Määruse (EL) nr 228/2013 artikli 32 lõikes 3 on sätestatud, et komisjon esitab 30. juuniks 2015 ja seejärel iga viie aasta möödudes Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande kõnealuse määruse alusel võetud meetmete mõju kohta.

2023.–2027. aasta ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) reformi raames otsustasid kaasseadusandjad, et POSEI programm jääb samaks, s.t see peaks olema eraldiseisev ÜPP strateegiakavadest. ELi toetus POSEI programmile säilitatakse selle praegusel tasemel, tunnustades seega programmi erilist rolli põllumajanduse toetamisel äärepoolseimates piirkondades.

POSEI programm (kõrvalisele asukohale ja saarelisele asendile vastavate valikmeetmete programm) on osa komisjoni üldisest strateegilisest lähenemisviisist äärepoolseimate piirkondade suhtes: 2014.–2020. aasta programmitöö perioodil eraldati Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidest ning Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondist (EAGF) nendele piirkondadele peaaegu 13,3 miljardit eurot, mis on oluline investeeringute ja töökohtade loomise allikas. Lisaks kohaldatakse nende suhtes erieeskirju, nagu riigiabi erieeskirjad tegevus- ja investeerimisabiks ning maksustamise ja tolli erieeskirjad, millega aidatakse suurendada nende konkurentsivõimet.

Äärepoolseimad piirkonnad – Guadeloupe, Prantsuse Guajaana, Martinique, Mayotte, Réunioni saar ja Saint-Martin (Prantsusmaa), Assoorid ja Madeira (Portugal) ning Kanaari saared (Hispaania) – on Euroopa Liidu jaoks erakordne väärtus. Nende ainulaadne rikkalik bioloogiline mitmekesisus, ulatuslikud majandusvööndid, lähedus kolmandatele riikidele ning kosmose- ja astrofüüsikalisteks tegevusteks sobiv asukoht on olulised kogu ELi kui terviku jaoks.

Tarnimise erikorra raames keskendutakse põllumajandussisenditele, inimtoiduks ettenähtud toodetele ja toiduainete töötlemisele (2019. aastaks on selleks ette nähtud 62,09 miljonit eurot, mis moodustab ligikaudu 23 % maksimaalsest rahaeraldisest, mis on äärepoolseimates piirkondades suurim tarnimise erikorra/kohaliku tootmise toetamise meetmete rahastamise osakaal).

Tarnimise erikord on suunatud peamiselt kohalikust loomasöödatööstusest ning põllumajandus- ja toiduainetööstusest pärinevatele põllumajandustoodetele. 2019. aastaks on ette nähtud 26,9 miljonit eurot, mis moodustab ligikaudu 10 % maksimaalsest rahaeraldisest. Tarnimise erikorrast saab peamiselt kasu Réunion, millele järgnevad Guadeloupe ja Martinique.

POSEI programmis määratakse nii tarnimise erikorra kui ka kohaliku tootmise toetamise meetmed üksikasjalikult kindlaks üksikprogrammides. Seetõttu on iga liikmesriigi programm üsna spetsiifiline ning kajastab prioriteete, mille riigi ametiasutused on tihedas koostöös sidusrühmadega oma põllumajandussektori jaoks kindlaks määranud. Nimetatud prioriteete võib programmi muutes (määruse (EL) nr 180/2014 artikkel 40) igal aastal kohandada, et vastata väljendatud vajadustele.

Kohaliku tootmise toetamise meetmetega soodustatakse kohalike põllumajandustoodete tootmist, töötlemist ja turustamist. Meetmeid on kahte liiki: traditsioonilist tootmist soodustavad meetmed, mida rakendatakse ajaloolistes ekspordisektorites (nagu banaanid Guadaloupe’il, Martinique’il ja Kanaari saartel), ning need, millega toetatakse põllumajanduskultuuride mitmekesistamist ja mis on suunatud üldiselt kohalikuks tarbimiseks mõeldud toodetele (puu- ja köögiviljad ning loomakasvatustoodang).

Leiti, et tarnimise erikorra ühikutoetuse tase on peaaegu alati madalam kui hinnangulised lisakulud. Seega võib tarnimise erikorra abi pidada proportsionaalseks. Seetõttu leiti, et POSEI on ka üldeesmärgi saavutamisel tulemuslik.

Kõigis äärepoolseimates piirkondades antakse kohaliku tootmise toetamise raames rahalisi vahendeid enamasti traditsioonilistele ekspordisektoritele. Need vahendid moodustavad 77 % sel perioodil kohaliku tootmise toetamise meetmeteks eraldatud kogusummast, samas kui mitmekesistamisele pühendatud osa on ligikaudu 23 %. Traditsiooniliste sektorite toetuste osakaal on suurim Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades (ligikaudu 82 %), väikseim Madeiral (55–56 %). Neile sektoritele eraldatavad suured rahasummad kinnitavad, et nende säilitamisele omistatakse väga suurt tähtsust.

