ET Euroopa Liidu Teataja C 307/4

Ärakuulamise eest vastutava ametniku lõpparuanne (1)

Juhtum COMP/38.589 – Termostabilisaatorid

2010/C 307/04

Käesolev konkurentsijuhtum hõlmab kartellikokkulepet, mille sõlmisid polüvinüülkloriidist toodete tootmiseks kasutatavate kaht liiki termostabilisaatorite (tinastabilisaatorid ning epoksiiditud sojaõli ja estrid) tootjad.

Otsuse eelnõu põhjal võib teha järgmiseid tähelepanekuid:

Vastuväited

Komisjoni uurimine algatati trahvidest vabastamise taotluse alusel 2002. aasta novembris. Komisjon tegi kohapealseid kontrollimisi. Lisaks trahvidest vabastamise taotlusele esitati käesoleva juhtumi raames veel ka neli leebema kohtlemise taotlust.

18. märtsil 2009 esitas komisjon vastuväited 15 ettevõtjale ja kontsernile (2).

Vastuväidetes jõudis komisjon esialgsele järeldusele, et ettevõtjad osalesid EÜ asutamislepingu artikli 81 lõike 1 ja EMP lepingu artikli 53 lõike 1 üksikus ja jätkuvas rikkumises. Rikkumine kestis tinastabilisaatorite puhul 13 aastat (aastatel 1987–2000) ning epoksiiditud sojaõli ja estrite puhul 9 aastat (aastatel 1991–2000).

Vastuväidetele vastamise aeg

Ettevõtjatele kehtestati vastuväidetele vastamise esialgseks tähtajaks 14. mai 2009. Kolmteist ettevõtjat esitasid põhjendatud taotluse tähtaja pikendamiseks, mille alusel ma pikendasin nende kõigi tähtaega. Seejärel esitasid kolm ettevõtjat mõjuvad põhjused tähtaja edasise pikendamise kohta, mille alusel otsustasin nende tähtaega veel kord pikendada. Kõik ettevõtjad peale ühe vastasid õigeaegselt.

Juurdepääs toimikule

Ettevõtjatele anti juurdepääs toimikule CD ROMi kaudu. Lisaks oli neil komisjoni ruumides juurdepääs leebema kohtlemise taotlusi käsitlevatele suulistele ja kirjalikele ütlustele.

Ettevõtja Baerlocher taotles veel kord juurdepääsu toimikule. Oma vastuses rahuldasin osaliselt tema taotluse, andes täiendava juurdepääsu teatavatele suulistele ütlustele. Täiendav juurdepääs oli vajalik selleks, et Baerlocher saaks kontrollida dokumentide eri versioonide võimalikke lahknevusi. Teise osa tema taotlusest jätsin rahuldamata, sest asjaomaste dokumentide suhtes kehtis kutsesaladus ja sellistele dokumentidele juurdepääsu andmise õigus kuulus sel ajal Euroopa Kohtu pädevusse. Mitmed ettevõtjad taotlesid menetluse eri etappides juurdepääsu teiste ettevõtjate vastustele, kuid sellised taotlused lükkasin ma tagasi, viidates toimikule juurdepääsu käsitlevale teatisele ja kohaldatavale kohtupraktikale (3).

Suuline ärakuulamine

Suuline ärakuulamine toimus 2009. aasta juunis. Osalesid kõik ettevõtjad peale ühe.

Ettevõtjate tõstatatud peamised probleemid seoses kaitseõigusega

Ettevõtjad tõstatasid oma kirjalikes ja suulistes märkustes seoses kaitseõigusega mitmeid probleeme, mis hõlmasid peamiselt teatamiskohustuse rikkumist, ülemäära pikka menetlust ja suutmatust korraldada ulatuslikku uurimist.

