EUROOPA KOMISJON Brüssel,26.4.2019 COM(2019) 198 final KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA KESKPANGALE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabel



„Euroopa Liit on õigusel põhinev ühendus. Õigusriigi põhimõtete ja kohtuotsuste järgimine ei ole valiku küsimus, vaid kohustus.“ Komisjoni president Jean-Claude Juncker, kõne olukorrast Euroopa Liidus 2018. aastal( ). „Õigusriigi põhimõtete järgimine ei ole üksnes artiklis 2 loetletud põhiväärtuse tagamise eeldus. See on eeltingimus ka selleks, et tagada kõigi aluslepingutest tulenevate õiguste ja kohustuste järgimine ning kodanike, ettevõtjate ja ametiasutuste vastastikune usaldus kõikide liikmesriikide õigussüsteemides.“( ) Komisjoni esimene asepresident Frans Timmermans, Euroopa Parlamendi täiskogu istung, 28. veebruar 2018 „Me teeme tööd selle nimel, et suurendada usaldust õigusemõistmise vastu. Piisavate rahaliste vahendite eraldamine kohtusüsteemile ei tähenda mitte kulu, vaid investeeringut. [---] Hästi toimiva kohtusüsteemiga riigil on suurem tõenäosus meelitada ligi investoreid.“() Komisjoni liige Věra Jourová, Viin, 30. november 2018



1. Sissejuhatus Sõltumatus, kvaliteet ja tõhusus on tulemuslike kohtusüsteemide olulised osad ja neil on õigusriigi põhimõtte ja liidu põhiväärtuste kaitsmisel tähtis roll. Tulemuslikud kohtusüsteemid on ELi õiguse rakendamiseks hädavajalikud. ELi õiguse kohaldamisel toimivad liikmesriikide kohtud ELi kohtutena. Esmajoones on just liikmesriikide kohtud need, kes tagavad ELi õigusega ette nähtud õiguste ja kohustuste tulemusliku maksmapanemise( ). Nagu Euroopa Liidu Kohus on märkinud, on tõhus kohtulik kaitse sõltumatute kohtute poolt juba iseenesest üks õigusriigi tunnus( ). 3. aprillil 2019 vastu võetud teatises „Õigusriigi edasine tugevdamine liidus. Hetkeseis ja võimalikud edasised sammud“ nähakse ELi õigusemõistmise tulemustabelit õigusriigi tugevdamise ühe vahendina, millega aidatakse kaasa kohtureformi ja õigusriigi põhimõtteid käsitlevate normide edendamisele(). Õigusriigi põhimõtte järgimisel, sealhulgas sõltumatutel kohtusüsteemidel, on märkimisväärne mõju investeerimisotsustele ja ettevõtjate ligitõmbamisele. Seepärast kuulub liikmesriikide kohtusüsteemide tulemuslikkuse parandamine ELi majanduspoliitika koordineerimise iga-aastase tsükli – Euroopa poolaasta – tähtsaimate eesmärkide hulka. 2019. aasta majanduskasvu analüüsis, milles on määratud kindlaks ELi ja selle liikmesriikide majanduslikud ja sotsiaalsed prioriteedid järgmiseks aastaks, toonitatakse ühelt poolt õigusriigi põhimõtte ja tulemuslike kohtusüsteemide ning teiselt poolt soodsa ettevõtluskeskkonna ja majanduskasvu vahelist seost( ). Kohtureformide ja nendega liikmesriikidele avaldatava mõju jälgimiseks esitatakse alates 2013. aastast ELi õigusemõistmise tulemustabelis (edaspidi „tulemustabel“) iga-aastane ülevaade kohtute sõltumatuse, kvaliteedi ja tõhususe (mis on tulemusliku kohtusüsteemi olulised parameetrid) näitajatest. 2019. aasta tulemustabelis on kõigi kolme elemendi näitajaid edasi arendatud ja esimest korda esitatakse näitajad alljärgneva kohta: -rahaliste vahendite täpne kasutus igas kohtusüsteemis; -kõrgeimate kohtute tehtavate kohtuotsuste kvaliteedi parandamiseks rakendatavad normid; -liikmesriikide prokuratuuride suhtes teostatavad juhtimisvolitused ning liikmesriikide prokuröride ametisse nimetamine ja ametist vabastamine;

-kohtunike distsiplinaarmenetlusse kaasatud organid; -kohtute töökoormuse ja kuhjunud kohtuasjade haldamist käsitlevad normid ja tavad.



Mis on ELi õigusemõistmise tulemustabel? ELi õigusemõistmise tulemustabel on võrdlev teabevahend, mille eesmärk on aidata liidul ja liikmesriikidel iga-aastaselt parandada liikmesriikide kohtusüsteemide tulemuslikkust, esitades kõikide liikmesriikide kohtusüsteemide kvaliteedi, sõltumatuse ja tõhususe hindamiseks vajalikke objektiivseid, usaldusväärseid ja võrreldavaid andmeid. Tulemustabelis ei esitata kõikehõlmavat ühtset paremusjärjestust, vaid antakse ülevaade kõikide kohtusüsteemide toimimisest, tuginedes näitajatele, mis pakuvad ühist huvi kõikidele liikmesriikidele. Tulemustabelis ei propageerita ühtki konkreetset kohtusüsteemi, vaid käsitletakse kõiki liikmesriike võrdsetel alustel. Liikmesriigi kohtusüsteemi mudelist või selle aluseks olevast õigustraditsioonist olenemata on tulemusliku kohtusüsteemi olulised parameetrid sõltumatus, kvaliteet ja tõhusus. Nende kolme parameetriga seotud näitajaid tuleks vaadelda koos, sest kohtusüsteemi tulemuslikkuse jaoks on vajalikud kõik kolm elementi ja need elemendid on sageli omavahel seotud (algatus ühe elemendi parandamiseks võib mõjutada ka teisi elemente). Tulemustabelis keskendutakse ennekõike tsiviil- ja kaubandusvaidlustele ning haldusasjadele, et aidata liikmesriikidel luua investeerimise, ettevõtluse ja kodanike jaoks soodsam keskkond. Tulemustabel on võrdlusvahend, mida arendatakse dialoogis liikmesriikide ja Euroopa Parlamendiga( ). Selle eesmärk on teha kindlaks tulemusliku kohtusüsteemi olulised parameetrid ning esitada vastavad andmed igal aastal. Millist metoodikat on ELi õigusemõistmise tulemustabelis kasutatud? Tulemustabeli koostamiseks on kasutatud mitmesuguseid teabeallikaid. Suure osa kvantitatiivsetest andmetest on esitanud Euroopa Nõukogu kohtute efektiivsust hindav komisjon (CEPEJ), kellega Euroopa Komisjon on sõlminud kokkuleppe iga-aastase konkreetse uuringu tegemiseks. Asjaomased andmed hõlmavad 2010.–2017. aastat ja liikmesriigid on need esitanud kooskõlas CEPEJ metoodikaga. Konteksti tutvustamiseks on uuringus esitatud ka üksikasjalikud märkused ja riigipõhised teabelehed. Neid tuleks lugeda koos arvandmetega( ). CEPEJ kogutud andmetest menetluste kestuse kohta on näha otsusele jõudmiseks kuluv aeg, mis on kohtumenetluste arvestuslik kestus (tugineb pooleliolevate ja lahendatud kohtuasjade suhtele). Andmetest, mis kajastavad kohtute tõhusust liidu õiguse kohaldamisel teatud valdkondades, tuleb välja menetluste keskmine kestus arvestatuna kohtuasjade tegeliku kestuse alusel. Tuleb märkida, et kohtumenetluste kestus võib liikmesriigi eri piirkondades märkimisväärselt erineda, eriti linnades, kus äritegevus võib tähendada kohtute jaoks suuremat töökoormust. Muud teabeallikad on liikmesriikide kohtusüsteemide kontaktisikute rühm( ), Euroopa kohtute haldamise nõukodade võrgustik( ), Euroopa Liidu ülemkohtute esimeeste võrgustik( ), Euroopa Liidu Riiginõukogude ja Kõrgemate Halduskohtute Ühendus( ), Euroopa konkurentsivõrgustik( ), sidekomitee( ), intellektuaalomandiga seotud õigusrikkumiste Euroopa vaatluskeskus( ), rahapesu ja terrorismi rahastamist käsitlev eksperdirühm( ), Eurostat( ), Euroopa õigusalase koolituse võrgustik( ) ning Maailma Majandusfoorum( ). Tulemustabeli metoodikat on tihedas koostöös liikmesriikide kohtusüsteemide kontaktisikute rühmaga edasi arendatud. Selleks kasutati eelkõige küsimustikku ja koguti andmeid kohtusüsteemide toimimise teatavate aspektide kohta. Andmete, eriti kohtusüsteemide tõhususe näitajate kättesaadavus üha paraneb, kuna paljud liikmesriigid on investeerinud oma suutlikkusse hankida kohtusüsteemi kohta paremaid statistilisi andmeid. Jätkuvad probleemid andmete kogumisel või esitamisel on tingitud ebapiisavast statistilisest suutlikkusest või asjaolust, et andmete kogumisel liikmesriigis kasutatavad kategooriad ei vasta täpselt tulemustabelis kasutatavatele kategooriatele. Vaid mõnel üksikul juhul on andmelünk põhjustatud sellest, et teatavad liikmesriikide ametiasutused ei ole nõus andmeid jagama. Komisjon ärgitab liikmesriike endiselt andmelünka veelgi vähendama ja osalema aktiivselt parimate tavade vahetamises. Kuidas toetab ELi õigusemõistmise tulemustabel Euroopa poolaastat? Tulemustabelis on esitatud näitajad liikmesriikide kohtusüsteemide kvaliteedi, sõltumatuse ja tõhususe hindamiseks ning seeläbi püütakse aidata liikmesriikidel parandada oma kohtusüsteemi tulemuslikkust. Tänu sellele on hõlpsam välja selgitada vajakajäämisi ja parimaid tavasid ning jälgida probleeme ja edusamme. Euroopa poolaasta raames toimub liikmesriikide asjaomaste ametiasutuste ja sidusrühmadega peetava kahepoolse dialoogi kaudu riigipõhine hindamine. Hindamist kajastatakse poolaasta jooksul koostatavates iga-aastastes riigipõhistes aruannetes ning selles ühendatakse tulemustabelist saadav teave kvalitatiivse analüüsiga, võttes arvesse asjaomase liikmesriigi õigussüsteemi eripärasid ja üldisemat tausta. Euroopa poolaasta raames tehtud analüüsi tulemusel võib komisjon teha nõukogule ettepaneku võtta vastu riigipõhised soovitused konkreetse liikmesriigi kohtusüsteemi täiustamise kohta. Miks on tulemuslikud kohtusüsteemid investeerimist soodustava keskkonna jaoks olulised? Juba pikka aega ollakse seisukohal, et õigusriigi põhimõtet kaitsval tulemuslikul kohtusüsteemil on majandusele soodne mõju. Kui kohtusüsteemid tagavad õiguskaitse, annavad laenuandjad suurema tõenäosusega laenu, väheneb ettevõtjate soov käituda omakasupüüdlikult, alanevad tehingukulud ja on suurem tõenäosus saada innovaatiliste ettevõtjate investeeringuid. Riikide hästi toimivate kohtusüsteemide positiivset mõju majandusele toetavad arvukad uuringud ja akadeemiline kirjandus, muu hulgas Rahvusvahelise Valuutafondi( ), Euroopa Keskpanga( ), OECD( ), Maailma Majandusfoorumi( ) ja Maailmapanga( ) uuringud ja väljaanded. Hiljutises uuringus leiti, et kohtumenetluse kestuse vähendamine 1 % (mida mõõdetakse pooleliolevates kohtuasjades otsusele jõudmiseks kuluva ajana( )) võib kiirendada ettevõtjate kasvu( ). Lisaks leiti, et kohtusüsteemi sõltumatuna tajuvate ettevõtjate osakaalu suurenemisel 1 % on seos käibe suurenemise ja tootlikkuse kasvuga( ). Teises uuringus ilmnes positiivne seos kohtusüsteemi tajutava sõltumatuse ja välismaiste otseinvesteeringute vahel Kesk- ja Ida-Euroopas ( ). Lisaks sellele on mitmes uuringus tõstetud esile liikmesriikide kohtusüsteemide tulemuslikkuse olulisust ettevõtjate jaoks. Näiteks ühes küsitluses vastas 93 % suurettevõtjatest, et nad hindavad süstemaatiliselt ja pidevalt õigusriigi olukorda (sealhulgas kohtute sõltumatust) riikides, kuhu nad investeerivad( ), ning teises küsitluses vastas enam kui pool väikese ja keskmise suurusega ettevõtjatest, et peamised põhjused, miks nad loobusid intellektuaalomandiõiguste rikkumisega seotud menetluse algatamisest kohtus, olid kohtumenetluse kulud ja liiga pikk kestus( ).



2. Taust: Kohtureformide põhiline areng 2018. aastal 2.1. Ülevaade kohtureformidest 2018. aastal jätkas suur hulk liikmesriike tööd selle nimel, et parandada oma kohtusüsteemi tulemuslikkust. Joonisel 1 antakse ülevaade liikmesriikide kohtusüsteemide erinevates valdkondades vastuvõetud ja kavandatavatest meetmetest. Joonis 1. Kohtusüsteemidega seotud seadusandlikud ja reguleerivad meetmed 2018. aastal (vastuvõetud meetmed / läbirääkimistefaasis olevad algatused liikmesriikide kaupa) (allikas: Euroopa Komisjon( )) 2018. aastal oli mitmes liikmesriigis endiselt erilise tähelepanu all menetlusõigus ning selles vallas oli ulatuslik seadusandlik tegevus käimas või lähitulevikus kavas. Tegevus elavnes ka kohtunike staatuse, õigusala töötajaid puudutavate reformide, IKT arendamise, tasuta õigusabi ning kohtuvõrgustiku optimeerimise meetmete vallas. Võrdlusest eelmise tulemustabeliga nähtub, et teatud valdkondades on tegevus veelgi hoogustunud, sest liikmesriigid alustasid varem väljakuulutatud reformikavade elluviimist. Mõnes valdkonnas aga peaks edasised reformid aset leidma lähitulevikus. Ka see kinnitab tähelepanekut, et kohtureformid on aeglased− mõnikord kulub kohtureformi väljakuulutamisest kuni seadusandlike ja reguleerivate meetmete vastuvõtmise ning nende tegeliku rakendamiseni aastaid.



