ET Euroopa Liidu Teataja C 376/32

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Representatiivsete kodanikuühiskondade edendamine Euroopa – Vahemere piirkonna riikides” (omaalgatuslik arvamus)

2011/C 376/06

Raportöör: Dimitris DIMITRIADIS

16. juunil 2011 otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse järgmises küsimuses:

„Representatiivsete kodanikuühiskondade edendamine Euroopa – Vahemere piirkonna riikides”

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav välissuhete sektsioon võttis arvamuse vastu 8. septembril 2011.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 474. istungjärgul 21.–22. septembril 2011 (21. septembri istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 163, vastu hääletas 6, erapooletuks jäi 17.

1. Kokkuvõte ja järeldused

1.1 Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida riikide poliitilistes süsteemides on alates 2010. aasta lõpust toimunud enneolematud ja ajaloolised muutused, mis on kaasnenud raevukate rahvaülestõusudega, milles osalesid energiliselt kõik ühiskonnakihid ja arvukad kodanikuühiskonna organisatsioonid.

1.2 Sellel taustal mõistab komitee täielikult hukka jõu kasutamise protestivate inimeste vastu teatud Vahemere lõuna- ja idapiirkonna riikides (eelkõige Süürias ja Liibüas) ja kutsub Euroopa ja rahvusvahelisi organisatsioone üles võtma kohaseid meetmeid inimõiguste – sealhulgas ametiühingute õiguste – rikkumise peatamiseks.

1.3 Enne araabia maade ülestõuse jäi ELi poliitikas vajaka kujutlusvõimest ja kohalike kogukondade eripärade mõistmisest ning tähelepanuta jäid kohalikud käitumisnormid, kombed, traditsioonid ja tavad. ELi organid ei kasutanud Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee ega Regioonide Komitee teeneid, kes võinuksid olla oluline kanal, et viia ELi mõju kodanikuühiskonna organisatsioonide või kohalike omavalitsusteni.

1.4 Piirkonna kodanikuühiskonna dünaamilisuse põhjal otsustades on Euroopa – Vahemere piirkonnas potentsiaali, et tõuseks esile uus ühiskond, mis nõuab ELilt mitmekesist, paindlikku ja arukat reaktsiooni. Sel taustal tervitab komitee Euroopa naabruspoliitika läbivaatamist ja uuendamist ning eriti seda, et põhirõhk on nüüd pandud diferentseerimise ja tingimuslikkuse põhimõtetele ning meetmele kodanikuühiskonna toetamiseks (1).

1.5 EL, piirkonna suurim rahastaja, peab mitte ainult jääma kindlaks nõudmisele lisada oma kahepoolsetesse lepingutesse demokraatlike vabaduste ja üksikisiku õiguste kaitse klauslid, vaid otsustavalt nõudma ka nende rakendamist. Varem on ELi poliitika olnud viimase osas puudulik. Lisaks kutsub komitee üles hõlmama riigi valitsemise hindamisse kodanikuühiskonna kohtlemise (õigusraamistik, suutlikkuse suurendamine, dialoog jne), inimõiguste ning majanduslike, sotsiaalsete ja kultuuriliste õiguste sihttasemed.

1.6 Komitee kutsub Euroopa Komisjoni üles toetama kohalikke õigusasutusi ning arendama koolitus- ja haridusprogramme kohtunikele ja advokaatidele. Läbipaistev õigusemõistmine on demokraatia tingimus.

1.7 Komitee peab esmatähtsaks allpiirkondlikku ja lõuna-lõuna koostöö arengut, mida toetab EL. Seepärast ärgitab komitee komisjoni algatama viivitamatult protsesse ja tegema praktilisi ettepanekuid, mis põhinevad komisjoni Euroopa riikides ja mujal maailmas omandatud kogemustel.

