Vastutuse välistamine: käesolev kokkuvõte esindab ainult selle koostamises osalenud komisjoni talituste seisukohti ega piira ühtki komisjoni lõplikku otsust.

Taust

Riigihanked on vahend, mille abil ametiasutused otsustavad, kuidas kasutada maksumaksjate raha avaliku sektori ostudeks ja investeeringuteks. Riigihangetel on avaliku sektori poliitikas keskne osa. Majanduse seisukohast mõjutavad riigihanked olulist osa maailma kaubavoogudest. Ametiasutuste ostetavad kaubad ja teenused moodustavad ELi SKPst ligikaudu 17 %. Riigihanked mõjutavad vähemalt 22 olulist kauba- ja teenuseturgu, mille kliendid on üksnes või peamiselt avaliku sektori hankijad või kus ametiasutused sõlmivad suuri lepinguid. Kõnealustel hanketurgudel tegutsevate ettevõtete käive võib hinnanguliselt ületada 25 % ELi SKPst ja nad annavad tööd ligikaudu 31 miljonile inimesele.

Kolmandate riikidega peetavatel läbirääkimistel on EL edendanud rahvusvaheliste riigihanketurgude olulist avamist. Kuna paljud kaubanduspartnerid ei soovi oma hanketurge rahvusvahelisele konkurentsile senisest enam avada, tuleb ELi äriühingutel tegutseda aga ebavõrdsetes tingimustes, mis piiravad nende ärivõimalusi.

Sidusrühmadega konsulteerimine

Mõjuhinnangu koostamisel on arvesse võetud mitme eri sidusrühma, sh liikmesriikide, kodanikuühiskonna, tööstussektori ja valitsusväliste organisatsioonide arvamusi. Arvamusi oli võimalik esitada komisjoni korraldatud internetiarutelu, avaliku arutelu ja muud liiki arutelude käigus. Internetiarutelus osalejad üldiselt pooldasid Euroopa Komisjoni algatust ja olid nõus probleemipüstitusega, kuid olid eriarvamusel valikuvõimaluste osas. Tundub, et sidusrühmade suur enamus toetab seadusandlikku algatust, samal ajal kui oluline vähemus eelistab valikuvõimalust mitte võtta meetmeid. Ka ollakse eriarvamusel seadusandliku valikuvõimaluse olemuse koha pealt. Kuigi lähenemisviisi A[1] hõlmavale seadusandlikule valikuvõimalusele on suur toetus, toetab oluline osa vastajatest alternatiivset lähenemisviisi, mis ei hõlma lähenemisviisi A ega B[2]. Tuleb märkida, et kuigi lähenemisviis B on kõige vähem eelistatud seadusandlik valikuvõimalus, toetas sedagi üsna suur arv vastajaid.

1. Probleemipüstitus

1.1. Maailma riigihanketurgude piiratud avatus

Riigihanked ei ole hõlmatud GATT- ega GATS-lepingutega, millega reguleeritakse kaupade tarnimist ja teenuste osutamist maailmaturul. Tööstusriigid, sh ELi liikmesriigid ja 14 muud riiki (sh USA, Jaapan, Kanada ja Korea) on WTO riigihankelepingu osalised. WTO riigihankelepingu osalised on võtnud kohustuse avada oma turge vastastikku teatavate avaliku sektori üksuste tehtavate konkreetseid väärtusi ületavate teatavat liiki hangete osas. ELi liikmesriigid ja näiteks sellised riigid nagu Korea ja Tšiili on võtnud kohustuse avada oma riigihanketurge WTO-väliste vabakaubanduslepingute kaudu.

