ET Euroopa Liidu Teataja C 244/4

KOMISJONI ARUANNE

Ühenduse lennujaamu kasutavate kolmandate riikide õhusõidukite ohutus (Aruanne Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/36/EÜ kohaldamise kohta)

(EMPs kohaldatav tekst)

(2008/C 244/03)

1. SISSEJUHATUS

Välismaiste õhusõidukite ohutuse hindamise (SAFA — Safety Assessment of Foreign Aircraft) programm on alates sellest, kui see 1996. aastal Euroopa tsiviillennunduskonverentsi (ECAC) egiidi all koos Ühinenud Lennuametitega (JAA — Joint Aviation Authorities) algatati, Euroopa ja rahvusvahelise lennuohutuse suurendamisel järjest olulisemaks muutunud. Seda hoolimata programmile omastest ilmsetest piirangutest, nagu inimressursside ja tehniliste vahendite piiratus ning programmi nurgakiviks oleva perroonikontrolli enda piiratud kasutus.

Euroopa Ühendus (EÜ) on SAFA programmi algusest saadik täielikult toetanud ning selles SAFA juhtkomitee liikmena ja Euroopa Komisjoni poolt JAA-le ettenähtud raha eraldamise kaudu aktiivselt osalenud.

21. aprillil 2004 võttis ühendus Euroopa tsiviillennunduse ohutuse kõrge ja ühtse taseme saavutamise ja säilitamise üldise strateegia raames vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/36/EÜ ühenduse lennujaamu kasutavate kolmandate riikide õhusõidukite ohutuse kohta (1) (nn SAFA direktiiv).

Kuigi nimetatud direktiivist tulenevaid liikmesriikide kohustusi ühenduse ees saaks suurel määral täita ECAC SAFA programmis — mille juhtimine delegeeriti JAA-le — osalemisega, ei olnud programmi aluseks Euroopa õiguslikult siduvad otsused, vaid osalevate ECAC liikmesriikide peadirektorite võetud kohustused. Välismaiste õhusõidukite kontroll hõlmab neid õhusõidukeid, mida ei kasutata ega käitata selle riigi pädeva asutuse kontrolli all, kus kontrolli tehakse.

Kui ECAC SAFA programmis osalemine oli siiani vabatahtlik, kehtestati direktiiviga 2004/36/EÜ Euroopa Liidu (EL) liikmesriikide selge õiguslik kohustus kontrollida oma lennujaamades maanduvaid kolmandate riikide õhusõidukeid ning koguda ja vahetada teavet perroonikontrollide kohta. Kõnealusel juhul tähendas „kolmanda riigi õhusõiduk” õhusõidukit, mida ei kasutata ega käitata ELi liikmesriigi pädeva asutuse kontrolli all, kuid direktiiv ei keela ELi liikmesriikidel kontrollida teiste ELi liikmesriikide õhusõidukeid.

SAFA direktiivi artiklis 13 nõutakse, et komisjon esitaks 30. aprilliks 2008 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande kõnealuse direktiivi kohaldamise kohta. Lisaks on artiklis 13 sätestatud, et koos aruandega esitatakse vajaduse korral ettepanekud direktiivi muutmise kohta. Käesoleva aruande peamine eesmärk on näidata, kui hästi on täidetud direktiivi eesmärk ja mil määral on direktiivi kohaldamine kaasa aidanud lennuohutuse suurendamisele Euroopas.

Taustteabe esitamiseks kirjeldatakse ja hinnatakse käesolevas aruandes ka SAFA programmi juhtimises alates 2004. aastast toimunud muutusi ja arengut ning vaadeldakse, kuivõrd direktiivi õiguslik raamistik on kõnealustele muutustele kaasa aidanud. Kõnealuse kvantitatiivse ja kvalitatiivse töö jaoks oli vaja juba võetud või komisjoni õigusloomekavas kavandatud meetmete üksikasjalikku loetelu.

2. RAKENDAMINE

Õiguslik külg

Direktiiviga 2004/36/EÜ anti ELi liikmesriikidele direktiivi sätete ülevõtmiseks vajalike meetmete kehtestamiseks kaks aastat aega. Samal ajal kui direktiivi artiklis 11 sätestatud tähtaeg oli sel ajal EL 15 liikmesriigi jaoks 30. aprill 2006, kehtestati kümne uue liikmesriigi jaoks, kes ühinesid Euroopa Liiduga 1. mail 2004, direktiivi rakendamiseks üleminekuperiood.

