P9_TA(2021)0437

ÜRO kliimamuutuste konverents Ühendkuningriigis Glasgows (COP26)

Euroopa Parlamendi 21. oktoobri 2021. aasta resolutsioon 2021. aastal Ühendkuningriigis Glasgow’s toimuva ÜRO kliimamuutuste konverentsi (COP26) kohta (2021/2667(RSP))

(2022/C 184/09)

Euroopa Parlament,

— võttes arvesse ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni ja selle Kyoto protokolli,

— võttes arvesse 12. detsembril 2015. aastal Pariisis toimunud ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi 21. istungjärgul (COP21) vastu võetud kokkulepet (edaspidi„Pariisi kokkulepe“),

— võttes arvesse ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi 25. istungjärku (COP25), Kyoto protokolli osaliste koosoleku 15. istungjärku (CMP15) ja Pariisi kokkuleppe osaliste koosolekuna toimiva konventsiooniosaliste konverentsi teist istungjärku (CMA2), mis peeti 2.–13. detsembril 2019 Hispaanias Madridis,

— võttes arvesse ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi juhatuse poolt 28. mail 2020 koos Ühendkuningriigi ja tema Itaalia partneritega tehtud otsust lükata ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi 26. istungjärk (COP26) COVID-19 tõttu edasi ja tulla uuesti kokku 1.–12. novembril 2021 Ühendkuningriigis Glasgow’s,

— võttes arvesse ÜRO kestliku arengu tegevuskava aastani 2030 ja kestliku arengu eesmärke,

— võttes arvesse 25.–26. jaanuaril 2021 toimunud kliimamuutustega kohanemise tippkohtumist,

— võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. juuni 2021. aasta määrust (EL) 2021/1119, millega kehtestatakse kliimaneutraalsuse saavutamise raamistik (Euroopa kliimamäärus) (1),

— võttes arvesse oma 28. novembri 2019. aasta resolutsiooni Hispaanias Madridis toimuva 2019. aasta ÜRO kliimamuutuste konverentsi (COP25) kohta (2),

— võttes arvesse oma 28. novembri 2019. aasta resolutsiooni kliima- ja keskkonnaalase hädaolukorra kohta (3),

— võttes arvesse oma 15. jaanuari 2020. aasta resolutsiooni Euroopa rohelise kokkuleppe kohta (4),

— võttes arvesse oma 16. septembri 2020. aasta resolutsiooni ELi rolli kohta maailma metsade kaitsmisel ja taastamisel (5),

— võttes arvesse oma 17. detsembri 2020. aasta resolutsiooni kliimamuutustega kohanemist käsitleva ELi strateegia kohta (6),

— võttes arvesse oma 28. aprilli 2021. aasta resolutsiooni mullakaitse kohta (7),

— võttes arvesse oma 9. juuni 2021. aasta resolutsiooni ELi elurikkuse strateegia kohta aastani 2030: toome looduse oma ellu tagasi (8),

— võttes arvesse komisjoni 11. detsembri 2019. aasta teatist „Euroopa roheline kokkulepe“ (COM(2019)0640),

— võttes arvesse komisjoni 11. märtsi 2020. aasta teatist „Uus ringmajanduse tegevuskava. Puhtama ja konkurentsivõimelisema Euroopa nimel“ (COM(2020)0098),

— võttes arvesse komisjoni 24. veebruari 2021. aasta teatist „Kliimamuutuste suhtes vastupanuvõimelise Euroopa kujundamine – ELi uus kliimamuutustega kohanemise strateegia“ (COM(2021)0082),

— võttes arvesse komisjoni 14. oktoobri 2020. aasta teatist metaaniheite vähendamise ELi strateegia kohta (COM(2020)0663),

— võttes arvesse nõukogu 25. jaanuari 2021. aasta järeldusi kliima- ja energiadiplomaatia kohta – Euroopa rohelise kokkuleppe välismõõtme elluviimine,

— võttes arvesse nõukogu 6. oktoobri 2021. aasta järeldusi 31. oktoobrist kuni 12. novembrini 2021 Glasgow's toimuvate ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni kohtumiste ettevalmistamise kohta,

— võttes arvesse valitsustevahelise bioloogilist mitmekesisust ja ökosüsteemi teenuseid käsitleva teaduslik-poliitilise foorumi (IPBES) ülemaailmse hindamise aruannet bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemi teenuste kohta,

