Brüssel 07.01.2005

KOM(2004) 860 lõplik

KOMISJONI ARUANNE

komiteede töö kohta 2003. aastal {SEC(2004)1722}

1. ÜLDISED MÄRKUSED KOMITEEMENETLUSE SÜSTEEMI KASUTAMISE KOHTA

Käesolev aruanne käsitleb komiteemenetluse komiteede tegevust 2003. aastal. Aruande põhistruktuur sarnaneb eelmise, 2002. aasta aruande omale. Aruanne koosneb sissejuhatavast 1. jaost, 2. jaost, mis annab horisontaalülevaate komiteede tegevusest ja lisast, kus komisjoni[1] erinevate talituste kaupa on esitatud üksikasjalikud statistilised andmed komiteemenetluse üksikkomiteede kohta. Hea statistiline läbipaistvus on omane ka lisale, kus on ükshaaval loetletud kõik komiteed ning lisatud tekstilised märkused nende tegevuse kohta.

1.1 Komiteemenetluse komiteede õiguslik olemus ja roll

Komiteemenetluse komiteede eesmärgiks on komisjoni abistamine talle seaduseandjate, st nõukogu ja Euroopa Parlamendi antud rakendusvolituste kasutamisel. Komiteemenetluse komiteedel on kolm olulist ühistunnust:

Esiteks on seaduseandja (nõukogu ja Euroopa Parlament) loonud need komiteed vastavalt nende moodustamist sätestavate põhiõigusaktide vastuvõtmise ajal kehtinud seadusandlikele menetlustele, nimelt koostöö- või nõuandemenetlusele ning alates Maastrichti lepingu jõustumisest ka vastavalt kaasotsustamismenetlusele. Seega on komiteemenetluse komiteede õiguslik alus sätestatud nn põhiõigusaktides.

Teiseks on nende struktuur ja töömeetodite mitmed aspektid standardiseeritud. Iga komiteed juhib komisjoni esindaja ning komitee koosneb liikmesriikide esindajatest; nemad on selle ainsad “liikmed”. Komiteed sekkuvad põhiõigusaktides sätestatud menetluste raames, juhindudes nõukogu otsusest komiteemenetluse kohta.

Vana, 13. juuli 1987. aasta otsus 87/373/EMÜ komiteemenetluse kohta (1987. aasta komiteemenetluse otsus)[2] on tunnistatud kehtetuks nõukogu otsuse 1999/468/EÜ[3] artikliga 9. Ajutiselt, kuni põhiõigusaktide muutmiseni, jäid samaaegselt kehtima 1987. aasta menetlused ja otsusele 1999/468/EÜ vastavad komiteemenetlused. Selle saavutamiseks kasutati individuaalseid muutmisakte või “vastavusseviimise eeskirju ” (vaata 1. jao artiklit 2).

Kolmandaks avaldavad komiteed arvamusi neile komisjoni poolt seadusandlike põhiaktide kohaselt esitatud rakendusmeetmete eelnõude kohta ning sekkuvad selleks ettenähtud nõuande-, korralduskomitee või regulatiivkomitee menetluse raames.

Nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artikli 2 kohaselt tuleks korralduskomitee menetlust järgida ühise põllumajanduspoliitika või ühise kalanduspoliitika kohaldamise või oluliselt eelarvet mõjutavate programmide rakendamisega (artikli 2 lõige a) seotud juhtimismeetmete puhul. Regulatiivkomitee menetlus on ette nähtud kasutamiseks põhiseadusaktide oluliste sätete rakendamiseks mõeldud üldmeetmete puhul, sealhulgas inimeste, loomade ja taimede tervise ja ohutuse kaitset puudutavad meetmed, samuti meetmed, mille eesmärgiks on ajakohastada põhiseadusaktide “tehnilisi” elemente (artikli 2 lõige b). Nõuandemenetlust kohaldatakse alati, kui seda peetakse kõige sobivamaks.

1.2 Otsuse 1999/468/EÜ rakendamine

Nõukogu otsuse 1999/468/EÜ[4] rakendamist käsitlevas deklaratsioonis nr 2 leppisid nõukogu ja komisjon kokku, et sätteid, mis hõlmavad komisjoni tema rakendusvolituste kasutamisel abistavaid komiteesid vastavalt otsusele 87/373/EMÜ, kohandatakse esimesel võimalusel, järgides sealjuures asjakohaseid õigusalaseid menetlusi, et viia need kooskõlla otsuse 1999/468/EÜ artiklitega 3–6.

