ET Euroopa Liidu Teataja C 176/21

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase muutmistaotluse avaldamine

(2016/C 176/08)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 artiklile 51 (1).

KAITSTUD PÄRITOLUNIMETUSE/KAITSTUD GEOGRAAFILISE TÄHISE TOOTESPETSIFIKAADI OLULISE MUUDATUSE HEAKSKIITMISE TAOTLUS

Muudatuse heakskiitmise taotlus kooskõlas määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 esimese lõiguga

„MAROILLES”/„MAROLLES”

ELi nr: FR-PDO-0217-01378 – 28.9.2015

KPN ( X ) KGT ( )

1. Taotlejate rühm ja õigustatud huvi

Syndicat du Maroilles, 148, avenue du Général de Gaulle 02 260 La Capelle FRANCE Tel +33 23975757 Faks +33 23975758 E-post: sfam@uriane.com

Rühma kuuluvad piimatootjad, põllumajandusettevõtjad, töötlejad ja juustu „Maroilles”/„Marolles” laagerdajad. Taotlejate rühm on pädev esitama muudatustaotlust.

2. Liikmesriik või kolmas riik

Prantsusmaa

3. Tootespetsifikaadi osa, mida muutmine hõlmab

— ☐ Toote nimetus — ☒ Toote kirjeldus — ☐ Geograafiline piirkond — ☒ Päritolutõend — ☒ Tootmismeetod — ☐ Seos piirkonnaga — ☒ Märgistus — ☒ Muu: kontrolliasutuste kontaktandmed, riigisisesed nõuded

4. Muudatus(t)e liik

— ☒ Registreeritud KPNi või KGT tootespetsifikaadi muudatus, mis on määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 kolmanda lõigu kohaselt oluline — ☐ Sellise registreeritud KPNi või KGT tootespetsifikaadi muudatus, mille koonddokumenti (või sellega võrdväärset) ei ole avaldatud ja mida ei käsitleta määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 kolmanda lõigu kohaselt väikese muudatusena

5. Muudatus(ed)

Osa „Toote kirjeldus”

Selles osas on nimetatud tooraine liiki (üksnes lehmapiim), kuna seda käsitatakse toote kirjelduse osana. See teave on jäetud välja osast „Tootmismeetod” ja lisatud ossa „Toote kirjeldus”.

Toote paremaks identifitseerimiseks on täpsustatud tootekirjeldust.

— Toote välimus: juust võib olla pisut vormist väljas ja tootepinnal võib olla laagerdusresti jälgi.

— Kooriku välimus: ühtlase värvusega ning vähem või rohkem niiske.

— Välispinnalt sissepoole kulgev laagerdumine.

— Juustumassi välimus: välja on jäetud ebamäärased ja ebapiisavad kirjeldused „sametine ja rasvane” ning „ühtlane”. Täpsustaud on võimalikke lubatud värvusi (juustumassi värvus võib varieeruda valgest kreemikani). Juustumassis on väikesed mehaaniliselt või laagerdumise tulemusel tekkinud augud, see on katsudes pehme. Juustumassi keskosa on tihkem ja pehmeneb pikemaajalisel laagerdumisel.

— Organoleptilised omadused: tugev keldri, niiske kivi ja alustaimestiku lõhn, mis on pisut ammoniaagine, ning piimane ning veidi soolane, hapukas ja mõrkjas maitse, samuti on tunda kohupiima (minimaalse laagerdumisaja lõpus), pähkli ja küüslaugu maitset. Pikemaajalise laagerdumise korral muutub maitse tugevamaks ja iseloomulikumaks.

Täpsustatud on analüütilisi kriteeriume (rasva- ja kuivainesisaldus): rasvasisaldust väljendatakse grammides 100 grammi juustu kohta pärast selle täielikku kuivatamist (protsentuaalse sisalduse asemel) ja kuivainesisaldust kirjeldatakse järgmiselt: 100 grammis juustus „Maroilles”/„Marolles” on vähemalt 50 grammi kuivainet. Ja 100 grammis juustus „Maroilles”/„Marolles” on vähemalt 22,5 grammi rasva.