Adressaatide õigus saada uurimise kohta teavet

Ettevõtjad AC Treuhand, Elementis, Chemson, GEA ja Faci väitsid, et nende kaitseõigust rikuti, sest neid ei teavitatud õigel ajal nende suhtes algatatud uurimisest. Sellest tulenevalt palusid AC Treuhand ja Elementis komisjonil nende suhtes algatatud menetluse lõpetada ning Chemson ja GEA nõudsid uurimise algatamist ettevõtja ChemTrade Roth suhtes. Faci ei esitanud ühtegi eritaotlust.

i) AC Treuhand

Esimest korda teavitati ettevõtjat AC Treuhand sellest, et ta võib termostabilisaatoreid hõlmavas juhtumis olla vastuväidete adressaadiks, 2009. aasta veebruaris, st 1,5 aastat pärast teabenõude esitamist ja 6 kuud pärast Esimese Astme Kohtu otsust, millega loodi pretsedent seoses komisjoni teatamiskohustusega ettevõtja AC Treuhand ees orgaanilisi peroksiide hõlmavas juhtumis (4). Selline otsus tehti hoolimata korduvatest taotlustest, mis ettevõtja AC Treuhand esitas konkurentsi peadirektoraadile nii enne kui ka pärast Esimese Astme Kohtu otsuse tegemist, et saada selgitusi oma rolli kohta menetlustes.

Võttes aluseks Esimese Astme Kohtu määratud standardid, oleks komisjon pidanud ettevõtjat AC Treuhand tema staatusest teavitama esimese teabenõude esitamise ajal 2007. aasta oktoobris. Asjaolul, et kohus sõnastas sellise kohustuse alles 2008. aasta juulis, ei ole tähtsust, sest kohustus oli tekkinud juba enne sellist kohtuotsust. Kuna vastuväited orgaanilisi peroksiide hõlmavas juhtumis saadeti ettevõtjale AC Treuhand 2003. aasta märtsis, oleks konkurentsi peadirektoraat pidanud esimese teabenõude esitamise ajal olema teadlik selle ettevõtja staatusest käesolevas juhtumis. Seega rikuti eeskirju.

Võib jätta vastamata küsimusele, kas teatamiskohustus võis tekkida veel varem, (5) sest AC Treuhand ei tõendanud, et hilinenud teave oleks käesolevas menetluses suutnud tema kaitseõigust tegelikult rikkuda.

Kohtu hinnangul ei saa ainult asjaolu, et kõnealust teavet ei esitatud juriidilisele isikule õigeaegselt, tuua endaga kaasa vaidlustatud otsuse tühistamise. Pigem on vaja ka tõendada, et komisjoni poolt toime pandud eeskirjade rikkumine võis kõnealuses menetluses tegelikult rikkuda ettevõtja kaitseõigust (6).

AC Treuhand esitas sellega seoses kolm väidet. Esiteks osutas ta ühe tunnistajast töötaja pensionile jäämisele 31. augustil 2002. Teiseks viitas ta sellele, et kõnealune isik ei suuda enam meenutada asjaolusid. Kolmandaks rõhutati, et Šveitsi õiguse kohane kohustus säilitada ettevõtja dokumente kümme aastat (Aufbewahrungspflicht) oli aegunud. Esimese väite saab ümber lükata, kuna töötaja läks pensionile isegi enne seda, kui ettevõtja Chemtura esitas komisjonile trahvidest vabastamise taotluse. Töötaja oleks pensionile jäänud ka siis, kui ettevõtjat AC Treuhand oleks nõuetekohaselt teavitatud komisjoni uurimisest. Teine ja kolmas väide on suhteliselt abstraktsed ja üldised, kuna AC Treuhand ei ole täpsustanud sellise teabe või selliste üksikasjade iseloomu ega ulatust, mida tal on vaja enda kaitsmiseks ja mida töötaja oleks võinud meenutada või mida oleks olnud võimalik kätte saada ettevõtja arhiividest. Sellega seoses võib olla oluline arvestada seda, et 2003. aastal pärast orgaanilisi peroksiide hõlmava juhtumi raames esitatud vastuväidetest teadasaamist oli AC Treuhand teadlik või võis loogiliselt eeldada, et komisjon teda kontrollib. Seega järeldan, et ettevõtja AC Treuhand kaitseõigust ei ole rikutud.

