KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Euroopa lennundusstrateegia: rangete sotsiaalstandardite säilitamine ja edendamine

1.Sissejuhatus 2017. aastal tähistas Euroopa Liit lennunduse siseturu 25. aastapäeva ja kuulutas ka välja Euroopa sotsiaalõiguste samba. See on ELi jaoks oluline saavutus. ELi lennundusturu edusammud said võimalikuks eelkõige tänu paljudele selles valdkonnas iga päev töötavatele eurooplastele. Muutes lendamise eurooplastele lihtsamaks ja odavamaks, on lennunduse siseturg toonud maailma neile lähemale ja ühendanud nad paremini ülejäänud maailmaga. Enneolematult suur hulk lennuvõimalusi on võimaldanud paljudel eurooplastel reisida, õppida ja töötada Euroopas ja kaugemal. Lendude arv ja sagedus on märkimisväärselt suurenenud. Lendude arv päevas on suurenenud vähem kui 10 000-lt 1992. aastal umbes 25 000-le 2017. aastal ning marsruutide arv vähem kui 2 700-lt 8 400-le. 2017. aastal teenindati Euroopa Liidu sisestel, Euroopa Liidust väljuvatel ja Euroopa Liitu suunduvatel lendudel üle miljardi reisija.

Lennutranspordieeskirjad on ELis ühtlustatud, et tagada kõikidele liidu eri paigus asuvatele ettevõtjatele võrdne juurdepääs lennutransporditurule. Sotsiaalkaitse ja tööõiguse eest vastutavad aga endiselt eelkõige liikmesriigid. See tähendab, et kuigi liidu õigusega tagatud kaitse hõlmab kõiki lennundusvaldkonna töötajaid, on nende õigused ja kaitsetase erinevad sõltuvalt sellest, milliseid siseriiklikke õigusnorme nende suhtes kohaldatakse. Selline olukord on eriti keerukas õhusõidukite meeskondade (st salongipersonali ja pilootide) jaoks nende ameti piiriülese iseloomu tõttu.

Tiheda konkurentsiga turul valitsev kulude vähendamise surve on soodustanud innovatsiooni. Lisaks on see sundinud töötajaid kiiresti areneva keskkonnaga kohanema . Osa lennuettevõtjaid on kasutusele võtnud tavad (näiteks õhusõidukite meeskondade värbamine vahendajate kaudu või füüsilisest isikust ettevõtjatena või nn pay-to-fly süsteem, mille puhul õhusõiduki meeskonna liikmed maksavad tööandjale lennutundide eest), mis mõjutavad õhusõiduki meeskonna liikmete töö- ja töölevõtutingimusi ning võivad põhjustada õiguslikku ebakindlust. Õhusõidukite meeskondade rahulolematust oma teenistus- ja töötingimustega näitavad mitmes liikmesriigis viimastel aastatel toimunud õhusõidukimeeskondade streigid.

Paljudes ELi õigusaktides on sätestatud miinimumstandardid töötajate, sealhulgas õhusõidukite meeskondade kaitseks. Samuti on konkreetsete ELi õigusnormide eesmärk kaitsta töötajaid nende piiriüleses tegevuses ja tagada, et õhusõidukite meeskonnad saavad ära kasutada töövõimalusi ning on kaitstud, kui nad teostavad oma liikumisvabadust siseturul. Euroopa Parlament, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee, liikmesriigid, lennuettevõtjad ja sotsiaalpartnerid on väljendanud siiski muret negatiivse mõju üle, mida teatavate lennuettevõtjate tavad on avaldanud mõnede õhusõidukimeeskondade teenistus- ja töötingimustele. Nad leiavad, et tulemuseks on õiguskindluse puudumine, töötajate kaitse erinev tase ja ebavõrdsed võimalused lennuettevõtjate jaoks. Komisjonil on palutud neid küsimusi selgitada.

