Teate avaldamine veinisektoris kasutatava nimetuse tootespetsifikaadi standardmuudatuse heakskiitmise kohta vastavalt komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 artikli 17 lõigetele 2 ja 3

(2021/C 283/07)

Käesolev teade avaldatakse vastavalt komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/33 (1) artikli 17 lõikele 5

TEADE KOONDDOKUMENDI STANDARDMUUDATUSE KOHTA

„Béarn“

PDO-FR-A0597-AM02

Teate kuupäev: 7. mai 2021

HEAKSKIIDETUD MUUDATUSE KIRJELDUS JA PÕHJUSED

1. Piiritletud kasvatusalade kogupindala

Kirjeldus ja põhjused Tootespetsifikaadi IV punkti alapunktis 1 on Cannet’ kommuun asendatud Riscle’iga (endise Cannet’ kommuuni territooriumil) pärast kahe kommuuni ühinemist. See spetsifikaadi muutmise taotlus annab võimaluse parandada geograafilise piirkonna ühe kommuuni kirjapilti: Corbères-Abères.

Seepärast muudetakse vastavalt koonddokumendi punkti 1.6, milles käsitletakse geograafilist piirkonda.

2. Viinamarjasordid

Tootespetsifikaadi V punkti punktis 2 esitatud nõue muuta viinamarjasortide osakaalu põllumajandusettevõttes toob kaasa punaste veinide tootespetsifikaadi järgmise muudatuse: „Viinamarjasordi „Tannat N“ osakaal võib olla 50 %.“ Roosade veinide puhul on lisatud järgmine korraldus: „Viinamarjasordi „Tannat N“ osakaal viinamarjasortide seas peab olema vähemalt 20 %. “ Järgmist eeskirja, mis on nähtud ette punaste veinide puhul, on laiendatud roosadele veinidele: „Neid kohustusi ei kohaldata viinamarju tootvate ettevõtjate suhtes, kes oma toodangut ei töötle ning kellel on alla 1,5 hektari kaitstud päritolunimetuse all ja kelle põllumajandusettevõttes on põhisortide osakaal vähemalt 50 % viinamarjasortide segust.“ Et säilitada vastavus segamiseeskirjadele, mis nõuavad vähemalt 25 % tannaati, on osakaaludesse lisatud minimaalne tannaadi osakaal roosades veinides.

See muudatus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

3. Viinamarjasortide segamine

I peatüki IX punkti punkti 1 alapunkti b muudetakse järgmiselt: „Roosade veinide puhul moodustavad põhisordid vähemalt 70 % segust, „Tannat N“ moodustab vähemalt 25 % segust.“ Selle muutuse põhjus on teiste peamiste sortide – „Cabernet franc“ ja „Cabernet sauvignon“ – kasutamise suurenemine ning ODG sõnul tarvitatakse neid ka KPN-ga veini „Béarn“ segus suuremas osakaalus. Neid peetakse sortideks, mis pakuvad huvi nii oma vegetatiivse ja keskkonnakäitumise kui ka organoleptiliste omaduste poolest, andes puuviljaseid ja üsna struktureeritud veine. Tannaadi vähendamine 25 %-le roosade veinide segus ei too kaasa roosa veini „Béarn“ tüüpilisuse muutmist.

See muudatus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

4. Viinamarjaistanduse pidamine

VI punkti alapunkti 1 alapunkti c on lisatud erisäte 2011. aasta lõpus heakskiidetud tootespetsifikaadi punkti „istutustihedus“ lisatud terrassidena istutatud viinapuude kohta, kuid välja jäetud rubriigist „lehestiku kõrgus“: „Tugisõrestikuga lehestiku kõrgus peab terrassidena istutatud viinamarjade puhul olema vähemalt 1,55 meetrit.“ Kasvatamine terrassidena toob sageli kaasa vahekaugused viinapuuridade vahel, mis varieeruvad olenevalt topograafiast sama maatüki piires ning mis on palju suuremad kui viinapuude kasvatamise traditsioonilise viisi puhul.

See muudatus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

5. Veinide ringlus

Spetsifikaati on muudetud, lühendades roosade veinide laagerdumise kestust ühe kuu võrra, st 1. detsembrini. See toob kaasa tarbijate jaoks toodete turulaskmise 15. detsembril. Roosade veinide turulelaskmine juba saagiaasta 15. detsembril võimaldaks ODG-l säilitada oma kaubanduslikku dünaamikat. „Täiendav“ laagerduskuu on välja jäetud. Varajane villimine (detsembris) soodustab tema roosade veinide organoleptilisi omadusi, nimelt nende värskust suus ja lillenüansse.

