[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 17.6.2005

SEK(2005) 805 lõplik

KOMISJONI ARUANNE

2004. aasta konkurentsipoliitika aruanne

SISUKORD

Sissejuhatus 9

Konkurentsi peadirektori sissejuhatus 9

I – Monopolivastane võitlus – Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklid 81, 82 ja 86 16

A – Seadusandlikud ja tõlgendavad eeskirjad 16

1. Monopolivastase võitluse ajakohastamine: Rakendusmäärus 773/2004, suunised ja teatised 16

2. Tehnosiirde grupierandi määrus ja suunised 18

3. Transpordi grupierandi määrused 20

3.1 Meretransport 20

3.2 Õhutransport 21

4. Menetluseeskirjade läbivaatamine: Uus teatis toimikule juurdepääsu kohta 22

B – Artiklite 81, 82 ja 86 kohaldamine 24

1. Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine (asutamislepingu artikkel 82) 24

1.1 Otsused 24

1.2 Muud juhtumid ja tagasilükatud kaebused 28

2. Kartellid 31

3. Muud kokkulepped ja kooskõlastatud tegevused 37

3.1 Komisjoni otsused 37

3.2 Muud juhtumid 41

3.3 Sektorisisene uurimine 43

4. Riiklikud meetmed (riigiettevõtted / ainu- ja eriõigusi omavad ettevõtjad) 46

4.1 Otsused 46

4.2 Tagasilükatud kaebused 47

C – Euroopa konkurentsivõrgustik: koostööülevaade 48

1. Üldine ülevaade 48

2. Euroopa Liidu konkurentsieeskirjade kohaldamine liikmesriikide kohtutes: aruanne määruse 1/2003 artikli 15 rakendamise kohta 49

3. Energeetika 51

4. Transport 51

5. Finantsteenused 52

D – Valitud kohtuasjad 53

E – Statistika 58

II – Ühinemiste kontroll 61

A – Seadusandlikud ja tõlgendavad eeskirjad 62

1. Uues sõnastuses ühinemismäärus, uued teatised ja muudetud rakendusmäärus 62

1.1. Uus ühinemismäärus: määrus 139/2004 62

1.2. Muudetud rakendusmäärus 62

1.3. Muudetud teatis lihtsustatud menetluse kohta 66

1.4. Uus teatis täiendavate piirangute kohta 69

1.5. Teatis horisontaalsete ühinemiste kohta 70

B – Komisjoni juhtumid 72

1. Artikli 8 alusel vastuvõetud otsused 72

2. Artikli 6 lõike 1 punkti b ja artikli 6 lõike 2 alusel vastuvõetud otsused 80

3. Üleandmised 90

4. Tagasivõetud teatised 92

C – Valitud kohtuasjad 94

D Statistika 98

III – Sektorisisene areng 100

A – Liberaliseeritud sektorid 100

1. Energeetika 100

2. Elektrooniline side 101

3. Transport 103

3.1 Õhutransport 103

3.2 Raudteed 104

4. Finantsteenused 104

B – Muud sektorid 106

1. Vabad elukutsed 106

IV – Riigiabi kontroll 110

A – Seadusandlikud ja tõlgendavad eeskirjad 110

1. Määrused, suunised ja teatised 110

1.1. Menetluseeskirjad 110

1.2. Uurimis- ja arendustegevus 113

1.3. Koolitustoetus 114

1.4. Äriühingute päästmine ja ümberkorraldamine 114

2. Laevaehitus 116

3. Põllumajandus: poliitika areng ja seadusandlikud algatused 2004. aastal 117

4. Kalandus 120

5. Süsi ja transport 120

6. Avalikud teenused / üldist (majandus)huvi pakkuvad teenused 121

7. Läbipaistvus 123

B – Juhtumid 125

1. Liberaliseeritud turud 125

2. Äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antav abi 128

3. Piirkondlik abi 137

4. Otsused abi puudumise kohta 141

5. Maksualane abi 142

6. Uurimis- ja arendustegevuseks antav abi 145

7. Keskkonnatoetus 148

8. Laienemine 151

9. Laevaehitus 153

10. Põllumajandus 155

11. Kalandus 161

12. Süsi ja transport 161

13. Avalik-õiguslik ringhääling, lairibateenus ja filmitööstus 166

C – Riigiabi käsitlevate otsuste täitmine 170

1. Sissejuhatus 170

2. Üksikud juhtumid 171

D – Valitud kohtuasjad 173

E – Statistika 176

V – Rahvusvaheline tegevus 178

A – Laienemine ja Lääne-Balkan 178

B – Naabruspoliitika 179

C – Kahepoolne koostöö 180

1. Sissejuhatus 180

2. Kokkulepped USA, Kanada ja Jaapaniga 180

3. Koostöö muude riikide ja piirkondadega 183

D – Mitmepoolne koostöö 185

1. Rahvusvaheline Konkurentsivõrgustik 185

2. OECD 187

VI – Ülevaade 2005. aasta tegevusest 190

1. Monopolivastane võitlus 190

2. Ühinemised 190

3. Riigiabi 190

4. Rahvusvaheline tegevus 191

Lisa – aruandes käsitletud juhtumid 192

1. Artiklid 81, 82 ja 86 192

2. Ühinemiste kontroll 192

3. Riigiabi 193

Sissejuhatus

Konkurentsi peadirektori sissejuhatus

Konkurentsi peadirektori sissejuhatus

2004. aastal mõjutasid konkurentsi peadirektoraadi tööd suured muutused: Euroopa Liidu laienemine 25 liikmeni, konkurentsireeglite ajakohastamine, uue komisjoni ametisse asumine novembris ja peadirektoraadi töö reorganiseerimine ajakohastamise tulemusena. Need muutused kajastuvad komisjoni 2005. aasta ja tuleviku konkurentsipoliitika eesmärkides, mis põhinevad komisjoni 2005. aasta poliitikastrateegiat käsitleval otsusel ja uue komisjoni kehtestatud poliitilistel prioriteetidel. 2004. aasta konkurentsiaruanne on sobiv võimalus tutvustada avalikkusele komisjoni töösuundi konkurentsipoliitika valdkonnas keskmise pikkusega ajavahemiku jooksul.

Konkurentsipoliitika ja muu komisjoni poliitika koostoime

2005. aasta poliitikastrateegiat käsitlevas otsuses, millele andsid toetuse Euroopa Parlament ja nõukogu, rõhutas komisjon keskse eesmärgina kasvu suurenemist, mille abil loodetakse parandada Euroopa majandusmudeli konkurentsivõimet ning säilitada riikide heaolu, tööhõive, ühtekuuluvus ja keskkonnakaitse. Kümne uue liikmesriigi liitumine on andnud siseturu majanduskasvu suurendamise eesmärgile laiema geograafilise mõõtme. Uue komisjoni põhieesmärgiks on elavdada 2000. aastal Euroopa Ülemkogu poolt algatatud Lissaboni protsessi, mille üldine eesmärk on muuta Euroopa Liit maailma kõige dünaamilisemaks ja konkurentsivõimelisemaks teadmistepõhiseks majanduseks. Komisjon võtab arvesse hr Wim Koki juhitud kõrgetasemelise töörühma soovitusi Lissaboni eesmärkide saavutamiseks.

2005. aasta poliitikastrateegiat käsitlevas otsuses sätestatud konkurentsiraamistikku toetades jätkab komisjon konkurentsipoliitika valdkonna õigusaktide läbivaatamist, pöörates erilist tähelepanu riigiabile, ning taotleb monopolidevastaste eeskirjade ajakohastamist ning 2004. aastal alustatud põhjalike ühinemiste kontrolli käsitlevate reformide jätkamist. Seega on komisjoni eesmärgiks toetada konkurentsieeskirjade ennetavat täitmist kogu Euroopa Liidus.

Koos konkurentsipoliitika range kohaldamisega eri majandussektorites (nt liberaliseeritud võrgutööstus ja finantsteenused) teostatav Euroopa õigusaktide läbivaatamine, mille eesmärgiks on hinnata õigusaktide mõju konkurentsile, saab väga positiivselt mõjutada Euroopa majanduse konkurentsivõimet ja kasvu ning siseturu toimimist, toetades tarbijate huve ja suurendades nende usaldust.

Ühena prioriteetsetest poliitikavaldkondadest, mis on Koki aruandes määratletud esmatähtsatena Lissaboni eesmärkide saavutamiseks, saab konkurentsipoliitika tõhusalt kaasa aidata kolmes valdkonnas.

Teadmistepõhise ühiskonna edendamine . Tugev konkurents on võimsaks stiimuliks, mis sunnib ettevõtteid jätkuvalt tegelema innovatsiooni, uurimis- ja arendustegevusega. Innovatsiooni toetades ja konkurentsi takistavatele piirangutele keskendudes saab konkurentsipoliitika kaasa aidata Euroopa Liidu majanduse dünaamilisemaks muutmisele ja seega Lissaboni eesmärkide saavutamisele. Eriti saab teadmistepõhise ühiskonna ülesehitamisele kaasa aidata riigiabipoliitika seeläbi, et suunab paremini uurimis- ja arendustegevuse ning innovatsiooni ja koolituse valdkonna toetamiseks ettenähtud riigiabi vahendeid.

Siseturu arengule kaasaaitamine . Kaksteist aastat pärast põhimõttelist väljakujundamist ei ole siseturg oma võimalusi veel täielikult ära kasutanud. Üheks põhjuseks on otsese seose puudumine piiriülese kaubanduse tõkete kõrvaldamise ja tõhusa konkurentsi vahel. Õigusliku raamistiku ja selle täitmise abil tuleb luua keskkond, mis tõepoolest kannustaks ja soodustaks konkurentsi, uute ettevõtete turuletulekut ja innovatsiooni. Siseturu paremale toimimisele saavad kaasa aidata nii konkurentsieeskirjade täitmine kui ka nende toetamine, eriti Lissaboni eesmärkide võtmesektorites, sest need on seotud Euroopa majanduse põhialustega. Avatud ja konkurentsivõimelised Euroopa turud muudavad Euroopa ettevõtted rahvusvaheliselt konkurentsivõimelisemaks, millest saavad kasu nii Euroopa tarbijad kui ka Euroopa tööhõive. Turukonkurentsi oluliste takistuste kõrvaldamiseks mõeldud konkurentsieeskirjade täitmine aitab luua kindlad kasvutingimused.

Soodsa ärikliima edendamine . Konkurentsipoliitika aitab ka luua äritegevust soodustavaid tingimusi. Riigiabi eeskirjadel on tähtis osa riskikapitali kättesaadavamaks muutmisel alustavatele ning väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele. Samuti aitab rahvusvaheline konkurentsipoliitika arendada äritegevuseks vajalikku globaalset ühtekuuluvust ja prognoositavust. Lõpuks võimaldavad konkurentsipõhimõtted läbi vaadata teiste tähtsate valdkondade uusi ja olemasolevaid õigusraamistikke, tagamaks, et õigusaktid konkurentsi põhjuseta ei piira. Seega aitab konkurentsi toetamine vormida Euroopa Liidu ja siseriiklikke õigusraamistikke, et luua konkurentsi ja konkurentsivõimet soodustav keskkond.

Konkurentsipoliitika üldeesmärgid

Rakendusprioriteedid: täitemeetmete keskendamine Euroopa majandust kõige rohkem kahjustavatele konkurentsivastastele tegevustele. Uued monopolivastased ja ühinemisi käsitlevad määrused võimaldavad konkurentsi peadirektoraadil täpsemalt kindlaks määrata täitetegevuse prioriteedid, et keskenduda tarbijate heaolu kõige enam kahjustavatele tegevustele ja ühinemistele.

Monopolide vastu võitlemise valdkonnas on määrusega nr 1/2003 loodud uus täitmissüsteem, mis võimaldab komisjonil ja liikmesriikidel kohaldada Euroopa Liidu konkurentsieeskirju täies ulatuses. Sel eesmärgil on komisjon ja 25 liikmesriiki loonud Euroopa konkurentsivõrgustiku (ECN), milles konkurentsi peadirektoraadil on keskne roll. Sellega luuakse olulised võimalused Euroopa Liidu konkurentsieeskirjade tõhusamaks ja paindlikumaks täitmiseks. Tuleb siiski parandada turgude järelevalvet, et teha kindlaks tegevused, mis võivad konkurentsi ja tarbijat kõige rohkem kahjustada. Uus määrus oli ka esimene samm, millega tõhustati hagi esitamist siseriiklikule kohtule, andes kohtule pädevuse kohaldada ka artikli 81 lõiget 3. Täitmine keskendub jätkuvalt kartellidele, turgu valitseva seisundi kuritarvitamistele, ühisturuga kokkusobimatule riigiabile ja konkurentsieeskirjade täitmisele hiljuti liberaliseeritud ning muudes reguleeritavates majandusharudes.

Ühinemiste kontrolli valdkonnas on uus määrus suurendanud võimalusi suunata juhtumid liikmesriikidest komisjoni ja vastupidi, mis peaks aitama komisjonil keskenduda selgelt piiriülese mõjuga juhtumitele. „Tõhusa konkurentsi oluliste takistuste“ uuel sisulisel kontrollimisel on ilmnenud, et uus määrus hõlmab kõiki konkurentsivastaseid ühinemisi.

Riigiabi valdkonnas keskendub konkurentsi peadirektoraat eitavate otsuste täitmise järelevalvele ja ühisturuga kokkusobimatu riigiabi tagastamisele. Paranenud on nii kahepoolne kui ka mitmepoolne rahvusvaheline koostöö, mis on jätkuvalt esmatähtis, et tagada tõhus Euroopa konkurentsipoliitika konkurentsivastaste tegevuste vastu võitlemise rahvusvahelisel tasandil.

Konkurentsivõime tugevdamine Euroopa Liidus õigusraamistiku loomise abil . Nii ühenduse kui ka liikmesriikide tasandil võib määrus põhjendamatult ja tahtmatult konkurentsi pidurdada ja vähendada siseturu võimalusi. Teatavates majandusharudes, näiteks liberaliseeritud võrgutööstuses ja eriti energiasektoris, on vaja toetada õigusraamistikku, mis loob tingimused uute ettevõtete turuletulekuks ja soodustab konkurentsi. Konkurentsi toetamise ja poliitika läbivaatamise abil tuleks mõjutada siseriiklikku ja Euroopa Liidu õigusloomet, tagamaks, et konkurentsile rajatud turgude kaitsmisele pööratakse piisavalt tähelepanu.

Riigiabi järelevalvet käsitlevad konkurentsieeskirjad tuleks läbi vaadata, tagamaks, et neis võetakse rohkem arvesse nii Euroopa Liidu uurimis- ja arendustegevuse investeeringute taset ning riskikapitali kättesaadavust mõjutavaid spetsiifilisi turuprobleeme kui ka piirkondlikke erinevusi. Riigiabi järelevalvet reguleerivate õigusaktide kohandamine aitab kaasa komisjoni jõupingutustele innovatsiooni soodustamisel.

