See rahvusvahelistel standarditel ja määratlustel põhinev ELi tööjõu-uuring on oluline ka väljaspool ELi piire, võimaldades võrrelda Euroopa tööturu olukorda teiste piirkondade ja riikide omaga.

2017. aastal oli ELi tööjõu-uuringu valimimaht ligikaudu 1,3 miljonit inimest (kellest ligikaudu 1,2 miljonit töötas EL 28s) vanuses 15–74 aastat. Valimid võeti igas kvartalis ja need hõlmasid 34 osalevat riiki. Seega on ELi tööjõu-uuring suurim leibkonnauuring Euroopas.

Käesolev aruanne on komisjoni seitsmes aruanne parlamendile ja nõukogule. See hõlmab ajavahemikku 2015–2017 ja on üles ehitatud järgmiselt.

Ametlikes uuringutes, nagu ELi tööjõu-uuring, kasutatakse tõenäosuslikku valikut. Tänu sellele on võimalik valikuvigu kvantifitseerida usaldusvahemikena. Tabelis 2 on esitatud EL 28 koondandmete tasandil tööhõive ja töötuse seitsme peamise näitaja puhul saadud hinnangud ja 95 % usaldusvahemikud.

Valikuvigu põhjustab peamiselt valimimaht. Suuremate valimite korral on tulemused täpsemad. Tabelis 1 on esitatud igas osalevas riigis igas kvartalis küsitletud 15–74aastaste isikute valimi maht absoluutväärtusena ja võrrelduna kogu selle vanuserühma suurusega. Valimi osakaal üldkogumist jäi 2017. aastal vahemikku 0,14 %st (Ühendkuningriik) 1,46 %ni (Luksemburg). Keskmiselt oli 2017. aastal valimimaht ühes kvartalis ligikaudu 1,3 miljonit inimest, mis moodustab 34 osaleva riigi 15–74aastastest isikutest 0,29 %.

Statistika täpsus tähendab arvutuste ja hinnangute lähedust täpsetele või tegelikele väärtustele, mida statistikaga mõõta tahetakse. Hinnangute täpsuse puhul tuleb ette kahte liiki vigu: valikuvigu ja valikust sõltumatuid vigu. Valikuvead tekivad seetõttu, et uuritakse vaid osa rahvastiku üldkogumist. Valikust sõltumatud vead on kõik muud vead, mis ei tulene valimi moodustamisest (nt kaetusvead, mõõtmisvead, töötlusvead, vastamiskaost põhjustatud vead).

See jaotis hõlmab peamiselt ajavahemikku 2015–2017, kuid selleks, et tuua välja eelmise aruandega võrreldes tehtud edusammud, esitatakse vajaduse korral ka teavet 2014. aasta tööjõu-uuringu kohta.

ELi tööjõu-uuringul põhinev igakuine töötuse määr on oluline lühiaja majandusnäitaja. Tegemist on ühe Euroopa peamise majandusnäitajaga, mida kasutatakse ka majandus- ja finantsnäitajate tulemustabeli tarbeks töötuse määra aastaste libisevate keskmiste leidmiseks. Tulemustabelit kasutatakse omakorda makromajandusliku ja konkurentsivõimega seotud tasakaalustamatuse avastamiseks. ELi tööjõu-uuringu abil saadakse rahvamajanduse arvepidamise tarbeks andmeid tööhõive, tööaja ning tööturu kõrval muudegi valdkondade (nt hariduse) kohta.

Mitut ELi tööjõu-uuringu näitajat kasutatakse ka liikmesriikide tulemuslikkuse jälgimiseks Euroopa sotsiaalõiguste samba kahe mõõtme raames. Need mõõtmed on võrdsed võimalused ja juurdepääs tööturule (hõlmab haridust, oskusi ja pidevõpet, soolist võrdõiguslikkust tööturul ja noori) ning dünaamilised tööturud ja õiglased töötingimused (hõlmab tööjõu struktuuri ja tööturu muutusi).

