Euroopa keskkonnamajanduslik arvepidamine koostatakse rahvusvahelise standardi „Keskkonnamajandusliku arvepidamise süsteem 2012 – keskne raamistik” kohaselt. See raamistik koostati ja anti välja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni, Euroopa Komisjoni (Eurostat), ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni, Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni, Rahvusvahelise Valuutafondi ja Maailmapanga Grupi egiidi all.

Keskkonnamaksude moodul majandustegevusalade lõikes: keskkonnamaksud nelja laia rühma puhul, milleks on energia, transport, saaste ja ressursid, arvestades, et jaotus hõlmab 64 makse maksvat tootmisharu ning kodumajapidamisi ja mitteresidente. Kõik maksutulu näitajad on rahvamajanduse arvepidamisega kooskõlas ning neid saab võrrelda SKP, maksude ja sotsiaalmaksete kogusumma ning muude majanduse koondnäitajatega.

Keskkonnamajanduslik arvepidamine on statistikasüsteem, mis ühendab majandus- ja keskkonnaalast teavet, et mõõta ühelt poolt keskkonna panust majandusse ja teiselt poolt majanduse mõju keskkonnale. See on vahend, mille abil jälgida majandustegevusest tulenevat keskkonnakoormust ning uurida, kuidas seda leevendada. Keskkonnamajanduslik arvepidamine käsitleb väga mitmest eri valdkonnast saadud keskkonnaandmeid, kasutades samu mõisteid ja terminoloogiat nagu rahvamajanduse arvepidamine. Seega näitab see majandus-, kodumajapidamis- ja keskkonnategurite vastasmõju ning on rahvamajanduse arvepidamisest järelikult informatiivsem.

Esimene selle artikli alusel koostatud aruanne avaldati 2013. aastal. Käesolev aruanne on teine aruanne. Punktis 2 on esitatud keskkonnamajandusliku arvepidamise aruande ülevaade. Punktis 3 antakse aru viimasest aruandest saadik toimunud arengu kohta. Punktis 4 arutatakse meetmeid, mida on võetud määruse rakendamise parandamiseks.

3.Eelmisest aruandest saadik toimunud areng

3.1.Õigusraamistik

Üks oluline areng pärast viimast rakendamisaruannet oli määruse muutmine, mille käigus lisati veel kolm järgmist moodulit (IV–VI lisa).

Keskkonnakaitsekulutuste arvepidamine: majandusüksuste (eraõiguslikud üksused, avalik-õiguslikud üksused ja kodumajapidamised) poolt keskkonnakaitse eesmärkidel kantud kulutused.

Keskkonnakaupade ja -teenuste sektori arvepidamine: teave selliste kaupade ja teenuste tootmise ja ekspordi kohta, mis on välja töötatud ja mida toodetakse eelkõige keskkonnakaitse või ressursside haldamise eesmärgil. Aru antakse ka selle tegevusega seotud tööhõive kohta.

Füüsilise energiavoo arvepidamine: energiavoog keskkonnast majandusse (loodusliku energia sisendite kaevandamine), majandusharude sees (energiatoodete tootmine ja kasutamine) ning majandusest keskkonda (energia jääkide ja kadude keskkonda juhtimine).

IV–VI lisa kohaselt nõutavad andmed tuleb saata komisjonile (Eurostatile) esimest korda 2017. aastal (aegread tuleb esitada alates 2014. aastast). Selleks valmistudes edendab komisjon (Eurostat) prooviuuringuid ja vabatahtlikku andmekogumist.

3.2.Muud õigusnormid kvaliteedi parandamiseks

2015. aastal võttis komisjon vastu ühe rakendusmääruse ja ühe delegeeritud määruse, et täiendada määruses kehtestatud üldraamistikku. Mõlema määruse eesmärk oli tagada võrreldavus riikide vahel ning jõustada kvaliteedistandardid. Need määrused olid järgmised.

Komisjoni 24. novembri 2015. aasta rakendusmäärus (EL) 2015/2174 keskkonnakaupade ja -teenuste ning majandustegevusalade soovitusliku loendi, Euroopa keskkonnamajanduslikus arvepidamises kasutatava andmeedastusvormingu ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 691/2011 kohaste kvaliteediaruannete üksikasjade, ülesehituse ja esitamissageduse kohta.

Selle õigusaktiga kehtestatakse määruse rakendamise eeskirjad seoses kolme eri teemaga: keskkonnakaupade ja -teenuste soovituslik loend (määruse artikli 3 lõike 5 kohaselt), tehniline vorming, milles andmed tuleb komisjonile saata (määruse artikli 6 kohaselt) ning kvaliteediaruannete üksikasjad, ülesehitus ja esitamissagedus (määruse artikli 7 lõike 3 kohaselt).

