I. Sissejuhatus: väärtuslik partnerlus

Käesoleva dokumendi eesmärk on algatada laiaulatuslik avalik arutelu põhiliste küsimuste üle, mida tuleks käsitleda Euroopa Liidu (EL) ning Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna (AKV) riikide rühma partnerluse ja nendevaheliste suhete raames pärast 2020. aastat. Sellega seoses on oluline anda ülevaade kehtivast partnerluslepingust, et teha kindlaks, millisel määral see sobib kasutamiseks tulevikus, ning luua platvorm ühiste huvide edendamiseks. Partnerluse aluspõhimõtted, selle ulatus ning selle raames kasutatavad vahendid ja töömeetodid tuleb põhjalikult läbi vaadata. Läbivaatamise tulemused on analüüsi oluline osa ning aitavad hinnata kehtivat lepingut ja teha ettepanekuid tulevaste suhete poliitiliste aspektide kohta.

ELi ja AKV riikide rühma vahel on pikaajalised suhted, mis ulatuvad juba varasemasse aega kui 1975. aastal sõlmitud esimene Lomé konventsioon. Lomé konventsioon vahetas välja Yaoundé konventsioonid, millest esimene sõlmiti 1963. aastal toonase Euroopa Majandusühenduse ja selle teatavate liikmesriikide endiste kolooniate vahel. ELi ja AKV riikide suhteid on kuni praeguse ajani kujundanud järjestikused partnerluslepingud.

Praegu kehtiv AKV-EÜ partnerlusleping kirjutati alla 23. juunil 2000 Cotonous (Beninis) – sellest ka nimetus „Cotonou leping”. Leping vaadati kooskõlas selle sätetega läbi 2005. ja 2010. aastal. See sõlmiti kahekümneks aastaks ja kaotab kehtivuse 29. veebruaril 2020. Sõlmitud partnerlus on laiaulatuslik: see hõlmab poliitilist mõõdet, majandus- ja kaubanduskoostööd ning arengu rahastamise alast koostööd. Partnerlust rahastatakse peamiselt Euroopa Arengufondist – eelarvevälisest mitmeaastasest fondist, kuhu ELi liikmesriigid tasuvad osamaksud otse. Täiendavalt võidakse kasutada ka ELi eelarvest eraldatavaid välisrahastamisvahendeid. Cotonou leping on õiguslikult siduv leping; selle raames on asutatud ühised institutsioonid ning loodud raamistik dialoogiks kõikide selle osalistega. AKV riikidega sõlmitud lepingud on olnud palju aastaid ELi välispoliitika keskne element.

Kiiresti muutuv olukord

AKV riikide ja ELi suhete käesolev läbivaatamine toimub kiiresti muutuvas ja üha multipolaarsemas maailmas. 1990ndate aastate algusest alanud üleilmseid muutusi valitsevad jõud kujundavad maailma aina rohkem ja kiiremini. Maailma rahvastik üha kasvab, riigid on omavahel rohkem ühendatud ja vastastikku sõltuvad ja kogu elu keerukam. Sellega seoses on esile kerkimas uued julgeolekuprobleemid. Üleilmse kaubanduse mõõde on oluliselt suurenenud ja mitmekesistunud. Aasia riikide kasvav majanduslik ja poliitiline tähtsus jätkub ning Aafrikas ja Ladina-Ameerikas on esile kerkimas uued majandusjõud.

Viimasel kahel aastakümnel on teinud muutusi läbi nii EL kui ka AKV riikide rühm ja nendevahelistes suhetes on toimunud olulised arengud. AKV riikide rühma liikmete arv on kasvanud 79-ni ja ELi liikmesriikide arv 28-ni. Üheskoos moodustavad nad ÜRO riikide enamuse ja nende rahvaarv ulatub kokku ligikaudu 1,5 miljardini. Suhted on laienenud arengukoostöö ja kaubanduse valdkonnast kaugemale. Partnerlust kolme piirkonnaga, kus asuvad AKV riigid, on tugevdatud ka väljaspool Cotonou lepingu kohaldamisala, ent siiski koostoimes sellega. Selle näiteks on Aafrika ja ELi strateegiline partnerlus, Kariibi mere piirkonna – ELi ühine partnerlusstrateegia ning strateegia partnerluse tugevdamiseks Vaikse ookeani saartega. Süvendatud on ka koostööd piirkondlike ja allpiirkondlike organisatsioonidega, eelkõige majandusküsimuste ning rahu ja julgeoleku valdkonnas. AKV riikide piirkondlike rühmadega on sõlmitud majanduspartnerluslepingud, millega on paika pandud kaubandussuhete uus raamistik.

Rahvusvahelisel tasandil võeti 2015. aasta septembris vastu säästva arengu eesmärkide uus üleilmne raamistik ja selle rahastamise meetmed. Raamistik aitab tegeleda vaesuse kaotamise ja säästva arengu ühiste ülesannetega. Seda tegevust toetatakse uue üleilmse partnerlusega, millesse on koondatud kõik rakendamise vahendid ja kõik toimijad ning seda kohaldatakse kõikide riikide suhtes. Selline partnerlus peegeldab järsku muutust arenguväljavaadetes ning mõjutab AKV riikide ja ELi suhteid tulevikus.

