—

arvestades, et 2020. aasta baromeetri aruanne on näidanud, et COVID-19 kriisi mitmetahuline mõju oli – ja on endiselt – väga asümmeetriline ja sellel on tugev territoriaalne mõõde, ning et vaieldamatult on vaja mõista, kuidas pandeemia mõjutab kohalikku ja piirkondlikku arengut; 1. rõhutab, et COVID-19 pandeemia ja selle arvukad tagajärjed on pannud tõsiselt proovile meie demokraatia toimimise ja ühiskonna ning eelkõige tervishoiusüsteemide vastupidavuse, viies mitme süsteemi kokkuvarisemiseni; juhib tähelepanu sellele, et mõju on olnud kogu liidus ebaühtlane: piirialad ja linnapiirkonnad osutusid haavatavamaks, samal ajal läks maapiirkondades, mis on tervishoiuteenuste kättesaadavusega seoses üldiselt ebasoodsamas olukorras, suhteliselt paremini; nõuab strateegilisemat poliitika prognoosimist ja investeeringuid, et muuta Euroopa terviseliit reaalsuseks, ning toonitab, et piirkondlikud tervishoiusüsteemid on ELi vastupanuvõime nurgakivi ja need peavad olema tulevase tervishoiualase valmisoleku ja reageerimise struktuuri osa; nõuab – sh Euroopa Komisjoni 2022. aasta alguseks väljakuulutatud ühtse turu erakorraliste meetmete paketi taustal –, et kõigi piirialasid mõjutavate kriiside korral arvestataks Euroopa tööturule avalduvat mõju ja taotletaks jätkusuutlikke erandeid kõigile piiriülestele töötajatele, et hoida ära põhjendamatuid kaitselünki; 2. rõhutab, et pandeemia pani proovile ka meie majanduse vastupanuvõime. ELi SKP 6 % vähenemine 2020. aastal peidab endas suuri piirkondlikke erinevusi, mille põhjuseks võib tuua piirkondade asjaomased piirangud, aga ka nende struktuursed omadused, näiteks riskisektorites töötavate inimeste osakaal, haridustase, mikroettevõtjate osakaal või juhtimise kvaliteet. Selleks et linnad ja piirkonnad saaksid kasutada võimalikult palju ära taasterahastu „Next Generation EU“ võimalusi ja keskenduda pikaajalistele investeeringutele, mis neid struktuurseid omadusi parandavad, tuleks taastemeetmete ajakava pikendada 2024. aastani. Samuti on tarvis pikendada lühiajaliste taastemeetmete suurema kaasrahastamise määra kohaldamist veel ühe aasta võrra ning tagada kooskõla eri rahastamisprogrammide ja reguleerivate meetmete vahel; 3. rõhutab, et vähenevate tulude ja suurenevate kulude kombinatsioon avaldab kohalike ja piirkondlike omavalitsuste eelarvele enneolematut survet, mille tulemuseks on nn kääriefekt. 2020. aastal võib see lahknevus kõigi ELi kohalike ja piirkondlike omavalitsuste puhul olla hinnanguliselt ligikaudu 180 miljardit eurot. See hõlmab 124 miljardi euro suurust kulude kasvu rahvatervise, ettevõtluse toetamise ja muude meetmete tõttu ning 55 miljardi euro suurust tulude vähenemist tegevuse (ning seega maksu- ja teenustasutulude) vähenemise tõttu. Riikide valitsuste ja ELi märkimisväärne toetus kohalike ja piirkondlike omavalitsuste eelarvele on seda mõju leevendanud, kuid see leevendus on liikmesriigiti väga ebaühtlane ning kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused vajavad jätkuvat toetust 2021. aastal ja pärast seda. Seega on olukord mõju avaldanud ka eelarvestabiilsusele ning maksuautonoomiale laiemalt, mis võib mõjutada avalike teenuste tõhusat osutamist. Euroopa majanduse juhtimise raamistikus ei võeta praegu piisavalt arvesse vahet jooksvate kulude ja pikaajaliste/kestlike investeeringute kulude vahel, mistõttu tuleb raamistiku läbivaatamisel paremini kajastada kohalike ja piirkondlike omavalitsuste vajadusi. Eelkõige tuleb kehtestada kestlike avaliku sektori investeeringute tasakaalus eelarve nõue ning jätta avaliku sektori netoinvesteeringud stabiilsuse ja kasvu