[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 19.12.2007

KOM(2007) 828 lõplik

KOMISJONI AASTAARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE

liikmesriikide 2006. aasta jõupingutuste kohta püsiva tasakaalu saavutamiseks püügivõimsuse ja kalapüügivõimaluste vahel{SEK(2007) 1703}{SEK(2007) 1704}

SISUKORD

1. Sissejuhatus 3

2. Kokkuvõte liikmesriikide aastaaruannetest 3

2.1. Laevastike kirjeldus seoses püügivõimalustega 3

2.2. Püügikoormuse vähendamise kava mõju püügivõimsusele 6

2.3. Koosseisu arvamise / koosseisust väljaarvamise kava ja sihttasemete järgimine 8

2.4. Kalalaevastiku haldamise süsteemide tugevad ja nõrgad küljed 8

3. Püügivõimsuse reguleerimise eeskirjade täitmine. Üldised tulemused 9

3.1. Emamaalaevastiku tulemused (välja arvatud äärepoolseimates piirkondades registreeritud laevad) 9

3.2. Äärepoolseimates piirkondades registreeritud kalalaevastike tulemused 10

4. Komisjoni järeldused 10

1. SISSEJUHATUS

Määruse nr 2371/2002[1] artiklis 14 ja määruse nr 1438/2003[2] artiklis 12 on sätestatud nõue, et liikmesriigid esitaksid komisjonile enne iga aasta 1. maid aruande eelmisel aastal püügivõimsuse ja kalapüügivõimaluste püsiva tasakaalu saavutamiseks tehtud jõupingutuste kohta. Liikmesriikide aruanded on avaldatud „Europa” veebilehel[3]. Komisjon koostas esitatud aruannete ja ühenduse kalalaevastiku registri[4] andmete põhjal 2006. aasta kokkuvõtte, mis esitati kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomiteele (STECF) ning kalanduse ja vesiviljeluse korralduskomiteele. Käesoleva aruandega esitab komisjon nõukogule ja Euroopa Parlamendile liikmesriikide aruannete kokkuvõtte, millele on lisatud tehniline lisa ja eespool nimetatud komiteede arvamused. Aruande lisas on esitatud üksikasjalikud märkused võimsuse reguleerimise[5] kohta koos tabelite ja graafikutega, mis kajastavad ELi kalalaevastiku üldisi suundumusi ja koosseisu arvamise / koosseisust väljaarvamise kava järgimist liikmesriikides. Lisaks sellele on „Europa” veebilehel avaldatud järgmine ingliskeelne teave:

- üksikasjalikud tulemused kavade järgmise kohta liikmesriikide kaupa;

- ühenduse äärepoolseimate piirkondade tulemused;

- liikmesriikide aruanded.

2. KOKKUVÕTE LIIKMESRIIKIDE AASTAARUANNETEST

Sel aastal esitasid oma aastaaruande õigeaegselt vaid kaksteist liikmesriiki, seitse aruannet hilinesid kahest nädalast kahe kuuni. Ühendkuningriik esitas aruande 31. oktoobril 2007, mis oli käesolevasse komisjoni aruandesse kaasamiseks liiga hilja. Viivitustest hoolimata esitas komisjon koondaruande eespool nimetatud komiteedele 31. juuliks 2007. Tuleks lisada, et kuigi paljud liikmesriigid järgisid määruse 1438/2003 artiklis 13 sätestatud aruande koostamise juhiseid, ei olnud esitatud teabe kvaliteet alati käesoleva aruande koostamiseks piisav.

Käesolevas aruandes võetakse kokku liikmesriikide kalalaevastike kirjeldused, olemasolevate püügikoormuse vähendamise kavade mõju, koosseisu arvamise / koosseisust väljaarvamise kava järgimine liikmesriikides ning kalalaevastiku haldamise süsteemide tugevad ja nõrgad küljed.