— võttes arvesse valitsustevahelise kliimamuutuste rühma (IPCC) eriaruannet ülemaailmse soojenemise kohta 1,5 C võrra, IPCC viiendat hindamisaruannet ja selle kokkuvõtvat aruannet, IPCC eriaruannet kliimamuutuste ja maa kohta ning IPCC eriaruannet ookeani ja krüosfääri kohta muutuvas kliimas,

— võttes arvesse ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni teadus- ja tehnoloogiaküsimustes nõu andva allorgani 29. aprilli 2021. aasta aruannet „Ocean and climate change dialogue to consider how to strengthen adaptation and mitigation action“ (Ookeani ja kliimamuutuste alane dialoog, et kaaluda, kuidas tugevdada kohanemis- ja leevendamismeetmeid),

— võttes arvesse ülemaailmse kliimamuutustega kohanemise komisjoni 10. septembri 2019. aasta juhtalgatust „Adapt now: a global call for leadership on climate resilience“ (Kohaneda tuleb kohe: ülemaailmne üleskutse juhirolli võtmiseks vastupanuvõime suurendamisel kliimamuutuste suhtes.),

— võttes arvesse ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni 17. septembri 2021. aasta koondaruannet riiklikult kindlaksmääratud panuste kohta Pariisi kokkuleppe alusel,

— võttes arvesse ÜRO Keskkonnaprogrammi 9. detsembri 2020. aasta 11. aruannet heitkoguste erinevuste kohta,

— võttes arvesse Rahvusvahelise Energiaagentuuri 2021. aasta mai aruannet „Net Zero by 2050: A Roadmap for the Global Energy Sector“ (CO2-neutraalsus aastaks 2050. Ülemaailmse energiasektori tegevuskava),

— võttes arvesse ÜRO Keskkonnaprogrammi 18. veebruari 2021. aasta aruannet „Global Methane Assessment: „Making Peace with Nature: a scientific blueprint to tackle the climate, biodiversity and pollution emergencies“ (Loodusega rahu sõlmimine – teaduslik kava kliimamuutuste, bioloogilise mitmekesisuse ja reostusega seotud hädaolukordade lahendamiseks),

— võttes arvesse valitsustevahelise bioloogilist mitmekesisust ja ökosüsteemi teenuseid käsitleva teaduslik-poliitilise foorumi (IPBES) 29. oktoobri 2020. aasta seminari aruannet elurikkuse ja pandeemia kohta „IPBES workshop on biodiversity and pandemics – workshop report“,

— võttes arvesse IPBESi ja IPCC 10. juuni 2021. aasta kaastoetatud seminari aruannet elurikkuse ja kliimamuutuste kohta,

— võttes arvesse Maailma Meteoroloogiaorganisatsiooni 2021. aasta aprilli aruannet maailma kliima olukorra kohta 2020. aastal,

— võttes arvesse Sendai katastroofiohu vähendamise raamistikku 2015–2030,

— võttes arvesse ÜRO Keskkonnaprogrammi 6. mai 2021. aasta aruannet „Global Methane Assessment: Benefits and Costs of Mitigating Methane Emissions“ (Ülemaailmne metaaniheite hindamine. Metaaniheite vähendamise kasu ja kulu),

— võttes arvesse nõukogule ja komisjonile Ühendkuningriigis Glasgow’s toimuva 2021. aasta ÜRO kliimamuutuste konverentsi (COP26) kohta esitatud küsimusi (O-000065/2021 – B9-0039/2021 ja O-000066/2021 – B9-0040/2021),

— võttes arvesse kodukorra artikli 136 lõiget 5 ja artikli 132 lõiget 2,

— võttes arvesse keskkonna-, rahvatervise ja toiduohutuse komisjoni resolutsiooni ettepanekut,

A. arvestades, et Pariisi kokkulepe jõustus 4. novembril 2016; arvestades, et 12. oktoobriks 2021 oli 197st ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osalisest 191 andnud ÜRO-le hoiule oma ratifitseerimis-, vastuvõtmis-, heakskiitmis- või ühinemiskirja;

