[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 18.11.2010

KOM(2010) 675 lõplik

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1921/2006 (mis käsitleb statistiliste andmete esitamist kalandustoodete lossimise kohta liikmesriikides) rakendamise kohta

KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1921/2006 (mis käsitleb statistiliste andmete esitamist kalandustoodete lossimise kohta liikmesriikides) rakendamise kohta

SISSEJUHATUS (KOHALDAMISALA, TAUST, RIIKLIKUD ÕIGUSAKTID)

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1921/2006 (mis käsitleb statistiliste andmete esitamist kalandustoodete lossimise kohta liikmesriikides)[1] (edaspidi „kalandustoodete lossimise määrus”) artikli 10 kohaselt esitab „ komisjon 19. jaanuariks 2010 ja seejärel iga kolme aasta tagant Euroopa Parlamendile ja nõukogule hindamisaruande käesoleva määruse kohaselt koostatud statistiliste andmete ning eelkõige nende asjakohasuse ja kvaliteedi kohta. Aruandes analüüsitakse ka statistiliste andmete kogumis- ja töötlemissüsteemi kulutasuvust ning tuuakse välja parimad meetodid liikmesriikide töökoormuse vähendamiseks ja statistiliste andmete kasulikkuse ja kvaliteedi tõstmiseks.” Käesolevas aruandes kirjeldatakse liikmesriikide, kandidaatriikide, EFTA riikide ja komisjoni edusamme kõnealuse määruse rakendamisel.

Vastavalt kalandustoodete lossimise määrusele esitavad liikmesriigid igal aastal andmed ELi ja EFTA riikide kalalaevadest nende territooriumile lossitud kalandustoodete kaalu ja keskmise hinna kohta. Võrreldes varasema vahendiga on olukord mitmes mõttes paranenud. Määrusega nõutakse täiendavaid üksikasju toodete ja nende kavatsetava kasutuse kohta ning andmeid laevade riikkondsuse kohta. Kalandustoodete lossimise määrusega vähendatakse liikmesriikide aruandekoormust, sest andmed tuleb nüüd esitada aasta, mitte kuude kohta ning üksnes ELi ja EFTA riikide laevadelt lossitud saaduste kohta.

ELi liikmesriikide kalandussektorid erinevad üksteisest oluliselt püügipiirkondade, püütud liikide ja kalalaevastiku koostise (sh laevade suuruse ja püügimeetodite) poolest. Sektori mitmekesisus kajastub ka andmete kogumiseks kasutatud meetodites, mis omakorda raskendab liikmesriikide olukorra võrdlust.

Enamik määruse (EÜ) nr 1921/2006 kohastes lossimisaruannetes esitatavatest andmetest kogutakse kooskõlas kalavarude kontrolli käsitlevate õigusaktide ning eelkõige nõukogu määrusega (EMÜ) nr 2847/93[2] (edaspidi „kontrollimäärus”). Selle määruse kohaselt tuleb kvootide järelevalve ning jõustamise eesmärgil esitada püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid, müügiteatised ja ülevõtmisdeklaratsioonid. Euroopa Kontrollikoja 2007. aasta aruandes toodi esile andmete usaldusväärsuse ja täielikkuse probleem[3]. Seda arvesse võttes kiitis nõukogu 20. novembril 2009 heaks uue kontrollimääruse[4]. Sellega täiendatakse kaptenite kohustust esitada elektroonilisi andmeid, suurendatakse liikmesriikide korraldatavate automaatsete kontrollimiste arvu ning kehtestatakse rangemad eeskirjad kalasaaduste turustamise osas. Määruse mitmete uute sätete rakendamine võtab aega, kuid paljud liikmesriigid on juba teatanud süsteemide muutmisest kooskõlas määruse nõuetega.

ULATUS JA SISU

Andmete kogumine

Liikmesriikide geograafiline mitmekesisus ning kalandussektori erinev struktuur avaldavad tugevat mõju andmete kogumise viisile. Näiteks Iirimaa ja Ühendkuningriik, kellel on mõlemal suhteliselt pikk rannajoon ja palju võimalikke lossimissadamaid, toetuvad kalandusinspektsioonide tehtavale detsentraliseeritud andmekogumisele. Andmed sisestatakse sadamaasutustes ja laaditakse sealt kesksesse andmebaasi. Taanis on andmekogumine seevastu rohkem tsentraliseeritud. Mõnes liikmesriigis, sh Ühendkuningriigis, Saksamaal ja Hispaanias toimub andmete esialgne kogumine ja võrdlemine piirkondlikes ja kohalikes omavalitsustes.

Asutused, kellel on õigus kalasaadusi turustada,[5] esitavad müügiteatise pädevatele asutustele selles liikmesriigis, kelle territooriumil esmaturustamine toimub. Mitu liikmesriiki teatas esmamüüki käsitleva kontrolli kasutuselevõtmisest. Nende hulka kuulusid Taani ja Ühendkuningriik, kus on alates 2005. aastast kasutatud volitatud ostjate ja müüjate registreerimise ning tegevusloaga turgude määramise süsteemi. Kvoodiväliste liikide puhul esitab hinnateabe hulgimüüja. Sel viisil esitatud teave katab 50 % kvoodivälistest lossimistest. Mõni liikmesriik, näiteks Belgia, lubab teataval määral kalade otsemüüki tarbijatele kontrollitud tingimustes, teised on kehtestanud müüdava koguse piirkaalu, nt 50 kg. Belgias registreeritakse sellise müügi andmed endiselt Oostende oksjonil. Teistel juhtudel on müügimäärad hinnangulised.

