[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 24.6.2009

KOM(2009) 304 lõplik

KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE JA EUROOPA PARLAMENDILE

2008. aasta keskkonnapoliitika ülevaade {SEK(2009) 842}

2008. AASTA KESKKONNAPOLIITIKA ÜLEVAADE

Sissejuhatus

EL seisab silmitsi probleemidega, mille on põhjustanud muutlikud tooraine-, toidu- ja energiahinnad, keskkonnale avaldatava koormuse kasv ja enneolematu majanduskriis. Nende probleemide tõttu on Euroopal vaja liikuda kiiremini ressursitõhusa ja vähem CO 2-heiteid tekitava majanduse suunas. Käesolevas komisjoni koostatud viimases keskkonnapoliitika ülevaates rõhutatakse 2008. aasta saavutusi, mis aitavad valmistuda muutusteks. Ülevaates käsitletakse käivitatud laiaulatuslikke algatusi ja suuremaid jõupingutusi nõudvaid väljakutseid.

Uued võimalused ja ülesanded aastal 2008 ja pärast seda

Keskkonnapoliitika on poliitilise tegevuskava prioriteet

Keskkonnapoliitika on muutunud üheks poliitiliselt kõige olulisemaks küsimuseks. 96 % eurooplastest leiab, et keskkond on nende jaoks oluline[1] ja nad on äärmiselt mures selliste küsimuste pärast nagu kliimamuutused ja reostus.

Keskkonnapoliitika seisukohad mõjutavad üha enam transpordi-, energia-, põllumajandus-, ühtekuuluvus-, tööstus- ning teadus- ja arenduspoliitikat. Energiapoliitika eesmärk on muu hulgas suunata meid vähem CO2-heiteid tekitava majanduse poole. Säästva arengu küsimused on aluseks struktuurifondide kasutamise otsustele. Põllumajanduspoliitika toetab üha enam maa ja loodusvarade säästvat kasutamist. Ühise põllumajanduspoliitika läbivaatamisel[2] 2008. aasta novembris tehti ettepanek suunata ELi rahalisi vahendeid otsemaksete asemel rohkem maaelu arengusse. Liikmesriigid peavad kasutama kõnealuseid ühenduse vahendeid muu hulgas bioloogilise mitmekesisuse ja looduskaitse, taastuvenergia, jäätmekäitluse ja veemajanduse, keskkonnasäästliku transpordi ja kliimamuutuste jaoks.

Paljud keskkonna seisundit halvendavad suundumused siiski püsivad. Vähem CO2-heiteid tekitava ressursitõhusa majanduse saavutamiseks on vaja märkimisväärseid jõupingutusi ja investeeringuid.

Kriis annab võimaluse muuta majandus keskkonnahoidlikuks

Praegune majanduskriis on šokeerinud kogu maailma, tabades kõiki majandussüsteemi osasid. ELis on riikide valitsused, Euroopa Keskpank ja Euroopa Komisjon teinud tihedat koostööd, et taastada usaldus, kaitsta hoiuseid, säilitada taskukohaste laenude saamine ja parandada valitsemistavasid.

Kriis annab olulise võimaluse muuta meie majandus keskkonnahoidlikuks ning panna alus vähem CO2-heiteid tekitava ja ressursitõhusa majanduse kasvule. Kuna majanduslangus mõjutab poliitikat, võib tõhusam keskkonnapoliitika anda tõuke majanduse elavdamiseks ja ELi konkurentsivõime kestvaks parandamiseks. Komisjoni poolt 2008. aasta novembris vastu võetud Euroopa majanduse elavdamise kava[3] sisaldab meetmeid ja vahendeid, mille abil parandada energiatõhusust, edendada keskkonnasäästlike toodete müüki, arendada info- ja kommunikatsioonitehnoloogia lairibainfrastruktuuri ning keskkonnahoidlikku tehnoloogiat auto- ja ehitustööstuses.

Kliimamuutused – üks suuremaid ohte, mis meie planeeti ähvardab

Kliimamuutuste tagajärjed – merevee taseme tõus ja äärmuslike ilmastikunähtuste sagenemine – annavad ennast juba tunda. Valitsustevahelise kliimamuutuste rühma neljanda hindamisaruande[4] kohaselt võib maapinna keskmine temperatuur tõusta sel sajandil 1,8–4,0 °C ning kui selline tendents jätkub, võib see tõusta tasemeni, mil katastroofiliste muutuste tõenäosus suureneb. Sterni ülevaade[5] kliimamuutuste majandusliku mõju kohta näitas, et tegevusetusest tulenevad kulud on oluliselt suuremad kui meetmete võtmisega kaasnevad kulud.

2008. aasta oktoobris avaldatud iga-aastane eduaruanne[6] Kyoto protokolli rakendamise kohta näitas, et EL ja enamik liikmesriike on oma kohustuste täitmisega järje peal. Prognooside kohaselt saavutavad EL 15 liikmesriigid oma vähendamiseesmärgi (-8 %) olemasolevate meetmete abil, ostes heitkoguse ühikuid kolmandatest riikidest ja istutades metsa, mis neelab süsinikdioksiidi. Arutlusel olevate meetmete abil on võimalik heitkoguseid veelgi vähendada.