2.1. Laevastike kirjeldus seoses püügivõimalustega

Liikmesriigid esitasid aruannetes kalalaevastike üldise kirjelduse, mis põhines kalalaevastiku osadeks jagamisel. Mõned liikmesriigid kasutasid MAGP IV jaotust, teised rakendasid osadeks jagamise süsteeme püügivahendite, laeva omaduste, sihtliikide ja püügipiirkondade või kalalaevade üldisemate rühmade, näiteks tüübi või tegevuse järgi. Paljud liikmesriigid teatasid, et nende väikesemahulisel rannapüügi laevastikul (moodustab üle 80 % EÜ kalalaevastikust) on väga tähtis sotsiaalmajanduslik mõju rannaäärsetele kogukondadele ja seetõttu tuleb sellele rohkem tähelepanu pöörata. Eesti, Kreeka, Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Küprose, Leedu, Malta ja Sloveenia aruanne ei sisaldanud usaldusväärset hinnangut kalalaevastiku püügivõimsuse kohta seoses olemasolevate kalapüügivõimalustega. Liikmesriikide aruannetest jäänud üldmulje oli küllaltki optimistlik. Aruannetest jääb mulje, et ühenduse kalalaevastik ja kalavarud on tasakaalus, välja arvatud mõned konkreetsed juhud. Komisjon ei jaga seda seisukohta, nagu hiljem selgitatakse.

Belgia: uuring näitas, et 2006. aastal oli soovitav vähendada laevastiku võimsust 10 000 kW. Kuna püügikvoodi kasutavad ära peamiselt üle 221 kW mootorivõimsusega kalalaevad, oleks üheks prioriteediks vähendada püügivõimsust just selles kalalaevastiku osas. 2006. aastal lammutati vanametalliks kuus alust suurte aluste laevastikust ja kolm alust väikeste aluste laevastikust, mille tulemusel vähenes kalalaevastiku püügivõimsus 9 %. Lähiajal on ette näha laevastiku püügivõimsuse vähenemine veel 10 % võrra.

Taani: kvootide püüdmiseks vajalike laevade minimaalne arv 14-s vastavalt andmekogumismäärusele[6] liigitatud kalalaevastiku osas arvutati majandusmudeli abil. Merepäevade arvuks võeti kõnealuste laevade puhul maksimaalne võimalik arv aastas. Mudeli abil leiti, et arvestades kalavarude hetkeseisu on püügivõimsus veidi liiga suur kalalaevastiku kõikides osades. Pikaajalises stsenaariumis näitasid kalalaevastiku mõned osad siiski liiga väikest püügivõimsust. Tulemus sõltub suurel määral lubatud kogupüügi/kvootide praegusest olukorrast ning lubatud merepäevade arvust laeva kohta.

Saksamaa: püügivõimsuse ja püügivõimaluste vahelise tasakaalu uurimisel kalalaevastiku osades kasutati kvalitatiivset bioloogilist lähenemist. Hinnati, kas püügivõimsuse tendents laevastiku osades on kooskõlas asjaomaste peamiste kalavarude rohkuse ja püügitasemega. Nii nagu 2005. aastal suudeti ka 2006. aastal Saksamaa kalalaevastiku püügivõimsust mõnevõrra vähendada (5 % GT-des, 4 % kW-des) riigiabita.

Eesti: uusi mitmeaastaseid majandamis- ja taastamiskavasid 2006. aastal Läänemeres ja Loode-Atlandi kalastusorganisatsiooni (NAFO) reguleeritavates piirkondades ei kehtestatud. Eesti kalalaevastik peab kohanema tursa lubatud kogupüügi vähenemisega Läänemeres ning NAFO taastamiskavaga.

Kreeka: 2006. aastal jätkus riigiabi toel püügivõimsuse vähendamise rahastamine. Üldine püügivõimsus vähenes (1183 GT ja 8926 kW) ainult tänu riigiabile. Suure osa Kreeka kalalaevastikust moodustavad mitmesuguseid püügivahendeid kasutavad väikesemahulised rannapüügilaevad.

Hispaania: kalalaevastiku püügivõimsuse vähendamiseks kasutati jätkuvalt riiklikke vahendeid. 2006. aastal lammutati vanametalliks veidi üle 11000 GT. Kalalaevastikku hallatakse osade kaupa, nagu seda tehti MAGP IV raames.

Prantsusmaa: Prantsusmaa emamaalaevastiku püügivõimsust vähendati nii tonnaaži kui ka mootorivõimsuse osas veel ligikaudu 2 %, nagu ka 2005. aastal. Aruandes esitati kokkuvõte aasta jooksul rahvusvahelisel ja riiklikul tasandil võetud erinevatest haldusmeetmetest, nagu lubatud kogupüügi ja kvootide kehtestamine.