Tegevuse keskendamine siseturu ja Lissaboni eesmärkide seisukohalt olulistele majandusharudele . Rohkem tähelepanu tuleks pöörata konkurentsitakistuste kõrvaldamisele hiljuti liberaliseeritud ning ka teatavates muudes reguleeritud majandusharudes, nimelt telekommunikatsiooni-, postiteenuste, energia- ja transpordisektoris. Need sektorid aitavad oluliselt kaasa paljude muude majandusharude toimimisele ning on Euroopa konkurentsivõime seisukohalt esmatähtsad. Suuremale arvule teenuseosutajatele konkureerimisvõimaluse andmine toob tarbijate jaoks kaasa laiema valiku, parema kvaliteedi ja madalamad hinnad. Hea näide liberaliseerimise eelistest on viimase kümne aasta jooksul toimunud areng telekommunikatsioonisektoris.

Hiljuti liberaliseeritud majandusharusid mõjutavad kahjuks mitmed konkurentsimoonutused, alates asjaomaste ettevõtjate kahjulikust ärikäitumisest kuni ebapiisava reguleerimise või isegi riigiabini. Arvesse tuleks võtta asjaolu, et nendel sektoritel lasub avaliku teenindamise kohustus, s.t kohustus osutada üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid. Sellele vaatamata peab komisjon tagama, et neid avalikke teenuseid ei subsideeritaks rohkem kui vaja. Peale selle on vaja suuremat täpsust, et välja selgitada, milliseid probleeme saab lahendada konkurentsiseaduse kohaldamisega. Tuleb püüelda ühtsete valdkondlike reguleerimis- ja täitmispõhimõtete poole.

Paljud muud Euroopa majanduse ülemaailmses konkurentsivõime seisukohalt olulised majandusharud on isereguleeruvad või osalt isereguleeruvad ja osalt riigi juhitavad. Eelkõige puudutab see finantsteenuseid. Tõhusa ja likviidse finantsturu loomine on üks finantsteenuste tegevuskava peamisi eesmärke. Paljud siseturupoliitika algatused, mis viisid uue investeerimisteenuste direktiivi vastuvõtmiseni, said alguse eelmise komisjoni ajal ning nende eesmärgiks oli kõrvaldada takistused piiriülese väärtpaberitega kauplemise teelt ning soodustada investeerimisettevõtete vahelist konkurentsi. Konkurentsipoliitikal on liberaliseerimisprotsessis tähtis osa. Peale selle on finantsteenused olulised Euroopa Liidu kodanike igapäevaelus. Neid teenuseid tuleb osutada konkurentsitingimustes, mis tähendab, et tarbijad saavad valida paljude kvaliteetsete ning kõige soodsama hinnaga toodete ja teenuste vahel.

1. raam: Konkurentsi peadirektoraadi peaökonomist 2004. aastal Peaökonomisti töörühm (CET) on peadirektorile alluv iseseisev üksus. Töörühma kuulub 10 liiget, kellel kõigil on doktorikraad majanduses. CET-i ülesanded ja roll on järgmised: majanduse ja ökonomeetria alane nõustamine Euroopa Liidu konkurentsieeskirjade kohaldamisel; üldine nõustamine üksikute konkurentsijuhtumite puhul algetapist alates; üksikasjalik nõustamine tähtsamate keerukaid majandusprobleeme sisaldavate konkurentsijuhtumite puhul, eriti siis, kui on vajalik keerukas kvantitatiivanalüüs; siia võib kuuluda ka CETi liikme lähetamine appi juhtumit lahendavale töörühmale; abi majandusküsimustes üldiste poliitiliste dokumentide koostamisel. Juhtumite lahendamisele ja suuniste väljatöötamisele kaasaaitamine 2004. aastal kaasati CET kokku 33 juhtumisse (11 ühinemist, 15 monopolivastast ja 7 riigiabiga seotud juhtumit). Lisaks on CET oluliselt kaasa aidanud suuniste väljatöötamisele ja üldiste poliitikaküsimuste lahendamisele. Juhtumid valitakse välja koostöös peadirektoriga selle alusel, kuivõrd vajalik on keerukas majandusanalüüs ja eriti kvantitatiivne analüüs. Sellistel juhtudel ühineb juhtumiga tegeleva töörühmaga CET-i liige, kellel on juurdepääs kogu teabele ning kes osaleb kõikides kohtumistes välisekspertide ja osalistega. Juhtumiga tegelevas töörühmas on CET-i liikmel sõltumatu eristaatus ning ta annab oma tegevusest aru otse konkurentsi peaökonomistile. Kuna juhtumite majandusanalüüs on väga oluline, kaasatakse CET tavaliselt juhtumi lahendamisse võimalikult vara. CET osaleb ka suulistel ärakuulamistel ja meetmete kehtimisvajaduse selgitamise kontrollmenetluste aruteludel. Konkurentsi peaökonomist osaleb iganädalastel kohtumistel volinikuga. Lisaks nõustab ta kirjalikult kõiki juhtumeid, kuhu ta on kaasatud. Peadirektoraadi majandusteadmiste parandamisele kaasaaitamine Peaökonomist aitab konkurentsi peadirektoraadi kaudu kaasa üldiste majandusküsimuste lahendamisele, korraldades selleks koolitusi, seminare ja arutelusid. Lisaks hoiab ja tugevdab ta sidemeid akadeemiliste ringkondadega. Ta on ümber kujundanud konkurentsipoliitika nõuanderühma majandusküsimustes (EAGCP). EAGCP on rühm juhtivaid tööstusmajanduse valdkonnas tegutsevaid akadeemikuid. Rühma ülesandeks on sõltumatu arvamuse avaldamine üldiste poliitikaküsimuste kohta. EAGCP on jagatud kolme alamrühma: ühinemised, monopolide vastane võitlus ja riigiabi. |

- Ärakuulamise eest vastutava ametniku teade

Komisjon lõi ärakuulamise eest vastutava ametniku ametikoha, et usaldada monopolivastaste ja ühinemisjuhtumitega seotud haldusmenetlus sõltumatule usaldusväärsele isikule, kellel on konkurentsi valdkonnas kogemused, mis võimaldavad tal muuta menetluse objektiivsemaks, läbipaistvamaks ja tõhusamaks. Ärakuulamise eest vastutava ametniku volitustes on kehtestatud mitmed viisid ametiülesannete täitmiseks. Muuhulgas kuulub siia kohustus koostada iga volinike kolleegiumile esitatud otsuse eelnõu kohta lõpparuanne, kus on öeldud, kas ärakuulamisõigust on austatud. Igasse juhtumisse, mille suhtes on algatatud ja lõpetatud ametlik menetlus, on kaasatud kaks ärakuulamise eest vastutavat ametnikku. Alates 2004. aasta maist hõlmab see määruse 1/2003 artikli 9 alusel tehtud nn kohustuste võtmise otsuseid, millest esimene oli 2005. aasta jaanuaris tehtud otsus DFB juhtumis. Erandjuhtudel võib ärakuulamise eest vastutava ametniku poole pöörduda enne ametliku menetluse algatamist, näiteks kui vastuväites sisalduva teabe või otsuse avaldatud versiooniga seoses võib tekkida konfidentsiaalsuse probleem. Ärakuulamise eest vastutavad ametnikud tegelesid 2004. aastal kokku 40 juhtumiga. Allpool on kirjeldatud neist juhtumitest saadud põhilisi kogemusi.

Ärakuulamisõiguse tagamine toimikule juurdepääsu andmisega

Arvestades andmeesitajate õigustatud huvi kaitsta konfidentsiaalset teavet, austades avalikkuse huvi konkurentsieeskirjade täitmise vastu ja vastuväite adressaadiks olevate isikute õigust kaitsele, on ärakuulamise eest vastutavad ametnikud vastu võtnud mitmeid otsuseid, millega anti osalistele juurdepääs toimikus olevatele dokumentidele või keelduti selle andmisest.

2004. aastal tehtud otsustes pöörati tähelepanu nende osaliste juurdepääsuõigusele, kes on saanud nn asjaolude kirja, millega neile teatati lõppotsuse tegemisel arvesse võetavast lisateabest. Microsofti ja Clearstreami käsitlevad otsused on näide selle kohta, kus sellistel asjaoludel tagati osalistele juurdepääs lisateabele.

Ettevõtjate ärisaladuste ja õigustatud konfidentsiaalsushuvide kaitse tagamine

Lahkarvamuste korral komisjoni asjassepuutuva osakonna ja asjaomaste poolte vahel teeb ettevõtete ärisaladuste ja õigustatud konfidentsiaalsushuvide kaitsmise otsuse ärakuulamise eest vastutav ametnik. See huvi peab olema tasakaalus osapoolte huvidega andmete avaldamise vastu, või kui küsimus puudutab otsuse avaldamist, siis avaliku huviga informeerida õigus- ja äriringkondi menetluse tulemustest.

Belgia Arhitektide Liidu juhtumis keeldus ärakuulamise eest vastutav ametnik kättemaksuohu tõttu andmast juurdepääsu toimikule, mis oleks osalistel võimaldanud kindlaks teha informeerija isiku.

2004. aastal käsitles enamik ärakuulamise eest vastutavate ametnike tehtud potentsiaalselt konfidentsiaalse teabe avaldamise otsustest komisjoni lõppotsuste avaldamise seaduslikkust. Need otsused aitasid kehtestada mitmeid tulevikus juhtumite lahendamisel kohaldatavaid põhimõtteid.

Esiteks, kohtupraktika kohaselt tuleb igas konfidentsiaalsustaotluses põhjendada, miks väidetavalt konfidentsiaalse informatsiooni avaldamine võib ettevõtet tõsiselt kahjustada.[1] Teiseks ei ole oht, et informatsiooni avaldamise tõttu võidakse algatada kohtuasi, piisav vastuväide sellele. Konkurentsiseaduse rikkumise tõttu tekkinud kahjude sissenõudmine võib olla sellise konkurentsivastase käitumise õige ja soovitud tagajärg.[2] Kolmandaks, ärakuulamise eest vastutav ametnik ei otsusta, kas on hädavajalik avaldada lõppotsuse osad, et tagada selle õige mõistmine. Teabe asjakohasust otsuse tervikliku mõistmise seisukohast kontrollitakse ainult juhul, kui asjaomane lõik sisaldab konfidentsiaalset teavet.

Lisaks võeti 2004. aastal kasutusele kord, mida tuleb järgida enne konfidentsiaalse teabe avaldamise õiguslikult siduva otsuse vastuvõtmist, et vältida õiguslikke vaidlusi nii palju kui võimalik. Ärakuulamise eest vastutav ametnik võib esmalt esitada esialgse seisukoha. Üksnes juhul, kui see seisukoht kindlaksmääratud aja jooksul vaidlustatakse, jätkab ärakuulamise eest vastutav ametnik siduva otsusega, mille saab vaidlustada esimese astme kohtus. Paljudel juhtudel on selline kord aidanud vältida nn Akzo menetlust. Seejärel võib ärakuulamise eest vastutav ametnik teha komisjoni nimel ametliku ja siduva otsuse potentsiaalselt konfidentsiaalse teabe avaldamise kohta; otsuse vaatab vajaduse korral läbi esimese astme kohus.

Suulise arutelu korraldus ja menetlus

Asja suuline arutamine annab osalistele võimaluse täiendada oma kirjalikku vastust komisjoni konkurentsi käsitlevatele küsimustele, esitades paljude kuulajate ees suuliselt oma põhiargumendid, vastates küsimustele ja osaledes aruteludes komisjoni asjaomaste talituste ja liikmesriikide esindajatega. Samuti annab see kaebuse esitajale ja muudele menetlusse kaasatud kolmandatele osapooltele ainulaadse võimaluse kuulata ja kommenteerida arutatavaid küsimusi. Just nii juhtus Microsofti juhtumi arutamisel, kus pärast viis aastat kestnud uurimist ja kirjalikku menetlust, mis sisaldas kolme vastuväidet, kirjalikke vastuseid ja paljude kolmandate osapoolte kirjalikke tähelepanekuid, said kõikide osapoolte esindajad esimest korda kokku ja esitasid kolme päeva jooksul oma seisukohad ning kommenteerisid teiste seisukohti, millest said kasu kõik asjaosalised.

Ärakuulamise eest vastutavate ametnike kogemuse põhjal aitavad suulisel arutamisel tehtud esitlused koos vältimatult tekkivate küsimustega probleemi paremini mõista. Seetõttu on ärakuulamise eest vastutava ametniku ülesanne korraldada ja läbi viia suulisi arutamisi monopolivastaste ja ühinemist käsitlevate menetluste käigus menetluse kui terviku seisukohast väga oluline. Ärakuulamisi korraldatakse tihedas koostöös asjaomaste pooltega. Osalema kutsutakse liikmesriikide konkurentsiasutused ja kõik komisjoni talitused, kes on menetlusega seotud. Ärakuulamise eest vastutavad ametnikud on kehtestanud nõudmise, mida kinnitas ka volinik, et juhtumi uurimise eest vastutav direktor peab osalema suulises arutamises.

Arutamise käigus võib ärakuulamise eest vastutav ametnik komisjoni asjakohase osakonna, poolte või asjaomaste kolmandate osapoolte taotlusel vastu võtta uusi dokumente. 2004. aastal vastuvõetud uutes õigusaktides, mis käsitlevad nii ühinemisjuhtumeid kui ka monopolivastaseid juhtumeid, on sõnaselgelt sätestatud, et kõikidele pooltele tuleb esitada küsimusi ärakuulamise eest vastutava ametniku juhtimisel. Kuigi sellist praktikat jätkatakse katseliselt, on see parandanud pooltevahelist suhtlemist.

Mõne, näiteks koliinkloriidi juhtumi puhul nõustus ärakuulamise eest vastutav ametnik uute asitõendite lisamisega suulise arutamise menetluses. Vastavalt 2004. aastal avaldatud lõpparuannetele muutus pärast suulist arutamist mõne juhtumi käsitlusviis, nii juhtus näiteks Sony/BMG ühinemise juhtumi puhul.

Lisaks parandavad suulised arutelud ärakuulamise eest vastutavate ametnike teadmisi juhtumi olulistest asjaoludest ja võimaldavad neil aktiivsemalt osaleda menetluse järgmistes etappides ning teha vastavalt oma volitustele tähelepanekuid menetluse edasise käigu kohta.

Konkurentsivoliniku nõustamine

Ärakuulamise eest vastutava ametniku esmane ülesanne on tagada, et austatakse poolte õigust kaitsele ja et kõik asjaomased pooled saavad menetluses osaleda. Sellele vaatamata võivad ärakuulamise eest vastutavad ametnikud oma vahearuandes või üldiselt volinikule aru andes kasutada võimalust teavitada volinikku juhtumi arutamise käigus tekkinud sisulistest küsimustest, kui nende arvates see parandaks lõppotsuse kvaliteeti. 2004. aastal püüdsid ärakuulamise eest vastutavad ametnikud lõppotsuste eelnõusid selgemaks muuta. Nad esitasid paljude juhtumite kohta oma tähelepanekud, mis aitasid kaasa otsuse tegemisele ja seega parandasid lõppotsuse kvaliteeti.

Samuti arutasid ärakuulamise eest vastutavad ametnikud konkurentsi peadirektoraadiga paljusid poliitikaküsimusi. Sellised arutelud käsitlesid muuhulgas komisjoni toimikule juurdepääsu teatise muutmist, komisjoni koostöö eriprogrammi alusel teatiste esitamise eeskirjade kohandamist välisriikide jurisdiktsioonide dokumentide avalikustamise eeskirjadega, samal ajal arvestades toimikule juurdepääsu õigust, ärakuulamise eest vastutavate ametnike potentsiaalset rolli lepitajana konkurentsi peadirektoraadi ja ettevõtjate vahelistes vaidlustes selle üle, kas dokumendile laieneb advokaadisaladuse kaitse.

