EUROOPA KOMISJON Brüssel,23.11.2016 COM(2016) 850 final 2016/0360(COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse määrust (EL) nr 575/2013 seoses finantsvõimenduse määra, stabiilse netorahastamise määra, omavahendite ja kõlblike kohustuste nõuete, vastaspoole krediidiriski, tururiski, kesksetes vastaspooltes olevate positsioonide, ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjates olevate riskipositsioonide, riskide kontsentreerumise, aruandluse ja avalikustamise nõuetega ning millega muudetakse määrust (EL) nr 648/2012 (EMPs kohaldatav tekst) {SWD(2016) 377 final}

{SWD(2016) 378 final}



SELETUSKIRI 1.ETTEPANEKU TAUST •Määruse (EL) nr 575/2013 (kapitalinõuete määrus) muudatusettepanek on osa seadusandlikust paketist, mis sisaldab ka direktiivi 2013/36/EL (kapitalinõuete direktiiv), direktiivi 2014/59/EL (pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv) ja määruse (EL) nr 806/2014 (ühtse kriisilahenduskorra määrus) muudatusettepanekuid.Määruse (EL) nr 575/2013 (kapitalinõuete määrus) muudatusettepanek on osa seadusandlikust paketist, mis sisaldab ka direktiivi 2013/36/EL (kapitalinõuete direktiiv), direktiivi 2014/59/EL (pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv) ja määruse (EL) nr 806/2014 (ühtse kriisilahenduskorra määrus) muudatusettepanekuid.Ettepaneku põhjused ja eesmärgid Viimaste aastate jooksul on EL viinud ellu finantsteenuste õigusraamistiku suurt reformi, et suurendada ELi finantssektoris tegutsevate krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastupanuvõimet. Reform põhineb suures osas ELi rahvusvaheliste partneritega kokku lepitud ülemaailmsetel standarditel. Eelkõige hõlmas reformide pakett määrust (EL) nr 575/2013 (kapitalinõuete määrus) ja direktiivi 2013/36/EL (kapitalinõuete direktiiv) krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete ja nende üle järelevalve teostamise kohta, direktiivi 2014/59/EL (pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv) krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse kohta ning määrust (EL) nr 806/2014 ühtse kriisilahenduskorra kohta. Meetmed võeti seoses 2007.–2008. aastal alanud finantskriisiga ja need kajastavad rahvusvaheliselt kokkulepitud standardeid. Ehkki reformid on muutnud finantssüsteemi stabiilsemaks ning suurendanud selle vastupanuvõimet mitmesugustele võimalikele tulevastele šokkidele ja kriisidele, ei ole kõik tuvastatud probleemid veel kõikehõlmavalt lahendatud. Seetõttu on käesolevate muudatusettepanekute eesmärk täiendada reformikava, kõrvaldades seni veel püsinud kitsaskohad ja rakendades mõningaid reformi esilekerkivaid elemente, mis on krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastupanuvõime tagamiseks vajalikud, ent mille rahvusvahelised standardite koostajad (st Baseli pangajärelevalve komitee ja finantsstabiilsuse nõukogu) on alles hiljaaegu lõplikult paika saanud: siduv finantsvõimenduse määr, mis takistaks krediidiasutusi ja investeerimisühinguid finantsvõimendust liigselt suurendamast, näiteks vähese kasumlikkuse tasakaalustamise eesmärgil; siduv stabiilse netorahastamise kordaja, mis tugineb krediidiasutuste ja investeerimisühingute täiustatud rahastamisprofiilidele ning millega kehtestatakse ühtlustatud standard selle kohta, kui palju stabiilseid ja pikaajalisi rahastamisallikaid vajab krediidiasutus või investeerimisühing selleks, et taluda turu eri perioode ja rahastamisraskusi; riskitundlikumad omavahendite (st kapitali) nõuded sellistele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele, mis kauplevad olulisel määral väärtpaberite ja tuletisinstrumentidega, et takistada nõuetest liigset kõrvalekaldumist viisil, mis ei põhine nende krediidiasutuste ja investeerimisühingute riskiprofiilidel; rahvusvaheliste süsteemselt oluliste krediidiasutuste või investeerimisühingute kogu kahjumi katmise võimet puudutavad uued standardid, millega neilt krediidiasutustelt ja investeerimisühingutelt nõutakse suuremat kahjumi katmise ja rekapitaliseerimise võimekust ning mille eesmärk on tegeleda rahvusvaheliste finantsturgude vastastikuse seotusega ja tugevdada veelgi ELi võimekust rekapitaliseerida probleemseid süsteemselt olulisi krediidiasutusi ja investeerimisühinguid nii, et maksumaksjate riskid oleksid võimalikult madalad. Oma 24. novembri 2015. aasta teatises tunnistas komisjon vajadust edasise riskide vähendamise järele ja otsustas teha seadusandliku ettepaneku, mis tugineb eelnimetatud rahvusvahelistele kokkulepetele. Ühelt poolt tugevdavad sellised riskivähendamismeetmed Euroopa pangandussüsteemi vastupanuvõimet ja turu usaldust selle vastu, teiselt poolt aga loovad aluse uute edusammude tegemiseks pangandusliidu väljakujundamisel. Vajadust võtta uusi konkreetseid seadusandlikke samme, et vähendada finantssektoris esinevaid riske, tunnistas ka majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu oma 17. juuni 2016. aasta järeldustes. Ka Euroopa Parlamendi 10. märtsi 2016. aasta resolutsioonis pangandusliidu ja seda käsitleva 2015. aasta aruande kohta viidatakse mõnele kehtiva õigusraamistiku valdkonnale, millega võiks edasi tegeleda. Samal ajal pidi komisjon võtma arvesse olemasolevat õigusraamistikku ja uusi rahvusvahelisi seadusandlikke arengusuundi ning reageerima ELi majandust mõjutavatele probleemidele, eriti vajadusele toetada majanduskasvu ja tööhõivet ebakindlate majanduslike väljavaadete perioodil. Liidu majanduse tugevdamiseks on käivitatud mitu suurt poliitilist algatust, näiteks Euroopa investeerimiskava ja kapitaliturgude liit. Tuleb suurendada krediidiasutuste ja investeerimisühingute suutlikkust rahastada majandust nii, et õigusraamistiku stabiilsus jääks sealjuures püsima. Tagamaks, et hiljutised finantssektori reformid toimivad sujuvalt kooskõlas nii üksteise, uute poliitiliste algatuste kui ka laiemate viimasel ajal finantssektoris tehtud reformidega, koostas komisjon tõendite esitamise üleskutse alusel põhjaliku ja tervikliku hinnangu olemasoleva finantsteenuste raamistiku kohta (sh kapitalinõuete määrus, kapitalinõuete direktiiv, pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv ning ühtse kriisilahenduskorra määrus) Hinnati ka eesseisvat üleilmsete standardite läbivaatamist, võttes aluseks nende laiema majandusliku mõju. Rahvusvahelistel arengusuundadel põhinevate muudatusettepanekute eesmärk on rakendada rahvusvahelised standardid õigesti liidu õigusesse, tehes sealjuures sihipäraseid kohandusi, mis võtavad arvesse ELi spetsiifikat ja laiemaid poliitikaga seotud kaalutlusi. Nii näiteks nõuab asjaolu, et ELi väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad (VKEd) või infrastruktuuriprojektid sõltuvad eeskätt pankadelt saadud rahastusest, õigusaktides spetsiifiliste kohanduste tegemist, mille eesmärk on tagada, et krediidiasutused ja investeerimisühingud kui ühtse turu selgroog suudavad säilitada rahastamisvõimekuse. Tuleb tagada sujuv koostoime olemasolevate nõuetega, näiteks tuletisinstrumentide riskipositsioonide keskse kliiringu ja tagatuse puhul, ning mõne uue nõude puhul peab üleminek olema järkjärguline. Sellised kohandused, mis on piiratud nii kohaldamisala poolest kui ka ajaliselt, ei kahjusta seega rahvusvaheliste standardite põhiliste eesmärkidega kooskõlas olevate ettepanekute üldist asjakohasust. Veelgi enam, tõendite esitamise üleskutsel põhinevate ettepanekute eesmärk on olemasolevate eeskirjade täiustamine. Komisjoni analüüs näitas, et praegust raamistikku saaks rakendada senisest proportsionaalsemalt, võttes eelkõige arvesse selliste väiksemate ja lihtsama struktuuriga krediidiasutuste ja investeerimisühingute olukorda, kus usaldatavusnõuded ei näi piisavalt õigustavat mõningaid kehtivaid avaldamist ja aruandlust puudutavaid ning kauplemisportfelliga seotud keerukaid nõudeid. Samuti kaalus komisjon VKEdele ja infrastruktuuriprojektide rahastamiseks antavate laenudega seotud riski ning leidis, et mõne sellise laenu puhul oleks õigustatud kehtivate nõuetega võrreldes väiksema omavahendite nõude kohaldamine. Seda silmas pidades korrigeeritakse muudatusettepanekutega eeltoodud nõudeid ning suurendatakse krediidiasutustele ja investeerimisühingutele kohaldatava usaldatavusnõuete raamistiku proportsionaalsust. See suurendab krediidiasutuste ja investeerimisühingute suutlikkust rahastada majandust nii, et õigusraamistiku stabiilsus jääb sealjuures püsima. Viimaks hindas komisjon tihedas koostöös panganduse, maksete ja kindlustuse eksperdirühmaga kehtivas kapitalinõuete direktiivis ja kapitalinõuete määruses sisalduvate valikuvõimaluste ja kaalutlusõiguse kasutamist. Analüüsi põhjal soovitakse ettepanekuga kõrvaldada mõned valikuvõimalused ja kaalutlusõigused, mis käsitlevad finantsvõimenduse määra, suurt riskide kontsentreerumist ja omavahendeid puudutavaid sätteid. Tehakse ettepanek kaotada võimalus tekitada uut riikliku tagatisega kaetud edasilükkunud tulumaksu vara, mis ei tugine oodataval kasumlikkusel ja mis oleks vabastatud regulatiivsest kapitalist mahaarvamisest. •Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega Mitu kapitalinõuete direktiivi ja kapitalinõuete määrust puudutavate ettepanekute elementi on tingitud nende läbivaatamisest, teised finantsvaldkonna õigusraamistiku kohandused on aga osutunud vajalikuks seoses edasiste arengusuundade, näiteks pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi vastuvõtmise, ühtse järelevalvemehhanismi loomise, Euroopa Pangandusjärelevalve tehtud töö ja rahvusvahelisel tasandil tehtud tööga. Muudatusettepanek sisaldab kehtivate õigusaktide muudatusi ning viib need õigusaktid täielikult kooskõlla praegu kehtivate õigusnormidega, mis puudutavad krediidiasutustele ja investeerimisühingutele kohaldatavaid usaldatavusnõudeid, nende asutuste üle tehtavat järelevalvet ning finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse raamistikku. •Kooskõla muude liidu tegevuspõhimõtetega Neli aastat pärast seda, kui Euroopa riigipead ja valitsusjuhid leppisid kokku pangandusliidu loomises, on paika saanud kaks pangandusliidu sammast: ühtne järelevalve ja kriisilahendus, mis toetuvad tugevale vundamendile ehk kõigile ELi krediidiasutustele ja investeerimisühingutele kohalduvatele ühtsetele eeskirjadele. Ehkki oleme teinud suuri edusamme, nõuab pangandusliidu lõplik väljakujundamine veel tööd, sealhulgas ühtse hoiuste tagamise skeemi loomist.

