[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 29.9.2010

KOM(2010) 527 lõplik

2010/0281 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS

makromajanduse tasakaalunihete ennetamise ja korrigeerimise kohta

SELETUSKIRI

1. ETTEPANEKU TAUST

Kriisi puhkemisel osutus suurte makromajanduse tasakaalunihete tekkimine, sealhulgas laialdaste ja kestvate hälvete ilmnemine konkurentsivõime suundumustes, Euroopa Liidule ja eriti eurole väga kahjulikuks. Kriisieelsetel aastatel soodustasid väikesed rahastamiskulud vahendite väärpaigutamist sageli vähem otstarbekalt, mis toitis mõnedes liikmesriikides mittejätkusuutlikku tarbimist, kinnisvaramulli ning välis- ja sisevõla kogunemist. Seepärast on oluline töötada välja uus struktureeritud menetlus ebasoodsate makromajanduslike tasakaalunihete ennetamiseks ja korrigeerimiseks kõikides liikmesriikides.

Oma teatises ja aruandes „EMU@10 – majandus- ja rahaliidu edusammud ja ülesanded pärast kümmet tegutsemisaastat”[1] pakkus komisjon välja ulatusliku poliitilise tegevuskava eesmärgiga parandada majandus- ja rahaliidu toimimist. Komisjon rõhutas eriti vajadust laiendada majandusjärelevalvet, mis võimaldaks tuvastada makromajanduse tasakaalunihked juba varajases staadiumis ja kohe nende suhtes midagi ette võtta. Süvendatud järelevalvet peeti eriti põhjendatuks väliskonkurentsivõime ja maksebilansi valdkonnas, kus pärast euro kasutuselevõttu olid tekkinud liikmesriikide vahel märgatavad lahknevused. Selleks et neid probleeme käsitleda, leppis eurorühm 2008. aasta juulis kokku, et euroalal hakatakse konkurentsivõime arengusuundi regulaarselt läbi vaatama ning see töö on olnud viljakas.

Euroopa 2020. aasta strateegias on sätestatud kaugelepürgiv ja kõikehõlmav strateegia, millega soovitakse edendada ELi majanduse arukat, jätkusuutlikku ja kaasavat kasvu. Strateegias kehtestatakse kriisist saadud kogemuse põhjal uutmoodi lähenemisviis Euroopa nõrkade külgede tugevdamiseks seoses makrorahanduslike ja struktuursete probleemide järelevalvega. Arvestades majanduse ja rahanduse tihedat seotust euroala sees ja nende mõju ühisvaluutale, kutsutakse Euroopa 2020. aasta strateegias üles töötada euroala jaoks välja spetsiifiline poliitikaraamistik, et korrigeerida suuremaid makromajanduse tasakaalunihkeid[2]. Sellest vaatevinklist on tarvis õigusaktides sätestatud mehhanismi, et jälgida makromajanduse tasakaalunihete põhjuseid ning tagada vajaduse korral asjakohaste parandusmeetmete võtmine. Eriti tähtis on, et ennetavad ja parandavad meetmed oleksid omavahel seotud, et vältida tarvidust majanduse valuliku kohandamise järele, kui tasakaalunihked on väljunud kontrolli alt.

2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE TULEMUSED

Lisaks pakiliste vajaduste täitmiseks rakendatud hädapärastele meetmetele reageeris komisjon enneolematu ulatusega kriisi olukorras kiiresti, esitades kaugelepürgiva, kuid siiski realistliku reformikava. See sõnastati kahes teatises Euroopa Parlamendile ja nõukogule, mis avaldati vastavalt 12. mail ja 30. juunil 2010. Valides suhtluskanaliks avalikud õiguslikud dokumendid, näitas komisjon innukalt üles oma kindlat tahet astuda liikmesriikide, Euroopa Parlamendi ja kõigi teiste huvitatud isikutega dialoogi, pakkudes samal ajal välja praktilisi meetmeid.

Oma 12. mai 2010. aasta teatises määratles komisjon mitmesambalise lähenemisviisi majanduspoliitika paremaks kooskõlastamiseks. Teatises rõhutati vajadust võtta täielikult tarvitusele kõik ELi toimimise lepingu kohaselt võimalikud järelevalvevahendid. Vajaduse korral tuleb olemasolevaid vahendeid muuta ja täiendada. Teatises kutsuti üles stabiilsuse ja kasvu paktist kinnipidamise karmistamisele ja majandusjärelevalve laiendamisele. Selle saavutamiseks tehti ettepanek kehtestada nn Euroopa poolaasta, et liikmesriikidel oleks abi majanduspoliitika varajasest kooskõlastamisest Euroopa tasandil. Samuti sätestati teatises põhimõtted, mis peaksid tugevdama euroala liikmesriikides kindlat kriisiohjamise raamistikku. Üldiselt käis enamik ettepanekuid ELi kui terviku kohta, ent euroala suhtes tuleb kohaldada rangemaid eeskirju.

Vahepeal pinged finantsturgudel kasvasid ning 9. mail 2010 otsustati ECOFINi erakorralisel istungil luua komisjoni ettepanekul Euroopa stabiliseerimismehhanism ning lepiti kokku kindlas kohustuses eelarved kiiremini konsolideerida, kus selleks on põhjust.

