ET Euroopa Liidu Teataja C 277/125

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele: tegevuskava ELi loomatervishoiustrateegia rakendamiseks”

KOM(2008) 545 (lõplik)

(täiendav arvamus)

(2009/C 277/26)

Üksikraportöör: Leif Erland NIELSEN

24. veebruaril 2009. aastal otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt oma kodukorra rakenduseeskirja artikli 29 lõikele a) koostada täiendava arvamuse järgmisel teemal:

„Komisjoni teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele: tegevuskava ELi loomatervishoiustrateegia rakendamiseks”

KOM(2008) 545 lõplik.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav põllumajanduse, maaelu arengu ja keskkonna sektsioon võttis arvamuse vastu 17. aprillil 2009. Üksikraportöör oli Leif Erland Nielsen.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 453. istungjärgul 13. ja 14. mail 2009 (13. mai istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 189, vastu hääletas 2, erapooletuks jäi 11.

1. Järeldused

1.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee tervitab komisjoni ettepanekut loomatervishoiustrateegia rakendamiseks ning hindab kõrgelt seda, et komisjon on suures osas arvestanud komitee märkustega, mida viimane esitas seoses uue strateegia ettepanekuga. Komitee kordab oma nõudmist tugevdada ELi jõupingutusi loomahaiguste ennetamise, seire ja tõrje valdkonnas. Suurem osa loomahaigusi kujutab endast endiselt globaalset ohtu. Seepärast loodab komitee jätkuvalt, et tulevased ELi eeskirjad oleksid võimalikult suures ulatuses eeskujuks teistele kaubanduspartneritele. Komisjon peaks hoolitsema selle eest, et asjaomastes kolmandates riikides mõistetaks ELi uusi õigusakte, ning kasutama liikmesriikide kogemusi ja ressursse kriiside lahendamisel. Arenguriikide osas tuleks siiski teha veelgi enam jõupingutusi ning üks peamisi prioriteete peaks olema näitajate väljatöötamine, sest need on äärmiselt olulised. Lisaks on konkurentsimoonutuste välimiseks oluline säilitada veterinaarfond ning ühtlustada liikmesriikide poolset kaasrahastamist.

2. Taust

2.1. 2007. aastal kiitis Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee heaks komisjoni ettepaneku uue loomatervishoiustrateegia kohta perioodiks 2007–2013 (1). Esitatud tegevuskava annab nimetatud strateegiale konkreetse vormi. Tegevuskava sisaldab 31 üksikalgatuse (2) ajakava, mis tuleb 2013. aastaks ellu viia neljas tegevusvaldkonnas (prioriteetide kindlaksmääramine, õiguslik raamistik, ennetustegevus ja teadusuuringud). Kõige olulisemad osad on ELi uus loomatervishoiu seadus ning kulude ja vastutuse jagamise kava läbivaatamine. Pikemas perspektiivis lisanduvad selle ELi püüdlus saada Maailma Loomatervishoiu Organisatsiooni (OIE) liikmeks, hügieenitõkete vastased meetmed eksportimisel, loomahaigustega seotud riskide ja keemiliste riskide kategooriatesse jaotamine ja hindamine, bioohutuse tagamiseks veisekarjas ja piiridel, elektroonilise identifitseerimissüsteemi väljaarendamine, ühenduse vaktsiini- ja antigeenipankade tugevdamine, uute ravimite ja vaktsiinide väljatöötamine ning zoonootiliste mõjurite kontroll resistentsuse suhtes antibiootikumidele. Üleüldine eesmärk on olemasolevate ja uute õigusaktide lihtsustamine ja parandamine ning suurema tõhususe tagamine. Seepärast soovib komisjon hinnata süsteemselt üksikuid ettepanekuid ja kaaluda võimalikke alternatiive, et tagada paremate või siis lihtsamate õigusaktide loomine.

