ÜHISTEATIS NÕUKOGULE IDA-AAFRIKA JÄRVEDE PIIRKONDA KÄSITLEV STRATEEGILINE RAAMISTIK /* JOIN/2013/023 final */





IDA-AAFRIKA JÄRVEDE PIIRKONDA KÄSITLEV STRATEEGILINE RAAMISTIK I. Kokkuvõte Ida-Aafrika järvede piirkonna konflikt, mille keskmeks on Kongo Demokraatliku Vabariigi (Kongo DV) idaosa, on kestnud viimased kakskümmend aastat, kuna ei ole suudetud lahendada probleemi algpõhjuseid. Nõrk valitsemistava, turvalisuse puudumine ja suutmatus tagada õigusriigi põhimõtteid suures osas piirkonnast, lisaks vaesus ning teenuste ja infrastruktuuri puudumine, on kõik kokku süvendanud sotsiaalseid lõhesid. Relvastatud rühmitused külvavad kaost, süvendades veelgi piirkonna probleeme ja takistades inim-, sotsiaal- ja majanduslikku arengut. Olukorra parandamiseks tuleb tegutseda viies olulises valdkonnas: a) aidata piirkonna riikidel muutuda tõhusamaks, vastutustundlikumaks, suurendada nende suutlikkust pakkuda põhiteenuseid ning tagada usaldusväärne halduslik, õiguslik ja füüsiline julgeolek kogu riigis, vajaduse korral detsentraliseeritud poliitilise struktuuri kaudu; b) tagada turvalisus Kongo DV idaosas ja taastada usaldus sealsete kogukondade vahel; c) ehitada üles piirkonna majandus, et elanikkonnal oleks võimalus saada kasu kohalikest maavaradest, integreerituma piirkondliku turu pakutavatest võimalustest ning paremast juurdepääsust üleilmsele turule; d) arendada piirkonna riikide vahelist koostööd ja usaldust ning luua tõhusat koostööd tagavad mehhanismid; e) tagada, et rahvusvaheline kogukond julgustaks piirkonna riike ja muid osalejaid täitma endale võetud kohustusi ja käituma vastutustundlikult nii riigisiseselt kui ka suhetes naabritega. Nende eesmärkide saavutamiseks teeb EL tihedat koostööd piirkondlike organisatsioonidega, eelkõige Aafrika Liidu (AL), Ida-Aafrika järvede piirkonna rahvusvahelise konverentsi (ICGLR)[1] ja ÜROga. ÜRO tugevdatud stabiliseerimismissioonil Kongo DVs (MONUSCO) on oluline roll, kuni piirkonnas on tagatud sisemine stabiilsus. Ida-Aafrika järvede piirkonda käsitleva strateegilise raamistiku eesmärk on tagada ELi seatud, turvalisuse ja arenguga (sealhulgas konfliktide ärahoidmine ja rahu taastamine) seotud eesmärkide täitmine vastastikku täiendaval ja terviklikul viisil. Strateegilisel raamistikul iseenesest ei ole eelarvelist mõju. Koostöös rahvusvahelise üldsuse teiste liikmetega lepib EL koos piirkonna riikide ja organisatsioonidega kokku strateegias, määrab kindlaks prioriteedid ja koostab ajakava meetmete rakendamiseks, sealhulgas vahe-eesmärgid edusammude mõõtmiseks. II. Taust Ida-Aafrika järvede piirkonda võib geograafiliselt määratleda mitmel erineval viisil, aga käesoleva strateegilise raamistiku kontekstis viitab see Rwandale, Burundile, Ugandale ja Kongo DV idaprovintsidele (ja laiemas mõttes Lääne-Tansaaniale ja Lääne-Keeniale, samuti osaliselt Lõuna-Sudaanile). See on potentsiaalselt rikas, viljakas, kuid ebaühtlaselt asustatud ja sisemaine piirkond, mis hõlmab koloniaalajastul kindlaks määratud piiridega riike. Alates iseseisvuse saavutamisest 1960ndatel aastatel on kõik riigid kannatanud ebastabiilsuse all ja elanud üle sõjaväelise riigikorra perioode ning neil on raskusi jätkusuutliku arenguga alustamisel. Rwanda 1994. aasta genotsiid, Burundi kodusõjad ning Mobutu režiimi kokkuvarisemine 1997. aastal tõid kaasa kümmekond aastat kestnud sise- ja piirkondlikud konfliktid, milles on saanud surma miljonid inimesed ning mille tulemusena on paljud ellujäänud sunnitud oma kodust põgenema või elama vaesuses. Kuigi mõnedes piirkonna riikides, eriti Ugandas ja Rwandas, on majandus viimastel aastatel kasvanud jõudsalt ja nad on teinud aastatuhande arengueesmärkide eesmärkide täitmisel rahuldavaid edusamme, on teiste areng on jäänud soiku. Ida-Aafrika järvede piirkonna riigid on aga jätkuvalt omavahel tihedalt seotud ning igaühe saatus mõjutab piirkondlikku stabiilsust ja arengut. Seetõttu ongi arukas käsitleda kogu piirkonda tervikuna. Olukorda mõjutavad ennekõike järgmised tegurid: § suur ja üha suurenev ebaühtlaselt jaotunud elanikkond: Rwandas ja Burundis ning Kivu piirkonna osadel mägismaadel on asustustihedus väga suur, aga Kongo DV muudes osades on hõre asustus ja suured põllumaad; § poliitiline killustatus ja vähene demokraatia; § etnilised erinevused on teravnenud ning konkureerivad pooled kasutavad seda mõnikord ära. Kongo DV ruandakeelse elanikkonna liikumine Kivu piirkonda on lõhkunud poliitilise tasakaalu ning konkurents seoses loodusvarade ja kontrolliga jätkub naaberriikide ja Kinshasa vahel; § riigid on nõrgad ja madala haldussuutlikkusega, mõnede