[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel, 7.12.2009

KOM(2009) 661 (lõplik)

KOMISJONI ARUANNE

Riigiabi tulemustabelELi liikmesriikide antud riigiabi käsitlev aruanne

Ajakohastatud 2009. aasta sügisel {SEK(2009) 1638}

SISUKORD

Sissejuhatus 3

Majanduskriisi tõttu antud riigiabi 3

1. Riigiabi andmine 2008. aastal 4

2. Liikmesriikides riigiabi andmise suundumused ja tavad 4

2.1. Tööstus- ja teenuste sektoris antava abi suuruse muutumine 6

2.2. Riigiabi andmine ühist huvi pakkuvate horisontaaleesmärkide saavutamiseks 7

3. Finants- ja majanduskriisi tõttu antud riigiabi 8

3.1. Kriisikavu käsitlevad komisjoni suunised 8

3.2. Komisjoni sekkumine kriisimeetmetesse 9

3.3. Heakskiidetud meetmete maht ja abi tegelik kasutamine 9

3.4. Riigiabi andmine 2008. aastal 10

4. Riigiabi eeskirjade lihtsustamine 11

4.1. Uus riigiabi kontrollimise korraldus 11

4.2. Konkurentsi moonutada võivate suurte üksikabi juhtumite hindamine 12

4.3. Peaaegu 19 % tööstus- ja teenuste sektorile antavast riigiabist kuulub grupierandi alla 12

5. Riigiabi eeskirjade jõustamine 12

Sissejuhatus

2009. aasta sügisel ajakohastatud riigiabi tulemustabelis (edaspidi „tulemustabel”) esitatakse ülevaade 27 liikmesriigis 2008. aastal antud riigiabist, eeskätt liikmesriikide eesmärkidest abi andmisel ning abi suurusest. Aruande eraldi osas käsitletakse finantsasutustele finants- ja majanduskriisi tõttu antud riigiabi.

Tulemustabelis käsitletakse ka edusamme, mida on saavutatud riigiabi andmise ümberkorraldamisel pärast 2005. aastal riigiabi tegevuskava vastuvõtmist, ning riigiabi eeskirjade jõustamisel tehtud edusamme.

Käesoleval sügisesel tulemustabelil on kaks osa. Esimeses osas esitatakse olulisimad andmed liikmesriikide antud riigiabi kohta ning neist tehtud järeldused. Selles osas käsitletakse ka riigiabi andmise suundumusi ja kindlakskujunenud tavasid ning antakse ülevaade riigiabi kontrollimise poliitika kujundamisest. Täiendavat teavet esitatakse lisas „Faktid ja arvud ELi liikmesriikides antud riigiabi kohta”.

Islandil, Liechtensteinis ja Norras antud riigiabi suuruse kohta avaldab igaaastasi tulemustabeleid[1] EFTA järelevalveamet.

Majanduskriisi tõttu antud riigiabi

ELi majandus kasvas möödunud kümnendil pidevalt ja keskmine aastane SKP juurdekasv oli 1,5 %. 2002.–2007. aastal vähenes abi andmine tööstus- ja teenuste sektoris keskmiselt 2 % aastas ja moodustas 2007. aastal 65 miljardit eurot ehk alla 0,5 % SKPst. Samal ajal vähenes eelarvedefitsiit 2007. aastaks keskmiselt 0,8 %ni SKPst, mis oli 30 aasta parim näitaja[2]. Tööpuudus vähenes ja oli 2008. aastal ELi pika aja madalaim, vaid 7 %.

SKP kasvule, tagasihoidlikule riigiabi andmisele ja eelarve puudujäägi vähenemisele tegi lõpu finantskriis. 2008. aastal riigiabi andmine ELis peaaegu neljakordistus võrreldes 2007. aastaga, tõustes 2,2 %ni SKPst. Tõusu peaaegu ainuke põhjus oli kriisiabi andmine finantssektorile. Reaalmajandusele hakkasid liikmesriigid kriisiabi andma alles 2009. aastal. Seda abi anti vastavalt ajutisele raamistikule[3] ja käesolevas aruandes seda ei käsitleta. Majanduslik aktiivsus hakkas vähenema ja stabiliseerumist on oodata alles 2010. aastal. Kuigi majandus ilmutab esimesi taastumise märke, moodustab ELi eeldatav valitsemissektori eelarvepuudujääk 2009. aastal keskmiselt 6 % ja 2010. aastal umbes 7 % SKPst. Eelarve puudujääk on oluliselt suurenenud ja ulatub umbes 2000. aasta tasemele. Töötus võib kasvada 10 %ni või veelgi suuremaks ja kujutab lähemate aastate suurimat probleemi.

Kui 2008. aasta septembris pankadevaheline laenuandmine lakkas, hakkasid liikmesriigid pumpama pangandusse väga suuri summasid, et vältida rahandussüsteemi kokkuvarisemist. Selleks et ettevõtetele laenamine jätkuks, andsid liikmesriigid esmalt finantsasutustele tagatisi, seejärel rekapitaliseerisid neid ja võtsid enda kanda nende riske. Pärast seda, juba ajutise raamistiku alusel, hakkasid liikmesriigid looma muid stiimuleid, et investeerimine reaalmajandusse ei lakkaks. Euroopa Komisjoni riigiabipoliitika aitas oluliselt kaasa sellele, et liikmesriigid võtsid üldiselt tulemuslikke majanduse elavdamise meetmeid kooskõlastatult, ning sellele, et seninägematute abimeetmete võtmine ei kahjustanud ühtset turgu.

1. Riigiabi andmine 2008. aastal

2008. aastal andsid liikmesriigid riigiabi kokku[4] 279,6 miljardit eurot, mis moodustas 2,2 % 27 ELi liikmesriigi[5] SKPst. Liikmesriikide teadete kohaselt kasutati 2008. aastal kriisimeetmete võtmiseks kokku 212,2 miljardit eurot, mis moodustab 1,7 % SKPst. 2008. aastal andsid finantssektorile riigiabi 13 liikmesriiki (Belgia, Taani, Saksamaa, Iirimaa, Hispaania, Prantsusmaa, Läti, Luksemburg, Madalmaad, Portugal, Soome, Rootsi ja Ühendkuningriik). 2009. aasta oktoobri lõpuks oli komisjon heaks kiitnud kõikide EL15 riikide[6] ning Ungari, Läti ja Sloveenia meetmed finantskriisi ohjeldamiseks.