2.2. Kohtureformide jälgimine 2018. aastal jätkas komisjon liikmesriikides ettevõetud reformide jälgimist. − 2018. aasta Euroopa poolaasta tulemused – Kohtusüsteemide sõltumatuse, kvaliteedi ja tõhususe parandamine on üks Euroopa poolaasta raames edendavate struktuurireformide kindlaid prioriteete. Euroopa poolaasta tsükkel algab igal aastal novembris, mil komisjon esitab oma järgmise aasta prioriteedid (iga-aastast majanduskasvu analüüsi sisaldavas teatises). Veebruaris esitavad komisjoni talitused riikide kohta koostatud aruannetes riigipõhised hinnangud, mis hõlmavad kõiki asjaomases poolaastas käsitletavaid küsimusi. Mais/juunis esitab komisjon ettepanekud liikmesriikidele suunatud riigipõhiste soovituste kohta. Juulis – pärast seda, kui Euroopa Ülemkogu on soovitused heaks kiitnud – võtab nõukogu need soovitused vastu. 2018. aasta Euroopa poolaasta raames esitas nõukogu komisjoni ettepaneku alusel kohtusüsteemiga seotud riigipõhised soovitused viiele liikmesriigile( ). Lisaks riigipõhiseid soovitusi saanud liikmesriikidele on veel 11 liikmesriigil vaja lahendada konkreetseid kohtusüsteemi (sealhulgas õigusriigi põhimõtet ja õigusemõistmise sõltumatust) puudutavaid probleeme. Komisjon jälgib nende olukorda Euroopa poolaasta raames( ). − 2018. aastal koostöö- ja jälgimiskorra raames koostatud aruanded – Koostöö- ja jälgimiskord nähti ette Bulgaaria ja Rumeenia ühinemisel Euroopa Liiduga 2007. aastal( ), et tegeleda puudustega kohtureformis ning korruptsioonivastases ja Bulgaaria puhul ka organiseeritud kuritegevuse vastases võitluses. Sellest ajast saati on koostöö- ja jälgimiskorra aruannetes püütud konkreetsete soovituste abil suunata Bulgaaria ja Rumeenia ametiasutuste jõupingutusi ning antud ülevaade tehtud edusammudest( ). 2018. aasta novembrikuistes koostöö- ja jälgimiskorra aruannetes võrdles komisjon edusamme eelmistes aruannetes sisalduvate soovitustega. Rumeenia kohta koostatud aruandes märgiti, et ehkki Rumeenias on astutud mõningaid samme lõplike soovituste elluviimiseks, on viimaste muudatustega edasimineku suund pöördunud ja küsitavaks on muutunud 2017. aasta jaanuaris antud positiivne hinnang. Bulgaaria kohta jõuti aruandes järeldusele, et mitu soovitust on juba ellu viidud ja nii mõnigi peatselt rakendumas. Komisjon on mõlema aruande kohta esitanud nõuetekohase järelhinnangu. 2.3. Kohtureformide toetamine − Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondid − Komisjon toetab teatavaid kohtureforme rahaliselt Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondide kaudu. 2007. aastast on 16 liikmesriiki oma kohtusüsteemi tulemuslikkuse suurendamiseks kasutanud nii Euroopa Sotsiaalfondi kui ka Euroopa Regionaalarengu Fondi( ). 2007. aastast kuni 2020. aastani investeeritakse neis liikmesriikides kohtusüsteemi tõhususe ja kvaliteedi parandamisse üle 900 miljoni euro( ). Muu hulgas rahastatakse: ·kohtute töökorralduse arendamist ja uuendamist ning kohtuasjade haldamise süsteemide kasutuselevõttu või personalijuhtimisalase tegevuse arendamist või uuendamist;

·kohtuteenuste digiteerimist ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogia (IKT) hankimist; ·kohtunike, prokuröride, kohtutöötajate, kohtutäiturite, notarite ja advokaatide koolitamist ning kodanike oma õigustest teadlikumaks muutmist. Komisjon pöörab erilist tähelepanu selle tagamisele, et liidu vahendeid kasutatakse asjakohaste reformide rakendamiseks vastavalt nõuetele ja kooskõlas õigusriigi põhimõttega. Komisjon rõhutab rahastamisprioriteetide elluviimisel tulemustele keskendumise tähtsust ning palub liikmesriikidel hinnata Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidest antava toetuse mõju. − Tehniline abi − Liikmesriigid kasutavad ka komisjoni tehnilist abi, mida pakutakse struktuurireformi tugiteenistuse kaudu struktuurireformi tugiprogrammi( ) raames. Viimase kogueelarve on 2017.–2020. aastal 222,8 miljonit eurot. Alates 2017. aastast on 16 liikmesriiki( ) juba saanud või taotlenud tehnilist abi väga erinevate valdkondade jaoks. Näiteks kuulub siia tehniline abi kohtusüsteemi tulemuslikkuse parandamiseks, kohtute võrgustiku reformimiseks, kohtute korralduseks, e-õiguskeskkonna ja küberõigusemõistmise programmide väljatöötamiseks ja elluviimiseks, kohtuasjade haldussüsteemideks, kohtunike valimiseks, edutamiseks ja koolitamiseks ning tarbijavaidluste kohtuväliseks lahendamiseks. 2018. aasta mais esitas komisjon oma ettepanekud ka järgmiseks mitmeaastaseks rahastamisperioodiks aastatel 2021–2027 ning eelkõige uueks reformide tugiprogrammiks. Programmi kogueelarve on 25 miljardit eurot ja selle eesmärk on anda kõikidele liikmesriikidele rahalist ja tehnilist abi riikide majanduse ajakohastamiseks vajalike reformide jätkamiseks ja elluviimiseks, eelkõige aga Euroopa poolaasta raames määratletud reformiprioriteetideks( ). 2.4. Kohtusüsteemi sõltumatuse tagamine Selleks, et tagada liikmesriikides kohtusüsteemi sõltumatuse austamine ja kaitsta seeläbi liidu toimimist, kasutatakse ELis erinevaid vahendeid. − Rikkumismenetlused ja Euroopa Liidu Kohtu otsused – Komisjon on kindlalt otsustanud tegeleda juhtumitega, kus liikmesriigi õigus ei lase liikmesriigi kohtusüsteemil tagada liidu õiguse tulemuslikku kohaldamist kooskõlas õigusriigi põhimõttega ja ELi põhiõiguste harta artikliga 47( ). 2018. aasta septembris otsustas komisjon kaevata Poola Euroopa Liidu Kohtusse, kuna Poolas rikutakse kõrgeima kohtu seadusega kohtunike ametist tagandamise keelu põhimõtet ja sõltumatust( ). Komisjonile valmistab muret kõrgeima kohtu kohtunike pensioniea järsk langetamine ja vabariigi presidendile antud kaalutlusõigus pikendada nimetatud kohtunike ametiaega ilma selgete kriteeriumiteta ning sellekohase lõpliku otsuse üle kohtuliku kontrolli puudumine. Komisjon leiab, et selliste meetmetega rikutakse Euroopa Liidu lepingu artikli 19 lõiget 1 koostoimes põhiõiguste harta artikliga 47( ). 17. detsembril 2018 rahuldas Euroopa Liidu Kohus komisjoni taotletud ajutised meetmed ning määras, et Poolal tuleb taastada kõrgeimas kohtus olukord, mis kehtis seal enne 3. aprilli 2018, mil jõustus vaidlustatud seadus, ja säilitada seda olukorda kuni kohtuasjas lõpliku otsuse tegemiseni( ). 1. jaanuaril 2019 jõustus seadus, mille Poola parlament võttis vastu Euroopa Kohtu määruse täitmiseks. 11. aprillil 2019 leidis Euroopa Kohtu kohtujurist, et Euroopa Kohus peaks tegema otsuse, mille kohaselt on Poola õigusakti sätted kõrgeima kohtu kohtunike pensioniea langetamise kohta vastuolus ELi õigusega, kuna nendega rikutakse kohtunike ametist tagandamatuse ja sõltumatuse põhimõtteid(). 3. aprillil 2019 alustas komisjon rikkumismenetlust, saates Poolale märgukirja üldkohtute kohtunike uue distsiplinaarvastutusele võtmise korra kohta. Komisjon leiab, et sellega kahjustatakse kohtunike sõltumatust seeläbi, et ei pakuta vajalikke tagatisi kohtunike kaitseks poliitilise kontrolli eest(). Euroopa Liidu Kohus on oma värskes kohtupraktikas toonitanud, kui oluline on liikmesriikidel tagada oma kohtutele liidu õiguse kohane sõltumatus( ). Eelkõige selgitas Euroopa Kohus, et sõltumatuse nõue eeldab ka seda, et nendele isikutele kohaldatav distsiplinaarkord, kes peavad vaidlusi lahendama, pakub vajalikke tagatisi, et vältida mis tahes ohtu, et seda korda kasutatakse kohtulahendite sisu poliitilise kontrolli süsteemina( ). 2018. aastal pöördus hulk liikmesriikide kohtuid Euroopa Liidu Kohtu poole eelotsusetaotlustega (Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 267), paludes selgitusi liidu õiguses sätestatud kohtusüsteemi sõltumatuse nõuete kohta. Täpsemalt edastas Poola kõrgeim kohus kuus niisugust kohtuasja( ), Poola kõrgeim halduskohus ühe( ) ja üldkohtud kolm( )( ). − Euroopa Liidu lepingu artikli 7 alusel alustatud menetlused ja õigusriigi raamistik − Euroopa Liidu lepingu artikli 7 lõikega 1 on ette nähtud ennetav meede, mida saab kasutada, kui on ilmne oht, et rikutakse oluliselt Euroopa Liidu lepingu artiklis 2 sätestatud väärtusi, ning sama lepingu artikli 7 lõikes 2 on määratud sanktsioonimeede üksnes juhuks, kui „mõni liikmesriik rikub oluliselt ja jätkuvalt“ nimetatud väärtusi. Õigusriigi raamistiku( ) kehtestas komisjon 2014. aastal ja selle rolli on tunnustanud ka Euroopa Kohus( ). See on liikmesriigiga astmelise dialoogi pidamise raamistik, mille kohaselt esitab komisjon arvamusi ja soovitusi. Eesmärgiks on vältida õigusriigile sellise süsteemse ohu tekkimist, mille puhul tuleks algatada ELi lepingu artikli 7 kohane menetlus. Esimene ja seni ainus õigusriigi raamistiku kasutamise juht sai alguse 2016. aasta jaanuaris, mil alustati dialoogi Poolaga( ). Dialoog aitas küll tuvastada probleemid ja suunata arutelu, kuid ei võimaldanud lahendada õigusriigi põhimõttega seoses avastatud probleeme, mistõttu algatas komisjon 2017. aasta detsembris ELi lepingu artikli 7 lõike 1 kohase menetluse( ). 26. juunil, 18. septembril ja 11. detsembril 2018 pidas nõukogu Poola asjas Euroopa Liidu lepingu artikli 7 lõike 1 raames kolm istungit. 12. septembril 2018 esitas Euroopa Parlament nõukogule kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikli 7 lõikega 1 põhjendatud ettepaneku teha järeldus, mille kohaselt on olemas ilmne oht, et Ungari rikub oluliselt ELi põhiväärtusi( ).



3. 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabeli olulisemad tulemused Tulemusliku kohtusüsteemi põhiparameetrid on tõhusus, kvaliteet ja sõltumatus ning tulemustabelis on esitatud näitajad kõigi kolme kohta. 3.1. Kohtusüsteemide tõhusus

Tulemustabel sisaldab näitajaid, mis kajastavad menetluste tõhusust tsiviil-, kaubandus- ja haldusasjades üldiselt ning konkreetsetes valdkondades, kus haldusasutused ja kohtud kohaldavad liidu õigust( ). 3.1.1. Muutused töökoormuses Töökoormus liikmesriikide kohtusüsteemides on suur, kuid püsib stabiilne, ehkki see on liikmesriigiti väga erinev (joonis 2). See näitab, kui oluline on jätkata pingutusi kohtusüsteemi tulemuslikkuse tagamiseks. Joonis 2. Sissetulevate tsiviil-, kaubandus-, haldus- ja muude asjade arv(*) (esimene aste / 100 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring ( )) (*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmab see kategooria kõiki vaidlustega seotud ja vaidlustega mitteseotud tsiviil- ja kaubandusasju, vaidlustega mitteseotud maakatastri ja äriregistri asju, muude registrite asju, muid vaidlustega mitteseotud kohtuasju, haldusasju ja muid kohtuasju peale kriminaalasjade. Slovakkia muutis metoodikat. Joonis 3. Sissetulevate tsiviil- ja kaubandusvaidluste arv(*) (esimene aste / 100 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring) (*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmavad tsiviil- ja kaubandusvaidlused pooltevahelisi vaidlusi, näiteks lepingust tulenevaid vaidlusi. Vaidlustega mitteseotud tsiviil- ja kaubandusasjad hõlmavad vaidlustamata menetlusi, näiteks vaidlustamata maksekäske. Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Madalmaade andmetes sisalduvad ka vaidlustega mitteseotud asjad. Joonis 4. Sissetulevate haldusasjade arv(*) (esimene aste / 100 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring) (*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmavad haldusasjad vaidlusi kodanike ning kohalike, piirkondlike või riiklike ametiasutuste vahel. Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Taani ja Iirimaa andmetes haldusasju ei eristata.

3.1.2. Kohtusüsteemi tõhususe üldandmed Laiemas plaanis tsiviil-, kaubandus- ja haldusasjades kasutatavate menetluste tõhususe näitajad on järgmised: menetluste kestus (kohtuasjas otsusele jõudmiseks kuluv aeg); algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr ning pooleliolevate kohtuasjade arv. − Menetluste kestus – Menetluse kestus on eeldatav aeg (päevades), mis on vajalik asja lahendamiseks kohtus, st aeg, mis kulub esimese astme kohtul lahendi tegemiseks. Pooleliolevates kohtuasjades otsusele jõudmiseks kuluva aja näitaja tähendab aasta lõpu seisuga lahendamata kohtuasjade ja lahendatud kohtuasjade jagatist, mis on korrutatud 365ga (päevade arv)( ). Joonistel on enamasti kajastatud menetlusi esimeses astmes ning võimaluse korral on võrreldud 2010., 2015., 2016., ja 2017. aasta andmeid( ). Kahel joonisel on näidatud aeg, mis kulus 2017. aastal pooleliolnud tsiviil- ja kaubandusvaidlustes ning haldusasjades otsusele jõudmiseks kõikides kohtuastmetes. Joonis 5. Tsiviil-, kaubandus-, haldus- ja muude asjade lahendamiseks kuluv aeg(*)

(esimene aste / päevades) (allikas: CEPEJ uuring) (*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmab see kategooria kõiki vaidlustega seotud ja vaidlustega mitteseotud tsiviil- ja kaubandusasju, vaidlustega mitteseotud maakatastri ja äriregistri asju, muude registrite asju, muid vaidlustega mitteseotud kohtuasju, haldusasju ja muid kohtuasju peale kriminaalasjade. Slovakkia muutis metoodikat. Tšehhi ning Slovakkia puhul hõlmab pooleliolevate kohtuasjade arv kuni 2016. aastani kõiki kohtuastmeid. Joonis 6. Tsiviil- ja kaubandusvaidluste lahendamiseks kuluv aeg(*)

(esimene aste / päevades) (allikas: CEPEJ uuring) (*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmavad tsiviil- ja kaubandusvaidlused pooltevahelisi vaidlusi, näiteks lepingust tulenevaid vaidlusi. Vaidlustega mitteseotud tsiviil- ja kaubandusasjad hõlmavad vaidlustamata menetlusi, näiteks vaidlustamata maksekäske. Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Tšehhi ning Slovakkia puhul hõlmab pooleliolevate kohtuasjade arv kuni 2016. aastani kõiki kohtuastmeid. Madalmaade andmetes sisalduvad ka vaidlustega mitteseotud asjad. Joonis 7. Tsiviil- ja kaubandusvaidluste lahendamiseks kuluv aeg(*) kõikides kohtuastmetes 2017. aastal (esimene, teine ja kolmas aste / päevades) (allikas: CEPEJ uuring)

