Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks. /* COM/2012/0725 final - 2012/0342 (NLE) */





SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST Euroopa riigiabi eeskirjad kehtestati esimest korda Euroopa Söe- ja Teraseühenduse asutamislepinguga aastal 1952 ning Euroopa Majandusühenduse asutamislepinguga aastal 1957. Praegu on need sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingus (edaspidi „ELi toimimise leping”). ELi toimimise lepingu artikkel 107 sisaldab riigiabi määratlust ja asjaolusid, mille korral abi võib käsitada siseturuga kokkusobivana. Artiklis 108 on ette nähtud peamised menetluspõhimõtted, mis reguleerivad komisjoni meetmeid, millega ta tagab, et liikmesriigid olulisematest riigiabi eeskirjadest kinni peavad. ELi toimimise lepingu artikli 109 kohaselt võib nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal ja pärast konsulteerimist Euroopa Parlamendiga anda asjakohaseid määrusi ELi toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamiseks. Nõukogu võttis 1999. aastal vastu määruse (EÜ) nr 659/1999[1] (edaspidi „menetlusmäärus”), milles on kehtestatud üksikasjalikumad menetluseeskirjad, millega reguleeritakse ELi toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 täitmise tagamist. Seni on kõnealuseid artikleid kohaldatud ilma märkimisväärsete muudatusteta. ELi toimimise lepingu artiklis 108 sätestatud ja menetlusmääruses üksikasjalikumalt täpsustatud riigiabi menetlused rajanevad kolmel peamisel alustalal: – liikmesriikidele on kohustuslik kavandatavatest abimeetmetest eelnevalt teatada, välja arvatud grupierandi määruse või otsuse reguleerimisalasse kuuluvatel juhtudel, ning asjaomane liikmesriik ei või meedet rakendada enne komisjoni otsust sellise abi andmine heaks kiita. Selleks võib komisjon pärast sisuliselt kahepoolset (liikmesriik-komisjon) eeluurimist („esimene etapp”), mille maksimaalne pikkus on põhimõtteliselt kaks kuud, kiita abimeetme heaks või algatada ametliku uurimise („teine etapp”), mis tuleks lõpule viia 18 kuu jooksul ja mille eesmärk on abimeede heaks kiita (vajaduse korral teatavate tingimuste alusel) või keelata; – komisjon peab huvitatud poolte esitatud kaebused hoolikalt ja erapooletult läbi vaatama ja tegema nende kohta otsuse ilma põhjendamatu viivituseta. Kui komisjoni otsuses leitakse, et kaebuse esitaja teatatud väidetav riigiabi puudub, peab komisjon andma kaebuse esitajale vähemalt piisava selgituse, miks kaebuses esitatud faktilised ja õiguslikud asjaolud ei võimalda ebaseadusliku abi olemasolu tõendada; – komisjon peab pidevalt jälgima liikmesriikide olemasolevaid abisüsteeme ja ta võib teha liikmesriikidele ettepanekuid selliste asjakohaste meetmete võtmiseks, mida nõuab siseturu toimimise järkjärguline areng. Riigiabi menetluse peamised aspektid tulenevad otseselt aluslepinguga ettenähtud riigiabi kontrolli süsteemist, mille aluseks on komisjoni ainupädevus hinnata riigiabi meetme kokkusobivust siseturuga. Rohkem kui 13 aastat pärast menetlusmääruse jõustumist tuleb seda ajakohastada, et kohandada riigiabi menetlust Euroopa Liidus, kus on nüüdseks 27 liikmesriiki, 500 miljonit elanikku ja 23 ametlikku keelt. Majandus- ja finantskriis on seadnud ohtu siseturu terviklikkuse ja näidanud, kui oluline on riigiabi lihtsustatud ja tõhus kontroll ja riigiabi eeskirjade täitmise tagamine. Kogemuste põhjal on komisjonil vaja paremaid vahendeid, et sekkuda ettevõtjate seisukohast mõistliku aja jooksul ja edendada avaliku sektori ressursside mõistlikku kasutamist majanduskasvule orienteeritud poliitika raames. Seepärast võttis komisjon 8. mail 2012 vastu teatise „ELi riigiabi ajakohastamine”,[2] millega algatati riigiabi raamistiku igakülgne reform. Sellega tagatakse, et riigiabi poliitika aitab rakendada Euroopa praeguse kümnendi majanduskasvu strateegiat „Euroopa 2020”[3] ja samas ka eelarvet konsolideerida. Menetlusmääruse läbivaatamine on üks aspektidest, mis peaks võimaldama komisjonil selle algatuse eesmärke saavutada. Riigiabi menetluste reform peaks eeskätt parandama riigiabi kontrolli tõhusust[4]. Riigiabi menetluste reformi vajadust on rõhutanud ka kontrollikoda oma eriaruandes nr 15/2011 „Kas komisjoni menetlused tagavad riigiabi kontrolli tõhusa juhtimise?”[5]. Riigiabi menetlusraamistiku kavandatava reformiga vastab komisjon eelkõige kontrollikoja soovitustele – minimeerida liikmesriikidele saadetavate teabetaotluste arvu; – käsitleda põhjendamatuid kaebusi kiiresti, et anda kõikidele sidusrühmadele rohkem õiguskindlust; – teavitada kaebuse esitajat, liikmesriiki ja abisaajat korrapäraselt iga juhtumi uurimise kulgemisest ja tulemustest; – parandada oma andmete kogumise protsessi tõhusust ja usaldusväärsust. Nõukogu[6] ja Euroopa Parlament[7] on need soovitused sõnaselgelt heaks kiitnud. 2. ÜLEVAADE KAVANDATAVATEST MUUDATUSTEST Eeltoodut arvesse võttes ja nagu on märgitud teatises „ELi riigiabi ajakohastamine”,[8] keskendutakse menetlusmääruse kavandatavas reformis kahele valdkonnale: kaebuste käsitlemise parandamine (2.1) ning turuteabe tõhusa ja usaldusväärse kogumise tagamine (2.2). 2.1. KAEBUSTE KÄSITLEMISE PARANDAMINE Kaebused on põhimõtteliselt väga kasulik teabeallikas komisjoni uurimismenetluste suunamiseks nendele majandussektoritele, kus ebaseaduslik riigiabi pärsib konkurentsi ELi tasandil. Komisjon saab igal aastal keskmiselt üle 300 kaebuse, mille on esitanud nii huvitatud pooled[9] kui ka muud isikud. Kaebuste hulgas on aga arvukalt neid, mida ei ole ajendanud esitama tegelikud konkurentsiprobleemid või mis ei ole piisavalt põhjendatud. Enamikku kaebusi ei käsitleta eelisjärjekorras, mistõttu nende juhtumite uurimise keskmine kestus kipub pikenema[10]. Sellest tulenevalt leiavad liikmesriigid ja kaebuse esitajad mõnikord, et kaebuste käsitlemise menetlus ei ole prognoositav ega piisavalt läbipaistev. 