Sissejuhatus

Käesolevas aruandes antakse ülevaade määrusest (EÜ) nr 842/2006[1] teatavate fluoritud kasvuhoonegaaside kohta (edaspidi „määrus”) ning täidetakse seega komisjoni aruandekohustust kooskõlas määruse artikliga 10. Selles hinnatakse praeguste eeskirjade kohaldamist ja mõjusid ning kaalutakse, kas on vaja täiendavaid meetmeid fluoritud gaaside heitkoguste vähendamiseks ELis. Hindamine põhineb komisjoni tellitud analüüsil[2].

Määrus käsitleb fluorosüsivesinike, perfluorosüsivesinike ja väävelheksafluoriidi heitkoguseid, mida koos tuntakse fluoritud kasvuhoonegaasidena („F-gaasid”). Need gaasid on inimese loodud kemikaalid, mida kasutatakse näiteks külmutusagensite, vahutekitite, aerosoolide propellentide ja isoleergaasidena elektriseadmetes. Fluoritud gaaside kasutamine kasvab kiiresti kogu maailmas, sest üha rohkem kasutatakse nendel gaasidel põhinevaid tooteid ja seadmeid.

Määruse üldeesmärk on koos direktiiviga 2006/40/EÜ, mis käsitleb mootorsõidukite kliimaseadmetest pärit heitkoguseid („liikuvate kliimaseadmete direktiiv”),[3] aidata täita Euroopa Liidu ja tema liikmesriikide kohustusi vastavalt Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni Kyoto protokollile[4] ajavahemikul 2008–2012. Nende õigusaktidega loodeti peatada kasvutrend ELis ja säilitada F-gaaside heitkogused EL 15 riikides 75 miljoni tonni CO2-ekvivalendi[5] tasemel aastal 2010, mis on oluliselt alla eeldatava taseme 98 miljonit tonni CO2-ekvivalenti, kui piiranguid ei kohaldata[6].

ELi õigusraamistik F-gaaside kohta katab F-gaaside põhilisi rakendusalasid ja järgib kahte tegevussuunda: esiteks vältida F-gaase seal, kus kõnealuste õigusaktide vastuvõtmise ajal olid keskkonnahoidlikumad alternatiivid piisavalt madala hinnaga juba kättesaadavad, piirates F-gaaside teatavate rakenduste kasutamist ja turustamist; teiseks piirata nende lekkimist seadmetest, kus F-gaase ei ole olnud võimalik asendada mõistlike alternatiividega. See saavutatakse mitme meetme abil, mis on suunatud seadmete õigele käitlemisele kogu tööea jooksul. Lisaks kehtestati järelevalve hõlbustamiseks aruandlussätted.

Määrus jõustus 4. juulil 2006 ja selle sätteid kohaldatakse alates 4. juulist 2007[7]. Kui määrus on vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides, siis selle täielik rakendamine sõltus kümnest komisjoni rakendusmäärusest, mis võeti vastu ajavahemikul 2007. aasta detsembrist 2008. aasta aprillini, ja teatavate täiendavate elementide vastuvõtmisest hiljem liikmesriikide poolt.

kogemus pärast 4 aastat

Kasutus- ja turustuspiirangute edukas kohaldamine (artiklid 8 ja 9)

Individuaalsed kasutus- ja turustuspiirangud hakati järk-järgult kohaldama ajavahemikul 4. juulist 2006 (jalatsid) kuni 4. juulini 2009 (uued aerosoolid). Neid on väheste eranditega kohaldatud edukalt.

Konkreetselt on registreeritud imporditud, enne 4. juulit 2007 valmistatud ühekordselt täidetavate F-gaasi mahutite[8] puhul üldisest ELi turule viimise keelust tehtava erandi väärkasutamist. Liikmesriikide pädevad asutused on teatanud raskustest selle keelu nõuetekohasel jõustamisel, sest puuduvad piisavad vahendid ja erialased teadmised selleks, et kontrollida sertifikaatide, etikettide ja muude importijate poolt esitatud dokumentide ehtsust.

Märgistust käsitlevate sätete rahuldav kohaldamine (artikkel 7)

Märgistust käsitlevad sätted hõlbustavad F-gaase sisaldavate toodete ja seadmete vastutustundlikku paigaldamist, hooldamist ja kõrvaldamist. Neid sätteid kohaldatakse ligikaudu 50 000 tööettevõtja ning algsete seadmetootjate suhtes jahutus- ja kliimaseadmete ning soojuspumpade sektoris, 100 gaasimahutite, sealhulgas tuletõrjesüsteemide tarnija ja umbes 25 kõrgepingejaotla seadmete tootja suhtes.