riikide õiguspärasus on vaidlustatud ning neis on piiratud poliitiline ja ajakirjandusvabadus; § õigusriigi põhimõtteid ei järgita või puudub tõhus julgeolekukontroll, eelkõige Kongo DV idaosas, kus keskvalitsust ei usaldata ning kus julgeolekujõud on tsiviilelanikkonda sageli kohelnud lugupidamatult, pannes mõningatel juhtudel toime tõsiseid rikkumisi, mida kaitseb karistamatuse kultuur; § Kongo DV idaosas maavarade ebaseaduslik kasutamine ja nendega ebaseaduslik kauplemine, mis tekitab, hoiab üleval ja suurendab vägivalda ning millele lisandub mäetööstussektori halb juhtimine ja kõrge korruptsiooni tase; § laialt levinud vaesus, madal inimareng, rahuldamata põhivajadused, inimõiguste rikkumine, sooline vägivald ja ebavõrdsus; § probleemid juurdepääsul üleilmsele turule ning piirkondliku integreerituse puudumine, mis takistab investeeringuid ja piirkonnasiseste ühiste majandushuvide tekkimist. Kõik need tegurid ei ole mõjutanud iga piirkonna riiki ühtmoodi. Piirkonda on kõige rohkem mõjutanud Kongo DV olukord riigi suuruse tõttu. Lisaks sellele seisavad kõikide riikide (sealhulgas Rwanda, Burundi ja Uganda) ees spetsiifilised probleemid, millel on olnud ja võib endiselt olla destabiliseeriv mõju piirkondlikule julgeolekule. Põhja- ja Lõuna-Kivust on saanud sõjatander. Konfliktides ei osale mitte ainult konkreetseid huvisid esindavad konkureerivad kohalikud rühmad, vaid ka mässulised rühmitused, kes on pärit naaberriikidest või keda toetavad naaberriigid, kes püüavad saavutada territooriumide üle kontrolli ja kasutada loodusvarasid. Tulemuseks on ebastabiilne ja pingeterohke olukord. Sellest tulenevalt § Põhja- ja Lõuna-Kivu humanitaarolukord on äärmiselt raske elanike massilise ümberasumise tõttu, millega on kaasnenud majanduslik ja sotsiaalne kaos; § inimõiguste rikkumised, sealhulgas seksuaalne ja sooline vägivald, on endiselt väga sagedased; § majanduslik ja sotsiaalne areng on seiskunud, eeskätt Kongo DV idaosas, kus riik ei suuda täita oma julgeoleku ja haldussuutlikkusega seotud põhiülesandeid; § ühiskonnale vajalik põhikonsensus on kadunud, vaenutegevus on süvenenud ning relvastatud rühmituste hulk on mitmekordistunud; § Põhja- ja Lõuna-Kivus valitsev olukord on negatiivselt mõjutanud kogu piirkonda naaberriikide vahelise usalduse puudumise tõttu. Naaberriike on süüdistatud sekkumises, mis on stabiilsuse loomise asemel ebakindlust veelgi suurendanud. Püsivaid lahendusi on püütud leida nii mõnelgi korral, aga need ei ole olnud tulemuslikud või elujõulised, kuna ei ole suudetud lahendada põhiküsimusi, ei ole kaasatud kõiki kohaliku ja riikliku tasandi asjaomaseid sidusrühmi või ei ole neid lahendusi ellu viidud. Hiljuti allkirjastatud Kongo Demokraatliku Vabariigi ja piirkonna rahu, julgeolekut ja arengut käsitlev raamkokkulepe (edaspidi „raamkokkulepe”) ning ÜRO Peasekretäri Ida-Aafrika järvede piirkonna eriesindaja nimetamine on ainulaadne võimalus töötada välja uus terviklik lähenemisviis, mis võimaldaks samaaegselt tegeleda konfliktide, eelkõige Põhja-ja Lõuna-Kivu konfliktide kohalike, riiklike ja piirkondlike põhjustega. Raamkokkuleppe kohaselt luuakse nii riiklik kui ka piirkondlik järelevalvemehhanism, et jälgida lepinguosaliste[2] võetud kohustuste rakendamist. Tuleb kiiresti tegutseda, et mitte lasta mööda võimalust, mis võib olla vaid lühiajaline. Edukate tulemuste saavutamine eeldab piirkonna valitsuste ja teiste osaliste omavastutust ning seda peaks toetama kogu rahvusvaheline üldsus. Kooskõlastatud rahvusvahelise lähenemisviisiga saab anda olulise panuse konflikti lahendamisse. III. Püsiva lahenduse komponendid Lahendus põhineb mitmel erineval komponendil. Need on kõik võrselt olulised ning tõeliste edusammude tagamiseks tuleb neid samaaegselt ellu viia. A. Valitsemistavaga seotud probleemide lahendamine Piirkonna stabiilsus tervikuna sõltub iga riigi sisemisest arengust. Jätkusuutlik ja kestev areng on võimalik Rwandas, Burundis, Ugandas ja Kongo DV siis, kui neis on oma tegevuse eest vastutav valitsus, põhiõigusi austav avatud ühiskond ja õigusriik. Demokraatia süvendamine ning avatud ja vastutustundega peetavad tulevikuvõimalusi käsitlevad arutelud toetavad lepitamisele suunatud jõupingutusi kõigis riikides. Sama eesmärki teenib see, kui tagada, et tegeletakse inimõiguste rikkumisega ning kui inimõiguste rikkumine ei jää piirkonnas mitte kuskil karistamata. Samuti sõltub piirkonna stabiliseerimisstrateegia edu tõhusast valitsemistavast, kus igaüks vastutab oma tegude eest ja milles keskendutakse riigi rahanduse juhtimisele. Kongo DVs näiteks tuleb seada konkreetsed ja mõõdetavad prioriteedid, pidades silmas raamkokkuleppes võetud kohustusi: sealhulgas julgeolekusektori reform, detsentraliseerimine, lepitusprotsess ja demokratiseerimine ning riigivõimu konsolideerimine riigi idaosas. Selles suhtes on eriti asjakohased kontrollikriteeriumid, mille ÜRO peasekretäri eriesindaja esitab nii piirkonna osapooltele kui ka ÜRO Julgeolekunõukogule. 