2009. aastal nähti riigiabi kontrollimenetluste teostamise parimate tavade juhendis[11] ette mitmeetapiline ja läbipaistev kaebuste käsitlemise menetlus. Selle kaheaastase kohaldamise kogemus näitab aga, et kasu, mida loodeti kestuse lühendamisest, tõhustamisest ja prognoositavuse suurendamisest, ei ole täiel määral saadud. Parimate tavadega ei ole võimalik kõrvaldada senise süsteemi peamisi puudujääke, sest need tulenevad otseselt menetlusmäärusest. Sellepärast ongi tehtud ettepanek nende küsimuste lahendamiseks menetlusmäärust reformida. * * * Menetlusmääruse kavandatavate muudatuste eesmärk on parandada saadava teabe kvaliteeti ning selle saavutamiseks selgitatakse kaebuse esitamise nõudeid ja nähakse ette mitmeetapiline, prognoositav ja läbipaistev menetlus. Seni on komisjon pidanud uurima iga riigiabi eeskirjade väidetavat rikkumist, sõltumata kaebuse allikast. Erinevalt ELi toimimise lepingu artiklites 101 ja 102 ettenähtud konkurentsieeskirjadest, millega seotud kaebuste esitamist reguleeritakse määrustega 1/2003[12] ja 773/2004,[13] ei kaasne riigiabiga seotud kaebuste esitamisega mingeid konkreetseid ametlikke nõudeid. Kuna menetlusmääruses ei ole sätestatud konkreetseid eeskirju, leidis Üldkohus Ryanair'i kohtuasjas 29. septembril 2011 tehtud otsuses,[14] et seni puuduvad ametlikud nõuded, mida tuleb komisjonile riigiabiga seotud kaebuse esitamisel täita. Läbipaistvuse ja õiguskindluse huvides tuleks seega selgitada sellise kaebuse esitamise tingimusi, millega antakse komisjonile teavet väidetava ebaseadusliku abi kohta, mille põhjal algatatakse esialgne uurimine (artikli 10 muudatus). On asjakohane nõuda, et – kaebuse esitaja esitaks teataval hulgal kohustuslikku teavet. Selleks on asjakohane volitada komisjoni võtma vastu rakendussätted, millega määratakse kindlaks kaebuse vorm ja sisu (artikli 27 muudatus); – kaebuse esitaja tõendaks, et ta on ELi toimimise lepingu[15] artikli 108 lõikes 2 ja menetlusmääruse[16] artikli 1 punktis h määratletud huvitatud pool, mistõttu tal on õigustatud huvi kaebust esitada. Selle eesmärgi saavutamiseks tehakse ettepanek täpsustada huvitatud poolte õigusi käsitleva artikli 20 lõikes 2, et „kaebuse võib esitada mis tahes huvitatud pool”. Kui saadud teavet ei käsitata kaebusena, sest see ei vasta vastuvõetavuse kriteeriumidele, ei ole komisjon enam kohustatud ametlikku otsust vastu võtma. Selline teave registreeritakse turuteabena ja seda võib kasutada hilisemas etapis ex officio uurimise korraldamiseks. Parimate tavade juhendiga[17] kehtestatud mitmeetapilise menetluse lõpuleviimiseks tuleks menetlusmääruses näha ette võimalus, et komisjon käsitab kaebust tagasivõetuna, kui kaebuse esitaja ei esita talle asjakohast teavet või ei suuda menetluse käigus muul viisil koostööd teha. Seeläbi oleks võimalik kaebuste käsitlemist lihtsustada ja parandada (artikli 20 lõike 2 muudatus). * * * Kaebuse esitajad võivad juhtida komisjoni tähelepanu abile, mis on juba antud ja kujutab endast seepärast potentsiaalset ebaseaduslikku abi. Komisjon võttis 2009. aastal vastu teatise „Riigiabi reguleerivate õigusaktide täitmise tagamise kohta liikmesriikide kohtute poolt”,[18] et anda liikmesriikide kohtutele ja huvitatud pooltele teada olemasolevatest parandusmeetmetest. Samuti on komisjon püüdnud arendada liikmesriikide kohtutega koostööd, võttes kasutusele praktilisemaid vahendeid, millega toetada liikmesriikide kohtunikke nende igapäevatöös. On tehtud ettepanek näha sõnaselgelt ette liikmesriikide kohtute õigus saada komisjonilt teavet ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 ja artikli 108 kohaldamiseks ning küsida komisjoni arvamust küsimustes, mis on seotud riigiabi eeskirjade kohaldamisega (artikli 23a lõige 1). Samuti on tehtud ettepanek näha ette komisjoni õigus esitada liikmesriikide kohtutele kirjalikus või suulises vormis tähelepanekuid (artikli 23a lõige 2). Komisjon võib selle sätte alusel tegutseda üksnes liidu avalikes huvides (amicus curiae), s.t mitte üht poolt toetades. Selle kavandatava sätte eesmärk on eelkõige võimaldada komisjonil juhtida liikmesriikide kohtute tähelepanu küsimustele, mis on olulised ELi riigiabi reguleeriva õiguse järjepidevaks kohaldamiseks kogu siseturul. Liikmesriikide kohtud ei ole kohustatud komisjoni arvamust järgima. Artikkel 23a ei piira liikmesriikide kohtute õigust või kohustust taotleda Euroopa Liidu Kohtult eelotsust vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 267. * * * Eespool nimetatud ettepanekud peaksid tagama, et komisjon saab paremini põhjendatud kaebusi, mistõttu sellel peaks olema positiivne mõju kõikidele isikutele, kes osalevad riigiabiga seotud kaebuste käsitlemises. Kaebuse vormi kohustuslik kasutamine aitab komisjonil kindlaks teha, kas kaebus on seotud riigiabi küsimustega, ja otsustada, millises tähtsuse järjekorras tuleks kaebusi käsitleda, ilma et selleks peaks saatma asjaomastele liikmesriikidele või kaebuse esitajale teabetaotlusi. Võttes arvesse, et liikmesriikidel on õigus iga kaebuse kohta märkusi esitada ja sellele reageerida, vähendaks kaebuste arvu võimalik vähenemine ka asjaomase liikmesriigi töökoormust. Kui kaebuse esitaja esitab ELi riigiabi reguleeriva õiguse rikkumist käsitleva nõude ka liikmesriikide kohtutele, leiavad liikmesriikide kohtud menetlusmäärusest vahendid komisjoni toetuse saamiseks. Selline koostöö, mis toimub asjakohase tähtaja jooksul, peaks hõlbustama liikmesriikide kohtutel ELi riigiabi reguleerivat õigust rakendada. Asjaolu, et komisjon saab pakkuda liikmesriikide kohtutele abi omal algatusel, on samuti kasulik, et parandada liikmesriikide kohtute ja menetlusosaliste teadlikkust komisjoni ja liikmesriikide kohtute vahelise koostöö mehhanismidest, näidata nende kasulikkust ja edendada nende kasutamist. Kuna kaebuste esitajad ei ole alati kursis teabega, mida komisjonil on vaja, et riigiabiga seotud kaebust kiiresti hinnata, annab kohustuslik kaebuse vorm kaebuse esitajale juhiseid, kuidas koguda ja esitada teavet, mida komisjonil on vaja, et teha otsus, kas asjaomase juhtumi puhul on tegemist riigiabiga. See peaks märkimisväärselt vähendama vajadust saata kaebuste esitajatele edaspidiseid teabetaotlusi, sest nad on kohe alguses esitanud kogu nende käsutuses oleva vajaliku teabe. Menetluse läbipaistvamaks ja prognoositavamaks muutmine annab juba iseenesest kaebuste esitajale selgema ülevaate olukorrast ja uurimise käigust, hoides nii ära tarbetu kirjavahetuse. 2.2. TURUTEABE TÕHUSA JA USALDUSVÄÄRSE KOGUMISE TAGAMINE Viimastel aastatel on riigiabi meetmete siseturuga kokkusobivuse hindamist märkimisväärselt täiustatud. Komisjon on võtnud aluseks mõjule keskenduva lähenemisviisi, mis püüab võrrelda hindamisel olevate riigiabi meetmete positiivset ja negatiivset mõju. Abimeetme siseturuga kokkusobivuse hindamine sõltub meetme laadist ja selle turumõjust. Nõuetekohane asjaoludel põhinev hindamine on seepärast muutunud üha olulisemaks, eelkõige komplekssete juhtumite korral. Selleks et täita komisjoni teabe kogumisega seotud vajadusi, on tehtud ettepanek näha ette turuteabe vahendid (2.2.1) ning teatavate majandussektorite ja abivahendite uurimise korraldamise õiguslik alus (2.2.2), et võimaldada komisjonil saada õigeaegset, usaldusväärset, faktiliselt korrektset ja täielikku teavet otse turult. 