(*) Järjekorra määrab kindlaks kõige pikemate menetlustega kohtuaste igas liikmesriigis. Belgia, Bulgaaria ja Iirimaa esimese ja teise astme kohtute, Madalmaade ja Austria teise ja kolmanda astme kohtute ning Horvaatia kolmanda astme kohtute kohta andmed puuduvad. Maltal ei ole kolmanda astme kohut. Juurdepääs kolmanda astme kohtule võib olla mõnes liikmesriigis piiratud. Joonis 8. Haldusasjade lahendamiseks kuluv aeg(*) (esimene aste / päevades) (allikas: CEPEJ uuring) (*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmavad haldusasjad vaidlusi kodanike ning kohalike, piirkondlike või riiklike ametiasutuste vahel. Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Tšehhi ning Slovakkia puhul hõlmab pooleliolevate kohtuasjade arv kuni 2016. aastani kõiki kohtuastmeid. Taani ja Iirimaa andmetes haldusasju ei eristata. Joonis 9. Haldusasjade lahendamiseks kuluv aeg(*) kõikides kohtuastmetes 2017. aastal

(esimene aste ning vajaduse korral teine ja kolmas aste / päevades) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Järjekorra määrab kindlaks kõige pikemate menetlustega kohtuaste igas liikmesriigis. Andmed puuduvad Luksemburgi esimese astme kohtu, Malta ja Rumeenia teise astme kohtute ning Madalmaade kolmanda astme kohtu kohta. Tšehhis, Itaalias, Küprosel, Austrias, Sloveenias ja Soomes on ainus apellatsiooniaste ülemkohus või mõni muu kõrgeim kohus. Horvaatias, Leedus, Luksemburgis ja Maltal seda liiki kohtuasjade jaoks kolmanda astme kohut ei ole. Belgias on teatud kohtuasjade puhul esimeseks ja ainsaks kohtuastmeks kõrgeim halduskohus. Juurdepääs kolmanda astme kohtule võib olla mõnes liikmesriigis piiratud. Taani ja Iirimaa andmetes haldusasju ei eristata. − Algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr – Algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr on sissetulnud kohtuasjade arvu ja lahendatud kohtuasjade arvu suhe. Sellega mõõdetakse seda, kas kohus suudab sissetuleva töökoormusega hakkama saada. Kui algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr on ligikaudu 100 % või suurem, on kohtusüsteem suuteline lahendama vähemalt sama palju kohtuasju, kui neid sisse tuleb. Kui algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr on väiksem kui 100 %, on kohtud suutelised lahendama vähem kohtuasju, kui neid sisse tuleb. Joonis 10. Tsiviil-, kaubandus-, haldus- ja muude asjade lahendamise määr(*)

(esimene aste / protsentides – 100 % ületav näitaja tähendab, et lahendatakse rohkem kohtuasju kui neid sisse tuleb, näitaja, mis on väiksem kui 100 % tähendab, et lahendatakse vähem kohtuasju kui neid sisse tuleb) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Slovakkia muutis metoodikat. Iirimaa: eeldatakse, et metoodika tõttu ei kajastu aruandluses kõik lahendatud asjad. Joonis 11. Tsiviil- ja kaubandusvaidluste lahendamise määr(*) (esimene aste / protsentides) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Iirimaa: eeldatakse, et metoodika tõttu ei kajastu aruandluses kõik lahendatud asjad. Madalmaade andmetes sisalduvad ka vaidlustega mitteseotud asjad. Joonis 12. Haldusasjade lahendamise määr(*) (esimene aste / protsentides) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Mõne liikmesriigi varasemaid näitajaid on joonisele mahutamiseks vähendatud (Maltal oli kõnealune määr 2015. aastal 411 %; Itaalias 2010. aastal 316 %). Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Taani ja Iirimaa andmetes haldusasju ei eristata. − Pooleliolevad kohtuasjad – Pooleliolevate kohtuasjade arv väljendab lõpuni menetlemata kohtuasjade arvu asjaomase aasta lõpu seisuga. See mõjutab ka kohtuasjas otsusele jõudmiseks kuluvat aega. Joonis 13. Pooleliolevate tsiviil-, kaubandus-, haldus- ja muude asjade arv(*)

(esimene aste / 100 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring)

(*) Slovakkia muutis metoodikat. Tšehhi ning Slovakkia puhul hõlmab pooleliolevate kohtuasjade arv kuni 2016. aastani kõiki kohtuastmeid. Joonis 14. Pooleliolevate tsiviil- ja kaubandusvaidluste arv(*) (esimene aste / 100 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Tšehhi ning Slovakkia puhul hõlmab pooleliolevate kohtuasjade arv kuni 2016. aastani kõiki kohtuastmeid. Madalmaade andmetes sisalduvad ka vaidlustega mitteseotud asjad. Joonis 15. Pooleliolevate haldusasjade arv(*) (esimene aste / 100 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring) (*) Mõne liikmesriigi varasemaid näitajaid on joonisele mahutamiseks vähendatud (Kreekas oli see näitaja 2010. aastal 3,7). Kreeka ja Slovakkia muutsid metoodikat. Tšehhi ning Slovakkia puhul hõlmab pooleliolevate kohtuasjade arv kuni 2016. aastani kõiki kohtuastmeid. Taani ja Iirimaa andmetes haldusasju ei eristata.



3.1.3. Tõhusus konkreetsetes liidu õiguse valdkondades Selles jaos täiendatakse kohtusüsteemide tõhusust käsitlevaid üldandmeid ja antakse ülevaade menetluste keskmisest kestusest( ) konkreetsetes valdkondades, kus kohaldatakse liidu õigust. 2019. aasta tulemustabelis tuginetakse konkurentsi, elektroonilise side, ELi kaubamärkide ja rahapesuvastase tegevuse valdkonnas varem kogutud andmetele. Need valdkonnad valiti välja, sest need on olulised ühtse turu ja ettevõtluskeskkonna seisukohast. Kokkuvõtlikult võib öelda, et kohtumenetlustes esinevad pikad viivitused võivad kahjustada liidu õigusest tulenevaid õigusi, näiteks kui asjakohaseid õiguskaitsevahendeid ei saa enam kasutada või kui suurt rahalist kahju ei ole enam võimalik sisse nõuda. – Konkurents – Konkurentsiõiguse tulemuslik rakendamine tagab ettevõtjatele tegutsemiseks võrdsed tingimused ja on seepärast väga oluline ligitõmbava ettevõtluskeskkonna kujundamiseks. Joonisel 16 on näha ELi toimimise lepingu artikleid 101 ja 102 kohaldanud liikmesriikide konkurentsiasutuste otsuste kohtuliku läbivaatamise keskmine kestus( ). Joonis 16. Konkurents: kohtuliku läbivaatamise keskmine kestus(*) (esimene aste / päevades) (allikas: Euroopa Komisjon ja Euroopa konkurentsivõrgustik) (*) Eestis: ei olnud ühtki kohtuasja. Iirimaa ja Austria puhul ei ole stsenaarium kohaldatav, sest vastavatel ametiasutustel ei ole õigust selliseid otsuseid teha. Austria: andmed hõlmavad kartellikohtu lahendatud juhtumeid, mis on seotud ELi toimimise lepingu artiklite 101 ja 102 rikkumisega, kuid mis ei põhine liikmesriigi konkurentsiasutuse vastu esitatud edasikaebustel. Bulgaaria ja Itaalia puhul on kestus hinnanguline. Tulba puudumine võib näidata, et liikmesriik ei teatanud selle aasta puhul ühestki kohtuasjast. Paljudes liikmesriikides oli kohtuasju vähe (aastas alla viie), mistõttu võib aastaandmeid mõjutada üks erandlikult pikk või lühike asi. Mitu andmestikus sisalduvat kõige pikemat menetlust hõlmasid aega, mis kulus pöördumiseks Euroopa Liidu Kohtusse (nt Leedu puhul), põhiseaduslikkuse järelevalvet (nt Slovakkia puhul) või konkreetseid menetluslikke viivitusi (nt Tšehhi, Kreeka ja Ungari puhul). – Elektrooniline side – Elektroonilise side alaste ELi õigusaktide eesmärk on suurendada konkurentsi, aidata kaasa ühtse turu arengule ning hoogustada investeeringuid, uuendustegevust ja majanduskasvu. Kõnealuste õigusaktide tulemusliku täitmisega on võimalik saavutada tarbijate jaoks positiivne mõju, sest seeläbi võivad hinnad lõppkasutaja jaoks odavneda ja teenuste kvaliteet paraneda. Joonisel 17 on näha keskmine aeg, mis on kulunud elektroonilise side alast liidu õigust kohaldanud liikmesriikide reguleerivate asutuste otsuste kohtulikuks läbivaatamiseks( ). Joonis hõlmab mitmesuguseid asju alates keerukast turuanalüüsi läbivaatamisest kuni tarbijale keskenduvate küsimusteni. Joonis 17. Elektrooniline side: kohtuliku läbivaatamise keskmine kestus(*)

(esimene aste / päevades) (allikas: Euroopa Komisjon ja sidekomitee) (*) Asjade arv on liikmesriigiti erinev. Tulba puudumine näitab, et liikmesriik ei teatanud selle aasta puhul ühestki kohtuasjast (välja arvatud Portugal, mille kohta 2017. aasta andmed puuduvad). Kui asjaomaste kohtuasjade arv on mõnes kohtuastmes piiratud (Läti, Leedu, Malta, Slovakkia ja Rootsi), võib aastaandmeid mõjutada üks erandlikult pikk või lühike menetlus, mille tulemusel esineb aastate lõikes suuri kõikumisi. Taani: esimeses astmes vastutab kaebuste läbivaatamise eest kohtulaadne organ. Hispaanias, Austrias ja Poolas vastutavad olenevalt valdkonnast erinevad kohtud. Malta: 2016. aastal teatati 2 500 päeva kestnud erandlikult pikast ja keerulisest menetlusest, mille oli algatanud kohalik omavalitsus koos mitme elanikuga seoses mobiilraadioside põhijaamade tekitatava väidetavalt kahjuliku heitega. – ELi kaubamärk – Intellektuaalomandiõiguste tulemuslik kaitse on väga oluline, et elavdada investeerimist uuendustegevusse. ELi kaubamärke käsitleva ELi õigusaktiga( ) on antud märkimisväärne roll liikmesriikide kohtutele, mis tegutsevad ELi kohtutena ja teevad ühtset turgu mõjutavaid otsuseid. Joonisel 18 on näha ELi kaubamärgiga seotud rikkumiste menetlemise keskmine kestus eraõiguslike isikute vahelistes kohtuvaidlustes.





Joonis 18. ELi kaubamärk: ELi kaubamärgiga seotud rikkumiste menetlemise keskmine kestus(*)