Riigid täiustavad oma tööjõu-uuringu metoodikat ja korraldust korrapäraselt. Kui selline täiustamine põhjustab ELi tööjõu-uuringu andmetes katkestusi, teavitavad asjaomased riiklikud statistikaametid Eurostati. Olulised katkestused dokumenteeritakse Eurostati väljaannetes. Eurostat avaldab ka eriandmestiku „LFS main indicators“ („Tööjõu-uuringu põhinäitajad“), milles on varasemad aegread katkestuste suhtes korrigeeritud ja juhuslikud andmelüngad on täidetud.

ELi tööjõu-uuringu üksikandmed on väga olulised ka teaduse jaoks. Neid soovib kasutada üha rohkem ülikoolide, teadusasutuste ja riiklike statistikaametite teadlasi Euroopast ja mujalt. Alates 2011. aastast on Eurostat jaganud üksikandmeid tasuta. Andmeid lubatakse kasutada kooskõlas komisjoni määruses (EÜ) nr 557/2013 sätestatud tingimustega, millega tagatakse uuringus osalenute isikuandmete kaitse. Individuaalsetest andmetest koosnevad andmefailid ei sisalda otsest tuvastamist võimaldavaid andmeid, nagu nimi, aadress või isikukood. Lisaks sellele kohaldatakse anonüümimise eeskirju.

Eurostat levitab ELi tööjõu-uuringu andmeid mitmel viisil. Peamine levitamisvahend on Eurostati veebiandmebaas, kus on üle 400 tabeli ELi tööjõu-uuringu üksikasjalike andmetega (kvartali-, aasta-, leibkonna- ja lisaküsimustike tulemused). Punktis 2.2 kirjeldatud poliitilised näitajad avaldatakse samuti veebisaidi konkreetsetes rubriikides; nendes rubriikides olevates tabelites on esitatud üksnes kõige tähtsamad ELi tööjõu-uuringu tulemused. Eurostat koostab kasutajate soovil teisigi ELi tööjõu-uuringu muutujate kombinatsioonide tabeleid.

ELi tööjõu-uuringu andmete ajakohasus on väga oluline ka igakuiste töötuse määrade hindamisel. Kohe kui Eurostat on riiklikud andmed töödelnud, kasutatakse neid järgmise kuu töötuse määra arvutamisel. Igakuine töötuse määr avaldatakse umbes 30 päeva pärast vaadeldava kuu lõppu.

Nõukogu määruses (EÜ) nr 577/98 on sätestatud, et liikmesriigid peavad andmed Eurostatile edastama 12 nädala jooksul pärast vaadeldava kvartali lõppu. Eurostat valideerib riiklikud andmestikud kohe pärast nende kättesaamist. Tabelis 4 on esitatud 2014.–2017. aasta kohta ajavahemikud vaadeldava kvartali lõpust kuni ajani, mil andmed tehti Eurostati kasutajatele kättesaadavaks. ELi tööjõu-uuringu andmete ajakohasus on EL 28s viimastel aastatel veidi paranenud. 2017. aastal kulus EL 28 andmete avaldamiseks keskmiselt 75 kalendripäeva võrrelduna 77 päevaga 2014. aastal. Eurostat kavatseb ELi tööjõu-uuringu tulemuste ajakohasust veelgi parandada, lühendades tulevikus andmete Eurostatile esitamise tähtaega.

Statistika ajakohasus tähendab ajavahemikku, mis jääb andmete kättesaadavaks tegemise ja sündmuse või nähtuse vahele, mida need andmed kirjeldavad. ELi tööjõu-uuringu puhul sõltub see ajavahemik sellest, i) kui palju aega on liikmesriikidel vaja uuringu korraldamiseks ja andmete töötlemiseks ning seejärel tulemuste saatmiseks Eurostatile ning ii) kui palju aega vajab Eurostat tulemuste töötlemiseks, valideerimiseks ja avaldamiseks.

