EUROOPA KOMISJON Brüssel,11.10.2017 COM(2017) 591 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE määruse (EL) nr 1024/2013 kohaselt loodud ühtse järelevalvemehhanismi kohta {SWD(2017) 336 final}



KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE määruse (EL) nr 1024/2013 kohaselt loodud ühtse järelevalvemehhanismi kohta I. Sissejuhatus Nagu märkis president Juncker oma 13. septembri 2017. aasta kõnes Euroopa Liidu olukorra kohta, on tarvis välja kujundada pangandusliit, et see täidaks tugeva majandus- ja rahaliidu osana oma täieliku potentsiaali. Koos kapitaliturgude liiduga toetab väljakujunenud pangandusliit stabiilset ja integreeritud ELi finantssüsteemi. See suurendab majandus- ja rahaliidu negatiivsetele šokkidele vastupanu võimet ning lihtsustab oluliselt erasektori piiriülest riskijagamist, vähendades samas vajadust avaliku sektori sekkumise järele. Viimasel kümnendil ELis aset leidnud finants- ja võlakriis on osutanud sellele, et ELi ebatäielik majandus- ja finantsraamistik ei ole olnud piisav, et ennetada buumiaastatel ebasobilikke poliitikameetmeid või et järgnevas makromajandusliku korrektsiooni etapis tõhusalt leevendada negatiivsete šokkide mõju. Eriti tõi kriis riikides välja pangandus- ja valitsussektori soovimatud seosed, mida on nimetatud ka allakäiguspiraaliks. Pangandusliit loodi, et murda sellised seosed ja ennetada riigieelarvete kasutamist raskustes pankade päästmiseks. Sel eesmärgil nähti ühtsele reeglistikule tuginedes komisjoni tegevuskavas ette pangandusliidu kolm sammast: ühtne järelevalvemehhanism, ühtne kriisilahenduskord pankade jaoks ja ühtne hoiuste tagamise süsteem. Kooskõlas Euroopa Ülemkogu 19. oktoobri 2012. aasta järeldustega loodi ühtne järelevalvemehhanism, et tagada kvaliteetseim järelevalve, rakendada liidu poliitikat seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalvega ühtselt ja tõhusalt ning kohaldada järjepidevalt ühtset reeglistikku. Ühtne järelevalvemehhanism loodi kui osalevate liikmesriikide (liikmesriigid, mis on osa euroalast, ja mis tahes muud liikmesriigid, mis hakkavad tegema tihedat koostööd ühtse järelevalvemehhanismiga) riiklikest pädevatest asutustest ja Euroopa Keskpangast (EKP) koosnev süsteem. Sel eesmärgil anti EKP-le nõukogu määrusega (EL) nr 1024/2013 (edaspidi „ühtse järelevalvemehhanismi määrus“) eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalvega. Käesolevas aruandes hinnatakse ühtse järelevalvemehhanismi loomist ja toimimist, et teha kindlaks selle tõhusus pangandusliidu esimese sambana. See on osa pangandusliidu edusammude laiemast hindamisest, nagu on märgitud komisjoni teatises „Pangandusliidu väljakujundamine“. See aruanne kajastab ka ühtse järelevalvemehhanismi määruse kohaldamise esimest läbivaatamist komisjoni poolt kooskõlas nimetatud määruse artikliga 32. Ühtse järelevalvemehhanismi määrusega nõutakse, et komisjon vaataks põhjalikult läbi ühtse järelevalvemehhanismi määruse üldise kohaldamise, pannes rõhku sellele, et teha kindlaks võimalik mõju siseturu sujuvale toimimisele. Selles aruandes analüüsitakse lühidalt ühtse järelevalvemehhanismi määruse ja selle kohaldamise keskseid tahke, esitades põhijäreldused. Lisatud komisjoni töödokumendis antakse rohkem teavet seoses arutatud teemadega. Ühtse järelevalvemehhanismi varajast etappi arvestades ei saanud kõiki ühtse järelevalvemehhanismi määruse artikliga 32 ette nähtud komisjoni läbivaatamismandaadis loetletud tahke sama üksikasjalikult hinnata. Tulenevalt ühtse järelevalvemehhanismi määruses sätestatud läbivaatamismandaadi ulatusest keskendub see aruanne ühtse järelevalvemehhanismi õiguslikule, institutsionaalsele ja menetluslikule raamistikule. Komisjon avaldab heameelt teiste käimasolevate hindamiste üle, näiteks Rahvusvahelise Valuutafondi finantssektori hindamisprogramm, Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) tehtavad lähenemiskontrollid ning Euroopa Kontrollikoja eri kontrollid, mis hõlmates eri tahke ja vaatenurki, täiendavad seda aruannet ning aitavad kaasa ühtse järelevalvemehhanismi põhjalikule hindamisele. Tuginedes dokumentide analüüsile ja asjaomaste sidusrühmade seas läbi viidud küsitlustele, annab komisjon kokkuvõttes positiivse hinnangu ühtse järelevalvemehhanismi määruse kohaldamisele ning EKP esimeste aastate tegevusele järelevalveülesannete täitmisel. Pangandusliidu esimene sammas on nüüd täielikult ellu viidud ja toimiv ning sellel on selged kasutegurid, nagu võrdsed tingimused ja kindlustunne, mis tulenevad krediidiasutuste integreeritud järelevalvest. Mõnes valdkonnas järelevalveraamistiku toimimise parandamiseks veel ruumi. Selleks, et tulla toime mõnede tuvastatud raskustega, esitatakse aruandes õigusraamistiku tõlgendusi, viidatakse liidu asjaomase õiguse muudatusettepanekute käimasolevale arutelule või antakse soovitusi, kuidas EKP saaks seda oma tegevuses kajastada. Praeguses olukorras ei pea komisjon vajalikuks teha ühtse järelevalvemehhanismi määruse muudatusettepanekuid. Käesolevas aruandes tõdetakse, et pangandusliidu järelevalvet käsitlev sammas on edukalt rakendatud ja toimib täielikult, olles selgelt kasulik nii finantsstabiilsuse kui ka turuintegratsiooni seisukohast. See on oluline eeldus selleks, et pangandusliidu saaks välja kujundada enne 2019. aasta lõppu, nagu on sätestatud komisjoni teatises „Pangandusliidu väljakujundamine“, mis võeti vastu käesoleva aruandega samal ajal, ning kooskõlas 2015. aasta viie juhi aruandes esitatud üleskutse ning aruteludokumendiga majandus- ja rahaliidu tuleviku kohta. II. Ühtse järelevalvemehhanismi määruse kohaldamise hinnang Läbivaatamisel keskendutakse ühtse järelevalvemehhanismi kui pankade jaoks kehtiva ühtse järelevalvemehhanismi toimimise kõige olulisematele tahkudele. Analüüs põhineb viiel laial teemal, mis hõlmavad ühtse järelevalvemehhanismi määruses sätestatud läbivaatamismandaadis loetletud põhiküsimusi: ·ühtse järelevalvemehhanismi juhtimine; ·peamised töövahendid, mille EKP on oma järelevalveülesannete täitmiseks loonud; ·EKP poolt järelevalveülesannete täitmine; ·asjaomaste ELi ja rahvusvaheliste organite vahelised suhted ning ·ühtse järelevalvemehhanismi kulutasuvus.

