ET Euroopa Liidu Teataja C 100/84

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Euroopa finantsasutuste eetiline ja sotsiaalne mõõde”

2009/C 100/14

25. septembril 2007 otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse järgmises küsimuses:

„Euroopa rahandusasutuste eetiline ja sotsiaalne mõõde” (omaalgatuslik arvamus).

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav majandus- ja rahaliidu ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsioon võttis arvamuse vastu 2. oktoobril 2008. Raportöör oli Edgardo Maria IOZIA.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 448. istungjärgul 22.–23. oktoobril 2008. aastal (23. oktoobri 2008) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 122, vastu hääletas 23, erapooletuks jäi 45.

1. Kokkuvõte ja soovitused

1.1. Finantskriisi viimased, kahjude tohutu ulatuse ning turu ja seega hoiustajate, ettevõtjate ja investorite kaitseks kehtestatud regulatiivsete vahendite ilmse läbikukkumise poolest ettenägematud ja ootamatud arengud nõuavad konkreetset ja täiendavat arutlemist käesoleva arvamuse sisu üle. Järjestikused pankrotid kõikjal maailmas ning näiliselt väga hästi toimivate pankade ja kindlustusseltside päästmised tekitasid miljonites eurooplastes ärevust ja hirmu.

1.1.1. 15.–16. oktoobril 2008 Brüsselis kohtunud Euroopa Ülemkogu tegeles peamiselt finantskriisi probleemiga ja väljendas oma tahet asuda kooskõlastatult tegutsema Euroopa finantssüsteemi ja hoiustajate kaitseks. Pärast eurorühma kohtumist kiitis nõukogu heaks 12. oktoobril Pariisis toimunud istungil kindlaks määratud põhimõtted, mille eesmärk on säilitada süsteemi stabiilsus, tugevdada järelevalvet Euroopa finantssektori, eelkõige rahvusvaheliste kontsernide üle, parandada järelevalve koordineerimist Euroopa tasandil, toetada olulisi finantsinstitutsioone, vältida pankrotte ning tagada hoiustajate hoiuste kaitse.

1.1.2. Ülemkogu taotles reitinguagentuuride tegevust reguleeriva direktiivi ning hoiuste turvalisust käsitleva direktiivi väljatöötamisprotsessi kiirendamist. Lisaks soovis ta, et liikmesriigid rakendaks meetmeid tagamaks, et juhtide töötasude süsteem ja aktsiaoptsioonist saadav tulu, eelkõige finantssektoris, ei tooks kaasa liigsete riskide võtmist ega liigset keskendumist lühiajalistele eesmärkidele.

1.1.3. Ülemkogu rõhutas vajadust võtta meetmeid majanduskasvu ja tööhõive soodustamiseks ning taotleda rahvusvahelise finantssüsteemi tõelist ja ulatuslikku reformi, mis tugineks läbipaistvuse, pankade usaldusväärsuse, vastutuse, aususe, ülemaailmse juhtimise ja huvide konflikti vältimise põhimõtetel.

1.1.4. Komitee on juba pikka aega asjatult nõudnud regulatiivsete vahendite tugevdamist, kontrollasutuste koostööd, järelevalvemeetmete kooskõlastamist ja ühtlustamist. Ta mõistis hukka Euroopa ja rahvusvahelise pangasüsteemi liigse riskide võtmise valmiduse, mida soodustasid väärastunud, lühiajalistest tulemustest sõltuvate töötasude süsteemid, mis sundisid sektori ettevõtjaid mõtlematult käivitama ülisuure riskiga seotud toodete müügikampaaniaid.

1.1.5. Vaatamata Euroopat tabanud finantsskandaalidele ei võetud seni ühtegi konkreetset sammu ja alles nüüd, kui kriisi ulatus võib dramaatiliselt mõjutada kogu majandust, hakatakse aru saama, et pidurdamatu ja vastutustundetu kapitalismi lubadused tagada lõpmatu, piirideta majanduskasv olid ekslikud, põhjustades sügava kriisi.

1.1.6. Kõnealune mudel on pöördumatult jõudnud oma viimasesse faasi. Komitee arvates peaksid poliitilised institutsioonid nüüd lõpuks võtma toimunud arengute eest vastutuse ning

— tugevdama reguleerivate asutuste eesmärke ja tegevusvaldkonda;

— kaotama eelarveväliste fondide, laenude ja väärtpaberite hoidmise võimaluse;

— hõlbustama ja ühtlustama riikide reguleerivate asutuste tegevust;

— kehtestama riskihajutamisfondide, investeerimispankade, finantstehinguid toetavate struktureeritud offshore-instrumentide ning riiklike ja erakapitali investeerimisfondide tegevusele asjakohasemad ja läbipaistvamad standardid, asetama need ametiasutuste järelevalve alla ning määrama kooskõlas Euroopa Parlamendi nõudmisega kindlaks nende iseloomu ja omadused „ettevõttena”, mille suhtes kohaldatakse kehtivaid õigusakte;

— muutma maksusüsteemi, vältides soodustuste või maksuvähendamiste andmist suurte riskide või väga suure võlgnevuse puhul;

— looma Euroopa reitinguagentuuri;

— reguleerima vastavalt nõukogu äsjasele nõudmisele tippjuhtide töötasude süsteemi ja soodustusi mitteasjakohaste finantstoodete müümiseks finantsturul osalejatele;

— teostama järelevalvet reguleerimata turgude üle;

— kohandama komplekssetele finantstoodetele ja teisendtoodetele esitatavaid kapitalinõudeid.

1.1.7. Komitee on veendunud, et tõsine finantskriis ja kasiinokapitalismi loodetavasti lõplik läbikukkumine võivad pakkuda võimaluse võtta sobivaimaid meetmeid finantssüsteemi tuleviku päästmiseks ja majanduse taaskäivitamiseks. Vaja on ühist jõupingutust tagamaks, et finantssektorist alguse saanud kriis ei kanduks üle reaalmajandusele tervikuna. Investeeringud infrastruktuuri ning „rohelised investeeringud”, mis on seotud näiteks energiatõhususe, taastuvate energiaallikate ning uuendus- ja teadustegevusega, võivad nõudlust toetada. Uus Euroopa fond, mida juhiks Euroopa Investeerimispank ja mis oleks liikmesriikide poolt tagatud, võiks lahendada majanduse finantseerimisraskuse probleemi, eelkõige selliste majandustegevuste puhul, mis vajavad teistest enam investeeringuid keskpikas ja pikas perspektiivis.