Liikmesriikide strateegilised valikud tarnimise erikorra/kohaliku tootmise toetamise osakaalu osas on üsna erinevad, nagu on rõhutatud lisas esitatud, tarnimise erikorda käsitleval joonisel 2 ja kohaliku tootmise toetamist käsitleval joonisel 3.

Kohaliku tootmise toetamine on Madeiral üles ehitatud kolme järgmise meetme ümber: i) põhitoetus põllumajandustootjatele (2019. aastal 4,3 miljonit eurot), ii) toetus põllumajanduse ja loomakasvatuse väärtahelatele (2019. aastal 13,3 miljonit eurot) ja iii) kohalike toodete turustamine (2019. aastal 1,56 miljonit eurot). Kohaliku tootmise toetamiseks mõeldud POSEI rahastusest on 54 % suunatud traditsioonilisele tootmisele (banaanid ja vein). 2019. aastal eraldati põllumajanduse ja loomakasvatuse väärtusahelate toetamiseks ette nähtud meetme ii tarbeks 1,17 miljoni euro ulatuses täiendavaid piirkondlikke rahastamisvahendeid.

Assooridel keskendub tarnimise erikord söödatööstuses ja loomakasvatussektoris kasutatavale teraviljale ja muudele kõrvalsaadustele; ka Madeiral on tarnimise erikord suunatud loomakasvatussektori toorainele, kuid vähemal määral ning hõlmab ühtlasi inimtoiduks ette nähtud tooteid. Tarnimise erikorra raames antav ülderaldis 2019. aastaks on 17,17 miljonit eurot (ligikaudu 16 % maksimaalsest rahalisest eraldisest).

6.2.Tarnimise erikorra ja kohaliku tootmise toetamise meetmete sidusus

Üldiselt on tarnimise erikorra ja kohaliku tootmise toetamise vahendeid rakendatud programmimuudatuste kaudu sidusalt, s.t nii, et potentsiaalselt konkurentsivõimeliste toodete arv oleks piiratud, ning tarnimise erikorra toetus ei kahjustanud kohalikku tootmist ega selle kasvu.

6.3.Põllumajandustegevuse säilitamine

POSEI toetus on aidanud äärepoolseimates piirkondades säilitada põllumajanduslikku tootmistegevust. Samuti on see tugevalt toetanud sissetulekuid. Kuigi programmid on olnud loomakasvatuse ja põllukultuuride mitmekesistamise sektorite pikaajalise tuleviku ja arengu tagamisel üsna tulemuslikud, on need olnud vähem tõhusad traditsiooniliste põllukultuuride sektorites, mille puhul leiti, et enamikus allsektorites on tootmine langustrendis. Sellest hoolimata on POSEI-l olnud nendes sektorites tootmise säilitamisel ajavahemikul 2015–2019 vaieldamatult oluline roll.

Täheldati suuri erinevusi selles, mil määral muutusid põllumajandusmaa ja tööhõive. Kuigi kasutatav põllumajandusmaa on suurenenud Kanaari saartel, Assooridel ja Prantsuse Guajaanas, on see Martinique’il püsinud stabiilsena ning vähenenud teistes Prantsuse äärepoolseimates piirkondades ja Madeiral.

Mis puudutab põllumajanduslikus tööhõives aset leidnud muutuseid, siis Martinique’il ja Madeiral on see oluliselt vähenenud. Assooridel, Prantsuse Guajaanas ja Kanaari saartel on selles osas märgata positiivset suundumust.

6.3.1.Traditsiooniline tootmine

Banaanisektoris vähenes kogutoodangu maht kõnealusel perioodil ligikaudu 10 %. Guadeloupe’i banaanitoodang on poole võrra vähenenud, kuid ka Martinique’i arvudes on märgata märkimisväärset 28 % langust, mis on peamiselt tingitud korduvatest kliimakatastroofidest. Samas on Kanaari saartel, mis on POSEI raames toetatud suurim tootja, sama perioodi jooksul näha 5 % tõusu. Sarnaselt sellele oli ka Madeira banaanitoodangu maht 2019. aastal 22 % suurem kui 2015. aastal.

Suhkrusektoris on vaatamata POSEI märkimisväärsele toetusele suhkruroo tootmine vähenenud (–15 %), samuti suhkru tootmine (–11 %), samas kui rummi töötlemine oli kasvutrendis (+15 %). See positiivne suundumus näis olevat eriti ilmne Prantsuse Guajaanas.