2011. aastal Busanis sõlmitud kokkulepe, mille Kongo DV heaks kiitis, on edasises tegevuses oluliseks pidepunktiks. Kongo DV on ÜRO vahendatud algatuse raames kohustunud looma riikliku järelevalvemehhanismi, mille abil jälgitakse riiklike reformikohustuste elluviimist. See on oluline samm. Rahvusvahelisel kogukonnal, kuhu kuuluvad EL, ÜRO, rahvusvahelised finantseerimisasutused, samuti sellised piirkondlikud ja rahvusvahelised partnerid nagu Lõuna-Aafrika, Angola ja Hiina, on oluline toetav roll, et julgustada Kongo DVd seda teed valima. Nende poolte vaheline hea koordineerimine on seepärast eriti tähtis. Kongo DV idaosa konflikti on võimendanud raskused julgeolekusektori reformimisel. Ehkki politseijõudude küsimuses on saavutatud mõningaid edusamme, on jõupingutusi sõjaväe ja julgeolekujõudude professionaalsemaks muutmiseks saatnud vaid piiratud edu poliitilise tahte puudumise, vähese haldussuutlikkuse ja vahendite puudumise tõttu. Samas võib olukord praegu olla soodsam, kuna vajadus sõjaväereformi järele on raamlepingus esitatud esimene kohustus ning MONUSCOle on ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonidega 2053 (2012) ja 2098 (2013) antud tugevam mandaat ja roll julgeolekusektori reformimisel. Rahvusvahelise sekkumisüksuse loomine MONUSCO egiidi all peaks samuti aitama Kongo sõjaväge reformida. Lisaks sellele saavad mõned üksuses osalevad Lõuna-Aafrika Arenguühenduse (SADC) riigid toetada julgeolekusektori reformi kohapeal. Praegu rakendatakse kaua oodatud, aga hädavajalikku politseid ja sõjaväge käsitlevat õigusraamistikku. Rahvusvaheline kogukond, sealhulgas EL Kongo Demokraatliku Vabariigi julgeolekusektori reformide alase nõustamis- ja abimissiooni (EUSEC) ja ELi politseimissiooni (EUPOL) kaudu, on järginud pragmaatilist alt-üles lähenemisviisi, julgustades esimesi reformimeetmeid näiteks inimressursside juhtimise valdkonnas (loendus, maksete kord). Mõned ELi liikmesriigid ja Kongo DV muud partnerid on korraldanud vägede operatiivväljaõpet (pataljonikoolitus). Samuti on EUPOL on toetanud politseireformi järelevalvekomitee (Comité de Suivi de la Réforme de la Police) loomist. Julgeolekusektori reform peab toimuma koos desarmeerimist, demobiliseerimist ja taasintegreerimist käsitleva uue lähenemisviisiga, mida rakendab kohalik kogukond. Järelevalvemehhanismid, paindlikum toetus ja kodanikuühiskonna kaasamine peaksid olema osa kohalikust desarmeerimis-, demobiliseerimis- ja taasintegreerimisprotsessist. Pikaajaline stabiilsus on võimalik vaid siis, kui tehakse lõpp inimõiguste (sealhulgas sooline vägivald) rikkumisele. Lisaks vajalikele jõupingutustele riiklikul tasandil peavad kõik Ida-Aafrika järvede piirkonna riigid tegema koostööd, et edendada inimõigusi piirkonnas ja lõpetada kuritegude, sealhulgas inimõiguste süstemaatiliste rikkumiste eest karistamata jätmine. B. Kongo DV idaosa püsiva julgeoleku tagamine Eelkõige Kongo DV idaosa on endiselt avatud konfliktipiirkond, nii nagu sellele osutavad julgeolekualased intsidendid kõikjal Kivus ning üha suuremal arvul muudes piirkondades (sh Põhja-Katanga ja Idaprovintsi teatud osad). Teatud minimaalne stabiilsus on vajalik nõutavate reformide ja poliitikameetmete rakendamiseks. MONUSCO raames loodav sekkumisüksus, millel on tugev mandaat relvastatud rühmitustega võitlemiseks ja välise sekkumise ärahoidmiseks, võib olukorda oluliselt muuta. Kuid on siiski oluline, et sõjaline tegevus oleks osa asjakohasest poliitilisest protsessist nii kohalikul tasandil kui ka Kongo DV ja Rwanda vahel. Välismaiste ja kohalike relvastatud rühmituste suhtes tuleb kohaldada diferentseeritud lähenemisviisi. Rwanda demokraatlike vabastusjõudude (Forces démocratiques de Libération du Rwanda) laialiajamiseks on vaja erimeetmeid. Kongo DV idaosa püsivama stabiilsuse nimel tuleb tegeleda konflikti kohaliku tasandi põhjustega, nagu näiteks maaküsimused ning põgenike ja riigisiseste põgenike tagasipöördumine Kongo DV kodakondsusseaduste ja nende rakendamise täpsustamise kontekstis. Kohalikud ja piirkondlikud valimised peavad olema osa sellest protsessist, kuid need tuleb hoolikalt ette valmistada. Kongo DV idaosa stabiliseerimine tähendab ka seda, et naaberriigid peavad hoiduma välisest sekkumisest. EL toetab