B. arvestades, et 17. detsembril 2020 esitasid EL ja selle liikmesriigid ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioonile oma ajakohastatud, riiklikult kindlaksmääratud panuse, mis kohustab ELi täitma siduvat eesmärki vähendada liidus kasvuhoonegaaside heidet 2030. aastaks vähemalt 55 % võrreldes 1990. aasta tasemega ilma rahvusvaheliste ühikute panuseta;

C. arvestades, et ÜRO Keskkonnaprogrammi (UNEP) 2020. aasta heitkoguste erinevuse aruande kohaselt ei ole Pariisi kokkuleppe osaliste seni võetud kohustused selle ühise eesmärgi saavutamiseks piisavad ning toovad kaasa globaalse soojenemise rohkem kui 3 oC võrreldes tööstusrevolutsiooni eelse tasemega; peab kahetsusväärseks, et paljud ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osalised ei ole veel võtnud piisavaid meetmeid oma riiklikult kindlaksmääratud panuste täitmiseks ning et suur osa saavutatud edust on taandumas kahjulike poliitikameetmete tõttu, nagu fossiilkütuste jätkuv subsideerimine ja uute söeküttel töötavate elektrijaamade ehitamine; hoiatab sellega seoses looduslike positiivse tagasiside ahelate eest, millel võib olla katastroofiline mõju ülemaailmsele soojenemisele;

D. arvestades, et peamiste kasvuhoonegaaside kontsentratsioon suurenes 2020. aastal jätkuvalt, hoolimata heite ajutisest vähenemisest seoses COVID-19ga, ning süsinikdioksiidi kontsentratsioon Maa atmosfääris oli Maailma Meteoroloogiaorganisatsiooni andmetel viimase kolme miljoni aasta kõrgeim; arvestades, et 2020. aasta oli üks kolmest mõõtmisajaloo kõige soojemast aastast, mil keskmine temperatuur oli võrreldes tööstusrevolutsioonieelse tasemega 1,2o C kõrgem; arvestades, et viimane kümnend (2011–2020) on olnud kõige soojem alates mõõtmisajaloo algusest;

E. arvestades, et ainuüksi ELi meetmed ei ole piisavad, et piirata ülemaailmseid kasvuhoonegaaside heitkoguseid ja temperatuuri tõusu kooskõlas Pariisi kokkuleppega; arvestades, et kollektiivsed, viivitamatud ja ambitsioonikad ülemaailmsed meetmed on üliolulised, et piirata temperatuuri tõusu 1,5o C-ni võrreldes tööstusrevolutsiooni eelse tasemega;

F. arvestades, et Pariisi kokkuleppe preambulis tunnistatakse „kõikide ökosüsteemide, sealhulgas ookeanide terviklikkuse tagamise olulisust“ ning arvestades, et ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni artikli 4 lõike 1 punktis d rõhutatakse, et selle osalised aitavad kaasa kasvuhoonegaaside reservuaaride ja neeldajate säästvale majandamisele, kaitsele ja suurendamisele, kaasa arvatud nii biomass, metsad ja ookeanid kui ka teised maismaa, rannikualade ja mere ökosüsteemid; arvestades, et kliimamuutustega kohanemine ning vastupanuvõime parandamine ja vähese kasvuhoonegaaside heitega areng peaks toimuma viisil, mis ei ohusta toidutootmist; arvestades, et IPBESi bioloogilise mitmekesisuse ja ökosüsteemi teenuste ülemaailmses hindamisaruandes rõhutatakse, et looduse säästev kasutamine on ülioluline kliimasüsteemi inimtegevusest tingitud ohtlike kliimamuutustega kohanemiseks ja nende leevendamiseks;

G. arvestades, et kliimamuutuste mõju ja bioloogilise mitmekesisuse vähenemine on inimühiskonna jaoks kaks kõige olulisemat probleemi ja ohtu; märgib, et enamik varasemaid poliitikameetmeid on käsitlenud kliimamuutuste ja bioloogilise mitmekesisuse vähenemise probleeme üksteisest sõltumatult;

H. arvestades, et kuna 2020. aastaks seatud Aichi bioloogilise mitmekesisuse ülemaailmseid eesmärke ei saavutatud, on veelgi hädavajalikum, et bioloogilise mitmekesisuse kaitse muutuks kiiresti ambitsioonikamaks ja terviklikumaks;