See muudatus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

6. Analüütilised standardid

IX punkti alapunkti 1 alapunkti d on lisatud järgmine korraldus: „Iga pakendamata või pakendatult turustatava veinipartii fermenteeritavate suhkrute (glükoos + fruktoos) sisaldus ei tohi ületada 4 g/l roosade veinide puhul. Seda sisaldust võib suurendada 5 grammini liitri kohta, kui H2SO4-na väljendatud üldhappesus on vähemalt 81,6 milliekvivalenti (4 g H2SO4) liitri kohta. Roosade veinide elavus võib olla tasakaalustatum, sest happesuse/puuviljasuse tasakaal suus on parem ning need on seega paindlikumad ja aromaatsemad.

Koonddokumendi punkti 1.4, mis käsitleb roosade veinide suhkrusisalduse muutmist, on vastavalt muudetud.

7. Üleminekumeetmed

Üleminekumeetmed on tühistatud, kuna need on aegunud.

See muudatus ei mõjuta koonddokumendis esitatud teavet.

8. Seos piirkonnaga

Seos on vaadatud uuesti läbi järgmiselt: „Punaseid, roosasid ja valgeid veine valmistatakse peamiselt segudest“, näitamaks, et veine ei valmistata ainult segamise teel, nagu see oli juba enne muutmist.

Seos on uuesti läbi vaadatud ka roosade veinide kirjeldust käsitlevas osas. Roosade veinide värvust on täpsustatud, et võtta arvesse värvitumaid veine, ja lisatud on aroome, mille tulemus on järgmine: „Roosade veinide värvus varieerub tavaliselt heleroosast tumeroosani. Neid veine, mis on värsked ja paindlikud ning meeldiva struktuuriga, iseloomustavad punaste marjade ja tsitrusviljade aromaatsed nüansid.“

Koonddokumendi punktis 1.8, mis käsitleb aroomi lisamist, on muudetud värvi ja vastavalt on muudetud ühest sordist koosnevaid veine.

9. Kontrolliasutus

Kontrolliasutuse viite sõnastus on läbi vaadatud, et ühtlustada see teiste nimetuste tootespetsifikaatide sõnastusega. Tegemist on üksnes redaktsioonilise muudatusega.

Selle muudatusega ei kaasne muudatusi koonddokumendis.

KOONDDOKUMENT

1. Nimetus(ed)

Béarn

2. Geograafilise tähise tüüp

KPN – kaitstud päritolunimetus

3. Viinamarjasaaduste kategooriad

1. Vein

4. Veini(de) kirjeldus

1. Punased veinid

LÜHIKIRJELDUS

Veinide loomulik alkoholisisaldus on vähemalt 11 mahuprotsenti.

Iga veinipartii kohta, mis on valmis turustamiseks pakendamata või pakendatult, kehtib järgmine:

— üldalkoholisisaldus pärast rikastamist ei ületa 13,5 %;

— õunhappe sisaldus on kuni 0,4 g/l;

— fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus on kuni:

3 g/l punaste veinide puhul, mille naturaalne alkoholisisaldus on kuni 14 %;

4 g/l punaste veinide puhul, mille naturaalne alkoholisisaldus on üle 14 %.

Üldhappesus, lenduvate hapete sisaldus ja vääveldioksiidi kogusisaldus on kindlaks määratud liidu õigusaktidega. Punased veinid võivad olla sortide segamise tulemus. Võib rõhutada, et peamised kasutatavad sordid on kohaliku päritoluga ning hästi kohanenud piirkonna mullastiku- ja kliimatingimustega. See annab selle nimetusega veinidele osa nende originaalsusest.

Punastel veinidel on hea tanniinipotentsiaal. Sageli on ülekaalus puuviljaaroomid ja need võivad muutuda laagerdumisel komplekssemaks.

ÜLDISED ANALÜÜTILISED OMADUSED

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

2. Valged veinid

LÜHIKIRJELDUS

Veinide loomulik alkoholisisaldus on vähemalt 11 mahuprotsenti.

Iga veinipartii kohta, mis on valmis turustamiseks pakendamata või pakendatult, kehtib järgmine:

— üldalkoholisisaldus pärast rikastamist ei ületa 13,5 %;

— fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus on kuni 4 g/l.