Nõukogu määruse (EÜ) nr 1966/2006[6] kohaselt peavad liikmesriigid registreerima isikud, kes vastutavad kalatoodete esmamüügi eest ja kelle aastakäive on üle 400 000 euro (uue kontrollimääruse kohaselt üle 200 000 euro) ning kõnealused isikud peavad esitama elektroonilised müügiteatised ja ülevõtmisdeklaratsioonid riigi ametiasutustele. Määrusega on ette nähtud ka müügiteatiste elektroonilise keskuse loomine. Seal, kus need on loodud, suurendab elektrooniline andmeesitus andmekogumise kiirust ning aruandluse täpsust. Liikmesriigiti on lossimist käsitlevate andmete esitamine elektroonilisi kanaleid pidi erinev. Näiteks Taanis esitatakse enamike lossimiste kohta andmed elektrooniliselt ning mõnede liikide puhul on elektrooniline andmeesitus pea täielik.

Andmeallikad

Püügipäevikud, müügiteatised ja lossimisdeklaratsioonid on kõige olulisemad haldusallikad püügi- ja lossimisandmete kohta. Määrusega (EMÜ) nr 2847/93 on ette nähtud, et üle 10 meetri pikkuste laevade kaptenid peavad oma tegevuse kohta päevikut (v.a juhul, kui laev on sadamast eemal vähem kui 24 tundi). Lisaks peavad kaptenid vastavalt määrusele (EMÜ) nr 2847/93 48 tunni jooksul lossimisest esitama asjaomastele asutustele lossimisdeklaratsiooni. Päevikud on ELi standardvormingus, mõnel juhul on neid kohandatud (näiteks Soomes) vastavalt sektori vajadustele. Päevikutesse saab andmed kanda tegevuse käigus ning seal on vaja esitada üksnes saagi hinnanguline eluskaal. Need on eriti kasulikud saagi suuruse hindamisel püügipiirkondade kaupa, püügikoormuse arvutamisel ning ristkontrollimise puhul.

Täpsem teave esitatakse lossimisdeklaratsioonides, mis täidetakse iga püügiretke lõpus ja milles märgitakse iga liigi kogus (sageli ainult nende liikide puhul, mille suhtes kohaldatakse püügikvoote või muid ELi õigusakte) lossitud saagi kaaluna. Müügiteatised esitatakse kala esmaturustamise eest vastutavale asutusele (kas laevaomaniku esindajale või oksjonipidajale). Neis märgitakse lossitud liikide kogus, nende esitamise vorm, iga toote väärtus ja teave lossitava laeva kohta. Sellise teabe puhul võib piirduda liikidega, mida hallatakse püügikvootide abil, kuigi mõned liikmesriigid (nt Saksamaa) on teatanud, et müügiteatised hõlmavad kõiki liike.

Enamik liikmesriike kasutab rannapüügilaevade puhul alternatiivseid või täiendavaid andmeallikaid; enamasti on selliste laevade pikkus vähem kui 10 meetrit (8 m Rootsis ja 12 m Eestis). Soomes peavad alla 10-meetriste laevade kaptenid pidama oma tegevuse kohta kuupäevikuid ning Taanis võivad nad vabaneda püügipäeviku pidamise kohustusest, kui esitavad allkirjastatud „püügipiirkonna deklaratsiooni” ning püüavad kala vastavalt sellele deklaratsioonile. Ühendkuningriigis peetakse karploomade püügi kohta kuupäevikut, mille täitmine on litsentsi saamise eeltingimus ning Taanis kasutatakse nende suure kalatööstuse kaaspüügi hindamiseks valikuuringut.

Statistilisi loendusi ja vaatlusi kasutavad enam riigid, kes tegutsevad Vahemerel ja Mustal merel, kus rannapüük moodustab suhteliselt suure osa kalastustegevusest. Kreeka ja Itaalia kasutavad peaaegu täielikult üksnes statistilisi andmeallikaid, muud Vahemere riigid toetuvad rohkem haldusallikatele. Prantsusmaa jälgib Vahemerel toimuvat vaatluse abil, Atlandi ookeani kirdeosa puhul kasutatakse haldusallikaid. Itaalias, kus peamiseks andmeallikaks on statistilised vaatlused, esitatakse vaid väike hulk üksnes harilikku tuuni käsitlevat teavet püügipäevikute põhjal. Tegevuse asukoht ei ole ainumäärav, kas kasutatakse haldus- või vaatlusandmeid. Vahemere väikestes saareriikides Maltal ja Küprosel on olukord sarnane Atlandil kalastavate riikidega, kus üle 10-meetriste laevade puhul kasutatakse andmete kogumiseks haldusallikaid ja alla 10-meetriste rannapüügilaevade puhul valikvaatlusi.

Mõned riigid, sh Sloveenia on teada andnud, et nende eeskirjade ja menetluste väljatöötamine, mida kohaldatakse esmamüügi ning müügiteatistest ja lossimisdeklaratsioonidest andmete kogumise suhtes, on veel lõpule viimata.

