EUROOPA KOMISJON Brüssel,11.10.2017 COM(2017) 592 final TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA KESKPANGALE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE pangandusliidu väljakujundamise kohta



TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA KESKPANGALE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE pangandusliidu väljakujundamise kohta „Demokraatia eeldab kompromisside tegemist. Ja õigetest kompromissidest võidavad lõpuks kõik. Euroopa Liidus peaks vaatlema kompromisse kui erisuste ületamise ja üksteisele lähenemise kunsti, mitte kui midagi negatiivset või vastikut. Demokraatia ei toimi kompromissideta. Euroopa ei toimi kompromissideta.“ Jean-Claude Juncker, kõne Euroopa Liidu olukorrast, 13. september 2017

1. Taust ja eesmärgid Nagu rõhutas president Juncker oma 13. septembri 2017. aasta kõnes Euroopa Liidu olukorrast, tuleb pangandusliit lõplikult välja kujundada, et selle potentsiaali tugeva majandus- ja rahaliidu osana täielikult ära kasutada. Koos kapitaliturgude liiduga toetab väljakujunenud pangandusliit stabiilset ja integreeritud Euroopa Liidu finantssüsteemi. See suurendab majandus- ja rahaliidu negatiivsetele šokkidele vastupanu võimet, sest lihtsustab oluliselt erasektori piiriülest riskijagamist, vähendades samal ajal vajadust avaliku sektori sekkumise järele. Selles küsimuses valitseb Euroopa Liidus laialdane toetus ja üksmeel. Nõukogu 2016. aasta juuni järeldustes pangandusliidu väljakujundamist käsitleva tegevuskava kohta (edaspidi „nõukogu 2016. aasta tegevuskava“) ja 2016. aasta märtsi aruandes pangandusliidu kohta kinnitasid nii nõukogu kui ka Euroopa Parlament veel kord pangandusliidu olulisust, seades eesmärgiks selle väljakujundamise. Praegu on õige aeg kasutada soodsat poliitilist olukorda – mis väljendub hästi eesistuja Tuski kutses detsembrikuisele euroala kaasavas vormis tippkohtumisele – ja muuta see ühine püüdlus tegudeks, kujundades pangandusliidu 2019. aastaks lõplikult välja, nagu kutsuti üles juba 2015. aastal viie juhi aruandes ning majandus- ja rahaliidu süvendamise aruteludokumendis. Viimasel kümnendil Euroopa Liidus aset leidnud finants- ja võlakriis näitas, et Euroopa Liidu ebatäielik majandus- ja finantsraamistik ei olnud piisav, et ennetada buumiaastatel jätkusuutmatuid poliitikameetmeid või et järgnevas makromajandusliku korrektsiooni etapis tulemuslikult leevendada negatiivsete šokkide mõju. Eriti tõi kriis riikides välja pangandus- ja valitsussektori soovimatud seosed, mida on nimetatud ka allakäiguspiraaliks. Pangandusliit loodi selle seose katkestamiseks, et maksumaksjad ei oleks raskustes pankade esimesed päästjad. Ühine järelevalve, kriisiohjamine ja hoiuste tagamine teeb võimalikuks tihedama finantsintegratsiooni, mis tugineb stabiilsele finantssüsteemile. See tugevdab finantsstabiilsust nii pangandusliidus osalevates liikmesriikides kui ka Euroopa Liidus tervikuna. Stabiilsem pangandussektor tähendab ka avaramaid rahastamisvõimalusi igas suuruses ettevõtjatele ning rohkem töökohti ja kiiremat majanduskasvu Euroopa kodanike jaoks. Tihedam finantsintegratsioon avab ka võimaluse pakkuda suuremat valikut teenuseid madalamate hindadega. Et teha integreerimisest saadav kasu Euroopa kodanikele tuntavaks, nagu on seatud eesmärgiks tarbijatele suunatud finantsteenuste tegevuskavas, kaalub komisjon ka ettepaneku tegemist piiriüleseid makseid käsitleva määruse muutmiseks, et vähendada kõikides Euroopa Liidu vääringutes tehtavate piiriüleste pangatehingute tasusid. Pangandusliidu väljakujundamise vajaduse muudab veelgi tungivamaks väljavaade, et pangandusliidu ja euroalaga ühineb rohkem liikmesriike. Majandus- ja rahaliit, mis on nii majanduslikult kui ka rahanduslikult stabiilne ning atraktiivne ka nende liikmesriikide jaoks, mis ei ole sellega ühinenud, on oluline vahend laiema majandus- ja finantsstabiilsuse soodustamiseks ja seega Euroopa kodanike elu parandamiseks, mis on Euroopa Liidu eesmärk. Seetõttu tervitab komisjon Taanis, Rootsis ja Bulgaarias käivat arutelu võimaliku pangandusliiduga ühinemise üle. Selle protsessi hõlbustamiseks tuleb kõik pangandusliidu institutsioonid ja õigusaktid võimalikult kiiresti paika panna. Mitu pangandusliidu keskset komponenti on juba loodud. Esiteks on ühtsete eeskirjade näol olemas ühtlustatud usaldatavusnõuded, mida krediidiasutused peavad ühtsel turul järgima. See on pangandusliidu kindel vundament, mis kehtib kõikides liikmesriikides. Teiseks tehakse kõikide Euroopa Liidu pankade üle järelevalvet samade standardite alusel, kusjuures euroala olulisimate pankade üle teeb oma järelevalveülesannete täitmisel ühtse järelevalvemehhanismi raames tsentraliseeritult järelevalvet Euroopa Keskpank (EKP). Kolmandaks saab pankade maksejõuetuse korral lahendada pankade kriise tsentraliseeritult ja samade standardite alusel tänu ühtsele kriisilahenduskorrale, mida toetab ühtne kriisilahendusfond. Kõrvuti nende pangandusliidu uute struktuuride loomisega tehti osalevatele pankadele 2014. aastal täielik vara kvaliteedi läbivaatamine ja stressitest ning võeti rekapitaliseerimismeetmeid. Euroopa pankade institutsioonilist ja õigusraamistikku on seega oluliselt tugevdatud, mille tulemusena on riskid pangandussektoris vähenenud. Mõne viimase aastaga on pankade kapitaliseeritus järsult suurenenud: finantsvõimenduse vähenemine kõikide Euroopa Liidu ja euroala pankade lõikes on ilmselt selgeim tõend pangandussektori praegusest tugevusest ja turu kaasatulemisest järelevalve ja õigusraamistiku reformidega, mida on Euroopas otsustavalt ette võetud ja ellu viidud. Senise kogemuse põhjal toimivad pangandusliidu väljakujundatud komponendid hästi. Komisjon avaldab täna ühtse järelevalvemehhanismi esimese läbivaatamise, millest selgub, et mehhanismi loomine läks tervikuna edukalt. Ka ühtne kriisilahenduskord töötab ning esimene pangakriisi lahendamise juhtum on edukalt menetletud, ilma et maksumaksjad oleksid pidanud kulusid kandma. See näitab, et uus süsteem võimaldab lahendada pangakriisi tõhusalt ja väga lühikese ajaga ning valida samal ajal eri kriisiohjamisviiside vahel, mis on õigusraamistikuga ette nähtud. Tänu sellele saab arvesse võtta iga panga olukorra eripära, mis on eriti oluline seetõttu, et Euroopa Liidu pangandussektoris on kohati endiselt märkimisväärseid varasemast ajast pärit probleeme ning et pangandusliidu kõik komponendid ei ole veel täielikult rakendatud.

