SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

•Põhjused ja eesmärgid

Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fond (EGF) loodi algselt määrusega (EÜ) nr 1927/2006 programmitöö perioodiks 2007–2013. Fond loodi selleks, et anda liidule vahend, millega näidata üles oma solidaarsust ja pakkuda tuge töötajatele, kes on maailma kaubanduses globaliseerumise tõttu toimunud suurte struktuurimuutuste tagajärjel koondatud ning kelle koondamisel on märgatav kahjulik mõju piirkonna või kohalikule majandusele. EGFi eesmärk on aktiivse tööturupoliitika meetmeid kaasrahastades hõlbustada töötajate töölenaasmist valdkondades, sektorites, piirkondades või tööturgudel, mis kannatavad tõsiste majandushäirete tõttu.

Võttes arvesse finants- ja majanduskriisi leviku ulatust ja kiirust 2008. aastal, nägi komisjon Euroopa majanduse taastamise kavaga ette määruse (EÜ) nr 1927/2006 läbivaatamise. Lisaks mõnele alalisele muudatustele, mis tehti EGFi rakendamise esimestel aastastel, oli kõnealuse läbivaatamise peamine eesmärk pikendada EGFi kohaldamist 2009. aasta 1. maist kuni 2011. aasta 30. detsembrini. Komisjon soovis EGFi abil näidata üles liidu solidaarsust ja pakkuda tuge töötajatele, kes koondati finants- ja majanduskriisi otsese mõju tõttu, ning suurendada kaasrahastamise määra 50 %lt 65 %ni, vähendades sellega liikmesriikide koormust.

EGFi kohaldamisala laiendati mitmeaastase finantsraamistiku (2014–2020) raames Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1309/2013, millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1927/2006. Eesmärk oli hõlmata mitte ainult koondamisi, mis on tingitud tõsistest majandushäiretest, mida põhjustab ülemaailmse finants- ja majanduskriisi jätkumine, mida on käsitletud määruses (EÜ) nr 546/2009, vaid ka võimalikku uut ülemaailmset finants- ja majanduskriisi. EGFist saaks seega abi anda ka kohaliku, piirkondliku või liikmesriigi majanduses ootamatu kriisi tõttu vallandunud tõsise häire korral. Selliseks ootamatuks kriisiks loetakse näiteks oluliste kaubanduspartnerite suurt majanduslangust või 2008. aastaga võrreldavat finantssüsteemi krahhi. Et tagada koondatud töötajatele võrdne juurdepääs EGFile sõltumata nende töölepingu või töösuhte liigist, laiendati mõistet „töötaja”. See tähendab, et lisaks tähtajatu töölepinguga töötajatele, nagu on sätestatud määruses (EÜ) nr 1927/2006, oli võimalik kaasata ka tähtajalise lepinguga töötajad, renditöötajad, mikroettevõtete juhtidena tegutsevad omanikud ja füüsilisest isikust ettevõtjad. Samuti said liikmesriigid teatud tingimustel EGFi taotlustega hõlmata koondatud töötajatega võrreldes sama palju mittetöötavaid ja mitteõppivaid noori. See oli tingitud noorte suurest töötusest ning asjaolust, et kui tööturul on näiteks ulatuslikust restruktureerimisest tingitud tõsised häired, on mittetöötavatel ja mitteõppivatel noortel isegi keerulisem tööd leida.

Käesoleva ettepaneku peamine eesmärk on tagada, et EGF jätkaks tegutsemist ka pärast 31. detsembrit 2020 ilma ajalise piiranguta, kuna tegemist on erivahendiga väljaspool mitmeaastase finantsraamistiku ülemmäärasid.

Et EGF jääks õigusjõuliseks üleeuroopaliseks vahendiks, tuleks toetustaotlus esitada siis, kui koondatute arv jõuab teatava künniseni. Määruse (EL) nr 1309/2013 rakendamisel saadud kogemused on näidanud, et võrdlusperioodil on soovitatav künnis 250 koondamist, eriti kui pidada silmas, et väiksema tööturu või eriolukorra puhul võib taotluse esitada ka väiksema koondatute arvu korral. Künnis 250 koondamist on allpool programmitöö perioodi 2014–2020 künnist. Selle põhjuseks on asjaolu, et laiaulatuslikke koondamisi esineb vähem ning 250 töötaja koondamine avaldab enamikule piirkondadest tavaliselt tugevat mõju. Ühtlasi teadvustatakse asjaolu, et paljudes liikmesriikides töötab enamik töötajaid väikestes ja keskmise suurusega ettevõtetes (VKEdes).

