ET Euroopa Liidu Teataja C 70/31

Nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 (põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta) artikli 6 lõike 2 kohase muutmistaotluse avaldamine

2010/C 70/09

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada muutmistaotluse kohta vastuväiteid vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 510/2006 artiklile 7 (1). Komisjon peab vastuväited kätte saama kuue kuu jooksul alates käesoleva dokumendi avaldamise kuupäevast.

MUUTMISTAOTLUS

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

Muutmistaotlus vastavalt artiklile 9

„AGNELLO DI SARDEGNA”

EÜ nr: IT-PGI-0105-0097-08.04.2008

KGT ( X ) KPN ( )

1. Spetsifikaadi osa, mida muutmine hõlmab:

—  Toote nimetus — Toote kirjeldus —  Geograafiline piirkond — Päritolutõend — Tootmismeetod —  Seos piirkonnaga — Märgistus —  Riiklikud nõuded — Muu – uued viited kontrolliasutusele

2. Muudatuse liik:

— Koonddokumendi või kokkuvõtte muutmine —  Registreeritud KPNi või KGT muutmine, mille kohta ei ole avaldatud koonddokumenti ega kokkuvõtet —  Spetsifikaadi muutmine, mis ei tingi avaldatud koonddokumendi muutmist (määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 9 lõige 3) —  Spetsifikaadi ajutine muutmine, mis tuleneb riiklike ametiasutuste nõutud kohustuslikest sanitaar- või fütosanitaarmeetmetest (määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 9 lõige 4)

3. Muudatus(ed):

3.1. Toote kirjeldus:

— Kehtiva spetsifikaadi artiklist 4 jäetakse välja tabel liha „Agnello di Sardegna” keemilis-füüsikaliste omaduste kohta ning määratakse kindlaks kolm olulist kriteeriumi. Tabelis esitatud elemendid võivad viidata ka muud liiki lihale (nt sea- ja loomaliha), nagu selgub Sassari ülikoolis tehtud uurimusest, seega ei ole need iseloomulikud üksnes lihale „Agnello di Sardegna” (KGT), erinevalt uues versioonis esitatud kriteeriumidest, mis osutavad „Agnello di Sardegna” eriomadustele. Käesoleva muutmistaotluse eesmärk on võimaldada kontrollida liha kvaliteedinäitajaid pH taseme mõõtmise kaudu ning vältida tarbetuid analüüse toote ebaoluliste omaduste osas, säilitades siiski kaks olulist toote kvaliteedinäitajat, nimelt valgu- ja rasvasisalduse.

3.2. Tootmismeetod:

— Spetsifikaadi artikli 3 lõikes 2 (loomade pidamise kohta) asendatakse sõna „tuleb” sõnaga „võib”, et täpsustada, et tallesid ei pea talveperioodil tingimata ööseks lauta viima. Sardiinias on sageli pehmed talved, mil loomade ööseks lauta viimine ei ole vajalik.

— Artikli 3 lõikes 5 muudetakse seda osa, mis käsitleb lammaste identifitseerimissüsteemi, nähes lisaks kehtivas spetsifikaadis esitatud manuaalsele süsteemile ette ka optilise ja elektroonilise süsteemi, et viia spetsifikaat vastavusse ühenduse ja siseriiklike eeskirjadega kariloomade identifitseerimise valdkonnas. Nõukogu 17. detsembri 2003. aasta määruses (EÜ) nr 21/2004, mille Itaalia võttis üle aastal 2005, on sätestatud konkreetsemad ja rangemad eeskirjad lammaste ja kitsede identifitseerimise ja registreerimise valdkonnas, muutes direktiivi 92/102/EMÜ.

— Artikli 3 punktis a lisatakse „Agnello di Sardegna” piimatallele ka minimaalkaal (5 kg), erinevalt kehtivast spetsifikaadist, kus on kindlaks määratud üksnes maksimaalkaal. Minimaalkaalu lisamine on vajalik, et vältida liiga noorte loomade tapmist, kes ei ole veel täielikult välja kujunenud ja kelle lihal ei ole spetsifikaadis ettenähtud omadusi. Minimaalkaal 5 kg tagab, et talled on teatavas vanuses (umbese 30 päeva) ja seega on saavutanud füüsilise arengutaseme, mis võimaldab tootel vastata liha „Agnello di Sardegna” (KGT) tootmise nõudmistele lihaskoe, rasva ja värvuse osas.