Üldhappesus, lenduvate hapete sisaldus ja vääveldioksiidi kogusisaldus on kindlaks määratud liidu õigusaktidega. Veinid võivad olla sortide segamise tulemus. Võib rõhutada, et peamised kasutatavad sordid on kohaliku päritoluga ning hästi kohanenud piirkonna mullastiku- ja kliimatingimustega. See annab selle nimetusega veinidele osa nende originaalsusest.

Valgete veinide puhul on värskus ja rasvasus tasakaalus ning nende lõhnabukett on veidi kompleksne, ülekaalus on aromaatsed puuvilja- ja lillenoodid.

ÜLDISED ANALÜÜTILISED OMADUSED

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

3. Roosad veinid

LÜHIKIRJELDUS

Veinide loomulik alkoholisisaldus on vähemalt 11 mahuprotsenti.

Iga veinipartii kohta, mis on valmis turustamiseks pakendamata või pakendatult, kehtib järgmine:

— üldalkoholisisaldus pärast rikastamist ei ületa 13,5 %;

— fermenteeritavate suhkrute (glükoos ja fruktoos) sisaldus on kuni 4 g/l roosade veinide puhul. Seda sisaldust võib suurendada 5 grammini liitri kohta, kui H2SO4-na väljendatud üldhappesus on vähemalt 81,6 milliekvivalenti (4 g H2SO4) liitri kohta.

Üldhappesus, lenduvate hapete sisaldus ja vääveldioksiidi kogusisaldus on kindlaks määratud liidu õigusaktidega. Veinid võivad olla sortide segamise tulemus. Võib rõhutada, et peamised kasutatavad sordid on kohaliku päritoluga ning hästi kohanenud piirkonna mullastiku- ja kliimatingimustega. See annab selle nimetusega veinidele osa nende originaalsusest.

Roosade veinide värvus varieerub tavaliselt heleroosast tugevama roosani. Neid veine, mis on värsked ja paindlikud ning meeldiva struktuuriga, iseloomustavad punaste marjade ja tsitrusviljade aromaatsed nüansid.

ÜLDISED ANALÜÜTILISED OMADUSED

Üldised analüütilised omadused Maksimaalne üldalkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne tegelik alkoholisisaldus (mahuprotsentides) Minimaalne üldhappesus Maksimaalne lenduvate hapete sisaldus (milliekvivalentides liitri kohta) Maksimaalne vääveldioksiidi üldsisaldus (milligrammides liitri kohta)

5. Veinivalmistustavad

5.1. Konkreetsed veinivalmistustavad

1. Konkreetne veinivalmistustava

— Valged ja roosad veinid saadakse otseselt pressimisel.

— Roosade veinide puhul on aktiivsöe (nii puhtal kujul kui ka seguna) kasutamine veini valmistamisel keelatud.

— Üldalkoholisisaldus pärast rikastamist ei ületa 13,5 %.

Peale eespool esitatud korralduste tuleb veinivalmistustavade puhul kinni pidada liidu tasandi ning maaseadustiku ja merekalapüügi seadustiku (code rural et de la pêche maritime) sätetest.

2. Viljelustava

Istutustihedus

Puude minimaalne istutustihedus on 4000 puud hektari kohta, ridadevaheline kaugus üle 2,50 meetri.

Punase ja roosa veini tootmiseks mõeldud viinapuude puhul, mis asuvad Pyrénées-Atlantique’i departemangu kommuunides Abos, Arbus, Artiguelouve, Aubertin, Bosdarros, Cardesse, Cuqueron, Estialesq, Gan, Gelos, Haut-de-Bosdarros, Jurançon, Lacommande, Lahourcade, Laroin, Lasseube, Lasseubétat, Lucq-de-Béarn, Mazères-Lezons, Monein, Narcastet, Parbayse, Rontignon, Saint-Faust ja Uzos, võib reavahe olla kuni 2,80 meetrit.

Neid korraldusi ei kohaldata terrassidele istutatud viinapuude suhtes.

Viinapuude lõikamise eeskirjad

Viinapuud lõigatakse ühe- või kaheõlalise Guyot’ vormi meetodil, kusjuures pungade arv ühe taime kohta on maksimaalselt järgmine:

16 punga sortide „Tannat N“, „Manseng N“, „Gros Manseng B“ ja „Raffiat de Moncade B“ puhul;

20 punga muude sortide puhul.

Sama aasta viljavõrsete arv taime kohta pärast õitsemist (taime kasvuetapp 23 Lorentzi skaalal) on kuni:

12 punga sortide „Tannat N“, „Manseng N“, „Gros Manseng B“ ja „Raffiat de Moncade B“ puhul;

16 punga muude sortide puhul.