I – Monopolivastane võitlus – Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklid 81, 82 ja 86

A – Seadusandlikud ja tõlgendavad eeskirjad

1. MONOPOLIVASTASE VÕITLUSE AJAKOHASTAMINE: RAKENDUSMÄÄRUS 773/2004, SUUNISED JA TEATISED

1. 1. mail jõustus asutamislepingu artiklite 81 ja 82 täitmise tagamise uus süsteem ning määrus 17/62 tunnistati kehtetuks. Täienduseks määrusele 1/2003[3] ja pärast laiaulatuslikke konsultatsioone võttis komisjon vastu uuenduste paketi, mis sisaldas uut komisjoni määrust monopolivastase menetluse üksikasjade kohta ning kuut komisjoni teatist, mille eesmärgiks on anda suuniseid küsimustes, mis on uues täitmissüsteemis eriti olulised. Pakett koosneb järgmistest osadest.

Rakendusmäärus[4]

2. Rakendusmäärus sisaldab menetluse algatamise, suuliste teatiste ja kaebuste esitamise, poolte ärakuulamise, toimikule juurdepääsu ja konfidentsiaalse teabe käsitlemise üksikasjalikke eeskirju komisjoni läbiviidavate monopolivastaste menetluste tarvis.

Võrgustikuteatis[5]

3. Teatis sätestab komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutuste vahelise koostöö peamised alused Euroopa konkurentsivõrgustiku (ECN) raames. Teatis sätestab võrgustiku liikmete tööjaotuse põhimõtted. Selles osas järgib teatis nõukogu ja komisjoni määruse 1/2003 vastuvõtmise päeval tehtud ühisavaldust[6]. Lepiti kokku vastavalt määruse 1/2003 artikli 11 lõigetele 2 ja 3 ning artiklile 12 toimuva asutustevahelise teabevahetuse ja koostöö eriprogrammide seostamise korras. Liikmesriikide konkurentsiasutused[7] on alla kirjutanud avaldusele, milles nad kinnitavad, et nad järgivad komisjoni teatises kehtestatud põhimõtteid.

Teatis koostöö kohta liikmesriikide kohtutega[8]

4. Teatis on mõeldud praktiliseks töövahendiks asutamislepingu artikleid 81 ja 82 vastavalt määrusele 1/2003 kohaldavate liikmesriikide kohtunikele. See koondab Euroopa Kohtu asjakohaseid kohtuasju, mis selgitavad menetluskonteksti, milles liikmesriikide kohtunikud tegutsevad. Erilist tähelepanu pööratakse olukorrale, kus liikmesriigi kohus arutab asja samal ajal komisjoniga või pärast komisjoni. Määruses 1/2003 on sõnaselgelt sätestatud liikmesriikide kohtunike seaduslik õigus taotleda komisjoni arvamust või komisjoni käsutuses oleva teabe avaldamist ning komisjonile on antud võimalus teatavatel tingimustel esitada liikmesriikide kohtutele kirjalikke või suulisi tähelepanekuid. Teatises selgitatakse, kuidas nimetatud koostöömehhanismid toimivad.

Teatis kaebuste kohta[9]

5. Teatis algab üldise teabega konkurentsiasutuste ja kohtute erineva rolli kohta ning kutsub võimalikke kaebuse esitajaid üles esitatud suuniseid silmas pidades teadvalt otsustama, kas pöörduda komisjoni, riigi konkurentsiasutuse või siseriikliku kohtu poole. Suurem osa teatisest on pühendatud selgitustele selle kohta, kuidas komisjon hindab monopolivastaseid kaebusi ja milliseid menetlusi rakendatakse. Teatis sisaldab ka soovituslikku neljakuulist tähtaega, mille jooksul komisjon püüab teatada kaebuse esitajale, kas ta kavatseb kaebust täies ulatuses uurida või mitte.

Teatis suuniskirjade kohta[10]

6. Määruse 1/2003 eesmärgiks on tagada, et komisjon keskenduks täitetegevuses raskete rikkumiste avastamisele. Teatamissüsteemi kaotamine on selles kontekstis esmatähtis. Samuti tundub olevat põhjendatud, et piiratud arvu juhtumite puhul, milles kerkib üles täiesti uus probleem seoses artiklitega 81 ja 82, võib komisjon muid täitmisprioriteete arvesse võttes saata ettevõtjatele kirjalikke suuniseid (suuniskirju). Teatises on selgitatud sellise kirja üksikasju.

Teatis kaubandusmõju kohta[11]

7. Kaubandusmõju kontseptsioon on kohaldatava õiguse valiku kriteerium, mis määrab artiklite 81 ja 82 ulatuse. Samuti määrab see määruse 1/2003 artikli 3 kohaldamisala. Sellist tausta arvestades väljendasid liikmesriigid soovi, et avaldataks seda kontseptsiooni tõlgendav teatis. Teatises kirjeldatakse senist kohtupraktikat ja sellega ei soovita mingil juhul vähendada artiklite 81 ja 82 jurisdiktsioonilist ulatust. Komisjon rakendab seda eeldust, kui asjaomaste ettevõtjate aastane ühendusesisene kogukäive lepinguga hõlmatud toodete osas ei ületa 40 miljonit eurot ja poolte (ühine) turuosa igal asjaomasel kokkuleppest mõjutatud ühendusesisesel turul ei ületa 5%.

Suunised artikli 81 lõike 3 kohta[12]

8. Liikmesriikide kohtute ja konkurentsiasutuste õigus kohaldada artikli 81 lõiget 3 on üks ajakohastamisreformi alustalasid. Teatises antakse artikli 81 lõike 3 kohaldamise raamistik ning suunised asutamislepingu nimetatud sättes sisalduva nelja kumulatiivse tingimuse kohaldamiseks. Teatises on loetletud erinevad tegurid, mis võivad anda objektiivset majanduskasu esimese tingimuse tähenduses. Samuti selgitatakse tarbija mõistet ja nõuet, et tarbijad peavad saama õiglase osa kokkuleppe tagajärjel tekkivast kasust. Kokkuleppe konkurentsi kahjustavaid aspekte analüüsitakse artikli 81 lõikes 1 ja konkurentsi soodustavaid osi analüüsitakse ning võrreldakse kahjustavate aspektidega artikli 81 lõikes 3.

2. Tehnosiirde grupierandi määrus ja suunised

9. Euroopa konkurentsieeskirjade põhjaliku reformi osana võttis komisjon 7. aprillil määruses (EÜ) nr 772/2004 (tehnosiirde grupierandi määrus)[13] vastu uued grupierandi eeskirjad[14] ning kehtestas patente, oskusteavet ja tarkvara autoriõigusi käsitlevad suunised. Alates 1. maist 2004 muutus litsentsilepingute sõlmimine õiguskindlamaks ning paljud neist ei vaja enam eraldi kontrollimist. Uued eeskirjad soodustavad litsentsilepingute sõlmimist ja vähendavad ettevõtjate regulatiivset koormust, samas on tagatud olulise turujõuga ettevõtjate vaheliste litsentsilepingute tõhus kontroll. Uued eeskirjad peaksid kaasa aitama tehnoloogia levikule Euroopa Liidus ja seega ka Lissaboni eesmärkide saavutamisele.

10. Uute eeskirjade väljatöötamisele aitasid kaasa ulatuslikud arutelud,[15] mille käigus sidusrühmad näitasid üles suurt huvi ning esitasid üksikasjalikke ja kvaliteetseid ettepanekuid. Asendati määrus 240/96[16], mille kitsast reguleerimisala ja formaalset iseloomu on kritiseeritud. Uued eeskirjad on kooskõlas komisjoni uue põlvkonna grupierandi määrustega ja nende üldine iseloomustus on järgmine.

- Tehnosiirde grupierandi määrus sisaldab ainult musta nimekirja[17]: erandiks on nüüd kõik, mis ei ole sõnaselgelt grupierandist välja jäetud. See jätab ettevõtjatele vastavalt oma ärivajadustele litsentsilepingute koostamisel suurema vabaduse.

- Uued eeskirjad hõlmavad kõiki tehnosiirde toodete ja teenuste lepinguid – mitte ainult patendi- ja oskusteabe litsentsilepinguid, vaid ka projekteerimist ja tarkvara autoriõigust käsitlevaid lepinguid. Küsimustes, kus komisjonil ei ole volitusi võtta vastu grupierandi määrust,[18] näiteks patendid ja autoriõiguse lepingud üldiselt, annavad suunised selgeid juhtnööre tulevase täitmispoliitika kohta.

- Uued eeskirjad eristavad selgelt konkurentidevahelised litsentsilepingud (mis tõenäolisemalt võivad konkurentsi kahjustada) litsentsilepingutest, mis on sõlmitud ettevõtjate vahel, kes ei ole konkurendid. Eelkõige erinevad kohaldatavate raskekujuliste konkurentsipiirangute loetelud.

- Tehnosiirde grupierandi määrus teeb erandi ainult allpool teatavat turuosa, see on kumulatiivselt 20% konkurentidevaheliste litsentsilepingute puhul ja 30% litsentsilepingute puhul, mis on sõlmitud ettevõtete vahel, mis ei ole konkurendid. Turuosad arvutatakse nii asjaomase mõjutatava kaubaturu (asjaomaste mõjutatavate kaubaturgude) kui ka tehnoloogiaturu kohta.[19]

- Grupierandit ei tehta litsentsilepingu suhtes, mis sisaldab raskekujulist konkurentsipiirangut.

- Mõnede piirangute puhul grupierandit ei kohaldata, samas ülejäänud lepingute suhtes kohaldatakse grupierandit jätkuvalt.[20]

11. Tehnosiirde grupierandi määruse artiklis 4 raskekujuliste konkurentsipiirangute loetelus on nimetatud piirangud, mille esinemise korral lepingu suhtes tervikuna grupierandit ei kohaldata ja tõenäoliselt ei kohaldata eraldi ka artikli 81 lõiget 3.[21] Konkurentidevaheliste litsentsilepingute puhul on raskekujulised piirangud:.

12. (a) hindade kindlaksmääramine, (b) tootmismahu piiramine, (c) turgude või klientide jaotamine, (d) litsentsisaaja võimaluse piiramine kasutada oma tehnoloogiat ja (e) osapoolte võimaluse piiramine tegeleda uurimis- ja arendustegevusega (välja arvatud juhul, kui kõnealune piirang on hädavajalik selleks, et hoida ära litsentsitud oskusteabe avalikustamine); litsentsilepingute puhul, mis on sõlmitud ettevõtjate vahel, kes ei ole konkurendid, on raskekujulised piirangud: (a) vertikaalne hindade kindlaksmääramine, (b) litsentsiomanikul passiivse müügi keelamine ja (c) litsentsisaaja aktiivse ja passiivse müügi keelamine valikulises turustussüsteemis. Nii konkurentidevaheliste litsentsilepingute kui ka litsentsilepingute, mis on sõlmitud ettevõtjate vahel, kes ei ole konkurendid, puhul on artiklis 4 sätestatud erandid raskekujuliste konkurentsipiirangute loetelust.

13. Suunistest nähtub selgelt, et grupierandi määrusega antud õiguskaitse sõnaselge mittelaienemine tehingu asjaoludele ei tähenda veel iseenesest tehingu õigusvastasust eeldusel, et leping ei sisalda raskekujulisi piiranguid. Eelkõige ei maksa eeldada, et artikli 81 lõiget 1 kohaldatakse ainult sellepärast, et turuosa künnis on ületatud. Vajalik on eraldi hindamine suunistes kirjeldatud põhimõtete alusel.

14. Prognoositavuse suurendamiseks väljaspool tehnosiirde grupierandi määruse kohaldamisala ja selle tagamiseks, et üksikasjalik analüüs piirduks ainult tõenäoliselt konkurentsiprobleeme kaasa toovate juhtumitega, on komisjon suunistes loonud teise grupierandi. Selle kohaselt ei ole tõenäoline, et artiklit 81 rikutakse väljaspool raskekujuliste konkurentsipiirangute ulatust, kui lisaks lepinguosaliste kontrolli all olevatele tehnoloogiatele eksisteerib neli või rohkem sõltumatult kontrollitavat tehnoloogiat, millega saab asendada litsentsilepingus nimetatud tehnoloogia kasutaja jaoks sama hinnaga.

15. Suunistes antakse mitte ainult litsentsilepingute analüüsi üldine raamistik, vaid ka erijuhised artikli 81 kohaldamiseks litsentsilepingute erinevate piirangute puhul, eriti kasutustasu maksmise kohustus, ainulitsentsilepingud ja –müügipiirangud, tootmise piirangud, kasutusala piirangud, oma tarbeks tootmise piirangud, teenuste/kaupade seostamine teiste teenuste/kaupadega ja müük komplektidena ning konkurentsikeelud. Samuti on suunistes tehnoloogia ühiskasutuse (puuli)[22] hindamist käsitlev osa.

3. Transpordi grupierandi määrused

3.1 Meretransport

Nõukogu määruse (EMÜ) nr 4056/86 läbivaatamine

16. Määrus 4056/86 käsitleb Euroopa Liidu konkurentsieeskirjade kohaldamist meretranspordi suhtes ja läbivaatamise üks peamisi küsimusi oli, kas erandite tegemine liinilaevanduskonverentside hindade ja mahtude kindlaksmääramisel vastavalt asutamislepingu artikli 81 lõikele 3 on veel õigustatud.

17. Põhjalike konsultatsioonide järel (konsultatsioonikutsele saadeti 36 vastust ning toimus avalik arutelu) arutas komisjon 28. mail toimunud mitteametlikul kohtumisel liikmesriikide konkurentsi- ja transpordiasutustega läbivaatamise tulemusi. Seejärel võeti 13. oktoobril vastu valge raamat[23], milles komisjon jõudis järeldusele, et puuduvad lõplikud majanduslikud tõendid selle kohta, et eeldused, mis õigustasid grupierandit 1986. aastal, praeguses turuolukorras ja asutamislepingu artikli 81 lõike 3 nelja kumulatiivse tingimuse alusel seda veel õigustavad. Seetõttu kavatseb komisjon teha ettepaneku tunnistada praegune liinilaevanduskonverentside grupierand kehtetuks. Siiski jättis komisjon valges raamatus võimaluse kasutada Euroopa Liitu ja sealt välja suunduvatel liinidel praeguse liinilaevanduskonverentside süsteemi asemel alternatiivseid süsteeme. Liinilaevandusteenuste pakkujad, keda esindab Euroopa Liinilaevanduse Liit (ELAA), on juba esitanud konkreetsed ettepanekud raamistiku loomiseks. Enne ettepanekute suhtes seisukoha võtmist palus komisjon huvitatud kolmandatel isikutel esitada märkused ning pakkuda välja alternatiivsed võimalused.

Komisjoni määruse (EÜ) nr 823/2000 (konsortsiumid) uuendamine

18. Komisjoni määrus (EÜ) nr 823/2000 asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohaldamise kohta liinilaevandusettevõtjate teatavat liiki kokkulepete, otsuste ja kooskõlastatud tegevuse suhtes (konsortsiumid) sätestab grupierandi kasutamise meretranspordi konsortsiumikokkulepete suhtes. Kahe või enama rahvusvahelist liinilaevandusteenust osutava laevandusettevõtte vahel sõlmitud konsortsiumikokkuleppe eesmärgiks on meretransporditeenuseid osutavate ettevõtjate vaheline koostöö, samuti suurendada liinilaevandusteenuse tootlikkust ja parandada kvaliteeti ning kasutada tõhusamalt konteinerite ja aluste veomahtu.

