Muudetud ettepanek: NÕUKOGU OTSUS Euroopa Liidu omavahendite süsteemi kohta /* KOM/2011/0739 lõplik - 2011/0183 (CNS) */





SELETUSKIRI 1. Sissejuhatus Komisjon tegi 29. juunil 2011 ettepaneku asendada praegune ELi eelarve rahastamise süsteem uuega, kasutades täielikult ära Lissaboni lepinguga[1] sätestatud võimalused. Ettepanekus on kolm üksteist täiendavat elementi: liikmesriikide osamaksude lihtsustamine, uute omavahendite kasutuselevõtmine ja korrektsioonimehhanismide reform. Samuti teatas komisjon, et ta esitab 2011. aasta lõpuks asjaomased üksikasjalikud määrused või olemasolevate õigusaktide muudatused ning asjaomased määrused vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 322 lõikele 2. Vastavalt sellele viimistleb ja täiendab käesolev muudetud ettepanek (nõukogu otsus Euroopa Liidu omavahendite süsteemi kohta) 29. juunil tehtud ettepanekut[2]. Sellega tagatakse ühtsus kavandatud nõukogu direktiiviga, milles käsitletakse finantstehingute maksu ühist süsteemi[3], mis võeti vastu 28. septembril 2011, nõukogu määruse ettepanekuga, milles käsitletakse finantstehingute maksul põhinevate omavahendite ELi eelarve jaoks kättesaadavaks tegemist[4], ja nõukogu määruse ettepanekuga, milles käsitletakse käibemaksupõhiste omavahendite arvutamist ja kättesaadavaks tegemist[5], ning muudetud ettepanekuga nõukogu määruse kohta, millega rakendatakse omavahendeid käsitlev otsus[6], mis on vastu võetud koos käesoleva ettepanekuga. 2. Muudetud ettepaneku sisu Järgmistes jagudes esitatakse peamised muudatused ja kavandatavad täiendused seoses omavahendite süsteemi korraldusega. Ettepanekud on seotud vaid nende aspektidega, mis käsitlevad kahte uut omavahendite liiki, mis põhinevad vastavalt finantstehingute maksul ja käibemaksul. Teisi küsimusi, näiteks korrigeerimisi, nendes ettepanekutes ei käsitleta. 2.1. Õigusaktid Finantstehingute maksu õiguslik vorm on määratletud finantstehingute maksu direktiivis. Direktiivis esitatakse kõik vajalikud elemendid finantstehingute maksu välja töötamiseks ja rakendamiseks. Finantstehingute maksu kasutamist omavahendite allikana saab loogiliselt kavandada vaid koos finantstehingute maksu eduka rakendamisega. Selleks, et tagada finantstehingute maksu laekumiste tõhus kasutamine ELi eelarve osalisel rahastamisel, tuleb omavahendeid käsitlevate õigusaktide kontekstis määratleda eeskirjad. Praktikas on tegemist kolme õigusaktiga: i) omavahendeid käsitlev otsus, mis sisaldab omavahendite peamisi sätteid, näiteks omavahendite nimekirja ja nende rakendamise ajakava; ii) omavahendeid käsitleva otsuse rakendusmäärus, mis eelkõige sisaldab omavahendite kogumise kontrolli ja järelevalve eeskirju; iii) määrus, milles käsitletakse finantstehingute maksul põhinevate omavahendite ELi eelarve jaoks kättesaadavaks tegemist. Komisjon on juba esitanud ettepaneku kahe esimese õigusakti kohta ja need vajavad vaid viimistlemist, et tagada täielik ühtsus finantstehingute maksu direktiiviga, kuid nõukogu määruse ettepanek, milles käsitletakse finantstehingute maksul põhinevate omavahendite ELi eelarve jaoks kättesaadavaks tegemist, on uus õigusakt. Lisaks esitab komisjon ka uue õigusakti ettepaneku käibemaksupõhiste omavahendite arvutamise ja kättesaadavaks tegemise kohta. Sellega täiendatakse omavahendeid käsitlevas otsuses ja selle rakendusmääruses sisalduvaid sätteid, mida kohandatakse pisut, et tagada ühtsus finantstehingute maksul põhinevate omavahenditega seotud ettepanekutega. 