Pärast otsuse 1999/468/EÜ jõustumist on uuendatud mitmete seadusandlike põhiaktide komiteemenetlusi, tehes seda iga juhtumi puhul eraldi. Kaasajastamise lõpuleviimiseks esitas komisjon 2001. aasta lõpul neljast ettepanekust koosneva paketi (nn “vastavusseviimise eeskirjad” ),[5] mis hõlmas rohkem kui 300 rakendusmenetlusi kehtestavat põhiakti. 2003.[6] aasta kestel võtsid nõukogu ja parlament “vastavusseviimise eeskirjad” vastu, järgides asjakohaseid seadusandlikke menetlusi (nõusolekumenetlus, kaasotsustamismenetlus ja konsulteerimismenetlus koos kvalifitseeritud häälteenamuse ja ühehäälsusega) vastu. Tuleks märkida, et vastavusseviimise aktid ei mõjuta õigusaktide sisulisi sätteid ega kaitsemeetmete menetlust ega ka põhiliste õigusaktidega sätestatud komiteede olemust.

Uueks oluliseks elemendiks on vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artiklile 7 ning komisjoni ja nõukogu seda sätet puudutavate avalduste kohaselt (eelkõige avaldused nr 4 ja 5) juurutatud meetmed, mis on kavandatud komiteemenetluse komiteede töö läbipaistvuse parandamiseks .

Sellega seoses on käesoleva komiteede tööd käsitleva aastaaruande avaldamine vastavalt artikli 7 lõikele 4 juba iseenesest oluline panus komisjoni rakendusvolituste alase tegevuse tutvustamisse.

Ühtlasi on komisjon kooskõlas artikli 7 lõikega 4 avaldanud kõikide teda rakendusvolituste kasutamisel abistavate komiteede loetelu.[7] Tegutsevate komiteede pidevalt ajakohastatava nimestiku võib leida registrist (vaata allpool) ja aastaaruannetest.

31. jaanuaril 2001. aastal, järgides artikli 7 lõiget 1, võttis komisjon vastu töökorra standardeeskirjad, [8] mille alusel olemasolevad või äsjaloodud komiteed koostavad oma töökorra. Komisjon kavatseb vastu võtta standardtöökorra uuendatud variandi töökorra vastavusse viimiseks uute reeglitega, mis on kehtestatud dokumentidele juurdepääsule (vaata allpool). 2003. aasta lõpuks olid 94 komiteed 263-st vastu võtnud kehtival standardtekstil põhineva sisemise töökorra.

Ja lõpuks on otsuse 1999/468/EÜ artikli 7 lõikes 5 sätestatud, et komisjon peab avaldama registri, mis sisaldab viiteid kõikide komiteemenetluse raames Euroopa Parlamendile saadetud dokumentide kohta . Nimetatud register on kasutusel olnud alates 2003. aasta detsembrist.[9] Kooskõlas nõukogu otsuse 1999/468/EÜ kohta käiva avaldusega (nr 5) võttis komisjon täiendava meetme läbipaistvuse lisamiseks − toimides 3. detsembril 2001. aastal jõustunud parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1049/2001 kohaselt, mis käsitleb üldsuse juurdepääsu institutsioonide dokumentidele,[10] täiendas ta registrit arhiiviga, mis muutis paljud Euroopa Parlamendile edastatud dokumendid üldsusele vahetult kättesaadavaks. Arhiiv sisaldab komitee tööd kajastavaid materjale ja koosolekute päevakordi, kokkuvõtteid ning hääletuste tulemusi; rakendusmeetmete eelnõusid seal esialgu ei avaldata.

1.3 Euroopa Parlamendi kontrollimisõigus

Komisjon on kohustatud teavitama Euroopa Parlamenti komiteede tööst ning saatma talle asutamislepingu artikli 251 sätete kohaselt vastuvõetud põhiõigusaktides sätestatud korras (kaasotsustamine) kõik rakendusmeetmete eelnõud, et Euroopa Parlament võiks kasutada oma kontrollimisõigust, mis on sätestatud otsuse 1999/468/EÜ artiklis 8.