Nagu on näidatud allpool tabelis 1, ei olnud liikmesriikidel hoolimata sellest, et paljud neist ei kehtestanud ülevõtmismeetmeid õigel ajal, direktiivi sätete rakendamisega olulisi probleeme, kui kaks väheolulist erandit välja arvata. See oli suuresti tingitud sellest, et peamised direktiiviga kehtestatud kohustused olid juba ECAC SAFA programmis osaledes suures osas täidetud.

Tabel 1

Ülevõtmine liikmesriikide poolt

Liikmesriik Ülevõtmise tähtaeg Tähtaja liik Rikkumismenetluse algatamine teabe edastamata jätmise tõttu Praegune olukord Austria 30.4.2006 Harilik tähtaeg X Menetlus lõpetati 27.6.2007 Belgia 30.4.2006 Harilik tähtaeg Bulgaaria 1.1.2007 Harilik tähtaeg Küpros 30.4.2006 Üleminekuperiood Tšehhi Vabariik 30.4.2006 Üleminekuperiood X Menetlus lõpetati 12.10.2006 Taani 30.4.2006 Harilik tähtaeg X Menetlus lõpetati 12.10.2006 Iirimaa 30.4.2006 Harilik tähtaeg X Menetlus lõpetati 11.12.2007 Eesti 30.4.2006 Üleminekuperiood Soome 30.4.2006 Harilik tähtaeg Prantsusmaa 30.4.2006 Harilik tähtaeg X Menetlus lõpetati 21.3.2007 Saksamaa 30.4.2006 Harilik tähtaeg X Menetlus lõpetati 12.10.2006 Kreeka 30.4.2006 Harilik tähtaeg X Menetlus lõpetati 17.10.2007 Ungari 30.4.2006 Üleminekuperiood X Menetlus lõpetati 27.6.2007 Itaalia 30.4.2006 Harilik tähtaeg X Menetlus lõpetati 31.1.2008 Läti 30.4.2006 Üleminekuperiood X Menetlus lõpetati 12.10.2006 Leedu 30.4.2006 Üleminekuperiood Luksemburg 30.4.2006 Harilik tähtaeg X Euroopa Kohtu 1. aprilli 2008. aasta otsuse kohaselt on ülevõtmisega seotud kohustused täitmata Malta 30.4.2006 Üleminekuperiood X Menetlus lõpetati 27.6.2007 Madalmaad 30.4.2006 Harilik tähtaeg X Menetlus lõpetati 12.12.2006 Poola (2) 30.4.2006 Üleminekuperiood X Menetlus pooleli (kohtuasi suunati 28.11.2007 Euroopa Kohtusse) Portugal 30.4.2006 Harilik tähtaeg Rumeenia 1.1.2007 Harilik tähtaeg Slovakkia 30.4.2006 Üleminekuperiood Sloveenia 30.4.2006 Üleminekuperiood X Menetlus lõpetati 12.12.2006 Hispaania 30.4.2006 Harilik tähtaeg Rootsi 30.4.2006 Harilik tähtaeg X Menetlus lõpetati 12.12.2006 Ühendkuningriik 30.4.2006 Harilik tähtaeg X Menetlus lõpetati 12.10.2006

Korralduslik külg

Peaaegu kõikidesse liikmesriikidesse tehakse palju rohkem lende, kui suudetakse kontrollida. See tähendab, et SAFA perroonikontrolli saab teha üksnes valikuliselt. Seepärast on perroonikontrolli seni tehtud pisteliselt või asjakohase teabe põhjal, mille alusel võidakse kontrolli teostamisel pöörata peamiselt tähelepanu (vt punkt 5.2) teatavatele kriteeriumidele. Kontroll võib toimuda Euroopa Lennundusohutusameti (EASA) andmebaasi regulaarse analüüsi, Euroopa Komisjoni soovituste või siseriiklike toimimispõhimõtete ja prioriteetide alusel.

3. DIREKTIIVI MÕJU

Esiteks kehtestati direktiiviga 2004/36/EÜ liikmesriikide õiguslik kohustus kontrollida ühenduse lennujaamu kasutavaid kolmandate riikide õhusõidukeid.

Teiseks kehtestati direktiiviga ühtne lähenemisviis rahvusvaheliste ohutusstandardite tõhusale rakendamisele ühenduses, ühtlustades ühenduse lennujaamades maanduvate õhusõidukite perroonikontrolli eeskirju ja korda. Sellega seoses kehtestati direktiiviga ka inspektorite ja programmis osalevate töötajate ühtlustatud väljaõppe hõlbustamise, programmi ja selle vahendite arendamise korra ja vastavate ettepanekute väljatöötamise ning kogutud teabe esitamise alused.

