Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, mis käsitleb liidu viisaeeskirja (viisaeeskiri) /* COM/2014/0164 final - 2014/0094 (COD) */





SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Ettepanekuga sõnastatakse uuesti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määrus (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri), ning muudetakse seda. Käesolevas ettepanekus võetakse arvesse suuremat poliitilist kaalu, mis on viisapoliitika majanduslikul mõjul Euroopa Liidu majandusele tervikuna ja eelkõige turismivaldkonnale, et tagada parem kooskõla strateegias „Euroopa 2020” sätestatud majanduskasvu eesmärkidega vastavalt komisjoni teatisele „Ühise viisapoliitika arendamine ja rakendamine ELi majanduskasvu hoogustamiseks”.[1] Samuti lähtutakse ettepanekus järeldustest, mis tehti komisjoni aruandes Euroopa Parlamendile ja nõukogule viisaeeskirja rakendamise hindamise kohta[2]. Aruandele on lisatud komisjoni talituste töödokument,[3] mis sisaldab üksikasjalikku hinnangut. Käesolevas ettepanekus esitatakse ka kaks meedet, mille eesmärk on lihtsustada perekondlikke kontakte. Sellega võetakse kasutusele lihtsustatud kord, mida kohaldatakse lähisugulaste suhtes, kes külastavad liidu kodanikku, kes elab selles liikmesriigis, mille kodanik ta on, ning nende liidu kodanike lähisugulaste suhtes, kes elavad kolmandas riigis ja soovivad koos liidu kodanikuga külastada seda liikmesriiki, mille kodanik on asjaomane liidu kodanik. Samuti selgitatakse, et seda lihtsustatud korda tuleks kohaldada vähemalt nende ELi kodanike pereliikmete suhtes, kelle suhtes kohaldatakse direktiivi 2004/38/EÜ (mis käsitleb liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil) artikli 5 lõike 2 teist lõiku. Üldine taust Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määrust (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri), kohaldatakse alates 5. aprillist 2010. Sätteid, milles käsitletakse viisa andmisest keeldumise, viisa kehtetuks tunnistamise või viisa tühistamise põhjustest teatamist ning õigust niisugused otsused vaidlustada, kohaldatakse alates 5. aprillist 2011. Viisaeeskirja artikli 57 lõikes 1 nõutakse, et komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule kahe aasta möödumisel viisaeeskirja kohaldatavaks muutumisest hinnangu selle kohaldamise kohta (st 5. aprillil 2013). Hinnang ja sellele lisatud talituste töödokument on esitatud. Artikli 57 lõikes 2 on sätestatud, et vajaduse korral võib hinnangule lisada ettepaneku määruse muutmiseks. Võttes arvesse hindamisaruandes tehtud järeldusi, otsustas komisjon esitada koos hinnanguga käesoleva ettepaneku õigusakti muutmiseks. Kavandatavate muudatustega hõlbustatakse reisimist seaduslike reisijate jaoks ja lihtsustatakse liikmesriikide huvides õigusraamistikku, lubades näiteks kehtestada paindlikumad eeskirjad konsulaarkoostöö jaoks. Samas säilitatakse välispiiride julgeolek ja tagatakse Schengeni ala hea toimimine. Ühine viisapoliitika peaks aitama kaasa majanduskasvule ning olema kooskõlas teiste ELi tegevuspõhimõtetega välissuhete, kaubanduse, hariduse, kultuuri ja turismi valdkonnas. Kehtivad õigusnormid Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 810/2009, 13. juuli 2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri). 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED Konsulteerimine huvitatud isikutega Konsulteerimist huvitatud isikutega käsitletakse mõjuhinnangus,[4] mis on lisatud käesolevale ettepanekule. Mõjuhinnang Võttes aluseks 1. jaos osutatud hindamisaruande, tehti kindlaks kaks peamist probleemset valdkonda. 1) Menetluste kogupikkus ja kaasnevad kulud (otsesed ja kaudsed) ning menetluste koormav iseloom Seda keerulist probleemi kirjeldatakse üksikasjalikult mõjuhinnangus. Reguleerivatest meetmetest peeti ainsaks mõlemale poolele kasu toovaks meetmeks pikaajalise kehtivusega mitmekordsete viisade andmist, millele lisandub menetluse teatav lihtsustamine. Selle meetme abil on võimalik vähendada konsulaatide halduskoormust ja samal ajal tähendab see teatavate reisijaterühmade jaoks väga olulist menetluste lihtsustamist. Praktikas võrduks see viisanõudest loobumisega mitmekordse viisa kehtivusaja jooksul ning selle tulemuseks oleks viisataotlejate jaoks märkimisväärne aja ja kulude kokkuhoid ning konsulaatide jaoks märkimisväärne ajakokkuhoid. Selle probleemi lahendamiseks kavandatud poliitikavalikud on seetõttu üsna sarnased. Erinevusi esineb ainult hõlmatud isikurühmades ja antava mitmekordse viisa kehtivusaja kestuses. Minimaalne reguleeriv valik: kohustuslik menetluse lihtsustamine ja sellise mitmekordse viisa kohustuslik andmine, mis kehtib vähemalt ühe aasta ja mida seejärel saavad kolmeks aastaks pikendada sagedased reisijad (taotlejad, kes enne taotluse esitamise kuupäeva on eelneva 12 kuu jooksul seaduslikult kasutanud vähemalt kolme viisat), kes on registreeritud viisainfosüsteemis (edaspidi „VIS”). Vahepealne valik: kohustuslik menetluse lihtsustamine ja sellise mitmekordse viisa kohustuslik andmine, mis kehtib vähemalt kolm aastat ja mida seejärel sagedased reisijad (taotlejad, kes eelnevalt seaduslikult kasutanud vähemalt kahte viisat, mis on registreeritud VISis) saavad viieks aastaks pikendada. Maksimaalse reguleeriva valikuga kehtestataks kohustuslik menetluse lihtsustamine ja enamikule taotlejatele (VISis registreeritud taotlejad) viie aastase kehtivusajaga mitmekordse viisa kohustuslik andmine, nõudes ainult ühte seaduslikult kasutatud viisat (12 kuu jooksul enne taotluse esitamise kuupäeva), mis on registreeritud VISis. Mõjuhinnangust selgus, et kõikide loetletud valikute abil oleks võimalik kohaldatavat õigusraamistikku veelgi ühtlustada ja tulemuseks oleks tõeliselt ühine viisapoliitika. Nimetatud valikute võimalik majanduslik mõju liikmesriikidele ilmneb seeläbi, et reisijad, kellel on pika/pikema kehtivusajaga mitmekordne viisa, külastavad tõenäoliselt Schengeni ala sagedamini, kui nad seda muidu teeksid. Mõjuhinnangu kohaselt tehakse minimaalse reguleeriva valiku korral Schengeni alale 500 000 lisakülastust, vahepealse valiku korral 2 miljonit lisakülastust ja maksimaalse poliitikavaliku korral umbes 3 miljonit lisakülastust. Schengeni alale tehtavatest lisakülastustest saadav lisatulu on minimaalse reguleeriva valiku korral umbes 300 miljonit eurot (u 7 600 täistööaja ekvivalenti), vahepealse valiku korral üle 1 miljardi euro (u 30 000 täistööaja ekvivalenti) ja maksimaalse poliitikavaliku korral umbes 2 miljardit eurot (u 50 000 täistööaja ekvivalenti). Lisaks sellele selgus mõjuhinnangust, et maksimaalse poliitikavaliku väga suur võimalik majanduslik mõju on seotud suurema julgeolekuriskiga. Ühegi valikuga ei kaasneks märkimisväärseid lisakulusid. Tegelikult ongi nimetatud poliitikavalikute ajendiks asjaolu, et nii säästavad nii liikmesriigid/konsulaadid kui ka viisataotlejad. Need võimalused viivad järk-järgult selleni, et taotlejad säästavad raha, sest antakse üha enam pika kehtivusajaga mitmekordseid viisasid. Taotleja seisukohast on kõige tulemuslikum ilmselt maksimaalne poliitikavalik ja kõige vähem tulemuslik minimaalne poliitikavalik. Mitmekordsete viisade süsteemi raames esitatavate viisataotluste arvu vähenemine vähendab tõenäoliselt ka liikmesriikide viisade andmisest saadavat tulu.. Seoses mitmekordsete viisade andmisega vähenevad ka kulud, sest vaja on läbi vaadata vähem viisataotlusi: majanduslik kasu on kõikide valikute puhul hinnangulistest kuludest oluliselt suurem. Oli selge, et maksimaalse valiku võimalik majanduslik kasu on väga suur, kuid samas kaasneb selle valikuga ka tõenäoliselt suurem julgeolekurisk. Selle riski vähendamiseks on kavas VISis registreeritud sagedastele reisijatele antavate pikema kehtivusajaga mitmekordsete viisade arvu suurendada järk-järgult (alguses kolmeks aastaks, siis viieks aastaks, kui seda viisat on kasutatud seaduslikult). Selle lähenemisviisi mõju jääb mõjuhinnangu kohaselt vahepealse ja maksimaalse valiku mõju vahele, olles majandusliku mõju osas tõenäoliselt sarnasem maksimaalse valiku mõjuga. 2) viisade menetlemise ebapiisav geograafiline katvus Selles probleemses valdkonnas mõjuhinnangus käsitletud minimaalse poliitikavalikuga tehti ettepanek tunnistada kehtetuks viisaeeskirja artikkel 41 (ühisosakonnad, ühised viisataotluskeskused) ja võtta kasutusele üldine Schengeni viisakeskuse mõiste, mis võimaldaks pakkuda realistlikuma, paindlikuma määratluse teatavate konsulaarkoostöö vormide jaoks. Vahepealses valikus tutvustatakse lisaks Schengeni viisakeskustele kohustusliku esindatuse mõistet, mille kohaselt juhul, kui sel liikmesriigil, kelle pädevusse viisataotluse menetlemine kuulub, ei ole konsulaati ja ta ei ole esindatud (asjaomase korra kohaselt) kolmandas riigis, siis on kohustatud mõni teine liikmesriik, kellel on kõnealuses riigis konsulaat, tema nimel viisataotlusi menetlema. Maksimaalse valiku korral võiks konsulaaresinduste kaudu piisava esindatuse tagamiseks ja viisataotluste vastuvõtuks/menetlemiseks sätestada komisjoni rakendusotsustes selle, milline võiks Schengeni viisa taotluste vastuvõtmise võrgustik kolmandates riikides välja näha esindatuse, väliste teenusepakkujatega tehtava koostöö ja muude vahendite ühiskasutamise seisukohast lähtudes. Mõjuhinnangus märgiti, et maksimaalse poliitikavaliku positiivne mõju võiks olla kõige suurem, pidades silmas viisataotluste vastuvõtu/menetlemisega tegelevaid asutusi ning sellest oleks oluline kasu viisataotlejatele ja sellega tagataks konsulaatide tulemuslikum töö. See valik ei ole siiski kuigi lihtsalt teostatav. Mõjuhinnangu põhjal eelistati vahepealset valikut. Mõjuhinnangus juhitakse tähelepanu asjaolule, et kohustusliku esindatuse korral oleks tagatud konsulaaresinduse olemasolu igas kolmandas riigis, kus on vähemalt üks konsulaat, kes menetleb viisataotlusi. Sellel oleks positiivne mõju umbes 100 000 viisataotlejale, kes saaksid esitada taotluse oma elukohariigis, selle asemel et reisida riiki, kus pädeval riigil on konsulaat või kus ta on esindatud. Kõigi poliitikavalikute majanduslik mõju on hinnangu kohaselt üsna tagasihoidlik. Probleemi olemuse tõttu ei olnudki poliitikavalikute esmane eesmärk majanduskasvu soodustamine, vaid viisataotlejatele parema teenuse pakkumine ja liikmesriikidele hea õigusliku raamistiku tagamine, et nad saaksid oma vahendeid kokkuhoidlikumalt kasutada. Kohustusliku esindatuse finantsmõju ei peetud märkimisväärseks, sest kui teatavas kolmandas riigis esitatakse liikmesriigile suur hulk viisataotlusi, siis see liikmesriik on üldjuhul juba olukorra lahendanud selliselt, et tal on kolmandas riigis kas oma konsulaat või teda esindatakse seal. Lisaks sellele katab viisatasu keskmised menetluskulud. Muudel kui reguleerivatel poliitikavalikutel oli hinnangu kohaselt väga väike positiivne mõju probleemide lahendamisele või poliitikaeesmärkide saavutamisele ning seetõttu ei peetud neid väga tulemuslikuks. Hindamisaruande kohaselt tuleks tegeleda mitme muu (enamasti üsna tehnilise) küsimusega ja seda käesolevas ettepanekus ka tehakse. Mõjuhinnangus neid küsimusi ei käsitletud, sest kavandatavate muudatuste mõju eelarvele või sotsiaalset või majanduslikku mõju ei peetud märkimisväärseks ja/või mõõdetavaks. Enamik kavandatavatest muudatustest tehakse selleks, et selgitada või kohandada/täiendada viisaeeskirja teatavaid sätteid, ilma et muudetaks nende sisu. 