ÜHISTEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Euroopa naabruspoliitika rakendamine 2014. aastal /* JOIN/2015/0009 final */





1. Sissejuhatus Euroopa naabruspoliitikast (ENP) sai pärast selle käivitamist 2004. aastal ELi välispoliitika oluline osa. Selle raames käsitletakse olulisi strateegilisi küsimusi, nagu julgeolek, stabiilsus, õigus, vabadus ja heaolu meie naabruses, seades eesmärgiks toetada jätkusuutliku ja vastupidava majandusega riike ning vabasid ja kaasavaid kogukondi. Naabruspoliitika tähendab pikaajaliste kohustuste võtmist ja põhineb vastastikku kasulikul integratsioonil ja koostööl. Võttes arvesse arvukaid kriise ja suurenevaid probleeme naabruses, on paranenud teadlikkus vajadusest kohandada ENPd ja selle lähenemisviisi. On esitatud üleskutseid põhjalikult muuta ENP vahendeid, et EL saaks paremini vastata partnerite püüdlustele ning reageerida kiiremini ruttu muutuvas naabruses ja ulatuslikumatele üleilmsetele suundumustele. 2014. aasta on olnud aasta, mil ELi naabruses vajasid lahendamist suured probleemid. Ukraina sündmused ja Venemaa suurenev surve teistele idapartnerluse riikidele on seadnud tähelepanu keskmesse Euroopa poliitilise olukorra. Süüriast ja ka teistest riikidest on miljonid inimesed põgenenud Assadi režiimi ja Da’eshi tegevuse tõttu ning vajavad hädasti abi. Julmusi ning inimõiguste rikkumisi ja kuritarvitusi panid toime Da’esh, Jabhat al-Nusrah ja ka piirkonnas tegutsevad teised terroristlikud rühmitused. Taas puhkenud vaenutegevus Gazas hävitas inimeste elatusallikaid ja purustas niigi nõrga infrastruktuuri. Liibüa riiklus on jätkuvalt ohus ning toimivate ametiasutuste puudumine, vägivalla lisandumine ja kontrolli puudumine nii riiki suunduvate kui ka riigist väljuvate rändevoogude üle lõid soodsad tingimused kuritegelikele võrgustikele, kes osalevad Euroopa-suunalises ebaseaduslikus rändes ja inimkaubanduses. Vaesus naabruses asuvates riikides suurenes, mõjutades eelkõige lapsi ja teisi haavatavaid ühiskonnarühmi. Kuid 2014. aastal toimus ka positiivseid muudatusi: kirjutati alla assotsieerimislepingud Gruusia, Moldova Vabariigi ja Ukrainaga. See uus lepingute põlvkond sisaldab sätteid, mis käsitlevad põhjalikku ja laiaulatuslikku vabakaubanduspiirkonda (põhjalikku ja laiaulatuslikku vabakaubanduspiirkonda hõlmav assotsieerimisleping), luues naabruspoliitika partneritega senistest põhjalikumad lepingulised suhted. Lisaks sellele tugevdati suhteid Maroko ja Tuneesiaga ning need peegeldavad nimetatud riikide reformipüüdluste ulatust. Eriti tervitatav on demokraatiale üleminek Tuneesias. Rände ja liikuvuse valdkonnas saavutas Moldova Vabariik kõik viisanõude kaotamise tegevuskavas püstitatud eesmärgid ja see võimaldas Moldova kodanikel alates 2014. aasta kevadest reisida viisavabalt Schengeni riikidesse. Ka Tuneesia ja Jordaania kirjutasid 2014. aastal alla liikuvuspartnerlusele ELiga. 2014. aastal jätkas EL partnerriikidega tihedat koostööd, milles ENP vahenditel oli keskne roll. Uuest Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahendist (ENI), mis võeti vastu 2014. aastal, on ajavahemikuks 2014–2020 ette nähtud 15,4 miljardit eurot. Rahaline abi on suunatud paremini kui varem, kodanikuühiskonna organisatsioonid ja kohalikud omavalitsused on paremini ja tihedamalt kaasatud ELi toetuse ettevalmistamisse, rakendamisse, samuti selle üle järelevalve teostamisse. Ühisteatises ja sellele lisatud eduaruandes käsitletakse seda, kuidas EL ja partnerriigid on 2014. aastal ellu viinud ühiselt kokku lepitud reformieesmärgid ja tegelenud konkreetsete probleemidega. Tunnistades, et olukord naabruses asuvates riikides muutub ja partnerite püüdlused seoses ENP raames ELiga arendatavate sidemetega erinevad ning ENP meetmetega on osadele muutustele raske vastata, võtsid liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja komisjoni asepresident ning Euroopa Komisjon 4. märtsil 2015 vastu ühise konsultatsioonidokumendi, millega alustatakse ENP läbivaatamise ametlikku konsultatsiooniprotsessi. Läbivaatamise osana uuritakse ka ELi iga-aastase aruandluse viise. 2. Euroopa naabruspoliitika rakendamine 2014. aastal Demokratiseerimine ja üleminek laiemalt peab olema eelkõige riigis endas kujunenud protsess. Ülemineku edukus sõltub mitmest asjaolust: poliitilisest tahtest ja õigusriigi põhimõtte järgimise tõhustamisest, majandusolukorrast ja haridusest, suuremast sotsiaalsest võrdsusest ja inimeste mõjuvõimu suurendamisest ning aktiivsest kodanikuühiskonnast. Selleks on vaja ulatuslikku riiklikku konsensust peamistes poliitilistes tavades. Seetõttu on EL toetanud positiivsete poliitiliste muudatuste tõukejõude naabruses asuvates riikides. ENP moodustab osa ELi jõupingutustest toetada edukat üleminekut, kuid see protsess on riigiti väga erinev ajalooliste ja ühiskondlike tegurite tõttu. Ida- ja lõunapoolsete partnerite probleemid ja võimalused teel reformideni on erinevad. Kui inimesi ei kaasata piisavalt üleminekuprotsessi ja seda iseloomustab lähenemisviis „võitja võtab kõik”, siis on kogemused näidanud, et üleminek ei ole riigi üldise stabiilsuse ja jõukuse seisukohast jätkusuutlik. Ülemineku edukus eeldab, et valitsus, kodanikuühiskond ja majandustegevuses osalejad teevad demokratiseerimiseks tehtavate jõupingutuste edukuse tagamiseks aktiivset koostööd. See positiivse poliitilise muutuse aspekt on ühine nii ida- kui ka lõunapoolsetele partneritele, kes osalevad üleminekus. 