ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Võttes arvesse

–Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 314, koostoimes Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepinguga, eriti selle artikliga 106a,

–Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määrust (EL, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju, eriti selle artiklit 41,

–Euroopa Liidu 2018. aasta üldeelarvet, mis võeti vastu 30. novembril 2017,

–paranduseelarve projekti nr 1/2018, mis võeti vastu 22. veebruaril 2018,

–paranduseelarve projekti nr 2/2018, mis võeti vastu 13. aprillil 2018,

esitab Euroopa Komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule 2018. aasta üldeelarve paranduseelarve projekti nr 3.

TULUDE JA KULUDE EELARVESTUSE MUUDATUSED EELARVEJAGUDE KAUPA

Tulude ja kulude eelarvestuses eelarvejagude kaupa tehtavad muudatused on kättesaadavad EUR-Lexi veebisaidil ( http://eur-lex.europa.eu/budget/www/index-et.htm ). Teadmiseks on lisatud nende muudatuste ingliskeelne versioon, mis moodustab eelarve lisa.

SISUKORD

1. Sissejuhatus

2. 2018. aasta eelarves taotletud assigneeringud

3. Koondtabel mitmeaastase finantsraamistiku rubriikide kaupa

1.Sissejuhatus

Komisjoni otsust, mis käsitleb Türgi jaoks mõeldud pagulasrahastut, muudeti 14. märtsil 2018, et eraldada rahastule aastatel 2018–2019 täiendavad 3 miljardit eurot („teine osamakse“). See muudatus järgneb rahastu esimese, 2016. ja 2017. aasta eelarvest eraldatud osamakse edukale rakendamisele, nagu selgus rahastu 2. aastaaruandest. 18. märtsi 2016. aasta ELi-Türgi avalduses kinnitati, et EL eraldab rahastule täiendavad rahalised vahendid hiljemalt 2018. aasta lõpuks, mis kasvatab rahastu kogueelarve 6 miljardi euroni.

Käesolevas paranduseelarve projektis tehakse ettepanek lisada ELi eelarvesse kulukohustuste assigneeringutena 500 miljonit eurot, mis moodustab ELi panuse teise osamaksesse 2018. aastal, lisandudes 50 miljonile eurole, mis eraldatakse humanitaarabi eelarvelistest vahenditest 2018. aastal.

Et rubriigi 4 (Globaalne Euroopa) mittesihtotstarbeline varu (256,2 miljonit eurot) ei ole selliste vahendite eraldamiseks piisav, tehakse ettepanek kasutada kulukohustuste koguvaru vastavalt mitmeaastase finantsraamistiku artiklile 14, et katta ülejäänud vajadused (243,8 miljonit eurot).
Eessõna

Komisjon esitab käesolevas dokumendis vastavalt 11. Euroopa Arengufondi (EAF) sisekokkuleppe artikli 7 lõikele 3 ja 11. Euroopa Arengufondi suhtes kohaldatava finantsmääruse (nõukogu määrus (EL) 2015/323, edaspidi „11. EAFi finantsmäärus“) artikli 21 lõikele 4 aastal 2017 tehtud ning aastateks 2018 ja 2019 ette nähtud kulukohustused, maksed ja osamaksed, võttes arvesse Euroopa Investeerimispanga (EIP) prognoose.

Käesolevas dokumendis antakse ülevaade Euroopa Arengufondide (8.–11. EAF) vahendite kasutamisest 2017. aastal ja esitatakse vahendite kasutamise prognoos aastateks 2018–2019.

Liikmesriigid maksavad 9. EAFi, 10. EAFi ja 11. EAFi raames EIP hallatavate rahastamisvahendite (investeerimisrahastu ja intressitoetused) katteks ette nähtud osamaksed otse EIP-le.