Kolmest teemast esimese puhul on õigusaktis kindlaks määratud keskkonnakaupade ja -teenuste arvepidamise ulatus (määruse V lisa), et lihtsustada selle lisa kohaldamist kõikides riikides samal viisil.

Teine ja kolmas teema on asjakohased kõikide määruses sätestatud moodulite puhul. Rakendusstandarditega, mis on seotud tehnilise vorminguga, milles Euroopa keskkonnamajandusliku arvepidamise andmeid tuleb komisjonile (Eurostatile) saata (teine teema), tagatakse tulemuslikkuse kasv ja vähendatakse riikide ametiasutuste halduskoormust. Samu standardeid saab seejärel kasutada ka rahvusvaheliselt, nt OECD-le ja ÜRO agentuuridele statistiliste andmete saatmiseks. Need standardid suurendavad tulemuslikkust, nt saab institutsioonide vahel andmeid edastada masinalt masinale inimese sekkumiseta. Kvaliteediaruandeid käsitlevate spetsifikatsioonide kasutuselevõtt (üksikasjad, ülesehitus ja esitamissagedus) (kolmas teema) tagab samal ajal komisjoni (Eurostati) jaoks need elemendid, millega jälgitakse statistilist kvaliteeti. Määruse artikli 7 kohased kvaliteediaruanded on vajalikud selleks, et komisjon (Eurostat) saaks hinnata liikmesriikide esitatud andmete kvaliteeti. Need on vajalikud ka andmete valideerimiseks ja selliste valdkondade kindlaks tegemiseks, kus tuleb kvaliteeti veelgi parandada.

Komisjoni 24. novembri 2015. aasta delegeeritud määrus (EL) 2016/172, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 691/2011 energiatoodete spetsifikatsiooni osas.

Selles õigusaktis on sätestatud, milliseid energiatooteid tuleb kasutada füüsilise energiavoo arvepidamiseks (määruse VI lisa). Energiatoodete loeteluga määratakse kindlaks ulatus ja kasutatav liigitus, mis tagab andmete rahvusvahelise võrreldavuse.

3.3.Andmekogumismeetodid ja halduskoormus

Keskkonnamajanduslik arvepidamine ei nõua üldiselt uute andmete kogumist, vaid selle asemel kasutatakse olemasolevaid andmeid. See on tingitud asjaolust, et andmeid koondatakse väga paljudest allikatest, nagu energia-, transpordi-, põllumajandus-, valitsemissektori kulutuste ja maksustamisstatistika ning muud mittestatistilised allikad lisaks rahvamajanduse arvepidamise andmetele. Liikmesriigid saavad olemasolevaid andmeid korrigeerida, et viia need rahvamajanduse arvepidamises kasutatavate mõistetega kooskõlla ja täita seega määruses sätestatud nõuded.

Asjaolu, et keskkonnamajanduslikus arvepidamises taaskasutatakse olemasolevaid andmeid, tähendab seda, et äriühingute ja kodumajapidamiste täiendavat vastamise koormust hoitakse väga väikesena, tingimusel, et andmeallikad on olemas ja neid säilitatakse. Riigid võivad otsustada keskkonnamajandusliku arvepidamise eesmärkidel kasutada ka teatavaid andmekogumistoiminguid, mis aitab parandada andmete kvaliteeti. Seda on tehtud näiteks keskkonnakaupade ja -teenuste sektori arvepidamise puhul (määruse V lisa), milleks mõned riigid on kasutusele võtnud väikese mahuga eriuuringud, et täiendada muid andmeallikaid. Neid uuringuid korraldatakse igal aastal või mitme aasta järel ja äriühingute koormus on väike.

Arvepidamise koostamiseks vajaliku töö teevad suures osas ära riikide ametiasutused (tavaliselt riikide statistikaametid) ning see hõlmab olemasolevate andmete töötlemist ja nende analüüsipotentsiaali suurendamist. Arvepidamise koostamiseks vajalike töötajate arv igas riigi ametiasutuses on määruse kuue lisa järgimiseks hinnangute kohaselt keskmiselt kokku neli kuni kuus täistööajaga töötajat. See personalikulu lisab põhiandmetele olulist väärtust ja suurendab vastasmõju analüüsimise potentsiaali. Mitu riigi ametiasutust kasutas andmete töötlemise ja analüüsimise meetodite kehtestamiseks prooviuuringuid (mida komisjon kaasrahastas).

3.4.Teostatavus ja tulemuslikkus