EUROOPA KOMISJON Brüssel,28.4.2020 COM(2020) 169 final KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Komisjoni tõlgendav teatis, milles käsitletakse arvestus- ja usaldatavusraamistiku kohaldamist ELis pangalaenude andmise edendamiseks

























Ettevõtjate ja kodumajapidamiste toetamine COVID-19 puhangu ajal



Komisjoni tõlgendav teatis, milles käsitletakse arvestus- ja usaldatavusraamistiku kohaldamist ELis pangalaenude andmise edendamiseks Ettevõtjate ja kodumajapidamiste toetamine COVID-19 puhangu ajal 1.Sissejuhatus ja taust COVID-19 pandeemia põhjustatud rängal majandusšokil ja erakorralistel tõkestamismeetmetel on majanduses kaugeleulatuv mõju nii pakkumise kui ka nõudluse poolel. Ettevõtjad seisavad silmitsi tarneahela häirete, ajutiste sulgemiste ja vähenenud nõudlusega, kodumajapidamised aga töötuse ja sissetulekute vähenemisega. Majanduslanguse kõige tõsisemad tagajärjed ilmnevad eelolevatel kuudel. Tuleks toetada kodumajapidamisi ja maksejõulisi ettevõtjaid, et aidata neil tulla toime majanduse jahtumise ja sellest tuleneva likviidsusnappusega. 1.1.Pankade roll COVID-19 majandusliku mõju leevendamisel Erinevalt üleilmsest finantskriisist ei tulene COVID-19 puhangust tingitud majandusšokk pangandussektorist või laiemast finantssüsteemist. Pangad on ELis praegu palju vastupidavamad kui 2008. aastal. Omavahendite suhtarvud on oluliselt paranenud ja likviidsuspuhvrid suurenenud ning pankade finantsvõimendus ja sõltuvus lühiajalisest rahastamisest on vähenenud. Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) koordineeritud stressitestid on näidanud, et ELi pangandussektor on piisavalt vastupidav, et tulla toime tõsise majanduslangusega mitmesuguste stsenaariumide korral. Ka laiem finantssüsteem on COVID-19 kriisist tingitud stressiolukorraga hästi toime tulnud. Liidu pankade tugevus peaks aitama neil mängida olulist rolli COVID-19st tingitud majandusšokiga toimetulemisel ja kiire taastumise ettevalmistamisel, kuigi klientide raskused ja finantsturgude suurem volatiilsus mõjutavad kindlasti negatiivselt ka panku. Pangad võivad seda rolli täita nii, et säilitavad krediidivoo klientidele, keda kriis kõige rohkem mõjutab, eelkõige väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele (VKEd). Avaliku sektori asutused ja organid liidu, liikmesriikide ja rahvusvahelisel tasandil on astunud kiireid ja otsustavaid samme, et pangad saaksid vahendeid tulemuslikult suunata ettevõtjatele ja kodumajapidamistele. -Keskpangad on suurendanud pankadele pakutavat likviidsustoetust, et edendada pangalaenude andmist nendele, keda COVID-19 kriis kõige enam mõjutab, ja laiendanud oma varaostukavasid, et tagada kõigi majandussektorite jaoks veelgi toetavamad rahastamistingimused. -ELis pankade üle järelevalvet tegevad asutused on andnud pankadele ajutist kapitali-, likviidsus- ja tegevustoetust, et tagada, et nad saavad keerulisemas olukorras täita jätkuvalt oma rolli reaalmajanduse rahastamisel. Rahvusvahelisel tasandil on Baseli pangajärelevalve komitee (Baseli komitee) teinud teatavaks, et viimaste Basel III standardite rakendamise tähtaeg, mis on rahvusvaheliselt kokku lepitud, lükatakse ühe aasta võrra edasi, et pankadel ja järelevalveasutustel oleks rohkem tegevussuutlikkust, ning on nõustunud andma pankadele suurema paindlikkuse eeldatava krediidikahju arvestuse regulatiivse käsitluse järkjärgulisel kasutuselevõtul, et piirata mõju nende regulatiivsele kapitalile. -Euroopa Komisjon on ELi koordineeritud reageerimise raames, mille eesmärk on võidelda COVID-19 kriisi majandusliku mõjuga, kasutanud