Neil viiel teemal on mitu ühist küsimuste valdkonda, mida võetakse seepärast arvesse kogu aruandes, et anda üldine ülevaade ühtse järelevalvemehhanismi toimimisest. Need puudutavad eelkõige: ·ühtse järelevalvemehhanismi ülesehituse elujõulisust ning ühtse järelevalvemehhanismi määruses sätestatud tagatiste tõhusust; ·ühtse järelevalvemehhanismi eri pooltele antud ülesannete ja kohustuste vahelist tasakaalu; ·ühtse järelevalvemehhanismi mõju siseturul ning ·EKP-le tema ülesannete täitmiseks kättesaadavate töövahendite ja volituste piisavust. Mitut ühtse järelevalvemehhanismi määruse artiklis 32 komisjonile antud mandaadi tahku ei saanud üksikasjalikult hinnata, sest selles etapis ei olnud piisavalt teavet, et teha olulisi järeldusi. Näiteks kuna väljaspool euroala asuvate liikmesriikidega ei sõlmitud tiheda koostöö lepinguid, ei ole võimalik nende artiklite mõju hinnata. Samuti on seoses võimaliku mõjuga riikide pangandussüsteemidele, ehkki võib täheldada mõningaid ilmnevaid suundumusi, liiga vara seostada seda ühtse järelevalvemehhanismi võimaliku mõjuga ning teha kindlaks muid võimalikke mõjusid riikide pangandussüsteemide ülesehitusele. Peale selle on mandaati, mille alusel hinnatakse järelevalveotsuste mõju osalevate liikmesriikide eelarvetele ja kriisilahenduse rahastamiskorra arengust tulenevat mõju, mõjutanud märkimisväärselt edasine ühtse kriisilahenduskorra asutamine ning seepärast peaks olema asjakohasem võtta seda arvesse pärast ühtse kriisilahenduskorra läbivaatamist. A. Ühtse järelevalvemehhanismi juhtimine Et saavutada oma üldised eesmärgid tagada ELi pangandussüsteemi turvalisus ja toimekindlus, nõuab ühtne järelevalvemehhanism tõhusat juhtimist ja sisemisi menetlusi, mida tasakaalustavad asjakohane aruandekohustus, nõuetekohane menetluse ja sõltumatuse meetmed, tagades rahapoliitilise ja järelevalvefunktsiooni selge lahususe, ning kohustuste tõhus jagunemine EKP ja riiklike pädevate asutuste vahel ühtses järelevalvemehhanismis. Selles punktis on tehtud kokkuvõte komisjoni järeldustest ühtse järelevalvemehhanismi juhtimise kohta. Aruandekohustus, nõuetekohane menetlus ja sõltumatuse meetmed Komisjon on hinnanud EKP aruandekohustust, võttes arvesse tema poliitilist, õiguslikku ja halduslikku mõõdet. Analüüsitud teabele tuginedes hinnatakse läbivaatamise käigus seda, kas EKP suhtes kohaldatavad aruandekohustusega seotud meetmed on kokkuvõttes tõhusad. Eelkõige kasutatakse praktikas sageli mitmesuguseid kehtivaid protsesse ja menetlusi, et tagada aruandekohustus selliste poliitiliste organite ees nagu Euroopa Parlament, nõukogu, eurorühm ja riikide parlamendid. EKP-l lastakse EKP järelevalveotsuste adressaatide poolt suhteliselt tihti aru anda Euroopa Liidu Kohtu ees, mis näitab, et õigusliku aruandekohustuse meetmeid kasutatakse tegelikkuses. Arvestades EKP suhtes kohaldatavat vastutuse korda ja Euroopa Liidu Kohtu mandaati EKP otsuste õiguspärasuse läbivaatamiseks, pakub EKP õiguslikuks läbivaatamiseks ulatuslikumaid võimalusi kui mitmed riiklikud pädevad asutused. Mis puutub halduslikku aruandekohustusse, siis kohaldatakse EKP suhtes ulatuslikke täiendavaid kontrolle, mida viivad läbi ELi eri haldusorganid, nagu komisjon, Euroopa Kontrollikoda, Euroopa Pangandusjärelevalve ja Euroopa Ombudsman. EKP on näidanud, et ta võtab selliste läbivaatamiste kohaselt antud soovitusi tõsiselt, kohandades sageli nende alusel oma eeskirju või käitumist. Lisaks aitab EKP aktiivselt kaasa järelevalvetegevusele, mida teeb Rahvusvaheline Valuutafond euroala liikmesriikides, ning tal on väga tähtis koht käimasolevas ELi/euroala finantssektori hindamisprogrammis. Läbivaatamisel jälgiti ka EKP suhtes kohaldatava välisauditi tõhusust, võttes arvesse, et Euroopa Kontrollikoja EKP puhul kehtiva auditimandaadi ulatust tuleks vaadelda, võttes arvesse EKP suhtes tema järelevalvetegevuses kohaldatavaid üldise aruandekohustuse meetmeid ning pidades silmas asjaolu, et riikide auditiasutuste mandaadid riiklike pädevate asutuste üle on väga erinevad. Samal ajal tuleks rõhutada, et kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepinguga on EKP-l kohustus esitada Euroopa Kontrollikojale mis tahes dokumendid või teave, mida Euroopa Kontrollikoda oma õiguslikule mandaadile vastava ülesande täitmiseks vajab. Oleks väga hea, kui EKP ja Euroopa Kontrollikorda sõlmiksid teabevahetuse üksikasjade täpsustamiseks institutsioonidevahelise lepingu, mille tulemusel saaks kontrollikoda juurdepääsu kogu oma auditimandaadi täitmiseks vajalikule teabele. Euroopa Pangandusjärelevalve koostatud lähenemisaruanded tunduvad olevat samuti tõhus läbivaatamisvahend, et tagada EKP poolt ühtse reeglistiku järgimine. Seevastu konkreetse näite põhjal tundub Euroopa Pangandusjärelevalve pädevus tegutseda liidu õiguse rikkumise korral seoses EKPga vähem tõhus, arvestades et Euroopa Pangandusjärelevalve otsuste tegemise kord nõuab nii osalevate liikmesriikide riiklike pädevate asutuse kui ka mitteosalevate liikmesriikide riiklike pädevate asutuste topeltenamust, samal ajal kui suurem osa osalevate liikmesriikide riiklikest pädevatest asutustest on EKP otsust juba toetanud, kui järelevalvenõukogu ja EKP nõukogu selle vastu võtsid. Läbivaatamine näitab ka seda, et kasutatakse piisavaid sõltumatusega seotud meetmeid, ning läbivaatamise käigus ei leitud tõendeid, mis seaks nende tõhususe kahtluse alla. EKP on kehtestanud üksikasjalikele raamistikele tuginedes konsulteerimise, nõuetekohase menetluse ja sisese vaidluste lahendamise mehhanismid. Väärib tunnustamist, et EKP arendab lisaks oma ametlikele kohustustele konsultatsioonikultuuri, ning EKPd kutsutakse kasutama konsultatsioone alati, kui ta kavatseb veelgi panustada normide ja tavade ühtlustamisse. Nõuetekohase menetluse norme toetab kindel raamistik. Peetakse oluliseks, et EKP looks õige tasakaalu tähtaegade kehtestamisel ja dokumentide konfidentsiaalsena märgistamisel, et ära hoida tarbetuid piiranguid nende isikute menetlusõigustele, keda tema otsused mõjutavad. EKP otsustega seotud vaidluste lahendamise mehhanismi – vaidlustusnõukogu – kasutatavad mõjutatud isikud aktiivselt ning EKP on seisukohal, et tema arvamuste mõju EKP järelevalvetavadele ulatub kaugemale eri juhtumitest, millega need seotud on. Selles aruandes ei ole tõendeid puudujääkide kohta. Kasuks tuleks vaidlustusnõukogu kasvava kohtupraktika kasutamine, tagades suurema läbipaistvuse vaidlustusnõukogu töö puhul, näiteks avaldades EKP veebisaidil vaidlustusnõukogu otsuste kokkuvõtted ja järgides nõuetekohaselt konfidentsiaalsusnorme. Otsuste tegemine Komisjon on põhjalikult uurinud juhtimiskorda, mis on aluseks EKP otsuste tegemisel seoses järelevalvetegevusega.