30. juunil 2010 võttis Euroopa Komisjon vastu ajakohastatud teatise, milles ta määratles üksikasjalikumalt 12. mai teatises sätestatud majandusjärelevalve põhimõtted. Teatises keskenduti rakendamise ja jõustamise küsimustele. Selles rõhutati, et EL vajab riikide makromajanduse tugevamat järelevalvet, mis hõlmaks kõiki majanduspoliitika olulisi valdkondi. Makromajanduse tasakaalunihkeid tuleb vaadelda koos eelarvepoliitika ja majanduskasvu edendavate reformidega Euroopa 2020. aasta strateegia raames. Teatises osutati, et tõhustatud järelevalve peaks olema nn Euroopa poolaasta alus ning leiti, et sellega peavad kaasnema sanktsioonid, et ennetada ELi ja euroala finantsstabiilsust ohustada võivaid ületamisi või neid korrigeerida. Seoses eelarvepoliitikaga tuleks tugevdada stabiilsuse ja kasvu pakti nii ennetuslikku kui ka paranduslikku osa. Samuti esitati üldine kava liikmesriikide vaheliste makromajanduse tasakaalunihete korrigeerimiseks.

Komisjon aitas eespool nimetatud teatistega kaasa majanduse juhtimise töökonna tööle; nimetatud töökond loodi Euroopa Ülemkogu märtsiistungil ning selle tööd juhib Euroopa Ülemkogu eesistuja. Töökond tunnistas, et tasakaalunihked on eriline probleem, eriti euroala liikmete jaoks. Tunnistati vajadust jälgida makromajanduslikku arengut põhjalikumalt väikese hulga võtmenäitajate abil, ennekõike häiremehhanismi kaudu. Kokkuvõttes nõustuti, et makromajanduse järelevalve peab toimima paralleelselt stabiilsuse ja kasvu pakti kohase eelarvejärelevalvega.

Euroopa Ülemkogu jälgis töökonna tööd tähelepanelikult. Esmased töösuunad toodi välja Euroopa Ülemkogu 17. juuni järeldustes, milles lepiti kokku tulemustabeli väljatöötamises mittejätkusuutlike või ohtlike suundumuste varajaseks tuvastamiseks. Euroopa Ülemkogu 16. septembri 2010 järeldustes väljendati heameelt uue makrojärelevalve raamistiku väljatöötamise üle, mis võimaldab mittejätkusuutlikke konkurentsivõime hälbeid ja tasakaalunihkeid jälgida ja neid õigel ajal korrigeerida.

3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG

Valminud ennetus- ja parandusmehhanism makromajanduse tasakaalunihete käsitlemiseks koosneb kahest määruse ettepanekust. Esimeses ettepanekus kavandatakse ülemäärase tasakaalunihke menetlus ning teises keskendutakse sellega seotud täitemeetmetele. Käesolevas seletuskirjas on kirjeldatud mõlemat ettepanekut.

Esimeses ettepanekus esitatakse kava luua raamistik makromajanduse tasakaalunihete, sealhulgas konkurentsivõime halvenemise suundumuste tuvastamiseks ja nende käsitlemiseks. Niisugusena täiendab see riikide makromajanduse struktuurse järelevalve menetlust, mis on sätestatud Euroopa 2020. aasta strateegias.

Ülemäärase tasakaalunihke menetlus on majanduse järelevalve menetluses täiesti uus element. See hõlmab tasakaalunihke riskide regulaarset hindamist, sealhulgas häiremehhanismi, ja eeskirju, mille eesmärk on võimaldada parandusmeetmete rakendamist, kui ebasoodsad makromajanduse tasakaalunihked laienevad väljapoole eelarvepoliitika raame. Ülemäärase tasakaalunihke menetlust kohaldatakse kõikide liikmesriikide suhtes.

Järelevalve esimeseks elemendiks on häiremehhanism, mille eesmärk on tuvastada liikmesriigid, kus makromajanduse tasakaalunihked võivad olla problemaatilisel tasemel. Häiremehhanism koosneb tulemustabelist (artikkel 3), mida toetab hindamisanalüüs. Tulemustabel on kavandatud niiviisi, et see oleks läbipaistev, suhteliselt lihtne ja majandusteooriale tuginev. Selleks kasutatakse teatavat hulka näitajaid eesmärgiga tagada majanduse eri osades tekkivate tasakaalunihete õigeaegne tuvastamine. Nende näitajate kogum peab olema piisavalt suur selleks, et hõlmata kõiki võimalikke suuremate tasakaalunihete juhtumeid ning tagada, et see oleks küllaldaselt tundlik tuvastamaks tasakaalunihked juba varajases staadiumis. Tulemustabel koostatakse mitme näitaja põhjal iga liikmesriigi kohta.

Läbipaistvuse ja usaldusväärsuse suurendamiseks kehtestatakse iga näitaja jaoks häirekünnised, mis tehakse teatavaks. Mõnede näitajate puhul on künnised sümmeetrilised: nende abil tuvastatakse muutuja nii ülemäära suur kui ülemäära väike väärtus. Samas on siiski oluline silmas pidada, et nimetatud näitajatesse ei tohiks suhtuda kui poliitilistesse eesmärkidesse ega vahenditesse. Näiteks võib jooksevkonto puudujääki 3 % pidada vastuvõetavaks lähenemisetapis olevas riigis, kelle investeerimisvajadused on suured, kuid mitte arenenumas riigis, kelle elanikkond vananeb kiiresti. Seega tuleks neid künniseid vaadelda suunavate väärtustena, millest hindamisel juhinduda, kuid neid ei tohiks tõlgendada mehaaniliselt; neile tuleks lisada majandusolukorra hinnang ja riigispetsiifiline eksperdihinnang.