EL on vahetult huvitatud maailma riigihanketurgude avamisest, kuid tegelikkuses on konkurentsile avatud riigihanketurgudest üksnes 25 % sellised, kus kehtivad WTO riigihankelepingu või vabakaubanduslepingute raames võetud rahvusvahelised kohustused. Kuigi WTO riigihankelepingu / vabakaubanduslepingute alusel tagatakse ELi jaoks eksport üksnes 5 miljardi euro ulatuses (0,4 % ELi koguekspordist), mõjutab riigihanketurgude avamine kohustustega hõlmamata hanketurgudel eksporti veel ligikaudu 5 miljardi euro ulatuses, mis kokku mõjutab rahvusvahelist kauplemist tööstussektorites 22 valitud turul, mille käive on 25 % ELi SKPst ja kus on hõivatud 31 miljonit inimest. Konkurentsile avatud riigihanketurgudest on kokku üle 50 % sellised turud, mille sulgemiseks on kasutatud protektsionistlikke meetmeid, nt hinnasoodustusi või kohalike osade kasutamise kohustust. Peale selle on ligikaudu 25 % turgudest de facto avatud, kuid need võidakse iga hetk sulgeda. Seetõttu jääb ELil kasutamata ligi 12 miljardi euro ulatuses ekspordivõimalusi. Peale selle ei ole EL seni sõlminud ühtegi riigihankealast lepingut selliste riikidega nagu Hiina või India, kuigi läbirääkimised turulepääsukohustuste üle on praegu käimas mõlema nimetatud riigiga.

Riigihanketurgude avamist on takistanud tugev riiklik poliitika, mida tööstusriikides toetab sisesurve ja tärkava turumajandusega riikides vajadus arendada kõrgtehnoloogiat.

1.2. ELil puudub läbirääkimistel mõjujõud hangete üleilmastumise toetamiseks

WTO riigihankelepingu muude osalistega võrreldes on EL oma riigihanketurul lasknud võtta ulatuslikke kohustusi. Seetõttu on WTO riigihankelepingu mitme osalise strateegilised majandushuvid praeguses olukorras kaitstud. Kuna WTO riigihankeleping ei ole mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste osa, saab riigihanketurgudele juurdepääsu üle läbirääkimisi pidada üksnes oma riigihanketurule juurdepääsu tagamise alusel (mitte näiteks madalamate tariifide alusel). Ka asjaolu, et mitu olulist lepingut on sõlmitud sellist liiki hankemenetluse alusel, mis ei ole kohustustega hõlmatud, toetab arvamust, et ELi riigihanketurg on avatum kui rahvusvahelised kohustused seda ette näevad.

1.3. Mõned liikmesriigid võtavad siseriiklikke meetmeid oma riigihangetele juurdepääsu reguleerimiseks

Mitu liikmesriiki on võtnud meetmeid, et reguleerida juurdepääsu oma riigihanketurule. Teised on komisjoni mitteametlikult teavitanud kavatsusest kehtestada meetmed. Kuna kolmandatest riikidest pärit tarnijate puhul on ELi hanketurule juurdepääsu reguleerimine ühise kaubanduspoliitika raames selgelt ELi ainupädevuses, ei ole liikmesriikidel pädevust ise selles valdkonnas õigusakte vastu võtta.

Kuna puuduvad suunised või õigusaktid, millega reguleeritakse välismaiste pakkujate juurdepääsu ELi riigihanketurule, on avaliku sektori hankijatel keeruline aru saada, milline on riigihangete valdkonnas võetud ELi rahvusvaheliste kohustuste reguleerimisala. Kõigist lepingu sõlmimise teadetest 28 % moodustavad teated, mille puhul WTO riigihankelepingu reguleerimisala on valesti hinnatud. See saadab välismaistele pakkujatele vale sõnumi.

1.4. Üldised probleemid

Üldiselt on enamik kolmandate riikide riigihanketurge ELi ettevõtjatele suletud. ELi ettevõtjatel jääb kasutamata ekspordivõimalusi ligikaudu 12 miljardi euro ulatuses. Kui kolmandad riigid oleksid nõus loobuma protektsionistlike meetmete kasutamisest üksnes nende sektorite puhul, kus neil on strateegilised aktiivsed huvid, avataks nii ELi jaoks juurdepääs ekspordile kuni 4 miljardi euro ulatuses. See mõjutab ELi ettevõtjate suutlikkust luua mastaabisäästu. Peale selle on 25 % hanketurgudest, kus ELi ettevõtjad kaupu tarnivad ja teenuseid osutavad, de facto avatud, kuid seal võidakse igal ajal võtta protektsionistlikke meetmeid.

