ET Euroopa Liidu Teataja C 112/7

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase taotluse avaldamine

2010/C 112/05

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (1) artiklile 7. Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„AGNEAU DU PÉRIGORD”

EÜ nr: FR-PGI-0005-0711-10.07.2008

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus:

„Agneau du Périgord”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Prantsusmaa

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus:

3.1. Toote liik:

Klass 1.1. Värske liha (ja rups)

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

„Agneau du Périgord” (Périgordi tall) on 80–180 päeva vanuselt tapetud lambatall, kelle lihakeha kaalub 15–21 kg ja liha on kulinaarselt heade omadustega, sest tallede vanemate puhul kuuluvad isasloomad lihaloomade valiktõugudesse ja emasloomad on traditsioonilist või pooltraditsioonilist tõugu.

Jäärad on valitud järgmiste lihaloomade tõugude hulgast: Berrichon, Charollais, Ile de France, Rouge de l’Ouest, Suffolk, Texel.

Emasloomad pärinevad traditsioonilistest tõugudest: Lacaune’i lihatõug, Keskmassiivi valge tõug ja INRA 401 ehk pooltraditsiooniline tõug, mis on traditsioonilist tõugu isendi ja mõnda ülaltoodud lihaloomade tõugu kuuluva isendi ristand.

EUROP klassifikatsiooni alusel on talle „Agneau du Périgord” lihakusklass E, U või R (lihased paiknevad peenikesel luustikul) ja rasvasusklass on 2 või 3.

Värskelt turustatav talleliha on heleda tooniga. Rasv on valge, tiheda konsistentsiga, ühtlaselt paiknev ja mitteõline. Talle „Agneau du Périgord” liha on tasakaalustatud talleliha maitsega, sest tall toitub emapiimast (vähemalt 60 päeva) ja spetsiaalsest lisatoidust, mis hõlmab tervet või purustatud teravilja ja rohttaimi.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul):

—

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

3.4.1. Tallede söötmine

— Sünnist kuni vähemalt 60 päeva vanuseni toitub tall piiramatult emapiimast. Tall elab koos emaga kuni võõrutamiseni, mis toimub üldjuhul 80.–90. päeval pärast sündi.

— Alates 60. elupäevast ja kogu lihatootmise lõppjärgu jooksul vähendatakse kuni võõrutamiseni emapiima osa toidus, asendades selle rohttaimede ja lisasöödaga. Lisasööt koosneb teraviljadest (oder, nisu, mais) ning lämmastikuühendit sisaldavast toidulisandist.

3.4.2. Emasloomade söötmine

Emasloomade põhisööt on looduslikud rohttaimed. Loomi karjatatakse looduslikel või ajutistel karjamaadel ja väheviljakatel pindadel vähemalt seitse kuud aastas.

Kultiveeritavad rohttaimed kasvatakse täielikult geograafilises piirkonnas, valdavalt sama põllumajandusettevõtte piires.

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Talled „Agneau du Périgord” sünnivad ja kasvavad määratletud geograafilises piirkonnas. Kõik kasvatajad on registreeritud vastavas kontrolliasutuses ning põllumajandusettevõtte paiknemine kindlaksmääratud geograafilises piirkonnas on kontrollitud.

Talleliha kvaliteedi säilimiseks tuleb vältida loomade ülemäära pikaajalist transporti ning tapaeelset stressi. Transpordiaeg põllumajandusettevõttest tapamajja peab olema lühem kui kaheksa tundi. Võttes arvesse põllumajandusettevõtete ja tapamajade vahemaad, on transpordiaeg tegelikkuses lühem.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

—

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta:

—

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

Geograafiline piirkond hõlmab kommuune:

— Dordogne'i departemangus, välja arvatud La Force'i ja Sigoulèsi kantonite kommuunid;

— Corrèze'i departemangu kantonites Ayen, Brive-la-Gaillarde (edelaosa), Juillac ja Larche;

— Loti departemangu kantonites Cazals, Gourdon, Payrac, Puy-L’Évèque, Salviac ja Souillac;

— Lot-et-Garonne'i departemangu kantonites Cancon, Castillonnes, Fumel, Lauzun, Monflanquin ja Villeréal.

