ET Euroopa Liidu Teataja C 44/68

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Lissaboni leping ja ühtse turu toimimine” (omaalgatuslik arvamus)

2011/C 44/12

Raportöör: Jorge PEGADO LIZ

18. veebruaril 2010 otsustas Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee vastavalt kodukorra artikli 29 lõikele 2 koostada omaalgatusliku arvamuse järgmises küsimuses:

„Lissaboni leping ja ühtse turu toimimine”.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav ühtse turu, tootmise ja tarbimise sektsioon võttis arvamuse vastu 15. juunil 2010.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 464. istungjärgul 14.-15. juulil 2010 (14. juuli istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 129, vastu hääletas 2, erapooletuks jäi 8 liiget.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Lissaboni lepingu jõustumine oli algselt kavandatud 1. jaanuariks 2009, kuid sai teoks alles 1. detsembril 2009, kui kõik 27 liikmesriiki olid viinud lõpuni ratifitseerimisprotsessi. Tuleb tunnistada, et leping on keeruline ja raskesti arusaadav.

1.2 Teabearuandes CESE 241/2008 sisalduva võrdleva ülevaate põhjal võib tõdeda, et ehkki siseturu struktuur uuest Lissaboni lepingust tulenevalt ei muutu, käsitletakse seda rohkem sotsiaalsest vaatepunktist. Erinevalt mõnes inimeses ehk kõhklusi tekitanud põhiseaduse lepingu viitest „vabale ja moonutamata konkurentsiga siseturule” tundub, et Lissaboni lepingus seatakse siseturule sotsiaalsemad eesmärgid: saavutada „sotsiaalne turumajandus” ning „täielik tööhõive ja sotsiaalne progress”.

1.3 Senised dokumendid komisjoni tulevaste poliitiliste suuniste ja Euroopa 2020. aasta strateegia kohta ning volinike ja riigi tasandi poliitikute arvukad avaldused tunduvad samuti taotlevat liikumist ühtse turu kodanikukesksemaks muutumise suunas.

1.4 Lissaboni lepingus tugevdati kodanikukesksuse aspekti ka selge viitamisega põhiõiguste harta siduvale õigusjõule, sätestades, et sellel on „aluslepingutega võrreldes samaväärne õigusjõud” (küll mõne piiranguga teatavates liikmesriikides).

1.5 Teisalt hakkab siseturuga seotud õigusloomeprotsessi iseloomustama riikide parlamentide sekkumine, kes tagavad subsidiaarsuse põhimõttest kinnipidamise. Subsidiaarsuse põhimõte reguleerib jagatud pädevust liidu ja selle liikmesriikide vahel. Kahes protokollis, millest esimene käsitleb riikide parlamentide rolli Euroopa Liidus ning teine subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamist, on riikide parlamentidele antud võimalus taotleda teatava õigusakti ettepaneku läbivaatamist esimesel lugemisel, mis tugevdab demokraatlikku osalemist ELi õigusloomeprotsessis.

1.6 Kui riikide parlamentide ennetav sekkumine annab tulemusi ning subsidiaarsuse põhimõtte järgimise järelevalve osutub tõhusaks ja kvaliteetseks, toetades igati põhiseaduse lepingust Lissaboni lepingusse üle võetud varajase hoiatamise süsteemi, ei kritiseeriks liikmesriigid ehk enam nii sageli Euroopa Liitu õigusloome kaudu riigi pädevusvaldkondadesse sekkumise pärast ning Euroopa elanikud ei peaks ELi õigusakte enam nii Brüsseli-keskseks. Selleks peaksid riikide parlamendid arendama rohkem omavahelisi võrgustikke, sest see, kui mõjusaks ja tõhusaks osutub varajase hoiatamise süsteem (olgugi et tegemist on kõikidele parlamendikodadele antud individuaalse õigusega), sõltub parlamentide suutlikkusest ühiselt tegutseda.

1.7 Lissaboni lepingus nähakse ette ka seadusandliku tavamenetluse (kaasotsustamismenetlus EÜ asutamislepingu artikli 251 kohaselt) laiendamine siseturule, nagu on märgitud Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 48, milles käsitletakse töötajate liikumisvabaduse tagamiseks vajalikke meetmeid sotsiaalkindlustuse valdkonnas.

1.8 Lissaboni lepinguga soovitakse seega soodustada siseturu arengut, laiendades veelgi kaasotsustamismenetluse (mis nimetatakse ümber seadusandlikuks tavamenetluseks) kohaldamisala. Samuti antakse ELi institutsioonidele uus partner otsustusprotsessis – liikmesriikide parlamendid, kelle seisukohti tuleb edaspidi arvestada kõigi siseturgu puudutavate õigusaktide vastuvõtmisel.