Vastusena Euroopa sotsiaalsetele probleemidele kuulutasid Euroopa Parlament, nõukogu ja komisjon 17. novembril 2017 ühiselt välja Euroopa sotsiaalõiguste samba. Arvestades töömaailma muutuvat tegelikkust, peab EL olema valmis globaliseerumisega ja digiteerimisega kaasnevateks praegusteks ja tulevasteks ülesanneteks. See tähendab kaasavamat kasvu, tööhõive suurendamist ja sotsiaalpoliitika täiustamist. Euroopa sotsiaalõiguste samba põhimõtted toimivad Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondi (EGF) kõikehõlmava juhtiva raamistikuna ning võimaldavad liidul neid põhimõtteid ulatusliku restruktureerimise puhul ellu viia.

Liidu tasandil tähendab majanduspoliitika koordineerimise Euroopa poolaasta raamistikku riiklike reformide prioriteetide kindlaksmääramiseks ja nende rakendamise jälgimiseks. Liikmesriigid töötavad välja oma mitmeaastased investeerimisstrateegiad, et kõnealuseid reformiprioriteete toetada. Neid strateegiaid tuleks esitada koos iga-aastaste riiklike reformikavadega, et visandada ja kooskõlastada prioriteetsed investeerimisprojektid, mida toetatakse riiklikest ja/või liidu vahenditest. Samuti peaks neil olema võimalik kasutada liidu rahastamist ühtsel viisil ja maksimeerida saadava rahalise toetuse lisaväärtust eelkõige programmidest, mida liit toetab vastavalt vajadusele Euroopa Regionaalarengu Fondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi, Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi, Euroopa investeerimisstabiliseerimise funktsiooni ja investEU raames.

Praegust globaliseerunud maailma iseloomustab üha kasvav maailmaturgude omavaheline seotus ja sõltuvus. Avatud kaubanduse, tehnoloogiliste muutuste või muude tegurite (nagu üleminek vähese CO2-heitega majandusele) koostoime ja vastastikuse mõju tõttu on järjest raskem nimetada üht konkreetset tegurit, mis põhjustab töökohtade koondamist. Paradoksaalselt vähendaks muutumatu EGF nende hiljutiste globaliseerumissuundumuste tõttu taotluste arvu ja fondi kasutust. Asjaolu, et väga ulatuslike restruktureerimisjuhtumite (millega kaasneb üle 500 töötaja koondamine) arv on viimase kümne aasta jooksul märkimisväärselt kahanenud, mõjutaks fondi kasutamist tõenäoliselt veelgi. Seetõttu võetakse EGF tulevikus kasutusele ainult siis, kui restruktureerimine avaldab märkimisväärset mõju, mida väljendab eespool nimetatud künnis 250 koondatud töötajat.

Vaatamata püsivalt suurele noorte töötusele on kogemused näidanud, et muud vahendid, näiteks Euroopa Sotsiaalfond, võivad olla mittetöötavate ja mitteõppivate noorte toetamiseks sobivamad. Noorte toetuse sidumine EGFi taotlusega võib suurendada ebavõrdsust, sest välja jäetaks enamik toetust vajavatest noortest.