Lisaks sellele on direktiiv:

— kahtlemata kaasa aidanud viimastel aastatel liikmesriikides tehtud perroonikontrollide arvu märkimisväärsele suurenemisele (vt tabel 2);

— edendanud ja hõlbustanud lennuohutusteabe vahetamist liikmesriikide, komisjoni, EASA ning välisriikide tsiviillennundusasutuste ja rahvusvaheliste organisatsioonide vahel;

— pälvinud tunnustust kui järjest tõhusam ühendusse lende sooritavate potentsiaalselt ohtlike lennuettevõtjate hoiatamise vahend.

Peale selle on direktiivi nõuetekohane rakendamine oluline eeldus Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 2111/2005 (3) alusel nimekirja koostamisele, millesse kantakse lennuettevõtjad, kelle suhtes kohaldatakse ühenduse piires tegevuskeeldu (nn must nimekiri).

Pärast eespool nimetatud määruse jõustumist on SAFA perroonikontrollide aruanded ja andmed liikmesriikide hilisemate järelmeetmete kohta muutunud ülimalt oluliseks nende uurimismenetluste põhikriteeriumina, mille tulemusel tehakse ettepanek ja otsus mitme lennuettevõtja lisamise kohta ühenduse nn musta nimekirja.

Tabel 2

SAFA kontrollide arv riigi kohta aastas

ELi liikmesriigid 2002–2007

2002 2003 2004 2005 2006 2007 Aruandeid kokku 1 Belgique/België 104 92 74 73 84 100 527 2 България 7 7 3 Česká republika 32 28 18 39 40 24 181 4 Danmark 51 50 50 60 60 60 331 5 Deutschland 1 065 992 840 793 786 845 5 321 6 Eesti 10 6 11 18 30 31 106 7 Éire/Ireland 45 52 50 41 59 24 271 8 Ελλάδα 28 3 7 44 105 182 369 9 España 50 4 43 368 1 518 1 513 3 496 10 France 1 129 1 277 1 536 1 468 1 888 2 357 9 655 11 Italia 625 879 854 883 3 241 12 Κύπρος/Kıbrıs 2 9 11 13 Latvija 4 2 3 2 21 32 14 Lietuva 3 1 7 21 24 14 70 15 Luxembourg 4 4 15 2 25 16 Magyarország 2 2 9 36 8 3 60 17 Malta 4 9 13 10 9 45 18 Nederland 113 154 182 243 267 277 1 236 19 Österreich 42 243 285 20 Polska 60 25 111 141 115 135 587 21 Portugal 9 35 100 39 22 205 22 România 28 40 35 108 104 133 448 23 Slovenija 5 8 6 8 8 18 53 24 Slovensko 12 7 4 6 12 41 25 Suomi/Finland 24 7 51 56 113 125 376 26 Sverige 54 52 60 62 102 101 431 27 United Kingdom 194 213 224 197 251 233 1 312 Kokku 3 013 3 030 3 993 4 793 6 517 7 376 28 722

4. ÜHENDUSE PÄDEVUSE KASUTAMINE JA ÜLEANDMINE EASA-LE

ECAC peadirektorite 125. koosolekul arutasid ECAC liikmesriigid SAFA programmi tulevikku ja leppisid kokku selle üleandmises ühenduse institutsioonidele (s.o Euroopa Komisjonile ja EASA-le), toonitades vajadust säilitada programmi üleeuroopaline mõõde sellise meetme loomisega, mis võimaldaks ELi mittekuuluvatel ECAC liikmesriikidel ka edaspidi programmis osaleda.

Esimene konkreetne samm selles suunas tehti komisjoni määruse (EÜ) nr 768/2006 (4) jõustamisega (komiteemenetluse teel, mida võimaldab direktiivi 2004/36/EÜ artikkel 8). Kõnealuse määrusega nähti ette SAFA programmiga seotud ülesannete, peamiselt SAFA andmebaasi kui programmi tugisamba haldamise ning muude selliste lisameetmete üleminek EASA-le (enne täitis neid JAA), mille eesmärk on tagada ühtsete nõuete rakendamine perroonikontrolli tegemisel ja sellega seotud väljaõppes.

Üleminek toimus järk-järgult 2006. aasta jooksul ja jõudis lõpule kõnealuse aasta lõpuks. Komisjon märgib rahuloluga, et ülesannete üleminek ühelt üksuselt teisele toimus tõrgeteta, mille tähendust rõhutavad praktilised, tehnilised ja logistilised takistused, mis olid seotud sellise ülemineku võimaldamisega SAFA süsteemi üldist järjepidevust võimalikult vähe häirides.