Praegune protektsionistlik poliitika võib moonutada ettevõtjate investeerimisotsuseid ja selle tagajärjel võidakse töökohad viia kunstlikult EList välja. Sama võib öelda tehnosiirde kohta, kui see toimub pigem tööstuspoliitilistel (nt Hiina kodumaine uuendustegevus) kui pelgalt kaubanduslikel põhjustel. Keskpikas perioodis võivad juurdepääsuprobleemid laieneda ka nendele sektoritele, kus ELil on olemasolevaid kaubandustõkkeid ületada võimaldav konkurentsieelis (nt farmaatsiatooted).

ELi ettevõtjad, kaubad ja teenused ei konkureeri võrdsetel tingimustel. Sektoripõhiselt on Hiina ehitusettevõtjatele ja Jaapani raudtee-ettevõtjatele antud võimalus sõlmida lepinguid ELi avaliku sektori hankijatega, kuid vastupidi mitte. Mitmel juhul on riigi toetust saavatel äriühingutel (nt Venemaa ja Hiina äriühingutel) olnud võimalik esitada põhjendamatult madala hinnaga pakkumusi.

1.5. Subsidiaarsuse analüüs

Käesoleva algatuse raames subsidiaarsuse küsimus ei tõstatu, kuna ELi riigihanketurule juurdepääsu käsitlevad eeskirjad ja sellekohased läbirääkimised kuuluvad ühise kaubanduspoliitika reguleerimisalasse, mis on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 207 kohaselt ELi ainupädevuses. Seepärast tuleb mis tahes meede, millega luuakse rahvusvahelise kaubanduslepingu rakendamise raamistik, võtta ELi tasandil.

2. Eesmärgid

Aus konkurents ja juurdepääs riigihanketurgudele on majanduskasvu toetamise ja töökohtade loomisel kesksed tegurid, eriti hiljutise majanduskriisi kontekstis. Seda arvestades on käesoleva seadusandliku algatuse eesmärk soodustada kolmandate riikide riigihanketurgude senisest suuremat avamist, et parandada ELi ettevõtete ärivõimalusi.

Seepärast eeldatakse, et algatus suurendab ELi ettevõtete konkurentsivõimet nii ELis kui ka rahvusvaheliselt, soodustab VKEde rahvusvahelistumist globaalses majanduses, suurendab hõivatust ja aitab edendada innovatsiooni ELis. Need üldeesmärgid on mõjuhinnangus esitatud eri- ja tegevuseesmärkidena. Erieesmärgid hõlmavad ELi-välistel riigihanketurgudel ELi kaupade ekspordi ja teenuste osutamise toetamist, ELi mõjuvõimu suurendamist rahvusvahelistel hankeid käsitlevatel läbirääkimistel, õiguskindluse suurendamist seoses kolmandate riikide juurdepääsuga ELi riigihanketurgudele ning rahvusvaheliste lepingute raames ELi suhtes riigihangete valdkonnas võetud kohustustest kinnipidamise tagamist.

3. Poliitikavalikud

3.1. Lähtestsenaarium: meetmeid ei võeta (valikuvõimalus 1)

Lähtestsenaariumis kirjeldatakse, mis juhtub kirjeldatud probleemsete valdkondadega kõige tõenäoliselt, kui ELis täiendavaid meetmeid ei võeta. Selle stsenaariumi kohaselt ei võeta ELis uusi meetmeid. ELi kehtiv õigusraamistik ja vastavad tavad jäävad kehtima ning EL jätkab täiendava turulepääsu üle läbirääkimiste pidamist (Hiina ühinemine WTO riigihankelepinguga, vabakaubanduslepingud India ja Jaapaniga, kahepoolsed hangete avamised USAga) ning ta sõltuks väga palju praegu WTO riigihankelepingu või vabakaubanduslepingute raames võetud turu avamise kohustustest ning nendest kohustustest, mis võidakse võtta tulevikus. Tegelikkuses aga valitseb märkimisväärne ebakindlus WTO riigihankelepingu raames turulepääsu üle peetavate läbirääkimiste võimaliku ulatuse ja edu osas ning käimasolevate kahepoolsete läbirääkimiste osas.