2014. aastal jätkati ENP raames asjaomaste muudatuste elluviimise toetamist. 2.1. Demokraatia ja hea valitsemistava EL annab oma panuse demokraatia ja hea valitsemistava edendamisse naabruses asuvates riikides. EL on veendunud, et töö selles tähtsas valdkonnas on tema välispoliitikas kesksel kohal, kuid tegelik olukord naabruses näitab demokraatia ja hea valitsemistava arengust väga mitmekesist pilti. Positiivseks näiteks on Tuneesia, kes on tunnistus sellest, et kaasav ja riigist endast lähtuv demokraatiale üleminek lõunanaabruses võib olla võimalik tänu sellistele kiiduväärt sammudele nagu parlamendi- ja presidendivalimised ning uue põhiseaduse vastuvõtmine. Need sammud on verstapostideks teel põhiõiguste kehtestamise ja edasiste demokraatlike reformide elluviimise suunas. Ka Marokos jätkus demokratiseerimis- ja moderniseerimisprotsess, mis kajastub õiguse, piirkondadeks jaotamise ja meedia valdkonnas tehtavate reformide edus. Demokratiseerimisprotsess Moldova Vabariigis ja Gruusias jätkus kindlalt. Moldova Vabariigis toimusid parlamendivalimised, mis Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni demokraatlike institutsioonide ja inimõiguste büroo valimisvaatlusmissiooni hinnangul olid üldiselt vabad ja õiglased, kuigi muret tekitas ühe kandidaadi kõrvalejätmine paar päeva enne valimiste päeva. Moldova Vabariik saavutas edu Euroopa tegevuskava elluviimisel, muu hulgas tänu põhjalikku ja laiaulatuslikku vabakaubanduspiirkonda hõlmava assotsieerimislepingu allakirjutamisele Ka Gruusias jätkus demokratiseerimisprotsess, milles oli oma osa põhjalikku ja laiaulatuslikku vabakaubanduspiirkonda hõlmava assotsieerimislepingu allakirjutamisel. Juunis ja juulis 2014 toimunud kohaliku omavalitsuse valimised vastasid üldiselt rahvusvahelistele nõuetele. EL toetas Ukrainat ajavahemikuks 2014–2020 enneolematult suure finantspaketiga kogusummas 11 miljardit eurot. Kriisi, omastamise ja põhiõiguste rikkumise eest vastutavate isikute ja üksuste suhtes kehtestati piiravad meetmed ning võeti kasutusele ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika vahendid. Sellest hoolimata varjutas poliitilist olukorda jätkuv sõjaline kriis riigi idaosas ning Krimmi ja Sevastopoli annekteerimine Venemaa Föderatsiooni poolt. Krimmis on Venemaa ja de facto kohalik omavalitsus oluliselt nõrgestanud inimõiguste kaitset alates 2014. aasta veebruarist. Krimmis ja Sevastopolis elavad Ukraina kodanikud olid sunnitud hakkama Venemaa kodanikeks või juhul, kui nad keeldusid, said neist välismaalased. Suurenenud on nende Krimmi elanike, eelkõige Krimmi tatarlaste ja ajakirjanike ähvardamine ja tagakiusamine, kes olid vastu Venemaa Föderatsiooni tegevusele poolsaarel. Meedia ei saanud tegutseda vabalt. Sarnaseid suundumusi täheldati ka Ida-Ukrainas, kus need lisandusid konflikti laastavale mõjule humanitaarolukorrale ja konfliktist mõjutatud inimeste üha suurenevale arvule. Selline areng avaldas Ukraina reformiprotsessile negatiivset mõju. Põhiseaduse reformi ei viidud ellu õigeks ajaks ja Euroopa Nõukogu Veneetsia komisjoni hinnangul ei vastanud reformi ettepaneku eelnõu täielikult rahvusvahelistele nõuetele. Võitlus korruptsiooniga algas aeglaselt. Kuigi uus valitsus on selgelt orienteeritud reformidele, olid ühtse riikliku reformikava ettevalmistused aeglased ja killustatud. Selleks et saavutada tulemusi lähiajal ja säilitada reformidele suunatus ka tulevikus ning tagada põhjalikku ja laiaulatuslikku vabakaubanduspiirkonda hõlmava assotsieerimislepingu rakendamine, on vaja kiireid ja pidevaid meetmeid. EL moodustas Ukraina toetusrühma, kelle ülesanne on aidata riigil ellu viia reformikava. Teiste naabruses asuvate piirkondade demokratiseerimisprotsessi iseloomustas seisak. Egiptuses piirati karmimate kontrollide tõttu aruteluvõimalused üldiselt ja eelkõige kodanikuühiskonna organisatsioonide tegevust. Eelmisel aastal halvenes demokratiseerimise ja inimõiguste olukord Aserbaidžaanis, avalikku arutelu ja kodanikuühiskonna võimalusi piirati süstemaatiliselt. Valgevenes puuduvad endiselt edusammud inimõiguste, õigusriigi põhimõtte ja demokraatlike põhimõtete valdkonnas. Iisraeli ja Palestiina[1] poliitilist arengut mõjutas oluliselt kogu piirkonna olukord, konfliktialtim poliitiline õhkkond ja vaenutegevus Gazas. Iisraeli Riigi alustaladeks on sellised väärtused nagu demokraatia, inimõiguste austamine ning õigusriigi põhimõte ja põhivabadused. 