I. arvestades, et ookeanide kaitse on ülioluline mitte üksnes nende tähtsuse tõttu on esmase toiduallikana, vaid et neil on oluline roll süsinikuringes, kliima reguleerimises ja suurema osa hapniku tootmisel õhus, mida me hingame; arvestades, et IPCC ookeani ja krüosfääri käsitlevas eriaruandes täpsustatakse, et kliimamehhanismid sõltuvad ookeanide seisundist ja et mereökosüsteeme mõjutavad praegu globaalne soojenemine, reostus, merekeskkonna bioloogilise mitmekesisuse liigkasutus, hapestumine, hapnikusisalduse vähenemine ja rannikuerosioon; arvestades, et aruandes juhitakse tähelepanu ka sellele, et alates 1970. aastast on ookeanid üha rohkem soojenenud ja neelanud üle 90 % kliimasüsteemi liigsest soojusest ning et ookeanid on osa lahendusest kliimamuutuste mõju leevendamiseks ja sellega kohanemiseks; arvestades, et seetõttu on vaja vähendada kasvuhoonegaaside heidet ja ökosüsteemide saastamist ning laiendada looduslikke süsiniku neeldajaid;

J. arvestades, et looduspõhistel lahendustel ja ökosüsteemipõhistel lähenemisviisidel on keskne roll kliimamuutuste leevendamisel ja nendega kohanemisel; arvestades, et juba olemasolevate ja tõhusalt toimivate looduslike CO2 sidujate, sealhulgas ookeanide süsiniku reservuaaride kaitse ja taastamine on äärmiselt oluline;

K. arvestades, et metsadel on kliimamuutuste vastases võitluses oluline roll, kuna nad seovad süsinikku, neelates aastas ligikaudu 2 miljardit tonni CO2; arvestades, et maailma metsade kaitsmine ja väärtustamine on üks kõige kulutõhusamaid kliimameetmete vorme, ning arvestades, et selle täieliku rakendamise korral võivad metsandusega seotud kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohanemise meetmed vähendada kasvuhoonegaaside heidet 2050. aastaks ligikaudu 15 gigatonni CO2 võrra aastas, mis võib olla piisav, et hoida globaalne soojenemine tunduvalt alla 2o C;

L. arvestades, et metsade hävitamise ja metsa seisundi halvenemise vähendamine võib aidata oluliselt vähendada inimtekkelisi kasvuhoonegaaside heitkoguseid (0,4–5,8 gigatonni CO2-ekvivalendi võrra aastas) (9);

M. arvestades, et veerand põhjapoolkerast on kaetud püsivalt külmunud pinnasega, mida tuntakse ka igikeltsa nime all; arvestades, et ülemaailmse temperatuuri tõusu tõttu sulab Arktika igikelts enneolematu kiirusega; arvestades, et igikelts on tohutu kasvuhoonegaaside reservuaar, mis suudab talletada kuni 1 600 gigatonni CO2, mida on peaaegu kaks korda rohkem kui praegu atmosfääris, aga ka metaani ja lämmastikoksiidi; arvestades, et selle vabastamine võib oluliselt kiirendada ja süvendada globaalset soojenemist (10);

N. arvestades, et Maailma Terviseorganisatsiooni andmetel põhjustavad prognoositavad kliimamuutused 2030. aastaks aastas ligikaudu 250 000 täiendavat surmajuhtumit ning otsese tervisekahjustuse kulud on 2030. aastaks hinnanguliselt 2–4 miljardit USA dollarit aastas;

O. arvestades, et maastike ümberkujundamisega seotud bioloogilise mitmekesisuse vähenemine võib mõnel juhul kaasa tuua suurema haigestumise ohu, kuna liigid, mis kohanevad hästi valdavalt inimese poolt kasutatavate maastikega, suudavad varjata patogeene, mis võivad suure tõenäosusega edasi kanda zoonootilisi haigusi;

P. arvestades, et õhusaaste ja kliimamuutused on omavahel tihedalt seotud ning neil on samad inimtekkelised allikad; arvestades, et Maailma Terviseorganisatsiooni andmetel põhjustab välisõhu saastatus maailmas igal aastal hinnanguliselt 4,2 miljonit surmajuhtumit insuldi, südamehaiguste, kopsuvähi ning ägedate ja krooniliste hingamisteede haiguste tõttu;