— Samuti lisati artiklisse 3 kõigi kolme talleliigi (piimatall, kerge tall ja lõikamiseks ettenähtud tall) jahutatud rümba mass, nahata, koos pea ja sisikonnaga, mida praeguses spetsifikaadis ei ole märgitud.

— Artiklist 3 kustutatakse väljendid „tõupuhtad/saadud ilma ristamiseta”, mis esinevad esimese lõike punktides a, b ja c. Selle määratluse praegune tõlgendus tuleb 3. augusti 1999. aasta seadusest nr 280, kus tõupuhas aretuslammas on määratletud kui „tõuraamatusse sisse kantud või sissekandmiseks kõlblik loom, kelle vanemad ja vanavanemad on kantud sama tõu tõuraamatusse”. Tegelikult ei ole see teostatav, kuna on vastuolus Sardiinia tootmissüsteemi reaalsusega: Sardiinia lammaste populatsioon, mille suurus on üle kolme miljoni isendi, koosneb üksnes Sardiinia tõugu lammastest. Sardiinias aga, nagu ka mujal Itaalias, kantakse lammaste tõuraamatusse vaid üliväike osa isenditest (3–5 % suuremate tõugude puhul), kuivõrd tõuraamatuga taotletav eesmärk on tõu geneetiline parandamine ja seega kantakse tõuraamatusse üldiselt aretusloomad ja mitte tapmiseks ettenähtud loomad, nagu Sardiinia tõugu lambad.

— Artikli 3 punktidesse b ja c, kus räägitakse lammaste söötmisest, lisatakse sõnad „emapiim, millele lisanduvad”, et täpsustada emapiima osatähtsust tallede toidus. Kehtivast spetsifikaadist jääb mulje, et „kerge” tall (7–10 kg) ja lõikamiseks ettenähtud tall (10–13 kg) ei toitu emapiimast, vaid üksnes värskest ja/või kuivatatud looduslikust söödast. Seevastu on aga ilmne, et tallesid toidetakse esimese etapi jooksul (30–35 päeva) eelkõige emapiimaga, samas kui teises etapis lisandub looduslik toit, värske või kuivatatud sööt ja teravili, esialgu üksnes aeg-ajalt lisandina ning hiljem suuremas koguses. Seega on sõnade „emapiim, millele lisanduvad” lisamisega tahetud seda kontseptsiooni täpsustada, et vältida võimalikke erinevaid tõlgendusviise.

3.3. Märgistus:

— Artiklis 6 täpsustatakse punktide a ja b alapunktis 3 osutatud lõikamisviisi, lisades sõnad „terve või viilutatud”.

— Artiklisse 6 lisatakse ka kaks uut jaotustüki liiki: „abatükk, reietükk, karree” ja „segupakk”, mis on kõige tüüpilisemad jaotustükid Sardiinias ja lisatakse seetõttu spetsifikaadis juba esitatud tööstuslikumatele jaotustükkidele. Mõned jaotustükkide liigid (nagu abatükk, reietükk ja karree) on eriti iseloomulikud tallele, kes tarbija jaoks peaaegu automaatselt seostub liigiga „väike tall”, ja kes on märkimisväärselt erinev suurema kaaluga lihatalledest, mida võib kohata muudel turgudel.

— Artiklisse 8 lisatakse logo üksikasjalik kirjeldus ja logo ise, mis varem oli esitatud lisas.

Kuna logo on lisatud, asendatakse artikli 8 lõikes 3 sõna „eventuale” artikliga „il”.

3.4. Päritolutõend:

— Kuna spetsifikaat ei sisaldanud viidet päritolutõendile, peeti asjakohaseks lisada kehtivasse spetsifikaati artikkel 9, mis käsitleb just päritolu tõendamist.

— Ning lõpetuseks ajakohastati ka viiteid õigusaktidele, muutes kontrolle käsitlevas artiklis 7 esinevad viited viideteks määrusele (EÜ) nr 510/2006.