Iirimaa: 2005. aasta siiapüügilaevade tegevuse lõpetamise kava jätkus ka 2006. aastal ja selle tulemusel vähenes see kalalaevastiku osa 10 %. Kava rakendamine jätkub kuni püügivõimsus on vähenenud 45 %. Aruandes kirjeldati ka tööstusharu juhitavat pelaagilise kalalaevastiku ümberkorraldamist.

Itaalia: kalalaevastiku püügivõimsus vähenes riigiabi toel aluste vanametalliks lammutamise teel. 2006. aastal kanti maha 137 alust kogukaaluga 7267 GT ja mootorite koguvõimsusega 27016 kW. 2005. aastaga võrreldes jäi vastavalt aruandele keskmine püügipäevade arv s.o 134 päeva pärast eelmistel aastatel toimunud järsku vähenemist samaks.

Küpros: tegevuse lõpetamise kava 2004–2006 raames lammutati riigiabi toel 2006. aastal viis mitmeotstarbelist alust. Oluline püügivõimsuse vähenemine saavutati 2006. aastal tänu Küprose suurima kalatraaleri eksportimisele USA-sse. See traaler moodustas umbes kolmandiku Küprose kalalaevastiku püügivõimsusest ja selle ekspordiga vähenes kogu püügivõimsus GT-de osas 2006. aastal 87 %.

Läti: avamere kalalaevastiku kalapüügivõimalusi peetakse täieliku tööhõive tagamiseks piisavaks. Läänemere (sealhulgas Riia lahe) kalalaevastiku laevadest püüdsid suurima tursa-, kilu- ja räimesaagi üle 24-meetrised alused. Üle poole tursasaagist püüdsid 24–40-meetrised alused. Seepärast on nendel alustel suur mõju Läänemere tursavarudele.

Leedu: 2006. aastal kustutati registrist viis kalalaeva. Samal aastal oli võimalik ELi abita kasutuselt kõrvaldatud püügivõimsus asendada kuue uue kalalaevaga.

Malta: kalalaevastikku kuuluvad täis- ja osaajaga töötavad laevad. Kalalaevastiku tegevus on peaasjalikult väikesemahuline. 2006. aastal jäid kalapüügi hooajalisus ja püügitavad varasemate aastatega võrreldes üldjoontes samaks, ilma et püügikoormus oleks üheski kalastuspiirkonnas suurenenud. Hariliku tuuni püük jäi Maltale Rahvusvahelise Atlandi Tuunikaitse Komisjoni (ICCAT) antud kvoodist oluliselt väiksemaks.

Madalmaad: kutter-laevastiku püügivõimsus ei ole vähenenud vastavalt lesta- ja merikeelevarude vähenemisele. Ülejäänud kalalaevastiku kohta võib öelda, et selle praegune püügivõimsus on kalavarude olukorraga tasakaalus. Madalamaade kalalaevastikule oli 2006 suhteliselt vaikne aasta.

Poola: majanduslikust seisukohast on tursk poola kaluritele väga tähtis, kuid järgneva viie aasta jooksul ei ole selle liigi biomassi märkimisväärset paranemist ette näha. Poola kalalaevastiku koguvõimsust on vähendatud riigiabi toel 18 840 GT ja 54 500 kW, mis on vastavalt 39,8 % ja 36 % võrreldes olukorraga 1. mail 2004.

Portugal: 2005. aastaga võrreldes vähenes 2006. aastal märgatavalt nii aluste arv kui ka püügivõimsus. Aluste arv vähenes (4,4 %) rohkem kui kogumahutavus (0,72 %) või mootorivõimsus (0,2 %).

Sloveenia: 2006. aastal oli kalalaevastikul tõsiseid struktuurilisi probleeme, nagu vananenud ja ebapiisav kalalaevastik, kalapüügi hooajalisus ning kalavarude vähenemise suur tõenäosus. Lisaks sellele mõjutab kalastustegevust asjaolu, et merekalapüügi piirkond on väike, hõlmates umbes 180 km².

Soome: kalalaevastiku aluste arv ja püügivõimsus vähenes 2006. aastal kõikides kalalaevastiku osades peale ühe. 1. jaanuari 2003. aasta tasemega võrreldes on püügivõimsus vähenenud 17 % GT-des ja 11 % kW-des.

Rootsi: umbes 40 % lossimistest toimus idarannikul, kuid väärtust silmas pidades lossiti 60 % läänerannikul, 30 % lõunarannikul ja vaid 10 % idarannikul. Suured üle 24-meetrised pelaagilised traalerid, üle 12-meetrised põhjatraalerid ja passiivpüünistega alla 12-meetrised laevad püüavad suurema osa püügi väärtusest.