Kuna juustu kujust sõltuvalt erineb ka laagerdusaeg, peetakse seda toote kirjelduse osaks. Seepärast on need andmed jäetud välja osast „Tootmismeetod” ja lisatud ossa „Toote kirjeldus”. Lisaks on parandatud varasemas registreeritud tootespetsifikaadis vigaselt esitatud siseriiklik õigusakt (seda viga ei esine koonddokumendis ega registreeritud tootespetsifikaadi kokkuvõttes): juustu „Maroilles”/„Marolles” minimaalne laagerdumisaeg ei ole mitte neli, vaid viis nädalat ehk 35 päeva. Mignon- ja Quart-tähisega juustude laagerdumisaega on pikendatud vastavalt väljakujunenud tavadele seitsme päeva võrra, s.o 28 ja 21 päevani. Selline laagerdumisaeg tagab tootele paremad organoleptilised omadused ja mitmekesisema lõhna- ja maitsebuketi.

Eri suurusega juustude täpsemaks kirjeldamiseks määratletakse iga juust lisaks juustusisu mõõtmetele ka kuivaine massi ja laagerdumisaja järgi (mida täpsuse huvides arvestatakse alates laagerdumispäevast ja nädalate asemel väljendatakse päevades):

— „Maroilles”/„Marolles”: 360 grammi, 35 päeva,

— „Maroilles”/„Marolles” tähisega Sorbais: 270 grammi, 28 päeva,

— „Maroilles”/„Marolles” tähisega Mignon: 180 grammi, 28 päeva,

— „Maroilles”/„Marolles” tähisega Quart: 90 grammi, 21 päeva.

Selleks et muuta kontroll objektiivsemaks, väljendatakse juustu mõõtmeid vormi sisemõõtmete kaudu. Juustude suurus võib aga kuju deformeerumise tõttu erineda.

Osa „Üksikasjad, mis tõendavad toote päritolu geograafilisest piirkonnast”

Täpsustatud on tootjate deklareerimiskohustusi. Muudatused on seotud siseriiklike õigusaktide ja eeskirjade muudatustega. Eeskätt on ette nähtud süsteem spetsifikaadis esitatud nõuete rahuldamist tagavatele ettevõtjatele vastava tähise väljastamiseks ning kindlaks on määratud deklaratsioonid, mis on vajalikud päritolunimetustega varustatud toodete tutvustamiseks ja kontrollimiseks.

Osa „Tootmismeetodi kirjeldus”

Piimatootmine – piimalehmade sööt

Määratletud on mõiste „piimalehm” (lüpsi- ja kinnislehmad). See määratlus võimaldab selgelt kindlaks teha, milliste loomadega on tegemist spetsifikaadis osutatud mõiste „piimalehmad” puhul, ning aitab vältida segadust ja lihtsustada kontrolli.

— Loomade karjatamine

Geograafilise piirkonnaga tihedalt seotud ja oluline aspekt on loomade karjatamine ning aastaseks minimaalseks karjatamisajaks kehtestatakse 170 päeva.

Iga piimalehma kohta peab olema vähemalt 30 aari rohumaad, sellest vähemalt 15 aari karjamaad ja ülejäänud 15 aari on kas karjatamisala või rohesööda all. Need nõuded aitavad tagada, et piimalehmade toiduratsioonis on oluline osa rohul, ning nende puhul võetakse arvesse seda, et põllumajandusettevõtetele kuuluvad maatükid asuvad üksteisest eraldi, samuti karja suurust ning asjaolu, et alati ei ole kasutada 30 aari piimalehma kohta.

Selleks et võtta arvesse rohumaade mitmekesise taimestiku mõju toote maitse- ja lõhnabuketile, on täpsustatud juustu „Maroilles”/„Marolles” valmistamiseks mõeldud piima tootmiseks kõnealuses geograafilises piirkonnas kasutatavate maatükkide hekisüsteemi:

— 90 jooksvat meetrit hekke peamise söödamaa hektari kohta ja hekid peavad koosnema põhiliselt lehtpuudest. Hekkidel on oma osa rohumaade säilimisel, kuna need kaitsevad järsu temperatuurikõikumise eest, säilitavad niiskuse ja soodustavad piima kvaliteeti mõjutavate taimede kasvu. Samuti kaitsevad hekid piimalehmi tuule ja päikese eest.