ii) Elementis

Komisjon teatas ettevõtjale Elementis eeldatavatest trahvidest õigeaegselt oma esimeses teabenõudes, mis saadeti 2008. aasta mais. Võib jätta vastamata küsimusele, kas ettevõtjat oleks pidanud teavitama juba varem, kuna ettevõtja argumendid, millega ta toetab oma kaitseõiguse rikkumist, ei vasta nõutavale standardile. Elementis märkis, et üks tunnistaja suri 24. jaanuaril 2008. Lisaks väitis ta, et tal ei olnud võimalik leida mitut vastuväidetes osutatud või muud asjakohast tunnistajat ega nendega ühendust võtta. Lõpuks jäi ta seisukohale, et dokumente on keeruline leida ja et tunnistajad ei suuda enam asjaolusid meenutada.

Ettevõtja Elementis väide, et ta ei saanud küsitleda mitmeid tunnistajaid, on kummaline, sest vähemalt kaks tema nimetatud tunnistajat andsid käesolevas juhtumis tunnistuse ühele teisele ettevõtjale. Lisaks kirjeldab Elementis ainult üldiselt küsimusi, mille kohta oleksid tunnistajad võinud anda täiendavat teavet. Jääb täiesti selgusetuks, kuidas oleks nende tunnistus aidanud ettevõtjal Elementis kaitsta end väidetava rikkumise vastu, nagu seda on nõutud kohtupraktikas.

iii) Faci

Komisjon teavitas ettevõtjat Faci nõuetekohaselt tema staatusest, kui saatis talle esimese teabenõude 2007. aasta oktoobris. Faci väitis, et kui teda oleks teavitatud 2003. aastal või vähemalt enne 2007. aastat, oleks tal olnud võimalik kaaluda leebema kohtlemise taotluse esitamist. Kuna asjaomased töötajad olid 2007. aasta oktoobriks ettevõtjast lahkunud, ei olnud tal enam võimalik sellise taotluse esitamist kaaluda.

Ettevõtja Faci esitatud väited ei toeta teatamiskohustuse ega kaitseõiguse rikkumist ning tuleb seega tagasi lükata.

Uurimiskohustus

Ettevõtjad GEA ja Chemson olid seisukohal, et komisjonil oli (ja on praegugi) kohustus uurida ettevõtja ChemTrade Roth tegevust. Oma vastuses vastuväidetele sidusid mõlemad ettevõtjad õiguse saada teavet oma staatuse kohta komisjoni kohustusega korraldada ulatuslik uurimine.

GEA ja Chemson lõpetasid väidetava rikkumisega seotud tegevuse rikkumise toimepanemise perioodil. GEA müüs oma epoksiiditud sojaõliga tegelevad ettevõtjad 2000. aasta mais. Lisaks loobus ta emaettevõtjana ettevõtjatest (Dynamit Nobel AG ja Chemetall GmbH), kelle tegevus oli otseselt seotud väidetava rikkumisega. Chemson müüs (juhatuse poolt väljaostmise kaudu) kõik oma epoksiiditud sojaõliga tegelevate ettevõtjatega seotud varad ja dokumendid 2002. aastal ettevõtjale ChemTrade Roth. Chemson väitis, et pärast seda puudus tal juurdepääs epoksiiditud sojaõliga seotud tegevust tõendavatele dokumentidele ja tunnistajatele. Seoses komisjoni teatamiskohustusega tuleb märkida, et komisjon teatas ettevõtjatele Chemson ja GEA nõuetekohaselt eeldatavatest trahvidest teabenõudes, mis saadeti neile vastavalt 2007. aasta oktoobris ja 2008. aasta juulis. Chemson osutas aga kõnealuse juhtumi eripäradele ja väitis, et ei saa välistada ja võib olla isegi tõenäoline, et kui ta ei oleks epoksiiditud sojaõliga tegelevaid ettevõtjaid müünud mitte juhatuse poolt väljaostmise kaudu, vaid aktsiate võõrandamise kaudu, oleks komisjon algatanud ettevõtja ChemTrade Roth suhtes uurimise.

Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt hindab komisjon konkreetse teabe vajalikkust konkurentsieeskirjade rikkumise paljastamiseks (7). Käesoleva juhtumi puhul ei näi olevat rangelt vajalik uurida ettevõtja ChemTrade Roth tegevust, et saada piisavalt kartelli olemasolu kinnitavaid tõendeid.

Samas ei ole olukord seoses süütust kinnitavate tõenditega sama selge. Ühest küljest võib väita, et just vastuväidete adressaadid on kohustatud esitama süütust kinnitavaid tõendeid, kuid ei GEA ega Chemson ole esitanud ühtki viidet selle kohta, millist kasulikku teavet võiks ettevõtja ChemTrade Roth tegevuse uurimine anda. Lisaks oli adressaatidel võimalus lisada oma üleandmislepingutesse klauslid, millega oleks võidud tagada pidev juurdepääs teabele ja/või reguleerida kartellikokkulepetest tulenevate trahvide maksmise kohustuse üleandmist. Teisest küljest on komisjon kohustatud korraldama objektiivse uurimise, millesse oleks üldjuhul hõlmatud ettevõtja ChemTrade Roth. Kui uurimist ei oleks 2003. aastal peatatud või kui komisjon oleks ettevõtjaid Chemson ja GEA teavitanud uurimisest varem, oleksid nad praegu võinud olla paremas olukorras.

Igal juhul leiti, et teabenõude saatmine ettevõtjale ChemTrade Roth või tema läbiotsimine pärast suulist ärakuulamist ei ole mõttekas. Selline tegevus ei oleks saanud anda tulemusi, mis oleksid kõnealust juhtumit selgitanud, kuna selleks ajaks olid asjaomased dokumendid (kui need üldse olemas olid) väga tõenäoliselt juba hävitatud. Lisaks oleks müüdud ettevõtjate endisi esindajaid saadud küsitleda ainult nende nõusoleku korral.

Samuti kaotati juurdepääs dokumentidele juba 2002. aastal, st enne juhtumi algatamist. Seega oleks ettevõtja ChemTrade Roth tegevuse uurimine asendanud ainult endise esindaja küsitlemist (mille oleks saanud lepingus ette näha).

Nimetatud asjaolude tõttu olen ma seisukohal, et komisjonil ei ole kohustust uurida ettevõtja ChemTrade Roth tegevust, nagu seda nõudsid ettevõtjad Chemson ja GEA, ning nimetatud ettevõtjate kaitseõigust ei ole rikutud.

Menetluste kestus

Viieteistkümnest ettevõtjast üheksa (8) väitsid, et nende kaitseõigust on menetluste kestuse tõttu rikutud. Tõepoolest, esialgne uurimine kestis kauem kui kuus aastat, mis ilma konkreetseid asjaolusid teadmata võib näida ülemäära pika ajana.

Kohtud on olnud seisukohal, et haldusmenetlustes tuleb meetmeid võtta mõistliku aja jooksul (9). Seda põhimõtet kohaldatakse uurimise suhtes täiel määral (10).

Kuue aasta jooksul oli juhtumi uurimine rohkem kui neljaks aastaks ettevõtjate Akzo ja Ackros suhtes algatatud menetluste tõttu peatatud. Ettevõtja Ackros kontrollimise käigus väitsid selle esindajad, et teatavate dokumentide suhtes kehtib kutsesaladus. 2003. aasta aprillis algatasid ettevõtjad Akzo ja Ackros nimetatud kutsesaladuse kinnitamiseks kohtumenetluse. Kohtumenetluse ajaks komisjoni uurimine peatati. Neli aastat hiljem, 2007. aasta septembris jättis Esimese Astme Kohus taotlejate hagi rahuldamata, sest pidas seda osaliselt vastuvõetamatuks, osaliselt põhjendamatuks (11).