2.2.1 Turuteabe vahendid Senise menetlusraamistikuga, mis reguleerib komisjoni volitusi saada riigiabi menetlustes teavet, kaasnevad teatavad raskused. Kui komisjon sõltub liikmesriikide antavast teabest, võib see põhjustada viivitusi, kui liikmesriikide ametiasutustel ei ole võimalik teavet hõlpsasti saada, ning panna neile asutustele teataval juhul suure koormuse. Komisjon on üritanud neid probleeme lahendada parimate tavade juhendis[19]. Eelkõige on nähtud ette, et komisjoni talitused võivad saata ametliku uurimismenetluse raames selle menetluse algatamise otsuse koopia huvitatud pooltele ja kutsuda neid üles esitama märkusi juhtumi konkreetsete aspektide kohta. Kui nähakse ette võimalus määrata sanktsioone teabetaotlusele vastamisel mittetäieliku või ebaõige teabe esitamise eest, on võimalik parandada ka komisjoni saadud teabe kvaliteeti. Menetluse tõhusamaks ja läbipaistvamaks muutmiseks tuleks astuda samm edasi ning lisada õigusnormidesse komisjoni volitused turuosalisi konsulteerida, mida Euroopa Liidu Kohus on korduvalt tunnustanud[20]. On tehtud ettepanek, et komisjon võib teatatud ja ebaseaduslikku abi käsitleva menetluse raames taotleda muudelt üksustelt kui asjaomane liikmesriik teavet tavalise teabenõude või otsusega pärast ametliku uurimismenetluse algatamist (artikkel 6a ja muudetud artikkel 10). Nagu monopolidevastaste meetmete ja ühinemiste puhul koosneksid nimetatud turuteabe vahendid võimalusest taotleda teavet mis tahes ettevõtjalt, ettevõtjate ühenduselt või liikmesriigilt (artikkel 6a), millega kaasneb võimalus määrata asjaomastele äriühingutele sanktsioone trahvide või perioodiliste karistusmaksete näol (artikkel 6b), kui nad ei vasta või ei anna täielikku teavet. See takistaks kolmandatel pooltel erapooliku teabe esitamist. Lisaks võimaldab asjaolu, et sama küsimust küsitakse eri äriühingutelt ja saadud vastused esitatakse liikmesriikidele märkuste esitamiseks, komisjonil teavet üle kontrollida ja tagada saadud teabe usaldusväärsuse. Trahvide ja perioodiliste karistusmaksete summade kindlaksmääramisel võtaks komisjon arvesse monopolidevastaste meetmete ja ühinemiste valdkonnas saadud kogemust. Seepärast oleksid rahalised sanktsioonid kooskõlas nõukogu määrustest 139/2004[21] ja 1/2003[22] tulenevate väärtustega. Valitud väärtused pakuvad asjaomastele osapooltele eeskirjade järgimiseks piisavaid stiimuleid, olles sealjuures proportsionaalsed rikkumise võimaliku raskuse seisukohast: – trahvid, mis ei ületa 1 % kogukäibest, tavalistele teabenõuetele või otsustega esitatud teabenõuetele vastamisel esitatud ebaõige ja eksitava teabe eest või otsustega esitatud teabenõuetele vastamata jätmise eest (artikli 6b lõige 1); – perioodiline karistusmakse, mis ei ületa 5 % iga viivitatud tööpäeva keskmisest päevakäibest, mis on arvutatud alates otsuses kindlaksmääratud kuupäevast, et kohustada neid esitama täielikku ja õiget teavet, mida on otsuses taotletud (artikli 6b lõige 2). Kooskõlas Euroopa Liidu lepingus ettenähtud lojaalse koostöö põhimõttega ei kaasne liikmesriikidele ja muudele liikmesriikide asutustele esitatud taotlustega menetlusmäärusest tulenev võimalik trahvide või perioodiliste karistusmaksete määramine. Õiguskindluse tagamiseks on asjakohane kehtestada trahvide või perioodiliste karistusmaksete määramisele ja täitmisele pööramisele aegumistähtajad, mis on kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 1/2003[23] (artiklid 15a ja 15b). Turuteabe vahendeid kasutataks enamasti komplekssetel üksikjuhtudel, mis nõuavad põhjalikku hinnangut, et käsitleda abina käsitamise või abi siseturuga kokkusobivuse hindamise eri aspekte. Järgmised näited aitavad vahendi tulevast kasutust selgitada: käibiva turutava hindamine (nt riigiabi element tagatiste ja laenude puhul), turutõrked ja/või ergutava mõju võrdlev analüüs. Teabetaotluste adressaatide valiku aluseks on objektiivsed kriteeriumid, sõltuvalt juhtumist. Näiteks võidakse teabetaotlused saata lisaks abisaajale ka konkurentidele, klientidele, tarbijate ühendustele jne, tagades seejuures, et vastajate valim on igas kategoorias representatiivne. Taotletav teave peab olema asjaomastele turuosalistele kergesti kättesaadav ja koosnema eelkõige järgmisest: – faktilised turuandmed (nt turu suurus, turuosa, impordi maht jne) ja äriühingu andmed (nt kulude struktuur, kasum, omand ja kontroll, osalus muudes äriühingutes jne); – turu toimimise faktipõhine analüüs (nt turuletuleku tõkked ja kulud, regulatiivsed tõkked, turu kasvu määr ja kasvuperspektiivid, liigne tootmisvõimsus) abi tõenäoline mõju toetusesaajale ning kavandatud parandus- või kompensatsioonimeetmete hindamine. Turuteabe vahendi kasutamisel on liikmesriikide antava tundliku teabe konfidentsiaalsus täielikult tagatud. Uurimise algatamise otsuse eesmärk on juba teatada kolmandatele pooltele juhtumi peamistest aspektidest viisil, mis kaitseb potentsiaalselt tundlikku teavet. Komisjon tagab ka, et kolmandatele pooltele esitatavate taotluste koostamisel ei avaldata tundlikku teavet. Teabetaotlusele vastavatel turuosalistel palutakse esitada komisjonile vastuste mittekonfidentsiaalne versioon. Kui teatavaid andmeid käsitatakse konfidentsiaalsena, tagab komisjon, et neid kaitstakse piisavalt (nt andmete koondamisega või üksnes arvuvahemiku esitamisega). Kui komisjon soovib kasutada kolmanda poole esitatud konfidentsiaalset teavet, mida ei ole võimalik koondada või muul viisil anonüümseks muuta, peab ta selleks, et seda teavet otsuses kasutada, saama enne kõnealuse teabe liikmesriigile avaldamist kolmanda poole nõusoleku. Juhul kui näib, et konfidentsiaalsena tähistatud teabe suhtes ei kehti ametisaladuse hoidmise kohustus, on asjakohane luua menetlus, mille abil komisjon saab otsustada, millises ulatuses saab sellist teavet avaldada. Kui tehakse otsus mitte aktsepteerida teabe konfidentsiaalsuse nõuet, tuleb selles märkida ajavahemik, mille möödumisel teave avaldatakse, nii et asjaomane kolmas pool saab kasutada talle kättesaadavat kohtulikku kaitset, sealhulgas ajutisi kaitsemeetmeid (artikli 7 lõige 9). * * * Turuteabe vahendi kasutuselevõtmine peaks kaasa tooma liikmesriikide halduskoormuse vähenemise. Kui komisjon saab kas või osaliselt leevendada liikmesriikide asutuste teabe kogumisega seotud koormust, eriti juhul, kui liikmesriigil ei ole asjaomast teavet ja selle hankimisega kaasneksid märkimisväärsed lisapingutused, ja kasutada otse juba olemasolevat