Hiljutistest juhtumitest saadud kogemus aitab kõikidel asjaosalistel veelgi parandada Euroopa Liidu õigusnormide praktilist kohaldamist ja süsteemi toimimist. See hõlmab näiteks kõikide varajases sekkumises ja kriisilahenduses osalevate Euroopa ja liikmesriikide asutuste koostöö ja teabevahetuse korraldamist, menetlusi, mille tulemusena otsustatakse, kas pank on maksejõuetu või võib maksejõuetuks muutuda või mitte, ning vara kvaliteedi läbivaatamise kasutamist selleks, et teha kindlaks, kas ennetava rekapitaliseerimise tingimused on täidetud. Oluline on ka sobilike teisendatavate kohustuste kiire moodustamine (omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuete kujul), mis on keskse tähtsusega kriisilahenduse hõlbustamiseks mitteelujõuliste raskustes pankade puhul ja mida võiks praegustes turuoludes rohkem teha. Paremini saab tagada ka vajaliku likviidsuse olemasolu kriisilahenduse eel, ajal ja järel, et rakendada viimasel juhul kõige sobilikumaid kriisilahendusvahendeid ka siis, kui maksejõuetule pangale ei leita kohe erasektorist ostjat. Olulise punktina näitab praegune kogemus pangandusliidu raamistikuga ka vajadust tagada, et panganduskriisis tõenäoliselt kahjumit saavaid finantsinstrumente valdaksid ja kahjumit kannaksid kaasnevate riskide mõistmiseks piisavalt teadlikud erainvestorid. Osaliselt saavad korraldust paremaks muuta lühikese aja jooksul asjaosalised ise, osa probleeme saab aga täielikult lahendada alles siis, kui kõik pangandusliidu kokkulepitud komponendid on täielikult rakendatud ja pangandusliit on lõplikult välja kujundatud. Üks selleks puuduv lüli on ühtne Euroopa hoiuste tagamise skeem. Kõik hoiustajad peaksid pangandusliidus olema võrdselt kaitstud. Sellega toetaks Euroopa hoiuste tagamise skeem pangandussektori stabiilsust, andes tugeva ja ühetaolise tagatiskatte kõikidele pangandusliidu hoiustajatele olenemata nende asukohast. Samuti puudub pangandusliidul endiselt tulemuslik ühine kaitsemeede. Ühtsele kriisilahendusfondile sellise kaitsemeetme loomises leppisid liikmesriigid kokku juba peaaegu neli aastat tagasi, 2013. aastal. Nüüd tuleb see tööle rakendada, et suurendada pangandusliidu kriisilahendusraamistiku üldist usutavust. Kriisilahenduse põhieesmärkide, finantsstabiilsuse säilitamise ja maksumaksjate kulude minimeerimise täielikuks saavutamiseks on keskse tähtsusega, et Ühtse Kriisilahendusnõukogu võetud meetmetel oleks kõikide asjaosaliste täielik usaldus. Koos muude kriisilahendusvahenditega (st kohustuste ja nõudeõiguste teisendamine, ühtne kriisilahendusfond) peaks sellise usalduse tagama viimase abinõuna kasutatava ühise kaitsemeetme olemasolu. See hõlmaks näiteks ühise rahastuse kombineerimist Euroopa Keskpanga vahenditega, et katta likviidsuse puudujäägid ja saada rohkem aega kindlas olukorras pangale parima ostja otsimiseks. Ent hoolimata olulistest edusammudest ja nagu rõhutas president Juncker oma 13. septembri 2017. aasta kõnes Euroopa Liidu olukorrast, tuleb jätkata jõupingutusi, et vähendada veelgi riske ja parandada riskijuhtimist pankades. Pangandusliit toimib vaid siis, kui riskide vähendamine ja riskide jagamine käivad käsikäes. Euroopa Parlamendis ja nõukogus on arutlusel mitu algatust selle eesmärgi saavutamiseks. 2016. aasta novembris võttis komisjon vastu laiaulatusliku seadusandlike algatuste paketi, milles käsitletakse riskivähendusmeetmeid Euroopa Liidu pankade vastupanuvõime suurendamiseks, ning osa nendest meetmetest on Euroopa Parlamendis ja nõukogus kiirendatud korras läbirääkimisel. Riskide vähendamise alal on küll edusamme tehtud, kuid pangandusliit on veel noor. Paljud riskid, mida pankade bilansis praegu näha võib, on kogunenud enne pangandusliidu loomist, kui järelevalve ja kriisilahendus olid täielikult riikide ülesanne. Nende varasemast ajast pärit probleemidega tuleb tulemuslikult tegeleda, et Euroopa Liit saaks pangandusliidu väljakujundamise suunas kiiresti edasi liikuda. Üks ülesanne, mis tuleb veel täita, on jätkata otsustavalt viimase aja suundumust vähendada viivislaenude suurt mahtu mõnes pangandussektori osas. Palju on tehtud tänu turujõududele ja õiguslikele meetmetele, mis on juba tulemusi andnud. Mõne Euroopa panga konkurentsivõime ja suutlikkus majandusele laenu anda on aga pärsitud. Komisjon jätkab viivislaenude mahtu vähendavate meetmete vastuvõtmist, et seda protsessi jätkuvalt toetada. Riskide vähendamiseks Euroopa pangandussüsteemis tuleb ka veelgi nõrgendada vastastikust seost pankade ja nende n-ö koduriikide vahel, mis on olnud pangandusliidu loomisest peale üks selle peamisi eesmärke. Nüüd, kus suuremate ja süsteemselt oluliste pankade järelevalve ja kriisilahendus on korraldatud tsentraliseeritult ja mitte enam riikide tasandil, nõrgendaks pankade ja riikide vahelist seost ning tugevdaks seeläbi piiriüleste riskide jagamist erasektoris see, kui pankadel aidataks riigivõlakirjadesse investeerimist geograafiliselt mitmekesistada. Peale selle, et pangandusliit aitab tugevdada finantsstabiilsust, toob see eeldatavasti ka majanduslikku kasu tänu Euroopa pangandussektori tihedamale integreerumisele ja varade jaotuse geograafilisele mitmekesistumisele. Selleks jätkab komisjon pangandusliidu süvendamist eesmärgiga tunnistada see üheks jurisdiktsiooniks. Komisjoni 2015. aasta teatises „Pangandusliidu väljakujundamise