ELi tööjõu-uuringus kasutatakse ülimalt ühtlustatud mõisteid, määratlusi, klassifikaatoreid ja metoodikat. Määruses (EÜ) nr 377/2008 on sätestatud ühine koodide süsteem, millega tagatakse, et kõik osalevad riigid kasutavad samu muutujate määratlusi. Kasutatakse ühiseid klassifikaatoreid (nt Euroopa Liidu majanduse tegevusalade statistiline klassifikaator (NACE), rahvusvaheline ametite klassifikaator (ISCO)) ning iga kord, kui klassifikaatoreid muudetakse, tagab Eurostat, et kõik osalevad riigid kooskõlastavad nende rakendamise. Peale selle annab Eurostat välja selgitavad märkused, milles antakse riiklikele statistikaametitele üksikasjalikke suuniseid selle kohta, kuidas statistikat kodeerida ja rakendada. Selgitavates märkustes esitatakse ka Eurostati põhjendused iga suunise kohta. Metoodikaga seotud teemasid arutatakse spetsiaalses tööturustatistika töörühmas. See töörühm edendab kogemuste ja tavade jagamist kõikide osalevate riikide vahel.

Selleks et tööpuudust mõõdetaks kõikides osalevates riikides ühtmoodi, on komisjoni määruses (EÜ) nr 1897/2000 sätestatud tööpuuduse mõiste. Selles sätestatakse ka põhimõtted, mida järgida tööhõiveseisundit käsitlevate uuringuküsimuste sõnastamisel. Tööpuuduse mõiste vastab Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) standarditele, mis võeti vastu 13. ja 14. rahvusvahelisel tööjõustatistikute konverentsil. Sellega tagatakse, et ELi tööjõu-uuringus kogutud statistika on võrreldav teiste riikide, eriti teiste OECD liikmete omaga.

3.5.Sidusus

ELi tööjõu-uuringul põhinevate ja rahvastikustatistikast pärit rahvastikuhinnangute järjepidevus on oluline üldise kvaliteedi aspekt. ELi tööjõu-uuringu kui valikuuringu tulemused arvutatakse rahvastiku ühe osa vastuste põhjal. Seejärel võrreldakse vastuseid kogu rahvastiku suhtes. Kogu rahvastiku andmed põhinevad parimatel parajasti kättesaadavatel hinnangutel (sugude ja vanuserühmade kaupa, et võrdlus oleks täpsem). Põhimõtteliselt tagatakse võrdlusanalüüsiga ELi tööjõu-uuringu ja rahvastikustatistika järjepidevus. Erandjuhtudel võib siiski ette tulla erinevusi. Näiteks saadakse iga kümne aasta järel uued rahvaloenduse andmed. Kui uue loenduse tulemusel selguvad andmed, mis erinevad eelmistest rahvaarvu hinnangutest, võib olla tarvis eelmised aegread üle vaadata. Sel juhul võib rahvastikustatistika ja ELi tööjõu-uuringu läbivaatamisel ette tulla kestuse ja ajastuse erinevusi, sest üksikasjalike rahvastikuandmete puudumine rahvaloenduste vaheliste kümmeaastakute kohta seab omad piirangud.

Enamik ELi tööjõu-uuringus osalevaid riike tegi rahvaloenduse 2011. aastal. Uue loenduse tulemused toovad sageli kaasa uued tööjõu-uuringu kaalutegurid, valimialused ja/või valikudisaini. Kõikide nende riikide statistikaametid, kus korraldati 2011. aastal rahvaloendus, on kontrollinud ja vajaduse korral muutnud tööjõu-uuringu kaalutegureid, kajastamaks uusi rahvaarvu hinnanguid, sealhulgas tagasiulatuvate andmete aegridade ümberkaalumist vähemalt aastani 2010.