1.8 Komitee toetab ka Vahemere Liidu rolli ja ülesannete uuestisõnastamist. Vahemere Liidu piirkondlik organ osutub kasulikuks vaid juhul, kui see – nagu esialgu kavatsetud – varustatakse konkreetsete ja läbipaistvate, konkreetsetele abisaajatele/sihtrühmadele suunatud programmidega, sealhulgas kohalike kodanikuühiskondade osalemine, ning kui sellele antakse vastutus erinevate piirkondlike Euroopa poliitikameetmete koordineerimisel ning koostöös avaliku ja erasektori ning finantsasutustega kohalikul tasandil rahastamise eest. Samuti tuleb liit varustada alalise mehhanismiga kodanikuühiskonna kaasamiseks liidu algatustesse. Komitee kutsub üles langetama viivitamatult otsused Vahemere Liidu rolli, ülesannete, ülesehituse ja rahastamise kohta.

1.9 Ajalooliste muutusteni viinud protsessis oli otsustav roll naistel ja noortel, kes kasutasid uusimaid sotsiaalvõrkude vahendeid, aidates mõjusalt ergutada ja mobiliseerida kohalikke kogukondi. Oluline on hoog säilitada ja tagada, et mõlemad rühmad saaksid täielikult kasutada oma poliitilisi, kodaniku-, majanduslikke ja sotsiaalseid õigusi ning osaleksid täielikult ühiskonnaelu kõigis aspektides.

1.10 Komitee kutsub üles parandama ELi rahastatavate projektide ja ELi abi tõhusust, et tulevikus oleks võimalik saavutada suuremat edu. ELi rahastamismenetluste keerukus jätab kõrvale paljud valitsusvälised osalejad, kellel on suurim potentsiaal, ent ka suurim vajadus toetuse järele, ja kellel praegu ei piisa rahastamise taotlemiseks vajalikke eksperditeadmisi. Algatuse üks eesmärk peaks olema organisatsioonide abistamine rahaliste vahendite hankimisel nt ELi delegatsioonide pakutava koolituse abil.

1.11 Komitee nõustub põhimõtteliselt komisjoni poliitikaga sisserände, varjupaiga ja inimeste vaba liikumise valdkondades, ent arvab, et ebaseadusliku sisserände ja inimkaubandusega võitlemiseks on tarvis konkreetseid rangeid meetmeid. Need peaksid hõlmama meetmeid regionaalarengu ja sotsiaalse ühtekuuluvuse edendamiseks partnerriikides.

1.12 Komitee kutsub liikmesriike näitama üles solidaarsust ELi Vahemere piirkonna riikidega, mis on sattunud rändesurve alla.

1.13 Komitee arvates on sisserändelainet ELi riikidesse võimalik tõkestada vaid, pakkudes Lõuna-Aafrikas ja Lähis-Idas ühiskondadele praktilist abi, mis põhineb spetsiaalsetel majandus- ja sotsiaalabiprogrammidel, mille eesmärk on tugevdada kõnealuste riikide majanduste konkurentsivõimet ning toetada kohalikke VKEsid ja põllumajandust, regionaalarengut ja sotsiaalset ühtekuuluvust ning äärealade avanemist.

1.14 Komitee leiab samuti, et lõunapiirkonna partnerriikide majandustes on põllumajandussektoril ja maaelu arengul üldiselt keskne tähtsus lahenduste leidmisel kohalikuks arenguks ja noorte töötajate jaoks töökohtade loomisel. Kõnealune sektor on ka võti lahendamaks praegust toidukriisi neis riikides ja seepärast tuleks seda käsitleda esmatähtsana. Samas on taastuvenergia sektor tohutu potentsiaaliga valdkond, mis võib anda olulist kasu tööhõive, sotsiaalse arengu ja kliimamuutuste leevendamise alal Vahemere mõlemal kaldal.

1.15 Komitee leiab, et tööandjate ja töötajate vahelist sotsiaaldialoogi Vahemere piirkonnas tuleks parandada ja et komitee tööandjate rühm ja töötajate rühm võiksid selle eesmärgi saavutamisele kaasa aidata. Lisaks sellele kutsub komitee üles propageerima struktureeritud sotsiaaldialoogi sotsiaalfoorumi kaudu. Sotsiaaldialoogi parandamiseks piirkonnas jätkab komitee tihedat koostööd ILOga.

