ET Euroopa Liidu Teataja C 59/33

Päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitset käsitleva määruse (EMÜ) nr 2081/92 artikli 6 lõike 2 kohase registreerimistaotluse avaldamine

(2005/C 59/07)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid kooskõlas nimetatud määruse artiklitega 7 ja 12d. Kõik vastuväited taotlusega seotud vastuväited tuleb edastada liikmesriigi, Maailma Kaubandusorganisatsiooni liikmesriigi või kolmanda riigi pädeva asutuse vahendusel kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamisest. Dokumendi avaldamise tingisid järgmised, eelkõige punktis 4.6 esitatud üksikasjad, mis võimaldavad lugeda taotluse põhjendatuks vastavalt määrusele (EMÜ) nr 2081/92.

KOKKUVÕTE

NÕUKOGU MÄÄRUS (EMÜ) nr 2081/92

“OLIVA ASCOLANA DEL PICENO”

EÜ nr: IT/00331/04.12.2003

KPN ( X ) KGT ( )

Käesolev kokkuvõte on koostatud üksnes informatiivse eesmärgiga. Täieliku informatsiooni saamiseks palutakse asjast huvitatutel ja eriti asjaomase kaitstud päritolunimetusega toote tootjatel tutvuda tehnospetsifikaadi täieliku versiooniga riiklikul tasandil või Euroopa Komisjoni pädevate talituste juures. (1)

1. Liikmesriigi pädev asutus:

Nimi: Ministero delle Politiche Agricole e Forestali Aadress: Via XX Settembre n.20 - 00187 ROMA Tel.: 06-4819968 Faks: 06-42013126 E-post: qualita@politicheagricole.it

2. Taotlejate rühm:

2.1 Nimi: Associazione di Produttori di Oliva Ascolana tenera 2.2 Aadress: Via delle Zeppelle, 113 – 63100 Ascoli Piceno 2.3 Koosseis: Tootjad/töötlejad (x) muu ( )

3. Toote liik:

Klass 1.6 – Puu- ja köögiviljad ning teraviljad töötlemata või töödeldud kujul

4. Spetsifikaat:

(kokkuvõte nõuetest artikli 4 lõike 2 järgi)

4.1 Nimi: “Oliva Ascolana del Piceno”

4.2 Kirjeldus: Kaitstud päritolunimetus “Oliva Ascolana del Piceno” tähistab sorti “Ascolana tenera” kuuluvaid soolvees või täidetud oliive.

Tarbimisse andmise hetkel peab toode vastama järgmistele omadustele, mis peavad säilima kuni märgitud kõlblikkusajani:

Ühtlase värviga rohelisest õlgkollaseni, iseloomuliku kääritatud lõhnaga, maitselt hapukas ja kerge mõrkja järelmaitsega, aromaatne ning krõmpsuv, täidlase, sileda ja tihke viljalihaga.

Organoleptilised omadused

Visuaalsed: ebakorrapärane kergelt piklik (elliptiline) kuju; märgatavate roheliste laikude olemasolu; murdmisel jääb kate kindlalt oliivi külge koos täidisega, mis on tihke.

Haistmismeelega tajutavad: roheliste oliivide ja vürtside keskmise intensiivsusega lõhn.

Maitsmismeelega tajutavad: “Ascolana tenera” sordi oliivid muudavad toote krõmpsuvaks ja annavad sellele hõrgu maitse keskmiselt intensiivse kuni intensiivse mõru järelmaitsega.

Mikrobioloogilised omadused:

Kooskõlas kehtivate toiduhügieeninõuetega.

Füüsilised omadused:

1 kg-s peab olema minimaalselt 65 ja maksimaalselt 95 täidetud oliivi

4.3 Geograafiline ala: Kaitstud päritolunimetusega toote tootmispiirkond hõlmab teatavaid Ascoli Piceno ja Teramo provintside haldusüksusi, millele on osutatud tehnospetsifikaadis ja mis asuvad Marche ja Abruzzo piirkondades. Tootmispiirkond on piiritletud asjaomasel kaardil.