Samamoodi ajakohastati artikli 4 esimest lõiku.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

„AGNELLO DI SARDEGNA”

EÜ nr: IT-PGI-0105-0097-08.04.2008

KGT ( X ) KPN ( )

1. Nimetus:

„Agnello di Sardegna”

2. Liikmesriik või kolmas riik:

Itaalia

3. Põllumajandustoote või toiduaine kirjeldus:

3.1. Toote liik (III lisa alusel):

Klass 1.1. Värske liha (ja rups)

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab:

Tarbimisse andmisel peab kaitstud geograafilise tähisega „Agnello di Sardegna” hõlmatud liha olema järgmiste nähtavate omadustega: valge, peene koega, tihe, kuid kuumtöödelduna pehme, kergelt läbikasvanud, mitte liiga rohke lihaskoega ning luude ja lihaste õige tasakaaluga.

Organoleptiline uuring peab näitama selliseid omadusi nagu õrnus, mahlasus, õrn aroom ning noorele ja värskele lihale iseloomulik lõhn.

Lisaks peavad lihal olema järgmised keemilis-füüsikalisi omadused:

pH üle 6 Valgud (massist) vahemikus 13–20 % Eetriekstrakt (massist) alla 3 %

Liha „Agnello di Sardegna” (KGT) saadakse Sardiinias sündinud ja kasvanud talledelt, kelle vanemad on tõupuhtad Sardiinia tõugu lambad või esimese põlvkonna ristandid selliste lihatõugudega nagu Ile De France ja Berrichon Du Cher või muud väga spetsialiseeritud ja kontrollitud lihatõud.

3.3. Toorained (üksnes töödeldud toodete puhul):

—

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul):

Piimatallesid (5–7 kg) tuleb sööta üksnes emapiimaga (loomulik imetamine) ning kergetele (7–10 kg) ja lõikamiseks ettenähtud (10–13 kg) talledele tuleb lisasöödana anda värsket ja/või kuivatatud looduslikku sööta (hein ja teravili) ning Sardiinia saarele iseloomulikke metsikuid taimi.

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas:

Kaitstud geograafilist tähist „Agnello di Sardegna” võib kasutada üksnes Sardiinias sündinud, kasvatatud ja tapetud tallede puhul.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta:

„Agnello di Sardegna” jaotustükkide ettevalmistamine ja pakkimine peab toimuma Sardiinias.

Tallede tervete rümpade müügiks peamiselt tootmispiirkonnas ei ole ette nähtud ühtegi erilist pakkimisviisi, rümpasid võib turustada tervelt, järgides kehtivaid hügieeni- ja tervishoiueeskirju ning kasutades asjakohaseid külmutusseadmetega transpordivahendeid.

Rümba, mis on kaitstud geograafilise tähisega „Agnello di Sardegna”, võib tarbimisse lubada tervena ja/või lõigatuna järgmisteks osadeks:

a) Agnello di Sardegna piimatall (5–7 kg): 1) terve rümp; 2) poolrümp: rümp lõigatakse pikisuunas kaheks sümmeetriliseks tükiks; 3) eesveerand ja tagaveerand (terve või viilutatud); 4) pea ja sisikond; 5) abatükk, reietükk, karree (terved või viilutatud anatoomilised osad); 6) segupakk (eespool kirjeldatud anatoomilistest osadest koosnev segu).