EKP otsuseid tegevad organid on EKP nõukogu ja juhatus. Lõppkokkuvõttes vastutab ühtse järelevalvemehhanismi tehtud otsuste eest samuti nõukogu. Et aga võtta arvesse ühtse järelevalvemehhanismi konkreetseid ülesandeid, töötati välja spetsiaalsed järelevalvestruktuurid (nt järelevalvenõukogu) ja -menetlused (nt vastuväidete mitteesitamise menetlus), et toetada EKP nõukogu EKP-le ühtse järelevalvemehhanismi määruse kaudu antud ülesannete täitmisel. Arvestades otsuste suurt arvu ja eri liike, avaldab järelevalvenõukogu ja EKP nõukogu kaasamine igasse otsusesse suurt survet nende kahe organi ressurssidele, kuna see hõlmab kõiki riiklikke pädevaid asutusi ja riikide keskpankasid. Järelevalveotsuste puhul esinevad olulised erinevused seoses keerukuse, mõju ja asjakohasusega järelevalve alla kuuluvate üksuste jaoks. Sellised erinevused esinevad nii eri liiki otsuste vahel (nt järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsessi (SREP) otsused võrreldes esimese taseme põhiomavahendite instrumentide heakskiitmistega) kui ka samas otsuste kategoorias (suure emaettevõtja nõukogu sobivuse ja nõuetekohasuse otsus võrreldes integreeritud tütarettevõtja juhtkonna sobivuse ja nõuetekohase otsusega). Selliseid erinevusi ei võetud otsuste tegemisel arvesse, mis tõi kaasa EKP ressursside ebaproportsionaalse kasutamise rutiinsete otsuste või väiksema üldise mõjuga otsuste puhul. See olukord takistas EKP otsuseid tegevaid organeid keskendumast olulistele järelevalveküsimustele ning nõudis sageli ebaproportsionaalsel määral jõupingutusi ja ressursse nii EKP-lt kui ka riiklikelt pädevatelt asutustelt formaalse otsuste tegemise protsessi ettevalmistamisel . Nende küsimuste lahendamiseks on EKP muutnud sujuvamaks otsuste tegemist vormide, kirjalike menetluste ja otsusekogumite loomise kaudu ning võtnud vastu delegeerimisraamistiku teatavate rutiinsete otsuste ja väiksema võimaliku mõjuga otsuste jaoks. Seda, kas delegeerimisraamistik loob piisava tasakaalu delegeeritud ja delegeerimata otsuste vahel ning toob lõppkokkuvõttes kaasa ressursside parema kasutamise, tuleb veel katsetada. Järelevalve- ja rahapoliitikafunktsioonide lahusus Selleks et ära hoida huvide konflikte ühelt poolt EKP järelevalveülesannete ning teiselt poolt EKP rahapoliitika- ja muude ülesannete vahel, nõutakse ühtse järelevalvemehhanismi määrusega rahapoliitika- ja järelevalvefunktsioonide lahusust. EKP viis selle ellu menetlusnormide kogumi kaudu, tagades töötajate organisatsioonilise eraldatuse, erinevad koosolekute ja otsuste tegemise menetlused EKP nõukogu puhul, erinevad aruandlusahelad, konfidentsiaalsusnormid ja huvide konfliktide lahendamise. Enamik järelevalveülesandeid täitvaid töötajaid tegutseb organisatsiooniliselt eraldatud osakondades, neil on selged aruandlusahelad järelevalvenõukogule ning nad peavad järgima rangeid konfidentsiaalsusnorme. Teatavad talitused, näiteks õigustalitus, siseauditi talitus ja personaliosakond on kahe funktsiooni vahel nii-öelda jagatud. See ei nõrgenda lahususe põhimõtet määral, mil need talitused täidavad üksnes tugifunktsioone. Ent kui sellised ühised talitused annavad nõu, mis on oluline EKP poliitiliste otsuste tegemisel, tuleks kaaluda tugevamaid tagatisi. EKP-le ühtse järelevalvemehhanismi määrusega antud makrotasandi usaldatavusjärelevalve ülesannete jaoks vajalikke ettevalmistustöid teeb EKP osakond, mis vastutab finantsstabiilsuse eest; see osakond osaleb nii järelevalve- kui ka muude EKP ülesannete täitmisel. Samal ajal annab ühtse järelevalvemehhanismi määruse artiklil 5 põhinev makrotasandi usaldatavusjärelevalve otsuste vastuvõtmise erikord EKP nõukogule tähtsama rolli kogu otsuste tegemise protsessis võrreldes rolliga, mida EKP nõukogu täitis mikrotasandi usaldatavusjärelevalve otsuste vastuvõtmisel. Ehkki EKP otsus tugineda oma uute, makrotasandi usaldatavusjärelevalve volitustega seotud järelevalveülesannete täitmisel oma olemasoleva osakonna asjatundlikkusele ja suutlikkusele on mõistetav, on oluline, et EKP tagab järelevalvenõukogu asjakohase kaasamise otsuste tegemise protsessi ning selle, et kõik ühtse järelevalvemehhanismi määruse artikli 5 kohaselt tehtud otsused põhinevad järelevalvenõukogu välja pakutud täielikul eelnõul. Ülesannete ja kohustuste jagunemine EKP ja riiklike pädevate asutuste vahel Ühtne järelevalvemehhanism on süsteem, mis koosneb EKPst, kellele on tehtud kesksel tasandil ülesandeks süsteemi üldise toimimise ja tõhususe tagamine, ning riiklikest pädevatest asutustest, kes tegutsevad detsentraliseeritud tasandil. Ühtse järelevalvemehhanismi määrusega sätestatakse kohustuste selge jagunemine. Määrusega tehakse riiklikele pädevatele asutustele ülesandeks abistada EKPd kogu tema järelevalvetegevuses ning määratakse nad vähem oluliste krediidiasutuste järelevalve eest peamiselt vastutavateks isikuteks. EKP teostab riiklike pädevate asutuste abil oluliste krediidiasutuste üle otsest järelevalvet, võtab vastu ühiste menetlustega seotud otsuseid, kontrollib riiklike pädevate asutuste poolt vähem oluliste krediidiasutuste üle tehtavat järelevalvet, annab riiklikele pädevatele asutustele juhiseid ning võib vähem oluliste krediidiasutuste otsese järelevalve üle võtta. Selline ülesannete ja kohustuste jagunemine tundub praktikas hästi toimivat. Selle käigus süvendab EKP pidevas koostöös riiklike pädevate asutustega oma teadmisi ja asjatundlikkust ning riiklikud pädevad asutused suurendavad oma oskusteavet tänu intensiivsemale koostööle teiste riiklike pädevate asutuste ja EKPga. Selles ühtse järelevalvemehhanismi etapis tundub rollide jaotus EKP ja riiklike pädevate asutuste vahel üldiselt tasakaalus olevat. Ehkki puuduvad tõendid olemasolevate konfliktide või EKP sekkumiskavatsuste kohta, tunnevad teatavad riiklikud pädevad asutused muret EKP rolli üle vähem oluliste krediidiasutuste puhul. Need riiklikud pädevad asutused soovivad, et ulatus, milles EKP võib mõjutada vähem oluliste krediidiasutuste