Andmekogumissüsteemid liikmesriikides ja EFTA riikides

Belgia – Belgia laevad kalastavad üksnes Atlandi ookeani kirdeosas (piirkond 27), peamiselt Põhjameres (IVb ja IVc) ja La Manche'i idaosas (VIId). Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised). Esmamüük peab toimuma kolme peamise oksjoni kaudu (Zeebrugge, Oostende ja Nieuwpoort), v. a väikeste laevade puhul, mis võivad Oostendes avalikult müüa. Müügiteatised edastatakse merekalandusteenistusele (Dienst Zeevisserj) lossimispäeval.

Bulgaaria – Bulgaaria laevad kalastavad Vahemerel ja Mustal merel (piirkond 37), peamiselt alampiirkonnas 37.4.2. Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised), mis esitatakse riiklikule kalanduse ja akvakultuuri ametile (NAFA). Esmamüüki käsitlevad müügiteatised tuleb NAFAle esitada 48 tunni jooksul lossimisest. Kooskõlas ühenduse õigusaktidega kavandatakse müügiteatiste elektroonilist edastamist.

Taani – Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised), andmeid kogub tsentraliseeritult Taani kalandusamet. Mittekutselistel kaluritel on kala esmamüük Taanis keelatud. Kõik esmaostjad peavad olema kalandusametis registreeritud ning peavad esitama müügiteatised kalandusametile kas elektroonilisel või paberkujul. Ligikaudu 90 % müügiteatistest esitatakse elektrooniliselt.

Saksamaa – Saksa laevad kalastavad Atlandi ookeani kirde- ja loodeosas, Kesk-Atlandi idaosas ja Vaikse ookeani kaguosas (piirkonnad 27, 21, 34 ja 87). Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised). Need esitatakse Põllumajanduse ja Toidu Liiduametile tootjaorganisatsioonide ja liidumaade valitsuste kaudu.

Eesti – Eesti laevad kalastavad Atlandi ookeani loodeosas (piirkond 21) kirdeosas (piirkond 27 Läänemeri) ja sisevetel (piirkond 05). Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised, ümberlaadimis- ja transpordidokumendid). Alla 12-meetrise kogupikkusega laevad täidavad rannapüügipäevikut, mis on ette nähtud Eesti riiklike õigusaktidega. Eesti nõuab dokumentide paberkoopiate esitamist kaks korda kuus, kui andmed esitatakse elektrooniliselt. Kala esmaostjad peavad esitama müügiteatised elektrooniliselt põllumajandusministeeriumi kalamajandusosakonnale ning ka paljud eraettevõtjad kasutavad seda võimalust.

Iirimaa – Iiri laevad kalastavad Atlandi ookeani kirdeosas (piirkond 27). Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid, müügiteatised ja karploomade kogujate dokumendid). Iiri merekalanduse kaitse amet kogub andmeid sadamates. Iirimaa on teatanud olulistest muudatustest andmekogumissüsteemides, millega lihtsustatakse ELi õigusaktidega ettenähtud elektroonilise teabe kogumist.

Kreeka – Kreeka laevad kalastavad Atlandi ookeani kirdeosas ja Kesk-Atlandi idaosas ja Vahemerel (piirkonnad 27, 34 ja 37), andmeid kogutakse statistiliste vaatluste teel. „Meretaguse” kalastuse puhul kasutatakse statistilist loendust ning „avamerel” (piirkond 37) toimuva kalastuse ja rannapüügi puhul valikvaatlust. Vaatlusi teostab Kreeka riiklik statistikaamet. Meretaguse kalastuse puhul kuuluvad loenduse alla kõik Kreeka lipu alla sõitvad laevad. Avamerekalastuse ja rannapüügi puhul esineb suur mittevastamisest põhjustatud viga (50 %) ning lahknevuse arvutamiseks kasutatakse valikumeetodit.

Hispaania – Hispaania kalandussektor on suur ja mitmekesine ning andmete esitamise ja kvaliteedi eest vastutavad mitmed asutused. Esimeses etapis koguvad andmeid piirkondlikud omavalitsused, seejärel kogutakse andmed kokku tsentraliseeritult. Lossimisandmete koostamiseks kasutatakse seitset eri haldusallikat, sh püügipäevikuid, müügiteatisi, ümberlaadimisdeklaratsioone, lossimisdeklaratsioone ja teavet kalatootjate organisatsioonidelt. Mitmed andmeallikad on integreeritud ühtsesse saaki ja lossimist käsitlevasse andmebaasi. Nendest allikatest saadavaid andmeid lossimiste kohta peetakse täielikeks.

Prantsusmaa – Andmete esitamise ja kvaliteedi eest vastutab esmajoones toiduainete-, põllumajandus- ja kalandusministeeriumi (MAAP) kalapüügi ja vesiviljeluse osakond (BSPA). Teabe olulise troopiliste tuunide püügi kohta esitab arengu-uuringute instituut merekalanduse ja vesiviljeluse direktsioonile (DPMA). Prantsuse laevad kalastavad peamiselt Atlandi ookeani kirdeosas, Vahemerel ja India ookeanil. Atlandi kalanduse kohta annavad katvat teavet haldusallikad (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised). Nende piirkondade puhul, kus haldusandmed ei ole piisavalt usaldusväärsed (eelkõige Vahemeri), täiendavad neid allikaid valikvaatlused. Prantsusmaa on teinud suuri investeeringuid kalandusandmete kogumissüsteemi ajakohastamiseks ja parandamiseks.

