[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 13.09.2005

KOM(2005) 426 lõplik

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS

Euroopa Nõukogu rahapesu, kriminaaltulu avastamist, arestimist ja konfiskeerimist ning terrorismi rahastamist käsitleva konventsiooni nr 198 allkirjastamise kohta Euroopa Ühenduse nimel

(komisjoni esitatud)

SELETUSKIRI

1. TAUST

1990. aasta septembris võttis Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee vastu Euroopa Nõukogu rahapesu ning kriminaaltulu avastamise, arestimise ja konfiskeerimise konventsiooni nr 141 ning sama aasta 8. novembril avati see allkirjastamiseks. Konventsioon jõustus 1. septembril 1993 ja sellest kuupäevast alates osalevad selles kõik ELi liikmesriigid. Nimetatud konventsiooni eesmärk on näha ette eeskirjad, mida kohaldada kriminaaljuurdluste suhtes enne konfiskeerimisotsuse väljakuulutamist ja täideviimist, ning luua kurjategijatelt nende tegevuseks vajalike vahendite ja selle tulemusena saadud tulu konfiskeerimiseks tõhus rahvusvahelise koostöö mehhanism.

Samas on alates 1990. aastast rahapesu ohu teadvustamise ja sellele reageerimise alal toimunud suur areng, mille tulemusena konventsiooniosalised on alates 1998. aastast vahetanud omavahel seisukohti konventsiooni võimaliku muutmise kohta.

Euroopa Nõukogu Euroopa Kriminaalasjade Komitee (EKAK) büroo otsustas 2000. aasta novembris moodustada analüüsigrupi, et selgitada välja 1990. aasta konventsioonile lisaprotokolli koostamise vajalikkus.

Analüüsigrupi viimane tegevusaruanne esitati Euroopa Kriminaalasjade Komiteele tema plenaaristungi käigus 2002. aasta juunis. Aruandes järeldatakse, et konventsiooni ulatuslikuks ajakohastamiseks on kaalukaid argumente ning see võiks eelkõige hõlmata kuritegelikul teel saadud varade tuvastamise, arestimise ja konfiskeerimisega ning kriminaalasjades õiguskaitseorganite vahel tehtava rahvusvahelise koostööga seotud meetmeid.

2003. aasta juunis toimunud 52. koosolekul tegi Euroopa Kriminaalasjade Komitee ekspertidest koosnevale komiteele ülesandeks ajakohastada ja täiendada 1990. aasta konventsiooni. Kõnealuse komitee volitusi täiendati hiljem terrorismi rahastamise vastaste meetmete väljatöötamisega vastavalt sellealastele rahvusvahelistele nõuetele ja ennetusmeetmete väljatöötamisega. Nende ulatuslike muudatuste tulemusena koostati lõpuks uus konventsioon, selle asemel, et lisada varasemale üksnes protokoll.

Alates 2003. aasta detsembrist kuni 2005. aasta veebruarini kohtus ekspertidest koosnev komitee seitsmel korral ja arutas uue rahapesu, kriminaaltulu avastamist, arestimist ja konfiskeerimist ning terrorismi rahastamist käsitleva konventsiooni eelnõu. 2004. aasta detsembris toimunud kohtumisel kokkulepitud tekst esitati 27. jaanuaril 2005 tutvumiseks Euroopa Nõukogu Parlamentaarsele Assambleele (arvamus nr 254/2005). 2005. aasta veebruaris toimus veel üks ekspertidest koosneva komitee kohtumine, kus arutati parlamentaarse assamblee muudatusi ja koostati lõplik eelnõu, mille Euroopa Kriminaalasjade Komitee vaatas läbi 7. märtsil 2005. Ministrite Komitee võttis 3. mail 2005 oma 925. istungil konventsiooni ametlikult vastu, avades sellega tee teksti ametlikuks heakskiitmiseks kolmandal riigi- ja valitsusjuhtide tippkohtumisel, mis korraldati 16. ja 17. mail 2005 Euroopa Nõukogu egiidi all Varssavis. 11 Euroopa Nõukogu liikmesriiki, kellest kaheksa kuuluvad Euroopa Liitu (Austria, Belgia, Küpros, Luksemburg, Malta, Poola, Portugal ja Rootsi), kirjutasid tippkohtumisel konventsioonile alla.

Konventsiooniga on võimalik ühineda alates 16. maist 2005. Konventsioon jõustub selle kuu esimesel päeval, mis järgneb kolme kuu möödumisele kuupäevast, mil 6 osalist, kellest vähemalt neli on Euroopa Nõukogu liikmed, on nõustunud end konventsiooniga siduma.