Kapitalinõuete määruse ja kapitalinõuete direktiivi läbivaatamine on osa neist riskivähendamismeetmetest, mis on vajalikud pangandussektori vastupanuvõime edasiseks tugevdamiseks ning mis võetakse paralleelselt Euroopa hoiuste tagamise skeemi astmelise juurutamisega. Ühtlasi on läbivaatamise eesmärk tagada, et kõigile ELi krediidiasutustele ja investeerimisühingutele kohaldatakse ka edaspidi ühtseid eeskirju sõltumata sellest, kas nad kuuluvad pangandusliitu või mitte. Algatuse üldised eesmärgid, mida on kirjeldatud eespool, on täielikult kooskõlas ja sidusad ELi peamiste finantsstabiilsuse edendamise eesmärkidega, vähendades krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes kriisilahendusmenetluse algatamise tõenäosust ning selle vajaduse ilmnemisel maksumaksjate panust, samuti aidates kaasa majandustegevuse harmoonilisele ja jätkusuutlikule rahastamisele, mis soodustab suurt konkurentsivõimet ja tarbijate kaitset. Need üldised eesmärgid on kooskõlas ka teiste peamiste ELi algatuste eesmärkidega, mida on kirjeldatud eespool. 2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS •Õiguslik alus Muudatusettepanekud põhinevad samal õiguslikul alusel nagu muudetavad õigusaktid, st ettepanek kapitalinõuete määrust muutva määruse kohta põhineb ELi toimimise lepingu artiklil 114 ning ettepanek kapitalinõuete direktiivi IV paketti muutva direktiivi kohta põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 53 lõikel 1. •Subsidiaarsus (ainupädevusse mittekuuluva valdkonna puhul) Väljapakutavate meetmete eesmärk on täiendada olemasolevaid ELi õigusakte ja seetõttu on seda kõige parem teha ELi tasandil, mitte liikmesriikide eri algatuste kaudu. Riigisisesed meetmed, mis on suunatud näiteks krediidiasutuse või investeerimisühingu finantsvõimendusele, nende stabiilsele rahastamisele ja kauplemisportfelli kapitalinõuetele, ei suudaks tagada finantsstabiilsust sama tõhusalt nagu ELi õigusaktid, arvestades krediidiasutuste ja investeerimisühingute vabadust ettevõtete asutamiseks ja teenuste osutamiseks teistes liikmesriikides ning sellest tulenevat suurt piiriülest teenuste osutamist, kapitalivooge ja turgude integreerimist. Vastupidi, riigisisesed meetmed võivad moonutada konkurentsi ja mõjutada kapitalivooge. Lisaks sellele oleks riigisiseste meetmete kehtestamine juriidiliselt keeruline, arvestades et kapitalinõuete määrus juba reguleerib pangandust, sealhulgas finantsvõimenduse nõudeid (aruandlust), likviidsust (eeskätt likviidsuskattekordajat) ja kauplemisportfelliga seotud nõudeid. Seega peetakse parimaks viisiks kapitalinõuete määruse ja kapitalinõuete direktiivi muutmist. Nii säilib tasakaal õigusaktide harmoniseerimise ja liikmesriikide vajaliku paindlikkuse vahel ilma ühtseid eeskirju kitsendamata. Muudatused edendaksid senisest rohkem usaldatavusnõuete ühtset rakendamist, järelevalvealase tegevuse lähendamist ja võrdsete tingimuste tagamist kogu ühtsel pangandusteenuste turul. Neid eesmärke ei saa liikmesriigid saavutada üksinda. Eriti oluline on see pangandussektoris, kus paljud krediidiasutused tegutsevad ELi ühtsel turul mitmes riigis. On väga oluline, et ühtses järelevalvemehhanismis ning sellest väljaspool tegutsevates järelevalveasutuste kolleegiumites ja pädevates ametiasutustes valitseks täielik koostöö ja usaldus, et krediidiasutuste konsolideeritud järelevalve oleks tõhus. Riigisiseste eeskirjadega ei ole neid eesmärke võimalik saavutada. •Proportsionaalsus Proportsionaalsus kuulub lahutamatult muudatusettepanekuga kaasneva mõjuhinnangu juurde. Kõikide eri reguleerimisvaldkondadesse kuuluvate väljapakutud meetmete puhul on ükshaaval hinnatud nende vastavust proportsionaalsuse eesmärgile, samuti on eraldi probleemina välja toodud olemasolevate eeskirjade puudulik proportsionaalsus. Analüüsiti konkreetseid valikuvariante, mille eesmärk on vähendada väiksemate krediidiasutuste ja investeerimisühingute halduskulusid ning nõuete täitmisega seotud kulusid (vt mõjuhinnangu punktid 2.9 ja 4.9). •Vahendi valik Ettepanekute kohaselt tuleks meetmeid rakendada kapitalinõuete määruse muutmise määruse ja kapitalinõuete direktiivi muutmise direktiiviga. Väljapakutavad meetmed viitavad nende õigusaktide juba olemasolevatele sätetele (likviidsus, finantsvõimendus, tasustamine, proportsionaalsus) või arendavad neid edasi. Mis puudutab finantsstabiilsuse nõukogus kokkulepitud uut kogu kahjumikatmisvõime standardit, soovitatakse see lisada kapitalinõuete määrusesse tervikuna, kuna üksnes määruse kujul on seda võimalik kohaldada piisavalt ühetaoliselt – umbes samal viisil nagu olemasolevaid riskipõhiseid omavahendite nõudeid. Usaldatavusnõuete sätestamine kapitalinõuete määruse muudatusettepaneku vormis tagaks, et kõnealuseid nõudeid kohaldatakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes tõepoolest vahetult. See takistaks liikmesriike rakendamast erinevaid riigisiseseid nõudeid valdkonnas, kus ebavõrdsete tingimuste vältimine nõuab täielikku harmoneerimist. Siiski tuleb pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi kehtivaid sätteid peenhäälestada, et tagada kogu kahjumikatmisvõime nõude ning omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude täielik kooskõla ja sidusus. Mõned proportsionaalsust mõjutavad kapitalinõuete direktiivi muudatusettepanekud võiksid jätta liikmesriikidele teataval määral paindlikkust, et võimaldada erinevate eeskirjade kohaldamist nende liikmesriigi õigusse ülevõtmise etapis. See annaks liikmesriikidele võimaluse kehtestada teatavates küsimustes rangemad eeskirjad. 3.JÄRELHINDAMISE, SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED •Konsulteerimine sidusrühmadega Komisjon korraldas mitu projekti hindamaks, kas kehtiv usaldusnõuete raamistik ja eesseisvad rahvusvaheliste standardite läbivaatamised on parimad vahendid ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldusnõuetega seotud eesmärkide saavutamiseks ja kas need võimaldaksid ELi majanduse vajalikku rahastamist jätkata ka edaspidi. 2015. aasta juulis käivitas komisjon avaliku konsultatsiooni kapitalinõuete määruse ja kapitalinõuete direktiivi võimaliku mõju teemal ELi majandusele, keskendudes eeskätt VKEde ja infrastruktuuri rahastamisele, 2015. aasta septembris aga kuulutas välja tõendite esitamise üleskutse, mis hõlmas ELi finantsõigusakte tervikuna. Nende kahe algatusega sooviti saada empiirilisi tõendeid ja konkreetset tagasisidet i) eeskirjade kohta, mis mõjutavad majanduse võimet iseennast ja majanduskasvu rahastada, ii) tarbetu regulatiivse koormuse kohta, iii) eeskirjade koostoime, vasturääkivuste ja lünkade kohta ning iv) selliste eeskirjade kohta, millel võiksid olla ebasoovitavad tagajärjed. Samuti kogus komisjon sidusrühmade arvamusi spetsiifiliste analüüside raames, mis tehti tasustamist reguleerivate sätete ning kapitalinõuete määruses ja kapitalinõuete direktiivis sisalduvate eeskirjade proportsionaalsuse kohta. Viimaks tehti avalik konsultatsioon komisjoni tellitud uuringu raames, mille eesmärk oli hinnata kapitalinõuete määruse mõju sellele, kuidas pangad majandust rahastavad. Kõigi eelnimetatud algatuste käigus saadi selgeid tõendeid selle kohta, et kehtivaid eeskirju tuleb uuendada ja täiendada, et i) veelgi vähendada pangandussektoris esinevaid ohte ning seeläbi kahandada kriisiolukorras sõltuvust riigiabist ja maksumaksja rahast ning ii) suurendada krediidiasutuste ja investeerimisühingute suutlikkust suunata majandusse piisavat raha. Mõjuhinnangu lisad 1 ja 2 sisaldavad kokkuvõtet konsultatsioonidest, ülevaadetest ja aruannetest.

•Mõjuhinnang Õiguskontrollikomitee arutas mõjuhinnangut ja lükkas selle 7. septembril 2016. aastal tagasi. Pärast tagasilükkamist mõjuhinnangut tugevdati ning lisati sellele i) parem selgitus ettepaneku poliitilise konteksti kohta (nt selle seose nii rahvusvahelise kui ka ELi poliitika arengusuundadega), ii) rohkem üksikasju sidusrühmade arvamuste kohta ja iii) rohkem tõendusmaterjali mitmesuguste mõjuhinnangus uuritavate poliitikavariantide mõju kohta (nii tulude kui ka kulude aspektist). 27. septembril 2016. aastal andis õiguskontrollikomitee uuesti esitatud mõjuhinnangu kohta positiivse arvamuse. Mõjuhinnang on lisatud muudatusettepanekule. Ettepanek on mõjuhinnanguga kooskõlas. Nagu näitavad mõju hindamisel tehtud simulatsioonianalüüs ja makromajanduslik mudel, toob uute nõuete, eriti uute Baseli standardite (näiteks finantsvõimenduse määra ja kauplemisportfelli puudutavate standardite) kehtestamine ilmselt kaasa üsna vähe kulusid. Hinnanguline pikaajaline mõju sisemajanduse koguproduktile (SKP) jääb –0,03 % ja –0,06 % vahele, samal ajal kui pangandussektori rahastamiskulude suurenemine jääb ka kõige äärmuslikuma stsenaariumi puhul alla kolme baaspunkti. Kasu aspektist näitas simulatsioon, et 2007.–2008. finantskriisiga võrreldava ulatusega kriisi korral väheneksid pangandussüsteemi toetamiseks vajalikud avalikud ressursid 32 % võrra – 51 miljardilt eurolt 34 miljardi euroni. •Õigusnormide toimivus ja lihtsustamine Omavahendite nõuete väljaarvutamise lihtsustatud meetodite allesjätmine peaks tagama selle, et väiksematele krediidiasutustele või investeerimisühingutele kohaldatavad eeskirjad on proportsionaalsed ka edaspidi. Samuti peaksid lisameetmed, millega plaanitakse suurendada mõne (aruandluse, avalikustamise ja tasustamisega seotud) nõude proportsionaalsust, vähendama nende krediidiasutuste või investeerimisühingute halduskoormust ja õigusnormide täitmisega seonduvaid kulusid. Mis puutub VKEdesse, siis peaks pankade ja VKEde vahelisi suhteid puudutava omavahendite nõude soovitatav muutmine mõjuma pankadelt VKEdele antavale rahastamisele positiivselt. See mõjutaks eeskätt selliseid VKEsid, mille vastu suunatud nõuete kogumaht ületab praegu 1,5 miljonit eurot, kuna kehtivate eeskirjade järgi ei saaks need nõuded VKE toetuskoefitsiendist kasu. Teised ettepaneku elemendid, eriti need, mille eesmärk on parandada krediidiasutuste ja investeerimisühingute vastupanuvõimet järgmiste kriiside ajal, peaksid ootuste kohaselt suurendama VKEdele antavate laenude jätkusuutlikkust. Viimaks eeldatakse, et meetmed, mille eesmärk on vähendada krediidiasutustele ja investeerimisühingutele (eeskätt väiksematele ja vähem keerukatele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele) kohaldatavaid nõuete täitmisega seotud kulusid, vähendavad VKEde laenukulusid. Kolmandate riikide aspektist suurendab ettepanek ELi finantsturgude stabiilsust ning vähendab seeläbi rahvusvahelistele finantsturgudele tekitatavate võimalike negatiivsete järelmõjude tõenäosust ja nendega seotud kulusid. Veelgi enam, muudatusettepanekud ühtlustavad senisest rohkem kogu liidu õigusraamistikku ning vähendavad seeläbi ELis tegutsevate kolmandate riikide krediidiasutuste ja investeerimisühingute halduskulusid. Arvestades kapitalinõuete määrusest tulenevat investeerimisühingute pidevat kontrollimist ja EBA koostatud esialgset aruannet, tundub olevat mõistlik, et uued nõuded kehtiksid üksnes süsteemselt olulistele investeerimisühingutele, teistele investeerimisühingutele aga kohaldataks erandina varasemaid sätteid seni, kuni läbivaatamine on lõppenud. Ettepanek on kooskõlas komisjoni digitaalse ühtse turu prioriteediga. •Põhiõigused EL on võtnud endale kohustuse kaitsta põhiõigusi kõrgel tasemel ning on allkirjastanud mitmesuguseid inimõiguste konventsioone. Selles kontekstis ei ole tõenäoline, et ettepanek mõjutaks otseselt neid õigusi, mis on loetletud peamistes ÜRO inimõiguste konventsioonides, ELi aluslepingute lahutamatuks osaks olevas Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis (EIÕK). 4. MÕJU EELARVELE Ettepanek ei mõjuta liidu eelarvet. 5. MUU TEAVE •Rakenduskavad ning järelevalve, hindamise ja aruandluse kord Eeldatavasti hakkavad muudatusettepanekud järjest jõustuma kõige varem 2019. aastal. Muudatused on tihedalt seotud muude kapitalinõuete määruse ja kapitalinõuete direktiivi sätetega, mis on juba jõustunud ning millele on tehtud seiret alates 2014. aastast. Baseli pangajärelevalve komitee ja Euroopa Pangandusjärelevalve koguvad ka edaspidi teavet, mis on vajalik finantsvõimenduse määra ja uute likviidsusmeetmete kontrollimiseks, et uute poliitikavahendite mõju saaks edaspidi hinnata. Ka regulaarne järelevalvealase läbivaatamise ja hindamise protsess ning stressitestide tegemine aitavad jälgida muudatusettepanekute mõju asjassepuutuvatele krediidiasutustele ja investeerimisühingutele ning hinnata, kas nende muudatustega saadav paindlikkus ja proportsionaalsus võtavad piisavalt arvesse väiksemate krediidiasutuste ja investeerimisühingute spetsiifikat. Samuti osalevad komisjoni talitused ka edaspidi Baseli pangajärelevalve komitee töörühmades ning Euroopa Keskpanga (EKP) ja EBA asutatud ühises rakkerühmas. Need rühmad jälgivad krediidiasutuste ja investeerimisühingute omavahendite ja likviidsuspositsioonide dünaamikat vastavalt kogu maailmas ja ELis. Soovitud valikuvariantide rakendamise tulemuslikkuse jälgimiseks on järgmised näitajad:

Stabiilse netorahastamise kordaja: Näitaja ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute stabiilse netorahastamise kordaja Sihttase Taotluse kuupäeva seisuga vastab 99 % EBA Basel III järelevalve alla kuuluvatest krediidiasutustest ja investeerimisühingutest täielikult stabiilse netorahastamise kordaja nõuetele (2015. aasta detsembrikuu seisuga vastas stabiilse netorahastamise kordaja nõuetele 65 % 1. rühma ja 89 % 2. rühma krediidiasutustest). Andmete allikas Kaks korda aastas koostatavad EBA Basel III järelevalve aruanded Finantsvõimenduse määra kohta: Näitaja ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsvõimenduse määr Sihttase Kohaldamise hetke seisuga on 99 % 1. rühma ja 2. rühma krediidiasutuste finantsvõimenduse määr vähemalt 3 % (2015. aasta juuni seisuga vastas sihttasemele 93,4 % 1. rühma krediidiasutustest) Andmete allikas Kaks korda aastas koostatavad EBA Basel III järelevalve aruanded VKEde kohta Näitaja ELi VKEde rahastamise puudulikkus, st ettevõttevälise rahastuse vajaduse ja kättesaadavuse vahe Sihttase Kaks aastat pärast kohaldamist on see näitaja alla 13 % (viimane teadaolev näitaja oli 13 % 2014. aasta lõpus) Andmete allikas Euroopa Komisjoni / Euroopa Keskpanga küsitlus ettevõtete juurdepääsu kohta rahastamisele (SAFE; andmed hõlmavad üksnes euroala) Kogu kahjumikatmisvõime kohta: Näitaja Globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate kogu kahjumikatmisvõime Sihttase Kõik ELi globaalsed süsteemselt olulised pangad ületavad sihttaseme (> 16 % riskiga kaalutud varadest / 6 % finantsvõimenduse määra kogu riskipositsiooni näitajast 2019. aastal, > 18 % riskiga kaalutud varadest / 6,75 % finantsvõimenduse määra kogu riskipositsiooni näitajast 2022. aastal) Andmete allikas Kaks korda aastas koostatavad EBA Basel III järelevalve aruanded Kauplemisportfelli kohta: Näitaja Riskiga kaalutud varad ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute tururiskide puhul Koondportfellide riskiga kaalutud vara täheldatud variaablus sisemudelitel põhineva meetodi alusel. Sihttase - Alates 2023. aastast täidavad kõik ELi krediidiasutused ja investeerimisühingud ELis kehtestatud tururiskidega seotud omavahendite nõudeid lõpliku kalibreerimise alusel. - Alates 2021. aastast on ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute sisemudelite väljundite põhjendamatu variaablus (st selline variaablus, mis ei tulene alusvaraga seotud riskide erinevustest) väiksem kui ELi krediidiasutustes ja investeerimisühingutes kasutatavate sisemudelite praegune variaablus*. _______________ * Riskiväärtuse (VaR) „praeguse variaabluse“ referentsväärtused ja täiendavate