Komisjon avaldab tulemustabeli näitajad, nende väärtused ja aluseks olevad meetodid eraldi dokumendis, et tagada häiremehhanismi toimimise täielik läbipaistvus. Tulemustabeli sisu võib aja jooksul muutuda vastavalt makromajanduse stabiilsust ähvardavate ohtude muutumisele või andmete parema kättesaadavuse korral. Võimalike näitajate hulka arvatakse kõige tõenäolisemalt nii välis- kui sisenäitajaid. Välise tasakaalunihke tuvastamist hõlbustaksid välispositsiooni (nt jooksevkonto ja välisvõlg) ning hinna- või kulukonkurentsivõimet (nt reaalsed kehtivad vahetuskursid) käsitlevad meetmed. Sisenäitajate (nt era- ja avaliku sektori võlg) kasutamine on põhjendatud sellega, et välised tasakaalunihked põhinevad alati mingitel sisemistel tasakaalunihetel. Sisenäitajate jälgimine on ka iseenesest õigustatud, kuna sisemised tasakaalunihked võivad kajastuda negatiivselt ka teistes liikmesriikides, eriti finantskriisi levimise kaudu. Koos katavad need näitajad suurt osa sellest, mida on tarvis võimalike tasakaalunihete esialgseks hindamiseks ja analüüsimiseks.

Komisjon avaldab tulemustabeli regulaarselt ning lisab selle juurde oma aruande, milles selgitatakse näitajate võimalikke vasturääkivusi (artikkel 4). Kogu olemasoleva teabe põhjal koostab komisjon nimekirja sellistest liikmesriikidest, kus arvatakse olevat tasakaalunihke tekkimise oht. Olukorra arutamine nõukogus ja eurorühmas õigel ajal võimaldab komisjonil saada liikmesriikidelt asjakohast tagasisidet ning tagada komisjoni kaalutluste läbipaistvus. Pärast arutelusid viib komisjon läbi riigispetsiifilise analüüsi nendes liikmesriikides, kus häiremehhanism viitab võimalikule tasakaalunihkele või selle tekke ohule (artikkel 5). Olukorra põhjalik analüüs tähendab seda, et kindlaksmääratud liikmesriigis uuritakse üksikasjalikult olukorra tekkepõhjuseid. Vajaduse korral võib lisaks analüüsile teha kontrollkäike vastavasse liikmesriiki. Arvesse võetakse Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu varajasi hoiatusi või soovitusi ning samuti analüüsitava liikmesriigi poliitilisi kavatsusi, mis kajastuvad tema stabiilsus- ja lähenemisprogrammis ning riiklikus reformikavas. Komisjoni põhjaliku analüüsi alusel on võimalik saada kolm erinevat tulemust, nagu on sätestatud artiklites 6 ja 7:

- Kui makromajanduse tasakaalunihkeid ei peeta probleemseks, teeb komisjon ettepaneku edasisi meetmeid mitte rakendada.

- Kui komisjon on pärast olukorra põhjalikku analüüsi seisukohal, et makromajanduse tasakaalunihe (või selle tekke oht) on olemas, soovitab ta nõukogul võtta vastu vajalikud ennetavad soovitused asjaomasele liikmesriigile kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 121 lõikega 2. Kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega ja sõltuvalt tasakaalunihke olemusest võivad ennetavad soovitused käsitleda mitmesse eri poliitikavaldkonda liigitatavaid ülesandeid.

- Kui olukorra põhjalik analüüs viitab konkreetses liikmesriigis suurtele või majandus- ja rahaliidu nõuetekohast toimimist ohustavatele tasakaalunihetele, võib nõukogu komisjoni soovitusel ning kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 121 lõikega 4, võtta vastu soovitused, milles tehakse teatavaks ülemäärase tasakaalunihke olemasolu ning soovitatakse vastaval liikmesriigil võtta määratud tähtaja jooksul parandusmeetmeid ning palutakse esitada oma poliitilised kavatsused parandusmeetmete kavas. Liikmesriikidele, kus esineb ülemäärane tasakaalunihe ülemäärase tasakaalunihke menetluse mõistes, avaldataks teiste liikmesriikide poolt suuremat survet. Ülemäärase tasakaalunihke menetlust käsitlevad soovitused tuleks avalikustada; need peaksid olema üksikasjalikumad ja ettekirjutavamad kui artiklis 6 sätestatud ennetavad soovitused. Olenevalt tasakaalunihke olemusest võivad ettekirjutused käsitleda neid aspekte eelarve-, palga-, makrostruktuuri ja makrotasandi usaldatavuse poliitikas, mis on riigiasutuste kontrolli all.