järelevalvet või selle lõpuks üle võtta, oleks prognoositav. Vähem oluliste krediidiasutuste järelevalve tehti vaikimisi ülesandeks riiklikele pädevatele asutustele ning EKP õigust vähem oluliste krediidiasutuste järelevalve üle võtta võib kasutada üksnes siis, kui sellest reeglist kõrvalekaldumiseks on olemas vajalik ja piisav põhjendus. Samas tuleks ühtse järelevalvemehhanismi määruse sätteid, millega kehtestatakse EKP-le vähem oluliste krediidiasutustega seotud kohustused, tõlgendada selliselt, et nendega tagatakse EKP-le piisav paindlikkus sekkuda, kui see on vajalik tema ülesannete täitmiseks. Seega võimalus anda riiklikele pädevatele asutustele suuniseid ja juhiseid on EKP jaoks peamine vahend, et tagada usaldatavusnõuete täitmise järelevalve ühtne ja tõhus rakendamine kogu pangandusliidus. Sama oluline on EKP suutlikkus võtta üle vähem oluliste krediidiasutuste järelevalve, kui see on vajalik kõrgete järelevalvestandardite järjepideva kohaldamise tagamiseks. EKP paindlikkusel kasutada neid vahendeid ei tohiks muid piiranguid olla. Mõned küsimused tekivad seoses riiklike pädevate asutuste ülejäänud pädevusvaldkondadega ning sellega, kuidas neid võidakse kasutada ühtses järelevalvemehhanismis kohustuste jagunemisest möödahiilimiseks. Hiljutiste struktuursete turumuutuste suundumus on selline, et kolmandate riikide pangagruppidel on liidus aina keerulisem struktuur ning nad tegutsevad selliste üksuste kaudu, mis pääsevad EKP järelevalvest. Näiteks puuduvad EKP-l volitused selliste investeerimisühingute või selliste institutsioonide ELi filiaalide üle, mille peakontor on kolmandas riigis, ning see võib tekitada lünga tema kogu mandaadis ja teha võimalikuks õigusliku ja järelevalvega seotud arbitraaži. Eraldi tekitavad muret suured investeerimisühingud, kes moodustavad ELis olulise osa hulgimüügiturust ja kes pakuvad kogu ELis pangateenuselaadseid investeerimispanganduse teenuseid. Need ühingud kujutavad endast suuruse ja omavahelise seotuse tõttu selget ohtu finantsstabiilsusele. Sellepärast kohaldatakse nende suhtes põhimõtteliselt samu kohustusi nagu krediidiasutuste suhtes. Neile tegevusluba andvad ja nende üle järelevalvet teostavad ametiasutused ei pruugi olla samad mis krediidiasutuste puhul, mistõttu võib kapitalinõuete direktiivi ja kapitalinõuete määruse kohaldamine tekitada ebavõrdseid tingimusi. Kapitalinõuete direktiivi ja kapitalinõuete määruse käimasolevat läbivaatamist ning investeerimisühingute usaldatavusnõuete kehtestamist arvestades on praegu hea aeg seda küsimust käsitleda. Komisjoni hinnangus tunnistatakse, et EKP kohustus kohaldada asjaomaste direktiivide ülevõtmiseks kehtestatud siseriiklike õigusakte ning tema suutlikkus saada sellistest siseriiklikest õigusaktidest konkreetseid volitusi, on eriline. Selle enneolematu olukorra toetuseks on vaja selgeid põhimõtteid. Seega rõhutatakse, et ühtse järelevalvemehhanismi määruse kohaseid EKP järelevalvevolitusi tuleks tõlgendada piisavalt laialt, et hõlmata riiklikele asutustele riigi õiguse alusel antud volitused viia ellu järelevalvefunktsioone kapitalinõuete direktiivi ja kapitalinõuete määruse alusel seoses krediidiasutustega. Samas kuna EKP volitusi saab kasutada üksnes EKP-le antud ülesannete piires, tuleb igal üksikjuhul eraldi teha kindlaks, kas asjaomane volitus, mis on antud siseriikliku õiguse alusel, on EKP-le antud eriülesannete hulgas või mitte. Kuna selline igal üksikjuhul eraldi tehtav analüüs on koormav ega ole alati prognoositav, siis tehakse ettepanek, et tulevastes asjaomastes ELi õigusaktides sätestatakse järelevalvevolitused sõnaselgelt, otse kohaldatavates sätetes. B. Järelevalvevahendid Oma järelevalveülesannete täitmiseks on EKP välja töötanud ja kohaldanud mitmeid olulisi järelevalvevahendeid, tuginedes talle ühtse järelevalvemehhanismi määruses antud volitustele. Selles punktis esitatakse kokkuvõte komisjoni järeldustest nende vahendite kohta ning nende kasulikkusest EKP järelevalveülesannete täitmisel. Järelevalve alla kuuluvate üksuste liigitamine Selleks et teha kindlaks EKP ja riiklike pädevate asutuste täpne roll seoses järelevalve alla kuuluvate eri üksustega, peab EKP ühtse järelevalvemehhanismi määrusele tuginedes määrama kindlaks, kas üksused on olulised või vähem olulised krediidiasutused. Samal ajal kui ühtse järelevalvemehhanismi määruse alusel on lähtepunktiks kvantitatiivsetel kriteeriumidel põhinev liigitus, võtab EKP arvesse ka võimalikke nii-öelda eriasjaolusid, mis põhjendaksid nendest kriteeriumidest kõrvalekaldumist. Ehkki EKP kaldus vaikimisi jaotusest kõrvale üksnes erandkorras, oleks hea tagada suurem läbipaistvus seoses ümberliigitamise otsuste põhjendustega. EKP kasutab sageli eri eesmärkidel ka järelevalve alla kuuluvate üksuste alaliigitusi, näiteks oma kohustuse ulatuse kindlaksmääramiseks, igapäevase järelevalve teostamiseks, proportsionaalsuse tagamiseks, teiste asutustega võrdlemiseks, riiklike pädevate asutuste edastatava teabe kindlaksmääramiseks jne. Selline liigitamine on EKP jaoks kasulik, et tagada võrreldavatele asutustele järelevalvega seotud võrdsed tingimused ning oma tegevuse tõhus korraldus. Eri liigituste koostoime ja nende olulisus mitmesuguste järelevalvetoimingute puhul ei ole samas alati päris selge. Seepärast soovitatakse, et EKP teavitab paremini nende liigituste aluseks olevatest meetoditest, samuti eri kategooriate tähendustest seoses järelevalvetegevusega. Ühised järelevalverühmad Ühised järelevalverühmad esindavad ühtset järelevalvemehhanismi kui süsteemi; need on vahend, mille kaudu EKP kasutab riiklike pädevate asutuste asjatundlikkust, et täita oma otseseid järelevalvekohustusi oluliste krediidiasutuste suhtes. Need rühmad vastutavad oluliste krediididasutuste jooksva järelevalve eest ning neile on tehtud ülesandeks järelevalve kontrolliprogrammis loetletud ülesannete täitmine, kohapealsete kontrollide kooskõlastamine ja riiklike pädevate asutustega suhtlemine.

