1. Sissejuhatus

Komisjoni president Juncker teatas Euroopa sotsiaalõiguste samba loomisest Euroopa Parlamendis 9. septembril 2015 peetud kõnes Euroopa Liidu olukorra kohta. See algatus on osa komisjoni tegevusest, et luua tihedam ja õiglasem majandus- ja rahaliit, ning osa komisjoni 2016. aasta tööprogrammist.

Komisjoni president Juncker ütles oma kõnes: „Me peame tõhusamalt liikuma õiglase ja tõeliselt üleeuroopalise tööturu suunas. (...) Osana sellest püüdlusest tahan ma välja arendada Euroopa sotsiaalõiguste samba, mis võtab arvesse Euroopa ühiskonna ja tööturu muutumist ning on suunanäitaja euroala uuendatud lähenemisprotsessis. Euroopa sotsiaalõiguste sammas peaks täiendama ELi ühiseid saavutusi töötajate kaitsmisel. Ma loodan, et sotsiaalpartnerid võtavad selles protsessis enda kanda keskse rolli. Usun, et on hea mõte alustada selle algatusega euroala piires, võimaldades teistel ELi liikmesriikidel soovi korral sellega liituda.”

Käesolevas teatises esitatakse edasised sammud Euroopa sotsiaalõiguste samba loomiseks. Selles tuuakse välja algatuse põhjused, lahatakse selle rolli, ulatust ja laadi ning käivitatakse ulatuslikud konsultatsioonid, mille eesmärk on koguda tagasisidet. Samba esimene, esialgne kava on arutelu hõlbustamiseks lisatud käesolevale teatisele. Teatisele on lisatud kaks talituste töödokumenti: esimeses töödokumendis kirjeldatakse põhilisi majanduslikke, tööhõivealaseid ja ühiskondlikke suundumusi, millele sammas tugineb ja millega seotud küsimuste lahendamisele peaks see kaasa aitama, ja teises meenutatakse kõige enam asjasspuutuvaid õigusakte ELi tasandil.

2. Miks on Euroopa sotsiaalõiguste sammas vajalik

2.1. Kõrge konkurentsivõimega sotsiaalne turumajandus

ELi tasandi meede kajastab liidu aluspõhimõtteid ja tugineb veendumusele, et koos majanduse arenguga paraneb sotsiaalne areng ja ühtekuuluvus ning et sotsiaalpoliitikat tuleb – tagades samas euroopalike väärtustega kooskõlas olevad sobivad turvavõrgustikud – käsitada tootliku tegurina, mis vähendab ebavõrdsust, loob töökohti ja toetab Euroopa inimkapitali arengut. Seda veendumust toetavad tööhõive- ja sotsiaalvaldkonnas saavutatud tulemused. Parimate majandustulemustega liikmesriikides on välja töötatud kaugeleulatuvam ja tõhusam sotsiaalpoliitika, kuid see ei johtu ainult majandusarengust, vaid sotsiaalpoliitika on majanduskasvu mudeli oluline osa. Selle võti on niisuguste sotsiaalhoolekandesüsteemide ja tööturuasutuste loomine, mis täidavad neile antud ülesandeid ja toetavad töökohtade loomist.

See lähenemisviis on käesoleva komisjoni koosseisu majanduse tegevuskava keskmes, mida kinnitab 2016. aasta majanduskasvu analüüs. Keskendudes struktuurireformide, investeeringute ja vastutustundliku eelarvepoliitika edendamisele, on komisjon selgelt tähelepanu keskmesse tõstnud sotsiaalsed kaalutlused ja sotsiaalse õigluse.

Kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega on tööhõive- ja sotsiaalpoliitika määratlemine eelkõige liikmesriikide pädevuses. See hõlmab tööõigust ja hoolekandesüsteemide korraldust. Kõnealune pädevus on sätestatud ELi aluslepingutes, mis näevad samas Euroopa Majandusühenduse loomisest alates liidule ette võimaluse liikmesriikide meetmeid täiendada. Euroopa Liidu lepingu artikkel 3 kajastab seda üldist eesmärki, mille kohaselt liit „taotleb Euroopa säästvat arengut, mis põhineb tasakaalustatud majanduskasvul, hindade stabiilsusel ja kõrge konkurentsivõimega sotsiaalsel turumajandusel, mille eesmärk on saavutada täielik tööhõive ja sotsiaalne progress, samuti kõrgetasemelisel keskkonnakaitsel ja keskkonna kvaliteedi parandamisel.”

Seepärast on Euroopa ühtse turu loomine ja arendamine toimunud paralleelselt ELi sotsiaalõigustiku arenguga, et tagada võrdsed võimalused, piirata sotsiaalse dumpingu või madalaimate töötasude võidujooksu ohtu ning edendada majanduslikku ja sotsiaalset integratsiooni. See on ka põhjus, miks tööhõive- ja sotsiaalküsimused on alates 1990ndatest aastatest olnud oluline osa ELi majanduspoliitika koordineerimisest, mida nüüd teatakse Euroopa poolaastana. Euroopa sotsiaalõiguste samba aluseks olev põhimõte järgib seda loogikat ja on kooskõlas kahe vajadusega: ületada kriis ja minna edasi, ning liikuda tihedama ja õiglasema majandus- ja rahaliidu suunas.

