[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 26.10.2006

SEK(2006) 1370

KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT Saatedokument

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU METALLILISE ELAVHÕBEDA EKSPORDI KEELUSTAMIST JA TURVALIST LADUSTAMIST KÄSITLEVA MÄÄRUSE ETTEPANEKULE KOMMENTEERITUD KOKKUVÕTE {KOM(2006) 636 finalSEK(2006) 1369}

KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT Saatedokument

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU METALLILISE ELAVHÕBEDA EKSPORDI KEELUSTAMIST JA TURVALIST LADUSTAMIST KÄSITLEVA MÄÄRUSE ETTEPANEKULE KOMMENTEERITUD KOKKUVÕTE

Komisjoni talitused koostasid mõjuhinnangu kahe elavhõbedaalases strateegias [1] ettenähtud esmatähtsa meetme rakendamiseks: elavhõbeda ekspordi keelustamine (meede 5) ja elavhõbeda ülejääkide turvaline ladustamine (meede 9).

Eesmärk on hinnata, milliseid konkreetseid meetmeid võtta tõhusate õigusaktide kehtestamiseks. Alusstsenaarium näeb ette metallilise elavhõbeda ekspordi keelustamise ja kloorleeliste tööstusest pärinevate elavhõbeda ülejääkide ladustamise/kõrvaldamise. Mõjuhinnang käsitleb põhjalikumalt järgmisi küsimusi :

- Ekspordikeelu ulatus: kas see peaks hõlmama ka elavhõbedaühendeid ja -tooteid, mille suhtes on Euroopa Liidus piirangud juba kehtestatud?

- Ladustamise kohustuse ulatus: kas ladustamise/kõrvaldamise kohustus peaks hõlmama ka mitteraudmetallide tootmise ja maagaasi puhastamise kõrvalsaadusena saadud elavhõbedat ning ringlussevõetud elavhõbedat?

- Aruandlus ja teabevahetus: kuidas töötada välja vahend ekspordikeelu ja ladustamise/kõrvaldamise kohustuse tõhusaks ja turvaliseks rakendamiseks?

- Õiguslikud vahendid

Mõjuhinnangus järeldatakse, et hetkel oleks ennatlik laiendada elavhõbeda ekspordi keeldu toodetele, mille viimine Euroopa Liidu turule on piiratud, samuti ühenditele nagu kalomel. Sellele tuleks anda täiendav hinnang aegsasti enne ekspordikeelu jõustumist 2011. aastal. Kooskõlas parema õigusloome põhimõtetega võivad taolise keelu laiendamisega seonduvad halduskulud ning selle mõju Euroopa Liidu ettevõtjate konkurentsivõimele vajada põhjalikumat analüüsi.

Maailmaturu areng kinnitab selgesti järeldusi, millele jõuti juba elavhõbedaalases strateegias, nimelt et elavhõbeda ekspordi keeldu tuleks vaadelda laiemas kontekstis. Maksimaalse keskkonnakasu saamiseks peaksid keeluga kaasnema ülemaailmselt võetavad meetmed. Arvestades aga, et kaalul on märkimisväärsed metallilise elavhõbeda kogused, tuleb Euroopa Liidul aktiivselt tegutseda ning anda oma panus elavhõbedaga kokkupuute vähendamiseks, ootamata ära õigusliku vahendi täielikku väljatöötamist rahvusvahelisel tasandil.

Euroopa Liidus pärineb elavhõbeda pakkumine peamiselt järgmistest allikatest: kloorleeliste tööstuse ülejäägid seoses elavhõbedavabale tootmisprotsessile üleminekuga või tehaste sulgemisega; mitteraudmetallide kaevandamisel ja väljasulatamisel kõrvalsaadusena tekkiv elavhõbe (näiteks tsingi tootmine); maagaasi puhastamise kõrvalsaadusena tekkiv elavhõbe; ringlussevõetud elavhõbe (protsessides kasutatav ja toodetes sisalduv elavhõbe, näiteks luminofoorlambid jne); ja maaklerite ning ettevõtjate (näiteks MAYASA[2]) varasematel aastatel kogutud elavhõbedavarud. 2005. aastal Euroopa Liidus registreeritud elavhõbeda pakkumine (v.a elavhõbedavarud) moodustas kokku 625 tonni.

