ET Euroopa Liidu Teataja C 175/4

Ärakuulamise eest vastutava ametniku lõpparuanne asja COMP/38.381/B2 — De Beers Kohta

(vastavalt komisjoni 23. mai 2001. aasta otsuse (2001/462/EÜ, ESTÜ ärakuulamise eest vastutavate ametnike pädevuse kohta teatavates konkurentsimenetlustes) artiklitele 15 ja 16 — EÜT L 162, 19.6.2001, lk 21)

(2006/C 175/04)

(EMPs kohaldatav tekst)

Otsuse eelnõus, mis esitati komisjonile vastavalt nõukogu määruse nr 1/2003 artiklile 9, käsitletakse ettevõtja De Beers kaubandussuhteid töötlemata teemantidega kauplemisel. Käesolev otsus on suunatud ettevõtjatele De Beers SA (“De Beers”), kes on muu hulgas ka ettevõtja City West and East limited (“CWEL”) ja ettevõtja De Beers Centenary Aktiengesellschaft (“DBCAG”) (edaspidi “pooled”) emaettevõtja.

Asja lähtekoht: koondumismäärus ja nõukogu määrus 17/62

2001. aasta juulis lõpetatud koondumisasja M.2333 (De Beers/LVMH/Rapids World) uurimise käigus said komisjoni talitused teada ettevõtja De Beers ja ettevõtja ALROSA Company Limited (“ALROSA”) vahel sõlmitud kaubanduslepingust (edaspidi “Kaubandusleping”) töötlemata teemantide müügiks. Pärast komisjoni täiendavat uurimist esitasid CWEL, DBCAG ja ALROSA 5. märtsil 2002 kooskõlas nõukogu määruse nr 17/62 artiklitega 2 ja 4 komisjonile ühistaotluse kõnealuse kaubanduslepingu suhtes sekkumatustõendi või siis asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohase üksikerandi kohaldamiseks.

14. jaanuaril 2003 esitas komisjon ettevõtjatele De Beers, CEWL ja DBCAG asutamislepingu artikli 82 kohased vastuväited kõnealuse kaubanduslepingu kohta ning andis neile juurdepääsu komisjoni toimikule. (1)1. juulil 2003 esitati pooltele täiendavad vastuväited, millega 14. jaanuari 2003. aasta vastuväidetele lisati täiendava õigusliku alusena Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artikkel 54.

Vastuseks komisjoni vastuväidetele esitas De Beers kirjalikud tähelepanekud ning suuline ärakuulamine toimus 7. juulil 2003. Samuti osales suulisel ärakuulamisel ALROSA, kuna sellel arutati ka artikli 81 kohaseid vastuväiteid, mis olid eraldi suunatud nii ettevõtjale De Beers kui ka ettevõtjale ALROSA.

Seejärel sai komisjon 25. septembril 2003 aastal kaubanduslepingu kohta kaebuse, mille kohaselt rikutakse sellega asutamislepingu artikleid 81 ja 82.

Kohaldatava õiguse muutmine: määrus nr 1/2003 (EÜ) (eelkõige selle artikkel 9, mida käesoleva juhtumi puhul kohaldatakse)

Seoses määruse nr 1/2003 (EÜ) kohaldamisega alates 1. maist 2004 aegus ettevõtjate De Beers ja ALROSA taotlus, kuid juba tehtud menetlustoimingute mõju jätkus määruse nr 1/2003 kohaldamisel.

Vastuseks komisjoni vastuväidetele, mis olid käsitletavad esialgse hindamisena määruse 1/2003 (EÜ) artikli 9 lõike 1 tähenduses, esitasid ettevõtjad CWEL ja DBCAG ühelt poolt ning ettevõtja ALROSA teiselt poolt 14. detsembril 2004 komisjonile ettepaneku kulukohustuste võtmiseks.

Komisjon avaldas 3. juunil 2005Euroopa Liidu Teatajas määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 27 lõikele 4 vastava teatise. Teatises teavitati avalikkust komisjoni tuvastatud konkurentsiprobleemidest ja asjaomastest abinõudest ning kutsuti asjast huvitatud isikuid üles esitama 4. juuliks 2005 märkusi (“turutest”). (2)

Vastuseks teatisele saatsid asjast huvitatud kolmandad isikud komisjonile 21 märkust. Samuti ei olnud täielikult selge, kuivõrd tõhusad on ettevõtjate De Beers ja ALROSA pakutud kohustused komisjoni tuvastatud probleemide lahendamisel. 27. oktoobril 2005 teavitas komisjon ettevõtjaid De Beers ja ALROSA kõnealustest märkustest ja edastas märkustest avaliku kokkuvõtte. 25. jaanuaril 2006. aastal esitas De Beers muudetud kohustuste ettepaneku. Komisjon on nüüd jõudnud järeldusele, et arvestades esialgsele hindamisele ettevõtja De Beers poolt vastusena pakutud kohustusi, mida hiljem muudeti vastavalt asjast huvitatud kolmandate isikute asjaomastele märkustele, ja ilma et see piiraks määruse 1/2003 artikli 9 lõike 2 kohaldamist, puudub meetmete võtmiseks alus.