äriühingu tasandi teavet (nt turuosa, turu struktuur jne), võib lõpptulemusena saavutada parema tasakaalu abi andja ja lõpliku abisaaja vahel. Ajakohastatud eeskirjadega ei muudeta siiski liikmesriigi kohustust esitada tõendid, mis näitavad abimeetme kokkusobivust siseturuga. Samuti ei muudeta nendega riigiabi menetluse kahepoolset laadi. Turuteabe vahend kaasaks liikmesriigid nõuetekohaselt menetlusse, andes neile võimaluse esitada märkusi teabetaotluse vastuste kohta (artikli 7 lõige 8). Sel viisil on tagatud nende kaitseõigus ja menetluse läbipaistvus. Abisaaja ja komisjoni talituste otsene kirjavahetus aitaks paremini kindlaks teha, mida on tegelikult vaja, et siseturuga kokkusobivuse hindamine õigeks ajaks lõpule viia, mis oleks kasulik nii abisaajale kui ka liikmesriigile. Selline areng parandaks ka abisaaja olukorra prognoositavust. Nõutavad faktilised andmed on abisaajale hõlpsalt kättesaadavad ja nende hankimisega peaks talle kaasnema üksnes vähesel määral lisatööd, mida ta on valmis kiiresti tegema tõendamaks, et tema taotletav abi on põhjendatud. Kui komisjon kasutab turuteabe vahendit, on see ka konkurentide ja kaebuste esitajate huvides, sest see võimaldab komisjonil põhjalikumalt hinnata asjaomase abi siseturuga kokkusobivust ja hoiab seeläbi ära siseturuga kokkusobimatust abist tulenevad põhjendamatud konkurentsimoonutused või heastab need. Turuteabe vahendit kasutades saab komisjon kontakteeruda asjaomaste kolmandate pooltega otse ja samal ajal. See aitab kaasa läbipaistvamale, täpsemale ja sujuvamale teabevoole, miks peaks vähendama korduvate ja järjestikuste teabenõuete arvu ja lühendama seeläbi uurimise kestust. Komisjon kohaldab turuteabe taotlemisel proportsionaalsuse kriteeriumi. Seeläbi vähendatakse asjaomaste äriühingute koormust vajaliku miinimumini, mis võimaldab komisjonil riigiabi meetme hindamise lõpule viia. Väikesi ja keskmise suurusega ettevõtjaid (VKEd) puudutab turuteabe vahend üksnes erandjuhul, arvestades, et turuteabe vahendit kasutataks enamasti komplekssetel üksikjuhtudel, mis nõuavad põhjalikku hinnangut, enamik VKEdele antavast abist aga eraldatakse kas heakskiidetud või grupierandi kohaste abikavade alusel[24]. Nendel harvadel juhtudel, mil turuteabe vahend VKEsid puudutab, kohandab komisjon oma nõudeid eespool nimetatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt. Turuteabe vahendi kasutuselevõtt pärast ametliku uurimise algatamist ei muuda kolmandate poolte rolli teabeallikana, mis on juba praegu ette nähtud ja mida kinnitab üheselt Euroopa Liidu Kohtu praktika. Siiski saavad trahvide ja/või perioodiliste karistusmaksete määramise otsuste adressaadid õiguse esitada oma seisukohad (artikli 6b lõige 5) ja otsuseid vaidlustada (artikli 6b lõige 6). Uued teabe kogumise eeskirjad on vajalikud selle tagamiseks, et komisjon võtab vastu teadlikke ja põhjendatud otsuseid ettevõtjate seisukohast mõistliku aja jooksul. Nii suurendab komisjon liikmesriikide ja äriühingute õiguskindlust ning muudab riigiabi poliitika tõhusamaks ja läbipaistvamaks. 2.2.2 Majandussektorite ja abivahenditega seotud uurimised Kooskõlas riigiabi ajakohastamise algatuse eesmärkidega keskendub komisjon juhtudele, mis moonutavad enim siseturu toimimist. Kui komisjon hakkab uurimistes kasutama tugevdatud horisontaalset lähenemisviisi, on tal paremad võimalused avastada abi, mida antakse teatavas sektoris või mille aluseks on teatav abimeede ning mis võib konkurentsi piirata või moonutada. Vajadus parema horisontaalse teavitamise järele on eriti ilmne juhtudel, kui komisjoni valduses olevatest andmetest (sõltumata sellest, kas need on saadud kaebuste, teatiste või turuteabe kaudu) selguvad probleemid, mis on seotud mitme liikmesriigi konkreetse sektoriga, ning on alust arvata, et samalaadsed probleemid võivad esineda ka teistes liikmesriikides. Pärast kontrollikoja soovitusi, mille kohaselt komisjon peaks laiendama järelevalvet nii valimi suurendamise kui ka järelevalve laiema ulatuse abil,[25] on komisjon juba hakanud rohkem kasutama oma praegusi volitusi jälgida heakskiidetud abimeetmeid ja teha teatamiskohustusest vabastatud abikavade järelkontrolli. Nii saab ta koguda liikmesriikidelt horisontaalset teavet konkreetsete majandussektorite või mitmes liikmesriigis eksisteerivate abivahendite kasutamise kohta. Selleks et täiendada oma teadmisi konkreetsete majandussektorite või riigiabi küsimuste vallas, võib komisjon saata ka küsimustikke, esitada liikmesriikidele taotlusi või nõuda eksperdiaruandeid ning tulevikus võib ta esitada turuosalistele teabetaotlusi. Selleks et täiendada komisjoni seniseid volitusi ja saada turust eelnevalt terviklik ülevaade, on tehtud ettepanek kehtestada konkreetne õiguslik alus, mille põhjal algatada majandussektorite ja abimeetmete liikide uurimisi (artikkel 20a). Komisjon kasutaks selleks oma volitusi saata liikmesriikidele ja asjaomastele turuosalistele teabetaotlusi. Uuringu lõpus võib komisjon avaldada konkreetseid majandussektoreid käsitleva uuringu tulemuste kohta aruande. Enne sektoriuuringu ametlikku algatamist peab komisjon analüüsima kogu teavet, mis on tema käsutuses või avalikkusele kättesaadav. Proportsionaalsust arvestades nõuab sektoriuuringu algatamine seepärast, et avalikkusele kättesaadavad allikad viitaksid asjaolule, et teatava sektori või teatava abivahendi kasutamisega seotud riigiabiprobleemid esinevad mitmes liikmesriigis, näiteks teatavas sektoris või teatava abivahendi alusel mitmes liikmesriigis antav olemasolev abi ei ole või ei ole enam siseturuga kokkusobiv. Sektoriuuring toob alguses vähesel määral lisatööd teatavate turuosaliste jaoks, kellele adresseeritakse esmajoones mitteavaliku teabe taotlused. Seejärel küsib komisjon teavet ka liikmesriikidelt ja palub neil esitada märkusi ja oma seisukoht. Selle algse töökoormuse mõju tasakaalustab asjaolu, et hiljem väheneb märkimisväärselt kõikide asjaosaliste (liikmesriigid, abisaajad, turuosalised ja komisjon) töökoormus, mis on seotud üksikjuhtude edaspidise uurimisega, sest vajaliku teabe taotluste arv väheneb. Samuti suureneb tänu läbipaistvamatele ja kiirematele menetlustele oodavalt riigiabi eeskirjade täitmise tagamise tõhusus. 3. HUVITATUD POOLTEGA KONSULTEERIMISE TULEMUSED JA MÕJU HINDAMINE Konsulteerimine huvitatud pooltega ja eksperdihinnangute kasutamine Riigiabi menetluste reformi esitleti liikmesriikidele ja seda arutati 6. märtsil ja 11. juulil 2012 korraldatud kõrgetasemelistel kohtumistel. Lisaks toimus 19. septembril 2012 tehniline seminar, millel käsitleti teabevahendeid ja sektoriuuringuid. 