JÄRELDUSED

Läänemere merekeskkonna arengut ja kalavarusid mõjutavad pikaajalised suundumused, mis said alguse ammu enne mitmeaastase majandamiskava jõustumist 2016. aastal. Läänemere kalanduse arengusuundumuste algpõhjused ulatuvad aastate taha. Palju aastaid arenes kalandus küllaltki positiivses suunas. Tänapäeval aga ohustab teatavaid kalavarusid, eelkõige Läänemere idaosa tursavarusid, oluline vähenemine, mille põhjused algasid ammu enne 2016. aastat. Kuigi alates 2016. aastast on püügikoormus tänu mitmeaastase majandamiskava rakendamisele vähenenud, on mõne kalavaru puhul praegu ülekaalus muud suremust põhjustavad tegurid. Näiteks on teadlased seisukohal, et Läänemere idaosa turski sureb keskkonnasurve tõttu kolm korda rohkem kui püügi tagajärjel.

Konsulteeritud sidusrühmade ja liikmesriikide arvamused mitmeaastase kava kohta lähevad lahku. Liikmesriikide arvates on mitmeaastase majandamiskava mõju liiga vara hinnata, kuid sellest võiks saada kalavarude majandamisel olulisem vahend, kuna see hõlmab kõiki aspekte, mida on vaja asjakohaste eesmärkide saavutamiseks. Läänemere nõuandekomisjon ja selle liikmed on aga peamiselt negatiivsel arvamusel. Kalandussektor pooldaks majanduslikel kaalutlustel FMSY-vahemike ülemise osa laialdasemat kasutamist. Varasemad kogemused on aga näidanud, et kehvemas seisundis kalavarude intensiivne püük on lühinägelik ning põhjustab ülepüüki ja kalavarude olulist vähenemist. Vabaühendused on seevastu seisukohal, et vahemike ülemise osa kasutamine ei ole kooskõlas maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärgiga. Komisjon ei jaga seda arvamust, kuna kogu vahemik vastab maksimaalse jätkusuutliku saagikuse põhimõttele. Tegemist on pikaajalise majanduspõhimõttega, milles kaasseadusandjad leppisid kokku 2014. aastal.

Komisjon leiab, et Läänemere mitmeaastane majandamiskava on osutunud kasulikuks vahendiks ühise kalanduspoliitika elluviimisel, eelkõige kalapüügivõimaluste määramisel. Selles on sätestatud läbipaistvad eeskirjad kalavarude majandamiseks piirkondade erisusi silmas pidades. Kalavarudele, mille kohta on olemas palju andmeid (ehk mida on hinnatud maksimaalse jätkusuutliku saagikuse seisukohast), on kavas sätestatud aastase lubatud kogupüügi ülempiirid, võimaldades seejuures heas seisundis kalavarude puhul teatavat paindlikkust. Ohustatud kalavarude jaoks, mille puhul on kalade arv meres langenud alla ohtlike miinimumtasemete, kehtestati kavaga kaitsemeetmed. Nendega tagatakse, et ohustatud kalavarude püügikvoodid vähendatakse miinimumini ja kalavarude taastamiseks võetakse lisaks parandusmeetmeid.

Komisjon on seisukohal, et nõukogu jätkusuutlikud ja mõnikord rasked otsused seoses Läänemere kalavarudega said võimalikuks tänu kaitsemeetmeid ja paindlikkust hõlmava mitmeaastase kavaga kehtestatud raamistikule. Ilma mitmeaastase kavata oleks olnud väga raske jõuda kokkuleppele parandusmeetmete osas, et aidata alla piirnormi langenud kalavarudel taastuda, ja tõenäoliselt oleks määratud kõrgemad püügikvoodid. Samas võimaldas mitmeaastane kava heas seisundis kalavarude puhul paindlikkust – püügikvootide olulise vähendamise kompenseerimiseks on võimalik kasutada FMSY-vahemiku ülemist osa. Mitmeaastane kava on aidanud tagada, et tänapäeval majandatakse kõiki kalavarusid maksimaalset jätkusuutlikku saagikust arvesse võttes või et rakendatakse meetmeid nende varude maksimaalse jätkusuutliku saagikuse taastamiseks, luues aluse kalandussektori ja seotud sektorite pikaajalisele kasumlikkusele.

Seepärast leiab komisjon, et mitmeaastane kava on stabiilne ja pikaajaline vahend ühise kalanduspoliitika elluviimiseks Läänemerel, mis vähendab ebakindlust kvootide määramisel, tagab ohustatud kalavarude kaitseks parandusmeetmed, muudab kvootide määramise protsessi sidusrühmade ja liikmesriikide jaoks läbipaistvamaks ning võimaldab kalandussektoril püüki paremini planeerida.



1.Sissejuhatus

2014. aastal institutsioonidevahelises mitmeaastaste kavade rakkerühmas Euroopa Parlamendi ja nõukogu vahel saavutatud kokkulepe võimaldas võtta 2016. aastal vastu esimese Läänemere mitmeaastase majandamiskava. Mitmeaastases kavas on sätestatud, et komisjon peab esitama kaasseadusandjatele aruandeid kalavarude majandamise ja püügi mitmeaastase kava tulemuste ja mõju kohta, eelkõige seoses kõnealuse kava eesmärkide saavutamisega. Käesolev on esimene selline aruanne.