Konkurentsi peadirektoraat pidi Esimese Astme Kohtu otsuse ära ootama, enne kui sai hakata hindama leebema kohtlemise taotlustega kaasnevat lisaväärtust (12). Hindamisel kaaluti iga konkreetse tõendi kasutusvõimalust kontrollidokumendina. Nimelt on kontrollidokument tõepoolest oluline tõend, millele vastuväited ja otsus tuginevad.

Seega ei olnud menetluse kestus ülemäära pikk. Üheksa ettevõtja kaitseõigust ei ole rikutud.

Otsuse eelnõu

Otsuse eelnõus jääb komisjon oma vastuväidete juurde, kuid on neid võrreldes varem esitatutega mõnevõrra muutnud:

— komisjon loobub ettevõtjate Akzo Nobel Chemicals International BV ja Addichem SA. suhtes esitatud vastuväidetest;

— kuigi komisjon tunnistab, et ettevõtja Arkema ei osalenud tinastabilisaatoreid hõlmavas kartellis ajavahemikul 1. aprillist 1996 kuni 8. septembrini 1997, peab ta ettevõtjat vastutavaks selles esimest korda osalemise eest ajavahemikul 16. märtsist 1994 kuni 31. märtsini 1996, kuna ettevõtja ühines hiljem sama kartelliga uuesti (osalus ajavahemikul 9. septembrist 1997 kuni 21. märtsini 2000). Oma kaalutlusõigust kasutades ei määra komisjon ettevõtjale Arkema siiski rikkumise esimese ajavahemiku eest trahvi. Komisjon on seisukohal, et tinastabilisaatoreid ning epoksiiditud sojaõli ja estreid hõlmavad kokkulepped on kaks eraldiseisvat rikkumist;

— komisjon järeldab, et teda ei saa pidada ühegi menetluseeskirja eiramise eest vastutavaks, eelkõige selle eest, et ta ei teavitanud vastuväidete võimalikke adressaate uurimisest ega selle peatamisest. Komisjon on seisukohal, et ettevõtja AC Treuhand oleks käesoleva juhtumi konkreetseid asjaolusid arvestades saanud järeldada, et tema tegevust võidakse uurida. Komisjon järeldab, et ta on kogu menetluse ajal olnud hoolikas ja käitunud põhjendatult;

— komisjon võttis ettevõtja Arkema trahvide määramisel arvesse kolme varasemat korduva rikkumisega seotud otsust (vastuväidetes osutatud kahe varem tehtud otsuse asemel). 20. oktoobril 2009 saatis komisjon ettevõtjale Arkema asjaolusid käsitleva kirja, milles esitas vastuväidetega võrreldes uue teabe ja andis võimaluse esitada selle kohta märkusi;

— komisjon järeldab, et menetlused olid küllaltki pikad ja seega on õigustatud trahvi vähendamine. Ettevõtjate Ackros ja Akzo trahve siiski ei vähendata, kuna käesoleva juhtumi viibimise peamiseks põhjuseks oli nende tühistamishagi, mille nad esitasid Esimese Astme Kohtule seoses kutsesaladusega.

Minu hinnangul käsitletakse otsuse eelnõus ainult neid vastuväiteid, mille kohta ettevõtjatele on antud võimalus oma seisukohti väljendada.

Kokkuvõte

Eelnevat silmas pidades olen seisukohal, et käesoleva juhtumi puhul on kõikide ettevõtjate puhul järgitud õigust olla ära kuulatud.