EL tekitab siiski umbes 10,5 % ülemaailmsetest heitkogustest[7] ja tema jõupingutused ei ole piisavad, et leevendada kliimamuutusi, kui ülemaailmselt ei võeta täiendavaid meetmeid. Praegu toimuvad ülemaailmset kliimamuutuste kokkulepet käsitlevad rahvusvahelised läbirääkimised, et võtta tõhusaid meetmeid pärast 2012. aastat, kui Kyoto kohustuste täitmine lõpeb. Kaasata tuleks kõik suured heitkoguste tekitajad: Hiina, India ja teised suured arenguriigid ning USA, kellel ei ole praegu Kyoto protokolli kohaseid heitkoguste vähendamise eesmärke.

2008. aasta detsembris Poznanis toimunud ÜRO kliimakonverentsil hinnati 2007. aastal Bali konverentsil kokku lepitud tegevuskavaga seotud edusamme ning esitati täiendavaid poliitilisi suuniseid Kyoto-järgseteks läbirääkimisteks pärast 2012. aastat. Konverentsil loodi ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni[8] kohanemisfond ja tehnosiiret käsitlev Poznani programm ning tehti edusamme mitmes tehnilises küsimuses, nagu raadamisest ja metsade seisundi halvenemisest tingitud heitkoguste vähendamine. Kõige olulisem edasiminek oli aga Poznani konverentsil koostatud läbirääkimiste programm, mille abil loodetakse saavutada lõplik kokkulepe 2009. aasta detsembris Kopenhaagenis ÜRO kliimakonverentsil. Võttes arvesse ELi juhtivat rolli, nõuavad kõnealusel konverentsil tehtavad otsused 2010. aastal ja pärast seda seadusandlikke järelmeetmeid ja algatusi eri valdkondades.

ELi kliima- ja energiapakett

Euroopa Ülemkogu kiitis 2007. aasta märtsis heaks komisjoni ettepanekud kliimamuutuste ja energia integreeritud poliitika kohta[9]. EL võttis kohustuse vähendada 2020. aastaks (võrreldes 1990. aasta tasemega) kasvuhoonegaaside heitkoguseid 30 %, kui teised arenenud riigid on nõus samaväärselt vähendama, või muul juhul vähemalt 20 %.

2008. aasta jaanuaris vormis komisjon need kohustused konkreetseteks meetmeteks, võttes vastu kliima- ja energiapaketi,[10] mis sisaldas ettepanekuid ELi heitkogustega kauplemise süsteemi muutmiseks, kaasates sellesse rohkem kasvuhoonegaase ja majandussektoreid ning seades kogu ELi jaoks rangema heitkoguste ülemmäära ja heitkoguste vähendamise eesmärgid kõnealuse süsteemiga hõlmamata sektorite jaoks, nt maanteetransport, ehitised, teenused ja põllumajandus.

2008. aasta jooksul saavutasid Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Parlament kokkuleppe lennunduse lisamiseks ELi heitkogustega kauplemise süsteemi[11]. ELi suunduvate, EList väljuvate ja ELi piires toimuvate lendudega seotud kasvuhoonegaaside heitkogused kaasatakse ELi heitkogustega kauplemise süsteemi alates 2012. aastast.

Pakett sisaldas ka ettepanekut direktiivi kohta, mille õiguslikult siduvad eesmärgid olid suurendada taastuvenergia osakaalu 20 %-ni aastaks 2020 (transpordisektori osakaal 10 %), ning reguleerivat raamistikku, millega tagatakse süsinikdioksiidi kogumise ja geoloogilise säilitamise tehnoloogia ohutu kasutamine. Parlament ja nõukogu võtsid paketi vastu 2008. aasta detsembris[12].

Muud kliimamuutusi käsitlevad meetmed ELis ja maailmas

Parlament ja nõukogu saavutasid 2008. aasta detsembris kokkuleppe sõidukite CO2-heitega seotud tulevastes eesmärkides, mille alusel kohaldatakse keskmist heitkoguste piirnormi 130 g/km 2012. aastal 65 %-le uutest sõidukitest, suurendades seda protsenti järk-järgult, kuni 2015. aastal kohaldatakse seda kõikidele sõidukitele[13]. Uute sõidukite 2020. aasta keskmiste heitkoguste eesmärgiks seatakse 95 g CO2/km.

Võeti vastu ka läbivaadatud kütusekvaliteedi direktiiv,[14] milles sätestatakse transpordikütuste olelusringi jooksul tekkivate kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamine 6 % võrra aastaks 2020. 2012. aastal vaadatakse läbi võimalus vähendada heitkoguseid veel 4 % võrra aastaks 2020. Direktiivis sätestatakse ka biokütuste säästlikkuse kriteeriumid, mis aitaksid kõnealust vähendamist saavutada.

Laevanduse CO2-heited, mis moodustavad 2–3 % ülemaailmsetest heidetest, kasvavad aastas 3–4 %. Komisjon kavandab kõnealuste heidete vähendamiseks õigusakte.