2015. aastal esitas komisjon Euroopa lennundusstrateegia, mille prioriteediks oli lennunduse sotsiaalmeetmete kava. Komisjon on sellest ajast peale tegutsenud kõigi oma kohustuste täitmise nimel. Komisjon toetab aktiivselt sotsiaaldialoogi lennunduse valdkonnas, eelkõige tsiviillennundussektori valdkondliku sotsiaaldialoogi komitee kaudu peetavat sotsiaaldialoogi. Komisjon avaldas 2016. aastal praktilise juhendi kohaldatava tööõiguse ja pädevate kohtute kohta. Selleks et saada selgema ettekujutuse õhusõidukite meeskondade olukorrast ning nende teenistus- ja töötingimustest ELi praegusel lennundusturul, tellis komisjon uuringu õhusõidukite meeskondade teenistus- ja töötingimuste kohta ELi lennunduse siseturul (nn Ricardo uuring). Komisjon võttis arvesse ka välisuuringuid, pidas korrapäraselt nõu sidusrühmadega ja sai neilt tagasisidet. Lennuteenuste määruse hindamise käigus käsitles komisjon ka selle õigusakti soovimatut sotsiaalset mõju, eelkõige mõju töötingimustele.

2017. aastal kutsus Euroopa Parlament liikmesriike ja komisjoni üles tegelema sotsiaalprobleemidega lennunduse valdkonnas, eelkõige nendega, mis on seotud väga liikuvate õhusõidukimeeskondadega. Ka Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee julgustas komisjoni võtma täiendavaid praktilisi meetmeid töökohtadele avalduva negatiivse mõju tõkestamiseks ja kvaliteetsete töökohtade loomiseks ning Euroopa Regioonide Komitee juhtis tähelepanu sellele, et konkurentsivõimeline ja jätkusuutlik Euroopa lennundussektor on pikas perspektiivis hädavajalik edasiseks arenguks nii kohalikul kui ka piirkondlikul tasandil. 2017. aasta novembris kuulutasid Euroopa Parlament, nõukogu ja Euroopa Komisjon välja Euroopa sotsiaalõiguste samba. See hõlmab põhimõtteid ja õigusi, mis on olulised õiglaste ja hästi toimivate tööturgude ja sotsiaalhoolekandesüsteemide tagamiseks 21. sajandi Euroopas.

Eelkirjeldatu taustal esitas mitu liikmesriiki hiljuti üleskutse astuda liikmesriikide ja ELi tasandil samme kaugeleulatuva ja mõtestatud sotsiaalmeetmete kava loomiseks ja rakendamiseks lennunduse valdkonnas. Nad rõhutasid, et on tähtis tagada eluterve ja õiglane konkurents ning õiglased töötingimused lennunduses, ja kutsusid komisjoni üles jätkama tööd „konkreetsete ja tõhusate meetmetega peamiste lahendamata probleemide lahendamiseks“. ELi lennundusturust peaaegu neljandikku esindav lennuettevõtjate organisatsioon ja kaks ametiühingute liitu, mis esindavad Euroopa õhusõidukimeeskondi, esitasid samuti Euroopa Liidu ja liikmesriikide poliitikakujundajatele tungiva palve „tagada nõuetekohased sotsiaalstandardid ja võrdsed tingimused“ ELi lennundusturul, keskendudes õhusõidukite meeskondadele.

Komisjon esitab käesolevas aruandes ülevaate 2015. aasta lennundusstrateegias sätestatud lennunduse sotsiaalmeetmete kava rakendamisel tehtud edusammudest. Kooskõlas komisjoni poliitiliste prioriteetidega, milleks on töökohtade loomine, majanduskasv ja õiglus, vaadeldakse aruandes õhusõidukite meeskondadele keskendudes nende praegusi peamisi võimalusi ja probleeme, tuginedes Euroopa õhusõidukimeeskondi ühendavate organisatsioonide kindlakstehtud põhiprobleeme analüüsinud Ricardo uuringu tulemustele ning seades eesmärgiks parandada liikuvate õhusõidukimeeskondade õiguskindlust. Samuti määratakse kindlaks mõned konkreetsed lühiajalised meetmed lennunduse sotsiaalmeetmete kava tugevdamiseks.

2.Töökohad ja tööhõive praegusel lennundusturul

Lennundus on oluline tööandja. 2016. aastal oli liidu lennundussektoris hinnangute kohaselt otseselt loodud kaks miljonit töökohta, nendest 18,8 % lennuettevõtjate juures, ning üldiselt oli toetatud 9,4 miljoni töökoha loomist. ELi lennutranspordisektoris on otseselt hõivatud 437 000 inimest (193 000 naist ja 244 000 meest). Eeldatavasti jätkub lennundussektoris töökohtade loomine. Konkreetselt õhusõidukimeeskondade kohta andmed puuduvad.