3.2. Muu kui seadusandlik tegevus (valikuvõimalus 2):

3.2.1. Pehme õigus ja vaidluste lahendamine / rikkumismehhanism (valikuvõimalus 2A)

Selle valikuvõimaluse kohaselt täpsustab komisjon selgitavates dokumentides ELi rahvusvaheliste kohustuste reguleerimisala ja annab suuniseid kehtivate vahendite, nt direktiivi 2004/17 (energeetika-, vee- ja transpordisektoris tegutsevate üksuste hanked) artiklite 58 ja 59 jõustamise kohta. Komisjon kaalub ka olemasolevate vahendite, nt ELi rikkumismenetluste ja WTO/vabakaubanduslepingute raames kasutatavate vaidluste lahendamise mehhanismide aktiivsemat kasutamist, kui kaubanduspartnerid rikuvad oma kohustusi.

3.2.2. Käimasolevate läbirääkimiste tõhustamine (valikuvõimlus 2B)

Selle valikuvõimalusega julgustab EL süstemaatiliselt kaubanduspartnereid ühinema WTO riigihankelepinguga, nõutab kõigile vabakaubanduslepingutele riigihankealaste peatükkide lisamist (see hõlmab Türgiga tolliliidu üle peetavate läbirääkimiste uuesti avamist, et lisada hankepeatükk), uute läbirääkimiste alustamist ja kehtivate vabakaubanduslepingute (Tšiili, Mehhiko) hankepeatükkide laiendamist.

3.3. Seadusandlik valikuvõimalus Euroopa Komisjoni poolse järelevalvega (valikuvõimalus 3)

Selle seadusandliku valikuvõimalusega määratakse kindlaks juurdepääs ELi rahvusvaheliste kohustustega hõlmatud ja hõlmamata riigihangetele ja reguleeritakse seda ning kehtestatakse hangete päritolureeglid, millega tehakse kindlaks kaupade ja teenuste päritolu. Arvestades valitsusväliste organisatsioonide väljendatud muret, antakse selle valikuvõimalusega täielik juurdepääs vähim arenenud riikide kaupadele ja teenustele. Lisaks kõnealuse seadusandliku algatuse põhielementidele on võimalik eristada kolm alternatiivset lähenemisviisi, mida on kirjeldatud valikuvõimaluste 3A, 3B ja 3C all.

3.3.1. Lähenemisviis, mis põhineb hõlmamata hangete üldisel juurdepääsupiirangul ELi tasandil (valikuvõimalus 3A)

Selle lähenemisviisi raames tuleb ELi avaliku sektori / võrgustiku sektori hankijatel kolmandate riikide kaubad, teenused ja ettevõtted põhimõttelist kõrvale jätta, kui need ei ole hõlmatud ELi rahvusvaheliste kohustustega. Selleks et vältida takistusi selliste kaupade ja teenuste hankimisel, mis ei ole ELis kättesaadavad ja/või mida on vaja hädaolukorras ja/või mis on põhjendatud olulise üldise huviga, kehtestatakse algatusega seadusandlikud erandid kõrvalejätmise kohustusest ja antakse komisjonile võimalus teha täiendavaid erandeid peatamisloa abil, kui see on eriasjaoludel nõutav.

3.3.2. ELi hankivate üksuste tehtavatel üksikutel otsustel põhinev lähenemisviis ja komisjoni hallatavad mehhanismid hõlmamata hangete puhul (valikuvõimalus 3B)

3.3.2.1. Liikmesriikide tasandil: üksikute hankivate üksuste otsused Euroopa Komisjoni järelevalve all (valikuvõimalus 3B1)

Hõlmamata hangete puhul oleks ELi avaliku sektori / võrgustiku sektori hankijatel võimalus kas lubada kolmandatest riikidest pärit kaupade tarnijatel või teenuse osutajatel osaleda pakkumusmenetluses või jätta nad sellest kõrvale. Enne välismaiste pakkumuste kõrvalejätmise otsuse tegemist, tuleb komisjoni teavitada (hanketeate abil). See võimaldaks komisjonil jälgida olukorda ja tagada ühetaolisus ELis.