jätkuvalt Kongo DVd ja eksperdirühma käsitleva resolutsiooni 1533 (2004) kohaselt loodud ÜRO Julgeolekunõukogu komitee tööd[3]. Palju on õppida varasematest stabiliseerimis- ja taastamiskavadest, mille Kongo DV valitsus käivitas rahvusvahelise kogukonna toetusel rahvusvahelise julgeoleku ja stabiliseerimistoetuse strateegia kaudu programmi STAREC (Programme de Stabilisation et Reconstruction des Zones Sortant des Conflits Armés) raames, eelkõige julgeoleku ja konfliktijärgse stabiliseerimistegevuse vaheliste seoste küsimuses. Enne ulatuslikuma stabiliseerimiskava teostamist võiks toetada kohalikul tasandil elluviidavaid kaasavaid stabiliseerimisalaseid algatusi mõnes Kivu problemaatilises piirkonnas. C. Vaesusega võitlemine ja majanduse ülesehitamine Võitlemine vaesusega ning inim-, sotsiaal- ja majandusarengu edendamine piirkonnas eeldab nii abiandjate kui ka partnerriikide kindlat pühendumust, et oleksid täidetud elanikkonna põhilised sotsiaalsed vajadused, et edendada majanduskasvu ja töövõimalusi, mis tagavad piisavad elatusvahendid ja sissetuleku riigile. Õigete olude koosmõjul võib Kivu piirkonnast saada arengukeskus. See eeldab seda, et turvalisus ja areng on üksteist vastastikku toetavad, aga selleks on vaja ka pragmaatilisel ja mitmetahulisel lähenemisviisil põhinevaid piirkondlikke integratsioonivõimalusi. Uganda, Rwanda ja Burundi on liitunud Ida-Aafrika Ühendusega, kes on küllalt kiiresti arendamas oma majandusintegratsiooni mudelit. Need riigid saavad oma liikmesusest juba kasu tänu suurenenud piirkondlikule kaubavahetusele. Samuti kuuluvad nimetatud riigid muudesse piirkondlikesse organisatsioonidesse, aga poliitilisematel põhjustel. Kongo DV on mitme piirkondliku organisatsiooni liige, millest võiks talle abi olla: Kesk-Aafrika Riikide Majandusühendus (ECCAS), Lõuna-Aafrika Arenguühendus (SADC), Ida-Aafrika järvede piirkonna rahvusvaheline konverents (ICGLR) ja Ida-Aafrika järvede piirkonna majandusühendus (CEPGL). 2012. aasta augustis esitas Kongo DV koos Lõuna-Sudaani ja Somaaliaga ametliku avalduse Ida-Aafrika Ühendusega (EAC) liitumiseks. Asjaolu, et Kongo DV kuulub mitmesse organisatsiooni, peegeldab nii riigi suurust kui ka selle keskset geograafilist asukohta Aafrika mandril. Mis aga puudutab Kongo DV idaosa, siis peegeldab Kinshasa avaldus Ida-Aafrika Ühenduse liikmeks saamiseks üksnes seda, et Põhja- ja Lõuna-Kivu, Maniema ning suur osa Idaprovintsist ja Katangast on juba kaasatud Ida-Aafrika majanduslikku gravitatsioonidünaamikasse. Jätkusuutlik inimareng, piirkondlik integratsioon ja investeeringute suurenemine tuleks saavutada majanduskasvu kaudu. Investeeringud põllumajandusse, et tagada toiduga kindlustatus ja toitumisalane kindlustatus, on kogu piirkonna jaoks oluline osa lahendusest. Maa on viljakas ning mineraaliderikas, kuid majanduskasv, mis hõlmab põllumajandustootmist, eeldab paremat infrastruktuuri ja piirkonna omavahelist seotust. Sellel oleks positiivne mõju ka julgeolekule ja see aitaks vähendada demograafilist survet uute asustusalade loomise kaudu. Piirkonnavahelisi sidemeid saab suurendada toetudes olemasolevale koostööle CEPGLi raames energeetika, sealhulgas hüdroelektrienergia valdkonnas. Tolli- ja piirihaldusalase koostöö parandamine suurendaks samuti piiriülest kaubandust ja kõigi riikide tollitulusid. Erilist tähelepanu tuleb pöörata paremale õigusloomele ja aruandlusele seoses maavarade kasutamise ja nendega kauplemisega. Praegu reguleerimata käsitsi kaevandamine on küll loonud teataval määral rikkust, aga sellest on vaid vähesed kasu saanud. See on konflikti teatud mõttes pigem toitnud, kui seda leevendanud. Mäetööstuse läbipaistvuse algatuse eesmärk on tõhustada valitsemistava, parandades mäetööstuse sektori läbipaistvust ja aruandlust. Selle algatuse raames loodud ICGLRi sertifitseerimismehhanism on samuti tugev alus edasiliikumiseks, ehkki selle rakendamiseks vajalike juhtimisvahendite arendamiseks on vaja täiendavaid investeeringuid. Tuginedes piirkondlikele kokkulepetele ja juba olemasolevatele algatustele tuleks julgustada valitsusi suurendama mäetööstussektori läbipaistvust. Kongo DV piiri lähedal Ugandas hiljuti avastatud naftavarud pakuvad soodsaid väljavaateid, eeldusel et selle kasutamist ei takista ebasobiv reguleerimine ja territoriaalsed vaidlused. Nendes küsimustes tehtavaks koostööks on vaja foorumit. D. Usalduse taastamine naaberriikide vahel On oluline edendada positiivset arusaama heanaaberlikkusest ja piirkondlikust integratsioonist ning viia naabrid arusaamisele, et nende õiguspäraseid julgeolekuvajadusi ja muid huve aitavad paremini