2014. aastal esines siiski probleeme seoses vähemuste, sealhulgas beduiinide õiguste kaitsmisega. Palestiinas on siiani vastu võtmata demokraatlikke struktuure käsitlevad peamised õigusaktid, nagu need, millega nähakse ette kohtuasutuste ülesanded. Inimõiguste austamisega seotud probleemid on lahendamata, eelkõige seoses surmanuhtlusega: de facto ametiasutused jätkasid Gazas surmanuhtluse täideviimist ning Egiptuses ja Jordaanias jätkusid hukkamised pärast seda, kui nimetatud riikides oli varasematel aastatel kehtinud moratoorium. ENP tegevuskava rakendamist pidurdasid käimasolevad relvastatud konfliktid, usulahkude või etniliste rühmade vastandumine ja välised tegurid, nagu terrorism. Liibüas seadis vilets julgeolekuolukord ohtu riikluse. Süüria kriis on muutunud suurimaks humanitaar- ja julgeolekukatastroofiks maailmas. Samas on Liibanon ja Jordaania osutunud märkimisväärselt vastupidavaks olukorras, kus nad puutuvad kokku piirkondlike pagulastevoogudega ning Süüria kriisi poliitilise ja julgeolekualase ülekanduva mõjuga, mis veelgi koormavad niigi väheseid loodusvarasid. Hoolimata nimetatud probleemidest andsid mõlemad riigid oma panuse piirkonna stabiilsusesse ja julgeolekusse, edendades ENP tegevuskava rakendamist. Valimistel täheldati teatavaid muudatusi paremuse suunas. Presidendi- ja parlamendivalimised Tuneesias ja Ukrainas, presidendivalimised Iisraelis ja parlamendivalimised Moldova Vabariigis olid üldiselt hästi korraldatud. Ukrainas ei olnud võimalik valimisi korraldada Krimmis ja Sevastopolis. Enamik Donetski ja Luganski piirkondadest oli ebaseaduslike relvastatud rühmituste kontrolli all ning sealsetel elanikel takistati Ukrainas toimunud valimistel osaleda. Mõlema piirkonna de facto ametivõimude korraldatud kohalike omavalitsuste valimisi peetakse ebaseaduslikuks ja õigusvastaseks ning EL ei tunnusta seetõttu nende tulemusi. EL võttis teadmiseks üldiselt rahulikult ja nõuetekohaselt korraldatud presidendivalimised Egiptuses, hoolimata sellest, et valimiskampaania korraldamisega seoses oli kahtlusi, kuna selle käigus vähenes teisitimõtlejate tegevusvabadus ja piirati aruteluvõimalusi. Sõnavabaduse, ajakirjandus- ja meediavabaduse, ühinemisvabaduse ning usu- ja veendumusvabaduse, vähemuste õiguste ja diskrimineerimisvastase võitluse valdkonnas oli areng erinev. Tuneesia, Liibanon, Maroko ja Moldova Vabariik jõustasid vajalikud õigusaktid osaliselt, kuid olulisi muudatusi ei toimunud Aserbaidžaanis, Valgevenes, Egiptuses ega Palestiinas. Naiste ja laste õigused on endiselt probleemiks enamikus partnerriikides. Suurt muret valmistasid endiselt sellised küsimused nagu laste tööjõu kasutamine, lapssõdurite värbamine, laste kasutamine terroristlikus tegevuses, inimkaubandus, alaealiste abiellumine ja väärkohtlemine noorsookohtute süstemis. Kogu piirkonnas süvenev vaesus mõjutas eelkõige lapsi. Tuneesias anti naistele uue põhiseadusega meestega võrdsed sotsiaal-majanduslikud ja poliitilised õigused, samuti nõuti diskrimineerimis- ja soolise vägivalla vastaste meetmete võtmist. Õigussektori reformi elluviimisel täheldati sõltumatuse ja tõhususe suurenemise alaseid edusamme Tuneesias, Marokos , Liibanonis ja Jordaanias. Tuneesia uue põhiseadusega loodi alus paljudele põhiõigustele ja see võimaldab liikuda edasi kohtureformiga. Kohtureformi käsitlev strateegiadokument võeti vastu mais ja sellega seotud tegevuskava (2015–2019) üle toimus arutelu. Ukraina parlament võttis vastu seaduse, mis käsitleb usalduse taastamist kohtusüsteemi vastu. Moldova Vabariik rakendas kohtureformi seadused. Kohtunike sõltumatuse puudumine on endiselt suur probleem Aserbaidžaanis ja Egiptuses. Ebaühtlasi ja väheseid edusamme täheldati partnerriikides kinnipidamisasutuste ja -tingimuste valdkonnas. Piinamine ja väärkohtlemine jätkusid mitmes riigis ning need olid sageli seotud halbade kinnipidamistingimuste ja karistussüsteemi kitsaskohtadega. Teatavaid muudatusi paremuse suunas täheldati Jordaanias ja Tuneesias: näiteks kehtestati Tuneesias piinamist käsitlev riiklik ennetusmehhanism. Moldova Vabariigis tehti olulisi jõupingutusi: avati uued kinnipidamisasutused ja algatati reform, mis käsitleb noori õigusrikkujaid. Kodanikuühiskonna ja sotsiaalpartnerite roll üleminekus ja reformiprotsessis on otsustava tähtsusega. Kodanikuühiskonna organisatsioonidel on tähtis roll parlamendi, valitsuse ja parteide tegevuse üle järelevalve teostamisel ja neile nõuannete jagamisel inimõiguste teemadel, sealhulgas ametiasutustelt arupärimine nende tegevuse kohta. Kodanikuühiskonna organisatsioonidel on rahvusvahelisel tasandil üksteisega head sidemed, mis võimaldab saadud kogemusi lihtsalt üle kanda ja jagada. Kodanikuühiskonna organisatsioonide arengut 2014. aastal piirkonnas pigem takistati. Osa riike võttis meetmeid, et piirata kodanikuühiskonna organisatsioonide tegevust: võeti vastu seadused või kehtestati kulukad haldusmenetlused, näiteks kehtestati kõrged maksud, mis mõningatel juhtudel viis selleni, et kodanikuühiskonna organisatsioonid lõpetasid tegevuse. Eelkõige avaldasid sellised muudatused mõju kodanikuühiskonna organisatsioonide tegevusele Aserbaidžaanis ja Egiptuses. Kodanikuühiskonna areng oli positiivne ja kiire nii Ukrainas kui ka Tuneesias. Kodanikuühiskonna organisatsioonidel võimaldati Moldova Vabariigis üldiselt vabalt tegutsed, ainult Transnistria piirkonnas tehti neile märkimisväärseid takistusi. Nende tegevusele Jordani Läänekaldal seati vähem piiranguid kui Gaza sektoris, kus nende tööd endiselt takistati. Töö seoses ELi riikide tegevuskavadega kodanikuühiskonna kaasamiseks jätkus kogu 2014. aasta jooksul. Tegevuskavades on riikide jaoks kavandatud strateegiline raamistik kodanikuühiskonna kaasamiseks. Liidu delegatsioonid juhtisid tegevuskavade väljatöötamise protsessi, tehes koostööd kohalike ametiasutuste ja kodanikuühiskonna organisatsioonidega, et määrata kindlaks dialoogi ja tegevustoetuse pikaajalised eesmärgid. 2014. aasta lõpuks oli enamik partnerriike tegevuskava vastu võtnud. 2.2. Koostöö poliitika ja julgeoleku valdkonnas Eduka ülemineku eelduseks on julgeoleku tagamine, et ühiskond ja majandus saaksid areneda. 