Tööstusharu on peamiselt julgustanud märgistuse ühtlustamist vabatahtlikkuse alusel, eriti kogu ELis turustatavate toodete ja seadmete puhul, ning lisanud asjaomase teabe teistele etikettidele. Mõned tootjad on otsustanud etiketil märkida kõik ametlikud keeled, mis tekitas praktikas raskusi väiksemate seadmete nagu soojuspumbaga trummelkuivatite puhul. Tuvastati mõned juhud, kus ELi imporditi nõuetele mittevastavaid tooteid ja seadmeid. Komisjon kaalub praegu märgistuseeskirjade integreerimist Euroopa ühenduste integreeritud tariifistikku, et toetada liikmesriike nende sätete jõustamisel[9].

Koolituse ja sertifitseerimise hilinemine (artikkel 5)

Liikmesriikidele antud tähtaeg koolitus- ja sertifitseerimissüsteemide loomiseks ja teatavaks tegemiseks komisjoni miinimumnõuete alusel oli 4. jaanuar 2009. 4. juulil 2011 oli tervest või osast oma koolitus- ja sertifitseerimiskorraldusest komisjonile vaja teatada veel kaheksal liikmesriigil.

Erinevus rakendamise kiiruses peegeldab erinevusi liikmesriikide kutsekoolitus- ja sertifitseerimissüsteemides enne määruse jõustumist. Peale selle peavad liikmesriigid hilinemise põhjuseks teatud sektorite suurust ning uute süsteemide loomiseks ja olemasolevate kohandamiseks vajaliku halduskoormuse alahindamist.

Komisjon on regulaarselt kokku kutsunud koosolekuid liikmesriikidega, et hõlbustada teabevahetust, ja vajaduse korral algatanud hilinemise suhtes rikkumismenetlusi.

Koolitus- ja sertifitseerimisnõudeid kohaldatakse praegu ligikaudu 600 000 inimese ja 66 000 ettevõtja suhtes, kellest üle 98 % on jahutus- ja kliimaseadmete ning soojuspumpade sektoris.

Meie analüüs näitab, et üsna märkimisväärne osa töötajatest ja ettevõtjatest, kellele neid nõudeid kohaldatakse, ei olnud 2011. aasta 4. juuliks sertifitseeritud. F-gaasidega tegelevatest töötajatest tuletõrjesektoris, statsionaarsete jahutusseadmete, kliimaseadmete, soojuspumpade ja mootorsõidukite kliimaseadmete sektoris ei olnud veel sertifitseeritud üle 50 %. Sertifitseerimine oli pooleli ka 90 %-l ettevõtjatest tuletõrjesektoris ja üle 50 %-l ettevõtjatest statsionaarsete jahutusseadmete, kliimaseadmete ja soojuspumpade sektoris[10].

Erinevused piiramismeetmete täitmise tasemes (artikkel 3)

Täheldati üldise nõuetele vastavuse madalat taset, eriti liikmesriikides, kus ei olnud enne määrust samalaadseid piiramisnõudeid. Nendes riikides on teadlikkus käitajate, eriti väiksemate seadmete käitajate seas puuduste tõttu nende sätete jõustamises ikka veel vähene.

Analüüs näitas, et statsionaarsete jahutusseadmete, kliimaseadmete ja soojuspumpade põhirakenduste suhtes oli lekkekindluse kontrolli graafikute täitmise tase eriti madal majapidamisseadmete ja väikeste kommertsseadmete käitajate seas. Nende põhirakenduste kohta registri pidamine on aruande kohaselt alla 50 %. Lekke tuvastamise süsteemide paigaldamise kohustuste täitmine paistis rahuldav ainult valdkondades, kus selliste süsteemide paigaldamine oli tavanormiks juba enne määrust. Tuletõrjesektoris, kus olid samalaadsete nõuetega vabatahtlikud tehnilised standardid juba üldlevinud, rakendati piiramismeetmeid ulatuslikumalt.

Kasvav potentsiaal F-gaaside kokkukogumiseks (artikkel 4)

Gaasid tuleb kokku koguda enne seadmete lõplikku kõrvaldamist ja vajaduse korral teenindus- ja hooldustööde käigus.

Jahutus- ja kliimaseadmete sektoris oli kogumistase enne määrust üldiselt madal. Mõned andmed näitavad kokkukogutud koguste kerget suurenemist, aga puuduvad süstemaatilised andmed, mis võimaldaksid seda täpsemalt hinnata. Tuletõrje- ja kõrgepingejaotlate sektoris on kokkukogumine praegu üldrakendatav töövõte teenindus- ja hooldustööde käigus. Nendes sektorites kokkukogumispotentsiaal F-gaase sisaldavate süsteemide puhul eelolevail aastail kasvab, sest selliste süsteemide tööiga hakkab lõppema.

