ET Euroopa Liidu Teataja C 353/9

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase taotluse avaldamine

2012/C 353/07

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„FENLAND CELERY”

EÜ nr: UK-PGI-0005-0887-22.08.2011

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus:

„Fenland Celery”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Ühendkuningriik

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 1.6. Puuviljad, köögiviljad ja teraviljad töötlemata ja töödeldud kujul

3.2. Selle toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

Nimetusega „Fenland Celery” (Apium graveolens) tähistatakse sellerit, mida kasvatatakse traditsioonilisi meetodeid kasutades „Adventurers” 1 ja 2 tüüpi paksus turbamullas Cambridgeshire'i, Suffolki ja Norfolki teatavates paikades.

Kasvatamismeetoditest ja kasvatatavatest sortidest tulenevad alljärgnevad eriomadused.

Välimus: tootel on 8–12sentimeetrise läbimõõduga lai võrsemugul ja laialihoidvad varred (ehk leherootsud). Võrsemugul on tavalisest jämedama kujuga ning nähtava juureosaga. „Fenland Celery” kasvab juureotsast lehtede otsani mõõdetuna 60–80 cm pikkuseks. Võrsemugula värvus varieerub laimivalgest laimiroheliseni. Kõige valgem osa on tüveosa, mis läheb ülalpool üle helerohelisteks varteks ja järk-järgult helerohelisteks lehtedeks. „Fenland Celery” on tugeva ehitusega, muhklik ja selgeltnähtavate varresoontega.

Tekstuur: kergesti murduvam, kuid samas kõvem ja krõmpsuvam kui muud tänapäeva sellerisordid.

Maitse: tugev ühtlaselt tasakaalus magus-soolakas-mõrkjas. Lisaks iseloomulik värske õrn pähklisus, aimatavad okaspuuaroomid ja tagasihoidlik aniisimaitse.

„Fenland Celery” istutatakse juunis või juulis ning koristatakse septembrist detsembrini.

Selle selleri kasvatamiseks võib kasutada vaid järgmisi sorte:

„Hopkins Fenlander”,

„New Dwarf White” ja

„Ely White”.

Need sordid sobivad tänu heale saagikusele, maitsele ning taimehaigustele vastupanu ja mullaliigiga kohanemise võimele.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

—

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

—

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

— Seemnete ettevalmistamine ja mahapanek Aprillist maini ostetakse „Fenland Celery” sortide seemned ja viiakse tunnustatud taimekasvatajale idanema panemiseks. Taimekasvataja külvab seemned turbaplokkidesse ja viib need idanemisruumi, kus neid hoitakse seitse päeva 18 °C juures. Seejärel viiakse need umbes kolmeks nädalaks kasvuhoonesse, kuni seemnetest on kasvanud umbes 4-tollised noored taimed, mis on istutamiseks valmis. Seejärel viiakse need „Adventurers” 1 ja 2 tüüpi paksu turbamullaga põllule ja istutatakse sinna 24 tunni jooksul. Taimed istutatakse juunist juulini. Nii on võimalik saaki järk-järgult koristada ja väheneb saagi ikaldumise oht.

— Saagikoristamine „Fenland Celery” koristamine toimub septembrist detsembrini ja on keerukas toiming, mis hõlmab taime katva mulla lahtiajamist spetsiaalse laiale reale mõeldud traktor-kultivaatoriga, kuigi seda saab teha ka käsitsi labidaga. Seller koristatakse käsitsi noaga. Juured võib täiesti ära lõigata või jätta alles väike pliiatsiotsa-kujuline osa.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

—

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta:

—

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

„Fenland Celery” kasvatamiseks tuleb kasutada organisatsiooni Soil Survey of England and Wales määratletud „Adventurers” 1 ja 2 tüüpi mulda. Seda mullaliiki leidub järgmistes Cambridgeshire'i, Suffolki ja Norfolki valdades.