Kui kriisimeetmeid mitte arvestada, siis andsid liikmesriigid 2008. aastal riigiabi kokku umbes 67,4 miljardit eurot ehk 0,54 % ELi 27 liikmesriigi SKPst. Tööstus- ja teenuste sektorile anti sellest abist kokku 78 %. Selle abi suurus oli 52,9 miljardit eurot, mis moodustab 0,42 % kõikide ELi liikmesriikide SKPst. Söetööstusele antud abi on liigitatud tööstus- ja teenuste sektorile antud abi hulka. Selle abi suurus oli 2,7 miljardit eurot, mis moodustab 4,1 % kogu abist. Ülejäänud osa abist läks põllumajandusele (11,8 miljardit eurot ehk 17,5 % abist), kalandusele (0,2 miljardit eurot ehk 0,4 % abist) ja transpordile[7] (2,4 miljardit eurot ehk 3,6 % abist).

Liikmesriikide esitatud andmete kohaselt anti raudteedele abi 46 miljardit eurot ehk 0,4 % ELi SKPst[8]. Seda abi ei ole aga eespool esitatud abisummades arvestatud, kuna olemasolevad andmed ei ole omavahel võrreldavad.

Viis suurimat abiandjat andsid abi kokku 40,5 miljardit eurot ehk 60 % kogu antud abist[9]. Saksamaa andis abi 15,7 miljardit eurot (23 % kogu abist). Talle järgnesid Prantsusmaa (10,3 miljardit eurot, 15 %), Itaalia (5,5 miljardit eurot, 8 %), Hispaania (5,2 miljardit eurot, 8 %) ja Ühendkuningriik (3,8 miljardit eurot, 6 %). Kui aga järjestada riike selle alusel, kui suure osa moodustas antud abi SKPst, on pilt teistsugune. Ungari andis abi 2,4 % SKPst, Malta 2 %, Bulgaaria 1,3 %, Soome ja Iirimaa mõlemad 1,1 %.

2. Liikmesriikides riigiabi andmise suundumused ja tavad

2000. aasta märtsis Lissabonis toimunud Euroopa Ülemkogu kohtumisel kutsuti komisjoni, nõukogu ja liikmesriike üles astuma samme selleks, et vähendada riigiabi andmist ning hakata eraettevõtete või erasektori toetamise asemel toetama terve ühenduse horisontaalseid eesmärke, nagu tööhõive, regionaalareng, keskkond, teadus ja koolitus . Vajadust anda abi vähem, aga paremini on rõhutatud ka teistel Euroopa Ülemkogu kohtumistel. Sellest juhtmõttest lähtus ka 2005.–2008. aasta majanduspoliitika üldsuuniseid käsitlev komisjoni soovitus. Abi vähendamine ja parem suunamine oli üks neljast peamisest põhimõttest, millest lähtus komisjoni 2005. aastal algatatud riigiabi andmise ümberkorraldamise kava, nn riigiabi tegevuskava.

Pikaajalisi suundumusi uurides selgub, et 1980tel aastatel anti riigiabi umbes 2 % SKPst, 1990tel langes see alla 1 % SKPst ja vähenes aastail 2003–2007 lausa 0,5–0,6 %ni SKPst. Erakorraliste kriisimeetmete tõttu kujunes kõikides ELi riikides kokku antud riigiabi 2008. aastal aga suuremaks kui 2 % SKPst.

Joonis 1[10]. 27 ELi liikmesriigis alates 1992. aastast antud riigiabi protsendina SKPst

[pic]

Riigiabi kulutuste vähenemist 1990. aastatest kuni 2007. aastani põhjustasid kolm peategurit. Esiteks andsid liikmesriigid 2000. aastal alanud majanduskasvu ajal märksa vähem pääste- ja ümberkorraldusabi raskustes ettevõtetele. Teiseks vähenes pidevalt riigiabi andmine eeskätt Poola, Prantsusmaa, Saksamaa ja Hispaania söetööstusele. Kolmandaks aitasid riigiabi andmise vähenemisele kaasa ka EL 12 riikide[11] ühinemiseelsed kohustused ja nende tegevus ühinemise järel, sest need riigid viisid oma riigiabi andmise poliitika ja tava vastavusse ELi riigiabi käsitlevate õigusaktide ja poliitikaga.

Eeltoodu oli võimalik aga seetõttu, et kõik liikmesriigid olid jõudnud seisukohale, et suur riigiabi mitte ainult ei takista vahendite otstarbekat kasutamist, vaid vähendab ka terve majanduse konkurentsivõimet. Asjaomane tegevus algas juba 1980. aastate keskel, kui riigiabi andmise tõhus kontrolli all hoidmine sai ühtse turu loomise kava alustalaks. Riigiabi andmise sihipärasus paranes ja tugevnes 1990. aastail Euroopa Rahaliidu raames, veelgi enam aga pärast 2000. aasta Lissaboni Ülemkogu ja riigiabi tegevuskava vastuvõtmist 2005. aastal. Eeltoodu tulemusel vastu võetud riigiabi reformimise pake keskendub eeskätt abi sihipärasuse parandamisele ja abist tulenevate turumoonutuste vähendamisele, et tagada ühtse turu toimimine.

Kui erakorralisis kriisimeetmeid mitte arvestada, moodustab riigiabi (mida anti kokku 67,4 miljardit eurot) SKPst 0,54 %, püsides seega endiselt viimaste aastate keskmisel tasemel. Seega, kui 2008. aastal alanud finants- ja majanduskriis arvestamata jätta, annavad liikmesriigid riigiabi endiselt distsiplineeritult. Teiseks võib aga asjaolu, et kriisieelseil aastail anti riigiabi distsiplineeritult, pidada oluliseks eelduseks, et kriisi puhkedes suudeti reageerida kiiresti, suures mahus ja sihipäraselt, ilma et oleks vähenenud üksmeel küsimuses, et riigiabi tuleb kasutada ettevaatlikult ja kaalutletult, ainult ühiste eesmärkide saavutamiseks ja proportsionaalselt lahendatava probleemi suurusega.