2.2. Kavandatavad muudatused omavahendeid käsitlevas otsuses 29. juunil 2011 tehtud ettepanekus on esitatud uute omavahendite loetelu koos nende kasutuselevõtmise ajakavaga ja asjaomaste piirangutega nende kasutamisel. Eelkõige sisaldab ettepanek uute omavahendite suhtes kohaldatavate määrade ülemmäära, samal ajal kui rakendusmääruses esitatakse artikli 311 neljanda lõigu kohaselt konkreetsed määrad. Käesoleva muudetud ettepanekuga lihtsustatakse oluliselt finantstehingute maksul põhinevate omavahendite kindlaksmääramise viisi, viidates finantstehingute maksu direktiivis määratletud määradele, eesmärgiga määrata kindlaks finantstehingute maksul põhinevad omavahendid. Määrade võimalikud korrigeerimised tehakse üksnes finantstehingute maksu direktiivis. Sellega tagatakse täielik vastavus finantstehingute maksu direktiivi ja omavahendite süsteemi suhtes kehtestatud eeskirjade vahel. Kooskõlas finantstehingute maksu direktiiviga on tehtud nüüd ettepanek kasutada finantstehingute maksu omavahendite allikana alates 1. jaanuarist 2014. See tähendab, et finantstehingute maksu rakendamise algusest peale kasutatakse seda osaliselt omavahendite allikana. Väiksemaid muudatusi on tehtud ka uute käibemaksupõhiste omavahendite sätetesse, et tagada täielik ühtsus sätetega, mis on esitatud omavahendeid käsitleva otsuse rakendusmääruse muudetud ettepanekus ja uues ettepanekus nende vahendite kättesaadavaks tegemise kohta. Ühtsuse huvides on uue käibemaksupõhiste omavahendite kasutuselevõtu ajakava viidud vastavusse finantstehingute maksu omaga. Viimasena, ühtsuse tagamiseks õigusakti teiste osadega on muudetud omavahendite haldamist ja kogumist käsitlevaid sätteid. 2.3. Kavandatud muudatused omavahendeid käsitleva otsuse rakendusmääruses Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 311 neljanda lõigu kohane määrus sisaldab kõiki Euroopa Liidu nende vahendite praktilisi aspekte, mida tuleks reguleerida lihtsama korra alusel, et muuta süsteem omavahendeid käsitlevas otsuses sätestatud raamistikus ja piirides piisavalt paindlikuks, v.a need omavahendite süsteemi aspektid, mis on seotud omavahendite kättesaadavaks tegemise ja sularahavajaduste rahuldamisega. Rakendusmäärusesse on kaasatud ka üldist laadi sätted, mida rakendatakse kõigi omavahendite suhtes ja mille puhul on asjakohane Euroopa Parlamendi järelevalve eriti oluline. See tähendab eelkõige tulude kontrolli ja järelevalve teatavaid aspekte. Muudetud ettepanekusse on tehtud kolm peamist muudatust. Finantstehingute maksu direktiivis ja omavahendite otsuse muudetud ettepanekus kehtestatud sätteid arvestades on otseviited erinevatele finantstehingutele, mille suhtes määrasid kohaldatakse, üleliigsed. Tehakse ettepanek täpsustada finantstehingute maksu direktiivis määratletud miinimummäärade osa, mida tuleks kasutada finantstehingute maksul põhinevate omavahendite puhul. Seetõttu laekuks finantstehingute maksu direktiivis määratletud miinimummäärade kohaldamisest tulenev osa ELi eelarvesse ja ülejäänud osa laekuks liikmesriikide eelarvesse. Esialgses ettepanekus nähti ette võimalus, et finantstehingute maksu koguks liikmesriikide asemel ettevõtjad. Kooskõlas finantstehingute maksu direktiiviga on finantstehingute maksu kogumise eest vastutavad liikmesriikide ametiasutused. Seetõttu ei ole viide ettevõtjatele enam vajalik. Viimasena, pidades silmas uusi käibemaksupõhiseid omavahendeid, viidatakse tekstis nüüd sõnaselgelt arvutusmeetodile (esitatud ettepanekus, milles käsitletakse uute käibemaksupõhiste omavahendite kättesaadavaks tegemist), millega määratakse kindlaks alus, mille põhjal kohaldatakse vahendi sissenõudmismäära. 