Ühiste järelevalverühmade raamistiku väljatöötamine on olnud tegevuse kaudu õppimise protsess, mida endiselt kohandatakse. Katsumused on seotud asjaoluga, et ühised järelevalverühmad on tegelik järelevalvealase koostöö vorm, mis nõuab ressursside integreerimist uues institutsioonilises struktuuris. Järelevalverühmad on osutunud esimeste tegevusaastate jooksul toimivaks ja usaldusväärseks, olles teinud põhiosa järelevalveotsuste ettevalmistamiseks vajalikust tööst. EKP on teinud märkimisväärseid jõupingutusi, et arendada ühised järelevalverühmad peamiseks vahendiks euroalal ühtlustatud järelevalve tagamisel. Samas tekkisid mõned kartused seoses selle raamistiku teatavate struktuursete aspektidega, mis võivad tegelikkuses mõjutada ühiste järelevalverühmade tõhusust, näiteks koordineerimata aruandlusahelad, keeleprobleemid ja töötajate ebapiisavus. EKPd kutsutakse tegelema aegsasti nende probleemidega, et tagada ühiste järelevalverühmade tõhus toimimine. Horisontaalsed funktsioonid Üks ühtse järelevalvemehhanismi eesmärkidest on tagada ühtlustatud järelevalve pangandusliidus. Sel eesmärgil täidab spetsiaalne peadirektoraat nii-öelda horisontaalseid funktsioone, mis määravad kindlaks EKP järelevalvepoliitika, tagavad järelevalvealase lähenemisviisi ühtsuse ühiste järelevalverühmade seas ning kooskõlastavad muude oluliste eriülesannete täitmist. Horisontaalsete funktsioonide loomine on teretulnud, sest see on vajalik kõikide pankade suhtes pangandusliidus kvaliteetsete järelevalvestandardite kohaldamise ühtsuse tagamiseks. Et täita oma ülesandeid tõhusalt, peavad horisontaalsed funktsioonid edendama tasakaalustatud koostööd riiklike pädevate asutustega. See tasakaal on järelevalvepoliitika arendamise valdkonnas suures osas saavutatud, eelkõige nõustavat rolli täitvate mitteametlike tugistruktuuride (nt ekspertide võrgustikud) loomise kaudu. Seda, et EKP kasutab võrgustikke, et lasta riiklikel pädevatel asutustel poliitilistes küsimustes arvamust avaldada, tuleks tunnustada kui paindlikku koostöövahendit ühtses järelevalvemehhanismis. Ehkki puudub vajadus kõikide selliste struktuuride ametlikuks muutmise järele, võiks stabiilsete ja mõjukate võrgustike selgem staatus anda parema ülevaate nende mandaadist, juhtimisest ja aruandlusahelatest. Peale selle tuleks hoiduda võrgustike vohamisest, sujundades olemasolevaid struktuure ja tehes kindlaks valdkonnad, mis saaksid selliste koostööstruktuuride tööst enim kasu. Mõned riiklikud pädevad asutused avaldasid kriitikat horisontaalsete funktsioonidega tehtava koostöö suhtes, eriti seoses sellega, kuidas horisontaalne töö mõjutab ühiste järelevalverühmade töötulemusi. Selleks et saavutada suurem läbipaistvus riiklike pädevate asutuste puhul ja ära hoida kitsaskohti otsuste tegemisel, võiks EKP näha ette korrapärasema ja ajakohasema aruandluse asjaomastele ühiste järelevalverühmade koordinaatoritele ja alamkoordinaatoritele tema horisontaalsete funktsioonide välja pakutud muudatuste kohta koostada ühistelt järelevalverühmadelt pärinevaid otsuseid. Kohapealsed kontrollid Kohapealsed kontrollid on järelevalveasutuste jaoks hädavajalik vahend, et kontrollida nõuetele vastavust ja koguda oma ülesannete täitmiseks vajalikku teavet otse selles kohas, kus järelevalve alla kuuluv üksus asub. EKP on teinud häid edusamme oma kohapealse kontrolli funktsiooni loomisel. Eeskirjad ja menetlused tagavad juba märkimisväärsel tasemel ühtlustamise selle valdkonna järelevalvetavade puhul. Seda tugevdab lähitulevikus ka oodatud ühtse järelevalvemehhanismi ühine koolituskava kohapealsetele kontrollijatele. EKP peaks tegema Euroopa Pangandusjärelevalvega sellise koolituskava puhul tihedat koostööd, et ära hoida dubleerimist ja tagada inspektorite jaoks sünergia kõikides liikmesriikides. Samas esineb ühtlustatud menetluste rakendamisel endiselt erinevusi, eriti seoses uurimisrühmade kontrollide järelduste kvantifitseerimisega ning ühiste järelevalverühmade reaktsiooniga neile järeldustele. EKP peaks edendama oma kohapealsete kontrollide ühtse korra järjepidevat rakendamist, tagades, et ka selliste kontrollide tulemused on nõuetekohaselt ühtlustatud. Peale selle on ikka veel vaja parandada kohapealsetesse kontrollimeeskondadesse töötajate leidmist. Seda on võimalik saavutada, suurendades EKP töötajate osakaalu ning tagades selle, et EKP saab prognoosida riiklike pädevate asutuste töötajate kättesaadavust kohapealsete kontrollide jaoks. EKP jaoks on vastuvõetav, et aeg-ajalt kasutatakse väliskonsultante, eriti kui on vaja tehnilisi eriteadmisi, mida pole ühtse järelevalvemehhanismi ressursside seast mõnikord lihtne leida. Samas tuleks välisekspertide kasutamist kohapealsetel kontrollidel piirata ja sellega peaksid kaasnema asjakohased tagatised. Näiteks ei tohiks väliseksperdid kohapealseid kontrollimeeskondi juhtida ning neid ei tohiks olla meeskonna liikmete seas üle poole, sest see võib tekitada ühtse järelevalvemehhanismi jaoks maineriski ja konfidentsiaalsuseküsimusi. Kolleegiumid Kolleegiumid jäävad kokkuvõttes kohaks, mille kaudu kooskõlastada väljaspool euroala tegutsevate piiriüleste pangagruppide järelevalvet. Need on praegu peamine vahend, mille kaudu teha koostööd mitteosalevate liikmesriikide riiklike pädevate asutustega, mis tunduvad EKPd oma uue vastaspoolena kõrgelt hindavat. EKP on tõestanud end kolleegiumide usaldusväärse ja hästi organiseeritud juhina ning andnud kolleegiumide aruteludesse kvaliteetse sisendi. Kolleegiumid on EKP jaoks oluline vahend ka selleks, et täita oma ülesandeid seoses euroalaväliste riikide krediidiasutuste oluliste filiaalidega, mille puhul ta tegutseb asukohariigi järelevalveasutusena. EKPd tuleks tunnustada koostöökorra eest, mille ta lühikese aja jooksul sisse seadis, ning teda kutsutakse viima lõpule ülejäänud läbirääkimised kõikide asjaomaste asutustega. Valikuvõimalused ja kaalutlusõigus Oma tegevuse alguses on EKP teinud märkimisväärseid jõupingutusi, et ühtlustada valikuvõimaluste ja kaalutlusõiguse kasutamist. Need jõupingutused olid edukad ja neid tuleb tunnustada, sest tulenevad ühtlustatud eeskirjad valikuvõimaluste ja kaalutlusõiguse kasutamise kohta pädevate asutuste poolt aitasid paremini luua võrdseid tingimusi euroalal nii oluliste kui ka vähem oluliste krediidiasutuste jaoks. Heameelt valmistab see, et EKP ei lähene ühtlustamisele laiahaardeliselt, vaid arutab iga valikuvõimalust ja kaalutlusõiguse juhtumit eraldi, võttes arvesse eri lähtepunkte osalevates liikmesriikides ja erinevaid vajadusi, mis iseloomustavad riikide pangandussektoreid. Samuti tunnustatakse seda, et EKP eesmärk on saavutada võrdsed tingimused, laiendades ühtlustamist vähem oluliste krediidiasutuste järelevalvele, võttes samal ajal nõuetekohaselt arvesse proportsionaalsust. Samas on kahetsusväärne, et mõne valikuvõimaluste ja kaalutlusõiguse juhtumi puhul ei ole täielikult ühtlustatud standardi väljaandmise eesmärki saavutatud ning EKP aktsepteerib erinevate kordade kooseksisteerimist. C. Järelevalveülesannete täitmine Ühtse järelevalvemehhanismi määrusega anti EKP-le mitu spetsiifilist järelevalveülesannet eesmärgiga tagada tema järelevalve alla kuuluvate pankade turvalisus ja toimekindlus. Selle kolmanda teema all on komisjon hinnanud EKP-le antud peamiste järelevalveülesannete täitmist. Ühised menetlused tegevuslubadeks ja omandamiste hindamiseks EKP-le on antud kolm ülesannet seoses kõikide pangandusliitu kuuluvate krediidiasutustega (olulised ja vähem olulised krediidiasutused): tegevuslubade andmine, tegevuslubade kehtetuks tunnistamine ning omandamiste ja oluliste osaluste hindamine (edaspidi „ühised menetlused“). Need ülesanded on erilised mitte üksnes suure hulga hõlmatud üksuste poolest, vaid ka tänu olulisele rollile, mis antakse riiklikele pädevatele asutustele ettevalmistava töö tegemisel. Ühised menetlused tegevuslubadeks ja omandamiste hindamiseks on EKP jaoks suur katsumus, arvestades lühikesi tähtaegu, suurt arvu otsuseid ja riiklike pädevate asutuste koostatud hindamisettepanekute keerukust, tuginedes 19 erinevale riiklikule õigusraamistikule. Need menetlused tuginevad kahtlemata EKP ja riiklike pädevate asutuste tihedale koostööle. Selline koostöö on ühtses järelevalvemehhanismis kohustuslik ning seda peaksid tegema kõik pooled heas usus ja igas etapis (st esialgses heakskiitmise etapis ning ka jooksval vastavuse kontrollimisel). EKP ja riiklikud pädevad asutused on teinud ära märkimisväärse töö ning neil on õnnestunud luua töövahendid ja menetlused, mis aitavad EKP-l täita oma ülesandeid kehtiva tiheda ajakava raames. Ühiste menetluste areng näitab, et EKP ja riiklike pädevate asutuste vastastikune usaldus suureneb, toetades seega konstruktiivselt ühtse järelevalvemehhanismi toimimist. Oluliste krediidiasutuste pidev järelevalve: sobivuse ja nõuetekohasuse hinnang Selleks et tagada, et pangad juhivad oma riske oskuslikult, on tehtud EKP-le ülesandeks hinnata oluliste krediidiasutuste juhtkonna iga liiget seoses sellega, kas ta on oma ülesannete täitmiseks sobiv ja nõuetekohane. See on tekitanud järelevalvenõukogule ja EKP nõukogule väga suure töökoormuse, eelkõige tingituna menetluste suurest arvust ja erinevatest menetlusaegadest, mis on riikides ette nähtud. Sel põhjusel otsustati seda valdkonda esimesena katsetada eelseisva delegeerimisraamistiku puhul, mis peaks otsuste tegemist kiirendama ja mahajäämust vähendama. Samas ei lihtsusta see EKP jaoks analüüsi keerukust, sest oluliste eeskirjade üksikasjad kujunevad välja ebaühtlaselt.