1.16 Komitee tervitab komisjoni kava eraldada piirkonna kiireloomuliste probleemide käsitlemiseks aastani 2013 rohkem kui ühe miljardi euro ulatuses lisavahendeid. Samuti soovib komitee, et komisjon koondaks rahastamise abisaavates riikides ühte spetsiaalsesse poliitilisse ja sotsiaalsesse raamistikku, millega edendataks demokraatlikke põhimõtteid, poliitilisi ja ametiühingute vabadusi, hariduse arendamist ja elukestvat õpet, keskkonnakaitset ning ELi Vahemere piirkonna riikidega tehtava koostöö laiendamist ja süvendamist.

1.17 Komitee toonitab, et neis püüdlustes on sotsiaalpartneritel, kodanikuühiskonna organisatsioonidel ning liikmesriikide majandus- ja sotsiaalnõukogudel kanda otsustav roll kogemuste ja teadmiste jagamise, teabe levitamise, oskusteabe edasiandmise ja haldusressursside alal. Komitee on valmis võtma koostöös komisjoni ja selle asepresidendi / kõrge esindajaga ette konkreetseid projekte kodanikuühiskonna toetamiseks ja tugevdamiseks.

1.18 Kodanikuühiskonda ELi tasandil esindava organina võib komitee järgmisel viisil osaleda aktiivselt Euroopa uues raamistikus koostööks Vahemere piirkonna riikide ühiskondadega:

— dokumenteerides kodanikuühiskonna olukorda piirkonnas suure hulga osalejatega peetava avatud, demokraatliku ja korrapärase dialoogi abil;

— aidates määratleda konkreetsed kriteeriumid ja protsessid tunnistamaks, et organisatsioon esindab tõeliselt teatud ühiskonnasektorit;

— toetades oma eksperditeadmiste abil sõltumatu ja representatiivse kodanikuühiskonna jõupingutusi suutlikkuse suurendamiseks arvukates valdkondades, sealhulgas sotsiaaldialoogi ning majanduslike ja sotsiaalsete õiguste valdkonnas;

— aidates kohalikke majandus- ja sotsiaalnõukogusid, pakkudes eksperditeadmisi kaasava demokraatia kohta;

— osaledes komisjoni programmides sotsiaal-majanduslike organisatsioonide tugevdamiseks.

1.19 Komitee arvates on Vahemere lõunapiirkonna riikides esilekerkivate kodanikuühiskonna organisatsioonide toetamisel äärmiselt oluline teha koostööd ELi institutsioonidega. Komitee korraldab ümber Vahemere piirkonna riikide majandus- ja sotsiaalnõukogude ning samalaadsete institutsioonide võrgustiku ning jätkab selle võrgustiku kaudu piirkondliku koostöö edendamist, järgides seejuures läbivaadatud Euroopa naabruspoliitikas kehtestatud tingimuslikkuse ja diferentseerimise põhimõtteid.

2. Õppetunnid minevikust

2.1 ELi varasema tegevuse kriitiline analüüs

2.1.1 Demokraatliku keskkonna täielik puudumine (väheste eranditega) on sundinud ELi mitte alati õigustatult kohandama oma poliitikat pragmaatilistel kaalutlustel ja aktsepteerima koostööpartneritena isikuid, keda ei ole paremagi tahtmise korral võimalik pidada oma rahva demokraatlikeks esindajaiks.

2.1.2 Piiratuna ametlikust Euroopa poliitikast ja teiste ELi organite võetud seisukohtadest seoses Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida ametisolevate valitsustega ning Barcelona protsessi poliitilistest ja majanduslikest suunistest ning väga piiratud eelarve tingimustes võttis komitee pragmaatilise seisukoha ja asus koostööle majandus- ja sotsiaalnõukogude ning ametlike kodanikuühiskonna organisatsioonidega, mis polnud alati piisavalt demokraatlikult õiguspärased ega esindanud kohaselt kodanikuühiskonda.