2000. aasta veebruaris sõlmisid Euroopa Parlament ja komisjon kokkuleppe nõukogu otsuse 1999/468/EÜ rakendusmenetluste kohta , mis oli eelkõige mõeldud komisjonile pandud kohustustuste täitmiseks kasutatavate menetluste reguleerimiseks.[11]

Kokkulepe näeb ette dokumentide elektroonilise edastamise, mida 2001. aasta jooksul ka järk-järgult ellu viidi. Komisjoni erinevate talituste dokumendid saadetakse kõigepealt komisjoni peasekretariaati, kust need viivitamata Euroopa Parlamendi keskteenistusele lähetatakse. Tänapäeval edastatakse praktiliselt kõik dokumendid elektrooniliselt.

Kokkulepe näeb ette, et kui hädaolukorrad välja arvata, on Euroopa Parlamendil aega üks kuu alates kaasotsustamismenetluse korra kohaselt heakskiidetud õigusaktile vastava rakendusmeetme eelnõu lõppversiooni[12] kättesaamisest, et võtta vastu nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artiklis 8 osutatud resolutsioon (täiskogu istungil), kui ta leiab, et see on vajalik, kuna eelnõus ettenähtud meetmed ületavad põhiõigusaktides[13] sätestatud rakendusvolitusi.

2000. aasta veebruaris sõlmitud kahepoolse kokkuleppe rakendamiseks kasutati täiendavalt 14. detsembril 2001. aastal Euroopa Parlamendi ja komisjoni peasekretariaatide vahel sõlmitud halduskokkulepet. Halduskokkuleppe eesmärk on ühtlustada komisjoni talituste lähenemisviisi, nii et kõik 2000. aasta veebruaris sõlmitud kahepoolsest kokkuleppest tulenevad komisjoni kohustused saaksid korralikult täidetud. Eelkõige sätestatakse selles dokumendiliikide miinimumstandardid ning dokumentide ülesehitus. Tuleks märkida, et ka 2003. aastal ei teatatud ühestki juhtumist, mille puhul Euroopa Parlamendil oleks olnud vaja vastu võtta nõukogu otsuse 1999/468/EÜ artiklil 8 põhinev resolutsioon.

1.4 Meetmete eelnõude nõukogule üleandmine

2003. aastal ei teatatud ühestki meetmete eelnõu nõukogule üleandmisest. Vastavalt nõukogu otsusele 1999/468/EÜ tuleb meetmete eelnõud nõukogule üle anda siis, kui komisjon ei saa regulatiivkomitee menetluse käigus vajalikku häälteenamust või kui korralduskomitee menetluse käigus tekib komisjonile kvalifitseeritud hääleenamusel põhinev vastasseis. Üleandmisjuhtumite puudumine (nende osa oli väike ka eelmistel aastatel, moodustades alla 1 % komisjoni poolt regulatiivkomitee menetlusega ja korralduskomitee menetlusega vastuvõetud õigusaktidest) näitab, et praeguse töökorralduse tulemusena on komiteedes saavutatud hea üksmeeletase ja et komiteed kiidavad komisjoni esindajate ettepanekud tavaliselt heaks.

1.5 Üldisem areng

2002. aasta detsembris esitas Euroopa Komisjon ettepaneku läbivaadatud regulatiivkomitee menetluse[14] kohta, mis on ette nähtud kaasotsustamismenetluse korra kohaselt (asutamislepingu artikkel 251) vastuvõetud põhiõigusaktide põhiaspektide või teatud muude aspektide laiemaks rakendamiseks kavandatud meetmete jaoks. Kavandatud menetlus asetab Euroopa Parlamendi ja nõukogu võrdsele alusele komisjoni rakendusvolituste kasutamise kontrollimisel. 2. septembril 2003. aastal avaldas Euroopa Parlament komisjoni ettepanekule[15] põhimõttelist toetust, tehes vaid mõningaid ettepanekuid tehnilisteks muudatusteks. 22. aprillil 2004. aastal esitas komisjon muudetud ettepaneku,[16] millesse oli sisse viidud enamus Euroopa Parlamendi tehtud muudatusettepanekutest ning milles selgitati uut menetlust. Praegu uurib muudetud ettepanekut nõukogu.

