ET Euroopa Liidu Teataja C 53/7

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase taotluse avaldamine

(2018/C 53/06)

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada taotluse suhtes vastuväiteid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

KOONDDOKUMENT

„ΑΓΚΙΝΆΡΑ ΙΡΊΩΝ“ (AGKINARA IRION)

ELi nr: PGI-GR-02293 — 24.2.2017

KPN ( ) KGT ( X )

1. Nimetus(ed)

„Αγκινάρα Ιρίων“ (Agkinara Irion)

2. Liikmesriik või kolmas riik

Kreeka

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.6 – Puuviljad, köögiviljad ja teraviljad töötlemata ja töödeldud kujul.

3.2. Punktis 1 esitatud nimetusele vastava toote kirjeldus

Kaitstud geograafilise tähisega „Agkinara Irion“ tähistatakse sugukonda Asteraceae kuuluva liigi Cynara scolymus L. kohaliku sordi ’Prasini tou Argous’ ehk ’Argitiki’ artišoki õisikuid.

Värske toote „Agkinara Irion“ omadused, mis eristavad seda teistest artišokkidest, on järgmised:

— kompaktne silindriline õisik, mille ülaosas on iseloomulik ava;

— õisiku minimaalne kõrgus on 10 cm ja minimaalne horisontaalne läbilõige 8 cm;

— välised rohelised kandelehed: rohelised, õisikupõhjas lihavad, ümara haralise tipuga, millel ei ole okast või mõnikord on väike okas;

— sisemiste kandelehtede värvus muutub järk-järgult helerohelisest kollaseks ning on õisikupõhjas punakaslilla, väikesed kandelehed moodustavad helekollase säbru;

— tugev silindriline vars pikkusega ≤ 40 cm ja läbimõõduga 1–4 cm;

— õisik on õrn ning kandelehtede alumine osa ja kettakujuline õisikupõhi on lihavad, maitsvad ja eriti magusad ning neid võib süüa toorelt.

3.3. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul) ja tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

—

3.4. Täpsustage tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Kõik toote „Agkinara Irion“ tootmise etapid peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas.

3.5. Sellise toote viilutamise, riivimise, pakendamise jm erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

—

3.6. Sellise toote märgistamise erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

—

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Määratletud geograafiline piirkond, kus toodet „Agkinara Irion“ kasvatatakse, on kolmnurkse kujuga: üks külg piirneb merega ja ülejäänud kaks külge mäeahelikega. Piirkond hõlmab Karnezaiika ja Iria kohalikke omavalitsusi ning Kantia asulat, mis kuuluvad Nafplio haldusüksusesse.

Piirkond koosneb kahest tasandikust (Iria ja Kandia tasandik), mille pindala on vastavalt 1 000 ha ja 250 ha, mis asuvad Argolida piirkondliku üksuse kaguosas ning on üksteisest eraldatud väikese lubjakivikõrgendikuga (Lycalona). Geograafilise piirkonna looduslikud piirid on Mount Arachnaio eelmäestik põhja-kirde suunal, Mount Didymo lõuna-kagu suunal ja Argolise laht läänes.

Mõlemad tasandikud on edelasuunalised ning neid läbivad vastavalt Karnezaiiko ehk Dipotamose ning Kandia jõgi. Jõed voolavad idast läände ja suubuvad merre.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

Looduslikud tegurid

Lähtematerjal ja määratletud geograafilise piirkonna eriline mikrokliima võimaldavad kasvatada kvaliteetset varajast köögivilja.

Tänu tasandikke läbivate jõgede setetele on pinnas viljakas. Kõik mullad, milles toodet „Agkinara Irion“ kasvatatakse, on hiljuti moodustunud ega ole veel ladestunud eristatavatesse kihtidesse. Peamiselt on need liivsavi-või rasked liivsavimullad.