Pärast ülemäärase tasakaalunihke menetluse alustamist on kõnealune liikmesriik kohustatud vastu võtma kindla aja jooksul artikli 8 kohase parandusmeetmete kava, milles kehtestatakse poliitikameetmete rakendamisega seotud tegevuskava. Parandusmeetmete kava peaks näitama kõnealuse liikmesriigi otsustavust töötada selle nimel, et oma tasakaalunihet korrigeerida. Kahe kuu jooksul pärast parandusmeetmete kava esitamist hindab nõukogu seda komisjoni aruande alusel. Kui nõukogu peab kava rahuldavaks, võtab ta komisjoni ettepanekul vastu otsuse selle kinnitamiseks. Juhul kui parandusmeetmete kavaga ettenähtud meetmed, mida on rakendatud või kavas rakendada, või mille rakendamise ajakava peetakse soovituste täitmiseks ebapiisavaks, palub nõukogu komisjoni ettepaneku alusel liikmesriigil oma parandusmeetmete kava uue tähtaja jooksul muuta. Ülemäärase tasakaalunihke menetlus on paindlik, kuna see peaks võimaldama nõukogul kehtestada menetlusekohaste soovituste esitamisel sobiv tähtaeg, mille puhul võetakse arvesse tasakaalunihete ulatust ja pakilisust ning seda, kuidas olukorda on poliitikameetmetega võimalik muuta. Erinevalt eelarvepoliitikast, ei ole mitte kõik poliitikahoovad riigi valitsuse otsese kontrolli all, kui on tarvis korrigeerida tasakaalunihet. Veelgi enam, olenevalt nende iseloomust, võivad parandusmeetmed avaldada tasakaalunihetele mõju viiteajaga. Näiteks 2008. aasta kriisile eelnenud kümne aasta jooksul suurenesid erinevused euroala liikmesriikide konkurentsipositsiooni ja maksebilansi näitajate vahel püsivalt. Konkurentsivõime ja maksebilansi tasakaalunihete korrigeerimine nõuab märkimisväärseid muutusi suhtelistes hindades ja kuludes ning nõudluse ja pakkumise ümberjaotamist suletud sektori ja ekspordisektori vahel. Paljude euroala liikmesriikide majandust mõjutab tööjõu- ja tooteturu suhteline jäikus, mis võib asjakohaste reformide puudumisel korrigeerimisperioodi suure tõenäosusega pikendada. Komisjon jälgib kõigil juhtudel parandusmeetmete rakendamist asjaomastes liikmesriikides, kes peavad artikli 9 kohaselt esitama korrapäraselt eduaruandeid. Kui majandusolud muutuvad, võib soovitusi ülemäärase tasakaalunihke menetluse kohta komisjoni soovituse alusel muuta.

Nõukogu teeb komisjoni soovituse alusel järelduse, kas kõnealune liikmesriik on soovitatud parandusmeetmeid rakendanud või mitte. Artiklis 10 on sätestatud selle hindamise tingimused. Kui nõukogu otsustab, et kõnealune liikmesriik on asjakohaseid meetmeid rakendanud, peatatakse ajutiselt menetlus. Peatamine tähendab, et liikmesriik teeb parandusmeetmete rakendamisel rahuldavaid edusamme. Samas võib makromajanduse tasakaalunihete tegelik korrigeerimine võtta tublisti aega, kuna viiteaeg parandusmeetmete rakendamise ja nende tegeliku mõjumise vahel võib olla pikk. Asjaomane liikmesriik peab esitama perioodilisi aruandeid ja tema suhtes teostatakse järelevalvet, kuni ülemäärase tasakaalunihke menetlus on reaalselt lõpetatud.

Lõppkokkuvõttes aitab parandusmeetmete järjekindel ja edukas rakendamine tasakaalunihet korrigeerida. Nagu sätestatud artiklis 11, lõpetatakse ülemäärase tasakaalunihke menetlus siis, kui nõukogu on jõudnud komisjoni soovituse alusel järeldusele, et ülemäärast tasakaalunihet liikmesriigis enam ei esine.

Kui kõnealune liikmesriik ei ole asjakohaseid meetmeid rakendanud, siis ülemäärase tasakaalunihke menetlus tema suhtes jätkub. Nõukogu peab vastu võtma läbivaadatud soovitused parandusmeetmete võtmiseks ning kehtestama uue tähtaja, mis on tõenäoliselt lühem. Euroala liikmesriikide puhul võib jõustamismehhanism viia lõppkokkuvõttes sanktsioonideni, mida on kirjeldatud määruses euroalal esinevate ülemääraste makromajanduse tasakaalunihete korrigeerimiseks rakendatavate täitemeetmete kohta. Kui tasakaalunihete järelevalvega seoses esitatud soovitusi piisavalt ei järgita, võidakse ka seda pidada raskendavaks asjaoluks eelarveolukorra hindamisel vastavalt stabiilsuse ja kasvu paktile, kuna see loob teineteist võimendavat sünergiat eri poliitikasuundade rakendamisel.