— Püsirohumaa ja ajutise rohumaa ning peamise söödamaa pindala vaheline suhe on vähemalt 0,65. Sellega püütakse tagada, et vähemalt kaks kolmandikku peamisest söödamaast moodustavad püsirohumaad või ajutised rohumaad. Mõned ettevõtjad, kes on seoses mõne nõudega (15 aari piimalehma kohta, 90 jooksvat meetrit hekke hektari kohta, miinimumsuhe 0,65) esitanud vastuväiteid selleks liikmesriigis kehtestatud aja jooksul ja kes vastavad määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 15 lõikes 4 sätestatud tingimustele, saavad õiguse rakendada üleminekuperioodi, mis lõpeb 30. juunil 2020.

— Piimalehmade söödaratsioon

Selleks et tagada, et söödana kasutatakse peamiselt rohusööta, peab rohu osakaal söödas (arvestatuna koresööda kuivainena) olema karjatamisperioodil keskmiselt vähemalt 65 % ja mitte kunagi alla 25 %. Täpsustatud on, et see osa rohusöödast võib pärineda karjamaalt, olla rohesööt või seda võib anda hoidlas hoitud rohuna, mille kuivainesisaldus on üle 35 %.

Loetletud on lubatud koresöödad. Nendeks on geograafilises piirkonnas tavapäraselt kasutatavad söödad ja nende osakaal kogu päevases söödaratsioonis peab olema vähemalt 60 %.

Jõusööta võib anda aastas lehma kohta kuni 1 800 kg (kuivainena). Spetsifikaadis on loetletud söödas lubatud koostisosad.

— Söödaalane sõltumatus

Geograafilise piirkonnaga seose tugevdamiseks on täpsustatud, et iga piimalehma tarbitava koresööda kuivainest vähemalt 80 % peab pärinema kõnealusest geograafilisest piirkonnast.

Juustu valmistamine

Seda osa on olulisel määral täiendatud, et anda üksikasjalik ülevaade juustu „Maroilles”/„Marolles” valmistamise tehnoloogiast. Eesmärk on täpsustada, missugused meetodid iseloomustavad juustutootjate teadmisi, ja ühtlasi määratakse kindlaks, kuidas tagada toote iseloomulikud omadused.

— Juustu valmistamisel kasutatav piim

Selleks et välistada mis tahes muude piimatöötlemisviiside kasutamine, on täpsustatud lubatud töötlemisviisid: toorpiim, termiseeritud või pastöriseeritud piim. Lubatud on üksnes kuumtöötlemine.

Traditsioonilise tootmismeetodi puhul ja eelkõige selleks, et juustukoorik saavutaks bakteri Brevibacterium linens abil oma värvuse (punane), on mis tahes värvainete kasutamine keelatud. Samuti on täpsustatud, et piima võib koorida, ent valgukogust ei tohi muuta: piima koostist võib kohandada üksnes piima koorimisega.

— Töötlemine

Piima kvaliteedi halvenemise vältimiseks on alates esimesest lüpsist kuni juustuvalmistamise alguseni (ehk bakterikultuuride lisamiseni) kuluvaks ajavahemikuks määratud 72 tundi.

Kalgendamisele eelnevaid tehnoloogilisi protsesse on kirjeldatud praegu kasutusel olevate meetodite kaudu: esialgne hapendamisetapp, milleks kasutatakse enamasti mesofiilseid piimhappebaktereid, ja võimalus lisada piimale spetsiaalseid laagerdumist soodustavaid baktereid.

Määratud on kindlaks kalgendamise sihtväärtused (happesus 18–24 °D, piima temperatuur 32–38 °C), sest nende abil on võimalik kirjeldada toote valmistamise tehnoloogiat.