Kokkukogutud gaasid on vaja ringlusse võtta, taastada või hävitada. 2010. aastal oli taastamise ja hävitamise infrastruktuur fluorosüsivesinike jaoks olemas ainult umbes pooltes liikmesriikides ja väävelheksafluoriidi jaoks ainult paaris liikmesriigis. Kokkukogutud F-gaaside piiriülene saatmine taastamiseks ja hävitamiseks ELi piires on seega ülitähtis ja liikmesriigid peaksid seda soodustama,[11] nagu on märgitud määruse põhjenduses 9.

Aruandlusnõuded üldiselt täidetud (artikkel 6)

Iga-aastane aruandlus algas 2008. aastal kalendriaasta 2007 kohta. Aruandlussätet kohaldatakse üldiselt hästi. Analüüs näitab, et nõuded kehtivad praegu ligikaudu 100 ELi ettevõtja suhtes ja suhteliselt väike rühm suuri ettevõtjaid annab aru suures koguses tootmise, impordi ja ekspordi kohta. Kogused, mis võivad ühetonnise künniskoguse tõttu aruandlussätetest välja jääda, ei ole märkimisväärsed.

Eeltäidetud import- või eksporttoodetes või -seadmetes sisalduvate F-gaaside koguste suhtes aruandluskohustus ei kehti. Hinnanguliselt sisaldus 2008. aastal ligikaudu 10 % ELi imporditud F-gaasidest eeltäidetud ruumiõhu konditsioneerimise seadmetes ja mootorsõidukite kliimaseadmetes. Samal aastal sisaldus ligikaudu 30 % EList eksporditud gaasidest ühe komponendiga vahtudes, jaotlates, meditsiinilistes aerosoolides ja mootorsõidukite kliimasüsteemides. See lünk aruandlussätetes moonutab arvandmeid üldiste impordi- ja ekspordikoguste ning ELis kättesaadavate (ja võimalikult EList heidetavate) F-gaaside koostise ja ettenähtud rakendusotstarvete kohta.

Ühtlasi märgitakse, et taastatud või hävitatud F-gaaside kogustest aru andmise nõue võimaldab ainult osalist taastatud ja hävitatud koguste järelevalvet. See on tingitud sellest, et neid toiminguid teevad suurel määral asutused, mis ei tooda, impordi ega ekspordi F-gaase ning ei ole seega määruse alusel aruandekohuslased.

Kyoto protokolli alase järelevalve[12] tagamiseks on liikmesriigid kindlaks määranud ja seejärel aruandes esitanud oma aastased F-gaaside heitkogused vastavalt valitsustevahelise kliimamuutuste rühma 1996. aasta läbivaadatud suunistele kasvuhoonegaaside kohta riiklike andmekogude pidamiseks[13]. Nendele nõuetele vastavaid olemasolevaid aruandlussüsteeme peeti suurel määral vastavaks määruse nõudele kehtestada asjaomaste sektorite jaoks aruandlussüsteemid, et saada andmeid heitkoguste kohta.

Riiklikud sanktsioonid, mis tuleb vastu võtta mõnedes liikmesriikides (artikkel 13)

Liikmesriikidel tuli kehtestada siseriiklikud eeskirjad rikkumistele kohaldatavate sanktsioonide kohta ja teavitada nendest komisjoni 4. juuliks 2008. Kolm aastat pärast seda tähtaega ei olnud neli liikmesriiki oma eeskirjadest sanktsioonide kohta veel komisjonile teatanud. Vajaduse korral on komisjon algatanud hilinemise suhtes rikkumismenetluse.

Rangemad siseriiklikud sätted mitmes liikmesriigis (artikli 9 lõige 3 ja artikkel 14)

Nõukogu otsuse 2002/358/EÜ[14] alusel olid liikmesriigid kohustatud täitma erinevaid kasvuhoonegaaside vähendamise eesmärke. Seda silmas pidades lubas määrus liikmesriikidel, kellel olid juba rangemad riiklikud turustuspiirangud, need säilitada 31. detsembrini 2012, tingimusel et need meetmed on asutamislepinguga kooskõlas ning komisjonile teatavaks tehtud. Selle alusel lubas komisjon Taanil ja Austrial säilitada rangemad sätted 31. detsembrini 2012[15].

Lisaks on mitmes liikmesriigis siseriiklikud sätted, mis ületavad eesmärkide taseme või reguleerimisala poolest määruse vastavaid nõudeid. Sellised meetmed hõlmavad piirangusätete laiendamist väiksemas koguses F-gaase sisaldavatele statsionaarsetele seadmetele ja/või teatavatele lisaseadmetele, lisameetmeid käitajate peetavate registrite kohta, statsionaarsetele seadmetele maksimaalse lubatud lekkemäära kehtestamist, sertifitseerimisnõuete laiendamist teistele töötajatele, seadmete kohustuslikku registreerimist ja kavasid, mis nõuavad, et tootjad ja tarnijad võtaksid kokkukogutud F-gaasid tagasi ringlusse, taastaksid neid ja hävitaksid.