4.1. 1. jaanuar 2007 — Euroopa Ühenduse (EÜ) SAFA programm

Alates 1. jaanuarist 2007 vastutab Euroopa Ühenduse (EÜ) SAFA programmi juhtimise ja edasise arendamise eest täielikult Euroopa Komisjon, keda abistab EASA.

ELi mittekuuluvate ECAC liikmesriikide jätkuv osalemine ja seega programmi üleeuroopaline mõõde tagati ühenduse lennujaamu ja asjaomase riigi territooriumil asuvaid lennujaamu kasutavate õhusõidukite ohutusega seotud teabe kogumist ja vahetamist käsitleva töökokkuleppe sõlmimisega iga ELi mittekuuluva ECAC liikmesriigi ja EASA vahel.

Koos 27 ELi liikmesriigiga on EÜ SAFA programmil seega praegu kokku 42 osalisriiki: Albaania, Armeenia, Aserbaidžaan, Austria, Belgia, Bosnia ja Hertsegoviina, Bulgaaria, Eesti, endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik, Gruusia, Hispaania, Horvaatia, Iirimaa, Island, Itaalia, Kreeka, Küpros, Leedu, Luksemburg, Läti, Madalmaad, Malta, Moldova Vabariik, Monaco, Norra, Poola, Portugal, Prantsusmaa, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Serbia, Slovakkia, Sloveenia, Soome, Šveits, Taani, Tšehhi Vabariik, Türgi, Ukraina, Ungari ja Ühendkuningriik.

Nagu eelmise, ECAC/JAA juhitud programmi puhul, on EÜ SAFA programmi oluline põhimõte, et õhusõiduki (ELi riikide puhul „kolmanda riigi” ja ELi mittekuuluvate ECAC riikide puhul „välisriigi”) perroonikontrolli võib teha igas SAFA osalisriigis. Kõnealune kontroll hõlmab peamiselt õhusõiduki dokumentide ja juhendite, lennunduslubade, õhusõiduki nähtava seisukorra ning kohustuslike salongi ohutusvahendite olemasolu ja seisukorra kontrolli. Kõnealusele kontrollile viidatakse Rahvusvahelise Tsiviillennundusorganisatsiooni (ICAO) standardite 1. lisas (töötajate litsentseerimine), 6. lisas (õhusõiduki käitamine) ja 8. lisas (õhusõiduki lennukõlblikkus). Kõnealuse kontrolli tegemiseks rakendatakse kõikides osalisriikides ühtset menetlust. Kontrolli tulemuste kohta koostatakse aruanded, mille vorm on samuti ühtne. Märkimisväärsete rikkumiste puhul võetakse ühendust lennuettevõtja ja asjaomase lennuametiga (käitajariigi või registririigi oma), et leppida kokku parandusmeetmetes, mida kohaldatakse mitte ainult kontrollitud õhusõiduki, vaid ka teiste õhusõidukite suhtes, mille puhul võib esineda samasugune üldist laadi rikkumine. Kõik aruannetes sisalduvad andmed ning lisateave (nt pärast kontrolli võetud ja lõpetatud meetmete loetelu) koondatakse elektroonilisse andmebaasi, mille on loonud ja mida haldab EASA, mis asub Kölnis, Saksamaal.

EÜ SAFA programmi peamised tunnusjooned on kokkuvõtlikult järgmised:

— seda kohaldatakse kõigis 42 SAFA osalisriigis üle Euroopa;

— kontrollitulemusi levitatakse laialdaselt keskandmebaasi kaudu;

— nn alt üles lähenemisviis — programm on üles ehitatud õhusõidukite perroonikontrollidele;

— selle olemuslik eesmärk on kontrollida vastavust ICAO standarditele, mida tavapäraselt kohaldatakse rahvusvahelisel tasandil kõigi kontrollitavate õhusõidukite suhtes.