riigiabi ning stabiilsuse ja kasvu pakti raamistike kogu pakutavat paindlikkust, et liikmesriigid saaksid võtta otsustavaid ja koordineeritud eelarvemeetmeid. Seda paindlikkust kasutades on liikmesriigid rakendanud toetusmeetmeid, eelkõige valitsuse tagatud laenugarantiide või maksetähtaegade edasilükkamise (moratooriumid) vormis, mis annavad pankadele stiimuli jätkata praegustes ebakindlates oludes laenuandmist ning leevandavad ettevõtjate ja kodumajapidamiste vahetut finantssurvet. Ulatuslikud rahapoliitilised, regulatiivsed ja eelarvemeetmed annavad pankadele vajalikud vahendid ja paindlikkuse, et ELi majandust COVID-19 kriisi ajal toetada. Pangad peavad kasutama vabanenud kapitali ja likviidsust, et suunata vahendid ettevõtjatesse ja kodumajapidamistesse, mida majandustegevuse järsk vähenemine otseselt mõjutab, järgides seejuures usaldatavusnõudeid. Sel viisil saab piirata kahju ELi majandusele ning taastumine algab varem ja on kindlam. Komisjon tunnustab ja tervitab jõupingutusi, mida pangad on teinud, et aidata kodumajapidamistel ja ettevõtjatel selle enneolematu kriisiga toime tulla. Arvestades kriisi ulatust, oodatakse, et pangandussektor ja laiem finantssüsteem toetavad täielikult avaliku sektori poliitikameetmeid. COVID-19 pandeemiast tingitud majandusraskused saab ületada ainult juhul, kui avalik ja erasektor teevad tihedat koostööd. Euroopa Parlamendi 17. aprilli resolutsioonis rõhutati, et pangandussektoril peab selles kriisis olema ennetav roll, ning ELi rahandusministrite 16. aprillil vastu võetud avalduses kutsuti pangandussektorit üles toetama COVID-19 puhangust mõjutatud kodumajapidamisi ja äriühinguid, et tagada äritegevuse jätkumine. 1.2.Õigusraamistiku paindlikkus COVID-19 kriisi ajal

Pankade õigusraamistik pakub avaliku ja erasektori algatustele palju tegevusruumi, et edendada laenude jätkuvat andmist COVID-19 kriisist mõjutatud klientidele, kasutades samal ajal ettevaatlikku lähenemisviisi. Komisjon julgustab panku kasutama täielikult ära paindlikkust, mida võimaldavad kehtivad arvestuseeskirjad ja usaldatavusnõuded, et toetada ELi majandust COVID-19 puhangust tingitud erakorralistes oludes. Lühiajaliste likviidsusvajaduste rahuldamiseks mõeldud toetusmeetmete rakendamine üksi et tohiks tuua automaatselt kaasa rangemat arvestuslikku või usaldatavuskäsitlust olukorras, kui finantsseisund muidu ei halvene. Samal ajal on väga oluline, et pangad mõõdaksid riske jätkuvalt täpselt, järjepidevalt ja läbipaistvalt, sest seda on vaja, et jälgida COVID-19 kriisi mõju ELi majandusele, ja see on vastupidava pangandussektori alus. See tähendab, et pangad peavad jätkuvalt tegema kindlaks sellised olukorrad, kus laenuvõtjatel võivad olla finantsraskused, mis võivad pikas perspektiivis mõjutada nende võimet tasuda oma laenukohustused. Samuti peavad pangad rakendama jätkuvalt usaldusväärseid laenude väljastamise standardeid ja põhimõtet „tunne oma klienti“, nagu on nõutud ELi õigusaktidega. 1.3.Vajadus koordineeritud reageerimise järele Komisjon kutsus oma teatises, milles käsitleti koordineeritud majanduslikke meetmeid COVID-19 kriisile reageerimiseks, usaldatavusnõuete täitmise järelevalve ja raamatupidamisarvestuse asutusi üles täpsustama, kuidas kehtiva õigusraamistiku paindlikkust kõige paremini ära kasutada. Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA), Euroopa Keskpanga pangandusjärelevalve (EKP), Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA) ja Euroopa audiitorite järelevalveasutuste komitee (CEAOB) on selgitanud, kuidas praeguse arvestus- ja usaldatavusraamistiku ulatuslik paindlikkus võimaldab jõuliselt, kuid samal ajal tõrkeid tekitamata hallata erakorralisi meetmeid, mida võetakse sellele enneolematule olukorrale reageerimiseks. Komisjon väljendab heameelt ka Baseli komitee ja Rahvusvaheliste Raamatupidamisstandardite Nõukogu (IASB) hiljutiste avalduste üle. On väga oluline, et kõik ametiasutused tegutseksid jätkuvalt koordineeritult ja järjepidevalt, kui nad täpsustavad, kuidas kasutada nende normide paindlikkust, et tagada maksimaalne selgus ja võrdsed tingimused ühtsel turul. Ühtset reeglistikku kohaldatakse ELi kõigi pankade suhtes ja pandeemia tekitatud šokk ei tohiks tuua kaasa seda, et õigusnorme kohaldatakse riigiti erinevalt. Järelevalveasutused peaksid COVID-19 tingimustes antud garantiisid või kehtestatud maksemoratooriume, mis on laadilt ühesugused, käsitlema kõikjal liidus ühtemoodi. Kui tagatakse, et õigusnormide paindlikkust kasutatakse ühetaoliselt, aitab see säilitada ühtse turu terviklikkust, mis on kiiremaks taastumiseks väga oluline. Komisjon kutsub EBAt üles tegema kokkuvõtet sellest, kuidas tuleks COVID-19 kriisiga seoses antud riigigarantiisid käsitleda riskimaandamise puhul, ja esitama vajaduse korral lisasuuniseid. Mitme toetusmeetme puhul, mille EL ja riiklikud ametiasutused on vastu võtnud, on õigusnormide paindlikkust kasutatud tulemuslikult pankade laenuandmisvõime maksimeerimiseks. Järelevalveasutused on lubanud pankadel kasutada ajutiselt likviidsus- ja kapitalipuhvreid ning riiklikud määratud asutused on leevendanud mitut makrotasandi usaldatavusega seotud kapitalipuhvri nõuet, vabastades sisuliselt märkimisväärses mahus kapitali regulatiivsetest piirangutest. Need on oodatud toetusmeetmed, mis kajastavad usaldatavuspuhvrite põhjuseid ning seda, kui oluline on lubada nende vabastamist tagamaks, et neid saab vajaduse korral kasutada. Pangad peaksid kasutama kapitalipuhvreid selleks, et jätkata reaalmajandusele laenuandmist, ja turud ei tohiks vaadata nende kasutamist praeguses olukorras negatiivsena. Komisjon kutsub Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu üles koordineerima kogu ELi hõlmavat lähenemist makrotasandi usaldatavuspuhvrite kasutamisele kriisi ajal ja taastumisetapis. Tagamaks, et pangad saavad mängida COVID-19 kriisi ajal ELi majanduse toetamisel oma olulist rolli, kinnitatakse käesolevas teatises paindlikkuse olemasolu, mida on rõhutanud EBA, EKP, ESMA, CEAOB, Baseli komitee ja IASB, et anda selles küsimuses nii suurt kindlust, kui see praegusel ajal võimalik on. Käesolevas teatises tuletatakse meelde nende asutuste antud suuniste põhipunkte, et tugevdada ühist kohustust kasutada liidu õigusraamistiku paindlikkust järjepidevalt ja kooskõlastatult (vt 2. ja 3. jagu). Lisaks rõhutatakse teatises olulist rolli, mida ELi pangandussektor hakkab eeldatavasti koos avaliku sektoriga täitma COVID-19 majandusliku mõju piiramisel ning kriisi järel kiire taastumise edendamisel, ning tuuakse esile valdkonnad, kus panku kutsutakse üles tegutsema vastutustundlikult (4. jagu). Teatises rõhutatakse ka vajadust muuta sihipäraselt usaldatavusraamistiku teatavaid aspekte, et maksimeerida pankade võimet jätkata ettevõtjatele ja kodumajapidamistele laenude andmist ja jälgida samal ajal, kuidas pangad kasutavad vabanenud ressursse pangalaenude pakkumise suurendamiseks (5. jagu). 