pakti kohastest eelarvepuudujäägi arvutustest välja; 4. kinnitab veel kord vajadust kaasata kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused taaste- ja vastupidavusrahastu ning konkreetsemalt selle peamiste tegevusvahendite – riiklike taaste- ja vastupidavuskavade – hindamisse ning rakendamisse. Nagu baromeetri esimeses väljaandes kardeti, on selline osalemine osutunud piiratuks: väga väike arv liikmesriike on üksikasjalikult kirjeldanud oma kohalike ja piirkondlike omavalitsuste kaasamist konsulteerimisprotsessi või on süstemaatiliselt kirjeldanud kohalike ja piirkondlike omavalitsuste rolli igas poliitikavaldkonnas. Selline vähene kaasatus on muret tekitav, arvestades et kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused on avaliku sektori investeeringute peamised edasiviijad ning et taaste- ja vastupidavusrahastu eesmärgid on pädevuse jaotuse alusel kohalike ja piirkondlike omavalitsuste jaoks eriti tähtsad. Komitee väidab, et viis, kuidas riiklikke taaste- ja vastupidavuskavasid on koostatud ning kuidas kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi on kaasatud, ei soodusta taastekavade omaksvõtmist. Paljusid riigipõhiseid soovitusi ei võetud arvesse vastutuse puudumise ning selle tõttu, et kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi ei oldud Euroopa poolaasta protsessi piisavalt kaasatud; 5. rõhutab, et riiklikud taaste- ja vastupidavuskavad kujutavad endast ka olulist võimalust edendada keskkonnahoidlikku majanduse taastamist. Üle poole Euroopa rohelise kokkuleppe põhiteemadest on täielikult lõimitud riiklikesse taaste- ja vastupidavuskavadesse, mida analüüsiti hiljutises komitee uuringus, ning rohepöördele kulub keskmiselt 41 % riiklike taaste- ja vastupidavuskavade eelarvest. Kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused on kliimameetmete elluviimisel esirinnas, kuna 75 % ELi kodanikest elab linnapiirkondades (mis tekitavad suurema osa kasvuhoonegaaside heitkogustest) ning kiiresti kasvab nende kohalike ja piirkondlike omavalitsuste arv, kes on võtnud endale kohustuse tegutseda. Kohalikud ja piirkondlikud omavalitsused peavad seega olema täieõiguslikud partnerid Euroopa rohelise kokkuleppe algatuste väljatöötamisel ja rakendamisel, eelkõige sellistes poliitikavaldkondades nagu hoonete renoveerimine, säästev liikuvus või linnaruumi haljastamine. Samuti on neil eriti head võimalused tagada taastefondide järjepidev kasutamine koos Euroopa struktuuri- ja investeerimisfondidega (sh Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Regionaalarengu Fondiga); 6. rõhutab, et kliimamuutuste leevendamine ja nendega kohanemine ning keskkonna säilitamine ja taastamine on vastupanuvõimelisema ja kestlikuma ühiskonna ja majanduse ülesehitamise põhielemendid, kuna COVID-19 pandeemia, kliimamuutuste ja keskkonnaseisundi halvenemise mõju on väga erinev, sõltudes Euroopa piirkondade geograafilistest, majanduslikest ja sotsiaalsetest iseärasustest; kordab, et tõhusad kliima- ja keskkonnameetmed nõuavad mitmetasandilise valitsemise täielikku kohaldamist, ning kutsub komisjoni ja liikmesriike üles integreerima riigi tasandist madalamat tasandit täielikult Euroopa rohelise kokkuleppe poliitikasse. Komitee rõhutab, et kliimamuutused ja elurikkuse kadumine on ülemaailmne probleem ja et 2021. aasta on pöördeline aeg teha otsustavaid edusamme ühiste üleilmsete kliimameetmete võtmisel ja tunnustada ametlikult kohalike ja piirkondlike omavalitsuste panust, ennekõike ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi 26. istungjärgu ja ÜRO bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni osaliste konverentsi 15. istungjärgu kontekstis. Komitee uurib võimalusi teha koostööd selliste partneritega nagu Euroopa Komisjon, ÜRO katastroofiohu vähendamise amet (UNDRR) ja Teadusuuringute Ühiskeskus, et luua piirkondlik vastupanuvõime platvorm. Platvormi eesmärk on toetada kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi nende vastupanuvõime tugevdamisel tulevaste kriiside suhtes sellistes valdkondades nagu loodusõnnetused, kliimamuutused ja tervishoid, kogudes andmeid ja parimaid tavasid; 7. peab kahetsusväärseks, et 2020. aastal suurenes töötuse määr enamikus ELi NUTS 2. tasandi piirkondades ning et see halvenemine mõjutab eriti noori pärast mitut järjestikust aastat kestnud paranemist. Et ELis töötamise, elamise ja reisimise uues normaalsuses ei jäetaks kedagi kõrvale, on vaja tõsist arutelu majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse ning ühtekuuluvuse kui ELi üldise väärtuse üle. Porto sotsiaaltippkohtumine ja sellele järgnenud Porto sotsiaalkohustus peavad sillutama teed ELi sotsiaalse mõõtme tugevdamisele ning tuleb teha kõik jõupingutused 2030. aastaks seatud eesmärkide saavutamiseks. Välja tuleks töötada konkreetsed meetmed ohustatud elanikkonnarühmadele. Näiteks peaks kõigil noortel olema juurdepääs programmile „Erasmus+“ ja igal noorel eurooplasel peaks olema minimaalse kvalifikatsiooni ja minimaalsete oskuste tagatis, mida tunnustatakse kõigis liikmesriikides; 8. tõstab esile selle nn uue normaalsuse helgema külje, kuna pandeemia kiirendas ka digiüleminekut. Enamikus ELi liikmesriikides on siiski märkimisväärne linna- ja maapiirkondade digilõhe seoses taristu, interneti kasutamise ja e-valitsuse teenuste kasutamisega, samuti on tehnoloogiatööstus tugevalt koondunud konkreetsetesse ELi piirkondadesse. Kestlikuks taastumiseks on vaja see digilõhe ületada kõiki valitsustasandeid kaasavate terviklike strateegiate abil. Pandeemia näitas digitaalse ühenduvuse väärtust ja vajadust digitaalse ühtekuuluvuse järele, mis peaks olema samaväärne majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvusega. Sellega seoses tuleb luua kohalikul ja piirkondlikul tasandil tugev ja terviklik andmekogum, et viia 2030. aasta digikompassis sisalduvad digieesmärgid üle kohalikule ja piirkondlikule tasandile, kajastades kohalike ja piirkondlike omavalitsuste rolli digiüleminekus. Need siduvad digieesmärgid tuleks lisada Euroopa Komisjoni rakendamisaruandesse maapiirkondade arengu pikaajalise visiooni kohta; 9. toetab kohalike ja piirkondlike omavalitsuste osatähtsuse suurendamist pagulaste ja rändajate integreerimisel. Arvestades vajadust reageerida üleilmsele rändeprobleemile kohalikul tasandil, on paljudel kohalikel ja piirkondlikel omavalitsustel rändajate vastuvõtmisel ja integreerimisel aktiivne roll, pakkudes nende vajaduste rahuldamiseks elutähtsat linnataristut ja teenuseid, näiteks taskukohaseid eluasemeid ja sotsiaaleluruume, kvaliteetset haridust ja tervishoiuteenuseid. Sellest tulenevalt tuleb rändajate vastuvõtmise ja integreerimise poliitika sõnastada alt üles lähenemisviisina, konsulteerides kohalike ja piirkondlike omavalitsustega, et need poliitikameetmed ei oleks vastuvõtvate kogukondade reaalsusest eraldatud. Lisaks on vaja lihtsustada kohalike ja piirkondlike omavalitsuste juurdepääsu toetavatele rahalistele vahenditele ning omavalitsustel, kes osalevad ELi ümberpaigutamisprogrammis ja/või arendavad oma integratsiooniprojekte peaks olema võimalik saada otsetoetusi; 10. märgib murega, et kaubandus- ja koostöölepingust tulenevatel Ühendkuningriigi ja ELi suhetel puudub piisav territoriaalne