Sissejuhatus

Komisjon ja EIP on ajakohastanud oma 2018. ja 2019. aasta kulukohustuste ja maksete prognoose iga Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna (AKV) riigi ning ülemeremaade ja -territooriumide (ÜMT) puhul. Erilist tähelepanu on pööratud maksete prognoosimisele ja seda kahel põhjusel: ühelt poolt selleks, et aidata liikmesriikidel broneerida oma eelarvetes võimalikult täpsed summad, teisalt selleks, et EAFi rahaliste vahendite maht oleks piisav, et hoida ära likviidsusprobleeme.

Kulukohustuste ja maksete prognooside ajakohastamisel on vastavalt 11. EAFi sisekokkuleppe artikli 7 lõikele 3 ja 11. EAFi finantsmääruse artikli 21 lõikele 4 lähtutud kõige värskematest prognoosidest.

Allpool esitatud graafikus antakse ülevaade kulukohustuste ja maksete brutosummade üldisest arengust alates 1999. aastast kuni 2017. aastani ja prognoosidest aastateks 2018–2019 (komisjoni ja EIP summad kokku).





Kulukohustuste ja maksete brutosummad: suundumused aastatel 1999–2019 (miljonites eurodes)

* Prognoosid aastateks 2018–2019

Märkus: andmed kajastavad Euroopa Arengufondi rakendamist 31. detsembri 2017. aasta seisuga (kulukohustused ja maksed) ja prognoose aastateks 2018–2019.

Finantsprognoos aastateks 2018–2019 (miljonites eurodes)

Allpool esitatud tabelis on esitatud ajakohastatud kulukohustused, maksed ja osamaksed vastavalt komisjoni värskeimatele prognoosidele.

Tegelik maht 2017

Prognoos aastateks 2018–2019 (*) 2017 2018 2019 Kulukohustused Komisjon 6 218 3 887 3 857 EIP 667 880 930 Kokku 6 885 4 767 4 787 Maksed Komisjon 4 256 4 200 4 600 EIP 456 555 580 Kokku 4 712 4 755 5 180 Osamaksed Komisjon 3 850 4 250 4 600 EIP 150 250** 300 Kokku 4 000 4 500 4 900

* Brutosummad, st vabanenud summasid või sissenõudeid/tagasimakseid ei ole maha arvatud. See metoodika on kooskõlas Euroopa Liidu üldeelarve puhul kasutatava metoodikaga.

** Vt EIP 17.11.2015.a selgitus, MD nr: 151/15 ADD 1 ACP.

Mittesiduv prognoos 2020.–2021. aasta osamaksete kohta (miljonites eurodes)
SISSEJUHATUS

Nõukogu määrusega (EÜ) nr 2271/96 (edaspidi „määrus“) nähakse ette kaitse määruse lisas esitatud seaduste, sealhulgas määruste ja muude õigusaktide eksterritoriaalse kohaldamise mõju eest ja nendel põhinevate või neist tulenevate meetmete eest ning selle mõju tõrjumine, kui niisugune kohaldamine mõjutab määruse artiklis 11 nimetatud isikute huve, kes tegutsevad rahvusvahelises kaubanduses ja/või on seotud kapitali liikumisega ning ELi ja kolmandate riikide vahelise äritegevusega.

Vastavalt määruse artiklile 1 on komisjonil õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et lisada käesoleva määruse lisasse kolmandate riikide seadused, määrused ja muud õigusaktid, mida kohaldatakse väljaspool asjaomase kolmanda riigi territooriumi ja mis kahjustavad liidu huve ning Euroopa Liidu toimimise lepingu kohaseid õigusi kasutavate füüsiliste ja juriidiliste isikute huve, ning jätta nimetatud lisast välja seadused, määrused ja muud õigusaktid, millel sellist mõju enam ei ole.

ÕIGUSLIK ALUS

Käesoleva aruande esitamine on määruse artiklist 11a tulenevalt kohustuslik. Selle sätte kohaselt antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte komisjonile viieks aastaks alates 20. veebruarist 2014 ja komisjon peab esitama volituste delegeerimise kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne viieaastase tähtaja möödumist.