Itaalia – Itaalia laevad kalastavad Vahemerel, Kesk-Atlandi idaosas ja India ookeani lääneosas(piirkonnad 37, 34 ja 51). Itaalia kasutab piirkonnas 37 valikvaatlust ja muudes piirkondades loendust. Püügipäevikuid kasutatakse ainult hariliku tuuni saaki käsitlevate andmete kogumiseks ning neid andmeid kogub põllumajandus-, toidu- ja metsandusministeerium. Riiklik statistikaamet ISTAT kogub andmeid piirkondade 34 ja 51 kohta ning IREPA piirkonna 37 kohta. ISTAT koordineerib aruandlust Eurostatile. Itaalias on palju väikelaevu (kogupikkusega alla 12 meetri). Ligikaudu 99 % laevadest tegutseb Itaalia ümbruse rannikuvetes. Neist umbes kaks kolmandikku tegeleb väikesemahulise püügiga kasutades passiivseid püügivahendeid[7]. Andmeid kogutakse mitme muutujaga valikvaatluse teel, kus populatsioon jaotatakse piirkonna, laeva suuruse ja kasutatud püügivahendi alusel. Uuringumeetod seab valikuvea lubatud hälbeks kuni 3,5 %. Arvestatud on ka mittevastamisest põhjustatud veaga ning see probleem lahendatakse valimi moodustamisega. Väike arv piirkondades 34 ja 51 kalastavaid laevu (ligikaudu 20) täidavad küsimustiku.

Küpros – Kalandusinspektsioon kogub haldusandmeid (püügipäevikud) laevade kohta, mille kogupikkus on vähemalt 10 meetrit. Põhjatraalerite kohta tehakse igakuine täiendav vaatlus ning rannapüügilaevade (kogupikkus vähem kui 10 meetrit) kohta valikvaatlus. Viimaste puhul moodustatakse valim juhuslikult ning see hõlmab 15-20 % sektorist. Valimisse kuulujad peavad täitma igapäevased saagi-/lossimisaruanded. Kalandusandmete kogumise ja aruannete koostamise eest vastutab põllumajandus-, loodusvarade ja keskkonnaministeeriumi kalanduse ja mereuuringute osakond.

Läti – Läti laevad tegelevad kalapüügiga Atlandi ookeanil (piirkonnad 27, 21 ja 34). Esmajoones vastutab andmete esitamise eest põllumajandusministeeriumi kalandusosakond, kuid andmeid koguvad muud asutused, sh keskkonnaministeeriumi juures asuv mere ja siseveekogude amet ning põllumajandusministeeriumi juures asuv Läti kalavarude agentuur. Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, müügiteatised ja lossimisdeklaratsioonid). Lätis on nõutav kala ostjate tsentraalne registreerimine ja iga-aastane sertifitseerimine. Kala ostjad peavad 48 tunni jooksul müügi toimumisest esitama elektroonilised müügiteatised (ja hiljem nende paberkoopiad).

Leedu – Leedu laevad tegelevad kalapüügiga Atlandi ookeani kirde- ja loodeosas, Kesk-Atlandi idaosas ja Vaikse ookeani lõunaosas. Andmete kogumise ja töötlemise eest vastutab põllumajandusministeeriumi kalandusosakond. Peamised andmeallikad on püügipäevikud ja lossimisdeklaratsioonid. Leedu teatel kasutatakse saagi- ja lossimisandmete töötlemiseks ja valideerimiseks ühtset automaatset süsteemi.

Malta – Andmete kogumise eest vastutab loodusvarade ja maaeluministeeriumi juures tegutsev kalanduse teaduskeskus ning andmed edastab Eurostatile riiklik statistikaamet (põllumajandus- ja kalandusstatistika üksus). Malta laevad tegutsevad Vahemerel (piirkond 37, alampiirkond 15). Rohkem kui 10 meetri pikkuste laevade puhul kasutab Malta andmeallikatena püügipäevikuid ja müügiteatisi. Gozo ja Malta saare kuues sadamas tehakse stratifitseeritud valimi uuringuid. Valimi suurus määratakse kindlaks selliselt, et kogu püügikoormust oleks võimalik hinnata 95 %-lise kindlusega.

Madalmaad – Madalmaade laevad kalastavad Atlandi ookeani kirdeosas, Kesk-Atlandi idaosas ja Vaikse ookeani kaguosas (piirkonnad 27, 34 ja 87). Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid, ümberlaadimis- ja transpordidokumendid ning müügiteatised). Põllumajanduse, loodushoiu ja toidukvaliteedi ministeerium (Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Voedsekwaliteit) kogub andmed kokku ning statistika keskamet edastab need Eurostatile. Madalmaad kohaldavad eeskirju, millega reguleeritakse kalade müüki heakskiidetud müügipunktides tootjaorganisatsioonide vahendusel. Elektroonilised müügiteatised tuleb saata 48 tunni jooksul müügi toimumisest.

Poola – Poola teatel on peamisteks andmeallikateks püügipäevikud ja müügiteatised. Andmete kogumise ja edastamise eest vastutab põllumajanduse ja maaelu arengu ministeeriumi kalanduse osakond.