Määruse tulemuslikkuse ja tõhususe mõõtmine

Määrusega kehtestatud kasutus- ja turustuspiirangute tulemusel oli 2010. aasta lõpuks juba suudetud F-gaaside heitkoguseid tõendatavalt vähendada ligi 3 miljonit tonni CO2-ekvivalenti, võrreldes sellega, mis oleks saadud ilma määruseta. Nende piirangute alla kuuluvatel rakendusaladel on aga heitkoguste vähendamise potentsiaal peaaegu ammendatud. Prognoositud F-gaaside vähendamise kogused suurenevad eelduste kohaselt vaid veidi üle 3 miljoni tonni CO2-ekvivalendi aastaks 2020 ja üle 4 miljoni tonni CO2-ekvivalendi aastaks 2050.

Piiramist ja kokkukogumist käsitlevate sätete suhtes järeldub analüüsist, et ikka veel puuduvad usaldusväärsed ja piisavalt pikaajalised andmeseeriad ning sellepärast on veel vara hinnata koguseliselt nende praegust tulemuslikkust. Arvestades nende meetmete laadi, lühikest rakendamise aega ja praeguseid vajakajäämisi mõne olulise sätte täitmisel põhivaldkondades, näib siiski märkimisväärne mõju asjaomaste seadmete lekkemääradele enne 2010. aastat ebatõenäoline.

Sellegipoolest, kui piiramist ja kokkukogumist käsitlevaid sätteid rakendatakse lähiajal täiel määral, võib oodata, et saavutatakse lekkemäärade oluline vähendamine asjaomaste seadmete töös ja tööea lõpus aastaks 2015. Neil on potentsiaali vähendada prognoositud heitkoguseid enam kui 29 miljoni tonni CO2-ekvivalendi võrra aastaks 2020 ja enam kui 38 miljoni tonni CO2-ekvivalendi võrra aastaks 2050.

Liikuvate kliimaseadmete direktiiviga kehtestati piirangud nende F-gaaside kasutamisele, mille globaalset soojenemise potentsiaal on mootorsõidukite kliimasüsteemides üle 150, ning eeldatavasti suudetakse prognoositud heitkoguseid oluliselt vähendada ligikaudu 13 miljoni tonni CO2-ekvivalendi võrra aastaks 2020 ja peaaegu 50 miljoni tonni CO2-ekvalendi võrra aastaks 2050.

Võttes arvesse määruse ja liikuvate kliimaseadmete direktiivi mõju, peaks heitkoguste kogumaht eelduste kohaselt EL 27 riikides stabiliseeruma tänase taseme, 110 miljoni tonni CO2-ekvivalendi ringis, vaatamata paljude nende põhirakenduste kasutamise kasvule, vt joonis 1.

[pic]

Joonis 1. Prognoositavad F-gaasi heitkogused ELis F-gaasi määruse ja liikuvate kliimaseadmete direktiivi meetmetega ja ilma nende meetmeteta

Vastav heitkoguste vähendamine on aastal 2010 hinnanguliselt alla 3 %. Siiski näitavad prognoosid, et igal aastal heitkogused vähenevad – aastaks 2020 kuni 28 % võrra, aastaks 2030 kuni 44 % ja aastaks 2050 46 % võrra. Määrusega seotud kulud on hinnanguliselt 41 eurot iga tonni vähendatud CO2-ekvivalendi kohta.

Kokkuvõttes on määrus neli aastat pärast jõustumist juba kaasa aidanud Kyoto protokollis aastateks 2008–2012 kehtestatud kohustuste täitmisele. Määrus võib õige kohaldamise korral koos liikuvate kliimaseadmete direktiiviga aidata lähiajal ära hoida peaaegu poole prognoositavatest heitkogustest, stabiliseerides heitkogused tänasele tasemele. Selle potentsiaali saavutamiseks kutsub komisjon siiski liikmesriike üles rohkem pingutama, et määrus kiiresti ja õigesti rakendada ja jõustada.