2.IFRS 9 „Finantsinstrumendid“ paindlikkus IASB kehtestas finantsstabiilsuse nõukogu ja G20 nõudmisel rahvusvahelise finantsaruandlusstandardi (IFRS) 9 kaudu laenukahju eraldiste tegemise suhtes rohkem tulevikku suunatud lähenemisviisi. IFRS 9 on kehtestatud eelmisest finantskriisist saadud õppetunni tõttu, sest selle kriisi ajal oli paljudel pankadel liiga vähe laenukahju eraldisi, et katta kahjud laenuvõtjate makseviivituse korral. On väljendatud muret, et IFRS 9 kohase eeldatavat krediidikahjut käsitleva lähenemisviisi kohaldamine toob automaatselt kaasa pankade krediidikahju eraldiste järsu ja olulise suurenemise, mis vähendaks omakorda nende võimet anda klientidele laenu. IFRS 9 kohane eeldatavat krediidikahjut käsitlev lähenemisviis eeldab hinnangute ja paindlikkuse kasutamist. Nagu märkis IASB, ei oodata, et pangad (ja teised äriühingud) kohaldaksid oma olemasolevaid eeldatavat krediidikahjut käsitlevaid lähenemisviise mehaaniliselt, et teha kindlaks eraldiste summa sellises erakorralises olukorras nagu COVID-19 kriis. Komisjon ootab, et pangad kasutaksid täielikult ära IFRS 9ga lubatud hinnangute kasutamise ulatust ja paindlikkust, et leevendada COVID-19 kriisi põhjendamatut mõju pankade eeldatava krediidikahju eraldistele, kahjustamata investorite kindlustunnet. Krediidiriski olulise suurenemise hindamine Pangad peaksid krediidiriski olulise suurenemise hindamisel lähtuma asjaomaste finantsvarade järelejäänud kehtivusajast. Makseviivituse tõenäosuse COVID-19 kriisist tingitud järsk kiire suurenemine, mis on eeldatavasti ajutine, ei tohiks tuua kaasa kehtivusaja makseviivituse tõenäosuse olulist suurenemist. Järelikult ei tohiks järgmisel 12 kuul sellega kaasneda krediidiriski olulist suurenemist võrreldes eeldatava makseviivituse tõenäosusega. Kui pangad hindavad, kas krediidirisk on oluliselt suurenenud, peaksid nad andma piisava kaalu stsenaariumidele, mis põhinevad pikaajalistel stabiilsetel makromajanduslikel väljavaadetel. IFRS 9s hinnatakse seda, kas krediidirisk on oluliselt suurenenud, ajahetke (aruandekuupäev) põhjal. Kuna COVID-19 kriis on ainulaadne, on pankadel keeruline saada piisavalt mõistlikku ja tõendatavat teavet selleks, et koostada usaldusväärseid tulevikku suunatud stsenaariume krediidiriski olulise suurenemise kindlakstegemiseks. Selle asemel, et lihtsalt ekstrapoleerida praegust ebakindlust eelolevatele aastatele, peaksid pangad andma piisava kaalu stsenaariumidele, mis põhinevad pikaajalistel stabiilsetel makromajanduslikel väljavaadetel, nagu on soovitanud EKP . EKP on kirjeldanud oma kirjas olulistele asutustele, kuidas nad peaksid kasutama EKP ekspertide makromajanduslikku ettevaadet IFRS 9 kohasel krediidiriski olulise suurenemise hindamisel ja eeldatava krediidikahju eraldiste tegemisel. Moratooriumide kasutamine ning muudatuste ja krediidiriski olulise suurenemise kindlakstegemine On ebatõenäoline, et COVID-19 kriisiga seotud ajutised toetusmeetmed, nagu avaliku või erasektori moratooriumid, kujutavad endast IFRS 9 kohaseid olulisi muudatusi. Pangad peaksid kasutama kvantitatiivseid ja kvalitatiivseid hinnanguid ning võtma arvesse moratooriumide eriomadusi, et teha kindlaks, kas moratooriumid tooksid kaasa IFRS 9 kohase muudatuse või kas muudatus on oluline ja tingiks seega laenu kajastamise lõpetamise. Komisjon nõustub ESMA väitega, et kui toetusmeetmed on ajutised ja seotud COVID-19 puhanguga ega mõjuta oluliselt laenu majanduslikku netoväärtust, on ebatõenäoline, et muudatus on oluline. Üksnes era- või avaliku sektori moratooriumide põhjal ei tohiks automaatselt arvata, et laenude puhul esines krediidiriski oluline suurenemine. Moratooriumid lähtestavad kuupäeva, mille alusel tuleks arvutada laenuvõtjate maksetähtpäeva ületanud päevade arv. Seega mõjutavad moratooriumid ümberlükatavat eeldust, et maksetähtpäeva 30 päevase ületamise korral on krediidirisk