DELEGEERITUD VOLITUSTE RAKENDAMINE

Komisjon on kasutanud talle antud õigust alates määruse jõustumisest ühe korra. 8. mail 2018 teatasid Ameerika Ühendriigid, et nad taganevad ühisest laiaulatuslikust tegevuskavast ega loobu seetõttu enam Iraani suhtes siseriiklike piiravate meetmete kohaldamisest. Teatavaid kõnealuseid meetmeid kohaldatakse eksterritoriaalselt ning see võib põhjustada negatiivset mõju liidu huvidele ja Euroopa Liidu toimimise lepingust tulenevaid õigusi kasutavate füüsiliste ja juriidiliste isikute huvidele.

Seoses sellega võttis komisjon 6. juunil 2018 vastu delegeeritud õigusakti, millega muudetakse määruse lisa, et lisada sellesse Ameerika Ühendriikide piiravad meetmed, mille taaskehtestamine põhjustab negatiivset mõju ELi ettevõtjatele, kes osalevad seaduslikus äritegevuses Iraaniga. Alates nimetatud kuupäevast on Euroopa Parlamendil või nõukogul kahe kuu jooksul võimalik esitada õigusakti suhtes vastuväiteid.

Põhjused, mille tõttu kaasseadusandjad andsid komisjonile õiguse võtta vastu delegeeritud õigusakte, kehtivad endiselt ning võib juhtuda, et komisjonil on ka tulevikus vaja talle antud õigust kasutada.

JÄRELDUS

Komisjon on viimase viie aasta jooksul kasutanud talle määrusega antud õigust ühe korra. Komisjon leiab, et volituste delegeerimist tuleks pikendada, sest põhjused, mille tõttu kaasseadusandjad andsid talle õiguse võtta vastu delegeeritud õigusakte, kehtivad endiselt. Käesoleva aruande esitamisega täidab komisjon talle määruse artikliga 11a pandud aruandluskohustuse. Komisjon kutsub Euroopa Parlamenti ja nõukogu üles aruandega tutvuma.
SISUKORD

1.KOKKUVÕTE

2.SISSEJUHATUS

3.ÕIGUSLIK RAAMISTIK

4.LIIKMESRIIKIDE AASTAARUANNETE LÄBIVAATUS

4.1. LIIKMESRIIKIDE AASTAARUANNETE LAEKUMINE JA LÄBIVAATUS

4.2 AMETLIKE KONTROLLIDE KORRALDUS JA TEOSTAMINE

4.3 AVASTATUD MITTEVASTAVUSED

4.4 TÄITMISE TAGAMINE: NÕUETELE MITTEVASTAVUSE KORRAL VÕETAVAD MEETMED

4.5 RIIKLIKUD AUDITISÜSTEEMID

4.6 RESSURSID

5.KOMISJONI TALITUSTE KONTROLLIMEETMED LIIKMESRIIKIDES

6.KOMISJONI JÄRELMEETMED JA TÄITMISE TAGAMINE

7.JÄRELDUSED

1.KOKKUVÕTE

Käesolev aruanne kirjeldab üldisi tulemusi, mille on andnud riikide ametiasutuste ja Euroopa Komisjoni kontrollid tervisekaitse ja usalduse kõrge taseme tagamiseks toiduohutuse, taime- ja loomatervise, loomade heaolu, mahepõllumajanduse ja kvaliteedikavade alal. Need valdkonnad on Euroopa Liidu (EL) kodanike igapäevaelus kriitilise tähtsusega ning need on otsustava tähtsusega sujuva toidu-, looma- ja taimekaubanduse võimaldamisel nii ELis kui ka kolmandate riikidega. Aruanne hõlmab aastaid 2014–2016 ning selle järelduseks on, et liikmesriikide ametiasutused on oma ametliku järelevalve aastaaruannetes tõendanud neile toidu- ja söödaalaste õigusnormidega ette nähtud olulise rolli jätkuvat täitmist. Eriti julgustavad on ametlike kontrollide ja täitmise järelevalve tõhustamiseks ettenähtud algatused, alates teenuste ümberkorraldamisest kuni IT-vahendite tulemuslikuma kasutamiseni, ning need on osutunud avalike kulude kokkuhoiu võimaluste leidmisel hädavajalikuks.