2.4. Finantstehingute maksul põhinevate ja käibemaksupõhiste omavahendite ELi eelarve jaoks kättesaadavaks tegemine Selleks et täiendada omavahendeid käsitlevat otsust ja määrust vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 311 neljandale lõigule, koosneb Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 322 lõike 2 kohase nõukogu määruse uus ettepanek nendest elementidest, mis käsitlevad finantstehingute maksul põhinevate omavahendite ELi eelarve jaoks kättesaadavaks tegemise meetodeid ja menetlust. Lisaks sisaldab nõukogu määruse uus ettepanek käibemaksupõhiste omavahendite arvutamise ja ELi eelarve jaoks kättesaadavaks tegemise korda. Need ettepanekud hõlmavad eeskirju nimetatud kaht liiki omavahendite kindlaksmääramise, riigikassa ning raamatupidamisarvestuse, raamatupidamisarvestusse kandmise ja paranduste, aruandluse ning tõendavate dokumentide säilitamise kohta. Seoses eelkõige uute käibemaksupõhiste omavahenditega on lisatud ka üksikasjalikud sätted arvutusmeetodi kohta. Mõlemas ettepanekus kasutatakse olulise määral traditsiooniliste omavahendite (tollimaksud) ja praeguste käibemaksupõhiste omavahendite käsitlemisel saadud kogemusi. Eesmärk on anda liikmesriikidele lihtsad, läbipaistvad ja võimalikult prognoositavad eeskirjad. 2011/0183 (CNS) Muudetud ettepanek: NÕUKOGU OTSUS Euroopa Liidu omavahendite süsteemi kohta (//EÜ, Euratom) EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 311 kolmandat lõiku, koostoimes Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepinguga, eriti selle artikliga 106a, võttes arvesse Euroopa Kkomisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu riikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[7], võttes arvesse kontrollikoja arvamust[8], võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[9], toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1) Euroopa Liidu omavahendite süsteem peab tagama liidu ELi poliitikasuundade korrapäraseks arenguks vajalikud vahendid, võttes arvesse vajadust range eelarvedistsipliini järele. Omavahendite süsteemi arendamise kaudu saab ja tuleb toetada liikmesriikide üldisi jõupingutusi eelarve konsolideerimiseks ning see võimaldab tagada võimalikult aktiivse osalemise ELi liidu poliitika kujundamisel. (2) ELi eelarve läbivaatamiseks korraldatud avaliku arutelu tulemusel saadi mitu ELi rahastamissüsteemi toimimist käsitlevat ettepanekut. Nendest nähtus, et traditsiooniliste omavahenditega ja eelarve stabiilsust ja tasakaalu kindlustava täiendava tuluallikaga oldi väga rahul. Samas osutas suur hulk vastanutest vajadusele kaotada kõik korrektsioonimehhanismid ja käibemaksupõhised omavahendid. Arutelu käigus kerkis ka esile hulgaliselt seisukohti uute omavahendite kasutuselevõtu kohta. (3) Komisjon märkis oma 19. oktoobri 2010. aasta teatises ELi eelarve läbivaatamise kohta,[10] et ELi rahastamise arengu uue etapi sissejuhatamine võiks hõlmata kolme tihedalt seotud mõõdet – liikmesriikide osamaksudeete lihtsustamist, ühe või mitme uue omavahendi kasutuselevõtmist ja korrektsioonimehhanismide järkjärgulist kasutusest kõrvaldamist. Muudatuste järkjärgulise sisseviimise ajal tuleb säilitada ELi rahastamise olulised elemendid: ELi aastaeelarve stabiilne ja piisav rahastamine, eelarvedistsipliini järgimine ja eelarve tasakaalu tagamise mehhanism. (4) Omavahendite süsteem peaks aluslepingu mõtet järgides põhinema võimalikult suures ulatuses pigem autonoomsetel omavahenditel kui liikmesriikide osamaksudeletel, mida peetakse üldjuhul riigi kuludeks. (5) Lissaboni lepinguga kehtestati omavahendite süsteemi suhtes uued sätted, mis võimaldavad vähendada olemasolevate vahendite arvu ja luua uusi omavahendeid. (6) Omavahendeid käsitlev otsus saab jõustuda üksnes siis, kui selle on heaks