EKP on olnud aktiivselt kaasatud, kui Euroopa Pangandusjärelevalve töötas välja oma konsultatsioonidokumenti sobivuse ja nõuetekohasuse hindamiste läbivaadatud suuniste kohta. EKP on samal ajal korraldanud sobivuse ja nõuetekohasuse hindamise suunise kohta enda konsultatsiooni, mille ta viis lõpule ja mille tulemused ta avaldas enne Euroopa Pangandusjärelevalve suuniste valmimist. Tunnustatakse seda, et EKP on võtnud selge kohustuse EKP suunis Euroopa Pangandusjärelevalve valminud suuniste lõplikke muudatusi arvesse võttes läbi vaadata, et tagada sisu täielik ühtlustamine. Oluliste krediidiasutuste pidev järelevalve: omavahendite heakskiitmised ja erandid Kapitaliinstrumentide heakskiitmised kajastavad põhilisi järelevalvekohustusi, mida tuleks kogu liidus järjepidevalt kohaldada. Seda valdkonda on eriti hoolikalt uurinud Euroopa Pangandusjärelevalve, millel on üldmandaat omavahendite kvaliteedi kontrollimiseks. Arvestades Euroopa Pangandusjärelevalve suurt asjatundlikkust kogu liidus emiteeritud kapitaliinstrumentide kapitalinõuete määruse omavahenditega seotud kõlblikkuskriteeriumidele vastavuse uurimisel, on oluline, et pädevad asutused teeksid Euroopa Pangandusjärelevalvega selles valdkonnas tihedat koostööd. Seepärast kutsutakse EKPd looma raamistik, mis tagab ühest küljest EKP järelevalve alla kuuluvate asutuste emiteeritud kõikide omavahenditesse kuuluvate instrumentide sisemise horisontaalse uurimise ning teisest küljest tõhusa ja järjepideva koostöö Euroopa Pangandusjärelevalvega seoses selliste omavahenditesse kuuluvate instrumentide kvaliteedi hindamisega kooskõlas Euroopa Pangandusjärelevalvele antud ülesannetega. Seoses erandite kasutamisega täheldatakse, et EKP on kohaldanud mõningaid erandeid suhteliselt sageli, järgides selliste erandite tingimuste määratlust EKP suunises, mis käsitleb valikuvõimalusi ja kaalutlusõigust. Õigusaktides sätestatud erandite usaldusväärne kohaldamine on teretulnud ning EKP peaks seda edaspidigi tegema, sealhulgas seeläbi, et lihtsustatakse nende kasutamise tingimusi kapitalinõuete määruse piires. EKP välja töötatud erandite kohaldamise ühtlustatud tingimustele saaks tugineda seoses jätkuvate jõupingutustega arendada edasi pangandusliitu, mis kaalub erandite piiriülese kasutamise võimalust, kui see toob kaasa tõhusama kapitali- või likviidsuse juhtimise usaldusväärsuse probleeme tekitamata. Oluliste krediidiasutuste pidev järelevalve: sisemudelid EKP on edukalt kehtestanud kindla korra sisemudelite hindamiseks. Kõike arvesse võttes näitavad kättesaadavad tõendid, et EKP protsess sisemudelite heakskiitmiseks on kindel ja hästi juhitud. See parandab pankade poolt ühtse järelevalvemehhanismi järelevalve alusel kasutatud sisemudelite usaldusväärsust ning seega investorite usaldust pankade kapitalinõuete piisavuse ja lõppkokkuvõttes nende vastupanuvõime suhtes. Sisemudelite sihipärast läbivaatamist peetakse samuti heaks järelevalveinvesteeringuks, mis toob kaasa võrdsemad tingimused ja järelevalvetavade suurema ühtlustamise. Mudeli heakskiitmise ja läbivaatamise funktsioonide kehtestamine oli aeganõudev ning on tekitanud mõningase mahajäämuse mudeli heakskiitmistel ning võib olla suurendanud mudeli heakskiitmiste kestust esialgses etapis. Samas viitavad EKP esitatud tõendid sellele, et lähitulevikus olukord muutub. Lisaks tuleb rõhutada, et EKP pakub tegelikku lisaväärtust seoses mudeli järelevalve kvaliteediga, võttes arvesse tema suurt asjatundlikkust eriti võrreldes mõnede väiksemate riiklike pädevate asutustega. EKP saab ka võrreldes suuremate riiklike pädevate asutustega pakkuda paremat järelevalvet tänu oma ulatuslikumale võrdluspartnerite rühmale, mis võimaldab mudelite üksikasjalikumat võrdlushinnangut. Oluline on, et ühtne järelevalvemehhanism teeb koostööd Euroopa Pangandusjärelevalvega eesmärgiga jagada häid tavasid euroalaväliste pädevate asutustega, aidates seega kaasa järelevalvega seotud lähenemisele mitte üksnes euroalal, vaid kogu ELi ühisturul. Oluliste krediidiasutuste pidev järelevalve: järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsess (SREP) EKP-l on õnnestunud kohaldada väga lühikese aja jooksul kõikides olulistes krediidiasutustes ühtselt järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsess, tuginedes ühtsele meetodile, mis hõlmab parimaid tavasid. 2015. ja 2016. aastal on järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsessi läbiviimine aidanud tagada pankades suurema kapitalitaseme, tugevdades veelgi euroala pangandussüsteemi stabiilsust ja vastupanuvõimet. Lisaks on EKP osutunud kohanduvaks ja õppivaks organisatsiooniks, kõrvaldades puudujääke ja võttes õigusaktide muudatused sujuvalt oma meetodisse üle. Selles mõttes on EKP saavutused seoses järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsessiga märkimisväärsed ning EKP jõupingutused väga teretulnud. EKP peaks jätkama konstruktiivset koostööd komisjoni ja Euroopa Pangandusjärelevalvega, arendades edasi oma meetodeid ja protsesse, eriti seoses teise samba suuniste kohaldamisega. Samuti kutsutakse EKPd üles võtma oma järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsessi meetodi puhul arvesse Euroopa Pangandusjärelevalve antud tagasisidet seoses tema lähenemise hindamisel tehtud tööga. Järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsessi otsuste läbivaatamine EKP horisontaalseid funktsioone täitvate üksuste poolt võimaldab seda protsessi järjepidevalt kohaldada ning aitab sarnastel asutustel saavutada sarnaseid protsessi tulemusi. Oluline on säilitada õige tasakaal ning tagada, et järjepidevuse taotlemine ei tooks kaasa seda, et tulemused jäävad väga kitsasse vahemikku, mis tegelikult eiraksid järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsessi pangaspetsiifilist laadi. Peale selle kutsutakse EKPd parandama suhtlust riiklike pädevate asutustega seoses meetoditega, mida kasutatakse järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsessi otsuste korrigeerimiseks, mille ühised järelevalverühmad on horisontaalsel tasandil välja pakkunud. Eelkõige: võimalus mõjutada pankade eraldisi viivislaenudele Lisaks kutsutakse EKPd kohaldama kõiki järelevalvevolitusi, et võimaldada riskide maandamist kõige sobivamate järelevalvevahendite kaudu. Olemasolevad volitused hõlmavad pädeva asutuse jaoks võimalust mõjutada panga eraldiste loomise taset kohaldatava raamatupidamisraamistiku