Traditsiooniliselt on lennuettevõtjate lennukipark ja õhusõidukite meeskonnad baseerunud ühes riigis, st riigis, kus on nende peamine tegevuskoht. See on olnud ka õhusõidukite meeskondade töökoht, ning koht, mille sotsiaalõigusnorme on kohaldatud ja mille kohtud on nende suhtes pädevad olnud. Liberaliseeritud ja tiheda konkurentsiga turul, mis nõuab suuremat paindlikkust ja kulutõhusust, on lennuettevõtjate ärimudelid oluliselt muutunud. Sellega seoses on lennundussektoris samamoodi kui teistes majandussektorites välja töötatud mitmesuguseid töökorraldusi ja -tavasid. Ajavahemikus 2007–2016 suurenes üldjuhul otse lähtekohast sihtkohta toimuvate odavlendude arv 61 %, moodustades peaaegu 50 % pakutavatest istekohtadest ELi-sisesel turul. Koos otselendude arvu suurenemisega on alates 2008. aastast stabiilselt suurenenud lennuettevõtjate tegevuskohtade arv ning üha sagedamini baseeruvad sama lennuettevõtja õhusõidukid ja nende meeskonnad väljaspool lennuettevõtja peamist tegevuskohta – teise liikmesriigi territooriumil või mõnikord isegi kolmandates riikides. Nagu ilmnes Ricardo uuringust, on mitme välisriigis asuva tegevuskoha kasutamine iseloomulik just odavlennuettevõtjatele. Samal ajal on ka mõned traditsioonilised lennuettevõtjad hakanud piiratud mahus välja arendama täiendavaid tegevuskohti.

See suundumus on muutnud õhusõidukite meeskondade tegevuse piiriülesemaks ning nende õigusliku seisundi ELi ja liikmesriikide õigussüsteemides keerulisemaks. Eelkõige on see kaasa toonud ebakindluse selle suhtes, kuidas teha kindlaks pädev kohus ning millist tööõigust tuleb kohaldada nende õhusõidukite meeskondade töölepingute suhtes, kes on saadetud väljaspool lennuettevõtja peamist tegevuskohta asuvasse põhibaasi.

Lennuteenuste määruses, mis on ELi lennunduse siseturu õigusraamistik, tunnistatakse „selliste lennuettevõtjate kasvavat tähtsust, kes tegutsevad mitmes liikmesriigis“ (põhjendus 4), ning sätestatakse, et „[l]iikmesriigid peaksid tagama ühenduse ja siseriiklike sotsiaalõigusaktide nõuetekohase kohaldamise sellise lennuettevõtja töötajate suhtes, kes osutab lennuteenuseid, kasutades lennutegevuse tugibaasi väljaspool seda liikmesriiki, kus asub selle ühenduse lennuettevõtja põhitegevuskoht“ (põhjendus 9). Seega ei piira lennuteenuste määruse kohaldamine töötajate kaitset käsitlevate asjaomaste ELi ja liikmesriikide õigusnormide, näiteks sotsiaalkindlustuseeskirjade kohaldamist. Käesolevas aruandes käsitletakse õigusnorme, mis on turu praegust arengut arvesse võttes õhusõidukite meeskondade jaoks olulised.

3.Ohutushindamise sotsiaalne mõõde Ohutus on lennunduses esmatähtis. ELi lennuohutuseeskirju kohaldatakse kõigi lennundustöötajate suhtes ühtmoodi, olenemata nende lepingulisest suhtest lennuettevõtjaga. ELi lennuohutuseeskirjad sisaldavad mõistet „põhibaas“, mille alusel arvutatakse lennu- ja tööaja piirangud. „Põhibaas“ on „käitaja määratud asukoht, kust meeskonnaliige tavaliselt alustab ja kus lõpetab tööülesande või tööülesannete sarja täitmise ning kus käitaja tavaliselt ei pea vastutama konkreetse meeskonnaliikme majutamise eest“.

Euroopa Liidu Lennundusohutusamet (EASA) ja komisjon suhtuvad täie tõsidusega erinevate töölevõtmistingimuste võimalikku mõjusse ohutusele ning analüüsivad seda pidevalt. Kaks hiljutist suundumust tugevdavad veelgi sotsiaalse mõõtme lisamist lennuettevõtjate ohutushindamisse.