Heitkoguste täiendav A VÄHENDAMISE VAJALIKKUSE JA ULATUSE HINDAMINE

F-gaaside kuluefektiivne panus heitkoguste vähendamise eesmärgi saavutamisse

Euroopa Ülemkogu kinnitas 2011. aasta veebruaris uuesti eesmärki vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid 2050. aastaks 80–95 % võrreldes 1990. aasta tasemega. Kuluefektiivne moodus nende sihtmärkide saavutamiseks nõuaks CO2-vabade heitkoguste vähendamist väljaspool põllumajandust 72–73 % aastaks 2030 ja 70–78 % aastaks 2050, võrreldes 1990. aasta tasemetega[16]. Rahvusvahelisel tasandil on Montreali protokolli alusel osoonikihti kahandavate ainete kiirendatud korras kasutuselt kõrvaldamise tulemusel ette näha kõige levinuma F-gaaside rühma, fluorosüsivesinike kasutuse neljakordistumist järgmisel kahel kümnendil, mis pärsib jõupingutusi piirata globaalset soojenemist alla 2 °C üle tööstusajastueelse taseme. Selle riski ohjamiseks toetab EL Montreali protokolli alusel ülemaailmset tegevust osoonikihti kahandavate ainete suhtes, et vähendada fluorosüsivesinikke täiendavalt Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni alusel võetud leevendusmeetmetele[17].

Arenevad tehnoloogiad: hetkeseis

2006. aastal võtsid nõukogu ja Euroopa Parlament teatavaks, et F-gaasidele asendusainete väljatöötamine jätkub,[18] ning eeldasid, et määruse rakendamine ja jõustamine peaks ergutama tehnoloogilisi uuendusi alternatiivsete tehnoloogiate pideva väljatöötamise ja olemasolevatele keskkonnasõbralikumatele tehnoloogiatele ülemineku kaudu[19].

Alternatiivsed tehnoloogiad väikese globaalse soojenemise potentsiaaliga vedelike või teiste asendustehnoloogiate baasil on tänaseks tehniliselt teostatavad enamikus asjaomastes rakendusvaldkondades. Energiat tarbivates rakendustes, nagu jahutus- ja kliimaseadmed ning soojuspumbad, ning energiat säästvates rakendustes, nagu hoonete ja seadmete isolatsioonivahud, võivad väikese globaalse soojenemise potentsiaaliga tehnoloogiad saavutada enamikel juhtudel võrdväärse tulemuslikkuse. Kuna jätkuv teadus- ja arendustegevus parandab pidevalt selliste variantide ohutust ja tulemuslikkuse näitajaid ning vähendab nende maksumust, on neil potentsiaali selleks, et suure globaalse soojenemise potentsiaaliga F-gaasidel põhinevad tehnoloogiad järk-järgult asendada, aidates sellega kaasa kuluefektiivsele üleminekule kliimasõbralikule, süsinikuvaesele majandusele, vt taustinfo 1.

Taustinfo 1. Tehnoloogia areng asjaomastes sektorites

Keemiatööstus on välja arendanud uued fluorosüsinikud, mida peetakse võimalikeks suure globaalse soojenemise potentsiaaliga F-gaaside asendajaks mitmes sektoris, kaasa arvatud statsionaarsetes ja liikuvates jahutus- ja kliimaseadmetes, soojuspumpades, vahtudes ja aerosoolides. Jahutus- ja kliimaseadmete ning soojuspumpade sektoris on mitme väikese globaalse soojenemise potentsiaaliga tehnoloogia puhul, nagu olemasolevatel vedelikel (süsinikdioksiid, ammoniaak ja süsivesinikud) põhinevad tehnoloogiad, parandatud ohutust ja tulemuslikkusnäitajaid ning vähendatud maksumust uuenduslike optimeerimismeetmete kaudu, kuigi mõnes rakenduses või teatud asjaoludel on need aspektid jätkuvalt probleemsed. Need on hiljuti eriti ELis paljudes rakendustes turuosa juurde võitnud, sealhulgas kodumajapidamistes, kaubanduses ja tööstuses kasutatava jahutustehnoloogia, teatud tüüpi soojuspumpade ja monoliitsete kliimaseadmete puhul. Mitme hoonetes ja seadmetes isoleermaterjaliks kasutatava vahttoote puhul on süsivesinikud nüüd vaikevariandid. Paljude ehituses, jahutuses, auto- ja mööblitööstuses kasutatavate vahttoodete puhul, milles F-gaasid on praegu kõige levinumad vahustavad vahendid, võivad süsinikdioksiidil, süsivesinikel, küllastumata fluorosüsivesinikel ja veel põhinevad spetsiaalsed tehnoloogiad olla tulevikus enamikul juhtudel otstarbekad ja kuluefektiivsed valikuvõimalused. Pealegi võivad kättesaadavad väikese globaalse soojenemise potentsiaaliga vedelikud võimaldada järk-järgult kuluefektiivselt asendada F-gaase ka teistel rakendusaladel, sealhulgas tuletõrjes, mõnedes aerosoolides, magneesiumsurvevalus ja magneesiumisulamite ringlussevõtus. |

F-gaasi heitkoguste pelk stabiliseerimine tänapäevasel tasemel parima võimaliku väljavaatena ei vasta ELi heitkoguste vähendamise eesmärkidele. Praegused ja uued arenevad tehnoloogiad loovad asjaomastes sektorites uusi võimalusi F-gaaside heitkoguste täiendavaks kuluefektiivseks vähendamiseks ELis ja rahvusvahelisel tasandil. Sellepärast tulebki heitkoguste vähendamise võimalusi kaaludes pidada silmas võimalikke mõjusid, sealhulgas energiatarbimisele, halduskoormusele ja ohutusele.