poole“ (edaspidi „komisjoni 2015. aasta teatis“) ja nõukogu 2016. aasta tegevuskavas on kindlaks määratud peamised tegevused ning nendes valdkondades, kus see on olnud vajalik, on komisjon esitanud 2015. ja 2016. aastal seadusandlikud ettepanekud. Nüüd on aeg, et Euroopa Parlament ja liikmesriigid võtaksid poliitilise vastutuse ja jõuaksid kokkuleppele õigusaktide suhtes, mis on vajalikud pangandusliidu lõplikuks väljakujundamiseks 2019. aastaks. Kui Euroopa Liidu juhid eesseisval aastal ühiselt ei tegutse ega pinguta, tekib poliitilise kalendri tõttu tegelik oht, et Euroopa Liidul ei ole veel aastaid lootust pangandusliitu välja kujundada ega piisavalt tahet riskide vähendamise ja riskide jagamise protsess lõpule viia. Et sellel mitte juhtuda lasta, tuleb kasutada praegust soodsat olukorda, mis on järgnenud presidendi kõnele Euroopa Liidu olukorrast. Et tugevdada majandus- ja rahaliidus šokkide mõju leevendamist erasektori kaudu, peab Euroopa Liit leidma kõikidele kasuliku tasakaalu, seades kõrged eesmärgid nii riskide vähendamise kui ka riskide jagamise valdkonnas. Käesolevas teatises püütaksegi esitada julge, kuid realistlik viis, kuidas pangandusliidu väljakujundamises kokkuleppele jõuda, lähtudes nõukogu võetud kohustustest. Pangandusliidu väljakujundamiseks vajalikud meetmed tuleb senistele märkimisväärsetele edusammudele tuginedes kokku leppida 2018. aasta lõpuks, kuigi mõne komponendi täielik rakendamine nõuab rohkem aega ja võib toimuda järk-järgult. Komisjon esitab 2017. aasta detsembris majandus- ja rahaliidu tugevdamise meetmete tervikliku paketi. Tugev tahe ja otsustavad meetmed pangandusliidu väljakujundamiseks, mida käesolevas teatises käsitletakse, on lahutamatu osa nendest jõupingutustest. 2. Riskide vähendamine 2016. aasta novembris esitatud panganduspaketi abil Nõukogu 2016. aasta tegevuskava Praegune seis Järgmised sammud a.Esitada ettepanekud õigusraamistiku muutmiseks, pidades silmas kogu kahjumikatmisvõime (Total Loss Absorbing Capacity) standardi rakendamist ning omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuete läbivaatamist. Nõukogu eesmärk on tagada sidusad reeglid ja piisavad summad kohustuste ja nõudeõiguste teisendamist võimaldavateks puhvriteks, mis aitavad kaasa pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiviga kooskõlas toimuvale tõhusale ja korrapärasele kriisilahenduse protsessile kõikide krediidiasutuste puhul, kelle jaoks kohustuste ja nõudeõiguste teisendamine saab olla kehtiv kriisilahendusstrateegia. b.Esitada ettepanek pankade võlausaldajate nõuete rahuldamisjärkude suhtes võetava ühise lähenemisviisi kohta, et suurendada õiguskindlust kriisilahenduse korral. c.Teha osana üldisest läbivaatamisest ettepanekuid kapitalinõuete direktiivi IV paketi (CRD IV/CRR) muutmiseks, mille tulemus oleks: I.liikmesriikidele antud valikuvõimaluste ja kaalutlusõiguse ühtlustamine või täpsemini kindlaksmääramine, mis võib samuti aidata kaasa finantsturgude killustatuse vähendamise eesmärgi saavutamisele; II.ii. ülejäänud Baseli reformide rakendamine ja lõpuleviimine, sealhulgas finantsvõimenduse määra kehtestamine (finantssüsteemi seisukohalt oluliste pankade jaoks tõenäoliselt tasemel üle 3 %) ning stabiilse netorahastamise kordaja kasutuselevõtmine. Seadusandlik ettepanek, sealhulgas kõik nõukogu 2016. aasta tegevuskavas nimetatud meetmed, on arutlusel. Kapitalinõuete direktiivis / kapitalinõuete määruses sätestatud valikuvõimalusi ja liikmesriikide kaalutlusõigust on käsitletud seadusandlikus ettepanekus ning lisaks sellele on Euroopa Keskpank alustanud nende terviklikku ühtlustamist. Kaasseadusandjad saavutavad seadusandliku ettepaneku suhtes kokkuleppe hiljemalt 2018. aasta keskpaigaks. Mitu nõukogu 2016. aasta tegevuskava eesmärki seoses riskide vähendamisega pangandussektoris täidetakse komisjoni 2016. aasta novembris esitatud panganduspaketiga. Kõnealune pakett, mis on praegu Euroopa Parlamendis ja nõukogus läbirääkimisel, lähtub Euroopa Liidu kehtivatest panganduseeskirjadest ning viib lõpule kriisijärgse õigusaktide väljatöötamise kava, tagades, et õigusraamistikus on käsitletud kõiki veel säilinud ohte finantsstabiilsusele ning et pangad saavad samas jätkata reaalmajanduse toetamist. Komisjoni ettepanekud tugevdavad Euroopa Liidu õigusnorme, mille kohaselt peavad pangad moodustama puhvri kohustustest, mida saab vajaduse korral teisendada; selleks rakendatakse finantsstabiilsuse nõukogu kogu kahjumikatmisvõime standardit, integreerides selle olemasolevatesse omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuetesse, ning luuakse ühtlustatud normid selle kohta, millisel kohal asuvad kogu kahjukatmisvõime / omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuete kohasteks puhvriteks sobivad võlainstrumendid pankade võlausaldajate hierarhias. Hiljutised kogemused on veel kord näidanud, kui oluline on, et pankadel oleksid puhvrid kaasnevatest riskidest piisavalt teadlike investorite valduses olevate sobilike – teisendatavate – kohustuste näol, selleks et ohjata kriise finantsstabiilsust kõigutamata ning ilma, et maksumaksjad esimesena kulusid kannaksid. Komisjoni ettepanekud hõlmavad ka moratooriumi kehtestamise vahendite rakendamise ühtlustatud norme; neid vahendeid kasutavad järelevalve- ja kriisilahendusasutused pankade stabiliseerimiseks