2014. aastal suurenesid julgeolekuga seotud probleemid naabruses hüppeliselt. Oht, mis tuleneb terroristlikest rühmitustest (nt Da’esh), pikaajalistest konfliktidest, organiseeritud kuritegevusest ja vägivaldse piiride muutmisega kaasnevatest kriisidest, heidab varju Euroopa naabruses asuvatele riikidele. Teatavate partnerriikide ebastabiilsus suurendas ebaseaduslikke rändevooge ja julgeolekuohte, omades otsest mõju ELile. Hoolimata nendest negatiivsetest muudatustest jätkas EL tööd, et kaitsta naabruses asuvate riikide turvalisust ja stabiilsust. EL aitas partneritel lahendada poliitilisi, julgeoleku- ja majandusprobleeme, kasutades selleks arvukaid ELi vahendeid ja mehhanisme, nagu poliitilisi ja inimõigustealaseid dialooge, ÜJKP missioone, ning nendega seotud finantsabi, mille eesmärk on muu hulgas tugevdada õigusriigi põhimõtet ja toetada kohtureformi. Praegu osaleb EL naabruses mitmel missioonil: nimelt vaatlusmissioonil Gruusias (EUMM Georgia), politseimissioonil Palestiinas (EUPOL COPPS), piirihaldamise abimissioonil (EUBAM) Moldova Vabariigis ja Ukrainas,[2] Liibüas (EUBAM Libya)[3], Rafahi (Gaza) piiriületuspunktis (EUBAM RAFAH) ning ELi nõuandemissioonil Ukraina tsiviiljulgeoleku sektori reformiks (EUAM Ukraine). Idanaabruses toimunud muudatusi mõjutas eelkõige olukord Ukrainas. EL mõistis teravalt hukka Krimmi ja Sevastopoli ebaseadusliku annekteerimise Venemaa Föderatsiooni poolt ning destabiliseeriva kriisi Ukraina idapiirkonnas, sest sellel oli tsiviilelanikkonnale suur humanitaarmõju EL kutsus Venemaa ametiasutusi üles hoidma ära sõjalise varustuse, relvade või võitlejate viimist oma territooriumilt Ukrainasse ning kasutama oma mõju separatistidele ja ebaseaduslikele relvastatud rühmitustele, et olukorda leevendada. EL toetas sel eesmärgil mitmepoolsete foorumite, nagu Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsioon (OSCE) tegevust. Lisaks 2014. aastal tehtud jõupingutustele aidata kaasa kriisi lahendamisele Ida-Ukrainas, on EL kutsunud kõiki osalisi üles kasutama 12. veebruari 2015. aasta Minski kokkulepete tulemusel tekkinud soodsat olukorda ja neid lepinguid täies ulatuses rakendama. Lisaks diplomaatilisele osalusele abistas EL Ukrainat julgeolekusektori reformi ettevalmistamisel, käivitades nõuandva tsiviilmissiooni (EUAM Ukraine). Missioon annab Ukrainale strateegilist nõu tõhusate, jätkusuutlike ja oma tegevuse eest vastutavate julgeolekuteenistuste loomisel, et aidata Ukrainas tugevdada õigusriigi põhimõtet. Paljusid naabruses asuvaid riike mõjutavad ikka veel relvastatud konfliktid või kriisid. Idanaabruses jätkas EL usaldust suurendavate meetmete edendamist Mägi-Karabahhis. Gruusia poliitikat lahkulöönud piirkondade kaasamiseks ei tunnustanud Venemaa Föderatsioon, kes kirjutas alla liidu- ja strateegilise partnerluse lepingu lahkulöönud Abhaasia piirkonnaga. Poliitilise kokkuleppe saavutamist Transnistria küsimuses takistas Tiraspol, kes kinnitas oma soovi omada suuremat autonoomiat, kuigi Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) raames peetud viis pluss kaks formaadis läbirääkimistel Transnistria konflikti lahendamiseks[4] oli kutsutud üles territoriaalsele taasintegreerimisele. Lõunanaabruses tekitas Süüria olukord jätkuvalt ebastabiilsust, avaldades suurt mõju naaberriikidele, eelkõige Jordaaniale ja Liibanonile. EL ja tema liikmesriigid eraldasid abina ligikaudu 3 miljardit eurot kriisist mõjutatud inimeste aitamiseks Süürias ja pagulasi vastu võtvates naaberriikides. See on ELi suurim humanitaarvaldkonnas antud toetus. Tegemist on ulatusliku piirkondliku meetmega, mis sisaldab humanitaarabi, struktuuriabi ja muud abi riikidele, kes võtavad vastu pagulasi ja ümberasustatud isikuid. Halvenev julgeoleku- ja poliitiline olukord Liibüas mõjutas nii tema naabruses kui ka kaugemal asuvaid riike, muutes muu hulgas ebaseadusliku rände üheks peamiseks uueks rahvusvaheliseks probleemiks. Taas puhkenud vaenutegevus Gazas hävitas inimeste elatusallikaid ja purustas niigi nõrka infrastruktuuri ning laastas nappe loodusvarasid, suurendades veelgi piirkonna üldist ebastabiilsust. Piirkonnas säilis terrorismioht, jätkusid julmused ja inimõiguste rikkumised, mida panid toime Da’esh, Jabhat al-Nusrah ja teised terroristlikud rühmitused. EL jätkas selle probleemiga tegelemist koostöös piirkondlike ja rahvusvaheliste partneritega[5]. Positiivne oli aga see, et Gruusia, Moldova Vabariik ja Ukraina jätkasid osalemist ELi juhitud ÜJKP operatsioonides (EUTM Mali, EUNAVFOR Atalanta ja EUFOR RCA). Osalus on hea näide sellest, et nimetatud partnerid on teadlikud piirkondlikesse julgeolekualastesse jõupingutustesse panustamise tähtsusest. EL kavatseb uurida seda, kuidas rakendada olulist osalust ÜJKP operatsioonides ka ENP raames. ELi toetus julgeolekusektori reformile naabruses asuvates riikides aitab luua partnerriikides oma tegevuse eest vastutavaid julgeolekuteenistusi, austades samas demokraatlikku kontrolli ja õigusriigi põhimõtet. ELi tegevus toetab suutlikkuse suurendamist, institutsioonide toetamist, koolitust, nõustamist ja piirihalduse tõhustamist. 