Turutarbimine (sh Euroopa Liitu imporditud toodetes sisalduv elavhõbe) moodustab kokku umbes 440 tonni aastas. Metallilise elavhõbeda suurim kasutaja on kloorleeliste tööstus (umbes 50%). 2005. aastal oli Euroopa Liidu kloorleeliste tööstuse nõudlus ligikaudu 190 tonni. Tähtsuselt järgmine kasutusvaldkond on hambaamalgaam. ELi 25 liikmesriigi tarbimise vähenemise põhjusteks on elavhõbedasisalduse oluline alandamine või elavhõbeda asendamine reguleeritud toodetes ja protsessides (värvid, patareid, pestitsiidid, kloorleelised jne) ning üldine suundumus viia elavhõbedat sisaldavate toodete valmistamine (termomeetrid, patareid) ELi 25 liikmesriigist välja kolmandatesse riikidesse.

Prognoositav elavhõbedanõudlus aastateks 2005–2015 , mis ei hõlma kloorleeliste tööstust,[3] on umbes 190 tonni aastas. Samas on eeldatav pakkumine Euroopa Liidus umbes 481 tonni aastas (arvestamata pärast 2011. aastat kloorleeliste tööstusest tulevat elavhõbedat ning mitteraudmetallide tootmise ja maagaasi puhastamise kõrvalsaadusena tekkivat elavhõbedat).

Elavhõbeda hinnad on viimase 40 aasta jooksul peaaegu kogu aeg alanenud. Viimase kümnendi jooksul stabiliseerusid hinnad ajaloo madalaimal tasemel – vahemikus 4–5 USA dollarit elavhõbedakilo kohta ning kerkisid siis 2004. aasta keskel 20 USA dollarini; see hind püsis terve 2005. aasta ning langes 2006. aastal taas mõnevõrra.[4] Elavhõbedahinna kujunemist keskpikas ja pikas perspektiivis on raske prognoosida. Kuna Euroopa Liidu kloorleeliste tööstusest pärinev elavhõbe ujutab kuni ekspordikeelu jõustumiseni turu üle, võivad hinnad tuleval aastal edasi langeda ja jõuda kuni 10 USA dollarini elavhõbedakilo kohta või veelgi madalamale. Käesolevas mõjuhinnangus loetakse Euroopa Liidu turuhind võrdseks maailmaturu hinnaga, sest import Euroopa Liitu on pärast 2011. aastat lubatud. Mõjuhinnangu arvutustes on elavhõbedakilo hinnaks võetud 10 USA dollarit . [5]

Tehakse ettepanek keelustada metallilise elavhõbeda eksport. Euroopa Liit on metallilise elavhõbeda peamine eksportöör. Pärast seda kui 2003. aastal lõpetati elavhõbeda kaevandamine Hispaanias asuvas Almadeni kaevanduses, sai Euroopa Liidu suurimaks elavhõbeda pakkujaks kloorleeliste tööstus. Kloorleeliste tööstuses minnakse üle elavhõbedavabale tehnoloogiale ning elavhõbeda ülejäägid müüakse maha. Kloorleeliste tööstuse elavhõbedaelementides arvatakse alles olevat veel umbes 12 000 tonni elavhõbedat. Euroopa Liidus on elavhõbeda nõudlus madal. Seepärast eksporditakse suurem osa elavhõbeda ülejääkidest. Rahvusvahelise kaubandusstatistika kohaselt eksportis Euroopa Liit 2004. aastal 824 tonni elavhõbedat. Elavhõbe on ülemaailmne probleem ja selle lahendamiseks on tarvis rahvusvahelisi meetmeid. Olles jätkuvalt peamine elavhõbeda pakkuja maailmas, ei saa Euroopa Liit samal ajal usutavalt propageerida ja toetada ülemaailmseid jõupingutusi elavhõbeda pakkumise ja nõudluse vähendamiseks.

