ET Euroopa Liidu Teataja C 159/7

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) artikli 50 lõike 2 punkti a kohase muutmistaotluse avaldamine

2013/C 159/06

Käesoleva dokumendi avaldamine annab õiguse esitada vastuväiteid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (1) artiklile 51.

MUUTMISTAOTLUS

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (2)

MUUTMISTAOTLUS VASTAVALT ARTIKLILE 9

„CHAOURCE”

EÜ nr: FR-PDO-0217-0940-24.01.2012

KGT ( ) KPN ( X )

1. Spetsifikaadi osa, mida muutmine hõlmab

—  Toote nimetus — ☒ Toote kirjeldus —  Geograafiline piirkond — ☒ Päritolutõend — ☒ Tootmismeetod —  Seos piirkonnaga — ☒ Märgistus — ☒ Riiklikud nõuded —  Muu (täpsustada)

2. Muudatus(t)e liik

— ☒ Koonddokumendi või kokkuvõtte muutmine —  Registreeritud KPNi või KGT muutmine, mille kohta ei ole avaldatud koonddokumenti ega kokkuvõtet —  Spetsifikaadi muutmine, mis ei tingi avaldatud koonddokumendi muutmist (määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 9 lõige 3) —  Spetsifikaadi ajutine muutmine, mis tuleneb riiklike ametiasutuste nõutud kohustuslikest sanitaar- või fütosanitaarmeetmetest (määruse (EÜ) nr 510/2006 artikli 9 lõige 4)

3. Muudatus(ed)

3.1. Muudetakse punkti 2: toote kirjeldus

— Tooraine: kohustus töödelda täispiima, mille koostist ei muudeta, et vältida rasva või valgu lisamist või vähendamist.

— Toote rasvasisaldust vähendatakse, et vältida tavatut rasvakogust.

— Pindmine hallituskiht: valdavalt Penicillium candidum ja lisaks Geotrichum.

— Lisatakse organoleptiliste omaduste kirjeldus.

— Juustu mõõt: sätestatud on kaks mõõtu, mida saab sihtnäitajate abil kontrollida.

3.2. Muudetakse punkti 4: päritolutõend

Võttes arvesse riikide seadustes ja määrustes tehtud muudatusi, konsolideeriti osa „Tõendid selle kohta, et toode pärineb määratletud geograafilisest piirkonnast” ning selles on esitatud eelkõige deklareerimise ja registrite pidamisega seotud kohustused, millega tagatakse toote jälgitavus ja tootmistingimuste järgimine.

Lisatud on elemente, mis võimaldavad piima ja juustu paremini jälgida, et tagada päritolunimetusega toodete päritolu. Päritolunimetuse spetsifikaadi kontroll toimub reguleeriva asutuse väljatöötatud kontrollikava alusel.

Seda osa on lisaks täiendatud mitme sättega registrite ja deklareerimisdokumentide kohta, mis võimaldavad tagada juustu jälgitavuse.

3.3. Muudetakse punkti 5: tootmismeetod

Piima tootmine. Seda osa on muudetud eesmärgiga tõsta esile seost piirkonna ning loomade ja nende sööda päritolu vahel. See tähendab, et vähemalt 80 % loomadest peab olema sündinud selles piirkonnas ning on määratletud eeskirjad, mis reguleerivad piirkonna söödaalast sõltumatust. Need eeskirjad käsitlevad ka karjamaade majandamist ning rohu osakaalu söödaratsioonis (määrates kindlaks mullikate ja lakteerivate loomade jaoks minimaalselt nõutava karjamaa), samuti nõudeid sööda ja söödalisandite kohta.

Juustu valmistamine. Eri valmistusetappide jälgimine kontrollitavate sihtväärtuste abil (laagerdumise, laabi lisamise, nõrutamise, taaskuivatamise ja laagerdumise temperatuur ja kestus, pH määramine vormidesse asetamisel ja laabi lisamisel).

3.4. Muudetakse punkti 8: märgistus

Toote märgistuse määratlemiseks ja tarbija jaoks märgistuse loetavuse lihtsustamiseks on tehtud ettepanek teatavate eeskirjade kohta (ELi KPNi sümboli ja ühingu logo kasutamine).

3.5. Muudetakse punkti 9: riiklikud nõuded

Spetsifikaadi lõppu on lisatud tabel peamiste kontrollikohtadega.

