Euroopa Keskpanga arvamus,

30. oktoober 2019,

seoses ettepanekuga, mis käsitleb määrust euroala lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahendi juhtimisraamistiku kohta

(CON/2019/37)

(2019/C 408/03)

Sissejuhatus ja õiguslik alus

9. ja 18. septembril 2019 sai Euroopa Keskpank (EKP) Euroopa Liidu Parlamendilt ja nõukogult taotlused avaldada arvamust seoses ettepanekuga, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust euroala lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahendi juhtimisraamistiku kohta (1) (edaspidi „ettepanek määruse kohta“).

EKP arvamuse andmise pädevus põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 127 lõikel 4 ja artikli 282 lõikel 5, kuna ettepandud määrus mõjutab Euroopa Keskpankade Süsteemi esmast ülesannet säilitada hindade stabiilsus ning, ilma et see mõjutaks hindade stabiilsuse säilitamise ülesannet, toetust liidu üldisele majanduspoliitikale, millele viidatakse aluslepingu artikli 127 lõikes 1 ja artikli 282 lõikes 2 ning Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja (edaspidi „EKPSi põhikiri“) artiklis 2.

EKP nõukogu on käesoleva arvamuse vastu võtnud kooskõlas Euroopa Keskpanga kodukorra artikli 17.5 esimese lausega.

1. Üldised märkused

1.1. Lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahendi üldised eesmärgid

Viie liidri 22. juuni 2015. aasta aruandes rõhutatakse vajadust viia lõpule majandus- ja rahaliidu (EMU) majanduslik ja institutsionaalne ülesehitus. Eelkõige rõhutati kriisi ajal ilmnenud lahknevuste ületamise ja uue lähenemisprotsessi alustamise tähtsust. Aruande kohaselt eeldab „püsiv lähenemine ka ulatuslikumaid poliitikameetmeid struktuurireformide näol, st reforme, mille eesmärk on moderniseerida majandust“ (2).

Lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahendi eesmärgiks on struktuuripoliitika kõrval ka avaliku sektori investeeringud projektipõhise vahendite jaotamise kaudu liikmesriikides, mille rahaühik on euro. Lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahendis võivad vabatahtlikult osaleda ka vahetuskursimehhanismis (ERM II) osalevad liikmesriigid (edaspidi koos liikmesriikidega, mille rahaühik on euro „osalevad liikmesriigid“).

Seega, lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahend eduka rakendamise korral eeldatakse majanduse toimimise paranemist, mis tooks kaasa avaliku sektori kulutuste kasvusõbraliku koosseisu, millel on positiivne mõju võimalikule kasvule ja euroala negatiivsete šokkide vastupanuvõimele. Selle tulemusel aitaks lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahend kaasa EMU sujuvale toimimisele ja EKP rahapoliitika tulemuslikkusele. Lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahend peaks oma soovitud eesmärkide täitmiseks olema piisavalt rahastatud.

1.2. Lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahendi juhtimine

Ettepandud määrusega kehtestatakse lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahendi juhtimisraamistik kahes etapis. Esiteks on ette nähtud strateegiliste suuniste ja investeerimisprioriteetide vastuvõtmine euroala jaoks tervikuna. Teises etapis on ette nähtud riigipõhised suunised iga üksiku euroala liikmesriigi jaoks, mis peab olema strateegiliste suunistega kooskõlas, ja nõukogu riigipõhised soovitused. Riigipõhiste suuniste alusel peaksid liikmesriigid välja selgitama võimalikud reformi- ja investeerimispaketid, mis esitatakse komisjonile hindamiseks. Nõukogu teeb otsuse poliitiliste ja strateegiliste suuniste kohta pärast arutelu eurorühmaga ja komisjoni poolt tehtud algatuste alusel.

Võimaluste piires peaks lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahendi juhtimine olema kooskõlas Euroopa poolaastaga ja muude olemasolevate majanduspoliitika koordineerimisvahenditega. See tagaks protsesside ja menetluste vahelise vajaliku kooskõla. Ettepandud määruse eesmärgiks on selle kooskõla saavutamine strateegiliste juhiste, mille võtab vastu nõukogu euroala tippkohtumisel pärast eurorühmaga konsulteerimist, ja euroala soovituste vahel. See rõhutab ka riigipõhiste suuniste ja riigipõhiste soovituste vahelise kooskõla vajadust, kuna riigipõhised soovitused on Euroopa poolaasta põhialuseks. Kooskõlas aluslepingul põhineva majanduspoliitika koordineerimisprotsessiga hindab komisjon liikmesriikide poolt esitatud reformi- ja investeerimispakette, jälgib nende rakendamise seisu ja algatab strateegiliste suuniste koostamise.