50–150 cm tüsedusega mullad on väga viljakad, mis on eriti sobilikud artišoki sügava juurestiku jaoks. Tegemist on noore mullaga, millel on keskmine tekstuur ning mis tänu liivasele kruusakihile on hea loodusliku veeläbilaskevõimega. Pinnases on palju kaltsiumi ja magneesiumi. Suur magneesiumisisaldus aitab säilitada nende rannikualade pinnase struktuuri, sest magneesium konkureerib mullas oleva naatriumiga, võimaldades kasvatada toodet „Agkinara Irion“ isegi piirkondades, kus pinnas on suure soolasisaldusega. Tasandike kalle on 0–3 %.

Kliima on vahemereline, st soe ja kuiv, ning talved on väga pehmed.

Kliimat mõjutab Argolise lahe lähedus, mis mahendab äärmuslikke temperatuure. Seetõttu on temperatuur suvel madalam ja talvel kõrgem. Aasta keskmine temperatuur on 18,5 °C, keskmine miinimumtemperatuur 10,2 °C ja keskmine maksimumtemperatuur 28,2 °C Tänu piirkonna geomorfoloogiale on külmad talved haruldased. Köögivilja kasvatuspiirkond on ümbritsetud mägedega, mis kaitsevad seda talvel külmade põhjatuulte eest, kuigi valdavad on lõunast puhuvad meretuuled.

Piirkond on edelasuunaline, aastane päikesekiirguse tase on ligikaudu 337,0 cal/cm2 ja päikesepaistet on keskmiselt üle 2 500 tunni aastas.

Aastane sademete hulk on umbes 400 mm ning sageli on suved ja sügised sademeteta.

Need tingimused on väga soodsad varajase köögivilja kasvatamiseks, võimaldades taimedel jõudsalt areneda ning saada talvekuudel maksimaalset saaki.

Inimtegur

Inimtegur on varajase köögivilja kasvatamisel eriti oluline lüli. Eriti varajase toote „Agkinara Irion“ kasvatamiseks on tootjad täiustanud kasvatamismeetodeid, mis hõlmavad näiteks lähtematerjali hoolikat valimist uute taimede saamiseks, istutamisel konkreetse vahemaa jätmist taimede vahele, niisutamist ja selle ajastamist ning võsude harvendamist.

Toote eripära

Toote „Agkinara Irion“ eripära on seotud tema mainega, mis tuleneb asjaolust, et köögivili on väga varajane ja sellel on iseloomulik magus maitse.

Esimene saak koristatakse augusti keskel, see annab tootele eelise, sest on sel ajal ainus turul olev artišokk. Lisaks aitavad toote tuntusele kaasa talvel kättesaadavad ja tarnitavad suured kogused.

Varajase köögivilja kasvatamist soodustab pehme kliima ja rohke päikesepaiste, geograafiline asukoht ja tasandike edelasuunaline avatus. Kuna suvekuudel vihma ei saja, saab kasvuperioodi algust reguleerida niisutamisega ja seega algab tootmisperiood sügisel. Talved on enamasti pehmed, mis on tingitud mere lähedusest ja asjaolust, et tasandikke ümbritsevad madalad mäed kaitsevad külmade tuulte ees, mis võiksid põhjustada taimede külmumist – sellised tingimusedvõimaldavad artišokil „Agkinara Irion“ jõudsalt areneda ning anda talvekuudel maksimaalset saaki.

Toode „Agkinara Irion“ eristub ka oma maitse ja magususe poolest. Need organoleptilised omadused tulenevad süsivesikute (st polüsahhariidide) moodustumisest ja talletumisest taimede kasvamise ja viljumise ajal varasügisel, kui päikesekiirgus on väga intensiivne.

Tänu tasandike edelasuunalisele avatusele on tagatud, et taimed saavad palju süsivesikute talletumist soodustavat päikesevalgust.