riskide omavahendite nõuded peaksid olema samad, mis on toodud EBA viimases aruandes tururiskiga portfellide riskiga kaalutud varade variaabluse kohta. Need arvutatakse välja koondportfellide kohta ja avaldatakse enne uue tururiski raamistiku jõustumist. Andmete allikas Kaks korda aastas koostatavad EBA Basel III järelevalve aruanded EBA aruanne tururiskiga portfellide riskiga kaalutud varade variaabluse kohta. Sama metoodika alusel tuleks välja arvutada uued väärtused. Tasustamise kohta: Näitaja Edasilükkamise ja instrumentides väljamaksmise kasutamine krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul Sihttase Kooskõlas kapitalinõuete direktiiviga lükkab 99 % sellistest krediidiasutustest ja investeerimisühingutest, mis ei ole väikesed ega lihtsa struktuuriga, vähemalt 40 % muutuvtasu väljamaksmist edasi rohkem kui 3 kuni 5 aasta jooksul ning maksab vähemalt 50 % muutuvtasust olulisel määral muutuvtasu saavatele kindlaksmääratud töötajatele välja instrumentides. Andmete allikas EBA tasustamist puudutavad võrdlusaruanded Proportsionaalsuse kohta: Näitaja Järelevalvega seotud aruandluse ja avalikustamise koormuse vähendamine Sihttase 80 % väiksematest ja lihtsama struktuuriga krediidiasutustest ja investeerimisühingutest teatab, et koormus on vähenenud Andmete allikas Uuring, mille EBA töötab välja ja teeb aastatel 2022–2023 Selle muudatusettepaneku mõju hinnatakse viis aastat pärast kavandatavate meetmete kohaldamist, võttes aluseks metoodika, mis lepitakse EBAga kokku veidi aega pärast kohaldamist. EBA saab volituse määratleda ja koguda andmeid, mis on vajalikud nii eelnimetatud näitajate kontrollimiseks kui ka teiste muudetud kapitalinõuete määruse ja kapitalinõuete direktiivi hindamiseks vajalike näitajate kontrollimiseks. Metoodika võidakse välja töötada nii iga valikuvariandi puhuks eraldi kui ka omavahel seotud valikuvariantide jaoks, olenevalt hindamise eel valitsevatest oludest ja kontrollinäitajate väljunditest. Vastavus õigusaktidele ja nende jõustamine on tagatud pidevalt ja vajaduse kohaselt seeläbi, et komisjon käivitab rikkumismenetluse, juhul kui seadusandlikke meetmeid on üle võetud puudulikult või valesti. ELi õiguse rikkumisest teatamine võib toimuda nii Euroopa Finantsjärelevalve Süsteemi kaudu, mis hõlmab liikmesriigi pädevaid ametiasutusi ja Euroopa Pangandusjärelevalvet, kui ka EKP kaudu. Samuti jätkab Euroopa Pangandusjärelevalve ELi pangandussüsteemi kohta regulaarselt BASEL III järelevalve aruannete avaldamist. Järelevalve käigus vaadeldakse kapitalinõuete määruse ja kapitalinõuete direktiiviga rakendatud Basel III nõuete mõju ELi krediidiasutustele ja investeerimisühingutele, eriti mis puudutab nende krediidiasutuste ja investeerimisühingute kapitali adekvaatsuse määrasid (riskipõhised ja riskil mitte põhinevad määrad) ning likviidsuskordajaid (likviidsuskattekordaja, stabiilse netorahastamise kordaja). Seda korraldatakse paralleelselt Baseli pangajärelevalve komitee korraldatava järelevalvega. •Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus Loobumine omavahendite ja likviidsuse nõuetest (kapitalinõuete määrus) Tütarettevõtjatele esitatav nõue, et nende individuaalsed omavahendid ja likviidsus vastaksid nõuetele, võib takistada krediidiasutustel ja investeerimisühingutel hallata neid ressursse tõhusalt konsolideerimisgrupi tasandil. See on eriti päevakohane praeguses kontekstis, kus tehnoloogiline areng võimaldab konsolideerimisgrupi kapitali ja likviidsuse haldamist järjest paremini tsentraliseerida.

Kehtiva õiguse kohaselt on pädevatele ametiasutustele antud õigus loobuda nõuete kohaldamisest individuaalsel tasandil selliste tütar- või emaettevõtjate puhul, kes asuvad ühes liikmesriigis või kuuluvad likviidsusalagruppi, mis asub mitmes liikmesriigis, kohaldades ohutusmeetmeid, mis tagaksid selle, et kapital ja likviidsus on emaettevõtja ja tütarettevõtja vahel jaotatud adekvaatselt. Ühtse järelevalvemehhanismi loomine on järelevalvet konsolideerimisgrupi üle märkimisväärselt tugevdanud, eriti olukorras, kus konsolideerimisgrupi ettevõtjad asuvad ühtses järelevalvemehhanismis osalevates liikmesriikides, kuna ühtsel järelevalvemehhanismil on rohkem teadmisi ja otsesed volitused konsolideerimisgrupi eri liikmesriikides asuvate ettevõtjate üle. Ent seni, kuni pangandusliit pole veel lõplikult välja kujundatud, on tütarettevõtjate asukohaliikmesriigid jätkuvalt mures selle pärast, et probleemsete tütarettevõtjate puudulikud likviidsus- või kapitalinäitajad võivad asukohaliikmesriikidele tuua kaasa rahalist kahju. Seda muret on käesolevas ettepanekus käsitletud järgmiste meetmete kaudu: kapitalinõuete määruses juba olemasolevaid tingimusi täiendatakse selgelt määratletud kohustusega, mille kohaselt peab emaettevõtja tütarettevõtjaid toetama. Emaettevõtja selline kohustus peab olema garanteeritud kogu loobutud nõude ulatuses ning garantii peab olema tagatisega kaetud vähemalt poole garanteeritava summa ulatuses. Komisjon jälgib hoolikalt asjakohaste sätete rakendamist. Leitakse, et pangandusliidu praeguses seisus peaks pangandusliitu kuuluvates eri liikmesriikides asuvate ema- ja tütarettevõtjate üle järelevalvet teostaval pädeval asutusel olema võimalik loobuda omavahendeid ja likviidsust puudutavate nõuete kohaldamisest selliste tütarettevõtjate puhul, mis asuvad emaettevõtjaga võrreldes erinevas liikmesriigis, kuid ainult tingimusel, et emaettevõtja kohustust neid tütarettevõtjaid toetada garanteeritakse kogu nõude ulatuses, millest loobuti, ning et garantii on tagatisega kaetud vähemalt poole garanteeritava summa ulatuses. Kapitalinõuete määruse artikleid 7 ja 8 muudetakse vastavalt. Samasugune loobumisvõimalus antakse ka pangandusliitu mittekuuluvate liikmesriikide pädevatele asutustele, tingimusel, et nad annavad oma sõnaselge nõusoleku. Finantsstabiilsuse nõukogu kogu kahjumikatmisvõime standardi rakendamine (kapitalinõuete määrus, pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv, ühtne kriisilahenduskord) 9. novembril 2015. aastal avaldas finantsstabiilsuse nõukogu kogu kahjumikatmisvõime tingimuste loetelu (kogu kahjumikatmisvõime standardi), mis võeti vastu nädal hiljem Türgis toimunud G20 tippkohtumisel. Kogu kahjumikatmisvõime standardi kohaselt peab globaalsetel süsteemselt olulistel pankadel, mida liidu õigusaktides nimetatakse globaalseteks süsteemselt olulisteks ettevõtjateks, olema piisavalt suurel määral kahjumit katvaid (kohustuste ja nõudeõiguste teisendamist võimaldavaid) kohustusi, et tagada kriisilahenduse korral sujuv ja kiire kahjumi katmine ja rekapitaliseerimine. Kogu kahjumikatmisvõime standardi koostoimet olemasolevate liidu õigusaktidega, mille seadusandlikud eesmärgid on samad, kirjeldatakse täpsemalt pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi ning ühtse kriisilahenduskorra määruse muudatusettepanekutele lisatud seletuskirjas. Kooskõla pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiviga Kogu kahjumikatmisvõime standardit rakendatakse ELis kapitalinõuete määruse muudatuste abil, tuginedes pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi olemasolevale raamistikule. Nende ühesuguste poliitiliste eesmärkidega raamistike integreerimiseks tuleb kehtestada uued määratlused, näiteks kriisilahendusmenetluses olevad ettevõtjad ja kriisilahendusmenetluses olev konsolideerimisgrupp (kapitalinõuete määruse artikkel 4), ning tagada koostöö pädevate ametiasutuste ja kriisilahendusasutuste vahel (kapitalinõuete määruse artikkel 2). Kapitalinõuete määruse artiklis 518 nõutud läbivaatamise põhjal ning kooskõlas pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiivi artiklis 59 toodud nõuetega muudetakse täiendavatesse esimese taseme omavahenditesse kuuluvate instrumentide kriteeriume (kapitalinõuete määruse artikkel 52) ja teise taseme omavahenditesse kuuluvate instrumentide kriteeriume (kapitalinõuete määruse artikkel 63) ning lisatakse nõue, et kui krediidiasutus või investeerimisühing ei ole enam elujõuline, tuleb need instrumendid alla hinnata või konverteerida esimese taseme põhiomavahenditeks. See ei muuda ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute emiteeritud omavahendite hulka kuuluvate instrumentide staatust, ent samal ajal tagab, et ELis asuvad emaettevõtjad saavad konsolideeritud omavahendite nõuete väljaarvutamisel lugeda täiendavate esimese taseme omavahendite hulka kuuluvateks instrumentideks ja teise taseme omavahendite hulka kuuluvateks instrumentideks üksnes selliseid kolmandates riikides asuvate tütarettevõtjate emiteeritud instrumente, mis sellele lisanõudele vastavad. Omavahendite ja kõlblike kohustuste nõuded ELis kehtestatakse kogu kahjumikatmisvõime standardi rakendamiseks omavahendeid ja kõlblikke kohustusi puudutav nõue, mis koosneb riskipõhisest määrast ja riskil mitte põhinevast määrast (kapitalinõuete määruse uus artikkel 92a). Seda nõuet kohaldatakse üksnes globaalsetele süsteemselt olulistele ettevõtjatele, kelleks võib olla nii krediidiasutuste ja/või investeerimisühingute konsolideerimisgrupp kui ka eraldiseisev krediidiasutus või investeerimisühing (kapitalinõuete direktiivi artikli 131 lõige 1). Kapitalinõuete määruse artiklit 6 muudetakse nii, et eraldiseisvatelt kriisilahendusmenetluses olevatelt ettevõtjatelt nõutakse omavahendite ja kõlblikke kohustusi puudutava nõude järgimist üksinda, artiklit 11 aga muudetakse nii, et globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjatena märgistatud konsolideerimisgruppidesse kuuluvatelt kriisilahendusmenetluses olevatelt ettevõtjatelt nõutakse omavahendite ja kõlblikke kohustusi puudutava nõude järgimist konsolideeritud alusel. Samuti sisaldab kogu kahjumikatmisvõime standard sisemise kahjumikatmisvõime nõuet (st nõuet, mille kohaselt tuleb kriisilahendusmenetluses olevas konsolideerimisgrupis viia kahjumi katmise ja rekapitaliseerimise võime tütarettevõtjate tasandile), mille ELi ülevõtmiseks kehtestatakse omavahendite ja kõlblike kohustuste nõue (kapitalinõuete määruse uus artikkel 92b), mida kohaldatakse kolmandate riikide globaalsetele süsteemselt olulistele ettevõtjatele (pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse direktiiv sisaldab juba praegu samasugust nõuet globaalsetele süsteemselt olulistele ettevõtjatele). Uue artikli 92a kohaselt on selle nõude määr 90 % globaalsetele süsteemselt olulistele ettevõtjatele kohaldatavast nõudest. Kolmanda riigi globaalse süsteemselt olulise ettevõtja omavahendite ja kõlblike kohustuste nõuet kohaldatakse kolmanda riigi globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate tütarettevõtjatele üksinda, kui tegemist ei ole ei kriisilahendusmenetluses oleva ettevõtja ega ELis emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või investeerimisühinguga, ning konsolideeritud alusel juhul, kui tegemist on ELis emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse või investeerimisühinguga, ent mitte kriisilahendusmenetluses oleva ettevõtjaga. Kõlblikud kohustused Kapitalinõuete määrusesse lisatakse omavahendeid käsitlevate peatükkide järele uus peatükk 5a (uued artiklid 72a kuni 72l) abikõlblike kohustuste kohta. Uues artiklis 72a loetletakse väljajäetud kohustused, mis ei lähe omavahendite ja kõlblike kohustuste nõude täitmisel arvesse. Artiklis 72b on toodud kõlblike kohustuste instrumentide kõlblikkuskriteeriumid, kusjuures lõikes 2 sätestatakse allutatud kohustuste kõlblikkuse kriteeriumid, lõigetes 3 ja 4 aga kriteeriumid selliste kohustuste kõlblikkusele, mis on sama nõudeõiguse järguga kui väljajäetud kohustused. Artiklis 72c sätestatakse, et kõlblike kohustuste kirjeks kvalifitseeruvad üksnes sellised instrumendid, mille järelejäänud tähtaeg on vähemalt üks aasta. Kõlblikkuse kriteeriumid välistavad sellised kohustused, mille on emiteerinud eriotstarbelised ettevõtjad kooskõlas kogu kahjumikatmisvõime tingimuste loeteluga. Uue peatüki 5a 2. jaos (artiklid 72e kuni 72j) on sätestatud eeskirjad kõlblike kohustuste mahaarvamiseks, et teha kindlaks selliste kohustuste netosumma, mis võivad omavahendite ja kõlblike kohustuste nõude puhul arvesse minna. Krediidiasutused ja investeerimisühingud on kohustatud maha arvama enda kõlblike kohustuste instrumentides olevad osalused (artikkel 72f) ja teiste globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate kõlblike kohustuste instrumentides olevad osalused (artiklid 72h ja 72i). Artikli 72e lõikes 3 sätestatakse selliste kohustuste osaluste proportsionaalne mahaarvamine, mis kuuluvad väljaarvatud kohustustega samasse järku ja mida võib kõlblikeks kohustusteks lugeda üksnes piiratud määral. Kõlblikest kohustustest ja omavahenditest tehakse mahaarvamisi vastava mahaarvamise meetodi alusel (kapitalinõuete määruse artikli 66 punkt e). Artiklis 72j sätestatakse kauplemisportfelli kirjetega seotud mahaarvamistest tehtav erand. Uue peatüki 5a 3. jaos määratletakse sellised mõisted nagu kõlblikud kohustused (artikkel 72k) ning omavahendid ja kõlblikud kohustused (artikkel 72l). Komisjon küsib EBAlt nõu globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate emiteeritud kogu kahjumikatmisvõime instrumentides olevate osaluste käsitlemise erinevate valikuvariantide ja nende mõju kohta. Üks valikuvariant, mille kohta komisjon nõu küsib, on Baseli pangajärelevalve komitee hiljuti avaldatud meetod kogu kahjumikatmisvõimega osaluste käsitlemiseks. Saadud nõuande põhjal kaalub komisjon, kas selles muudatusettepanekus väljapakutud lahendust tuleks muuta. Omavahendite ja kõlblike kohustuste üldnõuete kohandamine Kapitalinõuete määruse II osa I jaotise 6. peatükki (artiklid 73 kuni 80) kohandatakse ja lisatakse sellesse kõlblike kohustuste kategooria. Artikleid 77 ja 78 laiendatakse ning neisse lisatakse kohustus taotleda pädevalt asutuselt kapitaliinstrumentide ja kõlblike kohustuste ennetähtaegseks lunastamiseks eelnev luba. Artiklisse 78 lisatakse võimalus anda krediidiasutusele või investeerimisühingule üldine eelnev luba kõlblike kohustuste instrumente enne tähtaega tagasi võtta, kui järelevalveasutuselt sellise loa saamise tingimused on täidetud. Artikli 80 kohaselt volitatakse EBAd jälgima omavahenditesse kuuluvate instrumentide ja kõlblike kohustuste instrumentide emiteerimist. Et viia omavahendite kõlblikkuse kriteerium kooskõlla kõlblike kohustuste kriteeriumiga, on lubatud eriotstarbelise ettevõtja emiteeritud täiendavaid esimese taseme omavahendeid ja teise taseme omavahendeid käsitleda omavahenditena üksnes kuni 31. detsembrini 2021. Omakapitaliinvesteeringud fondidesse (kapitalinõuete määrus) 2013. aasta detsembris avaldas Baseli pangajärelevalve komitee uue standardi fondidesse tehtavate omakapitaliinvesteeringute käsitlemise kohta. Uue standardi eesmärk oli täpsustada olemasolevat käsitlust ning hakata selliseid riskipositsioone käsitlema rahvusvahelisel tasandil senisest järjepidevamalt ja riskitundlikumalt (nt võttes arvesse nii fondi alusvaraks olevate investeeringute kui ka fondi finantsvõimendusega seotud riske). Uue standardi rakendamiseks liidu õiguses tehti kapitalinõuete määrusesse mitu muudatust. Artiklit 128 muudetakse eesmärgiga tagada, et eriti suure riskiga seotud kirjete määratlus ei hõlma ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate aktsiatest või osakutest tulenevaid riskipositsioone. Artiklit 132 muudetakse selliselt, et see kajastaks uusi üldisi põhimõtteid ja nõudeid, mille põhjal arvutatakse välja ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate aktsiatest või osakutest tulenevate riskipositsioonide omavahendite nõuded selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, kes rakendavad krediidiriski standardmeetodit.