KOONDDOKUMENT

NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 510/2006

põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (3)

„CHAOURCE”

EÜ nr: FR-PDO-0217-0940-24.01.2012

KGT ( ) KPN ( X )

1. Nimetus

„Chaource”

2. Liikmesriik või kolmas riik

Prantsusmaa

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.3. Juust

3.2. Toote kirjeldus, mida punktis 1 esitatud nimetus tähistab

Valdavalt piimhappelist hallituskoorikuga pehmet juustu „Chaource” valmistatakse üksnes täislehmapiimast, mille rasva- ja valgusisaldust ei ole suurendatud ega vähendatud.

Juustu soolase sisu kuivainesisaldus on vähemalt 40 % ning kuivaine rasvasisaldus on vähemalt 48 %.

Juustu koorik peab olema suures osas kaetud valgehallitusega Penicillium candidum. Lubatud on marmorja mustriga või kurruline pind tulenevalt Geotrichum’i sisaldusest.

Juustul on kerge seenelõhn ja võib olla tunda puuviljaaroomi, sealhulgas pähkliaroomi, ning sel on kerge värskete seente maitse.

Toode on silindrikujuline ning sileda pealis- ja aluspinnaga. Juustu valmistatakse kahes mõõdus:

— suures mõõdus massiga 450–700 grammi minimaalse laagerdumisaja saavutamisel ning vormi sisediameetriga 110–115 mm;

— väikeses mõõdus massiga 250–380 grammi minimaalse laagerdumisaja saavutamisel ning vormi sisediameetriga 85–90 mm.

3.3. Tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Juustu „Chaource” valmistamiseks kasutatakse täislehmapiima, mille rasva- ega valgusisaldust ei ole suurendatud ega vähendatud, välja arvatud piimhappebakteris kuni 3 % ulatuses. Piima tuleb koguda, hoida ja töödelda muust piimast eraldi kas täiesti autonoomsetes kogumiskanalites ja töötlemistehastes või ühes rajatises, hoides alates piima kogumisest kuni juustu valmimiseni piima ja töödeldud tooteid eraldi.

3.4. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul)

Põllumajandusettevõttes toodetava sööda keskmine osakaal aastas moodustab lüpsikarja kogu söödaratsiooni kuivainest vähemalt 75 %. Lisaks moodustab Chaource’i nime kandvast geograafilisest piirkonnast pärit sööda keskmine osakaal lüpsikarja kogu söödaratsiooni kuivainest vähemalt 85 %.

Tootmises kasutatavatel lüpsilehmadel on juurdepääs karjamaale vähemalt viie kuu jooksul aastas. Sel ajavahemikul peab ühe tootmises kasutatava lüpsilehma kohta olema vähemalt 20 aari rohumaad. Kui karjamaal antakse täiendavalt värsket sööta, ei tohi värske sööda jaoks ettenähtud pind ületada 10 aari tootmises kasutatava lüpsilehma kohta.

Tootmises kasutatavate lüpsilehmade söödas oleva rohu osakaal peab olema vähemalt 30 % koresööda kuivainest. Rohu osakaal mullikate söödas, mida arvutatakse eraldi lüpsilehmade söödast, peab olema vähemalt 30 % koresööda kuivainest. Need nõuded kehtivad igal ajal kogu aasta jooksul.

Söödalisandite keskmine osakaal lüpsilehmade söödas on aastas alla 27 % kogu söödaratsiooni kuivainest.

Lüpsilehmade kogu söödaratsioon koosneb koresöödast ja söödalisanditest.

Spetsifikaadis on esitatud sööda ja söödakontsentraatide positiivne loetelu.

Pärast võõrutamist ja enne esimest laktatsiooni peavad mullikad läbima kohustusliku karjatamisperioodi kestusega vähemalt neli kuud päritolunimetusega geograafilises piirkonnas.

3.5. Tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Piima tootmine ning juustu valmistamine ja laagerdamine peab toimuma geograafilises piirkonnas.

3.6. Erieeskirjad viilutamise, riivimise, pakendamise jm kohta

—

3.7. Erieeskirjad märgistamise kohta

Märgistusel tuleb näidata päritolunimetus ja Euroopa Liidu KPNi sümbol.