Portugal – Andmete esitamise eest Eurostatile vastutab Portugali kalanduse ja vesiviljeluse peadirektoraat. Portugalil on suur ja mitmekesine laevastik, mida eri kalapüügipiirkondades iseloomustavad erinevad omadused. Laevastik koosneb põhiosas väikestest avatud puupaatidest, mis tegelevad rannalähedase püügiga. Tähtsamad püügipiirkonnad on Atlandi ookeani kirde- ja loodeosa ning Kesk-Atlandi idaosa. Peale selle on olulised õngepüügipiirkonnad Atlandi ja India ookeanis, kus püütakse mõõkkala (ja India ookeanis ka sinihaid). Andmete kogumiseks kasutatakse peamiselt püügipäevikuid, lossimisdeklaratsioone ja müügiteatisi. Värske või jahutatud kala tuleb müüa reguleeritud turgude kaudu ning müügiteatistest saadavad andmed on täielikud. Merel töödeldud kala keskmised hinnad saadakse lossimisdeklaratsioonidest.

Rumeenia – Rumeenia tegutseb Musta mere majandusvööndis (piirkond 37). Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, müügi- ja transporditeatised). Dokumente koguvad riikliku kalanduse ja akvakultuuri ameti (NAFA) inspektorid. NAFA võrdleb andmeid ja edastab Eurostatile aruande.

Sloveenia – Andmete kogumise ja edastamise eest vastutavad põllumajanduse, kalanduse ja toiduministeerium, Sloveenia kalanduse uurimisinstituut ja riiklik statistikaamet. Sloveenia laevad tegelevad kalapüügiga Aadria mere põhjaosas (piirkond 37). Koguseid käsitlevad andmed saadakse haldusallikatest (püügipäevikud). Kõik laevad on kohustatud täitma püügipäevikut, seega on saaki käsitlevad andmed täielikud, v.a väikeste kalakoguste puhul (vähem kui 50 kg), mida praegu ei üles märgita. Töötatakse välja süsteeme esmamüügipunkti reguleerimiseks ja andmete kogumiseks müügiteatistest. Hinnainfo kogutakse ettevõtete igakuise statistilise vaatluse kaudu, mis hõlmab koguseliselt 50 % kõikidest lossimistest.

Soome – Kalandusandmete kogumise, edastamise ja kvaliteedi eest vastutab põhiosas Soome Metsloomade ja Kalanduse Uurimisinstituut. Registreid haldab põllumajanduse ja metsanduse ministeerium. Soome laevad kalastavad ainult Läänemerel. Andmeallikate hulka kuulub ELi püügipäeviku versioon, mis on kohandatud üle 10 meetri pikkuste laevade jaoks. Sinna märgitakse üksikasjad ümberlaadimiste, kalaostjate ja vette tagasiheidetavate kalade kohta. Alla 10 meetri pikkuste laevade tegevuse kohta peetakse igakuist rannapüügipäevikut (v.a lõhepüük, mille jaoks on eraldi vorm). Kvoodi alla kuuluvate liikide esmamüük on reguleeritud, teatised tuleb esitada 48 tunni jooksul lossimisest. Kvoodiväliste liikide müügiandmeid täiendab suuremate kala hulgimüüjate vaatlus.

Rootsi – Andmete kogumise ja esitamise eest vastutab Rootsi kalandusamet. Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid – püügipäevikud, müügiteatised, lossimisdeklaratsioonid ning rannapüügilaevade puhul kuu (või ka päeva) kaupa peetavad päevikud. Müügiteatised kogutakse kokku tsentraalselt, kas elektroonilisel või paberkujul, ning rannakalurid saavad rannapüügipäevikud edastada elektrooniliselt, kasutades selleks turvalist veebiliidest.

Ühendkuningriik – Kõige olulisem püügipiirkond on Atlandi ookeani kirdeosa (piirkond 27). Ühendkuningriigil on märkimisväärne rannapüügilaevastik, mis peamiselt tegeleb kvoodiväliste liikide püügiga, kuid püüab ka olulise osa mõnede kvoodi alla kuuluvate liikide varudest. Ühendkuningriigil on ka väike kaugpüügilaevastik, mis on registreeritud Ühendkuningriigis, kuid asub ja tegutseb välisriigis. Andmete kogumise eest vastutavad Inglismaa, Šotimaa, Walesi ja Põhja-Iirimaa kalandusinspektsioonid. Andmeid kontrollib ja edastab Eurostatile keskkonna-, toidu- ja maaeluministeeriumi (DEFRA) merenduse ja kalanduse amet. Üle 10 meetri pikkuste laevade puhul kogutakse andmed haldusallikatest (püügipäevikud, müügiteatised, lossimisdeklaratsioonid). Alla 10-meetriste laevade puhul on püügipäevikute ja lossimisdeklaratsioonide esitamine vabatahtlik, kuid kala esmamüügi eeskirjade kohaselt tuleb esitada müügiteatised. Need allikad võimaldavad enamiku kalandustegevuse puhul läbi viia täieliku loenduse. Karploomade kohta saab täiendavat teavet tegevuspäevikutest, mille täitmine on karploomade püügiloa saamise eeltingimus.

Island – Islandi laevad kalastavad peamiselt Atlandi ookeani kirdeosas, kuid vähemal määral ka Atlandi ookeani loode- ja lõunaosas. Saagi ja lossimiste statistika koostamisel puuduvad põhimõttelised erinevused võrreldes ELi liikmesriikidega. Andmed saadakse püügipäevikutest. Island kohaldab rangeid kala esmamüügi eeskirju, kõik saagid tuleb lossida määratud sadamates ning kaaluda sertifitseeritud kaaludel. Nii kala ostjad kui ka töötlejad peavad esitama aruanded. Andmete kogumise eest vastutab Islandi kalandusdirektoraat ning andmed edastab Eurostatile Islandi statistikaamet. Kuigi mõlemad asutused kasutavad samu andmeallikaid, võib andmetes olla erinevusi, kuna kalandusdirektoraat edastab andmed otse reaalajas muutuvast andmebaasist.