Lisatakse artikkel 132a, milles kirjeldatakse üksikasjalikult kahe artiklis 132 ette nähtud meetodi, täpsemalt aluspositsioonide arvessevõtmise meetodi ja volitustel põhineva meetodi alusel tehtavaid arvutusi. Artiklit 152 muudetakse selliselt, et see kajastaks muudetud nõudeid ja meetodeid, mis puudutavad ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate aktsiatest ja osakutest tulenevate riskipositsioonide omavahendite nõuete väljaarvutamist selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, kes kohaldavad krediidiriskile sisereitingute meetodit. Vastaspoole krediidiriski standardmeetod (kapitalinõuete määrus) 2014. aasta märtsis avaldas Baseli pangajärelevalve komitee uue standardmeetodi tuletisinstrumentide riskipositsiooni väärtuse väljaarvutamiseks ehk niinimetatud vastaspoole krediidiriski standardmeetodi, mille eesmärk on kõrvaldada olemasolevates standardmeetodites esinevad puudused. Uue meetodi lisamiseks liidu õigusse tehti kapitalinõuete määrusesse mitu muudatust, tagades sealjuures, et uued eeskirjad jäävad proportsionaalseks. Artiklis 273 muudeti mõningaid mõisteid ja lisati mõned uued mõisted, et kajastada uusi kehtestatavaid meetodeid. Turuväärtuse meetod asendati vastaspoole krediidiriski standardmeetodiga (artiklid 274 kuni 280f). Tühistati standardmeetodiga seotud eeskirjad. Lisati uued vastaspoole krediidiriski lihtsustatud standardmeetodit käsitlevad eeskirjad (artikkel 281). Muudeti kehtivaid eeskirju, mis puudutavad esmase riskipositsiooni meetodit (artikkel 282). Muudeti esmase riskipositsiooni meetodi kasutamise aktsepteeritavuse kriteeriumeid ning lisati vastaspoole krediidiriski lihtsustatud standardmeetodi kasutamise kõlblikkuskriteeriumid (artiklid 273a ja 273b). Muudeti artikleid 298 ja 299, et need kajastaksid vastaspoole krediidiriski standardmeetodi kehtestamist. Kesksete vastaspooltega seotud riskipositsioonid (kapitalinõuete määrus ja Euroopa turu infrastruktuuri määrus) 2014. aasta aprillis avaldas Baseli pangajärelevalve komitee lõpliku standardi kesksete vastaspooltega seotud riskipositsioonide käsitlemise kohta. Lõpliku standardiga kõrvaldati kaks aastat varem avaldatud vahestandardi puudused. Uue standardi rakendamiseks liidu õiguses tehti kapitalinõuete määrusesse ja määrusesse (EL) nr 648/2012 (Euroopa turu infrastruktuuri määrusesse) mitu muudatust. Kapitalinõuete määruse artiklite 300 kuni 310 ja artikli 497 muudatused Artiklisse 300 lisati mitu uut mõistet, mis puudutavad kesksete vastaspooltega seotud riskipositsioonide omavahendite nõuete muudetud eeskirju. Artiklit 301 muudeti eesmärgiga lisada krediidiasutuste ja investeerimisühingute keskse vastaspoolega seotud sularahatehingutest tuleneva riskipositsiooni erikohtlemine, täpsustada alustamise tagatise käsitlust ning välja tuua asjaolu, et nõuetele vastavate kesksete vastaspooltega seotud riskipositsioonide puhul rakendatakse omavahendite nõuete arvutamisele ühtainsat meetodit. Artiklit 304 muudeti eesmärgiga kajastada tuletisinstrumentide riskipositsioonide väärtuse arvutamise meetodite muutmist ning täpsustada väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute ja klientidelt kliirivatele liikmetele antud tagatiste käsitlust. Artiklit 305 muudeti eesmärgiga täpsustada väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute käsitlust ja muuta klientide riskipositsioonide eeliskohtlemise kõlblikkuskriteeriume. Artiklisse 306 lisati täpsustus kliirivate liikmete klientidele antavate garantiide ja väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute käsitlemise kohta. Artiklisse 308 lisati uus meetod omavahendite nõuete arvutamiseks seoses nõuetele vastava keskse vastaspoole tagatisfondi tehtavate eelrahastatud osamaksetega. Artiklis 309 muudeti nõuetele mittevastava keskse vastaspoolega seotud riskipositsioonide omavahendite nõuete arvutamise valemit. Artiklis 310 tühistati alternatiivne meetod omavahendite nõuete arvutamiseks kesksete vastaspoolte vastu olevate nõuete puhul ning asendati see tagatisfondi rahastamata osamaksude uue käsitlusega. Viimaks muudeti artiklis 497 sisalduvaid üleminekusätteid. Euroopa turu infrastruktuuri määruse artiklite 50a kuni 50d ja artikli 89 muutmine Artikleid 50a kuni 50d täiendati uue meetodiga keskse vastaspoole hüpoteetilise kapitali väljaarvutamiseks, mis on krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks vajalik selle keskse vastaspoole tagatisfondi tehtavate osamaksetega seotud omavahendite nõuete arvutamiseks. Artikli 89 punkti 5a muudeti eesmärgiga uuendada selle arvutuskäiguga seotud üleminekusätteid. Kauplemisportfelli-/tururisk (kapitalinõuete määrus) 2016. aasta jaanuaris lõpetas Baseli pangajärelevalve komitee kauplemisportfelli põhjaliku läbivaatamise ja avaldas uue standardi tururiski käsitlemise kohta. Standardiga kõrvaldatakse kehtiva tururiski raamistiku struktuuris esinevad puudused, muu hulgas asjaolu, et see ei suuda täielikult arvesse võtta kõiki krediidiasutuste ja investeerimisühingute riske ning et selles sätestatud kauplemisportfelli ja pangaportfelli eristamine on liiga ebakindel, mis tekitas võimaluse õiguslikuks arbitraažiks. Uus standard sisaldab parandatud eeskirju sisemudelite kasutamise kohta tururiski katmiseks kasutatavate omavahendite arvutamisel ning kehtiva standardmeetodi asemel kehtestatavat uut standardmeetodit. Uue standardi rakendamiseks liidu õiguses tehti kapitalinõuete määrusesse mitu muudatust, tagades sealjuures, et eeskirjad jäävad proportsionaalseks. I jaotises „Üldnõuded, hindamine ja aruandlus“ Artiklis 94 on sätestatud parandatud tingimused selle kohta, kuidas krediidiasutus või investeerimisühing saab kasu erandist, mida kohaldatakse juhul, kui kauplemisportfelliga seotud tegevuse maht on väike. Selle kohaselt võidakse võtta aluseks pangaportfelli riskipositsioonide krediidiriski katmiseks kasutatavate omavahendite nõuded tururiski katmiseks kasutatavate omavahendite nõuete asemel. Artiklites 102 ja 103 on täpsustatud üldisi nõudeid kauplemisportfelli riskipositsioonidele. Artiklites 104 ja 104a on täpsustatud positsioonide kauplemisportfelli alla määramise kriteeriume ning tingimusi kauplemisportfellis registreeritud positsiooni ümberliigitamiseks pangaportfelli alla ja vastupidi. Artiklis 104b sätestatakse uus kauplemisüksuse määratlus. Artiklis 105 sätestatakse eeskirjad, mida tuleb kauplemisportfelli positsioonide usaldusväärsel hindamisel järgida. Artiklis 106 on kirjeldatud pangaportfelli positsioonide sisemiseks riskimaanduseks loetavate kauplemisportfellide positsioonide arvessevõtmist ja käsitlemist. IV jaotise 1. peatükis „Üldsätted“ Artiklis 325 kirjeldatakse erinevaid meetodeid, mida krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad kasutada tururiskide katmiseks kasutatavate omavahendite nõude arvutamiseks, nende kasutamise tingimusi ja nende võimalikku kombineerimist. Artiklis 325a on üksikasjalikumalt sätestatud kõlblikkuskriteeriumid lihtsustatud standardmeetodi kasutamiseks selliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, mille kauplemisportfelli tegevus on keskmise mahuga. Artiklis 325b on sätestatud tingimused, mille korral võib tururiski positsioone tasaarveldada samasse konsolideerimisgruppi kuuluvate ettevõtjate vahel eesmärgiga arvutada tururiski omavahendite nõudeid konsolideeritud alusel. Artiklis 325c on sätestatud tingimused, mille korral võib tururiskidega seotud nõuetest välja arvata sellised positsioonid, mille krediidiasutus või investeerimisühing on võtnud eesmärgiga maandada valuutakursi muutuste kahjulikku mõju oma omavahendite suhtarvudele. Peatükk 1a „Standardmeetod“ 1. jaos (artikkel 325d) kirjeldatakse standardmeetodi eri komponente. 2. jaos (artiklid 325e kuni 325l) kirjeldatakse esimese komponendi, tundlikkusel põhineva meetodi toimimist. Selles on sätestatud delta-, vega- ja kumerusriski arvutamise ja koondamise üldpõhimõtted. 3. jao 1. alajaos (artiklid 325m kuni 325r) on sätestatud riskitegurid, mis tuleb arvesse võtta kauplemisportfelli positsioonide tundlikkuse arvutamisel eri riskiklasside suhtes. 3. jao 2. alajaos (artiklid 325s kuni 325u) on selgitatud, kuidas seda tundlikkust tuleb arvutada. 4. jaos (artikkel 325v) on kirjeldatud standardmeetodi teise komponendi ehk jääkriski lisandi toimimist. 5. jaos kirjeldatakse standardmeetodi kolmanda komponendi ehk makseviivituse riski kulu toimimist. Artiklis 325w on toodud põhimõisted. 1. alajaos (artiklid 325x kuni 325z) on kirjeldatud makseviivituse riski kulu arvutamist muude kui väärtpaberistamise positsioonide puhul, 2. alajaos (artiklid 325aa ja 325ab) ning 3. alajaos (artiklid 325ac kuni 325ae) aga sama arvutuskäiku väärtpaberistamise positsioonide puhul. 6. jaos (artiklid 325af kuni 325az) on toodud riskikaalud ja korrelatsioonid, mida tuleb tundlikkusega koostoimes kasutada iga riskiklassi puhul eesmärgiga määrata kindlaks tururiskide katmiseks kasutatavate omavahendite nõuded standardmeetodi kasutamisel. ELi riigivõlakirjadega seotud riskipositsioonid on esimeses riskiklassis, mille riskikaal on madalaim (artiklid 325ai ja 325al). See käsitlus on kooskõlas reitingust sõltumatu käsitlusega, mida praegu sellistele pangaportfellis sisalduvatele riskipositsioonidele kohaldatakse. Vähendati ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute emiteeritud pandikirjadele kohaldatavaid riskikaale (artiklid 325ai ja 325al). See käsitlus ennetaks võimalikku märkimisväärset kapitalinõuete suurendamist ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute emiteeritud pandikirjadega seotud riskipositsioonide puhul ning hoiaks seeläbi eluasemelaenude ja mitteeluruumide ostmiseks võetud hüpoteeklaenude rahastamiskulud madalamal tasemel. Peatükk 1b „Sisemudeli meetod“