kiitnud kõik liikmesriigid kooskõlas oma põhiseadusest tulenevate nõuetega; seega austatakse täielikult riikide suveräänsust. (7) Võrreldes kogurahvatulul põhinevate omavahenditega, on praeguste käibemaksupõhiste omavahendite lisandväärtus väike. Seda Neid arvutatakse keerulise matemaatilise valemi alusel, mis muudab liikmesriikide osamaksued eelarvesse ebaselgeks. Ühtlustatud aluse arvutamine ja piiristamismehhanismi olemasolu on viinud selleni, et puudub otsene seos liikmesriigis kehtiva tegeliku käibemaksubaasi ja tema osamakseu vahel liidu ELi aastaeelarvesse. Käibemaksupõhiste omavahendite kaotamine selle nende praegusel kujul alates 1. jaanuarist 2014 peaks aitama kaasa osamaksudeete süsteemi lihtsustamisele. (8) Selleks et paremini ühitada ELi liidu rahastamisvahendeid finantsinstrumente ELi liidu poliitikaprioriteetidega, vähendada liikmesriikide osamaksusideid ELi liidu aastaeelarvesse ja osaleda liikmesriikide eelarve konsolideerimise jõupingutustes, tuleks käesoleva otsusega kehtestada uued omavahendid – finantstehingute maksul põhinevad omavahendid ja uused käibemaksupõhinesed omavahendid. (9) Käesolevas otsuses tuleks kehtestada kesksed põhimõtted, muutujad ja tähtajad, mida rakendada ELi liidu õigusraamistiku kohandamisel seoses finantstehingute maksul ja käibemaksul põhinevate uute omavahenditega. Aluseks olevate maksude õiguslik raamistik on määratletud eraldi õigusaktides. (10) Euroopa Ülemkogu 1984. aasta Fontainebleau tippkohtumisel märgiti, et kulupoliitika on lõppkokkuvõttes peamine vahend eelarvelisest tasakaalustamatusest tulenevate probleemide lahendamiseks. Seal märgiti aga ka seda, et igal liikmesriigil, kelle eelarvekoormus on tema suhtelise jõukusega võrreldes ülemäärane, on õigus selle korrigeerimisele selleks sobival ajal. Neid põhimõtteid tuleks kinnitada ja järjepidevalt kohaldada. (11) Mis tahes korrektsioonimehhanism peaks olema tihedalt seotud aluslepingu artiklis 312 sätestatud mitmeaastase finantsraamistiku kulupoliitikaga. Asjaolu, et korrektsioonimehhanismi on varem kasutatud või kasutatakse praegu, ei ole iseenesest põhjus selle säilitamiseks tulevikus. Korrigeerimine peaks olema läbipaistev ja lihtsalt mõistetav ning kehtima vaid nii kaua, kui on vaja Fontainebleau põhimõtetes määratletud eesmärgi saavutamiseks. See ei tohiks luua stiimulit kasutada ELi liidu vahendeid teisiti kui nõuetekohaselt. Neid eesmärke on võimalik kõige paremini saavutada rahvakogutulul põhinevatest omavahenditest koosnevate maksete kindlasummalise vähendamise kaudu. (12) Korrektsioonimehhanismi aluseks olevad objektiivsed tingimused on aja jooksul oluliselt muutunud. Sellest hoolimata seisavad teatavad liikmesriigid jätkuvalt silmitsi olukorraga, kus nende eelarvekoormust võib praegu pidada ebaproportsionaalselt suureks võrreldes nende suhtelise jõukusega. Seepärast peaks käesolev otsus sisaldama ajutisi korrektsioone Saksamaa, Madalmaade, Rootsi ja Ühendkuningriigi jaoks. Need korrektsioonid peaksid muu hulgas kajastama käesolevas otsuses sätestatud olulisi muutusi ELi liidu rahastamises, muutusi finantsraamistikus kavandatud kuludes, sealhulgas kulude järkjärgulise kasutuselevõtu lõpuleviimine aastatel 2004 ja 2007 ELiga liiduga ühinenud liikmesriikides, ja võtma arvesse Saksamaal, Madalmaades, Rootsis ja Ühendkuningriigis saavutatud kõrget jõukuse taset. (13) Selleks et tagada vajalik paralleelsus mitmeaastase finantsraamistiku ja korrektsioonimehhanismide rakendamise vahel, peaks uus kindlasummaline süsteem asendama kõik praegused korrektsioonimehhanismid alates 1. jaanuarist 2014. (14) Kui liikmesriigid jätavad sissenõudmiskuluna