2.2. Ületada kriis ja minna edasi

Euroopa on toibumas oma viimaste aastakümnete tõsiseimast kriisist: iga liikmesriik ja EL tervikuna võitlevad kriisi põhjustatud poliitiliste, majanduslike ja sotsiaalsete tagajärgedega, püüdes prognoosida tulevasi arenguid. Kriisil on olnud Euroopa ühiskonnale ja majandusele ränk ja nähtav mõju. Sotsiaalhoolekandesüsteemid on mõningaid tagajärgi pehmendanud, kuid tööpuudus on suurenenud, märkimisväärne osa elanikkonnast elab vaesuse piiril, riiklikud vahendid on peaaegu ammendatud ning riikide majandusnäitajad erinevad üksteisest silmnähtavalt. Eelkõige töötus on juba aastaid avaldanud üksikisikutele ja ühiskonnale ränka mõju: siiani on töötu ja otsib tööd ligikaudu 22 miljonit inimest (ligi 17 miljonit euroalal), kellest 10 miljonit on tööd otsinud juba üle aasta.

Kriis on teatavaid põhjalikumaid pikaajalisi suundumusi osaliselt ka varjanud ja teisi omakorda paremini välja toonud. Nende hulka kuuluvad näiteks muutused ühiskonna-, pere- ja töökorralduses; pikem ja eripalgelisem tööelu; mitmekesisem tööjõud ja uute töövormide levik; sellise vastuolu ilmnemine, mille kohaselt haridustase tõuseb, kuid laialdased oskused ei vasta tööturu nõudlusele; suurenenud ebavõrdsus; eeldatava eluea pikenemise ja elanikkonna vananemisega kaasnevad uued vajadused ja võimalused; tehnoloogilised muutused ning ühiskonna ja majanduse digiteerimine.

Töökorralduse ja laiemalt ka ühiskonnakorralduse ees seisvate probleemide ulatus ja sisu on 20. sajandiga võrreldes põhjalikult muutunud ja tekkinud on palju uusi või tulevasi suundumusi, millega Euroopal tuleb kohanduda. Sotsiaalpoliitika eesmärgid ja selle suutlikkus neid eesmärke täita on tõsiselt proovile pandud ning Euroopa võime saavutada tööturu ja hoolekandesüsteemide sujuv ja õiglane toimimine on aluseks tema suutlikusele tõsta tootlikkust, üleilmselt konkureerida, tugevdada sotsiaalset ühtekuuluvust ja tõsta jätkuvalt oma kodanike elatustaset.

Selline mõtteviis leiab üha enam kõlapinda nii rahvusvahelisel tasandil kui ka igas liikmesriigis. Vaatamata ebakindlusele tuleviku suhtes leiab üha enam tõendust ja üleilmset üksmeelt see, et majandus-, sotsiaal- ja keskkonnaarengu vahelist seost peab tugevdama, et ebavõrdsus takistab majandusarengut ning et tuleb luua kaasavam majanduskasvu mudel, nagu on välja toodud ÜRO poolt 2015. aasta septembris vastu võetud säästva arengu eesmärkides ja korratud G20 järeldustes. See üleilmne tegevuskava põhineb peamiselt suurel hulgal teadusuuringutel, mille on läbi viinud sellised rahvusvahelised organisatsioonid nagu Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsioon, Maailmapank, Rahvusvaheline Tööorganisatsioon ja Rahvusvaheline Valuutafond.

Nendes väljaannetes rõhutatakse, et inimkapitali investeerimine on üks pikaajalise majanduskasvu, võrdõiguslikkuse ja sotsiaalse arengu vahelistest ülekandemehhanismidest. Neis kinnitatakse ka, et sissetulekute ebavõrdsusel võib olla võimalikule majanduskasvule pikaajaline negatiivne mõju, kuna see süvendab ja kinnitab olemasolevaid ebavõrdseid võimalusi, piirab oskuste arendamist ning takistab sotsiaalset ja tööalast liikuvust. Arenenud majandusega riikides, kus heaolu põhineb tootlikkuse kasvul ja innovatsioonisuutlikkusel, kujutab sotsiaalne ja majanduslik võimekus endast ühe medali kahte külge.

Kaasaegne sotsiaalpoliitika peaks tuginema võrdsetel võimalustel põhinevatele inimkapitali investeeringutele, sotsiaalsete riskide ennetamisele ja kaitsele nende eest, tööturule pääsemiseks loodud tõhusatele turvavõrgustikele ja stiimulitele, et võimaldada inimestel elada inimväärset elu, muuta elu jooksul isiklikku ja kutsealast staatust ning oma võimeid parimal viisil ära kasutada.

2.3. Liikumine tihedama ja õiglasema majandus- ja rahaliidu suunas

Euroala riigid on õppinud viimaste aastate kriisist ning alustanud integreerimist ja konsolideerimist. See hõlmab ka sotsiaalset mõõdet. Viie juhi esitatud aruandes Euroopa majandus- ja rahaliidu loomise lõpuleviimisest on rõhutatud, et „Euroopa Liit peaks püüdlema sotsiaalvaldkonnas AAA-reitingu saamise poole” ning „selleks et majandus- ja rahaliit oleks edukas, peaksid tööturg ja sotsiaalhoolekandesüsteemid toimima hästi ja õiglaselt kõigis euroala liikmesriikides”. Aruandes kinnitatakse, et ei ole olemas ühtset, kõigile sobivat vormi, kuid osutatakse, et probleemid on liikmesriikides sageli sarnased. Samuti kutsutakse aruandes üles pöörama rohkem tähelepanu tulemuste saavutamisele tööhõive- ja sotsiaalvaldkonnas, mis on osa laiemast ühtlustamisprotsessist, et luua kogu euroalal vastupanuvõimelisemad majandusstruktuurid.