1. jaos (artiklid 325ba ja 325bb) on sätestatud tingimused, mille korral on krediidiasutustel ja investeerimisühingutel õigus kasutada sisemudeleid, ning kirjeldatud, kuidas tuleb selleks loa saanud kauplemisüksuste puhul arvutada tururiski omavahendite nõudeid. 2. jaos (artiklid 325bc kuni 325bl) on kirjeldatud, kuidas tuleb tururiski omavahendite nõuete arvutamisel arvesse võtta oodatavat langust ja likviidsusperioode, millistele nõuetele peavad vastama sisemudelid järeltestimise, kasumi ja kahjumi jaotuse ja sisese valideerimise aspektist ning millised on üldisemad kvalitatiivsed ja riskide mõõtmisega seotud nõuded, samuti kirjeldatakse stressistsenaariumi riskinäitajat, mis tuleb välja arvutada mittemodelleeritavate riskitegurite puhul. Nii nagu standardmeetodi puhul, kehtestati ka sisemudelite meetodi puhul erikohtlemise võimalus, lubades ELi riigivõlakirjade ja ELi krediidiasutuste või investeerimisühingute emiteeritud pandikirjadega seotud riskipositsioonide puhul kasutada lühemaid likviidsusperioode (artikkel 325be). 3. jaos (artiklid 325bm kuni 325bq) on kirjeldatud, kuidas tuleb sisemudelite meetodi abil arvutada makseviivituse riski kulu seoses selliste kauplemisüksustega, mille puhul esineb makseviivituse risk. 2., 3. ja 4. peatükk „Lihtsustatud standardmeetod“ 2., 3. ja 4. peatükk (vastavalt positsiooniriski, valuutariski ja kaubariski omavahendite nõuded) kajastavad muudetud tururiskiraamistikus kehtestatavat lihtsustatud standardmeetodit. Need eeskirjad olid olemas juba kehtivas tururiskiraamistikus ja jäävad muutmata. Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad seda meetodit kasutada kuni [käesoleva määruse jõustumise kuupäevani]. Pärast seda kuupäeva võivad lihtsustatud standardmeetodit kasutada ainult need krediidiasutused ja investeerimisühingud, mis vastavad artiklis 325a sätestatud kõlblikkuskriteeriumitele. 5. peatükk „Lihtsustatud sisemine meetod“ 5. peatükis on toodud muudetud tururiskiraamistikuga kehtestatav lihtsustatud sisemudelite meetod. Need eeskirjad olid olemas juba kehtivas tururiskiraamistikus ja jäävad muutmata. Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad seda meetodit kasutada kuni [käesoleva määruse jõustumise kuupäevani]. Pärast seda kuupäeva ei saa krediidiasutused ja investeerimisühingud tururiski omavahendite nõuete arvutamisel lihtsustatud sisemudelite meetodit enam kasutada. Siiski jääb 5. peatükk kehtima krediidiväärtuse korrigeerimise riskide omavahendite nõuete arvutamiseks artiklis 383 sätestatud täiustatud meetodi alusel. X osa „Üleminekusätted, aruanded, läbivaatamised ja muudatused“ Artiklis 501b kirjeldatakse peatükkide 1a ja 1b kohaselt arvutatud tururiski omavahendite nõuete järkjärgulist kehtestamist. Artiklis 519a on nimetatud mitu uuendatud tururiskiraamistiku tehnilist elementi, mille probleemsus võib ilmneda nende rakendamise järel. EBA saab volituse vaadata need tehnilised elemendid üle kolme aasta jooksul pärast määruse jõustumist ning EBA järelduste valguses võib komisjon teha ettepanekuid vastavate eeskirjade muutmiseks. Riskide kontsentreerumine (kapitalinõuete määrus) Praegune kapitalibaas (aktsepteeritud kapital) hõlmab üksnes väikest osa krediidiasutuste ja investeerimisühingute üldisest suurest riskide kontsentreerumisest ega ole seega piisavalt usaldusväärne, et vältida krediidiasutuse või investeerimisühingu maksimaalset võimalikku kahju juhul, kui ühe vastaspoole või vastaspoolte rühma ootamatu maksejõuetus ohustab selle krediidiasutuse või investeerimisühingu jätkuvat tegutsemist. Samuti ei arvesta praegune limiit suuremaid riske seoses riskipositsioonidega, mis on globaalsetel süsteemselt olulistel ettevõtjatel ühe vastaspoole või üksteisega seotud klientide rühmade suhtes, ning eelkõige seoses riskipositsioonidega teiste globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate suhtes. Õigupoolest on finantskriis näidanud, et ühe globaalse süsteemselt olulise ettevõtja suur kahjum võib tekitada muret teiste globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate maksevõimelisuse pärast ning tõsiselt kahjustada finantsstabiilsust. Viimaks kasutatakse kehtivas riskide kontsentreerumise raamistikus väiksema täpsusega meetodeid kui uue metoodika puhul (st vastaspoole krediidiriski standardmeetod), mille Baseli pangajärelevalve komitee on töötanud välja pankade tuletisinstrumentide krediidipositsioonide (st börsivälised tuletisinstrumendid) väljaarvutamiseks. Riskide kontsentreerumise raamistikku muudetakse eesmärgiga kõrvaldada tuvastatud puudused. Eelkõige võib riskide kontsentreerumise piirmäära arvutamisel arvesse võtta üksnes esimese taseme omavahendeid (teise taseme omavahendeid enam ei või); Artikli 395 lõiget 1 muudetakse ja kehtestatakse globaalsete süsteemselt oluliste pankade riskipositsioonile teiste globaalsete süsteemselt oluliste pankade suhtes alampiir 15 %. Muudetud artikkel 390 kohustab kasutama börsiväliste tuletisinstrumentidega tehtavate tehingute riskipositsioonide väljaarvutamiseks vastaspoole krediidiriski standardmeetodeid, seda isegi selliste pankade puhul, kellel on õigus kasutada sisemudeleid. Kokkuvõttes suurendavad kehtivasse raamistikku tehtavad muudatused riskide kontsentreerumist käsitleva korra riskitundlikkust ning viivad Euroopa süsteemi rohkem kooskõlla Baseli pangajärelevalve komitee 2014. aastal kehtestatud standardiga riskide kontsentreerumise kohta. Kapitalinõuete määruse artikli 507 kohaselt on komisjonil kohustus vaadata läbi artikli 400 lõike 1 punkti j ja artikli 400 lõike 2 kohaldamine ning koostada selle kohta aruanne. Kuna nendes sätetes toodud erandite tühistamise või kohustuslikuks muutmise võimaliku mõju hindamiseks vajalike piisavate kvantitatiivsete andmete kogumine ei olnud võimalik, antakse artiklis 507 EBA-le uus volitus esitada komisjonile aruanne artikli 400 lõigetes 1 ja 2 ning artikli 390 lõikes 6 sätestatud erandite kasutamise kohta. Finantsvõimenduse määr (kapitalinõuete määrus) Mitmesse kapitalinõuete määruse artiklisse lisatakse uusi sätteid ja tehakse muudatusi eesmärgiga kehtestada kõigile kapitalinõuete direktiivile allutatud krediidiasutustele ja investeerimisühingutele siduv finantsvõimenduse määra nõue. Finantsvõimenduse määra nõue täiendab kehtivaid kapitalinõuete direktiivis sätestatud nõudeid seoses ülemäärase finantsvõimenduse riski järelevalvega ning kapitalinõuete määruses sätestatud nõudeid finantsvõimenduse määra arvutamise, selle kohta järelevalveasutustele aruannete esitamise ja alates 2015. aasta jaanuarist selle avalikustamise kohta. Finantsvõimenduse määra nõue Rahvusvahelisel tasandil kokku lepitud finantsvõimenduse määr, 3 % esimese taseme omavahenditest, lisatakse kapitalinõuete määruse artiklis 92 sätestatud omavahendite nõuetele ning krediidiasutused ja investeerimisühingud peavad seda järgima lisaks riskipõhistele nõuetele. Seetõttu kehtestatakse kogu liidus ühtlustatud siduv nõue, mis toimiks krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks kaitsemeetmena. Samuti vastutavad pädevad asutused endiselt iga eraldiseisva krediidiasutuse või investeerimisühingu finantsvõimenduse põhimõtete ja protsesside jälgimise eest ning võivad vajaduse korral kehtestada lisameetmeid ülemäärase finantsvõimendusega seotud riskide vähendamiseks. Finantsvõimenduse määra riskipositsiooni näitajas tehtavad kohandused Kehtivas kapitalinõuete määruses sisalduvad finantsvõimenduse määra riskipositsiooni näitajas tehtud kohandused on sisse jäetud. Kuna finantsvõimenduse määra 3 % nõue seaks teatavatele ärimudelitele ja äriliinidele suuremad piirangud kui teistele, on edasiste kohanduste tegemine põhjendatud. Krediidiasutused ja investeerimisühingud võivad vähendada finantsvõimenduse määra riskipositsiooni näitajat riiklike arengupankade avaliku sektori laenude andmisel (artikli 429a lõike 1 punkt d), vahendatud laenude puhul (artikli 429a lõike 1 punkt e) ja ametlikult tagatud ekspordikrediidi puhul (artikli 429a lõike 1 punkt f). Et mitte vähendada krediidiasutuste ja investeerimisühingute motivatsiooni klientide kliirimiseks, on krediidiasutustel ja investeerimisühingutel õigus vähendada riskipositsioonide näitajat klientidelt saadud alustamise tagatise võrra selliste tuletisinstrumentide puhul, kus lepinguid kliirib nõuetele vastav keskne vastaspool (artikli 429c lõige 4). Globaalsete süsteemselt oluliste pankade finantsvõimenduse määra puhver Rahvusvahelisel tasandil käivad arutelud globaalsetele süsteemselt olulistele pankadele võimaliku finantsvõimenduse määra puhvri kehtestamise üle. Pärast finantsvõimenduse määra puhvri küsimuses lõpliku rahvusvahelise kokkuleppe saavutamist tuleks kaaluda selle lisamist kapitalinõuete määrusesse. Nõutav aruandlus (kapitalinõuete määrus) Kapitalinõuete määrusesse ja kapitalinõuete direktiivi on lisatud või neis on muudetud mitmesuguseid sätteid, mille eesmärk on suurendada proportsionaalsust ning vähendada krediidiasutuste ja investeerimisühingute kulusid seoses üldise nõutava aruandluse raamistikuga.