2.1.3 Kogu Barcelona protsessi vältel jäi ELi teabevahetus ja koostöö valitsuste heakskiiduta kodanikuühiskonna organisatsioonidega äärmiselt tagasihoidlikuks, seega jäeti kasutamata võimalus mõjutada poliitilisi ja sotsiaalseid arenguid. Siiski jääb EL ainsaks suurvõimuks, kellele kohalikud kogukonnad on rajanud oma lootuse rahu saavutamiseks, demokraatlike vabaduste sisseviimiseks ja kindlustamiseks ning kohalike majanduste toetamiseks.

2.1.4 Enne araabia maade ülestõuse olid ELi liikmesriikide poliitikute arvamused Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida kohta küll pragmaatilised, ent killustunud ja lahknevad ning seega ei suutnud nad mõista poliitilisel, majanduslikul ja sotsiaalsel tasandil toimuvaid kriitilisi protsesse ning nende ettenägematute muutusteni viinud sündmuste jõulisus ja ulatus tabasid neid täieliku üllatusena.

2.1.5 Nende sündmuste järel peab EL suhtlema kohalike kogukondadega, õppima minevikust, tutvuma kohalike käitumisnormide, kommete ja traditsioonidega, õppima tundma eri ühiskondade kultuuri (iga riik on väga erinev) ja tegema koostööd eesmärgiga toetada valitsusi, mis kerkivad esile tõeliselt demokraatlike ja vabade demokraatlike menetluste kaudu.

3. Praegune olukord ja perspektiivid

3.1 Komitee leiab, et mõned teemad – kohalike kogukondade probleemid, mis on aastate jooksul teravnenud – vajavad kiiresti käsitlemist: nt tootmise infrastruktuuri (tootmisvahendite) kasutamine Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida riikides teatud huvigruppide poolt, kellel olid eelnevas režiimis oma huvid ja kontaktid, ent puudus demokraatlik õiguspärasus; jõukuse ja heaolu ebaühtlane ja ebavõrdne jaotus; peamiste toiduainete hinna plahvatuslik tõus, mis võis muuta need tavainimestele kättesaamatuks; vajadus kaitsta üksikisiku, sotsiaalseid ja ametiühingute õigusi; samuti vajadus majandusliku ja sotsiaalse heaolu ning hariduse järele.

3.2 Praegust poliitilist olukorda enamikus Vahemere piirkonna Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida riikides iseloomustab:

i. lootus, et luuakse vabad demokraatlikud riigid;

ii. abivajadus majanduste taastamiseks;

iii. esimesed märgid selle kohta, et mõned vabad kodanikuühiskonna organisatsioonid ja sotsiaal-majanduslikud organid – nii juba väljakujunenud kui ka uued – juba tegutsevad;

iv. vajadus koordineeritud ja hästikorraldatud rahvusvahelise toetuse järele nii ELi (kellel on Lissaboni lepingu järgselt olemas ühise välispoliitika teostamiseks vajalikud mehhanismid), kõrge esindaja ja komisjoni asepresidendi ning Euroopa välisteenistuse kui ka teiste rahvusvaheliste institutsioonide (ÜRO, ILO, IMF, EIP jne) poolt. Selleks oleksid väga kasulikud kontaktid Euroopa – Vahemere piirkonnale spetsialiseerunud teadusasutustega (nt IPEMED, FEMISE).

Komitee leiab, et EL peaks kõnelema häälel.

3.3 Ühised teemad kogu Vahemere lõunapiirkonnas on vajadus ehitada üles demokraatia ja seda kindlustada, kiirendada majanduslikku ja sotsiaalset progressi ning pakkuda noorematele põlvkondadele koolitust ja töökohti.

3.4 Enamikul Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida riikidel tuleb leida lahendused probleemidele, mis tulenevad peamiselt noortest koosnevast elanikkonnast, mis tähendab et neil tuleb kiiresti leida perspektiiv sellele äärmiselt produktiivsele osale oma ühiskonnast, parandades tööhõivet. Sel eesmärgil tuleks toetada kohaseid koolitus- ja haridusprogramme, edendades samas kodanikuõigusi ning naiste ja meeste võrdõiguslikkust.

