Teatis siseriiklike kohtute ja komisjoni koostöö kohta riigiabi valdkonnas

(95/C 312/07)

Käesoleva teatise eesmärk on anda juhiseid siseriiklike kohtute ja komisjoni koostöö kohta riigiabi valdkonnas. Käesolev teatis ei piira mingi moel liikmesriikidele, üksikisikutele ega ettevõtjatele ühenduse õigusaktidega antud õigusi. Käesolev teatis ei piira tõlgendusi, mida võivad anda Euroopa Kohus või Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohus. Ka ei ole käesoleva teatise eesmärk mingil viisil sekkuda siseriiklike kohtute ülesannete täitmisse.

I. SISSEJUHATUS

1. Liikmesriikide sisepiiride kaotamine võimaldab ühenduse ettevõtjatel laiendada oma tegevust kogu siseturu ulatuses ning tarbijatel saada kasu tihedamast konkurentsist. Neid eeliseid ei tohi ohustada konkurentsimoonutustega, mida põhjustab ettevõtjatele põhjendamatult antav abi. Siseturu väljakujundamine kinnitab seega ühenduse konkurentsipoliitika ellurakendamise olulisust.

2. Euroopa Kohus on teinud mitmeid olulisi otsuseid EÜ asutamislepingu artiklite 92 ja 93 tõlgendamise ja kohaldamise kohta. Nüüdseks on esimese astme kohus pädev arutama eraisikute kaebusi komisjoni riigiabi alaste otsuste peale ning aitab seega samuti kaasa antud valdkonna pretsedendiõiguse kujunemisele. Komisjon vastutab konkurentsieeskirjade igapäevase rakendamise eest, mille üle teostavad järelevalvet esimese astme kohus ja Euroopa Kohus. Liikmesriikide ametivõimudel ja kohtutel ning ühenduse kohtutel ja komisjonil on igaühel oma ülesanded ja vastutus seoses EÜ asutamislepingu riigiabi normide ellurakendamisega vastavalt Euroopa Kohtu pretsedendiõigusele.

3. Konkurentsipoliitika nõuetekohaseks rakendamiseks siseturul võib tarvis olla komisjoni ja siseriiklike kohtute tõhusat koostööd. Käesolevas teatises selgitatakse, kuidas komisjon kavatseb siseriiklikke kohtuid abistada, edendades tihedamat koostööd artiklite 92 ja 93 rakendamiseks konkreetsetel juhtudel. Sageli väljendatakse muret, et komisjoni lõplikud otsused riigiabi juhtumite kohta tehakse pärast mõne aja möödumist sellest, kui konkurentsimoonutustega on juba kahjustatud kolmandate isikute huve. Kuigi komisjonil ei ole alati võimalik riigiabi juhtumite puhul kolmandate isikute huvide kaitseks kiiresti tegutseda, võib artikli 93 lõike 3 viimases lauses sätestatud rikkumiste käsitlemiseks ja tagajärgede kõrvaldamiseks paremaid võimalusi olla siseriiklikel kohtutel.

[1]

4. Komisjon on haldusorgan, kes vastutab konkurentsipoliitika rakendamise ja arendamise eest ühenduse üldistes huvides. Siseriiklikud kohtud vastutavad õiguste kaitse ja kohustuste täitmise järelevalve eest, seda enamasti eraisikute pöördumiste alusel. Komisjon peab läbi vaatama kõik artikli 92 lõikega 1 hõlmatud abimeetmed, et hinnata nende kokkusobivust ühisturuga. Siseriiklikud kohtud peavad tagama, et liikmesriigid täidaksid oma protseduurilisi kohustusi.