Artikli 99 lõiget 5 muudetakse ja lisatakse sellesse EBA-le antav volitus esitada komisjonile 31. detsembriks 2019 aruanne nõutava aruandlusega seotud kulude kohta. Volituses on EBA-le antud väga täpne metoodika krediidiasutuste ja investeerimisühingute aruandluskulude kokkuarvutamiseks ning see sisaldab kohustust anda soovitusi selle kohta, kuidas saaks kehtivate EBA aruandevormide muutmise abil lihtsustada väikeste krediidiasutuste ja investeerimisühingute aruandlust. Väikesed krediidiasutused ja investeerimisühingud, nagu on määratletud artiklis 430a, peavad nõutavaid aruandeid esitama üksnes kord aastas erinevalt teistest krediidiasutustest ja investeerimisühingutest, kes peavad need esitama poole aasta tagant või veelgi sagedamini (artikli 99 lõige 4 ning artiklid 100, 101, 394 ja 430). Riskide kontsentreerumisest teavitamise lihtsustamiseks tühistatakse üks asjaolu ja täpsustatakse teist asjaolu, mille kohta peab praegu artikli 394 kohaselt aruande esitama. Teabe avalikustamine (kapitalinõuete määrus) Teabe avalikustamise nõuete proportsionaalsuse suurendamine VIII ossa lisatakse uued sätted, et kehtestada senisest proportsionaalsem avalikustamise kord, mis võtab arvesse krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtelist suurust ning keerukust. Krediidiasutused ja investeerimisühingud jagatakse kolme kategooriasse – suured (artikkel 433a), väikesed (artikkel 433b) ja muud (433c) – ning neis eristatakse omakorda börsil noteeritud ning börsiväliseid krediidiasutusi ja investeerimisühinguid. Avalikustamise nõudeid kohaldatakse igale krediidiasutuste ja investeerimisühingute kategooriale liugskaala alusel, muutes nii avalikustatava teabe olemust kui ka avalikustamise sagedust. Liugskaala ülemises otsas on suured börsil noteeritud krediidiasutused ja investeerimisühingud, millel on kohustus esitada kord aastas kogu VIII osas nõutav teave ning lisaks sellele avaldada valitud teave kord poolaastas või kvartalis. Viimase nõude alla kuulub ka artiklis 447 sätestatud peamiste usaldatavusnäitajate tabeli esitamine. Liugskaala alumises otsas on väikesed börsivälised krediidiasutused ja investeerimisühingud, mis peavad üks kord aastas esitama üksnes üldjuhtimise, tasustamise ja riskijuhtimise andmed ning peamiste usaldatavusnäitajate tabeli. Rahvusvaheliste standarditega kooskõla saavutamise eesmärgil tehtavad sihtotstarbelised muudatused ning uued või muudetud esimese samba nõuded VIII osa II ja III jaotise kohta (artiklid 435 kuni 455) tehti mitu muudatusettepanekut, mille eesmärk on viia avalikustamise nõuded paremini kooskõlla rahvusvaheliste avalikustamise nõudeid käsitlevate standarditega. Eeskätt lisati uus nõue, mille kohaselt tuleb avalikustada teave selliste oluliste kindlustusandjatesse tehtud investeeringute kohta, mille puhul on pädev asutus andnud loa neid finantskonglomeraatide täiendavate omavahendite nõuetest mitte maha arvata (artikli 438 punktid e ja f). Teiste neid jaotisi käsitlevate muudatusettepanekute eesmärk on kajastada uusi või muudetud esimese samba nõudeid, mis selle seadusandliku ettepanekuga soovitakse kehtestada. See sisaldab teabe avalikustamist kogu kahjumikatmisvõime (artikkel 437a), vastaspoole krediidiriski (artikkel 439), tururiski (artikkel 445) ja likviidsusnõuete kohta (artikkel 451a). Viimaks täpsustatakse tasustamise avalikustamist ning kehtestatakse avalikustamise nõue seoses direktiivis 2013/36/EL sätestatud tasustamiseeskirju puudutavate erandite kasutamise kohta (artikkel 450). EBA-le ja komisjonile õiguste andmine Ettepanekuga antakse EBA-le õigus töötada välja ühtsed avalikustamise vormid, mis peaksid lihtsama võrreldavuse huvides olema võimalikult suures kooskõlas rahvusvaheliste avalikustamise vormidega (artikkel 434a). Samal eesmärgil antakse komisjonile muudatusettepanekuga õigus muuta VIII osas sätestatud avalikustamise nõudeid, et kajastada rahvusvaheliste avalikustamise nõudeid käsitlevate standardite arengut või muutumist (artikli 456 punkt k). Stabiilse netorahastamise kordaja (kapitalinõuete määrus) VI ossa lisatakse uus jaotis ja olemasolevatesse sätetesse tehakse muudatusi, millega kehtestatakse krediidiasutustele ja süsteemsetele investeerimisühingutele siduv stabiilse netorahastamise kordaja. Üldsätted I osa üldsätteid on muudetud. Muudeti artiklit 8 eesmärgiga korrigeerida tingimusi, mille alusel krediidiasutus või investeerimisühing saab kasu likviidsusnõuetest loobumisest individuaalsel tasandil, samuti muudeti artikleid 11 ja 18 seoses konsolideerimiseeskirjadega. Kehtivad likviidsust käsitlevad sätted VI osa I ja II jaotisse tehakse muudatused eesmärgiga korrigeerida mõisteid ja aruandlust puudutavaid nõudeid. Mõisteid korrigeeritakse artiklis 411, aruandlust puudutavaid nõudeid aga täpsustatakse artiklites 412, 413, 415, 416 ja 422 kuni 425. Artiklit 414 muudeti eesmärgiga lisada sellesse uus stabiilse netorahastamise kordaja nõue ja kohaldatavad tagajärjed selle nõude rikkumise korral. VI osa uus IV jaotis: Stabiilse netorahastamise kordaja

1. peatükk „Stabiilse netorahastamise kordaja“ (artiklid 428a ja 428b) Artiklis 428a täpsustatakse kolmandates riikides asuvaid tütarettevõtjaid käsitlevaid eeskirju stabiilse netorahastamise kordaja arvutamiseks konsolideeritud alusel. Artiklis 428b määratletakse stabiilse netorahastamise kordaja üldine ülesehitus: see arvutatakse krediidiasutuse või investeerimisühingu olemasoleva stabiilse rahastamise ja nõutava stabiilse rahastamise suhtena. 2. peatükk „Üldised eeskirjad stabiilse netorahastamise kordaja arvutamiseks“ (artiklid 428c kuni 428h) Artiklis 428c täpsustatakse üldisi eeskirju, mida stabiilse netorahastamise kordaja arvutamisele kohaldatakse. Artiklis 428d täpsustatakse seda, kuidas tuleks stabiilse netorahastamise kordaja arvutamisel arvesse võtta tuletislepinguid, artiklis 428e aga täpsustatakse tagatud laenuandmistehingute ja kapitaliturupõhiste tehingute tasaarveldamist. Artiklis 428f sätestatakse tingimused, mille puhul võidakse mõned varad ja kohustised lugeda vastastikku sõltuvateks, ning tuuakse välja loetelu toodetest, mille varadele ja kohustistele seda tuleb kohaldada: tsentraalsed reguleeritud säästud, tugilaenud, pandikirjade emiteerimine ilma rahastamisriskita ühe aasta jooksul ning tuletistehingute klientidega seotud kliirimine. Komisjonil on õigus võtta selle loetelu ülevaatamiseks vastu delegeeritud õigusakt (artikli 460 uus lõige 3). Artiklis 428g sätestatakse hoiuste käsitlemine koostöövõrgustikes või krediidiasutuste ja investeerimisühingute kaitseskeemides ning artikliga 428h kehtestatakse pädevatele ametiasutustele antav kaalutlusõigus kontsernisiseste tehingute eeliskohtlemiseks teatavatel tingimustel. 3. peatükk „Olemasolev stabiilne rahastamine“ (artiklid 428i kuni 428o) Selle peatüki 1. jaos (artiklid 428i ja 428j) määratletakse üldised eeskirjad, mida tuleb kohaldada stabiilse netorahastamise kordaja valemis murru lugeja real oleva olemasoleva stabiilse rahastamise väljaarvutamisel. 2. jaos (artiklid 428k kuni 428o) on määratletud olemasoleva stabiilse rahastamise tegurid, mida kohaldatakse regulatiivsele kapitalile ja mitmesugustele kohustustele olenevalt nende iseloomust, eriti nende lõpptähtajast ja vastaspoole olemusest. 4. peatükk „Nõutav stabiilne rahastamine“ (artiklid 428p kuni 428ag) Selle peatüki 1. jaos (artiklid 428p ja 428q) määratletakse üldised eeskirjad, mida tuleb kohaldada stabiilse netorahastamise kordaja valemis murru nimetaja real oleva nõutava stabiilse rahastamise väljaarvutamisel. 2. jaos (artiklid 428r kuni 428o) on määratletud nõutava stabiilse rahastamise tegurid, mida kohaldatakse mitmesugustele varadele ja bilansivälistele riskipositsioonidele olenevalt nende iseloomust, eriti nende lõpptähtajast, likviidsusest ja vastaspoole olemusest. Stabiilse netorahastamise kordaja väljaarvutamisel kohaldatavad mõisted ja nõutava stabiilse rahastamise tegurid kajastavad ELi likviidsuskattekordaja väljaarvutamisel kasutatavaid mõisteid ja väärtuskärpeid. Eelkõige kohaldatakse 1. taseme kõrge krediidikvaliteediga likviidsete varade hulka kuuluvatele varadele (välja arvatud väga kõrge krediidikvaliteediga pandikirjadele) 0 % suurust nõutava stabiilse rahastamise tegurit, et vältida riigi võlakirjade turgude likviidsuse negatiivset mõju. Varadele, mis pärinevad tehingutest finantssektorisse kuuluvate klientidega, mille järelejäänud tähtaeg on vähem kui kuus kuud ja mis on tagatud 1. taseme kõrge krediidikvaliteediga likviidsete varadega (välja arvatud väga kõrge krediidikvaliteediga pandikirjad), kohaldatakse 5 % suurust nõutava stabiilse rahastamise tegurit (artikkel 428s). Kui need on tagamata või kui need on tagatud muude varadega, kohaldatakse nendele tehingutele 10 % suurust nõutava stabiilse rahastamise tegurit (artikkel 428u). Need kohandused Baseli nõutava stabiilse rahastamise tegurites (mis on vastavalt 10 % ja 15 %) tehakse eesmärgiga leevendada vahetut mõju pankadevaheliste rahaturgude likviidsusele, väärtpaberite likviidsusele ja turutegemisele. Komisjonil on õigus võtta selle käsitluse ja laiema tagatud tehingute käsitluse läbivaatamiseks vastu delegeeritud õigusakt, võttes arvesse EBA koostatud aruandes sisalduvaid järeldusi. Kui kolme aasta jooksul pärast stabiilse netorahastamise kordaja rakendamist mingit otsust ei tehta, suurendatakse nimetatud nõutava stabiilse rahastamise tegureid vastavalt 10 % ja 15 % peale (X osa artikli 510 uus 7. lõige). Tuletislepingute puhul kehtib reegel, et kui tuletisinstrumendi varad (mis on tasaarveldatud variatsioonitagatistega, mis on saadud rahas ja 1. taseme kõrge krediidikvaliteediga likviidsete varadena, välja arvatud väga kõrge krediidikvaliteediga pandikirjad) ületavad tuletisinstrumendi kohustusi (mis on tasaarveldatud kõigi antud variatsioonitagatistega), kohaldatakse nende vahele 100 % suurust nõutava stabiilse rahastamise tegurit (artikkel 428ag). Ühtlasi kohaldatakse varadele, mis on antud alustamise tagatisena või osamaksena, keskse vastaspoole tagatisfondi, 85 % suurust nõutava stabiilse rahastamise tegurit (artikkel 428af). Samuti kehtestatakse Baseli stabiilse netorahastamise kordajaga võrreldes kohandatud riskitundlik meetod, mis võtaks arvesse tuletisinstrumentide tulevast rahastamisriski. Tagatiseta tuletislepingute puhul kohaldatakse tuletiskohustuste brutoväärtusele 10 % suurust nõutava stabiilse rahastamise tegurit (artikkel 428u) ja tagatisega tuletislepingute puhul kehtestatakse valikuvõimalus kohaldada kas 20 % suurust nõutava stabiilse rahastamise tegurit tuletiskohustuste brutoväärtusele või kasutada võimalikku tulevast riskipositsiooni (PFE), mis arvutatakse vastaspoole krediidiriski standardmeetodi abil (artikkel 428x). Komisjonil on õigus võtta selle käsitluse läbivaatamiseks vastu delegeeritud õigusakt, võttes arvesse EBA koostatud aruandes sisalduvaid järeldusi. Kui kolme aasta jooksul pärast stabiilse netorahastamise kordaja kohaldamist mingit otsust ei tehta, kohaldatakse kõigi tuletislepingute ning kõigi krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul tuletiskohustuste brutoväärtusele 20 % suurust nõutava stabiilse rahastamise tegurit (artikli 510 uus 5. lõige). IFRS 9 (kapitalinõuete määrus) Lisatakse artikkel 473a eesmärgiga kehtestada järk-järgult uued suurenevad IFRSist tulenevad krediidiriskiga seotud reservinõuded 1. jaanuaril 2019 algava ja 31. detsembril 2023 lõppeva perioodi jooksul, et leevendada krediidiasutustele ja investeerimisühingutele avalduvat finantsmõju. VKE toetuskoefitsient (kapitalinõuete määrus)