2. Sissejuhatus

2.1 13. juunil 2008 sektsioonis vastu võetud teabearuanne Lissaboni lepingu mõju kohta ühtse turu toimimisele (1) sisaldab tabeli vormis võrdlevat ülevaadet, milles tuuakse paralleelselt välja Lissaboni lepingu siseturu alased sätted, sel hetkel veel kehtinud EÜ asutamisleping, põhiseaduse leping (mis jäigi ratifitseerimata) ning ühtse turu vaatlusrühma märkused 13. detsembril 2007 Lissabonis vastu võetud lepingu õiguslike tagajärgede kohta.

2.2 Lissaboni lepingu jõustumine oli algselt kavandatud 1. jaanuariks 2009, kuid protsess sai täieliku hoobi 12. juunil 2008, kui Iirimaa lükkas lepingu rahvahääletusel tagasi.

2.3 Pärast seda, kui Iirimaale anti tagatis riikide suveräänsuse ja igale liikmesriigile ühe volinikukoha säilimise kohta, võeti leping 3. oktoobri 2009. aasta rahvahääletusel vastu.

2.4 Lepingu ratifitseerimise protsessi venimisele tegi lõpu Tšehhi konstitutsioonikohtu otsus, milles kinnitati Lissaboni lepingu vastavust Tšehhi põhiseadusele. Ratifitseerimisprotsessi lõpetas president Václav Klausi allkiri ning leping jõustus lõpuks 1. detsembril 2009.

2.5 Teabearuande vastuvõtmise ja Lissaboni lepingu jõustumise vahele jäänud pika ajavahemiku tõttu ning võttes arvesse komisjoni 26. juuni 2009. aasta soovitust ühtse turu toimimise tõhustamise meetmete kohta ning komisjoni 3. märtsi 2010. aasta teatist „Euroopa 2020. aastal: aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia”, peab komitee praegu vajalikuks muuta aruanne omaalgatuslikuks arvamuseks, et ajakohastada ja tutvustada oma arvamust selles valdkonnas. Samal ajal tõstatatakse ka uusi küsimusi, mida aruandes ei käsitletud – praeguseks on läinud mööda piisavalt aega Lissaboni lepingu esimesest tekstist, mille loetavus jättis soovida ning mille viimane konsolideeritud versioon avaldati Euroopa Liidu Teatajas30. märtsil 2010 (2).

3. Üldised märkused

3.1 Poliitiliste sündmuste järgselt, mis kujundasid Lissaboni lepingu käekäiku alates selle allkirjastamisest 27 liikmesriigi poolt 13. detsembril 2007 kuni jõustumiseni 1. detsembril 2009, ei muutunud olulisel määral siseturu alased sätted, vaid pigem olid muutused institutsioonilised.

3.1.1 Euroopa Ülemkogu, kes võttis teadmiseks Iirimaa peaministri väljendatud Iiri rahva mured, leppis oma 11.-12. detsembri 2008. aasta kohtumisel kokku, et Lissaboni lepingu jõustumise korral tehakse vastavalt vajalikele õiguslikele menetlustele otsus, mille kohaselt kuulub komisjoni jätkuvalt üks kodanik igast liikmesriigist.

3.1.2 18.-19. juuni 2009. aasta Euroopa Ülemkogu andis Iirimaale õiguslikult siduvad tagatised, et Lissaboni lepingu jõustumine ei avalda mõju teatavatele valdkondadele (maksundus, õigus elule, haridus, perekond, sõjalise neutraalsuse poliitika). See aga ei mõjuta kuidagi liidu suhteid teiste liikmesriikidega ega Lissaboni lepingu sisu ja kohaldamist.

3.1.3 Muu hulgas võttis sama ülemkogu vastu piduliku avalduse töötajate õiguste ja avalik-õiguslike teenuste kohta.

3.2 Tšehhi Vabariigi viivitus lepingu ratifitseerimisel ei avaldanud lepingule vahetut mõju. Küll aga otsustasid 29.-30. oktoobril 2009 Euroopa Ülemkogus kohtunud liikmesriigid anda järgmisele ühinemislepingule lisatava protokolliga Tšehhi Vabariigile sarnaselt Ühendkuningriigi ja Poolaga erand põhiõiguste harta kohaldamisest.

3.3 Teabearuanne „Lissaboni lepingu mõju ühtse turu toimimisele” ja selle lisa on seega endiselt aktuaalsed ja neid saab kasutada kui käesoleva arvamuse juurde lahutamatult kuuluvaid õigusliku analüüsi alusdokumente.