Cambridgeshire: Littleport, Ely St Mary and Trinity, Ely Trinity (Detached), Thetford, Stretham, Willingham, Haddenham, Sutton, Colne, Coveney, Chatteris, Welches Dam, Manea, Wimblington, March, Thorney, Wisbech St Mary, Waterbeach, Horningsea, Bottisham, Swaffham Bulbeck, Swaffham Prior, Wicken, Burwell, Soham, Fordham, Isleham, Chippenham, Snailwell, Ramsey.

Norfolk: Leziate, East Winch, Bawsey, Middleton, Wimbotsham, Crimplesham, West Dereham, Wereham, Wretton, Stoke Ferry, Northwold, Ryston, Downham Market, Denver, Fordham, Nordelph, Welney, Feltwell, Hockwold-cum-Wilton, Redmere, Wormegay, East Winch, Leziate, Roydon.

Suffolk: Lakenheath, Mildenhall, Barton Mills, Worlington, Freckenham.

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Tänu geograafilise piirkonna eriomadustele, nimelt turbamullale ja kliimale, on seal võimalik toota erilist sellerit. Mulla tekstuur võimaldab mulla vagudesse ajamist, mille tulemusel kasvab eriline valge, kõva tekstuuri ja eriti värske õrna pähklise maitsega seller.

Vaid Fenlandsi kandis levinud mulla, sellerisortide ja tootmismeetodi põhjal on piirkond saanud tuntuks kvaliteetseima ja maitsvaima selleri kasvatamise poolest.

Fenlands on Ida-Inglismaal asuv looduslikult soine piirkond, millest enamik oli kuni 16. sajandini vee all. Seda ala hakati kuivendama 1630ndatel aastatel. Sel ajal kaevati Cambridgeshire'i sooaladesse kaks jõge – vana Bedfordi jõgi ja uus Bedfordi jõgi – Great Ouse'i jõe juhtimiseks merre King’s Lynnis. Pärast vee ärajuhtimist tõmbas aga turvas kokku, põllud vajusid madalamale ja ala oli 17. sajandi lõpuks taas vee all.

Pärast mitut kuivendamiskatset saavutati lõpuks edu 1820ndatel, kui võeti kasutusele söeküttel töötavad aurumasinad. Fenlandsi kuivendamiseks kasutati 286 väikest elektripumbajaama, 3 800 miili vooluveekogusid ning 60 miili rannikul ja 96 miili jõekallastel asuvaid kaitsetamme. Selle tagajärjel asub enamik Fenlandsi alasid vaid kuni 10 meetri kõrgusel merepinnast. Paljud alad asuvad aga allpool merepinda.

Tänu kuivendussüsteemile sai Fendlandsist, mis piirneb Lincolnshire'i, Norfolki, Cambridgeshire'i ja Suffolkiga, Suurbritannia oluline tera- ja köögiviljakasvatuspiirkond. Tänu varasematele ja praegustele soodsatele geograafilistele ja keskkonnatingimustele on moodustunud „Fenland Celery” kasvatamiseks ideaalne „Adventurers” 1 ja 2 tüüpi paks turbamuld. Ka ilmastikuolud on sobivad.

Fenlandsi piirkonna keskmine sademete hulk on madalam (Weather Commerce Ltd hinnangul oli see eelmisel aastal 365 mm) kui muudes olulistes Ühendkuningriigi taimekasvatuspiirkondades. Väike sademete hulk on „Fenland Celery” kasvatamisel oluline, sest liigne vihm pidurdaks vagude lõhkumise tõttu taimede kasvu ning soodustaks taimehaiguseid.

Selles geograafilises piirkonnas levinud „Adventurers” 1 ja 2 tüüpi muld on sellerikasvatamiseks kasulik kahel põhjusel: esiteks leidub selles tänu selle looduslikule viljakusele palju taimele vajalikke toitaineid. Teiseks võimaldab selle tekstuur taimed mullaga ümbritseda. Nii kaitstakse taimi päikese eest ja tagatakse selleri valge pind. Aasta lõpupoole kaitstakse aga sel meetodil taimi külmakahjustuste eest, mis võimaldab Ühendkuningriigi põllumajandustootjatel kasvatushooaega pikendada ja saada kohalikel turgudel kõrgemat hinda.