19. Kuna määrus kaotab kehtivuse 25. aprillil 2005, alustas komisjon juunis avalikku arutelu[24] selle valdkonna tulevaste õigusaktide eri võimaluste suhtes ning eriti selleks, et kuulata ära tööstusharu esindajate, liikmesriikide ja huvitatud kolmandate isikute seisukohad. Arutelu toimus määruses 4056/86 sätestatud liinilaevanduskonverentside vahelistele kokkulepetele antava grupierandi alusel. 23. detsembril avaldas komisjon määruse eelnõu, millega muudetakse komisjoni määrust (EÜ) 823/2000, kutsudes samas huvitatud isikuid üles esitama märkusi.[25]

3.2 Õhutransport

Konkurentsisunni laiendamine rahvusvahelisele õhutranspordile – määruste 3975/87 ja 3976/87 muutmine

20. 26. veebruaril võttis nõukogu vastu määruse (EÜ) nr 411/2004[26], millega muudeti kahte olemasolevat õhutranspordi sektorit käsitlevat määrust[27] ja määrust (EÜ) nr 1/2003. Seega kohaldatakse määrust 1/2003 ka Euroopa Ühenduse ja kolmandate riikide vahelise õhutranspordi suhtes. Lisaks laiendati nõukogu selle määruse kohaldamisala, mis võimaldab komisjonil välja anda grupierandi määruseid teatavate õhutransporditegevuste (mis mõjutavad ka kauglennumarsruute) kohta. Kuni määruse vastuvõtmiseni puudusid komisjonil Euroopa Liidu ja kolmandate riikide vahelise õhutranspordi selles valdkonnas tõhusad volitused haldussunni rakendamiseks, kuigi konkurentsieeskirju kohaldati kahtlemata ka nende marsruutide suhtes.[28] Määruse 1/2003 kohaldamine kogu õhutranspordi suhtes marsruudist sõltumata toob õhutranspordi lõpuks üldisesse monopolivastase tegevuse raamistikku. Määrus 411/2004 jõustus 1. mail koos uuenduste paketiga.

Nõukogu määruse (EMÜ) nr 1617/93 läbivaatamine

21. 30. juunil 2005 kehtivuse kaotava komisjoni määruse (EMÜ) nr 1617/93 keskne osa on praegu kehtiv IATA tariifinõupidamistele tehtav erand seoses Euroopa Liidu siseste liinidega. Sel aastal alustas komisjon määruse 1617/93 muutmist ja avaldas 30. juunil aruteludokumendi, millega kutsuti valitsusi, tööstusharude esindajaid ja tarbijaid üles esitama märkusi ja tõendeid asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohase tariifinõupidamiste hindamisega seotud põhiprobleemide kohta.

22. Kokku saadeti komisjonile ja analüüsiti 52 vastust. Analüüs näitas, et teatavaid probleeme tuleb süviti uurida. Sellel eesmärgil koostati aruteludokument, et tagada läbipaistev otsustamine ning võimaldada ametiasutustel ja tööstusharude esindajatel esitada viimased märkused.

4. Menetluseeskirjade läbivaatamine: Uus teatis toimikule juurdepääsu kohta

23. Juurdepääs toimikule on oluline menetlustoiming, mis tagab õiguse kaitsele kõikide vaidlusi tekitavate monopolivastaste ja ühinemisega seotud juhtumite puhul. Kui komisjon on esitanud oma vastuväited, võimaldab juurdepääs toimikule adressaatidel tutvuda komisjoni toimiku tõenditega, et vastuväites väljendada oma seisukohti nimetatud komisjoni järelduste suhtes.[29] Muutmaks komisjoni menetlust toimikule juurdepääsu taotluste[30] läbivaatamisel läbipaistvamaks ja selgemaks, alustas komisjon praegu kehtiva, 1997. aastast pärit toimikule juurdepääsu teatise[31]läbivaatamist. 1997. aasta teatise kohaldamise kogemuste põhjal võetakse muutmisel arvesse nii komisjoni tegevust[32] kui ka viimase aja kohtupraktikat[33]. Muutmise eesmärgiks on tagada, et toimikule juurdepääsu eeskirjad vastaksid ajakohastatud monopolivastastele ja ühinemise eeskirjadele ning ärakuulamise eest vastutavate ametnike praegustele volitustele[34].

24. Pärast liikmesriikidega konsulteerimist avaldas komisjon 21. oktoobril komisjoni monopolivastaste ja ühinemismenetluste toimikutele juurdepääsu teatise eelnõu[35] ja alustas selle avalikku arutelu. Arutelu käigus saadi rohkem kui 20 vastust, peamiselt juristidelt, kuid ka tarbijatelt ja ametiühingutelt.

25. Eelnõu põhipunktid on:

- (vastuväite adressaatide) toimikule juurdepääsu õiguse eristamine (monopolivastases menetluses kaebuse esitajate ja ühinemismenetluse asjasse puutuvate muude isikute) teatavatele dokumentidele juurdepääsu õigusest;

- komisjoni toimiku mõiste ja dokumentide, millele antakse juurdepääs, ning dokumentide, millele juurdepääsu ei anta, selge eristamine;

- monopolivastaste ja ühinemismenetluste eristamine alates toimikule juurdepääsu andmise hetkest;

- konfidentsiaalse teabe käsitlemise ja toimikule juurdepääsu õiguse kasutamise korra kirjeldus ning samuti konfidentsiaalsusvaidluste lahendamise korra, sealhulgas ärakuulamise eest vastutava ametniku ülesannete kirjeldus.

B – Artiklite 81, 82 ja 86 kohaldamine

1. TURGU VALITSEVA SEISUNDI KURITARVITAMINE (ASUTAMISLEPINGU ARTIKKEL 82)

1.1 Otsused

CEWAL

26. 30 . aprillil võttis komisjon vastu otsuse, millega määrati 3,4 miljoni euro suurune trahv Belgia laevandusettevõttele Compagnie Maritime Belge (CMB). Trahvi määramise põhjustas CMB roll liinilaevanduskonverentsi Associated Central West Africa Lines (Cewal), mille liige CMB on, konkurentsivastases käitumises 1980. aastate lõpus.[36]

27. Euroopa Kohus oli trahvide osas[37] osaliselt tühistanud eelmise otsuse[38], millega komisjon oli juba trahvinud nelja Cewali liiget, sealhulgas CMB-d. Euroopa Kohtu arvates oli komisjon teinud menetlusvea, jättes otsusele eelnenud vastuväites selgelt näitamata, et ta kavatses trahvida Cewali üksikuid liikmeid.

28. Et rikkumine ei jääks karistuseta (rikkumiste suhtes esitatud apellatsioonikaebuse oli tagasi lükanud nii esimese astme kohus kui ka Euroopa Kohus), võttis komisjon vastu uue otsuse, millega pärast uut, Euroopa Kohtu otsuse põhjendava osaga kooskõlas toimunud menetlust määrati CMB-le trahv.[39] See otsus põhines täielikult esialgse otsuse sisulistel järeldustel.

29. Trahvi suuruse arvutamise aluseks oli hinnang CMB kuritahtlikule käitumisele võrreldes teiste Cewali liikmetega. Määratud trahv oli väiksem kui esialgses otsuses, sest enam ei võetud arvesse sel ajal valitsenud teatavaid raskendavaid asjaolusid.

Clearstream [40]

30. 2. juunil võttis komisjon vastu otsuse, milles leidis, et Clearstream Banking AG ja tema emaettevõte Clearstream International SA (Clearstream) rikkusid asutamislepingu artiklit 82, keeldudes osutamast piiriülest väärtpaberite kliiringu ja arveldamise teenust[41] Euroclear Bank SA-le (Euroclear Bank) ning kehtestades klienti kahjustavad diskrimineerivad hinnad.

31. Clearstream Banking AG on Saksamaa ainus Wertpapiersammelbank (väärtpaberite keskdepositoorium)[42]. Komisjoni arvates oli Clearstream vaatlusperioodil, 1997.–2001. aastani, turgu valitsevas seisundis piiriüleste kliiringu ja arveldamise teenuste osutamisel muudes liikmesriikides asuvatele vahendajatele.

32. Teenuse osutamisest keeldumine oli seotud Saksamaa seaduste alusel välja antud nimeliste aktsiatega[43]. Kuigi konkurentsiseadus tunnustab ettevõtjate õigust vabalt äripartnereid valida, on turgu valitsevatel ettevõtjatel erikohustused. Nimetatud juhtumis peeti Clearstreami käitumist teenuse osutamisest keeldumiseks, sest:

- Clearstream Banking AG on ainus Saksa väärtpabereid haldav depositoorium, mis on tänapäeval ainus oluline kaubeldavate väärtpaberite hoidmise vorm. Uute teenuseosutajate turuletulek lähitulevikus on ebatõenäoline. Seetõttu võib Clearstream Banking AG-d pidada vältimatuks kaubanduspartneriks;

- Euroclear Bank ei saanud dubleerida soovitud teenuseid ja

- Clearstreami käitumine ei võimaldanud Euroclear Bankil osutada piiriülest kliiringu ja arveldamise teenust ühtse turu klientidele.

33. Euroclear Bankile osutati 2001. aasta novembris taotletud teenust rohkem kui kaks aastat pärast taotluse esitamist. Selle aja jooksul keeldus Clearstream Banking AG Euroclear Bankile nimeliste aktsiate kliiringu- ja arveldusteenust osutamast. Clearstreami takistav käitumine Euroclear Banki suhtes erineb tavapärasest kuni neljakuulisest ajast, mille jooksul võrreldavatele klientidele kliiringu ja arveldamise teenust osutati.

34. Seoses hinnadiskrimineerimisega leidis komisjon, et alates 1997. aasta jaanuarist kuni 2002. aasta jaanuarini võttis Clearstream Euroclear Bankilt samaväärse teenuse eest kõrgemat tasu kui teistelt väljaspool Saksamaad asuvatelt väärtpaberidepositooriumitelt. Komisjon uuris teenuste sisu ja hinda põhjalikult, et teha kindlaks, kas hinnavahe oli õigustatud, ning jõudis järeldusele, et ei olnud.

35. Komisjon otsustas trahvi mitte määrata. Muuhulgas võttis komisjon arvesse asjaolu, et puudub ühenduse kohtupraktika või kohtuotsused, mis tegeleksid kliiringu ja arvelduste konkurentsianalüüsiga. Lisaks toimub eri institutsioonides ja foorumites laiaulatuslik arutelu kliiringu ja arvelduste üle, määratlemaks paremini tööstuse erinevate esindajate rolli.

Microsoft

36. 24. märtsil võttis komisjon vastu otsuse trahvida äriühingut Microsoft Corporation (Microsoft) vastavalt asutamislepingu artiklile 82.[44] Otsuses jõuti järeldusele, et Microsoft kuritarvitas oma valitsevat seisundit personaalarvutite operatsioonisüsteemide turul[45] kahel viisil.

(1) Koostalitlusvõime kohta teabe andmisest keeldumine

37. Microsoft varjas konkurentide eest töörühma serverite operatsioonisüsteeme käsitlevat turuteavet, mis on vajalik nende toodete koostalitluseks Microsofti valitseva personaalarvutite operatsioonisüsteemiga Windows. Kuigi Microsoft oli varem, töörühma serverite operatsioonisüsteemide turule tulles, avaldanud seda tüüpi koostalitlust käsitlevat teavet, võttis ta seejärel seisukoha, et konkurentidele selliseid andmeid ei avaldata, seega sellist teavet enam ei edastatud. 1998. aastal lükkas Microsoft tagasi äriühingu Sun ametliku taotluse sellise koostalitlust käsitleva teabe saamiseks. Laiaulatusliku uurimise põhjal jõudis komisjon järeldusele, et nimetatud teave on hädavajalik töörühma serverite operatsioonisüsteemide turul konkureerimiseks ning teabe varjamisega suutis Microsoft saavutada turgu valitseva seisundi ning tekkis oht, et ülejäänud konkurendid tõrjutakse turult välja. Komisjon jõudis ka järeldusele, et Microsofti keeldumine piiras tehnika arengut ja kahjustas tarbijate huve: kui konkurentidel oleks olnud salastatud teabele juurdepääs, oleksid nad saanud pakkuda tarbijatele uusi ja paremaid tooteid Microsofti pakkumisi jäljendamata.

(2) Windows Media Playeri sidumine Windowsiga

38. Microsoft kahjustas konkurentsi meediaprogrammide turul, sidudes iseseisva toote Windows Media Player valitseva Windowsi operatsioonisüsteemiga. See muutis Windows Media Playeri sarnaselt Windowsiga valitsevaks, sundis kunstlikult infosisu pakkujaid ja tarkavaraarendajaid kasutama Windows Media tehnoloogiat ega võimaldanud konkureerivatel meediaprogrammidel võistelda oma toodete väärtuse alusel. Otsus näitab, et Microsoft on alates toodete sidumise strateegia rakendamisest 1999. aasta keskel saavutanud konkurentide ees suure edumaa.

39. Komisjon jõudis järeldusele, et valitseva seisundi kuritarvitamine Microsofti poolt oli Euroopa Liidu konkurentsireeglite väga raske rikkumine, ja trahvis Microsofti 497,196 miljoni euroga[46].

40. Rikkumise lõpetamiseks nõudis komisjon Microsoftilt järgmiste põhiliste parandusmeetmete rakendamist:

- avaldada koostalitlusvõimet käsitlev teave ja võimaldada selle kasutamist töörühma serverite operatsioonisüsteemide ühitatavate toodete loomiseks (koostalitlusvõime parandusmeede);

- teha kättesaadavaks Windowsi operatsioonisüsteemi versioon, mis ei sisalda Windows Media Playerit (mittesidumise parandusmeede). Seega saavad personaalarvutite tootjad ja tarbijad hankida Windowsi koos neile sobiva meediaprogrammiga;

- lisaks pidi Microsoft tegema ettepaneku seiresüsteemi loomiseks ja määrama seirehalduri. Microsoft esitas sellise ettepaneku.