1.1.8. Komitee kiidab heaks liikmesriikide, Euroopa Keskpanga ja nõukogu senise tegevuse ning ärgitab kõiki Euroopa Liidu institutsioone näitama üles ühtekuuluvust ja tõhusust kodanike, töötajate ja ettevõtete jaoks niivõrd dramaatilises olukorras, et taastada võimalikult kiiresti Euroopa ja kogu maailma finantssüsteemi normaalne toimimine.

1.1.9. Samuti soovib komitee, et lisaks vajalike finantsmeetmete võtmisele nimetatud peamise eesmärgi saavutamiseks tehtaks kõik endast sõltuv, et piirata finantskriisist tuleneva majanduskriisi ulatust.

1.1.10. Pangandusasutuste päästmiseks on eraldatud sadu miljardeid eurosid. Komitee soovib, et samasugust energiat ja tõhusust näidataks üles ettevõtete, eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete päästmiseks, toetades nõudlust palkade ja pensionite tõstmise teel, et langus ei läheks kiiresti üle depressiooniks.

1.2. Pakutavate finantsteenuste mitmekesisust võib võrrelda looduses esineva mitmekesisusega. Bioloogilise mitmekesisuse kaitsele kuulub praeguseks kodanike teadvuses kindel koht. Finantsteenuste pakkujate mitmekesisuse kaitse on Euroopa kultuuri- ja sotsiaalse pärandi üks element, mida ei tohi lasta kaotsi minna, vaid tuleks pigem toetada, arvestades finantsteenuste mitmekesisuse suurt sotsiaalset väärtust. Euroopa finantssüsteemi eetilist ja sotsiaalset mõõdet tuleks tugevdada ja kaitsta.

1.3. Lissaboni lepingu artikli 2 lõikes 3 on sätestatud, et „liit taotleb Euroopa säästvat arengut, mis põhineb tasakaalustatud majanduskasvul, hindade stabiilsusel ja kõrge konkurentsivõimega sotsiaalsel turumajandusel, mille eesmärk on saavutada täielik tööhõive ja sotsiaalne progress, samuti kõrgetasemelisel keskkonnakaitsel ja keskkonna kvaliteedi parandamisel. Liit austab oma rikkalikku kultuurilist ja keelelist mitmekesisust ning tagab Euroopa kultuuripärandi kaitse ja arendamise”.

1.4. Euroopa Liidu institutsioonid ja liikmesriigid peavad võtma endale ülesandeks tõhustada ja toetada finantsturu eetilist ja sotsiaalset mõõdet ning konkurentsivõimet. Sotsiaalne turumajandus tähendab samuti sotsiaalselt õiglast majandust, (1) ehk teiste sõnadega võimaldab sotsiaalne turumajandus saavutada majandusel selle lõppeesmärki, milleks on inimeste jõukus ja heaolu, ning kaitsta neid vaesuse eest. (2)

1.5. Esitades ettepaneku moodustada kõrgetasemeline Euroopa komitee, mille ülesanne on leida lahendus finantsturgude kriisile, määratleda uued reeglid ja võidelda finantsturgude ülekuumenemise vastu, mis ei tohiks meid juhtida, väitis Jacques Delors, et praegune kriis tähendab halvasti reguleeritud või reguleerimata turgude kokkuvarisemist ning tõendab meile veelkord seda, et finantsturg ei ole iseregulatsiooniks võimeline.

1.6. Praegune kriis näitab, et osana Euroopa kultuuri- ja ajaloopärandist on finantssüsteemi pluralism ja mitmekesisus vajalikud eetilise-sotsiaalse seosega algatuste olemasoluks, olles samal ajal kasvava konkurentsivõime ja finantssüsteemide süstemaatiliste kriiside riski vähendamise peamiseks teguriks.

1.7. Majanduskasv, mis ületab teatud taseme ning ei võimalda teiste vajaduste rahuldamist, ei tee inimesi õnnelikumaks. Spekulatiivne rahandus, mille juhtpositsiooni reaalmajanduses tuleb vähendada, tuleb ümbersuunata mõistlikumale toimimisele, mis on sotsiaalselt jätkusuutlik ja eetiliselt aktsepteeritav.

1.8. Eetiliselt ja sotsiaalselt kasuliku rahanduse rolli tuleks seetõttu tõhustada. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee on seisukohal, et selles valdkonnas ei ole ülalt-alla sekkumine asjakohane lähenemisviis, kuna kogemused näitavad, et sotsiaalse ja eetilise iseloomuga algatused kerkivad spontaanselt esile altpoolt.

1.9. Eetiline mõõde ei kaasne üksnes üht spetsiifilist liiki äritegevusega. Terve rea hoiukassade ja ühistuliikumiste dokumenteeritud ning oluline osatähtsus eetiliste-sotsiaalsete algatuste edendamisel ja kohalike süsteemide arengu toetamisel väärib erilist tähelepanu. Vaatamata sellele, et kõnealust küsimust käsitleti EÜ asutamislepingus, ei pea mõned liikmesriigid ikka veel vajalikuks seda tunnustada või toetada. Tuleb teha jõupingutusi, et tagada süstemaatilisem ja ulatuslikum tunnustus seda laadi sotsiaalsele valitsemisele. Äsjased Euroopa Komisjonile esitatud kaebuste ühistuliikumise vastu Itaalias, Hispaanias, Prantsusmaal ja Norras rõhutavad nimetatud vajadust asjaomaste Euroopa õigusaktide puudumise tõttu.

1.10. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee on seisukohal, et õigusraamistik ei ole kunagi neutraalne organisatsioonide või üksikisikute tegevuse suhtes. Selle tähelepaneku põhjal leiab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee, et süsteemi raames, mis juba julgustab teatud liiki käitumist, on selle põhimõtte süsteemne ja üldine elluviimine, vastavalt millele tuleks kõigile eetilis-sotsiaalsetele algatustele kohaldada kompensatsioonisüsteemi, kooskõlas õigluse ja ratsionaalsuse kriteeriumiga avalikkuse osatähtsuse kohta majanduses ja ühiskonnas.