ning need on hiljutise kogemuse põhjal sama olulised. Samuti hõlmavad komisjoni muudatusettepanekud tasustamisnõuete ühtlustamist; on leitud, et tasustamisnõuded aitavad üldiselt piirata liigset riskide võtmist ning viia tasustamise paremini vastavusse tulemustega, suurendades sellega finantsstabiilsust. Panganduspakett hõlmab ka ettepanekut kehtestada mitu rahvusvahelist standardit, sh võtta kasutusele finantsvõimenduse määr ja stabiilse netorahastamise kordaja, ning komisjon peab endiselt tähtsaks tihedat rahvusvahelist koostööd pangandusalaste õigusnormide valdkonnas ning kokkulepitud standardite kohaldamist, jälgides tähelepanelikult nende rakendamist muudes jurisdiktsioonides. Komisjon on teadlik, et mitmele liikmesriigile teeb tõsist muret komisjoni ettepanek lubada järelevalveasutustel piiriüleste gruppide tütarettevõtjate puhul teatavatest individuaalsetest nõuetest loobuda, mis on pangandusliidu ja ühtse turu seisukohalt loogiline samm. Komisjon on valmis seda küsimust konstruktiivselt arutama, et aidata leida lahendus, mis säilitab ettepaneku kasuliku mõju, arvestades samal ajal päritoluriigi-vastuvõtjariigi vastuvõetava ja sobiva tasakaalu vajadust. Kiire edasiliikumise ja vastuvõtmise nimel kutsutakse Euroopa Parlamenti ja nõukogu üles säilitama paketi selgepiirilist reguleerimisala. Sellest väljapoole jäävaid lahendamata küsimusi võib käsitleda õigusaktide hilisema läbivaatamise käigus, pärast seda, kui praegused läbirääkimised 2016. aasta panganduspaketi üle on lõpetatud. 3. Liikumine Euroopa hoiuste tagamise skeemi suunas

Nõukogu 2016. aasta tegevuskava Praegune seis Järgmised sammud Jätkata konstruktiivset tööd tehnilisel tasandil. Läbirääkimised poliitilisel tasandil algavad kohe, kui on tehtud piisavalt täiendavaid edusamme riskivähendusmeetmete osas. Tehniline töö jätkub, kuid piiratud poliitiliste edusammudega. Nüüd tuleb alustada poliitilisi läbirääkimisi, et jõuda 2018. aasta jooksul võimalikult kiiresti kokkuleppeni. 2015. aasta viie juhi aruandes nimetatakse Euroopa pangandusliidu väljakujundamise keskse tähtsusega komponendina hoiuste tagamise skeemi. Majandus- ja rahaliidu süvendamise aruteludokumendis tuletatakse meelde, et see on endiselt prioriteet Euroopa Liidu pangandussüsteemi stabiilsuse ja pangandusteenuste siseturu toimimise tagamiseks. Vähendades hoiustajate haavatavust ulatuslike kohalike šokkide suhtes (mille puhuks liikmesriikide hoiuste tagamise skeemidel on piiratumad finantsvahendid) ning pankade ja riigi vahelist seost, suurendaks Euroopa hoiuste tagamise skeem pangandusliidu vastupanuvõimet tulevaste finantskriiside suhtes, pakkudes tugevat ja ühetaolist tagatiskatet kõikidele hoiustajatele olenemata nende asukohast pangandusliidus. Komisjoni 2015. aasta novembris tehtud ettepanek pakub nende eesmärkide saavutamiseks väga tervikliku lahenduse, mille kohaselt vahendid ja väljamaksesündmuste haldamine antakse järk-järgult kindla ajakava järgi (mis oleks pidanud algama 2017. aastal) liikmesriikide hoiuste tagamise skeemidelt üle Euroopa hoiuste tagamise skeemile. Selline suurema rahastamisvõimega keskne fond suudaks pankade maksejõuetusega paremini toime tulla. Ühtlasi kaotataks ebakõla ühelt poolt pangandusliidus tsentraliseeritult korraldatud järelevalve ja kriisilahenduse ning teiselt poolt liikmesriikide tasandil toimuva hoiuste tagamise vahel. Komisjoni tahe on endiselt tugev, kuid Euroopa Parlamendis ja nõukogus toimunud arutelude käigus on ilmnenud lahknevad seisukohad selles, milline peaks olema süsteemi ülesehitus selle lõppetapis (edasikindlustus, kaaskindlustus või täiskindlustus) ja süsteemi loomise ajakava, ning erinevused selles, mil määral esineb eri riikide pangandussüsteemides varasemast ajast pärit probleeme ja moraaliriske. On väljendatud muret, et enne kui hakatakse pankade maksejõuetuse võimalikku koormat pangandusliidus jagama, on vaja tagada, et pangad oleksid eraldivõetuna piisavalt tugevad. Nõukogu 2016. aasta tegevuskavas kinnitati, et nõukogu jätkab konstruktiivset tööd tehnilisel tasandil ning et läbirääkimised poliitilisel tasandil algavad kohe, kui on tehtud piisavalt edusamme riskivähendusmeetmete alal. Nüüd, kus Euroopa hoiuste tagamise skeemi ettepanku esitamisest on möödunud kaks aastat ja see on endiselt muutumatuna laual, on vaieldamatult aeg edasi liikuda, sest ilma Euroopa hoiuste tagamise skeemita võib pangandusliit ka tulevikus kriiside suhtes haavatav olla. Läbirääkimistele uue hoo andmiseks võiksid Euroopa Parlament ja nõukogu kaaluda praeguse arutelu käigus näiteks Euroopa hoiuste tagamise skeemi järkjärgulisemat juurutamist vastavalt sellele, kuidas edeneb riskide vähendamine ja varasemast ajast pärit probleemide lahendamine, alustades piiratumast edasikindlustusetapist ja minnes järk-järgult üle kaaskindlustusele. Algses edasikindlustusetapis võiks Euroopa hoiuste tagamise skeem pakkuda ainult likviidsuskatet, kuid mitte kahju katmist. Panga makseviivituse korral tuleks enne Euroopa hoiuste tagamise skeemi võimalikku sekkumist riigi hoiuste tagamise skeemi vahendid ammendada. Euroopa hoiuste tagamise skeem pakuks likviidsust ainult liikmesriikide hoiuste tagamise skeemidele (õigupoolest on tegemist laenuga, sest see tuleks pärast pangandussektorilt täies ulatuses tagasi saada) ning kataks likviidsete varade puudujäägist