Norra – Norra laevad kalastavad Atlandi ookeani kirde- (piirkond 27) ja loodeosas (piirkond 21) ning Põhja-Jäämeres (piirkond 48). Kalandusandmete kogumise eest vastutab Norra kalandusdirektoraat. Andmete kogumiseks kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised). Kalandusdirektoraadis registreeritavad andmed pärinevad põhiliselt traaleritelt, sh väljaspool ICES püügipiirkonda kalastavatelt laevadelt. Kuus eri müügiorganisatsiooni kogub lossimisdeklaratsioonidelt ja müügiteatistest pärit andmeid, mis saadetakse elektroonilisel kujul korrapäraselt kalandusdirektoraati. Norra seaduse kohaselt on kalurite müügiorganisatsioonidel ainuõigus kõikide Norra kalurite kalade esmamüügile. Müügiteatistes kajastuvad nii kodumaiste lossimiste kui ka Norra laevade välismaa sadamates toimuvate ja välisriikide laevade Norra sadamates toimuvate lossimiste andmed. Norra seaduste kohaselt märgitakse igas müügiteatises andmed liikide kohta, tooteliik, püügipiirkond, kogus, väärtus jne. Statistilisel eesmärgil lisatakse täiendav teave näiteks säilitusviisi kohta.

Andmete kvaliteet

Andmete kogumise metoodika õigusaktide jõustamise ja järelevalve ning statistilisel eesmärgil on liikmesriikides suures osas sarnane. Statistika usaldusäärsus sõltub kalurite esitatud dokumentide tõepärasusest ja täpsusest ning liikmesriikide ametiasutuste kvaliteedikontrollist.

Liikmesriigid kasutavad kalandustegevuse järelevalveks mitmesuguseid vahendeid, sh õhuseiret, vaatlusi kalakaitselaevadelt, satelliitseiret (üle 15-meetrise kogupikkusega laevade puhul) ja kontrolli kalalaevade pardal. Kõnealuse teabe põhjal kontrollitakse püügipäevikutes, müügiteatistes ja lossimisdeklaratsioonides märgitud andmete õigsust. Paljud liikmesriigid kasutavad ristkontrolli tegemiseks elektroonilisi vahendeid.

Eri andmeallikate kvaliteeti kontrollitakse andmete sisestamisel, et tagada teabe sisemine terviklikkus ning välistada tõsised vead, sh vorminguvead ning valede liikide, piirkondade ja hindade esitamine. Nagu eespool märgitud, võrreldakse terviklikkuse tagamiseks eri andmeallikaid omavahel ning sageli tehakse seda elektrooniliselt. Peale selle on mõned liikmesriigid, sh Ühendkuningriik teatanud, et neil on kokkulepped teiste liikmesriikidega, mille alusel nende laevad lossivad saagi andmete vahetamiseks ristkontrolli ja eelkõige kvootide jälgimise eesmärgil.

Eri allikatest pärit andmete katvus on täielik ning enamike liikmesriikide teatel on andmed ammendavad. Kui andmeallikana kasutatakse haldusallikaid (püügipäevikud, lossimisdeklaratsioonid ja müügiteatised), tähendab see täielikku loendust ning statistilist testi ei tehta. Rootsis on püügipäevikud laevade kaupa eelregistreeritud ning see tagab väidetavalt suure andmetagastuse hulga. Võimalikud puudujäägid andmete katvuses korvatakse statistiliste vaatlustega, mis hõlmavad kogu kalandustegevust või osa sellest.

Müügiteatiste, püügipäevikute ja lossimisdeklaratsioonide esitamise tähtaega reguleerivad ranged eeskirjad ja enamikel juhtudel peetakse neist kinni, kui lossimine toimub asjaomase liikmeriigi territooriumil. Näiteks mõnedel juhtudel, kui andmed esitatakse elektrooniliselt, ajakohastatakse teavet iga päev. Liikmesriikide teatel saadakse müügiteatised tihti hilinemisega nendelt laevadelt, mis on lossinud saagi teises liikmesriigis või kolmandates riikides. Sellisel juhul võib viivitus kesta kuid. Probleem ei mõjuta otseselt määruse (EÜ) nr 1921/2006 alusel esitatavaid aruandeid, kuna määrust kohaldatakse ainult liikmesriigi enda territooriumil toimuvate lossimiste suhtes, kuid see avaldab mõju nendega seotud kohustuslike püügiaruannete kvaliteedile, eelkõige lühiajalises plaanis, sest püügipäevikutest pärit ebatäpsemat teavet kasutatakse seni, kuni müügiteatised ei ole kättesaadavad. Viivituste tõttu andmete edastamises võivad tekkida erinevused eeldatavalt identses teabes, mis saadetakse Eurostatile ja komisjoni muudele talitustele ((DG MARE) kvootide seire eesmärgil. Kuigi liikmesriigid püüavad saavutada statistiliste andmete terviklikkuse võimalikult lähedal kalandusaasta lõpule, jäävad andmebaasid korrigeerimiseks avatuks, kuigi tavaliselt tehakse kuue kuu möödumisel vaatlusaasta lõpust vähe olulisi muudatusi.