endale 25 % traditsiooniliste omavahenditena sissenõutud summadest, on tegemist varjatud korrektsioonimehhanismiga. Pidades silmas ettepanekut asendada korrektsioonimehhanismid kindlate summadega, peaks kinnipeetav osa piirduma 10 %-ga kooskõlas kuni 2000. aastani kehtinud süsteemiga. (15) Selleks et tagada range eelarvedistsipliin ja võttes arvesse komisjoni 16. aprilli 2010. aasta teatist omavahendite ja kulukohustuste assigneeringute ülemmäärade kohandamise kohta vastavalt otsusele võtta kaudselt mõõdetavaid finantsvahendusteenuseid (FISIM) arvesse omavahendite kindlaksmääramise eesmärgil,[11] peaks omavahendite piirmäär maksekohustuste assigneeringute puhul olema 1,23 % liikmesriikide kogurahvatulude summast turuhindades ning kulukohustuste assigneeringute puhul 1,29 % liikmesriikide kogurahvatulude summast. ELi käsutusse antud rahaliste vahendite summa muutumatuna hoidmiseks on otstarbekas kohandada neid piirmäärasid, mis on väljendatud protsendina kogurahvatulust, kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu […] määruse (Euroopa Liidus kasutatava Euroopa rahvamajanduse ja regionaalse arvepidamise süsteemi kohta)[12] muutmisega kaasneb kogurahvatulu taseme oluline muutus. Sellist kohandamist tuleks teha aluslepingu artikli 311 neljandas lõigus sätestatud menetluse kohaselt. (16) Käesoleva otsuse rakendamiseks on vaja sätestada konkreetsete rakendusmeetmete vastuvõtmine. Seepärast peaksid üldist laadi sätted, mida rakendatakse kõigi omavahendite suhtes ja mille puhul on asjakohane Euroopa Parlamendi järelevalve eriti oluline, sisalduma eraldiseisvas rakendusmääruses. Siinkohal mõeldakse eelkõige aastaeelarve jäägi arvutamise ja eelarves kajastamise korda ning tulude kontrolli- ja järelevalveaspekte. Nimetatud mMäärus peaks vajaduse korral hõlmama ka omavahenditena kasutatavat täpset osa teatavatest ühtlustatud maksudest, maksumäärasid ja sissenõudmismäärasid iga käesolevas otsuses sätestatud muude omavahendite sissenõudmismäärasid kohta ja kogurahvatuluga seotud tehnilisi küsimusi, et võimaldada teatavat paindlikkust käesolevas otsuses sätestatud piirmäärade raames. (17) Ühtsuse, järjepidevuse ja õiguskindluse tagamiseks tuleb kehtestada sätted, mis reguleerivad üleminekut 7. juuni 2007. aasta otsuse 2007/436/EÜ, Euratom (Euroopa ühenduste omavahendite süsteemi kohta)[13] kohaselt süsteemilt käesolevast otsusest tulenevale süsteemile. Sellest tulenevalt, tuleks käibemaksupõhiste omavahendite kasutamise lõpetamise järel jätkata otsuse 2007/436/EÜ kohaldamist selliste tulude arvutamise ja korrigeerimise suhtes, mis on saadud käibemaksupõhiste omavahendite sissenõudmismäära kohaldamisel, kättesaadavaks tegemise menetluse suhtes ja kontrollimise korra suhtes, olenevalt asjaomasest aastast. Lisaks tuleks Ühendkuningriigile kuni 2012. aastani võimaldatud eelarvetasakaalu hälvete korrektsiooni arvutamisel lähtuda otsusest 2007/436/EÜ, Euratom. 2013. aastaks Ühendkuningriigile võimaldatud korrektsioon, mida kajastatakse eelarves 2014. aastal, tuleks 2014. aastal asendada kindlasummalise brutomakse vähendamisega. (18) Otsus 2007/436/EÜ, Euratom tuleks tunnistada kehtetuks. (19) Käesoleva otsuse kohaldamisel tuleks kõik rahasummad esitada eurodes ja jooksvates hindades. (20) Selleks et tagada üleminek uuele omavahendite süsteemile ja selle kokkulangevus eelarveaastaga, tuleks käesolevat otsust kohaldada alates 1. jaanuarist 2014, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE: Artikkel 1 Reguleerimisalaese Käesolevas otsuses sätestatakse eeskirjad Euroopa Lliidu omavahendite eraldamise kohta, et tagada ELiliidu aastaeelarve