2.2. Püügikoormuse vähendamise kava mõju püügivõimsusele

Liikmesriigid teatasid erinevate taastamise meetmete ning püügikoormuse vähendamise kavade kohaldamisest 2006. aastal. Eelkõige mõjutasid need kalavarusid Kattegatis, Põhjamerel ja Skagerrakis, Šotimaa läänerannikuvetes, La Manche'i idaosas, Iiri merel, Biskaia lahes, Kantaabria merel ja Pürenee poolsaarest läänes ning Läänemerel. Liikmesriikide aruannetest ei selgu täpselt, kas püügikoormuse vähendamise kavad on olnud või hakkavad olema tõhusaks vahendiks püügivõimsuse ja kalavarude püsiva tasakaalu saavutamisel. Komisjon on seisukohal, et tulemused kalalaevastike suuruse osas on kesised ning et jõupingutusi tuleb suurendada.

Belgia: kalalaevastik pidi kinni pidama II lisa[7] kavast ja läänerannikuvete püügikoormuse korrast. Merepäevade arvu kogu laevastiku kohta ei ületatud, sest teatavad alused ei kasutanud oma päevi ära. Hoolimata merepäevade arvu piiramisest püüti kvoodid täis. Olemasolevad kammkarpide püügivõimalused kasutati peaaegu täielikult ära. ICES VIII piirkonnas olid eraldatud püügikoormuse mahud siiski ebapiisavad ja kvoote tuli Madalmaadega vahetada.

Taani: vastavalt II lisale vähenes aluste arv tursavarude taastamise kava raames 149 võrra. See on 3676 GT ehk 4 % püügivõimsusest. Võrreldes 697 alusega 2005. aastal kasutasid 2006. aastal merepäevade määrusega hõlmatud püügivarustust 652 alust ehk 6 % vähem. Võrreldes 71 701 merepäevaga 2005. aastal kasutati 2006. aastal ära 61 062 merepäeva, mis on 15 % vähem. Kilovatt-püügipäevade osas oli vähenemine 15 %.

Saksamaa: püügikoormuse vähendamise kavade mõju kalalaevastikule oli väike nagu 2005. aastalgi, mõjutades valdavalt kalastamist Läänemerel. Täpseid koguseid ei määratletud.

Eesti: aastatel 2005 ja 2006 vähenes kalalaevastiku püügivõimsus 17 %. 2006. aastal hoogustus aluste moderniseerimine, kuid siiski arvatakse, et surve kalavarudele ei ole kasvanud.

Kreeka: püügivõimsus on jäänud samaks, sest kutselise kaluri kalapüügilube antakse ainult juhul, kui uuendatakse kalalaevastikku. Püügikoormuse haldamiseks kehtestati mitmed riiklikud meetmed, nt piirangud kalalaevade tüübile ja omadustele ning püügivarustusele, keelati kalastamine teatud ajavahemikel ja teatud püügivahenditega ning kehtestati minimaalne kaugus ja sügavus, millest edasi on kalastamine lubatud.

Hispaania: kalalaevastikku mõjutasid süvamereliikide, uusmeremaa merluusi ja merevähi püügikoormuse vähendamise meetmed (IIB lisa). Riiklikul tasandil võeti vastu Vahemere, Cadizi lahe ja Kanaari saarte püügipiirkondade majandamiskavad. Aruandes siiski ei selgitata, millises ulatuses on püügivõimsuse lõplik vähendamine riigiabi toel ligikaudu 100 aluse ja 12 000 GT võrra seotud kõnealuste püügikoormuse vähendamise meetmetega.

Prantsusmaa: 2006. aastal vähenes kalalaevastiku püügivõimsus riigiabi toel 85 aluse ja 6162 GT võrra peamiselt tursa, merluusi ja merikeele püügikoormuse vähendamiseks võetud meetmete tagajärjel. Vahemeres kalastavate traalerite arv vähenes 21 aluse ehk 1800 GT võrra, kuid pole selge, kas see toimus püügikoormuse vähendamise meetmete tulemusena.