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG Kokkuvõte Kavandatavad muudatused on järgmised: Uuesti on läbi on vaadatud sätted, mis käsitlevad üksikute liikmesriikide lennujaama transiidiviisa nõuet teatavate kolmandate riikide kodanikele, et tagada läbipaistvus ja proportsionaalsus (artikkel 3). Selleks et selgelt eristada viisataotlejate erinevaid kategooriaid, võttes samal ajal arvesse VISi täielikku kasutuselevõttu, on määrusesse lisatud „VISis registreeritud taotleja” ja „VISis registreeritud regulaarse reisija” mõiste (artikkel 2). Sellist eristust tehakse menetluse kõikides etappides (artiklid 5, 10, 12, 13, 18 ja 21). Allpool esitatakse ülevaade menetluse lihtsustamisest: || Taotluse esitamine isiklikult || Sõrmejälgede kogumine || Täiendavad dokumendid || Viisa, mis antakse Esmakordne taotleja, kes ei ole VISis registreeritud || JAH || JAH || Kõikide sisenemise tingimuste täitmise täielik tõendamine || Reisi eesmärgile vastav ühekordne viisa Võib anda mitmekordse viisa, kui konsulaat peab taotlejat usaldusväärseks. VISis registreeritud taotleja (kuid mitte regulaarne reisija) || EI || EI, välja arvatud juhul, kui sõrmejäljed on võetud viimase 59 kuu jooksul || Kõikide sisenemise tingimuste täitmise täielik tõendamine || Ühekordne või mitmekordne viisa VISis registreerituid regulaarne reisija || EI || EI || Ainult tõendid reisi eesmärgi kohta Eeldus (nn viisaajaloo põhjal on näha, et taotleja on täitnud riiki sisenemise tingimusi, mis on kehtestatud rände ja julgeolekuohu ning piisavate elatusvahendite kohta). || Esimene taotlus: kolme aastase kehtivusajaga mitmekordne viisa Järgmised taotlused: viie aastase kehtivusajaga mitmekordne viisa „Pädevat liikmesriiki” käsitlevaid sätteid (artikkel 5) on lihtsustatud, et taotlejal oleks hõlpsam otsustada, kus esitada taotlus, ning et taotleja saaks üldjuhul alati esitada taotluse oma elukohariigis. Sellest tulenevalt juhul, kui pädeval liikmesriigil ei ole teatavas riigis konsulaati ega ta ei ole seal esindatud, on taotlejal õigus esitada taotlus ühele olemasolevale konsulaadile kooskõlas asjaomases artiklis sätestatud tingimustega. Muudatustega nähakse ette teatav menetluse lihtsustamine liidu kodanike sugulaste jaoks, et soodustada nende liikuvust, lihtsustades eelkõige perekondlike külastusi (artiklid 8, 13, 14 ja 20). Esiteks lihtsustatakse menetlust perekonnaliikmete jaoks, kes kavatsevad külastada liidu kodanikku, kes elab selles liikmesriigis, mille kodanik ta on, ning nende liidu kodanike perekonnaliikmete jaoks, kes elavad kolmandas riigis ja soovivad koos külastada seda liikmesriiki, mille kodanik on asjaomane liidu kodanik. Kumbki olukord ei kuulu direktiivi 2004/38/EÜ reguleerimisalasse. ELi ja mitme kolmanda riigi vahel sõlmitud ja rakendatavad viisalihtsustuslepingud näitavad niisuguste külastuste hõlbustamise tähtsust: muudetud viisalihtsustuslepingud Ukraina ja Moldovaga ning hiljuti sõlmitud viisalihtsustuslepingud Armeenia ja Aserbaidžaaniga lihtsustavad kõnealuste kolmandate riikide kodanike jaoks reisimist (nt viisanõudest loobumine ja pika kehtivusajaga mitmekordsete viisade andmine), kui nad soovivad külastada oma lähisugulasi, kellel on selle liikmesriigi kodakondsus, kus on nende elukoht. Niisugune liidu kohaldatav kord tuleks muuta viisaeeskirjas üldiseks. Teiseks on vähemalt samasugune menetluse lihtsustamine ette nähtud olukordades, mille suhtes kohaldatakse direktiivi 2004/38/EÜ. Nagu sätestatud direktiivi artikli 5 lõikes 2, võivad liikmesriigid juhul, kui ELi kodanikul on õigus liikuda ja elada vabalt nende territooriumil, siiski nõuda viisat liidu kodaniku perekonnaliikmetelt, kes ei ole liidu kodanikud. Euroopa Kohus[5] on kinnitanud, et sellistel perekonnaliikmetel ei ole mitte ainult õigus liikmesriigi territooriumile siseneda, vaid neil on ka õigus saada selleks viisa. Direktiivi artikli 5 lõike 2 teise lõigu kohaselt peavad liikmesriigid andma sellistele isikutele kõik võimalused[6] vajalike viisade saamiseks ning sellised viisad antakse tasuta ja võimalikult kiiresti, kohaldades kiirendatud menetlust. Tuleb märkida, et eespool tsiteeritud artikli 5 lõige 2 sisaldab olulisel määral samu sätteid kui direktiiviga 2004/38/EÜ kehtetuks tunnistatud direktiivi 68/360/EMÜ[7] artikli 3 lõige 2. Direktiivi 68/360/EMÜ artikli 3 lõige 2 võeti vastu ajal, mil viisaküsimused ei kuulunud ühenduse pädevusse. Alates Amsterdami lepingu jõustumisest 1. mail 1999 on ühendusel selleks pädevus. Seda pädevust, mis praegu on sätestatud ELi toimimise lepingu artiklis 77, kasutati viisaeeskirja vastuvõtmiseks. Soovitav oleks direktiivis 2004/38/EÜ osutatud menetluste lihtsustamist täpsustada ning sobiv vahend selleks on viisaeeskiri, kus esitatakse viisade andmise üksikasjalikud tingimused ja menetlused. Austades liikmesriikide vabadust menetlusi veelgi lihtsustada, tuleks esildatud lihtsustusi liidu kodanike teatavate lähisugulaste jaoks, kes ei ole kasutanud oma õigust liidus vabalt liikuda ja elada, kohaldada vähemalt olukordade suhtes, mis kuuluvad direktiivi 2004/38/EÜ reguleerimisalasse Nende lihtsustuste kaudu rakendatakse direktiivi 2004/38/EÜ artikli 5 lõike 2 teises lõigus sisalduvat kohustust viisaeeskirjaga ühtselt nendes liikmesriikides, kelle jaoks viisaeeskiri on siduv. Viisatasust loobumist käsitlevad sätted ei ole vabatahtlikud, vaid on muudetud kohustuslikuks, et tagada taotlejate võrdne kohtlemine (artikkel 14). Teatavaid viisatasust vabastatud isikute kategooriaid on laiendatud, nt alaealised kuni 18. eluaastani, või lisatud (nende liidu kodanike lähisugulased, kes ei kasuta oma õigust liidus vabalt liikuda). Üldine menetluste lihtsustamine: – Kaotatud on põhimõte, et iga viisataotleja peab taotluse esitama isiklikult (vt komisjoni talituste töödokument, punkt 2.1.1.1 (lõige 7)).Üldjuhul peab taotleja isiklikult konsulaati või välise teenusepakkuja juurde ilmuma juhul, kui on vaja võtta sõrmejäljed, mis säilitatakse VISis (artikkel 9). – Taotluse esitamise maksimaalset tähtaega on pikendatud, et võimaldada reisijatel oma reisi paremini kavandada ja vältida kõrghooaegasid. Kehtestatud on taotluse esitamise minimaalne tähtaeg, et anda liikmesriigile aega taotluse nõuetekohaseks hindamiseks ja töö korraldamiseks (artikkel 8). – Üldist taotlusvormi (I lisa) on lihtsustatud ja lisatud on viide taotlusvormi elektroonilise täitmise võimalusele (artikkel 10). – II lisas esitatud täiendavate dokumentide loetelu ei ole enam „mitteammendav loetelu” ning esitatavate täiendavate dokumentidega seoses eristatakse uusi viisataotlejaid ja VISis registreeritud regulaarseid reisijaid (artikkel 13). Sätteid, mis käsitlevad ettevalmistusi kohalike oludega kohandatud nimekirjade koostamiseks Schengeni koostöö raames, on tõhustatud artiklis 13. – Uus viisataotleja (st isik, kes ei ole enne viisat taotlenud), peaks tõendama, et ta vastab viisa andmise tingimustele. – Siinkohal juhitakse tähelepanu hiljuti Koushkaki kohtuasjas tehtud otsusele,[8] mille kohaselt artikli 23 lõiget 4, artikli 32 lõiget 1 ja artikli 35 lõiget 6 (uuesti sõnastatud viisaeeskirja artikli 20 lõige 4, artikli 29 lõige 1 ja artikli 32 lõige 5) „tuleb tõlgendada nii, et riigi pädevad ametiasutused võivad keelduda pärast ühtse viisa taotluse läbivaatamise lõppu sellise viisa andmisest taotlejale üksnes juhul, kui taotleja suhtes saab kohaldada mõnda nendes sätetes loetletud viisa andmisest keeldumise põhjustest. Nimetatud asutustel on selle taotluse läbivaatamisel kõnealuste sätete kohaldamise tingimuste ja asjakohaste faktide hindamise osas lai kaalutlusruum, et teha kindlaks, kas mõnda neist keeldumise põhjustest saab taotleja suhtes kohaldada.” – Lisaks sellele otsustas Euroopa Liidu Kohus, et viisaeeskirja artikli 32 lõiget 1 (nüüd artikli 29 lõige 1) koostoimes artikli 21 lõikega 1 (nüüd artikli 18 lõige 1) „tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi pädevate asutuste ühtse viisa andmise kohustuse eelduseks on tingimus, et võttes arvesse taotleja elukohariigi üldist olukorda ja taotlejale endale omaseid tunnuseid, mis on kindlaks tehtud tema esitatud teabe alusel, ei ole põhjendatult alust kahelda taotleja kavatsuses lahkuda liikmesriikide territooriumilt enne taotletava viisa kehtivusaja lõppu.” – Tuleks eeldada, et VISis registreeritud regulaarsed reisijad vastavad riiki sisenemise tingimustele ega kujuta endast ebaseadusliku sisserände ohtu ja neil on olemas piisavad elatusvahendid. See eeldus peaks üksikjuhtumitel siiski olema ümberlükatav. – Ettepanekus nähakse ette, et liikmesriikide ametiasutused võivad üksikjuhul riiki sisenemise tingimuste täitmise eelduse ümber lükata. Samuti nähakse ette, millistel põhjustel see on võimalik (artikli 18 lõige 9). – Viisataotluse kohta otsuse tegemise tähtaja üldine lühendamine (artikkel 20), mis on seotud eelneva konsulteerimise korral vastuse andmise aja lühenemisega (artikkel 19). Lühikesed tähtajad võetakse kasutusele vaba liikumise õigust kasutavate liidu kodanike perekonnaliikmete esitatud taotluste puhul ja selliste liidu kodanike lähisugulaste esitatud taotluste puhul, kes ei kasuta vaba liikumise õigust. – Mitmekordse viisa kehtivusaeg võib olla pikem kui reisidokumendi kehtivusaeg (artikli 11 punkt a). – Reisikindlustuse nõue tuleks kaotada, sest reisikindlustuse tegelikku lisaväärtust ei ole kunagi suudetud kindlaks teha (vt komisjoni talituste töödokument, punkt 2.1.1.2, lõige 14). – Standardvorm viisa andmisest keeldumisest, viisa tühistamisest või kehtetuks tunnistamisest teatamiseks ja selle põhjendamiseks on läbi vaadatud, et lisada konkreetne põhjus lennujaama transiidiviisa andmisest keeldumiseks ja tagada, et asjaomast isikut teavitatakse nõuetekohaselt kaebuse esitamise menetlusest. – Lisatakse sätted, millega nähakse ette üldisest korrast erandid, et anda viisa erandjuhul välispiiril. Liikmesriikidel lubatakse lühiajalise turismi edendamiseks anda viisasid välispiiril ajutise kava kohaselt ning olles sellisest kavast eelnevalt teatanud ja avaldanud kava korralduslikud üksikasjad (artikkel 33). – Lisatud on paindlikud eeskirjad, mis võimaldavad liikmesriikidel optimeerida vahendite kasutamist, suurendada esindatust konsulaaresinduste kaudu ja arendada liikmesriikidevahelist koostööd (artikkel 38). – Liikmesriikide võimalus kasutada välist teenuseosutajat ei ole enam viimane abinõu. – Liikmesriigid ei pea enam säilitama võimalust esitada taotlus otse liikmesriigi konsulaadis seal, kus välisele teenuseosutajale on tehtud ülesandeks viisataotluste vastuvõtmine (tühistatakse endise artikli 17 lõige 5). Vaba liikumise õigust kasutavate liidu kodanike perekonnaliikmetele ja selliste liidu kodanike lähisugulastele, kes ei kasuta vaba liikumise õigust, ning taotlejatele, kes suudavad põhjendada, et tegemist on erakorralise juhtumiga, tuleks võimaldada kohe kohtumine. – Liikmesriigid peaksid esitama igal aastal komisjonile väliste teenuseosutajatega tehtava koostöö kohta aruande, milles käsitletakse muu hulgas järelevalvet väliste teenuseosutajate tegevuse üle. – Esindamist käsitlevad kokkuleppeid puudutavate sätete ühtlustamine (artikkel 39) (vt komisjoni talituste töödokument punkt 2.1.1.5, lõige 20 ja punkt 2.1.4 lõige 41). – Nagu hindamisaruandes kirjeldatud (punkt 3.2), ei ole piisavalt üksikasjaliku statistika puudumise tõttu võimalik teatavate sätete rakendamist hinnata. Seetõttu muudetakse VII lisa selliselt, et kõiki vajalikke andmeid kogutakse piisavalt üksikasjalikult, et neid saaks nõuetekohaselt hinnata. Kõik asjaomased andmed on (liikmesriikidel) võimalik saada VISist, välja arvatud andmed tasuta antud viisade arvu kohta, kuid see teave on liikmesriigi riigikassa kaudu hõlpsasti leitav. – Avalikkuse teavitamist käsitleva õigusraamistiku tugevdamine (artikkel 45) - Komisjon loob Schengeni viisa ühise veebisaidi. - Komisjon töötab välja viisataotlejatele antava teabe näidisvormi. Tehnilised muudatused: – Jäetakse välja viide transiidile kui konkreetsele reisieesmärgile (peamiselt artikli 1 lõige 1), sest lühiajalised viisad ei ole seotud reisi eesmärgiga. Viide jääb alles, kui osutatakse konkreetsele reisi eesmärgile, nt viisaeeskirja II lisas, kus esitatakse loetelu täiendavatest dokumentidest, mis tuleb reisi eesmärgi kohta esitada. – Kehtestatakse ühtsed eeskirjad, mida kohaldatakse isikut tõendava dokumendi või kehtiva viisa kaotuse korral (artikkel 7). – Täpsed tähtajad liikmesriikide teadete jaoks (15 päeva): esindamist käsitlevate kokkulepete, eelneva konsulteerimise kehtestamise ja tagantjärele teavitamise kohta. – Kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 delegeeritakse komisjonile õigus muuta määruse mitteolemuslikke osi. Komisjon võib muuta nende kolmandate riikide nimekirja, kelle kodanikelt nõutakse lennujaama transiidiviisat liikmesriikide territooriumil asuvate lennujaamade rahvusvaheliste transiidialade läbimisel (III lisa), ning nimekirja elamislubadest, mis annavad nende omanikele õiguse läbida liikmesriikide lennujaamu ilma lennujaama transiidiviisata (IV lisa). – Kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 291 tuleks komisjonile anda volitused võtta vastu rakendusakte, millega kehtestatakse täiendavate dokumentide loetelu konkreetsete asukohtade kaupa, et võtta arvesse kohalikke olusid, üksikasjad viisakleebise täitmise ja kinnitamise kohta ning eeskirjad välispiiril meremeestele viisade andmiseks. Seetõttu tuleks välja jätta algse määruse VII, VIII ja IX lisa. Õiguslik alus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 77 lõike 2 punkt a. Käesoleva ettepanekuga sõnastatakse uuesti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määrus (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri), mille õiguslikuks aluseks olid Euroopa Ühenduse asutamislepingu samaväärsed sätted, st artikli 62 lõike 2 punkt a ja punkti b alapunkt ii. Subsidiaarsuse põhimõte ELi toimimise lepingu artikli 77 lõike 2 punktis a antakse liidule volitused võtta vastu meetmed, mis käsitlevad „ühtset poliitikat viisade ja muude lühiajaliste elamislubade suhtes”. Käesolev ettepanek jääb kõnealuste sätete piiresse. Käesoleva ettepaneku eesmärk on arendada edasi ja täiustada viisaeeskirja sätteid, mis käsitlevad tingimusi ja menetlusi viisade andmiseks liikmesriikide territooriumil kavandatud viibimiseks, mille kestus ei ületa 90 päeva 180 päeva pikkuse ajavahemiku jooksul. Liikmesriigid üksi ei suuda seda eesmärki piisaval määral saavutada, sest liidu kehtivat õigusakti (viisaeeskiri) saab muuta ainult liit. Proportsionaalsuse põhimõte ELi lepingu artikli 5 lõikes 4 on sätestatud, et liidu meetme sisu ega vorm ei või minna aluslepingute eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. Käesoleva meetme jaoks valitud vorm peab võimaldama ettepanekuga saavutada soovitud eesmärki ja meetme võimalikult tõhusat rakendamist. Viisaeeskiri töötati 2009. aastal välja määruse vormis, et tagada selle ühesugune kohaldamine kõigis Schengeni acquis'd kohaldavates liikmesriikides. Kavandatav ettepanek kujutab endast olemasoleva määruse muutmist ja seetõttu tuleb see esitada määruse vormis. Käesoleva ettepaneku sisu piirdub olemasoleva määruse täiustamisega ja ettepanek põhineb poliitikaeesmärkidel, millele lisati üks uus eesmärk: majanduskasv. Seepärast on ettepanek kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega. Vahendi valik Käesoleva ettepanekuga sõnastatakse uuesti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määrus (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri). Seetõttu saab õigusaktiks valida vaid määruse. 4. MÕJU EELARVELE Määruse kavandatav muutmine ei mõjuta ELi eelarvet. 5. TÄIENDAVAD ÜKSIKASJAD Aluslepingutele lisatud mitmesuguste protokollide ja kolmandate riikidega sõlmitud assotsieerimislepingute mõju Käesoleva ettepaneku õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu kolmanda osa V jaotis, mistõttu kohaldatakse Ühendkuningriigi, Iirimaa ja Taani seisukohta käsitlevates protokollides ning Schengeni protokollis sätestatud „muutuvat geomeetriat”. Ettepanek põhineb Schengeni acquis' sätetel. Seetõttu tuleb selle mõju eri protokollidele käsitleda Taani, Iirimaa ja Ühendkuningriigi, Islandi ja Norra ning Šveitsi ja Liechtensteini puhul eraldi. Samuti tuleb kaaluda tagajärgi ühinemisaktidele. Iga asjaomase riigi olukorda kirjeldatakse üksikasjalikult käesoleva ettepaneku põhjendustes 49–57. Käesolevas ettepanekus sätestatud „muudetava geomeetria“ süsteem on identne sellega, mida kohaldatakse algse viisaeeskirja suhtes, lisatud on ainult viide 2011. aasta Horvaatia ühinemisaktile. Seos samaaegselt esitatava ettepanekuga määruse kohta, millega võetakse kasutusele ringreisiviisa[9] Käesolevasse ettepanekusse seadusandliku protsessi käigus tehtavad võimalikud muudatused mõjutavad ka ettepanekut määruse kohta, millega võetakse kasutusele ringreisiviisa. Seetõttu tuleks läbirääkimiste käigus pöörata tähelepanu kõnealuse kahe ettepaneku vahelise vajaliku sünergia tagamisele. Juhul kui nende läbirääkimiste käigus peaks selguma, et need ettepanekud on võimalik võtta vastu samas ajagraafikus, kavatseb komisjon ühendada need kaks ettepanekut üheks uuestisõnastamise ettepanekuks. Juhul kui seadusandjad jõuavad käesoleva ettepaneku suhtes kokkuleppele enne, kui on väljavaateid peatseks kokkuleppeks ettepaneku suhtes määruse kohta, millega võetakse kasutusele ringreisiviisa. ei tuleks käesolevas ettepanekus sisalduvaid kavandatavat ringreisiviisat käsitlevaid sätteid (artikli 3 lõige 7, artikli 12 lõige 3, artikli 18 lõige 6) vastuvõetavas ettepanekus säilitada, vaid need tuleks lisada hiljem, muutes viisaeeskirja siis, kui on lõpuks saavutatud kokkulepe ringreisiviisat käsitleva ettepaneku suhtes. Põgus kokkuvõte kavandatud muudatustest Artikkel 1 – Viisaeeskirja muutmine Artikkel 1 – Reguleerimisese ja reguleerimisala – Horisontaalne muudatus: kogu tekstis on jäetud välja viide transiidile reisi eesmärgina. Artikkel 2 – Mõisted – Lisatakse lõige 6, et määratleda asjaomases määruses „ringreisiviisa”. – Lisatakse lõige 7, et määratleda (liidu kodanike) „lähisugulaste” mõiste. – Lisatakse lõige 8, et määratleda ƒ„VISis registreeritud taotleja” tagamaks, et viisainfosüsteemist saadakse täit kasu. – Lisatakse lõige 9, et määratleda ƒ„VISis registreeritud regulaarse reisija” tagamaks, et viisainfosüsteemist saadakse täit kasu ja taotleja nn viisaajalugu võetakse arvesse. – Lisatakse lõige 12, et esitada „kehtiva” määratlus tähenduses „kehtivusaeg ei ole lõppenud” vastandina valele, võltsitule või järeletehtule. – Lõikesse 16 lisatakse „meremehe” määratlus tagamaks, et menetluste lihtsustamist kohaldatakse kogu laevapere suhtes. Artikkel 3 – Kolmandate riikide kodanikud, kellelt nõutakse lennujaama transiidiviisat – Lõige 4: läbi on vaadatud sätted, mis käsitlevad üksikute liikmesriikide lennujaama transiidiviisa nõuet teatavate kolmandate riikide kodanikele, selleks et need oleksid hõlmatud asjakohase institutsioonilise õigusliku raamistikuga. Artikkel 5 – Taotluse läbivaatamiseks ja selle kohta otsuse tegemiseks pädev liikmesriik – Lõike 1 punkti b muudetakse, et see sisaldaks ainult ühte objektiivset kriteeriumi – viibimise kestust –, kui määratakse kindlaks viisa taotluse läbivaatamiseks pädev liikmesriik, juhul kui külastused hõlmavad mitut sihtkohta. Lisaks sellele lisatakse sätted, mis hõlmavad olukordi, kus reisija kavatseb reisida lühikese ajavahemiku (kahe kuu) jooksul mitu korda erinevatesse liikmesriikidesse. – Lõiget 2 muudetakse, et lahendada olukorrad, kus „pädeval” liikmesriigil puudub oma konsulaat ja ta ei ole ka esindatud selles kolmandas riigis, kus on taotleja seadusjärgne elukoht. Sätetega hõlmatakse kõik võimalikud olukorrad ning pakutakse lahendusi, mis väljendavad koostöö- ja usalduse vaimu, mis on Schengeni koostöö aluseks. Artikkel 7 – Pädevus viisade andmiseks nendele kolmandate riikide kodanikele, kes viibivad seaduslikult liikmesriigi territooriumil – Lõiget 1 muudetakse artikli 5 muutmise tõttu. – Lõiked 2 ja 3 lisatakse selleks, et luua ühtlustatud õiguslik raamistik olukordade jaoks, kus kolmanda riigi kodanik kaotab oma reisidokumendi või see dokument varastatakse, kui kõnealune isik viibib liikmesriigi territooriumil. Artikkel 8 – Taotluse esitamise praktiline kord – Lõikes 1 nähakse ette taotluse esitamise üldine maksimaalne ja minimaalne tähtaeg. – Lõige 3 lisatakse selleks, et lihtsustada taotluse esitamist teatavates olukordades, mis on seotud liidu kodanike sugulastega, ja kui tuleks anda võimalus kohe kohtuda. – Lõiget 4 muudetakse nii, et see oleks kohustuslik („tuleb”), mitte vabatahtlik („võib”), ning et kiireloomulisi juhtumeid käsitletakse alati kohe. – Lõiget 5 muudetakse, et täpsustada, kes võib taotleja asemel taotluse esitada, ning lisatakse viide kutse-, kultuuri-, spordi- või haridusühingutele või asutustele, et eristada neid kaubanduslikest vahendajatest – Lõige 6 on üle võetud endise artikli 40 lõikest 4 ja seda on muudetud, et see hõlmaks ainult seda, et taotleja peab ilmuma taotluse esitamiseks isiklikult kohale ainult ühes kohas. Artikkel 9 – Taotluse esitamise üldeeskirjad – Lõige 1 asendatakse uue tekstiga, et võtta arvesse seda, et kaotatakse üldpõhimõte, mille kohaselt kõik taotlejad pidid esitama taotluse isiklikult (vt komisjoni talituste töödokument punkt 2.1.1.1 (lõige 7)). – Lõiget 2 muudetakse lõike 1 muutmise tõttu. Artikkel 10 – Taotluse vorm – Lõiget 1 muudetakse selleks, et lisada viide võimalusele täita taotluse vorm elektrooniliselt. – Lõige 2 lisatakse tagamaks, et elektrooniline taotluse vorm vastaks täpselt I lisas sätestatud taotluse vormile. – Lõiget 4 lihtsustatakse tagamaks, et taotluse vorm on alati kättesaadav vähemalt selle liikmesriigi ametlikus keeles, mille viisat taotletakse, ja asukohariigi ametlikus keeles. Artikkel 11 – Reisidokument – Punkti a muudetakse, lisades ristviite uutele sätetele artikli 21 lõikes 2, vt allpool. – Punkti b muudetakse tagamaks, et taotleja reisidokumendis on üks vaba topeltlehekülg, et sinna saaks üksteise kõrvale kinnitada viisakleebise ning lüüa järgnevad sisenemise ja väljumise templid. See lihtsustab piirikontrolli; vt komisjoni talituste töödokument punkt 2.1.1.2 (lõige 11). Artikkel 12 – Biomeetrilised tunnused – Lõikeid 2 ja 4 muudetakse artikli 9 lõike 1 muutmise tõttu. – Lõiget 3 muudetakse selleks, et võtta arvesse reisiviisa kohta tehtud ettepanekut. Artikkel 13 – Täiendavad dokumendid – Lõige 2 lisatakse selleks, et võtta arvesse VISis registreeritud regulaarsete reisijate suhtes kohaldatavat menetluste lihtsustamist, mille kohaselt kõnealune reisijate kategooria peab esitama ainult tõendid reisi eesmärgi kohta. – Lõige 3 lisatakse selleks, et lihtsustada või selgitada liidu kodanike sugulaste suhtes teatavates olukordades kohaldatavaid lihtsustatud menetlusi. – Lõiget 4 muudetakse, et näha ette, et II lisas esitatud ühtlustatud loetelu täiendavatest dokumentidest on täielik. – Lõige 6 lisatakse tagamaks, et taotlejad võivad esitada täiendava dokumendi originaali faksi teel või saata dokumendi koopia. Taotlejad peaksid seejärel esitama dokumentide originaalid, välja arvatud teatavatel juhtudel, kui dokumendi originaali võib paluda üksnes juhtudel, kui on kahtlusi dokumendi autentsuses. – Lõike 7 punktis a lisatakse viide „era-” majutusele. – Lõige 10 lisatakse selleks, et võtta arvesse sätteid rakendusmeetmete kohta. Artikkel 14 – Viisatasu – Lõike 3 punktis a laiendatakse viisatasust vabastatud isikute kategooriaid, et hõlmata alaealised kuni 18. eluaastani (seni 6. eluaastani); seega kaotatakse alandatud viisatasu 6–12aastastele ning võimalik viisatasust loobumine sama vanuserühma puhul. – Lõike 3 punkti c muudetakse selleks, et selgelt osutada hõlmatud isikute kategooriale. – Lõike 3 punktiga d muudetakse kohustuslikuks viisatasust loobumine diplomaatilise ja teenistuspassi kasutajate puhul. – Lõike 3 punktiga e muudetakse kohustuslikuks viisatasust loobumine kuni 25 aasta vanuste isikute puhul, kes osalevad mittetulundusühingute korraldatud seminaridel, konverentsidel, spordi-, kultuuri- ja haridusüritustel; seega kaotatakse kõnealuse isikuterühma puhul võimalus kaaluda viisatasust loobumist ning kuni 25 aasta vanuste esindajate puhul, kes osalevad samalaadsetel mittetulundusühingute korraldatud üritustel, kohustus anda tasuta viisa. – Punktid f ja g lisatakse selleks, et viisatasust loobuda või seda loobumist täpsustada teatavates olukordades, kuhu on kaasatud liidu kodanike sugulased. Vt ka komisjoni talituste töödokument punkt 2.1.1.3 (lõige 15). Artikkel 15 – Teenustasu – Lõikes 1 jäetakse välja viide „täiendavale” teenustasule. – Lõiget 3 muudetakse artikli 14 muutmise tõttu. Artikkel 18 – Sisenemise tingimuste täitmise kontroll ja riskihinnang – Lõige 2 lisatakse selleks, et võtta arvesse artikli 2 lõike 9 ja artikli 13 lõike 1 punkti e lisamist. – Lõige 3 lisatakse selgitamaks, et liikmesriigi pädevad ametiasutused vastutavad igal üksikjuhul riiki sisenemise tingimuste täitmise eelduses kahtlemise õigustamise eest ning sellise kahtluse põhjuste esitamise eest. – Lõiget 6 muudetakse selleks, et võtta arvesse reisiviisa kohta tehtud ettepanekut, ning jäetakse välja eksitav viide „teise liikmesriigi välja antud”. – Lõiget 10 muudetakse selleks, et võimaldada liikmesriikidel kasutada taotlejaga vestluse korraldamiseks moodsaid sidevahendeid, ilma et nõutakse taotleja isiklikku kohalolekut konsulaadis. Artikkel 19 – Eelnev konsulteerimine – Lõiget 2 muudetakse selleks, et näha ette, et liikmesriik peab vastama konsulteerimise nõudele seitsme päeva asemel viie kalendripäeva jooksul. – Lõikes 3 sätestatakse, et liikmesriigid teatavad eelneva konsulteerimise nõude kehtestamisest hiljemalt 15 kalendripäeva jooksul enne selle kohaldatavaks muutumist, et teavitada taotlejaid õigeaegselt võimaldada teistel liikmesriikidel teha tehnilisi ettevalmistusi. – Lõige 5 jäetakse välja, sest see on vananenud. Artikkel 20 – Otsus taotluse kohta – Lõikes 1 sätestatakse, et otsuse tegemise aega lühendatakse kuni 10 kalendripäevani. See tuleneb nii artikli 19 lõike 2 muutmisest kui ka viisaeeskirja