b) Agnello di Sardegna „kerge” tall (7–10 kg) ja lõikamiseks ettenähtud tall (10–13 kg): 1) terve rümp; 2) poolrümp: rümp lõigatakse pikisuunas kaheks sümmeetriliseks tükiks; 3) eesveerand ja tagaveerand (terve või viilutatud); 4) pea ja sisikond; 5) tagakeha: koosneb kahest tervest reietükist ja sadulast (parem ja vasak); 6) inglise sadul: koosneb seljatüki ülemisest osast koos kahe viimase ribi ja kõhuäärtega; 7) karree: sisaldab seljatüki ülemist esiosa; 8) ristluutükk: koos kahe fileetükiga; 9) lühikesed eesveerandid: abatükid, alumised ribid, kael ja esiosa karbonaaditükid; 10) liblikas: sisaldab kaht abatükki, mis on kaela juurest ühendatud; 11) tagaosa: sisaldab sääreosa, reie, kubeme- ja vaagnaosa ning nimmetükkide tagumist osa; 12) lühike tagaosa: sisaldab kubeme- ja vaagnaosa ning nimmetükkide tagumist osa. Muud jaotustükid: 13) sadul: sisaldab kubeme- ja vaagnaosa koos viimase nimmelüliga või ilma; 14) filee: sisaldab nimmeosa; 15) kaetud karree: seljatüki ülemine osa koos esimese ja teise ribiga; 16) katmata karree: esiosa, mis koosneb viiest esimesest rinnalülist; 17) abatükk: terve; 18) kaelalõiketükk: sisaldab kaelaosa; 19) karbonaad: sisaldab rindkere alumist osa; 20) abatükk, reietükk, karree; (terved või viilutatud osad); 21) segupakk (eespool kirjeldatud anatoomilistest osadest koosnev segu).

3.7. Konkreetsed eeskirjad märgistamise kohta:

KGT „Agnello di Sardegna” lubatakse vabasse ringlusse tervelt ja/või tükkidena, tervete rümpade ja/või tükkide pakendile, mis on märgistatud KGT tähisega, või pakendile lisatud märgisele tuleb kanda selgete ja kustutamatute tähtedega teave, mida nõutakse vastavates õigusaktides.

Eelkõige peab vaakumpakendis või muude seadusega lubatud süsteemi abil pakendatud toodetele olema märgitud:

a) „Agnello di Sardegna” KGT ja logo;

b) liha liik;

c) jaotustüki nimetus.

Nimetuse logo kujutab stiliseeritud lambatalle, kellest on esile toodud pea ja üks jalg. Väliskontuur on Sardiinia kujuga. Sõnade „Agnello di Sardegna” puhul kasutatav kirjatüüp on plokk-kiri.

Märgi ja tallekujutise piirjoone värv on Pantone 350 (tsüaan 63 %, kollane 90 %, must 63 %); märgi tausta värv on Pantone 5763 (tsüaan 14 %, kollane 54 %, must 50 %).

Kaitstud geograafilisele tähisele on keelatud lisada mistahes spetsifikaadivälist iseloomustust, sealhulgas omadusi: fine (puhas), scelto (kvaliteetne), selezionato (valitud), superiore (kõrgem kategooria), genuino (autentne).

Siiski on lubatud lisada tõeseid kohanimelisi täiendeid, nagu ajaloolis-geograafiline nimi, kommuuni, maavalduse, põllumajandusettevõtte või ettevõtte nimi, viitega kasvatamisele, tapmisele ja toote pakendamisele, kui need ei ole toodet kiitva ja tarbijat eksitava iseloomuga. Nimetatud võimalike märgete suurus etiketil peab vastama kolmandikule KGT kirjutamiseks kasutatud tähtede suurusest.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus:

Lamba Agnello di Sardegna kasvatuspiirkond on kogu Sardiini territoorium.

5. Seos geograafilise piirkonnaga:

5.1. Geograafilise piirkonna eripära:

Sardiinia on peamiselt vahemerelise kliimaga saar, mida iseloomustavad pehmed ja suhteliselt vihmased talved ning kuivad ja soojad suved.

Mere mõju ulatub saarel peaaegu kõikjale ja seega on keskmine temperatuur suhteliselt madal: aasta keskmine temperatuur on vahemikus 14–18 °C. Vihma sajab peamiselt novembrist detsembrini, samas kui juulis ja augustis vihma praktiliselt ei esine; ülejäänud osal aastast on sademete esinemine väga ebakorrapärane. Aastane sademete hulk ei ole väga väike (keskmiselt 500–800 mm/aastas).

Sardiinia olulistest klimaatilistest teguritest võib kindlasti nimetada tuulisust: sagedamini talvel, kuid aeg-ajalt ka muudel aastaaegadel, puhub väga kõvasti külm loodetuul mistraal. Hilissügisel on valdavad Atlandi ookeanilt tulevad mõõdukad ja niisked tuuled ning varakevadel Aafrikast, st lõunast tulevad soojad ja kuivad tuuled.