(esimene aste / päevades) (allikas: Euroopa Komisjon ja intellektuaalomandiga seotud õigusrikkumiste Euroopa vaatluskeskus) (*) Prantsusmaa, Itaalia, Leedu ja Luksemburgi puhul kasutati teatud aastate andmete jaoks asjade valimit. Bulgaaria: 2016. aasta kohta kasutati kohtute hinnanguid. Poola: 2015. aasta kohta kasutati kohtute hinnanguid. Eestis, Iirimaal, Lätis ja Rootsis mõjutasid teatatud keskmist näitajat eriti pikad menetlused. Kreeka: andmed põhinevad kahe kohtu menetluste kestuse kaalutud keskmisel. Hispaania: keskmise kestuse arvutamisel on arvesse võetud muude ELi intellektuaalomandiõigustega seotud asju. Taani: andmed hõlmavad kõiki (mitte üksnes ELi) kaubamärkidega seotud asju kõrges kaubandus- ja merenduskohtutes. – Rahapesu – Kuritegevuse vastasesse võitlusse panustamise kõrval on rahapesu vastu võitlemine äärmiselt oluline selleks, et tagada finantssektori usaldusväärsus, terviklikkus ja stabiilsus, usaldus finantssüsteemi vastu ning ühtsel turul aus konkurents( ). Nagu on rõhutanud Rahvusvaheline Valuutafond, võib rahapesu peletada välisinvesteeringuid, moonutada rahvusvahelisi kapitalivooge ja kahjustada riigi makromajanduslikke tulemusi, mis põhjustab heaolu kadu ja tootlikuma majandustegevuse arvelt ressursside raiskamist( ). Rahapesuvastase direktiivi järgi peavad liikmesriigid säilitama statistikat rahapesu või terrorismi rahastamise vastase võitluse süsteemide tulemuslikkuse kohta( ). Koostöös liikmesriikidega koguti uuendatud küsimustikku kasutades andmeid liikmesriikide rahapesuvastase korra kohtumenetluse etappide kohta. Joonisel 19 on näha esimese astme kohtu kohtuasjade keskmine kestus rahapesuga seotud kuritegude menetlemisel. Joonis 19. Rahapesu: kohtuasjade keskmine kestus(*) (esimene aste / päevades) (allikas: Euroopa Komisjon ning rahapesu ja terrorismi rahastamist käsitlev eksperdirühm) (*) 2017. aasta andmed puuduvad Prantsusmaa, Küprose, Luksemburgi, Austria ja Poola kohta. Hispaania: hinnanguline kestus. Läti: kohtuasju oli 2016. aastal võrdlemisi vähe, mistõttu võivad menetluste kestust mõjutada eri tegurid, näiteks ühe menetluse peatamine objektiivsetel põhjustel. Poola: kestuse arvutamisel 2016. aasta kohta võeti aluseks asjade juhuvalim. Rootsi: arvestus 2017. aasta kohta põhineb lahendatud asjade valimil. Itaalia: andmed puudutavad vastanud kohtuid, mille osakaal kõikidest menetlustest oli 2015. aastal ligikaudu 91 % ning 2016. ja 2017. aastal ligikaudu 99 %. Andmed hõlmavad nii põhi- kui ka eelistungeid. 3.1.4. Kokkuvõte kohtusüsteemide tõhususe kohta Tõhusas kohtusüsteemis hallatakse töökoormust ja kuhjunud kohtuasju ning tehakse lahendeid ilma tarbetute viivitusteta. Põhinäitajad, mida kasutatakse ELi õigusemõistmise tulemustabelis kohtusüsteemide tõhususe jälgimiseks, on seega menetluste kestus (eeldatav või keskmine kohtuasja lahendamiseks kuluv aeg päevades), algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr (sissetulnud kohtuasjade arvu ja lahendatud kohtuasjade arvu suhe) ning pooleliolevate kohtuasjade arv (lõpuni menetlemata kohtuasjade arv aasta lõpu seisuga). Kohtusüsteemi tõhususe üldandmed 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabel sisaldab tõhusust kajastavaid andmeid kaheksa aasta kohta (2010–2017). See ajavahemik võimaldab tuvastada teatud suundumusi ning võtta arvesse tõika, et kohtureformide mõju avaldumine on sageli aeglane. Kui vaadata alates 2010. aastast tsiviil-, kaubandus- ja haldusasjade kohta kättesaadavaid andmeid, siis on näha, et tõhusus on paranenud või püsinud stabiilne üheteistkümnes liikmesriigis ning on halvenenud (mitmel juhul küll vaid vähesel määral) kümnes liikmesriigis. Positiivseid muutusi võib täheldada suuremas osas nendest liikmesriikidest, mis on Euroopa poolaasta raames määratletud riikidena, kus esineb konkreetseid probleeme( ). ·Esimese astme kohtumenetluste kestus üldises kõiki kohtuasju hõlmavas kategoorias (joonis 5) ning tsiviil- ja kaubandusvaidluste puhul (joonis 6) on alates 2010. aastast peaaegu kõikides neis liikmesriikides lühenenud või püsinud stabiilne. Haldusasjade puhul (joonis 8) on menetluste kestus alates 2010. aastast lühenenud või püsinud stabiilne enamikus neis liikmesriikides. Mõnes üksikus liikmesriigis, kes seisavad silmitsi kõige suuremate probleemidega, on menetluste kestus 2017. aastal siiski pikenenud. ·Tulemustabelis on esitatud andmed menetluste kestuse kohta kõikides kohtuastmetes tsiviil- ja kaubandusvaidluste puhul (joonis 7) ning haldusasjade puhul (joonis 9). Andmetest nähtub, et mitmes liikmesriigis, kus on tuvastatud probleeme menetluste kestusega esimese astme kohtutes, tegutsevad kõrgema astme kohtud tõhusamalt. Mõnes teises probleemses liikmesriigis on aga, vastupidi, menetluste keskmine kestus kõrgema astme kohtutes veelgi pikem kui esimese astme kohtutes. ·Üldises kõiki kohtuasju hõlmavas kategoorias ning tsiviil- ja kaubandusvaidluste kategoorias (joonised 10 ja 11) on alates 2010. aastast vähenenud nende liikmesriikide koguarv, kelle algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määr on alla 100 %. 2017. aastal teatasid peaaegu kõik liikmesriigid – sh need, kes seisid silmitsi probleemidega – kõrgest algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määrast (üle 97 %), mis tähendab, et kohtud saavad neis kategooriates sissetulevate kohtuasjade menetlemisega üldjuhul hakkama. Haldusasjade puhul (joonis 12) võib täheldada algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määra suuremat kõikumist aastate lõikes, ning kuigi üldiselt jääb see määr väiksemaks kui teistes kohtuasjade kategooriates, on mõned liikmesriigid teinud selles vallas suuri edusamme. ·Alates 2010. aastast on olenemata kohtuasjade kategooriast paremuse suunas liigutud pea kõikides liikmesriikides, kus probleemid kuhjunud kohtuasjadega on kõige suuremad. Olulisi edusamme pooleliolevate kohtuasjade arvu vähendamisel on sageli tehtud nii tsiviil- ja kaubandusvaidlustes (joonis 14) kui ka haldusasjades (joonis 15). Hoolimata kõnealusest edasiliikumisest on vahe suhteliselt väheste pooleliolevate kohtuasjadega liikmesriikide ja arvukate pooleliolevate kohtuasjadega liikmesriikide vahel jäänud siiski märkimisväärseks. Tõhusus konkreetsetes liidu õiguse valdkondades Andmed menetluste keskmise kestuse kohta liidu õiguse konkreetsetes valdkondades (joonised 16–19) annavad ülevaate kohtusüsteemide toimimisest sedalaadi ettevõtlusalastes vaidlustes. Konkreetsetes õigusvaldkondades tõhususe kohta andmete kogumisel on aluseks võetud kitsalt määratletud stsenaarium ja asjakohaste kohtuasjade arv võib näida väike. Samas, kui tõhususe üldandmetes on esitatud menetluste arvestuslik kestus, siis need näitajad kajastavad kõikide aasta jooksul menetletud asjakohaste konkreetse õigusvaldkonnaga seotud kohtuasjade tegelikku keskmist kestust. Seetõttu väärib märkimist, et mitu liikmesriiki, kellel tõhususe üldandmete põhjal ei tundu olevat probleeme, on teatanud liidu konkreetsetes õigusvaldkondades märkimisväärselt pikemast menetluste keskmisest kestusest. Samas võib menetluste kestus kõikuda õigusvaldkondade lõikes tunduvalt ka liikmesriigi piires. Liidu õiguse konkreetseid valdkondi puudutavatest arvandmetest nähtuvad alljärgnevad suundumused. ·Konkurentsiasjades (joonis 16) vähenes liikmesriikide kohtute üldine töökoormus oluliselt ja selle tulemusena kahanes kohtuliku läbivaatamise kestus seitsmes liikmesriigis ja jäi stabiilseks või suurenes samuti seitsmes liikmesriigis. Olukorra paranemisest räägib asjaolu, et 2017. aastal teatas vaid kolm liikmesriiki üle 1 000-päevasest menetluse keskmisest kestusest, samas kui aasta varem oli selliseid liikmesriike kaheksa. ·Elektroonilise side valdkonnas (joonis 17) võib liidus – hoolimata kohtute töökoormuse tunduvast suurenemisest – täheldada menetluste kestuse vähenemise näol positiivset suundumust (mõnikord märkimisväärses ulatuses) ning vaid üksikutes liikmesriikides ei õnnestunud menetluste varasemat keskmist kestust lühendada või vähemalt säilitada. ·Mis puudutab liidu kaubamärgiga seotud rikkumise asju (joonis 18), siis 2017. aastal õnnestus mõne liikmesriigi kohtutel töökoormust paremini hallata ja vähendada asjade lahendamiseks kuluvat aega, teistes liikmesriikides aga suurenes menetluse keskmine kestus üsna märgatavalt. ·Tulemuslik võitlus rahapesu vastu on väga oluline, et kaitsta finantssüsteemi ja ausat konkurentsi ning ennetada majanduse kahjustamist. Rahapesualaste rikkumiste kohtus menetlemise kestusega seotud probleemid võivad mõjutada rahapesuvastase võitluse tulemuslikkust. 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis on esitatud ajakohastatud andmed rahapesuga seotud kohtumenetluste kestuse kohta (joonis 19), millest on näha, et kui umbes pooltes liikmesriikides kulub menetlustele esimese astme kohtus keskmiselt kuni aasta, siis mitmes probleemidega silmitsi seisvas liikmesriigis võtavad need menetlused aega keskmiselt umbes kaks aastat(). 3.2. Kohtusüsteemide kvaliteet Kohtusüsteemi kvaliteedi mõõtmiseks ei ole üht kindlat viisi. 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis jätkatakse selliste tegurite uurimist, mida peetakse üldjuhul asjakohaseks kohtusüsteemi kvaliteedi parandamisel. Nagu varasematelgi aastatel, on need jaotatud nelja kategooriasse: 1) kodanike ja ettevõtjate juurdepääs õigusemõistmisele; 2) piisavad materiaalsed ja inimressursid; 3) hindamisvahendite kasutuselevõtt ning 4) kvaliteedistandardite kasutamine. 3.2.1. Juurdepääsetavus Juurdepääsetavus on oluline õigusemõistmise kõigis etappides. Asjakohast teavet peab olema võimalik saada kohtusüsteemi, nõude esitamise ja sellega seonduvate finantsaspektide ning menetluse käigu kohta kuni selle lõpuni, samuti peab kohtuotsus olema veebis kiiresti kättesaadav( ). – Kohtusüsteemi kohta teabe andmine –

Lisaks sellele, et teave peab olema kergesti kättesaadav, on kodanikukeskse õigusemõistmise jaoks vajalik, et kohtusüsteemi kohta antakse teavet vormis, mida on kohandatud konkreetsetele ühiskonnarühmadele, kellel oleks muidu teabele ligipääsemisel raskusi. Joonisel 20 on näha kohtusüsteemi konkreetseid aspekte käsitleva veebipõhise teabe kättesaadavus konkreetsetele ühiskonnarühmadele.



Joonis 20. Kohtusüsteemi käsitleva veebipõhise teabe kättesaadavus üldsusele(*) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Saksamaal otsustatakse iga liidumaa tasandil ja föderaaltasandil, millist teavet veebis avaldada. – Tasuta õigusabi ja kohtulõivud – Juurdepääs tasuta õigusabile on hartas sätestatud põhiõigus( ). Enamik liikmesriike lähtub tasuta õigusabi andmisel taotleja sissetulekust( ). Joonisel 21 on näidatud täieliku või osalise tasuta õigusabi kättesaadavus 6 000 euro suuruse nõude korral, arvestades sissetulekut ja elamistingimusi igas liikmesriigis( ). Sellel võrreldakse tasuta õigusabi saamiseks kohaldatavaid sissetulekukünniseid, mis on väljendatud protsendina Eurostati vaesuspiirist igas liikmesriigis. Näiteks kui tasuta õigusabi saamise künnis on 20 %, võib tasuta õigusabi saada veel taotleja, kelle sissetulek on Eurostati asjaomase liikmesriigi vaesuspiirist 20 % suurem. Kui aga tasuta õigusabi saamise künnis jääb allapoole nulli, tähendab see, et ka vaesuspiirile alla jääva sissetulekuga isik ei pruugi saada tasuta õigusabi. Mõnes liikmesriigis on kasutusel õigusabisüsteem, mille raames kaetakse 100 % kohtuvaidlusega seotud kuludest (täielikult tasuta õigusabi) ning mida täiendab süsteem, mille raames kaetakse osa kuludest (osaliselt tasuta õigusabi), kusjuures viimase puhul rakendatakse tasuta õigusabi saamise õiguse tuvastamiseks teistsuguseid kriteeriumeid kui esimese puhul. Teistes liikmesriikides on vaid kas täielikult või osaliselt tasuta õigusabi andmise süsteem. Joonis 21. Sissetulekukünnis tasuta õigusabi saamiseks teatavates tarbijavaidlustes(*) (Eurostati vaesuspiiri ja sissetulekukünnise erinevus protsentides) (allikas: Euroopa Komisjon ning Euroopa Advokatuuride ja Õigusliitude Nõukogu( )) (*) Läti: sissetulekukünnised ei ole võrreldavad eelmise aasta näitajatega, kuna arvestusmetoodikat on muudetud. Eesti: otsus tasuta õigusabi andmise kohta ei põhine taotleja rahaliste vahendite suurusel. Iirimaa: täielikult tasuta õigusabi saamiseks kohaldatav sissetulekukünnis ei ole võrreldav eelmise aasta näitajaga, kuna arvestusmetoodikat on muudetud. Osaliselt tasuta õigusabi andmise otsustamisel tuleb võtta arvesse ka taotleja likviidset vara. Enamik liikmesriike nõuab pooltelt kohtumenetluse alustamiseks kohtulõivu tasumist. Tasuta õigusabi saajad on sageli vabastatud kohtulõivu tasumisest. Vaid Eestis, Iirimaal, Madalmaades ja Sloveenias peab tasuta õigusabi saaja maksma kohtulõivu. Tšehhis otsustab kohus tasuta õigusabi saaja kohtulõivu tasumisest vabastamise iga juhtumi puhul eraldi. Joonisel 22 on võrreldud kahe stsenaariumi puhul nõude suuruse alusel kohtulõivu suhtelist suurust. Näiteks kui joonisel on 6 000 eurose nõude juures kohtulõiv 10 %, siis peab tarbija kohtumenetluse alustamiseks tasuma kohtulõivuna 600 eurot. Väikese nõude aluseks on Eurostati vaesuspiir asjaomases liikmesriigis.



Joonis 22. Teatud tarbijavaidlustes kohtumenetluse alustamiseks nõutav kohtulõiv(*) (kohtulõivu suhteline suurus nõude suuruse alusel) (allikas: Euroopa Komisjon ning Euroopa Advokatuuride ja Õigusliitude Nõukogu( )) (*) Väike nõue on nõue, mis vastab asjaomase liikmesriigi kohta avaldatud Eurostati vallalise isiku vaesuspiirile, mis on arvutatud igakuise sissetulekuna (2018. aastal jäi see näiteks vahemikku 110 eurot Rumeenias kuni 1 716 eurot Luksemburgis). Belgia ja Rumeenia kohta ei esitatud andmeid kohtulõivude kohta väikese nõude korral. Luksemburg: menetlusosalised peavad menetluse alustamiseks hagejana tasuma kohtutäituri tasu, kui nad ei saa tasuta õigusabi. Madalmaad: esitatud on kohtulõiv juhul, kui sissetulek on väiksem kui 2 242 eurot kuus. – Nõude esitamine ja jälgimine veebis – Võimalus kasutada kohtumenetluse teatavate etappide läbimiseks elektroonilisi vahendeid on oluline kohtusüsteemi kvaliteedi näitaja, sest nõuete elektrooniline esitamine ning menetluse jälgimine ja toimingute tegemine veebis võib lihtsustada juurdepääsu õigusemõistmisele ning vähendada viivitusi ja kulusid. Kohtute IKT-süsteemidel on ka üha suurem roll õigusasutuste vahelises piiriüleses koostöös, samuti hõlbustavad need ELi õigusaktide, näiteks väiksemate nõuete menetlust käsitlevate õigusaktide rakendamist.



Joonis 23. Elektrooniliste vahendite kättesaadavus(*) (0 = võimalik 0 % kohtutes, 4 = võimalik 100 % kohtutes( )) (allikas: CEPEJ uuring)

(*) Taanis ja Rumeenias võib kohtuasja alustada e-kirja teel. – Pooltele teabe andmine – Joonisel 24 on näidatud nõuded, mis käsitlevad viise, kuidas pooltele antakse teavet nende kohtuasja edenemise kohta, ja antava teabe liiki, keskendudes eelkõige elektroonilistele ja automaatsetele meetoditele. Teatud liikmesriikides on kasutusel automaatne teavitamissüsteem, mille puhul edastatakse e-kirjaga või tekstsõnumiga teavet viivituste, ajakava ja kohtuasja üldise edenemise kohta. Lisaks on liikmesriike, kus kohtuasja kestel antakse teabele veebipõhine juurdepääs, ja neid, kus selline juurdepääs jääb kohtute otsustada. Joonis 24. Kohtuasja edenemise kohta teabe andmise nõuded (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Suurim võimalik punktide arv: 16 punkti. Liikmesriikidele anti punkte sõltuvalt igat liiki teabe andmiseks kasutatud meetodist: 1,5 punkti automaatse e-kirja või tekstsõnumiga teavitamise eest, 1 punkt kohtuasja kestel kohtuasjale veebipõhise juurdepääsu tagamise eest ning 0,5 punkti poolte päringu, kohtu kaalutlusõiguse või muu meetodi alusel antava teabe eest. Luksemburg: e-posti teel edastatud teated ei ole õiguslikult siduvad (endiselt rakendusjärgus). Sloveenia: uute kohtueeskirjadega on ette nähtud, et kohtud peavad võimaldama veebipõhist tutvumist kohtuasjade registrites salvestatud andmetega. Seda nõuet ei ole veel rakendatud. – Juurdepääs kohtuotsustele – Kohtuotsustele veebi kaudu juurdepääsu tagamine parandab kohtusüsteemi läbipaistvust, aitab kodanikel ja ettevõtjatel aru saada oma õigustest ning võib aidata suurendada kohtupraktika ühtsust. Kohtulahendite veebis avaldamise kord on oluline selleks, et luua kasutajakeskseid otsingusüsteeme( ), mis muudavad kohtupraktika õigusala töötajatele ja üldsusele kättesaadavamaks. Kohtulahendite veebis avaldamisel tuleb õigus- ja poliitikaraamistikega seatud piirides arvestada mitmesuguste huvidega( ). Euroopa Komisjon toetab avaliku sektori, sealhulgas kohtusüsteemi avatud andmete alaseid algatusi( ). Joonis 25. Üldsuse veebipõhine juurdepääs avaldatud kohtuotsustele(*) (tsiviil-/kaubandusasjad, haldusasjad ja kriminaalasjad, kõik astmed) (allikas: Euroopa Komisjon ( )) (*) Suurim võimalik punktide arv: 9 punkti. Kui kõik tsiviil-/kaubandusasjades, haldusasjades ja kriminaalasjades tehtud otsused on veebis kättesaadavad, anti iga astme eest üks punkt (kui kättesaadavad on vaid mõne kohtu otsused, anti 0,5 punkti). Kui liikmesriigis on vaid kaks kohtuastet, on punktide andmisel kolmele astmele antud vastava kõrgema astme punktid ka puuduvale astmele. Liikmesriikides, kus nimetatud kahte õigusvaldkonda (tsiviil-/kaubandus- ja haldusasjad) ei eristata, anti samad punktid mõlemale valdkonnale. Bulgaaria: avaldatakse kõik kriminaalasjades tehtud kassatsioonikohtu otsused peale nende, mis sisaldavad salastatud andmeid. Luksemburg ja Rootsi: kohtuotsuseid ei avaldata regulaarselt veebis (avaldatakse ainult märgilisi otsuseid). Läti: kinnistel istungitel tehtud otsuste puhul avaldatakse veebis vaid otsuste avalikustatud osad. Saksamaa: esimese astme kohtu otsuste veebis avaldamine otsustatakse iga liidumaa tasandil. Iirimaa: kriminaalmenetluse lühimenetluse asjades ei tehta tavaliselt kirjalikke otsuseid. Küpros: haldus- ja kriminaalasjade puhul otsustavad kohtunikud, milliseid otsuseid avaldatakse. Madalmaad: otsuste avaldamise otsustavad kohtud kooskõlas avaldatud kriteeriumitega. Poola: haldusasjade puhul teeb avaldamise otsuse iga kohtu vastava üksuse juht. Portugal: tsiviil- ja kriminaalasjades teeb avaldamisotsuse kohtu komisjon.