Iirimaa: kalavarude taastamise kavade rakendusalasse jäävad kalavarud (ICES VIa ja VIIa piirkond) on väga mitmekesised. Seepärast on püügikoormuse vähendamise kavade mõju keeruline hinnata. Läänerannikuvete korra raames toimunud kammkarbi püügiga tegelevate aluste tegevuse lõpetamise tulemusena paranes püügivõimsuse ja lubatud püügikoormuse tasakaal.

Itaalia: kuigi kohustuslikud püügikoormuse haldamise kavad Itaalia kalalaevastikule ei kehti, teatas Itaalia püügikoormuse järkjärgulisest vähendamisest nii püügivõimsuse kui ka tegevuse osas, tänu millele on suurenenud saak püügivõimsuse ühiku kohta. Eriti positiivne suundumus ehk lossimiste arv aluse kohta on seotud kasvuga, mis tänu tootmishinna tõusule on olnud proportsionaalne käibega aluse kohta.

Küpros: kohustuslikke püügivõimaluste vähendamise kavasid Küprose kalavarude suhtes ei kohaldatud. Eespool nimetatud vanametalliks lammutamise kava ei ole seega kalandusjuhtide kehtestatud püügivõimaluste vähendamise tulemus.

Läti: 2006. aastal kohaldati püügikoormuse vähendamise kavadest ainsana tegevuse lõpetamise programmi, mida rahastatakse riigiabiga, mida annab Kalanduse Arendusrahastu. Alates 1. maist 2004, mil hakati kohaldama vanarauaks lammutamise kava, on kalalaevastikust välja arvatud 59 Läänemerel peamiselt tursapüügiga tegelenud alust. Läti kavatseb lähiaastatel vähendada kalalaevastiku püügivõimsust veelgi, lammutades vanarauaks umbes 133 alust.

Leedu: püügikoormuse tasakaalustamiseks ja püügivõimsuse kohandamiseks olemasolevate kalavarudega jätkasid ametiasutused teatavate kalalaevade kõrvaldamist aktiivsest tegevusest.

Malta: 2006. aastal lõpetas kalastustegevuse kolm alust ja nende püügikoormust ei asendatud. Mõju püügivõimsusele oli siiski minimaalne.

Madalmaad: kalalaevastik peab järgima Põhjamerel nn merepäevade piirangut (II lisa kord). 2005. aastaga võrreldes vähenes püügipäevade arv 8 %. Madalmaad otsustasid rakendada IIA lisa nii paindlikult kui eeskirjad lubavad: püügipäevade ülekandmine ühelt aluselt teisele ja ühest püügiperioodist teise oli lubatud.

Poola: püügikoormuse vähendamise programmi tulemusel vähenes 2006. aastal Läänemere kalalaevastiku püügipäevade arv 2004. aastaga võrreldes 36 %, 24–25-meetriste kutrite osas aga peaaegu 70 %. Ajavahemikul 2004–2006 langes turska püüdvate laevade merepäevade arv 30 %.

Portugal: merluusi ja merevähi taastamise kava (lubatud kogupüügi määruse IIB lisa) raames püügivõimsust neid liike püüdvate kalalaevade osas rohkem ei vähendatud. Süvalesta taastamise kava (NAFO) tulemusena vähendati püügilitsentside arvu, kuid kuna alused viidi üle teistesse kalastuspiirkondadesse, polnud püügivõimsust vaja vähendada. Sardiini püügi piirangud jäid riikliku taastamise kava kohaldamisel jõusse.

Sloveenia: kalalaevastik ei ole täielikult tasakaalus kalavarudega territoriaalvetes, kus kalastab suurem osa laevadest.

Soome: viimastel aastatel on kalalaevastik vähehaaval vähenenud. Kuna räime- ja kilupüügi võimsus oli liiga suur ning et Läänemerel kehtestati triivvõrguga püüdmise keeld ja lõhe püüki reguleerib nn lõhe dekreet, rakendati ajavahemikul 2004–2006 spetsiaalset tegevuse lõpetamise kava. Riigiabi toel vähendati võimsust 1378 GT ja 6025 kW. Kokkuvõttes on kalalaevastiku püügikoormus suurenemas, hoolimata sellest, et viimastel aastatel on püügivõimsus vähenenud.