2012. aasta 13. juulist kuni 5. oktoobrini toimus üldsusega konsulteerimine riigiabiga seotud kaebuste käsitlemise ja riigiabi uurimise käigus teabe kogumise valdkonnas. Üldsusega konsulteerimise käigus antud vastustega saab tutvuda konkurentsi peadirektoraadi veebilehel ja tulemusi esitleti liikmesriikidele 9. novembril 2012 korraldatud kõrgetasemelisel kohtumisel. Mõju hindamine Ei kohaldata 4. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG Kavandatud meetmete kokkuvõte Ettepanek käsitleb nõukogu määruse (EÜ) nr 659/99 muutmist ja sellega nähakse ette riigiabi uurimiste menetluseeskirjad seoses kaebuste käsitlemise ja turuteabe kogumisega. Õiguslik alus Ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 109. Subsidiaarsus ja proportsionaalsus Menetlusmääruse kavandatava muutmise eesmärk on muuta riigiabi menetlusi tõhusamaks, aidates seeläbi säilitada siseturu terviklikkust ja saavutades riigiabi ajakohastamise algatamise ja üldisemalt strateegia „Euroopa 2020” eesmärke. Samuti leevendatakse nii muu hulgas liikmesriikide ja kolmandate isikute halduskoormust. Seepärast on käesolev komisjoni ettepanek proportsionaalne taotletava poliitilise eesmärgiga. Käesolev ettepanek käsitleb riigiabi eeskirjade kohaldamist, mis kuulub Euroopa Liidu ainupädevusse. Seetõttu subsidiaarsuse põhimõtet ei kohaldata. Õigusakti valik Nõukogu määrus, millega muudetakse nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määrust (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks. 5. MÕJU EELARVELE Käesolev muudatusettepanek ei mõjuta ELi eelarvet (finantsmääruse artikkel 28 ja rakenduseeskirjade artikkel 22). 2012/0342 (NLE) Ettepanek: NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks. (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 109, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust[26] ning arvestades järgmist: (1) Võttes arvesse riigiabi eeskirjade põhjalikku ajakohastamist, mille eesmärk on aidata rakendada majanduskasvu strateegiat „Euroopa 2020”[27] ja konsolideerida eelarvet, tuleks aluslepingu artiklit 107 kohaldada tõhusalt ja ühetaoliselt kogu liidus. Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määrusega (EÜ) nr 659/1999 kodifitseeriti ja tugevdati komisjoni senist tava, et suurendada õiguskindlust ja toetada riigiabi poliitika arendamist läbipaistvas keskkonnas. Võttes aga arvesse selle kohaldamisel saadud kogemusi ja viimase aja sündmusi, nagu laienemine ning majandus- ja finantskriis, tuleks kõnealuse määruse teatavaid aspekte muuta, et komisjon saaks tegutseda tõhusamalt. (2) Selleks et hinnata aluslepingu artikli 108 kohaselt komisjoni ainupädevusse kuuluva teatatud või ebaseadusliku riigiabi kokkusobivust siseturuga, on asjakohane tagada, et komisjonil on riigiabi eeskirjade täitmise tagamiseks volitused taotleda kogu vajalikku teavet kõikidelt ettevõtjatelt, ettevõtjate ühendustelt ja liikmesriikidelt alati, kui tal on kahtlusi asjaomase meetme siseturuga kokkusobivuse suhtes, mistõttu ta on algatanud ametliku uurimise. (3) Selleks et hinnata pärast ametliku uurimismenetluse algatamist abimeetme siseturuga kokkusobivust, eelkõige seoses uute või tehniliselt keerukate meetmetega, mida tuleb põhjalikult hinnata, peaks komisjonil, juhul kui tema käsutuses olev teave ei ole piisav, olema võimalik tavalise teabenõude või otsusega nõuda mis tahes ettevõtjalt, ettevõtjate ühenduselt või liikmesriigilt kogu hindamise lõpuleviimiseks vajalikku teavet, võttes nõuetekohaselt arvesse proportsionaalsuse põhimõtet, eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate puhul. (4) Komisjonil peaks olema võimalik tagada, et mis tahes ettevõtjale või ettevõtjate ühendusele adresseeritud teabetaotlustele vastatakse, määrates vajaduse korral proportsionaalseid trahve ja perioodilisi karistusmakseid. Nende isikute õigusi, kellelt teavet taotletakse, tuleks kaitsta, andes neile võimaluse esitada oma seisukohad enne trahvide või perioodiliste karistusmaksete määramise otsuse tegemist. Euroopa Liidu Kohtul peaks olema aluslepingu artikli 261 kohaselt täielik pädevus selliseid trahve või perioodilisi karistusmakseid määrata. (5) Trahve ja perioodilisi karistusmakseid ei kohaldata liikmesriikide suhtes, sest vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklile 4 on liikmesriigid kohustatud tegema komisjoniga koostööd ja esitama talle kogu vajaliku teabe, et komisjon saaks täita talle määrusega (EÜ) nr 659/1999 pandud kohustusi. (6) Selleks et kaitsta asjaomase liikmesriigi kaitseõigusi, tuleks teda teavitada ettevõtjatele, ettevõtjate ühendustele või liikmesriikidele saadetud teabetaotluste sisust ning tal peaks olema võimalik esitada oma tähelepanekuid nende märkuste kohta, mis tekitavad kahtlusi asjaomase abimeetme siseturuga kokkusobivuse suhtes. (7) Komisjon peaks nõuetekohaselt arvestama ettevõtjate õigustatud huvi kaitsta oma ärisaladusi. Komisjonil ei tohiks olla võimalik kasutada üheski otsuses vastajate antud konfidentsiaalset teavet, mida ei ole võimalik koondada või muul viisil anonüümseks muuta, kui ta ei ole eelnevalt saanud nende nõusolekut kõnealuse teabe asjaomasele liikmesriigile avaldamiseks. (8) Juhul kui näib, et konfidentsiaalsena tähistatud teabe suhtes ei kehti ametisaladuse hoidmise kohustus, on asjakohane luua menetlus, mille abil komisjon saab otsustada, millises ulatuses saab sellist teavet avaldada. Kui tehakse otsus mitte aktsepteerida teabe konfidentsiaalsuse nõuet, tuleb selles märkida ajavahemik, mille möödumisel teave avaldatakse, nii et asjaomane kolmas pool saab kasutada talle kättesaadavat kohtulikku kaitset, sealhulgas ajutisi kaitsemeetmeid. (9) Komisjon võib omal algatusel läbi vaadata mis tahes allikast pärineva teabe ebaseadusliku abi kohta, et tagada aluslepingu artikli 108 ning eriti selle lõikes 2 sätestatud teatamiskohustuse ja kavandatava meetme rakendamise keelu järgimine ning hinnata asjaomase abi kokkusobivust siseturuga. Sellega seoses on kaebused oluline teabeallikas, mille põhjal avastada liidu riigiabi eeskirjade rikkumine. (10) Selleks et parandada komisjonile esitatavate kaebuste kvaliteeti ning samal ajal suurendada läbipaistvust ja õiguskindlust, on asjakohane määrata kindlaks tingimused, mida kaebuse esitaja peaks täitma, et anda komisjonile teavet väidetava ebaseadusliku abi kohta, mille põhjal algatatakse esialgne uurimine. (11) Kaebuste esitajatelt tuleks nõuda, et nad tõendaksid, et nad on huvitatud pooled ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 