5. Artikli 93 lõike 3 viimasel lausel (esitatud allpool poolpaksus kirjas) on otsene mõju liikmesriikide õiguskorrale.

"Komisjonile teatatakse piisavalt aegsasti kõigist abi andmise või muutmise kavadest, et komisjon saaks esitada oma märkused. Kui ta leiab, et artiklit 92 silmas pidades ei ole mõni selline kava ühisturuga kooskõlas, algatab ta viivitamata lõikes 2 sätestatud menetluse. Asjaomane liikmesriik ei vii oma kavandatavaid meetmeid ellu enne, kui selle menetluse tulemusena on tehtud lõplik otsus."

6. Artikli 39 lõike 3 viimases lauses viidatud rakendamise keeld laieneb igasugusele abile, mida on antud sellest teatamata [2] ja, kui on teatatud, kehtib üleminekuperioodil ning, kui komisjon algatab vaidlustamismenetluse, kuni lõpliku otsuse tegemiseni [3].

7. Loomulikult peab kohus enne artikli 93 lõike 3 viimase lause kohase otsuse tegemist arutama, kas "kavandatavad meetmed" on riigiabi artikli 92 lõike 1 tähenduses [4]. Komisjoni otsustes ja kohtu pretsedendiõiguses pühendatakse sellele olulisele küsimusele suurt tähelepanu. Seepärast tuleb riigiabi tõlgendada laialt, et see hõlmaks mitte üksnes subsiidiume, vaid ka maksusoodustusi ja riiklikest allikatest pärit investeeringuid, mida tehakse olukorras, kus erainvestor oleks toetamisest hoidunud [5]. Abi peab tulema "riigilt", mis tähistab kõiki avaliku võimu tasandeid ning otseseid ja kaudseid avaldumisvorme [6]. Abi peab soodustama konkreetseid ettevõtteid või konkreetsete kaupade tootmist: sellest lähtuvalt tehakse vahet riigiabil, mille suhtes kohaldatakse artikli 92 lõiget 1, ning üldmeetmetel, millele seda ei kohaldata [7]. Näiteks ei loeta riigiabiks meetmeid, mille eesmärk ei ole soodustada konkreetseid ettevõtteid või konkreetsete kaupade tootmist ning millel pole ka sellist mõju, või mida antakse isikutele objektiivsete kriteeriumide alusel, pööramata tähelepanu asukohale, sektorile või ettevõttele, kus kasusaaja töötab.

8. Üksnes komisjon saab otsustada, kas riigiabi on "ühisturuga kokkusobiv" elik lubatav.

9. Loomulikult võivad siseriiklikud kohtud artikli 92 lõike 1 kohaldamisel saata esialgseid küsimusi arutamiseks Euroopa Kohtule EÜ asutamislepingu artikli 177 alusel ning on teatud tingimustel lausa kohustatud seda tegema. Nad peavad ka komisjonilt abi taotlema, paludes "õigus- või majandusalast teavet" analoogia alusel Euroopa Kohtu Delimitsi kohtuotsusega [8], mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklit 85.

10. Siseriikliku kohtu ülesandeks on nende õiguste tagamine, mis üksikisikutel on artikli 93 lõike 3 viimases lauses sätestatud keelu otsesest mõjust tulenevalt. Kohus peab kasutama kõiki asjakohaseid abinõusid ja õiguskaitsevahendeid, et kohaldada siseriikliku õiguse kõiki asjaomaseid sätteid, mille eesmärk on ellu rakendada selle asutamislepinguga liikmesriikidele määratud kohustuse otsene mõju [9]. Siseriiklik kohus peab oma pädevusse kuuluva juhtumi korral kohaldama ühenduse õigust tervikuna ning kaitsma õigusi, mis on nende õigusaktidega üksikisikutele antud; seepärast peab ta jätma kõrvale kõik sellega vastuolus olevad siseriikliku õiguse sätted, mis on sisse viidud enne või pärast ühenduse normi kehtestamist [10]. Kohtunik võib vastavalt vajadusele ja siseriikliku õiguse kehtivatele normidele ning Euroopa Kohtu edasiarenevale pretsedendiõigusele [11] võtta ajutisi kergendavaid meetmeid, tehes näiteks korralduse ebaseaduslikult makstud summade külmutamiseks või tagastamiseks, ning määrata kahjutasu isikutele, kelle huve on kahjustatud.