Majandustulemused on AKV riikide rühmas erinevad. Kõik Kariibi mere riigid, välja arvatud Haiti, on saavutanud keskmise või suure sissetulekuga riigi staatuse, kuid neil on endiselt suuri raskusi, mis on eelkõige seotud nende vastuvõtlikkusega välistele šokkidele ja loodusõnnetustele. Vaikse ookeani piirkonna riikide majanduslik areng on väga erinev. Enamiku arengut takistavad suuruse ja asukohaga seotud piirangud, samuti on nad silmitsi sarnaste probleemidega nagu Kariibi mere piirkonna riigid. Aafrika riikidel on üldiselt head majandustulemused ja suurem osas neist on saavutanud jõudsa majanduskasvu, mis on katkematult kestnud kümme aastat või kauemgi. Võitlus vaesuse vastu AKV riikides on andnud tulemusi – seda näitab ka edu aastatuhande arengueesmärkide poole liikumisel. Peamised inimarengu, vaesuse kaotamise ja ebavõrdsuse probleemid on jäänud siiski püsima ning mõnel juhul on need viinud avalike konfliktide, suurema ebastabiilsuse, pikka aega kestvate kriiside ja suurenenud rändevoogude tekkimiseni kogu maailmas. Piirkondlikesse ja üleilmsetesse väärtusahelatesse kaasamine on olnud piiratud – see kehtib eelkõige vähim arenenud riikide kohta.

II. Ühised huvid ja põhimõtted (ehk „sisu”)

AKV-ELi partnerluses pandi esialgu rõhku arenguabile ja kaubandusküsimustele ning seega oli tegemist rahastaja-abisaaja suhtega. Kuna olukord ja suhted on muutunud, on partnerluse keskmesse nihkunud nüüd ühiste huvide edendamine. 2000. aastal alla kirjutatud Cotonou lepingus tugevdati märkimisväärselt partnerluse poliitilist sammast, lisades lepingusse poliitilise dialoogi AKV riikide ja piirkondadega. Paraku ei ole see seni aidanud tuua ELi ja AKV riikide rühma partneritena kokku rahvusvahelisel areenil. Cotonou lepingusse lisati ka rahu ja julgeoleku mõõde, mis on kõige kiiremini arenenud Aafrika ja ELi partnerluse raames. Samamoodi on tugevnenud kodanike julgeoleku alane koostöö Kariibi mere piirkonna riikidega ning kliimamuutuste ohu ja soolise võrdõiguslikkuse alane koostöö Vaikse ookeani piirkonna riikidega. Majanduspartnerluslepingute sõlmimine enamiku AKV riikidega on muutnud Cotonou lepingu kaubandusesamba mitmeks eri suhteks, kus osapoolteks on eri piirkondlikud rühmitused.

Tulevased suhted peavad kohanema uue reaalsusega, kus partnerlus on mitmemõõtmeline ja hõlmab paljusid sidusrühmi. Arvestades, et parimad tulemused saadakse siis, kui ELi ja AKV riikide prioriteedid ka tegelikkuses kokku langevad, on partnerluse edasiseks suunamiseks äärmiselt oluline teha kindlaks ühised huvid ja väärtused. Esialgse hinnangu kohaselt on nendeks allpool esitatud peamised ühised huvid ja põhimõtted, mille üle tuleb konsulteerida ja aru pidada.

Ühised üleilmsed huvid multipolaarses maailmas

Koostööle üleilmsetes küsimustes loovad aluse tugevad poliitilised liidud, mis põhinevad ühistel huvidel ja väärtustel. AKV riikidel ja ELil on ühine huvi edendada üleilmsete avalike hüvede säästvat majandamist ning lahendada selliseid probleeme nagu kliimamuutused, energiajulgeolek ja vee või toiduga kindlustatus. Muud üleilmsed probleemid, millel on ELile ja AKV riikidele üldine mõju, on seotud julgeoleku (sealhulgas terrorism, äärmuslus ja rahvusvaheline kuritegevus), keskkonna (eelkõige bioloogiline mitmekesisus), rände, tervishoiu ja finantsvaldkonnaga (sealhulgas rahvusvaheline finantsarhitektuur, finantsvood ja maksustamine).

Kliimamuutused on selge näide valdkonnast, milles EL on maailmas teerajaja ja mis mõjutab eriti AKV riike, sest kliimamuutuste tagajärjed avaldavad just nendes piirkondades tugevat mõju. Käesoleva aasta detsembris võetakse loodetavasti vastu kliimamuutusi käsitlev uus üleilmne kokkulepe ja AKV riikide aktiivne osalus selles protsessis on väga oluline. Samal ajal on paljudel AKV riikidel suur potentsiaal taastuvenergia tootmise ja sinise majanduskasvu valdkonnas, ent selle realiseerimiseks on vaja märkimisväärseid erasektori investeeringuid.

1. Kui suurel määral on partnerlus aidanud tegeleda üleilmsetele probleemidega? 2. Millised on heade tulemuste saavutamise eeldused ja milliseid probleeme saaks partnerluse kaudu tulevikus kõige paremini käsitleda, võttes arvesse ka uut säästva arengu eesmärkide raamistikku ja asjaomaseid rahvusvahelisi foorumeid?

Inimõigused, demokraatia ja õigusriigi põhimõte ning hea valitsemistava