2008. aasta novembris esitas komisjon teise strateegilise energiaülevaate,[15] millega toetatakse 2020. aasta kliima- ja energeetikaeesmärke ning suurendatakse ELi energiajulgeolekut. Selles esitatakse ettepanekud energiatõhususe parandamise kiirendamiseks sellistes olulistes valdkondades nagu ehitus ja tootmine; see sisaldab ka kava säästva energiavarustuse tagamiseks.

Arenguriikide ja üleminekujärgus majandusega riikide kaasamiseks rajas EL 2008. aasta märtsis keskkonna ja loodusvarade temaatilise programmi (ENRTP) alusel ülemaailmse energiatõhususe ja taastuvenergia fondi (GEEREF). See avaliku ja erasektori investeerimisfond annab riskikapitali piirkondlikele fondidele, mis investeerivad väiksemamahulistesse projektidesse. Komisjon on selleks eraldanud 80 miljonit eurot ning oodata on ka riigi ja ärisektori poolset lisarahastamist. Esimesed investeeringud kiideti heaks 2008. aasta detsembris.

Kliimamuutuste vältimatu mõjuga toimetulekuks on vaja kohanemismeetmeid. Euroopas avaldavad äärmuslikud ilmastikunähtused mõnele piirkonnale, sektorile ja ühiskonnarühmale tõenäoliselt suuremat mõju. 2009. aastal avaldas komisjon valge raamatu,[16] milles sätestati raamistik ajavahemikuks 2009–2012, et suurendada ELi vastupidavust seoses muutuva kliimaga. Kõnealuse raamistikuga täiendatakse liikmesriikide jõupingutusi, toetades samas ka naaber- ja arenguriikide püüdlusi. Eelkõige aitab EL vähim arenenud riike ja väikseid saareriike ENTRP alla kuuluva ülemaailmse kliimamuutuste liitu käsitleva algatuse raames.

Keskkonna- ja looduskatastroofidega toimetulek

Ühenduse kodanikukaitse mehhanism on muutunud oluliseks vahendiks suurtele loodusõnnetustele reageerimisel. Kui 2002. aastal kasutati seda ainult 3 korral, siis 2008. aastal juba 20 korral, sealhulgas anti abi Hiina maavärina ning Euroopat tabanud üleujutuste, metsapõlengute ja maavärinate ohvritele.

Kuna kliimamuutuste tõttu on liikmesriike ja kolmandaid riike tabavate loodusõnnetuste – nagu ka äärmuslike ilmastikutingimuste – sagedus ja tugevus suurenenud, pakkus komisjon märtsis välja katastroofide ohjamist käsitleva integreeritud lähenemisviisi[17]. Selle abil hinnatakse, milliseid kodanikukaitse mehhanismi aspekte on vaja tugevdada, ja selgitatakse välja, kuidas parandada sekkumiseks vajalike ressursside kättesaadavust. 2008. aastal alustas komisjon koostööd kandidaatriikide, potentsiaalsete kandidaatriikide, teiste naaberriikide ja AKV[18] riikidega. 2009. aastal esitas komisjon teatise loodusõnnetuste ennetamise kohta[19] ning jätkab katastroofidele reageerimise koolituse tugevdamist käsitlevate ettepanekute väljatöötamist.

Bioloogilise mitmekesisuse kaitsmine: nii moraalne kohustus kui ka majanduslik vältimatus

Bioloogilise mitmekesisuse vähenemine nii Euroopas kui ka kogu maailmas, mida süvendavad kliimamuutused, kujutab tõsist ohtu meie elukvaliteedile, looduskeskkonnale ja majandusele. Loodus on väärtus omaette, kuid inimeste materiaalne toimetulek sõltub ka ökosüsteemide pakutavatest kaupadest ja teenustest. Kui praegune olukord jätkub, toob see kaasa tõsise majanduskahju. Ökosüsteemide ja bioloogilise mitmekesisuse majanduslikke aspekte käsitleva uuringu[20] esimesed tulemused avaldati 2008. aasta mais toimunud bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni üheksandal konverentsil ning nende tulemuste kohaselt tähendab ökosüsteemi teenuste ülemaailmne kadumine aastas 50 miljardi euro suurust majanduslikku kahju. Temperatuuride tõusu ja ookeanide hapestumise tõttu hävib 2030. aastaks 60 % korallriffidest. Umbes 11 % maailma looduslikest aladest hävib aastaks 2050 peamiselt põllumajandustegevuse, infrastruktuuride laienemise ja kliimamuutuste tõttu. Heaolu vähenemine võib ulatuda 7 %-ni SKPst.

2001. aastal leppisid liikmesriikide valitsused kokku, et aastaks 2010 peatatakse ELi bioloogilise mitmekesisuse vähenemine ja taastatakse elupaigad. Lisaks võtsid nad kohustuse vähendada märkimisväärselt bioloogilise mitmekesisuse kadu maailmas aastaks 2010. Sellest ajast alates on ELi valitsused kehtestanud poliitika ja seadused bioloogilise mitmekesisuse kaitsmiseks.