esimesel aastal (2019) kuni 30 %, teisel aastal (2020) kuni 60 % ja kolmandal aastal (2021) kuni 90 %. Ülejäänu kataksid riikide hoiuste tagamise skeemid vahenditest, mida ei ole selles etapis Euroopa hoiuste tagamise skeemile üle antud, või pankade ex post osamaksetest. Jättes kahju liikmesriikide katta ja pakkudes riikide kindlustusskeemidele vajaduse korral likviidsusabi, tagaks see lahendus ühest küljest hoiustajatele algusest peale kaitse (milleks on vaja likviidsust) ja võtaks teisest küljest arvesse varasemast ajast pärit probleemide ja moraaliriskiga seotud muresid. Ühine hoiuste tagamise fond, mida hallatakse olemasoleva Ühtse Kriisilahendusnõukogu egiidi all ja rahastatakse pankade osamaksetest, moodustataks järk-järgult. Teise mõttena võiks kaaluda võimalust, et edasikindlustusetapi lõppedes ei toimu üleminek kaaskindlustusetappi automaatselt, vaid sõltuvalt mitmest tingimusest. Et vastata varasemast ajast pärit riskide ja moraaliriskidega seotud muredele, võiks kaaskindlustusetapi alguse ja seega ka võimaluse Euroopa hoiuste tagamise skeemist kahjusid katta seada sõltuvusse tingimustest, mida hinnatakse komisjoni otsusega; viimane hõlmaks sihtotstarbelist vara kvaliteedi läbivaatamist, et hinnata viivislaene ja 3. taseme varasid, millele järgneks avastatud probleemide lahendamine (nt aktiivse portfelli vähendamine). Vara kvaliteedi läbivaatamine peaks toimuma edasikindlustusetapis (st hiljemalt enne 2022. aastat), et varasemast ajast pärit riskidega tegeletaks enne kaaskindlustusetapi algust nendes pangandussektorites, kus need on tekkinud, tuginedes märkimisväärsetele edusammudele, mida varasemast ajast pärit probleemsete varadega tegelemisel on saavutatud ja saavutatakse eeldatavasti ka edaspidi. Teine etapp algaks alles pärast seda, kui kõnealused tingimused on täidetud. Näiteks vara kvaliteedi läbivaatamise puhul võiks kehtestada künnisväärtuse (nagu kindlad viivislaenude suhtarvud ja 3. taseme varade määr) ning järelevalveasutused nõuaksid pankadelt, mis sellele ei vasta, probleemide lahendamiseks asjakohaste strateegiate väljatöötamist. Selliste üksikstrateegiate rakendamist hõlbustavad komisjoni poolt ja viivislaene käsitlevas Euroopa Liidu tegevuskavas (vt punkt 5) kavandatud meetmed. Kui kõnealused tingimused on täidetud ja kaaskindlustus (teine etapp) on alanud, hakatakse Euroopa hoiuste tagamiste skeemist lisaks täieliku likviidsuskatte andmisele ka järk-järgult kahjusid katma, kuid ainult juhul, kui kõik tingimused on jätkuvalt täidetud. Kahjusid kaetaks alates esimesest eurost paralleelselt liikmesriikide hoiuste tagamise skeemidest ja Euroopa hoiuste tagamise skeemist järk-järgult muutuvas vahekorras; kaaskindlustusetapi esimesel aastal on Euroopa hoiuste tagamise skeemi panus 30 %. See lahendaks tulemuslikult varasemast ajast pärit riskide ja moraaliriskide probleemi, tagades samal ajal siiski viimases etapis täieliku likviidsuskatte pakkumise ja kahjude katmise Euroopa hoiuste tagamise skeemist. See seaks Euroopa hoiuste tagamise skeemist kahjude katmise eeltingimuseks varasemast ajast pärit probleemide lahendamise liikmesriikides, annaks asjaomastele liikmesriikidele vajalike meetmete võtmiseks piisavalt aega ning tagaks, et lõppetapis pakub Euroopa hoiuste tagamise skeem hoiustajatele kindlaimat võimalikku kaitset, säilitades ühtlasi finantsstabiilsust. Ühtne Euroopa Liidu fond on paremini suuteline riske taluma ning pankade ja riikide vastastikuse seotuse nõiaringi katkestama kui mis tahes riigi tasandi süsteem. Samuti tagaks fondi tsentraliseeritud haldamine makseviivitusjuhtumite kiirema ja tõhusama menetlemise, mis võimaldaks kriisiolukordadega paremini toime tulla. 2015. aastal tehtud Euroopa hoiuste tagamise skeemi ettepaneku üle peetud läbirääkimistel on ilmnenud lisaaspekte ka seoses mõne hoiuste tagamise skeemi käsitlevas direktiivis ette nähtud valikuvõimaluse ja kaalutlusõigusega, mille võiks lisada ka Euroopa hoiuste tagamise skeemi (nt Euroopa hoiuste tagamise skeemi kohaldamisala, sihttase, hoiuste tagamise fondi vahendite kasutamine alternatiivsete meetmete võtmiseks). Kõnealuste küsimuste kaalumisel tuleb arvesse võtta asjaolu, et ühise hoiuste tagamise süsteemi puhul mõjutab selliste valikuvõimaluste ja kaalutlusõiguste kasutamise viis kõiki osalisi. Seetõttu tuleb leida tasakaalustatud lahendus, mis võtab arvesse riikide ja piirkondade eripärasid, tagades samal ajal kõikide osalevate ja Euroopa hoiuste tagamise skeemi osamakseid tegevate pankade võrdse kohtlemise. Komisjon on oma ettepaneku üle toimuvate läbirääkimiste käigus alati valmis neid mõtteid Euroopa Parlamendi ja nõukoguga esimesel võimalusel aktiivselt arutama. Üleminekul Euroopa hoiuste tagamise skeemi kaaskindlustusetappi on parandamisruumi ka seoses liikmesriikide hoiuste tagamise skeemide vahelise koordineerimisega ja nõuete järjekindlama rakendamisega. 