11. Euroopa Kohus on leidnud, et kui üksikisikutel ei oleks võimalik saada hüvitust olukorras, kus nende õigusi on riivatud ühenduse õigusakti rikkumisega, mille eest võib vastutavaks pidada liikmesriiki, kahjustaks see ühenduse normide täielikku mõjusust ning nendega antud õiguste kaitset [12]; asutamislepingu süsteemist tuleneb põhimõte, mille kohaselt riik peab vastutama üksikisikutele selliste ühenduse õiguse rikkumisega tekitatud kahju eest, mille eest riiki võib vastutavaks pidada [13]; siseriiklik kohus, kes ühenduse õigusega seotud juhtumi puhul leiab, et ainus takistus ajutise kergendava meetme määramiseks on mõni siseriikliku õiguse norm, peab selle normi kõrvale jätma [14].

12. Ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumise korral kehtivad need põhimõtted. Üksikisikutel ja ettevõtjatel peab olema juurdepääs kõikidele siseriikliku õigusega ette nähtud protseduurireeglitele ja õiguskaitsevahenditele samadel tingimustel, mida kohaldataks siseriikliku õigusakti samaväärse rikkumise korral. Selline võrdne kohtlemine ei hõlma üksnes otsekohalduva ühenduse õigusakti rikkumise lõplikku tuvastamist, vaid laieneb ka kõikidele tõhusaks õiguskaitseks sobivatele õigusvahenditele.

III. KOMISJONI PIIRATUD VOLITUSED

13. Ühenduse konkurentsiõiguse kohaldamine siseriiklike kohtute poolt toob üksikisikutele ja ettevõtjatele märkimisväärset kasu. Komisjon ei saa määrata hüvitust artikli 93 lõike 3 rikkumisest tingitud kahju eest. Selliseid nõudeid saab esitada üksnes siseriiklikele kohtutele. Üldjuhul suudavad siseriiklikud kohtud kiiresti ajutisi meetmeid võtta ning rikkumiste lõpetamist nõuda. Siseriiklikes kohtutes saab ühendada ühenduse õigusest tuleneva nõude siseriiklikest õigusnormidest tuleneva nõudega. Komisjonis toimuva menetluse puhul ei ole see võimalik. Lisaks võivad kohtud eduka kaebaja kasuks välja mõista kulud. Komisjonis toimuva haldusmenetluse puhul ei ole see kunagi võimalik.

IV. ARTIKLI 93 LÕIKE 3 KOHALDAMINE

14. Liikmesriigid peavad komisjonile teatama kõikidest abi andmise või juba heaks kiidetud abi muutmise kavadest. See kehtib ka abi kohta, mille võiks artikli 92 lõike 2 alusel automaatselt heaks kiita, kuna komisjon peab kontrollima nõutavate tingimuste täitmist. Ainsaks erandiks teatamiskohustusest on selline abi, mis liigitatakse tähtsusetuks, kuna see ei mõjuta oluliselt liikmesriikide vahelist kaubandust ning ei kuulu seega artikli 91 lõike 1 kohaldamisalasse [15].

15. Komisjonile teatatakse üldistest abiskeemidest ja -kavadest ning ka üksikutele ettevõtetele abi andmise kavatsustest. Kui komisjon on skeemi heaks kiitnud, siis skeemi alla kuuluvatest üksikutest abijuhtumitest teatamist üldjuhul ei nõuta. Teatavate konkreetsetele tööstusharudele ette nähtud abireeglistike või teatavat liiki abi korral tuleb siiski teatada kõikidest abi andmise juhtudest, mis ületavad teatava summa. Eraldi teatamise võib ette näha ka komisjoni poolt konkreetsele programmile antava loaga. Liikmesriigid peavad teatama abist, mida nad soovivad anda väljaspool lubatud programmi raamistikku. Nõutakse teatamist kavandatavatest meetmetest, sealhulgas kavadest teha riigi vahenditest riigi või erasektori ettevõtetele rahaülekandeid, mis võivad sisaldada abi artikli 92 lõike 1 tähenduses.