kaitsta stabiilsed naabrid, kes suudavad tagada õiguspärase riigivõimu kogu oma territooriumil, ning tõhus piirkondlik koostöö, ja mitte naabrid, kes lasevad levida ebastabiilsusel. Kõik osalised peaksid tunnistama, et aktiivne dialoog naabritega on kõigi poliitilise ja majandusliku kasu huvides. Samaaegselt majandusalase koostööga on seega positiivse piirkondliku dünaamika taastamise eesmärgil oluline suurendada usaldust. Rahvusvahelisel kogukonnal on selle edendamisel oluline roll, aga põhivastutus lasub siiski piirkonna riikidel, kellel tuleb leida kooselamiseks rahumeelne viis. Raamkokkuleppes korratud Ida-Aafrika riikide kohustus mitte sekkuda oma naaberriikide siseasjadesse on esimene oluline samm. Siiski tuleb tunnistada, et iga riigi huvi naaberriikide siseasjade vastu on õigustatud. Piirkonna piirid on poorsed. Mõlemal pool piiri elavad inimesed, kes on omavahel seotud. Seega on kõigi nelja riigi saatus lahutamatult seotud. Neil kõigil tuleb näidata, et nad on valmis osalema konstruktiivselt ja võtma usaldust suurendavaid meetmeid (näiteks piiriülene koostöö ja piirikontroll). Rahvusvaheline panus võib aidata nii mõnelgi viisil. Tugevdatud MONUSCO raames võivad sekkumisüksus ning ICGLRi laiendatud ühise kontrollimehhanism aidata märkimisväärselt kaasa usalduse suurendamisele piirkonna riikide vahel. ÜRO Peasekretäri Ida-Aafrika järvede piirkonna eriesindajal koos raamkokkuleppe piirkondliku järelevalvekomiteega võib olla keskne roll. Samuti tuleks töötada välja üldine piirkondlik julgeolekukontseptsioon ja seda edendada. 2006. aastal vastu võetud Ida-Aafrika järvede piirkonna julgeoleku, stabiilsuse ja arengu pakt sisaldab õigusraamistikku ja selles esitatakse kõnealuse piirkonna ICGLRi algatuste ajakava. Samuti on Ida-Aafrika järvede piirkonna majandusühendus tõestanud oma väga kasulikku rolli Kongo DV ja Rwanda lähendamisel ning sellel on jätkuvalt keskne roll nii majandus- kui ka julgeolekualases koostöös. Üldist lähenemisviisi võiksid veel täiendada muud algatused, kus osalevad Aafrika Liit ja Lõuna-Aafrika Arenguühendus, samuti keskvalitsuse välised kontaktid (parlamentidevahelised arutelud, kohalik koostöö naaberomavalitsusüksuste või -provintsidega). Pikaajalise stabiilsuse tagamine nõuab ka demokraatlike, avatud ja usaldusväärsete poliitiliste süsteemide konsolideerimist igas asjaomases riigis, kuid selle saavutamine ei ole sugugi lihtne: ei ole olemas ühtset, kõigile sobivat lahendust ning igal riigil tuleb leida oma lahendus. Kõnealuse piirkonna ees seisvad probleemid on aga eriti suured ajaloolistel põhjustel, mitme riigi nõrkade demokraatlike institutsioonide tõttu ning raskuste tõttu leida õige tasakaal sõnavabaduse ja poliitilise ruumi ning ekstremismi- või vägivallaohu vahel. EL võib abistada kõiki neid riike nende poliitilises arengus, toetades demokraatlikke ja usaldusväärseid institutsioone, aidates riikidel ehitada üles õigusriik ja sellised parlamentaarsed süsteemid, mis aitavad kodanikel võtta omaks valimis- ja otsustamisprotsess ning seeläbi neid protsesse usaldada. E. Tugeva rahvusvahelise toetusmehhanismi loomine Ida-Aafrika järvede piirkonnas on käimas üks maailma suurimaid ja kulukamaid rahuvalveoperatsioone. Pärast 2009. aasta rahulepingut näis, et rahvusvaheline kogukond on kriisi vastu huvi kaotanud. Sõjategevuse taaspuhkemine Kongo DV idaosas 2012. aastal tuletas maailmale taas meelde piirkonna ebastabiilset olukorda. ÜRO juba etendab keskset rolli ning hiljutine ÜRO vahendatud algatus annab uue tõuke kriisiga tegelemiseks. Kongo DV ja Ida-Aafrika järvede piirkonna stabiliseerimise mitmetahulise kava erinevate tasandite koordineerimine ei ole aga kergete killast. Võimaluse korral tuleks kavas tugineda kohalikul, riiklikul ja piirkondlikul tasandil olemasolevatele koordineerimismehhanismidele, vältida kattumist teiste käimasolevate algatustega ning tagada vastavus kasutusel olevale piirkondliku majandusintegratsiooni mudelile. On oluline saavutada õige tasakaal piirkondliku omavastutuse ja rahvusvahelise kogukonna tegevuse vahel, avaldatava surve ja vajaliku koostöö vahel. Aafrika Liit, Lõuna-Aafrika Arenguühendus ja Ida-Aafrika järvede piirkonna rahvusvaheline konverents − neil kõigil on oluline roll ja seda tuleb tunnustada. Oluline on läheneda erinevatele küsimustele koordineeritult ja terviklikult: tegeleda kriisi kohaliku, riikliku ja piirkondliku mõõtmega; keskenduda küll Põhja- ja Lõuna-Kivule, unustamata siiski seda, et paljud probleemid on ühised terves Kongo DVs; võtta arvesse piirkonna nõrkade riikide (Rwanda, Burundi ja Uganda) demokratiseerimisega