2014. aastal vastu võetud direktiiv hoiuste tagamise skeemi kohta on tõhustanud liikmesriikide hoiuste tagamise skeemide toimimist ning pakub hoiustajatele paremat kaitset tänu ühtlustatud tagatiskattele hoiustajate jaoks kogu Euroopa Liidus ja lühemale väljamaksetähtajale. Nagu on osutatud koos Euroopa hoiuste tagamise skeemi ettepanekuga esitatud komisjoni 2015. aasta teatises, on paralleelselt Euroopa hoiuste tagamise skeemi loomisega vaja jätkata riiklike hoiuste tagamise skeemide ühtlustamist, et tagada Euroopa hoiuste tagamise skeemi õige toimimine. Hoiuste tagamise skeemi direktiivi reeglite rakendamisel on veel olulisi liikmesriikidevahelisi erinevusi, näiteks seoses hoiuste peatatuks tunnistamise tingimuste, hoiuste kõlblikkuse, hoiuste tagamise skeemi rahastamise ja selle vahendite kasutamisega. Pangandusliidu seisukohalt on vaja neid erinevusi rohkem ühtlustada, sest neid hakatakse rahastama ühisest fondist, millesse teevad osamakseid kõik pangandusliidu pangad, kuid suurem ühtlustamine tuleb kasuks ka siseturule tervikuna. Parandada tuleb ka teabevahetust ja liikmesriikide hoiuste tagamise skeemide vahelist koordineerimist edendavaid vahendeid, sest Euroopa hoiuste tagamise skeemi õigeks toimimiseks peavad liikmesriikide pädevad asutused ja hoiuste tagamise skeemid oma tegevust üksteise ja Ühtse Kriisilahendusnõukoguga koordineerima, milleks mõnel juhul on väga vähe aega. Euroopa hoiuste tagamise skeemi ettepanekus Ühtsele Kriisilahendusnõukogule antud volitused ei ole üldised, ei hõlma teatavaid selle ülesannete täitmise seisukohalt olulisi hoiuste tagamisega seotud aspekte (nt hoiuste peatatuks tunnistamine) ning laienevad üksnes pangandusliidus osalevatele liikmesriikidele. Hoiuste tagamise skeemide direktiivis tuleb teha kohandusi selleks, et hõlbustada skeemide piiriülest kasutamist, edendada lähenemist ja parandada teabevahetust liikmesriikide hoiuste tagamise skeemide, pädevate asutuste, Ühtse Kriisilahendusnõukogu ja Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) vahel. Euroopa Pangandusjärelevalvele, mille ülesanne on tagada pangandussektori terviklik, tõhus ja nõuetekohane toimimine kõikides liikmesriikides, antakse volitused neis tegevustes abiks olla ja neid edendada. See tõhustab hoiuste kaitset siseturul ja aitab seeläbi kaasa Euroopa hoiuste tagamise skeemi toimimisele. Eri liikmesriikide ametiasutuste ja hoiuste tagamise skeemide parem koostöö ja teabevahetus Euroopa Pangandusjärelevalve vahendusel hõlbustab ka suhtlust pangandusliitu mittekuuluvate liikmesriikide hoiuste tagamise skeemide ja ametiasutustega ning Euroopa hoiuste tagamise skeemiga, samuti euroalasse mittekuuluvate liikmesriikide liitumist Euroopa hoiuste tagamise skeemiga. Selle lünga täitmine ühtlustab ka pangandusliidu kolme samba (järelevalve, kriisilahenduse ja hoiuste tagamise) ülesehituse, sest kõigi kolme puhul vastutab rakendamise eest siis Euroopa Liidu keskasutus või -amet (vastavalt Euroopa Keskpank, Ühtne Kriisilahendusnõukogu ja Euroopa hoiuste tagamise skeem) ning vastavate valdkondade riigi tasandi ametiasutuste vahelise koordineerimisega tegeleb Euroopa Liidu amet (Euroopa Pangandusjärelevalve). Hoiuste tagamise skeemi direktiivis liikmesriikidele antud valikuvõimaluste ja kaalutlusõiguste ühtlustamine aitab ka veelgi vähendada finantssektori killustatust ja lihtsustada Euroopa hoiuste tagamise skeemi ja Euroopa Pangandusjärelevalve koordineerivat rolli.

4. Pangandusliidu kaitsemeetme väljakujundamine Nõukogu 2016. aasta tegevuskava Praegune seis Järgmised sammud Võetakse teadmiseks liikmesriikide kavatsus alustada tööd 2016. aasta septembris, kui kõik osalevad liikmesriigid on pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi siseriiklikusse õigusesse täielikult üle võtnud. Kinnitatakse taas vajadust selle järele, et täielikult toimiv kaitsemeede oleks olemas hiljemalt ühtse kriisilahendusfondi üleminekuperioodi lõpuks või olenevalt riskivähendusmeetmete valdkonnas tehtud edusammudest ka varem. Tehniline töö algas 2016. aasta novembris. Poliitilised läbirääkimised peaksid lõppema 2018. aastaks. Ühtse kriisilahenduskorra kehtestamisel leppisid liikmesriigid kokku, et ühtsele kriisilahendusfondile luuakse ühine kaitsemeede, mis oleks keskpikal perioodil fiskaalselt neutraalne, sest osamaksed hüvitataks pangandussektorist kogutavate osamaksetega. Samuti lepiti kokku, et kõnealune kaitsemeede peab olema täielikult toimiv hiljemalt kümne aasta möödudes. Ehkki Euroopa järelevalve- ja kriisilahendusraamistikud on pankade maksejõuetuse tõenäosust ja võimalikku mõju tunduvalt vähendanud, ei saa siiski täielikult välistada vajadust ühise eelarvepõhise kaitsemeetme järele, et parandada ühtse kriisilahendusfondi rahastamisvõimet pangakriiside lahendamiseks. Kaitsemeetme põhieesmärk on tekitada usaldust pangandussüsteemi vastu, toestades Ühtse Kriisilahendusnõukogu võetavate meetmete usaldusväärsust ning tagades, et kõikidel asjaosalistel on nende meetmete suhtes täielik usaldus. Viimase abinõuna käivitataks see üksnes juhul, kui ühtse kriisilahendusfondi kohe kasutatavad vahendid osutuvad kapitali või likviidsuse seisukohast ebapiisavaks. Endiselt on oluline ka piisava likviidsuse olemasolu kriisilahendusraskustes olevate süsteemselt oluliste pankade jaoks, et tagada panga hoiustajate ja muude sidusrühmade ning kogu turu piisav vastupanuvõime. Kõnealune mehhanism peaks olema piisavalt tugev ja piisavalt suure rahastamisvõimega, et anda panganduse sidusrühmadele ja kogu turule kindlustunne, et see aitab raskustes panga võimalikku likviidsusvajadust rahuldada; see mehhanism ei mõjutaks siiski likviidsuse saamist keskpanga operatsioonidest ning seda kasutataks viimastega kombineeritult. Majandus- ja rahaliidu süvendamise