Samas juhib komisjon tähelepanu liikmesriikidelt tulnud selgetele signaalidele, et kontrolliks vajalikud personaliressursid on üha piiratumad ning võimalik edasine vähendamine võib negatiivselt mõjutada kontrolli taset ja kvaliteeti ning hädaolukordadele reageerimise suutlikkust. See on tõenäoliselt üks ametliku kontrolli edasise arengu oluline aspekt, mida komisjon oma parema õigusloome algatuse kontekstis hoolikalt kaalub ning mida liikmesriigid püüavad tõenäoliselt lahendada muu hulgas uute IT-süsteemide, ümberkorralduste ja protseduuride optimeerimisega.

Aruandele lisatud talituste töödokumendis üksikasjalikumalt kirjeldatud komisjoni kontrollide analüüsist võib järeldada, et kokkuvõttes on liikmesriikidel olemas vajalikud kontrollisüsteemid, mis üldiselt tagavad nõuete täitmise vastuvõetaval tasemel. Samas näitavad komisjoni kontrollid endiselt, et ametlikes kontrollides esineb ka puudujääke, ning osutavad, et arenguruumi veel on ja enesega rahuloluks pole põhjust. Sellega seoses tunnustab liikmesriikide suuri jõupingutusi, mille eesmärk on muu hulgas veelgi tugevdada riskipõhiseid ja sihipäraseid kontrolle ning toetada neid tõhusate IT-süsteemidega.
4.4.Uurimiste ja süüdistuste esitamise tõhusus ja ühtsus

Euroopa Prokuratuur saaks tagada terrorikuritegude eest vastutusele võtmise ühtsel ja tulemuslikul viisil, võttes arvesse kõigi asjaomaste liikmesriikide ja liidu kui terviku huve. Euroopa Prokuratuuri kolleegiumi moodustavad Euroopa prokurörid, kes tunnevad siseriiklikke õigussüsteeme, ja see aitaks tagada parima võimaliku reageerimise piiriülestele terrorismijuhtumitele. Euroopa Prokuratuuril oleksid head võimalused lahendada kohtualluvuskonflikte, kuna tegemist oleks ainsa liidu tasandi asutusega, kes otsustaks objektiivsete kriteeriumide alusel, millises liikmesriigis tuleks kohtumenetlus algatada. Otsus selle kohta, kus oleks kõige parem kriminaalasja menetleda, ennetaks võimalikke konflikte ja hoiaks ära tarbetud kohtumenetlused. Euroopa Prokuratuuri pädevuse laiendamine mitut liikmesriiki mõjutavatele terrorikuritegudele võiks seega vähendada kohtualluvuskonfliktide esinemist selles valdkonnas ja tagaks tõhusa mehhanismi konfliktide lahendamiseks, kui need siiski tekivad.

Hüpoteetiline tulevane juhtum

Liikmesriigis A uuritakse terrorismi rahastamisega seotud kuritegu. Liikmesriigi ametiasutustel on kindel teave selle kohta, et teatavad isikud rahastavad terrorismi, kuid neile on ebaselge, kus seda raha kavatsetakse kasutada. Samal ajal uuritakse liikmesriigis B toiminguid, mida peetakse terrorirünnaku ettevalmistusteks, sealhulgas materjalide ostmist räpase pommi valmistamiseks. Liikmesriigis C uuritakse aga sel ajal veebisaiti, mis sisaldab terroristlikku propagandat. Liikmesriigi C ametiasutused kahtlustavad, et mõnda saidi suletud osa kasutatakse ka terrorirühmituse liikmete vaheliseks suhtluseks.