3.5 Demokraatlikud väärtused ja protsessid saavad juurduda vaid siis, kui võetakse omaks vabadel valimistel ja sõltumatutel erakondadel põhineva esindusdemokraatia põhimõtted ning toetatakse ja tugevdatakse kodanikuühiskonna ja sotsiaal-majanduslikke organisatsioone, mis tegutsevad turvalisuse, vabaduse ja sõltumatuse tingimustes.

3.6 Komitee kutsub liikmesriike näitama üles solidaarsust ELi Vahemere piirkonna riikidega, mis rändesurvega toimetulekuks:

a) teevad koostööd Frontexi kaudu;

b) võtavad kasutusele spetsiaalseid majandusmeetmeid ja toetavad neid;

c) aitavad selle piirkonna partnerriikidel leevendada inimeste kannatusi sihtriikides või-piirkondades.

3.7 Komitee tervitab asjaolu, et vastusena araabia maade ülestõusude käigus aset leidnud sündmustele nimetas Euroopa Liidu Nõukogu Hispaania diplomaadi Bernardino León Grossi ELi eriesindajaks Vahemere lõunapiirkonna riikides. Tema nimetamine on selge signaal selle kohta, et EL soovib säilitada oma initsiatiivi selles piirkonnas. Komitee kutsub eriesindajat üles tegema tihedat koostööd kodanikuühiskonnaga, millel on piirkonnas oluline roll, ja kasutama sel eesmärgil kõiki olemasolevaid ELi kanaleid.

4. Euroopa uus naabruspoliitika

4.1 Komitee tervitab komisjoni ja Euroopa välisteenistuse kaht ühisteatist (2), milles hinnatakse praeguseks Euroopa ja Vahemere piirkonna suhetes saavutatud edu ning heidetakse esimene pilk pärast araabia maade ülestõuse tekkinud võimalustele ja väljavaadetele. Komitee soovib eelkõige märkida järgmist.

4.1.1 EL ei tohiks mingil juhul jääda sündmuste passiivseks pealtvaatajaks.

4.1.2 Komitee analüüsis põhjalikult Euroopa Komisjoni ja kõrge esindaja ühisteatisi ning toetab kõiki neis väljapakutud arengumeetmeid, ent märgib samuti, et pärast Barcelona protsessi käivitamist 1995. aastal raiskas EL palju aega, enne kui asus neid meetmeid hindama ja ümber planeerima.

4.1.3 EL peaks uue „partnerluse Vahemere piirkonnaga demokraatia ja ühise heaolu nimel” viivitamatult ellu rakendama.

4.1.4 Uue partnerluse raames tuleb iga riigi jaoks valida erinev lähenemine, mis peegeldaks poliitilisi ja sotsiaalseid arenguid. Edasijõudnumatel riikidel peab olema parem ligipääs rahastamisele ja võimalus suurendada oma poliitilist ja majanduslikku koostööd ELiga. Suhted kõigi riikidega peavad põhinema selgel põhimõtete kogumil (demokraatia, üksikisiku õiguste kaitse jne) ja konkreetsetel stiimulitel, mis on seotud teatud poliitiliste eesmärkidega (võitlus korruptsiooniga, sõltumatu kohtusüsteem, sõltumatud teabekanalid jne). Kasutusele tuleks võtta ka spetsiaalsed kaitseabinõud, et võetud kohustustest või tähtaegadest mittekinnipidamise korral rahastamist vähendada või see peatada.

4.1.5 Vabade ja õiglaste valimiste läbiviimine on esmane vaieldamatu eeltingimus partnerluse sõlmimiseks.

4.1.6 Kodanikuühiskonna rohujuuretasandi toetus on peamine ja vältimatu eeltingimus toetamaks uusi demokraatlikke valitsusi ning kindlustamaks majanduslikke ja sotsiaalseid õigusi, kaitsmaks keskkonda, samuti sotsiaalseks ja majandusarenguks. Komitee on valmis panustama neisse püüdlustesse oma kõikjal maailmas läbiviidud tegevusega omandatud kogemusi ning samuti oma liikmete eksperditeadmisi, tehes seda spetsiaalsete abimeetmete kaudu koostöös komisjoni, Euroopa Parlamendi ja Regioonide Komiteega.