Kuna põllumajandusele, kalandusele ja transpordile antaval abil on omad iseärasused, käsitletakse järgmistes punktides (2.1 ja 2.2) ainult tööstus- ja teenuste sektoris antud abi suurust ja suunitlust.

2.1. Tööstus- ja teenuste sektoris antava abi suuruse muutumine

Käesolevas keskmise pikkusega ajavahemiku jooksul tööstus- ja teenuste sektorile antud riigiabi suuruse muutumise analüüsis ei ole arvestatud kriisimeetmeid. Neid analüüsitakse 3. peatükis.

Terve ELi lõikes vähenes ajavahemikul 2006–2008 riigiabi andmine tööstus- ja teenuste sektoris mõnevõrra võrreldes ajavahemikuga 2003–2005. Aastail 2003–2005 anti abi keskmiselt 54 miljardit eurot (0,46 % SKPst) aastas ning aastail 2006–2008 olid need näitajad 52 miljardit eurot ja 0,42 % SKPst aastas. Sellest järeldub, et kui finants- ja majanduskriisist tingitud abi mitte arvestada, järgisid enamik liikmesriike endiselt nõukogu soovitust abi andmist vähendada.

Enamik liikmesriike (15) andsid aastail 2006–2008 riigiabi sama palju kui aastail 2003–2005 või suutsid abi andmist isegi vähendada. Mitu EL 12 riiki vähendasid abi andmist isegi märkimisväärse 1 % võrra või veelgi rohkem. Selle tulemusel vähenes neis riikides abisumma peaaegu poole võrra, st veidi üle 1 %lt SKPst aastail 2003–2005 veidi üle 0,5 %le aastail 2006–2008. Ka mõned EL15 riigid suutsid vähendada abi andmist. Aastail 2006–2008 moodustas nende antud abi 0,4 % SKPst,[12] mis vastab enam-vähem terve ELi keskmisele tasemele.

Hoolimata sellest, et üldiselt anti riigiabi kiiduväärselt vähem, andsid mõned riigid seda aastail 2006–2008 siiski rohkem[13] kui 2003.–2005. aastal. Täiendavat abi anti eeskätt horisontaaleesmärkide saavutamiseks regionaalarengu, keskkonnakaitse, teadus- ja arendustegevuse ning tööhõive valdkonnas. Kuid nimetatud abi suurenemine ei peatanud abi andmise pikaajalist vähenemist ELis tervikuna.

Lühemat perspektiivi silmas pidades aga anti abi 2008. aastal rohkem kui 2007. aastal. Riigiabi andmine tööstus- ja teenuste sektoris suurenes umbes 0,04 % SKPst. Näiteks Saksamaal anti rohkem regionaalabi eeskätt uutele liidumaadele[14] ja Hispaania suurendas abi andmist keskkonnakaitsele[15]. Poolas anti rohkem abi tööhõive valdkonnas ja algatati uusi grupierandimeetmeid, mis suurendasid abi andmist mitmesaja miljoni euro võrra[16]. Asjaolu, et lühikeses perspektiivis abi andmine suurenes, annab tunnistust sellest, et praeguse riigiabi andmise kontrollisüsteemi raames on liikmesriikidel siiski võimalik kiiresti reageerida majandusolukorra muutumisele, ilma et abi andmist peaks menetlema komisjon. Seejuures saavad liikmesriigid kasutada eelkõige grupierandeid ning komisjonile teatatud ja tema poolt heaskiidetud abikavu, mille alusel saab üksikabi anda korraga paljudele ettevõtetele (üksikasju vt 4. peatükk).

2.2. Riigiabi andmine ühist huvi pakkuvate horisontaaleesmärkide saavutamiseks

Üldiselt aitab horisontaaleesmärkide saavutamiseks antav riigiabi (st abi, mida ei anta mõnele konkreetsele sektorile) paremini lahendada turutõrkeid ja põhjustab turul vähem moonutusi kui konkreetsetele majandussektoritele antav abi ja sihtotstarbeline üksikabi. Riigiabi antakse peamiselt teadus- ja arendustegevusele ning innovatsioonile, keskkonnakaitsele, väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele (VKEdele), töökohtade loomiseks, koolitustegevusele ja regioonide majandusarengule.

Siin esitatavas analüüsis, milles käsitletakse liikmesriikide tegevust senise kriisiga mitteseotud abi ümbersuunamisel ühist huvi pakkuvate eesmärkide saavutamiseks antavaks abiks, ei arvestata kriisiabi meetmeid[17].

2008. aastal eraldati horisontaaleesmärkide saavutamiseks 46,3 miljardit eurot, mis moodustas umbes 88 % tööstus- ja teenuste sektorile antavast abist. 2007. aastal anti horisontaaleesmärkide saavutamiseks 80 %, 2004. aastal 74 % ja 1990. aastate keskel umbes 50 % kogu riigiabist. 2008. aastal moodustas suurema osa abist regionaalabi (26 %), keskkonnaabi suuniste alusel hinnatav abi (24 %)[18] ning teadus- ja arendustegevusele ning innovatsioonile antav abi (16 %). Asjaolu, et horisontaaleesmärkide nimel antakse abi varasemast rohkem, kinnitab ka abi suunitluse üldine muutumine. Kui 2003.–2005. aastal nähti 74 % abist ette horisontaaleesmärkide saavutamiseks, siis 2006.–2008. aastal juba 85 %. Sama võib järeldada ka sellest, et paljud liikmesriigid annavad üle 90 % seni tööstus- ja teenuste sektorile ettenähtud abist nüüd ühist huvi pakkuvatele horisontaaleesmärkidele. 2008. aastal oli niisuguseid liikmesriike 17, 2007. aastal samuti 17[19] ja 2006. aastal 16[20]. Sellel suundumusel ei ole ühtegi niisugust põhjust, mis oleks teistest selgelt tähtsam.