Võimalikud valikuvõimalused F-gaaside heitkoguste EDASISEKS VÄHENDAMISEKS

Kiirem üleminek väiksema globaalset soojenemist põhjustava potentsiaaliga tehnoloogiatele

Analüüs näitab, et F-gaaside kasutamise vältimine, kui see on võimalik ja kuluefektiivne, võib heitkoguseid vähendada kõige rohkem. Tehniliselt oleks võimalik vältida kuni ligikaudu 70 miljonit tonni CO2-ekvivalenti prognoositud F-gaasi heitkogustest aastal 2030, keskmise maksumusega alla 20 euro iga vähendatud tonni CO2-ekvivalendi kohta.

Valikuvõimalused, mis võiksid sellele üleminekule kaasa aidata, on:

- ELi turule viidavate F-gaasi koguste kohta järk-järgult alanevate piirnormide kehtestamine (järkjärguline kasutuselt kõrvaldamine), väljendatuna CO2-ekvivalendina;

- uute seadmete ja toodete kasutus- ja turustuspiirangud (-keelud);

- vabatahtlikud keskkonnakokkulepped ühenduse tasandil.

Piiranguid ja kokkukogumist käsitlevate sätete täiendamine

Kuigi on kehtestatud meetmed F-gaaside kasutamise järkjärguliseks lõpetamiseks, on endiselt ülimalt oluline vältida lekkeid ja tagada suure globaalset soojenemist põhjustava potentsiaaliga F-gaaside kokkukogumine seadmetest, kus neid veel kasutatakse. Määrusega on juba ette nähtud olulised piiranguid ja kokkukogumist käsitlevad sätted, mis katavad kõiki põhirakendusi ja võimaldavad oluliselt vähendada F-gaaside lekkimist, ning paljud sidusrühmad on teinud märkimisväärseid investeeringuid nende sätete täitmiseks. Seetõttu on otsustava tähtsusega, et liikmesriigid rakendavad ja jõustavad olemasolevaid sätteid õigesti.

Nende sätete edasiseks täiendamiseks on kindlaks tehtud mitmeid võimalikke variante, sealhulgas määruse artiklis 10 soovitatud valikuvõimalused: lisada piiranguid ja kokkukogumist käsitlevate sätete kohaldamisalasse täiendavaid seadmeid, nagu kliima- ja jahutussüsteemid transpordisõidukites, laiendada koolitus- ja sertifitseerimisnõudeid; laiendada teatavaid piirangusätteid väiksematele seadmetele; kehtestada seadmete jaoks maksimaalsed lekkekiirused; arendada välja ELi standardid ja dokumendid, milles kirjeldatakse parimaid olemasolevaid tehnikaid ja häid keskkonnatavasid fluoritud kasvuhoonegaaside heitkoguste vältimiseks ja vähendamiseks.

Analüüs näitab, et võimalused neid sätteid kuluefektiivselt veelgi täiendada on üsna piiratud. Konkreetsed variandid, nagu laiendada piiranguid ja kokkukogumist käsitlevaid olemasolevaid sätteid jahutussüsteemidele teatud kategooria maanteesõidukites, nagu veoautod ja haagissõidukid, ning märgistamist käsitlevaid sätteid uutele toodetele ja seadmetele, väärivad siiski täiendavalt kaalumist ja hindamist.

Uusimate teadusandmete arvessevõtmine

Määrus käsitleb praegu kolme rühma F-gaase, mis kuuluvad Kyoto protokolli alla. Määruse I lisa 1. osas on loetletud 17 tüüpi fluorosüsivesinikud, 7 tüüpi perfluorosüsivesinikud ja väävelheksafluoriid, mis kuuluvad määruse reguleerimisalasse koos nende valmististega, mille globaalset soojenemise potentsiaal on 150 või kõrgem.

Valitsustevahelise kliimamuutuste rühma neljandas hindamisaruandes on kindlaks määratud veel kaht tüüpi fluorosüsivesinikud[20] ja veel kaht tüüpi perfluorosüsivesinikud[21]. Samas aruandes identifitseeritakse esmakordselt lämmastiktrifluoriid,[22] aine, mida kasutatakse üha rohkem elektroonikatööstuses plasmasöövituse ja keemilise aurustus-sadestuse reaktoris puhastamise protsessides perfluorosüsivesinike ja väävelheksafluoriidi asendajana.