— Niisutamine võib olla lubatud.

5.2. Maksimaalne saagikus

„Béarn“ – punased, roosad ja valged veinid

60 hektoliitrit hektari kohta

6. Määratletud geograafiline piirkond

Viinamarjade korjamine ja töötlemine ning veinide valmistamine ja laagerdamine toimub järgmiste kommuunide territooriumil:

— Gersi departemang: Riscle (endise Cannet’ kommuuni territooriumil), Maumusson-Laguian, Viella;

— Hautes-Pyrénées’ departemang: Castelnau-Rivière-Basse, Hagedet, Lascazères, Madiran, Saint-Lanne ja Soublecause;

— Pyrénées-Atlantiques’i departemang: Abos, Arbus, Arricau-Bordes, Arrosès, Artiguelouve, Au- bertin, Aubous, Aurions-Idernes, Aydie, Baigts-de-Béarn, Bellocq, Bérenx, Bétracq, Bosdarros, Bu-rosse-Mendousse, Cadillon, Cardesse, Carresse, Castagnède, Castetpugon, Castillon (canton de Lem- beye), Conchez-de-Béarn, Corbère-Abères, Crouseilles, Cuqueron, Diusse, Escurès, Estialescq, Gan, Gayon, Gelos, Haut-de-Bosdarros, L’Hôpital-d’Orion, Jurançon, Lacommande, Lagor, Lahontan, Lahourcade, Laroin, Lasserre, Lasseube, Lasseubetat, Lembeye, Lespielle-Germenaud-Lannegrasse, Lucq-de-Béarn, Mascaraàs-Haron, Mazères-Lezons, Moncaup, Moncla, Monein, Monpezat, Mont-Disse, Mourenx, Narcastet, Ogenne-Camptort, Oraàs, Orthez, Parbayse, Portet, Puyoo, Ramous, Rontignon, Saint-Faust, Saint-Jean-Poudge, Salies-de-Béarn, Salles-Mongiscard, Sauvelade, Séméacq-Blachon, Tadon-Sadirac-Viellenave, Tadousse-Ussau, Uzos, Vialer, Vielleségure.

7. Peamine veiniviinamarjasort/peamised veiniviinamarjasordid

„Cabernet franc N“ (tume)

„Cabernet-Sauvignon N“ (tume)

„Gros Manseng B“ (hele)

„Petit Manseng B“ (hele)

„Raffiat de Moncade B“ (hele)

„Tannat N“ (tume)

8. Seos(t)e kirjeldus

„Béarn“ – punased, roosad ja valged veinid

Geograafiline piirkond koosneb Béarni provintsi kolmest viinamarjakasvatusalast. Geograafilises piirkonnas, mis üldiselt asub Piémont des Pyrénées’ alal mäeküngastel, varieeruvad mullad ja topoklimaatilised tingimused.

Viinamarjaistandused sulanduvad sellesse maastikku diskreetselt ja sujuvalt. Need on osa mitmekesisest polükultuurisüsteemist. Kivim, mis moodustab selle maastiku aluse, koosneb peamiselt kontinentaalse päritoluga setetest (lubjaliiv, mergel, lubjakivi, savi, Sables Fauves, veeriste alad), mõnikord merelise päritoluga setetest (flüšimuld). Kvaternaari ajal kattis maastikku tuule kohalekantud mudakiht, mida leidub kohati veel praegugi.

Nendega seotud mullad on väga mitmekesised, kuigi enamik neist on leostunud ja happelised. Mõned lubjakivimullad on nähtavad. Nende muldade kivimisisaldus on erinev: pealmised veeriste alad rikastavad mäekülgi ja flüšimuld on nurklike kivide kujul nähtav. Liiv ja kruus parandavad kuivenemisvõimet. Üldiselt on mullad sellised, et vesi voolab hästi ära ja need soojenevad tänu kivimisisaldusele. Nõlvad on sageli ebasümmeetrilised. Väga liigendatud maastikul on pinnavorme, mis paiknevad eri ilmakaares ja millel on eelkõige palju sooje lõuna-, ida- või läänekülgi, mis on piisavalt kaldu, et vihmavesi ära voolaks.

Valdavalt niiske ja pehme mereline kliima toob piirkonna põhjaossa 1 000 mm sademeid aastas, lääne poole 1 300 mm aastas, kusjuures need sademed jaotuvad üsna ühtlaselt aasta peale ning suvel ja sügise algul on kuivem periood. Sel perioodil puhub enamasti ka soe ja kuiv lõunatuul, nn fœhn (ühel päeval kolmest).