Joonis 26. Kõikide astmete otsuste veebis avaldamise kord(*) (tsiviil-/kaubandusasjad, haldusasjad ja kriminaalasjad, kõik astmed) (allikas: Euroopa Komisjon ( )) (*) Suurim võimalik punktide arv: 45 punkti. Kõigi kolme astme puhul võis anda kolm punkti, kui hõlmatud on tsiviil-/kaubandusasjad, haldusasjad ja kriminaalasjad. Näiteks kui nimetatud kolmest kategooriast on hõlmatud vaid üks kategooria, anti iga astme eest ainult üks punkt. Kui liikmesriigis on vaid kaks astet, on punktide andmisel kolmele astmele antud vastava kõrgema astme punktid ka puuduvale astmele. Liikmesriikides, kus haldusasju ning tsiviil-/kaubandusasju teineteisest ei eristata, anti samad punktid mõlemale õigusvaldkonnale. Tšehhi: mõnele teise astme kohtuotsusele tsiviil-/kaubandusasjades antakse Euroopa kohtulahendi tunnus (ECLI). Iirimaa: õiguskorra kohaselt kuuluvad haldusasjad tegelikult tsiviil- ja kaubandusasjade kategooriasse. Madalmaad: ei kasutata märksõnu, kuid igale avaldatavale kohtuotsusele lisatakse sisukord. – Juurdepääs vaidluste kohtuvälise lahendamise meetoditele – Joonisel 27 on näha liikmesriikide pingutused vaidluste kohtuvälise lahendamise meetodite vabatahtliku kasutamise propageerimisel konkreetsete stiimulite abil, mis võivad sõltuvalt õigusvaldkonnast erineda( ).

Joonis 27. Vaidluste kohtuvälise lahendamise meetodite kasutamise propageerimine ja edendamine(*) (allikas: Euroopa Komisjon( ))

(*) Suurim võimalik punktide arv: 48 punkti. Koondandmed, mis põhinevad järgmistel näitajatel: 1) veebisaidid, kus antakse teavet vaidluste kohtuvälise lahendamise kohta; 2) reklaamikampaaniad meedias; 3) üldsusele mõeldud brošüürid; 4) konkreetne teave vaidluste kohtuvälise lahendamise kohta, mida kohus annab taotluse korral; 5) vaidluste kohtuvälise lahendamise / vahendamise koordineerija kohtutes; 6) hinnangute avaldamine vaidluste kohtuvälise lahendamise kohta; 7) statistika avaldamine vaidluste kohtuvälise lahendamise kohta; 8) vaidluste kohtuvälise lahendamise kulude (osaline või täielik) katmine tasuta õigusabiga; 9) kohtulõivude, sealhulgas tempelmaksude osaline või täielik tagastamine, kui vaidluse kohtuväline lahendamine on edukas; 10) vaidluse kohtuväliseks lahendamiseks ei nõuta advokaadi olemasolu; 11) kohtunik võib olla lepitajaks ning 12) poolte saavutatud kokkulepe muutub kohtus täitmisele pööratavaks. Iga nimetatud 12 näitaja puhul anti iga õigusvaldkonna eest üks punkt. Taani: igas kohtus on isik, kelle ülesanne on edendada vahendamise kasutamist. Halduskohtud võivad teha pooltele ettepaneku kasutada vahendamist. Iirimaa: haldusasjad klassifitseeritakse tsiviil- ja kaubandusasjade kategooriasse. Kreeka: vaidluste kohtuvälise lahendamise võimalus on olemas riigihankemenetluses kõrgemates halduskohtutes. Hispaania: tööõigusasjades on vaidluste kohtuväline lahendamine kohustuslik. Leedu: kohtuliku vahendamise protsesse kohtutes koordineerib riikliku kohtuadministratsiooni sekretariaat. Portugal: tsiviil- ja kaubandusvaidlustes tagastatakse kohtulõive üksnes rahukohtunike puhul. Slovakkia: Slovakkia õiguskorras ei toetata vaidluste kohtuvälist lahendamist haldusalastel põhjustel. Rootsi: kohtunikel on vaidluse kohtuvälise lahendamise kohta otsuse tegemisel menetluslik kaalutlusõigus. Kohtunik on kohustatud otsima rahumeelset lahendust, välja arvatud juhul, kui see on ebasobiv. 3.2.2. Ressursid Kohtusüsteemi heaks toimimiseks on tarvis piisavalt ressursse, sealhulgas vajalikke investeeringuid füüsilisse ja tehnilisse taristusse, samuti on kõikides valdkondades vaja kvalifitseeritud töötajaid, kes on saanud väljaõppe ja kellele makstakse küllaldast tasu. Ilma piisavate vahendite, tööriistade või töötajateta, kellel on nõutav kvalifikatsioon ja oskused ning keda järjepidevalt koolitatakse, on ohus menetluste ja otsuste kvaliteet. – Rahalised vahendid – Allpool toodud joonistel on näidatud valitsemissektori tegelikud kulutused kohtusüsteemi (välja arvatud vanglate) ülalpidamisele nii elaniku kohta (joonis 28) kui ka osana sisemajanduse kogutoodangust (joonis 29), rahaliste vahendite eraldamise kriteeriumid (joonis 30) ning viimaks kohtute peamised kulukategooriad (joonis 31)( ). Joonis 28. Valitsemissektori kogukulutused kohtutele(*) (eurodes elaniku kohta) (allikas: Eurostat) (*) Liikmesriigid on järjestatud 2017. aasta kulutuste järgi (kõige suurematest kõige väiksemateni). Hispaania, Prantsusmaa, Horvaatia, Madalmaade ja Slovakkia 2017. aasta andmed on esialgsed. Joonis 29. Valitsemissektori kogukulutused kohtutele(*) (protsendina SKPst) (allikas: Eurostat) (*) Liikmesriigid on järjestatud 2017. aasta kulutuste järgi (kõige suurematest kõige väiksemateni). Hispaania, Prantsusmaa, Horvaatia, Madalmaade ja Slovakkia 2017. aasta andmed on esialgsed.



Joonisel 30 on näha, milline riigivõim (kohtu-, seadusandlik või täidesaatev võim) sätestab kohtutele rahaliste vahendite eraldamise kriteeriumid ja milliseid kriteeriumeid kasutatakse. Joonis 30. Kohtutele rahaliste vahendite eraldamise kriteeriumid(*)( ) (*) Taani: arvesse võetakse esimese astme kohtute sissetulevate ja lahendatud kohtuasjade arvu. Saksamaa: andmed käsitlevad üksnes liidu ülemkohtu eelarvet – esimese ja teise astme puhul on kohtusüsteemid liidumaades erinevad. Eesti: esimese ja teise astme kohtute puhul võetakse arvesse sissetulevate ja lahendatud kohtuasjade arvu. Prantsusmaa: kõikide kohtuastmete puhul võetakse arvesse sissetulevate ja lahendatud kohtuasjade arvu. Arvesse võetakse lahendatud kohtuasjade arvu, mis on kindlaks tehtud kohtute kulude hindamise käigus. Itaalia: tsiviil- ja kriminaalkohtute suhtes kohaldatavad kriteeriumid määrab kindlaks justiitsministeerium, halduskohtute suhtes kohaldatavad kriteeriumid määrab kindlaks kohtute nõukoda. Ungari: õigusaktides on sätestatud, et kohtunike palgad tuleb keskse eelarve seaduses kindlaks määrata nii, et summa ei ole eelmise aastaga võrreldes väiksem. Madalmaad: arvesse võetakse lahendatud kohtuasjade arvu, mis on kindlaks tehtud kohtute kulude hindamise käigus. Soome: arvesse võetakse lahendatud kohtuasjade arvu, mis on kindlaks tehtud kohtute kulude hindamise käigus. Joonisel 31 on esmakordselt näidatud järgmised põhilised majanduskategooriad, mida valitsemissektori kulutused kohtutele hõlmavad: 1) kohtunike ja kohtutöötajate palgad, sealhulgas sotsiaalmakseid (hüvitised töötajatele( )), 2) kohtutele vajalike kaupade ja teenuste kulud, näiteks hoonete üürimine, kontoritarbed, energia ja õigusabi (vahetarbimine( )), 3) investeeringud põhivarasse, näiteks kohtuhoonetesse ja tarkvarasse (kapitali kogumahutus põhivarasse( )) ning 4) muud kulud. Joonis 31. Valitsemissektori kogukulutused kohtutele (2017. aastal protsendina kuludest) (allikas: Eurostat)

– Inimressursid – Kohtusüsteemi kvaliteedi jaoks on piisavad inimressursid väga olulised. Kohtunike mitmekesisus, sh sooline tasakaal, rikastab teadmisi, oskusi ja kogemusi ning peegeldab ühiskonnas valitsevat tegelikku olukorda. Joonis 32. Kohtunike arv(*) (100 000 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring) (*) CEPEJ metoodika kohaselt hõlmab see kategooria täiskohaga töötavaid kohtunikke. Sellesse ei kuulu erinevad kohtuametnikud (Rechtspfleger, court clerk), kes on mõnes liikmesriigis olemas. Austria: halduskohtute andmed on lisatud alates 2016. aastast. Kreeka: elukutseliste kohtunike koguarv hõlmab eespool osutatud aastate lõikes eri kategooriaid, mis osaliselt selgitab selle arvu kõikumisi. Alates 2016. aastast hõlmab elukutseliste kohtunike arv kõigi kohtuastmete kriminaal- ja tsiviilkohtute, samuti halduskohtute kohtunikke. Itaalia: arvesse ei ole võetud piirkondlikke halduskohtuid, piirkondlikke auditikomiteesid, kohalikke maksukomisjone ega sõjakohtuid. Ühendkuningriik: andmed kajastavad kolme jurisdiktsiooni kaalutud keskmist. 2010. aasta andmed sisaldavad Ühendkuningriigi (Põhja-Iirimaa) 2012. aasta andmeid. Luksemburg: andmeid on täiustatud metoodikat kasutades muudetud.



Joonis 33. Elukutseliste naiskohtunike osakaal esimese ja teise astme kohtutes 2017. aastal (allikas: CEPEJ uuring) (*) Kreeka andmed on 2016. aasta kohta. Joonis 34. Elukutseliste naiskohtunike osakaal ülemkohtutes 2017. ja 2018. aastal(*) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Liikmesriigid on esitatud samas järjekorras kui joonisel 33.



Joonis 35. Advokaatide arv(*) (100 000 elaniku kohta) (allikas: CEPEJ uuring) (*) CEPEJ metoodika järgi on advokaat siseriikliku õiguse kohaselt kvalifitseeritud ja volitatud isik, kes võib oma klientide nimel esineda kaitsjana või osutada õigusteenuseid, esineda kohtus ning nõustada või esindada oma kliente õigusküsimustes (Euroopa Nõukogu ministrite komitee soovitus Rec(2000)21 advokaadi kutsealal tegutsemise vabaduse kohta). Saksamaa: advokaate ei eristata kategooriate (näiteks õigusnõustaja ja vandeadvokaat) alusel. Soome: alates 2015. aastast esitatud advokaatide arv hõlmab nii erasektoris kui ka avalikus sektoris töötavaid advokaate. Ühendkuningriik: andmed on 2010. ja 2014. aasta kohta. – Koolitus – Kohtunike koolitamine on tähtis kohtulahendite ja kodanikele osutatava õigusemõistmise teenuse kvaliteedi seisukohast. Allpool esitatud andmed käsitlevad kohtunike koolitamist paljudes eri valdkondades, sealhulgas küsimustes, mis puudutavad suhtlemist poolte ja ajakirjandusega, ning kutseoskuste vallas. Joonis 36Error! No sequence specified.. Liidu õiguse või mõne teise liikmesriigi õigusega seotud täienduskoolitustel osalevate kohtunike osakaal(*) (protsendina kohtunike koguarvust) (allikas: Euroopa Komisjon( ))