Töötust käsitlevate hinnangute järjepidevusega seoses tuleb märkida, et paljud riigid avaldavad statistikat ka selle kohta, kui palju inimesi on end registreerinud riiklikus tööhõiveametis ja otsivad tööd. Tööjõu-uuringu töötust käsitlevad näitajad ja registreeritud tööotsijate arv erinevad seetõttu, et kogutakse erinevaid andmeid. Kui ELi tööjõu-uuringus toetutakse leibkondade töötamise ja töötamiseks valmisoleku uurimise ühtlustatud metoodikale, siis riiklike tööhõiveametite haldusregistrites on täielik nimekiri isikutest, kes on end töötuna arvele võtnud ja kellel on õigus saada töötushüvitist. Kuna töötuna arvele võtmine sõltub riigi sotsiaalpoliitikast, ei saa registreeritud tööotsijaid hõlmavat statistikat võrrelda ei riigiti ega ajaliselt.

Teine valdkond, kus statistiline järjepidevus on oluline, on tööjõu-uuringutest ja rahvamajanduse arvepidamisest selguvate tööhõive hinnangute võrdlemine, kuna hinnangud ei pruugi olla ühesugused. See tuleneb nii erinevast metoodikast (mõisted ja rahvastiku üldkogumi kaetus ei ole samad) kui ka erinevast koostamisprotsessist. Rahvamajanduse arvepidamise andmed koostatakse kõikide asjakohaste riigis kättesaadavate andmeallikate võrdlemise ja kombineerimise teel ning kasutades kõikehõlmavate tulemuste saavutamiseks ära iga allika eeliseid. Rahvamajanduse arvepidamine püüab saavutada ka tööhõive ja tootmise mõõtmiste järjepidevust (sisemajanduse koguprodukt ehk SKP). Tööjõu-uuring on selles protsessis üks andmeallikatest. Muud andmeallikad selles protsessis on näiteks ettevõtlusuuringud, tööhõiveregistrid ja sotsiaalkindlustusregistrid. Tööjõu-uuringu ja rahvamajanduse arvepidamise järjepidevust on arutatud tööturustatistika töörühmas. Eurostat hindab nende kahe hinnangu erinevusi ning mitu riiklikku statistikaametit on analüüsinud erinevuste põhjusi ja ulatust. Mõnel juhul on riiklikud statistikaametid avaldanud kahe andmestiku vahelised vastavustabelid.

Tööjõu-uuringu ja rahvamajanduse arvepidamise võrdlus näitab, et tööjõu-uuring sobib rohkem selleks, et mõõta tööturul osalemist (töötus ja aktiivsus) või analüüsida konkreetsete sotsiaal-majanduslike rahvastikurühmade olukorda (nt vanuse, soo või hariduse alusel). Rahvamajanduse arvepidamise andmed sobivad paremini tööhõive hinnangute võrdlemiseks kogutoodangu ja tulude mõõtmistega makromajanduslikul tasandil.

4.Tööjõu-uuringu täiustamise algatused

4.1.Tööjõu-uuring tänapäevases sotsiaalstatistika süsteemis

Võttes aluseks komisjoni teatise „Euroopa Liidu statistika koostamise metoodika kohta: vaade järgmisele kümnendile“, võttis komisjon 26. augustil 2016. aastal vastu ettepaneku Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse kohta, millega valimitena kogutud individuaalsete andmete põhjal luuakse üksikisikuid ja leibkondi käsitleva Euroopa statistika ühtne raamistik (ühtse Euroopa sotsiaalstatistika raammäärus).