Rootsi: kalalaevastiku suhtes kohaldatakse IIA lisa ning püügikoormus on lubatud kogupüügi vähenemise ja merepäevade väiksema arvu tõttu tasapisi langenud. Püügikoormuse vähendamisele on kaasa aidanud ka riiklikud eeskirjad, millega on piiratud rannalähedast püüki ning kehtestatud suurusselektiivsete traalide kasutamise kohustus. Lubatud merepäevade arv Läänemere tursa püügi osas vähenes, mille tulemusel vähenes ka püügikoormus. Triivvõrguga kalastajate arv langes 2006. aastal 53-lt 35-le ja neile pakuti ajutiselt suuremat lammutustoetust. 2006. aastal lammutati vanarauaks siiski vaid kaks alust.

2.3. Koosseisu arvamise / koosseisust väljaarvamise kava ja sihttasemete järgimine

Vastavalt 23. oktoobril 2006 kasutada olnud ühenduse laevastikuregistri andmetele olid 2006. aasta lõpus peaaegu kõikide liikmesriikide kalalaevastike püügivõimsused piirtaseme piires. Kuigi mõned liikmesriigid ületasid 2006. aastal veidi koosseisu arvamise / koosseisust väljaarvamise piirtasemeid, nagu ka eelnevatel aastatel (vt punkt 3.1), näitab ELi kalalaevastiku püügivõimsus languse tendentsi. Kõik asjaomased liikmesriigid järgisid emamaalaevastiku sihttasemeid.

2.4. Kalalaevastiku haldamise süsteemide tugevad ja nõrgad küljed

Mitmed liikmesriigid nimetasid tugevaimaks küljeks seda, et riiklikud kalandusasutused pidasid kinni koosseisu arvamise / koosseisust väljaarvamise kavast ja kalalaevastiku püügivõimsuse piirtasemetest. Lisaks sellele väitsid paljud liikmesriigid, et püügikoormuse vähendamise kava on aidanud saavutada püügikoormuse ja olemasolevate kalavarude vahel parema tasakaalu. Püügivõimsuse vähenemine on vähendanud kalastussurvet. Enamik liikmesriike rõhutas ka erinevate rakendatud haldus- ja taastamiskavade olulisust, sealhulgas püügilitsentside paremat haldamist ja kvootide järelevalvet.

2006. aasta lõpuks oli enamikul liikmesriikidel olemas kalavarude majandamise terviklikud integreeritud infosüsteemid, mis sisaldasid erinevaid tarkvara alamrakendusi, nagu laevastikuregistrid, võimsuse reguleerimine, kalalaevatunnistused, püügipäevik, lossimisandmed, müügiteatised, laevaseiresüsteem (VMS), kvoodid, saagiaruandlus jne. Enamasti ühendavad need infosüsteemid mitmeid haldusasutusi ning keskhaldusasutusi kohalike asutustega ning on seeläbi parandanud oluliselt riiklike kalalaevastike haldamist.

Mõned liikmesriigid rõhutasid siiski, et neil on endiselt raskusi inimeste suutlikkuse ja kalalaevastike haldamiseks vajalike ressurssidega. Lisaks sellele leidsid mõned liikmesriigid, et parandada tuleks väikesemahulise kalapüügi haldamist ja abistamist.

3. PÜÜGIVÕIMSUSE REGULEERIMISE EESKIRJADE TÄITMINE. ÜLDISED TULEMUSED

3.1. Emamaalaevastiku tulemused (välja arvatud äärepoolseimates piirkondades registreeritud laevad)

Vastavalt ühenduse laevastikuregistri andmetele vähenes ühenduse laevastiku üldvõimsus ajavahemikul 2003–2006 217 000 GT ja 773 000 kW, mis tähendab ligikaudu 10 %-list netovähenemist. EL 15 kalalaevastiku võimsus vähenes 167 000 GT ja 645 000 kW, võrreldes EL 10 kalalaevastikust välja arvatud 51 000 GT ja 128 000 kW-ga. EL 10 kalalaevastiku võimsuse vähenemine on alates ühinemisest olnud suhteliselt suurem kui EL 15-s ajavahemikul 2003–2006 (s.o 23 %, võrreldes 9 %-ga nii kogutonnaaži kui mootorivõimsuse osas).

Ajavahemikul 2003–2006 arvati ELi kalalaevastikust nelja aasta jooksul riigiabi toel välja ligikaudu 173 000 GT ja 560 000 kW (välja arvatud äärepoolseimates piirkondades), millest 40 000 GT ja 127 000 kW arvati välja 2006. aastal.