seotud probleeme ning säilitada tasakaal Kongo DV võetud kohustuste ja piirkonna teiste riikide kohustuste vahel. Sellises lähenemisviisis tuleks esitada nn kriitiline tee sekkumiste kavandamiseks ning see tuleks ette näha piirkonna valitsustega sõlmitavas lepingus. IV. ELi roll ELil on strateegiline huvi, et Ida-Aafrika järvede piirkond oleks stabiilne. ELil on piirkonna iga riigiga tugevad ajaloolised sidemed ning EL on mures kannatuste pärast, mille korduvad konfliktid on põhjustanud piirkonna miljonitele inimestele. Konfliktid takistavad majanduslikku ja sotsiaalset arengut, mis on aga suure vaesuse leevendamiseks vajalik. Samuti takistavad konfliktid välja kujunemast avatud kaubandussuhetega riikidel, kes panustaksid kogu Aafrika arengusse ning looksid stabiilsust, mis leviks edasi muudele nõrkadele riikidele. Seepärast on EL rohkem kui 20 viimase aasta jooksul olnud märkimisväärselt kaasatud vaesusega võitlemisse, sotsiaalse ja majandusliku arengu edendamisse, rahu taastamisse ja stabiilsust tagavate meetmete rakendamisse, vastates samal ajal konfliktidest mõjutatud elanikkonna esmavajadustele, poliitilise, humanitaar-, julgeoleku- ja arengualase töö kaudu. On oluline, et ELi pühendumus jätkuks ja jõupingutused ei katkeks. 2006. ja 2011. aasta valimisprotsessi toetamine, julgeolekusektori reformimine EUSECi ja EUPOLi kaudu ning välisvahendite kasutamine arengu kiirendamiseks − nende kogemuste käigus õpitut kasutatakse ära tulevaste meetmete paremaks rakendamiseks kõigis neis valdkondades. See eeldab terviklikku lähenemist, mis läheb kaugemale kui tegelemine Kongo DVd lõhestavate konfliktisümptomitega. Muidugi mõista peab ELi tegevus olema täielikult kooskõlas muutuste kava põhimõtete ja piirkonna valitsuste prioriteetidega. Samuti eeldab see nii ELi liikmesriikide ühist lähenemisviisi kui ka rahvusvahelises tegevuses osalemist ja selle koordineerimist laiemal tasandil. EL peab olema algusest peale kaasatud strateegiate ja meetmete kavandamisse. Esmavajadustele vastamiseks tuleb jätkata ka humanitaarabi andmisega piirkonnas, aidates eelkõige 20-aastase konflikti tulemusena tuhandeid riigisiseseid ja teisi põgenikke. Keskendudes elude päästmisele ja kõige haavatavamate inimeste kannatuste leevendamisele, on kõnealuses valdkonnas võetavad meetmed suunatud jätkusuutlikuma lähenemisviisi loomisele. Samuti tuleb jätkata abiga, et tegeleda konflikti tagajärgedega ja konfliktist põhjustatud häiretega sotsiaalses struktuuris, sest need on toonud kaasa karistamatuse kultuuri, inimõiguste tõsised rikkumised ja soolise vägivalla. EL toetab jätkuvalt konflikti struktuursete põhjustega tegelemisele suunatud jõupingutusi, pakkudes samal ajal ohvritele kohest abi. Eespool esitatud komponentide ning ÜRO vahendatud raamkokkuleppes võetud riiklike ja piirkondlike kohustuste alusel võib välja tuua järgmised sekkumisvaldkonnad, pidades samal ajal silmas vajadust kehtestada prioriteedid ja asjakohane ajakava. A. Valitsemistavaga seotud probleemidel lahendamine, sealhulgas julgeolekusektori reform, inimõigused ja õigusriik Ettepanekud: § ELi poliitikameetmete keskne element on demokraatliku valitsemistava ja demokraatlike struktuuride jätkuv toetamine piirkonna kõigis riikides. EL välisvahenditega saab pakkuda olulist toetust selles Cotonou lepingu keskses valdkonnas. Sellele aitavad kaasa ELi valimisvaatlusmissioonide järelmeetmed ja ÜRO korrapärased kontrollid. § EL peaks aktiivselt panustama Kongo DV riikliku järelevalvekomitee töösse. Komitee luuakse eesmärgiga tagada Kongo DV võetud kohustuste tõhus rakendamine. Kõigis valdkondades (julgeolekusektori reform, riigivõimu konsolideerimine, detsentraliseerimine, demokratiseerimine/valimised, majanduslik areng ja struktuurireformid, sealhulgas finantssektor, lepitusprotsess, põgenike tagasipöördumine jne) tuleb määrata kindlaks selged prioriteedid ja kriitiline tee. EL saab anda panuse poliitilisel tasandil, aga ka oma koostöövahendite raames rakendatavate praktiliste meetmete kaudu. Vaesuse vähendamist käsitlev strateegiadokument ja valitsuse programm aastateks 2012−2016 on aluseks vajalikele reformidele ja tulevase arengukoostöö üldraamistikule. § Julgeolekusektori reformimine eeldab valitsuse selgeid kohustusi ja Kongo DV kõigi partnerite vahelist tõhusat koordineerimist eesmärgiga luua ühtne sekkumissüsteem, kuid seadmata samas ohtu kahepoolset koostööd. On oluline jõuda kokkuleppele selles, mis on lühiajalises perspektiivis reaalselt saavutatav, ning kaasata ka teised partnerid (näiteks Lõuna-Aafrika, Angola ja Hiina), et konsensus leviks võimalikult laialdaselt. Kuna