ja määruse (EÜ) nr 659/99 artikli 1 punkti h tähenduses. Samuti tuleks nõuda, et nad esitaksid teatava hulga teavet vormis, mille komisjon peaks olema volitatud kindlaks määrama rakendussättes. (12) Õiguskindluse huvides on asjakohane kehtestada trahvide ja perioodiliste karistusmaksete määramise ja täitmisele pööramise aegumistähtajad. (13) Tagamaks, et komisjon käsitleb samalaadseid küsimusi järjepidevalt kogu siseturu ulatuses, on asjakohane täiendada komisjoni seniseid volitusi, nähes selleks ette konkreetse õigusliku aluse teatava majandussektori või teatavate mitmes liikmesriigis kasutatavate abivahendite uurimise algatamiseks. Proportsionaalsuse huvides peaks sektoriuuringute aluseks olema sellise avalikult kättesaadava teabe eelnev analüüs, mis viitab asjaolule, et teatava sektori või teatava abivahendi kasutamisega seotud riigiabiprobleemid esinevad mitmes liikmesriigis, näiteks et teatavas sektoris või teatava abivahendi alusel mitmes liikmesriigis antav olemasolev abi ei ole või ei ole enam siseturuga kokkusobiv. Sellised uuringud võimaldaksid komisjonil käsitleda horisontaalse riigiabi küsimusi tõhusalt ja läbipaistvalt . (14) Riigiabi eeskirjade järjekindel kohaldamine eeldab liikmesriikide kohtute ja komisjoni koostöö korra ettenägemist. Selline koostöö on asjakohane kõikide liikmesriikide kohtute puhul, kes kohaldavad aluslepingu artikli 107 lõiget 1 ja artiklit 108, sõltumata kontekstist. Liikmesriikide kohtutel peaks olema võimalik küsida komisjonilt teavet või komisjoni arvamust riigiabi reguleerivate õigusaktide kohaldamisega seotud küsimustes. Peale selle peaks komisjonil olema võimalik esitada kohtutele, kes kohaldavad aluslepingu artikli 107 lõiget 1 ja artiklit 108, kirjalikke või suulisi tähelepanekuid. Need tähelepanekud tuleks esitada liikmesriikide menetluseeskirjade ja -tavade, sealhulgas poolte õiguste kaitset käsitlevate eeskirjade kohaselt. (15) Läbipaistvuse ja õiguskindluse huvides tuleks komisjoni otsuseid käsitlev teave avalikustada. Seepärast on asjakohane avaldada trahvide või perioodiliste karistusmaksete määramise otsused, sest need mõjutavad asjaomaste teabeallikate huve. Komisjon peaks oma otsuste avaldamisel järgima ametisaladuse hoidmisega seotud eeskirju vastavalt aluslepingu artiklile 339. (16) Komisjon peaks tihedas koostöös riigiabi nõuandekomiteega saama vastu võtta rakendussätteid, millega nähakse ette määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 10 lõike 1 ja artikli 20 kohaselt esitatud kaebuste vormi, sisu ja muid kriteeriume käsitlevad üksikasjalikud eeskirjad. (17) Seepärast tuleks nõukogu määrust (EÜ) nr 659/1999 vastavalt muuta, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: Artikkel 1 Määrust (EÜ) nr 659/1999 muudetakse järgmiselt. (1) Artikli 5 pealkiri asendatakse järgmisega. „Teavitavale liikmesriigile esitatav teabetaotlus” (2) Lisatakse artiklid 6a ja 6b. „Artikkel 6a Muudele allikatele esitatav teabetaotlus 1. Pärast artiklis 6 ettenähtud ametliku uurimismenetluse algatamist võib komisjon juhul, kui talle kättesaadav teave ei ole piisav ja kui ta seda vajalikuks peab, nõuda ettevõtjalt, ettevõtjate ühenduselt või mõnelt teiselt liikmesriigilt, et see annaks kogu vajaliku teabe, mis võimaldab komisjonil asjaomase meetme hindamise lõpule viia. 2. Liikmesriigid annavad teabe tavalise teabenõude alusel tähtaja jooksul, mis ei tohiks tavaliselt ületada üht kuud. 3. Komisjon võib nõuda ettevõtjalt või ettevõtjate ühenduselt, et see annaks teavet tavalise teabenõude alusel. Kui komisjon saadab ettevõtjale või ettevõtjate ühendusele tavalise teabenõude, märgib ta selles nõude õigusliku aluse ja eesmärgi, täpsustab, millist teavet nõutakse, ning määrab kindlaks teabe esitamise tähtaja. Samuti viitab ta artikli 6b lõikes 1 sätestatud trahvidele, mis määratakse ebaõige või eksitava teabe esitamise eest. 4. Komisjon võib nõuda ettevõtjalt või ettevõtjate ühenduselt, et see annaks teavet otsuse alusel. Kui komisjon nõuab ettevõtjalt või ettevõtjate ühenduselt teavet otsusega, märgib ta selles nõude õigusliku aluse ja eesmärgi, täpsustab, millist teavet nõutakse, ning määrab kindlaks teabe esitamise tähtaja. Otsuses viidatakse ka artikli 6b lõikes 1 sätestatud trahvidele ning viidatakse artikli 6b lõikes 2 sätestatud perioodilistele karistusmaksetele või määratakse kõnealused karistusmaksed. Samuti teavitatakse otsuses ettevõtja või ettevõtjate ühenduse õigusest anda otsus läbivaatamiseks Euroopa Liidu Kohtule. 5. Komisjon teavitab asjaomast liikmesriiki lõigete 1–4 kohaselt saadetud teabenõuete sisust. 6. Taotletud teavet esitavad asjaomaste ettevõtjate nimel ettevõtjate omanikud või nende esindajad ning juriidiliste isikute, äriühingute ja iseseisva õigusvõimeta ühenduste puhul isikud, kes on seaduse või põhikirja järgi volitatud neid esindama. Nõuetekohaselt volitatud isikud võivad esitada teavet oma klientide nimel. Kui esitatud teave on mittetäielik, ebaõige või eksitav, vastutab täielikult klient. Artikkel 6b Trahvid ja perioodilised karistusmaksed 1. Komisjon võib oma otsusega määrata ettevõtjatele või ettevõtjate ühendustele trahve, mis ei ületa 1 % eelmise eelarveaasta kogukäibest, kui need tahtlikult või hooletuse tõttu: a) annavad artikli 6a lõike 3 alusel esitatud teabenõudele vastates ebaõiget või eksitavat teavet; b) annavad artikli 6a lõike 4 alusel vastuvõetud otsusele vastates ebaõiget, mittetäielikku või eksitavat teavet või ei esita teavet kindlaksmääratud tähtaja jooksul. 2. Komisjon võib oma otsusega määrata ettevõtjatele või ettevõtjate ühendustele perioodilisi karistusmakseid, mis ei ületa 5 % eelmise eelarveaasta keskmisest päevakäibest iga teabe esitamisega viivitatud tööpäeva kohta, mida arvutatakse alates otsuses määratud kuupäevast, kuni nad esitavad täieliku ja õige teabe, mida komisjon nõuab artikli 6a lõike 4 kohaselt tehtud otsusega. 3. Trahvi- või perioodilise karistusmakse summa määramisel võetakse arvesse rikkumise laadi, raskusastet ja ajalist kestust. 4. Kui ettevõtjad või ettevõtjate ühendused on täitnud kohustuse, mille täitmiseks perioodiline karistusmakse määrati, võib komisjon määrata perioodilise karistusmakse lõppsummaks algses perioodilise karistusmakse määramise otsuses ettenähtust väiksema summa. 5. Enne mis tahes lõigete 1 ja 2 kohase otsuse vastuvõtmist annab komisjon asjaomastele ettevõtjatele või ettevõtjate ühendustele võimaluse esitada oma seisukoht. 