41. Microsoft esitas esimese astme kohtule otsuse tühistamise hagi[47] ning taotluse ajutiste meetmete rakendamiseks, taotledes koostalitlusvõime ja mittesidumise parandusmeetme peatamist kuni tühistamishagi tulemuste selgumiseni.[48] Komisjon otsustas parandusmeetmeid mitte kohaldada kuni esimese astme kohtu presidendi korralduseni seoses Microsofti taotlusega, mis käsitles ajutisi meetmeid[49]. 22. detsembril jättis president Microsofti ajutiste meetmete rakendamise taotluse täies ulatuses rahuldamata.[50]

2. raam: Euroopa Liidu konkurentsieeskirjade kohaldamine mobiilside- ja Interneti lairibaühenduse teenuste suhtes 2004. aastal tugevnes konkurents elektroonilise side turul ning mõnedes turusegmentides oli kasv suur.[51] Laienenud 25-liikmelises Euroopa Liidus toimus kasv peamiselt lairiba- ja mobiilsideteenuste sektoris. Lairibateenuste sektor kasvas mobiilside sektorist kiiremini. Monopolivastases tegevuses keskendus komisjon neile kahele väga tähtsale sektorile. 25. juulil 2003 jõustunud elektroonilist sidet käsitleva uue regulatiivse raamistiku taustal on konkurentsipoliitikal jätkuvalt tähtis osa sektori tegevust reguleerivate õigusaktide kooskõlastamisel konkurentsiseaduse põhimõtetega. Interneti lairibaühenduse sektoris sundis komisjoni tegevus, mis oli seotud Saksamaa Interneti lairibateenuse pakkuja poolt peale surutud eeldatavalt liiga väikese erinevusega hulgi- ja jaeteenuse hindade vahel, Deutsche Telekomi oluliselt alandama liitumistasusid[52]. Tasude alandamise tõttu otsustas komisjon lõpetada uurimise väidetava Deutsche Telekomi poolse lairibaühenduse turgu valitseva seisundi kuritarvitamise suhtes. Komisjon aktsepteeris Deutsche Telekomi lubadust kõrvaldada lõplikult liiga väike erinevus hulgi- ja jaeteenuste hindade vahel alates 1. aprillist 2004.[53] Seoses mobiilsidega esitas komisjon 26. juulil kaks vastuväidet rahvusvahelise rändluse kohta Ühendkuningriigis. Vastuväide käsitleb hulgihindu, mis O2 ja Vodafone on kehtestanud teistele mobiilsideoperaatoritele rahvusvahelise rändluse eest. Uurimise tulemusel otsustas komisjon, et mõlemad ettevõtjad on nõudnud ebaõiglast ja liiga kõrget hinda, Vodafone alates 1997. aastast kuni vähemalt 2003. aasta septembrini ja O2 alates 1998. aastast kuni vähemalt 2003. aasta septembrini.[54] Lisaks on komisjon seoses rahvusvahelise mobiilside rändlusteenusega uurinud ka hiljuti asutatud strateegiliste mobiilsideliitude (näiteks Freemove või Starmap) mõju konkurentsile. |

1.2 Muud juhtumid ja tagasilükatud kaebused

Interbrew (kuritarvitamine)[55]

42. Pärast seda, kui Interbrew oli võtnud endale mitmeid kohustusi, lõpetas komisjon 30. aprillil 1999 komisjoni algatusel käivitatud artikli 82 rikkumise uurimise seoses Interbrew NV (nüüd Inbev NV) käitumisega õlle hulgimüüjate suhtes Belgias. Interbrew kohustus muutma oma mahahindlussüsteemi ja läbi vaatama hulgimüüjatega sõlmitud partnerlus- ja kaubanduslepingud, et mitte enam takistada konkureerivaid tarnijaid Belgias Interbrew’ga edukalt konkureerimast.

43. Kõigepealt nõustus Interbrew muutma oma standardiseeritud mahtude mahahindlussüsteemi kõikide hulgimüüjate jaoks täielikult läbipaistvaks, selle asemel, et teatada neile ainult mahahindlusmäärad, mis vastavad mahtudele, milles nad ise ostavad eri sorti õlut, ning määrad, mis vastavad suurematele ja väiksematele mahtudele. Teist mahahindlussüsteemi, mis loodi hulgimüüjatele, kes on valmis müüma eri sorti Interbrew’ õlut nendega seotud jaemüügipunktides, muudetakse samuti, nii et mahahindlus ei suurene enam koos hulgimüüjaga seotud jaemüügipunktide arvu kasvuga, vaid on fikseeritud summa õllesordi hektoliitri kohta, sõltumata seotud jaemüügipunktide arvust.

44. Interbrew’ partnerluslepingu alusel ei ole Interbrew’l enam juurdepääsu hulgimüüja konfidentsiaalsele äriteabele ega õigust blokeerida konkurendi tehtud hulgimüügiettevõtte ostupakkumisi ja esitada nende asemel enda pakkumine (ostueesõiguse kaotamine). Lõpetuseks, seoses kaubanduslepetega, millega Interbrew annab hulgimüüjatele tasuks müügiedendustegevuse eest soodustusi, nagu näiteks finantsabi või seadmeid, on Interbrew nõustunud (a) kaotama kõik toodetega seotud ainuõigused, (b) muutma abikõlblikkuse kriteeriumid täielikult avalikuks ja (c) selgitama, et eranditult kõikidel hulgimüüjatel on õigus soodustustele.

Scandlines Helsingborgi sadama vastu[56] ja Sundbusserne Helsingborgi sadama vastu[57]

45. 23. juulil võttis komisjon vastu kaks otsust[58], millega lükati tagasi parvlaevaoperaatorite Scandlines Sverige AB ja Sundbusserne AS kaebused Rootsi Helsingborgi sadama vastu. Need kaks korraga esitatud kaebust olid seotud väidetava kuritarvitusega asutamislepingu artikli 82 tähenduses seoses liiga kõrgete sadamatasudega, mida Helsingborgi sadam nõuab Rootsi ja Taani vahelisel liinil Helsingborg-Elsinore tegutsevatelt parvlaevaoperaatoritelt.

46. Pärast põhjalikku uurimist jõudis komisjon järeldusele, et olemasolevad tõendid on ebapiisavad, tõestamaks nõutaval õiguslikul tasemel, et kõnealused hinnad on liiga kõrged. Kõrgete hindade asemel juhitakse otsuses tähelepanu üldisematele raskustele asutamislepingu artikli 82 kohaldamisel, nimelt juhtumitele, kus puuduvad kasutatavad hindamiskriteeriumid. Kuna olemasolev kohtupraktika selles küsimuses on piiratud[59], võivad need otsused olla kasulikuks suuniseks teenuse majandusliku väärtuse määramisel ja otsustamisel, kas hind on liiga kõrge/ebaõiglane ja kas on toimunud turgu valitseva seisundi kuritarvitamine asutamislepingu artikli 82 tähenduses.

KPN-i mobiilsidevõrku tehtud kõne lõpetamise tasu määrad[60]

47. Komisjon teatas kostjatele, et MCI võttis 21. oktoobril kaebuse tagasi ja et komisjon ei kavatse selle juhtumiga rohkem tegeleda. Vastuväites, mis esitati 22. märtsil 2002, väideti, et KPN Mobile keeldus osutamast otsesidumisteenust sõltumatutele operaatoritele ja kehtestas liiga väikese hinnavahe mobiilivõrku tehtud kõne lõpetamise hulgihindade ja virtuaalse eramobiilivõrgu (MVPN) teenuse jaehindade vahel. Otsustades juhtumi ametlikku uurimist mitte jätkata, võttis komisjon arvesse asjaolu, et Hollandi reguleeriva asutuse OPTA sekkumise tulemusel pakkus KPN Mobile nüüd mõistliku hinnaga otsesidumisteenust. Mobiilside hulgihindade määrad on Hollandis langenud ja OPTA analüüsis Hollandi mobiilsidevõrkudesse tehtud kõnede katkestamise turgu Hollandis 2004. aasta kevadel vastuvõetud uue elektroonilist sidet käsitleva regulatiivse raamistiku kontekstis. Lõpetuseks jõudis komisjon uurimise käigus järeldusele, et virtuaalse eramobiilivõrgu teenuste kontekstis ei ole võimalik tuvastada liiga väikese hinnavahe olemasolu vastavalt asutamislepingu artiklile 82.

B2/Telia[61]

48. Novembris võttis B2 Bredband AB (B2) tagasi kaebuse Rootsi suurima telekommunikatsioonioperaatori TeliaSonera AB vastu. Seetõttu lõpetas komisjon uurimise. 2003. aasta detsembris saatis komisjon TeliaSonerale vastuväite, milles ettevõtjat süüdistati väidetavas turgu valitseva seisundi kuritarvitamises turuvallutusliku hinna kehtestamisega Malmös fiiberoptilise lairibavõrgu ehitamise ja Interneti kiirühenduse pakkumise puhul. Komisjon väitis, et TeliaSonera pakkumises näidatud hind oli tahtlikult omahinnast madalam ega võimaldanud võrguoperaatoril teenida tagasi infrastruktuuri väljaehitamiseks ja teenuste osutamiseks tehtud investeeringuid ja kulutusi ning et nii madala hinna kehtestamisega takistas TeliaSonera alternatiivse infrastruktuuri arendamist ning konkureerivate teenuseosutajate turuletulekut. Sellele vaatamata jõudis komisjon vastuväite esitamisele järgnenud lisauurimise käigus järeldusele, et ta ei suutnud piisava kindlusega tuvastada, et TeliaSonera oli pakkumise esitamise ajal asjaomasel turul valitsevas seisundis.

2. KARTELLID

3. raam: Ülevaade kartellivastasest tegevusest

2004. aastal jätkas komisjon viimase kolme aasta jooksul rakendatud kartellivastaste meetmetega, võttes vastu kuus ebaseaduslike horisontaalkokkulepete vastast otsust, mis hõlmasid umbes 30 ettevõtjat. Need juhtumid olid: sanitaartehnilised vasktorud, naatriumglükonaat, Prantsuse õlu, Hispaania toortubakas, metallpudukaubad – nõelad ning koliinkloriid.[62] Nimetatud otsustega määrati kokku 390 miljoni euro väärtuses trahve.

Aasta jooksul tehti kartellivastases võitluses mitmeid edusamme. Eriti tuleks mainida kolme asjaolu, nimelt sooduskohtlemist (trahvide määramata jätmine või vähendamine), määruse 1/2003 kasutuselevõtu tagajärgi kartellivastases tegevuses ja õigusabi konfidentsiaalsust reguleerivate eeskirjade selgitamist.

Trahvide määramata jätmine või vähendamine

2002. aasta teatis trahvide määramata jätmise või vähendamise kohta[63] on jätkuvalt oluline haldussunni rakendamise vahend. 2002. aasta trahvide määramata jätmist või vähendamist käsitleva teatise alusel algatatud juhtumite arvukus näitab, et teatis on väga tõhus ja isegi tõhusam kui 1996. aasta teatis trahvide määramata jätmise või vähendamise kohta. Enamiku, nüüdseks otsuse tegemise etappi jõudnud juhtumite lahendamine toimub 2002. aasta teatise alusel.[64]

Määrus (EÜ) nr 1/2003

Määruse 1/2003 jõustumine mais[65] suurendas oluliselt komisjoni volitusi juhtumite uurimisel. Mainida tuleks kolme põhilist asjaolu. Esiteks laiendab määrus komisjoni volitusi otsida äriruumide kõrval läbi ka muid ruume, sealhulgas ettevõtja töötajate eravaldusi, kui on alust kahtlustada, et seal hoitakse äriga seotud dokumente[66]. Seda võib teha ainult asjaomase liikmesriigi kohtu eelneval loal. Teiseks tugevdab komisjoni läbiotsimisvolitusi õigus pitseerida äriruumid kontrolli teostamiseks vajalikuks ajaks[67]. Kolmandaks on komisjonile antud selged volitused küsitleda uurimise eesmärkidel igat selleks nõusoleku andnud juriidilist isikut[68].

Õigusabi konfidentsiaalsus

Pärast komisjoni apellatsioonikaebust tühistas Euroopa Kohtu president 27. septembri otsusega[69] komisjoni otsuse (millega lükati tagasi õigusabi konfidentsiaalsuse taotlus) (osalise) peatamise, milleks esimese astme kohtu president oli eelnevalt korralduse andnud[70]. Komisjonile tagastati uurimise käigus konfiskeeritud ümbrik mõnede dokumentidega, millele osapoolte väitel laienes õigusabi konfidentsiaalsus[71] ja mida säilitati esimese astme kohtu registris. Euroopa Kohus juhtis tähelepanu komisjoni lubadusele vaidlusaluseid dokumente kolmandatele osapooletele põhimenetluse lõppemiseni mitte avaldada. Kuna kohus ei ole kinnitanud osapoolte ettepanekut õigusabi konfidentsiaalsuse kohaldamisala uudse käsitlemise kohta, jätkab komisjon kontrollimisi komisjoni arvates endiselt kehtiva ja asjakohase väljakujunenud kohtupraktika[72]alusel.

Sanitaartehnilised vasktorud[73]

49. 3. septembril võttis komisjon vastu otsuse, milles leidis, et Euroopa juhtivad sanitaartehniliste vasktorude tootjad Boliden AB (koos endiste tütarettevõtjate Boliden Fabrication AB ja Boliden Cuivre & Zinc S.A-ga); Halcor SA; HME Nederland BV; IMI plc (koos endiste tütarettevõtjate IMI Kynoch Ltd. ja IMI Yorkshire Copper Tube Ltd-ga); KM Europa Metal AG (koos täisomanduses tütarettevõtjate Europa Metalli SpA ja Tréfimétaux SA-ga); Mueller Industries, Inc. (koos tütarettevõtjate WTC Holding Company, Inc., Mueller Europe Ltd., DENO Holding Company, Inc. ja DENO Acquisition EURL-iga); Outokumpu Oyj (koos täisomanduses oleva tütarettevõtja Outokumpu Copper Products Oy-ga) ning Wieland Werke AG (koos tütarettevõtjate Austria Buntmetall AG ja Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H-ga) olid rikkunud Euroopa Ühenduse konkurentsieeskirju, leppides kokku fikseeritud hindades ja EMP sanitaartehniliste vasktorude turgude jagamises. 2001. aastal alanud uurimise käigus tegi komisjon kindlaks, et rikkumine toimus 1988. aasta keskpaigast kuni 2001. aasta alguseni.

50. Asjakohast toodet kasutatakse peamiselt ehitustööstuses vee-, nafta- ja gaasi- ning kütteseadmetes. Peamised torude ostjad on turustajad ning hulgi- ja jaemüüjad, kes müüvad kanalisatsioonitorusid paigaldajatele ja muudele lõpptarbijatele. Tavaliste (väärtus 970,1 miljonit eurot) ja plastkattega vasktorude (väärtus 180,9 miljonit eurot) turu koguväärtus on 1151 miljonit eurot (EMP 2000).

51. Kokku määrati nimetatud juhtumis ettevõtjatele 222,3 miljoni euro väärtuses trahve. Kõik otsuse adressaadid, välja arvatud HME Nederland BV, tegid komisjoniga uurimise ajal koostööd 1996. aasta trahvide määramata jätmist või vähendamist käsitleva teatise alusel. Koostöö eest tagas komisjon Muelleri kontsernile kaitse trahvide eest, vähendas 50% võrra Outokumpu trahvi, 35% võrra KME kontserni ja Wielandi kontserni trahve, 15% võrra Halcori ja 10% võrra IMI kontserni ja Bolideni kontserni trahve. Kõige suurem trahv, kokku 67,08 miljonit eurot, määrati KME kontserni ettevõtetele. Wielandi kontserni trahviti 27,8411 miljoni euroga, IMI kontserni 44,98 miljoni euroga, Outokumput 36,14 miljoni euroga, Bolideni 32,6 miljoni euroga, Halcori 9,16 miljoni euroga ja HME-d 4,49 miljoni euroga. Outokumpu ja KME puhul võeti kergendava asjaoluna arvesse koostööd väljaspool 1996. aasta trahvide vähendamist või määramata jätmist käsitleva teatise kohaldamisala. Outokumpu oli esimene ettevõtja, kes avaldas täielikult andmed kartelli olemasolu aja kohta, mis oli rohkem kui 12 aastat, KME avaldas esimesena otsustavad tõendid plastkattega sanitaartehnilisi vasktorusid puudutava koostöö kohta. Samas karistati Outokumput korduva rikkumise eest, mis on raskendav asjaolu, kuna tema kohta käis teine komisjoni otsus, millega mõisteti hukka kartell roostevaba terase sektoris 1990. aastal; trahvi suurendati, sest ettevõtjat oli juba hoiatatud.