Täpsustatud on laabi laadi. Laabiks kasutatakse vasikamaolaapi, taimset või mikrobioloogilist päritolu laapi kasutada ei tohi. Samuti on määratud kindlaks kasutatavad kogused: 100 liitri piima kohta 18–30 ml laapi, mis sisaldab 520 g kümosiini liitri kohta.

Välja on jäetud fraas „kalgend tükeldatakse, laktoosi ei eemaldata” ja sõnastust on täpsustatud järgmiselt:

— fraas „laktoosi ei eemaldata” asendatakse fraasiga „laktoosi eemaldamine on keelatud”;

— fraas „kalgend tükeldatakse” on asendatud fraasiga „kalgend lõigatakse lõikuriga kuubikuteks”, mis kirjeldab täpsemalt ettevõtjate teadmistel põhinevat tehnoloogiat. Samuti on täpsustatud, et kuubikuteks lõigatakse enne vormi panemist.

Nõrgumist iseloomustav fraas „lastakse loomulikul viisil nõrguda” on jäetud välja ja asendatud täpsema fraasiga „lastakse vormis nõrguda”. Vormi asetamise ja sellest välja võtmise vaheline aeg on 16 tundi, mille jooksul pööratakse juustumassi vähemalt kolm korda ruumis, mille temperatuur ei tohi olla alla 16 °C. Need kehtestatud sihtväärtused on kooskõlas praegu kasutatavate nõrutamismeetoditega.

Samuti on üksikasjalikumalt kirjeldatud soolamist:

— mõiste „kuivsool” on jäetud välja ja selle asemel on kasutatud mõistet „kuivsoolamine”, mis iseloomustab soolamismeetodit, mitte soola omadusi;

— registreeritud tootespetsifikaadi alusel võib eeldada, et soolamisetappe on kaks või et ettevõtjad kasutavad kaht eri meetodit: kuivsoolamine, kuivsoolamine ja soolalahuses või üksnes soolalahuses.

Selleks et täpsemalt kirjeldada laagerdamisele eelnevat tehnoloogiat, on määratud kindlaks nõrutamise / pärmi- ja hallitusseente lisamise etapi kestus enne toote asetamist laagerduskeldrisse: s.o vähemalt 48 tundi. Täpsustatud on, et tavapäraselt toimub see etapp selleks spetsiaalselt ettenähtud kohas, et seda juustupinna hapetustumise esimest etappi oleks võimalik tänu pärmi- ja hallitusseentele kontrolli all hoida. See on eeltingimus teiseks laagerdumisetapiks, mille jooksul arenevad punast värvi andvad bakterid.

Laagerdamine

Selleks et kontrollida toote eripära saavutamiseks vajalikke laagerdustingimusi:

— on kirjeldatud laagerduskeldrite pinnakatteid: paljas tellis või kivi või hügieenilised inertsed materjalid;

— laagerdustingimused on määratud kindlaks vastavalt kasutatavatele tavadele: niiskus vähemalt 90 % ja temperatuur 9–16 °C;

— kirjeldatud on juustu laagerdumise ajal tehtavaid toiminguid: vähemalt üks harjamine, seejärel toote küpsusastmest sõltuvalt harjamine ja/või pesemine soolalahusega ning soovi korral pealispinnale põhiliselt bakterit Brevibacterium linens sisaldava kultuuri külvamine. Fraas „koorikut pestakse korduvalt soolase veega” on jäetud välja, kuna kooriku töötlemist on kirjeldatud täpsemalt.

Fraas „Sõltuvalt juustu suurusest lastakse sellel laagerduda vähemalt kaks nädalat (väiksed juustud) kuni vähemalt neli nädalat.” on jäetud välja, sest iga juustutüübi laagerdusaega on kirjeldatud 2. osas „Toote kirjeldus”.

Fraas „Laagerdumise ajal omandatav oranž koorik tuleneb üksnes looduslikest punast värvust andvatest bakteritest.” on jäetud välja, kuna osas „Juustu valmistamine – kasutatav piim” on täpsustatud, et värvainete kasutamine on keelatud ja et lubatud on kasutada punast värvi andvaid baktereid (Brevibacterium linens).