Terve ELi ulatuses anti 2008. aastal sektoripõhist abi, sealhulgas pääste- ja ümberkorraldusabi, 6,5 miljardit eurot, mis moodustab 12 % kogu tööstus- ja teenuste sektorile antud abist[21]. Seda oli vähem kui 2007. aastal. Kui majandus- ja rahanduskriisi tõttu antud abi mitte arvestada, siis anti 2008. aastal pääste- ja ümberkorraldusabi vaid 557 miljonit eurot, kuigi 2003.–2005. aastal oli vastav summa keskmiselt 3,5 miljardit eurot ja 2006.–2008. aastal keskmiselt 872 miljonit eurot aastas.

Kokkuvõttes annab pikaajaline suundumus tunnistust sellest, et liikmesriigid annavad nüüd suure osa abist horisontaalabina. Seejuures EL 12 riigid annavad horisontaaleesmärkide saavutamiseks üha suurema osa kogu abist.

3. Finants- ja majanduskriisi tõttu antud riigiabi

3.1. Kriisikavu käsitlevad komisjoni suunised

Kui kriis 2008. aasta sügisel süvenes, avaldas komisjon teatised, milles esitas juhised pankadele ettenähtud riigiabi kavandamiseks ja rakendamiseks[22]. Neis teatistes möönis komisjon, et kriisi raskus õigustab abi andmist vastavalt asutamislepingu artikli 87 lõike 3 punktile b, ning nendega loodi liikmesriikidele ühtne raamistik konkreetsetele pankadele või üleriigilise kava raames riiklike laenugarantiide andmiseks, rekapitaliseerimismeetmete võtmiseks ja finantsasutuste vabastamiseks langenud väärtusega varadest. Teatiste põhieesmärk on tagada, et hoolimata finantsstabiilsuse säilitamise meetmete võtmisest säilivad eri liikmesriikides asuvatel pankadel, samuti nendele pankadel, kes saavad riiklikku toetust, ja nendel, kes toetust ei saa, võrdsed tingimused. Riigiabi andmise kontrollimisel lähtub komisjon eesmärgist vähendada kahjulikke kõrvalmõjusid, mis riigi sekkumisel võivad avalduda teistele riikidele, eri riskiprofiiliga abisaajaile ning riigi abi mittesaavatele pankadele võrreldes abi saavate pankadega, ning aidata ühtlasi kaasa abi andmise eesmärkide saavutamisele.

Euroopa Ülemkogu[23] on kinnitanud oma pühendumust usalduse ja finantsturu nõuetekohase toimimise taastamisele ning rõhutanud, et ELi tasandil võetavad poliitikameetmed peavad vastama ühtse turu põhimõtetele, tagama võrdsed tingimused ja põhinema usutaval väljumisstrateegial. Seega tuleb raskustes olevad pangad põhjalikult ümber korraldada, kuid selle kõrval tuleb ette näha, kuidas pöördutakse tagasi tavapäraste turutingimuste juurde, kui pangad on stabiilsed. Samalaadsetest põhiprintsiipidest lähtutakse ka nende reaalmajanduse valdkonna ettevõtete puhul, kes on sattunud raskustesse ja kes tuleb elujõulisuse taastamiseks ümber korraldada.

Põhjaliku ülevaate oma tegevusest finants- ja majanduskriisi tingimustes riigiabi andmise valdkonnas on komisjon esitanud käesoleva aasta kevadel avaldatud tulemustabeli eriväljaandes[24]. Selles esitati põhjalik ülevaade pangandusteatisest, rekapitaliseerimisteatisest, reaalmajanduse ajutisest raamistikust ja langenud väärtusega varade teatisest[25] ning nende senisest rakendamisest. 23. juulil 2009 võttis komisjon vastu suunised finantssektori elujõulisuse taastamise ja praeguse kriisi olukorras riigiabi eeskirjade kohaste ümberkorraldamismeetmete hindamise kohta ,[26] milles esitatakse need kriteeriumid, millest komisjon lähtub käesoleval ajal pankade ümberkorraldusabi andmise hindamisel.

3.2. Komisjoni sekkumine kriisimeetmetesse

Liikmesriikide meetmete koordineerimisel on komisjonile kuulunud keskne roll võrdsete tingimuste säilitamisel, ühisturu tervikluse tagamisel ja kahjuliku protektsionismi ärahoidmisel. Komisjon kavatseb ka edaspidi tähelepanelikult jälgida turgu ja liikmesriikide toetusmeetmeid ning tagada, et meetmete väljatöötamisel peetakse silmas seda, et need põhjustaksid võimalikult vähe konkurentsimoonutusi ega häiriks ühtse turu toimimist. Lisaks rõhutab komisjon eriliselt, et toetusmeetmete väljatöötamisel tuleb silmas pidada keskmisest pikemat ajavahemikku, eriti nende meetmete puhul, mille eesmärk on kiiresti taastada konkurents. Komisjon aitab riigiabi andmise järelevalve käigus kaasa ümberkorraldamisele.

Näiteks kui Iirimaa teatas, et riigi tagatis antakse vaid kuuele Iiri pangale, oli selge, et abi mittesaavatest konkureerivatest pankadest võidakse raha massiliselt välja viia. Komisjoni nõudmisel teatas Iirimaa valitsus mõne päeva pärast, et tagatiskava hõlmab kõiki panku, kellel on Iirimaal tütar- või haruettevõte ja kellele Iirimaa majanduses kuulub oluline koht[27].