3.4 Siinjuures juhime tähelepanu sellele, et Lissaboni leping on isegi konsolideeritud versioonina keerukas dokument. Lepingu lugemine ja mõistmine on raske isegi õigusvaldkonna ekspertide jaoks, sest selle sisu moodustavad arvukad muudatused Euroopa Liidu lepingusse, mis loob Euroopa Liidu üldraamistiku ja liidu aluseks olevad põhimõtted, ning Euroopa Ühenduse asutamislepingusse, mis muutus Euroopa Liidu toimimise lepinguks ja milles nähakse ette Euroopa Liidu lepingus esitatud põhimõtete järgimise kord.

3.5 Kuna ratifitseerimise ajal ei olnud lepingu ametlikku konsolideeritud versiooni veel olemas, ratifitseerisid liikmesriigid keerulise ja raskesti loetava dokumendi, milles enamik uusi otsustusmehhanisme (v.a lepingu protokollides) ei olnud just kõige täpsemini määratletud ning mille tegelik toimivus oli veel läbi katsetamata.

3.6 Lisaks ei ole Lissabonis allkirjastatud dokumenti erinevalt põhiseaduse lepingust esitatud konsulteerimiseks ei Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele, Regioonide Komiteele, riiklikele või piirkondlikele parlamentidele ega kodanikuühiskonna esindusorganisatsioonidele (olgu siis liidu, riigi või piirkonna tasandil). Vastupidiselt põhiseaduse lepingule otsustasid komisjon ja nõukogu avaldada uue lepingu sisu ja eeliseid tutvustavad ja selgitavad dokumendid alles pärast lepingu ratifitseerimist

3.7 Lissaboni lepinguga võeti taas kasutusele menetlus, kus jõus olevaid aluslepinguid muudetakse valitsustevahelisel konverentsil, millel osalevad vaid liikmesriikide esindajad. Põhiseaduse leping valmistati seevastu ette konvendi raames, mis koosnes põhiliselt liikmesriikide parlamentide liikmetest (sealjuures ka kandidaatriikidest, kes ühinesid Euroopa Liiduga 2004. ja 2007. aastal), Euroopa Parlamendi liikmetest, 15 liikmesriigi esindajatest ja toonase 12 kandidaatriigi esindajatest, samuti Türgi ning komisjoni ja kodanikuühiskonna esindajatest, kelle hulka kuulus vaatlejana ka Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee.

3.8 Lissaboni lepinguga antakse seega selgelt ohjad liikmesriikide kätte, põhiseaduse leping oli föderaalsema iseloomuga. Jõukeskme liikumine liikmesriikide kätte ilmneb muuhulgas ka selles, et põhiseaduse lepingus sisalduvad sümbolid, mis võisid viidata föderaalriigi loomise püüdele, on kaotatud (lipp, hümn, juhtlause, 9. mai tähistamine Euroopa päevana).

3.9 Lissaboni lepinguga ühendatakse kolm sammast, andes ELi lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule samaväärse õigusjõu (3). Lisaks saab Euroopa Liidust juriidiline isik, mis asendab Euroopa Ühenduse ja saab selle õigusjärglaseks – enne Lissaboni lepingu jõustumist oli vaid Euroopa Ühendusel juriidilise isiku staatus.

3.10 Euroopa Liidu õiguse ülimuslikkus liikmesriikide õiguse suhtes oli sätestatud põhiseaduse lepingu artiklis I-6 liidu peamiste põhimõtete seas. Et lõpetada vaidlused, mis tulenesid ülimuslikkuse põhimõtte lisamisest põhiseaduse lepingusse – kuigi see vaid kajastas Euroopa Kohtu praktikat –, lisati ülimuslikkuse põhimõte deklaratsiooni nr 17. Konverents otsustas lisada Lissaboni lepingusse nõukogu õigustalituse arvamuse ülimuslikkuse kohta, milles tuletatakse meelde, et ülimuslikkuse põhimõte on välja kasvanud kohtupraktikast ja on väärtuslik aluspõhimõte.

3.11 Lissaboni lepinguga muudetakse Nice'is 7. detsembril 2000 välja kuulutatud põhiõiguste harta õiguslikku staatust. Meenutagem, et Nice'i tippkohtumisel ei võetud vastu otsust harta õigusliku siduvuse kohta, mistõttu see jäi põhimõtte deklaratsiooniks, millel puudub kindel õigusjõud.

3.11.1 Põhiseaduse lepingu osana oleks harta aga saanud siduva õigusjõu. Põhiseaduse lepingu ratifitseerimata jätmise tõttu jäi harta õiguslik siduvus eksisteerima üksnes paberil (4). Lissaboni lepingus küll parandatakse nimetatud olukorda, kuid ei võeta üle põhiseaduse lepingu kõiki uuendusi (5).