Kloorleeliste tööstuses kasutusest kõrvaldatud metallilise elavhõbeda, mitteraudmetallide tootmise kõrvalsaadusena ja maagaasi puhastamise kõrvalsaadusena tekkiva elavhõbeda suhtes kehtestatakse ladustamise kohustus. Hetkel ületab elavhõbeda pakkumine ELi siseturul nõudluse. Saadud teabe kohaselt jätkub sama suundumus ka edaspidi. Samuti näib Euroopa Liidu siseturul jätkuvat elavhõbedat isegi kloorleeliste tööstuse ülejääke ja mitteraudmetallide tootmise ja maagaasi puhastamise kõrvalsaadusena tekkivat elavhõbedat kasutamata. Elavhõbeda nõudlus Euroopa Liidus langeb pidevalt ning pärast ekspordikeelu ja ladustamiskohustuse kehtima hakkamist on nõudlus väiksem kui ringlussevõetud elavhõbedale ja Euroopa Liidu järelejäänud elavhõbedavarudele tuginev pakkumine. Ladustamiskohustuse laiendamata jätmine elavhõbedat sisaldavatest toodetest saadud ringlussevõetud elavhõbedale on taotluslik. Keskkonna seisukohalt on see allikas eelistatuim. Soovitav on elavhõbe kokku koguda, kuid seda ei pruugita enam teha, kui ringlussevõetud elavhõbeda suhtes kehtestatakse ladustamiskohustus. Ilma kokkukogumiseta võib suur osa sellisest elavhõbedast keskkonda sattuda.

Ekspordikeelu ja ladustamiskohustuse tõhusaks ja turvaliseks rakendamiseks pannakse ette luua aruandluse ja teabevahetus , mille kaudu jälgida liikmesriikide, aga ka ühenduse ja kolmandate riikide vahelist elavhõbeda ja selle ühendite eksporti ja importi. Eesmärk on maksimaalselt ära kasutada olemasolevaid andmeid, lihtsustada andmevoogusid ja viia halduskoormus täieliku miinimumini. See peaks samuti võimaldama tootmis- ja tarbimisviiside muutustele kiiresti reageerida. Taotluslikult hoidutakse jäiga (näiteks perioodilistele küsimustikele tugineva) süsteemi loomisest.

Näib, et määrus on ainus asjakohane õiguslik vahend ekspordikeelu ja ladustamis-/kõrvaldamiskohustuse kehtestamiseks. Elavhõbeda ülejääkide puhul ei pakuta välja konkreetset lahendust ladustamiseks/kõrvaldamiseks, õigusaktis piirdutakse ladustamis-/kõrvaldamisrajatiste nende liikide väljatoomisega, mis metallilise elavhõbeda eripära arvestades pakuvad selle ohutuks käitlemiseks piisavaid tagatisi. Pikaajalise turvalisuse tagamiseks tehakse ettepanek teostada elavhõbeda kohaspetsiifiline riskihindamine. Konkreetsete ladustamise/kõrvaldamise variantide valik jääb asjaomase tööstuse ja liikmesriigi otsustada.

Määrusele lisandub kloorleeliste tööstuse vabatahtlik kokkulepe , sest elavhõbeda koguseid arvestades on nimetatud sektor enim asjassepuutuv.

Ekspordikeeldu ja ladustamise kohustust tuleb vaadelda koos elavhõbedaalases strateegias kokku lepitud rahvusvaheliste meetmetega . Vaja on ülemaailmseid meetmeid kinaverist uue elavhõbeda tootmise järkjärguliseks lõpetamiseks ning elavhõbeda ülejääkide uuesti käibelelaskmise vältimiseks. Kavandatud on koostöö arengumaadega ning Euroopa Liit toetab ka rahvusvahelisi algatusi, näiteks UNEPi ülemaailmset elavhõbedakava. Komisjon parandab süstemaatiliselt kontakte elavhõbeda tootjate, kasutajate ja eksportööridena tähtsust omavate ja/või elavhõbedasaastega kokku puutuvate kolmandate riikidega. 26. ja 27. oktoobril 2006. aastal Brüsselis peetav rahvusvaheline elavhõbedaalane konverents, millest võtab osa hulgaliselt kolmandate riikide esindajaid, annab enne 2007. aastal toimuvat UNEPi nõukogu 24. istungjärku uut hoogu rahvusvahelistele läbirääkimistele, sh läbirääkimistele kaubandusküsimustes.