EGF keskendub aktiivsetele tööturumeetmetele, millega soovitakse tagada, et koondatud töötajad saaksid kiiresti uue stabiilse töökoha. Nagu määruse (EL) nr 1309/2013 puhul, nähakse ka käesoleva ettepanekuga ette EGFi rahaline toetus aktiivsete tööturumeetmete paketile. Nende meetmete peamine eesmärk on pakkuda vajaduspõhist toetust, et aidata naasta tööturule, suurendada digitaaloskuste omandamise tähtsust ja vajaduse korral toetada liikuvust. EGFist ei tehta eraldisi passiivsete meetmete toetamiseks. Rahalised toetused võivad paketis sisalduda üksnes juhul, kui need kavandatakse stiimulitena, mis hõlbustavad koondatud töötajate osalemist aktiivsetes tööturumeetmetes. Et tagada mõistlik tasakaal aktiivsete tööturumeetmete ja nn aktiveerivate rahaliste toetuste vahel, on rahaliste toetuse osakaal aktiivsete tööturumeetmete kooskõlatatud paketis piiratud.

EGF on püsivalt üks erivahenditest, mis võimaldab liidul reageerida ettenägematutele asjaoludele, ja see asetatakse seetõttu mitmeaastase finantsraamistiku eelarve ülemmääradest väljapoole. Kahjuks on fondi kasutamist pärssinud otsustusprotsessi pikkus ja menetluslikud nõuded. Kõigi EGFi toetuste protsessis osalevate poolte ühine huvi on vähendada nii palju kui võimalik koondamisteate saamise ja võimaliku EGFi toetuse maksmise vahelist aega ning lihtsustada menetlusi. Liikmesriigid peaksid püüdlema selle poole, et korrektselt täidetud taotlused esitatakse võimalikult kiiresti, kui vajalikud kriteeriumid on täidetud. Komisjon peaks hindama toetuskõlblikkust ja otsustama selle üle peatselt pärast korrektselt täidetud taotluse esitamist ning eelarvepädev asutus peaks kiiresti võtma vastu otsuse EGFi vahendite kasutuselevõtmiseks.

Kuna taotlused põhinevad täielikult sellel, kas restruktureerimisel on oluline mõju, mida väljendab 250 koondatud töötaja künnis, puuduvad edaspidi ulatuslikud taotluse esitamise nõuded, mis kehtisid praeguse ja endiste programmitöö perioodide ajal ja takistasid sageli liikmesriike avaldusi esitamast. Seetõttu väheneb halduskoormus liikmesriigi jaoks taotluse esitamisel ja komisjoni jaoks toetuskõlblikkuse kontrollimisel. See teeb hüvitise saamise otsustamise palju lihtsamaks ja kiiremaks.

Fondi rakendamisel saadud kogemused on näidanud, et liikmesriigid taotlevad fondi kasutuselevõttu ainult tõelistes hädaolukordades. Kuigi praegu kehtib 500 koondatud töötaja künnis, lahknevad taotlused märkimisväärselt, ulatudes 108st 6 120 töötajani, kes kaotasid töökoha võrdlusperioodil. EGFi taotluste arvu võimaliku suurenemisega kaasnevate riskide leevendamiseks on EGFi käsutuses suurem iga-aastane maksimumsumma ning võrdlusperioodi lühendatakse üheksalt kuult kuuele (sektoripõhiste taotluste raames). Kuigi fondi kasutamise takistuste kõrvaldamisega eeldatakse ja kavandatakse fondi hoogsamat kasutamist, ei paista kaasnevat ohtu, et liikmesriigid hakkavad fondi liiga palju kasutama.

Aasta alguses tekkivate vajaduste katmiseks teeb komisjon endiselt iga-aastase eelarvemenetluse käigus ettepaneku minimaalse summa makseassigneeringuks asjaomase eelarverea jaoks.

Fondi meetmed täiendavad meetmeid, mida liikmesriik on võtnud riigi, piirkondlikul ja kohalikul tasandil. Usaldusväärse finantsjuhtimise huvides ei saa EGF asendada meetmeid, mida juba toetatakse mitmeaastase finantsraamistiku kaudu ELi fondidest ja programmidest. Samuti ei saa EGFi rahaline toetus asendada liikmesriikide meetmeid või meetmeid, mis on koondavatele ettevõtetele liikmesriigi õigusaktide või kollektiivlepingute alusel kohustuslikud.

Ettepanekus sätestatud eelarvemenetlus on täielikus kooskõlas institutsioonidevahelise kokkuleppe eelnõu punktiga 9. Kui on võimalik, siis menetlust lühendatakse ja sujundatakse.