Linnudirektiivi ja elupaikade direktiiviga loodi oluliste liikide ja elupaikade kaitsmiseks kindel õiguslik alus, eelkõige Natura 2000 raames. Kõnealune üleeuroopaline kaitsealade võrgustik hõlmab 17 % ELi pindalast ja seda laiendatakse ka meredele. LIFE+ rahastamisprogrammi puhul on vähemalt 50 % vahenditest ette nähtud ELi bioloogilise mitmekesisuse säilitamise projektide jaoks. ELi bioloogilise mitmekesisuse tegevuskava loob strateegilise raamistiku. Ühise põllumajanduspoliitika ja ühise kalanduspoliitika järjestikused reformid on pakkunud uusi võimalusi bioloogilise mitmekesisuse säilitamiseks. Vee raamdirektiivis nõutakse, et järved, ojad, jõed, suudmealad ja rannikuveed peavad saavutama hea ökoloogilise seisundi 2015. aastaks. ELi õigusaktidega piiratakse alasid, kus võib kasvatada biokütuse tootmiseks sobivaid kultuure, et vähendada negatiivse mõju ohtu. 2008. aastal lisati Natura 2000 võrgustikku umbes 115 000 km2 uusi alasid, millest osa asub Bulgaarias ja Rumeenias. Komisjon pakkus välja võimalusi kahjulike sissetungivate liikide tõrjumiseks; nende võimaluste hulka kuulub ka üleeuroopaline varajase hoiatamise süsteem, mille abil teatatakse uutest ja levivatest liikidest[21].

Kõigest hoolimata jätkub ELis bioloogilise mitmekesisuse vähenemine. Bioloogilise mitmekesisuse tegevuskava käsitlev 2008. aasta vahearuanne[22] näitas, et vaatamata edusammudele on väga ebatõenäoline, et me suudame praeguste jõupingutuste abil saavutada eesmärgi peatada bioloogilise mitmekesisuse vähenemine aastaks 2010.

ELi jõupingutuste suurendamine ülemaailmse raadamisega võitlemiseks

Ülemaailmsel tasandil teeb bioloogilise mitmekesisuse vähenemine veelgi enam muret. Kõige pakilisem probleem on maakera siiani säilinud metsade kaitse. Igal aastal hävib 13 miljonit hektarit ehk umbes Kreeka pindala võrra troopilisi metsi. See seab ohtu hinnanguliselt 1,6 miljardi inimese ellujäämise, kuna nad saavad oma elatusvahendid suures osas metsaressurssidest, ning see mõjutab oluliselt liikide hävimist ja kliimamuutusi. Raadamine põhjustab ligikaudu 20 % ülemaailmsetest kasvuhoonegaaside heitkogustest, mis on rohkem kui kõik ELi heitkogused kokku.

2008. aastal esitas komisjon maailma metsade kaitsmiseks kaks algatust: määrus,[23] millega kohustati puidu ja puidutoodetega kauplejaid tegema kindlaks, et puit saadi päritoluriigis seaduslikult, ja teatis,[24] millega tehti ettepanek vähendada troopiliste metsade raadamist 2020. aastaks poole võrra ja peatada maailma metsade hävitamine aastaks 2030. Lisaks 2008. aastal sihipäraste meetmete jaoks tehtud kuludele on vaja täiendavat ELi poolset rahastamist, millest osa võiks tulla ELi heitkogustega kauplemise süsteemi alusel saastekvootide enampakkumisest. Lisaks hindab komisjon võimalust kehtestada biomassi säästlikkuse kriteeriumid, mis võiks avaldada positiivset mõju raadamise peatamisele.

Metsaõigusnormide täitmise järelevalve, metsahalduse ja puidukaubandusega (FLEGT) seotud ELi algatuse raames, mille eesmärk on peatada ebaseaduslik metsaraie, sõlmiti kokkulepe Ghanaga[25]. Kokkuleppe alusel lubatakse ELis müüa ainult selliseid Ghanast päris puidutooteid, millel on nende seaduslikkust tõendav luba. Läbirääkimised käivad ka teiste troopilist puitu eksportivate Aafrika ja Aasia riikidega.

Bioloogilise mitmekesisuse kadu tuleb vähendada ülemaailmselt

Bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni kohtumisel[26] leppisid 191 riiki kokku kaugeleulatuvate meetmete võtmises, millega püütakse peatada praegune enneolematu bioloogilise mitmekesise vähenemine maailmas. Saavutati üksmeel otsustes, millega valmistatakse ette säästev biokütuste tootmine ning viiakse lõpule rahvusvaheline süsteem, mis on seotud geneetilistele ressurssidele juurdepääsu ja nendest saadava kasu jagamisega. Otsustega püütakse suurendada ka bioloogilise mitmekesisuse kaitset ja tagada, et bioloogiline mitmekesisus ja metsad moodustaksid osa kliimamuutusi käsitlevatest käimasolevatest läbirääkimistest.

2008. aastal andis nõukogu Rahvusvahelise Vaalapüügikomisjoni (IWC) juunikuisel kohtumisel nõusoleku toetada täielikult vaalade kaitset[27]. Juulis esitas komisjon õigusakti ettepaneku,[28] et sulgeda Euroopa turg toodetele, mis saadakse põhjendamatult valulikul viisil tapetud ja nülitud hüljestest. Kauplemist lubataks ainult juhul, kui on tagatud, et jahtimisel järgiti loomade heaolu kõrgeimaid standardeid.