Osa „Märgistus”

Välja on jäetud viide INAO logole ja asendatud nõudega paigutada tootele Euroopa Liidu KPNi sümbol.

Täpsustatud on, et sõltumata kõikide juustude suhtes kohaldatavate õigusnormidega ette nähtud tähistustest, on koos päritolunimetusega keelatud kasutada mis tahes muid iseloomustavaid sõnu või muud teavet, v.a kaubamärgid ja lisateave, mis tuleb esitada vastavalt osas „Toote kirjeldus” sätestatud tingimustele.

Osa „Muu”

Viited kontrollisüsteemile: ajakohastatud on ametlike kontrolliasutuste nimed ja kontaktandmed.

Siseriiklikud nõuded: vastavalt eespool nimetatud päritolunimetuste kontrollimise süsteemi riiklikule reformile on lisatud tabel, milles on loetletud peamised kontrollitavad aspektid ja nende hindamise meetodid.

KOONDDOKUMENT

„MAROILLES”/„MAROLLES”

ELi nr: FR-PDO-0217-01378 – 28.9.2015

KPN ( X ) KGT ( )

1. Nimetus

„Maroilles”/„Marolles”

2. Liikmesriik või kolmas riik

Prantsusmaa

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.3. Juust

3.2. Punktis 1 esitatud nimetusele vastava toote kirjeldus

Juust „Maroilles”/„Marolles” on pestud, ühtlaselt punakas-oranži koorikuga pehme neljakandiline (võib olla pisut nö vormist väljas) lehmapiimajuust. Tootepinnal võib olla laagerdusresti jälgi. Juustumassi värvus varieerub valgest kreemikani ja juustumassis on väiksed mehaaniliselt või laagerdumise tulemusel tekkinud augud ning juust on katsudes pehme.

Juust „Maroilles”/„Marolles” on neljakandiline 12,5–13 cm pikkuse servaga (juustuvormi mõõtmed) ja seda valmistatakse eri mõõdus koos järgmiste lisatähistega: Sorbais: 12–12,5 cm, Mignon: 11–11,5 cm ja Quart: 8–8,5 cm.

Minimaalne laagerdusaeg alates kalgendamise päevast on:

— 35 päeva juustu „Maroilles”/„Marolles” puhul;

— 28 päeva juustu „Maroilles”/„Marolles” lisatähisega Sorbais ja juustu „Maroilles”/„Marolles” lisatähisega Mignon puhul;

— 21 päeva juustu „Maroilles”/„Marolles” lisatähisega Quart puhul.

Pärast juustu täielikku kuivamist on 100 grammis juustus vähemalt 45 grammi rasva, vähemalt 50 grammi kuivainet 100 grammi juustu kohta ehk siis vähemalt 22,5 grammi rasva 100 grammi juustu kohta.

Juustul „Maroilles”/„Marolles” on tugev keldri, niiske kivi ja alustaimestiku lõhn, mis on pisut ammoniaagine, ning piimane ning veidi soolane, hapukas ja mõrkjas maitse, samuti on tunda kohupiima (minimaalse laagerdumisaja lõpus), pähkli ja küüslaugu maitset. Pikemaajalise laagerdumise korral muutub maitse tugevamaks ja iseloomulikumaks.

3.3. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul) ja tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Piimalehmi peetakse karjamaal vähemalt 170 päeva aastas ja iga lehma kohta on kasutusel vähemalt 30 aari, millest vähemalt 15 aari on karjamaa; lisaks võib lehmadele anda niidetud rohtu.

Karjatamisperioodil peab rohusööt moodustama keskmiselt 65 % kogu sööda kuivainest. Aastas ei tohi rohu osakaal igapäevases söödaratsioonis olla väiksem kui 25 % kogu sööda kuivainest.

Aastas võib lehma kohta anda lisaks jõusööta kuni 1 800 kg (kuivainena).