16. Esimene küsimus, mida siseriiklikud kohtud peavad artikli 93 lõike 3 viimase lause kohase hagi puhul arutama, on küsimus sellest, kas meede hõlmab uut või olemasolevat riigiabi artikli 92 lõike 1 tähenduses. Teiseks tuleb leida vastus küsimusele, kas meede on eraldi või programmi raames teatavaks tehtud, ja kui on, siis kas komisjonil oli otsusele jõudmiseks piisavalt aega [16].

17. Abiprogrammide osas on Euroopa Kohtu arvates "piisav aeg" kaks kuud, pärast mida võivad asjaomased liikmesriigid teatatud meetme ellu rakendada, sellest komisjoni eelnevalt teavitades [17]. Komisjon vähendas seda aega vabatahtlikult 30 tööpäevani üksikjuhtumite puhul ning 20 tööpäevani "kiirendatud" menetluse puhul. Tähtaegade kulg algab hetkest, mil komisjon leiab, et liikmesriik on esitanud otsuse tegemiseks piisavalt teavet [18].

18. Kui komisjon on otsustanud algatada artikli 93 lõikes 2 sätestatud menetluse, kestab aeg, mil abimeetme rakendamine on keelatud, kuni komisjoni positiivse otsuse tegemiseni. Abimeetmete puhul, millest ei ole teatatud, ei ole komisjoni otsustusprotsessi jaoks tähtaega ette nähtud, ehkki komisjon püüab tegutseda võimalikult kiiresti. Abi ei tohi anda, kuni komisjon on teinud lõpliku otsuse.

19. Kui komisjon ei ole abimeetme osas otsust teinud, võivad siseriiklikud kohtud ühenduse õiguse tõlgendamisel alati lähtuda esimese astme kohtu ja Euroopa Kohtu pretsedendiõigusest ning komisjoni juba tehtud otsustest. Komisjon on avaldanud rea üldisi teatisi, millest võib selles osas abi olla [19].

20. Siseriiklikel kohtutel peaks seega olema võimalus otsustada, kas meede on artikli 93 lõikest 3 lähtuvalt õigusvastane. Kui siseriiklikel kohtutel on kahtlusi, võivad nad mõningatel juhtudel taotleda Euroopa Kohtult eelotsust vastavalt artiklile 77.

21. Kui siseriiklikud kohtud oma otsuses leiavad, et artikli 93 lõikest 3 ei ole kinni peetud, peavad nad otsustama, et meede rikub ühenduse õigusnorme, ning võtma asjakohased meetmed üksikisikute ja ettevõtete õiguste kaitsmiseks.

V. KOMISJONI OTSUSTE TOIME

22. Euroopa Kohus on leidnud, [20] et kui kõnealune abisaaja püüab kahtluse alla seada talle liikmesriigi poolt kirjalikult teatavaks tehtud otsuse kehtivust ning ei ole EÜ asutamislepingu artikliga 173 ette nähtud tähtaegade jooksul otsuse kohtu kaudu tühistamist taotlenud, on siseriikliku kohtu jaoks siduv artikli 93 lõike 2 kohane liikmesriigile adresseeritud komisjoni otsus.

VI. SISERIIKLIKE KOHTUTE JA KOMISJONI KOOSTÖÖ

23. Komisjon mõistab, et eespool sätestatud põhimõtted seoses artiklite 92 ja 93 kohaldamisega siseriiklike kohtute poolt on keerukad ning ei pruugi mõnikord olla piisavalt põhjalikud, võimaldamaks neil oma õigusemõistmiskohustusi nõuetekohaselt täita. Seepärast võivad siseriiklikud kohtud komisjonilt abi paluda.

