SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Euroopa rohelise kokkuleppega võeti kasutusele uus strateegia, et muuta Euroopa Liit 2050. aastaks kestlikuks, õiglaseks ja jõukaks nüüdisaegse, ringluspõhise ja konkurentsivõimelise majandusega ühiskonnaks, kus on saavutatud kliimaneutraalsus. Selles rõhutatakse komisjoni võetud kohustust võidelda kliimamuutuste ja keskkonnaseisundi halvenemise vastu ning saavutada Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni alusel vastu võetud Pariisi kokkulepe eesmärk hoida üleilmse keskmise temperatuuri tõus tunduvalt alla 2 °C ja jätkata jõupingutusi temperatuuri tõusu hoidmiseks kuni 1,5 °C-ni. Kliima- ja keskkonnapoliitika meetmete võtmata jätmisel oleks tohutu hind, eriti neile, kes on elustandardit, tervist ja heaolu silmas pidades vähekaitstud olukorras. Liikumisel kliimaneutraalsuse poole on rohelise kokkuleppe lahutamatu osa vajadus tagada õiglane üleminek – kokkuleppes toonitatakse, et ühtki paika ega inimest ei jäeta kõrvale. 2021. aasta juunis võtsid Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Parlament vastu Euroopa kliimamääruse, milles on sätestatud siduv eesmärk saavutada liidus 2050. aastaks kliimaneutraalsus ning siduv vahe-eesmärk vähendada liidus kasvuhoonegaaside netoheidet 2030. aastaks vähemalt 55 % võrreldes 1990. aasta tasemega. Nende eesmärkide saavutamiseks esitas komisjon 2021. aasta juulis õigusaktide paketi „Eesmärk 55“. See pakett hõlmab suurt hulka seadusandlikes ettepanekutes esitatud sidusaid meetmeid. Muu hulgas sisaldab pakett ettepanekut luua ajavahemikuks 2025–2032 72,2 miljardi euro suurune kliimameetmete sotsiaalfond, et toetada vähekaitstud leibkondi, transpordikasutajaid ja mikroettevõtjaid, keda mõjutab heitkogustega kauplemise laiendamine maanteetranspordis ja hoonete kütmisel kasutatavale kütusele. Euroopa rohelise kokkuleppe aluspõhimõtted on õiglus ja solidaarsus. Rahvusvahelisel tasandil on liikmesriigid heaks kiitnud eelkõige ÜRO kestliku arengu eesmärgid ja Pariisi kokkuleppe, milles on nimetatud „tööjõu õiglase ümberpaigutamise ning inimväärsete töövõimaluste ja kvaliteetsete töökohtade loomise vajadust“. Seda kinnitatakse Pariisi kokkuleppe artikli 2 lõikes 1, Euroopa Ülemkogu strateegilises tegevuskavas 2019–2024 ja Euroopa kliimamääruse artikli 2 lõikes 2 ning Euroopa sotsiaalõiguste sambas. Rahvusvaheline poliitikaraamistik õiglase ülemineku jaoks on kehtestatud ka Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) suunistega, mis käsitlevad kõigiga arvestavat õiglast üleminekut keskkonnasäästlikule majandusele ja ühiskonnale. Peale selle kiitsid liikmesriigid ja sotsiaalpartnerid heaks solidaarsust ja õiglast üleminekut käsitleva 2018. aasta Sileesia deklaratsiooni, mis võeti vastu Katowices ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi 24. istungjärgul (COP24), ja õiglase ülemineku tingimuste rahvusvahelisel tasandil toetamist käsitleva 2021. aasta deklaratsiooni, mis võeti vastu Glasgow’s 26. istungjärgul (COP26).