aruteludokumendis on nimetatud kriteeriume, millele kaitsemeede peaks vastama, et kriisi korral toimida: see peaks olema sobiva mahuga, et see suudaks täita oma rolli, seda peaks saama käivitada kiiresti, mis on kriisi ajal peamine, ja see peaks olema fiskaalselt neutraalne, sest ühtse kriisilahenduskorra määruse kohaselt peab pangandussektor kõik ühtsest kriisilahendusfondist tehtavad väljamaksed tagasi maksma. Ei tohiks olla riigipõhist lähenemist ega killustatust. Finants- ja institutsiooniline struktuur peaks tagama täieliku tõhususe kaitsemeetme eesmärkide saavutamisel. Majandus- ja rahaliidu süvendamise aruteludokumendis leiti, et kõige tulemuslikum variant oleks Euroopa stabiilsusmehhanismi (ESM) võimaldatav krediidiliin. Sama oluline on, et kaitsemeede tagaks kõikide pangandusliidus osalevate liikmesriikide pankadele võrdväärsed õigused ja kohustused olenemata sellest, kas nad on euroala liikmed või mitte. See tagab, et pangandusliidus saavad jätkuvalt nii põhimõtteliselt kui ka tegelikult osaleda kõik liikmesriigid. Lisaks tuleb kaitsemeetme jaoks kohandada praegust käsitlust Euroopa stabiilsusmehhanismist saadava stabiilsustoetuse tingimuslikkusest, sest pangandusliidus on ühtsete eeskirjade, ühtse järelevalve ja ühtsete kriisilahenduse vahendite näol juba olemas stiimulid selleks, et pangad toimiksid usaldusväärselt ja teeksid vajaduse korral uuendusi. Töö ühise kaitsemeetmega on alanud ning nõukogu 2016. aasta tegevuskavas märgiti, et olenevalt riskivähendusmeetmete valdkonnas tehtavatest edusammudest võib kaitsemeede hakata toimima enne üleminekuperioodi lõppu. Komisjon jätkab rõhutamist, et kaitsemeede peab hakkama toimima võimalikult kiiresti. Seetõttu toetab komisjon koordineeritud tegevuse töökonna (Task Force on Coordinated Action) praegust tööd Euroopa stabiilsusmehhanismi võimaldatava krediidiliini küsimuses; selle töö jätkamine peaks olema prioriteet. Kõnealune töösuund tuleb seostada komisjoni peatselt esitatava majandus- ja rahaliidu süvendamise ettepanekute paketiga, mis hõlmab ettepanekut muuta Euroopa stabiilsusmehhanism liidu õiguse raamistikku kuuluvaks Euroopa Valuutafondiks. Oluline on ka tagada tõhus otsustusprotsess, mis võimaldab kaitsemeetme kiiresti võtta, kui see peaks viimase abinõuna vajalikuks osutuma.

5. Muud uued meetmed: viivislaenudega seotud tegevused Nõukogu 2016. aasta tegevuskava Praegune seis Järgmised sammud Esitada seadusandlik ettepanek minimaalse ühtlustamise kohta maksejõuetusõiguse valdkonnas kapitaliturgude liidu kontekstis, mis võib samuti toetada jõupingutusi vähendada viivislaenude mahtusid. Seadusandlik ettepanek ettevõtete maksejõuetust käsitleva uue lähenemisviisi kohta on arutlusel. Kaasseadusandjad jõuavad 2018. aasta lõpuks seadusandliku ettepaneku suhtes kokkuleppele. Viiakse ellu nõukogu 2017. aasta tegevuskava viivislaenude vähendamiseks. Lisaks nõukogu 2016. aasta tegevuskavas ette nähtud tegevustele pangandusliidu väljakujundamiseks on eelmisel aastal kavandatud veel mitu olulist meedet riskide vähendamiseks pangandusliidus. Alates komisjoni 2015. aasta teatise ja nõukogu 2016. aasta tegevuskava vastuvõtmisest on saanud üha selgemaks vajadus keskenduda riskide vähendamisel viivislaenudele. Viivislaenud kahjustavad nendest mõjutatud pankade kasumlikkust ja elujõulisust ning piiravad seetõttu nende pankade võimet laenu anda ja võivad lõpptulemusena pärssida majanduskasvu. Hea märgina on viivislaenude maht vähenemas. Isegi viivislaenudest enim mõjutatud liikmesriikides on nende maht oluliselt kahanenud. Seda suundumust tuleb kiirendada ning uute viivislaenude kuhjumist ära hoida. Kuigi esmajärjekorras on viivislaenude probleemi lahendamine liikmesriikide ja pankade endi ülesanne, on liikmesriikide ja Euroopa Liidu tasandi jõupingutuste koondamine põhjendatud, et mõjutada viivislaenude mahtusid ja hoida ära uute viivislaenude kuhjumine pankade bilanssi tulevikus. Selles töös on kasulik lähtuda märkimisväärsest tähelepanust, mida on viivislaenude restruktureerimisele juba mitu aastat pööratud. Finantskriisi algusest peale on komisjon riigiabi kontrollimise kaudu motiveerinud panku haldama ja vähendama oma probleemseid varasid turumehhanismide kaudu, selle asemel et lükata koorem maksumaksja õlgadele. Komisjon on aidanud liikmesriikidel kehtestada raskustes pankade jaoks, mille elujõulisust sellised probleemsed varad ohustasid, sihtotstarbelisi ja kogu süsteemi hõlmavaid meetmeid eesmärgiga vähendada pankades viivislaenude mahtu (mõnikord osana finantsabiprogrammist) riigiabi eeskirjadega kooskõlas olevatel viisidel. Vajadust viivislaenudega otsustavalt tegeleda on rõhutatud ka Euroopa poolaasta soovitustes asjaomastele liikmesriikidele. Pangandusjärelevalvel on olnud otsustav roll viivislaenude järelevalve ja aruandluse tõhustamisel Euroopas. Sellel alal tehtav töö peab põhinema terviklikul lähenemisviisil, milles on kombineeritud liikmesriikide ja – kui see on asjakohane – Euroopa Liidu tasandi üksteist täiendavad poliitikameetmed neljas valdkonnas: i) järelevalve, ii) restruktureerimise, maksejõuetuse ja võlgade sissenõudmise raamistiku reformimine, iii) raskustes varade järelturgude arendamine ja iv) pangandussüsteemi restruktureerimise edendamine. Euroopa pangandussektoris veel säilinud riskidega tegelemine on esmatähtis ja komisjonil on