Märgisel, reklaamides, arvetel või äridokumentidel on keelatud kasutada mis tahes muid omadussõnu või tähistusi, välja arvatud

— kaubamärgid;

— teksti „käsitöö” või „käsitööna valmistatud” võivad kasutada üksnes käsitöölistest töötlejad, kes on tunnustatud käsitööühinguga seotud reglemendi alusel;

— tekst „laagerdatud” või „laagerduskoda” või mis tahes muu tekst, mis viitab toote laagerdamisele,

— juustu „Chaource” kaitseühingu (Syndicat de Défense du Fromage de Chaource) logo.

Lisaks peab märgisel päritolunimetuse „Chaource” kasutamiseks olema volitatud lõpptöötleja, eelkõige laagerduskoja täisnimi ja -aadress.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Tootmispiirkond katab väga kitsa geograafilise ala Aube’i ja Yonne’i departemangu piiril, hõlmates looduslikult niiske Champagne piirkonna selle keskmeks oleva Chaource’i kommuuniga.

Aube’i departemang

Terviklikult hõlmatud kantonid: Aix-en-Othe, Bar-sur-Seine, Bouilly, Chaource, Ervy-le-Châtel, Mussy-sur-Seine, Les Riceys ja Troyes (seitse kantonit).

Yonne’i departemang

Terviklikult hõlmatud kantonid: Ancy-le-Franc, Crusy-le-Châtel, Flogny-la-Chapelle, Tonnerre.

Terviklikult hõlmatud kommuunid: Bagneaux, Boeurs-en-Othe, Cérilly, Chigy, les Clérimois, Coulours, Flacy, Foissy-sur-Vanne, Fontaine-la-Gaillarde, Fournaudin, Maillot, Malay-le-Grand, Malay-le-petit, Noé, Saint-Clément, Saligny, Sens, les Sièges, Theil-sur-Vanne, Vareilles, Vaudeurs, Villeneuve-l'Archevêque, Villiers-Louis, Voisines.

Osaliselt hõlmatud kommuunid: Arces-Dilo (riigimaanteest nr 5 põhja pool asuv ala), Cerisiers (riigimaanteest nr 5 põhja pool asuv ala), Lailly (teest nr 28 lõuna pool asuv ala), La Postolle (teest nr 28 lõuna pool asuv ala), Soucy (riigimaanteest nr 439 lõuna pool asuv ala), Thorigny-sur-Oreuse (teest nr 28 lõuna pool asuv ala), Vaumort (riigimaanteest nr 5 põhja pool asuv ala).

5. Seos geograafilise piirkonnaga

5.1. Geograafilise piirkonna eripära

A. Looduslikud tegurid

Kaitstud nimetusega ala algab Chaourçois’ tootmispiirkonnast ja samalaadsetest ümbritsevatest aladest. Tootmispiirkond hõlmab looduslikult niisket Champagne piirkonda selle keskmeks oleva Chaource’i kommuuniga. Põhja pool piirneb see Aumonti metsa ja Seine’i jõega, lõuna pool Maulnesi metsa ja Armançoni jõega, läänes Pays d’Othe’i lubjakiviplatooga ning idas Sarce’i jõega.

Piirkonda iseloomustab tihe aluspinnas, mis koosneb eelkõige lubjakivist ja savist. Maapinda läbib mitu jõge ja seal leidub palju allikaid.

See väike piirkond on eelkõige eraldatud metsaga, mis asetseb kahe peamagistraali vahel:

— Troyes-Saint-Florentin,

— Seine’i org.

Piirkonna savisel mullal asuvad peamiselt looduslikud rohumaad. Pidev niiskus soosib rohu kasvamist ega lase pinnast põllukultuuride kasvatamiseks kasutada ja kohandada. Teatavatel aladel, näiteks märgade orgudes, lükkub alade kasutamine karjamaana hooaja alguses sageli edasi, mis tähendab, et rohi on kaotanud oma toiteväärtuse ja piimatoodang väheneb (piimanduskontrolli üldkogu (l’Assemblée Générale du Contrôle Laitier) protokoll, 23. jaanuar 1937).

Tänu piirkonna mitmekülgsele mullastikule ja selle kasutusvõimalustele on üldlevinud karjakasvatus erisugustel rohumaadel. Chaource’i piirkond on oma karjakasvatustegevusega aidanud ja aitab ka tänapäeval säilitada traditsioonilist põllumajandust alal, mida iseloomustab keeruline kontinentaalne kliima.