6. Euroopa Liidu Kohtul on Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 261 sätestatud täielik pädevus vaadata läbi komisjoni määratud trahvid või perioodilised karistusmaksed. Ta võib määratud trahvi või perioodilise karistusmakse tühistada, seda vähendada või suurendada.” (3) Artiklile 7 lisatakse lõiked 8–10. „8. Enne mis tahes lõigete 2–5 kohase otsuse vastuvõtmist annab komisjon asjaomastele ettevõtjatele või ettevõtjate ühendustele võimaluse esitada oma seisukoht komisjonilt artikli 6a kohaselt saadud teabe kohta, niivõrd kui kõnealune teave tekitab kahtlusi meetme siseturuga kokkusobivuse suhtes. 9. Komisjon ei või kasutada üheski lõigete 2–5 kohaselt tehtud otsuses vastajate antud konfidentsiaalset teavet, mida ei ole võimalik koondada või muul viisil anonüümseks muuta, kui ta ei ole saanud nende nõusolekut kõnealuse teabe avaldamiseks asjaomasele liikmesriigile. Komisjon võib teha põhjendatud otsuse, millest teatatakse asjaomasele ettevõtjale või ettevõtjate ühendusele ja milles ta tõdeb, et vastaja esitatud ja konfidentsiaalsena tähistatud teave ei ole kaitstud, ning määrab kindlaks ajavahemiku, mille möödumisel teave avaldatakse. Kõnealune ajavahemik peab olema vähemalt üks kuu. 10. Komisjon arvestab ettevõtjate õigustatud huvi kaitsta oma ärisaladusi. Kui artikli 6a kohaselt teavet esitav ettevõtja või ettevõtjate ühendus esitab endale potentsiaalse kahju tekkimise tõttu vastava taotluse, ei avaldata huvitatud poole isikut asjaomasele liikmesriigile.” (4) Artiklit 10 muudetakse järgmiselt. Lõiked 1 ja 2 asendatakse järgmisega. „1. Ilma et see piiraks artikli 20 kohaldamist, võib komisjon omal algatusel kontrollida mis tahes allikast väidetava ebaseadusliku abi kohta saadud teavet. Komisjon kontrollib põhjendamatu viivituseta kõiki kaebusi, mis huvitatud pooled on artikli 20 lõike 2 kohaselt esitanud. 2. Vajaduse korral taotleb komisjon asjaomaselt liikmesriigilt teavet. Artikli 2 lõiget 2 ja artikli 5 lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse mutatis mutandis. Pärast ametliku uurimismenetluse algatamist võib komisjon taotleda teavet ka muudest allikatest. Artikleid 6a ja 6b kohaldatakse mutatis mutandis.” (5) Artikli 14 järele lisatakse järgmine peatükk. „IIIA Peattükk Aegumistähtajad” (6) Artikli 15 pealkiri asendatakse järgmisega. „Abi tagastamise aegumistähtaeg” (7) Lisatakse artiklid 15a ja 15b. „Artikkel 15a Trahvide ja perioodiliste karistusmaksete määramise aegumistähtaeg 1. Komisjonile artikliga 6b antud volitused kehtivad kolm aastat. 2. Aegumistähtaeg hakkab kulgema rikkumise toimepanemise päevast. Pideva või korduva rikkumise korral hakkab aegumistähtaeg kulgema rikkumise lõppemise päevast. 3. Mis tahes komisjoni meede, mida ta rakendab rikkumisega seotud uurimise või menetluse eesmärgil, katkestab trahvide või perioodiliste karistusmaksete määramise suhtes kohaldatava aegumistähtaja alates kuupäevast, mil meetmest teatati asjaomasele ettevõtjale või ettevõtjate ühendusele. 4. Aegumistähtaeg algab iga katkemise korral uuesti. Aegumistähtaeg möödub hiljemalt päeval, mil lõpeb kahekordse aegumistähtajaga võrdne ajavahemik, ilma et komisjon oleks määranud trahvi või perioodilise karistusmakse. Kõnealust ajavahemikku pikendatakse aja võrra, mille jooksul aegumistähtaeg on lõike 5 kohaselt peatatud. 5. Trahvide või perioodiliste karistusmaksete määramisega seotud aegumistähtaja kulgemine peatatakse komisjoni otsuse Euroopa Liidu Kohtus läbivaatamise ajaks. Artikkel 15b Trahvide ja perioodiliste karistusmaksete täitmisele pööramise aegumistähtaeg 1. Komisjoni volitused täita artikli 6b kohaselt tehtud otsuseid kehtivad viis aastat. 2. Aegumistähtaeg hakkab kulgema lõpliku otsuse tegemise päevast. 3. Trahvide või perioodiliste karistusmaksete täitmisele pööramise aegumistähtaja kulgemine katkeb: a) kui teatatakse otsusest muuta trahvi või perioodilise karistusmakse algset summat või otsusest sellise muutmise taotlus rahuldamata jätta; b) kui komisjon või komisjoni taotlusel tegutsev liikmesriik võtab meetmeid, mille eesmärk on trahvi või perioodilise karistusmakse täitmisele pööramine. 4. Aegumistähtaeg algab iga katkemise korral uuesti. 5. Trahvide või perioodiliste karistusmaksete täitmisele pööramise täitmise aegumistähtaeg peatatakse: a) määratud maksetähtaja lõpuni; b) kuni Euroopa Liidu Kohtu otsusega on peatatud makse sissenõudmine.” (8) Artikkel 16 asendatakse järgmisega. „Artikkel 16 Abi kuritarvitamine Ilma et see piiraks artikli 23 kohaldamist, võib komisjon abi kuritarvitamise korral algatada ametliku uurimismenetluse vastavalt artikli 4 lõikele 4. Artikleid 6, 6a ja 6b, artikli 7 lõikeid 1–5, artikleid 9 ja 10, artikli 11 lõiget 1 ning artikleid 12–15 kohaldatakse mutatis mutandis.” (9) Artikli 20 lõige 2 asendatakse järgmisega. „2. Iga huvitatud pool võib komisjonile esitada kaebuse väidetava ebaseadusliku abi ja abi väidetava kuritarvitamise kohta. Selleks täidab huvitatud pool nõuetekohaselt vormi, mille komisjon peaks olema volitatud kindlaks määrama rakendussättes, ja esitab kogu nõutava kohustusliku teabe. Kui komisjon leiab, et huvitatud poole esitatud faktilised ja õiguslikud asjaolud ei võimalda esimese kontrolli alusel piisavalt tõendada ebaseadusliku abi olemasolu või abi kuritarvitamist, teatab ta sellest huvitatud poolele ja nõuab märkuste esitamist ettenähtud tähtaja jooksul, mis tavaliselt ei ületa üht kuud. Kui huvitatud pool ei suuda oma seisukohti ettenähtud tähtaja jooksul esitada, loetakse kaebus tagasivõetuks. Komisjon saadab kaebuse eset käsitleva juhtumi kohta tehtud otsuse koopia huvitatud poolele.” (10) Artikli 20 järele lisatakse VIa peatükk. „VIa Peattükk Majandussektorite ja abivahenditega seotud uurimised Artikkel 20a Majandussektorite ja abivahenditega seotud uurimised 1. Kui kättesaadav teave osutab sellele, et teatava sektori või teataval abivahendil põhinevad riigiabi meetmed võivad piirata või moonutada konkurentsi mitme liikmesriigi siseturul või et teatavas sektoris või teatava abivahendi alusel mitmes liikmesriigis antav olemasolev abi ei ole või ei ole enam siseturuga kokkusobiv, võib komisjon korraldada uuringu, mis käsitleb seda majandussektorit või asjaomase abivahendi kasutamist mitmes liikmesriigis. Uuringu käigus võib komisjon nõuda kõnealustelt liikmesriikidelt või asjaomastelt ettevõtjatelt või ettevõtjate ühendustelt aluslepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamiseks vajaliku teabe esitamist, võttes nõuetekohaselt arvesse proportsionaalsuse põhimõtet. Komisjon võib avaldada aruande teatavat majandussektorit või mitmes liikmesriigis kasutatavaid abivahendeid käsitleva uuringu tulemuste kohta ning kutsuda kõnealuseid liikmesriike ning asjaomaseid ettevõtjaid või ettevõtjate ühendusi üles märkusi esitama. 