Tuleks kaaluda võimalust lisada need gaasid I lisasse.

Lisaks tuleks kaaluda I lisas loetletud globaalset soojenemist põhjustava potentsiaali väärtuste ajakohastamist valitsustevahelise kliimamuutuste rühma neljanda hindamisaruande alusel. Praegu pärinevad I lisas esitatud globaalset soojenemist põhjustava potentsiaali väärtused valitsustevahelise kliimamuutuste rühma kolmandast hindamisaruandest.

Järelevalve parandamine aruandlussätete tõhusamaks muutmise teel

Järelevalve parandamiseks tuleks kaaluda kulusid ja tulusid, mis kaasneksid aruandlussätete võimaliku laiendamisega ELi imporditavates ja EList eksporditavates eeltäidetud toodetes ja seadmetes sisalduvatele F-gaasidele ning ELis F-gaase taastavatele või hävitavatele asutustele.

Samuti tuleks kaaluda võimalusi parandada kooskõlas määrusega liikmesriikide heitkoguste andmeid käsitlevate aruandlussüsteemide kvaliteeti, kasutades käitajate registreeritud ja säilitatud teavet. Analüüs näitab, et kogused, mis võivad ühetonnise künniskoguse tõttu aruandlussätete alt välja jääda, ei ole olulised, nii et selle künniskoguse muutmist ei peeta vajalikuks.

Järeldused ja järgmised sammud

Määruse sätted jõustusid eri etappidel ajavahemikul 2006–2011. Analüüsis tuvastati mõned puudused üksikute määruse põhisätete, eelkõige koolitus- ja sertifitseerimis-, piirangu- ning kokkukogumissätete praegusel rakendamisel.

Arvestades, et määrus on olnud jõus lühikest aega, ei saa piiranguid ja kokkukogumist käsitlevate sätete praegust mõju veel koguseliselt hinnata. Sellegipoolest on määrus oma kasutus- ja turustuspiirangutega juba aidanud ELil ja selle liikmesriikidel olla järje peal oma kohustustega aastateks 2008–2012 vastavalt Ühendatud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni Kyoto protokollile.

Kui kõiki määruse praeguseid sätteid rakendatakse täielikult kõikides liikmesriikides, võimaldab määrus koos liikuvate kliimaseadmete direktiiviga vältida peaaegu poolt prognoositavatest heitkogustest aastaks 2050, stabiliseerides EL 27 riikide heitkogused tänasel tasemel 110 miljonit tonni CO2-ekvivalenti. Järelikult on väga oluline, et liikmesriigid suurendavad kiiresti oma jõupingutusi määruse nõuetekohaseks rakendamiseks ja jõustamiseks. Komisjon on valmis jätkuvalt toetama, korraldama ja hõlbustama meetmeid õigusaktide paremaks kohaldamiseks. Komisjon algatab vajaduse korral ka rikkumismenetlusi.

Seoses ELi üldeesmärgiga vähendada heitkoguseid 80–95 % võrra aastaks 2050, ei ole F-gaaside heitkoguste stabiliseerimine praegusel tasemel siiski piisav, ja analüüs näitab, et juba olemasolevad või uued arenevad väikese globaalse soojenemise potentsiaaliga tehnoloogiad on tehniliselt teostatavad ja võivad olla kuluefektiivsed paljudes rakendusvaldkondades. Kuna jätkuv teadustegevus parandab pidevalt nende ohutust ja tõhusust, võivad sellised variandid suure globaalse soojenemise potentsiaaliga F-gaasidel põhineva tehnoloogia järk-järgult välja vahetada, aidates sellega kaasa üleminekule kliimasõbralikule, süsinikuvaesele majandusele.

Järelikult peab EL võtma täiendavaid meetmeid, et vähendada täiendavalt kuluefektiivselt kasvuhoonegaaside heitkoguseid. EL juba toetab Montreali protokolli alusel toimuvat ülemaailmset tegevust F-gaaside heitkoguste vähendamiseks ning käesolevas aruandes määratakse kindlaks variandid F-gaaside täiendavaks kuluefektiivseks vähendamiseks ELis. Komisjon konsulteerib sidusrühmadega nende võimaluste üle ja hindab võimalikku majanduslikku, sotsiaalset ja keskkonnamõju. Selle põhjal esitab komisjon vajaduse korral seadusandliku ettepaneku määruse läbivaatamiseks.