3.3.2.2. ELi tasandil: komisjoni hallatavad mehhanismid (3B2)

ELi tasandil otsustab komisjon lähtuvalt turulepääsutakistustest ja/või konkreetsetest kaebustest avada uurimise ELi tarnijate või kolmandates riikides tehtud pakkumuste suhtes võetud protektsionistlike meetmete ja muude kaubandustõkete kohta. Komisjon võiks siis 1) kutsuda asjaomaseid kaubanduspartnereid üles alustama läbirääkimisi praeguste kaubandustõkete kõrvaldamiseks ja/või näha ette vastastikused turulepääsukohustused, et tagada juuredpääs teiste osapoolte riigihanketurgudele ning 2) võtta piiravaid meetmeid kõnealuste kolmandate riikide pakkumuste suhtes, kui asjaomased kaubanduspartnerid keelduvad läbirääkimistel osalemast.

3.3.3. Valikuvõimalus 3C: avaliku sektori /võrgustiku sektori hankijate võimalus lubada hankemenetlusse ELi rahvusvaheliste kohustustega hõlmamata äriühingud, kaubad ja teenused komisjoni teavitamise korral ja komisjoni otsus kehtestada juurdepääs ELi riigihanketurule

See valikuvõimalus võimaldab avaliku sektori / võrgustiku sektori hankijatel komisjoni nõusoleku korral lubada hankemenetluses osaleda rahvusvaheliste turulepääsukohutustega hõlmamata äriühingutel, kaupadel ja teenustel. Neil tuleb kõigepealt teatada hanketeates oma valmisolekust lubada sellistel äriühingutel, kaupadel ja teenustel hankemenetluses osaleda. Kui nad saavad selliseid kaupu ja teenuseid hõlmavaid pakkumusi, peavad nad komisjoni sellest teavitama. Komisjon teeb otsuse olulise vastastikkuse alusel 6–8 nädala jooksul.

3.4. Seadusandlik lähenemisviis ilma Euroopa Komisjoni poolse järelevalveta (artikli 58 laiendamine direktiivide reguleerimisalale täies ulatuses)

Selleks et avaliku sektori / võrgustiku sektori hankijatel ei oleks komisjoni vaja teavitada, laiendatakse artiklite 58 ja 59 sätteid teenustele, ehitustöödele, avalik-õiguslikele asutustele, keskvalitsusele ja kohalikele omavalitsustele. Nende artiklite kohaldamise kohta antakse suuniseid selgitavates dokumentides (nagu valikuvõimaluse 2 korral). Selle algatuse põhielemendid on samad nagu valikuvõimaluse 3 puhul.

3.5. Valikuvõimalus 5: „Osta Euroopa tooteid”

Selleks et luua võrdsemad võimalused peamiste kaubanduspartneritega, nt USA ja Hiinaga, võiks EL luua hinnasoodustuste süsteemi 25 %-lise marginaaliga, võttes aluseks hõlmamata hangete puhul kasutatava „Osta Ameerika tooteid” ja „Osta Hiina tooteid” poliitika. Sellega kiidaks EL aga kaudselt heaks sellised maailmas kasutatavad hinnasoodustusmehhanismid, millele ta ise vankumatult vastu seisab. See valikuvõimalus tuleks seepärast kohe kõrvale jätta ja seda ei analüüsita.

3.6. Valikuvõimalus 6: ebaausate põhjendamatult madala hinnaga pakkumuste korrigeerimine (täiendav valikuvõimalus)

Eespool osutatud valikuvõimalusi tuleks täiendada valikuvõimalusega, mille eesmärk on lahendada probleemid, mis tulenevad teatavate kolmandate riikide tarnijate küsitavast (väga) madalast hinnast, kuna nad saavad toetusi või järgivad ebaausaid konkurentsitavasid.

4. Mõju hindamine

Iga valikuvõimaluse mõju hindamisel võetakse arvesse 9 kriteeriumi, sh mõju kaubavoogudele, kaubanduspartneritele läbirääkimiste käigus avaldatava mõju suurenemine ning mõju halduskoormusele.