1.11. Igale organisatsioonile, kelle puhul võib täheldada kasvõi osalist, kuid struktuurilist ja alalist loobumist kasumi suurendamise kriteeriumist eetiliste ja sotsiaalsete algatuste edendamise eesmärgil, peaks olema võimalik, vähemalt osaliselt, kohaldada üldkehtivatest eeskirjadest – välja arvatud olulisemad usaldatavusnormatiivid – erinevaid maksu- ja regulatiivseid eeskirju. Mõnedes liikmesriikides rakendatakse eetiliste investorite korral juba erandit pangandusdirektiivist: tuleks teha jõupingutusi, et levitada nimetatud põhimõtet kõigis liikmesriikides.

1.12. Komitee tõstatab küsimuse, kas eetilist ja sotsiaalset laadi algatuste puhul, mida viivad ellu tulusaamisele orienteeritud organisatsioonid, tuleks rakendada maksu- ja õiguslikke eeliseid. Kui tulundusorganisatsioon käivitab algatuse, mis on strukturaalselt erinev tema tavapärasest äritegevusest, siis ei tohiks kahelda, et hüvitise andmine on õigustatud võrreldes tavapärase käsitlusega. Kuid kui algatusi ei ole võimalik strukturaalselt eristada tulundusorganisatsiooni tavapärasest äritegevusest, tuleks süvendada arutelu, et suuta hinnata kompensatsioonisüsteemi kehtestamise asjakohasust.

1.13. Paljude turusegmentide korral ei ole erilisel määral arvesse võetud sotsiaalset mõõdet. Ettevõtete sotsiaalne vastutus toetab pidevat kasvu, mis on kooskõlas inimeste ja keskkonna väärikuse austamisega. Seevastu tekitab üksnes turustatud toodangu kvantiteedi ning mitte teenuse kvaliteediga seonduv kompensatsioonisüsteem praegu suure rahulolematuse klientide hulgas ja pideva kaubandusliku surve tõttu majanduslikel põhjustel stressi all kannatavate töötajate hulgas.

1.14. Komitee leiab, et süstemaatiliselt ja eesmärgistatult tuleks rakendada proportsionaalsuse põhimõtet, vastavalt millele ei saa väiksele piiratud tegevusega vahendusettevõttele kohandada samu regulatiivseid piiranguid kui komplekssetele multinatsionaalsetele organisatsioonidele, säilitades samal ajal samad garantiid turul. Vastuvõetud eeskirjade eesmärk on turu kaitsmine.

1.15. Tagamaks seda, et liikmesriigid ei rakendaks konkurentsimoonutusi põhjustavaid meetmeid, võib Euroopa Komisjon toetada pakutavate finants-, pangandus- ja kindlustusteenuste mitmekesisuse kaitset. Riigiabi reguleerivates eeskirjades tuleks arvestada nende aspektidega.

1.16. Kasiinokapitalism, turbokapitalism on seadnud oma eesmärgiks suured tööstus- ja finantsettevõtted, mis on kahanenud ning killustunud nende osade kaupa müümise tagajärjel, olles seejuures muutunud omaenese varjuks ning tuues selliste tehingutega kaasa hävingu ettevõtete tegeliku väärtuse, tuhandete töötajate, perede, aktsionäride ja majanduse jaoks, üldiselt, jättes endast maha vaid varemed.

1.17. Käesolevas arvamuses kinnitab komitee vajadust tuua majandus tagasi inimkonna teenistusse, vastavalt kuulsa majandusteadlase väitele, (3) et kõige suurem oht seisneb inimvaimu allutamises kaasaegse töötussüsteemi vajadustele. Need vajadused seisnevad väites, et tehnoloogia on alati kasulik, et majanduskasv on alati hea, et ettevõtted peavad pidevalt arenema, et kaupade tarbimine on heaolu peamine allikas, et tegevusetus on haiglane nähtus ning et miski ei tohi minna vastuollu prioriteediga, mida kujutab endast meie jaoks tehnoloogia, majanduse ja tarbimise kasv.

2. Sissejuhatus

2.1. Eetika ja sotsiaalne vastutus

2.1.1. Lääne kultuuri põhialus on Kreeka filosoofia, millele viidates me määratleme eelkõige eetika ja sotsiaalse vastutuse mõisted.

2.1.2. Aristotelese järgi on eetika eesmärk inimeste heaolu mitte abstraktses mõttes, vaid suurim hüve, mida on võimalik omandada ja saavutada tegevuse kaudu. Suurim hüve, mille poole inimesed püüdlevad, on õnn ning ülim õnn on vooruslik tegevus.

2.1.3. Seega on õnn parim, kauneim ja nauditavaim ning neid omadusi ei saa Delose raidkirja järgi lahutada:

„a) Õiglaseim ongi ju kauneim,

b) tervis on rohkem kui hea,

c) meeldivaim kõigest – kui see juhtub, mis soovitud on,

d) sest parimate toimevõimete juures sisalduvad need kõik, nende kõigi kohta, või ka ühe, kõigist ülima kohta väidame, et see tähendabki õnne.” (Aristoteles. Nikomachose eetika, I raamat).

2.1.4. Filosoofia aitab meil mõista, et eetika ühe absoluutse reaalsuse kõrval eksisteerib samuti relatiivseid reaalsusi, mis rahuldavad selliseid väikseid või suuri sotsiaalseid rühmi, kes jagavad sama arusaama õnnest ning tegutsevad ühiselt selle saavutamise nimel.

2.1.5. Eetika ja väärtushinnangute mitmekesisus kooseksisteerivad ning moodustavad inimkonna rikka ajaloo koos kõigi selle erinevate väljendustega, sealhulgas see, mida on hiljuti hakatud nimetama õnneökonoomikaks (economics of happiness), mis empiiriliste uuringute põhjal analüüsib süstemaatiliselt õnne olemust ja selle saavutmise teid.

2.1.6. Tõestatud on see, et ilma rahulolu teiste tegurite samaaegse kasvuta ei too majanduskasv endaga kaasa inimeste isiklikku õnne. Vastupidiselt sellele ei too majanduskasv, mis ületab teatud piiri, endaga kaasa suuremat õnne. Tarbimise pidev kasv tähendab omakorda tarbimise rahastamiseks vajamineva töömahu kasvu ning tööaja pikenemist. See kõik toimub inimsuhete arvelt, mis kujutab endast õnne põhilist allikat. (4)

2.1.7. Eurostati eri küsitluste põhjal võib öelda, et 25 viimase aasta jooksul, mil sissetulek elaniku kohta Euroopas pidevalt kasvas, jäi õnne tase põhimõtteliselt samaks. Sarnased küsitluste tulemused saadi ka USA-s.