Kulude ja tulude hindamine . Võrdlus näitab, et vähimad konservatiivsed tulud (või elavhõbeda tonni kohta säästetud kulud) on eeldatavasti suuremad kui suurimad hinnangulised kulud, kuid III lisas esitatud analüüsi ei saa siiski käsitada lõpliku tulude-kulude analüüsina, kuna olemasolevad andmed ei võimalda eeldatavate tulude ja kulude otsest võrdlemist.

Keskkonnaaspektide hindamisel kombineeritakse mõjuhinnangus kvalitatiivse ja kvantitatiivse analüüsi elemente. Kvantitatiivselt esitatakse andmed elavhõbeda allesjäänud kasutusvaldkondade kohta maailmas ning Euroopa Liidust eksporditavate elavhõbeda ülejääkide kohta. Eeldatakse, et paljud nimetatud kasutusvaldkondadest võivad põhjustada metallilise elavhõbeda sattumist keskkonda. Elavhõbeda ekspordi keelamine ning ladustamise muutmine kohustuslikuks peaksid heitmeid vähendama, kuigi nende koguseid on raske prognoosida.[6]

Inimeste tervisele tõusva kasu hindamiseks oleks tarvis luua mudel, milles ühendatakse andmed heidete kohta, metüülelavhõbeda ladestumise kohta kalades ning selle sattumise kohta ohustatud elanikkonna rühmadesse kuuluvate isikute organismidesse. Sellise ettevõtmise mastaapsust (erinevad keskkonnaelemendid, geograafiline ulatus, hõlmatav elanikkond jne) arvestades leiti, et mudeli koostamine läheks vastuollu mõjuhinnangute koostamise suunistes kehtestatud analüüsi proportsionaalsuse põhimõttega. USAs tehtud uute uuringute[7][8] andmed näitavad, et tulu võib jääda vahemikku alates 3 miljonist eurost ühe tonni ärahoitud heidete kohta aastas kuni 70–100 miljoni euroni. Samuti ilmneb uuringutest, et elavhõbedaheidete vähenedes kasvab tulu tonni kohta, kuigi see toimub oluliselt aeglasemas tempos. Seda võib võrrelda (sügaval aluspõhjakaljus) lõppladustamise suurimate kuludega 37–70 000 eurot tonni kohta aastas (40-aastase perioodi jooksul) ja saamata jäänud tuluga (10 000 eurot tonni kohta).

[1] KOM(2005) 20 (lõplik).

[2] Miñas de Almadén y Arrayanes, S.A.

[3] Kloorleeliste tööstuses on tööstusesiseselt tekkivad elavhõbeda ülejäägid korduvkasutuses, mistõttu ei ole eespool esitatud prognoosis seda nõudlust arvestatud.

[4] Rahvusvahelises mitteraudmetallide kaubanduses esitatakse hinnad tavaliselt USA dollarites.

[5] 7,85 eurot kilogrammi kohta või 7851,76 eurot tonni kohta.

[6] UNEP jt on hinnanud eriti veekeskkonnas moodustuva metüülelavhõbedaga seonduvaid keskkonna- ja tervisriske ning mõjuhinnangus ei esitata neid tervikkujul uuesti.

[7] USA söeelektrijaamadest keskkonda paisatavate elavhõbeda heidete vähendamisest inimeste tervisele tõusva kasu majanduslik hinnang (Economic valuation of human health benefits of controlling mercury emissions from U.S. coal-fired power plants), www.nescaum.org, veebruar 2005.

[8] Metüülelavhõbeda mürgituse meditsiinilised ja majanduslikud tagajärjed arenevale ajule (Public health and economic consequences of methyl mercury toxicity to the developing brain), Environmental Health Perspectives 113, mai 2005.