24. EÜ asutamislepingu artikliga 5 nähakse ette põhimõte, et ühenduse institutsioonid ja liikmesriigid teevad ustavat ja pidevat koostööd asutamislepingu eesmärkide saavutamiseks, sealhulgas artikli 3 punkti g kohaldamiseks, millega nähakse ette siseturul konkurentsimoonutuste vältimist tagava süsteemi loomine. See põhimõte hõlmab vastastikuse abiga seotud kohustusi ja ülesandeid nii liikmesriikide kui ühenduse institutsioonide jaoks. Artikli 5 kohaselt on komisjonil kohustus teha koostööd liikmesriikide kohtutega, kelle ülesandeks on tagada ühenduse õiguse kohaldamine ja järgimine siseriiklikus õiguskorras.

25. Komisjon leiab, et ühenduse konkurentsiõiguse rangeks, tõhusaks ja järjekindlaks kohaldamiseks on selline koostöö tingimata vajalik. Lisaks on artikli 93 lõike 3 jõustamiseks tarvis, et siseriiklikud kohtud osaleksid konkurentsiõiguse kohaldamisel riigiabi valdkonnas. Vastavalt asutamislepingule on komisjon kohustatud järgima artikli 93 lõikes 2 sätestatud protseduuri, enne kui ta saab teha korralduse ühisturuga kokkusobimatu abi tagasimaksmiseks [21]. Kohus on leidnud, et artikli 93 lõikel 3 on otsene mõju ning abimeetme ja sellest tuleneva rahavoo õigusvastasust ei saa tagasiulatuvalt kõrvaldada komisjoni positiivse otsusega antud abimeetme kohta. Teatamiseeskirjade kohaldamine riigiabi valdkonnas on seepärast oluliseks lüliks üksikisikute ja ettevõtete poolse võimaliku kohtumenetluse ahelas.

26. Neid kaalutlusi silmas pidades kavatseb komisjon siseriiklike kohtutega tihedama koostöö saavutamiseks tegutseda järgmiselt.

27. Komisjon juhindub avatuse ja läbipaistvuse poliitikast. Komisjon teostab oma poliitikat selliselt, et anda asjaga seotud pooltele kasulikku teavet konkurentsieeskirjade kohaldamise kohta. Selleks avaldab ta riigiabi juhtumite ja riigiabipoliitika kohta ka edaspidi nii palju teavet kui võimalik. Siseriiklikke kohtuid võivad üksikjuhtumite läbivaatamisel abistada Euroopa Kohtu ja esimese astme kohtu pretsedendiõigus, komisjoni poolt avaldatud üldised riigiabi käsitlevad tekstid, komisjoni tehtud otsused, komisjoni aastaaruanded konkurentsipoliitika kohta ning igakuine Euroopa Liidu bülletään.

28. Kui neist üldistest suunistest ei piisa, võivad siseriiklikud kohtud oma siseriikliku menetlusõiguse piires paluda komisjonilt menetlusalase iseloomuga teavet, mis aitab neil välja selgitada, kas teatav juhtum on komisjonis arutusel, kas juhtumist on teatatud või kas komisjon on ametlikult menetluse algatanud või teinud mõne muu otsuse.

29. Siseriiklikud kohtud võivad komisjoniga nõu pidada ka juhul, kui artikli 92 lõike 1 või artikli 93 lõike 3 kohaldamisel tekib konkreetseid probleeme. Artikli 92 lõike 1 osas võivad nimetatud probleemid seonduda eelkõige meetme liigitamisega riigiabiks, selle põhjustatava võimaliku konkurentsimoonutusega ning mõjuga liikmesriikide vahelisele kaubandusele. Kohtud võivad seepärast komisjoniga konsulteerida seoses komisjoni tavaga neis küsimustes. Nad võivad komisjonilt saada teavet faktide, statistiliste andmete, turu-uuringute ja majandusanalüüside kohta. Võimaluse korral edastab komisjon need andmed või viitab allikale, kust neid on võimalik saada.