4.4 Päritolu tõendus: Oliivikasvatus Piceno piirkonnas ulatub tagasi aega, mil foiniiklased ja kreeklased tõid oliivid esmakordselt Itaalia poolsaarele. Lauaoliivide sort, mida tänapäeval tuntakse “Ascolana tenera” nime all, on välja arenenud sajandite jooksul ja juba Vana-Rooma aegadel oli ta tuntud ja hinnatud “Picenae” ja hiljem “Ascolana” nime all. Martialis kritiseerib ühes satiirilises epigrammis kedagi Mancinust tema pidusöökide labasuse tõttu, kus ta teiste erinevate maitsvate asjade seas, mis puudusid, rõhutab Piceno oliivide puudumist. Ühes teises epigrammis kirjeldab Martialis Piceno oliivi kui isutekitajat. Piceno territoorium pidi antiikajal olema täis külluslikke oliiviistandusi, mida kinnitab üks vähem tuntud ladina autor eepilises poeemis “la Puniche”. Sel ajal piisas, kui öelda “olive picenae”, et tunda ära oliive, mis jõudsid Rooma sellest provintsist. Plinius pidas neid parimateks kõigi Itaalia oliivide seast. Pole mõeldav, et Picenae nime oleks kasutatud teistele lauaoliivisortidele viitamiseks, kuna Columella põllumajandusalased teosed sisaldavad täpseid viiteid kümnele lauaoliivisordile, nende seas ka Piceno oliividele. Hilisem oliivikasvatustava ratsionaliseerimine toimus tänu Monte Oliveto benediktiini munkadele ja nad olid esimesed, kes kasutasid oliivide marineerimiseks “tuhavett”, leeliselist vedelikku, mille saamiseks lahustati vees üks osa põletamata lupja ja 4–5 osa puutuhka. Benediktiini kloostri arhiivist pärinevad avaldamata dokumendid sisaldavad teateid lauaoliivide viljelemise, korjamise ja kasutamise kohta Ascoli piirkonnas enne 1500. aastat. Sellesse aega kuuluvate dokumentide järgi kasutati oliivide töötlemiseks lubjal ja potasel põhinevat segu ning hiljem säilitati neid soolas. Mitmed autorid kirjeldasid “Ascolana” oliivide korjamist, nende töötlemist ja töötlemist; pärast kivi eemaldamist kutsuti neid “juudioliivideks”, kuna neil puudus hing. Selliseid oliive võib pidada kaasaegsete täidetud oliivide eelkäijateks.

Kaitstud päritolunimetus “Oliva Ascolana del Piceno” märgib niisiis keerulist toodet, inimeste poolt töötlemise tulemust, mis aegade jooksul edasi kantuna on saanud väärikaks traditsiooniks. Selle tüüpilise tootmise kui maaga tugevalt seotud kultuurilise eripära kaitsmine märkimisväärsete majandushuvide eest eeldab jälgitavuse süsteemi, mis garanteeriks toote kindla päritolu. Sellepärast kontrollitakse tootmisprotsessi faase ning luuakse selleks ettenähtud oliivitootjate registrid, milles registreeritakse maatükid, kus harimine toimub, töötlejad ja pakendajad ning selleks ettenähtud ettevõtete asukohad, veise-, sea- ja linnulihatootjad, täidetud oliivide tootjad ja oliivide töötlemiseks ettenähtud ettevõtete asukohad. Sama asutus, mis on volitatud põllumajandus- ja metsanduspoliitika ministeeriumi poolt, kontrollib, et kaitstud päritolunimetusega toode vastaks tehnospetsifikaadile.

4.5 Valmistamismeetod: Tootmismeetod peab olema täielikult kooskõlas kirjeldusega ELi talitustele esitatud tehnospetsifikaadis. Harimine, töötlemine ja pakendamine peavad toimuma punktis 4.3 määratletud tootmispiirkonnas, et tagada jälgitavus ja kontroll.