3.11.2 Lissaboni lepinguga muudetud Euroopa Liidu lepingu artiklis 6 sätestatakse, et Euroopa Liidu põhiõiguste hartal on „aluslepingutega võrreldes samaväärne õigusjõud”. See tähendab, et liidu institutsioonid, organid ja ametid peavad järgima hartas sätestatud põhimõtteid. Samad kohustused on liidu õiguse rakendamisel ka liikmesriikidel (valitsustel, ametiasutustel, kohtutel).

3.11.3 Protokollis Euroopa Liidu põhiõiguste harta kohaldamise kohta Poola ja Ühendkuningriigi suhtes (protokoll nr 30) täpsustatakse, et harta ei laienda Euroopa Kohtu ega mis tahes Poola või Ühendkuningriigi kohtu pädevust otsustada, et Poola või Ühendkuningriigi kehtivad õigusaktid on hartaga vastuolus.

3.11.4 Kõnealuses protokollis täpsustatakse samuti, et mitte miski harta IV, sotsiaalseid õigusi ja solidaarsust käsitlevas jaotises ei loo Poola või Ühendkuningriigi suhtes kohaldatavaid õigusi, kui just asjaomased riigid ei ole näinud neid õigusi ette oma riiklikes õigusaktides.

3.11.5 Protokollis märgitakse veel, et hartat kohaldatakse Poola ja Ühendkuningriigi suhtes üksnes määral, mil selles sisalduvaid õigusi ja põhimõtteid tunnustatakse Poola või Ühendkuningriigi õigusaktides või õiguspraktikas.

3.11.6 Nimetatud protokollide kohaldamisala võib tegelikult olla väga piiratud: liidu õiguse ühtse rakendamise põhimõtet järgides peavad kõik liikmesriigid pidama kinni liidu õigussüsteemi lahutamatu osa moodustavast Euroopa Kohtu kohtupraktikast. Kui kohtuotsuses viidatakse harta IV jaotisele või tõlgendatakse seda, on see siduv ka Poola ja Ühendkuningriigi kohtute jaoks, sõltumata sellest, kas nad osalesid kohtuasjas või mitte.

3.12 Lissaboni lepingusse on lisatud põhiseaduse lepingus sisalduv säte liikmesriikide võimaluse kohta liidust vabatahtlikult välja astuda (ELi lepingu artikkel 50). Euroopa Ülemkogult saadud suuniste kohaselt räägib liit selle riigiga läbi ja sõlmib lepingu, milles sätestatakse riigi väljaastumise kord, võttes arvesse tema ja liidu tulevaste suhete raamistikku.

3.13 Vabatahtlikku liidust väljaastumist ei tohi segamini ajada liikmesuse õiguste peatamisega liikmesriigi suhtes, kes rikub oluliselt ja järjekindlalt ELi lepingu artiklis 7 osutatud väärtusi (inimväärikuse, vabaduse, demokraatia, võrdsuse, õigusriigi põhimõtete, inimõiguste jms austamine) (6).

4. Konkreetsed märkused

4.1 Lähemat käsitlust vajavad vahepeal ühtse turu poliitika arengus uue alusepingu raames esilekerkinud majandus-poliitilised aspektid, nagu Euroopa Parlamendi ja nn Barroso teise komisjoni uus koosseis.

4.2 Meeldetuletuseks võib öelda, et juba 2007. aastal avaldas komisjon olulise teatise „21. sajandi Euroopa ühtne turg”, mis oli vastuseks Euroopa Parlamendi 4. septembri 2007. aasta resolutsioonile „Ühtse turu läbivaatamine: tõkete ja ebatõhususte ületamine parema rakendamise ja jõustamise abil”. Selles esitati nn uus visioon ühtsest turust, mis oleks mõeldud kõigi jaoks, aitaks aktiivsemalt kujundada Euroopa vastust üleilmastumisele, edendaks majanduskasvu ja looks töökohti, tagaks õiglased hinnad ning suurendaks sotsiaal- ja keskkonnakaitset. Komitee väljendas kahes arvamuses (7) seisukohta, mille kohaselt on ühtne turg alati olnud vahend, mis teenib kõigi kodanike, sh vabakutseliste ja lepinguliste töötajate ning tarbijate huve.

4.3 Oma 6. novembri 2008. aasta teatises (8) osutas komisjon, et ühtse turu edenemine sõltub halduskoostöö paranemisest. Siseturu infosüsteemi (IMI) arenguaruandes kutsus komisjon liikmesriikide pädevaid asutusi üles tegema tihedat koostööd ja usaldama üksteise süsteeme (9).