3. Üldised märkused

3.1. Tegevuskava on oluline ja põhjendatud ning komitee hindab selle suurt avatust ja koostöötahet, mis on antud protsessi siiani iseloomustanud, sealhulgas ka komisjoni poolset arvestamist komitee märkustega. Komisjon peaks kiirustama tegevuskavas sisalduvate valdkondade piiritlemise ja nende prioriteetsuse kindlaksmääramisega. Seejuures tuleks omavahel võrrelda, kui suur on nende haiguste riskipotentsiaal inimestele, milliseid kannatusi nad loomadele põhjustavad ja millised on nende haiguste majanduslikud tagajärjed tootjatele ja ettevõtetele.

3.2. Nagu komitee on juba varem märkinud, on ELi usaldatavuse jaoks määrav, et ELi institutsioonid ja liikmesriigid peaksid kinni konkreetsete määruste esitamise, vastuvõtmise ja rakendamise tähtaegadest, mis nad ise on kehtestanud. See on siiani olnud pigem kahjuks erand kui reegel. Seepärast on oluline, et komisjon kehtestaks vähemalt enda ettepanekute ja aruannete esitamisele realistlikud tähtajad ning peaks nendest tähtaegadest tegelikkuses ka kinni.

3.3. Üksikute meetmete tähtaegade osas tuleks seepärast lisaks eeltoodule veel selgitada seda, et „seadusandlike algatuste orienteeriv ajakava” ja „orienteeriv lõpuleviimine” puudutavad ettepaneku esitamist ja mitte lõpliku otsuse tegemist, mis saab olema sellele järgneva aeganõudva otsustusprotsessi tulemus. Eriti arusaamatu on väide, et 2006. aasta vastavas tegevuskavas (3) kirjeldatud konkreetsed loomakaitsemeetmed moodustavad nüüdseks loomatervishoiustrateegia lahutamatu osa. Nende meetmete ajakava läks suures osas lõhki juba varsti pärast tegevuskava esitamist.

3.4. Määrava tähtsusega on see, et üksikute meetmetega kaasneks kõrgem kaitsetase ning et need meetmed muutuksid tõhusamateks. Seejuures tuleb arvestada nii proportsionaalsuse põhimõtte kui ka õiguskeskkonna lihtsustamise ja parandamise nimel tehtavate pingutustega. Lisaks on oluline, et loomatervishoiustrateegia järelmeetmed võetaks liikmesriikide ja huvirühmadega toimuva avatud koostöö raames. Selleks on muu hulgas vaja teabevahetuskava ja loomatervishoiu nõuandekomiteed.

4. Konkreetsed märkused

4.1. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee toetab üldeesmärki, milleks on õigusraamistiku loomine, mis määratleks loomatervishoiu üldised põhimõtted ja nõuded ning näitaks ära kokkupuutepunktid kehtivate õigusaktidega loomakaitse, toiduohutuse, rahvatervise või põllumajanduse valdkondades. Õigusaktide kavandatud lihtsustamine ja parandamine aitab muuta seda poliitikavaldkonda ka ülevaatlikumaks ja avatumaks, ent see eeldab siiski valdkonnaülest juurdepääsu ja ka arvestamist toiduohutust, loomatervishoidu ja haiguste tõrjet puudutavate aspektidega. Tuleb ära kasutada nendes valdkondades tekkivaid sünergiaid ja seal, kus see on oluline, tuleks rohkem ja varem arvestada loomakaitsega kui loomatervishoiu osaga.

4.2. Loomahaiguste kategooriatesse jaotamine ja „aktsepteeritava riskitaseme” määratlemine kujutavad endast suurt väljakutset partnerlikule koostööle. Antud tööd tuleks esmalt teha lähtuvalt teaduslikelt alustelt, nii et haigused jaotataks kategooriatesse epidemioloogiliste aspektide ja kontrollivõimaluste alusel. Samas on siiski vajalik, et hinnangus arvestataks ka haiguste majanduslike ja äriliste mõjudega.