Ükski asjaomane liikmesriik ei ole veel Europolilt ega Eurojustilt abi palunud, leides, et nende uurimine on peaasjalikult siseriiklik. Juhtumite vaheline seos tuvastatakse alles siis, kui juhtum jõuab Euroopa Prokuratuurini ühe Euroopa delegaatprokuröri kaudu, kes on seotud liikmesriigis A toimuva uurimisega. Selgub, et liikmesriigis A uuritav rahastamine on tegelikult suunatud liikmesriigis B räpast pommi valmistavale rühmitusele ja et need rühmitused suhtlevad üksteisega veebisaidi kaudu, mida uuritakse liikmesriigis C.

Euroopa Prokuratuur võib tagada, et uurimismeetmed, mis on vajalikud juurdepääsuks liikmesriigi C veebisaidi logidele, võetakse samaaegselt liikmesriigis A asuva rahastamisrühmituse ja liikmesriigis B asuva ettevalmistava rühmituse vahistamisega, nii et rühmitustel pole võimalik tõendeid rikkuda.

Kõik asjaomased terrorismis kahtlustatavad isikud saab kinni pidada samal ajal ning edasised uurimismeetmed saab kooskõlastada ja rakendada ühe prokuratuuri kaudu, vältides nii ka kohtualluvuskonflikte ja tagades kogutud tõendite lubatavuse.
1.Eessõna

Komisjon esitab käesolevas dokumendis vastavalt 11. EAFi sisekokkuleppe artikli 7 lõikele 1 ja 11. Euroopa Arengufondi suhtes kohaldatava finantsmääruse (nõukogu määrus (EL) 2015/323, edaspidi „11. EAFi finantsmäärus“) artikli 21 lõikele 2 kulukohustuste, maksete ja osamaksude prognoosid aastateks 2018–2020, võttes arvesse Euroopa Investeerimispanga (EIP) prognoose.

Käesolevas dokumendis esitatakse Euroopa Arengufondide vahendite kasutamise prognoos aastateks 2018–2020 (8.–11. EAF). Selles on esitatud ka mittesiduvad prognoosid liikmesriikide EAFi osamaksude suuruse kohta 2021. ja 2022. aastal.

Liikmesriigid maksavad 9. EAFi, 10. EAFi ja 11. EAFi raames EIP hallatavate rahastamisvahendite (investeerimisrahastu ja intressitoetused) katteks ette nähtud osamaksud otse EIP-le.

2.Sissejuhatus

Komisjon ja EIP on ajakohastanud oma 2018., 2019. ja 2020. aasta kulukohustuste ja maksete prognoose iga AKV riigi ja ÜMT kohta. Erilist tähelepanu on pööratud maksete prognoosimisele ja seda kahel põhjusel: ühelt poolt selleks, et aidata liikmesriikidel broneerida oma eelarvetes võimalikult täpsed summad, teisalt selleks, et EAFi rahaliste vahendite maht oleks piisav, et hoida ära likviidsusprobleeme.

Kulukohustuste ja maksete prognooside ajakohastamisel on vastavalt 11. EAFi sisekokkuleppe artiklile 7 ja 11. EAFi finantsmääruse artikli 21 lõikele 2 lähtutud kõige värskematest prognoosidest.

Allpool esitatud graafikus antakse ülevaade kulukohustuste ja maksete brutosummade üldisest dünaamikast alates 1999. aastast kuni 2017. aastani ja prognoosidest aastateks 2018–2020 (komisjoni ja EIP summad kokku).





Kulukohustuste ja maksete brutosummad: suundumused aastatel 1999-2020 (miljonites eurodes)

Märkus: andmed kajastavad Euroopa Arengufondi rakendamist 31. detsembri 2017. aasta seisuga (kulukohustused ja maksed) ja prognoose aastateks 2018–2020.

3.Finantsprognoos aastateks 2018–2020 (miljonites eurodes)

Allpool esitatud tabelis on esitatud ajakohastatud kulukohustused, maksed ja osamaksud vastavalt komisjoni värskeimatele prognoosidele.