Vähemalt 80 % kogu sööda kuivainest peab pärinema geograafilisest piirkonnast. Muud lehmasöödana kasutatavad toorained võivad samuti piirkonnast pärineda, eriti juhul, kui põllumajandusettevõttes kasvatatakse põllumajanduskultuure. Võttes aga arvesse kõnealuse geograafilise piirkonna suhtelist väiksust ja asjaolu, et põllumajandusettevõtted ei tooda kõiki tooraineid, ei pea jõusööt pärinema geograafilisest piirkonnast. Arvestades, et iga piimalehm tarbib aastas hinnanguliselt 7 000 kg kuivsööta, sellest 1 800 kg jõusööta, peab geograafilisest piirkonnast pärit sööda osakaal olema vähemalt 59 %.

3.4. Täpsustage tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Piim peab olema toodetud, juustuks töödeldud ja juust peab olema valminud geograafilises piirkonnas, mida on kirjeldatud koonddokumendi punktis 4.

3.5. Sellise toote viilutamise, riivimise, pakendamise jm erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

—

3.6. Sellise toote märgistamise erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

Päritolunimetus peab olema märgitud juustuetiketile tähtedega, mille suurus on vähemalt kaks kolmandikku märgisel olevate kõige suuremate tähemärkide suurusest, ning Euroopa Liidu KPNi logo.

Vajaduse korral esitatavad lisamärked peavad olema päritolunimetuse lähedal.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Nordi departemang: Aibes, Anor, Aulnoye-Aymeries, Avesnelles, Avesnes-sur-Helpe, Bachant, Baives, Bas-Lieu, Bazuel, Beaufort, Beaurepaire-sur-Sambre, Beaurieux, Bérelles, Berlaimont, Beugnies, Boulogne-sur-Helpe, Bousignies-sur-Roc, Cartignies, Catillon-sur-Sambre, Choisies, Clairfayts, Cousolre, Damousies, Dimechaux, Dimont, Dompierre-sur-Helpe, Dourlers, Eccles, Eclaibes, Ecuélin, Eppe-Sauvage, Étroeungt, Felleries, Féron, Flaumont-, Floursies, Floyon, Fontaine-au-Bois, Fourmies, Glageon, Grand-Fayt, Haut-Lieu, Hecq, Hestrud, La Groise, Landrecies, Larouillies, Le Favril, Leval, Lez-Fontaine, Limont-Fontaine, Liessies, Locquignol, Marbaix, Maroilles, Monceau-Saint-Waast, Moustier-en-Fagne, Noyelles-Sur-Sambre, Obrechies, Ohain, Ors, Petit-Fayt, Pommereuil, Pont-sur-Sambre, Preux-aux-Bois, Prisches, Quievelon, Rainsars, Ramousies, Rejet-de-Beaulieu, Robersart, Solre-le-Château, Solrinnes, Trélon, Saint-Aubin, Sains-du-Nord, Saint-Hilaire-sur-Helpe, Saint-Rémy-Chaussée, Sars-Poteries, Sassegnies, Sémeries, Semousies, Taisnières-en-Thiérache, Wallers-en-Fagne, Wattignies-la-Victoire, Waudrechies, Wignehies, Willies.