mõõde. Komitee on valmis andma panuse Ühendkuningriigi kohalike ja piirkondlike omavalitsustega tehtava territoriaalse koostöö positiivsesse tegevuskavasse, mis põhineb uutel võimalustel, mis ei tugine üksnes kaubandus- ja koostöölepingu institutsionaalsele raamistikule. Selleks võiks luua mitu konkreetset algatust, näiteks muuta määrust Euroopa territoriaalse koostöö rühmituse (ETKR) kohta, et hõlbustada Ühendkuningriigiga nende rühmituste loomist või pakkuda konkreetset toetust riigiasutuste haldussuutlikkusele osaleda koostööprojektides Ühendkuningriigi partneritega. Järelevalve kohalike ja piirkondlike omavalitsuste osalemise üle Brexitiga kohanemise reservi rakendamises on samuti väga tähtis, et kontrollida, kas Ühendkuningriigi EList väljaastumise territoriaalne mõju on kõrvaldatud; 11. rõhutab, et küsitluse kohaselt, mis korraldati komitee nimel üldse esimest korda rohkem kui miljoni kohalikul ja piirkondlikul tasandil valitud poliitiku seas, leiab peaaegu kaks kolmandikku kohalikest poliitikutest (64 %), et piirkondadel, linnadel ja küladel ei ole ELi poliitika kujundamises piisavat mõju. Seetõttu võib Euroopa väljuda COVID-19 kriisist demokraatlikult ja ka keskkonnaalaselt vastupidavamalt, tunnistades ja kohaldades ametlikult aktiivset subsidiaarsust, et tagada meetmete võtmine tasandil, mille tegevus toob kodanikele võimalikult palju lisaväärtust, ning kooskõlastatud ja tõhusate otsustusprotsesside olemasolu; 12. rõhutab, et Euroopa tuleviku konverents on võimalus, mida kasutada Euroopa demokraatia edendamiseks. Esindusdemokraatiat täiendavate ning tugevdavate osalus- ja arutleva demokraatia tavade rakendamise ja arendamise peamiste osalejatena on linnad ja piirkonnad hädavajalikud, et suurendada üldsuse usaldust demokraatliku otsustusprotsessi vastu; kutsub seetõttu ELi institutsioone üles kasutama konverentsi võimalusena katsetada uuenduslikke meetmeid (näiteks interaktiivset mitmekeelset digiplatvormi ja kodanike paneelarutelusid), mis võivad saada ELi otsustusmenetluste alalisteks elementideks, ning õppida paremini tundma kohalike ja piirkondlike omavalitsuste vajadusi, kaaludes ühtlasi vajadust muuta aluslepinguid; 13. rõhutab, et piirkondade areng sõltub suurel määral nende füüsilise ühenduse kvaliteedist. Komitee juhib sellega seoses tähelepanu vajadusele edendada raudteed, mis on põhielement, et lahendada ühistranspordiühendustega kaetuse probleem äärpoolsetes ja vähem arenenud piirkondades; rõhutab vajadust süvendada keskkonnahoidlike, uuenduslike ja ohutute transpordiliikide integreerimist; tunnistab, et piirkondlikel lennujaamadel on ELi territoriaalses ühtekuuluvuses oluline roll hõredalt asustatud, äärepoolsete või vähem arenenud piirkondade jaoks; toonitab, et arvestades ülemaailmseid probleeme, mida saab lahendada üksnes koostöö kaudu, peavad ELi piirkonnad ja linnad suunama oma tähelepanu nii ELi kui ka väljapoole; 14. leiab, et kohalikul ja piirkondlikul tasandil valitud miljonil ELi poliitikul on suur potentsiaal anda oma panus Euroopa demokraatia ülesehitamisse, ning märgib meie hiljutise uuringu põhjal, et enamiku nende poliitikute sõnul muudab nende suurem kaasatus demokraatia toimimise ELis paremaks; 15. annab komitee presidendile ülesande edastada 2021. aasta kohalik ja piirkondlik baromeeter ja käesolev resolutsioon Euroopa Parlamendi ja Euroopa Komisjoni presidentidele ja Euroopa Ülemkogu eesistujale ning 27 liikmesriigi riigipeadele ja valitsusjuhtidele; samuti kutsub Euroopas valitud kohaliku ja piirkondliku tasandi poliitikuid üles levitama aruannet kodanike hulgas ja kohalikus meedias.