4.3. Tegevuskava kohaselt keskendatakse tegevus ja ressursid „avaliku huvi seisukohast olulistele haigustele”. Need on loomulikult haigused, mis kujutavad endast ohtu inimtervisele. Ent haiguste hulka, mis on „avaliku huvi seisukohast olulised” ja millele eraldatakse vastavaid rahalisi vahendeid, peaksid kuuluma ka need haigused, mis avaldavad sektorile ja seega liikmesriikide majandusele suurt majanduslikku mõju.

4.4. Lisaks on kehtivate asjaomaste õigusaktide lihtsustamisel ja läbivaatamisel väga oluline ühtlustada paremini ELi eeskirjad ja OIE soovitused. Samas tuleb vältida tarbetuid konkurentsipiiranguid liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel. Uute veterinaariavaldkonna ja loomakaitse õigusaktide väljatöötamisel peab EL seepärast tegema pingutusi, et need õigusaktid oleks arusaadavad ka kolmandatele riikidele, ning ühtlustama eeskirjad nii suures ulatuses kui võimalik.

4.5. Tõhus ja vastutustundlik kulude jagamise skeem, mida komisjon soovib kehtestada, peaks ka edaspidi põhinema ELi ja liikmesriikide ühisel rahastamisel, ent peab lähtuma ka sektori vastutusest ning ka haiguste ennetamise ja tõrje kuludest. Sellele vastavalt jääks kehtima ELi poolne rahastamine veterinaarfondi kaudu, ent liikmesriikide kaasrahastamist soovitakse ühtlustada, et hoida ära avaliku ja erasektori sidusrühmade poolse rahastamise erinevusest tulenevaid konkurentsimoonutusi. See peab sisaldama võimalusi otseste ja kaudsete kulude katmiseks nii, et tulevases loomatervishoiustrateegias säiliks ilmtingimata stiimul teavitada ohtlike loomahaiguste puhkemisest. Nagu komisjon märgib, on enne kulude jagamise ühtlustatud skeemi kohta ettepanekute tegemist vaja põhjalikult analüüsida olemasolevaid võimalusi.

4.6. Söödasektor on loomatervishoiule väga oluline ja seepärast on söödaga ümberkäimine tähtis haiguste tõrje seisukohast. Komitee leiab, et ettepanekut kehtestada finantstagatised söödasektoris tuleks täpsemalt põhjendada. Ilmselt ei ole seejuures arvestatud söödasektoris finantstagatise kohta koostatud aruande (4) järeldustega.

4.7. Nagu komitee on juba varem esile tõstnud, tuleks loomahaiguste tõrjeks kasutada vaktsineerimist, kui tänu sellele saab vältida või piirata tervete loomade tapmist, pidades muu hulgas silmas ka elanikkonna heakskiitu. Nagu märgib ka komisjon, tuleks vaktsineerimise otsus teha siiski lähtuvalt konkreetsest olukorrast ning tunnustatud põhimõtete ja tegurite põhjal, nagu vaktsiini kättesaadavus ja mõjusus, valideeritud testid, rahvusvahelised suunised ja võimalikud kaubandustõkked, kulutasuvus ja vaktsiini kasutamisega seotud võimalikud ohud.

4.8. Siinkohal on vajadus täiendava teadus- ja arendustegevuse järele ning selles kontekstis on määrav, et komisjon teeks jõupingutusi väljaspool ELi piire, saavutamaks mõistmist ELi vaktsineerimispoliitika suhtes, et vähendada ekspordi puhul esinevate kahtlusi tekitavate juhtumite arvu.

4.9. Siiani olid akuutse kriisiohje eest suures osas vastutavad üksikud liikmesriigid ja vastavad kolmandad riigid ning seda arvestades on vägagi otsustav, et ka edaspidi lahendaks neid probleeme asjaomased osapooled ühiselt. Senisel tööjaotusel on kindlasti eeliseid ja seepärast peab liikmesriikidel ka edaspidi säilima õigus pidada ise läbirääkimisi, tingimusel, et komisjoni hoitakse pidevalt toimuvaga kursis.