2.2. 2007/2008. aasta rahanduskriis ja selle tagajärjed

2.2.1. Finantsturgude ebastabiilsus, mis sai alguse 2007. aasta septembri alguses ning mis mõjutab juhtivaid finants- ja pangandusinstitutsioone, on rahvusvaheliste poliitiliste arutelude keskne küsimus.

2.2.2. Kriisi mõju USA hüpoteeklaenu andjatele on levinud ning suurenenud seetõttu, et paljud kõrge riskitasemega (subprime) hüpoteeklaenud, mida tõenäoliselt tagasi ei maksta, ühendati väärtpaberistamise protsessi teel mahukamatesse võlapakettidesse ilma igasuguse läbipaistvuseta probleemi ulatuse osas. Selle tagajärjel jäid ettevõtjatele ebakindlad ja devalveerunud võlakirjad.

2.2.3. Selline ebakindlus kutsus esile usalduse edasise vähenemise finantssüsteemi ning mõjutas väga negatiivselt ettevõtteid, mis sõltuvad odava laenuraha katkematust juurdevoolust.

2.2.4. Riskihajutamisfondid või spekulatiivsed fondid, isegi suurte äripankade hallatavad fondid, olid rahanduskriisi esimesed ohvrid. Paljud Euroopa pangad leidsid end olukorrast, kus nende lepinguportfellis oli suur osa USA kõrge riskitasemega (subprime) hüpoteeklaene. Mõned oma tavaliselt suure ettevaatlikkuse poolest tuntud Saksamaa pangad said eriti suurte kaotuste osaliseks, kuid negatiivne mõju on levinud ka kriisist seni puutumata jäänud suurtele finantsasutustele, kuna raha hind on saavutanud erakordselt kõrge taseme. Sellega on võimalik selgitada Northern Rocki panga pankrotilähedast olukorda.

2.2.5. Société Générale’i (SOCGEN) juhtum on osaliselt seotud möödunud aasta suvel puhkenud rahanduskriisi ning osaliselt tendentsiga, julgustada finantsturgudel osalejaid võtma liiga suuri riske, mis võivad kaasa tuua suurt kasumit, aga ettevaatamatute otsuste korral ka astronoomilisi kaotusi. See tõi esile märkimisväärseid puudusi nendes sisekontrolli menetlustes, mida rakendatakse kõnealuses ettevõttes ning heidab kahtlusi kogu pangasüsteemi tegevusele kõnealuses valdkonnas.

2.2.6. Tegemist on kasiinokapitalismiga, mille puhul esindavad pankrotis panka tegelikult säästjad, eelkõige nõrgemad neist, kes ühel või teisel viisil peavad maksma millegi eest, mille eest nad vastutavad ei ole, töötajad (praeguseks on rahandussektoris üle 100 000 kaotatud töökoha, millele lisandub edaspidi veelgi (5)) ja kodanikud, kelle turvalisus on ohustatud ning kes kahtlevad finantssüsteemi usaldusväärsuses.

2.2.7. Seni registreeritud kaotuste kogusumma ulatub praegu 400 miljardi dollarini ning vastavalt usaldusväärsetele hinnangutele tõuseb 1 200 miljardi dollarini. (6) See mõjutab loomulikult suuri institutsionaalseid investoreid ja pensionifonde, kuid kogu majandussüsteem kannatab selle tõsiste tagajärgede all, sealhulgas raha hinna tõus ja raha kättesaadavuse vähenemine, sellest tulenev hindade tõus ja inflatsioon, mis omakorda toovad kaasa majanduskasvu aeglustumise. See nõiaring mõjutab kogu majandustegevust tervikuna. Mõnedes liikmesriikides räägitakse juba majanduslangusest.

2.2.8. Loomulikult tuleks Euroopa finantssüsteemi, mõningaid üksikuid erandeid välja arvates, vaadelda pigem ohvri kui süüdlasena. Samuti tuleks rõhutada, et majanduse finantseerimine, üha arenenumate vahendite otsimine kasumivõimaluste mitmekesistamiseks, spekulatiivsete fondide kasvav agressiivsus ja väga suurte ressurssidega riiklike investeerimisfondide esilekerkimine on tõuganud tegeliku majanduse üha marginaalsemasse rolli. Samuti on see toonud suuremal määral esile riiklike järelevalvesüsteemide nõrkust, ametiasutuste vaheliste koostöömehhanismide ebaefektiivsust ja krediidireitinguagentuuride, sealhulgas niinimetatud eetilise reitinguga tegelevate krediidireitinguagentuuride (kes on andnud positiivse hinnangu sellisele ettevõttele nagu Parmalat, millel on näiliselt eeskujulik tegevusjuhis), murettekitav roll.

2.2.9. Kõnealune kriis on mõjutanud kõiki turul osalejaid, vaatamata sellele, kas nende spekulatiivne profiil on kõrge, madal või olematu. Turu integratsioon on saavutanud sellise taseme, et keegi ei saa kindlalt väita, et ta on negatiivse mõju vastu immuunne. Probleem on selles, et üksnes kahjud kantakse ühiselt, kuid kasum jääb kindlalt spekulantidele.

3. Euroopa finantssüsteem

3.1. Pangad

3.1.1. Pangad kujutavad endast finantsvahendajate keskset ühenduslüli. Mõnedes riikides omavad pangad reaalmajanduse üle tugevat kontrolli ning nende võim ulatub väljapoole majandussfääri, mõjutades nii piirkondade kui ettevõtete arengut ning mitmekesistades nende kasumivõimalusi.

3.1.2. Kuigi pangandusettevõtted tegutsevad turu raames ning pakuvad põhimõtteliselt samu teenuseid, alates kõige üldisemast kuni kõige spetsiifilisemani, on neil väga erinev päritolu, mis neid on aegade jooksul kujundanud.

3.1.3. Lisaks äripankadele ja investeerimispankadele, kellele kuulub turul juhtiv positsioon, on olemas ka avalikud hoiukassad, mis on loodud eesmärgiga pakkuda linnaelanikele, ning eelkõige kõige vaesematele neist, kriisihetkedel majanduslikku abi. Esimesed seda liiki hoiukassad loodi Saksamaal 19. sajandi alguses, kuid paljud neist olid lihtsalt 15. sajandil loodud pandimajad, mis tegutsesid uue nime all. Praegu moodustavad nad 160 miljoni kliendi ja 980 000 töötajaga ligikaudu 1/3 jaemüügiturust. Hoiukassade poolt kaasamise eesmärgil võetavate meetmete hulgas võiks nimetada järgmisi: „Die Zweite Sparkasse” Austrias ja „Parcours Confiance” Prantsusmaal.