Kemikaale käsitlevad murrangulised õigusaktid on nüüd jõus

Pärast aastatepikkust ettevalmistamist jõustus juunis kemikaalimäärus REACH, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist[29]. Äriühingud esitasid kuni detsembrikuuni Euroopa Kemikaaliametile üle 2 miljoni esialgse teabetoimiku rohkem kui 100 000 kemikaali kohta, mis oli ligi 15 korda oodatust rohkem. Kemikaalimäärusega REACH asendati 40 õigusakti ja loodi üks kogu ELi hõlmav süsteem ELis toodetud või ELi imporditud kemikaalide haldamiseks. Uue määruse kohaselt peab tööstusharu tõestama, et kemikaalid on ohutud. Uue süsteemiga soovitatakse või vahel nõutakse mõne aine asendamist vähem ohtlike ainetega. Uued kemikaalid tuleb enne tootmist või turustamist registreerida. Olemasolevate kemikaalide puhul võib äriühingutele anda järkjärgulised registreerimise tähtajad, kui eelregistreerimine on tehtud 2008. aastal.

Kemikaalidega seoses on vastu võetud või on ettevalmistamisel ka teisi meetmeid. Ühe määrusega[30] kehtestatakse uus süsteem ohtlike ainete klassifitseerimiseks, märgistamiseks ja pakendamiseks. Teise määrusega[31] keelatakse kogu elavhõbedaeksport alates 2011. aastast. Detsembris saavutati lõplik kokkulepe seoses raamdirektiiviga, mis käsitleb pestitsiidide säästvat kasutamist[32]. Liikmesriigid peavad regulaarselt kontrollima pestitsiididega töötlemise seadmeid ja keelustama õhust pihustamise. 2009. aastal vaatab komisjon läbi biotsiide käsitleva direktiivi osaliselt selleks, et kohandada seda kemikaalimäärusega REACH.

Uued õhusaastealased algatused

Õhu kvaliteet on Euroopa kodanike jaoks oluline ning EL on selles vallas olnud väga aktiivne.

Juunis jõustus direktiiv välisõhu kvaliteedi ja õhu puhtamaks muutmise kohta ning see on 2005. aasta teemastrateegia oluline meede. See näitab ELi tahet parandada õhu kvaliteeti, kohustades liikmesriike vähendama linnapiirkondades kokkupuudet väikeste osakestega (PM2.5) keskmiselt 20 % aastaks 2020 (võrreldes 2010. aastaga). 2007. aastal võeti ametlikult vastu ka uued sõidukite heitenormid (Euro 5 ja 6), millega muudakse rangemaks tahkete osakeste (alates 2009) ja lämmastikoksiidide heitkoguste (alates 2014) piirmäärad. Euro 5 kohustab kasutama diiselautode puhul tahkete osakeste filtrit. 2008. aasta juulis esitas komisjon algatuse „Keskkonnahoidlik transport”,[33] et muuta transport säästvamaks. See sisaldab näiteks strateegiat, millega tagatakse, et transpordiliikide hinnad peegeldaksid paremini ühiskonnale tekitatavat tegelikku kulu, ja ettepanekut, millega võimaldatakse liikmesriikidel sisestada kõnealune kulu veoautode teemaksudesse. Kuid teha on veel palju, eriti seoses raskeveokite heitkogustega.

Õhu kvaliteeti käsitleva 2005. aasta teemastrateegia tulemusel on komisjon ja liikmesriigid osalenud MARPOLi konventsiooni[34] VI lisa muutmises, mis vähendab märkimisväärselt rahvusvahelise laevandusega seotud SOx ja PM heiteid.

2008. aastal esitas komisjon ettepaneku uue tööstusheidete õigusakti vastuvõtmiseks[35]. Sellega muudetakse tööstussektorites rangemaks heitkoguste piirnormid, kehtestatakse keskkonnajärelevalve standardid ja laiendatakse kontrollide ulatust keskmise suurusega põletusseadmetele. Selles kontekstis asus komisjon hindama võimalust töötada välja kogu ELi hõlmavad eeskirjad NOx and SO2 heitkogustega kauplemise kehtestamiseks asjakohasel geograafilisel tasandil.

ELi õigusaktid kaitsevad veeringlust tervikuna

2008. aastal kiitis nõukogu heaks direktiivi pinnavee keskkonnakvaliteedi standardite kohta[36]. Direktiivis määratakse kindlaks kontsentratsioonipiirid rohkem kui 30 saasteaine kohta, nagu pestitsiidid, raskemetallid ja biotsiidid, ning see on vee raamdirektiivi toetamiseks vastu võetud viimane olulisem õigusakt. Veemajanduse õigusraamistik põhineb valglapiirkondadel, mitte halduspiiridel, ja selle eesmärk on saavutada vee hea kvaliteet kõikides ELi veekogudes aastaks 2015.

Järgmine samm on töötada 2009. aastal välja vesikonna majandamiskavad. Liikmesriigid peavad kehtestama tegelikke kulusid peegeldavad veehinnad aastaks 2010. Veehinna kujundamine soodustab kulutasuvaid investeeringuid tõhusasse veekasutusse, mida vajatakse üha enam veepuudust kannatavates piirkondades. Uuringu kohaselt võiks ainuüksi tehnoloogia abil parandada veekasutuse tõhusust ELis ligi 40 %[37].