Võrdse kohtlemise põhimõtte (3) kohaldamine käesoleva juhtumi puhul. Määruse nr 1/2003 artikli 9 kohane otsus

De Beers

Võrdse kohtlemise põhimõte seisneb selles, et mõlemal asjas osaleval poolel ja komisjonil, kelle otsuseid saab vaidlustada Euroopa Liidu kohtutes, peaks olema samaväärsed menetlusalased teadmised.

Määruse nr 1/2003 artiklile 9 vastavas otsuses ei tuvastatud ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumist, kuid pooled nõustusid lahendama komisjoni esialgses hinnangus väljatoodud probleeme.

Mõlemad pooled soovivad lihtsustada halduslikke ja juriidilisi nõudeid, mida tuleb rakendada kahtlustatava rikkumise täielikul uurimisel.

Seetõttu on mitmes komisjoni vastuvõetud otsuses jõutud seisukohale, (4) et nõuetekohasest menetlusest on kinni peetud juhul, kui pooled teavitavad komisjoni, et neil on piisav juurdepääs kohustuste esitamiseks vajalikule teabele selleks, et reageerida komisjoni poolt väljendatud kahtlustele.

Käesolevat juhtumit on käsitletud sama moodi — sel eesmärgil esitas De Beers pärast turutesti tulemuste saamist komisjonile avalduse 19. jaanuaril 2006.

ALROSA

6. detsembri 2005. aasta kirjaga esitas ALROSA konkreetse menetlusliku küsimuse, taotledes “[…] kas siis artikli 9 kohast ja/või vastuväidete kohast või artiklis 7 sätestatud menetluse kohast juurdepääsu kõnealust asja käsitlevale toimikule, eelkõige kolmandate poolte märkustele, mis esitati pärast turutesti.”

ALROSA ei ole saanud menetluse kohta vastuväiteid vastavalt artiklile 82. Samuti ei ole ALROSA menetlusosaline ning seega puudub tal selgituste andmise õigus, mis antakse pooltele vastavalt määruse nr 1/2003 artikli 27 lõikele 1.

Samas tuleb silmas pidada, et käesoleva asja eripära tõttu on ALROSA tegelikult ainus ettevõtja, keda De Beersi pakutavad teatavad kohustused mõjutavad otse ja isiklikult.

Seepärast teavitati ALROSAt De Beersi muudetud kohustuste ettepaneku sellest osast, kus käsitleti ALROSAt, ning paluti tal märkused esitada 2. veebruariks 2006.

30. jaanuari 2006. aasta kirjaga palus ALROSA vastamiseks ajapikendust, millega ma olin osaliselt nõus. Seega eeldati, et ALROSA vastus jõuab komisjoni 6. veebruariks 2006, mis ka sündis.

6. veebruari 2006. aasta kirjas esitas ALROSA oma seisukohad turutesti tulemuste kohta. ALROSA seisukoht oli, et nende õigust kaitsele on rikutud, kuna komisjon ei andnud teada, millised vastuväited olid komisjoni arvates enne kohustuste kehtestamist õigustatud. Lisaks väitis ALROSA, et neile ei ole täpselt teada vastuväited, mille alusel kohustused kehtestati.

Oma 8. veebruari 2006. aasta kirjas vastasin, et vastavalt määruse 1/2003 artiklile 9 ei ole ALROSA osaline ettevõtja De Beers suhtes algatatud menetluses. Sellise vastuse andsin eelkõige seoses kõnealuse asja erakordsete asjaoludega, millest lähtuvalt anti ALROSA-le õigus anda selgitusi, kuid ainult selliste kohustuste küsimustes, mis mõjutasid neid otse ja isiklikult. Edasi avaldasin arvamust, et võttes arvesse menetluse käigus ALROSA-le esitatud teavet, ei saa ALROSA väita, et ta ei olnud teadlik konkurentsiprobleemidest, mille põhjal kohustused kehtestati.

Eespool nimetatut silmas pidades leian, et nii De Beersi kui ka ALROSA selgituste andmise õigusest on kinni peetud.

Brüssel, 10. veebruar 2006 Serge DURANDE

(1) Sealhulgas ettevõtjale ALROSA, kellele oli esitatud asutamislepingu artikli 81 kohased vastuväited

(2) ELT C 289, 26.11.2004, lk 10.

(3) Vt esimese astme kohtu otsus, 29.6.1995, T-30/91 (“Solvay”).

(4) Vt 22. juuni 2005. aasta otsust juhtumi COMP/39.116 — Coca-Cola kohta ja 19. jaanuari 2005. aasta otsust juhtumi COMP/37.214 — DFB kohta.