4.1.7 Araabia maade ülestõusud võlgnevad palju noorte ja naiste kesksele rollile ülestõusudes ning seepärast tuleks erilist tähelepanu pöörata nende õiguste tagamisele ja nende rolli suurendamisele uutes demokraatlikes riikides. Sel eesmärgil kutsub komitee kõiki Euroopa – Vahemere piirkonna riike üles ratifitseerima konventsiooni naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta.

4.1.8 Tööandjate ja töötajate avatud sotsiaaldialoogile, mis on majandusliku ja sotsiaalse stabiilsuse hoidmise tingimus, langeb väga suur tähtsus demokraatia kindlustamisel ja ametiühingute õiguste tagamisel.

4.1.9 Võitlus korruptsiooniga, hea valitsemistava tagamine ja tõhusa avaliku halduse loomine on sobivad ja vajalikud tingimused majandusliku õitsengu saavutamiseks ning vältimatult vajalike välismaiste otseinvesteeringute ligimeelitamiseks, mis pakuvad tuge demokraatlikele valitsustele ja loovad uusi töökohti.

4.1.10 Liikuvuse ja infrastruktuuride valdkonnas piire, rännet ja varjupaigaküsimusi puudutavate partnerluste loomine Vahemere piirkonna riikides suurendab piirkonna turvalisust.

4.1.11 VKEde asutamine Vahemere piirkonna riikides on oluline eeltingimus, et luua majanduskasvu ja töökohti mõistlikus reguleerivas raamistikus ja konstruktiivses finantskeskkonnas. Keskne roll selles langeb Euroopa – Vahemere piirkonna investeerimis- ja partnerlusrahastule (FEMIP) ja Euroopa Investeerimisfondile (EIF).

4.1.12 Kirjaoskamatus on üks pakilisemaid sotsiaalseid probleeme Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida riikides ning sellega toimetulekuks on tarvis tõsiseid jõupingutusi. Euroopa Liit saab selles võtta toetava rolli ning peab seda tegema. Samuti peaks EL pakkuma toetust ärikoolituse ja oskuste arendamise vallas.

4.1.13 Komitee toetab Euroopa demokraatia sihtkapitali loomist, mille raames kasutataks sihtmeetmeid demokraatlike protsesside toetamiseks Vahemere lõunapiirkonna riikides, propageerides poliitiliste parteide loomist ja vabu massiteabevahendeid ning eelkõige tugevdades kodanikuühiskonda (tööandjate/töötajate ühendused, VVOd, põllumajandustootjate ja naiste organisatsioonid ning muud sotsiaalpartnerid). Oma kogemuse põhjal peab komitee hädavajalikuks sellist spetsiaalset protsessi kodanikuühiskonna toetamiseks nagu Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrumendi kodanikuühiskonna rahastamisvahend ning kutsub üles suurendama selle rahastamisvahendi rahastamist. Komitee on meelsasti valmis koos teiste Euroopa organitega rahastamisvahendis osalema ning pakkuma oma eksperditeadmisi. Komitee kutsub komisjoni üles tunnistama erilist rolli, mida ühiskondlik-ametialased organisatsioonid Euroopa naabrus- ja partnerlusinstrumendis, eriti loodavas kodanikuühiskonna rahastamisvahendis, kanda võivad.

4.1.14 Komitee nõustub ELi institutsioonidega, et Vahemere piirkond on Iisraeli ja Palestiina konflikti tõttu, mis takistab iga dialoogi või ühistegevuse katset, olnud väga pikalt pidevate pingete olukorras, ning kutsub kõrget esindajat / asepresidenti üles jätkama oma jõulisi pingutusi vastastikku vastuvõetava lahenduse leidmiseks. Selles äärmiselt delikaatses küsimuses peab EL väljenduma ühehäälselt.

4.1.15 Komitee toetab komisjoni seisukohta viisalihtsustuse saavutamise kohta valitud partneritega Vahemere piirkonnas ja viisanõude kaotamist sobival ajal nende riikide jaoks, mis saavad teha tihedamat koostööd ELiga liikuvuse, varjupaiga, päritoluriiki tagasipöördumise ning ebaseadusliku sisserände ja inimkaubanduse vastase võitlusega seotud küsimustes.