Kirjeldatud omaduste kujunemist toetab inimtegevus, näiteks kuivalembeste taimede range selekteerimine, et säilitada kohalikku sorti, millest toodet „Agkinara Irion“ valmistatakse.

Varase saagi saamiseks kasutatavad meetodid on kohalike tootjate aastatepikkuse vaatluse ja nende suure täpsuse tulemus ning neid on põlvest põlve edasi antud, et toota parima kvaliteediga toodet, mis tuleb turule sügisel ja on seal ülekaalus talve lõpuni, kattes peaaegu täielikult sisetarbimise.

Kokkuvõttes on piirkonna geomorfoloogia, kohalikud mullastiku- ja kliimatingimused ning traditsiooniliste viljelusmeetodite säilitamine need tegurid, mis tagavad toote „Agkinara Irion“ varajase valmimise, selle magususe ja maitse ning aitavad suurendada toote tuntust ja luua lisaväärtust.

Väljaande „Froutonea“ 2013. aasta veebruaris ilmunud 169. numbris käsitleti toote „Agkinara Irion“ varajast valmimist ning kirjeldati sorti ’Prasini tou Argous’ ehk ’Argitiki’: „… See on Argolida piirkonnas ning Peloponnesose ja Kreeta muudes piirkondades kõige levinum sort. Sort on varajane ja suure saagikusega. Õisikud valmivad alates novembrist (Irias alates oktoobri lõpust)…“

Ajakirjandusartiklites osutatakse sageli toote „Agkinara Irion“ omadustele.

Näiteks kirjutati ajalehes „Ta Nea tis Argolidas“20. mail 2002: „… Christos Olympios Ateena Põllumajandusülikoolist osutas nende terapeutilistele ja meditsiinilistele omadustele ning juhtis tähelepanu sellele, et toote „Agkinara Irion“ söödav õisikuosa on rikas valkude, süsivesikute, C-vitamiini, soolade ja tselluloosi poolest…“

Argolida ajalehes „Politistika“ („Kultuur“) kirjutati 17. märtsil 2010: „… Ürituse käigus näitavad võrgustikku „Le Conservatoire international des cuisines méditerranéennes“ (rahvusvaheline organisatsioon, kelle eesmärk on tagada Vahemere köögi säilimine) kuuluvate Türgi ja Küprose ning muidugi Kreeka meisterkokad oma oskusi ja kogemusi, et tuua esile sellise suurepärase ja maitsva toote nagu „Agkinara Irion“ gastronoomiline võlu.“

Toote maine on tihedalt seotud Iria piirkonna majandusliku, sotsiaalse ja kultuurieluga.

Toote mainet tõendavad väljakujunenud traditsioonilised iga-aastased pidustused, töötoad, arvukad üritused ja ettevõtmised, kokandusvõistlused, viited trüki- ja Interneti-ajakirjanduses, raadio- ja telesaadetes, raamatutes, kokandusajakirjades ja -saadetes, aiandusajakirjades ja kohalike restoranide menüüdes.

2002. aasta mais toimus Irias Kreeka esimene seminar, kus käsitleti toodet „Agkinara Irion“ ja selle väljavaateid, ning kus osalesid Itaalia ja Kreeka väljapaistvad teadlased.

2007. aasta novembris külastas Iriat Itaaliast Ladispolist pärit delegatsioon, kes esindas organisatsiooni „La Città del Carciofo“ (Artišoki linn), mis on loodud artišokiäri edendamiseks. Visiidi eesmärk oli luua platvorm toodet käsitleva teabe vahetamiseks, tugevdada sidemeid artišokki tootvate riikide vahel ja edendada ühtlasi ka turismi.

2010. aasta mais korraldati Irias esimene artišokile pühendatud kulinaariafestival, kus Vahemere idapiirkonnast pärit meisterkokad (võrgustiku „Conservatoire international des cuisines méditerranéennes“ liikmed) valmistasid toite tootest „Agkinara Irion“ ning näitasid oma oskusi ja kogemusi kohaliku toote eripära ja maitse tutvustamiseks.