Euroopa Tulevikukonvent tegi oma põhiseaduslepingu eelnõus valitsustevahelisele konverentsile (IGC) ettepaneku komisjoni täidesaatva võimu ümberkorraldamiseks.[17] Konvendi esitatud eelnõus tutvustatakse “delegeeritud” määrusi − need aktid võtab komisjon vastu selleks, et täiendada ja muuta Euroopa Liidu seadusandlike aktide “mitteolulisi” elemente, tegutsedes Euroopa Parlamendi ja nõukogu kontrolli all, kes võivad teha otsuseid delegeerimise tagasivõtmise või konkreetse määruse eelnõule vastuväidete esitamise kohta; taolised “delegeeritud” määrused tuleb hoida lahus rakendusseadustest, mille komisjonipoolne vastuvõtmine toimub enamasti liikmesriikide kontrolli all. 17.−18. juunil 2004.[18] aastal toimunud Euroopa Ülemkogul valitsustevahelise konverentsi poolt vastu võetud lõplikku tekstivarianti ei ole muudetud.

Euroopa Liidu laienemine toimus 1. mail 2004. aastal. Kopenhaageni tippkohtumisel 2002. aasta detsembris tehtud järeldustest juhindudes kehtestas komisjon 25. veebruaril 2003. aastal meetmed,[19] millega kümnele liituvale riigile anti aktiivse vaatleja staatus, mida hakati kohaldama päeval, mis järgnes liitumislepingu[20] allakirjutamisele 16. aprillil 2003. Järgides seda korda, kutsuti liituvate riikide esindajad enamusse komiteemenetluse komiteedest, kus nad said väljendada oma seisukohti koosolekutel arutatavate teemade kohta, kuid neil puudus rakendusmeetmete eelnõude hääletamisel osalemise õigus. Ülejäänud kolme kandidaatriigi (Bulgaaria, Rumeenia ja Türgi) osalemise aluseks oli jätkuvalt komisjoni teatis nõukogule kandidaatriikide osalemise kohta ühenduse programmides, agentuurides ja komiteedes.[21] Aruandeaasta jooksul olid kümme liituvat riiki esindatud ligikaudu 186 komitees 256-st.

2. HORISONTAALNE ÜLEVAADE TEGEVUSTEST

2.1 Komiteede arv ja menetluste liigid

Oluline on teha vahet ühelt poolt komiteemenetluse komiteede ja teiste üksuste, eelkõige komisjoni enda moodustatud ekspertgruppide vahel. Viimatinimetatud tegelevad poliitika ettevalmistamise ja elluviimisega, komiteemenetluse komiteed on aga kaasatud õigusaktide rakendamisse. Käesolev aruanne keskendub üksnes komiteemenetluse komiteedele. Komiteemenetluse komiteede arv on esitatud tegevusvaldkondade kaupa ( I tabel ) 2003. aasta 31. detsembri seisuga. Võrdluseks on toodud ka eelmise aasta arvnäitajad (seisuga 31.detsember 2002).