4.1.16 Komitee peab nii usu- kui kodanikuvabaduste austamist põhiliseks inimõiguseks, mida tuleb kaitsta täies ulatuses piirkonnas, mida iseloomustab usuline ja poliitiline mitmekesisus, ning kutsub üles riike, kes ei ole veel ratifitseerinud olemasolevaid üldisi ja piirkondlikke konventsioone ja kokkuleppeid, mis käsitlevad inimõiguste ülddeklaratsioonil põhinevaid poliitilisi, kodaniku- ja kultuurilisi vabadusi ning majanduslikke ja sotsiaalseid õigusi, seda viivitamatult tegema.

4.1.17 Euroopa – Vahemere piirkonna meedial on keskne tähtsus asetleidvate muutuste tulemuste edastamisel ja esiletoomisel. ELi toetus peab keskenduma algatustele olemasoleva meedia professionaalsuse ja sõltumatuse suurendamiseks ning selliste tingimuste edendamiseks, milles meedia mitmekesisus ja -vabadus saavad edeneda.

5. Koostöö suurendamine kodanikuühiskonnaga Vahemere piirkonnas

5.1 Araabia maade ülestõusude järel nõustusid kõik Euroopa organid, keda need arengud tabasid ettevalmistuseta ja kel puudus igasugune alternatiivne kohese reageerimise strateegia peale humanitaarabi osutamise, et tulevikus peab EL keskenduma eelkõige kodanikuühiskonna organisatsioonidele ning teistele sõltumatutele sotsiaalsetele ja kutseorganisatsioonidele.

5.2 Komisjoni ja kõrge esindaja / asepresidendi kaks teatist sisaldavad juba eraldi peatükke meetmete kohta kodanikuühiskonna toetamiseks Euroopa naabruspoliitika ja Vahemere Liidu kaudu.

6. Komisjoni roll

6.1 Vahemere lõunapiirkonna riikidele tuleb osutada abi mehhanismide loomiseks ja tugevdamiseks, mille abil edendada kodanikuühiskonna ja sotsiaal-majanduslike organisatsioonide head korraldust ja toimimist (seadusandlus, tegevuseeskirjade kehtestamine, institutsioonide tugevdamine, avatud ja kaasava demokraatliku dialoogi nõue jne).

6.2 Otsustav tähtsus on koostööl liikmesriikidega; Vahemere Liidu roll ja ülesanded tuleb uuesti sõnastada (3) ning hoolitseda kodanikuühiskonna organisatsioonide aktiivse osalemise eest selle programmides.

7. Komitee konkreetne roll

7.1 Euroopa kodanikuühiskonda esindava organina võib komitee osaleda aktiivselt Euroopa uues raamistikus koostööks Vahemere piirkonna riikide ühiskondadega, võttes järgmisi meetmeid:

— dokumenteerides kodanikuühiskonna olukorda Vahemere lõunapiirkonna riikides suure hulga osalejatega peetava avatud, demokraatliku ja korrapärase dialoogi abil;

— aidates määratleda konkreetsed kriteeriumid ja protsessid tunnistamaks, et organisatsioon esindab tõeliselt teatud ühiskonnasektorit ning toimib demokraatlikult ja sõltumatult, tehes samas koostööd teiste organitega;

— toetades oma eksperditeadmiste abil sõltumatu ja esindusliku kodanikuühiskonna jõupingutusi suutlikkuse suurendamiseks sellistes valdkondades nagu sotsiaaldialoog, majanduslikud ja sotsiaalsed õigused, kutseharidus, hea haldustava, võrdõiguslikkus tööturul, säästev areng, sotsiaalne ühtekuuluvus, tarbijakaitse, ühistud, VKEd, nõustamissuutlikkus, ränne, maaelu areng ja naiste õigused;

— aidates kohalikke majandus- ja sotsiaalnõukogusid, pakkudes eksperditeadmisi kaasava demokraatia kohta;

— osaledes komisjoni programmides sotsiaal-majanduslike organisatsioonide tugevdamiseks.