Naatriumglükonaat[74]

52. 29. septembril trahvis komisjon Jungbunzlaueri kontserni nelja ettevõtet 19,04 miljoni euroga hindade kindlaksmääramise ja turu jagamise eest peamiselt metalli ja klaasi puhastamiseks kasutatava kemikaali naatriumglükonaadi turul.

53. Otsus täiendas 2001. aastal vastuvõetud esimest otsust[75], millega tuvastati, et kuus ettevõtjat, sealhulgas üks Jungbunzlaueri kontserni kuuluv ettevõte, moodustasid aastatel 1987–1995 salajase kartelli. Jungbunzlaueri kontserni kuuluva ettevõtte puhul võeti 2001. aastal vastuvõetud otsus, mis käsitles vastutust rikkumise eest, 2002. aastal tagasi faktivigade tõttu selle põhjenduses.

54. Naatriumglükonaadi kartelli osapooled tootsid peaaegu kogu maailma naatriumglükonaadi koguse. Rikkumine oli väga raske ja Jungbunzlauer rikkus ühenduse konkurentsieeskirju seitsme aasta jooksul. Trahvi määramisel võttis komisjon arvesse naatriumglükonaadi turu piiratud suurust. Samuti vähendati Jungbunzlaueri trahvi 20%, sest ettevõte tegi komisjoniga koostööd vastavalt 1996. aasta trahvide määramata jätmist või vähendamist käsitlevale teatisele.

Prantsuse õlu[76]

55. 29. septembril võttis komisjon vastu keelustava otsuse kahe õlletööstuskontserni, ühelt poolt Brasseries Kronenbourg’i ja tema emaettevõtja Groupe Danone’i ning teiselt poolt Heineken France’i (endine Sogebra) ja tema selleaegse emaettevõtja Heineken NV suhtes ning määras neile trahvid asutamislepingu artikli 81 lõike 1 alusel omavahelise „relvarahukokkuleppe“ sõlmimise eest eesmärgiga jagada omavahel Prantsusmaa väljaspool kodu tarbimise[77] sektor ja lõpetada jookide hulgimüüjate omandamise sõda kahe kontserni vahel. Kokkulepet siiski ei rakendatud.

56. Üldiselt peeti rikkumist raskeks. Komisjon trahvis Heineken France’i ja Heineken NV-d ühe miljoni euroga. Groupe Danone’i ja Brasseries Kronenbourg’i trahviti 1,5 miljoni euroga, trahvi määramisel võeti raskendava asjaoluna arvesse korduvat rikkumist.

Hispaania toortubakas[78]

57. 20. oktoobril trahvis komisjon kokku 20 miljoni euroga nelja Hispaania toortubakatöötlejat (Cetarsa, Agroexpansión, World Wide Tobacco España ja Taes) ning samuti ühte Itaalia toortubakatöötlejat (Deltafina) konkurentsivastase kokkuleppe sõlmimise eest, mille eesmärgiks oli kindlaks määrata Hispaania toortubakatootjatele makstav maksimaalne keskmine hind ning ostetavad toortubaka kogused. Alates 1998. aastast kehtestasid töötlejad keeruka täitmis- ja seiresüsteemi. 1999. aastast leppisid nad kokku toortubaka hinnapiirides, mida püüti läbirääkimiste käigus tootjate esindajatega lisada külvieelsetesse standardlepingutesse, mis on toortubaka lõpphinna aluseks üleandmise hetkel. Agroexpansióni ja WWTE emaettevõtjad arvati solidaarselt vastutavaks oma tütarettevõtjate tegevuse eest.

58. Sama otsusega keelas komisjon kartelli, kuhu kuulusid toortubakatootjate liidud (ASAJA, UPA, COAG ja CCAE). Komisjon leidis, et nad sõlmisid samal ajavahemikul kokkuleppe toortubaka hinnapiiride ja miinimumhindade kohta, mille üle nad pidasid kollektiivseid läbirääkimisi töötlejatega külvieelsete standardlepingute arutamisel, ning määras igale neist sümboolse 1000 euro suuruse trahvi, võttes arvesse siseriikliku õigusraamistiku osa nende käitumises. Samuti võeti viimati nimetatud asjaolu arvesse kergendava asjaoluna töötlejatele trahvide määramisel.

Metallpudukaubad – nõelad[79]

59. 26. oktoobril vastuvõetud otsuses leidis komisjon, et kolm ettevõtjat ja nende vastavad tütarettevõtjad, nimelt William Prym GmbH & Co. KG ja Prym Consumer GmbH & Co. KG, Coats Holdings Ltd ja J & P Coats Ltd ning Entaco Ltd ja Entaco Group Ltd, olid sõlminud ajavahemikus 10. september 1994 kuni 31. detsember 1999 mitmeid kirjalikke ja ametlikult kahepoolseid kokkuleppeid, mis tegelikkuses kujutasid endast kolmepoolseid kokkuleppeid, mille kohaselt nimetatud ettevõtjad jagasid või aitasid jagada kaubaturge (metallpudukaupade puhul) ja geograafilisi turge (nõelte puhul). Lisaks osalesid ettevõtjad kahepoolsetes ja kolmepoolsetes kohtumistes, mis toimusid 10. maist 1993 kuni 8. novembrini 2001.

60. Komisjoni otsus põhines eelkõige nimetatud kokkulepete omavahel tingimuslikult seotud sätetel. Nende sätete kehtivust pikendati aja jooksul.

61. Komisjon tegi kindlaks kolm asjaomast kaubaturgu: (i) Euroopa õmblus- ja käsitöönõelte (sealhulgas spetsiaalnõelte) turg, kus jagati toote- ja geograafiline turg; (ii) Euroopa „muude õmblus- ja kudumistoodete, sealhulgas nööpnõelte ja kudumisvarraste“ turg ning (iii) Euroopa muude metallpudukaupade, sealhulgas tõmblukkude ja muude kinnitusvahendite turg, mille mõlema puhul toimus kaubaturgude jagamine 10. septembrist 1994 kuni 13. märtsini 1997.

62. Rikkumine oli väga raske, sest see puudutas kauba- ja geograafilise turu jagamist eri turgude vahel. Kaubaturu jagamise kokkulepped mõjutasid turu eri tasandeid, s.t tootmist ja turustamist (nii hulgi- kui ka jaemüüki), sest Coats oli peamiselt nõelte turustaja, kuid konkureeris jaemüügis Prymi ja Entacoga jaemüügi nõelamargiga “Milward”.

63. 1996. aasta koostööteatise alusel vabastas komisjon Entaco täielikult trahvist, mis talle oleks muidu määratud, sest ettevõtja teatas komisjonile turu jagamise kokkulepetest ja otsustavatest tõenditest, milleta kokkulepete olemasolu ei oleks saanud tuvastada. Coatsi ja Prymi, kes solidaarselt vastutasid oma vastavate tütarettevõtjate eest, trahviti 30 miljoni euroga.

Koliinkloriid[80]

64. 9. detsembril võttis komisjon vastu otsuse ettevõtjate Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV ja Akzo Nobel Functional Chemicals BV solidaarselt, Chinook Group Limited Partnership ja Chinook Group Limited solidaarselt, BASF AG, Bioproducts Incorporated, DuCoa LP ning UCB SA suhtes.

65. Need ettevõtjad rikkusid koliinkloriidi tööstuse kartellis osaledes Euroopa konkurentsieeskirju. EMP-s tegutses kartell kahel teineteisega tihedalt seotud tasandil – ülemaailmsel ja Euroopa tasandil. Ülemaailmsel tasandil osalesid selles menetluses käsitletud tootjad EMP-d puudutavas konkurentsivastases tegevuses 1992. aasta juunist kuni 1994. aasta aprillini. See tegevus sisaldas maailmaturu hindade kindlaksmääramist ja tõstmist, turustajate ja vahendajate kontrollimist ning tundliku äriteabe vahetamist.

66. Põhja-Ameerika tootjad ei osalenud ainult Euroopa tootjate vahel peetud konkurentsivastastel kohtumistel, mille eesmärgiks oli Euroopa turul tegutsemise kooskõlastamine. Need kohtumised toimusid 1994. aasta märtsist kuni 1998. aasta oktoobrini. Tegevus sisaldas hindade kindlaksmääramist ja tõstmist (nii EMP-s tervikuna kui ka kindlatel siseriiklikel turgudel ja seoses üksikute klientidega), üksikute klientide jagamist kohtumistes osalenud ettevõtjate vahel, turuosade jagamist EMP turul tervikuna, turustajate ja vahendajate kontrollimist ning tundliku äriteabe vahetamist.

67. Peamiselt loomasöödatööstuses kasutatava koliinkloriidi ülemaailmse turu hinnanguline väärtus oli 1997. aastal, s.t viimasel rikkumise toimepanemise täisaastal, 183,7 miljonit eurot ja EMP turu väärtus 52,6 miljonit eurot. Uurimisperioodil kontrollisid rikkumises osalenud tootjad rohkem kui 80% maailmaturust. Asjaomased Euroopa tootjad kontrollisid umbes 80% EMP turust.

68. Põhja-Ameerika tootjad lõpetasid rikkumises osalemise pärast ülemaailmset kohtumist, mis toimus 14.–20. aprillini 1994. Komisjon alustas rikkumise uurimist 26. mail 1999. Kuna see toimus rohkem kui viis aastat pärast seda, kui Põhja-Ameerika tootjad olid rikkumise lõpetanud, Põhja-Ameerika tootjaid Bioproducts, Chinook ja DuCoa ei trahvitud.

69. Komisjon trahvis Euroopa tootjaid järgmiselt: ettevõtjaid Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV ja Akzo Nobel Functional Chemicals BV solidaarselt 20,99 miljoni euroga, BASF AG-d 34,97 miljoni euroga ja UCB SA-d 10,38 miljoni euroga.

3. Muud kokkulepped ja kooskõlastatud tegevused

3.1 Komisjoni otsused

Air France / Alitalia[81]

70. 7. aprillil kiitis komisjon heaks Air France’i ja Alitalia vahelise liidu tingimusel, et pooled täidavad mitmed olulised kohustused. Otsuses sätestatud kohustuste eesmärgiks oli vähendada takistusi turule tulemisel ja anda uutele ettevõtjatele tegelik võimalus end usaldusväärsete konkurentidena kehtestada. Komisjon tegi kindlaks seitse kattuvat lennuliini, millel Air France’i ja Alitalia ühendatud jõud kõrvaldaksid või vähendaksid oluliselt konkurentsi. Need lennuliinid on Pariis-Milano, Pariis-Rooma, Pariis-Veneetsia, Pariis-Firenze, Pariis-Bologna, Pariis-Napoli ja Milano-Lyon, kus enne liidu moodustamist Air France ja Alitalia olid kaks peamist konkurenti. Pärast seda, kui ettevõtjad leppisid kokku piisava arvu õhkutõusmis- ja maandumisaegade üleandmises ning mitmete muude abinõude kasutuselevõtus nendel lennuliinidel tõhusa konkurentsi taastamiseks, võttis komisjon tehingu suhtes heakskiitva seisukoha[82].

Topps [83]

71. 26. mail võttis komisjon vastu otsuse[84], millega ettevõtjale The Topps Company Inc ning tema Euroopa tütarettevõtjatele Topps Europe Ltd, Topps International Ltd, Topps UK Ltd ja Topps Italia SRL (Topps) määrati asutamislepingu artikli 81 lõike 1 rikkumise eest 1,59 miljoni euro suurune trahv. Toppsi kontsern valmistab kollektsioneeritavaid ja vahetatavaid tooteid, näiteks jalgpallimängijate või multifilmitegelaste piltidega kleepse ja kaarte.

72. Komisjon leidis, et Topps sõlmis mitmeid kokkuleppeid ja kooskõlastas tegevusi mitme Ühendkuningriigi, Itaalia, Soome, Saksamaa, Prantsusmaa ja Hispaania vahendajaga, et piirata kollektsioneeritavate Pokémoni toodete paralleelset importimist. Pokémoni nime kannavad paljud algselt Nintendo videomängu Game Boy jaoks loodud tegelased, kelle kujutisi ka Topps oma kollektsioneeritavatel toodetel, näiteks kleepsudel ja kaartidel, litsentsi alusel kasutab. 2000. aastal olid Pokémoni tooted väga nõutud ja nende hinnad liikmesriikides väga erinevad. Kõrge hinnatasemega riikides, näiteks Soomes, pidid pered maksma samade Pokémoni kleepsude eest üle kahe korra rohkem kui Portugalis.

73. Komisjon ja ühenduse kohtud on sellised paralleelse kauplemise piirangud minevikus palju kordi ühemõtteliselt hukka mõistnud. Piiramine on väga raske asutamislepingu artikli 81 lõike 1 rikkumine, millega seatakse ohtu siseturu aluspõhimõtted. Eespool nimetatud meetmete abil takistas Topps turustajatel ja seeläbi ka tarbijatel liikmesriikide vahelist olulist hinnavahet enda kasuks kasutada.

74. Otsus oli suunatud neljale konkurentsivastastes kokkulepetes ja kooskõlastatud tegevuses osalenud Toppsi Euroopa tütarettevõtjale ja USA-s asuvale emaettevõtjale tema mõju tõttu täisomanduses olevate tütarettevõtjate tegevusele. Otsust ei suunatud Toppsi vahendajatele, sest nemad vastutasid rikkumise eest oluliselt vähem. Trahvi määramisel arvas komisjon Toppsi toimepandud rikkumise selle väga raskele iseloomule vaatamata raskeks rikkumiseks, sest tõendid komisjoni toimikus ei kinnitanud, et paralleelse importimise piiranguid kohaldati süstemaatiliselt kõikide vahendajate puhul.

4. raam: Õiguste esindamine ja teostamine Euroopa Liidus

Euroopa muusika ja kultuuri järjest suurenev kohalolek uutel kogu Euroopat hõlmavatel on-line- turgudel on Lissaboni eesmärkide üldises kontekstis väga tähtis. See tähendab, et Euroopa muusika autoriõiguste turustamine õiguste kasutajatele, kes saavad suurendada Euroopa kohalolekut kõnealustes meediakanalites ja säilitada sobivad tingimused kohaliku kultuuri arenguks, peab muutuma hoogsamaks. Seoses konkurentsireeglite kohaldamisega õiguste esindamise teenuste suhtes tuleb erilist tähelepanu pöörata konkurentsivastastele piirangutele selles sektoris ja selliste teenuste arendamise soodustamisele.

Komisjon on andnud mõned seda valdkonda käsitlevad suunised IFPI (Rahvusvahelise Fonograafiatööstuse Föderatsiooni) otsuses[85]. Mõned otsuses kajastatud põhimõtted on nende rakendamise aja jooksul ennast õigustanud ja IFPI liikmed kohaldavad neid nüüd üsna üldiselt kogu Euroopa Liitu hõlmavate litsentside andmisel veebis muusika levitamise kohta.