3.1.4. Teatud äärepoolseimates ja maapiirkondades arenesid maapiirkondade ja käsitööliste hoiukassad, mille eesmärk oli võidelda liigkasuvõtmise vastu ning mis põhinesid Friedrich Wilhelm Raiffeiseni ideel. Tema rajas 1864. aastal esimese Darlehnkassenvereini (rahvapank). Rahvapangad, mis põhinesid ühistu põhimõtetel ning said alguse Franz Hermann Schulze-Delitzschi ideest, kes rajas 1850. aastal esimese Vorschussvereini (rahvapank). Need katsed panid aluse ulatuslikule laenuühistute ja rahvapankade liikumisele, mille turuosa on praegu ELis suurem kui 20 % ning mis hõlmab rohkem kui 140 miljonit klienti, 47 miljonit liiget ja 730 000 teenistujat.

3.1.5. See ajalooline ülevaade näitab, et kodanikuühiskond on majandussüsteemis pankadele alati omistanud koha, mis vähemalt osaliselt erineb teiste ettevõtete omast. Pankadelt on alati oodatud seda, et nad lisaks kasumi saamise eesmärgile järgiksid ka eetilisi ja sotsiaalseid eesmärke.

3.1.6. Võimalikult lai juurdepääs finantsteenustele on oluline teema, mida finantstööstus peaks arvesse võtma. Samal ajal kui arenguriikides on üksnes 20 % elanikkonnast võimalik võtta laenu on Euroopas nende inimeste osakaal 90 %. See pole siiski piisav, kuna 10 % elanikkonnast võib olla väga tõsise diskrimineerimise ohvriks.

3.2. Kindlustus

3.2.1. Esimesed modernsed pangad pärinevad 15. sajandi alguse Itaaliast, kus 1406. aastal rajati Banco di San Giorgio ning mõned neist tegutsevad tänaseni, sealhulgas Monte dei Paschi, mis loodi 1472. aastal Sienas. Seevastu on kindlustused pärit palju varasemast ajast. Esimesed kindlustuste liigid võeti kasutusele kolmanda ja teise aastatuhande vahel enne Kristust Hiinas ja Babüloonias. Kreeklased ja roomlased viisid esimesena sisse elu- ja surmakindlustuse mõiste tänu oma heategevusühingutele, kes maksid ravikulud, peretoetused ja isegi matusekulud. Keskajal oli gildidel sama eesmärk. 14. sajandil (1347) võeti Genovas kasutusele investeeringust sõltumatu kindlustusleping, tänu millele rikastus Edward Lloyd, kes avas 1688. aastal Londonis Tower Streedil kohviku, mida külastasid laevaomanikud, kaupmehed ja kaptenid ning mis oli ideaalne kohtumispaik neile, kes otsisid laevade ja lasti kindlustamise võimalust, ning neile, kes soovisid kõnealuse tehingu rahastamises osaleda. Umbes samal ajal, pärast suurt Londoni tulekahju 1666. aastal, mille käigus hävis 13 200 maja, rajas Nicholas Barbon „Fire Office'i”, mis oli esimene tulekahjudega tegelev kindlustusselts.

3.2.2. Pärast Lloydi kogemust (mille puhul polnud tehnilises mõttes tegu kindlustusseltsiga) levis kindlustamine kogu Euroopas ja kindlustusseltsid hakkasid tegutsema. Tänapäevase kindlustustegevuse areng on seotud tänapäevase tõenäosusteooriaga, mille teerajajad olid Pascal, de Fermat ja isegi Galileo. Kindlustusmaailmas kerkisid esile vastastikuse kindlustuse organid, mis kuulusid kindlustuspoliisi omanikele ning mitte osanikele. Kindlustuskooperatiivid tekkisid möödunud sajandil. Mõnedes riikides omandasid nad väga olulise positsiooni tänu oma võimele pakkuda kvaliteetseid tooteid kõigile osapooltele turul. Ühistupankade eeskujul on vastastikused kindlustusseltsid tihedalt seotud kohalike majandussüsteemidega ning panustavad olulisel määral nende arengusse, taasinvesteerides muuhulgas suure osa nende lisaväärtusest.

3.3. Eetiline pangandus- ja kindlustustegevus

3.3.1. Eetilised pangad ja kindlustusseltsid kerkisid esile mõnede aastate eest. Nende eesmärk on korraldada selliste ettevõtete ärisuhteid ja pakkuda finantstoetust üksnes neile ettevõtetele, kes austavad rangeid väärtustel põhinevaid nõudmisi, millega nõustub ka ühiskond, kes neile pankadele ja kindlustusseltsidele aluse pani. Keskkonnasäästlikkus, kompromissitu relvadega kauplemisest keeldumine ning kohustus pidevalt võidelda igat liiki diskrimineerimise vastu on vaid mõned võrdlusnäited nende väärtuste kohta kõnealuses valdkonnas.

3.3.2. Eetiline finantseerimine ja mikrofinantseerimine

3.3.2.1. Eetilise finantseerimise all mõistetakse finantstegevust, mis edendab humanitaaralgatusi, sotsiaalseid või keskkonnaalgatusi nende mõju eetilise ja majandusliku hinnangu põhjal keskkonnale ja ühiskonnale ning mille esmane eesmärk on mikrofinantseerimise instrumendi kaudu pakkuda finantstoetust nimetatud algatustele, aga ka eraisikutele.

3.3.2.2. Mikrofinantseerimisega tegelevad spetsialiseerunud pangad, kes tegelevad väga väikeste summadega ning kelle tegevus on suunatud vaesematele ühiskonnakihtidele, kellel puudub juurdepääs tavapärasele pangasüsteemile. Ei tohiks unustada, et lääneriikides on väga levinud väikesäästud (samal ajal kui väikelaenud, mis teatud perioodil olid seotud näiteks kommunaalsete pandimajadega, on vähem levinud): odavad mitmeaastased ettemaksed on üks näide väikesäästude kohta.