2014. aastal toetas EL julgeolekusektori reformi raames tsiviilkoostööd Jordaanias, Palestiinas ja Tuneesias. Ukrainas käivitas EL nõuandva tsiviilmissiooni (EUAM Ukraine), et anda strateegilist nõu, kuidas luua tõhusad, jätkusuutlikud ja oma tegevuse eest vastutavad julgeolekuteenistused, kes aitavad Ukrainas tugevdada õigusriigi põhimõtet. Liibanonis ja Moldova Vabariigis keskendus EL suutlikkuse suurendamisele piiril ja tollis, et lahendada nende partnerriikide piiriüleseid probleeme. Liibüas osutus see oodatust keerulisemaks ülesandeks. Üleilmsete suundumuste ja naabruses asuvate riikide julgeolekule ja stabiilsusele avalduvate üha suurenevate ohtude taustal vajab ELi tegevus piirkonnas täiendavat tähelepanu. Selleks et lisaks täiendavatele jõupingutustele, mida tehakse ÜJKP asjakohaste ja muude foorumite raames, tuleks probleemide pikaajaliseks ja jätkusuutlikuks lahendamiseks veelgi tugevdada ENP julgeolekuaspekte. EL on huvitatud sellest, et naaberriigid muutuksid tugevamaks ja vastupanuvõimelisemateks, suurendades seega piirkonnas julgeolekut ning kaitstes inimesi ja nende põhiõigusi ja -vabadusi. 2.3. Majanduslik integratsioon ELiga EL on enamiku ENP riikide peamine majandus- ja kaubanduspartner. Tema majanduslik ja sotsiaalne mudel on osa partnerite jaoks jätkuvalt atraktiivne, nagu on näidanud nende jõupingutused poliitilise assotsieerumise ja majandusliku integratsiooni suunas. 2014. aastal kirjutati alla põhjalikku ja laiaulatuslikku vabakaubanduspiirkonda hõlmavad assotsieerimislepingud Gruusia, Moldova Vabariigi ja Ukrainaga. Põhjalikku ja laiaulatuslikku vabakaubanduspiirkonda hõlmavad assotsieerimislepingud on ENP peamised saavutused ja kujutavad endast verstaposti ELi suhetes oma lähimate partneritega, andes neile sidemetele oluliselt suurema väärtuse. Põhjalikku ja laiaulatuslikku vabakaubanduspiirkonda hõlmavatel assotsieerimislepingutel peaks olema partnerriikide majanduskasvule ja tööhõivele positiivne mõju, sest need peaksid võimaldama suurendada heaolu ning muutma riikide majanduse jätkusuutlikumaks ja vastupanuvõimelisemaks. Põhjalikku ja laiaulatuslikku vabakaubanduspiirkonda hõlmavate assotsieerimislepingute paljude sätete ajutine kohaldamine algas Gruusias ja Moldova Vabariigis 1. septembril 2014. Nimetatud riigid hakkasid lepinguid rakendama: imporditollimakse vähendati või need kaotati ning järk-järgult hakati kohaldama kohustust lähendada oma õigusakte ELi acquis'le. Ukraina tegi 2014. aastal kahepoolsete kaubandussuhete alal teatavaid edusamme: senised kaubandustõkked kõrvaldati või need kaotatakse järk-järgult. Ukraina ametiasutused reageerisid kriitilisele makromajanduslikule olukorrale siiski uute kaubandustõkete ja muude meetmetega, mis võivad seada ohtu kaubandussuhete valdkonnas saavutatud edu ja halvendada ettevõtluskliimat. Aprillis 2014 vastuvõetud ühepoolsete kaubandusmeetmetega kaotati 94,7 % Ukraina tööstuskaupade impordi suhtes kehtestatud ELi tollitariifidest ja kõik Ukraina põllumajandustoodete ekspordi suhtes ELi kehtestatud ELi tariifid ning vähendati Ukrainast pärit teatavate kemikaalide ja muude toodete tariife. Pärast otsust lükata 1. jaanuarini 2016 edasi ELi ja Ukraina assotsieerimislepingu põhjalikku ja laiaulatuslikku vabakaubanduspiirkonda käsitleva osa ajutine kohaldamine, pikendati ühepoolseid kaubandusmeetmeid nimetatud kuupäevani. Ukraina ametiasutused teevad tihedas koostöös ELiga ettevalmistusi põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduspiirkonna rakendamiseks. Kuigi EL oli ka 2014. aastal Armeenia peamine kaubanduspartner, kirjutasid Armeenia, Venemaa, Kasahstan ja Valgevene 10. oktoobril 2014 alla lepingule, et kaasata Armeenia alates 2015. aastast Euraasia Majandusliitu. EL austab iseseisvate riikide valikuid. Armeenia suhtes kohaldati jätkuvalt ELi erikorra GSP+ raames tariifseid soodustusi ja 2014. aasta novembris alustati ettevalmistavaid kõnelusi uue võimaliku lepingu üle ELi ja Armeenia vahel. Ka kaubandussuhete teemal toimusid lõunapartneritega arvukad arutelud. Jätkusid regulatiivsed reformid, et edendada majanduse arengut töökohtade loomise, jätkusuutliku majanduskasvu toetamise ja heaolu suurendamise teel. Tõhustatud piirkondliku koostöö võimalused on määrava tähtsusega. EL jätkas nende jõupingutuste toetamist juhul, kui ka partnerid olid valmis seda tegema. Marokoga jätkusid läbirääkimised põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduspiirkonna üle. Läbirääkimiste tulemusel sõlmiti geograafiliste tähiste kaitset käsitlev leping. Kalandusalase partnerluslepingu protokolli üle aastateks 2014–2018 saavutatud kokkuleppe kohane püügitegevus algas. See lisandus Maroko kalandussektorile antavale ELi rahalisele toetusele, mis toob otsest ja märgatavat kasu majandustegevuses osalejatele. Ettevalmistused põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduspiirkonna teemal peetavate läbirääkimiste üle Tuneesiaga edenesid, muu hulgas toimusid konsultatsioonid kodanikuühiskonnaga ja ekspertide vahel ning jõuti järeldusele, et tehnilisi takistusi läbirääkimiste alustamiseks ei ole. Samuti edenesid ettevalmistavad kõnelused Jordaaniaga põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduspiirkonna teemal ning toimus Egiptuse ja Jordaaniaga võimaliku põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduspiirkonna jätkusuutlikkuse alase mõju hindamine. Majanduslik integratsioon ELiga ei piirdu siiski ainult kaubandussuhetega. ENP ühendab ELi tema naabritega, luues transpordi ja energiavõrke, ning see toimub käsikäes suurenevate kaubavoogudega. Õigusaktide ühtlustamine ja vajaliku infrastruktuuri tagamine on ELi ja partnerriikide ning partnerriikide endi vaheliste toimivate ühenduste loomiseks ja säilitamiseks otsustava tähtsusega. 