Toote mainele osutatakse sageli trüki- ja Interneti-ajakirjanduses, laia levikuga kokandusajakirjades ja suurte telekanalite kokandussaadetes. Tuntud meisterkoka Ilias Mamalakise koostatud retseptis, mis on kättesaadav Internetis, on kirjas: „Iriast pärit artišokid „Agkinara Irion“ on oma tuntuse igati ära teeninud. Küsige neid kohalikul turul. Need on suurepärased“. Põllumajandus- ja kaubandusajakirjades avaldatakse korrapäraselt aruandeid artišoki turuosa, hinnamuutuste ja uute väljavaadete kohta.

Toodet „Agkinara Irion“ kasutatakse laialdaselt kohalikes traditsioonilistes toitudes, mida tõendavad mitmed retseptid Niki Tsekoura 2013. aastal avaldatud kokaraamatus „Agkinara, o thisavros tis gis ton Irion“ (Artišokk – Iria piirkonna aare). Kohalikes restoranides pakutakse külastajatele mitmesuguseid artišokist valmisatud toite, mis aitab kaasa kohaliku turismitoote eristumisele.

Toote „Agkinara Irion“ tähtsusele piirkonna jaoks osutab nii Kandia ja Iria turismiliidu embleem, millel kujutatakse artišokki, kui ka Iria põllumajanduskooperatiivi ametlik pitsat, millel on kujutatud stiliseeritud artišokiõisikut, mis sarnaneb väga piirkonnas kasvatatava tootega.

Rahvatarkus tunnustab selle kohaliku toote maitset ja magusust: „Agkinara apo to Iri pou travaei to potiri“ (Iriast pärit artišokid tekitavad janu), ning tuntud kunstniku Diana Antonakatou 2000. aastast pärit maaliga, millel on kujutatud kohalikke rasket tööd tegemas, juhitakse tähelepanu sellele, et: „… nad loobusid tomatitest, et kasvatada kogu piirkonna maitsvamaid artišokke.“

Ajaloolised tegurid

Viiteid toote maine ja kõrge kaubandusliku väärtuse kohta leiab juba 19. sajandi teisest poolest, sellele viidati kui Argolida piirkonnas kasvatatud kasulikule ja väärtuslikule tootele, mida eksporditi Kontantinoopolisse, Egiptusesse ja İzmiri (Taxidia ana tin Ellada (Kreeka reisid), G. P. Paraskevopoulos, 1869).

Artišoki eesmärgipärast kasvatamist alustati Kandia piirkonnas 1946–1947, pärast Teist maailmasõda.

Iria kommuunil on ametlikud tõendid selle kohta, et 1969. aastal kasvatati artišokki 800 hektaril, st kahel kolmandikul kahest tasandikust.

Järgnevatel aastatel täiustasid köögiviljakasvatajad oma teadmisi artišoki kasvatamisest ning kohaliku majanduse ja kogukonna areng lähtus artišokist.

Iria piirkonna tugev seotus artišokikasvatusega tuli eriti esile kahekümne aasta jooksul (1980–2000), mil Iria piirkond kannatas pikka aega põua käes, mis mõjutas rängalt pinnast ja veevarusid. Artišokid olid soolade suhtes vastupidavad ja kohanesid väga hästi valitsevate tingimustega, tagades kohalikele elanikele hea sissetuleku ajal, mil muud liiki puu- või köögivilja oli peaaegu võimatu kasvatada.

Tänapäeval katab toode „Agkinara Irion“ enamiku siseturu nõudlusest, mis tugevdab veelgi toote mainet.

Viide tootespetsifikaadi avaldamisele

(viitemääruse artikli 6 lõike 1 teine lõik)

http://www.minagric.gr/images/stories/docs/agrotis/POP-PGE/prod-agkinara-irion-pge.pdf

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.