Üldiselt ei ole ELi kalalaevastiku püügivõimsuse netovähenemine siiski piisav, kui arvestada püügivõimsuse vähendamist neutraliseerivaid tehnoloogilisi edusamme ning suurema osa ühenduse kalavarude kehva olukorda, mis nõuab eelkõige põhjalähedaste liikide suhtes äärmuslikku püügikoormuse vähendamist.

Käesoleva aruande lisa tabelites 1 ja 2 on esitatud koosseisu arvamise / koosseisust väljaarvamise kava ja sihttasemete täitmine 31. detsembri 2006 seisuga. Enamik liikmesriike on eeskirju järginud. Vastavalt ühenduse laevastikuregistri andmetele ületas siiski Hispaania koosseisu arvamise / koosseisust väljaarvamise kava tonnaaži piirtaset 1,66 %, kuigi aastaaruandes esitatud arvud näitavad, et Hispaania kalalaevastik ei ületanud tonnaaži piirtaset. Prantsusmaa kalalaevastik ületas tonnaaži piirtaset 0,21 %.

Üksikasjalikud andmed (tabelid ja graafikud) liikmesriikide kalalaevastike püügivõimsuse tendentside kohta on kättesaadavad „Europa” veebilehel[8]. Seal esitatud andmed võimaldavad kontrollida püügivõimsuse järgimist liikmesriikides alates 1. jaanuarist 2003 kuni 31. detsembrini 2006. Andmed näitavad, et Prantsusmaa ja Itaalia ületasid eespool nimetatud vaatlusperioodi jooksul tonnaaži piirtaset. Taani ja Kreeka ületasid veidi mootorivõimsuse piirtaset.

2007. aasta juulis võttis nõukogu vastu 1. jaanuaril 2007 jõustunud kalalaevastiku haldamise sätete muudatuse, mille kohaselt võib riigiabi toel lammutatud võimsusest 4 % üle kanda, et parandada ohutuse taset pardal, töö- ja hügieenitingimusi ning toote kvaliteeti. Muudatus võimaldab eespool osutatud turvalisuse parandamise eesmärgil üle kanda 4 % aasta keskmisest tonnaažist, mis 1. jaanuaril 2003 ühendusse kuulunud riikide puhul arvati riigiabi toel välja ajavahemikul 1. jaanuar 2003 kuni 31. detsember 2006 ning 1. mail 2004 ühinenud liikmesriikide puhul ajavahemikul 1. mai 2004 kuni 31. detsember 2006. Käesoleva aruande koostamise ajal valmistas komisjon ette nende sätete rakendamise eeskirju, muutes komisjoni määrust 1438/2003.

3.2. Äärepoolseimates piirkondades registreeritud kalalaevastike tulemused

Äärepoolseimates piirkondades registreeritud laevastike võimsus ja selle muutumine ajavahemikul 1. jaanuar 2003 kuni 31. detsember 2006 on esitatud käesoleva aruande lisa tabelis 4. Tulemustest on näha, et Hispaania ja Portugali äärepoolseimates piirkondades registreeritud laevastike tonnaaž ja võimsus on märgatavalt vähenenud. Prantsusmaa ülemeredepartemangude osas on aluste koguarv ja nende tonnaaž veidi vähenenud, mootorivõimsus aga suurenenud.

Nagu ka varasematel aastatel ületas 17-st äärepoolseima piirkonna laevastikuosast 2006. aasta lõpus võimsuse sihttaseme kolm laevastikuosa. Laevastikuosa 4FJ (alla 12-meetrised alused) Prantsuse Martinique’i departemangus ületas mootorivõimsuse sihttaseme 5622 kW. Sama olukord oli Assoori saartel, kus laevastikuosa 4K9 ületas sihttaseme 138 kW. Laevastikuosa CA3 (üle 12-meetrised alused, mis on registreeritud Kanaari saartel ja kalastavad rahvusvahelistes või kolmandate riikide vetes) ületas tonnaaži sihttaseme 795 GT.

4. KOMISJONI JÄRELDUSED

Võrreldes 2003. aastaga, mil liikmesriigid esitasid esimesed aruanded, on aruannete kvaliteet pidevalt paranenud. Nagu ka varasematel aastatel, ei kirjeldanud enamik liikmesriike oma aruannetes kalalaevastikke seoses kalapüügiga nii, nagu on nõutud määruse (EÜ) nr 1438/2003 artikli 13 lõike 1 punktis a, et komisjonil oleks võimalik analüüsida jõupingutuste tulemusi püügimahu ja olemasolevate püügivõimaluste vahelise püsiva tasakaalu saavutamisel, nagu on sätestatud määruse (EÜ) nr 2371/2002 artiklis 14. Selle asemel keskendusid liikmesriigid aruannetes kalalaevastike riikliku halduskorra rakendamisele ning laevastiku püügivõimsuse suundumustele seoses koosseisu arvamise / koosseisust väljaarvamise kavaga.