See traditsionaalne tootmismeetod ei nõua mitte üksnes palju maad, vaid ka palju tööd. Fenlandsi põllumajandustootjad on seda oskusi nõudvat meetodit üle 50 aasta põlvest põlve edasi andnud. Kasvatajad peavad taime piisavalt külma eest kindlustama, kuid vältima samas tema liigset katmist ja liiga soojade kasvutingimuste loomist (mille tagajärjel võib taim haigestuda ja mädaneda).

Sellerit „Fenland Celery” kasvatatakse tavaliselt hektari kohta poole vähem kui muud sellerit (nüüdisaegsete põllumajandusmeetoditega kasvatatakse 50 tuhat taime hektari kohta, „Fenland Celery” kasvatamise meetodiga aga 25 tuhat taime hektari kohta). Väiksem taimetihedus tuleneb laiade vahedega ridades kasvatamise vajadusest.

5.2. Toote eripära:

Sellerit „Fenland Celery” tuleb kasvatada laiades sügavate vagudega eraldatud ridades. Laiad read on lõpptoote üldkvaliteedi jaoks väga tähtsad, sest taimed peab saama ümbritseda mullaga, mis aitab hoida selleri valget värvi. See meetod on „Fenland Celery” kasvatamisel kohustuslik ja ilma selleta ei saaks toodet selle nimetuse alla klassifitseerida.

„Fenland Celery” kasvatamiseks sobivad vaid järgmised sordid:

„Hopkins Fenlander”,

„New Dwarf White” ja

„Ely White”.

Need sordid sobivad tänu heale saagikusele, maitsele ning taimehaigustele vastupanu ja mullaliigiga kohanemise võimele.

Tootmismeetodi ja kasutatavate sortide tõttu on „Fenland Celery” tavapäraselt kasvatatud selleritest väiksem. „Fenland Celery” põhitunnused – eriomane pähkline magus aniisimaitse ja heleroheline kuni valge värvus – tulenevad nii traditsioonilisest tootmismeetodist, seemnesortidest kui ka „Adventurers” 1 ja 2 tüüpi musta turbamulla kasutamisest.

Sellele sellerile on iseloomulik laiem võrsemugul ja laialihoidvamad varred (ehk leherootsud). Võrsemugul on 8–12 sentimeetrise läbimõõduga, jämedama kujuga ja ei ole sageli nii ühtlase kujuga, kui muudel selleritel. Selleri juur on tänu tootmis- ja saagikoristusmeetoditele tihtipeale rohkem näha. „Fenland Celery” võrsub kasvamiseks sobiva aastaaja ja tootmismeetodi tõttu muudest kaubanduslikest selleritest hoopis aeglasemini. Selline aeglane kasvutempo annab tootele eriomase pähklise ja mõrkjas-magusa maitse ning tingib tema haprama ja krõmpsuvama tekstuuri.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel:

Fenlandsi põllumajandustootjad on sellerit alati istutanud alates juulikuust ning saaki koristanud septembrist detsembrini. Taimi mullaga kattes kaitsti neid talvekülmade eest ning pikendati kasvatamisperioodi, tänu millele sai toodet müüa parema hinnaga.

„Fenland Celery” sordid on valitud tänu saagikusele, maitsele ning taimehaigustele vastupanu ja mullaliigiga kohanemise võimele. Praegu on levinuimad sordid „Hopkins Fenlander” ja „New Dwarf White”, mis mõlemad aretati välja Fenlandsi piirkonnas ja mida on „Fenland Celery” kasvatamiseks kasutatud viimased 50 aastat.