Rakenduslik struktuur

Nagu on sätestatud direktiivis 2004/36/EÜ ja selle rakendamise määruses (EÜ) nr 768/2006, koosneb programmi rakenduslik struktuur kahest põhiasutusest:

— nõukogu määrusega (EÜ) nr 3922/1991 loodud lennuohutuskomitee: esimene rakendusüksus, kellelt komisjon ootab ühtlustatud meetmete vastuvõtmist direktiivi 2004/36/EÜ rakendamiseks, et suurendada EÜ SAFA programmi, eelkõige kontrolli- ja aruandluskorra tõhusust, nagu on sätestatud kõnealuse direktiivi artiklites 8 ja 12;

— EASA: teine rakendusüksus, kes, nagu on sätestatud määruses (EÜ) nr 768/2006, täidab andmebaasiga seotud rakendusülesandeid ning esitab lisaks sellele komisjonile ja lennuohutuskomiteele ettepanekuid EÜ SAFA programmi edasise arendamise kohta ja õigeaegseid andmebaasi lisatud aruannete analüüse, mille tegemisel kasutatakse asjakohaseid analüüsivahendeid.

Lisaks sellele on komisjon moodustanud lennuohutuskomitee egiidi all tegutseva Euroopa SAFA juhtrühma, kuhu kuuluvad kõigi 42 osalisriigi esindajad. Lisaks sellele, et kõnealune rühm ühendab komisjoni ja/või lennuohutuskomitee palvel konsultantidena tegutsevaid riikide eksperte, on see hindamatu suhtluskanal ühenduse ja ELi mittekuuluvate osalisriikide vahel, mis rõhutab veelgi komisjoni kindlat tahet säilitada programmi üleeuroopaline mõõde ja seda tõepoolest arendada.

5. EÜ SAFA PROGRAMMI TUGEVDAMINE

Arvestades pärast direktiivi 2004/36/EÜ jõustumist saadud kogemusi, kõnealuse direktiivi lahutamatut seost nn musta nimekirja käsitleva määrusega (määrus (EÜ) nr 2111/2005) ning kogu SAFA programmi üleminekut ühenduse pädevusse (mida ei osatud ette näha direktiivi vastuvõtmise ajal), sai komisjonile kohe selgeks, et eespool nimetatud direktiivi kehtivad sätted tuleb viivitamata läbi vaadata, et tagada programmi tõrgeteta toimimine ja edasine arendamine.

Seetõttu esitas komisjon 2007. aastal kaks ettepanekut uute õigusaktide kohta, mis käsitlevad vastavalt perroonikontrolli tegemise korda ja liikmesriikides tehtud kontrollide prioriteediks seadmist (vt punktid 5.1 ja 5.2). Komisjon võttis mõlemad õigusaktid vastu 16. aprillil 2008 (5) pärast põhjalikku arutelu lennuohutuskomitees ja lõplike tekstide kontrolli Euroopa Parlamendis.

Programmi muid võimalikke täiendusi ja edasisi arengusuundi selgitatakse punktides 5.3 ja 5.4.

5.1. Komisjoni direktiiv, millega muudetakse direktiivi 2004/36/EÜ II lisa

Direktiivi 2004/36/EÜ II lisa sisaldas esialgu vastuvõetud kujul üksnes väga üldisi nõudeid, mis selgitasid liikmesriikides perroonikontrollide tegemise ja nende kohta aruannete koostamise täpsema korra üldist raamistikku.

Teiseks tuleks silmas pidada, et kuna SAFA programmi alusel tehtud perroonikontrollide tulemuste tähtsus on suurenenud, sest need on oluliseks kriteeriumiks siis, kui komisjon võtab vastu otsuseid lennuettevõtjate lisamise kohta ühenduse nn musta nimekirja, peeti vajalikuks muuta kõnealust lisa, et anda liikmesriikides tehtavate perroonikontrollide ja neid käsitlevate aruannete ühtsuse tagamise menetluste põhielementidele õiguslik staatus (ja täitmisele pööratavus). Sellega seoses rahuldab direktiivi muudetud lisa mitut eelnevatel kuudel kindlakstehtud vajadust.

1) Vajadus sätestada lisas EÜ SAFA perroonikontrolli tegemise juhiste põhielemendid, mis hõlmaksid eranditult üksnes neid sätteid, mida peetakse vajalikuks teha liikmesriikidele kohustuslikuks (nende lisamise teel direktiivi II lisasse); kohaldades seda ka ELi mittekuuluvate osalisriikide suhtes EASA-ga sõlmitud töökokkulepete kaudu. Kõnealused põhielemendid on: — SAFA inspektorite kvalifitseerumistingimused ja väljaõppenõuded; — asjakohased ohutusstandardid, mis on EÜ SAFA programmis kesksel kohal; — kontrollikord; — tulemuste liigitamine; — järelmeetmed, mida tuleb võtta vastavalt perroonikontrolli mitmesugustele võimalikele tulemustele.

2) Vajadus asendada esialgses lisas sisalduv SAFA kontrollnimekiri praeguste SAFA menetluste uusima versiooniga.