Kõik asjaomased huvitatud pooled (komisjon, liikmesriigid, kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) ning Euroopa parlamendi kalanduskomitee) on seisukohal, et liikmesriikide aastaaruannete kvaliteeti tuleks parandada, mis tähendab, et liikmesriikidele tuleb anda üksikasjalikumad suunised. Selleks on komisjon kutsunud STECFi raames kokku ajutise töörühma eesmärgiga töötada välja ühtlustatud meetod püügimahu ja olemasolevate püügivõimaluste vahelise tasakaalu hindamiseks. Töörühm kohtus 2007. aasta oktoobri lõpus ning järgmine kohtumine on kokku lepitud 2008. aasta alguseks. Ühtlasi on kõnealune teema endiselt kalanduse ja vesiviljeluse korralduskomitee päevakorras.

2006. aastal jätkus ELi kalalaevastiku püügivõimsuse aeglane, kuid stabiilne vähenemine, jäädes aastas 2 % ja 3 % vahele. Lisa joonised 3 ja 5 näitavad, et üldiselt on selline tendents kestnud viimased 15 aastat. Vähenemine tundub olevat liiga tagasihoidlik, kui võrrelda seda püügikoormuse olulise vähendamise vajadusega mõne tähtsama kalavaru puhul, stabiilse tehnoloogia arenguga ning kalalaevastiku paljude osade nõrkade majandustulemustega .

Püügikoormuse vähendamise meetmete mõju püügivõimsuse vähenemisele on olnud üldiselt nõrk. See tähendab, et ühise kalanduspoliitika reformi käigus omaks võetud lähenemine, s.o kasutada laevastiku reguleerimise peamise vahendina püügikoormuse haldamist, pole veel oodatud tulemusi andnud. Osalt on see tingitud sellest, et mitmetes kalapüügipiirkondades püügikoormuse haldamise süsteemid puuduvad või pole need tõhusad (II lisa, läänerannikuveed, süvavee püügipiirkonnad, mõned riiklikud kavad jne). Selles valdkonnas on ühisel kalanduspoliitikal veel palju arenguruumi ja tulevased ettepanekud on juba kaalumisel. Oluline on rõhutada ka seda, et liikmesriigid peaksid püügivõimsuse reguleerimist paremini stimuleerima. Euroopa Kalandusfondi rakenduskavad ajavahemikuks 2007–2013 pakuvad võimaluse, mida ei tohi jätta kasutamata, et lihtsustada majanduslikus, keskkondlikus ja sotsiaalses mõttes tõhusamale ühenduse kalalaevastikule üleminekut.

[1] Nõukogu määrus (EÜ) nr 2371/2002 (EÜT L 358, 31. detsember 2002, lk 59–80).

[2] Komisjoni määrus (EÜ) nr 1438/2003 (ELT L 204, 12. august 2003, lk 21–28).

[3] http://ec.europa.eu/fisheries/fleet/index.cfm?method=FM_Reporting.AnnualReport.

[4] Komisjoni määrus (EÜ) nr 26/2004 (ELT L 5, 9. jaanuar 2004, lk 25–35).

[5] Vastavalt 2002. aasta detsembris vastuvõetud ühisele kalanduspoliitikale kehtib kalalaevastike haldamisel üldreegel, et laevastiku võimsust, mida väljendatakse tonnaa~[pic]i ja mootorivõimsusena, ei tohi suurendada rohkem kui seda võimsust samal ajavahemikul vähendatonnaaži ja mootorivõimsusena, ei tohi suurendada rohkem kui seda võimsust samal ajavahemikul vähendatakse.

[6] Komisjoni määrus (EÜ) nr 1639/2001 (EÜT L 222, 17. august 2001, lk 53–115).

[7] Nõukogu määrus (EÜ) nr 51/2006 (ELT L 1, 20. jaanuar 2006, lk 1–183).

[8] http://ec.europa.eu/fisheries/fleet/index.cfm?method=FM_Reporting.AnnualReport.