Kui Prantsusmaal teatati kavast anda abi autosektorile ja sellega seoses tekkis kahtlusi, kas abi vastab riigiabi ja ühtse turu eeskirjadele, teatas komisjon selgelt, et kui abi andmisel kohaldatakse asukohast lähtuvaid ja turul mittepõhinevaid lisatingimusi (ühe teise juhtumi puhul ka ümberkorraldusmeetmete võtmise asukohaga seotud lisatingimusi), peetakse abi kokkusobimatuks ühtse turuga. Pärast komisjoni ja Prantsusmaa ametiasutuste intensiivseid arutelusid lubas Prantsusmaa vältida mis tahes ühtse turu eeskirjadega kokkusobimatuid tingimusi[28]. Samasugusest põhimõttest on lähtutud ka teiste juhtumite puhul, nagu näiteks Saksamaa kava anda abi Opelile[29].

Bradford and Bingley juhtumi[30] puhul tagas komisjon, et abi sihtrühmaks said panga jaehoiustajad. Riigi sekkumine võimaldas panga jaeüksusel jätkata tegevust pärast selle müüki. Panga ülejäänud, raskustesse sattunud osa likvideeriti.

Hiljuti hindas nõukogu pankadele suunatud abikavade tulemuslikkust ning finantsturgude üldist stabiilsust ja toimimist[31] ja järeldas, et alates 2008. aasta kolmandast kvartalist võetud riiklikud meetmed on aidanud stabiliseerida äärmiselt pingelisi finantsturu tingimusi. Kuid pankade tegevuskeskkond jääb tõenäoliselt problemaatiliseks, eelkõige seoses krediidikahjudega nende laenuportfellis.

3.3. Heakskiidetud meetmete maht ja abi tegelik kasutamine

Alates 2008. aasta oktoobrist kuni 2009. aasta oktoobri lõpuni kiitis komisjon heaks 73 kriisimeedet. Tüübiti jagunesid need 32 abikavaks (tagatis- ja rekapitaliseerimiskavad, likviidsusabi, langenud väärtusega varadest vabastamine) ja 41 üksikabi meetmeks.

Selle aja jooksul komisjoni heakskiidetud kriisimeetmete kogusumma ulatus 3,632 miljardi euroni, mis moodustas 29 % EL27 riikide SKPst[32]. Tagatiskavadega kaetud riskide summa ulatub kuni 2,738 miljardi euroni, mis moodustab 22 % EL27 riikide SKPst. Rekapitaliseerimismeetmete maksimumsuma ulatub 231 miljardi euroni,[33] mis moodustab 2 % kõikide ELi liikmesriikide SKPst. Likviidsusabi ja langenud väärtusega varadest vabastamise meetmete kogusumma oli 76 miljardit eurot, mis moodustab 0,6 % ELi SKPst. Komisjon tegi otsuse ka mitme finantsasutusele üksikabi andmise juhtumi koha. Nende meetmete kogusumma oli 587 miljardit eurot.

Enamiku üldistest kavadest kiitis komisjon heaks 2008. aasta sügisel pärast pangandus- ja rekapitaliseerimisteatiste avaldamist[34]. 2008. aastal heakskiidetud abikavade ja üksikabi meetme kogusumma on 3,361 miljardit eurot. 2009. aastal pidasid liikmesriigid vajalikuks vaid väheste uute toetusmeetmete võtmist. 2009. aasta jaanuarist märtsini komisjoni heakskiidetud pääste- ja stabiliseerimismeetmete kogusumma oli 96 miljardit eurot. Alates 2009. aasta aprillist liikmesriikide võetud täiendavate meetmete maksimumsumma ulatub 175 miljardi euroni[35].

Abi kasutuselevõtu määr on meetme raames tegelikult kasutatud summa ning teatatud ja heakskiidetud abisummade suhe. Seda näitajat kasutatakse abikavade toimimise esialgseks hindamiseks[36]. Abi ei ole kasutusele võetud eespool esitatud maksimummäärade ulatuses. Komisjoni teate kohaselt[37] on kriisimeetmete raames kasutatud umbes 33 % tagatiste ja 55 % rekapitaliseerimise maksimumsummadest.

3.4. Riigiabi andmine 2008. aastal

2008. aastal andsid liikmesriigid kriisiga seotud riigiabi[38] kokku 212,2 miljardit eurot, mis moodustas 1,7 % ELi SKPst

2008. aastal liikmesriikides vastuvõetud ja komisjoni heakskiidetud finantsturgude stabiliseerimise meetmete kogusumma ulatus 3361 miljardi euroni. Liikmesriikide esitatud aastaruannetest nähtub, et liikmesriikides tegelikult rakendatud meetmete nominaalne kogusumma oli 958 miljardit eurot. Seega oli meetmete kasutuselevõtu määr 29 %. Neist meetmetest aga moodustas abi (st riigilt abi saavatele finantsasutustele antud hüvede kogusumma) esialgsete arvutuste kohaselt 212,2 miljardit eurot, mis moodustas 1,7 % ELi SKPst. Komisjon kiitis 2008. aastal heaks 17 liikmesriigi teatatud meetmeid. Vaid 13 liikmesriiki teatas juba 2008. aastal nende meetmete rakendamisest.

2008. aastal anti üksikabina[39] 37 % ja abikavade raames 63 % kogu kriisiabist.

Heakskiidetud kriisimeetmete ülevaade on esitatud lisa „Faktid ja arvud ELi liikmesriikides antud riigiabi kohta” 3. peatükis.

4. Riigiabi eeskirjade lihtsustamine

4.1. Uus riigiabi kontrollimise korraldus

Riigiabi tegevuskava vastuvõtmisega 2005. aasta juunis väljendas komisjon oma kavatsust kasutada oma majanduskasvu ja töökohtade loomise alases tegevuses ka riigiabipoliitika pakutavaid võimalusi. Pärast kava vastuvõtmist vaadati läbi peaaegu kõik riigiabi eeskirjad ja menetlused[40]. Ümberkorralduskava rajanes neljal põhimõttel:

- vähem ja paremini suunatud riigiabi;

- riigiabi parem majanduslik põhjendamine;

- tõhusamad menetlused, parem jõustamine, parem prognoositavus ja läbipaistvus;

- komisjoni ja liikmesriikide ühine vastutamine.