Merestrateegia raamdirektiiv[38] täiendab kogu veeringluse hõlmatust õigusaktidega. Sarnaselt vee raamdirektiiviga on ka selle direktiivi aluseks ökosüsteemipõhine lähenemisviis. Direktiiviga nähakse ette, et liikmesriigid arendaksid merestrateegiat, mis sisaldab vajalikke meetmeid, et saavutada 2020. aastaks ELi merekeskkonna hea seisund. Merestrateegia raamdirektiiv on ELi integreeritud merenduspoliitika[39] keskkonnaalane tugisammas, mille asjakohane rakendamine aitab võtta keskkonnaalaseid vajadusi paremini arvesse sellistes sektorites nagu kalandus, laevandus või turism.

Paremad tulemused väiksemate jõupingutustega: säästev tarbimine ja tootmine

Reostuse vältimisest ja kahjude kõrvaldamisest üksi ei piisa. Säästev majanduskasv tähendab seda, et me peame muutma oma tarbimisharjumusi ja tootmisviise. Me peame parandama toodete keskkonnatõhusust kogu nende olelusringi jooksul, edendama nõudlust keskkonnasäästlike toodete järele ja aitama tarbijatel teha teadlikke valikuid.

2008. aasta juulis esitas komisjon tegevuskava tarbimise ja tootmise ning säästva tööstuspoliitika kohta[40]. Selle keskmes on dünaamilise õigusliku struktuuri loomine, et jätkuvalt parandada toodete keskkonnatõhusust ja soodustada nende kasutuselevõttu tarbijate poolt. Läbivaadatud ökodisaini direktiivi ettepaneku[41] kohaselt saab energiamõjuga toodete keskkonnatõhususe jaoks kehtestada miinimumnõuded ja vabatahtlikud kõrgetasemelised kriteeriumid. Novembris esitatud läbivaadatud energiamärgistuse direktiivis[42] sätestatakse toodete kohustusliku märgistamise ja ühtlustatud keskkonnatõhususe nõuded riigihangete ja soodustuste jaoks. 2009. aasta märtsis võttis nõukogu vastu direktiivi keskkonnasõbralike ja energiatõhusate mootorsõidukite edendamise kohta[43]. Selles sätestatakse, et ühissõidukitena kasutatavate mootorsõidukite ostmisel tuleb arvesse võtta nende kogu kasutusiga hõlmavat energiatarbimist ja keskkonnamõjusid. Toodetele ja teenustele, millel on parim keskkonnatõhusus, võib anda uuendatud ökomärgise[44] ning keskkonnahoidlike riigihangete[45] ja juhtivate turgudega seotud algatused toetavad keskkonnasäästlike toodete ja teenuste kasutuselevõttu turgudel, luues tingimused innovatsiooni soodustamiseks. Tõhustatakse ka koostööd Euroopa jaemüügisektoriga.

Vaadati läbi vabatahtlik keskkonnajuhtimis- ja -auditeerimissüsteem EMAS,[46] mis aitab äriühingutel muuta oma tootmisprotsessid optimaalsemaks; 2009. aastaks kavandatud vabatahtliku keskkonnatehnoloogia kontrollisüsteemi eesmärk on suurendada ostjate usaldust uue keskkonnatehnoloogia toimimise vastu. Lisaks kavatseb komisjon esitada keskkonnasäästlike toodete ja teenustega seotud uusi soodustavaid meetmeid, mis põhinevad eelkõige juhtivate turgude algatustel.

Jäätmeid taaskasutava ühiskonna suunas

ELi jäätmekäitluspoliitika eesmärk on vähendada jäätmete mõju keskkonnale ja tervisele ning parandada Euroopa ressursitõhusust. Kohaldatakse jäätmehierarhiat: parim lahendus on jäätmetekke vältimine, sellele järgneb korduskasutamine, ringlussevõtt ja muu taaskasutus ning viimane võimalus on jäätmete kõrvaldamine. Pikaajalised eesmärgid on sätestatud jäätmeid käsitlevas 2005. aasta teemastrateegias, millega püüeldakse ressursitõhusa jäätmeid taaskasutava ühiskonna poole: vältides jäätmeid, kuid kasutades vältimatuid jäätmeid võimaluse korral kui ressursse. Strateegias käsitletakse ka uusi poliitilisi algatusi, nagu seaduste ajakohastamine, halduskoormuse vähendamine ja ringlussevõtu soodustamine.

Novembris vastu võetud läbivaadatud jäätmete raamdirektiiviga[47] saab viieastmeline jäätmehierarhia õigusakti osaks. Selles keskendutakse jäätmetekke vältimisele, kohustades liikmesriike valmistama ette riiklikke jäätmete vältimise programme, ning seatakse eesmärgid kodumajapidamiste ja sarnaste jäätmete (50 % aastaks 2020) ning ehitus- ja lammutusjäätmete (70 % aastaks 2020) ringlussevõtuks.