B. Inimtegurid

Mis puudutab juustutootmise väljakujunemist piirkonnas, siis ulatuvad selle juured keskaega, mil see oli tihedalt seotud arvukate kloostrite ja komtuurkondade olemasoluga. Mungad olid ainsad, kes kasutasid niite ja metsi, mida oli vaja loomasööda kasvatamiseks ning piima ja juustu tootmiseks. Enamik oli loobunud liha tarbimisest ning see asendati sageli juustuga, mis võimaldas seega arendada karjakasvatust ja anda edasi juustutöötlemise tehnoloogiat.

Piirkonnas elavad naised võtsid selle oskusteabe kasutusele 17. ja 18. sajandil, et toota juustu vaid oma pere tarbeks. Juustutootmine pidi toimuma väga paljude igapäevatoimetustega ühel ajal, mis jättis vähe vaba aega. Lehmi lüpsti hommikuti ja õhtuti, seejärel jäeti piim loomulikul teel kalgenduma ning sellega tegeleti uuesti päeva lõpus või järgmisel hommikul. Juustu valmistati rasvasest ehk koorimata piimast. Kalgendil lasti ilma erilise järelevalveta aeglaselt nõrguda ning see protsess sobis väga hästi talunaiste elurütmiga.

Just see tootmismeetod on andnud juustule piimhappelise olemuse ja olnud aluseks põhitootmisetappidele (kalgendumisaeg, loomulikul teel toimuv aeglane nõrgumine).

Juustu tarbiti mitmel viisil, nii värskena kui ka kuivatatuna; värsket juustu eelistati üldjuhul suvel nii selle värskuse tõttu kui ka praktilistel põhjustel. Laagerdumine erines sõltuvalt säilitamisega seotud raskustest ja eelkõige temperatuurist: kui tingimused olid ebasoodsad, siis tarbiti juustu värskelt, et vältida selle raiskuminekut, ning kui tingimused võimaldasid, siis hoiti juustu kuni kaks kuud. Need tavad on püsinud tänapäevani ja olnud aluseks juustu valmistamisele kahes mõõdus, mis kujunevad mõnevõrra erinevalt.

Juustu, mida talus ära ei tarbitud, müüdi turgudel. Müümise kohta võib leida tõendeid 1829. aastast (Aube’i departemangus toimuvate laatade tabel, oktoober 1929). Enamasti ostsid juustu kokku juustukaupmehed, kes müüsid seda kohalikel turgudel, aga ka Prantsusmaa suuremates paikades: Pariisis, Lyonis, Dijonis, Toulouse’is, Reimsis, Metzis, Douais, Clermont-Ferrandis, Annecys ja Lons-le-Saunier’s.

Põllumajanduse arenedes 19. ja 20. sajandil suurenes lehmade piimaand ja see võimaldas piimatootmist laiendada. Arenes ka müük turgudel. Samas jäid juustu valmistamine ja müümine seotud tegevuseks ning talud eelistasid saata piima enda asutatud meiereidesse. Kuna talujuustudest oli puudus, hakkasid juustukaupmehed neid tootma. 1960ndate alguses võtsid juustutootjad lõplikult üle taludes toimunud juustutootmise.

Valmistamisprotsess ja kasutatav tooraine on alati võimaldanud tootjatel saada lisandväärtust võrreldes lähikonnas valmistatavate kõvade ja väiksemate juustudega, mida valmistatakse osaliselt kooritud piimast.

5.2. Toote eripära

A. Toote iseloomulikud omadused

Juustu „Chaource” toodetakse üksnes täislehmapiimast.

Juustu kuivsoolaga soolatud sisu on kreemjas, pehme ja samas piisavalt tihke. Juustu omapäraks on keskelt väljapoole toimuv laagerdumine, mis toob aja jooksul välja erinevuse juustu kreemjate servade ning südamiku õrna ja pisut teralise tekstuuri vahel.

Juustu koorik on suures osas kaetud valgehallitusega Penicillium candidum.

Juustul on kerge seenelõhn ja võib olla tunda puuviljaaroomi, sealhulgas pähkliaroomi, ning sel on kerge värskete seente maitse.