rakendamise hinnangu tulemustest, vt komisjoni talituste töödokument punkt 2.1.1.6 (lõige 22). – Lõiget 2 muudetakse selleks, et lühendada maksimaalset otsuse tegemise ajavahemikku 20 päevani ja jäetakse välja säte, mille kohaselt lubatakse esindatud liikmesriigil nõuda, et temaga konsulteeritakse juhul, kui on tegemist esindamisega. – Lõige 3 lisatakse selleks, et lihtsustada menetlusi või kõnealust lihtsustamist täpsustada teatavates olukordades, kuhu on kaasatud liidu kodanike lähedased sugulased. – Endine lõige 3 jäetakse välja, sest lühiajalise viisa taotluse läbivaatamine ei tohiks kesta 60 kalendripäeva. – Lõike 4 punkt d jäetakse välja, sest tühistatakse säte, mille kohaselt lubatakse esindatud liikmesriigil nõuda, et temaga konsulteeritakse; sellega tühistatakse nõue, et teatavaid juhtumeid ei vaata läbi esindav liikmesriik, vaid need edastatakse menetlemiseks esindatavale liikmesriigile. Artikkel 21 – Ühtse viisa andmine – Lõikega 2 asendatakse endise artikli 24 lõike 1 neljas ja viies lõik. – Lõike 2 esimest lõiku muudetakse, et jätta välja viide „kahekordsele sisenemisele”, mis tundub üleliigsena ning lisatakse viide võimalusele anda mitmekordne viisa, mille kehtivusaeg on pikem kui reisidokumendi kehtivusaeg. – Lõiked 3 ja 4 lisatakse selleks, et võtta arvesse artikli 2 lõike 10 muutmist ning võtta kasutusele objektiivselt määratletud kriteeriumid teatavate lihtsamate menetluste kohaldamiseks. – Lõiget 5 muudetakse selleks, et hõlmata ka muud juhtumid, kui viisataotlejal võib olla õigus mitmekordsele viisale. Artikkel 24 – Viisakleebise täitmine – Lõige 2 lisatakse selleks, et võtta arvesse artikli 51 lõiget 2. – Lõiget 3 muudetakse selleks, et karmistada sätteid, milles käsitletakse liikmesriigi märkusi viisakleebisel; vt komisjoni talituste töödokument punkt 2.1.1.6 (lõige 27). – Lõiget 5 muudetakse tagamaks, et ainult ühekordse viisa viisakleebise võib täita käsitsi. Artikkel 25 – Täidetud viisakleebise kehtetuks tunnistamine – Lõiget 2 muudetakse selleks, et võtta arvesse vajadust luua nõuetekohane õiguslik alus viisaeeskirja käsiraamatus soovitatud hea tava jaoks. Artikkel 26 – Viisakleebise kinnitamine – Lõige 2 lisatakse selleks, et võtta arvesse artikli 51 lõiget 2. Artikkel 28 – Teiste liikmesriikide keskasutuste teavitamine – Lõiget 2 muudetakse selleks, et tagada teiste liikmesriikide õigeaegne teavitamine; vt artikli 19 kohta tehtud märkused. Artikkel 29 – Viisa andmisest keeldumine – Lõike 1 punkti a alapunkt vii jäetakse välja, sest tühistatakse tervisekindlustuse nõue. – Lõige 3 asendatakse, et lisada viide liikmesriikide kohustusele anda üksikasjalikku teavet kaebuse esitamise menetluse kohta. – Lõige 4 jäetakse välja, sest jäetakse välja nõue, mille kohaselt teatavaid juhtumeid ei vaata läbi esindav liikmesriik, vaid need edastatakse menetlemiseks esindatavale liikmesriigile. Artikkel 31 – Tühistamine ja kehtetuks tunnistamine – Lõiget 4 muudetakse selleks, et võtta arvesse artikli 13 muutmist. Artikkel 32 – Erandkorras välispiiril taotletav viisa – Pealkirja muudetakse artikli 33 lisamise tõttu. – Lõige 2 jäetakse välja, sest tühistatakse tervisekindlustuse nõue. Artikkel 33 – Ajutise kava kohaselt välispiiril taotletav viisa – See artikkel lisatakse selleks, et liikmesriigid saaksid edendada lühiajalist turismi: neil peaks olema õigus anda viisasid välispiiril mitte ainult juhtumipõhiselt, sõltuvalt kolmanda riigi kodaniku isiklikust olukorrast, vaid ka ajutise kava kohaselt. Artiklis sätestatakse ajutise kava korralduslikest üksikasjadest teavitamise ja nende avaldamise eeskirjad ning nähakse ette, et antud viisa peaks kehtima ainult viisa andnud liikmesriigi territooriumil. – Lõikes 6 täpsustatakse asjaomaste liikmesriikide aruandlusnõudeid. Artikkel 34 – Välispiiril meremeestele antav viisa – Lõige 3 lisatakse selleks, et võtta arvesse artikli 51 lõiget 2. Artikkel 38 – Konsulaatide töökorraldus ja koostöö – Lõike 1 teine lause on muutunud kehtetuks. – Lõike 2 punkt b sõnastatakse ümber, sest endine artikkel 41 tunnistatakse kehtetuks ja välised teenuseosutajad ei kujuta endast enam viimast abinõu. – Lõige 4 asendatakse artikli 8 lõikega 6. Artikkel 39 – Esindamist käsitlevad kokkulepped – Lõige 1 vastab endise artikli 8 lõikele 1. – Lõikes 2 kirjeldatakse dokumentide ja andmete kogumist ja nende edastamist liikmesriikide vahel olukordades, kus üks liikmesriik esindab teist ainult taotluste vastuvõtmise ja biomeetriliste tunnuste kogumise eesmärgil. – Lõiget 3 muudetakse, et võtta arvesse seda, et kaotatakse võimalus, et esindatav liikmesriik nõuab enda kaasamist juhtumitesse, mis on seotud esindamisega. – Lõige 4 vastab endise artikli 8 lõikele 5 ja lõige 5 artikli 8 lõikele 6. – Lõikes 6 nähakse ette minimaalne tähtaeg esindatavale liikmesriigile, et teatada komisjonile esindamist käsitlevate kokkulepete sõlmimisest või lõpetamisest. – Lõikes 7 sätestatakse, et esindav liikmesriik teatab samal ajal teistele liikmesriikidele ja Euroopa Liidu esindusele asjaomases jurisdiktsioonis esindamist käsitlevate kokkulepete sõlmimisest või lõpetamisest. – Lõige 8 vastab endise artikli 8 lõikele 9. Artikkel 40 – Aukonsulite kasutamine – Lõikes 1 jäetakse välja sõna „ka”. Artikkel 41 – Koostöö väliste teenuseosutajatega – Endine lõige 3 jäetakse välja, sest tegelikkuses ei ole selline ühtlustamine võimalik, kuna liikmesriikidel on üldiselt üleilmsed sidemed väliste teenuseosutajatega. – Lõike 5 punkti e muudetakse artikli 9 muutmise tõttu. – Lõiget 12 muudetakse, et nõuda liikmesriikidelt igal aastal aruande esitamist väliste teenuseosutajatega tehtava koostöö ja nende üle teostatava järelevalve kohta, nagu sätestatud IX lisas. Artikkel 42 – Andmete krüpteerimine ja turvaline edastamine – Lõikeid 1, 2 ja 4 muudetakse, et võtta arvesse artikli 8 kehtetuks tunnistamine. Artikkel 43 – Liikmesriikide koostöö kaubanduslike vahendajatega – Lõiget 1 muudetakse, kuna endise artikli 2 lõige 11 jäetakse välja (st kaubandusliku vahendaja mõiste). – Lõike 5 teist lõiku muudetakse, et tagada üldsuse teavitamine akrediteeritud kaubanduslikest vahendajatest. Artikkel 45 – Üldsusele esitatav teave – Lõike 1 punkti c muudetakse, et võtta arvesse artikli 41 kehtetuks tunnistamine. – Lõike 1 punkt e jäetakse välja, et võtta arvesse artikli 20 kehtetuks tunnistamine. – Lõige 3 lisatakse selleks, et sätestada, et komisjon koostab ühtlustatud vormi, et anda artikli 45 lõike 1 kohaselt ettenähtud teavet. – Lõige 4 lisatakse selleks, et sätestada, et komisjon loob Schengeni viisa ühise veebisaidi, mis sisaldab viisa taotlemiseks vajalikku teavet. Artikkel 46 – Kohalik Schengeni koostöö – Lõike 1 esimest lauset ja punkti a muudetakse, et sätestada, et kohaliku Schengeni koostöö raames koostatakse täiendavatest dokumentidest ühtlustatud nimekiri. – Lõike 1 punkti b ja viimast lõiku muudetakse artikli 14 muutmise tõttu. – Lõiget 2 muudetakse artikli 45 lõike 3 lisamise tõttu. – Lõike 3 punkti a muudetakse, et näha ette korra kvartalis viisastatistika koostamine kohalikul tasandil ning lisada viide ringreisiviisale. – Lõike 3 punkti b muudetakse esimese lause ümbersõnastamise tõttu. – Lõiget 7 muudetakse, et näha ette, et kohaliku Schengeni koostöö raames koostatavate aruannete alusel koostab komisjon aastaaruande, mis esitatakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Artiklid 48 –49 Delegeeritud volituste rakendamine – Kõnelaused artiklid lisatakse selleks, et võtta arvesse ELi toimimise lepingu artiklit 290 delegeeritud õigusaktide kohta. Artikkel 50 – Viisaeeskirja praktilise kohaldamise juhised – Artiklit muudetakse, et võtta arvesse artikli 51 lõiget 2. Artikkel 51 – Komiteemenetlus – Artiklit muudetakse, et võtta arvesse sätteid, mis käsitlevad komisjoni rakendamisvolitusi vastavalt määrusele (EL) nr 182/2011. Artikkel 52 – Teavitamine – Lõike 1 punkti g muudetakse artikli 38 muutmise tõttu. – Lõiget 2 muudetakse artikli 45 lõike 4 lisamise tõttu. Artikkel 54 – Järelevalve ja hindamine – Need on standardsätted õigusaktide kohaldamise järelevalve ja hindamise kohta. Artikkel 55 – Jõustumine – See on standardklausel jõustumise ja otsese kohaldatavuse kohta. Määrust hakatakse kohaldama kuus kuud pärast selle jõustumist, välja arvatud artikli 51 lõige 2, mida hakatakse kohaldama kolm kuud pärast määruse jõustumist, et võimaldada võtta vastu artiklitega 24, 26, 32 ja 50 ette nähtud rakendusaktid. Lisad – I lisa asendatakse – V lisa: – endine 7. punkt, milles käsitletakse tervisekindlustust, jäetakse välja; – lisatakse uus 10. punkt, et hõlmata lennujaama transiidiviisa andmisest keeldumise juhtumid. ê 810/2009 (kohandatud) 2014/0094 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega kehtestatakse ühenduse Ö mis käsitleb liidu Õ viisaeeskirija (viisaeeskiri) (uuesti sõnastatud) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut Ö Liidu toimimise lepingut (edaspidi „ELi toimimise leping”) Õ , eriti selle artikli 62 Ö 77 Õ lõike 2 punkti a ja punkti b alapunkti ii, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[10], toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: ò uus (1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 810/2009[11] on korduvalt oluliselt muudetud. Kuna sellesse tuleb teha täiendavaid muudatusi, tuleks määrus selguse huvides uuesti sõnastada. ê810/2009 põhjendus 1 (kohandatud) Kooskõlas asutamislepingu artikliga 61 peaks sellise ala loomisega, kus inimesed võivad vabalt liikuda, kaasnema meetmete võtmine välispiirikontrolli, varjupaiga ja sisserände valdkonnas. ê810/2009 põhjendus 2 (kohandatud) Vastavalt asutamislepingu artikli 62 lõikele 2 kehtestatakse liikmesriikide välispiiride ületamisega seotud meetmetega viisaeeskirjad kuni kolmekuulise kavatsetud viibimise puhuks, sealhulgas liikmesriikide viisade väljastamise kord ja tingimused. ò uus (2) Liidu viisapoliitika, mis võimaldab liidus viibida kuni 90 päeva 180 päeva jooksul, on ühise sisepiirideta ala loomise oluline osa. Viisade andmise tingimusi ja menetlusi käsitlevad ühised eeskirjad peaksid lähtuma liikmesriikidevahelise solidaarsuse ja vastastikuse usalduse põhimõttest. ê810/2009 põhjendus 3 (kohandatud) (3) Viisapoliitika puhul on ühise õigusaktide kogu loomine, eriti acquis’ (14. juuni 1985. aasta Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni[12] asjakohased sätted ja ühised konsulaarjuhised)[13] konsolideerimise ja edasiarendamise kaudu, üks olulisemaid komponente Ö Määruse (EÜ) nr 810/2009 üks eesmärke on Õ „ühise viisapoliitika edasiarendamisesne osana mitmekihilisest süsteemist, mille eesmärk on siseriiklike Ö et hõlbustada Õ õigusaktide ning kohalike konsulaaresinduste käitlemistoimingute edasise ühtlustamise tulemusena hõlbustada seaduslikku reisimist ja võidelda ebaseadusliku sisserändega”, nagu see on määratletud dokumendis „Haagi programm: vabaduse, turvalisuse ja õiguse tugevdamine Euroopa Liidus”[14]. ê810/2009 põhjendus 8 (kohandatud) (4) Ö Lisaks sellele tuleks tagada, et Õ Tteatud tingimustel täitmisel tuleks anda Ö antakse Õ mitmekordsed viisad, et vähendada liikmesriikide konsulaatide halduskoormust ning lihtsustada sagedasti või regulaarselt reisivate isikute reisimist. Taotlejate puhul, kelle ausus ja usaldusväärsus on konsulaadile teada, võiks võimalikult suurel määral kohaldada lihtsustatud menetlust. ò uus (5) Määrusega (EÜ) nr 810/2009 selgitati ja lihtsustati õigusraamistikku ning ajakohastati ja ühtlustati viisamenetlusi oluliselt. Konkreetseid sätteid, mille eesmärk on subjektiivsete kriteeriumite alusel menetlust üksikjuhtudel lihtsustada, ei ole siiski piisavalt kohaldatud. (6) Tark viisapoliitika peaks tagama julgeoleku välispiiril ning kindlustama samal ajal Schengeni ala tõhusa toimimise ja lihtsustama seadusliku reisimise võimalusi. Ühine viisapoliitika peaks soodustama majanduskasvu ning olema kooskõlas liidu muude tegevuspõhimõtetega, näiteks välissuhte, kaubanduse, hariduse, kultuuri ja turismi alal. (7) Selleks et lihtsustada liikuvust ja hõlbustada nende kolmanda riigi kodanike perekondlikke külastusi, kes külastavad lähisugulast, kes on liidu kodanik ja elab liikmesriigis, mille kodanik ta on, ning nende liidu kodanike lähisugulaste perekondlikke külastusi, kes elavad kolmandas riigis ja soovivad koos külastada seda liikmesriiki, mille kodanik on asjaomane liidu kodanik, tuleks käesoleva määrusega näha ette menetluste lihtsustamine. (8) Vähemalt samad lihtsustused tuleks ette näha pereliikmetele, kelle suhtes kohaldatakse direktiivi 