Aisne’i departemang: Any-Martin-Rieux, Archon, Aubenton, Autreppes, Bancigny, Barzy-en-Thiérache, Beaumé, Bergues-sur-Sambre, Besmont, Brunehamel, Boué, Bucilly, Buire, Burelles, Buironfosse, Braye-en-Thiérache, Chigny, Clairfontaine, Coingt, Cuiry-lès-Iviers, Crupilly, Dagny-Lambercy, Dohis, Dorengt, Englancourt, Effry, Éparcy, Erloy, Esquéhéries, Étréaupont, Etreux, Fesmy-le-Sart, Flavigny-le-Grand-et-Beaurain, Fontaine-lès-Vervins, Fontenelle, Froidestrées, Gercy, Gergny, Grandrieux, Gronard, Guise, Harcigny, Hary, Haution, Hirson, Houry, Iron, Iviers, Jeantes, La Bouteille, La Capelle, La Flamengrie, La Hérie, Laigny, Landouzy-la-Cour, Landouzy-la-Ville, La Neuville-lès-Dorengt, La-Vallée-au-Blé, Lavaqueresse, Lemé, Le-Nouvion-en-Thiérache, Lerzy, Les Autels, Leschelles, Le-Sourd, Leuze, Logny-lès-Aubenton, Lugny, Luzoir, Malzy, Marly-Gomont, Martigny, Monceau-sur-Oise, Mondrepuis, Mont-Saint-Jean, Morgny-en-Tiérache, Nampcelles-la-Cour, Neuve-Maison, Ohis, Oisy, Origny-en-Thiérache, Papleux, Parfondeval, Plomion, Prisces, Proizy, Résigny, Rocquigny, Rogny, Romery, Sommeron, Sorbais, Saint-Algis, Saint-Clément, Saint-Michel, Thenailles, Vervins, Villers-lès-Guise Voulpaix, Watigny, Wiège-Faty, Wimy.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

Geograafilise piirkonna eripära

Juustu „Maroilles”/„Marolles” geograafiline piirkond ühtib Thiérache’i loodusliku alaga, mis asub Avesnesi maakonnast (Nordi departemang) lõunas ja Vervinsi maakonnast (Aisne’i departemang) põhjas. Sealne maastik on väga omapärane: tegemist on hekkide ja puudesaludega alaga Nordi tasandiku ja Picardie terava kõrgendiku vahel. Thiérache’ile on eelkõige iseloomulikud hekid ja rohumaad.

Thiérache’i iseloomustavad keskmise kõrgusega lühikesed ja järsud niitude ja metsadega (eelkõige saared ja pöögid) kaetud nõlvad ning suur sademetehulk (üle 900 mm aastas). Geoloogilistest ladestustest on tuntud Cenomani merglikiht ja lössiks settinud savimuda, mis hoiavad niiskuse ja temperatuuri suhteliselt muutumatuna. Sellisest vett halvasti läbi laskvast pinnasest pärinevad taimenäidised annavad tunnistust mitmekesisest taimestikust.

Kuna Thiérache’i piirkond on avatud ohtralt sademeid toovatele läänetuultele, on sealne ilm lisaks vett pidavale pinnasele ka niiske, mis soodustab rohu kasvu. Kuna aga sajud vahelduvad, ei kasva rohi ühtlaselt.

1930. aastal juhtis Albert Ledant riiklikul piimatööstuse kongressil tähelepanu Thiérache’i looduse eripärale ja eelkõige sealsele maapõuele ja niiskele kliimale, mis tuleneb metsade, rohumaade ja arvukate hekkide kooslusest.

Inimteguriga seoses võib öelda, et juustu „Maroilles”/„Marolles” päritolu on kahtlemata seotud Saint-Humbert de Maroillesi kloostriga, mis asutati VII sajandil ja mille varad asusid peamiselt praeguses Avesnesi ja Vervinsi maakonnas.

XIX sajandil tehti Thiérache’is algust karjakasvatusega ja hakati majandama rohumaid, mistõttu põllumaad muudeti osaliselt hekkidega ümbritsetud karjamaadeks. Kuna rohumaadelt saadud heina kogus oli ebaühtlane, kasutasid kohalikud põllumehed (Thiérache’is nimetati neid herbagers) muud kohapeal toodetud sööta (põhku ja hiljem ka maisi), aga ka kohalikelt põllumajanduslikelt toiduainetöötlejatelt saadud lisasööta: nt õlleraba, endiivijuuri, suhkrupeedipulpi. Tänapäevalgi juhindutakse juustu „Maroilles”/„Marolles” tootmiseks ettenähtud piima andvate lehmade pidamisel nendest põhimõtetest.