Muudatusettepanek hõlmab VKEde vastu olevatest nõuetest tuleneva krediidiriski omavahendite nõuete muutmist (artikkel 501). Kehtima jääb praegune reegel, mille kohaselt omavahendite nõudeid vähendatakse 23,81 % võrra iga VKE vastu oleva nõude kohta, mis ei ületa 1,5 miljonit eurot. Kui VKE vastu olev nõue ületab 1,5 miljonit eurot, peaks muudatusettepaneku kohaselt nõude esimese 1,5 miljoni euro kohta vähendama omavahendite nõudeid 23,81 % võrra ja nõude 1,5 miljonit eurot ületava summa kohta vähendama omavahendite nõudeid 15 % võrra. Krediidiasutused ja investeerimisühingud saavad vähendamist veelgi rohkem rakendada, kohandades riskiga kaalutud vara konkreetse VKE puhul. Infrastruktuuriga seotud riskipositsioonide käsitlemine (kapitalinõuete määrus) Liidu majanduskasvu jaoks on ülitähtis edendada elujõulisi infrastruktuuriprojekte sellistes valdkondades nagu transport, energeetika, innovatsioon, haridus ja teadustegevus. Koostoimes teiste komisjoni algatustega, näiteks kapitaliturgude liidu ja Euroopa investeerimiskavaga, on ettepaneku eesmärk kaasata kõrge kvaliteediga infrastruktuuriprojektidesse erarahastust. Tuginedes kindlustusandjaid puudutava õigusraamistiku viimastele arengusuundadele ja pidevale tööle seoses Baseli pangajärelevalve komitee eesootava standardmeetodi reformiga, tehakse ettepanek anda nii standardmeetodi kui ka krediidiriski sisereitingute meetodi puhul võimalus eeliskohelda eriotstarbelisi laenunõudeid, mille eesmärk on rahastada turvalisi ja usaldusväärseid infrastruktuuriprojekte. Nende määratlemiseks kasutatakse kriteeriumeid, mis võimaldavad vähendada riskipositsiooni riskiprofiili ning suurendada krediidiasutuste ja investeerimisühingute suutlikkust seda riski juhtida. Need kriteeriumid on kooskõlas selliste kriteeriumitega, mille abil tuvastatakse nõuetele vastavaid infrastruktuuriprojekte, mida eeliskoheldakse Solventsus II raamistikus. Väljapakutud käsitlusele kohaldatakse läbivaatamisklauslit, et sätet vajaduse korral täpsustada, arvestades selle mõju ELi infrastruktuuriinvesteeringutele, ja võtta arvesse kõiki asjassepuutuvaid arengusuundi globaalsel tasandil. Samuti võimaldab see asjakohasel juhul muuta sätet paindlikumaks infrastruktuuriprojektide rahastamisstruktuuride suhtes, st laiendada seda käsitlust ka infrastruktuuriettevõtetele. Pärast EBAga konsulteerimist koostab komisjon aruande infrastruktuuriinvesteeringute turu suundumuste ja selliste investeeringute tegelike riskiprofiilide kohta ning esitab selle aruande koos asjakohaste ettepanekutega Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Investeerimisühingute hindamine (kapitalinõuete määrus) Praegu on käimas artikli 508 lõike 3 alusel toimuva investeerimisühingute hindamise teine etapp. Esimeses aruandes, mis avaldati 2015. aasta detsembris, leidis EBA, et kapitalinõuete määrusest tulenevad panganduses kehtivatega sarnased eeskirjad ei sobi enamiku investeerimisühingute jaoks. Erandiks on vaid teistega võrreldes süsteemsemad ühingud, millega seotud riskid sarnanevad krediidiasutuste riskidega. Komisjoni taotlusel teeb EBA lisaanalüüse ja kogub andmeid, et töötada investeerimisühingute jaoks välja sobivam ja proportsionaalsem omavahendite käsitlus, mis hõlmaks kõiki võimaliku uue korra parameetreid. EBA peaks lõppdokumendi komisjonile esitama 2017. aasta juunis. Komisjon kavatseb esitada seadusandlikud ettepanekud spetsiaalse mittesüsteemsete investeerimisühingute usaldatavusraamistiku jaoks 2017. aasta lõpuks. Enne nende ettepanekute vastuvõtmist peetakse asjakohaseks lubada mittesüsteemsetel investeerimisühingutel kohaldada kapitalinõuete määruse seda versiooni, mis kehtis enne muudatuste jõustumist. Süsteemsed investeerimisühingud aga peavad kohaldama kapitalinõuete määruse muudetud versiooni. Nii tagatakse, et perioodil, mis eelneb 2017. aastal esitatava investeerimisühinguid puudutava spetsiaalse usaldatavusraamistiku vastuvõtmisele, koheldakse süsteemseid ühinguid asjakohaselt ja samas vähendatakse regulatiivset koormust mittesüsteemsete ühingute puhul, kes muidu peaksid ajutiselt kohaldama uusi eeskirju, mis on välja töötatud krediidiasutuste ja süsteemsete investeerimisühingute jaoks. Intressiriski muudetud raamistiku kehtestamine (kapitalinõuete määrus ja kapitalinõuete direktiiv) Arvestades uusi suundumusi intressiriskide mõõtmise valdkonnas Baseli pangajärelevalve komitee tasandil, muudetakse kapitalinõuete direktiivi artikleid 84 ja 98 ning kapitalinõuete määruse artiklit 448 eesmärgiga kehtestada muudetud raamistik, mis võtaks arvesse pangaportfelli riskipositsioonidega seotud intressiriske. Muudatusettepanekute raames kehtestatakse ühtne standardmeetod, mida krediidiasutused ja investeerimisühingud võiksid nende riskide arvessevõtmiseks kasutada või mille kasutamist võivad pädevad asutused krediidiasutuselt või investeerimisühingult nõuda, kui krediidiasutuse või investeerimisühingu väljatöötatud süsteemid nende riskide arvessevõtmiseks ei ole piisavad, samuti täiustatud võõrväärtustest ja avalikustamise nõuded. Samuti antakse EBA-le kapitalinõuete direktiivi artiklis 84 volitus täpsustada üksikasjalikult standardmeetodit, kriteeriumeid ja tingimusi, mida krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid intressiriskide tuvastamisel, hindamisel, juhtimisel ja maandamisel järgima, ning artiklis 98 volitus määratleda kuus intressimääradele kohaldatavat järelevalvealast šokistsenaariumit. Ühtlasi sätestatakse viimases üldine eeldus, et krediidiasutused ja investeerimisühingud on kohustatud kasutusele võtma võõrväärtustesti. 2016/0360 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega muudetakse määrust (EL) nr 575/2013 seoses finantsvõimenduse määra, stabiilse netorahastamise määra, omavahendite ja kõlblike kohustuste nõuete, vastaspoole krediidiriski, tururiski, kesksetes vastaspooltes olevate positsioonide, ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjates olevate riskipositsioonide, riskide kontsentreerumise, aruandluse ja avalikustamise nõuetega ning millega muudetakse määrust (EL) nr 648/2012 (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust,

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1)Pärast 2007.–2008. aasta finantskriisi viis liit ellu finantsteenuste õigusraamistiku põhjaliku reformi, et parandada oma finantseerimisasutuste vastupanuvõimet. Reform põhines suures osas rahvusvaheliselt kokku lepitud standarditel. Reformipaketi arvukate meetmete hulka kuulus ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 575/2013 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL vastuvõtmine, millega tugevdati krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõudeid. (2)Ehkki reformi tulemusel on paranenud finantssüsteemi stabiilsus ja vastupanuvõime võimalike mitmesuguste tulevaste šokkide ja kriiside suhtes, ei ole kõiki tuvastatud probleeme veel lahendatud. Selle oluline põhjus on asjaolu, et rahvusvaheliste standardite kehtestajad, nagu Baseli pangajärelevalve komitee (edaspidi „Baseli komitee“) ja finantsstabiilsuse nõukogu (FSB), ei olnud selleks ajaks lõpetanud tööd rahvusvaheliselt kokku lepitud lahendustega nende probleemidega toimetulemiseks. Nüüd, kui töö oluliste täiendavate reformidega on lõpule jõudnud, tuleks asuda tegelema ülejäänud probleemide lahendamisega. (3)Oma 24. novembri 2015. aasta teatises tunnistas komisjon vajadust edasise riskide vähendamise järele ja võttis kindla suuna eespool loetletud rahvusvahelistel kokkulepetel põhineva seadusandliku ettepaneku väljatöötamisele. Vajadust võtta uusi konkreetseid seadusandlikke meetmeid, et vähendada finantssektoris esinevaid riske, tunnistas ka nõukogu oma 17. juuni 2016. aasta järeldustes ja Euroopa Parlament oma 10. märtsi 2016. aasta resolutsioonis. (4)Ühelt poolt peaksid riskivähendamismeetmed tugevdama Euroopa pangandussüsteemi vastupanuvõimet ja turgudepoolset usaldust, teiselt poolt peaksid need toetama pangandusliidu edasist väljakujundamist. Neid meetmeid tuleks kaaluda ka liidu majandust mõjutavate laiemate probleemide taustal, eriti seoses vajadusega suurendada majanduskasvu ja töökohtade arvu ajal, mil majanduse väljavaated on ebakindlad. Seda arvestades on liidu majanduse tugevdamiseks loodud mitu suurt poliitilist algatust, näiteks Euroopa investeerimiskava ja kapitaliturgude liit. Seetõttu on oluline, et kõik riskivähendamismeetmed põimuksid sujuvalt nende poliitiliste algatustega, aga ka finantssektori hiljutiste laiemate reformidega. (5)Käesoleva muutmismääruse sätted peaksid olema samaväärsed rahvusvaheliselt kokku lepitud standarditega ning aitama tagada direktiivi 2013/36/EÜ ja käesoleva määruse samaväärsuse BASEL III raamistikuga. Sihipärased kohandused, mille eesmärk on kajastada liidu spetsiifikat ja üldisemaid poliitilisi kaalutlusi, peaksid olema ulatuselt või ajaliselt piiratud, et mitte vähendada usaldatavusraamistiku üldist usaldusväärsust. (6)Praeguseid riskivähendamismeetmeid tuleks samuti parandada, et neid saaks kohaldada proportsionaalsemalt ja et nende täitmisega ei kaasneks ülemäärast koormust, eriti väiksematele ja vähem keerukate krediidiasutustele ja investeerimisühingutele. (7)Finantsvõimenduse määrad aitavad säilitada finantsstabiilsust, toimides riskipõhiste kapitalinõuete kaitsemeetmena ja piirates finantsvõimenduse ülemäärast kuhjumist majandustõusu ajal. Seetõttu tuleks kehtiva finantsvõimenduse määra aruandlus- ja avalikustamissüsteemi täiendamiseks kehtestada finantsvõimenduse määra nõue. (8)Et mitte tarbetult piirata krediidiasutuste ja investeerimisühingute laenuandmist äriühingutele ja kodumajapidamistele ning hoida ära põhjendamatut kahjulikku mõju turu likviidsusele, tuleks finantsvõimenduse määra nõue kehtestada sellisel tasemel, kus see toimiks ülemäärase finantsvõimenduse riski usaldusväärse kaitsemeetmena, takistamata sealjuures majanduskasvu. (9)Euroopa Pangandusjärelevalve (EBA) järeldas komisjonile esitatud aruandes, et esimese taseme omavahendite finantsvõimenduse määr, mida on kalibreeritud 3 % tasemel, toimiks usaldusväärse kaitsemeetmena kõigi krediidiasutuste korral. Finantsvõimenduse määra 3 % nõude suhtes leppis kokku rahvusvahelisel tasandil ka Baseli komitee. Finantsvõimenduse määra nõuet tuleks seega kalibreerida 3 % tasemel. (10)Finantsvõimenduse määra 3 % nõue seaks aga teatavatele ärimudelitele ja äriliinidele suuremad piirangud kui teistele. Eelkõige mõjutaks see ebaproportsionaalselt riiklike arengupankade avaliku sektori laenude andmist ja riiklikult toetatavat ekspordikrediiti. Seetõttu tuleks finantsvõimenduse määra kohandada seda tüüpi riskipositsioonide suhtes. (11)Finantsvõimenduse määr ei tohiks takistada ka krediidiasutustel ja investeerimisühingutel klientidele kesksete kliirimisteenuste osutamist. Seetõttu tuleks keskselt kliiritud tuletistehinguid käsitlevad alustamise tagatised, mille krediidiasutus või investeerimisühing on saanud oma klientidelt rahas ja mille nad annavad edasi kesksetele vastaspooltele, finantsvõimenduse määra riskipositsiooni meetme kohaldamisalast välja jätta. (12)Baseli komitee muutis finantsvõimenduse määra käsitlevat rahvusvahelist standardit, et täpsustada selle määra struktuuri teatavaid tahke. Määrus (EL) nr 575/2013 tuleks viia muudetud standardiga kooskõlla, et parandada väljaspool liitu tegutsevate ELi krediidiasutuste ja investeerimisühingute rahvusvahelisi tingimusi ning tagada, et finantsvõimenduse määr on jätkuvalt tõhus täiendus riskipõhistele omavahendite nõuetele. (13)Baseli komitee kaalub praegu finantsvõimenduse määra lisatasu kehtestamist globaalsetele süsteemselt olulistele pankadele. Baseli komitee kalibreerimistöö lõpptulemuse põhjal peaks tekkima arutelu ELi süsteemselt oluliste krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsvõimenduse määra asjakohase kalibreerimise teemal. (14)Finantsstabiilsuse nõukogu avaldas 9. novembril 2015 kogu kahjumikatmisvõime tingimused (edaspidi „kogu kahjumikatmisvõime standard“), mida G20 toetas 2015. aasta novembris Türgis toimunud tippkohtumisel. Kogu kahjumikatmisvõime standardi kohaselt peab globaalsetel süsteemselt olulistel pankadel olema piisavalt suurel määral kahjumit katvaid (kohustuste ja nõudeõiguste teisendamist võimaldavaid) kohustusi, et tagada kriisilahenduse korral sujuv ja kiire kahjumi katmine ning rekapitaliseerimine. Komisjon võttis 24. novembri 2015. aasta teatises kohustuse esitada 2016. aasta lõpuks seadusandlik ettepanek, mis võimaldaks rakendada kogu kahjumikatmisvõime standardit rahvusvaheliselt kokkulepitud tähtajaks, st 2019. aastaks. (15)Kogu kahjumikatmisvõime standardi rakendamiseks liidus on vaja võtta arvesse kehtivat omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuet, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2014/59/EL. Kuna nii kogu kahjumikatmisvõime standardi kui ka omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõude eesmärk on sama, st tagada, et krediidiasutuse või investeerimisühingu kahjumikatmisvõime on piisav, täiendavad need kaks nõuet ühises raamistikus üksteist. Praktikas tuleks kogu kahjumikatmisvõime standardi ühtlustatud miinimumtase lisada määrusesse (EL) nr 575/2013 omavahendite ja kõlblike kohustuste uue nõude abil, samas kui krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhine lisand globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate puhul ning krediidiasutuse- või investeerimisühingupõhine nõue muude kui globaalsete süsteemselt oluliste ettevõtjate puhul tuleks kehtestada Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL ja määruse (EL) nr 806/2014 sihipärase muutmise teel. Asjaomaseid sätteid, millega lisatakse kogu kahjumikatmisvõime standard käesolevasse määrusesse, tuleks tõlgendada koos eespool nimetatud õigusaktide ja direktiivi 2013/36/EL sätetega. (16)Kogu kahjumikatmisvõime standardi kohaselt, mis käsitleb üksnes globaalseid süsteemselt olulisi pankasid, peaks käesoleva määrusega kehtestatud miinimumnõue omavahendite piisava summa ja suurel määral kahjumit katvate piisavate kohustuste kohta kehtima ainult globaalsetele süsteemselt olulistele ettevõtjatele. Kuid käesolevas määruses kehtestatud normid kõlblike kohustuste kohta peaksid kehtima kõigile krediidiasutustele ja investeerimisühingutele, arvestades direktiivi 2014/59/EL täiendavaid kohandusi ja nõudeid. (17)Kooskõlas kogu kahjumikatmisvõime standardiga peaks omavahendite ja kõlblike kohustuste nõue kehtima kriisilahendusalusele ettevõtjale, kes on kas ise globaalne süsteemselt oluline ettevõtja või kuulub gruppi, mis on liigitatud globaalseks süsteemselt oluliseks ettevõtjaks. Omavahendite ja kõlblike kohustuste nõue peaks kehtima kas individuaalsel või konsolideeritud alusel, olenevalt sellest, kas kriisilahendusalune ettevõtja on eraldi krediidiasutus või investeerimisühing, millel puuduvad tütarettevõtjad, või on ta emaettevõtja. (18)Direktiivi 2014/59/EL kohaselt võib kriisilahendusvahendeid kasutada lisaks krediidiasutustele ja investeerimisühingutele ka finantsvaldusettevõtjate ja segafinantsvaldusettevõtjate puhul. Emaettevõtjana tegutseva finantsvaldusettevõtja ja emaettevõtjana tegutseva segafinantsvaldusettevõtja kahjumikatmisvõime peaks seetõttu olema piisav, samamoodi nagu emaettevõtjana tegutseval krediidiasutusel või investeerimisühingul.

