1.Sissejuhatus

Euroopa integreeritud piirihalduse oluline osa on aktiivne koostöö kolmandate riikidega. Alates 2016. aasta määrusest, mis käsitleb Euroopa piiri- ja rannikuvalvet (praeguseks kehtetuks tunnistatud), on Euroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ametil (edaspidi „amet“), mida tavaliselt nimetatakse Frontexiks, olnud pädevus suunata täitevvolitustega rühmasid Euroopa Liidu naaberriikidesse, tingimusel et on sõlmitud staatust käsitlev kokkulepe – Euroopa Liidu ja kolmanda riigi vaheline rahvusvaheline kokkulepe, mille üle on läbi räägitud ning mis on allkirjastatud ja sõlmitud vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 218. 2016. aastal võttis komisjon määruse (EL) 2016/1624 alusel vastu staatust käsitleva näidiskokkuleppe, mis võeti Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Põhja-Makedoonia, Montenegro ja Serbiaga peetavatel läbirääkimistel aluseks. Serbia, Albaania ja Montenegroga on staatust käsitlevad kokkulepped sõlmitud ning kõigis kolmes riigis on ühisoperatsioonid edukalt käivitatud. Staatust käsitlevad kokkulepped Põhja-Makedoonia ning Bosnia ja Hertsegoviinaga on parafeeritud, kuid ootavad lõplikku vormistamist.

2019. aastal laiendati Frontexi volitusi veelgi määrusega (EL) 2019/1896, mis käsitleb Euroopa piiri- ja rannikuvalvet (edaspidi „määrus“). Määrusega laiendati ameti ülesandeid ja suurendati staatust käsitlevate kokkulepete potentsiaalsete partnerite arvu. Eelkõige võib amet nüüd suunata täitevvolitustega rühmaliikmeid igasse kolmandasse riiki, kui see aitab kaasa Euroopa integreeritud piirihalduse tõhusale rakendamisele, st suunamine ei piirdu enam Euroopa Liidu naabruses asuvate kolmandate riikidega. Nagu varemgi, tuleb juhul, kui kavandatakse täitevvolitustega rühmaliikmete suunamist kolmandasse riiki, sõlmida staatust käsitlev kokkulepe.

Käesolevas teatises esitatakse määruse (EL) 2019/1896 artikli 76 lõikega 1 ette nähtud staatust käsitlev näidiskokkulepe. Tegemist on 2016. aastal vastu võetud näidise ajakohastamisega, mis hõlmab määrusega (EL) 2019/1896 kehtestatud uuendusi, eelkõige põhiõiguste ja isikuandmete kaitse tugevdamist, tuginedes samas juba sõlmitud staatust käsitlevate kokkulepete läbirääkimistel saadud kogemustele.

2.Koostöö kolmandate riikidega Euroopa piiri- ja rannikuvalve määruse raames

Euroopa Ülemkogu kutsus oma 28. juuni 2018. aasta järeldustes üles veelgi tugevdama ameti toetavat rolli liidu välispiiride tõhusa kontrolli tagamisel, sealhulgas koostöös kolmandate riikidega, eraldades selleks rohkem vahendeid ja tõhustades volitusi.

Hästi struktureeritud ja alaline koostöö kolmandate riikidega on Euroopa integreeritud piirihalduse eesmärkide saavutamisel otsustava tähtsusega. Määruses on Euroopa integreeritud piirihalduse osana loetletud „koostöö kolmandate riikidega käesoleva määrusega hõlmatud valdkondades, keskendudes eelkõige naabruses asuvatele kolmandatele riikidele ning nendele kolmandatele riikidele, mis on riskianalüüsi alusel tuvastatud kui päritoluriigid või ebaseadusliku rände transiidiriigid“. See koostöö peaks aitama edendada Euroopa piirihalduse ja tagasisaatmise standardeid, vahetada teavet ja riskianalüüse ning hõlbustada tagasisaatmiste elluviimist, et suurendada nende tulemuslikkust ja toetada kolmandaid riike piirihalduse ja rände valdkonnas, sealhulgas alalise korpuse suunamine kohapeale, kui sellist toetust on vaja välispiiride kaitseks ja liidu rändepoliitika tõhusaks haldamiseks.

Ametil palutakse teha koostööd kolmandate riikidega määrusega hõlmatud küsimustes, abistada kolmandaid riike teatavates küsimustes tehtavas tehnilises ja operatiivkoostöös, abistada kolmandaid riike piirivalveametnike koolitamisel ning abistada kolmandaid riike merehädaliste otsingu- ja päästetööde toetamisel. Määrus võimaldab ameti alalise korpuse liikmete suunamist ühisoperatsioonide, piirivalve kiirreageerimisoperatsioonide, tagasisaatmisega seotud sekkumiste liikmetena või muuks asjakohaseks tegevuseks kolmandates riikides (asjaomase kolmanda riigi loal). Määrus võimaldab ametil teha koostööd kolmandate riikide piirihaldusasutustega „oma ülesannete täitmiseks vajalikus ulatuses“.