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Périgordi piirkonna pinnas ja kliima on väga varieeruvad, valdavad on väheviljakad mullad ja liigendatud reljeef, selgelt eristuvad suvi ja talv ning tuntav on aastaaegade vaheldumine.

Maastiku eripärast tingituna on piirkonnas võimalik toota väga palju erinevaid põllumajandustooteid ning valdavalt väikesed põllumajandusettevõtted ei ole seetõttu eriti spetsialiseerunud. Kõikides põllumajandusettevõtetes leidub taimekasvatuseks vähesobivaid alasid, mida Périgordis kutsutakse picadies. Neid tasaseid, mõnikord künkanõlvadel asuvaid alasid iseloomustavad väheviljakad ja kiviklibused mullad, neid alasid ei ole võimalik harida mehhaaniliste vahenditega ning kogu hooldustöö teevad ära lambad.

5.2. Toote eripära:

Tallede „Agneau du Périgord” eripära on peaasjalikult seotud nende loomuliku eluviisiga – emapiimaga toitmise etapile järgneb toitumine karjamaal.

Talle „Agneau du Périgord” liha on heleda tooniga (valgest kuni heleroosani), rasv on valge ja tiheda konsistentsiga, lihal on õrn talleliha maitse ning pehme ja sulanduv tekstuur. Liha pehmus tuleneb eeskätt looma vanusest, sulanduvus on aga tingitud rasva kvaliteedist.

Liha hele värvus tuleneb kahest liha tootmise täiendavast tegurist: looma vanusest tapmisel (maksimaalselt 180 päeva) ja emapiimaga söötmise kestusest, mis mainitud tallede puhul on vähemalt 60 päeva. Loomade tapavanus ja emapiimaga toitumise periood annavad ühtlasi lihale ka peenekoelise, mitte liiga tugeva maitse, mis võib tarbijale tunduda eriti hõrguna ja mis erineb tavapärase talleliha maitsest ja lõhnast.

Valge ja tiheda konsistentsiga rasv pärineb liha viimasel tootmisperioodil loomale antavast erisöödast. See sööt põhineb rohttaimedel ja vaid tervest või purustatud teraviljast koosneval lisasöödal.

Lihatootmise lõppetapis antav lisasööt annab talle „Agneau du Périgord” lihale tasakaalustatud ja läbikasvanud rasvakihi – liha tekstuur ei muutu kuivaks, rasv muudab selle parasjagu mahlaseks, nii et tekib suus sulandumise tunne. Talle „Agneau du Périgord” liha kattev rasvakiht on õhuke, kerge maitsega ja suus sulav.

Tegemist on eripärase tallelihaga, mida iseloomustab peenekoeline maitse- ja lõhnapalett ja mille maitseomadused muudavad selle kõrgesti hinnatud lihaks.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel:

„Agneau du Périgord” on Périgordi piirkonnaga seotud traditsiooniline toode.

5.3.1. Spetsiifiline oskusteave

Périgordi piirkonna lambakasvatajad on töötanud välja spetsiifilised lambakasvatusvõtted, mis on seotud maastiku eripäradest tingitud piirangutega.

Lambakasvatajad on kohanenud nende maastiku eripäradest tingitud piirangutega, mis väljenduvad eeskätt väheviljakas pinnases ja ebasoodsas kliimas. Sademete hulga ja temperatuuride väga suure varieeruvuse ning väga erinevate pinnasetüüpide tõttu on võetud kasutusele keerulised loomakasvatussüsteemid, mis ühendavad erinevaid olemasolevaid ressursse.

Aja jooksul on omaaegsed karjused, kellest praeguseks on saanud lambakasvatajad, töötanud välja lambakasvatusmeetodid, mida iseloomustab toimingute väga suur varieeruvus ja looduskeskkonna mitmekülgne kasutamine. Traditsioonilise lambakasvatuse ülesanne põllumajandusettevõtetes on väärtustada põllumajanduslikult vähese tootlikkusega alasid.