2004/38/EÜ[15] vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 5 lõikele 2. (9) Uusi viisataotlejaid, kes taotlevad viisat esimest korda, tuleks eristada isikutest, kellele varem on antud viisa ja kes on registreeritud viisainfosüsteemis (edaspidi „VIS”), et lihtsustada registreeritud reisijate suhtes kohaldatavat menetlust ja võtta arvesse ebaseadusliku sisserände ohtu ja julgeolekuprobleeme, mida teatavad reisijad võivad endast kujutada. Sellist eristust tuleks teha menetluse kõikides etappides. (10) Tuleks eeldada, et VISis registreeritud taotleja, kellele on 12 kuu jooksul enne taotluse esitamist antud kaks viisat ja kes on neid seaduslikult kasutanud, vastab riiki sisenemise tingimustele, mis on kehtestatud seoses ebaseadusliku sisserändega ja vajadusega omada piisavaid elatusvahendeid. Siiski peaks kõnealune eeldus olema ümberlükatav, kui pädevad ametiasutused teevad kindlaks, et teataval üksikjuhul ei ole täidetud üks või mitu nimetatud tingimust. (11) Hinnang sellele, kas antud viisat on kasutatud seaduslikult, peaks põhinema sellistel üksikasjadel nagu lubatud viibimise kestus, viisa territoriaalne kehtivus ning tööturule sisenemise ja majandustegevusega tegelemise eeskirjadest kinnipidamine. ê810/2009 põhjendus 5 (kohandatud) ð uus (12) Ebaseadusliku sisserändega võitlemiseks on vaja kehtestada lennujaamade rahvusvaheliste alade transiidieeskirjad. Ö Sel eesmärgil Õ Seega tuleks koostada ühisessene nimekirjai kuuluvate kolmandate riikide kodanikelt ð kodanikest, kellelt tuleks ï nõuda lennujaama transiidiviisat. Ebaseaduslike sisserändajate massilisest ð ootamatu ja märkimisväärse ï sissevoolust tingitud tungiva vajaduse korral peaks Ö liikmesriik Õ liikmesriikidel siiski olema lubatud Ö saama Õ kehtestada Ö ajutiselt lennujaama transiidiviisa nõude Õ see nõue ka selliste kolmandate riikide Ö konkreetse kolmanda riigi Õ kodanike suhtes, mis ei ole ühisesse nimekirja kantud. Liikmesriikide üksikotsused tuleks igal aastal läbi vaadata. ð Tuleks ette näha kõnealuse nõude kehtestamise tingimused ja menetlus tagamaks, et kõnealust meedet kohaldatakse piiratud aja jooksul ja et kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega piirdub see üksnes eesmärgi saavutamiseks vajalikuga. Lennujaama transiidiviisa nõude kohaldamine peaks piirduma konkreetsete olukordadega, mis tingisid meetme võtmise. ï ò uus (13) Teatavate riikide antud viisade ja elamislubade omanike puhul tuleks lennujaama transiidiviisa nõudest loobuda. (14) Peaks olema selge, milline liikmesriik on pädev viisataotluse läbi vaatama, eelkõige juhul, kui taotlejal on kavas külastada mitut liikmesriiki. (15) Viisataotleja peaks saama esitada viisataotluse oma elukohariigis isegi juhul, kui üldeeskirjade kohaselt pädeval liikmesriigil ei ole kõnealuses riigis konsulaati ja ta ei ole seal esindatud. (16) Tagada tuleks nende viisaomanike ühetaoline kohtlemine, kelle reisidokument on liikmesriikide territooriumil viibimise ajal kadunud või varastatud. ê810/2009 põhjendus 9 (17) Kuna biomeetrilised tunnused registreeritakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 767/2008 (mis käsitleb viisainfosüsteemi (VIS) ja liikmesriikidevahelist teabevahetust lühiajaliste viisade kohta (VIS määrus))[16] kohaselt viisainfosüsteemis (VIS), peaks taotleja isikliku kohaleilmumise nõue – vähemalt esimese taotluse korral – olema üks viisa taotlemise põhinõudeid. ê810/2009 põhjendus 10 (18) Iga järgmise viisa taotluse läbivaatamise lihtsustamiseks peaks olema võimalik kopeerida sõrmejälgi 59 kuu jooksul pärast nende esmakordset VISi sisestamist. Kui see ajavahemik on möödunud, tuleks sõrmejäljed uuesti koguda. ê810/2009 põhjendus 11 (kohandatud) (19) Kõiki liikmesriigi poolt viisa taotlemise protsessi käigus saadud dokumente, andmeid ja biomeetrilisi tunnuseid Ö tuleks Õ käsitatakseda 24. aprilli 1963. aasta konsulaarsuhete Viini konventsiooni alusel konsulaardokumentidena ja neid Ö tuleks Õ käsitletakseda vastavalt. ê810/2009 põhjendus 12 (20) Käesoleva määruse kohasel isikuandmete töötlemisel kohaldavad liikmesriigid Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta)[17]. ò uus (21) Menetlusetappide tähtajad tuleks kindlaks määrata, eelkõige seepärast, et võimaldada reisijatel oma reisi kavandada ja vältida konsulaadis kõrghooaega. (22) Liikmesriikide konsulaadid peaksid viisataotluste menetlemise eest võtma ühesugust viisatasu. Nende isikute kategooriad, kelle puhul loobutakse viisatasust, tuleks ühetaoliselt ja täpselt määratleda. Liikmesriikidel peaks olema õigus teatavatel juhtudel viisatasust loobuda. (23) Lühiajalise viisa taotlejalt ei tuleks nõuda reisi- ja tervisekindlustust, sest see on viisataotlejale ebaproportsionaalne kohustus ja puuduvad tõendid selle kohta, et lühiajalise viisa omanikud on liikmesriikidele seoses kulutustega arstiabile suurem risk kui need kolmandate riikide kodanikud, kellelt viisat ei nõuta. (24) Kutse-, kultuuri- ja spordiühendustel ning akrediteeritud kaubanduslikel vahendajatel peaks olema õigus esitada taotlusi viisataotlejate nimel. (25) Tuleks täpsustada sätteid, mis käsitlevad muu hulgas ajapikendust, viisakleebise täitmist ja täidetud viisakleebise kehtetuks tunnistamist. (26) Pika kehtivusajaga mitmekordseid viisasid tuleks anda objektiivselt kindlaks määratud kriteeriumite alusel. Mitmekordse viisa kehtivusaeg võib olla pikem kui selle reisidokumendi kehtivusaeg, kuhu viisa on kinnitatud. (27) Taotlusvormi puhul tuleks arvestada VISi kasutuselevõtmist. Liikmesriigid peaksid lubama võimalikult suure hulga viisataotlusi täita ja esitada elektrooniliselt ning peaksid võtma vastu faksi teel saadetud täiendavaid dokumente ja nende koopiaid. Originaaldokumente tuleks nõuda ainult teatavatel juhtudel. (28) Standardvorm viisa andmisest keeldumisest, viisa tühistamisest või kehtetuks tunnistamisest teatamiseks ja selle põhjendamiseks peaks sisaldama konkreetset põhjust lennujaama transiidiviisa andmisest keeldumiseks ja sellega tuleks tagada, et asjaomasele isikule antakse nõuetekohane teave vaidlustamise menetluse kohta. (29) Eeskirjad liikmesriikide pädevate ametiasutuste teabevahetuse kohta seoses meremeestele viisa andmisega välispiiril ja asjaomase vormiga peaksid olema võimalikult lihtsad ja selged. (30) Viisade andmine välispiiril peaks põhimõtteliselt jääma erandiks. Siiski selleks, et liikmesriigid saaksid edendada lühiajalist turismi, peaks neil olema õigus anda viisasid välispiiril, kui nad teevad seda ajutise kava alusel ning esitavad ja avaldavad teabe kõnealuse kava korralduslik üksikasjade kohta Kõnealused kavad peaksid olema ajutised ja antud viisade kehtivus peaks piirduma viisa andnud liikmesriigi territooriumiga. ê810/2009 põhjendus 6 (kohandatud) ð uus (31) Taotluste Ö Taotlejate Õ vastuvõtmise korra kehtestamisel tuleks arvestada inimväärikust. Viisataotluste menetlemine peaks olema professionaalne ja lugupidav ning proportsionaalne ð ei tohiks minna kaugemale ï taotletavate eesmärkide Ö saavutamiseks vajalikust Õ suhtes. ê810/2009 põhjendus 7 (kohandatud) ð uus (32) Liikmesriigid peaksid tagama, et üldsusele pakutava teenuse kvaliteet on hea ja sellega seoses järgitakse head haldustava. Liikmesriigid peaksid ette nägema vajalikul hulgal koolitatud töötajaid ja piisavalt vahendeid, et nii palju kui võimalik lihtsustada viisa taotlemise protsessi. Liikmesriigid peaksid tagama, et kõigi taotlejate suhtes kohaldatakse nn ühe akna põhimõtet Ö viisataotleja peaks taotluse esitamiseks kohale tulema ainult ühte kohta Õ. ð Sellega ei piirata võimalust korraldada taotlejaga isiklik vestlus. ï ê810/2009 põhjendus 13 (kohandatud) ð uus (33) Menetluse lihtsustamiseks tuleks ette näha Ö Määrusega (EÜ) nr 810/2009 nähakse ette Õ mitu liikmesriikidevahelise koostöö vormi, näiteks piiratud esindamine, ühisosakonnad, ühised viisataotluskeskused, aukonsulite kasutamine ja koostöö väliste teenuseosutajatega, võttes eelkõige arvesse direktiivis 95/46/EÜ sätestatud andmekaitsenõudeid Ö et võimaldada liikmesriikidel koondada vahendeid ja suurendada konsulaaresinduste arvu Õ . Liikmesriigid peaksid kooskõlas käesolevas määruses kehtestatud tingimustega otsustama, millist organisatsioonilist struktuuri nad teatavas kolmandas riigis kasutavad. ðTuleks kehtestada paindlikud eeskirjad, et võimaldada liikmesriikidel jagada vahendeid võimalikult optimaalselt ja suurendada konsulaaresinduste arvu. Liikmesriigid võivad teha koostööd (Schengeni viisakeskused) mis tahes vormis, mida on kohandatud kohalikele oludele ja mille eesmärk on konsulaaresinduste geograafilise katvuse suurendamine, vähendades liikmesriikide kulusid, suurendades Euroopa Liidu nähtavust ja parandades viisataotlejatele osutatavat teenuste kvaliteeti.ï ê810/2009 põhjendus 4 (kohandatud) ð uus (34) Liikmesriikidel peaks viisade andmiseks olema oma esindus või nad peaksid olema esindatud kõikides nendes kolmandates riikides, kelle kodanike suhtes viisanõuet kohaldatakse. ð Liikmesriikide eesmärk peaks olema konsulaaresinduste võrgu suurendamine. ï Liikmesriigid, kellel puudub asjaomases kolmandas riigis või selle teatud piirkonnas oma konsulaat, peaksid Ö seetõttu Õ püüdma sõlmida esindamist käsitleva kokkuleppe, et viisataotlejatel ei oleks vaja teha ülemääraseid pingutusi konsulaati jõudmiseks. ò uus (35) Esindamist käsitlevad kokkulepped tuleks ühtlustada, vältida tuleks takistusi niisuguste kokkulepete sõlmimiseks liikmesriikide vahel ja esindav liikmesriik peaks vastutama viisataotluse menetlemise eest algusest lõpuni, ilma et kaasataks esindatav liikmesriik. ê810/2009 põhjendus 14 ð uus (36) On vaja ette näha sätted juhtudeks, kui liikmesriik otsustab teha taotluste vastuvõtmisel koostööd välise teenuseosutajaga. Sellise otsuse võib vastu võtta, kui eriliste asjaolude tõttu või diplomaatilise või konsulaaresinduse asukoha kohalikust olukorrast tulenevatel põhjustel ei ole asjaomasele liikmesriigile asjakohane teha koostööd teiste liikmesriikidega esindamise, piiratud esindamise, ühisosakonna või ühise viisataotluskeskuse vormis. Kõnealune kord tuleks kehtestada vastavuses viisade andmise üldpõhimõtetega ja direktiivis 95/46/EÜ sätestatud andmekaitse nõuetega. Lisaks tuleks sellise korra kehtestamisel ja rakendamisel arvesse võtta vajadust hoida ära võimalikult soodsa viisakohtlemise otsimist. ê810/2009 põhjendus 15 Kui liikmesriik on otsustanud teha koostööd välise teenuseosutajaga, peaks ta säilitama kõigile taotlejatele võimaluse esitada taotlus otse liikmesriigi diplomaatilistes või konsulaarsetes esindustes. ê810/2009 põhjendus 16 (kohandatud) ð uus (37) Liikmesriik peaks välise teenuseosutajaga tegema koostööd õigusaktide alusel, mis peaksid sisaldama sätteid teenuseosutaja täpsete kohustuste kohta, Ö liikmesriigi Õ otsese ja täieliku juurdepääsu kohta teenuseosutaja tööruumidele, teavet taotlejatele, konfidentsiaalsusnõuet ning asjaolusid, tingimusi ja menetlusi koostöö peatamiseks või lõpetamiseks. ð Liikmesriigid peaksid esitama komisjonile igal aastal väliste teenuseosutajatega tehtava koostöö kohta aruande, milles käsitletakse ka järelevalvet teenuseosutajate üle. ï ê810/2009 põhjendus 17 Käesoleva määrusega, millega lubatakse liikmesriikidel teha taotluste vastuvõtmisel koostööd väliste teenuseosutajatega ning millega taotluste esitamisel kehtestatakse nn ühe akna põhimõte, tehakse erand taotleja diplomaatilisse või konsulaaresindusse isikliku kohaleilmumise üldreeglist. Sellega ei piirata võimalust kutsuda taotleja isiklikule vestlusele. ê 810/2009 põhjendus 19 ð uus (38) Statistilised andmed on oluline vahend rändevoogude jälgimisel ja neid võib kasutada tõhusa juhtimisvahendina. Seetõttu tuleks kõnealuseid andmeid ühtses vormis korrapäraselt koguda. ð Viisade kohta tuleks koguda üksikasjalikke andmeid, et koostada võrreldav statistika, mille alusel saaks käesoleva määruse rakendamist tõendipõhiselt hinnata. ï ê 810/2009 põhjendus 23 (kohandatud) ð uus (39) ÖÜldsusele tuleks anda kogu vajalik teave viisa taotlemise kohta ning parandada tuleks ühise viisapoliitika nähtavust ja ühtset kuvandit. Sel eesmärgil Õ Luuakse Ö tuleks Õ luua Schengeni viisa ühine veebisait, et parandada ühise viisapoliitika nähtavust ja ühtset kuvandit ð ja koostada liikmesriikide poolt üldsusele esitatava teabe ühine vorm ï . Kõnealuse veebisaidi kaudu antakse üldsusele kogu asjakohast teavet viisa taotlemise kohta. ê810/2009 põhjendus 18 (kohandatud) (40) Kohalik Schengeni koostöö on äärmiselt oluline ühise viisapoliitika ühtlustatud kohaldamise ja