Eduka roheülemineku jaoks on vaja poliitikameetmeid, et toetada inimesi ja nende aktiivset osalemist. Visioon õiglasest üleminekust tugevale ja kliimaneutraalsele sotsiaalsele Euroopale kajastab 2017. aasta novembris Göteborgi tippkohtumisel välja kuulutatud Euroopa sotsiaalõiguste samba 20 põhimõtet, mis moodustavad sotsiaalreeglistiku õiglaste ja hästi toimivate tööturgude ja sotsiaalhoolekandesüsteemide tagamiseks 21. sajandi Euroopas. Sotsiaalõiguste samba rakendamisega toetatakse õiglast üleminekut, mis on väga oluline sotsiaalse ühtekuuluvuse tagamiseks. Euroopa sotsiaalõiguste samba tegevuskava eesmärk on ühendada jõud kõikidel tasanditel, et põhimõtetest saaksid konkreetsed teod. Selles on seatud ELile 2030. aastaks tööhõive, oskuste ja vaesuse vähendamise valdkonnas kolm peamist eesmärki, mille ELi juhid kiitsid heaks 2021. aasta mais Porto deklaratsioonis ja Euroopa Ülemkogul 2021. aasta juunis. Selles rõhutatakse vajadust tugevdada Euroopa sotsiaalset mõõdet kõigis liidu poliitikavaldkondades, kandmaks hoolt selle eest, et üleminek kliimaneutraalsusele on sotsiaalselt õiglane.

Koos õige poliitikaga võib üleminek tekitada ELis 2030. aastaks ligikaudu 1 miljon töökohta ja 2050. aastaks ligikaudu 2 miljonit töökohta. Ülemineku käigus võivad tekkida eelkõige keskmise oskus- ja palgatasemega töökohad, kusjuures mõju riikide, piirkondade ja sektorite lõikes on erinev. Üleminek võib aidata leevendada muudest põhisuundumustest, eeskätt digiüleminekust tingitud tööturu polariseerumist, suurendada sissetulekuid ja vähendada üldist vaesust. Nagu on rõhutatud 2030. aasta kliimaeesmärgi kava mõjuhinnangus ning paketi „Eesmärk 55“ seadusandlikes ettepanekutes, on tööjõu märkimisväärseks ümberjaotamiseks sektorite sees ja vahel vaja ulatuslikke investeeringuid ümber- ja täiendusõppesse. Näiteks prognoositakse, et kliimaüleminekuga lisandub ELis 2030. aastaks 160 000 töökohta ehituse valdkonnas, samas napib praegu ehitussektoris oskusi kutsealadel, mis on seotud keskkonnahoidliku disaini, tehnoloogia ja materjalidega. Kaasnevate õigete poliitikameetmetega saab vähendada ja isegi ennetada energiaostuvõimetust, mida põhjustavad üheskoos väike sissetulek, energiakulude suur osakaal netosissetulekus ja vähene energiatõhusus. Lisaks on meetmetega võimalik edendada juurdepääsu taskukohastele ja vähese heitega transpordi- ja liikuvusvõimalustele, vähendada sotsiaalset tõrjutust ning sotsiaal-majanduslikku, piirkondlikku ja tervisealast ebavõrdsust, parandada tervist ja suurendada heaolu ning edendada võrdõiguslikkust nii üldiselt kui ka ebasoodsas olukorras olevate inimeste jaoks. Selleks et täielikult ära kasutada rohepöörde tööhõive- ja sotsiaalne potentsiaal, on oluline kasutada kõiki olemasolevaid vahendeid ning kehtestada ELi, piirkonna ja kohalikul tasandil õiged kaasnevad poliitikameetmed. Hästi kavandatud kaasnevate tööhõive- ja sotsiaalmeetmete puudumise korral tekivad sotsiaal-majanduslikud riskid. Seepärast on tähtis, et vastutavad asutused kehtestaksid asjakohase poliitika, vähendamata sealjuures stiimuleid teha investeeringutes ja tarbimises roheülemineku jaoks vajalikke muudatusi. Kõige olulisem on see, et rohepöördel võetaks meetmeid, millega tagatakse kaasav juhtimine ja üleminekust kõige enam mõjutatud isikute aktiivne kaasamine. Kuigi liikmesriigid on kehtestanud hulga meetmeid, et edendada õiglast üleminekut kliimaneutraalsusele, ja nad jätkavad selliste meetmete väljatöötamist, saaks õiglast rohepööret toetavate poliitikameetmete ülesehitust veelgi parandada ning tagada ELi ja liikmesriigi tasandil kättesaadavate vahendite raames tehtavate jõupingutuste sidusus (vt järgmine punkt). Seepärast tegi komisjon paketi „Eesmärk 55“ raames ettepaneku võtta 2021. aasta lõpuks vastu nõukogu soovitus, et esitada liikmesriikidele lisasuuniseid selle kohta, kuidas kõige paremini käsitleda rohepöörde sotsiaalseid ja tööalaseid aspekte. Kõrvuti Euroopa rohelise kokkuleppe täitmisega jälgib komisjon tähelepanelikult lühiajalist arengut energiaturgudel, mis on tingitud ennekõike üleilmse turu arengust. 13. oktoobril 2021 esitas komisjon teatise „Toimetulek energiahindade tõusuga: meetme- ja toetuspakett“, milles on visandatud viivitamata rakendatavad meetmed tarbijate ja ettevõtjate kaitseks. Selles komisjoni teatises on osutatud ka käesolevale ettepanekule kui poliitikaraamistikule, millega toetada keskpikas perspektiivis õiglast rohepööret ja suurendada vastupidavust tulevastele hinnamuutustele.