Eksporditavate tomatite tootmise pindala vähenes Kanaari saartel vaatamata restruktureerimiskatsetele oluliselt 2 478 hektarilt 2006. aastal 352 hektarile 2020. aastal. Sektor on kaotanud oma peamise suhtelise eelise, mis oli üles ehitatud ekspordi koondumisele Euroopa turgudele talvekuudel. See on tingitud konkurentsist, mis tuleneb Maroko, Hispaania mandriosa ja Euroopa toodangust, aga ka tööjõukulude suurenemisest. Tootmise suundumus on selgelt negatiivne.

POSEI on aidanud äärepoolseimates piirkondades säilitada piimatootmist. Peamises piimatootmise ja veisekasvatuse piirkonnas, Assooridel, jäi piimatoodang stabiilseks, veiseliha tootmine aga kasvas. Veisekasvatuseks eraldatud alad on alates 1999. aastast enam kui kahekordistunud. Suurenenud on ka loomade arv.

Kanaari saartel ja Madeiral oli märgata ka piimatootmise suurenemist. Samal ajal Prantsusmaa peamises piimatootmispiirkonnas Réunionil toodang sel perioodil vähenes ja Martinique’i puhul on see viimastel aastatel peaaegu kadunud.

Kõik äärepoolseimad piirkonnad (välja arvatud Assoorid) on endiselt kaugel sellest, et suuta rahuldada kohalikke piima- ja lihatarbimise vajadusi.

Madeira veinitootmine näib sel perioodil olevat mõnevõrra vähenenud ja sektoris on märgata konkurentsivõime taseme potentsiaalset langust. Madeira veinitootmine vähenes aastatel 2015–2019 ligikaudu 11 %, samas kui KPN-märgisega vaikse veini tootmine suurenes umbes 20 %.

6.3.2.Mitmekesistamisega seotud tootmine

Mitmekesistamissektoritesse suunati umbes 23 % aastasest kohaliku tootmise toetamise eraldisest. Toetuskõlblikud sektorid on riigiti erinevad, kuid hõlmavad kõigis piirkondades nii põllukultuuride kui ka loomakasvatuse valdkondi. Eri toetusmeetmetega keskenduti kõikidele väärtusahela osadele, eeskätt töötlemisele ja turustamisele.

Mis puudutab põllukultuuride mitmekesistamise sektoreid, siis iga-aastaste rakendamisaruannete analüüsis jõuti järeldusele, et puu- ja köögiviljatoodang on vähenenud ning samuti on vähenenud kohaliku tarbimise katvus. Mõnedes allsektorites on tootmist laiendatud ja need näivad olevat oma konkurentsivõimet suurendanud: see hõlmab kõigi Prantsuse äärepoolseimate piirkondade tomateid (eriti Prantsuse Guajaana), paprikat (Prantsuse Guajaana), melonit (Prantsuse Guajaana ja Guadeloupe), lillekasvatust (Madeira) jne. Muude allsektorite tootmismaht on vähenenud ja need võivad olla kaotanud konkurentsivõime: näiteks kartul Réunionil, puuvili (eriti apelsinid) Assooridel, ananass ja mango Prantsuse Guajaanas (teatud määral) ning köögiviljad Madeiral. Kanaari saarte puu- ja köögiviljasektori konkurentsivõime näib olevat langenud, samas kui veinisektoris on see tugevnenud. Positiivset suundumust on näha ka rummi tootmises Madeiral.

Äärepoolseimate piirkondade kariloomade arvukuse üldine areng on kõnealusel perioodil pigem negatiivne, kusjuures kariloomade arv üldiselt väheneb. Langus on eriti märgatav Martinique’il (–28 %). Positiivset suundumust täheldati aga eelkõige Réunioni, kuid ka Prantsuse Guajaana ja Assooride puhul. Osa kohalikku toodangut tundus olevat madala hinnaga importtoodete, eriti külmutatud liha impordi surve all.

Vaatamata liikmesriikide kõikidele jõupingutustele näib, et sektorite struktureerimine on äärepoolseimates piirkondades nõrgenenud, kuna 2019. aastal kuulus nii põllukultuuride kui ka loomakasvatussektori tootjaorganisatsioonidesse vähem tootjaid kui 2015. aastal.

Kõigis äärepoolseimates piirkondades on välja töötatud mitmesuguseid toetusmeetmeid, et soodustada kvaliteetsete toodete tootmist (näiteks KPN-/KGT-märgisega või riikliku/piirkondliku kvaliteedimärgisega tooted). Vaatamata sellele oli tulemused siiski suhteliselt erinevad.