Komisjoni ülesanne on hinnata riigiabimeetmete vastavust EÜ asutamislepingule. Liikmesriikidel tuleb abimeetmetest komisjonile teatada enne rakendamist,[41] välja arvatud abi, mida antakse vähese tähtsusega abi määruse[42] või grupierandi määruse (eeskätt üldise grupierandi määruse)[43] alusel. Muudatus tehti, kuna nimetatud meetmed aitavad saavutada ühist huvi pakkuvaid eesmärke, kuid tõenäoliselt ei kahjusta kuigi tõsiselt konkurentsi ühenduses. Seega võib niisugust abi, kui see vastab õigusaktides kehtestatud tingimustele, anda ilma eelnevalt komisjonile teatamata. Nende abimeetmete puhul, mida ei saa rakendada enne, kui komisjon pole neid uurinud, võivad liikmesriigid esitada abikavad. Heaskiidetud abikava alusel võib liikmesriik tavaliselt anda üksikabi ilma sellest komisjonile eraldi teatamata. Üksikabi andmisest tuleb teatada vaid juhul, kui abikava alusel antava abi suurus ületab teatava künnise, samuti juhul, kui abi antakse abikava väliselt.

Riigiabi kontrollimise kolm suunda: grupierand, tavahindamine ja üksikasjalik hindamine

Komisjon muutis oluliselt riigiabi andmise kontrollimise korraldust, et kiirendada menetlemist ning võimaldada otsuseid vastu võtta kiiremini ja tõhusamalt. Eesmärk saavutati sel teel, et erinevaid abimeetmeid hakati kontrollima erineva põhjalikkusega vastavalt sellele, mil määral võib meede mõjutada konkurentsi ja kaubandust. Uuel riigiabi kontrollimise korraldusel on kolm suunda: grupierand (ja vähese tähtsusega abi), tavahindamine ja üksikasjalik hindamine. Grupierandi alusel hindamisest vabastatud meetmete arv suureneb. Enamikku neist juhtumitest, millest siiski tuleb teatada, hinnatakse tavamenetluse kohaselt ja see kulgeb sujuvalt. Alates 2007. aastast kuni 2009. aasta keskpaigani hinnati üksikajalikult vaid 25 teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni valdkonna 177 juhtumist ja 10 riskikapitaliga seotud 49 juhtumist. Horisontaaleesmärkide saavutamiseks antud abi puhul ei hinnatud üksikasjalikult ühtegi abi andmise juhtumit.

Uus lihtsustatud menetlus

Selleks et muuta veelgi sujuvamaks teatamist niisugustest juhtumistest, mida võib juba eelnevalt pidada kokkusobivaks ühtse turuga, võttis komisjon 2009. aasta septembris kasutusele lihtsustatud menetluse[44]. Uue menetluse juurutamisega soovis komisjon lühendada ühe kuuni aega, mis kulub ühtse turuga selgelt kokkusobiva abi heakskiitmiseks pärast seda, kui liikmesriik on selle kohta esitanud kõik vajalikud andmed.

4.2. Konkurentsi moonutada võivate suurte üksikabi juhtumite hindamine

Liikmesriigid kasutavad üha rohkem võimalust anda abi grupierandi alusel ja abikavade raames, mis võimaldab anda ettevõtetele abi ilma sellest komisjonile teatamata. 2008. aastal kuulus grupierandi alla 648 abimeedet (66 % kõikidest abi andmise juhtumitest). Niisuguseid juhtumeid, milles komisjonil tuli anda oma hinnang, oli 248 ehk 25 % ja üksikabimeetmeid 92 (9 %). Tööstus- ja teenuste sektoris anti üksikabi 2,5 miljardit eurot (ilma kriisimeetmeteta) ja see moodustas vaid 5 % antud abi kogusummast. Abikavade alusel anti kogu abist 76 % (40 miljardit eurot) ja grupierandite alusel 19 % abist (10 miljardit eurot). Seega moodustas liikmesriikide tööstus- ja teenuste sektorile antud riigiabist 95 % niisugune abi, mille suhtes kehtivad küll riigiabi andmise eeskirjad, kuid mida saab anda ilma komisjoni nõusolekut taotlemata.

4.3. Peaaegu 19 % tööstus- ja teenuste sektorile antavast riigiabist kuulub grupierandi alla

Grupierandi alusel antud abi kogusumma suurenes 2008. aastal märkimisväärse 10 miljardi euroni, mis moodustas tööstus- ja teenuste sektorile antavast riigiabist 19 %. 2007. aastal olid need näitajad 6,3 miljardit eurot ja 13 % ning 2006. aastal 3 miljardit eurot ja 6 %. Juurdekasvu tingis eeskätt asjaolu, et 2007. aastal nähti ette võimalus kohaldada grupierandit ka regionaalabi andmisel. Grupierandit kasutatakse üha rohkem ka neis valdkondades, kus grupierand kehtis juba varem, näiteks abi andmine VKEdele, koolitusele ja tööhõivele. Kuna uus määrus jõustus alles 2008. aasta augustis, tuleb edaspidi põhjalikumalt täpsustada, kuidas saab üldise grupierandi määruse pakutavaid võimalusi uutes valdkondades täielikult ära kasutada.

5. Riigiabi eeskirjade jõustamine

Ebaseaduslik abi

EÜ asutamislepingu artikli 88 lõike 3 kohaselt on liikmesriigid kohustatud teatama komisjonile riigiabimeetmest enne selle rakendamist, teatatud meedet ei tohi aga rakendada enne, kui komisjon on lõpule viinud selle uurimise. Kui üks neist tingimustest ei ole täidetud, loetakse riigiabimeede ebaseaduslikuks.

Aastail 2000–2008 võttis komisjon vastu otsuse 811 ebaseadusliku abi andmise juhtumis. Umbes 23 % juhtudest (187 juhtumit) tegi komisjon negatiivse otsuse, st kuulutas abimeetme ühtse turuga kokkusobimatuks. Tavaliselt sätestatakse niisuguses otsuses, et asjaomasel liikmesriigil tuleb ebaseaduslikult antud abi tagasi nõuda. 2 % juhtumite puhul ehk 15 korral oli komisjoni otsus seotud tingimustega. Seega sekkus komisjon umbes 25 % ebaseadusliku abi andmise juhtudest. See määr on umbes kümme korda suurem kui nõuetekohaselt teatatud abijuhtumite kohta tehtud negatiivsete ja tingimustega seotud otsuste määr. Üle poole komisjoni sekkumistest toimus tööstus- ja teenuste sektoris, veerand põllumajanduses ning ülejäänud transpordi, söe ja kalanduse valdkonnas.