4.4 Oma 29. juuni 2009. aasta soovituses ühtse turu toimimise tõhustamise meetmete kohta (10) osutas komisjon ühtse turu toimimises esinevatele puudujääkidele, mis tulenevad komisjoni kohaselt eeskirjade väärast kohaldamisest ja järelevalve puudumisest kohaldamise üle. Komisjon tegi seega ettepaneku võtta otstarbekaid ja liikmesriikide meetmeid täiendavaid meetmeid partnerlusel põhineva lähenemisviisi raames.

4.4.1 Komisjon soovitas võtta järgmiseid meetmeid: tõhustada ühtse turu eeskirjade jõustamist, edendada alternatiivseid vaidluste lahendamise mehhanisme, hinnata korrapäraselt riigisiseseid õigusakte ning teavitada üksikisikuid ja ettevõtjaid nende õigustest seoses ühtse turuga.

4.5 Tekkinud finantskriis hakkas kõikjal, eriti Euroopas, levima kulutulena ning tõi endaga kaasa majanduslikud ja sotsiaalsed tagajärjed, mis olid sama ootamatud kui prognoosimatud – komitee on neile ka tähelepanu juhtinud – ning on tekitanud sügavaima majanduslanguse pärast 1930. aastaid. Töötuid on rohkem kui 23 miljonit (11) – sellist tööpuuduse määra ei ole nähtud II maailmasõjast saadik. Vahetult enne komisjoni koosseisu muutumist ning olles teinud nn De Larosière'i töörühmale (12) ülesandeks koostada põhjaliku uuringu kriisi põhjuste ja selle ületamiseks vajalike meetmete kohta, pidas komisjon vajalikuks määratleda edasist uut majandus-, sotsiaal- ja finantskliimat arvestavad uued poliitilised suunised.

4.6 Seepärast sätestas president José Manuel Barroso dokumendis „Poliitilised suunised järgmisele komisjonile” juhised 21. sajandile vastava ühtse turu arendamiseks, mõistes hukka katsed nõrgestada ühtset turgu kriisi ettekäändel ning rõhutades komisjoni veendumust, et ühtne turg on aluslepingute nurgakivi ning parim tagatis pikaajalise heaolu saavutamiseks, kui seda kohandatakse vastavalt tulevikumajanduse väljakutsetele. Selle taustal tuleb rõhutada, et siseturu kui Euroopa majanduse arengumootori dünaamilisemaks muutmise eesmärki on võimalik saavutada vaid juhul, kui aktiivne tarbijakaitsepoliitika suudab tekitada kodanikes usalduse sel määral, et nad võtaksid täielikult osa ühtse turu toimimisest.

4.6.1 Samal ajal tegi komisjoni president endisele siseturuvolinikule Mario Montile ülesandeks koostada ühtse turu taaselustamist käsitlev aruanne, mille viimane esitas Euroopa Parlamendile Euroopa päeval 9. mail. Aruandes tuuakse esmalt välja ühtse turu põhiprobleemid, misjärel pakutakse välja algatusi selle tugevdamiseks kooskõlas sotsiaalsete ja keskkonnaaspektidega. Euroopa tuleviku analüüsirühm Hispaania endise peaministri Felipe Gonzáleze juhtimisel esitas Euroopa Ülemkogule samal päeval aruande teemal „Euroopa Liit aastal 2030: võimalused ja väljakutsed”. Aruandes keskendutakse eelkõige Euroopa majanduse juhtimisele keskmises perspektiivis ning ühtse turu tugevdamise ja elluviimise otsustavale rollile, et luua kõigile osalistele kasutoov olukord kui ühtse turu uus eesmärk. Aruande järeldustel majanduse juhtimise kohta on kahtlemata otsustav mõju ühtse turu tulevikule.

4.7 Osaliselt läbikukkunud Lissaboni strateegia järgset dokumenti tuleb tõlgendada just nimetatud uute poliitiliste suuniste taustal. Euroopa 2020. aasta strateegias ei pühendata ühtsele turule erilist tähelepanu, välja arvatud mõned read peatükis „Puuduvad ühenduslülid ja kitsaskohad”, milles osutatakse, et näha on ühtses turus pettumise märke.

4.7.1 Komisjon on teatanud, et selle probleemi lahendamiseks teeb ta ettepaneku hakata edasises õigusloomes kasutama direktiivide asemel pigem määrusi, kohandada õigusloomet digitaalajastuga ning liikuda Euroopa lepinguõiguse suunas, eriti tarbijalepingute suunas. Ühtse turu volinik Michel Barnier on oma kuulamisel Euroopa Parlamendi ees, aga eelkõige hiljuti Pariisis tehtud avaldustes rõhutanud tungivalt üksikisikute ja turu huvide ühendamise vajadust, nii et turg teeniks ühiskonna huve. Nagu on rõhutanud volinik Viviane Reding, jääb ühtne turg Euroopa Liidu „kroonijuveeliks” (13).