3.3.2.3. Eetiline finantstegevus juhindub järgmistest põhimõtetest: (7)

a) diskrimineerimise puudumine soo, etnilise päritolu, usutunnistuse või varalise seisundi alusel, investeeringute saamisel ning lähtuvalt seisukohast, et igat liiki laen on üks inimõigus;

b) kõige vaesemate jaoks tagatakse juurdepääs, mis põhineb isiklikel, kategooria või kogukonna tagatistel, võrdselt varalisel olukorral põhinevate tagatistega;

c) tõhusus, mida eetilise finantseerimise korral ei määratleta kasumi põhjal, vaid majanduslikult vitaalse ja ühiskondlikult kasuliku tegevuse alusel;

d) säästjate osalus selle ettevõtte valikul, kes kogub sääste, kas vastavalt eelistustele fondide suunamisel või osalemise demokraatlike mehhanismide põhjal otsuste tegemisel;

e) täielik läbipaistvus ja avalik juurdepääs kogu teabele on põhjused, miks säästud peavad olema nimelised, ning klientidel on õigus olla teavitatud finantsinstitutsiooni toimimisest ning selle otsustest laenude ning investeeringute kohta.

f) vältida sellist rikastumist, mis põhineb üksnes raha omamisel ja rahaga kauplemisel, nii et intressimäärasid oleks võimalik hoida võimalikult õiglasel tasemel, vastavalt eetilistele ja sotsiaalsetele ning majanduslikele hinnangutele;

g) finantssuhetest keeldumine selliste majanduselus osalejatega või tegevuste korral, mis on vastuolus inimarenguga ning mis aitavad kaasa inimõiguste rikkumisele, sealhulgas relvade tootmine ja nendega kauplemine, keskkonda ja inimeste tervist tõsiselt kahjustav tööstus või tegevused, mis põhinevad laste ekspluateerimisel või kodanikuvabaduste rikkumisel.

3.3.2.4. Eetilise kindlustuse all mõistetakse kindlustustegevust, mis põhineb järgmistel põhimõtetel: (8)

a) vastastikune kindlustus, mida võib mõista kui tagasipöördumist kindlustuse algse tähenduse juurde, vastavalt millele oli kindlustus solidaarsuse tööriist nende, kes kahjusid ei kandnud, ja kannatanute vahel, kellele oli vaja hüvitist maksta;

b) kindlustatavus, mida võib mõista kui kindlustuskaitse tagamist kõigile inimestele võimalike probleemide korral, ilma diskrimineerimiseta vanuse, puuete või muude sotsiaalsete raskuste alusel;

c) läbipaistvus, mida tuleb mõista kui lepingulist selgust ja selle kriteeriumi kontrollitavust, mida kasutatakse preemiate määratlemisel;

d) eelise loomine kohalikule piirkonnale;

e) lepinguosaliste võrdõiguslikkus.

3.3.3. Eetiline investeerimine

3.3.3.1. Eetiline investeerimine on mõeldud nende algatuste rahastamiseks, mis on seotud keskkonna, säästva arengu, sotsiaalteenuste, kultuurilise ja rahvusvahelise koostööga. Väärtpabereid ei valita üksnes tavapäraste finantskriteeriumide alusel, vaid ka sotsiaalse vastutuse kriteeriumi alusel, sealhulgas töösuhete kvaliteet, keskkonna ja läbipaistvuse austamine.

4. Ettevõtete sotsiaalne vastutus

4.1. Komisjoni ettevõtluse direktoraat ja sotsiaalküsimuste direktoraat teevad koostööd tööandjate liitudega teatud teemavaldkondades. Üks neist on säästjatele asjakohase teabe tagamine, et aidata neil paremini mõista finantsturgude haldamise mehhanisme ja olemasolevaid tooteid Algatused finantshariduse valdkonnas on tõhus ning sotsiaalselt vastutustundlik vahend, mis võimaldab säästjatel vältida tooteid, mis ei vasta nende ootustele ja nende riskiprofiilile.

4.2. Sidusrühmade osalus ettevõtete sotsiaalse vastutuse algatustes hõlmab ikka veel väga väheseid ettevõtteid ning osaliselt tegevusi, mis on suunatud kõigile asjaomastele osapooltele. Tee selle eesmärgini on väga pikk, kuid teatud sektorite esindajatel, sealhulgas rahva- ja ühistupangad, hoiukassad, kindlustusühistud ja vastastikuse kindlustuse organid, on kavas teha rohkem ja paremini.

4.3. Üks esilekerkiv probleem seondub tippjuhtide ja investeerimispankade juhtide tasustamisega. Need tuleks läbi vaadata ning vähendada mõistlikule tasandile, mis on otseselt seotud ettevõtte kasumi ja tulemustega. Töötajad ja tarbijad, kellele avaldab tugevat mõju rahanduskriis, mõistavad hukka tippjuhtide liiga kõrge sissetuleku, mis suurendab nende raskusi. See liiga kõrge sissetulek ei sõltu headest või halbadest tulemustest.

4.4. Finantsettevõtete uued juhtimismudelid, mis on suunatud kasumi maksimaalsele suurendamisele väga lühikese aja jooksul, on põhjustanud eelkõige saavutuste kvartalipõhisel hindamisel nii mõnigi kord vastutustundetut käitumist, mille kohta annavad tunnistust äsjased finantsskandaalid ELi teatud liikmesriikides. Vastupidiselt sellele on sotsiaalse vastutuse eesmärk muuta kasum stabiilseks ja jätkusuutlikuks pikas perspektiivis, väärtustades ettevõtete materiaalset ja mittemateriaalset vara, mille all finantsettevõtete puhul mõeldakse töötajaid ja usaldusel põhinevaid suhteid klientidega.

4.5. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee toetab sellise tegevusjuhendi üldist vastuvõtmist, mis juhindub ettevõtete sotsiaalse vastutuse põhimõttest. Eriti oluline on, et need juhised oleksid tõendatavad ja tõendatud, et vältida korduvaid juhtumeid, mil eeskujulikud tegevusjuhised, mille on allkirjastatud ja mida levitasid ettevõtete juhid, kes kuritarvitasid sadade tuhandete säästjate usaldust, mille kohta annavad tunnistust kõige tõsisemad finantsskandaalid viimastel aastatel. (9)

5. Kohalikud pangad ning kohaliku majanduse ja VKEde areng

5.1. Eri liiki pangad konkureerivad samal turul, et pakkuda põhiliselt sama liiki teenuseid. Majanduslik tõhusus on nõudmine, mis kehtib kõigi jaoks, nii aktsiaseltside kui privaatpankade jaoks, mis on suunatud eelkõige osanike kasumi suurendamisele, samal ajal kui teised ettevõtted suunavad oma tegevuse asjaomaste piirkondade majanduslikule ja sotsiaalsele arengule ning keskenduvad eelkõige majanduslikult vähem kindlustatud klientide laenule juurdepääsu probleemile, VKEde arendamisele, vaesemate ühiskonnakihtide ja äärepoolsete ja äärepoolseimate piirkondade toetamisele.