See seller kasvab Fenlandsi piirkonnas „Adventurers” 1 ja 2 tüüpi paksus turbamullas, mis on tänu sooaladel ja rabas kasvanud kõdunemata taimedele looduslikult väga viljakas. Mullatüüp sai oma nimetuse „Adventurers” 17. sajandi maakuivendajatelt, kes Bedfordi krahvi eestvedamisel asusid Fenlandsi maid kuivendama. Eeskätt viitab nimetus riskikapitaliinvestoritele (nn Gentlemen Adventurers), kes rahastasid kuivendustöid ja said selle eest tasuks suured kuivendatud maalapid.

Sellise mullaga kaetud maa on looduslikult tasane, mis tuleneb osaliselt paksust turbakihist, aga ka maa kuivendamise meetodist. Selleritaimedel on tänu äravooluteede ja kraavide tekitatud veekogusele parajalt palju vett.

„Adventurers” 1 ja 2 tüüpi paks must turbamuld on looduslikult viljakas ning sisaldab toitaineid, mis on vajalikud väga kvaliteetse selleri kasvatamiseks kas siis nüüdismeetoditel või traditsionaalsel „Fenland Celery” kasvatamise meetodil. Peale selle annab must turvas selleritaimele rohkem sooja. C. R. Adamsi, M. P. Early ja K. M. Bamfordi aiandusraamatu „Principles of Horticulture” järgi soojeneb see muld muudest mullatüüpidest kiiremini, sest ta neelab ja säilitab hõlpsamini päikeseenergiat tänu oma värvusele ja konsistentsile. „Fenland Celery” kasvatamise meetodi jaoks sobib see mullatüüp kõige paremini, sest selles on olemas vajalikud toitained ja selle konsistents sobib taimede mullaga katmiseks. „Fenland Celery” võrsub kasvamiseks sobiva aastaaja ja tootmismeetodi tõttu aeglaselt, kuid tänu mustale turbamullale siiski kiiremini, kui seda võimaldaksid muud mullaliigid.

Fenlands on Ühendkuningriigi suurim piirkond, kus seda erilist mulda on, ja seda on seal ka kõige rohkem. Selle mulla ainulaadsed omadused koos Fenlandsi piirkonna jahedamate kuivemate ilmastikutingimustega tagavad ideaalsed tingimused selleri istutamiseks, kasvatamiseks ja koristamiseks juulikuust detsembrini välja.

Sellerit kasvatatakse endiselt traditsionaalsel töömahukal meetodil, mida Fenlandsi põllumajandustootjad on üle 50 aasta põlvest põlve edasi andnud ja täiustanud, et toota väga kvaliteetset sellerit. Fenlandsi piirkond on seostunud ja seostub ka edaspidi kvaliteetse selleri kasvatamisega.

Kulinaarid on „Fenland Celery” ainulaadsusest kirjutanud järgmist. „Riiulitele on ilmunud muudki ajatatud köögiviljad, nagu Cambridgeshire'i mullas kasvanud traditsionaalne Fenlandsi seller. Yorkshirest pärit ajatatud rabarber, mis kuulub ju ka köögiviljade alla, on väga maitsev grillitud värske makrelli ja punase tšilliga.” (Rose Prince „New English Cook”, veebruar 2009).

„Seller on Inglismaale sama omane kui Stiltoni juust. Algselt oli East Anglia Fenlandsi tasases musta mullaga maas kasvatatud vanemate nõnda-öelda mullaste sellerite hooaeg lühike – oktoobrist jaanuarini. Kui teil läheb õnneks sellist sellerit süüa, tuleb arvestada, et see nõuab hoolikat pesemist, kuid maitse on suurepärane, eriti pärast kergeid külmakraade, mil see on kõige magusam.” (Delia Smith veebilehel „Delia Online”).

„Me ei õhka just sageli millegi külma, niiske ja mullase järele, kuid esimesed hilisaugustis lettidele jõudnud maalähedased Fendlandsi sellerid pakuvad küll tõelist naudingut!” (Sally Bendall, Season Magazine, november 2008).

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 5 lõige 7)

http://archive.defra.gov.uk/foodfarm/food/industry/regional/foodname/products/documents/fenlandcelery-pgi-110711.pdf.

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.