rändega seotud riskide ja/või julgeolekuohtude õige hindamise seisukohast. Arvestades kohalike tingimuste erinevust, peaksid liikmesriikide diplomaatilised ja konsulaaresindused konkreetses piirkonnas hindama õigusaktide teatud Ö konkreetsete Õ sätete tegelikku kohaldamist, et tagada õigusaktide ühtlustatud kohaldamine ning vältida soodsama viisakohtlemise otsimist ja viisataotlejate erinevat kohtlemist. ò uus (41) Juhul kui konkreetses asukohas puudub täiendavate dokumentide ühtne nimekiri, võivad liikmesriigid ise otsustada, millised täiendavad dokumendid peab viisataotleja esitama, et tõendada oma vastavust käesolevas määruses sätestatud riiki sisenemise tingimustele. Juhul kui kõnealune täiendavate dokumentide ühtne nimekiri on olemas, peaks liikmesriigil viisataotlejate jaoks menetluste lihtsustamiseks olema võimalik teha sellest nimekirjast teatavaid erandeid juhul, kui tema territooriumil korraldatakse tähtsaid rahvusvahelisi üritusi. Kõnealused üritused peaksid olema suure ulatusega ja eriti tähtsad oma mõju tõttu turismile ja/või kultuurile, nende hulka kuuluvad näiteks rahvusvahelised või maailmanäitused ning spordivõistlused. ê810/2009 põhjendus 27 (kohandatud) (42) Kui liikmesriik korraldab olümpia- või paraolümpiamänge, tuleks kohaldada spetsiaalset Ö konkreetset Õ kava, mis hõlbustab olümpiaperele viisade andmist. ê810/2009 põhjendus 20 Käesoleva määruse rakendamiseks vajalikud meetmed tuleks vastu võtta vastavalt nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsusele 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused[18]. ê810/2009 põhjendus 21 Komisjonile tuleks eelkõige anda volitus võtta vastu käesoleva määruse lisade muudatusi. Kuna need on üldmeetmed ja nende eesmärk on muuta käesoleva määruse vähem olulisi sätteid, muu hulgas täiendades seda uute vähem oluliste sätetega, tuleb need vastu võtta vastavalt otsuse 1999/468/EÜ artiklis 5a sätestatud kontrolliga regulatiivmenetlusele. ê810/2009 põhjendus 22 Selleks et tagada käesoleva määruse ühtlustatud rakendamine tegevtasandil, tuleks koostada juhised menetluste ja tava kohta, mida liikmesriigid peavad viisataotluste töötlemisel järgima. ò uus (43) Selleks et kohandada muutuvate asjaoludega nende kolmandate riikide ühist nimekirja, kelle kodanikel peab olema liikmesriikide territooriumil asuvate lennujaamade rahvusvaheliste transiidialade läbimisel lennujaama transiidiviisa, ja nimekirja elamislubadest, mis annavad nende omanikele õiguse läbida liikmesriikide lennujaamu ilma lennujaama transiidiviisata, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas aluslepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte. On eriti oluline, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. (44) Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamise ühetaolised tingimused seoses tegevusjuhiste kehtestamisega tavade ja menetluste kohta, mida liikmesriigid peavad viisataotluste menetlemisel järgima, igas jurisdiktsioonis kohaldatava täiendavate dokumentide nimekirjaga, kohustuslike kannetega viisakleebisele, viisakleebise reisidokumenti kandmise eeskirjadega ning piiril meremeestele viisade andmise eeskirjadega, tuleks rakendusvolitused anda komisjonile. Neid volitusi tuleks rakendada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011[19].Niisuguste rakendusaktide vastuvõtmiseks tuleks kasutada kontrollimenetlust. ê810/2009 põhjendus 26 (kohandatud) (45) Kahepoolsetes kokkulepetes, mis on sõlmitud ühenduse Ö liidu Õ ja kolmandate riikide vahel ning mille eesmärk on hõlbustada viisade taotlemise menetlust, võib teha erandeid käesoleva määruse kohaldamisest. ê810/2009 põhjendus 30 (46) Liikmesriigi territooriumile sisenemise või viisade andmise tingimused ei mõjuta eeskirju, millega reguleeritakse praegu reisidokumentide kehtivuse tunnustamist. ê810/2009 põhjendus 28 (kohandatud) ð uus (47) Kuna käesoleva määruse eesmärk, nimelt kehtestada menetlused ja ð ühised ï tingimused Ö ja menetlused Õ viisade andmiseks liikmesriikide territooriumi läbimiseks transiidi eesmärgil või kavandatud viibimiseks liikmesriikide territooriumil kestusega kuni kolm kuud Ö 90 päeva Õ kuuekuulise Ö 180-päevase Õ ajavahemiku jooksul, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seetõttu on seda parem saavutada saavutatav ð ainult ï ühenduse Ö liidu Õ tasandil, võib ühendus Ö liit Õ võtta meetmeid kooskõlas Ö Euroopa Liidu lepingu (edaspidi „ELi leping”) Õ asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide Ö selle eesmärgi Õ saavutamiseks vajalikust kaugemale. ê810/2009 põhjendus 29 (kohandatud) ð uus (48) Käesoleva määrusega täidetakse põhiõigusi ja peetakse kinni põhimõtetest, mida tunnustatakse eelkõige Euroopa Nõukogu inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis ning Euroopa Liidu põhiõiguste hartas. ðEelkõige on käesoleva määruse eesmärk tagada Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 7 osutatud era- ja perekonnaelu austamine, artiklis 8 osutatud isikuandmete kaitse ning artiklis 24 osutatud lapse õiguste kaitse. ï ê810/2009 põhjendus 31 (kohandatud) ð uus (49) Euroopa Liidu Ö ELi Õ lepingule ja Euroopa Ühenduse asutamislepingule Ö ELi toimimise lepingule Õ lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli Ö nr 22 Õ artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva määruse vastuvõtmisel, mistõttu see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. Arvestades, et käesolev määrus põhineb Euroopa Ühenduse asutamislepingu kolmanda osa IV jaotise alusel Schengeni acquis'l, otsustab Taani kõnealuse protokolli artikli 4 kohaselt kuue kuu jooksul pärast ð seda, kui nõukogu on teinud ï käesoleva määruse ð kohta otsuse ï vastuvõtmise kuupäeva, kas ta rakendab seda oma siseriiklikus õiguses. ê810/2009 põhjendus 32 (50) Islandi ja Norra puhul kujutab käesolev määrus endast nende Schengeni acquis' sätete edasiarendamist Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahel sõlmitud lepingu (viimase kahe riigi ühinemiseks Schengeni acquis' sätete rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega)[20] tähenduses, mis kuuluvad nimetatud lepingu teatavaid rakenduseeskirju käsitleva nõukogu otsuse 1999/437/EÜ[21] artikli 1 punktis B osutatud valdkonda. ê810/2009 põhjendus 33 (kohandatud) Tuleks ette näha kord, mille alusel Islandi ja Norra esindajad saaksid osaleda nende komiteede töös, kes käesoleva määruse alusel abistavad komisjoni tema rakendusvolituste täitmisel. Sellist korda on kavandatud Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi ja Norra vahelises kirjavahetuses komiteede kohta, mis abistavad Euroopa Komisjoni rakendusvolituste täitmisel,[22] mis on lisatud eespool nimetatud lepingule. Komisjon on esitanud nõukogule soovituse ettepaneku kõnealuse korra kokkuleppimiseks. ê810/2009 põhjendus 34 (51) Šveitsi puhul kujutab käesolev määrus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ning Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepingu (Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ sätete rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega)[23] tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktis B osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/146/EÜ[24] artikliga 3, mis käsitleb kõnealuse lepingu allakirjutamist. ê810/2009 põhjendus 35 (kohandatud) ð uus (52) Liechtensteini puhul kujutab käesolev määrus endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse, Šveitsi Konföderatsiooni ja Liechtensteini Vürstiriigi vahel allakirjutatud protokolli (mis käsitleb Liechtensteini Vürstiriigi ühinemist Euroopa Liidu, Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise lepinguga Šveitsi Konföderatsiooni ühinemise kohta Schengeni acquis’ sätete rakendamise, kohaldamise ja edasiarendamisega) tähenduses, mis kuuluvad otsuse 1999/437/EÜ artikli 1 punktis B osutatud valdkonda, kusjuures nimetatud otsuse vastavat punkti tõlgendatakse koostoimes nõukogu otsuse 2008/261/EÜ 2011/350/EL,[25] mis käsitleb kõnealuse protokolli allakirjutamist ð sõlmimist ï , artikliga 3. ê154/2012 põhjendus 11 (53) Küprose puhul on käesolev määrus akt, mis põhineb Schengeni acquis’l või on muul viisil sellega seotud 2003. aasta ühinemisakti artikli 3 lõike 12 tähenduses. ê154/2012 põhjendus 12 (54) Bulgaaria ja Rumeenia puhul on käesolev määrus akt, mis põhineb Schengeni acquis’l või on muul viisil sellega seotud 2005. aasta ühinemisakti artikli 4 lõike 12 tähenduses. ò uus (55) Horvaatia puhul on käesolev määrus akt, mis põhineb Schengeni acquis’l või on muul viisil sellega seotud 2011. aasta ühinemisakti artikli 4 lõike 2 tähenduses. ê810/2009 põhjendus 36 (56) Käesolev määrus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Ühendkuningriik ei osale vastavalt nõukogu 29. mai 2000. aasta otsusele 2000/365/EÜ (Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes)[26]. Seetõttu ei osale Ühendkuningriik käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav. ê810/2009 põhjendus 37 (kohandatud) (57) Käesolev määrus kujutab endast nende Schengeni acquis’ sätete edasiarendamist, milles Iirimaa ei osale vastavalt nõukogu 28. veebruari 2002. aasta otsusele 2002/192/EÜ (Iirimaa taotluse kohta osaleda teatavates Schengeni acquis’ sätetes)[27]. Seetõttu ei osale Iirimaa käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav, ê810/2009 põhjendus 38 (kohandatud) Käesolev määrus (välja arvatud artikkel 3) põhineb Schengeni acquis'l või on sellega muul viisil seotud 2003. aasta ühinemisakti artikli 3 lõike 2 ja 2005. aasta ühinemisakti artikli 4 lõike 2 tähenduses, ê810/2009 (kohandatud) ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I JAOTIS ÜLDSÄTTED Artikkel 1 Eesmärk Ö Reguleerimisese Õ ja reguleerimisala ê 610/2013 artikli 6 lõige 1 (kohandatud) 1. Käesoleva määrusega kehtestatakse menetlused ja tingimused Ö tingimused ja menetlused Õ viisade andmiseks liikmesriikide territooriumi läbimiseks transiidi eesmärgil või kavandatud viibimiseks liikmesriikide territooriumil kestusega kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul. ê810/2009 (kohandatud) 2. Käesolevat määrust kohaldatakse kolmandate riikide kodanike suhtes, kellel peab nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määruse (EÜ) nr 539/2001 (milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud)[28] kohaselt olema liikmesriikide välispiiride ületamisel viisa, ilma et see piiraks: a) nende kolmandate riikide kodanike vaba liikumise õigust, kes on liidu kodanike perekonnaliikmed; b) nende kolmandate riikide kodanike ja nende perekonnaliikmete samaväärseid õigusi, kellel on vastavalt ühelt poolt liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt nende kolmandate riikide vahel sõlmitud kokkulepetele vaba liikumise õigus, mis on samaväärne liidu kodanike ja nende perekonnaliikmete õigustega. 