I TABEL – Komiteesid kokku

Poliitikasektor | 2002 | 2003 |

Ettevõtlus (ENTR) | 31 | 33 |

Tööhõive- ja sotsiaalpoliitika (EMPL) | 8 | 8 |

Põllumajandus (AGRI) | 29 | 30 |

Transport/energeetika/üleeuroopalised võrgud (TREN) | 39 | 45 |

Keskkond (ENV) | 35 | 35 |

Teadusuuringud (RTD) | 8 | 2 |

Infoühiskond (INFSO) | 13 | 13 |

Kalandus (FISH) | 3 | 3 |

Siseturg (MARKT) | 11 | 12 |

Regionaalpoliitika (REGIO) | 2 | 2 |

Maksukorraldus ja Tolliliit (TAXUD) | 9 | 9 |

Haridus ja kultuur (EAC) | 6 | 7 |

Tervishoid ja tarbijakaitse (SANCO) | 22 | 13* |

Justiits- ja siseküsimused (JAI) | 7 | 7 |

Välissuhted (RELEX) | 2 | 3 |

Kaubandus (TRADE) | 12 | 13 |

Laienemine (ELARG) | 2 | 2 |

Koostöötalitus Europe Aid (AIDCO) | 8 | 8 |

Humanitaarabi (ECHO) | 1 | 1 |

Statistika (ESTAT) | 6 | 7 |

Eelarve (BUDG) | 1 | 2 |

Euroopa Pettusevastane Amet (OLAF) | 1 | 1 |

KOKKU | 256 | 256 |

Arvud näitavad komiteemenetluse suhtelist osatähtsust erinevate poliitikasektorite tegevuses. Transpordi-/energeetikasektoril (45), keskkonnasektoril (35), ettevõtlussektoril (33) ja põllumajandussektoril (30) on kõige rohkem komiteesid. Nimetatud poliitikasektorites on kokku 143 komiteed, mis on rohkem kui pool komiteede koguarvust (256). Komisjon jätkab jõupingutusi komiteede arvu kasvu minimeerimiseks. 2002. aastaga võrreldes jäi komiteede arv 2003. aastal stabiilseks. Samal ajal kui seaduseandja moodustas teatud poliitikavaldkondades, kus tegevuste arv kasvas (eelkõige transpordi- ja energeetikasektoris) uusi komiteesid, on teistes poliitikasektorites komiteede arv vähenenud õigusliku raamistiku ümberkorraldamise tõttu (näiteks tervishoiu- ja tarbijakaitsesektoris ning teadusuuringute sektoris).

Komiteemenetluse komiteesid saab rühmitada menetluse liigi järgi (nõuandev menetlus, korralduskomitee menetlus, regulatiivkomitee menetlus ja kaitsemeetmete menetlus – vaata II tabelit). 2003. aastal jätkus 1987. aasta komiteemenetluse rakendamine kuni “vastavusseviimise määruste” jõustumiseni (vaata 1. jao artiklit 2). 1987. aasta komiteemenetluse omavahelisel kombineerimisel saadud variandid (IIa ja IIb, IIIa ja IIIb) on arvestatud kokku vastavate uute menetlusliikidega, nagu kirjeldatud avalduses nr 2 nõukogu otsuse 1999/468/EÜ[22] rakendamise kohta.

Kuna teatavad komiteed kohaldavad mitut menetlust (nõuandemenetlusest kuni regulatiivkomitee menetluseni ja lisaks kaitsemeetmete menetlust), pole neid arvestatud ühte menetlust kohaldavate komiteede arvu kindlaksmääramisel.

II TABEL – Komiteede arv menetluste liikide kaupa (2003)

Menetluse liik | Mitme menetlusega hõlmatud komiteed |

Nõuandev menetlus( | Korraldus- komitee menetlus( | Regulatiiv- komitee menetlus( | Kaitse- meetmete menetlus |

ENTR | 9 | 4 | 18 | – | 2 |

EMPL | 1 | – | 3 | – | 4 |

AGRI | – | 23 | 4 | – | 3 |

TREN | 7 | 12 | 21 | 1 | 4 |

ENV | 3 | 6 | 26 | – | – |

RTD | – | 1 | – | – | 1 |

INFSO | 1 | 3 | 3 | – | 6 |

FISH | 1 | – | – | 2 |

MARKT | 2 | 4 | 6 | – | – |

REGIO | – | 1 | – | – | 1 |

TAXUD | 1 | 4 | 4 | – | – |

EAC | 1 | – | – | – | 6 |

SANCO | 1 | – | 7 | – | 5 |

JAI | 1 | – | 1 | – | 5 |

RELEX | 1 | 1 | – | – | 1 |

TRADE | 2 | 3 | 2 | – | 6 |

ELARG | – | 1 | – | 1 | – |

AIDCO (sealhulgas DEV) | – | 6 | 2 | – | – |

ECHO | – | – | – | – | 1 |

ESTAT | – | 4 | 1 | – | 2 |

BUDG | 1 | – | 1 | – | – |

OLAF | – | – | 1 | – | – |

KOKKU | 31 | 74 | 100 | 2 | 49 |

( Sealhulgas vastavalt ka I, II ja III menetlus kooskõlas nõukogu otsusega 87/373/EÜ

Arvud näitavad, et peaaegu pooled komiteedest (100 komiteed 256-st) töötavad vaid regulatiivkomitee menetluse raames. Üksnes korralduskomitee menetluse raames töötavaid komiteesid on tunduvalt vähem (74). Poliitikasektorite võrdlemine näitab, et erinevad sektorid kasutavad kolme menetlusliiki erinevas ulatuses. Teatud poliitikasektorites on märgatav ühe menetlusliigi tugev ülekaal teistega võrreldes: transpordi-/energeetikasektor ja keskkonnasektor kasutavad oma töös suurt arvu regulatiivkomitee menetlusega hõlmatud komiteesid, põllumajandussektoris töötatakse suure arvu korralduskomitee menetlust järgivate komiteedega.