5.2. Näib, et piirkondades, kus kohalik pangasüsteem on enam arenenud, on kohaliku majanduskasvu tase märgatavalt suurem. Samuti tuleks rõhutada, et paljudes riikides on kohalikud pangad põhiliselt moodustatud hoiukassade ja ühistutena, kes investeerivad olulise osa oma kasumist oma kohalikku piirkonda.

5.3. „Pangandussüsteemil on kahekordne vastutus: ettevõtte tasandil on selle ülesanne parandada laenuettevõtete juhtimise tõhusust, mida ei mõõdeta üksnes kasumlikkuse, vaid ka innovatsioonivõime, kasutatud inimkapitali kvaliteedi alusel, ning piirkondlikul tasandil on selleks vastutus panustada kohalikku arengusse, mida tuleb mõõta mitte üksnes antavate laenude mahu, vaid ka võime alusel investeerida projektide valikusse ning ettevõtjate ja ettevõtete potentsiaali hindamisse, mida võiks kokkuvõtlikult nimetada piirkondlikuks tõhususeks. Ettevõtte tõhusus tuleks rakendada piirkondliku tõhususe teenistusse: Tõhusate pankade olemasolust üksi ei piisa, kui nad ei panusta kohalikku arengusse”. (10)

5.4. VKEd on leidnud tagatist pakkuvates asutustes ja tagatisfondides, mis on loodud ka Euroopa tasandil, oma liikmete jaoks laenule juurdepääsu lihtsustava instrumendi. Nimetatud asutused tõhustavad investeerimislaenu saamist VKEde jaoks, kellel puuduvad isiklikud tagatised, mida finantsorganid nõuavad stabiilse pangasuhte loomiseks.

6. Poliitikakujundajate roll

6.1 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee on seisukohal, et selles valdkonnas ülalt-alla sekkumise lähenemine pole asjakohane, kuna kogemused näitavad, et sotsiaalse ja eetilise iseloomuga algatused sünnivad spontaanselt altpoolt. Igasugune aktiivne sekkumine võib kahjustada spontaansust, mis on majandus- ja finantssüsteemi mitmekesisuse esmane tagatis. Samal ajal leiab komitee siiski, et poliitikakujundajad peaksid vältima sellist käitumist, mis võiks takistada olemasolevaid algatusi ja uute algatuste spontaanset tekkimist.

6.2. Komitee tõstatas küsimuse, kas eetilist ja sotsiaalset laadi algatuse puhul, mida viivad ellu tulusaamisele orienteeritud organisatsioonid, tuleks rakendada maksu- ja õiguslikke eeliseid. Siinkohal tuleb vahet teha kahel täiesti erineval olukorral.

6.2.1. Kui tulusaamisele orienteeritud organisatsioon käivitab algatuse, mis on strukturaalselt erinev tema tavapärasest äritegevusest (nt Crédit Agricole’i juhitud operatsioon Point Passerelle), siis ei tohiks kahelda, et hüvitise andmine on õigustatud võrreldes tavapärase käsitlusega.

6.2.2. Tulusaamisele orienteeritud organisatsioon käivitab algatusi, mis on strukturaalselt erinevad tema tavapärasest äritegevusest. Küsimus, kas sellistes tingimustes on asjakohane rakendada kompensatsioonisüsteemi, on olnud paljude arutelude teemaks. Maksu-, finants- või õiguslike eeliste pooldajad leiavad, et algatuse positiivne kõrvalmõju õigustab erimeetmeid. Vaatamata sellele võib märgata ka vastupidiseid arvamusi, mis toetuvad kahele põhilisele seisukohale: üksnes need algatused, mis on läbi viidud sõltumatu majandusliku tasakaalu raames (mille korral on tagatud piisav kasum), võivad kestma jääda. Lisaks sellele peaks tõeliselt eetilis-sotsiaalne tegevus põhinema mittekasusaamise eesmärgil ning mitte olema ajendatud õiguslikest, finants- või maksueelistest. Eetilis-sotsiaalne tegevus pakub iseenesest rahuldust: heategu ise peab pakkuma selle tegijale rahuldust.

6.2.3. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee on seisukohal, et eetilis-sotsiaalsete algatuste kompenseerimine on saanud juba tunnustatud tavaks kõigis süsteemides. Maksuõiguse kohaselt on kulude mahaarvamine lubatud vaid siis, kui kulud on seotud sissetuleku suurendamisega. See põhimõte (loomulikult teatud piires ja teatud tingimustel) ei kehti siis, kui kulutusteks on annetused heategevus- või ühiskondlikult kasulikele asutustele. Sellisel juhul on kulude mahaarvamine maksustatavast sissetulekust lubatud, isegi siis, kui kulutused ei ole seotud sissetuleku loomisega.

6.2.4. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee on seisukohal, et õigusraamistik ei ole kunagi neutraalne organisatsioonide või üksikisikute tegevuse suhtes. Selle tähelepaneku põhjal leiab Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee, et süsteemi raames, mis juba julgustab teatud liiki käitumist, on selle põhimõtte süsteemne ja üldine rakendamine, vastavalt millele tuleks kõigile eetilis-sotsiaalsetele algatustele kohaldada kompensatsioonisüsteemi, kooskõlas õigluse ja ratsionaalsuse kriteeriumidega avalikkuse osatähtsuse kohta majanduses ja ühiskonnas.

6.2.5. Vastavalt Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee esitatud põhimõttele võiks kompensatsiooni maksta institutsioonide eetilis-sotsiaalsete algatuste eest ning mitte otse institutsioonidele. Komitee arvates on see põhimõte asjakohane: eetikat ja majandust ei ole võimalik vägivaldselt teineteisest lahutada, nõudes seda, et üksnes neid algatusi, mis ei too endaga kaasa majanduslikku kasu algatuse autoritele, võib pidada tõeliselt eetiliseks. Selline liigitamine tooks endaga kaasa eetiliste algatuste samastamise heategevuslike annetustega.