Nende valikuvõimaluste mõju hindamise lähtealus on ekspordi võimalik suurenemine 4 miljardi euro võrra (mis tähendab umbes 60 000 töökohta), kui 12 suurimat ELi-välist kaubanduspartnerit avavad need hanketurud, kus neil on vastavad aktiivsed huvid ELi turgudel. Valikuvõimaluse tõhususe kindlakstegemisel võrreldakse iga valikuvõimaluse kulu selle võrdlusnäitajaga. Iga kavandatud meetmega seotud kulu ja tulu hindamisel tuleks arvestada ka kaubanduspartnerite võetavaid võimalikke survemeetmeid.

Valikuvõimalusega 1 (lähtestsenaarium) ja valikuvõimalusega 2B (täiendavad läbirääkimised) peaks hinnangute kohaselt kaasnema täiendavad ekspordivõimalused 1 miljardi euro ulatuses (12 000–18 000 töökohta).

Valikuvõimalus 2A (õiguslikud selgitused ja olemasolevate mehhanismide tõhusam kasutamine), millega on ette nähtud direktiivis 2004/17/EÜ (artikli 58 lõige 2) sätestatud kehtivate piirangute senisest suurem kasutamine, annab tõenäoliselt kõige paremad tulemused eeskirjade selgitamise ja õigusselguse osas. Kohustustega hõlmatud ja hõlmamata hangete reguleerimisala käsitlevad suunised aitavad tõesti õiguskindlust suurendada, kui välismaiseid kaupu ja teenuseid hõlmavad pakkumused tuleb pakkumusmenetlusest kõrvale jätta. Eeldatakse, et valikuvõimalus 2A ei mõjuta muid kriteeriume oluliselt.

Valikuvõimalus 3A (hõlmamata hangete üldine juurdepääsupiirang ELi tasandil) peaks aitama oluliselt suurendada õiguskindlust, kuna see aitaks vältida probleeme, mis tulenevad vastastikuse sümmeetria klauslite ebakorrektsest rakendamisest. Piiranguid oleks võimalik kohaldada suurel osal asjaomastest hanketurgudest, kuid peatamisluba kohaldataks tõenäoliselt kütuse, farmaatsiatoodete, meditsiiniseadmete ja arvutite hangete puhul. Võimalik mõju kaubavoogudele on ulatuslik, kuna see valikuvõimalus aitaks avada ELi kaupade ja teenuste impordivõimalusi kuni 4 miljardi euro ulatuses. Selle valikuvõimalusega võivad kaasneda ulatuslikud survemeetmed (1 miljardi euro ulatuses) ja oluline mõju suurenemine. Mõju riigi rahandusele ja halduskoormusele oleks väga piiratud.

Valikuvõimalusega 3B (üksikud üksused võivad Euroopa Komisjoni järelevalve all jätta kolmandate riikide hanked kõrvale (3B1) ning komisjoni vahendid, mille abil uuritakse ELi kaupade, teenuste ja äriühingute turulepääsuolukorda kolmandates riikides (3B2)) suurendatakse õiguskindlust, kuna komisjonil oleks viimane sõna võimalike diskrimineerivate meetmete kohta. See valikuvõimalus hõlmab kõiki asjaomaseid majandussektoreid. Kõnealune algatus aitaks avada turgu ekspordile 4 miljardi euro ulatuses ja luua 60 000 töökohta. Selle valikuvõimaluse võimendav mõju on veidi suurem kui valikuvõimaluse 3A puhul, kuna see võimaldab keskenduda valikuvõimaluse 3B2 kohastele kolmandate riikide aktiivsetele huvidele. Selle valikuvõimalusega kaasnev vastumeetmete võtmise oht on piiratud, kuna ELi hanketurg suletaks piiratud ulatuses ja sihipäraselt. Mõju riigi rahandusele oleks piiratud, kuid avaliku sektori hankijate, ettevõtjate ja isegi Euroopa Komisjoni halduskoormus suureneks üsna palju tulenevalt teavitamissüsteemist (võtab 6–8 nädalat).

Valikuvõimaluste 3C ja 4 mõju oleks sarnane valikuvõimaluse 3A mõjuga. Kõigist valikuvõimalustest on suurima halduskoormusega valikuvõimalus 3C (teatamine peatamislubade asemel) ning valikuvõimalus 4 ei aitaks parandada rahvusvaheliste kohustuste täitmist sel määral, nagu valikuvõimalused 3A või 3B.