4.8 Samas võib siseturu arengule avaldada väga olulist mõju ELi lepingu artikli 11 lõikes 4 sätestatud kodanikualgatuse põhimõte, mida ka komitee on põhjalikult analüüsinud (14).

4.8.1 Kõnealune kodanikuaktiivsuse edendamise vahend avab uue tee selliste kodanikuühiskonnale oluliste teemade käsitlemiseks, mis on jäänud seni tähelepanuta ühenduse institutsioonide huvi või poliitilise tahte puudumise tõttu (Euroopa sihtasutuse põhikiri, (15) Euroopa tasandi kollektiivmeetmed, (16) Euroopa tasandi streigiõigus jne).

5. Konkreetsed märkused

5.1 Teabearuande tähelepanekud Euroopa Liidu toimimise lepingus sisalduvate siseturu alaste sätete kohta on endiselt ajakohased (vt nt punkt 6a).

5.2 Lissaboni lepingule lisatud 37st protokollist neljal on enam-vähem otsene mõju siseturule.

— Kõigepealt tuleb nimetada protokolli subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise kohta (nr 2), kuna kõnealustest põhimõtetest tuleks lähtuda ELi ja liikmesriikide jagatud pädevuse puhul, mida kasutatakse ka siseturu valdkonnas.

— Protokoll siseturu ja konkurentsi kohta (nr 27) mõjutab samuti siseturgu. Selles nähakse ette, et siseturg peab hõlmama süsteemi, mis tagab, et konkurentsi siseturul ei kahjustata.

— Protokoll jagatud pädevuse teostamise kohta (nr 25) on siseturuga seotud samadel põhjustel mis protokoll subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise kohta (nr 2).

— Protokollil üldhuviteenuste kohta (nr 26) on siseturu kontekstis samuti kahtlemata oma osa. Selles märgitakse, et kõnealused teenused kuuluvad liidu ühiste väärtuste hulka, ning tuuakse välja riiklike, piirkondlike ja kohalike ametiasutuste laiaulatuslik kaalutlusõigus osutada, tellida ja korraldada üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid. Samuti osutatakse üldist majandushuvi pakkuvate teenuste mitmekesisusele ning kasutajate vajaduste ja eelistuste erinevustele, mis võivad tuleneda geograafilistest, sotsiaalsetest või kultuurilistest eripäradest. Lisaks rõhutatakse üldise juurdepääsu edendamist nimetatud teenustele, nende kõrget kvaliteeti, ohutust ja vastuvõetavat hinda ning kasutajate õiguste edendamist. Protokolli nr 26 artikkel 2 on läbimurdeline, kuna esimest korda viidatakse esmases õigusaktis majandushuvi mitte pakkuvatele üldhuviteenustele ning sätestatakse liikmesriikide pädevus nimetatud teenuseid osutada, tellida ja korraldada.

5.3 Deklaratsioonide hulgas on kaks sellist, mis võivad mõjutada siseturgu. Deklaratsioonis nr 18 pädevuse piiritlemise kohta meenutatakse, et vastavalt aluslepingutes sätestatud süsteemile pädevuse jagunemise kohta liidu ja liikmesriikide vahel kuulub mis tahes pädevus, mida ei ole aluslepingutega antud liidule, liikmesriikidele ning et jagatud pädevuse puhul teostavad liikmesriigid oma pädevust ainult niivõrd, kuivõrd liit ei ole oma pädevust teostanud või on otsustanud selle teostamise lõpetada.

5.3.1 Pädevuse ühendusele andmise samastas kohus õige pea liikmesriigi pädevuse üleandmisega ühenduse institutsioonidele: sellest annab tunnistust 1964. aasta otsus kohtuasjas Costa vs. ENEL, milles määratleti Euroopa Majandusühendust kui piiramata kestusega ühendust, millel on omaenda institutsioonid ning eelkõige reaalne pädevus, mis tuleneb liikmesriikide pädevuse piiramisest või selle üleandmisest ühendusele (kohtuasi 6/64, EKL 1141).

5.3.2 Deklaratsioonis nr 42 täpsustatakse, et Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikat järgides ei saa pädevuse andmise põhimõtet kasutada liidu pädevusala laiendamiseks väljapoole aluslepingute sätetega kehtestatud üldraamistikku.