oluliselt suurenenud ja 90 päevase maksetähtpäeva ületamise korral on laenuvõtja oma kohustused täitmata jätnud. Laenud, mis töötasid enne COVID-19 kriisi hästi ja mille suhtes on kehtestatud ajutine avaliku või erasektori moratoorium, ei tooks automaatselt kaasa oluliselt suuremaid eeldatavaid IFRS 9 kohaseid eeldatava krediidikahju eraldisi. EBA ja ESMA 25. märtsil avaldatud avaldustes selgitati, et toetusmeetmed ei too automaatselt kaasa IFRS 9 kohast krediidiriski olulist suurenemist. Lisaks avaldas IASB 27. märtsil dokumendi IFRS 9 kohaldamise kohta COVID-19 kriisi ajal, milles kinnitati IFRS 9 paindlikkust ja osutati sõnaselgelt EKP, EBA ja ESMA avaldustele. Komisjon nõustub ametiasutuste mitmete väidetega, et kui toetusmeetmed on ajutised ja seotud COVID-19 kriisiga, on ebatõenäoline, et muudatused on olulised. Laenugarantiide kasutamine ja eeldatava krediidikahju eraldised vastavalt IFRS 9-le Laenugarantiid ei suurenda ega vähenda laenuvõtja makseviivituse riski, kuid vähendavad krediidikahju summat, juhul kui laenuvõtjal tekib makseviivitus. Kui valitsus või muu üksus annab laenuvõtjate pangalaenudele garantiisid, peavad pangad võtma neid laenugarantiisid arvesse eeldatava krediidikahju arvutamisel. Sellest tulenevalt on eeldatav krediidikahju väiksem, sest garantii katab osa kahjust.

Pangad peaksid avalikustama näitliku teabe selle kohta, kuidas määratakse kindlaks IFRS 9 kohane eeldatav krediidikahju, sealhulgas teabe negatiivsete stsenaariumide kohta. Peale selle peaksid pangad avalikustama märkustes COVID-19 kriisiga seoses kasutusele võetud konkreetsed arvestusmeetodid. Sellise teabe avalikustamine võimaldab turuosalistel anda teadlikke hinnanguid pankade krediidiriski positsioonide kohta. Eeldatakse, et välisaudiitorid võtavad oma töös arvesse Baseli komitee, EBA, ESMA, EKP, IASB tehtud ja käesolevas teatises esitatud avaldusi. See tähendab, et eeldatakse, et nad võtaksid auditiarvamuste koostamisel arvesse IFRS 9ga lubatud pankade hinnangute ja paindlikkuse kasutamist, lähtudes kõnealustest suunistest. COVID-19 kriisi muud üldist mõju finantsaruannete kohustuslikele audititele on käsitletud CEAOB avalduses. Üleminekukord kapitalinõuete määruses Panku julgustatakse rakendama IFRS 9 üleminekukorda, mis vähendab IFRS 9 kohase eeldatava krediidikahju eraldiste mõju pankade regulatiivsele kapitalile . Kapitalinõuete määrus sisaldab üleminekukorda, mis lubab pankadel jälle arvata esimese taseme põhiomavahendite hulka eraldiste suurenemise, mis tuleneb IFRS 9 kohasest eeldatava krediidikahju arvestusest. 2018. aasta teise kvartali seisuga kasutas ELis üleminekukorda ainult 56 % ELi pankadest . Euroalal on seda võimalust kasutanud ainult 34 EKP otsese järelevalve all olevat panka. Pangad, mis otsustasid 2018. aastal IFRS 9 üleminekukorda mitte kasutada, võivad oma otsust muuta, kui nende pädev asutus annab sellele enne heakskiidu. Pädevad asutused peaksid võtma nõuetekohaselt arvesse praegusi erakorralisi asjaolusid ja menetlema kiiresti pankade taotlusi hakata kohaldama IFRS 9 üleminekukorda, mis on nähtud ette kapitalinõuete määrusega. Selleks et piirata regulatiivse kapitali võimalikku volatiilsust, mis võib tekkida siis, kui COVID-19 kriisi tõttu suureneb oluliselt eeldatav krediidikahju, on Baseli komitee leppinud kokku kehtiva üleminekukorra muudatused. Need muudatused võimaldaksid alustada uuesti viieaastast üleminekuperioodi ja kohandada seda, kuidas on kalibreeritud eraldiste taas esimese taseme põhiomavahendite hulka arvamise kord. Komisjon võtab täna vastu seadusandliku ettepaneku nende muudatuste rakendamiseks liidu õiguses. 