(*) Mõne liikmesriigi varasemaid näitajaid on joonisele mahutamiseks vähendatud (Sloveenias oli kõnealune määr 257 %). Mitmes liikmesriigis ületas osalejate määr 100 %, mis näitab, et oli kohtunikke, kes osalesid rohkem kui ühel koolitusel. Taani: andmed hõlmavad kohtutöötajaid. Itaalia: arvesse ei ole võetud piirkondlikke halduskohtuid, piirkondlikke auditikomiteesid, kohalikke maksukomisjone ega sõjakohtuid. Austria: andmed hõlmavad ka prokuröre. Ühendkuningriik: andmed on 2016. aasta kohta. Joonis 37. Eri liiki oskustele keskenduva kohtunike täienduskoolituse osakaal(*) (protsendina täienduskoolitust saavate kohtunike koguarvust) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Tabel kajastab täienduskoolitusel (s.t pärast kohtuniku põhikoolituse läbimist pakutaval koolitusel) osalenud kohtunike protsentuaalset jaotust nelja kindlaksmääratud valdkonna vahel. Õigusalast koolitust ei ole arvesse võetud. Kreekas, Küprosel, Luksemburgis ja Maltal ei pakkunud kohtunikke koolitavad asutused valitud oskustega seotud erikoolitust. Taani: andmed hõlmavad kohtutöötajaid. Austria: andmed hõlmavad ka prokuröre. Ühendkuningriigi andmed on Inglismaa ja Walesi kohta. Joonis 38. Kohtunikele pakutav koolitus, mis käsitleb suhtlusoskusi(*) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Suurim võimalik punktide arv: 12 punkti. Liikmesriikidele anti üks punkt, kui seal pakutakse põhikoolitust ning üks punkt, kui pakutakse täienduskoolitust (mõlema koolituse eest kokku maksimaalselt kaks punkti). Taani: ei pakuta koolitust, mis käsitleb suhtlemist nägemis- või kuulmispuudega isikutega, sest riik pakub sellistele isikutele tuge, võimaldades kasutada kohtusaalis asjakohaseid vahendeid või abilist, näiteks viipekeele tõlki. 3.2.3. Hindamisvahendid Kohtute tegevuse järelevalve ja hindamine aitab kindlaks teha puudused ja vajadused ning seeläbi parandada kohtusüsteemi kvaliteeti. Korrapärane hindamine võib suurendada kohtusüsteemi võimet reageerida praegustele ja tulevastele probleemidele. Piisavate IKT-vahenditega saab hallata kohtuasju reaalajas ja toetada üleriigilise standarditud kohtustatistika koostamist. Lisaks saab neid kasutada kuhjunud kohtuasjade haldamiseks ja automatiseeritud varajase hoiatamise süsteemides. Uuringud on väga olulised selleks, et hinnata kohtusüsteemide toimimist õigusala töötajate ja menetlusosaliste vaatenurgast. Kohtusüsteemide kvaliteedi parandamiseks on vajalik, et uuringutele järgneksid piisavad järelmeetmed. Joonis 39. Kohtute tegevuse järelevalve ja hindamine(*) (allikas: CEPEJ uuring( )) (*) Hindamissüsteemi raames vaadeldakse kohtusüsteemide tulemusi, kasutades näitajaid ja eesmärke. 2018. aastal teatasid kõik liikmesriigid, et neil on olemas süsteem, mis võimaldab neil kontrollida sissetulevate kohtuasjade ja tehtud lahendite arvu ning menetluste kestust, muutes need kategooriad ebaoluliseks. Samuti eelistati kvaliteedistandardite kasutamisele hindamiskategooriana kvaliteedistandardite põhjalikumat käsitlemist. Andmed kategoorias „muu“ hõlmavad näiteks algatatud ja lõpuleviidud kohtumenetluste määra (Prantsusmaa ja Austria), edasikaebuste ja täitemenetluste arvu (Hispaania), kohtuasjade arvu sõltuvalt vaidluse liigist (Slovakkia), menetluse tulemust, näiteks nõude täielik või osaline rahuldamine (Slovakkia), lõplikke süüdimõistvaid otsuseid ja peatatud kohtuasju (Rumeenia), ning kohtuistungite arvu (Poola). Joonis 40. IKT kasutamisvõimalused kohtuasjade haldamisel ja kohtu tegevuse statistikas

(0 = võimalik 0 % kohtutes, 4 = võimalik 100 % kohtutes( )) (allikas: CEPEJ uuring) Joonis 41. Menetlusosaliste ja õigusala töötajate seas tehtud uuringute teemad(*) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Liikmesriikidele anti iga märgitud uuringuteema eest üks punkt, olenemata sellest, kas uuring tehti riigi, piirkonna või kohtu tasandil. Kategooriasse „muud teemad“ kuuluvad füüsiline ligipääsetavus (Malta), kohtuteavet sisaldava veebiportaali kasutatavus (Taani), juurdepääs kohtuteabele (Portugal) ning vormide loetavus ja nende täitmisjuhiste olemasolu (Poola). See kategooria hõlmab ka uuringuid, mis on tehtud kohtutöötajate seas sellistes küsimustes nagu kohtunike usaldusväärsus (Ungari), kohtuteenistujate teadmiste ja isikliku kultuuri tase (Poola) ning kohtunike varaline seis (Austria), samuti niisuguste kvalitatiivsete aspektide kohta nagu rahulolu (Austria), karistuste mõistmise kvaliteet (Malta), lojaalsus kohtutele (Portugal) ja arusaam kohasest karistusest (Soome). Joonis 42. Menetlusosaliste ja õigusala töötajate seas tehtud uuringute järelmeetmed(*) (allikas: Euroopa Komisjon( ))

(*) Liikmesriikidele anti iga järelmeetmete liigi eest üks punkt. Kategooriasse „muud konkreetsed järelmeetmed“ kuulusid uue veebiportaali juhised ja raamistik (Taani), juhised poliitiliste ja tegevussuundade kohta (Malta), selle parandamine, millisena kohtusüsteemi üldiselt tajutakse (Portugal), ning üldsusele mõeldud teabe avaldamine. Iirimaa: andmed näitavad 2016. aastal kriminaalhoolduse kohta tehtud uuringut.



3.2.4. Kvaliteedinormid Kvaliteedinormid või -nõuded võivad aidata parandada kohtusüsteemide kvaliteeti. Lähtudes ELi Riiginõukogude ja Kõrgemate Halduskohtute Ühenduse ning ELi ülemkohtute esimeeste võrgustiku kogutud andmetest antakse liidu 2019. aasta õigusemõistmise tulemustabelis esimest korda ülevaade tavadest, mida järgitakse kõrgeimates ja madalamates kohtutes selleks, et parandada kohtuotsuste kvaliteeti (joonis 43). Kui tulemustabeli eelmises väljaandes uuriti ajaliste piirangute ja pooltele teabe andmisega seotud nõudeid, siis 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis keskendutakse ajalisi piiranguid, kohtuasjade kuhjumist ja ajakavu käsitlevatele standarditele kui kohtutes kasutatavale haldusvahendile( ). Joonisel 44 on antud ülevaade sellest, millised liikmesriigid kasutavad tähtaegu, ajakavu ja kohtuasjade kuhjumist käsitlevaid standardeid. Tähtajad on kvantitatiivsed ajalised piirangud, nt maksimaalne päevade arv alates asja registreerimisest kuni esimese kohtuistungini. Kuhjunud asjad on asjad, mis on menetluses määratud ajast kauem. Ajakavad on mõõdetavad eesmärgid/tavad, millega näiteks määratakse kindlaks teatud hulk kohtuasju, mis tuleb kindla aja jooksul lõpule viia. Joonisel 45 on näidatud, millised organid kehtestavad kuhjunud kohtuasjadega seotud nõuded, jälgivad neist kinnipidamist ja võtavad nendega seoses järelmeetmeid, ning joonisel 46 on kajastatud üksikajalikumalt teatavaid ajakavadega seotud aspekte. – Kohtuotsuste kvaliteet – Kvaliteetseteks kohtulahenditeks peetakse üldjuhul lahendeid, mis on arusaadavalt koostatud ja liigendatud ning milles on selged põhjendused ja lühidus nõuetekohaselt tasakaalus, nii et lahend on kergesti mõistetav ja täidetav. Kohtulahendite sõnastus ja ülesehitus võib ühtlasi mõjutada seda, kui hõlpsasti saab neid töödelda arvutiprogrammidega, eelkõige loomuliku keele töötluseks kasutatavate rakendustega. Niisuguse lõpptulemuseni jõuab üksnes mitmete elementide keerulise ja mitmetahulise koostoime tulemusena, mis hõlmab muu hulgas kohtunike kvaliteetset kutsealast väljaõpet ning lahendite koostamise ja kvaliteedi jälgimise kohta heade tavade kehtestamist, arvestades kohtunike sõltumatust. ELi Riiginõukogude ja Kõrgemate Halduskohtute Ühendus töötas välja küsimustiku, millele vastasid kõrgeimad halduskohtud ja ülemkohtud (ELi ülemkohtute esimeeste võrgustiku liikmed). Käsitlemata üksikute lahendite sisu on joonisel 43 esitatud liikmesriikide poolt kohtuotsuste üldist kvaliteeti parandavate valitud näitajate kohta kehtestatud nõuded.



Joonis 43. Kõrgeimate kohtute tehtavate kohtuotsuste kvaliteedi parandamiseks rakendatavad normid(*) (allikas: Euroopa Komisjon koos Euroopa Liidu Riiginõukogude ja Kõrgemate Halduskohtute Ühenduse ning Euroopa Liidu ülemkohtute esimeeste võrgustikuga) (*) Iga liikmesriigi puhul kajastatakse vasakpoolses tulbas ülemkohtutes järgitavaid tavasid, paremas tulbas aga kõrgeimates halduskohtutes järgitavaid tavasid (tähega A tähistatud tulp). Liikmesriigid on esitatud nende originaalkeelsete geograafiliste nimede tähestikulises järjekorras. Liikmesriikidele anti kohtuotsuste kvaliteedi iga näitaja eest üks punkt. „Koolitus“ tähendab kohtunike õigusalast koolitust, mis käsitleb kirjalike lahendite ülesehitust (0,25 punkti), ülemkohtute kohtunike õigusalast koolitust, mis käsitleb kirjalike otsuste põhjendamise viisi, madalama astme kohtute kohtunike koolitust, mis käsitleb kirjalike lahendite põhjendamise viisi, (0,25 punkti) ning kohtuotsuste koostamise alast koolitust (ülikoolis, kohtunike koolituse raames või töö käigus; 0,25 punkti). Selge ja lihtsa sõnastuse kasutamise kohustus kehtib, kui see tuleneb seadusest, määrusest või kutsealastest tavadest (1 punkt). Lühiduse ja täpsuse nõue kehtib, kui see tuleneb kas seadusest, kohtueeskirjadest või tavadest (1 punkt). Kohtuotsuste kvaliteedi hindamine näitab, et ülemkohtu tasemel on olemas sisemeetmed oma lahendite üldise kvaliteedi hindamiseks (1 punkt). Itaalia Corte Suprema di Cassazione: ehkki kohtuotsuste selgitamise menetluslikku vahendit ei eksisteeri, võidakse mõningatel juhtudel kohtuasja teatud aspekte siiski selgitada pädeva kohtuniku ees lahendi täitmise etapis. Taani ja Rumeenia kohta andmed puuduvad. Küsitluses osalesid alljärgnevad kohtud. Belgia: Cour de Cassation (ülemkohus) ja Conseil d’Etat (kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu); Bulgaaria: Върховен касационен съд (ülemkohus) ja Върховен административен съд (kõrgeim halduskohus); Tšehhi: Nejvyšší soud (ülemkohus) ja Nejvyšší správní soud (kõrgeim halduskohus); DE: Bundesverwaltungsgericht (liitvabariigi kõrgeim halduskohus); Eesti: Riigikohus; Iirimaa: Chúirt Uachtarach (ülemkohus); Kreeka: Συμβούλιο της Επικρατείας (riiginõukogu); Hispaania: Tribunal Supremo (ülemkohus); Prantsusmaa: Cour de Cassation (ülemkohus) ja Conseil d’Etat (kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu); Horvaatia: Vrhovni sud (ülemkohus) ja Visoki upravni (kõrgeim halduskohus); Itaalia: Corte Suprema di Cassazione (ülemkohus) ja Consiglio de Stato (riiginõukogu); Küpros: Ανώτατο Δικαστήριο (ülemkohus); Läti: Augstākā tiesa (ülemkohus); Leedu: Vyriausiasis Administracinis Teismas (kõrgeim halduskohus); Luksemburg: Cour de Cassation (ülemkohus); Ungari: Kúria (ülemkohus); Malta: Court of Appeal (apellatsioonikohus); Madalmaad: Hoge Raad (ülemkohus) ja Raad van State (riiginõukogu); Austria: Oberster Gerichtshof (ülemkohus) ja Verwaltungsgerichtshof (kõrgeim halduskohus); Poola: Sąd Najwyższy (ülemkohus) ja Naczelny Sąd Administracyjny (kõrgeim halduskohus); Portugal: Supremo Tribunal Administrativo (kõrgeim halduskohus); Sloveenia: Vrhovno sodišče (ülemkohus); Slovakkia: Najvyšší súd (ülemkohus); Soome: Korkein hallinto-oikeus (kõrgeim halduskohus); Rootsi: Högsta domstolen (ülemkohus) ja Högsta förvaltningsdomstolen (kõrgeim halduskohus); Ühendkuningriik: Supreme Court (ülemkohus).



Joonis 44. Ajalised piirangud(*) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) Liikmesriikidele anti olenemata valdkonnast (tsiviil-/kaubandusõigus, haldusõigus või muu õigus) üks punkt, kui nõuded olid kindaks määratud. Joonisel 45 keskendutakse kohtuasjade kuhjumise kohta kehtivatele normidele, milles käsitletakse viivitusi vähendavaid meetmeid eesmärgiga lühendada kohtuvaidluse lõpulejõudmise aega. Joonisel on näha liikmesriikide erinevate võimuharude pädevus kohtuasjade kuhjumist käsitlevate normide kehtestamisel, nendest kinnipidamise jälgimisel ja nendega seoses järelmeetmete võtmisel. Joonisel 46 on keskendutud ajalistele raamistikele, mis võivad olla kohtutes tõhusaks haldusvahendiks, kuna nad aitavad kindlaks teha võimalikke tõhususega seotud probleeme ja leida lahendusi (nt inimressursside või rahaliste vahendite suurendamine, kohtu juhtimise ümberkorraldamine, kohtu ajutine abistamine). Joonis 45. Kohtuasjade kuhjumist käsitlevate normide kehtestamine ja nendest kinnipidamise jälgimine(*) (allikas: Euroopa Komisjon( )) (*) „Täidesaatev võim“ hõlmab kõiki valitsuse otsese või kaudse kontrolli all olevaid institutsioone. „Muu“ hõlmab Ungari puhul riiklikku kohtute ametit, mida juhib selle president, kelle parlament valib kohtunike seast kvalifitseeritud häälteenamusega üheksaks aastaks. „Kohtuvõim“ hõlmab selliseid organeid nagu kohtute esimehed, kohtute haldamise nõukojad ja kohtunike kogud. Ungari: kohtuasjade kuhjumist käsitlevate normide kehtestamisse, neist kinnipidamise jälgimisse ja nendega seotud järelmeetmete võtmisse on kaasatud riiklik kohtute amet.