2014. aasta saavutused on mõlemas valdkonnas siiski ebaühtlased. Osa riike, nagu Maroko, Tuneesia ja Ukraina, ühtlustasid oma õigusakte ELi eeskirjade ja nõuetega transpordi valdkonnas. Konfliktidest hoolimata jätkasid mõned riigid (nt Jordaania, Liibanon ja Palestiina) reforme transpordi valdkonnas. Energia valdkonnas jätkus naaberriikide integreerimine ELi energia siseturuga. Tehti poliitilisi otsuseid taastuvenergia, sealhulgas päikeseenergia edendamiseks Marokos. Muret tekitas Ukraina ja Jordaania võlgade kuhjumine, mis tulenes energia, eelkõige gaasi ja naftasaaduste impordist kolmandatest riikidest. Selles valdkonnas oli oluline saavutus 30. oktoobril 2014 Ukraina ja Venemaa Föderatsiooniga sõlmitud kolmepoolne gaasitarneid käsitlev kokkulepe, mida vahendas Euroopa Komisjon. Samal ajal jätkus Ukraina energiaturu järkjärguline integreerimine ELi turuga. Positiivseid muudatusi võis täheldada ka energia infrastruktuuri meetmete ja projektide valdkonnas. 20. septembril 2014 avati lõunapoolne gaasikoridor Aserbaidžaanist Kagu-Euroopasse, et tarnida alates 2020. aastast gaasi Aserbaidžaanist ELi. 27. augustil 2014 avati Iași-Ungheni gaasivõrkude ühendus Rumeenia ja Moldova Vabariigi vahel. Töö selle projektiga peab jätkuma, põhinedes ELi, rahvusvaheliste finantsasutuste ja Rumeenia toetusel ja nende koostööl. Tuumaohutusealane koostöö naaberriikidega andis käegakatsutavaid tulemusi. Ukraina ajakohastas oma riiklikku tegevuskava, mis käsitleb koostöös Euroopa Komisjoniga korraldatud vastupidavustestide järelmeetmeid. Komisjon sai Armeenia vastupidavustesti aruande Medzamori tuumajaama kohta, et teha vastastikune hindamine. See on kooskõlas ELi eesmärkidega kõnealuses poliitikavaldkonnas: nimelt tuleb kogu maailmas edendada kõige rangemaid tuumaohutusnõudeid ja tuumaohutust. Piirkondlikud projektid, nagu elektrivõrkude ühendamise edendamine Lõuna-Kaukaasias, aitavad parandada algul naabruses asuvate riikide omavahelisi ühendusi ning hiljem ühendusi partnerriikide ja ELiga. Viidi lõpule ühenduse loomine Gruusia ja Türgi vahel, kavandamisjärgus on Gruusia ja Armeenia vahelise ühenduse parandamine. 2014. aastal Euroopa väikeettevõtlusalgatuse „Small Business Act” raames toimunud hindamistel ja koolitustel osales tuhandeid sidusrühmade esindajaid väikestest ja keskmise suurusega ettevõtetest (VKE) lõunanaabruses. See aitas partnerriikidel ühtlustada oma VKEde poliitikat ELi omaga ja suurendada majanduslikku integratsiooni. Keskkonnaalane koostöö aitas parandada inimeste elukvaliteeti partnerriikides, võimaldades neil kasutada peamisi keskkonnateenuseid, nagu veevarustus, reovee ja tahkete jäätmete käitlemine. Keskkonnaalane koostöö on endiselt üks kodanikuühiskonna tugevdamise võimalusi. 2014. aastal edenes ühise teadmiste ja innovatsiooniruumi (CKIS) arendamine, ühendades ELi ja partnerriike poliitilise dialoogi raames ning teaduse ja innovatsiooni alases koostöös. 2014. aasta lõpuks kirjutasid Iisrael ja Moldova Vabariik alla lepingud ELiga, et osaleda programmis „Horisont 2020” (ELi teadusuuringute ja innovatsiooni raamprogramm). 2.4. Inimestevahelised kontaktid, ränne ja liikuvus Liikuvuse parandamine turvalises ja hästi hallatud keskkonnas ning inimmõõtme tugevdamine arvukamate inimestevaheliste kontaktide kaudu on saanud ENP juhtpõhimõteteks. Liikuvus soosib kaubandussidemeid ja majanduskasvu, soodustab kultuurilist ja sotsiaalset arengut ning edendab põhiõigusi ja õigusriigi põhimõtet. Reisijate- ja rändevood ENP piirkonna ja ELi vahel on pidevalt suurenenud. 2014. aastal tuli EL üha enam seaduslikke rändajaid Marokost ja Ukrainast. Selleks et luua kindel alus edukale üleminekule ja majandusele, peavad riigid investeerima tulevastesse põlvkondadesse. Hästi toimiva ja tulemusliku haridussüsteemi rakendamine on seetõttu väga tähtis arengu jaoks keskmises ja pikemas ajavahemikus. Üldiselt suurenes naaberriikide haridusalane koostöö ELiga ja jätkus isegi riikidega, kus toimusid relvastatud konfliktid. Alustati mitut projekti programmide Tempus ja Erasmus Mundus ning e- mestimise raames, osa neist viidi ka lõpule. Mitu ENPs osalevat riiki (Aserbaidžaan, Moldova Vabariik, Ukraina, Egiptus, Jordaania ja Tuneesia) võtsid 2014. aastal vastu reformid, et parandada hariduse kvaliteeti kõikidel tasanditel. Osa riike kehtestas poliitikaraamistiku või strateegia, mis keskendub just noortele: nt Ukrainas alustati riiklikku noorte programmi aastateks 2016–2020. Poliitilistele reformidele ja sotsiaal-majanduslikule arengule aitab kaasa ka tugev kultuurivaldkond. Osa riike võttis vastu riikliku kultuuristrateegia, näiteks strateegia „Kultuur 2020” Moldova Vabariigis. Süüria pagulaste sissevool oli endiselt proovikiviks Jordaania ja Liibanoni haridussüsteemile. Liibanonis oli ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Amet (UNHCR) 2014. aasta lõpuks registreerinud Süüria pagulaste hulgas umbes 390 000 kooliealist (5–17aastast) Süüria last ja hinnanguliselt Süüriast pärit 10 000 kooliealist Palestiina pagulast, kellest umbes 7 000 oli kantud ÜRO Palestiina pagulaste abiorganisatsiooni koolide nimekirjadesse. Rände- ja liikuvusealane koostöö oli 2014. aastal ELi suhetes partnerriikidega kesksel kohal. Liikuvuspartnerlused olid arutelude keskmes. Kooskõlas ELi poolt rände ja liikuvuse suhtes võetud üldise lähenemisviisiga oli nende partnerluste eesmärk tugevdada koostööd selles tähtsas poliitikavaldkonnas. 