EUSECi ja EUPOLi missioonid[4] on lõppemisjärgus, alustatakse uute ELi vahenditega ja Kongo DV või tema partnerid võtavad ELilt üle teatud ülesandeid, analüüsib EL praegu oma tulevast rolli julgeolekusektori reformiprotsessis. Sõjaväe ja politseireformide valdkonnas kuuluvad strateegiline nõustamine, riiklikul tasandil koostatud asjakohased koolitussüsteemid ja inimressursside parem haldamine ühtsete meetmete kogumisse, mida võiks tulevikus osaliselt toetada. Kooskõlas Kongo DV julgeolekusektoris läbiviidava reformiga võiks kaaluda ka desarmeerimist, demobiliseerimist ja taasintegreerimist käsitleva kohalikul kogukonnal põhineva lähenemisviisi toetamist. § Makromajandusliku raamistiku stabiliseerimine eeldab Rahvusvahelise Valuutafondi ja rahvusvaheliste finantseerimisasutuste jätkuvat pühendumust, samuti abi riigi rahanduse parandamiseks, eesmärgiga suurendada riigi eelarvet. § Jõupingutustes tuleks keskenduda demokratiseerimise süvendamisele ja poliitilise ruumi laiendamisele kõigil tasanditel (riigi, provintsi ja kohalik tasand). Kesksel kohal on ka kodakondsusega seotud küsimused, põgenike tagasipöördumine, valimiste toetamine (Kongo DV demokratiseerimisprotsessi üldise toetamise raames) ning tõhusa põhihalduse loomine, sealhulgas detsentraliseerimise kaudu. § Piirkonna riikide jaoks koostatud olemasolevale riigipõhisele inimõiguste strateegiale tuginedes peaks EL keskenduma karistamatusega võitlemisele ja juurdepääsu hõlbustamisele kaasaegsele, läbipaistvale, võrdsele ja kättesaadavale õiguskaitsele, eelkõige neljas järgmises valdkonnas: inimõiguste kaitsjate olukord; sooline vägivald; lapsed relvakonfliktides; sõna- ja ühinemisvabadus ning opositsiooni õigused. B. Püsiva julgeoleku tagamine Ettepanekud: § Toetada MONUSCO tulevast rolli (sekkumisüksus) ja usaldusväärset laiendatud ühist kontrollimehhanismi. § Programmi STAREC ja rahvusvahelise julgeoleku ja stabiliseerimistoetuse strateegia käimasolev läbivaatamine peaks aitama luua raamistiku, mille raames anda edaspidi stabiliseerimistoetust. See hõlmab kahte etappi: humanitaarabile kiiremini järgnev toetus, mille eesmärk on luua alustingimused sotsiaalseks ja majanduslikuks taastumiseks (ad hoc sekkumine paralleelselt humanitaarabiga), ning teine etapp, mille eesmärk on püsiva taastumise ja arengu eesmärgil tagada vahendid ja luua vajalikud valitsemistingimused. § Luua tõhus halduskord ja tagada teenuste pakkumine konfliktijärgsetel aladel, sealhulgas tihedas koostöös kohalike ametiasutuste ja sidusrühmadega läbiviidava detsentraliseerimisprotsessi kaudu. § Toetada kohalikul tasandil elluviidavaid kaasavaid stabilisatsioonialgatusi Kivu provintsi mõnes problemaatilises piirkonnas enne laiema stabiliseerimise alustamist. Sellised algatused võiksid toetada ka kogukondadevahelist dialoogi. § Julgeolekusektori reformi toetamine on veel üks osa Kongo DV idaosa käsitlevatest julgeolekualgatustest. Lisaks Kongo sõjaväe (FARDC) lühikese või keskmise tähtajaga reformieesmärkide toetamisele võiks kaaluda konkreetse abi andmist politseile, et tagada sõjaväe käes oleva võimu üleminek tsiviilvõimule konfliktijärgsetel aladel. C. Vaesusega võitlemine ja majanduse ülesehitamine Ettepanekud: § Anda panus kiirendatud inim- ja sotsiaalarengu edendamisse, kasutades olemasolevaid vahendeid, mis hõlmavad arengukoostööd nii riiklikul kui ka piirkondlikul tasandil. § Toetada piirkondlikke või piirkondlikust tasandist madalamate tasandite algatusi, eelkõige neid, mis aitavad tugevdada riikide majandussidemeid ja vastastikuseid huvisid. Säilitada toetus Ida-Aafrika järvede piirkonna majandusühendusele ja kasutada ära võimalused, et toetada järvede piirkonnas energia arengut käsitlevat piirkondlikku algatust. § Infrastruktuur: edendada piirkonna omavahelist seotust. § Jätkata mäetööstuse läbipaistvuse algatuse ja muude mineraalidega ja maavaradega seotud läbipaistvust/aruandlust käsitlevate algatuste toetamist. § Toetada ICGLRi maavarasid käsitlevat piirkondlikku algatust (sertifitseerimismehhanism) ning konflikti- ja kõrge riskiga piirkondadest pärit mineraalide vastutustundlikke tarneahelaid käsitlevate OECD hoolsuskohustuste suuniste levitamist, vastuvõtmist ja kasutamist Ida-Aafrika järvede piirkonnas. Praegu analüüsitakse võimalust algatada neil katsealgatustel põhinevat suuremahulisemat programmi. § 2013. aasta märtsis algatas EL avaliku konsultatsiooni ELi võimaliku algatuse kohta, mis käsitleb nende mineraalide vastutustundlikku kasutamist, mis on pärit konflikti- või kõrge riskiga piirkondadest, eesmärgiga edendada tarneahela läbipaistvust ja abistada loodusvarade