Joonis 46. Ajalised raamistikud: kindlaksmääramine, automaatne jälgimine ja järelmeetmete võtmine(*) (allikas: Euroopa Komisjon( ))

3.2.5. Kokkuvõte kohtusüsteemide kvaliteedi kohta Lihtne juurdepääs, piisavad ressursid, tulemuslikud hindamisvahendid ning asjakohased normid ja tavad on tegurid, mis aitavad tagada kohtusüsteemide kvaliteedi. Kodanikud ja ettevõtjad ootavad tulemuslikult kohtusüsteemilt kvaliteetseid lahendeid( ). 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis laiendatakse kõnealuste tegurite võrdlevat uurimist. Juurdepääsetavus Käesolevas väljaandes vaadeldakse elemente, mis aitavad muuta kohtusüsteemi kodanikukesksemaks. ·Peaaegu kõik liikmesriigid annavad oma kohtusüsteemi kohta mõningast veebipõhist teavet. Muu hulgas on olemas kesksed veebiportaalid, kust leiab veebivormid, ja pakutakse interaktiivseid koolitusi seadustes sätestatud õiguste kohta (joonis 20). Erinevusi esineb pakutava teabe sisus ja selles, kuivõrd see vastab inimeste vajadustele. Näiteks mis puudutab tasuta õigusabi saamise õiguse kindlakstegemise võimalust veebipõhise simulatsiooni abil, siis on see võimalik enamikus liikmesriikides ehk 13 liikmesriigis. Kui teave teist keelt rääkivatele inimestele on kättesaadav enamikus liikmesriikides, siis lastele või nägemis- või kuulmispuudega isikutele mõeldud teabe puhul on olukord teistsugune. ·Juurdepääsul õigusemõistmisele on otsustava tähtsusega tasuta õigusabi kättesaadavus ja kohtulõivude suurus, eriti puudustkannatavate inimeste jaoks. Joonisel 21 on näha, et inimesed, kelle sissetulek jääb allapoole Eurostati vaesuspiiri, ei saa mõnes liikmesriigis tasuta õigusabi. Möödunud aastaga võrreldes on tasuta õigusabi kättesaadavus siiski paranenud kahes liikmesriigis. Samas on tasuta õigusabi kättesaadavus mõnes liikmesriigis aastate jooksul halvenenud. Kohtulõivude suurus (joonis 22) on alates 2016. aastast püsinud üsna stabiilne, ehkki mõnes liikmesriigis on kohtulõivude suhteline osakaal nõuete, eriti väikeste nõuete suhtes kasvanud. Selle põhjuseks on kohtulõivu kehtiva miinimummäära kasv. Tasuta õigusabi saamise keerukus koos kohati märkimisväärsete kohtulõivudega võib mõnes liikmesriigis vähendada puudustkannatavate inimeste võimalusi pääseda ligi õigusemõistmisele. ·Elektrooniliste vahendite kättesaadavus kohtumenetluse ajal aitab lihtsustada juurdepääsu õigusemõistmisele ning vähendada viivitusi ja kulusid. Joonisel 23 on näha, et enam kui pooltes liikmesriikides puudub võimalus esitada nõudeid elektrooniliselt või on see võimalik üksnes piiratud ulatuses ning mitte kõik liikmesriigid ei võimalda jälgida kohtumenetluse edenemist veebi teel. ·Enamikul liikmesriikidel kehtivad nõuded selle kohta, kuidas teavitada pooli kohtuasja edenemisest, kohtuistungite ajakavast või võimalikest viivitustest (joonis 24). Võrreldes varasemate aastatega on mõned üksikud liikmesriigid neid nõudeid oluliselt täiustanud. Liikmesriikidevahelised erinevused on peamiselt seotud kasutatud meetoditega. Kui mõnes liikmesriigis on olemas automaatse e-kirja või tekstsõnumiga teavitamise süsteem, mille kaudu antakse teavet viivituste, ajakavade või kohtuasja üldise edenemise kohta, siis on ka liikmesriike, kus antakse lihtsalt kohtuasja puudutavale teabele veebipõhine juurdepääs, ja neid, kus selline juurdepääs jääb kohtute otsustada. ·Varasemate aastatega võrreldes on veebipõhine juurdepääs kohtuotsustele (joonis 25) paranenud eelkõige kõrgeima astme kohtu otsuste avaldamisel – 19 liikmesriiki avaldavad kõik tsiviil-/kaubandus- ja haldusasjades tehtavad otsused. Esmakordselt kajastatakse ELi õigusemõistmise tulemustabelis kriminaalasjades tehtud otsuste avaldamist. Andmetest nähtub, et 19 liikmesriiki avaldavad kõik kriminaalasjades tehtud kõrgeima kohtu otsused. Need rõõmustavad muutused näitavad kõikidele liikmesriikidele, et tegevust võiks selles vallas jätkuvalt parandada, sest kõrgeima kohtu otsustel on kohtupraktika ühtsuse tagamisel oluline roll. Kuna otsuste veebis avaldamise kord (joonis 26) võib hõlbustada asjakohase kohtupraktika otsinguid, võiks veelgi edendada märksõnade ja Euroopa kohtulahendi tunnuse (ECLI) ulatuslikumat kasutamist. ·Varasemate aastatega võrreldes tuleb endiselt juurde selliseid liikmesriike, kus edendatakse vaidluste kohtuvälise lahendamise meetodite (joonis 27) vabatahtlikku kasutamist eraõiguslikes vaidlustes. Selleks pakuti nende meetodite kasutamiseks eri õigusvaldkondades rohkem stiimuleid. Arvesse võeti ka haldusvaidlusi ning selles valdkonnas võimaldab vaidlusi kohtuväliselt lahendada vähem kui pool liikmesriikidest. Ressursid Selleks et liikmesriikide kohtusüsteemid oleksid kvaliteetsed, on tarvis piisavaid rahalisi vahendeid ja inimressursse, sealhulgas vajalikke investeeringuid füüsilisse ja tehnilisse taristusse, asjakohast põhi- ja täienduskoolitust ning kohtunike mitmekesisust, kaasaarvatud soolist tasakaalu. 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelist on näha järgmine. ·Rahaliste vahendite kohta nähtub andmetest, et üldiselt püsisid valitsemissektori kogukulutused kohtutele liikmesriikides 2017. aastal suures osas stabiilsed, kusjuures liikmesriigiti esinevad olulised erinevused tegelikes summades, nii elaniku kohta kui ka osakaaluna SKPst, püsisid (joonised 28 ja 29). Võrreldes 2016. aastaga on 2017. aastal oma kulutusi suurendanud vähem liikmesriike. Kohtute rahaliste vahendite kindlaksmääramisel lähtuvad liikmesriigid valdavalt varasematest või tegelikest kulutustest, üksikud liikmesriigid aga tuginevad tegelikule töökoormusele või kohtu taotlustele (joonis 30). ·Esimest korda kajastatakse 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis Eurostati kogutud andmete põhjal kogukulutuste jagunemist erinevate kategooriate vahel. Joonisel 31 on liikmesriigiti näha olulised erinevused kulumustrites. Kui kohtunike ja kohtutöötajate palgad (sealhulgas sotsiaalkindlustusmaksed) moodustavad enamikus liikmesriikides kuludest suurima osa, siis investeeringud põhivarasse, näiteks kohtuhoonetesse ja tarkvarasse, on väga väikesed ning mõnel juhul puuduvad sootuks. Teisalt on tegevuskulud (nt hoonete üürimine, tasuta õigusabi ja muud kulumaterjalid) mõnes liikmesriigis oluliselt suuremad (joonis 31). ·Naised on kohtunike hulgas valdavas enamuses. Esimese ja teise astme kohtutes on nad ülekaalus suuremas osas liikmesriikidest (joonis 33). Olukord muutub aga vastupidiseks ülemkohtutes, kus enamikus liikmesriikides moodustavad naised kohtunikest vähem kui viiskümmend protsenti (joonis 34). Siiski on naiskohtunike osakaal ülemkohtutes alates 2010. aastast enamikus liikmesriikides kasvanud. ·Kohtunike koolitamise kohta võib öelda, et kui liidu õiguse, teise liikmesriigi õiguse ja ametioskuste alast täienduskoolitust pakub suurem osa liikmesriike, siis väiksem arv liikmesriike pakub koolitust, mille raames käsitletakse digioskusi, kohtu haldamist ja kohtunikueetikat (joonis 37). Haavatavasse rühma kuuluvate pooltega suhtlemise koolituste vallas paistab, et olukord on paranenud laste, nägemis- ja kuulmispuudega isikute ning soolise vägivalla ohvrite osas (joonis 38). Varjupaigataotlejate osas on olukord halvem. Vähem kui pooltes liikmesriikides pakutakse koolitusi, millega suurendatakse teadlikkust võltsuudistest ja suhtlusmeediaga seotud küsimustest ning parandatakse nendega toimetuleku suutlikkust. Hindamisvahendid ·Kohtute tegevust jälgitakse ja hinnatakse kõikides liikmesriikides (joonis 39). Üldjuhul hõlmab see erinevate tulemus- ja kvaliteedinäitajate kasutamist ning korrapärast aruandlust. Peaaegu kõik liikmesriigid jälgivad kohtuasjade arvu ja kestust ning rakendavad korrapärase hindamise süsteeme. Võrreldes varasemate aastatega on mitu liikmesriiki laiendanud järelevalvet konkreetsematele elementidele ja mõni liikmesriik on hakanud kvaliteedi tagamiseks rohkem kasutama eriettevalmistusega kohtutöötajaid. ·Paljudes liikmesriikides ei ole veel täies ulatuses rakendatud IKT-põhiseid kohtuasjade haldamise süsteeme ning varasemate aastatega võrreldes ei ole olukord paranenud (joonis 40). Selliseid süsteeme kasutatakse eri otstarvetel, sealhulgas statistika koostamiseks, ja neid tuleb rakendada ühtselt kogu kohtusüsteemis. Mõnes liikmesriigis on olemas varajase hoiatamise süsteem, et avastada tõrked või kohtuasja menetlemise nõuete rikkumisi, mis aitab leida õigel ajal lahendusi. Mõnes liikmesriigis ei ole ikka veel võimalik koguda andmeid üleriigiliselt kõikides õigusvaldkondades. ·Uuringute tegemine menetlusosaliste ja õigusala töötajate seas (joonis 41) on vähenenud ning üha suurem hulk liikmesriike on otsustanud uuringutest üldse loobuda. Peamisteks uuringute teemadeks jäid endiselt juurdepääsetavus, klienditeenindus, kohtuistungid ja -otsused ning üldine usaldus kohtusüsteemi vastu, kuid vaid vähestes liikmesriikides uuriti erivajadustega inimrühmade rahulolu ja oma õigustest teadlikkust. Peaaegu kõik liikmesriigid, kes tegid uuringuid, tagasid ka järelmeetmete võtmise (joonis 42), kuid järelmeetmete ulatus oli väga erinev. Tulemused üldjuhul avalikustati ja neid kasutati aruannete koostamisel. Enamikus liikmesriikides tuvastati uuringute abil vajadus seadusmuudatusteks. Kvaliteedinormid Kvaliteedinormid või -nõuded võivad aidata parandada kohtusüsteemide kvaliteeti. Käesolevas väljaandes jätkatakse selliste konkreetsete normide põhjalikumat uurimist, mille eesmärk on menetluste ajastuse ja pooltele antava teabe parandamine. 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabel hõlmab esmakordselt andmed ka kohtuotsuste kvaliteeti puudutavate normide kohta. ·ELi Riiginõukogude ja Kõrgemate Halduskohtute Ühenduse ning ELi ülemkohtute esimeeste võrgustiku kogutud andmetest nähtub joonisel 43, et kohtuotsuste kvaliteeti käsitlevad normid erinevad liikmesriigiti oluliselt ning mõnes liikmesriigis suisa vaatlusaluste kohtute lõikes. Enamikus liikmesriikides aga pakutakse kohtunikele vähemalt mingeid erialaseid koolitusi otsuste ülesehituse, põhjendamise viiside ja koostamise valdkonnas. Suuremas osas liikmesriikidest peavad lahendite ülesehitus ja põhjendused hõlmama eelnevalt kindlaksmääratud elemente. Lisaks sellele on menetlusosalistel mõnes liikmesriigis võimalus kasutada meetmeid, et saada kohtulahendite kohta selgitusi, mis on huvipakkuv tava kohtusüsteemide kodanikukesksemaks muutmiseks. Ülemkohtud, kes kasutavad vahendeid oma lahendite kvaliteedi hindamiseks, on vähemuses, ehkki see võiks tulla kasuks, kui samal ajal arvestatakse kohtunike sõltumatust. ·Enamik liikmesriike on kehtestanud menetluse kestust käsitlevad nõuded. Teatud liikmesriigid, kus esineb tõsiseid probleeme tõhususega, selliseid nõudeid praegu siiski ei rakenda. Kohtuasjade kuhjumist käsitlevad normid on endiselt vähem levinud kui need, millega on kindlaks määratud tähtajad (nt aeg alates asja registreerimisest kuni esimese kohtuistungini) ja ajalised raamistikud (millega määratakse kindlaks, näiteks, teatud hulk kohtuasju, mis tuleb kindla aja jooksul lõpule viia) (joonis 44). ·Kohtuasjade kuhjumist käsitlevad normid on kasulikud vahendid, mis aitavad kohtuasju paremini hallata ja suurendada tõhusust. Joonisel 45 on näha, et kohtuasjade kuhjumist käsitlevad nõuded kehtestab kohus enamasti üksi või koostöös täidesaatva võimuga. Nõuete täitmise jälgimine ja järelmeetmete võtmine on üldjuhul kohtute kohustus, kuid mõnes liikmesriigis on nõuetest kinnipidamise jälgimises ja järelmeetmete võtmises roll ka täidesaatval võimul. ·Kui enamikus liikmesriikides on olemas normid ajaliste raamistike kohta (joonis 46), siis vaid üksikutes liikmesriikides jälgitakse pidevalt eelnevalt kindlaksmääratud ajalistes raamistikest kinnipidamist. 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelist nähtub, et suurem osa liikmesriike eraldab järelmeetmete võtmiseks lisavahendeid, seda küll erinevas ulatuses. Kõige tavalisem järelmeede on kohtu juhtimise ümberkorraldamine, kuid vaid üksikutes liikmesriikides on ette nähtud ajutise abi võimalus erikohtunike näol.