30. Oma vastuses ei käsitle komisjon konkreetse juhtumi sisu ega meetme kokkusobivust ühisturuga. Komisjoni vastus ei ole taotleva kohtu jaoks siduv. Komisjon märgib selgelt, et tema arvamus ei ole lõplik ning ei mõjuta kohtu õigust taotleda Euroopa Kohtult eelotsust vastavalt artiklile 177.

31. Nõuetekohase õigusemõistmise huvides peaks komisjon õigusliku ja faktiteabe taotlustele vastama lühima võimaliku aja jooksul. Komisjon saab nimetatud taotlusi siiski rahuldada üksnes juhul, kui täidetud on mitmed tingimused. Taotletavad andmed peavad olema reaalselt komisjoni käsutuses ning ta võib edastada üksnes mittekonfidentsiaalset teavet.

32. Asutamislepingu artiklis 214 nõutakse, et komisjon ei avaldaks konfidentsiaalse iseloomuga teavet. Lisaks kehtib artikli 5 kohase ustava koostöö kohustus üksnes kohtute ja komisjoni suhete puhul ning ei hõlma kohtutes arutusel oleva vaidluse pooli. Komisjon peab austama õiguslikku erapooletust ja objektiivsust. Sellest tulenevalt ei rahulda ta kõiki teabetaotlusi, välja arvatud juhul, kui need laekuvad siseriiklikult kohtult, kas otse või poolte kaudu, kellele asjaomane kohus on andnud korralduse teatavat teavet taotleda.

VII. LÕPPMÄRKUSED

33. Käesolevat teatist kohaldatakse mutatis mutandis asjaomaste riigiabi alaste normide suhtes, millel on otsene mõju järgmiste lepingute liikmesriikide õiguskorrale:

- Euroopa Söe- ja Teraseühenduse asutamisleping ja selle alusel vastu võetud sätted, ning

- Euroopa Majanduspiirkonna leping.

34. Käesolev teatis on suunava iseloomuga ega piira mingi moel liikmesriikidele, üksikisikutele ega ettevõtetele ühenduse õigusaktidega antud õigusi.

35. Käesolev teatis ei piira ühenduse õiguse mis tahes tõlgendusi, mida võivad anda Euroopa Kohus või Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohus.

36. Komisjoni poolt käesoleva teatise alusel antud vastuste lühikokkuvõte avaldatakse igal aastal konkurentsipoliitika aruandes.

[1] … Komisjonile asutamislepingu artiklitega 92 ja 93 antud peamine ja ainupädevus – abi ühisturuga kokkusobimatuks tunnistamine, kui see ei ole kohane – erineb põhimõtteliselt siseriiklike kohtute rollist, milleks on nende õiguste tagamine, mis üksikisikutel on asutamislepingu artikli 93 lõike 3 viimases lauses sätestatud keelu otsesest mõjust tulenevalt. Ehkki komisjon peab läbi vaatama kavandatava abi ühisturuga kokkusobivuse, ei tee siseriiklikud kohtud isegi juhul, kui liikmesriik on abi andes seda keeldu rikkunud, enamat, kui säilitavad kuni komisjoni lõpliku otsuseni üksikisikute õigusi, keda ähvardab võimalik riigi võimuorganite poolne artikli 93 lõike 3 viimases lauses sätestatud keelu rikkumine."Kohtuasi C-354/90, Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires ja Syndicat national des négociants et transformateurs de saumon v. Prantsusmaa (1991) ECR I-5505, punktid 9, 10, 11 ja 14, lk 5527 ja 5528.