Madalmaad teatasid konkreetsest probleemist teabe osas olukorras, kus kala töödeldakse ja külmutatakse laeva pardal ja esmamüük registreeritakse riigist lahkudes ekspordina. Sellisel juhul esitatakse teave keskmise hinna kohta siis, kui tegelikud andmed kättesaadavaks muutuvad. Tegelikkuses kehtib see koguseliselt suurema osa Madalmaade saagi kohta, mis koosneb peaasjalikult pelaagilistest liikidest (makrell, heeringas, põhjaputassuu jne). Teised liikmesriigid on teatanud samalaadsetest probleemidest juhul, kui kala ei müüda kohe ning hinnad esitatakse sama või sarnase liigi müügi põhjal.

Probleeme on tekkinud ka seetõttu, et eri liikmesriikides kasutatakse lossitud kaalu ümberarvestamisel eluskaaluks erinevaid ümberarvestustegureid. Probleem ei ole otseselt seotud määruse (EÜ) nr 1921/2006 alusel esitatud aruannetega, kus on olulisem esitada tootekaal kui eluskaal. Probleem mõjutab siiski liikmesriikide kvoodiseiret ja muud aruandlust. Seda küsimust käsitletakse põhjalikumalt komisjoni määruses (EÜ) nr 409/2009,[8] millega sätestatakse ühtsed ümberarvestustegurid mitmete liikide ja toodete lossitud kaalu ümberarvestamiseks eluskaaluks.

Seoses liikide määramisega on esile kerkinud konkreetne probleem. Selle lahendamiseks on võetud mitmeid meetmeid, sh on kaluritele jagatud liikide määramise kaarte. Enamikel juhtudel on probleem seotud kvoodiväliste liikidega või olukorraga, kus lossitavad kogused on väikesed ja ebakorrapärased. Liikide märkimiseks võib kasutada üldkoodi ka siis, kui liik on määratud, näiteks juhul, kui täpne kood on süsteemis veel puudu. Probleemi tuvastamise korral on liikmesriikidel võimalus andmeid korrigeerida ning seda võimalust ka kasutatakse. Taani korraldab aeg-ajalt kampaaniad, mis on suunatud kalurite konkreetsete aruandlusprobleemide lahendamiseks.

ANDMETE KASUTAMINE (ANDMETE EDASTAMINE)

Liikmesriikide aruanded on Eurostati teabeedastuse andmebaasis kõikidele tasuta kättesaadavad. Kõnealuse statistika peamised kasutajad on merendus- ja kalandusasjade peadirektoraat (DG MARE) ning Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES), kes esitab DG MARE-le soovitusi Atlandi ookeani kirdeosa kalanduse kohta.

PEAMISED JÄRELDUSED: TULEMUSTE ANALÜÜS

Tulemuste kokkuvõte on esitatud käesoleva aruande lisas. Lossitud saagi üldkogus on enamikes liikmesriikides alates 2007. aastast vähenenud 11 % võrra ning koguväärtus 17 % võrra (vt tabel 1). Kõige suurem vähenemine on võrreldes 2007. aastaga toimunud Madalmaades (308 tuhat tonni), sellele järgnevad Saksamaa (83 tuhat tonni) ja Taani (79 tuhat tonni).

Lossitud saagi väärtus on liikmesriikide hulgas suurim Hispaanias, Itaalias, Ühendkuningriigis ja Prantsusmaal (vt lisa joonised 1 ja 2). Koguseliselt oli suurim Taani lossitud saak. See on seotud suhteliselt väheväärtuslike pelaagiliste liikide suurte kogustega, mida Taanis püütakse tehniliseks otstarbeks.

Nii Norra kui ka Island märkisid suurema lossitud koguse kui ükski liikmesriik. Suurem osa sealsest saagist koosneb ainult kahest pelaagilisest liigist (vastavalt 43 % ja 63 %).

Kogu ELis oli enamik suurima püütud kogusega liike pelaagilised (heeringas, kilu, põhjaputassuu, tobiaslased jne) (vt lisa tabel 2); 10 koguseliselt enimpüütud kalaliigi hulgas oli tursk ainuke põhjalähedase eluviisiga kala. Koguseliselt enimpüütud pelaagilised liigid on enamasti siiski märgatavalt madalama väärtusega kui põhjalähedase eluviisiga liigid. 2008. aastal oli suurima koguväärtusega liik Norra salehomaar ning väärtuselt järgmised neli liiki olid kõik põhjalähedase eluviisiga liigid.

Mõnes liikmesriigis märgiti suur hulk lossitud saagist liikide üldkoodide all. Iirimaal, Kreekas ja Itaalias tehti seda rohkem kui 5 % puhul lossimistest. Hispaanias olid üldkoodide all märgitud kogused suured, kuid nende osatähtsus kogu lossitud saagis oli väike (vähem kui 2 %). See on tõenäoliselt seotud Hispaania kalatööstuse mitmekesisusega. Kreekas ja Itaalias võib üldkoodide kasutamine samuti osutada lossitud saagi mitmekesisusele, kuid seda võivad põhjustada ka andmekogumismeetodid ning asjaolu, et suur osa nende laevadest on väikesed rannapüügilaevad.