2014. aasta lõpus kirjutasid Armeenia, Aserbaidžaan, Gruusia, Jordaania, Moldova Vabariik, Maroko ja Tuneesia alla liikuvuspartnerlusele ELiga. Valgevenega jätkusid läbirääkimised viisalihtsustus- ja tagasivõtulepingu üle. ELi ja Liibanoni dialoogi rände, liikuvuse ja julgeoleku teemal alustati 2014. aasta detsembris. Osade idapartnerluse riikidega keskenduti viisavabaduse kehtestamise võimalusele. Moldova kodanikud on saanud pärast viisanõude kaotamise üle peetud dialoogi edukat lõpuleviimist reisida alates 28. aprillist 2014 viisavabalt Schengeni ala riikidesse, kui nad kasutavad biomeetrilist passi. Teised partnerriigid, eelkõige Gruusia ja ka Ukraina, on suurendanud oma jõupingutusi sama eesmärgi saavutamiseks. Lõunanaabruses tagas Maroko seaduslike rändajate parema integreerimise. Maroko ja Tuneesia valitsus tegelevad ka varjupaika ja inimkaubanduse vastast võitlust käsitleva õigus- ja institutsioonilise raamistiku vastuvõtmisega. 2015. aasta jaanuaris alustasid EL ja Maroko läbirääkimisi viisalihtsustus- ja tagasivõtulepingu sõlmimiseks. EL on valmis alustama 2015. aastal samalaadseid läbirääkimisi Tuneesiaga, pärast seda. kui 2014. aasta detsembris võeti vastu läbirääkimisjuhised mõlema lepingu jaoks. Üha suurenev ebaseaduslike rändajate vool jätkus, olles seotud peamiselt lõunanaabruses alates 2011. aastast toimuvate poliitiliste muudatustega. 2014. aastal tuli ELi üle 277 000 ebaseadusliku rändaja. Samuti suurenes inimkaubandus. 2014. aasta suur inimohvrite arv Vahemerel näitas, et ELi ning tema lõunapoolsete partnerriikide ja ka teiste riikide koordineeritud poliitika kujundamine on vältimatu. Kuna ENP partnerriigid on enamasti ebaseadusliku rände transiidiriigid, kaasab EL asjaomastesse aruteludesse ka naabrite naabrid, st Rabati protsessis osalevate Lääne- ja Kesk-Aafrika ametiasutused. Novembris alustati piirkondlikku dialoogi ka Ida-Aafrika rändeteele jäävate riikidega (Hartumi protsess). Enamikus ELi lõunapoolsetes partnerriikides puudub ulatuslik, jätkusuutlik õigus- ja haldussüsteem selle probleemiga tegelemiseks. Eelkõige Liibüat mõjutasid rängalt varjupaigaotsijate vood, ebaseaduslik ränne ja inimkaubandus, sest sealne julgeolekuolukord halveneb ja riiki mõjutab sisekonflikt. ELi abi piirkonnale keskendus partnerite kriminaalõigussüsteemi tugevdamisele, et aidata neil piirikontrolli suutlikkuse suurendamise teel võidelda ebaseadusliku üle piiri toimetamise ja kaubandusega. Sellel abil on olnud positiivne mõju Marokos, Alžeerias, Tuneesias ja Egiptuses. EL andis Jordaaniale abi pagulaste elamistingimusi hõlmava rändeuuringu korraldamiseks. Samalaadsed uuringud on kavas korraldada piirkonna teistes riikides. 2.5. Finantskoostöö Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend (ENI) on peamine vahend ELi poliitiliste prioriteetide toetamiseks naabruses asuvates riikides. ENI eelarve aastateks 2014–2020 on 15,4 miljardit eurot ning selle kaudu antakse kavandatud ja pikaajalist toetust iga riigiga kokku lepitud prioriteetsetele reformidele. Riikidele, kus on hakatud ellu viima olulisi demokraatlikke reforme, võidakse katusprogrammi raames eraldada täiendavaid vahendeid, mis moodustavad kuni 10 % ENI vahenditest. ENI raames antakse ka olulist toetust piirkondlikele ja piiriülestele algatustele. Lisaks ELi rahastamisele ka rahvusvaheliste finantsasutuste vahendite kaasamine naabruspoliitika investeerimisrahastu kaudu on muutunud üha tähtsamaks. Naabruspoliitika investeerimisrahastust toetatakse energia- ja transpordiühenduste, kliimamuutuste ja keskkonna valdkonna projekte ning VKEsid. Põhjaliku ja laiaulatusliku vabakaubanduspiirkonna rahastu on loodud toetamaks ettevõtete kohanemist ja ümberkorraldamist, et suurendada lepingutega ettenähtud eeliste kasutamise võimalusi. Naabruspoliitika investeerimisrahastu kaudu on ELi eesmärk kaasata selle rahastu raames ajavahemikul 2015–2017 toetustena 150 miljonit eurot, et võimaldada tänu finantsvõimendusele Gruusias, Moldova Vabariigis ja Ukrainas rahvusvaheliste finantsasutuste investeeringuid kogusummas kuni 1,5 miljardit eurot. Samuti on oluliselt suurenenud kodanikuühiskonna rahastamine. EL jätkas kodanikuühiskonna toetamist kodanikuühiskonna naabrusrahastu raames nii piirkondlikul kui ka riiklikul tasandil, et tugevdada ja edendada kodanikuühiskonna rolli reformide ja demokraatlike muudatustega seotud protsessis. Praegune muutlik olukord naabruses asuvates riikides nõuab paindlikku lähenemisviisi kavandamisele ja rakendamisele ning EL on kasutanud kõiki tema käsutuses olevaid paindlikke vahendeid. EL tegutses enneolematult ruttu ja heakskiitmisprotsess läbiti kiirkorras, et reageerida Ukraina kriisist tulenevatele vajadustele: kombineeriti suur ENI toetus, makromajanduslik finantsabi ja Ukraina toetusrühma tehniline abi. Detsembris 2014 loodi ELi piirkondlik sihtfond, et anda Süüria kriisis kannatanutele piirkondlikul tasandil kooskõlastatud ja suuremat abi. Sihtfond keskendub praegustele esmastele vajadustele ja seda on võimalik kasutada edaspidi ka konfliktijärgseteks ülesehitustöödeks. ENI ei ole kohane ega piisav kõikide vajaduste rahuldamiseks eelkõige olukordades, kus kriisile reageerimine nõuab kiiresti olulist täiendavat rahastamist. ENI rahastamist täiendab seetõttu toetus, mida antakse teistest rahastamisvahenditest, nagu stabiilsuse ja rahu edendamise rahastamisvahend, ELi humanitaarabi või demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahend. Sõltuvalt piirkonna muutuvast olukorrast võib osutuda vajalikuks lisavahendite kaasamine kas nende või teiste rahastamisvahendite raames; näideteks selle kohta on toetus Süüriale ja Ukrainale. 