Lisa: akronüümid

F-gaasid ………Fluoritud kasvuhoonegaasid

Liikuvate kliimaseadmete direktiiv Direktiiv 2006/EÜ/40, mis käsitleb mootorsõidukite kliimaseadmetest pärit heitkoguseid

CO2 ekv ………Süsinikdioksiid-ekvivalent

GWP ………………Globaalse soojenemise potentsiaal

HFC ………………Fluorosüsivesinikud

PFC ………………Perfluorosüsivesinikud

SF6 ………………Väävelheksafluoriid

NF3 ………………Lämmastiktrifluoriid

[1] ELT L 161, 14.6.2006, lk 1–11.

[2] Schwarz, W. jt (2011) Final Report: Service contract to provide technical support for conducting a review of Regulation (EC) No 842/2008 on certain fluorinated greenhouse gases.

[3] ELT L 161, 14.6.2006, lk 12–18.

[4] Heaks kiidetud nõukogu otsusega 2002/358/EÜ, EÜT L 130, 15.5.2002, lk 1–3.

[5] Süsinikdioksiidi ekvivalent on mõõt, milles võrreldakse eri kasvuhoonegaaside heitkoguseid nende ülemaailmset soojenemist põhjustava mõju põhjal.

[6] KOM(2003) 492(lõplik), 11.8.2003. See komisjoni ettepanek oli nii määruse kui ka liikuvate kliimaseadmete direktiivi aluseks.

[7] Artikkel 9 ja II lisa sätestavad teatavate F-gaase sisaldavate või nende põhjal toimivate toodete ja seadmete turuleviimise keelu. Erandkorras kohaldati neid alates 4. juulist 2006, kuigi individuaalsed keelud jõustusid järk-järgult ajavahemikul 4. juulist 2006 (jalatsid) kuni 4. juulini 2009 (uued aerosoolid).

[8] Artikli 9 lõikes 2 vabastatakse turustamiskeelust II lisas loetletud tooted ja seadmed, mille puhul näidatakse, et need on toodetud enne asjakohase turuleviimise keelu jõustumise kuupäeva.

[9] Kehtestatud nõukogu 23. juuli 1987. aasta määrusega (EÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, EÜT L 256, 7.9.1987, lk 1–675, muudetud kujul.

[10] Kõik jahutus- ja kliimaseadmete ning soojuspumpade sektori töötajad ja ettevõtjad peaksid olema täielikult sertifitseeritud hiljemalt 4. juuliks 2011.

[11] Määrus (EÜ) nr 1013/2006 jäätmesaadetiste kohta, ELT L 190, 12.7.2006, lk 1–98.

[12] 11. veebruari 2004. aasta otsus nr 280/2004/EÜ ühenduse kasvuhoonegaaside heitmete järelevalve ja Kyoto protokolli rakendamise süsteemi kohta, ELT L 49, 19.2.2004, lk 1–8.

[13] Komisjoni 10. veebruari 2005. aasta otsus nr 2005/166/EÜ, millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuse 280/2004/EÜ (ühenduse kasvuhoonegaaside heitmete järelevalve ja Kyoto protokolli rakendamise süsteemi kohta) rakenduseeskirjad, ELT L 55, 1.3.2005, lk 57–91.

[14] EÜT L 130, 15.5.2002, lk 1–3.

[15] Komisjoni otsus 2007/62/EÜ, 8. detsember 2006, milles käsitletakse teatavaid tööstustekkelisi kasvuhoonegaase reguleerivaid siseriiklikke õigusnorme, millest Taani on teavitanud, ELT L 32, 6.2.2007, lk 130–134, ja komisjoni otsus 2008/80/EÜ, 21. detsember 2007, milles käsitletakse teatavaid fluoritud kasvuhoonegaase reguleerivaid siseriiklikke õigusnorme, millest Austria on teavitanud, ELT L 24, 29.1.2008, lk 45–50.

[16] Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Konkurentsivõimeline vähese CO2-heitega majandus aastaks 2050 – edenemiskava”. KOM(2011) 112 (lõplik).

[17] Nõukogu 14. oktoobri 2010. aasta järeldused Cancúnis 29. novembrist 10. detsembrini 2010 toimuva Ühendatud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste 16. konverentsi ettevalmistamise kohta.

[18] Põhjendus 7, määrus (EÜ) nr 842/2006 teatavate fluoritud kasvuhoonegaaside kohta.

[19] Põhjendus 8, määrus (EÜ) nr 842/2006 teatavate fluoritud kasvuhoonegaaside kohta.

[20] HFC-152 ja HFC-161, mille globaalse soojenemise potentsiaal on 100 aasta kohta vastavalt 53 ja 12.

[21] PFC 9-1-18 ja perfluorotsüklopropaan, mille globaalse soojenemise potentsiaal on 100 aasta kohta vastavalt suurem kui 7500 ja suurem kui 17340.

[22] NF3, mille globaalse soojenemise potentsiaal on 100 aasta kohta 17200.