2. LÄBIRÄÄKIMISTE TULEMUSED

Komisjon võttis 25. juunil 2004 vastu nõukogule suunatud soovituse lubada komisjonil alustada läbirääkimisi Euroopa Nõukogu ekspertidest koosneva komitee töö raames küsimustes, mis kuuluvad ühenduse pädevusse [SEC(2004)822], ning nõukogu ühisseisukoha ettepaneku üle, milles käsitletakse neid samu läbirääkimisi Euroopa Liidu lepingute VI jaotises hõlmatud küsimustes [KOM(2004)444].

Nõukogu võttis 19. novembril 2004 vastu otsuse lubada komisjonil pidada läbirääkimisi vastavalt Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklile 300 ühenduse pädevusse kuuluva konventsiooni eelnõu artiklite üle ja lisaks sellele ühisseisukoha üle. Selle loaga kaasnesid läbirääkimissuunised.

Läbirääkimised toimusid liikmesriikide, Euroopa Liidu Nõukogu eesistujariikide Iirimaa, Madalmaade ja Luksemburgi ning komisjoni vahelises tihedas koostöös, mis väljendus korrapärastes ja viljakates kooskõlastuskoosolekutes. Esialgselt kehtestatud tähtaegadest peeti kinni, tänu millele konventsiooni eelnõu valmis enne 2005. aasta mais Varssavis toimunud riigi- ja valitsusjuhtide tippkohtumist.

Olles läbirääkimised lõpule viinud, leiab komisjon, et nõukogu kehtestatud eesmärgid on saavutatud. Uues konventsioonis on võetud arvesse muid sellealaseid rahvusvahelisi dokumente, eelkõige rahapesuvastase töökonna (FATF) rahapesualaseid soovitusi. Selline lähenemisviis on lubanud kaasata terrorismi rahastamise selgesõnaliselt konventsiooni kohaldamisalasse, eelkõige ÜRO 9. detsembri 1999. aasta konventsioonis sisalduvale terrorismi rahastamise määratlusele osutamise teel.

Samuti on tagatud kõigi kavandatavate meetmete sidusus Euroopa Liidu kehtivate õigusaktidega. See kehtib eriti artiklis 13 osutatud ennetusmeetmete sätete ja rahapesu andmebüroode loomist (artikli 1 punkt f ja artikkel 12) ja nende töökorda (artiklid 14, 46 ja 47) käsitlevate sätete kohta. Eelmainitud sätete selline sõnastus on täielikult kooskõlas nõukogu 10. juuni 1991. aasta direktiiviga 91/308/EMÜ rahandussüsteemi rahapesu eesmärgil kasutamise vältimise kohta,[1] mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2001/97/EÜ[2] ja nõukogu 17. oktoobri 2000. aasta otsusega 2000/642/JSK liikmesriikide rahapesu andmebüroode vahelise koostöö korra kohta teabe vahetamisel.[3] Konventsioonis on samuti võetud arvesse komisjoni hiljutisi ettepanekuid, eriti kolmanda direktiivi eelnõu rahandussüsteemi rahapesu eesmärgil kasutamise vältimise kohta (KOM(2004)448) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse ettepanekut rahapesu vältimise kohta tollikoostöö kaudu (KOM(2002)328).

Kriminaalasjades tehtavat rahvusvahelist koostööd on tugevdatud, eriti sätete abil, millega võimaldatakse pangakontode omanike ja nende tehingutega seotud teabe andmist. Samuti on ette nähtud võimalus laiendada nimetatud sätteid muudele finantsasutustele kui pankadele.

Konventsiooni artikli 52 lõikes 4 on sätestatud eraldumisklausel, mis võimaldab Euroopa Liitu kuuluvatel osalisriikidel kohaldada konventsioonis ettenähtud eeskirjade asemel vastavaid ühenduse ja liidu eeskirju. Kõnealuse sättega kaitstakse oma olemuselt pidevalt arenevat ühenduse ja liidu õigust ning välditakse mis tahes vastuolude ilmnemist tulevikus.

Euroopa Ühendusel on lubatud konventsioonile alla kirjutada; teda teavitatakse teistest osalistest, kes on sellele alla kirjutanud, selle ratifitseerinud, lisanud sellele deklaratsioone ja reservatsioone, ning mis tahes muudest konventsiooniga seotud dokumentidest. Ühendus osaleb artiklis 48 ettenähtud osapoolte konverentsil, mille eesmärk on jälgida konventsiooni rakendamist. Samas ei ole ühendusel vastupidiselt muudes Euroopa Nõukogu konventsioonides sätestatule õigust otsustada konventsioonis tehtavate võimalike muudatuste ja uute osaliste ühinemise üle, ehkki kõik konventsioonist tulenevad kohustused on tema suhtes siduvad. Selliste otsuste tegemise õigus on seevastu antud Euroopa Nõukogu liikmesriikidele (Ministrite Komitee raames), s.t isegi riikidele, kes ei ole konventsiooniga ühinenud ega seotud selles ettenähtud kohustustega. Lisaks sellele, et ühendus aitab konventsioonis osalemisega kaasa selle jõustumiseks vajaliku osaliste arvu saavutamisele, on tema osavõtt vaieldamatult oluline ka selleks, et innustada teisi osapooli konventsiooni allkirjastama ja ratifitseerima ajal, mil vajadus rahvusvahelise koostöö järele rahapesu ja terrorismi rahastamise vastase võitluse valdkonnas on teravam kui kunagi varem.