2.2 Koosolekute arv

Komiteemenetluse tasandil ei näita tegutsemisaktiivsust üksnes komiteede arv. 2003. aastal peetud koosolekute arv peegeldab töö üldist intensiivsust, samuti selle intensiivsust sektori ja üksikkomitee tasandil ( III tabel ).

III TABEL – Koosolekute arv

2002 | 2003 | 2002 | 2003 |

ENTR | 44 | 59 | EAC | 19 | 23 |

EMPL | 17 | 17 | SANCO | 109 | 101 |

AGRI | 352 | 322 | JAI | 28 | 21 |

TREN | 23 | 44 | RELEX | 1 | 5 |

ENV | 49 | 54 | TRADE | 37 | 32 |

RTD | 46 | 50 | ELARG | 7 | 8 |

INFSO | 36 | 31 | AIDCO | 40 | 35 |

FISH | 25 | 25 | ECHO | 10 | 10 |

MARKT | 25 | 38 | ESTAT | 15 | 17 |

REGIO | 12 | 12 | BUDG | 5 | 6 |

TAXUD | 106 | 113 | OLAF | 1 | 1 |

Nagu 2002. aastal, on ka nüüd koosolekute osas juhtival kohal põllumajandussektor (322 koosolekut), kuna erinevate põllumajandusturgude juhtimine nõuab sagedasi koosolekuid. Sellele järgneb maksukorralduse ja tolliliidusektor (113 koosolekut) ja tervishoiu- ja tarbijakaitsesektor (101 koosolekut), kes muu hulgas vastutab ka toiduohutuse eest, samuti rühm teisi sektoreid, nagu näiteks ettevõtlussektor, keskkonnasektor ja teadusuuringute sektor, kus koosolekute arv kõigub 50 ja 70 vahel.

2.3 Arvamuste ja õigusaktide arv

Nagu eelmises, nii on ka käesolevas aruandes toodud üldandmed komiteede esitatud ametlike arvamuste kohta[23] ja komisjoni poolt seejärel vastuvõetud õigusaktide kohta (st rakendusmeetmed, milleks on õigusaktid, haldusotsused). Need arvud kirjeldavad komiteede töö konkreetset tulemit (IV tabel) . 2003. aastal esitasid komiteed kokku 2 981 arvamust (2002. aasta 3 610-ga võrreldes), komisjon võttis vastu 2 768 õigusakti (2002. aasta 3 077-ga võrreldes). Mõlema näitaja kohaselt oli käesoleva aasta kvantitatiivne tulem eelmise aastaga võrreldes väiksem.

IV TABEL – Arvamuste ja õigusaktide arv (2003)

Arvamused | Õigusaktid | Arvamused | Õigusaktid |

ENTR | 395 | 352 | EAC | 97 | 47 |

EMPL | 16 | 0 | SANCO | 392 | 392 |

AGRI | 1 413 | 1 413 | JAI | 13 | 7 |

TREN | 30 | 24 | RELEX | 4 | 4 |

ENV | 39 | 31 | TRADE | 66 | 55 |

RTD | 74 | 60 | ELARG | 83 | 90 |

INFSO | 34 | 21 | AIDCO | 164 | 153 |

FISH | 19 | 9 | ECHO | 42 | 42 |

MARKT | 10 | 8 | ESTAT | 26 | 18 |

REGIO | 29 | 7 | BUDG | 1 | 1 |

TAXUD | 34 | 34 | OLAF | 0 | 0 |

Teatavates poliitikasektorites vastuvõetud õigusaktide suur arv (näiteks põllumajandussektoris 1 413, tervishoiu- ja tarbijakaitsesektoris 392 ja ettevõtlussektoris 352) näitab komiteemenetluse kaudu komisjonile delegeeritud töö[24] intensiivsust.

[1] Lisa on esitatud komisjoni töödokumendina.

[2] EÜT L 184, 17.7.1999, lk 23.

[3] EÜT L 197, 18.7.1987, lk 33.

[4] EÜT C 203, 17.7.1999, lk 1.

[5] KOM(2001) 789 lõplik, vastu võetud 27.12.2001.