Prognoos aastateks 2018–2020 (*) 2018 2019 2020 (miljonites eurodes) (miljonites eurodes) (miljonites eurodes) Kulukohustused Komisjon 4 537 4 057 3 823 EIP 880 930 930 Kokku 5 417 4 987 4 753 Maksed Komisjon 4 200 4 400 4 600 EIP 555 580 605 Kokku 4 755 4 980 5 205 Osamaksud Komisjon 4 250 4 400 4 600 EIP 250** 300 300 Kokku 4 500 4 700 4 900

* Brutosummad, st vabanenud summasid või sissenõudeid/tagasimakseid ei ole maha arvatud. See metoodika on kooskõlas Euroopa Liidu üldeelarve puhul kasutatava metoodikaga.

** vt EIP 17. novembri 2015. aasta selgitus, MD nr: 151/15 ADD 1 ACP

4.Mittesiduv prognoos 2021. ja 2022. aasta osamaksude kohta (miljonites eurodes)
Määruse (EÜ) nr 443/2009 artikli 14a lõikega 2 on komisjonile antud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, millele on osutatud kõnealuse määruse artikli 8 lõikes 9, artikli 11 lõikes 8, artikli 13 lõike 2 kolmandas lõigus ja artikli 13 lõike 7 teises lõigus.

·muuta I lisa, et kohandada sõiduautode CO2 eriheite soovitusliku taseme arvutamiseks kasutatavaid valemeid, nagu on sätestatud artikli 13 lõike 7 teises lõigus.

·muuta 31. oktoobriks 2014 (ja seejärel iga kolme aasta tagant) I lisa, et kohandada suurust M0 uute sõiduautode eelmise kolme aasta keskmise massiga, nagu on sätestatud artikli 13 lõikes 2;

Alates ajast, mil komisjonile anti õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, ei ole artikli 11 lõike 8 kohaldamiseks ühtki delegeeritud õigusakti vastu võetud.

3.3. Määruse (EÜ) nr 443/2009 artikli 13 lõike 2 kohaselt peab komisjon võtma vastu delegeeritud õigusaktid, et muuta 31. oktoobriks 2014 (ja seejärel iga kolme aasta tagant) kõnealuse määruse I lisa. Kõnealuse volituse eesmärk on tagada uute sõiduautode CO2 eriheite arvutamisel kasutatava keskmise massi väärtuse korrapärane kohandamine, võttes arvesse liidus eelmisel kolmel aastal registreeritud uute sõidukite keskmist massi.

Komisjon võttis esimese delegeeritud õigusakti vastu 31. oktoobril 2014 ning see esitati Euroopa Parlamendile ja nõukogule kontrollimiseks. Komisjon võttis teise delegeeritud õigusakti vastu kolm aastat hiljem 23. jaanuaril 2018 ning see esitati Euroopa Parlamendile ja nõukogule kontrollimiseks.

3.4. Määruse (EÜ) nr 443/2009 artikli 13 lõike 7 teise lõigu kohaselt peab komisjon võtma vastu delegeeritud õigusaktid, et kohandada kõnealuse määruse I lisas esitatud valemeid.

Komisjon võttis 2. juunil 2017 vastu komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2017/1502 ja see esitati Euroopa Parlamendile ja nõukogule kontrollimiseks. Selle õigusakti põhieesmärk on kohandada CO2 eriheite sihttasemeid ning seire ja aruandluse nõuet, et võtta arvesse sellise heite mõõtmist reguleeriva katsemenetluse muutumist. Komisjoni määruses (EL) 2017/1151 on sätestatud kergsõidukite ülemaailmne ühtlustatud katsemenetlus (Worldwide Harmonised Light Vehicles Test Procedure, WLTP), millega on alates 1. septembrist 2017 asendatud määruse (EÜ) nr 692/2008 kohane uus Euroopa sõidutsükkel (New European Drive Cycle, NEDC).