JÄRELDUSED JA SOOVITUSED

1. Enamik liikmesriike esitas üksikasjaliku ülevaate kasutatud meetodite, andmeallikate ja kvaliteedikontrolli kohta. Põhiosa Eurostatile esitatavatest andmetest kogutakse vahendite abil, mis on kasutusele võetud kontrolli ja jõustamise eesmärgil. Eurostati andmete täpsus ja kvaliteet sõltuvad esmajoones kaluritest ja seejärel riiklikest ametiasutustest.

2. Liikmesriikide teatel ei ole komisjoni talitustele (DG MARE ja Eurostat) edastava teabe puhul metodoloogilisi erinevusi. Andmete taaskordne kasutamine statistilisel eesmärgil tagab selle, et puuduvad lisakulud kalandussektori jaoks. Selleks et vähendada liikmesriikide aruandluskoormust Euroopa Komisjoni ees, teevad DG MARE ja DG ESTAT järjest tihedamat koostööd andmete kogumiseks ja edastamiseks vajalike infotehnoloogialahenduste ühiseks väljatöötamiseks.

3. Jätkuvalt on probleemiks nii liikide (eelkõige vähemtähtsate liikide) täpne määramine kui ka liikide üldkoodide kasutamine. Eurostat on kasutusele võtmas uusi automaatseid andmete valideerimissüsteeme, mis aitavad seda probleemi lahendada. Täiendavalt tuleks uurida, mis mõned liikmesriigid märgivad märkimisväärseid kalakoguseid üldkoodide all.

4. Eri haldusallikaid saab ühtsuse tagamiseks üksteise suhtes ristkontrollida. Kui neid andmeallikaid kasutatakse kompleksselt, annavad nad tervikliku ja järjepideva ülevaate kalandustegevusest. Andmete kvaliteedile lisavad usaldusväärsust ka järelevalvetoimingutega kaasnevad ristkontrollid. Elektrooniliste andmekogumismeetodite laialdasem kasutamine on parandanud nii andmete õigeaegsust kui ka täpsust. Mitmes liikmesriigis on käimas töö uutele Euroopa nõuetele vastavate süsteemide kasutuselevõtmiseks.

5. Aruannete esitamise sageduse vähendamine kergendab liikmesriikide töökoormust. Andmetel on jätkuvalt suur väärtus poliitika väljatöötamises ja turgude haldamises ühise kalanduspoliitika raames.

LISA

KALANDUSTOODETE LOSSIMISED ELis JA EFTA RIIKIDES

Tabel 1

[pic]

* Leedut käsitlevad andmed 2008. aasta kohta on läbivaatamisel.

Andmed koguse kohta on esitatud toote kaaluna.

Joonis 1

Lossimiste koguväärtus 2008. aastal – EL ja EFTA

[pic]

Joonis 2

Lossimiste kogumaht 2008. aastal – EL ja EFTA

[pic]

Tabel 2

10 suurima koguse ja väärtusega liiki (ELis) 2008. aastal

[pic]

[1] ELT L 403, 30.12.2006, lk 1.

[2] Nõukogu 12. oktoobri 1993. aasta määrus (EMÜ) nr 2847/93, millega luuakse ühise kalanduspoliitika suhtes rakendatav kontrollisüsteem. EÜT L 261, 20.10.1993, lk 1.

[3] Eriaruanne 7/2007 ühenduse kalavarude säilitamist käsitlevate eeskirjade kontrolli-, inspektsiooni- ja sanktsioonisüsteemide kohta

[4] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1224/2009, 20. november 2009, millega luuakse ühenduse kontrollisüsteem ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise tagamiseks, muudetakse määrusi (EÜ) nr 847/96, (EÜ) nr 2371/2002, (EÜ) nr 811/2004, (EÜ) nr 768/2005, (EÜ) nr 2115/2005, (EÜ) nr 2166/2005, (EÜ) nr 388/2006, (EÜ) nr 509/2007, (EÜ) nr 676/2007, (EÜ) nr 1098/2007, (EÜ) nr 1300/2008, (EÜ) nr 1342/2008 ning tunnistatakse kehtetuks määrused (EMÜ) nr 2847/93, (EÜ) nr 1627/94 ja (EÜ) nr 1966/2006. ELT L 343, 22.12.2009, lk 1.

[5] Nõukogu määruse (EMÜ) nr 2847/93 artikkel 9.

[6] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1966/2006, 21. detsember 2006, kalapüügi elektroonilise registreerimise ja aruandluse ning kaugseirevahendite kohta. ELT L 409, 30.12.2006, lk 1.

[7] Kaalpüügivahendid liigitatakse tavaliselt kahte kategooriasse: passiivsed ja aktiivsed. Selline liigitus põhineb sihtliigi ja püügivahendi suhtelisel käitumisel. Passiivpüünise puhul põhineb kalapüük sihtliigi liikumisel püügivahendi suunas (nt lõkspüünised), aktiivpüünise puhul jälitatakse sihtliiki (nt traalid, tragid).

[8] Komisjoni määrus (EÜ) nr 409/2009, 18. mai 2009, millega kehtestatakse ühenduse ümberarvestustegurid ja töötlemisviisi koodid, mida kasutatakse töödeldud kala kaalu ümberarvestamisel eluskaaluks, ning muudetakse komisjoni määrust (EMÜ) nr 2807/83 ELT L 123, 19.5.2009, lk 78.