[2] Välja arvatud "olemasolev" abi. Sellist abi võib anda, kuni komisjon pole otsustanud, et see on ühisturuga kokkusobimatu: vt kohtuasi C-387/92, Banco de Crédito Industrial, nüüd Banco Exterior de Espana v. Ayuntamiento de Valencia (1994) ECR I-877, ja kohtuasi C-44/93, Namur – Les Assurances du Crédit v. Office National du Ducroire ja Belgia (1994) ECR I-3829.

[3] Kohtuasi C-354/90, osundatud allmärkuses 1, punkt 11, lk 5527.

[4] Vt Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas 78/76, Steinike ja Weinlig v. Saksamaa (1977) ECR 595, punkt 14: "… siseriiklikul kohtul võib olla põhjust tõlgendada ja kohaldada artiklis 92 sätestatud abi mõistet, et teha kindlaks, kas artikli 93 lõikega 3 ette nähtud eelneva läbivaatuse protseduuri kasutamata antud riigiabi oleks pidanud olema selle protseduuriga hõlmatud."

[5] Värske formuleering on esitatud kohtujurist Jacobi arvamuses liidetud kohtuasjades C-278/92, C-279/92 ja C-280/92, Hispaania v. komisjon, punkt 28: "… Riigiabi andmisega on tegemist alati, kui liikmesriik teeb ettevõttele kättesaadavaks summad, mida asjade loomuliku käigu korral ei oleks andnud tavapäraseid kaubanduslikke kriteeriume rakendav erainvestor, kes ei lähtu muudest sotsiaalse, poliitilise või heategevusliku iseloomuga kaalutlustest."

[6] Euroopa Kohus leidis kohtuasjas 290/83, komisjon v. Prantsusmaa (1985) ECR, lk 439, et "… Artiklis 92 sisalduv keeld hõlmab kogu liikmesriigi poolt või riigi vahenditest antavat abi ning tarvis ei ole vahet teha, kas abi annab riik otse või tema poolt abi haldamiseks loodud või määratud avalik-õiguslikud või eraõiguslikud asutused" (punkt 14, lk 449).

[7] See erinevus on selgelt väljendatud kohtujurist Darmoni arvamuses liidetud kohtuasjades C-72 ja C-73/91, Sloman Neptun, (1993) ECR I-887.

[8] Kohtuasi C-234/89, Delimitis v. Henninger Bräu (1991), ECR I-935; komisjoni teatis siseriiklike kohtute ja komisjoni koostöö kohta EÜ asutamislepingu artiklite 85 ja 86 kohaldamisel (EÜT C 39, 13.12.1993, lk 6). Vt kohtujurist Lenzi arvamus kohtuasjas C-44/93, osundatud allmärkuses 2 (punkt 106). Vt ka kohtuasi C-2/88, Imm, Zwartveld (1990) ECR I-3365 ja I-4405: "ühenduse institutsioonidel on kohustus teha siirast koostööd liikmesriikide kohtutega, kelle ülesandeks on tagada ühenduse õiguse kohaldamine ja järgimine siseriiklikus õigussüsteemis" (punkt 1, lk I-3366, ja punkt 10, vastavalt lk 4410 ja 4411).

[9] Euroopa Kohus leidis kohtuasjas C-354/90, osundatud allmärkuses 1, punkt 12, lk 5528: "… abi andmise meetmete kehtivust mõjutab see, kui riigi võimuorganid tegutsevad asutamislepingu artikli 93 lõike 3 viimast lauset rikkudes. Siseriiklikud kohtud peavad üksikisikutele, kellel on võimalik kõnealusele rikkumisele tugineda, andma teatava väljavaate, et vastavalt nende siseriiklikule õigusele tehakse kõik vajalikud järeldused seoses abi andmise meetme kehtivusega, kõnealuse sätet rikkudes antud rahalise toetuse tagasinõudmisega ning võimalike ajutiste meetmetega."