3. Käesolevas määruses loetletakse samuti need kolmandad riigid, kelle kodanikel peab olema lennujaama transiidiviisa erandina Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni 9. lisas sätestatud vaba transiidi põhimõttest, ning kehtestatakse menetlused ja tingimused Ö tingimused ja menetlused Õ viisade andmiseks liikmesriikide lennujaamade rahvusvaheliste transiidialade läbimiseks. Artikkel 2 Mõisted Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: 1. „kolmanda riigi kodanik” – isik, kes ei ole liidu kodanik asutamislepingu Ö ELi toimimise lepingu Õ artikli 17 Ö 20 Õ lõike 1 tähenduses; 2. „viisa” – liikmesriigi antud luba ê610/2013 artikli 6 lõige 2 (kohandatud) a) liikmesriikide territooriumil läbimiseks transiidi eesmärgil või seal kavandatud viibimiseks kestusega kuni 90 päeva mis tahes 180-päevase ajavahemiku jooksul Övõi Õ ê 810/2009 b) liikmesriikide lennujaamade rahvusvaheliste transiidialade läbimiseks; 3. „ühtne viisa” – viisa, mis kehtib kõigi liikmesriikide territooriumil; 4. „piiratud territoriaalse kehtivusega viisa” – viisa, mis kehtib ühe või mitme liikmesriigi territooriumil, kuid mitte kõigi liikmesriikide territooriumil; 5. „lennujaama transiidiviisa” – viisa, mis kehtib liikmesriikide ühe või mitme lennujaama rahvusvaheliste transiidialade läbimiseks; ò uus 6. „ringreisiviisa” – [määruse nr …/…] artikli 3 lõikes 2 määratletud viisa; 7. „lähisugulased” – abikaasa, lapsed, vanemad, vanema hooldusõigust teostavad isikud, vanavanemad ja lapselapsed; 8. „VISis registreeritud taotleja” – taotleja, kelle andmed on registreeritud viisainfosüsteemis; 9. „VISis registreeritud regulaarne reisija” – viisataotleja, kes on registreeritud viisainfosüsteemis ja kellele on taotluse esitamisele eelneva 12 kuu jooksul antud kaks viisat; ê 810/2009 ð uus 610. „viisakleebis” – nõukogu 29. mai 1995. aasta määruses (EÜ) nr 1683/95 (ühtse viisavormi kohta) määratletud ühtne viisavorm[29]; 711. „tunnustatud reisidokument” – reisidokument, mida üks liikmesriik või mitu liikmesriiki tunnustavad kui dokumenti ð välispiiri ületamiseks ï ja viisa kinnitamiseks ð Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuse 1105/2011/EL kohaselt[30] ï; ò uus 12. „kehtiv reisidokument” – reisidokument, mis ei ole vale, võltsitud ega järeletehtud ja mille väljastanud ametiasutuse määratud kehtivusaeg ei ole lõppenud; ê 810/2009 ð uus 813. „eraldi leht viisa kinnitamiseks” – nõukogu 18. veebruari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 333/2002 (ühtse vorminguga vormide kohta liikmesriigi väljastatud viisa kinnitamiseks isikutele, kelle reisidokumenti vormi koostav liikmesriik ei tunnusta)[31] kohane viisa kinnitamise vormi ühtne vorming, mida kasutatakse juhul, kui liikmesriik annab viisa isikutele, kelle reisidokumenti vormi koostav liikmesriik ei tunnusta; 914. „konsulaat” – liikmesriigi diplomaatiline või konsulaaresindus, mida juhib 24. aprilli 1963. aasta konsulaarsuhete Viini konventsioonis määratletud kutseline konsulaarametnik ning kellel on õigus anda viisasid; 1015. „taotlus” – viisataotlus; 11) „kaubanduslik vahendaja” – eraõiguslik haldusteenuse osutaja, transpordiettevõtja või reisibüroo (reisikorraldaja või jaemüüja). ò uus 16. „meremees” – 2006. aasta meretöönormide konventsiooni kohaldamisalasse kuuluva laeva pardal töötav või sellise laeva pardale mis tahes ülesannetes tööle võetud isik; ê 810/2009 ð uus II JAOTIS LENNUJAAMA TRANSIIDIVIISA Artikkel 3 Kolmandate riikide kodanikud, kellelt nõutakse lennujaama transiidiviisat 1. IV III lisas loetletud kolmandate riikide kodanikelt nõutakse lennujaama transiidiviisat, kui nad läbivad liikmesriikide territooriumil asuvate lennujaamade rahvusvahelisi transiidialasid. ò uus 2. Komisjonile antakse volitused võtta vastavalt artiklile 48 vastu delegeeritud õigusakte III lisas esitatud kolmandate riikide nimekirja muutmiseks. Juhul kui see on seoses tekkinud riskiga kiireloomulisuse tõttu vajalik, kohaldatakse käesoleva lõike kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktidele artiklis 49 sätestatud menetlust. ê 810/2009 (kohandatud) ð uus 3. Liikmesriigid võivad Ö Liikmesriik võib Õ ebaseaduslike sisserändajate massilisest ootamatu ja märkimisväärse sissevoolust tingitud tungiva vajaduse korral nõuda muudelt kui lõikes 1 osutatud kolmandate riikide kodanikelt lennujaama transiidiviisat, kui nad läbivad nende Ö tema Õ territooriumil asuvate lennujaamade rahvusvahelisi transiidialasid. Liikmesriigid teatavad komisjonile sellistest otsustest enne nende jõustumist ja sellise lennujaama transiidiviisanõude tühistamisest. ðNeid meetmeid ei tohi rakendada kauem kui 12 kuud. Lennujaama transiidiviisa nõude kohaldamisala ei tohi olla ulatuslikum ega selle kestus pikem, kui on rangelt vajalik ebaseaduslike sisserändajate ootamatule ja märkimisväärsele sissevoolule reageerimiseks. ï ò uus 4. Juhul kui liikmesriik kavatseb kehtestada lennujaama transiidiviisa nõude vastavalt lõikele 3, teatab ta sellest nii kiiresti kui võimalik komisjonile, esitades järgmise teabe: (a) lennujaama transiidiviisa nõude kehtestamise põhjus, mis tõendab ebaseaduslike sisserändajate ootamatut ja märkimisväärset sissevoolu; (b) lennujaama transiidiviisa nõude kavandatav kohaldamisala ja kestus. 5. Pärast asjaomase liikmesriigi teadet vastavalt lõikele 4 võib komisjon esitada oma arvamuse. 6. Liikmesriik võib lennujaama transiidiviisa nõuet pikendada ainult ühe korra, juhul kui nõude kaotamise tulemuseks oleks ebaseaduslike sisserändajate märkimisväärne sissevool. Niisuguse pikendamise suhtes kohaldatakse lõiget 3. 7. Komisjon esitab igal aastal teabe käesoleva artikli rakendamise kohta Euroopa Parlamendile ja nõukogule. ê 810/2009 3. Artikli 52 lõikes 1 osutatud komitees vaadatakse kõnealused teatised igal aastal läbi eesmärgiga viia asjaomane kolmas riik üle IV lisas esitatud loetelusse. 4. Kui kolmandat riiki ei viida üle IV lisas sätestatud nimekirja, võib asjaomane liikmesriik lennujaama transiidiviisa nõude säilitada, eeldusel et lõikes 2 osutatud tingimused on täidetud, või sellest loobuda. ê 810/2009 ð uus 58. Lõigetes 1 ja 3 sätestatud lennujaama transiidiviisa nõudest on vabastatud järgmistesse kategooriatesse kuuluvad isikud: a) kehtiva ühtse viisa, ð ringreisiviisa ï , pikaajalise riikliku viisa või liikmesriigi antud elamisloa omanikud; ê 154/2012 artikkel 1 (kohandatud) ð uus b) kolmandate riikide kodanikud, kellel on sellise liikmesriigi kehtiv elamisluba, kes ei osale käesoleva määruse vastuvõtmisel või kes ei kohalda Schengeni acquis’ sätteid veel täies mahus, või kolmandate riikide kodanikud, kellel on üks V IV lisas loetletud Andorra, Kanada, Jaapani, San Marino või Ameerika Ühendriikide kehtivatest elamislubadest, mis tagab nende tingimusteta tagasivõtmise ð , või Madalmaade Kuningriigi koosseisu kuuluvate Kariibi mere saarte (Aruba, Curaçao, Sint Maarten, Bonaire, Sint Eustatius ja Saba) elamisluba ï; c) kolmandate riikide kodanikud, kellel on sellise liikmesriigi, kes ei osale käesoleva määruse vastuvõtmisel Ö või Õ kes ei kohalda Schengeni acquis’ sätteid veel täies mahus, ð või Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriigi ï või Kanada, Jaapani või Ameerika Ühendriikide kehtiv viisa ð või Madalmaade Kuningriigi koosseisu kuuluvate Kariibi mere saarte (Aruba, Curaçao, Sint Maarten, Bonaire, Sint Eustatius ja Saba) kehtiv viisa ï , kui nad reisivad viisa andnud riiki või muusse kolmandasse riiki või kui nad saabuvad pärast viisa kasutamist tagasi riigist, kes viisa andis; ê 810/2009 ð uus d) artikli 1 lõike 2 punktis a ð direktiivi 2004/38/EÜ artiklis 3 ï osutatud liidu kodanike perekonnaliikmed; e) diplomaatilise passi ð , teenistus-, ameti- või eripassi ï kasutajad: f) lennumeeskonna liikmed, kes on Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni osalisriigi kodanikud. ò uus 9. Komisjonile antakse volitused võtta vastavalt artiklile 48 vastu delegeeritud õigusakte, et muuta IV lisas esitatud nimekirja riikidest, mille kehtiva elamisloa omanikul on õigus läbida liikmesriikide lennujaamu ilma lennujaama transiidiviisata. ê 810/2009 (kohandatud) ð uus III JAOTIS VIISADE ANDMISE MENETLUSED JA TINGIMUSED Ö JA MENETLUSED Õ I PEATÜKK Taotlustega seotud menetlustes osalevad ametiasutused Artikkel 4 Taotlustega seotud menetlustes osalemiseks pädevad asutused 1. Taotlusi vaatavad läbi ja nende kohta teevad otsuseid konsulaadid. 2. Erandina lõikest 1 võivad liikmesriikide välispiiridel kooskõlas artiklitega 3532 ð , 33 ï ja 3634 taotlusi läbi vaadata ja nende kohta otsuseid teha isikukontrolli eest vastutavad ametiasutused. 3. Liikmesriikide ülemereterritooriumidel, mis ei asu Euroopas, võivad taotlusi läbi vaadata ja nende kohta otsuseid teha asjaomase liikmesriigi määratud ametiasutused. 4. Liikmesriik võib nõuda, et taotluste läbivaatamises ja nende kohta otsuste tegemises osaleksid muud kui lõigetes 1 ja 2 määratud Ö osutatud Õ ametiasutused. 5. Liikmesriik võib nõuda, et teised liikmesriigid konsulteeriksid temaga või teavitaksid teda kooskõlas artiklitega 2219 ja 3128. Artikkel 5 Taotluse läbivaatamiseks ja selle kohta otsuse tegemiseks pädev liikmesriik 1. Ühtse viisa taotluse läbivaatamiseks ja selle kohta otsuse tegemiseks pädev liikmesriik on a) liikmesriik, kelle territoorium on külastus(t)e ainus sihtkoht; b) juhul kui külastused hõlmavad mitut sihtkohta ð või kui kahe kuu jooksul on kavas mitu eraldi külastust ï , see liikmesriik, kelle territoorium on külastus(t)e peamine sihtkoht, arvestades viibimise kestust või eesmärki ð päevades ï , või c) juhul kui ei ole võimalik kindlaks teha, milline liikmesriik on peamine sihtkoht, see liikmesriik, kelle välispiiri taotleja kavatseb ületada, et siseneda liikmesriikide territooriumile. 42. Liikmesriigid teevad koostööd, et vältida olukorda, mil taotlust ei ole võimalik läbi vaadata ja selle kohta otsust teha, kuna Ö Juhul kui Õ lõigeteke 1 kuni 3 ð punkti a või b ï kohaselt pädeval liikmesriigil ei ole konsulaati ja ta ei ole esindatud kolmandas riigis, kus taotleja esitab taotluse vastavalt artiklile 6, ð on taotlejal õigus esitada taotlus: ï ò uus a) ühes sellise liikmesriigi konsulaadis, mida taotleja kavatseb külastada, b) sellise liikmesriigi konsulaadis, kuhu taotleja siseneb esimesena, juhul kui punkti a ei ole võimalik kohaldada, c) igal muul juhul mis tahes sellise liikmesriigi konsulaadis, kes on asjaomases riigis esindatud. ê 810/2009 3. Lennujaama transiidiviisa taotluse läbivaatamiseks ja selle kohta otsuse tegemiseks pädev liikmesriik on a) ühe lennujaama transiidi korral see liikmesriik, kelle territooriumil transiidilennujaam asub, või b) kahe või mitme lennujaama transiidi korral see liikmesriik, kelle territooriumil asub esimene transiidilennujaam. Artikkel 6 Territoriaalne konsulaarpädevus 1. Taotluse vaatab läbi ja selle kohta teeb otsuse selle pädeva liikmesriigi konsulaat, mille jurisdiktsioonis asub taotleja seadusjärgne elukoht. 2. Pädeva liikmesriigi konsulaat vaatab läbi riigis seaduslikult viibiva, kuid tema jurisdiktsioonis mitte elava kolmanda riigi kodaniku esitatud taotluse ja teeb selle kohta otsuse, kui taotleja on piisavalt põhjendanud vajadust esitada taotlus kõnealuses konsulaadis. Artikkel 7 Pädevus viisade andmiseks nendele kolmandate riikide kodanikele, kes viibivad seaduslikult liikmesriigi territooriumil 1. Kolmandate riikide kodanikud, kes viibivad seaduslikult liikmesriigi territooriumil ja kellelt nõutakse ühe või mitme liikmesriigi territooriumile sisenemiseks viisat, taotlevad viisat selle liikmesriigi konsulaadist, mis on pädev vastavalt artiklile 5 lõigetele 1 või 2. ò uus 2. Kolmanda riigi kodanik, kes on kaotanud oma reisidokumendi või kellelt kõnealune dokument on liikmesriikide territooriumil varastatud, võib nimetatud territooriumilt lahkuda oma päritoluriigi konsulaadi väljastatud kehtiva reisidokumendi alusel, mis annab talle õiguse piiri ületamiseks ilma viisa või muu loata. 3. Juhul kui lõikes 2 osutatud kolmanda riigi kodanik kavatseb jätkata Schengeni alal reisimist, annavad selle liikmesriigi ametiasutused, kus ta teatab oma reisidokumendi kaotusest või vargusest, VISis registreeritud andmete alusel esialgse viisa kehtivusega ja lubatud viibimise kestusega identse viisa. ê 810/2009 ð uus II PEATÜKK Taotlus Artikkel 98 Taotluse esitamise praktiline kord 1. Taotluse esitatakse ð võib esitada ï mitte varem kui kolm ð kuus ï kuud enne ð ja peab esitama hiljemalt 15 kalendripäeva enne ï kavandatud külastuse algust. Mitmekordse viisa omanikud võivad taotluse esitada enne vähemalt kuue kuu pikkuse kehtivusajaga viisa kehtivusaja lõppu. ê 810/2009 (kohandatud) 2. Taotlejatelt Ö Konsulaat Õ võidakseb nõuda Ö taotlejatelt Õ taotluse esitamiseks kohtumise kokkuleppimist. Kohtumine toimub tavaliselt kahe nädala jooksul alates kuupäevast, mil kohtumist taotleti. ò uus 3. Konsulaat lubab esitada taotluse ilma eelneva kohtumiseta või viivitamata toimuva kohtumisega liidu kodanike lähisugulastele, kes: a) kavatsevad külastada lähisugulast, kes on liidu kodanik ja elab selles liikmesriigis, mille kodanik ta on; b) kavatsevad reisida koos lähisugulasega, kes on kolmandas riigis elav liidu kodanik, sellesse liikmesriiki, mille kodanik on asjaomane liidu kodanik. 4. Konsulaat lubab esitada taotluse ilma eelneva kohtumiseta või viivitamata toimuva kohtumisega direktiivi 2004/38/EÜ artiklis 3 osutatud liidu kodanike perekonnaliikmetel. ê 810/2009 (kohandatud) ð uus 5. Põhjendatud kiireloomulistel juhtudel võib ð lubab ï konsulaat lubada taotlejal esitada oma taotluse ilma kohtumiseta või korraldatakse kohtumine kohe. 6. Taotluse võib ð , ilma et see piiraks artikli 12 kohaldamist, ï esitada: konsulaadile a) taotleja või b) Ö artiklis 43 osutatud Õ akrediteeritud kaubanduslik vahendaja vastavalt artikli 45 lõikele 1, ilma et see piiraks artikli 13 kohaldamist, või kooskõlas artiklitega 42 või 43. Öc) kutse-, kultuuri-, spordi- või haridusühing või -asutus. Õ Ö 7. Taotlejalt ei saa nõuda taotluse esitamiseks isiklikult kohale ilmumist rohkem kui ühte kohta. Õ ê810/2009 (kohandatud) ð uus Artikkel 109 Taotluse esitamise üldeeskirjad 1. Taotlejad tulevad taotluse esitamiseks isiklikult kohale, ilma et see piiraks artiklite 13, 42, 43 ja 45 sätete kohaldamist ð sõrmejälgede kogumiseks vastavalt artikli 12 lõigetele 2 ja 3 ï . ò uus 2. VISis registreeritud taotlejatel ei paluta taotluse esitamiseks isiklikult kohale ilmuda, juhul kui nende sõrmejäljed on VISi sisestatud vähem kui 59 kuud tagasi. ê 810/2009 (kohandatud) 2. Konsulaadid võivad loobuda lõikes 1 osutatud nõudest taotlejate puhul, kelle ausus ja usaldusväärsus on neile teada. 