•Kooskõla tööhõive valdkonnas praegu kehtivate õigusnormidega, rohepöörde oskustealased, sotsiaalsed ja jaotuslikud aspektid

Euroopa sotsiaalõiguste samba tegevuskavas rõhutatakse kooskõlas 2019.–2024. aasta Euroopa Komisjonile esitatud poliitiliste suunistega, et uue sotsiaalreeglistiku raames tuleb tugevdada sotsiaalseid õigusi ja Euroopa sotsiaalset mõõdet kõigis liidu poliitikavaldkondades, nagu on sätestatud aluslepingutes, eelkõige Euroopa Liidu lepingu artiklis 3 ja ELi toimimise lepingu artiklis 9, et liikuda rohelisemasse ja digitaalsemasse aastakümnesse, kus eurooplastel on head toimetulekuvõimalused. Euroopa rohelise kokkuleppega on ette nähtud kestlikkuse peavoolustamine kõigis ELi poliitikavaldkondades, eeskätt püüeldes rohelise rahastamise ja roheliste investeeringute poole ning tagades õiglase ülemineku.

Komisjoni soovituses, mis käsitleb toimivaid tööhõive aktiivse toetamise meetmeid pärast COVID-19 kriisi, rõhutatakse, et EL ja liikmesriigid peaksid tegutsema koos, et edendada dünaamilist, töövõimalusterohket ja kaasavat majanduse taastamist ning hõlbustada rohe- ja digipööret Euroopa tööturul. 2020. aasta suunistes liikmesriikide tööhõivepoliitika kohta on öeldud, et tuleks ühendada poliitikameetmed, millega suurendatakse tööjõunõudlust, edendatakse tööjõupakkumist, parandatakse juurdepääsu tööhõivele, oskustele ja pädevustele ning parandatakse tööturgude toimimist ja muudetakse sotsiaaldialoog tulemuslikumaks, võttes samal ajal arvesse meetmete keskkonna-, tööhõivealast ja sotsiaalset mõju. Kavandatud 2022. aasta ühises tööhõivearuandes toonitatakse, et esmatähtis on investeerida täiendus- ja ümberõppesse, et edendada kaasavat majanduse taastamist ning toetada digi- ja rohepööret. Liikmesriike kutsutakse üles muu hulgas toetama tööjõu ümberpaigutamist, kasutades näiteks hästi kavandatud värbamisstiimuleid ja koolitust, eelkõige üleminekul rohelisele ja digitaalsele majandusele, samal ajal kaitstes ülemineku ajal töötajaid. See on kooskõlas varasemate seonduvate komisjoni soovitustega, näiteks soovitusega noortegarantii tugevdamise kohta ning soovitusega jätkusuutlikku konkurentsivõimet, sotsiaalset õiglust ja toimetulekut toetava kutsehariduse kohta.