Teises määruse ettepanekus käsitletakse täitemeetmeid makromajanduse ülemääraste tasakaalunihete korrigeerimiseks. Sellega täiendatakse käesolevat ülemäärase tasakaalunihke menetluse määrust ning selles keskendutakse jõustamisele euroala liikmesriikides. Määruses sätestatakse, et kui liikmesriik ei täida korduvalt nõukogu soovitusi makromajanduse ülemääraste tasakaalunihete korrigeerimiseks, peab ta maksma iga-aastast trahvi, kuni nõukogu on veendunud, et parandusmeetmeid on rakendatud. Korduv mittetäitmine tähendab nõukogu soovituste täitmatajätmist uueks tähtajaks, mis on kehtestatud vastavalt määruse (…) artikli 10 lõikele 4. Lisaks peab liikmesriik maksma iga-aastast trahvi ka siis, kui ta jätab korduvalt nõukogule ja komisjonile esitamata parandusmeetmete kava, milles esitatud meetmed on nõukogu soovituste järgimiseks piisavad. Sellisel juhul tähendab korduv mittetäitmine rahuldava parandusmeetmete kava esitamata jätmist uueks tähtajaks, mis on kehtestatud vastavalt määruse (…) artikli 8 lõikele 2. Ähvardav iga-aastane trahv loob euroala liikmesriikidele vajaliku stiimuli soovitused täita või koostada rahuldav parandusmeetmete kava, isegi pärast seda, kui esimene trahv on juba makstud.

Selleks et tagada liikmesriikide võrdne kohtlemine, peab trahv olema kõigile euroala liikmesriikidele ühesuurune: 0,1 % vastava liikmesriigi eelneva aasta SKPst. Üldjuhul teeb komisjon ettepaneku nõuda trahvi selle suurimas sätestatud summas ning see ettepanek loetakse vastuvõetuks juhul, kui nõukogu pole kümne päeva jooksul pärast seda, kui komisjon on oma ettepaneku vastu võtnud, otsustanud kvalifitseeritud häälteenamusega vastupidiselt. Nõukogu võib komisjoni ettepanekut muuta, otsustades selle üle ühehäälselt vastavalt aluslepingu artikli 293 lõikele 1.

Nõukogu võib komisjoni ettepanekul võtta vastu otsuse trahv tühistada või vähendada selle summat. Komisjon võib teha sellise ettepaneku pärast liikmesriigi põhjendatud taotluse hindamist ning sanktsiooni tühistamise aluseks olevate tõendite leidmine oleks liikmesriigi ülesanne. Komisjon võib teha samasuguse ettepaneku erakorraliste majandusolude korral, mis on määratletud stabiilsuse ja kasvu paktis (määrus (EÜ) nr 1467/97).

Nõukogu otsuste vastuvõtmisel niisuguste trahvide kohta osalevad ainult need nõukogu liikmed, kes esindavad liikmesriike, mille rahaühik on euro. Hääletamisel ei võeta arvesse selle nõukogu liikme häält, kes esindab liikmesriiki, mida hääletamisel olev otsus puudutab.

Käesoleva ettepanekuga ettenähtud trahvide näol on tegemist aluslepingu artiklis 311 osutatud muu tuluga. Vastavalt stabiilsuse ja kasvu pakti (määrus 1467/97) paranduslikus osas kehtestatud praktikale jaotatakse see tulu nende liikmesriikide vahel, kelle rahaühik on euro ning kelle suhtes ei kohaldata ülemäärase tasakaalunihke menetlust määruse (…) tähenduses ja kelle suhtes ei kohaldata ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust määruse (EÜ) nr 1467/1997 tähenduses, proportsionaalselt nende osale nõudeid täitvate liikmesriikide üldises kogurahvatulus.

2010/0281 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS

makromajanduse tasakaalunihete ennetamise ja korrigeerimise kohta

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 121 lõiget 6,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu riikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[3],

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt

ning arvestades järgmist:

(1) Aluslepingu kohaselt peaks liikmesriikide majanduspoliitika ELi sisene kooskõlastamine hõlmama kinnipidamist stabiilsete hindade, riigi rahanduse ja majanduse usaldusväärsuse ning tasakaalustatud maksebilansi juhtpõhimõtetest.

(2) On vaja tugineda majandus- ja rahaliidu toimimise esimese kümne aasta jooksul saadud kogemustele.

(3) Eelkõige tuleks laiendada liikmesriikide majanduspoliitika järelevalvet enamatele valdkondadele kui eelarvejärelevalve, et ennetada makromajanduse ülemäärast tasakaalunihet ning aidata sellistel liikmesriikidel, kus selline tasakaalunihe esineb, töötada välja parandusmeetmete kava enne, kui kõrvalekalded suurenevad. Majandusjärelevalve raamistikku tuleks laiendada paralleelselt eelarvejärelevalve tugevdamisega.

(4) Et aidata selliseid tasakaalunihkeid korrigeerida, on vaja õigusaktides üksikasjalikult sätestatud menetlust.

(5) On asjakohane täiendada aluslepingu artikli 121 lõikes 3 ja 4 osutatud mitmepoolset järelevalvet konkreetsete eeskirjadega makromajanduse tasakaalunihete tuvastamiseks, ennetamiseks ja korrigeerimiseks.

(6) See menetlus peaks tuginema häiremehhanismile, et tekkivad makromajanduse tasakaalunihked tuvastataks juba varakult. See peaks põhinema ülevaatliku ja läbipaistva tulemustabeli kasutamisel koos majandusolukorra hindamisega.

(7) Tulemustabel peaks koosnema teatavatest majandus- ja finantsnäitajatest, mis on olulised makromajanduse tasakaalunihete tuvastamiseks, ning neile vastavatest sihtkünnistest. Tulemustabeli sisu võib aja jooksul muutuda, muu hulgas seoses makromajanduse stabiilsust ähvardavate ohtude muutumisega või asjakohase statistika parema kättesaadavusega.