rahastamine. Artikkel 2 Omavahendite kategooriad 1. LiiduELi eelarvesse kavandatud omavahenditena käsitatakse tulu, mille allikaks on: a) traditsioonilised omavahendid, mis koosnevad järgmisest: impordimaksud, lisatasud, täiendavad summad või hüvitissummad, lisasummad või lisaelemendid, ühise tollitariifistiku tollimaksudmaksumäärad ja muud tollimaksud, mille ELiliidu institutsioonid on kehtestanud või kehtestavad kolmandate riikidega kauplemise suhtes, endise Euroopa Söe- ja Teraseühenduse asutamislepinguga hõlmatud toodete suhtes kohaldatavad tollimaksud ning suhkruturu ühise korralduse raames sätestatud osamaksud ja muud tollimaksud; b) finantstehingute maks, mis nõutakse sisse kooskõlas [õigusakt]nõukogu direktiiviga (EL) nr […/…][14], ja mille suuruskohaldatavad maksumäärad ei ületa … % nimetatud direktiivi artikli 8 lõikes 3 kehtestatud miinimummäärasid; c) osa käibemaksust (käibemaks), mis nõutakse sissekaubatarnete ja teenuste osutamise pealt, ühendusesiseselt soetatud kaupade ja imporditud kaupade pealt, mille suhtes kohaldatakse igas liikmesriigis nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ[15] kohaselt ja mille suurus ei ületa 2 % selliste tarnitud kaupade ja osutatud teenuste, ühendusesiseselt soetatud kaupade ja imporditud kaupade ELi eeskirjade kohaselt määratletud netoväärtusest, mis on igas liikmesriigis maksustatavad harilikku käibemaksumääraga; ja mille puhul määruse (EL) nr …/… alusel kohaldatav määr on kõige rohkem kaks protsendipunkti harilikust käibemaksumäärast d) kõikide liikmesriikide summaarse kogurahvatulu suhtes ühtse määra kohaldamine, mis määratakse kindlaks eelarvemenetluse kohaselt kõiki muid tulusid arvesse võttes. 2. Euroopa Liidu eelarvesse kavandatud omavahenditena käsitatakse ka tulusid, mis on saadud võimalikest uutest maksudest, mis on kehtestatud ühise poliitika raames vastavalt aluslepingule, tingimusel et on järgitud aluslepingu artiklis 311 sätestatud korda. 3. Liikmesriigid jätavad sissenõudmiskuluna endale 10 % lõike 1 punktis a nimetatud summadest. 4. Kui eelarveaasta alguseks ei ole eelarvet vastu võetud, kohaldatakse kuni uute määrade jõustumiseni varasemaid kogurahvatulu sissenõudmismäärasid. Artikkel 3 Omavahendite piirmäärad 1. Omavahendite kogusumma, mis eraldatakse ELileliidule selleks, et katta iga-aastased maksete assigneeringud makseteks, ei või ületada 1,23 % kõikide liikmesriikide summaarsest kogurahvatulust. 2. Liidu ELi eelarvesse kantud kulukohustuste assigneeringud ei või ületada 1,29 % kõikide liikmesriikide summaarsest kogurahvatulust. Kulukohustuste assigneeringuteks ja maksete assigneeringuteks mõeldud assigneeringute vahel säilitatakse korrapärane suhe, et tagada nende omavaheline kokkusobivus ning võimaldada lõikes 1 nimetatud piirmäära järgida järgnevatel aastatel. Artikkel 4 Korrektsioonimehhanismid 1. Artikli 2 lõike 1 punkti d kohaselt kehtestatud ühtset määra kohaldatakse iga liikmesriigi kogurahvatulu suhtes. 2. Ajavahemikuks 2014–2020 vähendatakse järgmiste liikmesriikide kogurahvatulul põhinevat aastast brutomakset järgmiselt: – Saksamaa: 2500 miljonit eurot, – Madalmaad: 1050 miljonit eurot, – Rootsi: 350 miljonit eurot, – Ühendkuningriik: 3600 miljonit eurot. Artikkel 5 Korrektsioonimehhanismide rahastamine Artiklis 4 sätestatud korrektsioonide kulud kannavad liikmesriigid proportsionaalselt iga liikmesriigi osaga artikli 2 lõike 1 punktis d osutatud maksetes. Artikkel 6 Kõikehõlmavuse põhimõte Artiklis 2 nimetatud tulusid kasutatakse vahet tegemata kõigi ELiliidu aastaeelarvesse kavandatud kulude rahastamiseks. Artikkel 7 Ülejäägi ülekandmine Euroopa Liidu eelarveaasta