3.Usaldatavusnõuete paindlikkus viivislaenude liigitamise puhul Viivislaenude liigitamist käsitlevate usaldatavusnõuete puhul võib võtta arvesse toetusmeetmeid, nagu garantiid ning era- või avaliku sektori moratooriumid. Sellega seoses on EBA ja EKP teinud avaldusi ja esitanud suuniseid, et selgitada, kuidas käsitleda järjepideval viisil aspekte, mis on seotud i) makseviivituses olevate laenude liigitamise ja ii) makseraskuste tõttu restruktureeritud nõuete kindlakstegemisega. Garantiide kasutamine ja makseviivituse mõiste Usaldatavusnõuete kohaselt ei ole pank kohustatud võtma garantii realiseerimisel automaatselt arvesse makseviivituses olevaid võlgnikke. Kapitalinõuete määruse kohaselt tuleb arvesse võtta seda, kas võlgnik tõenäoliselt ei tasuks nõudeid garantii realiseerimiseta; garantii realiseerimine üksi ei too kaasa makseviivituses olevaks liigitamist . Samal ajal ei välista garantii seda, et võlgnik liigitatakse makseviivituses olevaks. Olenemata sellest, kas garantii on olemas, peab pank võtma seisukoha, kas võlgnik suudab oma kohustused täita või ei. COVID-19 kriisi praeguses etapis on paljudel laenuvõtjatel ajutisi probleeme kohustuste täitmisega. Kui pangad hindavad laenuvõtja võimet täita oma kohustusi, peaksid nad võtma arvesse laenuvõtja pikaajalisi väljavaateid, pöörates tähelepanu olukordadele, kus ajutised probleemid muutuvad kõige tõenäolisemalt pikemaajalisteks raskusteks ja põhjustavad lõpuks maksejõuetuse. Maksemoratooriumide kasutamine ning makseraskuste tõttu restruktureerimise ja makseviivituse mõisted COVID-19 kriisile reageerimisel rakendatud avaliku ja erasektori moratooriumide skeemid ei too automaatselt kaasa riskipositsiooni ümberliigitamist makseraskuste tõttu restruktureeritud nõudeks, nõuetekohaselt teenindatavaks nõudeks või makseraskuste tõttu restruktureeritud viivisnõudeks. Makseraskuste tõttu restruktureerimise määratluse kohaselt pakuvad pangad tavaliselt erimeetmeid (nt laenu põhiosa- ja/või intressimaksete ajutine peatamine), et aidata üksikuid laenuvõtjaid, kellel on või tõenäoliselt tekivad seoses tagasimaksekohustustega ajutised finantsraskused. Kui makseraskuste tõttu restruktureerimise meetme tõttu finantskohustus väheneb (see on nn erakorraline ümberstruktureerimine), näitab see, et laenuvõtja tõenäoliselt ei tasu oma kohustust. COVID-19 kriisile reageerimisel rakendatud avaliku ja erasektori moratooriumide skeemid on laadilt valdavalt ennetavad ja üldised. Nende eesmärk on käsitleda süsteemseid riske ja maandada võimalikke riske, mis võivad tulevikus ELi majanduses tekkida. Need ei ole laenuvõtjaspetsiifilised, sest maksete edasilükkamise perioodi pikkus määratakse kindlaks iga laenuvõtja jaoks, olenemata laenuvõtja konkreetsest finantsolukorrast . Nimetatud põhjustel võib lähtuda põhimõttest, et nad ei mõjuta asjaomaste laenude liigitamist. Avaliku ja erasektori moratooriume tuleks käsitleda sarnaselt, juhul kui neil on sama eesmärk ja sarnased omadused. EBA 2. aprilli 2020. aasta suunistes maksemoratooriumide kohta on täpsustatud, millistel tingimustel ei kaasne avaliku või erasektori moratooriumidega makseraskuste tõttu restruktureerimiseks liigitamist. Kui kohustuse tasumine on maksemoratooriumi tõttu peatatud, peatatakse maksetähtpäeva ületanud päevade lugemine ja viivitusi arvestatakse muudetud maksegraafiku alusel . Pangad on endiselt kohustatud juhtumipõhiselt hindama, kui tõenäoline on, et võlgnik jätab maksmata, kuid hindamise aluseks on muudetud maksegraafik; kui selles osas probleeme ei ole, võib nõuet käsitada jätkuvalt nõuetekohaselt