Abi tagasinõudmine

Abi tagasinõudmise otsuste täitmisel kujunes 2009. aasta esimene poolaasta edukaks. Lõpuleviimata tagasinõudmisjuhtumite arv on vähenenud 43ni võrreldes 50 juhtumiga 2007. aasta keskel ja 94 juhtumiga 2004. aastal. Alates 2000. aastast tagasinõutud ebaseadusliku ja ühtse turuga kokkusobimatu abi summa on suurenenud 2,3 miljardilt eurolt 2004. aasta detsembris 9,4 miljardile eurole 30. juuniks 2009. Ebaseadusliku ja ühtse turuga kokkusobimatu abi määr on 2004. aasta lõpu 75 %lt vähenenud 30. juuniks 2009 9 %le.

Lisaks on komisjon teinud tagasinõudeotsuseid ka põllumajanduse, kalanduse ja transpordi valdkonnas.

Koostöö liikmesriikide kohtutega riigiabi käsitlevate õigusaktide täitmisel

Komisjon võttis hiljuti vastu teatise riigiabi reguleerivate õigusaktide täitmise tagamise kohta liikmesriikide kohtute poolt[45]. Teatisel on kaks peamist eesmärki:

- selles antakse liikmesriikide kohtutele ja võimalikele hagejatele selged suunised mitmesuguste küsimuste kohta, mis võivad tekkida selles liikmesriigis toimuva riigiabi alase kohtumenetluse käigus;

- tõhustada komisjoni koostööd liikmesriikide kohtutega üksikjuhtumite raames.

Pärast nimetatud uue teatise vastuvõtmist kavatseb komisjon tõhustada oma tegevust selle nimel, et eraettevõtjad täidaksid riigiabi alaseid õigusakte paremini.

Järelkontroll

Pärast üldise grupierandi määruse jõustumist suureneb nende abimeetmete arv, millest komisjonile eraldi teatada ei tule. Määruse artiklis 10 on sätestatud järelkontrolli teostamine valimite põhjal. Määruse rakendamise esimese kolme aasta kogemus näitab, et see riigiabi andmise korraldus, mille kohaselt komisjon kiidab heaks abikavad ja liikmesriigid rakendavad neid üldise grupierandi määruse või muude grupierandi määruste alusel, on üldiselt tõhus.

LISA

Komisjoni talituste töödokument „Faktid ja arvud ELi liikmesriikides antud riigiabi kohta”

[1] http://www.eftasurv.int/information/sascoreboard/

[2] Komisjoni 14. oktoobri 2009. aasta teatis Euroopa Parlamendile ja nõukogule „Riikide rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus majanduse elavnemise kontekstis” (KOM(2009) 545), vt http://ec.europa.eu/economy_finance/thematic_articles/article15994_en.htm.

[3] Riigiabi meetmete ajutine raamistik praeguses finants- ja majanduskriisis rahastamisele juurdepääsu toetamiseks; konsolideeritud versiooni ja selle muudatust vt ELT C 83, 7.4.2009 , ja ELT C 261, 31.10.2009, lk 2.

[4] Sisaldab tootmis-, teenindus-, söe-, põllumajandus- ja kalandussektorit ning osa transpordisektorist. Koguabi hulka ei ole arvestatud raudteesektorile ja üldhuviteenuste eest hüvitise maksmiseks antud abi, kuna nende kohta puuduvad võrreldavad andmed. Kui märgitud ei ole teisiti, väljendab abisumma abi osakaalu riigiabimeetmes. Riigiabi arvutamise meetod on esitatud käesolevale dokumendile lisatud komisjoni talituste töödokumendis.

[5] Kõik ELi liikmesriigid.

[6] EL 15 riigid on need liikmesriigid, kes on ELiga ühinenud enne 2004. aastat.

[7] Välja arvatud raudteed.

[8] Vt komisjoni talituste töödokumendi „ELi liikmesriikides antud riigiabi faktides ja arvudes” punkt 2.3.5.

[9] Ilma kriisiabita.

[10] Allikas: Konkurentsi peadirektoraat; SKP andmed: Eurostat.

[11] EL12 riikide hulka kuuluvad ELiga 2004. aasal ja hiljem ühinenud riigid.

[12] Ühendkuningriik 0,2, Saksamaa 0,9 ja Itaalia 0,4 miljardi euro võrra.

[13] Rootsi 0,6, Belgia 0,4 ja Prantsusmaa 0,3 miljardi euro võrra.

[14] Eeskätt 2007. aasta seaduse Investitionszulagengesetz alusel (N357a/2006 ja XR 6/2007).

[15] Suure osa sellest abist moodustab biokütuse maksuvabastust sisaldav abikava NN 61/2004.

[16] Näiteks abikavad XE 11/2004 Compensation des cok[pic]ts liés [pic] l'insertion des personnes handst sisaldav abikava NN 61/2004.

[17] Näiteks abikavad XE 11/2004 Compensation des coūts liés ą l'insertion des personnes handicapées dans les PME ja N 575/2007 Secteur du charbon 2008-2015 .

[18] Kriisiabi meetmete arvestamisel väheneks horisontaalabi osatähtsus 17,5 %le.

[19] Nimetatud abi jagunes peamiselt kahe valdkonna vahel. Neist esimesse kuuluvad abikavad, millega toetati otseselt keskkonda. Teise rühma aga kuuluvad keskkonnamaksu vähendamise ja sellest vabastamise kavad. Sellesse rühma kuuluvate juhtumite puhul aga ei saa riigiabi kulutuste alusel mõõta oodatavat keskkonnakasu, kuna keskkonnakasu on maksu enda, mitte aga maksuvabastuse eesmärk. Lähemalt vt 2008. aasta kevadist tulemustabelit (KOM (2008)304, 21. mai 2008).