3.3. Sõltumatus Kohtusüsteemi sõltumatus on nõue, mis tuleneb ELi lepingu artiklis 19 osutatud tulemusliku õiguskaitse põhimõttest ja põhiõiguste hartas (artikkel 47) sätestatud õigusest tõhusale õiguskaitsevahendile kohtus( ). Nii tagatakse õigussüsteemi õiglus, prognoositavus ja kindlus, mis on väga oluline õigusriigi ja ligitõmbava investeerimiskeskkonna loomiseks. Kohtusüsteemi sõltumatuse tajumine edendab majanduskasvu ning sõltumatuse tajutav puudumine võib investeeringud eemale peletada. Lisaks mitmesugustest allikatest kogutud näitajatele kohtusüsteemi tajutava sõltumatuse kohta esitatakse tulemustabelis hulk näitajaid selle kohta, kuidas on kohtusüsteemid korraldatud kohtute sõltumatuse kaitsmiseks teatud olukordades, kus kohtute sõltumatus võib olla ohus. Lähtudes Euroopa kohtute haldamise nõukodade võrgustikult, Euroopa Liidu ülemkohtute esimeeste võrgustikult ning Euroopa Liidu Riiginõukogude ja Kõrgemate Halduskohtute Ühenduselt saadud andmetest, esitatakse 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis uusi või ajakohastatud näitajaid, mis puudutavad kohtunike distsiplinaarmenetluste ja kohtute haldamise nõukodadesse kohtunikest liikmete määramisega, samuti prokuratuuride korraldusega seotud õiguslikke tagatisi. 3.3.1. Kohtute tajutav sõltumatus Joonis 47. Üldsuse tajutav kohtute ja kohtunike sõltumatus(*) (allikas: Eurobaromeeter( ); heledad värvid: 2016., 2017. ja 2018. aasta, tumedad värvid: 2019. aasta) (*) Liikmesriigid on järjestatud esmalt nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on väga suur või võrdlemisi suur (kogunäitaja „suur“). Kui kogunäitaja „suur“ osakaal on samasugune mitme liikmesriigi puhul, siis on nad järjestatud nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on võrdlemisi väike või väga väike (kogunäitaja „väike“). Kui nii kogunäitaja „suur“ kui ka kogunäitaja „väike“ osakaal on samasugune mitme liikmesriigi puhul, siis on nad järjestatud nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on väga suur. Kui kogunäitajate „suur“, „väike“ ja „väga suur“ osakaalud on samasugused mitme liikmesriigi puhul, siis on nad järjestatud nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on väga väike. Joonisel 48 on esitatud vastajate nimetatud peamised põhjused, miks tajutakse, et kohtud ja kohtunikud ei ole sõltumatud. Üldsuse hulgast pärit vastajad, kes andsid kohtusüsteemi sõltumatusele hinnangu „võrdlemisi väike“ või „väga väike“, said oma hinnangu selgitamiseks valida kolme põhjuse vahel. Liikmesriigid on esitatud samas järjekorras kui joonisel 47. Joonis 48. Peamised põhjused, miks üldsus tajub sõltumatuse puudumist (osakaal kõikidest vastajatest – kõrgem väärtus tähendab suuremat mõju) (allikas: Eurobaromeeter( )) Joonis 49. Ettevõtjate tajutav kohtute ja kohtunike sõltumatus(*) (allikas: Eurobaromeeter ( ); heledad värvid: 2016., 2017. ja 2018. aasta, tumedad värvid: 2019. aasta) (*) Liikmesriigid on järjestatud esmalt nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on väga suur või võrdlemisi suur (kogunäitaja „suur“). Kui kogunäitaja „suur“ osakaal on samasugune mitme liikmesriigi puhul, siis on nad järjestatud nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on võrdlemisi väike või väga väike (kogunäitaja „väike“). Kui nii kogunäitaja „suur“ kui ka kogunäitaja „väike“ osakaal on samasugune mitme liikmesriigi puhul, siis on nad järjestatud nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on väga suur. Kui kogunäitajate „suur“, „väike“ ja „väga suur“ osakaalud on samasugused mitme liikmesriigi puhul, siis on nad järjestatud nende vastajate osakaalu järgi, kes märkisid, et kohtute ja kohtunike sõltumatus on väga väike. Joonisel 50 on esitatud vastajate nimetatud peamised põhjused, miks tajutakse, et kohtud ja kohtunikud ei ole sõltumatud. Ettevõtjatest vastajad, kes andsid kohtusüsteemi sõltumatusele hinnangu „võrdlemisi väike“ või „väga väike“, said oma hinnangu selgitamiseks valida kolme põhjuse vahel. Liikmesriigid on esitatud samas järjekorras kui joonisel 49.

Joonis 50. Peamised põhjused, miks ettevõtjad tajuvad sõltumatuse puudumist (osakaal kõikidest vastajatest – kõrgem väärtus tähendab suuremat mõju) (allikas: Eurobaromeeter ( )) Joonis 51. Maailma Majandusfoorum: ettevõtjate tajutav kohtusüsteemi sõltumatus (tajumus – kõrgem väärtus tähendab paremat tajumist) (allikas: Maailma Majandusfoorum ( )) 3.3.2. Struktuurne sõltumatus Struktuurse sõltumatuse tagatised eeldavad selliste normide olemasolu, mis puudutavad eelkõige kohtu koosseisu ning nimetamist, ametiaega ning ka liikmete hääletamisest hoidumise, taandamise ja tagasikutsumise aluseid ning mis lubavad ümber lükata isiku põhjendatud kahtlusi selles suhtes, kas asjaomane kohus on väljaspool väliste tegurite haardeulatust, ja selles suhtes, kas asjaomane kohus on vastanduvaid huvisid arvestades neutraalne( ). Välja on töötatud Euroopa normid, eelkõige on seda teinud Euroopa Nõukogu. Need on näiteks esitatud 2010. aasta Euroopa Nõukogu soovituses kohtunike sõltumatuse, tulemuslikkuse ja vastutuse kohta( ). Tulemustabelis esitatakse rida näitajaid selle kohta, kuidas on kohtusüsteemid korraldatud kohtute sõltumatuse kaitsmiseks. Esimest korda on tulemustabeli selles väljaandes esitatud näitajaid, mis puudutavad kohtunike distsiplinaarmenetlustesse kaasatud organeid (joonised 52 ja 53) ning – nagu ka eelmisel aastal – kohtute haldamise nõukodadesse kohtunikest liikmete nimetamist (joonis 54)( ). 2019. aasta ELi õigusemõistmise tulemustabelis laiendatakse ülevaadet liikmesriikide prokuratuuride juhtimise ja korralduse kohta (joonised 55, 56 ja 57)( ). Joonistel on esitatud riiklikud raamistikud 2018. aasta detsembri seisuga. Tulemustabelis esitatud joonistega ei anta hinnangut ega kvantitatiivset teavet kaitsemeetmete tulemuslikkuse kohta. Nendega ei püüta kajastada kaitsemeetmete keerukust ega üksikasju. Suurem hulk kaitsemeetmeid ei taga iseenesest kohtusüsteemi tõhusust. Samuti tuleks märkida, et kohtusüsteemi sõltumatuse tagamisel on oluline rakendada strateegiaid ja tavasid, millega suurendatakse kohtute usaldusväärsust ja ennetatakse kohtutes korruptsiooni. Lõppkokkuvõttes eeldab kohtusüsteemi sõltumatuse tulemuslik kaitse aususe ja erapooletuse kultuuri, mille kohtunikud on omaks võtnud ja mida laiem ühiskond austab.



– Kohtunike distsiplinaarmenetlustega seotud kaitsemeetmed – Kohtunike distsiplinaarmenetlused on ühed delikaatsemad kohtute sõltumatusega seotud olukorrad. Euroopa Liidu Kohus on öelnud järgmist: „sõltumatuse nõue eeldab ka seda, et nendele isikutele kohaldatav distsiplinaarkord, kes peavad vaidlusi lahendama, pakub vajalikke tagatisi, et vältida mis tahes ohtu, et seda korda kasutatakse kohtulahendite sisu poliitilise kontrolli süsteemina“.( ) Nende tagatiste kogum, mis on Euroopa Kohtu seisukoha järgi kohtuvõimu sõltumatuse kaitse jaoks olulised, hõlmab norme, milles määratletakse eeskätt distsiplinaarrikkumiste koosseis ja konkreetselt määratavad karistused, nähakse ette sõltumatu organi sekkumine vastavalt menetlusele, mis täielikult tagab harta artiklites 47 ja 48 sätestatud õigused, eelkõige kaitseõigused, ning sätestatakse võimalus vaidlustada kohtus distsiplinaarorganite otsused( ). Euroopa Kohtu sõnul annab „ELTL artikkel 267 siseriiklikule kohtule kõige suurema pädevuse asja saatmiseks Euroopa Kohtusse [---] menetluse mis tahes hetkel, mida ta loeb sobivaks“(). Kohus lisas, et liikmesriigi mis tahes norm, millega kõnealust pädevust piiratakse, „et vältida [---] distsiplinaarkaristuse kandmist [---] rikub ELTL artikliga 267 liikmesriigi kohtutele antud õigusi ja järelikult kahjustab ka eelotsusetaotluste esitamise mehhanismi abil loodud Euroopa Kohtu ja siseriiklike kohtute koostöö tõhusust“(). Hiljem on kohus märkinud, et „kohtu sõltumatusega lahutamatult seotud tagatis on ka see, et kohtunike suhtes ei kohaldata distsiplinaarkaristusi, kui nad kasutavad [---] Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse esitamise pädevust [---]“(). Euroopa Nõukogu nõuete kohaselt võib kohtunike suhtes alustada distsiplinaarmenetlust, kui kohtunikud ei täida oma ülesandeid tõhusalt ega nõuetekohaselt( ). Õiguse tõlgendamine, asjaolude hindamine või tõendite kaalumine, mida kohtunikud teevad selleks, et kohtuasi lahendada, ei tohi tekitada tsiviil- ega distsiplinaarvastutust, välja arvatud kuritahtliku ja raske hooletuse korral( ). Lisaks sellele peaks distsiplinaarmenetlusi kohtuna läbi viima sõltumatu organ ning tagatud peab olema õiglane menetlus. Kohtunikul, kelle suhtes on algatatud distsiplinaarmenetlus, peaks olema õigus tehtud otsust ja määratud karistust vaidlustada. Distsiplinaarkaristused peaks olema proportsionaalsed( ). Joonisel 52 antakse ülevaade üldkohtunikele distsiplinaarkaristusi määravatest organitest, milleks võivad olla a) tavalised sõltumatud organid, näiteks kohtud (ülemkohus, halduskohus või kohtu esimees) või kohtute haldamise nõukojad või b) muud organid, mille liikmed nimetatakse konkreetselt kohtunike distsiplinaarmenetluses otsuste tegemiseks kohtute haldamise nõukoja, kohtunike või täidesaatva võimu poolt.



Joonis 52. Kohtunikele distsiplinaarkaristusi määrav organ(*) ( ) (*) Bulgaaria: kergemaid distsiplinaarkaristusi võib määrata kohtu esimees. Tšehhi: distsiplinaarasju vaatavad läbi kõrgeima halduskohtu distsiplinaarkolleegiumid. Selle liikmed pakub kohtunike nimekirja alusel välja kohtu esimees ja nad valitakse liisu heitmise teel. Taani: otsuseid teeb süüdistuste esitamise ja läbivaatamise kohus, mille liikmeid pakuvad välja erinevad osapooled (kohtud, advokaadibürood ja avalik-õiguslikud organisatsioonid) ning liikmed nimetab justiitsminister, võttes arvesse kohtunike ametisse määramise nõukogu (sõltumatu organ) soovitust. Saksamaa: distsiplinaarmeetmeid võivad ametlikus distsiplinaarmenetluses (Saksamaa kohtute seaduse paragrahv 63) võtta teenistuskohtud (Dienstgerichte der Länder liidumaade kohtunike suhtes ja Dienstgericht des Bundes föderaalkohtunike suhtes), mis on üldkohtute juures asuvad erikolleegiumid. Nende kolleegiumide liikmed nimetatakse konkreetse kohtu (kõrgem piirkondlik kohus, piirkondlik üldkohus või föderaalkohus) kohtunike (Präsidium) poolt. Kergemaid distsiplinaarmeetmeid (näiteks noomitusi) võib distsiplinaarmäärusega (Saksamaa kohtute seaduse paragrahv 64) määrata kohtu esimees või justiitsministeerium (nii liidumaade kui ka vabariigi tasandil). Eesti: distsiplinaarasju vaatab läbi Riigikohtu ja kõigi Eesti kohtunike täiskogu nimetatud kohtunike distsiplinaarkolleegium. Iirimaa: kohtunikud ei allu ühelegi distsiplinaarorganile ning nende suhtes ei kehti ükski distsiplinaarkord peale põhiseadusega ettenähtu. Selle järgi võib kohtuniku ametist tagandada kindlaksmääratud väärkäitumise või töövõimetuse tõttu ametist tagandamise otsustega, mille on heaks kiitnud parlamendi (Oireachtas) mõlemad kojad. Kreeka: esimese ja teise astme kohtunike üle teevad distsiplinaarjärelevalvet kõrgema astme üldkohtunikest koosnevad nõukogud, mille liikmed valitakse liisu heitmise teel. Kõrgeimate kohtunike üle teeb distsiplinaarjärelevalvet kõrgeim distsiplinaarnõukogu. Läti: distsiplinaarasju vaatab läbi kohtunike distsiplinaarkomisjon, mille liikmed nimetab kohtunike üldkogu. Hispaania: kergemate distsiplinaarrikkumiste kohta teeb otsuseid rikkumise toime pannud kohtuniku tööpiirkonna asjaomase kohtu (üldkohus, üleriigiline kohus ja ülemkohus) juhtkolleegium. Leedu: esimeses astmes teeb otsuse kohtunike aukohus, mille liikmed ja eesistuja (kohtute haldamise nõukoja valitud kohtunik) on sätestatud kohtute haldamise nõukoja määrusega. Aukohtu kuus kohtunikust liiget valib ja nimetab kohtute haldamise nõukoda, kaks liiget nimetab vabariigi president ja kaks liiget parlamendi (seimi) esimees. Teises astmes teeb otsuse ülemkohus. Ungari: distsiplinaarasju vaatab läbi kohtute haldamise nõukoja nimetatud teenistuskohus. Malta: otsuse teeb õigusemõistmise komisjon. Poola: distsiplinaarkohtunikud valib justiitsminister pärast kohtute haldamise riikliku nõukojaga peetud mittesiduvaid konsultatsioone. Sloveenia: distsiplinaarkohtu nimetab kohtute haldamise nõukoda oma liikmete ja ülemkohtu väljapakutud kohtunike hulgast. Slovakkia: distsiplinaarkolleegiumid nimetab kohtute haldamise nõukoda. Ülemkohtu esimehe ja aseesimehe suhtes on distsiplinaarmenetlust pädev läbi viima konstitutsioonikohus. Rootsi: eluaegsena ametisse määratud kohtuniku võib ametist tagandada üksnes juhul, kui ta on toime pannud raske kuriteo või jätnud oma kohustused korduvalt täitmata, näidates sellega, et ei ole ilmselgelt võimeline ametikohuseid täitma. Kui otsuse kohtunik ametist tagandada on teinud muu organ peale kohtu (praktikas riiklik distsiplinaarsüütegude amet), võib asjaomane kohtunik pöörduda kohtu poole tehtud otsuse läbivaatamiseks. Ühendkuningriik (Inglismaa & Wales): ülemkohtunikul on lordkantsleri nõusolekul õigus anda kohtunikule ametlikult nõu, teha ametlik hoiatus või noomitus või peatada teatud juhtudel tema ametikohustuste täitmine. Ühendkuningriik (Põhja-Iirimaa): distsiplinaarasjades langetavad otsuseid ülemkohtunik ja kohtunike ametisse nimetamise ombudsman. Joonisel 53 antakse ülevaade kohtunike distsiplinaarasju ametlikult uurivatest uurimisorganitest. See ei hõlma eeluurimist, mida tehakse selleks, et otsustada, kas alustada ametlikku distsiplinaarmenetlust. Uurimisetapp on distsiplinaarmenetluse eriti delikaatne osa, mis võib mõjutada kohtunike sõltumatust. Uurimispädevus võib olla a) tavalistel sõltumatutel organitel, näiteks kohtute esimeestel või kohtute haldamise nõukodadel või b) muudel uurijatel, kelle kohtute haldamise nõukoda, kohtunikud või muud organid nimetavad kohtunike distsiplinaarmenetluses uurimise läbiviimiseks . Joonis 53. Kohtunike ametlike distsiplinaarmenetluste eest vastutav uurija(*) ( )

(*) Bulgaaria: distsiplinaarasju uurib kohtu vastav haldusjuht või Bulgaaria kõrgema kohtute nõukoja kohtunike kolleegium. Tšehhi: distsiplinaarmenetluse algatamise ettepaneku koostamiseks võib esialgseid uurimistoiminguid teha ka justiitsminister, kes üldjuhul konsulteerib selle kohtu esimehega, kus asjaomase kohtunik töötab.