poolest rikkaid riike. § Parandada loodusvarade jätkusuutlikku majandamist, mis aitab vähendada tulevase konflikti ohtu ja loob tugeva aluse majandusarenguks. § Edendada seaduslikku kaubandust soodustavaid mehhanisme, eelkõige piiri- ja tollihaldust, samuti piirkondlikku koostööd piiriülese keskkonnaalase bioloogilise mitmekesisuse säilitamise eesmärgil. D. Usalduse taastamine naaberriikide vahel Ettepanekud: § Toetada raamkokkuleppes sisalduvaid piirkondlikke kohustusi. § EL peaks püüdma osaleda raamkokkuleppega loodud Kongo DV järelevalvemehhanismides, neid aktiivselt toetama ja tagama asjakohased järelmeetmed. § Toetada vastavalt Kongo DVd käsitlevale resolutsioonile 1533 (2004) loodud julgeolekunõukogu komiteed, eksperdirühma ja ICGLRi laiendatud ühist kontrollimehhanismi. § Toetada demokratiseerimisprotsesse, eelkõige Kongo DVs, Rwandas, Burundis ja Ugandas, võttes arvesse piirkonna riikide valimiste ajakavasid. § Edendada piirkondlikku julgeolekut selliste foorumite kaudu nagu CEPGL, ICGLR ja Aafrika Liit osana laiemast poliitilisest partnerlusest. § Toetada tegevusmeetmeid, mis käsitlevad Rwanda demokraatlike vabastusjõudude ja Kongo DV naaberriikidest pärit teiste relvastatud jõudude demobiliseerimist, desarmeerimist, repatrieerimist, ümberasumist ja taasintegreerimist. § Toetada Ida-Aafrika järvede piirkonda käsitlevat õigussüsteemi strateegiat, mis põhineb piirkonna riikide vahelisel õigusalasel koostööl ja jätkuval koostööl Rahvusvahelise Kriminaalkohtuga. EL osaleb juba Kongo ja selle idaosa õigussektori arendamisel, aga neid jõupingutusi võiks vajaduse korral täiendada rahvusvahelise kogukonna loodavad segakohtud Kongo DVs. E. Tugeva rahvusvahelise toetusmehhanismi loomine Ettepanekud: § Toetada ÜRO Peasekretäri eriesindajat ja raamkokkuleppega võetud kohustusi. Poliitilised järelevalvekomiteed peavad saama arvestada operatiivsete mehhanismidega. § Tagada, et raamkokkuleppes sätestatud Kongo DV ja piirkondlike kohustuse rakendamine edeneb koordineeritult. § Edendada Ida-Aafrika järvede piirkonna ja abiandjate riikide vastastikust vastutust. § Võtta võimaluse korral alati aluseks olemasolevad riiklikud või piirkondlikud arengukavad. V. Kokkuvõte Viimane kriis pakub võimaluse mitte ainult uuteks meetmeteks, vaid näitab ka seda, et on hädavajalik panna alus kestvale rahule ja arengule Ida-Aafrika järvede piirkonnas. ÜRO vahendatud strateegiline raamistik loob püsiva stabiliseerimise eesmärgil võimaluse uueks poliitiliseks ja piirkondlikuks konsensuseks. EL saab neid jõupingutusi aktiivselt toetada ja ta peaks seda tegema. 11. juuni 2013 [1] Organisatsiooni kuulub 11 liikmesriiki: Angola, Burundi, Kesk-Aafrika Vabariik, Kongo Vabariik, Kongo Demokraatlik Vabariik, Keenia, Uganda, Rwanda, Sudaan, Tansaania ja Sambia. [2] 24. veebruaril 2013 allkirjastasid Angola, Burundi, Kesk-Aafrika Vabariik, Kongo, Kongo Vabariik, Rwanda, Lõuna-Aafrika, Lõuna-Sudaan, Uganda ja Tansaania Kongo DV ja piirkonna rahu, turvalisust ja koostööd käsitleva kokkuleppe. ÜRO, Aafrika Liit, Ida-Aafrika järvede piirkonna rahvusvaheline konverents (11 riiki) ja Lõuna-Aafrika Arenguühendus (14 riiki) tegutsevad käendajatena. [3] „Julgeolekunõukogu komitee, mis on loodud vastavalt Kongo DVd käsitlevale resolutsioonile 1533 (2004), moodustati 12. märtsil 2004, eesmärgiga jälgida asjakohaseid sanktsioone ja täita julgeolekunõukogu seatud ülesandeid […] Sanktsioonide komiteed toetab peasekretäri määratud eksperdirühm, kelle ülesanne on jälgida sanktsioonide režiimi rakendamist, keskendudes eriti Põhja-ja Lõuna-Kivule ja Iturile”. [4] EUPOL RD Congo missiooniga toetatakse Kongo ametiasutuste jõupingutusi riikliku politsei reformimisel. Samuti on missiooni eesmärk parandada politsei ja kriminaalõigussüsteemi omavahelist koostööd, panustades seeläbi võitlusse karistamatusega seksuaalvägivalla ja inimõiguste rikkumiste eest. EUPOL RD Congo käivitati 2007. aasta juulis ja selle volitusi pikendati hiljuti kuni 2013. aasta septembrini. EUSEC RD Congo on julgeolekusektori reformide alane nõustamis- ja abimissioon Kongo Demokraatlikus Vabariigis, mille eesmärk on aidata Kongo ametivõime luua kaitsemehhanism, mis suudaks tagada Kongo elanike julgeoleku ja tagaks samal ajal demokraatia normide, inimõiguste, õigusriigi, hea valitsemistava ja läbipaistvuse põhimõtete järgimise. Missioon käivitati 8. juunil 2005 ning 2012. aasta septembris pikendati selle volitusi kuni 30. septembrini 2013. Poliitika- ja julgeolekukomitee poliitilise kokkuleppe alusel järgneb sellele 12-kuuline lõplik üleminekuetapp, mil missiooni ülesanded antakse üle.