teenindatava nõudena. EBA suunistes maksemoratooriumide kohta selgitatakse, et pangad peaksid maksmata jätmise tõenäosuse hindamisel jätkuvalt kohaldama tavapäraseid riskipõhiseid põhimõtteid. Eeldatakse, et pangad kohaldavad nende võlgnike krediidiriski hindamisel, kelle suhtes on kehtestatud maksemoratoorium, riskipõhist lähenemisviisi. Isegi kui maksemoratooriume ei liigitata makseraskuste tõttu restruktureerimise meetmeteks, peavad pangad siiski hoolikalt hindama oma selliste riskipositsioonide krediidikvaliteeti, mille suhtes kõnealused meetmed on kehtestatud, ning tegema makseviivituse kindlakstegemise eesmärgil kindlaks olukorrad, kus võlgnikud jätavad tõenäoliselt maksmata . See tähendab, et pangad peaksid pöörama erilist tähelepanu selliste võlgnike hindamisele ja prioriseerima selliste võlgnike hindamist, kelle puhul on makseraskuste tõenäosus kõige suurem. 4.Pangandussektori roll ja vastutus Selleks et majanduslik abi ja toetusmeetmed, mille avaliku sektori asutused on vastu võtnud, oleksid tulemuslikud, on vaja tulemuslikke ülekandekanaleid ja pangandussektori täielikku koostööd. Seepärast peavad pangad tegema koostööd üksteise ja avaliku sektori asutustega, et tagada piisav likviidsus kogu liidus laenuandmise kindlustamiseks. Avaliku sektori asutuste toetusmeetmetega on suunatud sektorisse täiendavat likviidsust ja vabastatud individuaalsete pankade likviidsuspuhvreid, et parandada pankade võimet teenindada ühtset turgu. Pankade ülesanne on pakkuda likviidsust ja nad peaksid täitma jätkuvalt oma ühist kohustust, milleks on pankadevahelise laenuandmise säilitamine. Seetõttu on väga oluline, et pangad jätkaksid kodumajapidamistele ja ettevõtjatele ning kõikjal liidus laenude andmist. Pangad peaksid kiirendama oma tegevuse digitaliseerimist ning jääma pettuste suhtes valvsaks. Olukorras, kus avaliku sektori asutused on kehtestanud suhtlemisdistantsi hoidmise nõude, muutub internetipangandus pangandusteenuste järjepidevuse jätkumise tagamisel veelgi olulisemaks. Mitmesugused järelevalvemeetmed, millega vabastatakse pangad ajutiselt teatavatest kapitali-, likviidsus- ja tegevusnõuetest, loovad paremad tingimused selleks, et pangandussektor saaks panustada ühistesse jõupingutustesse ning tagada oma olulise ühiskondliku ja majandusliku rolli kaudu avaliku sektori toetusmeetmete ülekandumise. Toetusmeetmed on oma olemuselt ennetavad ning nende eesmärk on käsitleda COVID-19 kriisi vahetut mõju ja raskust prognoosida tõenäolist taastumistempot. Kuigi pangad on oluliselt rekapitaliseeritud ja negatiivsete stsenaariumidega toimetulemiseks palju paremini valmis kui 2008.–2009. aasta finantskriisi ajal, peavad nad siiski valmistuma majandusliku väljavaate halvenemiseks, mis kindlasti suurendab neid ohustavaid riske ja nendega seotud kulusid. Pangad peavad tegutsema ettevaatlikult, et tagada, et nad hoiavad või parandavad oma kapitalibaasi ning kaudselt ka oma laenuandmisvõimet. Praeguses erandlikus olukorras tähendab dividendide väljamaksmisest loobumine pankade väljamaksmispõhimõtete konservatiivset muutmist. Järelevalveasutused on kutsunud panku üles loobuma dividendide väljamaksmisest ja aktsiate tagasiostmisest COVID-19 kriisi ajal. On kiiduväärt, et üha rohkem panku on otsustanud dividendide maksmise peatada, ning kõiki panku liidus kutsutakse üles loobuma COVID-19 kriisi ajal dividendide väljamaksmisest ja aktsiate tagasiostmisest, mille eesmärk on aktsionäridele tasu maksmine. Pangandussektor saadaks sel viisil tugeva signaali, et on kollektiivselt pühendunud oma rolli täitmisele hädaolukorraga tegelemisel.