Osutatud piirangud on tinginud ka emasloomade valimise traditsiooniliste loomatõugude seast. Neid tõugusid iseloomustab vastupidavus, vähene nõudlikkus toitumisel, suutlikkus saada hakkama väheviljakatel pinnastel, võime paljuneda looduslikult kogu aasta vältel ning suutlikkus oma talle raskusteta toita. Asjaolu, et isasloomad valitakse lihaloomade tõugude seast, aitab parandada liha tootmiseks kasvatavate tallede liha kvaliteeti.

Osutatud piirangutest tulenevalt on lambakasvatajad korraldanud ka lammaste söötmissüsteemi: lambad jaotatakse ühtlasteks karjadeks vastavalt emasloomade ja tallede füsioloogilistele vajadustele ja neid peetakse loomulikul viisil väheviljakatel aladel, aasadel või heinamaadel.

5.3.2. Eriline kvaliteet

Talleliha eriline kvaliteet on tingitud lambakarjade pidamise viisist, mis põhineb ökonoomsel kasvatussüsteemil, mis väärtustab väheviljakaid alasid ja on kohanenud kohalike piirangutega. Lisaks sellele hõlmab talle „Agneau du Périgord” elutsükkel kahte etappi: emapiimaga söötmise periood, kus tall elab koos emaga, ja lihatootmise lõppetapp aedikus, kus on tagatud kõik vajalikud elutingimused – piisav ruum ja esmajärguline sööt.

Selline lambakarja pidamise viis ning tallede söötmise süsteem tingivad selle, et talle liha on heleda tooniga (ulatudes valgest kuni heleroosani), rasv on valge ja tiheda konsistentsiga. Liha on peenekoeline ja õrna talleliha maitsega, mis ei ole liialt tugev, liha tekstuur ei ole kuiv, vaid piisavalt mahlane, et anda sulavuse tunne. Talle „Agneau du Périgord” liha kattev rasvakiht on õhuke, kerge maitsega ja suus sulav.

5.3.3. Toote „Agneau du Périgord” maine

Toote „Agneau du Périgord” heast mainest annavad tunnistust nii Périgordi lambakasvatuse traditsioonid kui ka tallelihale antav gastronoomide kõrge hinnang.

Lambakasvatuse traditsioonid ei ole oluliselt muutunud 19. sajandist saadik, mil see tegevusala muutus Périgordis juba oluliseks. 1809. aastal oli kasvatatavate lammaste hulk hinnanguliselt enam kui 667 400. Kuigi valdavalt keskenduti villa tootmisele, on leidnud mainimist ka lambaliha väärtustamine kohalikus gastronoomias.

Kaubavahetus toimus arvukate laatade kaudu. Suurimatel neist võis omanikku vahetada enam kui 1 000 looma. Alates 19. sajandi teisest poolest on mitmes allikas mainitud, et loomakasvatuses hakati senisest märksa enam keskenduma liha tarbimisele ning loomakasvatajaid julgustati suunama lambatõugusid talleliha tootmisesse. 1897. aasta statistiliste andmete põhjal on näha, et Périgueux’s tapeti juba hulgaliselt tallesid liha saamise eesmärgil.

Toote „Agneau du Périgord” näol on tegemist piduroaga, mida valmistati eeskätt jõulu- või lihavõtteroana. Talleliha valmistamise viise on mitmeid, kuid alati paikneb see roog aukohal.

Selle tõestuseks on muu hulgas asjaolu, et 20. sajandi alguse võrreldamatu kuulsusega kokk La Mazille asetas oma enam kui 300 kohalikku retsepti hõlmavas raamatus aukohale nimelt Périgordi talle: „Märkimata ei saa jätta Périgordi lambatõugu, mille liha on igas mõttes suurepärane …”

Mitme restorani retseptides ja menüüdes on talle „Agneau du Périgord” liha eraldi välja toodud.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

https://www.inao.gouv.fr/fichier/referentiel-IGP-agneau-perigordnov-2009-version-scan.pdf

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.