kulusid ületav tulude summa kantakse üle järgmisesse eelarveaastasse. Artikkel 8 Omavahendite kogumine ja nende kättesaadavaks tegemine või nende maksmine komisjonile 1. Liikmesriigid nõuavad artikli 2 lõike 1 punktides a, b nimetatud liidu omavahendid ja hiljemalt alates 1. jaanuarist 2018 artikli 2 lõike 1 punktis c nimetatud ELi omavahendid sisse vastavalt siseriiklikele õigusnormidele, mida kohandatakse vajaduse korral nii, et need vastaksid ELiliidu eeskirjade nõuetele. Komisjon kontrollib siseriiklikke õigusnorme, mis liikmesriigid on talle saatnud, edastab liikmesriikidele kohandused, mida ta peab liiduELi eeskirjade täitmiseks vajalikuks, ja esitab vajaduse korral aruande eelarvespädevatele institutsioonidele. 2. Artikli 2 lõike 1 punktis b nimetatud liidu omavahendid nõutakse sisse hiljemalt alates 1. jaanuarist 2018 kooskõlas liidu asjaomaste õigusaktidega, mida vajaduse korral täiendavad siseriiklikud õigusnormid. Neid õigusnorme kohandatakse vajaduse korral nii, et need vastaksid liidu eeskirjade nõuetele. Komisjon kontrollib siseriiklikke õigusnorme, mis liikmesriigid on talle saatnud, edastab liikmesriikidele kohandused, mida ta peab liidu eeskirjade täitmiseks vajalikuks, ja esitab vajaduse korral aruande eelarvespädevatele institutsioonidele. 3.2. Liikmesriigid teevad artikli 2 lõike 1 punktides a, b, c, ja d nimetatud vahendid kättesaadavaks aluslepingu artikli 322 lõigu lõike 2 alusel vastuvõetud määruste kohaselt. Artikli 2 lõike 1 punktis b nimetatud vahendid tehakse kättesaadavaks või makstakse komisjonile aluslepingu artikli 322 lõigu 2 alusel vastuvõetud määruse kohaselt. Artikkel 9 Rakendusmeetmed Nõukogu sätestab kooskõlas aluslepingu artikli 311 neljandas lõigus sätestatud korraga rakendusmeetmed omavahendite süsteemi järgmiste elementide suhtes: a) osa artikli 2 lõike 1 punktides b ja c osutatud maksudestsätestatud omavahendite maksumäärad ning artikli 2 lõike 1 punktis d sätestatud omavahendite sissenõudmismäärad; b) võrdlusaluseks olev kogurahvatulu, sätted kogurahvatulu kohandamiseks ja sätted maksete ja kohustuste piirmäärade ümberarvutamiseks kogurahvatulu oluliste muudatuste korral, kui kohaldatakse artikli 2 lõike 1 punkti d ja artiklit 3; c) aastaeelarve jäägi arvutamise ja eelarves kajastamise kord vastavalt artiklile 7; d) sätted ja kord, mis on vajalikud artiklis 2 nimetatud tulu kontrollimiseks ja järelevalveks, sealhulgas täiendavad aruandlusnõuded. Artikkel 10 Lõpp- ja üleminekusätted 1. Ilma et see piiraks lõike 2 kohaldamist, tunnistatakse otsus 2007/436/EÜ, Euratom kehtetuks. Kõiki viiteid nõukogu 21. aprilli 1970. aasta otsusele 70/243/ESTÜ, EMÜ, Euratom liikmesriikide rahaliste osamaksete asendamise kohta ühenduste omavahenditega,[16] nõukogu 7. mai 1985. aasta otsusele 85/257/EMÜ, Euratom ühenduste omavahendite süsteemi kohta,[17] nõukogu 24. juuni 1988. aasta otsusele 88/376/EMÜ, Euratom ühenduste omavahendite süsteemi kohta,[18] nõukogu 31. oktoobri 1994. aasta otsusele 94/728/EÜ, Euratom ühenduste omavahendite süsteemi kohta,[19] nõukogu 29. septembri 2000. aasta otsusele 2000/597/EÜ, Euratom Euroopa ühenduste omavahendite süsteemi kohta[20] või otsusele 2007/436/EMÜ, Euratom käsitatakse viidetena käesolevale otsusele ning neid loetakse vastavalt käesoleva otsuse lisas esitatud vastavustabelile. 2. Otsuste 94/728/EÜ, Euratom, 2000/597/EÜ, Euratom ja 2007/436/EÜ, Euratom artikleid 2, 4 ja 5 ning artikli 8 lõiget 2 kohaldatakse jätkuvalt selliste tulude arvutamise ja kohandamise suhtes, mis on saadud kõigi liikmesriikide puhul kehtiva ühtse määra kohaldamisel ühtselt määratletud käibemaksubaasi suhtes, mis on olenevalt aastast piiraitletud 50–55 %-gaprotsendiga iga liikmesriigi rahvuslikust koguproduktist või kogurahvatulust, ning Ühendkuningriigile võimaldatud eelarvetasakaalu hälvete korrigeerimise arvutamise suhtes kuni 2012. aastani. 