Brüssel, 5. november 2009 Michael ALBERS

(1) Vastavalt komisjoni 23. mai 2001. aasta otsuse 2001/462/EÜ, ESTÜ (ärakuulamise eest vastutavate ametnike pädevuse kohta teatavates konkurentsimenetlustes) artiklitele 15 ja 16, (EÜT L 162, 19.6.2001, lk 21).

(2) i) Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Chemicals International BV ja nende emaettevõtja Akzo Nobel N.V. (edaspidi „Akzo”); ii) Ackros Chemicals Ltd (edaspidi „Ackros”); iii) Elementis plc, Elementis Holdings Ltd, Elementis UK Ltd ja Elementis Services Ltd (edaspidi „Elementis”); iv) Elf Aquitaine SA (edaspidi „Elf”); v) CECA SA ja tema emaettevõtja Arkema France SA (edaspidi „Arkema”); vi) Baerlocher GmbH, Baerlocher Italia SpA, Baerlocher UK Ltd ja nende emaettevõtja MRF Michael Rosenthal GmbH (edaspidi „Baerlocher”); vii) GEA Group AG (edaspidi „GEA”); viii) Chemson GmbH ja Chemson Polymer-Additive AG (edaspidi „Chemson”); ix) Aachener Chemische Werke Gesellschaft für glastechnische Produkte und Verfahren mbH (edaspidi „ACW”); x) Addichem SA (edaspidi „Addichem”); xi) Chemtura Vinyl Additives GmbH ja tema emaettevõtja Chemtura Corporation (edaspidi „Chemtura”); xii) Ciba Lampertheim GmbH ja tema emaettevõtja Ciba Holding AG („Ciba”); xiii) Faci SpA (edaspidi „Faci”); xiv) Reagens SpA (edaspidi „Reagens”) ning xv) AC Treuhand AG (edaspidi „AC Treuhand”).

(3) Vt näiteks otsus kohtuasjas C-204/00 Aalborg Portland A/S [2004] EKL-I-123, punkt 70: „puudub üldine abstraktne põhimõte, et ettevõtjal peab igal juhul olema võimalus saada kõikide nende dokumentide koopiaid, mida teiste ettevõtjate puhul on kohtuasjas arvesse võetud.”.

(4) Otsus kohtuasjas T-99/04 AC Treuhand vs. komisjon, punkt 56. Vt ka Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 lõike 3 punkt a ja Euroopa Inimõiguste Kohtu 24. novembri 1993. aasta otsus kohtuasjas Imbrioscia vs. Šveits (taotlus nr 13972/88), punkt 36.

(5) AC Treuhand väitis, et teda oleks tulnud teavitada pärast seda, kui komisjon lõpetas leebema kohtlemise taotluste hindamise, st 2003. aasta keskel.

(6) Otsus kohtuasjas T-99/04 AC Treuhand vs. komisjon, punkt 58. Vt ka liidetud kohtuasjad C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P ja C-219/00 P Aalborg Portland jt vs. komisjon [2004] EKL I-123 ning otsus kohtuasjas C-105/04 P, Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied vs. komisjon [2006] EKL I-8725.

(7) Otsus kohtuasjas C-94/00, Roquette Frčres vs. komisjon [2002] EKL I-9011, punkt 78.

(8) AC Treuhand, ACW, Akzo tütarettevõtjad, Arkema, Baerlocher, Chemson, Elementis, GEA ja Reagens.

(9) Liidetud kohtuasjad C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-250/99 P kuni C-252/99 P ja C-254/99 P, Limburgse Vinyl Maatschappij et al. vs. komisjon [2000] EKL I-8375, punkt 179; vt ka otsus kohtuasjas C-167/04 P, JCB Service vs. komisjon [2006] EKL I-8935, punkt 60.

(10) Otsus kohtuasjas C-113/04 P, Technische Unie BV vs. komisjon, [2006] EKL I-8831, punkt 54 jj.

(11) Otsus kohtuasjas T 112/05, Akzo Nobel jt vs. komisjon, [2007] EKL II-05049.

(12) 2002. aasta leebema kohtlemise teatise punkt 26.