Peamiselt oma hõreda asustuse ja saarelise iseloomu tõttu on Sardiinia olnud ümbritsevast eraldatud ja säilitanud tänaseni puutumatutena arvukalt oma iseloomulikke looduslikke omadusi, millest paljud on väga ainulaadsed: maastik on sageli metsik, karm ja ilma inimasustuseta; paiguti on sel Vahemere piirkonna kohta haruldane ilu ja võlu. Seetõttu on Sardiinia taimestikus säilinud peaaegu puutumatutena mõned väga vanad taimeliigid, mis mujal on kas muutunud või kadunud. Suurema osa saarest, kus rändkarjakasvatus vabas õhus on olnud traditsiooniliselt peamine tegevusala, moodustab karjamaa, mis koosneb nii heintaimedega kaetud steppidest kui ka põõsastikest. Kõige rikkalikum, levinud ja elujõulisem taimestik on selgelt vahemere makja, mis iseloomustab Sardiinia maastikku kuni 800 meetri kõrguseni ja moodustab kohati üksikuid maalilisi põõsastikke tühjadel rannakaljudel. Makja on tüüpiline igihaljas taimestik, kuhu kuuluvad ka kõrged põõsad – sellisel juhul räägitakse kõrgest makjast, kus põõsad võivad ulatuda ka 4–5 m kõrguseni, kui nad kasvavad sügavamal ja niiskemal pinnasel – peamised liigid on oleaster ehk metsoliivipuu, mastikspistaatsia, jaanileivapuu, mürt, loorber, kadakas ja tsistus; mägijõgede kallastel kasvab sageli oleander. Peale selle on olemas vaesem makja umbes 50 cm kõrguste põõsastega, mida üldiselt nimetatakse gariigiks ning kus kasvavad salvei, rosmariin, eerika, aed-liivatee, leetpõõsas jne. Huvitav on märkida kääbuspalmide esinemist.

5.2. Toote eripära:

Liha „Agnello di Sardegna” (KGT) peamine eripära on väikesed mõõtmed: liha erineb selgelt suurema kaalu ja erinevate kasutusaladega lambatõugude lihast, millel on sageli iseloomulik maitse, mis tarbijale alati meelepärane ei ole. Viimasest erineb „Agnello di Sardegna” (KGT) oma alati meeldiva maitse poolest, mis tuleneb küllastunud rasvhapete vähesest sisaldusest rasvkoes ning paremini seeditavate ja maitsvamate küllastumata ahelate suuremast hulgast (kuna loomi toidetakse piimaga ja peetakse vabas õhus).

Rümbas leiduv rasv on liha loomulik täiendus ja suurem osa sellest sulab küpsetamise ajal, andes lihale mahlakuse ja maitse ning eelkõige muutes selle pehmemaks ja maitsvamaks. Liha „Agnello di Sardegna” (KGT) on iseloomulikult pehme ja valge, lõhn on tugev, liha on kergesti seeditav ja taine.

„Agnello di Sardegna” (KGT) on ideaalne toiduaine nii oma maitseomaduste kui ka toiteväärtuse poolest, kuna sisaldab rikkalikult valke. Nende omaduste tõttu on see liha eriti soovitatav nende inimeste dieedis, kes vajavad kerget, kuid suure energiasisaldusega toitu.

„Agnello di Sardegna” (KGT) on bioloogiliselt tervislik, täiesti vaba keemilistest või bioloogilistest saasteainetest. Kuna talled on nii noored, ei rakendata nende puhul sundsöötmist, keskkonnast tulenevat stressi ega hormoonravi, nad kasvavad vabas õhus, täiesti looduslikus keskkonnas.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja toote kvaliteedi või omaduste vahel (kaitstud päritolunimetuse puhul) või toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel (kaitstud geograafilise tähise puhul):

„Agnello di Sardegna” omadused peegeldavad täielikult tema seost päritolupiirkonnaga.