Algselt valmistati juustu „Maroilles”/„Marolles” üksnes talumajapidamistes. Taludes olid niisked, edelasuunalised õhutatavad ja mõõduka temperatuuriga tellis- või kivikeldrid. Sellised tingimused soodustavad seal valmistatavale juustule punast värvi andva bakteri arengut. Alates XIX sajandi lõpust lasid laagerdajad, kes ostsid kohalikelt turgudelt või taludest valget juustumassi, sellel nõuetekohastes keldrites laagerduda. Nüüdsel ajal selliseid keldritingimusi enam ei ole või kasutatakse moodsamaid seadmeid. Laagerdajad kannavad juustude eest pidevalt hoolt: neid harjatakse ja/või niisutatakse (rohkem või vähem soolase veega, mis võib sisaldada baktereid) vastavalt juustu küpsusastmele, et lisada baktereid või et nende arengut soodustada ning et takistada hallitusseente (eelkõige sinihallituse) lisandumist.

Toote eripära

Juust „Maroilles”/„Marolles” on pestud koorikuga, pehme fermenteeritud juustumassiga neljakandile juust, servapikkusega 12,5–13 cm. Seda võidakse turustada ka väiksemal kujul: sel juhul on tootel tähis Sorbais, Mignon või Quart.

Juustu „Maroilles”/„Marolles” iseloomulikud omadused on järgmised:

— ühtlane punakas-oranžikas koorik;

— katsudes pehme juustumass;

— tugev, pisut ammoniaagine iseloomulik lõhn,

— piimane, veidi soolane, hapukas ja mõrkjas maitse, samuti on tunda kohupiima (minimaalse laagerdumisaja lõpus), pähkli ja küüslaugu maitset. Pikemaajalise laagerdumise korral on need omadused selgemini tajutavad ja iseloomulikumad.

Põhjuslik seos

Kõnealuse geograafilise piirkonna looduskeskkonnale on iseloomulik karjamaade pidev olemasolu, seda ka suveperioodil, kuid teatavatel perioodidel kannab pinnas halvasti, mistõttu on karjatamine raskendatud. Peale selle raskendavad regulaarsed ja rohked sajud rohumaade niitmist ja sööda säilitamist. Sellest hoolimata on Thiérache piimatootmispiirkond. Kui lehmi ei ole võimalik rohumaadel karjatada või kui rohusööta ei ole piisavas koguses saada, söödetakse neid muu kohaliku söödaga. Põõsastaimestik sobib ideaalselt söödatootmiseks ja loomade vabapidamiseks. Hekid kaitsevad suurte temperatuurikõikumiste eest ja aitavad säilitada niiskust. Lisaks muudavad need rohumaade taimestiku mitmekesisemaks ja mõjutavad samuti juustu kvaliteeti.

Juustule „Maroilles”/„Marolles” iseloomulik neljakandiline kuju tuleneb tavapäraselt kasutatavatest vormidest, mida valmistatakse kõnealuses geograafilises piirkonnas kasvavast kõvast puidust (pöök, saar jne), mis hõlpsasti ei paindu, vastupidiselt teistele puuliikidele, mis kasutatakse muudes ümmargusi juuste valmistavates piirkondades.

Selle geograafilise piirkonna niiske kliima, tänu millele säilivad sobivad tingimused laagerduskeldrites, ning juustumeistrite oskused ja teadmised tagavad tänu punast värvi andvatele bakteritele ühtlase punakas-oranži värvusega kooriku ning aitavad kaasa just juustule „Maroilles”/„Marolles” iseloomulike maitse- ja lõhnaomaduste väljakujunemisele.

Seega on juustu „Maroilles”/„Marolles” puhul tegemist piirkonnaga otseselt seotud tootega, nagu märkis ka Château-Thierry esimese astme kohus 17. juulil 1955 tehtud kohtuotsuse põhjenduses: „…selles piirkonnas valmistatud juustu väärtus tuleneb piimast, piirkonnale iseloomulikust mikrofloorast ja spetsiaalsetest maa-alustest laagerduskeldritest, kus juust saab omapärase väljanägemise ja maitse, mida mõnes muus piirkonnas ei ole võimalik saavutada.”

Viide spetsifikaadi avaldamisele

(määruse artikli 6 lõike 1 teine lõik)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-d2d8b040-611d-4631-94ed-6dc1141858c6/telechargement

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.