3) Vajadus erisätte järele, mis kohustab kõiki osalisriike kinni pidama perroonikontrolli kuupäevale järgnevast kuni 15 tööpäeva pikkusest tähtajast, mille jooksul tuleb kontrolliaruanne esitada keskandmebaasi, et suurendada andmebaasi lisatud aruandeid käsitlevate EASA regulaarsete analüüside täpsust ja asjakohasust.

4) Vajadus kehtestada ühtne kontrollitõend, mille üks osa antakse allkirjastatud kättesaamistõendi vastu kontrollitud õhusõiduki asjaomasele töötajale.

5) Vajadus sõnastada ümber mõned esialgse teksti osad, et suurendada lisa selgust ja loetavust.

Muudetud lisas sätestatakse EASA kohustus täiendada kõnealuseid põhielemente liikmesriikidele adresseeritud suunistega. EASA kehtestab sel eesmärgil läbipaistva liikmesriikidega konsulteerimise korra, toetudes liikmesriikide lennuametite eksperdiarvamustele ja kaasates vajaduse korral asjaomaste huvitatud isikute seast asjakohaseid eksperte. EASA võib sel eesmärgil luua töörühma.

5.2. Komisjoni määrus, millega rakendatakse direktiivi 2004/36/EÜ seoses ühenduse lennujaamu kasutavate õhusõidukite perroonikontrollide prioriteediks seadmisega

Komisjon on korduvalt kinnitanud oma tahet kasutada parimal viisil ära kõiki tema käsutuses olevaid vahendeid lennuohutuse kohta teabe kogumiseks, et suurendada EÜ SAFA programmi raames kättesaadavate piiratud ressursside tõhusust nii palju kui võimalik. Kõnealune meede teenib seda eesmärki ja võimaldab komisjonil ametlikult nõuda kvalitatiivsete eesmärkide püstitamist liikmesriikides, seades prioriteediks tehtavate käitajate perroonikontrollid, kelle puhul on teatavate (kõnealuse määrusega kehtestatud) kriteeriumide alusel põhjust kahtlustada ohutuspuudujääke.

Komisjon usub, et kõnealune meede peaks põhjendatult piirama SAFA perroonikontrollide juhuslikku iseloomu, aidates paremini tuvastada käitajaid, kes võivad olla ohtlikud, ning võimaldades koguda kõnealuste käitajate kohta lisateavet, mis võib kaasa tuua veelgi paremini põhjendatud teabe esitamise nn musta nimekirja käsitleva määruse (määrus (EÜ) nr 2111/2005) alusel otsuste tegemiseks.

5.3. Kvantitatiivsete eesmärkide seadmine

Vaadates eespool tabelit 2 (vt lk 7), on näha, et alates 2001. aastast on ühenduses tehtud perroonikontrollide koguarv rohkem kui kahekordistunud, kuid samal ajal võib täheldada eri liikmesriikides tehtud perroonikontrollide arvu suurt erinevust.

Kuigi komisjon mõistab, et eri liikmesriikide inimressursid ja vahendid on paljudel juhtudel sama erinevad, usub ta, et olenemata nende kasutuses olevatest vahenditest kaldub paljudes liikmesriikides aasta jooksul tehtud kontrollide arv olema vastuvõetamatu. Olenevalt riigist võib vastuvõetamatu olla:

— kontrollide arv kui selline;

— tehtud kontrollide arv võrreldes asjaomasesse riiki siseneva või sealt väljuva liikluse tihedusega.

Komisjon on seoses sellega korduvalt kinnitanud, et olukorda tuleb parandada. Komisjon jätkab koos EASA ja liikmesriikidega uurimist, kuidas kehtestada igale liikmesriigile aasta jooksul tehtavate kohustuslike kontrollide miinimumarv, mille käigus lähtutaks loomulikult mitmesugustest näitajatest, nagu lendude ja rahvusvaheliste lennujaamade arv, eelnevalt teiste liikmesriikide poolt teostatud kontrollide sagedus jne.

5.4. EASA pädevuse laiendamine — Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 216/2008

20. veebruaril 2008 võtsid nõukogu ja Euroopa Parlament vastu määruse (EÜ) nr 216/2008, mis käsitleb tsiviillennunduse valdkonna ühiseeskirju ja millega luuakse Euroopa Lennundusohutusamet ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 91/670/EMÜ, määrus (EÜ) nr 1592/2002 ning direktiiv 2003/36/EÜ (6) (edaspidi „EASA määrus”). Kõnealuse määrusega nähakse ette direktiivi 2004/36/EÜ (ja selle rakenduseeskirjade) asendamine EASA määruse alusel vastu võetud eeskirjadega, nagu on kirjeldatud allpool.