piires ning teha vastavaid korrigeerimisi (mahaarvamisi ja sarnaseid toiminguid) näiteks juhul, kui raamatupidamiseraldiste loomine ei ole järelevalve seisukohast piisav. See on eriti oluline viivislaenudega tegelemisel, nagu on rõhutatud ELi tegevuskavas viivislaenude kohta. Oluliste krediidiasutuste pidev järelevalve: jõustamine ja sanktsioonid Algusetapis keskendus EKP järelevalve alla kuuluvate üksuste usaldatavusnõuete täitmise olukorra kohta teadmiste kogumisele, kasutades suhteliselt vähestel juhtudel oma sanktsioonide kehtestamise ja jõustamise volitusi. Sanktsioonide kehtestamise ja jõustamise raamistiku tõhusust tuleb seega hinnata põhjalikumalt, kui on saadud rohkem praktilisi kogemusi. Sanktsioonide kehtestamise raamistiku tõhusaks rakendamiseks on väga oluline, et nii EKP kui ka riiklikud pädevad asutused jätkavad heas usus koostööd. Juba võib täheldada mõningast ilmselget asümmeetriat (näiteks sanktsioonide kehtestamise volituste erinev ulatus võrreldes järelevalvevolitustega), jõustamise ja sanktsioonide kehtestamise meetmete ühtse kogumi puudumist ning suurt erinevust olemasolevate ELi sanktsioonide kehtestamise eeskirjade tõlgendamisel. Need võivad võrdseid tingimusi tugevalt mõjutada ning neid tuleb tähelepanelikult jälgida seoses EKP järelevalveülesannete täitmise tõhususe mõjudega. Riiklike pädevate asutuste poolt vähem oluliste krediidiasutuste üle tehtava järelevalve kontrollimine

Vähem oluliste krediidiasutuste sektor on väga mitmekesine ning jäeti tahtlikult riiklike pädevate asutuste otsese järelevalve alla, kusjuures EKP vastutab riiklike pädevate asutuste poolt tehtava järelevalve kontrollimise eest, et tagada järelevalvetulemuste järjepidevus ja rangete järelevalvestandardite järjepidev kohaldamine. EKP kontrolliülesanne on sellise teguviisi kujundamisel oluline määral, mil see tagab ühtse ja tõhusa usaldatavusnõuete rakendamise. Kui see on rangete järelevalvestandardite järjepidevaks kohaldamiseks vajalik, võib EKP vähem oluliste krediidiasutuste otsese järelevalve üle võtta. Seda raamistikku arvestades peab EKP looma tasakaalu ühelt poolt ühtlustamise ning teiselt poolt paindlikkuse ja proportsionaalsuse vahel. Ühtlustamine tähendab piisava lähenemistaseme tagamist seoses vähem oluliste krediidiasutuste suhtes kohaldatava järelevalvemeetodiga eri osalevates liikmesriikides ning vähem oluliste ja oluliste krediidiasutuste vahel osalevates liikmesriikides. See tähendab ühiste lähenemisviiside väljatöötamist vähem oluliste krediidiasutuste järelevalveks peamiste riiklike pädevate asutuste pädevuse puhul. Paindlikkus ja proportsionaalsus tähendavad seda, et riiklikud pädevad asutused saavad kohandada oma järelevalvetegevust seoses vastavate asutuste suuruse, keerukuse ja riskantsusega. Seoses sellega on väga teretulnud eelkõige EKP jõupingutused töötada vähem oluliste krediidiasutuste jaoks välja järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsessi meetod, mis põhineb oluliste krediididasutuste järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsessi meetodil, aga sisaldab omadusi, mis võimaldavad proportsionaalsust ja järelevalve paindlikkust. Makrotasandi usaldatavusjärelevalve funktsioonide täitmine Kapitalinõuete direktiivis ja määruses sätestatud makrotasandi usaldatavusjärelevalve volitused ja vahendid on suhteliselt uued ning riiklikud pädevad asutused ja määratud asutused ei ole seoses nende kohaldamisega veel kogemusi omandanud. EKP makrotasandi usaldatavusjärelevalve lisavolitusi saab nõuetekohaselt hinnata üksnes riiklike asutuste poolt makrotasandi usaldatavusjärelevalve volituste kasutamise põhjalikuma analüüsi alusel. Selles etapis ei tundu EKP-l olevat suuri takistusi makrotasandi usaldatavusjärelevalve meetmete kooskõlastamisel pangandusliidus ega oma lisavolituste kasutamisel. Menetluste tähtajad on väga pingelised, aga – nii nagu teistelgi juhtudel – saab nendega asjakohase ja õigeaegse koostöö abil toime tulla. Samas on teatavad vastuseta küsimused seoses makrotasandi usaldatavusjärelevalve vahendite kohaldamisalaga, samuti selliste eri vahendite koostoimega, mida võib kasutada makrotasandi usaldatavusjärelevalve eesmärgil, ning asjaomaste asutuste vastava pädevuse puhul. Kaasseadusandjad arutavad praegu teise samba meetmete kasutamist makrotasandi usaldatavusjärelevalve eesmärkidel vastavalt komisjoni 2016. aasta novembri ettepanekule kapitalinõuete direktiivi läbivaatamise kohta, kus pakutakse välja muudatusettepanekud, et keelata teise samba nõuete kasutamist makrotasandi usaldatavusjärelevalve ja süsteemsete riskide käsitlemisel. D. Seos teiste asjaomaste organitega EKP teeb oma järelevalvekohustuste täitmisel tihedat koostööd teiste Euroopa ja rahvusvaheliste organitega. Tõhus koostöö on vajalik selleks, et ühtne järelevalvemehhanism kasutab oma mandaati, aidates samal ajal kaasa tõhusale pangakriisi lahendamisele ning ulatuslikumale järelevalvealasele lähenemisele ELi ja rahvusvahelisel tasandil. Komisjoni läbivaatamise neljas teema keskendub EKP ja Euroopa Pangandusjärelevalve, Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu, Ühtse Kriisilahendusnõukogu, rahvusvaheliste standardeid kehtestavate asutuste (finantsstabiilsuse nõukogu ja Baseli pangajärelevalve komitee) ja Euroopa Komisjoni (tingituna komisjoni rollist seoses küsimustega, mis on seotud ühtse järelevalvemehhanismi ja nimetatud teiste organitega) koostööle. Koostöö Euroopa Pangandusjärelevalvega – järelevalvealane lähenemine ja stressitestid Ühtse järelevalvemehhanismi määrusega ei muudetud Euroopa Pangandusjärelevalve rolli ja volitusi ning see asutus jääb reguleerivaks ametiks, mis vastutab ELis pangandussektori ühtse reeglistiku valmimise ja juhtimise eest, samuti ühtse reeglistiku järjepideva kohaldamise tagamise eest. EKP-l palutakse järgida Euroopa Pangandusjärelevalve eeskirju. Samas tuleks tunnistada, et EKP peab rakendama Euroopa Pangandusjärelevalve eeskirju oma õigusaktide kaudu, mis võib mõjutada Euroopa Pangandusjärelevalvet, arvestades EKP õigusaktide laiendatud kohaldamist 19 liikmesriigi suhtes. Soovitatav oleks, et EKP viitaks regulaarselt oma eeskirjades, sealhulgas määrustena vastu võetud eeskirjades asjaomastele Euroopa Pangandusjärelevalve eeskirjadele või asjaomastele pidevatele Euroopa Pangandusjärelevalve töövoogudele. Samuti oleks soovitatav, et EKP kooskõlastaks hoolikalt oma