(19)Omavahendite ja kõlblike kohustuste nõude tõhususe tagamiseks on oluline, et finantsinstrumentidel, mida selle nõude täitmiseks hoitakse, oleks suur kahjumikatmisvõime. Kohustustel, mida direktiivis 2014/59/EL osutatud kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise vahend ei hõlma, seda võimet ei ole ja samuti ei ole seda muudel kohustustel, mis üldiselt küll võimaldavad kohustuste ja nõudeõiguste teisendamist, kuid mille täitmisele pööramine tegelikkuses võib osutuda keeruliseks. Neid kohustusi ei tohiks seetõttu lugeda omavahendite ja kõlblike kohustuste nõude suhtes kõlblikuks. Teisest küljest on kapitaliinstrumentidel ja allutatud kohustustel suur kahjumikatmisvõime. Samuti tuleks kooskõlas kogu kahjumikatmisvõime standardiga teataval määral tunnustada kohaldamisalast välja jäetud kohustustega samasse nõudeõiguse järku kuulvate teatavate kohustuste kahjumikatmisvõimet. (20)Et vältida omavahendite ja kõlblike kohustuste nõude all kohustuste topeltarvestamist, tuleks kehtestada kõlblike kohustuste instrumentides olevate osaluste mahaarvamiseks normid, mis kajastavad määruses (EL) nr 575/2013 kapitaliinstrumentide jaoks väljatöötatud asjaomast mahaarvamise käsitlusviisi. Selle käsitlusviisi järgi tuleks kõlblikes kohustustes olevate instrumentide osalused arvata maha kõigepealt kõlblikest kohustustest ning sellises ulatuses, mil kohustustest ei piisa, tuleks need maha arvata teise taseme kapitaliinstrumentidest. (21)Kogu kahjumikatmisvõime standard hõlmab mõningaid kohustuste kõlblikkuskriteeriumeid, mis on kehtivatest kapitaliinstrumentide kõlblikkuskriteeriumidest rangemad. Järjepidevuse huvides tuleks kapitaliinstrumentide kõlblikkuskriteeriumid alates 1. jaanuarist 2022 ühtlustada eriotstarbeliste üksuste kaudu emiteeritud instrumentide mittekõlblikkuse tingimustega. (22)Alates määruse (EL) nr 575/2013 vastuvõtmisest on rahvusvahelist standardit krediidiasutuste ja investeerimisühingute kesksetes vastaspooltes olevate positsioonide usaldatavusnõuete kohase käsitlemise kohta muudetud, et parandada krediidiasutuste ja investeerimisühingute nõuetele vastavates kesksetes vastaspooltes olevate positsioonide käsitlemist. Selle standardi olulised uuendused on ühtse meetodi kasutamine omavahendite nõude kindlaksmääramiseks tagatisfondi maksetest tulenevate riskipositsioonide suhtes, nõuetele vastavates kesksetes vastaspooltes olevate positsioonide suhtes kehtivate üldiste omakapitali nõuete sõnaselge ülempiir ning riskitundlikum käsitlusviis tuletisinstrumentide väärtuse arvesse võtmiseks nõuetele vastava keskse vastaspoole hüpoteetiliste vahendite arvutamisel. Nõuetele mittevastavas keskses vastaspooles olevate positsioonide käsitlemine jäeti aga muutmata. Kuna muudetud rahvusvaheliste standarditega kehtestati kesksele kliirimiskeskkonnale sobilikum käsitlus, tuleks liidu õigust muuta, et neid standardeid arvesse võtta. (23)Tagamaks, et krediidiasutus või investeerimisühing haldab asjakohaselt oma ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aktsiatest ja osakutest tulenevaid riskipositsioone, peaksid nende riskipositsioonide käsitlemist sätestavad normid olema riskitundlikud ja nendega tuleks suurendada läbipaistvust ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja aluspositsiooni suhtes. Baseli komitee võttis seetõttu vastu muudetud standardi, milles on määratud kindlaks selge käsitlusviiside hierarhia nende positsioonide riskiga kaalutud vara arvutamiseks. See hierarhia kajastab aluspositsioonide läbipaistvuse astet. Määrus (EL) nr 575/2013 tuleks viia nende rahvusvaheliselt kokkulepitud normidega kooskõlla. (24)Tuletistehingute riskipositsiooni väärtuse arvutamiseks vastaspoole krediidiriski raamistiku alusel antakse praegu määruses (EL) nr 575/2013 krediidiasutustele ja investeerimisühingutele võimalus valida kolme standardmeetodi vahel: standardmeetod, turuväärtuse meetod ja esmase riskipositsiooni meetod. (25)Ent nendes standardsetes meetodites ei ole nõuetekohaselt arvestatud tagatiste riski vähendavat omadust riskipositsioonides. Nende kalibreerimised on iganenud ega kajasta suurt volatiilsust, mida täheldati finantskriisi ajal. Samuti ei arvestata neis nõuetekohaselt tasaarvestuse kasutegureid. Nende puuduste kõrvaldamiseks otsustas Baseli komitee asendada standardmeetodi ja turuväärtuse meetodi tuletisinstrumentide riskipositsioonide väärtuse arvutamise uue standardmeetodiga – vastaspoole krediidiriski standardmeetodiga. Kuna muudetud rahvusvaheliste standarditega kehtestati uus kesksele kliirimiskeskkonnale sobilikum standardmeetod, tuleks liidu õigust muuta, et neid standardeid arvesse võtta. (26)Vastaspoole krediidiriski standardmeetod on riskitundlikum kui standardmeetod ja turuväärtuse meetod ning seetõttu peaks selle tulemusel omavahendite nõuded paremini kajastama krediidiasutuste ja investeerimisühingute tuletistehingutega seotud riske. Samas on krediidiasutusel või investeerimisühingul vastaspoole krediidiriski standardmeetodit keerulisem rakendada. Mõne krediidiasutuse või investeerimisühingu jaoks, kes praegu kasutab turuväärtuse meetodit, võib vastaspoole krediidiriski standardmeetodi rakendamine osutuda liiga keeruliseks ja vaevanõudvaks. Nende jaoks tuleks võtta kasutusele vastaspoole krediidiriski standardmeetodi lihtsustatud versioon. Kuna selline lihtsustatud versioon on vähem riskitundlik kui vastaspoole krediidiriski standardmeetod, peaks see olema nõuetekohaselt kalibreeritud, tagamaks et selles ei alahinnata tuletistehingute riskipositsioonide väärtust. (27)Krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks, kelle tuletisinstrumentide riskipositsioon on väga piiratud ja kes kasutavad praegu esmase riskipositsiooni meetodit, võib nii vastaspoole krediidiriski standardmeetodi kui ka selle lihtsustatud versiooni rakendamine olla liiga keeruline. Esmase riskipositsiooni meetod tuleks seetõttu nende krediidiasutuste ja investeerimisühingute jaoks alles jätta, kuid seda tuleks muuta, et kõrvaldada olulised puudused. (28)Krediidiasutuste ja investeerimisühingute juhendamiseks lubatud meetodi valimisel tuleks kehtestada selged kriteeriumid. Nende kriteeriumite aluseks peaks olema krediidiasutuse või investeerimisühingu tuletisinstrumentidega kauplemise maht, mis näitab, kui keerulisi nõudeid peaks krediidiasutus või investeerimisühing suutma täita riskipositsiooni väärtuse arvutamiseks. (29)Finantskriisi ajal oli mõne liidus asutatud krediidiasutuse või investeerimisühingu kauplemisportfelli kahju märkimisväärne. Neist osa puhul osutus nende kahjude tagamiseks vajaliku kapitali maht ebapiisavaks, mistõttu pidid nad taotlema erakorralist avaliku sektori finantstoetust. Nendest tähelepanekutest lähtudes kõrvaldas Baseli komitee mitu puudust kauplemisportfellidesse kuuluvate positsioonide usaldusväärsuse hindamises, mis on tururiskide omavahendite nõue. (30)Rahvusvahelise tasandi esimesed reformid viidi lõpule 2009. aastal ja need võeti üle liidu õigusesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2010/76/EL. (31)2009. aasta reformiga ei kõrvaldatud aga struktuurilisi puudusi omavahendite nõuetes seoses tururiski standarditega. Selguse puudumine kauplemisportfellide ja pangaportfellide vahelise piiri suhtes andis võimaluse õiguslikuks arbitraažiks ning riskitundlikkuse puudumine tururiskide omavahendite nõuetes ei võimaldanud arvesse võtta kõiki riske, millega krediidiasutus või investeerimisühing kokku puutus. (32)Baseli komitee algatas kauplemisportfelle käsitleva põhjaliku läbivaatamise, et need puudused kõrvaldada. See töö lõpetati 2016. aasta jaanuaris. Kauplemisportfelle käsitleva põhjaliku läbivaatamise standarditega suurendati tururiski raamistiku riskitundlikkust, määrates kindlaks omavahendite nõuete summa, mis on kauplemisportfellides olevate positsioonide suhtes proportsionaalsem, ning täpsustati pangaportfelli ja kauplemisportfelli vahelise piiri määratlust. (33)Kauplemisportfelle käsitleva põhjaliku läbivaatamise standardite rakendamisel liidus on vaja tagada liidu finantsturgude hea toimimine. Nimetatud standardeid käsitlevad hiljutised mõju-uuringud näitavad, et nende rakendamine põhjustab tõenäoliselt tururiskide omavahendite üldise nõude järsku suurenemist. Et kauplemistegevus liidus järsult ei väheneks, tuleks kehtestada järkjärgulise kasutuselevõtmise ajavahemik, et krediidiasutused ja investeerimisühingud saaksid võtta arvesse liidus kauplemisportfelle käsitleva põhjaliku läbivaatamise standardite ülevõtmisega tekkivate tururiskide omavahendite nõuete üldist taset . Eritähelepanu tuleks pöörata ka Euroopa kauplemise eripärale ja omavahendite nõuete kohandustele riigivõlakirjade ja tagatud võlakirjade ning lihtsa, läbipaistva ja standarditud väärtpaberistamise suhtes. (34)Tururiskide proportsionaalset käsitlemist tuleks kohaldada ka krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes, kelle kauplemisportfelliga seotud tegevus on piiratud, võimaldades suuremal arvul krediidiasutustel ja investeerimisühingutel, kelle kauplemistegevus on väikesemahuline, kohaldada krediidiriski raamistikku pangaportfellis olevatele positsioonidele, nagu on ette nähtud muudetud erandis, mida kohaldatakse juhul, kui kauplemisportfelliga seotud tegevuse maht on väike. Peale selle tuleks krediidiasutustel ja investeerimisühingutel, kelle kauplemisportfelliga seotud tegevuse maht on keskmine, lubada kasutada tururiskide omavahendite nõuete arvutamiseks lihtsustatud standardmeetodit kooskõlas praegu määruse (EL) nr 575/2013 alusel kasutusel oleva meetodiga. (35)Riskide kontsentreerumise raamistikku tuleks tugevdada, et parandada krediidiasutuste ja investeerimisühingute võimet katta kahjumit ja järgida paremini rahvusvahelisi standardeid. Selleks tuleks riskide kontsentreerumise piirmäärade arvutamisel kasutada kapitalibaasina kvaliteetsemat kapitali ja krediidituletisinstrumentidega seotud riskipositsioonid tuleks arvutada vastaspoole krediidiriski standardmeetodi abil. Peale selle tuleks alandada globaalsete süsteemselt oluliste pankade võimalike riskipositsioonide piirmäära teiste globaalsete süsteemselt oluliste pankade suhtes, et vähendada süsteemseid riske seoses suurte krediidiasutuste ja investeerimisühingute omavaheliste seostega ning tõenäosust, et globaalsete süsteemselt oluliste pankade vastaspoole kohustuste täitmata jätmine võib mõjutada finantsstabiilsust. (36)Likviidsuskattemäär tagab, et krediidiasutused ja süsteemsed investeerimisühingud suudavad lühikest aega tulla toime stressiolukorraga, kuid see ei taga, et nendel krediidiasutustel ja investeerimisühingutel on stabiilne rahastamisstruktuur pikaajalises plaanis. Seega sai ilmseks, et ELi tasandil tuleks välja töötada põhjalik siduv stabiilne rahastamisnõue, mida tuleks täita igal ajal, et vältida varade ja kohustuste vahelist ülemäärast lõpptähtaegade mittevastavust ning liigset toetumist lühiajalisele hulgirahastamisele. (37)Arvestades Baseli komitee stabiilse rahastamise standardeid, tuleks seetõttu vastu võtta normid, et määrata kindlaks stabiilse rahastamise nõue krediidiasutuse või investeerimisühingu stabiilseks rahastamiseks kättesaadava summa ja üheaastase perioodi jooksul stabiilseks rahastamiseks vajamineva summa suhtarvuna. See on siduv stabiilse netorahastamise määr (NSFR). Stabiilseks rahastamiseks kättesaadava summa arvutamiseks tuleks krediidiasutuse või investeerimisühingu kohustusi ja regulatiivset kapitali korrutada asjaomaste teguritega, mis näitavad tema usaldusväärsust stabiilse netorahastamise määra üheaastase perioodi jooksul. Stabiilseks rahastamiseks vajamineva summa arvutamiseks tuleks krediidiasutuse või investeerimisühingu varasid ja bilansiväliseid riskipositsioone korrutada asjaomaste teguritega, mis näitavad tema likviidsuse omadusi ja järelejäänud tähtaegasid stabiilse netorahastamise määra üheaastase perioodi jooksul. (38)Stabiilse netorahastamise määra tuleks väljendada protsendina ja selle miinimumtase peaks olema 100 %, mis näitab seda, et krediidiasutusel või investeerimisühingul on piisavalt stabiilseid rahastamisvahendeid, et täita oma rahastamisvajadusi üheaastase perioodi jooksul nii tavapärases kui ka stressiolukorras. Kui stabiilse netorahastamise määra tase langeb alla 100 %, peab krediidiasutus või investeerimisühing täitma määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 414 sätestatud nõudeid oma stabiilse netorahastamise määra õigeaegseks taastamiseks miinimumtasemele. Mittevastavuse korral ei tohiks järelevalvemeetmed olla automaatsed, selle asemel peaksid pädevad asutused hindama enne võimalike järelevalvemeetmete kindlaksmääramist stabiilse netorahastamise määra nõuetele mittevastavuse põhjusi.

(39)Arvestades EBA 15. detsembri 2015. aasta aruandes esitatud soovitusi, mis koostati määruse (EL) nr 575/2013 artikli 510 lõigete 1 ja 2 põhjal, tuleks stabiilse netorahastamise määra arvutamise normid ühitada rangelt Baseli komitee standarditega, sealhulgas nende standardite muudatustega tuletistehingute käsitlemise kohta. Kuid pidades silmas vajadust arvestada mõningaid Euroopa eripärasid, et stabiilse netorahastamise määr ei takistaks Euroopa reaalmajanduse rahastamist, tuleb Euroopa stabiilse netorahastamise määra määratluse jaoks Baseli stabiilse netorahastamise määra mõningal määral kohandada. Neid Euroopa kontekstist tingitud kohandusi on soovitatud EBA aruandes stabiilse netorahastamise määra koh