Liikmesriigid koostavad energialiidu ja kliimameetmete juhtimist käsitleva määruse raames pikaajalist perspektiivi arvesse võttes kümneaastased lõimitud riiklikud energia- ja kliimakavad, mis hõlmavad energialiidu viit mõõdet, milleks on energiajulgeolek, energia siseturg, energiatõhusus, CO2 heite vähendamine ning teadusuuringud, innovatsioon ja konkurentsivõime. Neid kavu ajakohastatakse esimest korda viis aastat pärast kava esitamist ja seejärel iga kümne aasta tagant. Energialiidu ja kliimameetmete juhtimist käsitleva määruse (EL) 2018/1999 artikli 3 lõike 3 punktis d on sätestatud, et kui liikmesriik leiab, et tal on märkimisväärne arv kodumajapidamisi, millel on raskusi energia eest tasumisega, lisab ta oma kavasse riikliku soovitusliku eesmärgi energia eest tasumise raskusi leevendada koos selle saavutamise ajakavaga, samuti poliitikasuundade ja meetmetega, sealhulgas sotsiaalpoliitikameetmed ja muud asjakohased riiklikud programmid. Kuigi mitu liikmesriiki on välja töötanud konkreetsed algatused, mille eesmärk on vähendada energiaostuvõimetust ja/või toetada haavatavaid tarbijaid ning mis võivad hõlmata ka kliimapoliitika võimalikku jaotuslikku mõju, jõudis komisjon 2020. aastal lõplike riiklike energia- ja kliimakavade hindamisel järeldusele, et „[v]aldav enamik liikmesriike peab valdkondadevahelise lähenemisviisi abil välja töötama selgemad strateegiad ja eesmärgid, et teha kindlaks energiapöörde sotsiaalsed, tööhõivealased ja oskustega seotud tagajärjed ning muu avalduva mõju jaotumine, neid hinnata ja nõuetekohaselt kaaluda, kuidas neid küsimusi käsitleda“.

Vastavalt ühissätete määrusele, mis hõlmab muu hulgas Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF), Euroopa Sotsiaalfondi+ (ESF+), Ühtekuuluvusfondi ja Õiglase Ülemineku Fondi, peaksid liikmesriigid võtma oma programmides, sealhulgas vahehindamise ajal, arvesse oma lõimitud riikliku energia- ja kliimakava sisu ning seda kava käsitlevaid komisjoni soovitusi. Õiglase Ülemineku Fondi raames koostatavates õiglase ülemineku territoriaalsetes kavades tuleks keskenduda ülemineku sotsiaal-majandusliku mõju leevendamisele piirkondades, mis sõltuvad fossiilkütustest või suure kasvuhoonegaaside heitega tööstustegevusest, ning need kavad peaksid sisaldama üldist osa riiklikul energia- ja kliimakaval põhineva riikliku üleminekuprotsessi kohta. Selleks et toetada kõiki asjaomaseid sidusrühmi õiglase ülemineku mehhanismi vahendite kasutamisel, on loodud õiglase ülemineku platvorm. See hõlmab lisaks Õiglase Ülemineku Fondile (1. sammas) spetsiaalset kava programmi „InvestEU“ raames (2. sammas) ja avaliku sektori laenurahastut (3. sammas).

Taaste- ja vastupidavusrahastu kuuest sambast kolmes keskendutakse sotsiaalsetele elementidele, mistõttu on selle rahastuga seotud taaste- ja vastupidavuskavades kavandatud suur hulk reforme ja investeeringuid, mis puudutavad õiglase ülemineku aspekte. Riiklikud kavad ja rakenduskavad tuleb ellu viia käesoleva rahastamisperioodi jooksul. Ehkki reformid ja investeeringud on kavandatud nii, et nende mõju oleks püsiv, ei taga nad oma lühikese kestuse tõttu terviklikku lähenemist õiglasele üleminekule riigi tasandil pärast 2027. aastat, eelkõige silmas pidades ELi kliimaeesmärke.