3. Taotluse esitamisel taotleja: a) esitab artikli 1110 kohase taotluse vormi; b) esitab artikli 1211 kohase reisidokumendi; c) esitab määruses (EÜ) nr 1683/95 sätestatud nõuetele vastava foto või kui VIS on toimiv vastavalt VIS määruse Ö (EÜ) nr 767/2008 Õ artiklile 48, käesoleva määruse artiklis 1312 sätestatud standarditele vastava foto; d) võimaldab oma sõrmejälgede võtmist vastavalt artiklile 1312, kui see on asjakohane; e) maksab viisatasu vastavalt artiklile 1614; f) esitab artikli 14 13 ja II lisa kohased täiendavad dokumendid;. g) esitab vajaduse korral tõendid artikli 15 kohase piisava ja kehtiva reisi- ja tervisekindlustuse olemasolu kohta. Artikkel 1110 Taotluse vorm 1. Iga taotleja esitab Ö käsitsi või elektrooniliselt Õ täidetud ja allkirjastatud taotluse vormi, mis on esitatud I lisas. Taotleja reisidokumenti kantud isikud esitavad eraldi taotluse vormi. Alaealised esitavad taotluse vormi, mille on allkirjastanud alalisi või ajutisi vanema õigusi teostav isik või eestkostja. ò uus 2. Elektroonilise taotluse vormi kasutamise korral peab selle sisu vastama I lisas esitatud taotluse vormile. ê 810/2009 (kohandatud) ð uus 23. Konsulaadid teevad taotluse vormi taotlejatele laialdaselt ja kergesti ning tasuta kättesaadavaks. 34. Taotluse vorm on kättesaadav ð vähemalt ï järgmistes keeltes: a) selle liikmesriigi ametlikus keeles või ametlikes keeltes, mille jaoks viisat taotletakse, Ö ja Õ b) asukohariigi ametlikus keeles või ametlikes keeltes;. c) asukohariigi ja selle liikmesriigi, mille jaoks viisat taotletakse, ametlikus keeles või ametlikes keeltes või d) esindamise korral esindava liikmesriigi ametlikus keeles või ametlikes keeltes. Lisaks punktis a nimetatud keel(t)ele võib vorm olla kättesaadav ka teistes Ö mõnes muus Õ Euroopa Liidu institutsioonide ametlikes keeltes Ö ametlikus keeles Õ . 45. Kui taotluse vorm ei ole kättesaadav asukohariigi ametlikus keeles või ametlikes keeltes, tehakse taotlejatele kättesaadavaks taotluse vormi tõlge kõnealusesse keelde või kõnealustesse keeltesse. 56. Taotluse vorm tõlgitakse asukohariigi ametlikku keelde või ametlikesse keeltesse artiklis 4846 ette nähtud kohaliku Schengeni koostöö raames. 67. Konsulaat teavitab taotlejaid sellest, millist keelt või milliseid keeli võib kasutada taotluse vormi täitmisel. Artikkel 1211 Reisidokument Taotleja esitab kehtiva reisidokumendi, mis vastab järgmistele kriteeriumitele: a) dokumendi kehtivusaeg lõpeb Ö ilma et see piiraks artikli 21 lõike 2 kohaldamist, on see kehtiv Õ vähemalt kolm kuud pärast liikmesriikide territooriumilt kavandatud lahkumise kuupäeva või mitme külastuse korral pärast liikmesriikide territooriumilt kavandatud viimase lahkumise kuupäeva. Põhjendatud erakorralisel juhul võib sellest nõudest siiski loobuda; b) dokument sisaldab vähemalt kahte ð ühte ï vaba ð topelt ï lehekülge ð ning juhul, kui samasse reisidokumenti on kantud mitu taotlejat, siis peab see sisaldama ühte vaba topeltlehekülge iga taotleja kohta ï ; c) dokument on väljastatud viimase kümne aasta jooksul. Artikkel 1312 Biomeetrilised tunnused 1. Liikmesriigid koguvad andmeid taotleja biomeetriliste tunnuste kohta, mille hulka kuuluvad tema foto ja kümme sõrmejälge, kooskõlas Euroopa Nõukogu inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis, Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ja ÜRO lapse õiguste konventsioonis sätestatud kaitsemeetmetega. 2. Esimese taotluse esitamiseks ajal palutakse taotlejal isiklikult kohale ilmuda. Taotluse esitamisel kogutakse andmed järgmiste taotleja biomeetriliste tunnuste kohta: – foto, mis skaneeritakse või tehakse taotluse esitamise ajal, ning – kümme sõrmejälge, mis kogutakse otsevajutusega ja registreeritakse digitaalselt. 3. Taotlejalt varasema taotluse menetlemise käigus ð lühiajalise viisa või ringreisiviisa jaoks ï kogutud sõrmejäljed kopeeritakse uude taotlusse, kui kõnealused tunnused sisestati esimest korda VISi vähem kui 59 kuud enne uue taotluse esitamise kuupäeva. Kui siiski esineb põhjendatud kahtlus taotleja isikusamasuse suhtes, kogub konsulaat sõrmejälgi esimeses lõigus nimetatud tähtaja jooksul. Lisaks võib taotleja esitada taotluse oma sõrmejälgede kogumiseks, kui taotluse esitamise ajal ei ole võimalik koheselt kinnitada, et sõrmejäljed koguti esimeses lõigus nimetatud tähtaja jooksul. 4. Vastavalt VIS määruse Ö (EÜ) nr 767/2008 Õ artikli 9 lõikele 5 sisestatakse VISi igale taotlusele lisatud foto. Taotleja isiklikult kohaleilmumine ei ole sel eesmärgil nõutav. Fotole esitatavad tehnilised nõuded on kooskõlas Rahvusvahelise Tsiviillennundusorganisatsiooni dokumendi 9303 1. osa kuuendas väljaandes sätestatud rahvusvaheliste standarditega. 5. Sõrmejäljed võetakse kooskõlas Rahvusvahelise Tsiviillennundusorganisatsiooni standardite ja komisjoni otsusega 2006/648/EÜ[32]. 6. Biomeetrilised tunnused kogub artikli 4 lõigete 1, 2 ja 3 kohaselt pädeva asutuse kvalifitseeritud ja nõuetekohaselt volitatud töötaja. Konsulaatide järelevalve all võivad andmeid biomeetriliste tunnuste kohta koguda vastavalt artiklile 42 40 ka aukonsuli või vastavalt artiklile 4341 välise teenuseosutaja kvalifitseeritud ja nõuetekohaselt volitatud töötajad. Asjaomane liikmesriik või asjaomased liikmesriigid näevad kahtluse korral ette võimaluse konsulaadis sõrmejälgi kontrollida, kui sõrmejäljed on võtnud väline teenuseosutaja. 7. Järgmised taotlejad on sõrmejälgede andmise nõudest vabastatud: a) alla 12-aastased lapsed; b) isikud, kellelt on füüsiliselt võimatu sõrmejälgi võtta. Kui kümmet sõrmejälge ei ole võimalik võtta, siis võetakse nii paljude sõrmede jälg kui võimalik. Kui sõrmejälgede võtmine on võimatu ajutiselt, võetakse taotlejalt sõrmejäljed järgmise taotluse esitamisel. Artikli 4 lõigete 1, 2 ja 3 kohaselt pädevatel asutustel on õigus küsida täiendavat selgitust sõrmejälgede võtmise ajutise võimatuse kohta. Liikmesriigid tagavad, et juhuks, kui sõrmejälgede võtmine on raskendatud, on olemas sobivad menetlused, mis tagavad taotleja inimväärikuse; c) riigipead või valitsusjuhid ning valitsuse liikmed ja nendega koos reisivad abikaasad ja nende ametliku delegatsiooni liikmed, kui nad on saanud ametliku küllakutse liikmesriikide valitsustelt või rahvusvahelistelt organisatsioonidelt; d) monarhid ja kuningliku perekonna teised kõrged liikmed, kui nad on saanud ametliku küllakutse liikmesriikide valitsustelt või rahvusvahelistelt organisatsioonidelt. 8. Vastavalt VIS määruse Ö (EÜ) nr 767/2008 Õ artikli 8 lõikele 5 sisestatakse lõikes 7 osutatud juhul VISi kanne „ei kohaldata”. Artikkel 1413 Täiendavad dokumendid 1. Ühtse viisa taotlemisel esitab taotleja a) reisi eesmärki tõendavad dokumendid; b) majutusega seotud dokumendid või tõendid majutuskulude katmiseks piisavate vahendite olemasolu kohta; c) dokumendid, mis tõendavad, et taotlejal on kooskõlas Schengeni piirieeskirjade Ö Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 562/2006[33] Õ artikli 5 lõike 1 punktiga c ja lõikega 3 piisavad elatusvahendid nii kavandatud viibimise ajaks kui ka päritolu- või elukohariiki tagasipöördumiseks või transiidiks kolmandasse riiki, kuhu lubamises ta on kindel, või et ta saab selliseid vahendeid seaduslikul viisil omandada; d) teabe, mis võimaldab hinnata taotleja kavatsust lahkuda liikmesriikide territooriumilt enne taotletava viisa kehtivusaja lõppu. ò uus 2. Lõike 1 punkte b, c ja d ei kohaldata taotlejate suhtes, kes on VISis registreeritud regulaarsed reisijad ja kes on seaduslikult kasutanud kahte varem saadud viisat. 3. Liidu kodanike lähisugulased, kellele osutatakse artikli 8 lõikes 3, esitavad ainult dokumendid, mis tõendavad nende perekondlikke sidemeid liidu kodanikuga ja seda et nad külastavad liidu kodanikku või reisivad temaga koos. Liidu kodanike perekonnaliikmed, kellele osutatakse direktiivi 2004/38/EÜ artiklis 3, esitavad ainult dokumendid, mis tõendavad, et nad reisivad koos liidu kodanikuga või on reisi eesmärk liidu kodanikuga ühinemine, ning dokumendid, mis tõendavad perekondlikke sidemeid liidu kodanikuga, nagu on osutatud kõnealuse direktiivi artikli 2 lõikes 2 või muid asjaolusid, millele osutatakse artikli 3 lõikes 2. ê 810/2009 (kohandatud) 34. A II lisas esitatakse mitteammendav loetelu täiendavatest dokumentidest, mida konsulaat võib taotlejalt nõuda, et kontrollida lõigeteskes 1 ja 2 loetletud tingimuste täitmist. 65. Konsulaadid võivad loobuda ühest või mitmest lõikes 1 punktides a–d sätestatud nõudest esitada üks või mitu dokumenti taotleja puhul, kelle ausus ja usaldusväärsus on neile teada, eelkõige seoses varasemate viisade seaduspärase kasutamisega, kui ei ole kahtlust, et liikmesriikide välispiiri ületamise ajal täidab taotleja Schengeni piirieeskirjade Ö määruse (EÜ) nr 562/2006 Õ artikli 5 lõikes 1 sätestatud nõudeid. ò uus 6. Konsulaat alustab viisataotluse menetlemist faksi teel saadetud täiendavate dokumentide või nende koopiate alusel. Taotlejad, kes ei ole veel VISis registreeritud, esitavad originaaldokumendid. Konsulaat võib paluda VISis registreeritud taotlejatelt või VISis registreeritud regulaarsetelt reisijatelt originaaldokumente ainult juhul, kui teatava dokumendi autentsuses on põhjust kahelda. ê810/2009 (kohandatud) 47. Liikmesriik võib nõuda taotlejalt tõendeid ülalpidamise ja/või eramajutuse kohta, lastes täita liikmesriigi koostatud vormi. Nimetatud vormil on eelkõige kirjas järgmine: a) kas vorm tõendab ülalpidamise ja/või eramajutuse olemasolu; b) kas võõrustaja Ö sponsor või küllakutsuja Õ on üksikisik, äriühing või organisatsioon; c) võõrustaja Ö sponsori või küllakutsuja Õ isik ja kontaktandmed; d) küllakutsutud taotleja(d); e) majutuskoha aadress; f) viibimise kestus ja eesmärk; g) võimalikud perekondlikud sidemed võõrustajaga Ö sponsori või küllakutsujaga Õ . h) määruse (EÜ) nr 767/2008 artikli 37 lõike 1 kohaselt nõutud teave. Lisaks liikmesriigi ametlikule keelele või ametlikele keeltele koostatakse vorm vähemalt veel ühes Euroopa Lliidu institutsioonide ametlikus keeles. Vormiga antakse seda allkirjastavale isikule VIS määruse artikli 37 lõike 1 kohaselt nõutav teave. Näidisvorm edastatakse komisjonile. 28. Lennujaama transiidiviisa taotlemisel esitab taotleja: a) dokumendid, mis on seotud reisi jätkamisega lõppsihtkohta pärast kavandatud lennujaama transiiti; b) teabe, mis võimaldab hinnata taotleja kavatsust mitte siseneda liikmesriikide territooriumile. 59. Kohaliku Schengeni koostöö raames hinnatakse Ö koostatakse Õ vajadust täiendada ja ühtlustada täiendavate dokumentide loetelu igas jurisdiktsioonis, et võtta arvesse kohalikke tingimusi. ò uus 10. Liikmesriigid võivad näha ette erandeid lõigetes 4 ja 9 osutatud täiendavate dokumentide loetelust juhul, kui taotlejad kavatsevad külastada nende territooriumil korraldatavaid tähtsaid rahvusvahelisi üritusi, mida peetakse eriti oluliseks nende mõju pärast turismile ja/või kultuurile, ilma et see piiraks lõike 1 kohaldamist. 11. Komisjon võtab rakendusaktidega vastu igas jurisdiktsioonis kasutamiseks täiendavate dokumentide loetelud, et võtta arvesse kohalikke tingimusi. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 51 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega. ê 810/2009 (kohandatud) ð uus Artikkel 15 Reisi ja tervisekindlustus 1. Ühte või kahte sisenemist võimaldava ühtse viisa taotleja tõendab, et tal on piisav ja kehtiv reisi- ja tervisekindlustus, mis katab kõik meditsiinilistel põhjustel repatrieerimise, vältimatu arstiabi ja/või erakorralise haiglaraviga seoses või surma korral liikmesriikide territooriumil viibimis(t)e ajal tekkida võivad kulud. 2. Rohkem kui kahte sisenemist võimaldava („mitmekordse”) ühtse viisa taotleja tõendab, et tal on piisav ja kehtiv reisi- ja tervisekindlustus, mis hõlmab esimese kavandatud külastuse kestust. Lisaks sellele kirjutab selline taotleja alla taotluse vormil olevale avaldusele, millega ta kinnitab, et on teadlik, et tal peab järgmiste külastuste tarbeks olema reisi- ja tervisekindlustus. 3. Kindlustus kehtib kogu liikmesriikide territooriumil ja hõlmab isiku kogu viib