7.2 Komitee leiab, et tööandjate ja töötajate vahelist sotsiaaldialoogi Vahemere piirkonnas tuleks parandada ja et komitee tööandjate rühm ja töötajate rühm võiksid selle eesmärgi saavutamisele kaasa aidata, luues teabevahetusvõrgustiku asjaomaste sidusrühmade vahel. Lisaks sellele kutsub komitee üles edendama struktureeritud sotsiaaldialoogi sotsiaalfoorumi kaudu.

7.3 Komitee arvates on äärmiselt oluline teha koostööd ELi institutsioonidega, et toetada Vahemere lõunapiirkonna riikides esilekerkivaid kodanikuühiskonna organisatsioone, eriti neid, mis olid otseselt kaasatud revolutsioonile alguse pannud ülestõusudesse, et neile saaks osaks poliitiline tunnustus ja rahaline toetus, mida nad vajavad, et jätkata oma osa täitmist demokraatlikus protsessis.

7.4 Komitee on juba alguse pannud reale lähetustele Vahemere lõunapiirkonna riikidesse (Tuneesiasse ja Marokosse) ja valmistub pidama sümpoosioni Euroopa – Vahemere piirkonna VVOdega septembris 2011, samuti laialdase kodanikuühiskonna osalusega iga-aastast tippkohtumist 2011. aasta novembris Istanbulis. Komitee on sõnastanud oma soovitused Euroopa – Vahemere piirkonna koostöö teemalistes arvamustes ja resolutsioonides (4) ning 2010. aastal Roomas toimunud majandus- ja sotsiaalnõukogude ning samalaadsete institutsioonide Euroopa – Vahemere piirkonna tippkohtumise lõppdeklaratsioonis. Deklaratsioonis on mitmeid soovitusi Euroopa – Vahemere piirkonna riikide kodanikuühiskonnale viimasel ajal huvi pakkuvate teemade kohta: nt soovitatakse luua majandus- ja sotsiaalnõukogude ning samalaadsete institutsioonide assamblee, mis oleks osa Vahemere Liidu institutsioonilisest struktuurist. Teised päevakorras olnud küsimused olid inimväärne töö ja säästev areng Vahemere piirkonnas, ametialane koolitus kui konkurentsivõime ja töökohtade loomise edendaja, võrdsema ühiskonna rajamine Euroopa – Vahemere piirkonnas ja põllumajanduspoliitika Vahemere Liidu riikides. Samuti teeb komitee tihedat koostööd ELi liikmesriikide majandus- ja sotsiaalnõukogudega Vahemere piirkonnas.

7.5 Komitee korraldab ümber oma Vahemere piirkonna riikide majandus- ja sotsiaalnõukogude ning samalaadsete institutsioonide võrgustiku ning jätkab ka selle võrgustiku kaudu piirkondliku koostöö edendamist, mis võib toimida kogemuste vahetamise foorumina kodanikuühiskonna partnerite vahel põhjas ja lõunas.

Brüssel, 21. september 2011 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Staffan NILSSON

(1) „Ühisteatis Euroopa Ülemkogule, Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Partnerlus Vahemere lõunapiirkonnaga demokraatia ja ühise heaolu nimel” ” (KOM(2011) 200 lõplik, 8.3.2011) ja „Ühisteatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Uus lähenemisviis muutuvale naabrusele” ” (KOM(2011) 303 lõplik, 25.5.2011).

(2) Vt joonealune märkus 1.

(3) Vt Regioonide Komitee 12. mai 2011. aasta resolutsioon teemal „Toimetulek Vahemere riikides toimunud revolutsioonide mõju ja tagajärgedega” (ELT C 192, 1.7.2011, lk 1–3).

(4) Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee resolutsioon „Olukord Vahemere lõunakalda riikides” (ELT C 132, 3.5.2011, lk 1–2); arvamus teemal „Demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahend (EIDHR)” (ELT C 182, 4.8.2009, lk 13–18); arvamus teemal „Ühinemisvabadus Vahemere piirkonna partnerriikides” (ELT C 211, 19.8.2008, lk 77–81).