(8) Ühe või mitme sihtkünnise ületamine ei pruugi tingimata tähendada, et tekkimas on makromajanduse tasakaalunihked, kuna majanduspoliitikas tuleb arvesse võtta sisemisi seoseid makromajanduslike muutujate vahel. Majanduse hindamisel tuleks tagada, et kõiki andmeid, olgu tulemustabelist või mitte, vaadeldaks süsteemselt ning analüüsitaks põhjalikult.

(9) Komisjon peaks mitmepoolse järelevalve menetluse ja häiremehhanismi põhjal välja selgitama liikmesriigid, kelle olukorda tuleb põhjalikult analüüsida. Olukorra põhjalik analüüs peaks hõlmama vastavas liikmesriigis esinevate tasakaalunihete põhjuste igakülgset analüüsi. Seda tuleks arutada nõukogus ja eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide eurorühmas.

(10) Ebasoodsate makromajanduse tasakaalunihete jälgimise ja korrigeerimise menetlus, mis hõlmab nii ennetavaid kui ka parandavaid elemente, nõuab tõhusamaid järelevalvevahendeid, mis tugineksid mitmepoolse järelevalve menetluses kasutatavatele vahenditele. Sellega võib kaasneda komisjoni põhjalikke kontrollkäike liikmesriikidesse ja täiendava aruandluse kohustus liikmesriigi jaoks, kui tegu on suurte tasakaalunihete või majandus- ja rahaliidu nõuetekohast toimimist ohustavate tasakaalunihetega.

(11) Tasakaalunihete hindamisel tuleks arvesse võtta nende ulatust, seda, kuivõrd neid võib pidada mittejätkusuutlikuks, ning negatiivsete majandus- ja finantsilmingute ülekandumise võimalusi teistesse liikmesriikidesse. Samuti tuleks vaadelda asjaomase liikmesriigi suutlikkust majandust kohandada ja eelnevat kogemust varasemate käesoleva määruse alusel esitatud soovituste täitmisel ning muude aluslepingu artikli 121 alusel mitmepoolse järelevalve raames esitatud soovituste täitmisel, eriti liikmesriikide ja ELi majanduspoliitika laiemate suuniste järgimisel.

(12) Kui on tuvastatud makromajanduse tasakaalunihe, tuleks vastavale liikmesriigile esitada soovitused juhistega, kuidas oleks majanduspoliitiliselt asjakohane reageerida. Asjaomane liikmesriigi majanduspoliitiline reageering tasakaalunihkele peaks olema õigeaegne ning tarvitusele tuleks võtta kõik kättesaadavad poliitikavahendid, mis on riigiasutuste kontrolli all. See peaks olema seotud asjaomase liikmesriigi majanduskeskkonna ja asjaoludega ning hõlmama peamisi poliitikavaldkondi, mille hulka võivad kuuluda ka eelarve- ja palgapoliitika, tööturud, toodete ja teenuste turg ning finantssektori reguleerimine.

(13) Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu poolt liikmesriikidele või ELile antavad varajased hoiatused ja soovitused käsitlevad makrorahanduslikke riske. Need võivad ühtlasi olla aluseks asjakohastele järelmeetmetele tasakaalunihete järelevalve raames.

(14) Kui tuvastatakse tõsised makromajanduse tasakaalunihked, sealhulgas tasakaalunihked, mis ohustavad majandus- ja rahaliidu nõuetekohast toimimist, tuleks algatada ülemäärase tasakaalunihke menetlus, mille raames võidakse esitada liikmesriigile soovitusi ning laiendada järelevalve- ja seirenõudeid, ning eurot rahaühikuna kasutavate liikmesriikide suhtes võidakse rakendada täitemeetmeid vastavalt määrusele (EL) nr […/…],[4] kui liikmesriik ei rakenda jätkuvalt parandusmeetmeid.

(15) Liikmesriik, kelle suhtes on algatatud ülemäärase tasakaalunihke menetlus, peaks koostama parandusmeetmete kava, milles määratletakse üksikasjalikult nõukogu soovituste järgimiseks kavandatud meetmed. Parandusmeetmete kava peaks sisaldama kavandatud meetmete rakendamise ajakava. Nõukogu peaks selle komisjoni aruande alusel kinnitama.

(16) Kuna liikmesriikide tasandil ei ole võimalik luua piisavalt tõhusat makromajanduslike tasakaalunihete tuvastamise ja ennetamise raamistikku, sest liikmesriikide vahel on tihedad kaubandus- ja finantssidemed ning riiklik majanduspoliitika mõjutab ELi ja euroala tervikuna, ning seda on lihtsam saavutada ELi tasandil, võib EL võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Samas artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus kaugemale sellest, mis on vajalik seatud eesmärgi saavutamiseks,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

I PEATÜKK SISU JA MÕISTED

Artikkel 1 Sisu

Käesoleva määrusega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad makromajanduse tasakaalunihete tuvastamiseks, ennetamiseks ja korrigeerimiseks Euroopa Liidus.

Artikkel 2 Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) „tasakaalunihe” – makromajanduslik suundumus, mis mõjutab või võib mõjutada negatiivselt liikmesriigi majanduse või majandus- ja rahaliidu või Euroopa Liidu kui terviku nõuetekohast toimimist;

b) „ülemäärane tasakaalunihe” – suur tasakaalunihe, sealhulgas tasakaalunihked, mis ohustavad majandus- ja rahaliidu nõuetekohast toimimist.