7. Finantskompensatsioon ja maksustamine

7.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tervitab sellesuunalisi algatusi. Sellist lähenemist võib õigustada majanduslikel alustel. Paljudel, poliitiliste valikute, riiklike vahendite piiratuse või majandustõhususega seotud põhjustel on viimase kümne-kahekümne aasta jooksul olnud võimalik tunnistada heaoluriigi lagunemist. Üksnes majanduskasvu abil ei ole võimalik vältida rahvaste heaolu pidevat langust, tuleb võimaldada kasvuruumi ka alt-üles algatuste arengule.

7.2. Viis, kuidas Madalmaades on korraldatud tervisekindlustus, on hea näide sellise õigusliku reguleerimise kohta, mis toetab avaliku ja erasektori vahelist integratsiooni, mille eesmärk on jätkuvalt tagada heaoluriigi kõrget taset. Ühest küljest on kindlustuskompaniidel kohustus kindlustada kõik kodanikud, teisest küljest on neil juurdepääs riiklikule kompensatsioonisüsteemile, arvestades suuremaid riske, mida nad peavad võtma. Madalmaade turg on samuti käivitanud eeskujulikke algatusi, et lihtsustada HIV-kandjate juurdepääsu elukindlustusele.

7.3. Belgia näol on tegemist selle huvitava näitega finantskompensatsiooni valdkonnas, mille eesmärk on lihtsustada juurdepääsu peamistele finantsteenustele. Pankadevahelisest fondist makstakse kompensatsiooni vahendajatele, kes tagavad lihtsama juurdepääsu teenustele. tegelikkuses tähendab see, et kõige restriktiivsemad vahendajad on fondi netorahastajad, samal ajal kui nende palju avatuma lähenemisega partnerid on netorahasaajad.

7.4. Maksusoodustuste osas on juba olemas laialt levinud süsteem, mis soodustab vastastikuse toetuse eesmärke järgivaid ühistuid.

7.5. Üks näide õigusaktide kohta, milles nähakse ette maksusoodustusi selgelt väljendunud sotsiaalset eesmärki omavatele organisatsioonidele, on Itaalias sotsiaalset eesmärki omavate mittetulundusorganisatsioonide (ONLUS – Organizzazioni Non Lucrative di Utilità Sociale) tegevust reguleerivad õigusaktid.

8. Õiguslik reguleerimine

8.1. Eeskirjad tekitavad kulusid ja piiranguid, mis takistavad ettevõtete ja vahendajate tegevust. Kahekümne viimase aasta jooksul on aktiivse sekkumise korral juhindutud võrdsuse kriteeriumist. Kõigi võrreldavate osalejate (sealhulgas pangad, kindlustuskompaniid jms) asetamisel samale alusele võimaldasid eeskirjad tõhustada konkurentsi ja soodustada majanduskasvu. Kui kõnealust põhimõtet rakendatakse liiga paindumatult ja ilma vajalike parandusteta, siis saab sellest ületamatu takistus eetiliste ja sotsiaalsete algatuste loomisele ja püsimajäämisele. Seda ohtu on võimalik piirata selle proportsionaalsuse põhimõtte süstemaatilise ja eesmärgistatud rakendamise teel, vastavalt millele ei ole võimalik piiratud tegevusega väikevahendaja puhul rakendada samu regulatiivseid piiranguid, mida rakendatakse kompleksse rahvusvahelise organisatsiooni puhul.

8.2. Igale organisatsioonile, kelle puhul võib täheldada kasvõi osalist, kuid struktuurilist ja alalist loobumist kasumi suurendamise kriteeriumist eetiliste ja sotsiaalsete algatuste tõhustamise eesmärgil, peaks olema võimalik, vähemalt osaliselt, kohaldada üldkehtivatest eeskirjadest erinevaid maksu- ja regulatiivseid eeskirju. Mõnedes liikmesriikides rakendatakse eetiliste investorite korral juba erandit pangandusdirektiivist: tuleks teha jõupingutusi, et levitada nimetatud põhimõtet kõigis liikmesriikides.

8.3. Vaatamata sellele, et seda küsimust käsitleti EÜ asutamislepingus, ei pea mõned liikmesriigid ikka veel vajalikuks sellest kinni pidada või seda toetada. Tuleb teha jõupingutusi, et tagada süstemaatilisem ja ulatuslikum tunnustus seda laadi sotsiaalsele valitsemisele.

8.4. Tagamaks seda, et liikmesriigid ei rakendaks konkurentsimoonutusi põhjustavaid meetmeid, võib Euroopa Komisjon toetada finants-, pangandus- ja kindlustusteenuste pakkumiste mitmekesisuse kaitset. Riigiabi reguleerivates eeskirjades tuleks arvestada nende aspektidega.

Brüssel, 23. oktoober 2008 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) A.F. Utz, Etica economica, San Paolo, Cinisello Balsamo, 1999.

(2) Konrad Adenauer, Memorie 1945-1953, Mondadori, Milan, 1966; English edition Memoirs, Weidenfeld & Nicolson, London, 1966.

(3) John Kenneth Galbraith, Liberty, Happiness … and the Economy, The Atlantic Monthly, juuni 1967.

(4) Luca De Biase, Economia della felicitą („Happiness Economics”), Feltrinelli, 2007.

(5) Allikas: UNI, United Network International – Genf, 2008.

(6) Itaalia Panga teabeleht (Bolletino della Banca d’Italia) nr 52, aprill 2008.

(7) Osalusdemokraatia: määratlus on võetud uurimusest, mida rahastas Lazio maakonna (IT) eelarveosakond.

(8) Idem.

(9) Sellistele juhtidele on antud aumärgid nende teenete eest kohalikul, riiklikul ja rahvusvahelisel tasandil, sest kõnealused isikud täitsid oma ettevõtte juhi ülesandeid südikalt, järjekindlalt, leidlikult, erakordse ametialase ettevalmistusega ja selgepilguliselt ning eetilise lähenemisega, lükates ümber nende väheste inimeste väite, kelle arvates eetika ja majandus on vasturääkivad mõisted.

(10) P. Alessandrini, Le banche tra efficienza gestionale ed efficienza territoriale: alcune reflessioni („Pangad juhtimistõhususe ja piirkondliku tõhususe vahel: mõnigaid mõtteid”), 2003.