Kõnealuse määruse artiklis 10, mis jõustus 8. aprillil 2008, on sätestatud meetmed, mida hõlmas enne direktiiv 2004/36/EÜ. Lisaks on artikli 10 lõikes 5 sätestatud, et nimetatud artikliga seotud rakendusmeetmeid võib vastu võtta komiteemenetluse teel („… vastavalt artikli 65 lõikes 4 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele.”).

Peale selle on kõnealuse määruse artiklis 69 sätestatud, et direktiiv 2004/36/EÜ tunnistatakse kehtetuks alates määruse artikli 10 lõikes 5 osutatud rakendusmeetmete jõustumisest, ilma et see piiraks direktiivi 2004/36/EÜ artikli 8 lõikes 2 osutatud rakenduseeskirjade kohaldamist.

Artiklis 10 sätestatud põhimõtteid kohaldatakse alles alates vastavates rakenduseeskirjades kindlaksmääratud kuupäevadest, kuid mitte hiljem kui 8. aprillist 2012.

6. SAFA KOONDARUANNE (7)

Direktiivi 2004/36/EÜ artikli 6 lõikes 2 on sätestatud, et komisjon avaldab igal aastal kokkuvõtliku aruande, mis tehakse kättesaadavaks üldsusele ja tööstusharu sidusrühmadele ning mis sisaldab ühenduse lennujaamu kasutavate õhusõidukite perroonikontrollide aruannetest saadud teabe analüüsi. See analüüs peab olema lihtne ja kergesti mõistetav ning näitama, kas oht lennureisijatele on suurenenud. Analüüsi ei märgita teabe allikat.

Sellega seoses võttis komisjon 2008. aasta veebruaris vastu ja avaldas esimese koondaruande, milles analüüsiti 30. aprillist 2006 kuni 31. detsembrini 2006 tehtud perroonikontrollide tulemusi. 2008. aastal (ja igal järgneval aastal) koostatakse selline aruanne terve aasta kohta ja see hõlmab ajavahemikku 1. jaanuarist kuni 31. detsembrini 2007 — see on esimene täisaasta pärast SAFA programmi juhtimise ja arendamise eest vastutamise üleandmist ECAC-lt ja JAA-lt ühenduse pädevusse.

Komisjon on veendunud, et kõigi programmiga seotud ja kõnealuses dokumendis osutatud asjaosaliste ning Euroopa Parlamendi ja üldsuse jaoks läbipaistvuse ja usaldusväärsuse suurendamise huvides tuleks direktiivi 2004/36/EÜ artikli 6 lõikega 2 kehtestatud piiranguid leebemaks muuta, et kõnealused iga-aastased aruanded annaksid eri asjaosaliste ohutusnäitajate kohta täpsemat teavet.

7. JÄRELDUSED

Paari viimase aasta jooksul tehtud SAFA kontrollidest saadud kogemused loovad välisriikide lennuettevõtjate ohutusest teatava üldpildi. See mulje on aga piiratud, sest ei ole võimalik saada täielikku ülevaadet ühegi konkreetse õhusõiduki või lennuettevõtja ohutusest. Põhjus seisneb selles, et teatavaid aspekte on kontrolli käigus ajalise piirangu ja sellest tuleneva piiratud üksikasjalikkuse tõttu raske hinnata (nt meeskonna koostöövõime, täielik lennukõlblikkus jne).

Konkreetsele õhusõidukile või lennuettevõtjale saab täieliku hinnangu anda ainult vastutava lennuameti (käitajariik või registririik) teostatava pideva järelevalve abil. Seejuures saab EÜ SAFA programmi kaudu kogutud teavet kasutada järgmiselt:

— peamiselt ennetava vahendina, mis aitab kindlaks teha võimalikke negatiivseid ohutusalaseid arengutendentse ja annab konkreetse lennuettevõtja puhul arvukate ja/või korduvate kõrvalekaldumiste avastamise korral selgelt märku võimalikest struktuursetest puudustest nii asjaomase lennuettevõtja kvaliteedikontrollis kui ka kõnealuse lennuettevõtja sertifitseerimise eest vastutava riikliku tsiviillennundusasutuse teostatavas ohutusjärelevalves; sarnaseid negatiivseid arengutendentse võidakse leida ka konkreetsete õhusõidukitüüpide puhul;

— SAFA kontrollid võivad reaalajas otseselt kaasa aidata äsja kontrollitud konkreetse õhusõiduki ohutule käitamisele, sundides kontrolliasutusi tagama, et vead kõrvaldatakse viivitamata enne kõnealuse õhusõiduki edasist käitamist.