Liha tugev ja „metsik” maitse on iseloomulik kasvatusviisile, kus tallesid söödetakse emapiimaga ja loodusliku söödaga vabas õhus. Liha „Agnello di Sardegna” andvaid tallesid kasvatatakse ekstensiivse meetodi järgi vabapidamisel, seega täiesti looduslikus keskkonnas, mida iseloomustab suur avarus ja mida mõjutavad tugev päiksekiirgus, tuuled ja Sardiinia kliima.

Vabas õhus kasvatamine muudab Sardiinia talle toiduvaliku peaaegu ainulaadseks: piimatallesid söödetakse üksnes emapiimaga ning hiljem, kui tall kasvab ja käib koos emaga karjamaal, täieneb tema toidulaud loodusliku söödaga, heina, metsikute taimede ja saarele iseloomulike maitsetaimedega. Sardiinia lammas on aastate jooksul kohandanud oma elu- ja paljunemistsükli ümbritseva keskkonna tingimustele; seetõttu sünnivad talled peamiselt hilissügisel, esimeste vihmade ajal, kui ka taimestik uuesti ärkab. Neil põhjustel on tema lihal suurepärased organoleptilised omadused. Lisaks ei mõjuta emapiimaga söötmine mitte üksnes rasva kogust, vaid määrab ka selle kvaliteedi. Imetamise ajal omandatud rasvad määravad kindlaks keharasvade koostise kogu kasvuperioodi jooksul.

Lisaks tagab vabas õhus kasvatamine selle, et lambad on terved ja saavad piisavalt füüsilist koormust, eriti sellises looduslikus keskkonnas nagu Sardiinia, mida iseloomustavad avarused, suurte tööstusrajatiste puudumine ja hõre inimasustus. Sardiinia territooriumil on üks ühisjoon, mis annab talle erilise ühtsuse: selleks on lage horisont, kuna puid seal ei kasva, mis jätab mulje, et ülekaalus on karjakasvatus. See mulje ei olegi vale: Sardiinia on lambakarjuste saar; lambakasvatus on saare kõige olulisem majandustegevus. Saarel kasvab 40 % kogu Itaalia lammastest, üle kogu saare paikneb 16 410 ettevõtet 3 294 044 lambaga.

Sardiinia on seega ka tänapäeval lambakarjuste saar, nagu see on olnud juba sajandeid. Sardiinia lambakasvatus ulatub tagasi nuraagide eelsesse ajastusse: nuraagide seest on leitud esimeste piima töötlemiseks kasutatud esemete jäänuseid. Palju viiteid on pärit ka Rooma ajastust. Sarda lambatõug on Sardiinia territooriumil juurdunud tänu pikaajalisele kohanemisele; see on karjakasvatajate sajanditepikkuse eksperimenteerimise vili. Põhimõtteliselt on see inimeste, territooriumi ja loomatõugude pikaajalise omavahelise kohanemise protsessi tulemus.

Lambakarjuste hool ja tähelepanu on täna samasugune kui sajandite eest. Ja niimoodi, iidseid kombeid kinnistades on säilitatud tänapäevani liha „Agnello di Sardegna” täielik ja kordumatu puhtus ja headus.

Viide spetsifikaadi avaldamisele:

Taotluse esitanud asutus on algatanud riikliku vastuväite esitamise menetluse, avaldades kaitstud geograafilise tähise „Agnello di Sardegna” muutmise ettepaneku 3. jaanuari 2008. aasta Itaalia Vabariigi Teatajas nr 2.

Spetsifikaadi terviktekst on kättesaadav klõpsates lingil:

http://www.politicheagricole.it/DocumentiPubblicazioni/Search_Documenti_Elenco.htm?txtTipoDocumento=Disciplinare%20in%20esame%20UE&txtDocArgomento=Prodotti%20di%20Qualit%E0>Prodotti%20Dop,%20Igp%20e%20Stg või

minnes otse põllumajandusministeeriumi veebilehele (http://www.politicheagricole.it), seejärel klõpsates „Prodotti di Qualità” („Kvaliteettooted”; ekraanil vasakul) ning seejärel „Disciplinari di Produzione all'esame dell'UE [regolamento (CE) n. 510/2006]” („ELi läbivaatuseks esitatud spetsifikaadid (määrus (EÜ) nr 510/2006)”).

(1) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12.