II PEATÜKK TASAKAALUNIHETE TUVASTAMINE

Artikkel 3 Tulemustabel

1. Komisjon koostab pärast konsulteerimist liikmesriikidega tasakaalunihete varajase tuvastamise ja jälgimise hõlbustamiseks ülevaatliku tulemustabeli.

2. Tulemustabel koosneb erinevatest liikmesriikide makromajanduslikest ja makrorahanduslikest näitajatest. Komisjon võib kehtestada nende näitajate jaoks alumise või ülemise künnisväärtuse, mis toimivad häiretasemetena. Selliste liikmesriikide suhtes, kelle rahaühik on euro, võidakse kohaldada erinevaid künnisväärtusi kui muude liikmesriikide suhtes.

3. Tulemustabelisse kantavate näitajate loetelu ja näitajate künnisväärtused tehakse avalikuks.

4. Komisjon hindab regulaarselt tulemustabeli asjakohasust, sealhulgas näitajate valikut, kehtestatud künnisväärtusi ja kasutatud meetodeid, ning vajaduse korral kohandab tabelit, et selle abil oleks võimalik jätkuvalt või paremini tuvastada tekkivaid tasakaalunihkeid ja jälgida nende arengut. Peamiste meetodite ning tulemustabelisse kantavate näitajate ja nende künnisväärtuste muudatused tehakse avalikuks.

Artikkel 4 Häiremehhanism

1. Komisjon ajakohastab iga liikmesriigi kohta tulemustabelisse kantud näitajate väärtusi vähemalt kord aastas. Ajakohastatud tulemustabel tehakse avalikuks.

2. Koos ajakohastatud tulemustabeli avaldamisega esitab komisjon aruande, mis sisaldab näitajate muutumist arvesse võtvat majandus- ja finantsolukorra hinnangut ning milles pööratakse vajaduse korral tähelepanu muudele majandus- ja finantsnäitajatele, mis on tasakaalunihete tuvastamise seisukohast olulised. Lisaks tuuakse aruandes välja see, kas alumise või ülemise künnisväärtuse ületamine ühes või mitmes liikmesriigis tähendab tasakaalunihete tekkimise võimalust.

3. Aruandes määratakse kindlaks need liikmesriigid, kus komisjoni arvates esineb tasakaalunihe või kus on oht selle tekkimiseks.

4. Osana aluslepingu artikli 121 lõike 3 kohasest mitmepoolsest järelevalvest arutab nõukogu komisjoni aruannet ning võtab selle kohta vastu järeldused. Eurorühm arutab aruannet sel määral, kuivõrd see on otseselt või kaudselt seotud liikmesriikidega, kelle rahaühik on euro.

Artikkel 5 Olukorra põhjalik analüüs

1. Võttes arvesse artikli 4 lõike 4 kohaselt nõukogus ja eurorühmas toimunud arutelude tulemusi, analüüsib komisjon põhjalikult olukorda igas liikmesriigis, kus tema arvates esineb tasakaalunihe või kus on oht selle tekkimiseks. Analüüsi käigus hinnatakse, kas kõnealuses liikmesriigis esineb tasakaalunihkeid ning kas neid nihked võib pidada ülemäärasteks tasakaaluniheteks.

2. Olukorra põhjaliku analüüsi tulemused tehakse avalikuks. Ennekõike võetakse analüüsis arvesse järgmist:

a) kas analüüsitav liikmesriik on rakendanud asjakohaseid meetmeid vastuseks nõukogu soovitustele või üleskutsetele, mis on vastu võetud kooskõlas aluslepingu artiklitega 121 ja 126 ja käesoleva määruse artiklitega 6, 7, 8 ja 10;

b) analüüsitava liikmesriigi poliitilisi kavatsusi, mis kajastuvad tema stabiilsus- või lähenemisprogrammis ja riiklikus reformikavas;

c) analüüsitavale liikmesriigile Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu poolt esitatud varajasi hoiatusi või soovitusi.

Artikkel 6 Ennetusmeetmed

1. Kui komisjon jõuab käesoleva määruse artikli 5 kohase põhjaliku analüüsi tulemusel järeldusele, et liikmesriigis esineb tasakaalunihkeid, teavitab ta sellest nõukogu. Nõukogu võib komisjoni soovituse alusel esitada asjaomasele liikmesriigile vajalikud soovitused, järgides aluslepingu artikli 121 lõikes 2 sätestatud menetlust.

2. Nõukogu teavitab oma soovitustest Euroopa Parlamenti. Nõukogu soovitused tehakse avalikuks.

3. Nõukogu vaatab need soovitused kord aastas uuesti läbi ja võib neid vajaduse korral muuta vastavalt lõikele 1.

III PEATÜKK ÜLEMÄÄRASE TASAKAALUNIHKE MENETLUS

Artikkel 7 Ülemäärase tasakaalunihke menetluse algatamine

1. Kui komisjon jõuab artikli 5 kohase põhjaliku analüüsi tulemusel järeldusele, et asjaomases liikmesriigis esineb ülemääraseid tasakaalunihkeid, teavitab ta sellest nõukogu.