Täiendavate meetmete võtmiseks kõnealuses valdkonnas saab toetust teistest rahastamisallikatest, mille hulka kuuluvad ERASMUS+, Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fond (EGF), ühtekuuluvust ja Euroopa territooriume toetav taasteabi (REACT-EU), moderniseerimisfond ja heitkogustega kauplemise süsteemi (HKS) enampakkumistulu, programm LIFE+ ja programm „Euroopa horisont“. ESF+ määrusega on ette nähtud, et ESF+ püüab täita kooskõlas määruse artikli 4 lõikes 1 sätestatud ESF+ erieesmärkidega keskkonnahoidlikuma, vähese CO2 heitega Euroopaga seotud eesmärke oskuste ja kvalifikatsioonide kohandamiseks vajalike haridus- ja koolitussüsteemide parandamise, kõigi, sealhulgas tööjõu oskuste täiendamise ning uute töökohtade loomise kaudu keskkonna, kliima, energeetika, ringmajanduse ja biomajandusega seotud sektorites.

Õiglasele rohepöördele aitavad kaasa ka mitu muud strateegiat ja tegevuskava. 2020. aastal vastu võetud Euroopa oskuste tegevuskava eesmärk on luua inimestele võimalused õppida ning kanda hoolt selle eest, et nende oskused on kaksikülemineku jaoks sobivad. Selles tegevuskavas teatab komisjon reast meemetest, millega toetatakse rohepöördeks vajalike oskuste omandamist, selle hulka kuuluvad isiklikud õppekontod, Euroopa lähenemisviis mikrokvalifikatsioonitunnistustele ning õppimine keskkonnasäästlikkuse tagamiseks. Oskuste pakti eesmärk on kaasata era- ja avaliku sektori sidusrühmad võtma konkreetseid meetmeid tööturul osalevate inimeste täiendus- ja ümberõppeks ning vajaduse korral ühendama jõupingutused partnerlussuhete raames. 2021. aasta novembri lõpuks oli loodud viis partnerlust, kes on võtnud endale kohustuse pakkuda lähiaastail täiendus- ja ümberõpet 1,5 miljonile inimesele. 2021. aasta novembri lõpuks oli oskuste paktiga ühinenud ka üle 500 liikme, teiste seas valdkondlikud äriorganisatsioonid, suur- ja väikeettevõtted, ülikoolid, kutsehariduse ja -õppe pakkujad, sotsiaalpartnerid, kaubanduskojad, piirkondlikud ja kohalikud omavalitsused ning riiklikud ja erasektori tööturuasutused. ELi ajakohastatud uus tööstusstrateegia toetab töökohtade loomist rohemajanduses. Selles on sätestatud, et oluline roll on investeerimisel oskustesse, paindlikel avaliku ja erasektori partnerlustel, sotsiaaldialoogi edendamisel tehtaval koostööl ning keskkonnahoidlike töökohtade loomisel, näiteks mitmesuguste üleeuroopaliste liitude, eelkõige akuliidu, puhta vesiniku liidu, plasti ringlussevõtmise liidu ja tooraineliidu kaudu. Uue tarbijakaitse tegevuskava eesmärk on toetada rohepööret, et võimaldada ja aidata igal tarbijal, olenemata tema rahalisest olukorrast, aktiivselt osaleda rohepöördes, surumata samas peale konkreetset elustiili ja hoides ära sotsiaalse diskrimineerimise.

ELi maapiirkondade arengu pikaajalise visiooni eesmärk on muuta maapiirkonnad tugevamaks, paremini ühendatuks, vastupanuvõimeliseks ja jõukaks, sealhulgas rohepöörde kaudu. Ja lõpetuseks – romade võrdõiguslikkust, kaasamist ja osalemist käsitlevas ELi strateegilises raamistikus (2020–2030) on püstitatud ELi tasandil 2030. aastaks seitse eesmärki, sealhulgas eesmärk tõhustada võrdset juurdepääsu asjakohasele segregatsioonita eluasemele ja esmatähtsatele teenustele.