See on ainus piimhappeline ja hallituskoorikuga lehmapiimajuust, millel on sileda pealis- ja aluspinnaga kõrge silindrikujuline vorm. Kuju tuleneb eelkõige sellest, et kasutatakse vorme, mille kõrgus on suurem kui laius ja mis võimaldavad olulises koguses kalgendi sisaldust, soodustades loomuliku gravitatsiooni teel toimuvat nõrgumist ilma välise sekkumiseta.

B. Nime ja tuntuse varasem kasutamine

Suuline traditsioon ulatub 19. sajandi esimesse poolde. Tollal valmistasid Chaourçois’ talunaised oma lehmade piimast juustu, mida nimetati Chaource’i juustuks.

1872. aastal kirjeldasid dr Pourriau oma teoses „La Laiterie” ja 1883. aastal Huguier-Truelle oma kirjutises „Le Petit Guide de la Fermière de l’Aube” juba täpselt Chaource’i juustusid ja nende peamisi tootmisnõudeid.

5.3. Põhjuslik seos geograafilise piirkonna ja (kaitstud päritolunimetusega) toote kvaliteedi või omaduste vahel või (kaitstud geograafilise tähisega) toote erilise kvaliteedi, maine või muude omaduste vahel

Geograafiline piirkond on määratletud juustu „Chaource” valmistamise ja lüpsilehmade karjatamise traditsioonilise piirkonna järgi.

Lubjakivi ja savi sisaldavate muldade vaheldumine on tinginud karjakasvatuse erisugustel rohumaadel, eelkõige teatavatel savimullaga aladel ja jõelammidel, mida kasutatakse rohumaadena.

Karjakasvatustavasid mõjutavad otseselt kliima, piirkonna pinnas ja geograafiline asukoht. Lisaks on asjaolu, et piirkond asub mitme veisetõu leviala ristumiskohas, vähendanud huvi lehmatõugude vastu ja pannud eelistama põlisloomi. Tänu põllumajandusettevõtete isemajandavale tegevusele eesmärgiga kasutada paremini ära kohalikke ressursse eelistatakse sööta (sööta ja söödalisandeid), mida toodetakse põllumajandusettevõttes või lähikonnas (vähemalt 75 % söödast saadakse põllumajandusettevõttest ja 85 % piirkonnast). Seega on loomade söödas kahtlemata oluline tähtsus rohul, mida loomad saavad värskena karjamaal (üle 20 aari lehma kohta vähemalt viie kuu jooksul) või konserveerituna (üle 30 % sööda kasulikust kuivainesisaldusest). Sageli pole looduslikel lammidel asuvate rohumaade rohu kvaliteet piisav, et toota juustuvalmistamiseks sobiva struktuuriga piima, ning seetõttu on vaja anda lisaks muud energiarikast sööta ja söödalisandeid.

Piima lahjus, aga peale selle eelkõige talunaiste vajadus kohanduda oma tööjõupiirangutega, põhjustas loomuliku ülemineku piimhappelise juustu tootmisele täispiimast (seega valmib juust, mille rasvasisaldus on vähemalt 48 % kuivainemassist). Oli palju erinevaid põllumajandustöid ja need jätsid vähe aega juustutootmisele keskendumiseks. Seega vajati elurütmiga sobivat süsteemi, mis nõudis vähest järelevalvet. See selgitab, miks on valmistusetapid nii pikad ja lihtsad (kalgendumine vähemalt 12 tunni jooksul ning loomulikul teel toimuv aeglane nõrgumine). Ka laagerdumine järgis elurütmi: üldiselt tarbiti juustu suvel värskena selle värskendava piimhappelise maitse pärast ja loomulikult säilitamisega seotud põhjustel ning kui tingimused lubasid, siis rohkem laagerdununa. Need tarbimisharjumused on püsima jäänud ja tinginud kaht liiki toote, mille laagerdumisaeg on sarnane: väiksemas mõõdus laagerdunud juustud ning suuremas mõõdus juustud, mis on äsja valminud ja millel on tuntavam piimhappeline maitse.

Viide spetsifikaadi avaldamisele

(Määruse (EÜ) nr 510/2006 (4) artikli 5 lõige 7)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCChaource.pdf

(1) ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

(2) ELT L 93, 31.3.2006, lk 12. Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.

(3) Asendatud määrusega (EL) nr 1151/2012.

(4) Vt joonealust märkust 3.