Seoses nn Santiago kokkuleppega[86], mis käsitleb muusika autoriõiguste teostamist Internetis, on komisjon esitanud praegu kehtivale kokkuleppele ametliku vastuväite[87], juhtides õiguste kollektiivse esindamise organisatsioonide tähelepanu kokkuleppega seotud konkurentsiprobleemidele, eriti turgude eraldamisele majandustegevuse asukohaga seotud piirangute tõttu.

Aprillis välja antud teatises teeb komisjon ettepaneku selle sektori reguleerimise põhimõtete kohta tulevikus[88]. Konkurentsi seisukohalt on eriti olulised järgmised asjaolud.

- Territoriaalsed piirangud ei tohiks takistada uute üleeuroopaliste ainukontrollilepingute sõlmimist, mis on vajalikud üleeuroopaliste ja ülemaailmsete litsentsilepingute tõhususe suurendamiseks Euroopa Liidu uutel muusikaturgudel.

- Konkurentsiseaduste alusel pooldab komisjon ainukontrollilepinguid ja nendega seotud vastastikuseid kokkuleppeid õiguste kollektiivse esindamise organisatsioonide vahel.

- Komisjon ei saa siiski lubada varasemate piirangute jätkamist, kui sellised piirangud ei ole enam hädavajalikud.

- Õiguste omajatel peab olema võimalik määrata endale sobiv õiguste individuaalse teostamise ja muusika autoriõiguste kollektiivse esindamise suhe.

- Kokkulepped ei tohi põhjendamatult siduda õiguste esindamise pakkumisi. Tuleb võimaldada õiguste individuaalset teostamist. Kollektiivse esindamise organisatsioonide elujõulisust kõrvale jätmata peaks õiguste omajatel olema võimalus uute õiguste esindamise digitaalsete süsteemide abil ise oma õigusi teostada.

Belgia Arhitektide Liit[89]

75. 24. juunil mõistis komisjon hukka miinimumtasude soovitusliku skaala, mida kasutas Belgia Arhitektide Liit.

76. Belgia Arhitektide Liidu üleriigiline nõukogu kehtestas miinimumtasude skaala 1967. aastal, skaalat on pärast seda mitu korda muudetud. Viimane, 2002. aasta muudatus kirjeldas skaalat suunisena ( indicatif/leidraad ). Skaala abil sätestati Belgia arhitektide erapraksise teenuste miinimumtasud.

77. Komisjoni arvates oli tasude skaala kehtestanud otsus ettekirjutava iseloomuga sõltumatu seadus, mille eest ettevõtjate liiduna tegutsev arhitektide liit oli täielikult vastutav. Samuti jõudis komisjon järeldusele, et arhitektide liidu eesmärgiks oli skaala kehtestanud ja seda muutnud otsuste abil kooskõlastada liidu liikmete tegevus turul. Samuti leidis komisjon, et skaalat kohaldati vähemalt mingil määral.

78. Tõendite hulka, mis kinnitasid, et skaala eesmärgiks oli konkurentsi piiramine, kuulusid pealkirja ja preambuli põhjenduste tahtlikult reeglit kehtestav toon, asjaolu, et 18 aasta jooksul koostas ja levitas liit standardlepingut, milles ainus võimalus tasu määramiseks oli viide skaalale, ning asjaolu, et liit läks palju kaugemale lihtsalt teabe levitamisest oma liikmetele, klientidele ja kohtutele.

79. Kuigi miinimumtasude kehtestamine või soovitamine on oma iseloomult väga raske rikkumine, liigitas komisjon rikkumise üldiselt raskeks, võttes arvesse asjaolu, et ilmselt kõik arhitektid tasude skaalat ei kohaldanud ja et otsuse geograafiline kohaldamisala piirdus ühe liikmesriigiga.

80. 100 000 euro suuruse trahvi määramisel pidas komisjon kergendavaks asjaoluks seda, et enne komisjoni CNSD -d käsitleva otsuse[90]vastuvõtmist 1993. aastal võis liit põhjendatult kahelda, kas tasude skaala kehtestamine on tõepoolest rikkumine. Lisaks on komisjoni 9. veebruari 2004. aasta aruandes püstitatud eesmärgiks julgustada riiklikke reguleerivaid asutusi ja kutseliite läbi vaatama ja muutma piiravaid eeskirju ning anda neile selleks võimalus. Trahvi suurus kajastab ka komisjoni järkjärgulist lähenemist[91] kutsealade konkurentsivastaste tegevuste karistamisel.

Gaz de France[92]

81. 26. oktoobril võttis komisjon vastu kaks otsust, mis käsitlesid 1997. aastal sõlmitud kahte Gaz de France’i (GDF) lepingut, üks Itaalia gaasiettevõttega ENI ja teine Itaalia elektriettevõttega ENEL. GDF-i ja ENI vaheline leping käsitles maagaasi (mille ENI oli omandanud Põhja-Euroopas) vedu GDF-i poolt läbi Prantsusmaa territooriumi Šveitsi piirini. Leping sisaldas tingimust, et ENI turustab gaasi ainult „sihtkohast edasi“, s.t pärast Prantsusmaalt väljaviimist. GDF-i ja ENEL-i vahel sõlmitud leping käsitles ENEL-i poolt Nigeeriast toodud vedeldatud maagaasi vahetust ja sisaldas tingimust, et ENEL kasutaks gaasi Itaalias.

82. Komisjon jõudis järeldusele, et nimetatud kaks tingimust piirasid territooriumi, kus osapooled saanuksid gaasi kasutada, ja et nende eesmärgiks oli riikide turgude osadeks jagamine, takistamaks Prantsusmaal asuvatel maagaasitarbijatel hankida gaasi ENEL-ilt ja ENI-lt. Seega kujutasid need tingimused endast konkurentsipiirangut asutamislepingu artikli 81 tähenduses ja olulist takistust tõeliselt konkurentsivõimelise ja kogu Euroopat hõlmava gaasituru loomisel.

83. Need kaks otsust muudab oluliseks viimastel aastatel alanud Euroopa gaasisektori liberaliseerimine, mille tulemused ilmnevad väga aeglaselt. Territoriaalsed piirangud on üks põhitegureid, mis jätkuvalt jagavad Euroopa turge ja takistavad sektori muutumist. Euroopa gaasisektori iseärasusi ja juhtumi asjaolusid arvesse võttes otsustas komisjon siiski trahve mitte määrata.

3.2 Muud juhtumid

Meediaturgude kvaliteetsisu

84. Komisjon peab jätkuvalt väga tähtsaks konkurentsi kvaliteetsisu pakkumisel, mis on meediaturgude innovatsiooni aluseks ja aitab kaasa teadmistepõhise ühiskonna kujunemisele. Tähtsamad juhtumid käsitlevad spordiürituste edastamise õigusi, mille suhtes komisjon on võtnud tasakaalustava seisukoha: ühe müüja laiaulatuslikele ja ainuõiguslikele tehingutele toetuva turunduspoliitika koondava ja piirava mõju vastu võitlemine ühelt poolt ja sisu koondamisega seotud võimaliku kokkuhoiu arvessevõtmine teiselt poolt.

85. Bundesliga juhtumis, mis käsitles meedia kasutusõiguse ühist turustamist seoses Saksamaa esimese ja teise rahvusliiga jalgpallimatšidega, arvas komisjon, et liigade liidu ülekannete müümise ainuõigus võis piirata esimese ja teise liiga klubide ja ettevõtete vahelist konkurentsi.

86. Pärast 2004. aasta alguses avaldatud eelhindamise teatist pakkus liigade liit välja parandusmeetmed, mida oli turul testitud[93] septembris[94].

87. Komisjon täiendas oma menetlust seoses Inglismaa kõrgliigaga (FAPL)[95], avaldades teatise FAPL-i poolt pakutud parandusmeetmete kohta[96]. Pooleliolev Eurovisiooni süsteemi käsitlev menetlus jätkus asjaolusid tuvastava uurimisega seoses mitmete spordiprogrammide ühise ostmise ja jagamisega, sealhulgas Euroopa Ringhäälinguliidu (EBU) liikmetest avalik-õiguslike ringhäälinguorganisatsioonide õigused kanda üle 2010. ja 2012. aasta olümpiamänge. Kohtu suunistele nimetatud juhtumis[97] peavad järgnema EBU ettepanekud parandusmeetmete kohta, mille eesmärgiks on tagada, et Eurovisiooni süsteem vastab Euroopa Liidu konkurentsireeglitele.

88. 26. oktoobril teatas komisjon uurimise lõpetamisest[98] seoses nn enamsoodustusrežiimi[99] klausliga lepingutes Hollywoodi filmistuudiote, välja arvatud kahe stuudio, ja tasulise televisiooni ettevõtete vahel.

89. Enamsoodustusrežiimi klausel esines enamiku Hollywoodi stuudiote ja Euroopa tasulise televisiooni ettevõtjate vaheliste „kogutoodangu tehingute“ puhul. „Kogutoodangu tehingud on tavalised Hollywoodi filmitööstuses, kus stuudiod lepivad kokku, et nad müüvad televisioonile kogu teatud aastate jooksul toodetud toodangu. Enamsoodustusrežiimi klausel annab stuudiotele õiguse kasutada tasulise televisiooni ettevõtja ja stuudio vahel kokku lepitud kõige soodsamaid tingimusi.

90. Komisjoni esialgse hinnangu kohaselt seisnes enamsoodustusrežiimi klauslite kumuleeruv mõju stuudiotele makstavate hindade ühtlustamises, sest iga kord, kui ühe stuudioga lepiti kokku hinnatõusus, tõstsid samal ajal hindu ka teised stuudiod. Komisjoni arvates on selline hindade kindlaksmääramine vastuolus hinnakonkurentsi põhimõtetega.

91. Konkurentsiõiguse rikkumist omaks võtmata otsustasid stuudiod, mille uurimine lõpetati, loobuda olemasolevates lepingutes enamsoodustusrežiimi klauslist. Seni kuni nad ei kaldu sellisest uuest tegutsemisviisist kõrvale, ei ole kavas nende vastu võtta täiendavaid meetmeid. Uurimine jääb avatuks seoses stuudiotega NPB Universal ja Paramount Pictures Corp. Inc., kes ei ole nimetatud eeskuju järginud.

3.3 Sektorisisene uurimine

Sektorisisene uurimine seoses spordiülekannete õiguste müügiga 3G-võrgus kasutamiseks[100]

92. Kolmanda põlvkonna mobiiltelefonide (3G) kasutamine kasvab kiiresti kogu maailmas, klientide arvu kasv on kiirem, kui see oli samas arengujärgus GSM telefonide puhul.

93. Komisjon suurendas jõupingutusi, et vältida konkurentsivastast tegevust, mis võiks pidurdada selle kasvava turu arengut.

94. Komisjon on kindlaks teinud turuosaliste mitu käitumisviisi, mis võivad piirata uue meedia ettevõtjate juurdepääsu spordiülekannetele, näiteks edastamisest keeldumine, TV-õiguste sidumine uue meedia / universaalse mobiilsidesüsteemi (UMTS) õigustega, uuele meediale televisiooni eelistavad embargod või uue meedia / UMTS-i õiguste ostmine ainuõiguste alusel vanade turuosaliste poolt.

95. Turu iseärasuste täielikuks hindamiseks ja 3G-le juurdepääsuga seotud olemasolevate ning tekkida võivate probleemidega tegelemiseks algatas komisjon koos Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni järelevalveametiga 30. jaanuaril uurimise seoses spordiülekannete kasutamise õigustega 3G-võrkudes.

96. Esimene, uuriv etapp lõppes augustis. Selle käigus koguti teavet 3G kasutamise kohta, sealhulgas 3G õiguste mobiiltelefonioperaatoritele müügi kohta, ja anti ülevaade spordiülekannete piirangutest 3G-võrkudes. Teabenõue saadeti paljudele, enamasti suurtele telekanalitele, mobiilioperaatoritele ja ülekannete omanikele.

97. Septembris alanud teises etapis laiendati uurimist suuremale turuosaliste ringile ning saadeti järelküsimustikud esimese etapis küsitletud osalistele. See etapp peaks andma üksikasjalikku teavet lepingute kohta, mis mõjutavad spordiülekannete edastamise õigusi 3G-võrkudes.

5. raam: Mootorsõidukite müük ja remont

2004. aastal jätkas komisjon määruse 1400/2002 rakendamise kontrollimist ja huvitatud isikute abistamist selle tõlgendamisel. Selle ajavahemiku jooksul on ilmnenud mõned arengutendentsid. Eriti puudutab see sõidukite hindu, mis on kasvanud aeglasemalt kui muude kaupade hinnad ja on Euroopa Liidus selgelt üksteisele lähenenud. Vahendajate võrgustike koondumine jätkub, kuid paljud vahendajad, kelle lepingud võrgustiku ümberkorralduste tulemusel lõpetati, on kasutanud grupierandit ja jäänud turule tegutsema volitatud remontijana. Täiustatud jaotus- ja remondiettevõtetesse on tehtud uusi investeeringuid. Sellele vaatamata on selge, et selline areng on ainult esimene märk uue grupierandi mõjust ja selle mõju turule saab täielikult hinnata alles pikema aja möödudes.

Kooskõlas kohustusega jälgida regulaarselt määruse 1400/2002 täitmist kontrollis komisjon põhjalikult sõidu- ja veoautode tootjate kehtestatud süsteemi, mis võimaldab sõltumatutele ettevõtjatele juurdepääsu remondiga seotud teabele. Lisaks jätkas komisjon Euroopa Liidu sõidukihindade muutumise jälgimist ning esitas kaks aruannet, ühe veebruaris ja teise juulis. Viimane neist hõlmas uue määruse jõustumisele järgnenud kuut kuud ja sisaldas esmakordselt kõiki 25 liikmesriiki hõlmavaid andmeid (täpsemalt vt allpool).

Lisaks keskendas komisjon aruandeperioodil haldussunni rakendamisel teatavatele juhtumitele, mis tõstatasid olulisi konkurentsiga seotud küsimusi. Siia kuuluvad probleemid, mis on seotud volitatud ja sõltumatute remondiettevõtete juurdepääsuga originaalseadmete tootjatele ja konkureerivatele varuosadele, võimalikud kunstlikud takistused volitatud remondiettevõtete võrguga liitumisel ja väidetavad piirangud, mis takistavad vahendajatel konkureerivate mootorsõidukimarkide müümist. Kuigi nende probleemide uurimine jätkub, esitas komisjon oma seisukoha seoses Porsche jaotus- ja teeniduslepingutega ning selgitas, kuidas kohaldada vähese tähtsuse reeglit määruse 1400/2002 rakendamise kontekstis (vt allpool).

Määruse 1/2003 jõustumine ning sellele järgnenud liikmesriikide kohtute ja konkurentsiasutuste vastutuse suurendamine on andnud konkurentsiasutustele võimaluse täielikult ära kasutada oma teadmisi mootorsõidukite sektorist ja Euroopa konkurentsivõrgustiku raames sätestatud koostöömehhanisme. Sellega seoses korraldas komisjon 19. oktoobril seminari, kus riikide konkurentsiasutuste esindajad said kogemusi vahetada ja arutada määruse 1400/2002 rakendamisega seotud probleeme.