2.6. Kahepoolsest koostööst kaugemale ulatuv Euroopa naabruspoliitika Paljud julgeoleku-, majandus- ja sotsiaalsed probleemid naabruses asuvates riikides on lahutamatult seotud vähese piirkondliku integratsiooniga. Piirkondlik koostöö on oluline, et lahendada mitmetahulisi ühiseid probleeme, nagu ebaseaduslik ränne, terrorism ja relvakaubandus või piiriülene reostus, sest need vajavad kooskõlastatud tegutsemist. Piirkondliku koostöö tugevdamine on seetõttu endiselt ENP tegevuskavas tähtsal kohal. Seda tehakse nii Euroopa naabruspoliitika idamõõtme raames, mida esindab idapartnerlus, kui ka lõunapartnerluse kaudu, mis kuulub partnerlusse demokraatia ja ühise heaolu nimel, ning Vahemere Liidu raames. Lõunanaabruse üldine poliitiline õhkkond oli endiselt pingeline, mõjutades piirkondliku koostöö võimalusi. Samal ajal kui lõunapoolsed partnerriigid jätkasid kahepoolsete suhete arendamist ELiga, oli kogu piirkond endiselt üks vähim integreeritumaid kogu maailmas. Osa piirkonnast oli tunnistajaks tõsistele poliitilistele, majanduslikele ja humanitaarkriisidele, millega kaasnesid relvastatud konfliktid ja julgeolekuolukorra märkimisväärne halvenemine. Sellises olukorras oli raske viia ellu reforme ja tagada piirkondlikku integratsiooni. Selleks et tegeleda Süüria konflikti võimaliku ülekanduva mõju ja sellega seotud välisvõitlejate probleemiga, tõhustas EL oma terrorismivastast koostööd lõunapoolsete partnerriikidega. Märtsis 2014 alustati koos Araabia partneritega terrorismivastast projekti, mida rahastatakse ENI kaudu. Projekti viivad ellu ÜRO uimastite ja kuritegevuse vastu võitlemise büroo ja ÜRO terrorismivastase võitluse komitee täidesaatev direktoraat ning selles osalevad ka ELi institutsioonid ja liikmesriigid. EL ja lõunapoolsed partnerriigid jätkasid jõupingutusi äärmiselt vajalikuks tihedamaks integreerumiseks. Partnerriigid olid väga huvitatud sellest, et osaleda koos ELiga piirkondlikes meetmetes, eelkõige Vahemere Liidu ja Araabia Riikide Liiga kaudu. EL jätkas jõupingutusi edasiseks koostööks Magribi riikide ja Islami Koostöö Organisatsiooniga. Idapartnerluse valdkonnas tehti märkimisväärseid edusamme, et kaasata asjaomaseid partnerriike põhjalikku ja laiaulatuslikku vabakaubanduspiirkonda hõlmavate assotsieerimislepingute kaudu, kuhu kuuluvad kaugeleulatuvad tegevuskavad poliitika, majanduse ja sotsiaalküsimuste valdkonnas. Nelja idapartnerluse temaatilise platvormi kohtumised toimuvad kaks korda aastas, et vaadata läbi ja arutada ELi ja idapartnerluse riikide poliitilise dialoogi järgmisi samme. Idapartnerluse tippkohtumisel 2015. aastal on kavas läbi vaadata kokkulepitud kohustuste elluviimine ja saavutatud edu. Ukraina kriisi taustal 2014. aastal algatas EL enneolematuid toetusprogramme, et aidata stabiliseerida Ukraina majanduslikku ja finantsolukorda, aidata üleminekumeetmete elluviimisel, kutsuda üles tegema poliitilisi ja majandusreforme ning toetada kaasavat arengut. Samuti suurendati mitmesugust toetust Moldova Vabariigile ja Gruusiale, võttes arvesse neile avaldatud survet, mis tulenes otsusest kirjutada alla assotsieerimislepingule. 3. Kokkuvõte President Juncker kuulutas ENP läbivaatamise oma ametiaja esimese aasta prioriteediks. 4. märtsil 2015 vastu võetud ühises konsultatsioonidokumendis „Teel uue Euroopa naabruspoliitika poole” esitatakse olulisimad küsimused ja teemad, millega EL ja tema partnerriigid praegu tegelevad. Sidusrühmi kutsutakse üles avaldama oma seisukohti selle dokumendi kohta, millega käivitatakse ENP teemal põhjalik konsulteerimismenetlus. Selle tulemused tehakse teatavaks 2015. aasta sügisel vastu võetavas ühisteatises uuendatud ENP kohta. [1] Sellist nimekasutust ei tuleks käsitada Palestiina riigi tunnustamisena ning see ei mõjuta selles küsimuses võetud liikmesriikide individuaalseid seisukohti. [2] Ei ole ÜJKP missioon. [3] Poliitilise ja julgeolekuolukorra halvenemise tõttu Liibüas 2014. aasta juulis tuli missioon ajutiselt Tunisesse ümber paigutada. Missiooni juhtimise tulevikus vaatavad ELi liikmesriigid varsti strateegilisest seisukohast uuesti läbi. [4] 5. detsembri 2014. aasta ministrite avaldus Transnistria küsimuses kokkuleppele jõudmiseks viis pluss kaks formaadis peetavate läbirääkimiste kohta. [5] Veebruaris 2015 võeti vastu ühisteatis, mis käsitleb Süüriat, Iraaki ja Da’eshi ohtu. Selles tehakse ettepanek kriisi lahendamise strateegia kohta ja see sisaldab nii poliitilisi kui ka praktilisi meetmeid, sealhulgas diplomaatilist osalust, radikaliseerumisvastaseid programme, terrorismi rahastamise vastast võitlust ja paremat piirikontrolli.