Novembris esitas komisjon ELi strateegia laevade lammutamistavade parandamiseks,[48] mis on osa integreeritud merenduspoliitikat käsitlevast tegevuskavast. Paljud Euroopa laevad jõuavad väärtusliku vanametallina Lõuna-Aasia randadesse, kus puudulikud keskkonnakaitse- ja ohutusmeetmed põhjustavad õnnetusi, terviseriske ja reostust. Strateegia sisaldab meetmeid rahvusvahelise laevade ohutu ringlussevõtu konventsiooni rakendamiseks ja ELi jäätmeveo õigusakti paremaks jõustamiseks.

Detsembris esitas komisjon ettepaneku läbivaadatud direktiivide kohta, millest esimene käsitleb elektri- ja elektroonikaseadmete romusid[49] ning teine teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramist nendes seadmetes[50]. Direktiivide eesmärk on suurendada keskkonnaalast kasu ja poliitika kulutasuvust ning lahendada jõustamisega kaasnevad probleemid. Nendega nähakse ette uued riiklikud kogumise sihtarvud, ambitsioonikamad korduskasutamise ja ringlussevõtu eesmärgid ning suurendatakse tootjate vastutust.

Komisjon võttis vastu ka rohelise raamatu biojäätmete käitluse kohta[51]. Kõnealuses rohelises raamatus uuritakse tuleviku valikuvõimalusi, küsides sidusrühmade arvamust selle küsimuse ja tulevaste õigusaktide ettepanekute vajaduse kohta.

Parem õigusloome ja õigusaktide parem rakendamine

Kõigi komisjoni olulisemate poliitiliste ettepanekute kohta tehti mõju hindamine, et analüüsida, milline poliitikavalik on parim. Hinnangud põhinevad väga ulatuslikul uurimistööl ja laialdastel konsultatsioonidel sidusrühmadega, et leida tõhusamaid lahendusi, millega välditakse mittevajalikke kulusid. Kehtivate õigusaktide lihtsustamine parandab rakendamist ja 2008. aastal on tehtud edusamme mitme eespool nimetatud õigusakti ühendamiseks, lihtsustamiseks ja selgitamiseks. Poliitikavalikutega seotud halduskoormuse proportsionaalne analüüs moodustab nüüd keskkonnapoliitika kindla osa ning 2008. aastal hinnati põhjalikumalt viit olemasolevat poliitikat. Tulemused näitavad, et ELi keskkonnapoliitikaga seotud halduskoormus on teiste poliitikavaldkondadega võrreldes väike[52].

Novembris esitas komisjon kava ELi keskkonnaalaste õigusaktide rakendamise parandamiseks[53]. Tihe koostöö liikmesriikidega on äärmiselt oluline, kuna sellega tagatakse riiklike rakenduseeskirjade õigeaegne vastuvõtmine ja nõuetekohane kohaldamine. Jõustamise parandamiseks keskendub komisjon tõsistele või süstemaatilistele rikkumistele, sealhulgas riiklike rakenduseeskirjade olulistele puudustele, ebaseaduslike prügilate kasutamisele, tõsistele puudustele tööstusettevõtete loamenetlustes ja suutmatusele määrata kindlaks looduskaitsealad.

Luuakse alalised rakendusvõrgustikud, millesse on kaasatud komisjoni ja liikmesriikide esindajad. Mõnele uuele liikmesriigile keskkonnaalaste õigusaktide oluliste sätete kohaldamiseks antud üleminekuperioodid on lõppemas, mis nõuab täiendavat tähelepanu. Rakendamist ja jõustamist käsitleva uue lähenemisviisi eesmärk on kasutada mitmeid eri vahendeid, et vältida ELi õiguse rikkumisi, mis on seotud ELi rahaliste vahendite sihtotstarbelise kasutamise ja laienemisel ühinevatele riikidele antava tõhustatud ühinemiseelse toetusega.

Kokkuvõte

Komisjoni ja Euroopa Parlamendi ametiaeg lõpeb 2009. aastal. Viimasel viiel aastal on EL teinud märkimisväärseid samme, et parandada keskkonda ja Euroopa kodanike elukvaliteeti. EL on juhtinud kliimamuutuste vastast võitlust, seadnud uued eesmärgid kasvuhoonegaaside ja taastuvate energiaallikate jaoks aastaks 2020 ning leppinud kokku nende eesmärkide rakendamiseks vajalikes õiguslikult siduvates meetmetes. Kehtestatud on olulisi meetmeid, nagu kemikaalimäärus REACH, õhu kvaliteedi direktiiv ja Natura 2000 võrgustiku laiendamine. Kuid komisjon teab, et palju on veel teha, eelkõige seoses ELi õigusaktide rakendamise parandamisega ja keskkonnaküsimuste teadvustamisega.