[6] Nõukogu 14. aprilli 2003. aasta määrused (EÜ) nr 806/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 1) ja nr 807/2003 (ELT L 122, 16.5.2003, lk 36) konsulteerimiskorra kohaselt (kvalifitseeritud häälteenamusega/ühehäälselt) vastuvõetud nõukogu õigusaktides sätestatud rakendusvolituste kasutamisel komisjoni abistavaid komiteesid käsitlevate sätete otsusega 1999/468/EÜ kohandamise kohta; nõukogu 26. mai 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1105/2003 (ELT L 158, 27.6.2003, lk 3), millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1260/1999, millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta (nõusoleku andmise kord) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. septembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1882/2003 (ELT L 284, 31.10.2003, lk 1) EÜ asutamislepingu artiklis 251 osutatud korrale vastavates õigusaktides sätestatud rakendusvolituste kasutamisel komisjoni abistavaid komiteesid käsitlevate sätete nõukogu otsusega 1999/468/EÜ kohandamise kohta (kaasotsustamine).

[7] EÜT C 225, 8.8.2000, lk 2.

[8] EÜT C 38, 6.2.2001, lk 3. Pärast mitmete muudatuste tegemist, mille komisjon peab heaks kiitma, ja keelelist läbivaatust avaldatakse standardtöökord uuesti Euroopa Liidu Teatajas.

[9] Vaata Interneti aadressi: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regcomito/registre.cfm?CL=en. Register sisaldab dokumente alates 2003. aasta algusest.

[10] EÜT L 145, 31.5.2001, lk 43.

[11] EÜT L 256, 10.10.2000, lk 19. Kokkulepe asendab järgmisi varasemaid kokkuleppeid: 1988. aasta Plumb/Delors kokkulepe, 1996. aasta Samland/Williamson kokkulepe ja 1994. aasta modus vivendi .

[12] Eelnõud saadetakse esimest korda enne komitee koosolekut, ja kui neid koosoleku käigus oluliselt muudetakse, siis ka pärast koosolekut.

[13] Põhiõigusaktid on omakorda vastu võetud nõukogu ja Euroopa Parlamendi vahelise kaasotsustamismenetlusega (asutamislepingu artikkel 251).

[14] Ettepanek nõukogu otsuse kohta, millega muudetakse otsust 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (KOM(2002) 719 lõplik, vastu võetud 11. detsembril 2002. aastal).

[15] Resolutsioon on vastu võetud 2. septembril 2003. aastal (P5-TA(2003)0352) ja põhineb R. CORBETT'i aruandel.

[16] KOM(2004) 324 lõplik, dateeritud 22. aprillil 2004. aastal.

[17] Euroopa põhiseaduse lepingu eelnõu, esitatud Euroopa Ülemkogu kohtumisel Thessalonikis 20. juunil 2003. aastal, artiklid I-35 ja I-36.

[18] Vaata Euroopa põhiseaduse lepingu eelnõu esialgset konsolideeritud varianti, dokument CIG 86/04, dateeritud 25. juunil 2004. aastal.

[19] Komisjoni dokument K(2003)341/3.

[20] LAIENENUD LIIDU SUUNAS, strateegiadokument ja Euroopa Komisjoni aruanne ühinemisettevalmistuste edusammude kohta kandidaatriikide kaupa (9.10.2002), KOM(2002) 700 lõplik, vaata punkti 3.3 (lk 25).

[21] KOM(1999) 710 lõplik, vastu võetud 20. detsembril 1999. aastal.

* Erinevalt eelmisest aastast loetakse jõustunud määruse nr 178/2002 (EÜT L 31, 1.2.2002, lk 1) kohaselt toiduahela ja loomatervishoiu alaline komitee koos selle üheksa sektsiooni ja alasektsiooniga üheks komiteeks.

[22] EÜT C 203, 17.7.1999, lk 1. See tähendab: I variant nõuandemenetlusega, variandid IIa ja IIb korralduskomitee menetlusega ja variandid IIIa ja IIIb regulatiivkomitee menetlusega.

[23] Sealhulgas toetav ja mittetoetav arvamus ning arvamuse puudumine regulatiivkomitee menetluse ja korralduskomitee menetluse kohaselt läbiviidud ametliku hääletamise korral.

[24] Samas tuleb märkida, et vastuvõetud õigusaktide arv ei näita tehtud otsuste poliitilist, majanduslikku ja rahalist tähtsust.