Amet peab teavitama Euroopa Parlamenti, nõukogu ja komisjoni mis tahes tegevusest, mida ta viib läbi koostöös kolmandate riikide ametiasutustega, ning esitama üksikasjalikku teavet selle kohta, kas kõnealune tegevus on kooskõlas põhiõigustega. Lisaks on amet kohustatud lisama oma aastaaruannetesse hinnangu koostööle kolmandate riikidega ning avalikustama kolmandate riikidega sõlmitud kokkulepped, töökorrad, katseprojektid ja tehnilise abi projektid.

Kui ameti ja kolmanda riigi vahelise koostöö jaoks on vaja suunata kolmandasse riiki piirihaldusrühmad, kes kasutavad täitevvolitusi, on määruses sätestatud, et liidu ja asjaomase kolmanda riigi vahel tuleb sõlmida staatust käsitlev kokkulepe. Piirihaldusrühmad koosnevad Euroopa piiri- ja rannikuvalve alalise korpuse liikmetest ning neid võib ühisoperatsioonide ja piirivalve kiirreageerimisoperatsioonide käigus suunata liikmesriikidesse, välispiiridele ja kolmandate riikide territooriumile (mida staatust käsitlevas näidiskokkuleppes nimetatakse ühiselt operatiivtegevuseks). Iga staatust käsitlev kokkulepe võib olla raamistik, mille alusel saab ellu viia mitut operatiivtegevust.

Kui komisjon soovitab, et nõukogu annaks talle loa pidada kolmanda riigiga läbirääkimisi staatust käsitleva kokkuleppe üle, peab komisjon hindama põhiõiguste olukorda staatust käsitleva kokkuleppega hõlmatud valdkondades asjaomases kolmandas riigis ning teavitama sellest Euroopa Parlamenti.

Amet võib tegutseda ka asjaomaste kolmandate riikide asutustega kokku lepitud töökorra raames küsimustes, mis on seotud operatiivkoostöö juhtimisega.

Kõik kolmanda riigi territooriumil toimuvad ameti operatsioonid tuleb lisada haldusnõukogu poolt vastu võetavasse iga-aastasesse tööprogrammi ning viia läbi ameti ja asjaomase kolmanda riigi vahel kokku lepitud operatsiooniplaani alusel, konsulteerides osalevate liikmesriikidega. Kui liikmesriik asub või liikmesriigid asuvad kolmanda riigi naabruses või kolmanda riigi operatsioonipiirkonna piirialal, on vaja operatsiooniplaani ja kõigi selle muudatuste kohta asjaomase liikmesriigi või asjaomaste liikmesriikide nõusolekut.

Tagasisaatmisega seoses võimaldab määrus ametil i) anda abi tagasisaatmismenetluse kõigis etappides (võtmata seejuures seisukohta tagasisaatmisotsuste küsimuses, mis jääb liikmesriikide ainupädevusse); ii) aidata tagasisaatmisoperatsioonide koordineerimisel ja korraldamisel; iii) pakkuda tehnilist ja operatiivabi tagasisaadetavate tagasisaatmise kohustuse täitmiseks iv) ning anda tehnilist ja operatiivtuge tagasisaatmisoperatsioonidele ja tagasisaatmisega seotud sekkumistele. Määruses ei ole ette nähtud muude rühmade peale piirihaldusrühmade suunamist operatiivtegevuse käigus kolmandatesse riikidesse ning sellega ei ole ette nähtud täitevvolituste teostamist kolmandas riigis tagasisaatmise raames alalise korpuse liikmete poolt. Staatust käsitlev kokkulepe ei oleks seega asjakohane vahend tagasisaatmisoperatsioonide korraldamiseks.

3.Staatust käsitlev näidiskokkulepe

Määruses kutsutakse komisjoni üles koostama pärast liikmesriikide, ameti, Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti ja Euroopa Andmekaitseinspektoriga konsulteerimist staatust käsitlev näidiskokkulepe kolmandate riikide territooriumil võetavate meetmete jaoks. Staatust käsitlevas näidiskokkuleppes määratakse eelkõige kindlaks operatiivtegevuse ulatus, tsiviil- ja kriminaalvastutus ning rühmaliikmete ülesanded ja volitused, esinduse loomisega seotud meetmed ning põhiõiguste järgimisega seotud praktilised meetmed.

Sellest lähtuvalt sisaldab näidiskokkulepe järgmisi erisätteid.

-Artiklis 1 sätestatakse staatust käsitleva kokkuleppe kohaldamisala, mis hõlmab kõiki küsimusi, mis on vajalikud täitevvolitustega piirihaldusrühmade suunamiseks alalisest korpusest asjaomase kolmanda riigi territooriumile.

-Artiklis 2 on loetletud näidiskokkuleppes kasutatud põhimõistete määratlused (olgu märgitud, et kui näidiskokkulepe määratlused viitavad liidu õigusaktide asjakohastele sätetele, siis vastavalt tavapraktikale sisaldavad kolmandate riikidega sõlmitud staatust käsitlevad kokkulepped pigem nende sätete sõnastust kui viiteid nendele).