2009. aasta on kliimamuutustealase poliitika jaoks otsustava tähtsusega ja esmatähtis on saavutada kokkulepe Kopenhaageni konverentsil. Kliimamuutustealase poliitika rakendamine ja tugevdamine on oluline, kui EL kavatseb täita oma 2012. aasta järgseid kohustusi. Samuti on ELi jaoks oluline peatada bioloogilise mitmekesisuse vähenemine ELis ja vähendada bioloogilise mitmekesisuse kadu kogu maailmas. See küsimus on üha suureneva tähtsusega ja tulemusi on võimalik saavutada üksnes täiendavate meetmete abil. EL peab tugevdama ka oma suutlikkust kliimamuutuste kahjuliku mõjuga toimetulekul, võttes uusi kohanemismeetmeid. Samuti on ELi jaoks äärmiselt oluline saavutada vähem CO2-heiteid tekitav ja ressursitõhus majandus. Majanduskriis annab ajaloolise võimaluse kiirendada majanduse keskkonnahoidlikumaks muutmist. Riiklikud investeeringud tuleks suunata keskkonna infrastruktuuri, energia- ja ressursitõhususse ning ökoinnovatsiooni.

ELi roll keskkonnaküsimustega seotud rahvusvahelises koostöös on jätkuvalt suurenenud. Ta on toetanud kandidaatriike ja potentsiaalseid kandidaatriike keskkonnaküsimustes, eelkõige aidates neil ühtlustada oma keskkonnapoliitikat ELi õigustikuga. Rahvusvahelist koostööd tuleb veelgi tugevdada, sealhulgas edendades partnerriikide vahelist poliitilist dialoogi, kuna paljud probleemid on ülemaailmsed. Keskkond on üha enam muutumas oluliseks poliitiliseks küsimuseks rahvusvahelistes suhetes. Keskkonnakaupade ja –teenustega kauplemine, juurdepääs põllumajandustoodetele ja loodusvaradele, biokütused ja rahvusvaheline energiajulgeolek, rändesurve, turvalisus- ja arengupoliitika on kõik seotud keskkonnaküsimustega. Tänases rahvusvahelises poliitilises ja majanduslikus olukorras on vaja parandada rahvusvahelist keskkonnaalast juhtimist ja Maa keskkonnaseisundit.[pic][pic][pic]

[1] Eurobaromeetri eriuuring nr 295 (2008).

[2] Nõukogu määrus (EÜ) nr 72-73-74/2009.

[3] KOM(2008) 800.

[4] http://www.ipcc.ch/ipccreports/assessments-reports.htm

[5] http://www.hm-treasury.gov.uk/sternreview_index.htm

[6] KOM(2008) 651.

[7] Allikas: Euroopa Keskkonnaagentuuri aruanne nr 5/2008. See protsendimäär põhineb ühenduse kasvuhoonegaaside andmekogu Euroopa näitajal (5,2 Gt) seoses IPCC viimases hindamisaruandes esitatud üldise hinnanguga kõikide allikate ja gaaside kohta (49 Gt). Kui võtta arvesse üksnes energeetikaga seotud CO2-heiteid, on ELi osa umbes 14 %.

[8] United Nations Framework Convention on Climate Change, UNFCCC.

[9] Nõukogu dokument 7224/1/07 REV 1.

[10] KOM(2008) 30.

[11] Direktiiv 2008/101/EÜ.

[12] Direktiiv 2009/28/EÜ, direktiiv 2009/29/EÜ, direktiiv 2009/31/EÜ ja Euroopa Parlamendi 2008. aasta detsembri resolutsioon seoses dokumendiga KOM(2008) 17.

[13] Euroopa Parlamendi 2008. aasta detsembri resolutsioon seoses dokumendiga KOM(2007) 856.

[14] Direktiiv 2009/30/EÜ.

[15] KOM(2008) 781.

[16] KOM(2009) 147.

[17] KOM(2008) 130.

[18] Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riigid.

[19] KOM(2009) 82.

[20] http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/economics

[21] KOM(2008) 789.

[22] KOM(2008) 864.

[23] KOM(2008) 644.

[24] KOM(2008) 645.

[25] FLEGTi vabatahtlik partnerlusleping.

[26] http://www.cbd.int/cop9

[27] Nõukogu dokument 9818/08.

[28] KOM(2008) 469.

[29] Määrus (EÜ) nr 1907/2006.

[30] Määrus (EÜ) nr 1272/2008.

[31] Määrus (EÜ) nr 1102/2008.

[32] Euroopa Parlamendi 2009. aasta jaanuari resolutsioon, P6_TA(2009)0010.

[33] KOM(2008) 433.

[34] Rahvusvaheline laevade põhjustatava merereostuse vältimise konventsioon.

[35] KOM(2007) 843.

[36] Direktiiv 2008/105/EÜ.

[37] ELi veesäästupotentsiaal, http://ec.europa.eu/environment/water/quantity/pdf/water_saving_1.pdf.

[38] Direktiiv 2008/56/EÜ.

[39] KOM(2007) 575.

[40] KOM(2008) 397.

[41] KOM(2008) 399.

[42] KOM(2008) 778.

[43] Nõukogu dokument 7534/09.

[44] KOM(2008) 401.

[45] KOM(2008) 400.

[46] KOM(2008) 402.

[47] Direktiiv 2008/98/EÜ.

[48] KOM(2008) 767.

[49] KOM(2008) 810/4.

[50] KOM(2008) 809/4.

[51] KOM(2008) 811.

[52] Tulemused 2009. aasta keskpaiga kohta:http://ec.europa.eu/enterprise/admin-burdens-reduction/priority_environment_en.htm

[53] KOM(2008) 773/4.