P6_TA(2004)0013

Olukord Iraagis

Euroopa Parlamendi resolutsioon olukorra kohta Iraagis

Euroopa Parlament,

- võttes arvesse oma varasemaid resolutsioone, nimelt 16. mai 2002 resolutsiooni olukorra kohta Iraagis üksteist aastat pärast Lahesõda [1] ja 30. jaanuari 2003 [2] resolutsiooni olukorra kohta Iraagis, samuti oma 24. septembri 2003 soovitust nõukogule olukorra kohta Iraagis [3] ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2003 otsust 2004/155/EÜ paindlikkusinstrumendi kasutuselevõtu kohta Iraagi taastamise ja ülesehitamise jaoks kooskõlas 6. mai 1999 institutsioonidevahelise kokkuleppe punktiga 24 [4],

- võttes arvesse ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioone 1483 [5], 1500 [6], 1502 [7], 1511 [8] ja 1546 [9],

- võttes arvesse oma kodukorra artikli 103 lõiget 2,

A. olles teadlik ÜRO Julgeolekunõukogu 30. juuni 2004. a resolutsiooni 1546, millega kinnitatakse Iraagi ajutise valitsuse suveräänset staatust, ühehäälsest vastuvõtmisest ja toetades selle rakendamist,

B. arvestades, et Euroopa Ülemkogu kinnitas 17.- 18. juuni 2004. a kohtumisel veel kord kohustust luua turvaline, stabiilne, ühendatud Iraak, kus valitsevad heaolu ja demokraatia ning olles teadlik 13. septembri 2004. a üldasjade nõukogu järeldusest,

C. tervitades Euroopa Komisjoni teatist (KOM(2004)0417) Euroopa Liidu ja Iraagi kohta ja selles kavandatud suhete arendamise raamistiku kohta,

D. arvestades, et poliitiline ja julgeoleku olukord Iraagis jääb endiselt ebastabiilseks ning põhjustab paljude eurooplaste, iraagi elanike ja rahvusvahelise sõjaväepersonali hulgas arvukaid hukkumisi ja vigastusi,

1. mõistab teravalt hukka valimatut vägivalda ja eriti igasugused tsiviilisikute, religioossete vähemuste, politseiteenistuste ja mitmerahvuseliste väeosade sõdurite vastu suunatud terrorirünnakud, pantvangide võtmise, sh ajakirjanike ja valitsusväliste organisatsioonide töötajate hulgast, ja sooritatud julmad mõrvad, mille eest on siiani karistused määramata; kinnitab, et tuleb teha kõikvõimalikke jõupingutusi sarnaste katsete peatamiseks, mille abil vägivalda kasutades püütakse nõrgendada Iraagi valitsuse ja rahvusvahelise üldsuse otsusekindlust demokraatliku protsessi edendamisel;

2. mõistab eriti teravalt hukka Prantsuse ajakirjanike Christian Chesnot ja George Malbrunot, Itaalia humanitaarabi töötajate Simona Torretta ja Simona Pari ja Briti kodaniku, pantvangi võtmise ning nõuab nende ja teiste pantvangide tingimusteta vabaks laskmist rahvusest sõltumata; tervitab Iraagi kodanike ja islamimaailma laiaulatuslikku solidaarsust pantvangidega; nõuab Iraagi võimuorganitel ja muudel asjasse puutuvatel instantsidel teha kõik endast olenev pantvangide vabastamiseks ja mitte teha takistusi selle eesmärgi saavutamisel; nõuab, et kõik võimalik oleks tehtud Itaalia ajakirjaniku Enzo Baldoni põrmu kodumaale tagasitoomiseks;

3. nõuab, et nõukogu eesistuja, ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja Euroopa Komisjon toetaks asjasse puutuvate liikmesriikide antud eesmärgiga seotud konkreetseid algatusi;

4. kutsub Iraagi valitsusorganeid ja religioosseid kogukondi kogu riigis, eriti aga kõiki religioosseid instantse, mõistma terrorismi otsustavalt, selgelt ja ühemõtteliselt hukka ükskõik missuguses vormis;

5. kinnitab veel kord Euroopa Liidu kindlameesust abistada Iraaki ümberkujundamisprotsessis ja taasintegreerumisel rahvusvahelisse üldsusesse suveräänse, sõltumatu ja demokraatliku partnerriigina; toetab igati Euroopa Komisjoni keskmise tähtajaga strateegiat, mis vastab antud põhimõtetele;

6. nõuab, et Iraagi üleminekuaja rahvusassamblee valimised, mis ajakava järgi toimuvad 2005. a jaanuaris ja mis on demokraatliku Iraagi kujunemisel üks olulisemaid samme, oleksid vabad ja õiglased ning naiste täieliku osalemisega;

7. toetab Euroopa Komisjoni ettepanekut eraldada veel 200 miljonit eurot ELi panusena Iraagi ülesehitamisse 2005. aastal ja nõuab, et nõukogu rakendaks selle kohustuse täitmisel paindlikkusinstrumenti ilma kulude vähendamiseta muudes ELi välistegevuse valdkondades; rõhutab, et ülesehitamisprotsess peab olema igati läbipaistev, eriti mis puudutab selle poliitilist, majanduslikku ja rahalist külge;

8. soovitab parlamendi välisasjade komisjonil koostada põhjalik raport situatsiooni kohta Iraagis, mis arvestaks sõja tagajärgi ja kõiki riigi rehabilitatsiooni, ülesehitamise ja stabiliseerimisega seotud probleeme;

9. teeb parlamendi presidendile ülesandeks edastada käesolev resolutsioon nõukogule, ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale, Euroopa Komisjonile, liikmesriikide parlamentidele, Iraagi ajutisele valitsusele, Iraagi üleminekuaja rahvusassambleele, ÜRO peasekretärile ja ÜRO Julgeolekunõukogule.

[1] ELT C 180 E, 31.7.2003, lk 499.

[2] ELT C 39 E, 13.2.2004, lk 67.

[3] ELT C 77 E, 26.3.2004, lk 226.

[4] ELT L 54, 23.2.2004, lk 1.

[5] ÜRO Julgeolekunõukogu 22. mai 2003 resolutsioon 1483, "Võimu" kohta Iraagis pärast sõda ja ÜRO eriesindaja volituste kohta.

[6] ÜRO Julgeolekunõukogu 14. august 2003 resolutsioon 1500, Iraagi esindusnõukogu ja ÜRO abimissiooni loomise kohta.

[7] ÜRO Julgeolekunõukogu 26. august 2003 resolutsioon 1502, ÜRO ja humanitaarabi töötajate kaitse tagamise nõude kohta.

[8] ÜRO Julgeolekunõukogu 16. oktoober 2003 resolutsioon 1511.

[9] ÜRO Julgeolekunõukogu 8. juuni 2004 resolutsioon 1546.

--------------------------------------------------