rakendusalgatusi nii sisu kui ka tähtaegade poolest Euroopa Pangandusjärelevalve omadega. Lisaks kutsutakse selleks, et hoiduda kattuvustest ja ebakõladest ühtse reeglistiku tõlgendamisel, EKPd üles tegema Euroopa Pangandusjärelevalvega tihedat koostööd ning püüdma igati hoiduda sellest, et tema enda küsimuste ja vastuste rubriik hõlmab küsimusi, millega peaks tegelema Euroopa Pangandusjärelevalve või mille vastused on Euroopa Pangandusjärelevalve poolt juba antud vastustega vastuolus. EKP kavatsus tagada ühtse järelevalvemehhanismi täielik vastavus Euroopa Pangandusjärelevalve suunistele ja soovitustele on teretulnud. EKPd innustatakse jätkuvalt tagama täielik vastavus Euroopa Pangandusjärelevalve suunistele ja soovitustele, sealhulgas Euroopa Pangandusjärelevalve lähenemisalasest tööst saadud tagasisidele. Samal ajal on ühtse järelevalvemehhanismi kasutuselevõtt andnud võimaluse teha järelevalvealase lähenemise saavutamisel kiiremaid edusamme. EKP hõlbustab sageli seisukohtade kooskõlastamist ühtse järelevalvemehhanismi riiklike pädevate asutuste vahel Euroopa Pangandusjärelevalve seadusandlike dokumentide väljatöötamisel ning pakub väärtuslikku asjatundlikkust otsuste tegemise protsessi igal tasandil. EKPd kutsutakse olema järjepidevalt ennetav kõikides Euroopa Pangandusjärelevalve töövoogudes, eriti kui Euroopa Pangandusjärelevalve seda sõnaselgelt palub. EKP osaleb aktiivselt ka ELi-ülese stressitestiga seotud tegevuses. Võttes arvesse seda, et stressitest on ühine pingutus, mille puhul kohustused on selgelt jaotatud, on vajalik, et kõik osalevad pädevad asutused (sealhulgas EKP) ja Euroopa Pangandusjärelevalve teeksid omavahel tihedat koostööd. Koostöö Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga – makrotasandi usaldatavusjärelevalvega seotud lähenemine EKP järelevalvetegevuse ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu vaheline koostöö on vajalik, et tagada ühtsus EKP ülesannete ning üldise ELi makrotasandi usaldatavusjärelevalve kooskõlastamise vahel Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogus. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu ja ühtse järelevalvemehhanismi tehniliste komiteede koostoime ja koostöö on aja jooksul paranenud, eriti seoses teabe jagamisega ja töö dubleerimisest hoidumisega, aga nende tegevuse ulatus ja raskuskese on endiselt erinevad. Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu määruste läbivaatamisel pakutakse välja võimalus kehtestada EKP järelevalvetegevuse institutsiooni esindatus ESRNi juhtimisstruktuuris ning veelgi edendada nende tegevuse kooskõlastamist. Koostöö Ühtse Kriisilahendusnõukoguga – varajane sekkumine ja kriisilahenduse käivitamine Alates Ühtse Kriisilahendusnõukogu asutamisest 2016. aasta jaanuaris pangandusliidu kriisilahendusasutusena peavad ühtne järelevalvemehhanism ja Ühtne Kriisilahendusnõukogu tegema tihedat koostööd. Allkirjastatud on vastastikuse mõistmise memorandum, mis võimaldab vahetada teavet, mis on vajalik Ühtse Kriisilahendusnõukogu jaoks, et valmistada ette ja kasutada kriisilahendusmeetmeid. 2017. aastal mitme raskustes oleva pangaga seoses võetud meetmed näitasid, et koostöö toimis hästi. Hiljuti saadud kogemus aitab kõigil asjaosalistel veelgi parandada normide praktilist kohaldamist ja süsteemi toimimist. Ühtset järelevalvemehhanismi puudutavate küsimuste puhul on see näiteks seotud kõigi selliste Euroopa ja siseriiklike organite koostöö ja teabevahetuse praktiliste vormidega, kes osalevad varajases sekkumises ja kriisilahenduses, st menetlustes, mille käigus tehakse otsus, kas pank on raskustes või kas ta võib raskustesse sattuda, ja varade kvaliteedi läbivaatamise kasutamisega, et teha kindlaks, kas ennetava rekapitaliseerimise tingimused on täidetud. Võttes arvesse üha suuremaid praktilisi kogemusi, on oluline, et koostööraamistikku hinnataks pidevalt ja vajaduse korral parandataks seda. Selleks jätkab komisjon koostööd ühtse järelevalvemehhanismi ja Ühtse Kriisilahendusnõukoguga, et tagada kriisilahendusmehhanismi üldine toimimine ja ELi riigiabi raamistiku arvesse võtmine. Kui kavandatakse varajase sekkumise meetmeid, mida võtab EKP seoses järelevalve alla kuuluva asutusega, mille puhul Ühtne Kriisilahendusnõukogu on kriisilahendusasutus, tuleb sellistest meetmetest teavitada Ühtset Kriisilahendusnõukogu, kes võib valmistada ette asjaomase asutuse kriisilahenduse ning jälgib koostöös EKPga hoolikalt varajaste sekkumismeetmete järgimist. Varajaste sekkumismeetmete õigusraamistikus on täheldatud mõningaid ebaühtlusi, mille saaks kõrvaldada, selgitades varajase sekkumise volituste kasutamist, kui need kattuvad järelevalvevolitustega. Peale selle võiks varajase sekkumise volitused ette näha otse määruses, millega kehtestatakse ühtne kriisilahendusmehhanism, et võimaldada EKP-l kasutada otse kohaldatavas liidu õiguses antud volitusi. Kuni selliste selgituste tegemiseni õigusaktides, sealhulgas seoses varajast sekkumist käivitavate juhtudega, on soovitatav, et EKP töötaks välja oma kriisijuhtimisstrateegia, määrates eelkõige kindlaks asjaolud, mis nõuavad varajasi sekkumismeetmeid, ning teavitaks selgelt Ühtset Kriisilahendusnõukogu kõikidest meetmetest, mis on suunatud asutustele, mille finantsolukord halveneb, et võimaldada tõhusamat koostööd. Lisaks on EKP-l kui pädeval asutusel volitused teha otsus, kui tema järelevalve alla kuuluv asutus muutub maksejõuetuks või on tõenäoline tema muutumine maksejõuetuks. See otsus on kriisilahenduse käivitamise eeltingimus ning seda, kuidas seda tehakse, tuleks analüüsida ühtse järelevalvemehhanismi edasisel läbivaatamisel. Osalemine Baseli pangajärelevalve komitees ja finantsstabiilsusnõukogus – rahvusvaheline õigusnormide lähendamine Heameelt valmistab see, et EKPst on saanud asjaomaste rahvusvaheliste standardeid kehtestavate asutuste, nagu finantsstabiilsusnõukogu ja Baseli pangajärelevalve komitee liige ning ta tegutseb aktiivse liikmena. Seda funktsiooni täites võib EKP aktiivselt kaasa aidata pangandussektori jaoks oluliste rahvusvaheliste standardite kehtestamisele mõjusamalt kui Euroopa Pangandusjärelevalve või komisjon, millel on Baseli pangajärelevalve komitees üksnes vaatleja staatus. Endiselt on keerukas saavutada kõikide Euroopa liikmete töö täielik ühtlustamine Baseli komitees, aga EKP seonduvad jõupingutused koostöös komisjoniga on olulised ja neid tuleks seega edendada.