6. Peamine mõju siseturupoliitikale

6.1 Siseturupoliitika valdkonnas aluslepingutesse tehtud konkreetsetest muudatustest tuleb rõhutada järgmisi.

a) Sõna „ühisturg” asendamine sõnaga „siseturg” sobivas käändes annab tõendust kvalitatiivsest nihkest ühisturust siseturu suunas, võimaldades heita valgust kõnealustele vastuolulistele mõistetele ning toetades seeläbi seisukohta, et EL ei ole mitte pelgalt vaba turg vabakaubanduspiirkonna puhtalt majanduslikus tähenduses, vaid pigem inimeste jaoks eksisteeriv siseturg (ELi toimimise lepingu artikkel 26) (17).

b) Subsidiaarsuse põhimõtte tugevdamise ja selle üksikasjalikuma määratlemisega seoses tuleb märkida, et on loobutud EÜ asutamislepingu protokollis nr 30 sätestatud direktiivide eelistamisest määrustele ning vastav säte kaotati Lissaboni lepingu protokollist nr 2.

c) Selleks et tagada subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtetest kinnipidamine, antakse riikide parlamentidele sekkumiseks peaaegu vetoõigus, mille piiriks on seatud 1/3 kõigist riikide parlamentidele antud häältest. Perekonnaõiguse valdkonnas saab ka üksainus parlament seista vastu õigusakti vastuvõtmisele (ELi toimimise lepingu artikkel 81).

d) Kuna laiendatakse kaasotsustamismenetlust, mis nimetatakse ümber seadusandlikuks tavamenetluseks, saab Euroopa Parlament uusi volitusi. Parlamendile antakse eelarveküsimustes nõukoguga võrdne positsioon ning ta valib komisjoni presidendi. Lissaboni lepingus sätestatakse, et Euroopa Parlament koosneb „liidu kodanike” esindajatest, samal ajal kui EÜ asutamislepingus räägitakse „riikide rahvaste esindajatest”.

e) Kaasotsustamismenetlust (seadusandlik tavamenetlus) hakatakse koos nõukogu uue kvalifitseeritud häälteenamuse süsteemiga (18) kasutama paljudes uutes valdkondades.

f) Liikmesriigid on jätnud liidu eesmärkidest välja viite „vaba ja moonutamata konkurentsiga siseturule”. Konkurentsipoliitika määratlust on muudetud, viidates sellele kui siseturu nõuetekohaseks toimimiseks vajalikule instrumendile. „Vaba ja moonutamata konkurentsiga siseturu” nimetamine põhiseaduse lepingus üheks liidu eesmärgiks tekitas osas inimestest kahtlusi.

g) Kaalutakse uuesti tarbijate ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete huve – millest annab tunnistust nn uue visiooni pakett ning teatis „21. sajandi Euroopa ühtne turg” (19).

h) Esitatakse üldhuviteenuste uus kontseptsioon (ELi toimimise lepingu artikkel 14 ja protokoll nr 26), milles on täpsustatud liidu vastutusvaldkondi ning riiklike, piirkondlike ja kohalike ametiasutuste laiaulatuslikku kaalutlusõigust, mida on käsitletud ka teatises „Euroopa uus kohustus – üldhuviteenuste pakkumine (sh sotsiaalvaldkonnas)”, (20) milles on tehtud ettepanek ühtlustada ELi üldhuviteenuste reguleerimise raamistikku.

i) Pööratakse rohkem tähelepanu sotsiaalsete aspektide (võitlus tõrjutuse ja diskrimineerimise vastu, õigluse, sotsiaalse kaitse, naiste ja meeste võrdõiguslikkuse ning põlvkondade solidaarsuse edendamine, lapse õiguste kaitse) kaasamisele siseturu lõpuleviimisse seoses teatisega „Võimalused, juurdepääs ja solidaarsus: uus sotsiaalne visioon 21. sajandi Euroopast” (21).

j) Lissaboni lepinguga tehakse uuendusi, laiendades võimalust teha tõhustatud koostööd kõigis ELi tegevusvaldkondades, v.a liidu ainupädevusega seotud valdkondades (ELi lepingu artikkel 20), tingimusel et kaasatud on vähemalt üheksa liikmesriiki (sõltumata liikmesriikide koguarvust). Tõhustatud koostöö tegemise üle otsustab nõukogu, kes langetab otsuse kvalifitseeritud häälteenamusega komisjoni ettepanekul ja pärast Euroopa Parlamendi heakskiidu saamist (ELi toimimise lepingu artikli 329 lõige 1). See võib mõjutada eelkõige siseturgu, energiaturgu, sisserändepoliitikat ja kodanikukaitset.

Brüssel, 14. juuli 2010 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) CESE 241/2008, INT/393 (ELTs avaldamata).