4.6 Seos piirkonnaga: Piceno on antiikne piirkond, mis ulatub Ancona provintsist kuni Atrini Abruzzo maakonnas. Tänapäeval on piirkond jagatud kahe erineva halduspiirkonna, Marche ja Abruzzo vahel, täpsemalt Ascoli Piceno ja Teramo provintside osade vahel. Traditsiooni ja viljelemise ajalooline keskus ja sünnikoht on Ascoli Piceno linn ja selle ümbrus. Tootmispiirkond on iseloomulikult mägine tänu Apenniinidele läänes ja Aadria rannikuni ulatuvale Sibillini mäeahelikule idas. Kliimat mõjutavad piirkonna morfoloogia ja pikk rannajoon, kuhu jõuavad soojad ja niisked Sirocco tuuled. Sademete hulk suureneb järk-järgult rannikult sisemaal olevate künklike alade poole liikudes; sademete hulk on ebaregulaarne, seda iseloomustavad sügisperioodile ning talve lõppu ja kevade algusesse koondunud sademed. Meri mõjutab kliimat kogu “Ascolana” lauaoliivi viljelemisele pühendunud piirkonnas; oliivid kasvavad kõige paremini, kui aasta keskmine sademete hulk ei ole alla 900 mm ja mullastik on kaltsiumirikas. Tootmisfaktorite kombinatsioon eespool piiritletud väikesel konkreetsel alal tekitab optimaalsed kasvutingimused ning annab tootele selle iseloomuliku pehme viljaliha ning tüüpilised lõhnad ja aroomid, mis muudavad toote omasuguste seas ainulaadseks. Viljelemise algupärane keskus on Ascoli Piceno haldusüksus ja selle ümbrus, kus “Ascolana” oliivide viljelemine on veel lisaks majanduslikule väärtusele oluline ka kultuurilisest aspektist. Sellisele sordile on iseloomulikud jõulised, kõrged ja tiheda lehestikuga puud, elliptiline luuvili keskmise massiga 8 grammi, millest 1/9 moodustab alla 1 grammi kaaluv kivi. “Ascolana” oliivi eriomadusi on tunnustanud ja hinnanud mitmed ajaloolised isikud, sh paavst Sixtus V, kes võttis selle kasutusele Vatikani pidusöökidel, Rossini, Garibaldi ja Puccinini. Mõnede bibliograafiliste uurimuste järgi ulatuvad veel tänapäevalgi kasutusel olevad lauaoliivide täitmise ja praadimise meetodid ja retseptid eelmisesse sajandisse. Rahvapärimuse järgi oli oliivide täitmise ja praadimise tava tekke põhjuseks vajadus kasutada ära jõukate perekondade pidusöökidel ja lõunasöökidel üle jäänud mitut sorti liha. Täitmise algupärane retsept võib pärineda umbes Itaalia Kuningriigi ühendamise perioodist (1859–61).“Oliva Ascolana del Piceno” on toode, mille kõrge kvaliteet ja loomuomane hea maine on pika ajaloo ja sügava traditsiooni tulemus.

4.7 Kontrolliasutus:

Nimi: ASSAM – Agenzia Servizi Settore Agroalimentare delle Marche. Aadress: Via Alpi, 21 60100 ANCONA.

4.8 Märgistus: “Oliva Ascolana del Piceno” nimetusega toode pakendatakse soolvees või täidetuna vastavatesse anumatesse või pakenditesse, mis on kooskõlas kehtivate toiduhügieeni nõuetega. Keelatud on lisada kirjeldusi, mida ei ole tehnospetsifikaadis selgesõnaliselt nimetatud. Nimetus peab olema etiketil selgete, kustutamatute tähtedega ja vähemalt poole suurem kui tootja nimi, ärinimi vms. Lisaks peab etiketil olema kiri “in salamoia” (soolvees), “in salamoia al naturale” (maitsestamata soolvees) või “ripiena” (täidetud) vastavalt pakendis sisalduva toote liigile ja kaitstud päritolunimetusega koos kasutatav graafiline sümbol.

Logo kujutab endast tasapinnalist kuupi altvaates. Kuubist on näha kolm eri suurusega tahku. Esikülje tahul, mis on täiuslik ruut, on kujutatud kahte stiliseeritud oliivilehte, mille välisservad moodustavad ruudu sisse ringi ja mille siseservad moodustavad ovaali, mis omakorda kujutab oliivi, mida läbivad horisontaalselt kolm lainelist joont, mis jagavad oliivi neljaks osaks. Oliivi keskosa (ovaal) ja lehed on põhja suhtes 30o paremkaldes. Oliiv ja lehed on ühendatud oksaga, mis lõppeb ruudu alumises vasakpoolses nurgas. Esitahu all asuval keskmise suurusega tahul on travertiini faktuuriga kivisse perspektiivis graveeritud lossi kujutis, mis on esitahu suhtes 30o kaldes. Kolmandal, väiksemal vasakpoolsel tahul, mis on esitahu suhtes 60o kaldes, on kujutatud ainult travertiini faktuuri. Värvus: logo on must-valge, kuid seda võib reprodutseerida ükskõik millises värvis või värvikombinatsioonis.

4.9 Siseriiklikud nõuded: -

(1) Euroopa Komisjon, Põllumajanduse peadirektoraat – Põllumajandustoodete kvaliteedi poliitika, B-1049 Brüssel