kindel tahe võtta oma pädevuse raames vajalikud meetmed, et jätkata selle protsessi edasiviimist. Ühe olulise meetmena viivislaenudega tegelemiseks esitas komisjon 2016. aasta novembris kapitaliturgude liiduga seotud töö raames seadusandliku ettepaneku ettevõtete maksejõuetuse, restruktureerimise ja uue võimaluse andmise kohta. Kõnealuse ettepaneku kesksed punktid, eelkõige need, millega tehakse võimalikuks restruktureerimismenetlused, mis lubavad finantsraskustes olevatel elujõulistel ettevõtetel maksejõuetust vältida, ning meetmed restruktureerimis- ja maksejõuetusmenetluste tulemuslikkuse suurendamiseks, aitaksid vähendada viivislaene ja hoida ära nende kuhjumist tulevikus. Euroopa Parlamendi ja nõukogu kiire edasiliikumine selles küsimuses on soovitatav ja vajalik ning peaks olema prioriteet. 2017. aasta juulis esitatud nõukogu tegevuskava viivislaenude vähendamiseks läheb nõukogu 2016. aasta tegevuskavas võetud riskivähendusalastest kohustustest kaugemale ning sisaldab kindlaid samme, mida eri asjaosalised peavad astuma, et vähendada viivislaenudest tingitud ohtu finantsstabiilsusele, seda nii varasemast ajast pärit viivislaenudega tegelemise kui ka viivislaenude tulevase kuhjumise ohu vähendamise näol. Komisjon tunnustab seda terviklikku lähenemisviisi, mis on kooskõlas komisjoni enda pikaajaliste üleskutsetega viivislaenude probleemiga tegeleda, ning võtab oma pädevuse piires kiiresti vajalikud meetmed. Tegevuskavas ette nähtud meetmed on oluline samm edasi riskide vähendamisel ning need lisanduvad nõukogu 2016. aasta tegevuskavas kokku lepitud tegevustele. Edusammud selles valdkonnas toetaksid pangandusliidu väljakujundamist tänu varasemast ajast pärit riskide kõrvaldamisele Euroopa pangandussektorist ning need muudavad Euroopa pangad stabiilsemaks ja konkurentsivõimelisemaks. Seetõttu liigub komisjon nende meetmetega kiiresti edasi. Esimese sammuna täpsustab komisjon käesolevale teatisele lisatud ühtse järelevalvemehhanismi läbivaatamisaruandes kapitalinõuete direktiivi ja ühtse järelevalvemehhanismi määruse asjakohaste artiklite tõlgendamist. Komisjon kinnitab, et nendes artiklites sätestatud järelevalvevolitused võimaldavad pädevatel ametiasutustel mõjutada kohaldatava raamatupidamistava piires pankade provisjoneerimise põhimõtteid viivislaenude suhtes ning teha vajaduse korral usaldatavusnõuete otstarbel spetsiifilisi korrektsioone. 2018. aasta kevadeks võtab komisjon vastu viivislaene käsitlevate meetmete tervikliku paketi ja tegevuskava rakendamise esimese aruande. Kõnealune pakett hõlmab järgmisi meetmeid. -Plaan riikides varahaldusettevõtjate loomiseks olemasolevate pangandus- ja riigiabi eeskirjade raames, lähtudes liikmesriikide varasematel kogemustel põhinevatest parimatest tavadest. -Meetmed viivislaenude järelturgude edasiarendamiseks, eelkõige eesmärgiga kaotada tarbetud takistused laenude teenindamisele kolmandate isikute poolt ja laenude üleandmisele, lähtudes käimasolevast mõjuhinnangust. -Meetmed tagatud nõuetega võlausaldajate paremaks kaitsmiseks, võimaldades neile tõhusamad vahendid tagatud laenude sissenõudmiseks. Töö selles valdkonnas sõltub mõjuhinnangust ning on kooskõlas komisjoni 2016. aasta novembris esitatud direktiivi ettepanekuga, milles käsitletakse muu hulgas ennetava restruktureerimise raamistikke, ja täiendab seda; töö ei nõua maksejõuetusnormide ühtlustamist. -Kuna viivislaenude haldamisele tuleks kasuks tõhusam ja prognoositavam võlgade sissenõudmise ja maksejõuetusraamistik, korraldab komisjon ka võlgade sissenõudmise režiimide võrdluse, et saada usaldusväärne ülevaade pankade kogemustest viivituste ja rahuldatud nõuetega laenuvõtjate makseviivituse korral; ühtlasi kutsub komisjon liikmesriike ja järelevalveasutusi tihedale koostööle usaldusväärse ja olulise võrdlusmetoodika väljatöötamisel. Komisjoni esitatud direktiivi ettepanekus, milles käsitletakse ettevõtete maksejõuetust, restruktureerimist ja uue võimaluse andmist, pannakse liikmesriikidele kohustus koguda võrreldavaid andmeid maksejõuetus- ja restruktureerimismenetluste kohta ja edastada need komisjonile, mis on väga oluline selleks, et näidata, kui tõhusad on liikmesriikide õigusraamistikud maksejõuetute võlgnike puhul. -Nõukogu tegevuskavas nõutud aruanne – koos vajalike seadusandlike ettepanekutega kapitalinõuete määruse muutmiseks, kui see on asjakohane – võimaluse kohta kehtestada minimaalsed provisjoneerimistasemed, mida pangad peavad rakendama tulevaste viivislaenude puhul, mis tekivad uutest laenudest. Sellised kohustuslikud (nn I samba) usaldatavusjärelevalve kaitsemehhanismid hoiavad ära tulevaste viivislaenude kuhjumise ja võimaliku ebapiisava provisjoneerimise liikmesriikides ja pankades, nähes ette usaldatavusnõuete raames tehtavad tähtajalised mahaarvamised omavahenditest. Sellega seoses kaalub komisjon ka viivisnõuete ühtse määratluse kasutuselevõttu kooskõlas järelevalvelises aruandluses juba kasutusel oleva määratlusega, et rajada selliste nõuete usaldatavusnõuetekohasele käsitlemisele kindel õiguslik alus ja tagada selle järjekindlus. -Edasine tegevus viivislaenude läbipaistvuse suurendamiseks Euroopas läbi viivislaenudega seotud andmete saadavuse ja võrreldavuse parandamise ning turuosaliste võimaliku toetamise viivislaenude kohta infoplatvormide või krediidiregistrite loomisel.