[20] Vt 2008. aasta augusti tulemustabel (COM(2008) 751, 17. november 2008, lk 30).

[21] Vt 2007. aasta augusti tulemustabel (COM(2007) 791, 13. detsember 2007, lk 22).

[22] Selle abi hulka ei ole arvestatud neid horisontaalmeetmeid, mis olid siiski ette nähtud tööstus- ja teenindussektoreile.

[23] Vt komisjoni teatis „Riigiabi eeskirjade kohaldamine meetmete suhtes, mida on võetud seoses finantsasutustega praeguse ülemaailmse finantskriisi olukorras” (ELT C 270, 25.10.2008, lk 8), edaspidi „pangandusteatis”); komisjoni teatis „Finantsasutuste rekapitaliseerimine praeguses finantskriisis: piirdumine minimaalselt vajaliku abiga ja kaitsemeetmed põhjendamatute konkurentsimoonutuste vastu” (ELT C 10, 15.1.2009, lk 2) (edaspidi „rekapitaliseerimisteatis”); komisjoni teatis langenud väärtusega varade käsitlemise kohta ühenduse pangandussektoris (ELT C 72, 26.3.2009) (edaspidi „langenud väärtusega varade teatis”); komisjoni teatis finantssektori elujõulisuse taastamise ja praeguse kriisi olukorras riigiabi eeskirjade kohaste ümberkorraldamismeetmete hindamise kohta (ELT C 195, 19.8.2009, lk 9).

[24] Järelduste II punkt, vt Euroopa Ülemkogu Brüsselis 18.-19. juuni 2009. Eesistujariigi järeldused.

[25] 2009. aasta kevade tulemustabel, vt http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/studies_reports.html.

[26] Nende teatiste lühikokkuvõte on esitatud lisa „ELi liikmesriikides antud riigiabi faktides ja arvudes” 3. peatükis.

[27] Komisjoni teatis finantssektori elujõulisuse taastamise ja praeguse kriisi olukorras riigiabi eeskirjade kohaste ümberkorraldamismeetmete hindamise kohta (ELT C 195, 19.8.2009).

[28] Vt NN 48/2008, tagatiskava Iirimaa pankadele.

[29] Vt pressiteade MEMO/09/90.

[30] Vt pressiteated MEMO/09/460 ja MEMO/09/411.

[31] NN 41/2008, päästmisabi äriühingule Bradford and Bingley.

[32] Lisa nõukogu (majandus- ja rahandusküsimused) aruandele finantstoetusskeemide tõhususe kohta, mis esitatakse 18.–19. juunil kokku tulevale Euroopa Ülemkogule. Töökonna aruanne finantstoetusmeetmete tõhususe kohta.

[33] See arv kajastab tagatistega kaetud riskide, pääste- ja ümberkorralduskavade ja muude riiklike meetmete maksimumsummat.

[34] Siia kuuluvad rekapitaliseerimiskavad ja kavad, kus rekapitaliseerimise kõrval võetakse ka muid abimeetmeid. Andmed ei ole täielikult kooskõlas 2009. aasta kevadises tulemustabelis esitatud andmetega, kuna kummaski on lähtutud erinevast abikavade liigendusest. Käesolevas tulemustabelis peetakse likviidsusabi eraldi abiliigiks.

[35] 2009. aasta kevadises tulemustabelis käsitleti eelkõige riigi sekkumist praeguses finants- ja majanduskriisis ning anti ülevaade kuni 31. märtsini 2009 komisjoni läbivaadatud meetmetest.

[36] Nende hulka kuuluvad kuus pangandusteatise kohast abikava, üks langenud väärtusega varade teatise kohane abikava ja üks erikava.

[37] Abikava kasutamise määr ei kajasta tingimata seda, kas liikmesriigi abikava on piisav ja asjakohane või mitte. Mõne liikmesriigi puhul on abikava vähene kasutamine tingitud sellest, et abikava maht on suurem kui tegelik vajadus. Lisaks said mõne liikmesriigi pangad vahendeid ka turult kergesti ja sageli odavamaltki.

[38] Üksikasjalikumaid andmeid vt konkurentsi peadirektoraadi 7. augusti 2009. aasta ülevaates, milles käsitletakse finantssektori tagatis- ja rekapitaliseerimiskavasid majanduskriisi ajal (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/review_of_schemes_en.pdf).

[39] See abi hõlmab mõningaid kriisi algusjärgu juhtumeid, kus üksikabi anti pääste- ja ümberkorraldusabi suuniste alusel, ning pangandus- ja rekapitaliseerimisteatiste alusel 2008. aastal heakskiidetud abi. Tulemustabeli selles osas ei käsitleta ajutise raamistiku alusel majanduskriisist tingitud abi meetmeid, kuna nende vastuvõtmine ja rakendamine jäi 2009. aastasse.

[40] Teatatud ja arvestuslikud abisummad.

[41] Vt lisa „ELi liikmesriikides antud riigiabi faktides ja arvudes” tabel 2.

[42] EÜ asutamislepingu artikkel 88; üksikasjalikult sätestatud nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruses nr 659/1999 (ELT L 83/1, 27.3.1999, lk 1–9).

[43] Komisjoni määrus (EÜ) nr 1998/2006, 15. detsember 2006, milles käsitletakse asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes (ELT L 379, 28.12.2006, lk 5).

[44] Komisjoni määrus (EÜ) nr 800/2008, 6. august 2008, EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta, millega teatavat liiki abi tunnistatakse ühisturuga kokkusobivaks (üldine grupierandi määrus) (ELT L 214, 9.8.2008, lk 3).

[45] Komisjoni teatis lihtsustatud korra kohta teatavate riigiabi liikide käsitlemisel ELT C 136, 16.6.2009, lk 3–12.

[46] Komisjoni teatis riigiabi reguleerivate õigusaktide täitmise tagamise kohta liikmesriikide kohtute poolt (ELT C 85, 9.4.2009, lk 1).