4.10. Enamikes põllumajandusettevõtetes võetakse tänapäeval eri meetmeid, mis kujutavad endast kombinatsiooni konkreetsest tegutsemistest, rutiinist ja tervest mõistusest. Kui neid, reeglina tootja algatusel või erialaliitude soovitusel rakendatavaid vabatahtlikke haigustõrje meetmeid tuleks võtta seoses kulude jagamise skeemi väljatöötamisega, siis tooks see endaga kaasa õiguskindluse märkimisväärse puudumise.

4.11. Isegi kui näib, et väga kerge on hinnata, millises ulatuses on loomatootja üksikjuhul teinud kõik vajaliku, vältimaks loomahaiguse sissetoomist ja levitamist, on selle hinnangu põhjal majandusliku kahjutasu üle otsustamine problemaatiline. Kuna puuduvad piisavad teadmised ennetusmeetmete mõju kohta eri loomaliikidele, siis on selliste reeglite rakendamine praktikas praegu väga ohtlik. Seepärast on vaja teadus- ja arendustegevust, et uurida, millised võimalused on olemas ja mil määral on need praktikas rakendatavad.

4.12. Bioohutuse põhireeglid on kavas kehtestada õigusaktidena. Neid on võimalik täiendada spetsiifilisemate juhtnööridega eri loomaliikidele või tootmissüsteemidele (nt harrastustalupidajatele) kohandatud juhiste teel. Lisaks on ametkondade ja erialaliitude koostöö raames vajalik pidev teavitustöö.

4.13. Teadus- ja arendustegevus ning nõustamine on strateegia eesmärkide elluviimise seisukohalt määrava tähtsusega. Suur osa teadustööst tasub ennast ära alles hetkel, kui selle tulemusi rakendatakse tootmises, nõuandetegevuses ja kontrollimisel. Seepärast on teadmussiire oluline tegevusvaldkond. Sellest lähtuvalt jääb „strateegilises teadusuuringute programmis” vajaka rõhuasetusest ennetamisele algatuste kujul, milles on oluline roll veterinaarmeditsiinil. Seepärast tuleks loomakasvatusliite kaasata lahenduste otsimisse suuremal määral, kui komisjon on seda ilmselt praegu kavandanud.

4.14. Paljudes liikmesriikides on üha enam põhjust karta, et standardeid kehtestades lähtutakse kõige väiksemast ühisest nimetajast. Seni kui see ei kahjusta ühenduse huve, peaks üksikutel liikmesriikidel olema võimalus võtta üle juhtroll Seeläbi on võimalik koguda kogemusi, mis võivad hiljem tulla kasuks teistele liikmesriikidele. Nii näiteks plaanib komisjon alles 2011. aastal esitada ettepaneku veiste elektroonilise identifitseerimise kasutuselevõtu kohta (kõrvamärkide asemel), millele järgneb seejärel aeganõudev otsustusprotsess. Arvestades selgete eelistega – ettevõtete ajakokkuhoid, ravitavate loomade parem registreerimine ning seeläbi usaldusväärsem analüüs ja suurem tootekindlus –, peaks olema võimalik selle süsteemi kehtestamine kiirendatud korras.

Brüssel, 13. mai 2009 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) Komisjoni teatis „Euroopa Liidu uus loomatervishoiustrateegia aastateks 2007–2013: Haiguste ennetamine on parem kui ravi” (KOM(2007) 539 lõplik) ja EMSK 16. jaanuari 2008. aasta arvamus, ELT C 151, 17.6.2008.

(2) Komisjoni teatises (KOM(2008) 545) on mainitud küll 21 algatust, ent sisedokumentides lähtutakse 31 algatusest, vt http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/strategy/pillars/action_en.htm.

(3) „Loomade kaitset ja heaolu käsitleva ühenduse tegevuskava kohta aastateks 2006–2010” (KOM(2006) 13 lõplik) ja EMSK 26. oktoobri 2006. aasta arvamus, ELT C 324, 30.12.2006.

(4) Dokumendi KOM(2007) 469 lisa, mis käsitleb finantstagatisi söödasektoris ja sisaldab selgitusi kehtivate kokkulepetele.