2. Artikleid 5, 6a ja 6b kohaldatakse mutatis mutandis.” 11) Artikli 23 järele lisatakse VIIa peatükk. „VIIa Peattükk Koostöö liikmesriikide kohtutega Artikkel 23a Koostöö liikmesriikide kohtutega 1. Aluslepingu artikli 107 lõike 1 ja artikli 108 kohaldamisel võivad liikmesriikide kohtud paluda komisjonil edastada neile tema valduses olevat teavet või esitada oma arvamuse riigiabi eeskirjade kohaldamisega seotud küsimuste kohta. 2. Kui see on vajalik aluslepingu artikli 107 lõike 1 ja artikli 108 ühetaoliseks kohaldamiseks, võib komisjon omal algatusel esitada liikmesriikide kohtutele kirjalikke tähelepanekuid. Asjaomase kohtu loal võib ta esitada ka suulisi märkusi. Komisjon võib üksnes tähelepanekute koostamise eesmärgil nõuda, et liikmesriigi asjaomane kohus edastaks talle juhtumi hindamiseks vajalikud dokumendid või tagaks nende edastamise.” (12) Artikkel 25 asendatakse järgmisega. „Artikkel 25 Otsuste adressaadid 1. Artikli 6a lõike 4, artikli 6b lõigete 1 ja 2 ning artikli 7 lõike 9 kohaselt tehtud otsused adresseeritakse asjaomasele ettevõtjale või ettevõtjate ühendusele. Komisjon teatab nendest otsustest viivitamata adressaadile ja annab talle võimaluse teatada komisjonile, millist teavet ta peab ametisaladuse hoidmise kohustuse alla kuuluvaks. 2. Kõik muud vastavalt II, III, IV, V ja VII peatükile tehtud otsused adresseeritakse asjaomasele liikmesriigile. Komisjon teatab nendest otsustest viivitamata asjaomasele liikmesriigile ja annab talle võimaluse teatada komisjonile, millist teavet ta peab ametisaladuse hoidmise kohustuse alla kuuluvaks.” (13) Artiklisse 26 lisatakse lõige 2a. „2a. Komisjon avaldab artikli 6b lõigete 1 ja 2 kohaselt tehtud otsused Euroopa Liidu Teatajas.” (14) Artikkel 27 asendatakse järgmisega. „Artikkel 27 Rakendussätted Komisjonil on artiklis 29 sätestatud korras volitused võtta vastu rakendussätted, mis käsitlevad: a) teatiste vormi, sisu ja muid üksikasju; b) aastaaruannete vormi, sisu ja muid üksikasju; c) artikli 10 lõike 1 ja artikli 20 lõike 2 kohaselt esitatud kaebuste vormi, sisu ja muid üksikasju; d) üksikasju aegumistähtaegade ja nende arvutamise kohta; e) artikli 14 lõikes 2 nimetatud intressimäära.” Artikkel 2 Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Brüssel, Nõukogu nimel eesistuja FINANTSSELGITUS Käesolev muutmisettepanek ei mõjuta ELi eelarvet. [1] Nõukogu määrus (EÜ) nr 659/1999, 22. märts 1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (EÜT L 83, 27.3.1999, lk 1). [2] Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „ELi riigiabi ajakohastamine”, 8.5.2012, COM (2012) 209 (final). [3] Komisjoni teatis „Euroopa 2020. aastal: aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia”, 3.3.2010, KOM(2010) 2020 (lõplik). [4] Teatise „ELi riigiabi ajakohastamine” punkt 23b, viide joonealuses märkuses 2. [5] Euroopa Kontrollikoja eriaruanne nr 15/2011 „Kas komisjoni menetlused tagavad riigiabi kontrolli tõhusa juhtimise?”, 15.12.2011: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=SRCA:2011:15:FIN:ET:PDF [6] Euroopa Liidu Nõukogu järeldused, milles käsitletakse Euroopa Kontrollikoja eriaruannet nr 15/2011 „Kas komisjoni menetlused tagavad riigiabi kontrolli tõhusa juhtimise?”. Vastu võetud 2.5.2012, 9149/12. [7] Euroopa Parlamendi resolutsioon komisjoni 2010. aasta eelarve täitmisele heakskiidu andmisega seotud kontrollikoja eriaruannete kohta, 10.5.2012, punktid 116–125, 2011/2225(DEC). [8] Teatise „ELi riigiabi ajakohastamine” punkt 23b, viide joonealuses märkuses 2. [9] ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 ja menetlusmääruse artikli 1 punkti h tähenduses. [10] 2012. aasta 31. märtsi seisuga oli konkurentsi peadirektoraadi kaebuste uurimise keskmine kestus 17 kuud. [11] Komisjoni teatis „Parimate tavade juhend riigiabi kontrollimenetluste teostamiseks”, ELT C 136, 16.6.2009, lk 13. [12] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1/2003, 16. detsember 2002, asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT L 1, 4.1.2003, lk 1). [13] Komisjoni määrus (EÜ) nr 773/2004, 7. aprill 2004, mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 81 ja 82 kohaste menetluste teostamist komisjonis (ELT L 123, 27.4.2004, lk 18). [14] Kohtuasi T-442/07: Ryanair vs. komisjon, 2011, seni avaldamata, punkt 33. [15] Vt kohtuasi 323/82, Intermills vs. komisjon, EKL 1984, lk 3809, punkt 16. [16] Nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkt h: „huvitatud pool – mis tahes liikmesriik, isik, ettevõtja või ettevõtjate ühendus, kelle huve võib abi andmine mõjutada, eriti abi saaja, konkureerivad ettevõtjad ja ametiliidud.” [17] Komisjoni teatis „Parimate tavade juhend riigiabi kontrollimenetluste teostamiseks”, vt joonealune märkus 11. [18] Komisjoni teatis „Riigiabi reguleerivate õigusaktide täitmise tagamise kohta liikmesriikide kohtute poolt” (ELT C 85, 9.4.2009, lk 1). [19] Joonealuses märkuses nr 11 nimetatud komisjoni teatise „Parimate tavade juhend riigiabi kontrollimenetluste teostamiseks” punkt 34. [20] Kohtuasi C-84/82, Saksamaa vs. komisjon, EKL 1984, lk 1451; kohtuasi T-198/01, Technische Glaswerke Ilmenau vs. komisjon, EKL 1984, lk II-2717; kohtuasi 73/98, Prayon-Rupel vs. komisjon, EKL 2001, lk II-867; kohtuasi T-304/08, Smurfit Kappa vs. komisjon, 2012, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata. [21] Nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 139/2004 (kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (EÜ koondumismäärus)) (ELT L 24, 29.1.2004, lk 1) artiklid 13 ja 14. [22] Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 (asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta) (EÜT L 1, 4.1.2003, lk 1) artiklid 22 ja 23. [23] Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 artiklid 25 ja 26, vt joonealune märkus 22. [24] Viimases riigiabi tulemustabelis (SEK(2011) 1487 (lõplik)) avaldatud andmete kohaselt eraldati 2010. aastal 88,5 % liikmesriikide antava abi kogusummast heakskiidetud kavade või grupierandi alla kuuluvate meetmete kaudu. VKEdele antavast horisontaalabist eraldati tervelt 100 % kavade või grupierandi alla kuuluvate meetmete kaudu. [25] Euroopa Kontrollikoja eriaruanne nr 15/2011, lk 41, vt joonealune märkus 5. [26] ELT C […], […], lk. [27] Komisjoni teatis „Euroopa 2020. aastal: aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia, 3.3.2010, KOM(2010) 2020 (lõplik).