Omandiõigust tõendavate aktide registritest ja kohalikest arhiividest nähtub, et viinamarjaistandused olid selle piirkonna ühes osas hästi kanda kinnitanud juba 13. sajandil.

14. sajandi keskel hakati Béarni valgeid ja punaseid veine selle nime all Madalmaadesse eksportima. Kõnealune eksport suurenes kuni 19. sajandini.

Juba 15. sajandil tekkis teine müügivõimalus: Bigorre ja Püreneed. Alates 16. sajandist kuuluvad valgete veinide viinapuude hulka peamiselt sordid „Petit Manseng B“, „Gros Manseng B“, „Arrufiac B“, „Courbu B“ ja „Raffiat de Moncade B“.

18. sajandil kasutati vähe punaste veinide sorte: sortidele „Fer N“ ja „Bouchy (Cabernet Franc N)“ lisandus „Tannat N“ – tugeva värvusega ja tanniinine kohalik viinamarjasort.

20. sajandi alguses said selle nimetusega roosad veinid väga tuntuks seoses Pariisi piirkonna jälgitavate turgudega.

1951. aastal tunnustati roosade ja valgete veinide puhul päritolunimetust „Vin Délimité de Qualité Supérieure Béarn“.

Béarn tunnistati kaitstud päritolunimetuseks 1975. aastal punaste, roosade ja valgete veinide puhul.

20. sajandil vähenes viinamarjaistanduste pindala märgatavalt. Alates 1980. aastast on nende pindala taas suurenenud. Taotletud pindala on ligikaudu 300 hektarit.

Tänapäeval on Béarni veinid saavutanud uuesti suure piirkondliku tuntuse tänu nende viinamarjakasvatajate jõupingutustele, kes püüavad oma oskusteavet edasi anda ja parandada.

Geograafilise piirkonna maastikul, kus on palju orge, mis on osaliselt kaetud metsaga ning mis asetsevad eri ilmakaares ja mille mullad on väga mitmekesised, kasvavad viinapuud paratamatult hajutatult, moodustades lapilise maastiku. Mäekülgede nõlvad loovad soodsaid topoklimaatilisi tingimusi, võimaldades liigsel vihmaveel ära voolata, ning kui need nõlvade asukoht on hea, tagavad päikesepaiste ja soodne temperatuur viinamarjade küpsemise. Soe ja kuiv lõunatuul, mis puhub viinamarjade küpsemise ajal, on soodustanud viinamarjakasvatust selles üldiselt niiskes piirkonnas.

Vinamarjade tootmise piirkonna puhul on täpselt kindlaks määratud maatükid, mis sobivad kõige paremini viinamarjade valmimiseks heades tervishoiutingimustes: hea asendiga maatükid suhteliselt kuivendatud mullaga.

Tuntud viinamarjaistandused, mis põhinevad kohalikel viinamarjasortidel, on välja arendatud seoses kasutada olevate turgudega. Kohalike viinamarjasortide kohandamine suhteliselt niiske kliima ja hilise valmimisega on olnud sajandite jooksul üks nende viinamarjaistanduste tuntuks saamise põhitegureid. Need sordid vajavad erilist oskusteavet, mis on selles geograafilises piirkonnas välja kujunenud: punaste viinamarjasortide tanniinide potentsiaali ärakasutamine, valgete sortide suure alkoholipotentsiaali haldamine saagikoristuskuupäeva valimise ja segudega.

Punaseid, roosasid ja valgeid veine valmistatakse peamiselt segudest. Võib rõhutada, et peamised kasutatavad sordid on kohaliku päritoluga ning hästi kohanenud piirkonna mullastiku- ja kliimatingimustega. See annab selle nimetusega veinidele osa nende originaalsusest.

9. Muud olulised tingimused (pakendamine, märgistamine, muud nõuded)

Suurem geograafiline üksus

Õigusraamistik:

riiklikud õigusaktid

Lisatingimuse liik:

märgistamist käsitlevad lisasätted

Tingimuse kirjeldus:

kaitstud päritolunimetusele „Béarn“ võib lisada täiendava geograafilise nimetuse, mis täpsustab suuremat geograafilist üksust „Sud-Ouest“.

Link tootespetsifikaadile

http://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-b053abef-87b5-43bf-a8a5-Faks 3afe4be0e75

(1) EÜT L 9, 11.1.2019, lk 2.