(2) ELT C 83, 30.3.2010. Edaspidi tähendavad kõik viited Lissaboni lepingule viidet nimetatud konsolideeritud versioonile.

(3) Euroopa Liidu lepingu artikli 1 kolmandas taandes antakse Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule võrdne õigusjõud, olgugi et 13. septembril 2005 oli kohus tunnistanud oma otsuses keskkonna kaitsmise kohta kriminaalõiguse kaudu EÜ asutamislepingu ülimuslikkust Euroopa Liidu lepingu suhtes.

(4) Hoolimata sellest, et harta ei ole õiguslikult siduv, viitab Euroopa Kohus sellele sageli. Vt nt hiljutine Euroopa Kohtu 14. veebruari 2008. aasta otsus kaupade vaba liikumist käsitlevas kohtuasjas C-244/06 Dynamic Medien Vertriebs GmbH vs. Avides Media AG. Kohus tsiteerib harta artikli 24 lõiget 1, kus sätestatakse, et lastel on õigus nende heaoluks vajalikule kaitsele ja hoolitsusele (otsuse punkt 41). Vt samuti Euroopa Kohtu 14. veebruari 2008. aasta otsus asutamisvabadust käsitlevas kohtuasjas C-450/06, Varec SA vs. Belgia Kuningriik. Kohus tsiteerib Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 7, mis käsitleb õigust eraelu puutumatusele (otsuse punkt 48).

(5) Lissaboni lepingu eelnõu 23. juuli 2007. aasta versioonis (CIG 3/07) sedastatakse deklaratsioonis nr 11, et kolm institutsiooni kuulutavad Euroopa Liidu põhiõiguste harta pidulikult välja Lissaboni lepingule allakirjutamise päeval, kuid seejuures ei mainita sõnagagi harta õiguslikku siduvust.

Kolm institutsiooni kuulutasid Euroopa Liidu põhiõiguste harta teist korda pidulikult välja kolmapäeval, 12. detsembril 2007 Strasbourgis. Teine väljakuulutamine oli vajalik, sest pärast harta vastuvõtmist Nice’i tippkohtumisel 2000. aasta detsembris on hartale lisatud selgitusi ja joonealuseid märkusi.

(6) ELi lepingu artiklis 7 eristatakse kahte juhtu: „ilmne oht, et mõni liikmesriik rikub oluliselt […]” ja „liikmesriik rikub oluliselt ja jätkuvalt […]”.

(7) ELT C 77, 31.3.2009, lk 15; ELT C 182, 4.8.2009, lk 1.

(8) KOM (2008) 703 lõplik.

(9) Vt Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus ELT C 128, 18.5.2010, lk 103.

(10) Komisjoni soovitus 2009/524/EÜ; vt ka Euroopa Parlamendi oluline 9. märtsi 2010. aasta resolutsioon (A7-0064/2009).

(11) Eurostati viimased andmed.

(12) Komitee on väljendanud De Larosière'i töörühma aruande suhtes arvamust – ELT C 318, 23.12.2009, lk 57.

(13) Madridis 15. märtsil 2010 toimunud Euroopa tarbijakaitsepäeval peetud kõne „An ambitious Consumer Rights Directive: boosting consumers’ protection and helping businesses”.

(14) Omaalgatuslik arvamus „Lissaboni lepingu rakendamine: osalusdemokraatia ja Euroopa kodanikualgatus” (CESE 465/2010, SC/032), milles analüüsitakse ja kommenteeritakse komisjoni rohelist raamatut (KOM(2009) 622 lõplik, 11.11.2009). Omaalgatuslik arvamus „Kodanikuühiskonna organisatsioonid ja ELi Nõukogu eesistumine” (CESE 464/2010, SC/031). Vt ka Euroopa Parlamendi oluline 7. mai 2009. aasta resolutsioon kodanikualgatuse rakendamise kohta (A6-0043/2009).

(15) Omaalgatuslik arvamus CESE 634/2010, INT/498.

(16) ELT C 162, 25.6.2008, lk 1; ELT C 128, 18.5.2010, lk 97.

(17) Kohus kinnitas juba kohtuasjas Schul (15/81) 5. mail 1982 langetatud otsuses, et ühisturg ehk lihtne vabakaubanduspiirkond eelneb siseturule. Siseturg tähendab seega ulatuslikumat majanduslikku integratsiooni.

(18) Protokoll üleminekusätete kohta (nr 36).

(19) KOM(2007) 724 lõplik, SEK(2007) 1517, 1518, 1519, 1520 ja 1521.

(20) KOM(2007) 725 lõplik, SEK(2007) 1514, 1515 ja 1516.

(21) KOM (2007) 726 lõplik.