Valikuvõimalus 6 (põhjendamatult madala hinnaga pakkumuste korrigeerimine) täiendab muid valikuvõimalusi ja see mõjutab üksnes välismaised pakkumusi. Mõju halduskoormusele ja riigi rahandusele oleks minimaalne, kuid see sõltuks konkreetsete juhtude arvust. Samas on vastumeetmete võtmise oht, sest äriühingud, kes jäetakse kõrvale põhjendamatult madala hinnaga pakkumuste tõttu, on väga tõenäoliselt riigiomandis olevad äriühingud.

5. Valikuvõimaluste võrdlemine

Kavandatud poliitikavalikute võrdlemisel on aluseks võetud nende mõju seatud eesmärkidele ja tõhusus.

Valikuvõimalus 1 ei aita saavutada seatud eesmärke ja seda käsitatakse üksnes lähtestsenaariumina, millega võrreldakse muid valikuvõimalusi. Valikuvõimalus 2 aitab seatud eesmärke (õiguskindluse suurendamine ja juurdepääs kolmandate riikide turgudele) saavutada üksnes piiratud määral ning tõhususe, tulemuslikkuse ja ühetaolisuse seisukohast annab see valikuvõimalus kõige vähem kasu. Valikuvõimalused 3A, 3C ja 4 aitavad seatud eesmärke saavutada, kuid need ei ole tõhusad võimalike vastumeetmete võtmisega seotud kulude ning ka USAs ja Hiinas tegutsevate ELi ettevõtete tarneahela probleemide tõttu. Valikuvõimalus 3C tekitab olulist halduskoormust. Ükski valikuvõimalus, v.a valikuvõimalus 6, ei aita tegelikkuses lahendada probleeme, mis on seotud pakkumuste põhjendamatult madalate hindadega tulenevalt riiklikult subsideeritavatest ettevõtjatest, kaupadest ja teenustest. Valikuvõimalus 3B aitab kõige tõenäolisemalt saavutada kõik eesmärgid kõige suuremas ulatuses. See valikuvõimalus annab võrreldes teiste poliitikavalikutega kõige paremaid tulemusi tõhususe, tulemuslikkuse ja ühetaolisuse seisukohast. Seepärast soovitatakse järgida valikuvõimalust 3B koos valikuvõimalustega 6 ja 2B.

6. Järelevalve ja hindamine

Komisjon jälgib seda, kuidas liikmesriigid ja liikmesriikide avaliku sektori / võrgustiku sektori hankijad täidavad kohustusi, mis on ette nähtud välishangete algatusega. Algatuses on esitatud mitu näitajat, mille alusel jälgitakse iga erieemärgi saavutamist ja eelkõige:

· hangetega seotud ekspordi täienevat suurenemist

· kolmandates riikides avatud sektorite (22 valitud sektorite hulgast) arvu võrreldes

· praeguse olukorraga

· hankevaldkonna kaubavoogude suurenemist

· Euroopa Komisjoni algatatud uurimiste arvu

· ELi tarnijate suhtes kohaldatavate hankeid hõlmavate turutõkete kõrvaldamist konkreetsetes kolmandates riikides

· siseriiklike õigusaktide muutmist, et kajastada rahvusvahelisi kohustusi riigihangete valdkonnas.

[1] Lähenemisviis A: põhimõtteliselt nõutakse ELi hankivatelt üksustelt ELi rahvusvaheliste kohustustega hõlmamata kolmandate riikide kaupade, teenuste ja ettevõtete kõrvalejätmist.

[2] Lähenemisviis B: tingimusel et komisjoni teavitatakse, antakse ELi hankivatele üksustele võimalus jätta kõrvale ELi rahvusvaheliste kohustustega hõlmamata kolmandate riikide kaubad, teenused ja ettevõtted. Lisaks antakse komisjonile spetsiaalne vahend, mis võimaldab korraldada uurimisi ELi kaupade, teenuste ja ettevõtete turulepääsu kohta ning kehtestada kolmandatest riikidest pärit kaupade ja teenuste suhtes piiravaid meetmeid, kui ELi kaupadel, teenustel ja ettevõtetel puudub piisav juurdepääs vastavate riikide riigihanketurgudele.