4. Kokkuvõte

Määrust (EÜ) nr 443/2009 on kohaldatud alates 2009. aastast. Komisjon on seni vastu võtnud delegeeritud õigusakte keskmise heite andmete seire ja nende esitamise eeskirjade kindlaksmääramiseks ja muutmiseks, eelkõige kohandades sihttasemete arvutamise valemeid ja massiväärtusi, mis on esitatud kõnealuse määruse I ja II lisas. Pärast nende õigusaktide kontrolli Euroopa Parlamendis ja nõukogus ei ole vastuväiteid esitatud.

Komisjon palub Euroopa Parlamendil ja nõukogul võtta käesolev aruanne teadmiseks.
KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE komisjonile direktiiviga 2008/105/EÜ (milles käsitletakse keskkonnakvaliteedi standardeid veepoliitika valdkonnas) antud delegeeritud õigusaktide vastuvõtmise õiguse kasutamise kohta

1. SISSEJUHATUS

Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2008/105/EÜ, milles käsitletakse keskkonnakvaliteedi standardeid veepoliitika valdkonnas ja mida on muudetud direktiiviga 2013/39/EL, on kehtestatud keskkonnakvaliteedi standardid veepoliitika raamdirektiivi (2000/60/EÜ) kohaselt kindlaks määratud prioriteetsetele ainetele, mis põhjustavad veeökosüsteemidele ja veeökosüsteemide kaudu märkimisväärset ohtu kogu ELis. Direktiiv 2008/105/EÜ on veepoliitika raamdirektiivi tütardirektiiv, mille eesmärk on kaitsta, taastada ja parandada veeökosüsteemide seisundit.

Direktiiviga 2008/105/EÜ (muudetud) on antud komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et kohandada direktiivi I lisa B osa punktis 3 esitatud näitajaid teaduse ja tehnika arenguga. Need näitajad on seotud fraktsiooniga, mille alusel vee keskkonnakvaliteedi standardid kindlaks määratakse, ja keskkonnakvaliteedi standardite järgimise hindamisega metallide puhul.

2. ÕIGUSLIK ALUS

Käesoleva aruande esitamine on ette nähtud direktiivi 2008/105/EÜ (mida on muudetud direktiiviga 2013/39/EL) artikli 9a lõikega 2. Selle sätte kohaselt antakse artikli 3 lõikes 8 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte komisjonile kuueks aastaks alates 13. septembrist 2013. Komisjon peab esitama delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne kuueaastase tähtaja möödumist. Volituste delegeerimist uuendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab selle suhtes vastuväite vastavalt artiklile 9a.

3. DELEGEERITUD VOLITUSTE RAKENDAMINE

Sarnane õigus lisati direktiivi 2008/105/EÜ algversiooni, kuid seda ei ole kasutatud enne, kui kõnealust direktiivi seadusandliku tavamenetluse teel 2013. aastal muudeti. 2013. aastal tehti I lisa B osa punkti 3 teksti mõned muudatused tehnika arengu kajastamiseks seoses keskkonnakvaliteedi standardite järgimise hindamisega metallide puhul, eelkõige selleks, et võtta arvesse aasta keskmisena väljendatud keskkonnakvaliteedi standardite kasutuselevõttu seoses kahe magevees leiduva metalli biosaadavusega ning biosaadavuse mudelite alal tehtud edusamme.

Seni ei ole teaduse ja tehnika arengust tulenevalt olnud vaja I lisa B osa punkti 3 kohandada, mistõttu ei ole komisjon oma delegeeritud volitust aruandeperioodi jooksul kasutanud. Siiski võib delegeeritud volituste kasutamine osutuda edaspidi vajalikuks, kuna teaduse või tehnika arenguga kohandamise vajadus ei pruugi kattuda ajaga, mil direktiivi võidakse tulevikus muudatusi teha.





4. KOKKUVÕTE

Komisjon ei ole kasutanud talle direktiiviga 2008/105/EÜ antud delegeeritud volitust, kuid ta võib seda teha tulevikus. Komisjon palub Euroopa Parlamendil ja nõukogul käesolev aruanne teadmiseks võtta.