Mitmeaastase kava eesmärgid on: aidata saavutada ühise kalanduspoliitika eesmärke; tagada, et kalastamisel taastatakse ja säilitatakse kalavarud maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamiseks vajalikust kõrgemal tasemel; teha lõpp tagasiheitele soovimatu püügi vältimise ja piiramise abil, täita asjaomaste liikide puhul lossimiskohustust ning rakendada ökosüsteemipõhist käsitlust, et viia miinimumini kalapüügi kahjulik mõju keskkonnale. Rakkerühm jõudis kokkuleppele ja kaasseadusandjad otsustasid, et kalastussuremuse sihttasemed tuleb määrata väärtuste vahemikuna (ülem- ja alampiiridega), mis võimaldab tagada maksimaalset jätkusuutlikku saagikust. Tuleb lisada, et kogu vahemik aitab saavutada maksimaalset jätkusuutlikku saagikust, mis on pikaajaline majanduspõhimõte. Mitmeaastane kava sisaldab läbipaistvaid eeskirju püügivõimaluste määramiseks kalavarude puhul, mida on hinnatud maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamise seisukohalt. See sisaldab ka spetsiifilisi kontrollieeskirju ja sellega antakse komisjonile õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, mis käsitlevad teatavaid kaaspüügina püütavaid kalavarusid, erandeid lossimiskohustusest ja tehnilisi meetmeid.

Mitmeaastane kava hõlmab sihtliikidena turska, räime ja kilu ning kaaspüügina püütavate liikidena atlandi merilesta, harilikku lesta, harilikku kammeljat ja siledat kammeljat. Sihtliigid moodustavad umbes 95 % kogu püügimahust Läänemerel. Iga-aastasi kalapüügivõimalusi Läänemerel käsitlevates nõukogu määrustes sätestatakse aastane lubatud kogupüük ja riiklikud kvoodid nii sihtliikide kui ka atlandi merilesta ja lõhe kohta.

Mitmeaastast kava kohaldati esmakordselt 1. jaanuaril 2017 alanud püügihooaja suhtes. Läänemere mitmeaastane kava oli esimene omataoline, mille eeskujul võeti hiljem vastu ka Põhjamere, läänepiirkonna vete ja Vahemere lääneosa mitmeaastased kavad. Läänemere mitmeaastase kava rakendamisel saadud kogemuste põhjal täiustati olemasolevat kava ja koostati hilisemaid kavasid.

Käesolev aruanne põhineb Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) viimastel nõuannetel Läänemere asjaomaste kalavarude kohta, ICESilt taotletud erinõuandel, Euroopa Komisjoni kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) analüüsil lossimiskohustust käsitlevate 2018. aasta riiklike aruannete kohta ning komisjoni käsutuses oleval teabel. Lisaks konsulteeriti Läänemere piirkondliku kalandusfoorumiga (BaltFish), samuti Läänemere nõuandekomisjoni ja selle liikmetega. Seega käsitletakse käesolevas aruandes suundumusi mitmeaastase kava rakendamise asjakohastes valdkondades ja tehakse järeldusi pärast kava rakendamist kolmel täisaastal (2017–2019), sh mitmeaastase kava raames neljaks järjestikuseks aastaks (2017–2020) määratud kalapüügivõimaluste kohta.

2.Suundumused asjaomastes valdkondades

Käesolevas aruandes käsitletakse alates 2016. aastast ilmnenud suundumusi viies põhivaldkonnas: püügitasemed, tagasiheide, ökosüsteemil põhinev lähenemisviis, piirkondlik koostöö ja sotsiaal-majanduslikud aspektid.

2.1.Alates 2017. aastast määratud kalapüügivõimalused

Kuni 2019. aastani oli maksimaalse jätkusuutliku saagikuse hinnang kättesaadav kaheksast kalavarust seitsme kohta – Läänemere idaosa tursa kohta hinnangut ei olnud. 2020. aastal ei olnud selline hinnang enam saadaval Botnia lahe räime kohta.

Alates mitmeaastase kava jõustumisest 2016. aasta juulis on neljal korral, mil tuli määrata lubatud kogupüük, kehtestatud kokku 32 kavaga hõlmatud lubatud kogupüügi määra, millest 24 olid üheselt mõistetavad juhtumid ja kaheksa puhul on tarvis lisakonteksti.

24st üheselt mõistetavast juhust soovitas komisjon 23 juhul lubatud kogupüüki vastavalt FMSY väärtusele või FMSY-vahemiku alumises osas. Ühel juhul (Läänemere keskosa räim 2019. aastal) soovitas komisjon kooskõlas mitmeaastase kavaga kehtestada FMSY-vahemiku suurimale väärtusele vastava lubatud kogupüügi. Nõukogu järgis seda ettepanekut. Eespool nimetatud 24 juhtumist 16 puhul järgis nõukogu komisjoni ettepanekut, kahel juhul otsustas ta määrata komisjoni soovitatust väiksema lubatud kogupüügi (kilu 2017. aastal ja keskosa räim 2018. aastal), viiel juhul suurendas lubatud kogupüüki mitmeaastase kava raames kohaldatavate FMSY-vahemike piires (Riia lahe räim 2017. aastal, lääneosa ja Botnia lahe räim 2018. aastal, lääneosa tursk 2019. aastal ja kilu 2020. aastal). Ühe kaaspüügina püütavaid liike hõlmava juhtumi puhul suurendas nõukogu lubatud kogupüüki üle ettevaatuspõhimõttest lähtuva soovituse (atlandi merilest 2018. aastal), kuid kõigil ülejäänud aastatel määrati lubatud kogupüük kooskõlas maksimaalse jätkusuutliku saagikuse ja ettevaatuspõhimõttest lähtuva soovitusega.

Kaheksa erijuhtu on lääneosa tursk 2017. ja 2018. aastal, lääneosa räim 2019. ja 2020. aastal ning idaosa tursk kogu vaadeldud perioodil. Need on esitatud allpool.