) H. Bardt, S. Dullien, M. Hüther ja K. Rietzler (2020), „For a sound fiscal policy. Enabling public investments“, IW poliitikadokument nr 6/2020, Institut der deutschen Wirtschaft (IW), Köln.

(18) ELT C 429, 11.12.2020, lk 227.

(19) A. Truger (2020), „Reforming EU Fiscal Rules: More Leeway, Investment Orientation and Democratic Coordination“, Intereconomics, 55(5).

(20) Vt ka P. Bom ja J. Ligthart (2014), „What have we learned from three decades of research on the productivity of public capital?“, Journal of Economic Surveys, 28(5), 889–916.

(21) J. Valero (2019), „New investment clause fails to win EU member state support“, Euractiv. Vt Euroopa Komisjon (2015), „Stabiilsuse ja kasvu pakti kehtivate nõuete paindlikum kasutamine“, COM(2015) 012 final.

(22) Euroopa Komisjon (2015).

(23) Euroopa Komisjon (2021), „Guidance to Member States. Recovery and resilience plans“, SWD(2021) 12 final, osa 2/2.

(24) ELT C 62, 15.2.2019, lk 103.

(25) A. Truger (2015), „Austerity, cyclical adjustment and the remaining leeway for expansionary fiscal policies within the current EU fiscal framework“, Journal for a Progressive Economy, 6, lk 32–37.

(26) ELT C 429, 11.12.2020, lk 227.

(27) ELT C 429, 11.12.2020, lk 227.

(28) Euroopa Eelarvenõukogu (2020).

(29) Euroopa Eelarvenõukogu (2020).

(30) Euroopa Komisjon (2021): „Majanduspoliitika koordineerimine 2021. aastal: ületada COVID-19, toetada taastumist ja ajakohastada majandust“, COM(2021) 500 final.

(31) Euroopa Komisjon (2021): „Üks aasta pärast COVID-19 puhangu algust: eelarvepoliitika meetmed“, COM(2021) 105 final.

(32) ELT C 429, 11.12.2020, lk 227.

(33) EMSK resolutsioon „Organiseeritud kodanikuühiskonna kaasamine riiklikesse taaste- ja vastupidavuskavadesse – mis toimib ja mis mitte?“ (2021) (ELT C 155, 30.4.2021, lk 1).

(34) ELT C 429, 11.12.2020, lk 227.