Juurdepääs tehnilisele teabele

Oktoobris avaldas komisjon uurimuse, mis käsitles autosektori sõltumatute ettevõtjate juurdepääsu tehnilisele teabele. Uuringus, mille komisjoni palvel korraldas IKA (Aacheni Ülikool), vaadeldi, kuidas täidavad tootjad määrust, mis käsitleb tehnilise teabe andmist remonditöökodadele, tööriistade tootjatele ja kirjastajatele. Kõikidel nendel ettevõtjatel on tähtis osa konkurentsi tagamisel autoremondi sektoris, eriti seetõttu, et tehnoloogia areng muudab isegi kõige elementaarsema remonditöö järjest keerukamaks. Uuring näitab, et teave on kättesaadav peaaegu kõikide viimase kümne aasta jooksul väljalastud mudelite kohta, kas siis Internetis, CD-l või DVD-l ja/või trükistena. Kahjuks on teavitamise kvaliteet sageli ebarahuldav, sest teavet on raske leida või on see kättesaadav suure ja kalli komplektina. Sageli on ka sisu ebapiisav, sest mõned tootjad varjavad suurt osa teabest, mis on eluliselt tähtis näiteks diagnostikaseadmete tootjatele. Samuti on vajaliku teabe hankimisega raskusi tehnilise kirjanduse kirjastajatel, kelle toodang on sõltumatutele remondiettevõtetele väga väärtuslik.

Positiivsed arengutendentsid seoses sõidukite hinnaerinevustega

Märtsis ja juulis avaldas komisjon aruande sõidukite hinnaerinevuste kohta Euroopa Liidus. Konkurentsi seisukohalt näitasid viimased kaks aruannet, mis põhinesid novembri ja mai andmetel, rahuldavat tendentsi hindade lähenemise suunas euroalal. Kuigi aruande 2003. aasta juuli väljaanne näitas, et ühe kolmandiku mudelite puhul ületas hinnaerinevus euroalal 20%, vähenes see osa viimases väljaandes peaaegu ühe neljandikuni. Tuleb märkida, et hindade lähenemine toimub olukorras, kus hinnad on kogu Euroopa Liidus suhteliselt stabiilsed. Võrreldes 2003. aasta juuliga kasvas Euroopa Liidus sõidukite hinnaindeks 2004. aasta juulis ainult 0,6%, samas kui üldine inflatsioon oli 2,3%. Esmakordselt sisaldas sõidukite hindade aruande juulikuu väljaanne kümne uue liikmesriigi hindu, mis ei erine eriti 15 vana liikmesriigi hindadest: mõned mudelid on mõnes uues liikmesriigis odavamad, kuid teised mitte. Võrreldes 2003. aasta juuliga suurenes sõidukite hinnaindeks 2004. aasta juulis oluliselt Poolas (+8,4%) ja Lätis (+4,1%), kuid vähenes Eestis (–6,8%), Leedus (–4,9%) ja Tšehhi Vabariigis (–3,3%).

Porsche turustus- ja müügijärgse teeninduse lepingud

30. aprillil lõpetas komisjon menetluse importija, vahendaja ja volitatud remondiettevõtja uute standardlepingute suhtes, millest oli teatanud Porsche. Autotootja nõustus kogu Euroopa Liidus ja Euroopa Majanduspiirkonnas kasutatavaid lepinguid muutma, tagamaks, et need ei sisalda enam määruse 1400/2002 artiklis 4 nimetatud raskekujulisi piiranguid. Muudetud turustuslepingud ei piira enam Porsche vahendajate võimalusi osta müügijärgse teeninduse teenust ükskõik milliselt volitatud Porsche teeninduskeskuselt, samas kui Porsche teeninduskeskused ei ole enam kohustatud müüma uusi sõidukeid.

Komisjon otsustas Porsche turustuslepingute uurimist mitte jätkata, sest ilmnes, et Porsche turuosa kõikide Euroopa Liidu liikmesriikide kallihinnaliste sportautode ja maasturite turul on alla 5%. Tuleb meeles pidada, et vähese tähtsuse teatises on selgitatud, et tarnija, kes omab turustussüsteemi turul, kus peaaegu kõik kasutavad samu piiravaid kokkuleppeid, ei oma olulist mõju, kui tema turuosa ei ületa 5% ja lepingud ei sisalda raskekujulisi piiranguid.

Seoses müügijärgsete lepingutega möönab Porsche, et need võivad olla väljaspool grupierandi kohaldamisala, kui volitatud Porsche teeninduskeskuste võrgustikus kasutatakse kvantitatiivset valikturustust, kuna võrgustiku turuosa Porsche sõidukite remondi turul on suurem kui 30% ja on selge, et vähese tähtsuse teatist ei kohaldata. Ainult kvalitatiivse valiku kasutamine avab võrgustiku kvalifitseeritud ettevõtjatele, kes soovivad avada Porsche volitatud teeninduskeskuse, ja seetõttu nõustus Porsche tegema asjakohased kvalitatiivsed kriteeriumid kättesaadavaks igale huvitatud remondiettevõtjale.

4. Riiklikud meetmed (riigiettevõtted / ainu- ja eriõigusi omavad ettevõtjad)

4.1 Otsused

Postisorteerimise piirangud[101]

98. 20. oktoobril võttis komisjon vastu artiklil 86 põhineva otsuse Saksamaa postiteenuseid käsitleva raamseaduse teatavate sätete kohta, mis välistavad postisorteerimisettevõtete puhul allahindluse saamise võimaluse eelsorteeritud kirjade üleandmisel Deutsche Post AG (DPAG) sorteerimiskeskustele. Saksamaa postiteenuse osutajate liidu BdKEP kaebuse alusel leidis komisjon, et Saksamaa postiseaduse vaidlustatud sätted sunnivad DPAG-d kuritarvitama turgu valitsevat seisundit ja sellega rikkuma artiklit 82 kahel viisil. Esiteks ajendavad nimetatud sätted DPAG-d laiendama oma tegevust (reserveeritud) postiteenuste eelnevalt turult (liberaliseeritud) postisorteerimise turule. Teiseks ajendavad nad DPAG-d eristama ühelt poolt suure mahuga postitajaid, kellel on juurdepääs järgnevatele sorteerimiskeskustele ja nende allahindlustele, ning teiselt poolt erateenuseosutajaid, kes selliseid allahindlusi kasutada ei saa. Sellega asetatakse need ettevõtted ebasoodsasse konkurentsiolukorda ja takistatakse Saksamaa postisorteerimisturu arengut.

99. Posti sorteerimine hõlmab postisaadetiste ettevalmistamist (trükkimine, ümbrikusse panek, märgistamine, frankeerimine), kokkukogumist, teatavatele standarditele vastavatesse postikottidesse või -konteineritesse panekut, suuremal või vähemal määral sihtkoha alusel kokkupakkimist või sorteerimist ja toimetamist universaalse postiteenuse osutaja juurdepääsupunktidesse. Sellel turul on allahindluse võimalus, s.t postikulude kokkuhoidmine, klientide jaoks põhiline müügiargument.

100. DPAG-l on alla 100 g kaaluvate kirjade kogumise, sorteerimise, veo ja kättetoimetamise ainuõigus (nn reserveeritud ala). Postidirektiivi kohaselt ei kuulu reserveeritud alasse postisorteerimisteenuste osutamine, sealhulgas posti eelsorteerimine ja vedu saatja asukohast turgu valitseva operaatori valitud juurdepääsupunkti.[102]

101. Komisjon leidis, et Saksamaa valitsus ei suutnud tõestada, et eraettevõtjate välistamine eelnimetatud allahindlustest oli artikli 86 lõike 2 kohaselt õigustatud, ja tuletas meelde, et vastavalt 1998. aasta teatisele, mis käsitleb konkurentsieeskirjade kohaldamist postisektori suhtes[103], peaksid posti sorteerimisega tegelevad eraettevõtjad saama vabalt ja mittediskrimineerivatel alustel valida üldkasutatava postivõrgu juurdepääsupunktide vahel.[104]

4.2 Tagasilükatud kaebused

UFEX[105]

102. 19. novembril võttis komisjon vastu otsuse, millega lükati tagasi kaebus, mille l’Union Française de l’Express ja tema kolm liiget, DHL, FedEx ja Crie, olid esitanud Prantsusmaa Vabariigi, La Poste’i ja Chronoposti vastu, sest ühendusel puudus huvi uurimist jätkata. Tagasilükkamine puudutab kaebuse esitajate väiteid, et La Poste on kuritahtlikult püüdnud laiendada oma turgu valitsevat seisundit tavaliste postiteenuste reserveeritud turult Prantsusmaa kiirpostiteenuste turule, kus tegutseb tema tütarettevõtja Chronopost, ja on seega rikkunud artikleid 86 ja 82. Väidetav kuritarvitus hõlmas ristsubsideerimist Chronoposti asutamise ajal (1986) ja pärast seda, mille käigus anti Chronopostile äri- ja logistilist abi põhjendamatult madalate hindadega ning võimaldati tal seega kehtestada kuritahtlikult madalad hinnad, mille eesmärgiks oli konkurentide turult väljatõrjumine. Kaebus vaadati kaebuse esitajate 2000. aasta septembri taotluse alusel uuesti läbi pärast seda, kui Euroopa Kohus ja esimese astme kohus olid tühistanud esimese, 1994. aasta detsembris tehtud tagasilükkamisotsuse. Kuna ühendusel puudub huvi juhtumit edasi uurida, märgitakse uues tagasilükkamisotsuses muude põhjuste seas, et kaebuse aluseks olnud tegevus, mida tegelikult nõuetekohaselt ei tõestatud, lõpetati rohkem kui kümme aastat tagasi ja sellest ajast ei ole selle kestvat konkurentsivastast mõju asjaomasel turul täheldatud.

C – Euroopa konkurentsivõrgustik: koostööülevaade

1. ÜLDINE ÜLEVAADE

Euroopa konkurentsivõrgustiku loomine

103. Määruse 1/2003 ja uuenduste paketi üks peamisi eesmärke oli liikmesriikide täitevasutuste aktiivsem kaasamine Euroopa Liidu konkurentsieeskirjade kohaldamisse. Artiklite 81 ja 82 järjepideva kohaldamise tagamiseks paralleelpädevuste süsteemis loodi asutustevahelise koostöö mehhanismid. Määruse 1/2003 artiklid 11 ja 12 ning võrgustikuteatis[106] on süsteemi ja Euroopa konkurentsivõrgustiku (ECN) sisese koostöö alustalad.

104. Euroopa konkurentsivõrgustikku kuuluvad määruse 1/2003 artikli 35 kohaselt määratud riikide konkurentsiasutused ja komisjon. Juba 2003. aastal algas koostöö konkurentsivõrgustiku raames: loodi töörühmi võrgustikuteatise teatavate põhiaspektide ja uuele täitmissüsteemile üleminekuga seotud üldiste probleemide arutamiseks. Lisaks moodustati 14 alamrühma valdkonnaspetsiifiliste probleemide arutamiseks. 2004. aasta oli esimene aasta, kui Euroopa konkurentsivõrgustik täielikult toimis ja tegeles Euroopa Liidu konkurentsieeskirjade kohaldamise üksikute juhtumitega. Enne 1. maid loodi keerukas infotehnoloogiline tugisüsteem, et anda kõikidele liikmetele võimalus jälgida juhtumeid, mille lahendamisega võrgustikus tegeldakse, ja vahetada teavet.

Juhtumite jagamine

105. Juhtumite tõhusaks jagamiseks omavahel teatavad võrgustikku kuuluvad asutused üksteisele kõikidest artiklite 81 või 82 kohaldamist puudutavatest juhtumitest. 2004. aastal esitati võrgustikule kokku 298 juhtumit: 99 esitas komisjon ja 199 liikmesriikide konkurentsiasutused.

106. Nagu oodatud, tuli juhtumite üleandmist väga harva ette (alla 1% juhtumitest). Tavaliselt jäi juhtum selle uurimist alustanud asutuse käsitleda.

107. Mõnel juhul toimusid komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutuste vahel kahepoolsed läbirääkimised, mille tulemusel lepiti kokku algselt komisjoni poolt esitatud juhtumi uurimises. Ühel juhul anti juhtumi uurimine üle selle hilisemas etapis, sest komisjon algatas menetluse, et kaasata juhtumisse kogu ühendust käsitlevad kohustused[107], kuigi juhtumiga tegelesid mõned liikmesriikide konkurentsiasutused.

Vastastikune abi asjaolude tõendamisel

108. Määrus 1/2003 annab võrgustiku liikmetele vahendid, mis võimaldavad neil üksteist abistada, näiteks rakendada uurimismeetmeid teise asutuse nimel (artikkel 22) ja vahetada üldist teavet (artikkel 12). Määruse 1/2003 kohaldamise algusest peale on artiklit 22 kasutanud mitmed asutused: kontrolle viidi läbi mitme liikmesriigi konkurentsiasutuse palvel ja kogutud teave edastati vastavalt artiklile 12. Kokku kasutati artiklit 22 kaheksa kuu jooksul 11 korda.

109. Lisaks kasutavad võrgustiku liikmed regulaarselt teabe vahetamise võimalust vastavalt artiklile 12. Vähemalt kahel korral vahetati teavet trahvide määramata jätmise või vähendamise juhtumite puhul trahvide määramata jätmist või vähendamist taotleja nõusolekul.

EL-i õigusaktide järjepidev kohaldamine

110. Vastavalt määruse 1/2003 artikli 11 lõikele 4 peavad liikmesriikide konkurentsiasutused vähemalt 30 päeva enne eitava otsuse vastuvõtmist sellest komisjonile teatama. Pärast 1. maid teatati komisjonile 33 konkurentsijuhtumist, mille puhul liikmesriigi konkurentsiasutus kavatses vastu võtta otsuse artikli 81 ja/või artikli 82 kohaselt. 18 neist juhtumitest olid seotud artikliga 81, 13 artikliga 82 ja kaks mõlema artikliga. Mõne juhtumi puhul esitas komisjon liikmesriigi konkurentsiasutusele märkused. Ühegi juhtumi puhul ei alustanud komisjon menetlust liikmesriigi konkurentsiasutuse vabastamiseks tema pädevusest määruse 1/2003 artikli 11 lõike 6 alusel.

Siseriikliku õiguse lähenemine

111. 2004. aastal muudeti oluliselt paljusid siseriiklikke õigusakte. Peaaegu kõikide muudatuste tulemusena lähenesid siseriiklikud süsteemid üksteisele ja määrusele 1/2003. Kokku 20 liikmesriiki kaotasid või kavatsevad kaotada siseriikliku teatamise süsteemi ja 17 liikmesriigis on täielikult või osaliselt ühtlustatud koostöö programmid. Need muudatused on ettevõtjate jaoks teinud oluliselt lihtsamaks õigusnormide täitmise, aidates nii kaasa süsteemi paremale toimimisele.

2. Euroopa Liidu konkurentsieeskirjade kohaldamine liikmesriikide kohtutes: aruanne määruse 1/2003 artikli 15 rakendamise kohta

Arvamuse esitamise taotlus

112. Määruse 1/2003 artikli 15 lõige 1 võimaldab liikmesriikide kohtunikel taotleda, et komisjon edastaks neile tema valduses oleva teabe või avaldaks arvamust ühenduse konkurentsieeskirjade kohaldamisega seotud küsimuste kohta. 2004. aastal sai komisjon 9 arvamuse esitamise taotlust; Hispaania kohtud esitasid kuus palvet, mis kõik käsitlesid energiasektori üht tüüpi jaotuslepingu