3. Liikmesriigid jätavad sissenõudmisekulude katteks jätkuvalt endale 10 % artikli 2 lõike 1 punktis a osutatud summadest, mille nad liikmesriigid oleksid kohaldatavate ELiliidu eeskirjade kohaselt pidanud ELileliidule kättesaadavaks tegema enne 28. veebruari 2001. Liikmesriigid jätavad sissenõudmisekulude katteks jätkuvalt endale 25 % artikli 2 lõike 1 punktis a nimetatud summadest, mille nadliikmesriigid oleksid kohaldatavate liiduELi eeskirjade kohaselt pidanud ELile liidule kättesaadavaks tegema ajavahemikus 1. märts 2001 kuni 28. veebruar 2014. 4. Käesoleva otsuse kohaldamisel esitatakse kõik rahasummad eurodes ja jooksvates hindades. Artikkel 11 Jõustumine Nõukogu peasekretär teatab liikmesriikidele käesolevast otsusest. Liikmesriigid teatavad nõukogu peasekretärile viivitamata oma põhiseadusest tulenevatest nõuetest lähtuvalt käesoleva otsuse vastuvõtmiseks vajalike menetluste lõpuleviimisest. Käesolev otsus jõustub viimase teises lõigus nimetatud teate kättesaamisele järgneva kuu esimesel päeval. Käesolevat otsust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014. Artikkel 12 Avaldamine Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas. Brüssel, Nõukogu nimel eesistuja LISA Vastavustabel Otsus 2007/436/EÜ || Käesolev otsus Artikkel 1 || Artikkel 1 Artikli 2 lõike 1 punkt a || Artikli 2 lõike 1 punkt a Artikli 2 lõike 1 punkt b || - Artikli 2 lõike 1 punkt c || Artikli 2 lõike 1 punkt c Artikli 2 lõige 2 || Artikli 2 lõige 2 Artikli 2 lõige 3 || Artikli 2 lõige 3 Artikli 2 lõige 4 || - Artikli 2 lõige 5 || Artikli 4 lõige 1 Artikli 2 lõige 6 || Artikli 2 lõige 4 Artikli 2 lõige 7 || Artikli 3 lõige 1 || Artikli 3 lõige 1 Artikli 3 lõige 2 || Artikli 3 lõige 2 Artikli 3 lõige 3 || - Artikkel 4 || - Artikli 5 lõige 1 || Artikli 5 lõige 1 Artikli 5 lõige 2 || - Artikli 5 lõige 3 || - Artikli 5 lõige 4 || - Artikkel 6 || Artikkel 6 Artikkel 7 || Artikkel 7 Artikkeli 8 lõige 1 || Artikkel 8 Artikkel 9 || - Artikli 10 lõige 1 || Artikli 10 lõige 1 Artikli 10 lõige 2 || Artikli 10 lõige 2 Artikli 10 lõige 3 || Artikli 10 lõige 3 Artikkel 11 || Artikkel 11 Artikkel 12 || Artikkel 12 [1] Vt KOM(2011) 510, KOM(2011) 511, KOM(2011 )512 ja SEK(2011) 876, 29.6.2011. [2] Esialgsesse ettepanekusse tehtud täiendused on märgitud paksus kirjas ja on alla joonitud. Välja jäetavad sätted on märgitud läbikriipsutatud tekstina. [3] Ettepanek: nõukogu direktiiv, milles käsitletakse finantstehingute maksu ühist süsteemi ja millega muudetakse direktiivi 2008/7/EÜ, KOM(2011) 594, 28.9.2011. [4] Ettepanek: nõukogu määrus meetodite ja menetluse kohta, millega tehakse kättesaadavaks finantstehingute maksul põhinevad omavahendid, KOM(2011) 738, 9.11.2011. [5] Ettepanek: nõukogu määrus meetodite ja menetluse kohta, millega tehakse kättesaadavaks käibemaksupõhised omavahendid, KOM(2011) 737, 9.11.2011. [6] Muudetud ettepanek: nõukogu määrus, millega kehtestatakse Euroopa Liidu omavahendite süsteemi rakendusmeetmed, KOM(2011)740, 9.11.2011. [7] XX. juuni 2011. aasta arvamus. [8] ELT C [9] ELT C [10] KOM(2010) 700, 19.10.2010. [11] KOM(2010) 162 (lõplik). [12] ELT … [13] ELT L 163, 23.6.2007, lk 17. [14] ELT L […], […], p. 1. [15] ELT L 347, 11.12.2006, lk 1. [16] EÜT L 94, 28.4.1970, lk 19. [17] EÜT L 128, 14.5.1985, lk 15. [18] EÜT L 185, 15.7.1988, lk 24. [19] EÜT L 293, 12.11.1994, lk 9. [20] EÜT L 253, 7.10.2000, lk 42.