Kõikide kontrollide käigus saadud teavet jagatakse, mis aitab saada täielikuma ülevaate teatavast õhusõidukist, õhusõidukitüübist, lennuettevõtjast või kõigist konkreetse riigi lennuettevõtjatest. SAFA keskandmebaas on seejuures eriti kasulik, sest see aitab kõnealusel teabel kiiresti kõikide EÜ SAFA programmi osalisriikideni jõuda.

Alates määruse (EÜ) nr 2111/2005 (nn musta nimekirja käsitlev määrus) jõustumisest on SAFA kontrollid omandanud suurema tähtsuse ühe sellise kriteeriumina, mida komisjon arvestab, kui teeb otsuseid lennuettevõtjate lisamise kohta kõnealusesse ühenduse nimekirja. See on nii olnud alates esimese ühenduse nimekirja kehtestamisest 2006. aasta märtsis ja jätkunud nimekirja hilisemate korrapäraste ajakohastamiste puhul.

Käesolevas aruandes tehtud järelduste kokkuvõtteks võib öelda järgmist:

— direktiiviga 2004/36/EÜ kehtestati ühenduses ühenduse lennujaamu kasutavate kolmandate riikide õhusõidukite korrapäraste perroonikontrollide kohustuslik kord ning sätestati selliste kontrollide tegemise, nende kohta aruannete esitamise ja järelmeetmete võtmise ning liikmesriikide, komisjoni ja EASA vahel kõnealuste kontrollide alase teabe vahetamise ühtlustatud korra alused;

— kui mõned väheolulised erandid välja arvata, ei ole liikmesriikidel tekkinud kõnealuse direktiivi sätete ülevõtmisel ja rakendamisel olulisi probleeme;

— otsus anda terve ECAC/JAA SAFA programmi juhtimine ja arendamine ühenduse pädevusse tekitas vajaduse direktiivi täiendavate õigusaktide järele, mis kehtestati õigel ajal, et võimaldada programmi tõrgeteta üleandmine;

— ühenduses tehtavate perroonikontrollide korra põhielemendid on muudetud õiguslikult siduvaks direktiivi II lisa muudatusega, mis on soodustanud nende ühtlustamist liikmesriikides ning ülejäänud 15 SAFA osalisriigis. Kõnealune meede peaks parandama perroonikontrollide üldist kvaliteeti, mis on eriti oluline määrusega (EÜ) nr 2111/2005 kehtestatud lennuettevõtjate nn musta nimekirjaga seotud uurimismenetluste puhul;

— kehtestatud on rakendusaktid, milles on sätestatud nende käitajate perroonikontrolli prioriteediks seadmise eeskirjad ja kriteeriumid, kelle puhul on kehtestatud kriteeriumide kohaselt põhjust kahtlustada võimalikku ohtu lennuohutusele;

— kuigi ühenduses tehtud SAFA perroonikontrollide koguarv on alates 2001. aastast rohkem kui kahekordistunud, on eri liikmesriikides tehtud perroonikontrollide arv väga erinev. Sellest tulenevalt uurib komisjon võimalust kehtestada liikmesriikides tehtavate kontrollide miinimumkvoodid;

— määruse (EÜ) nr 216/2008 (mis käsitleb tsiviillennunduse valdkonna ühiseeskirju ja millega luuakse Euroopa Lennundusohutusamet) kohaselt tuleks direktiiv 2004/36/EÜ lõpuks kehtetuks tunnistada — hiljemalt 8. aprilliks 2012 — ning järk-järgult asendada kõnealuse määruse artikliga 10 ja hiljem artikli 10 lõike 5 alusel kehtestatavate rakenduseeskirjadega. Seoses sellega nähakse ette, et EASA-le lisandub palju programmi juhtimise ja edasise arendamisega seotud kohustusi.

(1) ELT L 143, 30.4.2004, lk 76.

(2) Poola edastas 13. märtsil 2008 teabe muudetud rakendusmeetmete kohta, mis on praegu komisjoni õigustalituses läbivaatamisel.

(3) ELT L 344, 27.12.2005, lk 15.

(4) ELT L 134, 20.5.2006, lk 16.

(5) ELT L 109, 19.4.2008, lk 7 ja 17.

(6) ELT L 79, 19.3.2008, lk 1.

(7) ELT C 42, 15.2.2008, lk 1.