2. Nõukogu võib komisjoni soovituse alusel ning kooskõlas aluslepingu artikli 121 lõikega 4 võtta vastu soovitused, milles tehakse teatavaks ülemäärase tasakaalunihke olemasolu ning soovitatakse vastaval liikmesriigil võtta parandusmeetmeid. Kõnealustes soovitustes määratletakse tasakaalunihete olemus ning määratakse üksikasjalikult kindlaks vajalikud parandusmeetmed ja tähtaeg, mille jooksul asjaomane liikmesriik peab neid meetmeid võtma. Aluslepingu artikli 121 lõike 4 kohaselt võib nõukogu oma soovitused avalikustada.

Artikkel 8 Parandusmeetmete kava

1. Liikmesriik, kelle suhtes on alustatud ülemäärase tasakaalunihke menetlust, esitab nõukogule ja komisjonile parandusmeetmete kava artikli 7 kohastes soovitustes määratud tähtaja jooksul. Parandusmeetmete kavas kehtestatakse spetsiifilised ja konkreetsed poliitikameetmed, mida kõnealune liikmesriik on rakendanud või kavatseb rakendada, ning samuti nimetatud meetmete rakendamise ajakava.

2. Nõukogu hindab parandusmeetmete kava komisjoni aruande alusel kahe kuu jooksul pärast selle esitamist. Kui nõukogu peab kava piisavaks, võtab ta komisjoni ettepanekul vastu otsuse selle kinnitamiseks. Juhul kui parandusmeetmete kavas esitatud meetmed, mida on võetud või kavatsetakse võtta, või nende rakendamise ajakava peetakse soovituste täitmiseks ebapiisavaks, palub nõukogu komisjoni ettepaneku alusel liikmesriigil oma parandusmeetmete kava uue tähtaja jooksul muuta. Muudetud parandusmeetmete kava vaadatakse läbi käesolevas lõikes sätestatud menetluse kohaselt.

3. Parandusmeetmete kava, komisjoni aruanne ja nõukogu poolt lõike 2 kohaselt esitatud muutmispalve tehakse avalikuks.

Artikkel 9 Parandusmeetmete rakendamise jälgimine

1. Komisjon jälgib soovitatud parandusmeetmete rakendamist ja parandusmeetmete kava elluviimist asjaomases liikmesriigis. Selleks koostab liikmesriik nõukogule ja komisjonile korrapäraselt eduaruandeid, mille esitamise sageduse kehtestab nõukogu artikli 7 lõikes 2 osutatud soovituses.

2. Nõukogu teeb liikmesriikide eduaruanded avalikuks.

3. Komisjon võib korraldada asjaomasesse liikmesriiki kontrollkäike, et jälgida parandusmeetmete kava elluviimist.

4. Kui majandusolud muutuvad, võib nõukogu artikli 7 kohaselt vastu võetud soovitusi komisjoni soovitusel muuta vastavalt samas artiklis sätestatud menetlusele. Asjaomane liikmesriik esitab läbivaadatud parandusmeetmete kava, mida hinnatakse kooskõlas artiklis 8 sätestatud menetlusega.

Artikkel 10 Parandusmeetmete rakendamise hindamine

1. Nõukogu teeb komisjoni aruande alusel järelduse, kas kõnealune liikmesriik on soovitatud parandusmeetmeid rakendanud või mitte.

2. Komisjoni aruanne tehakse avalikuks.

3. Nõukogu võtab oma järeldused vastu tema poolt artikli 7 kohaselt esitatud soovitustes määratud tähtajaks.

4. Kui nõukogu jõuab järeldusele, et liikmesriik ei ole soovitatud parandusmeetmeid rakendanud, võtab ta komisjoni soovitusel ja vastavalt artiklile 7 vastu läbivaadatud soovitused, milles kehtestatakse parandusmeetmete rakendamiseks uus tähtaeg, mille möödudes viiakse läbi uus hindamine käesoleva artikli kohaselt.

5. Kui nõukogu jõuab järeldusele, et liikmesriik on soovitatud parandusmeetmeid rakendanud, peatatakse ajutiselt ülemäärase tasakaalunihke menetlus.

6. Nõukogu vaatab asjaomaste liikmesriikide suhtes kohaldatud menetluse peatamise otsuse korrapäraselt üle vastavalt lõigetes 1–5 sätestatud menetlusele.

Artikkel 11 Ülemäärase tasakaalunihke menetluse lõpetamine

Ülemäärase tasakaalunihke menetlus lõpetatakse, kui nõukogu teeb komisjoni soovituse alusel järelduse, et ülemäärast tasakaalunihet liikmesriigis enam ei esine.

IV PEATÜKK LÕPPSÄTTED

Artikkel 12 Jõustumine

Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

Brüssel, […]

Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel

president eesistuja

[1] European Economy nr 2/2008, Euroopa Komisjon, majandus- ja rahandusküsimuste peadirektoraat.

[2] Komisjon on varem korduvalt märkinud, et euroalal oleks tarvis majandust sügavamalt ja ulatuslikumalt kooskõlastada, sealhulgas oma euroala käsitlevas 2009. aasta aruandes ning teatises „EMU@10 – majandus- ja rahaliidu edusammud ja ülesanded pärast kümmet tegevusaastat.”

[3] ELT C […], […], lk […].

[4] ELT L […], […], […].