Seetõttu on komisjon esitanud nõukogu otsuse ettepaneku, mis koosneb ühest ainsast artiklist. Nimetatud artiklis palutakse nõukogul anda luba rahapesu, kriminaaltulu avastamist, arestimist ja konfiskeerimist ning terrorismi rahastamist käsitleva konventsiooni nr 198 allkirjastamiseks Euroopa Ühenduse nimel.

Ettepanek:

NÕUKOGU OTSUS

Euroopa Nõukogu rahapesu, kriminaaltulu avastamist, arestimist ja konfiskeerimist ning terrorismi rahastamist käsitleva konventsiooni nr 198 allkirjastamise kohta Euroopa Ühenduse nimel

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, eriti selle artikli 47 lõiget 2 ja artiklit 95 koos artikli 300 lõike 2 esimese lõiguga,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut[4]

ning arvestades järgmist:

(1) Ühendus peab rahapesu ja terrorismi rahastamise ennetamist ja nende vastast võitlust ülimalt olulisteks küsimusteks krediidi- ja muude rahandusasutuste hea finantsseisundi, usaldusväärsuse ja stabiilisuse jaoks, samuti kogu finantssüsteemi usaldusväärsuse seisukohast ning vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala loomiseks.

(2) Et võtta arvesse suurenenud ohtu ja täiustada rahvusvahelisi häid tavasid, pidasid Euroopa Nõukogu liikmesriigid ja Euroopa Ühendus läbirääkimisi uue dokumendi üle, milles lähtutakse Euroopa Nõukogu 1990. aasta rahapesu ning kriminaaltulu avastamise, arestimise ja konfiskeerimise konventsioonist nr 141.

(3) Vastavalt asutamislepingu artikli 300 lõike 1 esimesele lõigule osales komisjon läbirääkimistel Euroopa Ühenduse nimel.

(4) Läbirääkimised viidi edukalt lõpule ja 16. mail 2005 esitas Euroopa Nõukogu peasekretär uue rahapesu, kriminaaltulu avastamist, arestimist ja konfiskeerimist ning terrorismi rahastamist käsitleva konventsiooni nr 198 asjaomastele riikidele ja Euroopa Ühendusele allakirjutamiseks.

(5) On kohane, et Euroopa Ühendus kirjutaks kõnealusele konventsioonile alla tingimusel, et see hiljem sõlmitakse,

ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:

Ainus artikkel

Nõukogu eesistujal lubatakse määrata isik, kes on volitatud kirjutama Euroopa Ühenduse nimel alla rahapesu, kriminaaltulu avastamist, arestimist ja konfiskeerimist ning terrorismi rahastamist käsitlevale konventsioonile tingimusel, et see hiljem sõlmitakse.

Brüssel, […]

Nõukogu nimel

eesistuja

LISA 1

Komisjoni deklaratsioon

[allkirjastamise üle otsustava nõukogu kohtumise protokolli jaoks]

Komisjon märgib, et teatavad käesoleva konventsiooni üld- ja institutsioonilised sätted, mis on eelkõige seotud muudatusi käsitlevate hääletuste ja uute konventsiooniosaliste vastuvõtmisega vastavalt artikli 54 lõigetele 1–3 ja artikli 50 lõikele 1, ei võimalda ühendusel rakendada täiel määral oma välist pädevust samal alusel teiste konventsiooniosalistega, kuigi kõik konventsioonis sätestatud kohustused on samas ühenduse jaoks siduvad.

Kõnealune olukord tekitab komisjonis suurt muret, võttes arvesse tema ülesannet valvata põhilepingute järgimise järele ja Euroopa Kohtu pretsedendiõigust.

Seetõttu ei saa konventsiooni üld- ega lõppsätteid pidada ühelgi viisil pretsedendiks muude konventsioonide suhtes.

Lisaks rõhutab komisjon, et konventsiooni tuleb rakendada kooskõlas rahapesuvastase töökonna (FATF) 40 soovitusega, mida ajakohastati viimati 2003. aastal, ja vastavate ühenduse õigusaktidega. See kehtib eriti soovituse 36 punkti c kohta, milles käsitletakse õigusabi ja väljaandmist. Vastastikuse õigusabi taotlust ei saa tagasi lükata üksnes sel põhjendusel, et kuritegu on seotud ka maksuküsimustega.

[1] ELT L 166, 28.6.1991, lk 77.

[2] ELT L 344, 28.12.2001, lk 76.

[3] ELT L 271, 24.1.2000, lk 4.

[4] ELT C […], […], lk […].