[10] Kohtuasi 106/77, Amministrazione delle Finanze dello Stato v. Simmenthal, (1978) ECR 629 (punkt 21, lk 644). Vt ka kohtuasi C-213/89, The Queen v. Secretary of State for Transport, ex parte: Factortame Ltd et al., (1990) ECR I-2433, lk 2475.

[11] Liidetud kohtuasjad C-6/90 ja C-9/90, Andrea Francovich et al. v. Itaalia (1991) ECR I-5357. Kohtus on arutusel veel olulisi kohtuasju seoses siseriiklike kohtute kohustustega ühenduse õiguse kohaldamisel: kohtuasi C-48/93, The Queen v. Secretary of State for Transport, ex parte: Factortame Ltd. jt (EÜT C 94, 3.4.1993, lk 13); kohtuasi C-46/93, Brasserie du Pêcheur SA v. Saksamaa (EÜT C 92, 2.4.1993, lk 4); kohtuasi C-312/93, SCS Peterbroeck, Van Campenhout & Cie v. Belgia riik (EÜT C 189, 13.7.1993, lk 9); kohtuasjad C-430 ja C-431/93, J. Van Schindel ja J. N. C. Van Veen v. Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten (EÜT C 338, 15.12.1993, lk 10).

[12] Francovich, osundatud allmärkuses 11, punkt 33, lk 5414.

[13] Francovich, osundatud allmärkuses 11, punkt 35, lk 5414.

[14] The Queen v. Secretary of State for Transport, ex parte: Factortame Ltd. et al., osundatud allmärkuses 10.

[15] Vt väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele antavat riigiabi käsitlev ühenduse juhend, p. 3.2 (EÜT C 213, 19.8.1992, lk 2) ja kiri liikmesriikidele, vt IV/D/06878, 23. märts 1993, Euroopa ühenduste konkurentsiõigus, kd II.

[16] Kohtuasi 120/73, Lorenz v. Saksamaa, (1973) ECR 1471.

[17] Kohtuasi 120/73, Lorenz v. Saksamaa, osundatud allmärkuses 16, punkt 4, lk 1481; vt ka kohtuasi 84/42, Saksamaa v. komisjon, (1984) ECR 1451, punkt 11, lk 1488.

[18] Komisjon on avaldanud teatmiku oma menetluste kohta riigiabi juhtumite osas: vt Euroopa ühenduste konkurentsiõigus, kd II.

[19] Komisjon avaldab ja ajakohastab aeg-ajalt riigiabi eeskirjade kokkuvõtet (Euroopa ühenduste konkurentsiõigus, kd II).

[20] Kohtuasi C-188/92, TWD Textilwerke Deggendorf GmbH v. Saksamaa, (1994) ECR I-833; vt ka kohtuasi 77/72, Capolongo v. Maya, (1973) ECR 611.

[21] Komisjon on liikmesriikidele teatanud, et "…vajaduse korral ja pärast seda, kui asjaomasele liikmesriigile on võimaldatud anda seletusi ja käsitleda muu võimalusena ettevõtte päästmisabi andmist, nagu on määratletud ühenduse suunistes, võidakse vastu võtta ajutine otsus, millega antakse liikmesriigile korraldus sisse nõuda kõik menetlusnõudeid rikkudes väljamakstud summad. Seejärel tuleks abi sisse nõuda kooskõlas siseriiklike õigusaktide nõuetega; tagastatavalt summalt arvestatakse intressi alates abi väljamaksmise kuupäevast." (Komisjoni teatis liikmesriikidele, mis täiendab komisjoni 4. märtsi 1991. aasta kirja nr SG(91) D/4577, mis käsitleb abikavadest teatamise korda ning menetlusi, mida kohaldatakse juhul, kui abi andmine on vastuolus EÜ asutamislepingu artikli 93 lõike 3 eeskirjadega), seni avaldamata.

--------------------------------------------------