Selle algatuse eesmärk oli ajakohastada Euroopa sotsiaalstatistikat. Kavandatav raammäärus suurendab Euroopa sotsiaalstatistika võrreldavust ja järjepidevust, ühendades seitse ELis tehtavat leibkonnauuringut ning ühtlustades määratlusi, mõisteid ja muutujaid, mis on kahe või enama uuringu puhul ühesugused. See lihtsustab sotsiaalsete nähtuste ühisanalüüsi. Esimene kavandatava raammääruse kohane andmekogumine peaks toimuma 2021. aastal.

ELi tööjõu-uuring on üks ühtse Euroopa sotsiaalstatistika raammäärusega hõlmatud leibkonnauuringutest ja seda ajakohastatakse raammäärusele vastavaks. Ajakohastamisega viiakse ELi tööjõu-uuring vastavusse 2013. aasta oktoobris vastu võetud 19. rahvusvahelise tööjõustatistikute konverentsi resolutsiooniga, kehtestades tööhõive piiratuma ulatuse ning vanemapuhkuse ja hooajatöö täpsemad kriteeriumid. Ajakohastamine suurendab ka tööjõu-uuringu asjakohasust seoses järgmisega: i) rändeanalüüs ja ii) töötaja tööaega põhitöökohas ja sealt saadavat kuupalka käsitleva teabe võrreldavus. Peale selle on ELi tööjõu-uuringu ajakohastamise järel paremini kaetud: i) tööhõive (majanduslikult sõltuv füüsilisest isikust ettevõtja), ii) üldine terviseteave (et võrrelda puuetega inimeste olukorda tööturul kogu sihtkogumi omaga) ning iii) osalemine hariduses ja koolituses (kestusega vähemalt 12 kuud).

Lisaks aitab ELi tööjõu-uuringu läbivaatamine parandada andmete Eurostatile edastamise ajakohasust, muuta täpsusnõudeid ja täiustada metoodikat.

4.2.ELi tööjõu-uuringu laiendamine teistesse kandidaatriikidesse

Praegu osaleb ELi tööjõu-uuringus 34 riiki (28 ELi liikmesriiki, kolm kandidaatriiki ja kolm EFTA riiki). See tähendab seda, et need riigid saadavad andmed Eurostatile kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 577/98 ning et Eurostat levitab nende andmeid korrapäraselt. Kaasatud kandidaatriigid on Montenegro, endine Jugoslaavia Makedoonia vabariik ja Türgi. Eurostat teeb tihedat koostööd teiste kandidaatriikide statistikaametitega, aidates neil saavutada uuringu sisu ja kvaliteedi vastavuse nõukogu määruse (EÜ) nr 577/98 nõuetele. Serbia ja Albaania on juba hakanud oma tööjõu-uuringu andmeid Eurostatile saatma. Kui nende riiklikud uuringud vastavad Euroopa õigusaktide nõuetele, hakkab Eurostat ka nende andmeid levitama.

4.3.Uute statistikatoodete loomine

Tööturu muutusi kajastav statistika

Inimeste tööhõiveseisundi muutused on väga huvipakkuvad, sest need annavad lisateavet tööturu üldise olukorra, sealhulgas tööturu paindlikkuse või jäikuse kohta. Need muutused annavad teavet ka konkreetsete elanikkonnarühmade olukorra kohta. Tööturu muutuste andmete alusel saab näiteks analüüsida, kui palju inimesi on konkreetsel ajavahemikul töö kaotanud või leidnud ja millisesse elanikkonnarühma nad kuuluvad. See võimaldab omakorda kindlaks teha rühmi, kel on parem võimalus leida töö, või rühmi, keda ähvardab suurem oht töö kaotada või uut tööd mitte leida.

Kvartaalne tööturuanalüüs, mis näitas tööhõive, töötuse ja majandusliku mitteaktiivsuse vahelisi muutusi, avaldati esimest korda 2015. aastal. Täiendavaid tulemusi, kus esitatakse nende muutuste jaotus sugude, vanuserühmade, töötuse kestuse või töökohavahetuste kaupa, avaldatakse alates 2017. aastast eksperimentaalstatistikana.