Lisaks sellele on väga oluline praegune sätestus, mille kohaselt liikmesriikide poolt esitatud reformi- ja investeerimispakette hinnatakse ühiselt kokku lepitud riigipõhiseid poliitikavajadusi arvestades, kuna reformi- ja investeerimisprioriteedid erinevad liikmesriigiti oluliselt. Seetõttu peaks liikmesriikide peamiseks lähtepunktiks jääma riigipõhised soovitused, mis on igal aastal Euroopa poolaasta osana juba koostatud komisjoni poolt ja heaks kiidetud nõukogu poolt, ning nad peaksid oma reformi- ja investeerimispakette esitades selgelt viitama kehtivatele riigipõhistele soovitustele. Kuna nõukogu riigipõhiste soovituste kontekstis koostatud komisjoni aruanded riikide kohta osutavad alates 2019. aastast olulistele struktuuripoliitika vajadustele ja avaliku sektori investeeringute peamistele valdkondadele, on see hea võrdlusalus riikide reformi- ja investeerimispakettide kujundamiseks. Riigipõhised suunised võiksid riigipõhiseid soovitusi vajaduse korral täpsustada.

Olenevalt sellest, kas lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahendiga seotud reformi- ja investeerimispaketid on komisjonile hindamiseks esitatud, tuleks lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahendi võrdlusalusena kasutada eelmise aasta riigipõhiseid soovitusi. Liikmesriikide poolt esitatud reformi- ja investeerimispakettide hindamisel peab komisjon arvesse võtma ka jooksva aasta riigipõhiseid soovitusi, kui need on õigeaegselt avaldatud.

Üldjuhul peaks eespool osutatud viis säilitama peamise lähtealusena riigipõhised soovitused ning tagama sisulise kooskõla kehtivate koordineerimismenetlustega, eelkõige Euroopa poolaastaga, ja nende õigeaegsuse. Seda arvesse võttes saab lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahend realiseerida oma potentsiaali ja keskenduda liikmesriikide ees seisvate olulisimate majandus- ja eelarvepoliitika probleemide käsitlemisele.

1.3. Täiendavad kaalutlused

Kuna lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahendi eesmärgiks on struktuuripoliitika ja avaliku sektori investeeringute toetamine konkurentsivõime ja lähenemise parandamiseks, on vajalikud edasised arutelud lähenemise ja konkurentsivõime rahastamisvahendi ulatusest väljaspool, st kuidas kehtestada makromajanduslik stabiliseerimisfunktsioon, mis praegu euroala tasandil puudub. See vahend on olemas kõikides rahaliitudes, et paremini toime tulla majandusšokkidega, mida ei ole võimalik juhtida riigisisesel tasandil (3). EKP on varem tähelepanu juhtinud asjaolule, (4) et ühine makromajandusliku stabiliseerimise vahend võiks õige kujunduse korral suurendada osalevate liikmesriikide ning kogu euroala majanduslikku vastupanuvõimet, toetades samas ka ühtset rahapoliitikat. Selleks peab eelarve stabiliseerimise vahend olema piisava suurusega.

Käesolev arvamus avaldatakse EKP veebilehel.

Frankfurt Maini ääres, 30. oktoober 2019 EKP president Mario DRAGHI

(1) COM (2019) 354 final.

(2) Vt 22. juuni 2015 aruanne „Euroopa majandus- ja rahaliidu loomise lõpuleviimine“, mille koostas Jean-Claude Juncker koostöös Donald Tuski, Jeroen Dijsselbloemi, Mario Draghi ja Martin Schulziga, lk 7, avaldatud komisjoni veebilehel www.ec.europa.eu. www.ec.europa.eu.

(3) Vt arvamuse CON/2018/51 üldisi märkusi. Kõik EKP arvamused on avaldatud EKP veebilehel www.ecb.europa.eu.

(4) Vt arvamuse CON/2018/51 üldisi märkusi.