Q. arvestades, et ÜRO katastroofiohu vähendamise ameti andmetel on majanduskahjude arv ja ulatus viimase 20 aasta jooksul peaaegu kahekordistunud, suur osa neist on tingitud kliimaga seotud loodusõnnetuste arvu märkimisväärsest suurenemisest;

R. arvestades, et kliimamuutus ja selle laastav mõju juba mõjutavad rändemustreid; arvestades, et Maailmapanga 2018. aasta uuringu kohaselt võib peaaegu 3 % Sahara-taguse Aafrika, Lõuna-Aasia ja Ladina-Ameerika piirkondade elanikest olla sunnitud oma riigi piires ümber asuma, et vältida kliimamuutuste järkjärgulist mõju (11); arvestades, et ilma kooskõlastatud kohanemismeetmeteta ähvardavad enam kui 700 miljonit madalate rannikualade ja väikeste saareriikide elanikku suuremad tormid, üleujutused, maa kaotsiminek ja ümberpaigutamine;

S. arvestades, et Pariisi kokkulepe on esimene rahvusvaheline leping, milles tunnistatakse selgesõnaliselt seost kliimameetmete ja inimõiguste vahel, võimaldades sellega kasutada olemasolevaid inimõigustega seotud õigusakte, et õhutada riike ja eraettevõtteid heitkoguseid vähendama; arvestades, et Pariisi kokkuleppes ei ole ette nähtud konkreetseid vahendeid, et panna riiklikud osalejad ja ettevõtjad vastutama oma mõju eest kliimamuutustele ja inimõiguste kasutamise eest;

T. arvestades, et kliimamuutusel on ka märkimisväärne inimõiguste mõõde, kuna see mõjutab otseselt ja kaudselt mitmete üldiselt tunnustatud inimõiguste teostamist, avaldades suurimat mõju haavatavatele rühmadele, nagu naised, lapsed, eakad, haiged inimesed, madala sissetulekuga rühmad ja põlisrahvad; arvestades, et nii ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioon kui ka Pariisi kokkulepe põhinevad põlvkondadevahelisel solidaarsusel ja riikide kohustusel kaitsta kliimasüsteemi praeguse ja tulevaste inimpõlvede huvides; arvestades, et kliimamuutused süvendavad probleeme, millega põlisrahvad praegu silmitsi seisavad, ning süvendavad veelgi kultuurilist, majanduslikku ja poliitilist tõrjutust ja ebavõrdsust;

U. arvestades, et kliimameetmed on üks ÜRO kestliku arengu eesmärkidest, mille kõik ÜRO liikmesriigid võtsid vastu 2015. aastal osana kestliku arengu tegevuskavast aastani 2030;

V. arvestades, et 2009. aastal võtsid ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osalised kohustuse võtta alates 2020. aastast igal aastal kasutusele 100 miljardit USA dollarit, mida hiljem kinnitati ka Pariisi kokkuleppes; arvestades siiski, et arenenud riikide tegelikud kohustused jäävad seatud ühise eesmärgi saavutamisest kaugele; arvestades, et kliimamuutuste mõju arenguriikidele, eelkõige vähim arenenud riikidele ja väikestele arenevatele saareriikidele on suurenenud ja seetõttu on suurenenud ka nende vajadused;

W. arvestades, et ÜRO Arenguprogrammi hinnangul on 2030. aastaks igal aastal vaja 140–300 miljardit USA dollarit, et katta ainuüksi arenguriikide kohanemisvajadused, mis 2050. aastaks ulatuvad 280–500 miljardi USA dollarini aastas (12);

X. arvestades, et ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni ja bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni osaliste 2020. aasta konverentside kahetsusväärne hilinemine COVID-19 puhangu tõttu annab ainulaadse võimaluse minna reageerivalt mudelilt üle ennetavale ettevaatusabinõudega mudelile ning teha vajalikud murrangulised muudatused; arvestades, et uued teaduslikud arengud peaksid andma teavet rahvusvaheliste tegevuskavade ja nende siseriiklikul tasandil rakendamise vaheliste seoste kohta ning neid seoseid tugevdama;

Y. arvestades, et kuigi maailm tegeleb COVID-19 pandeemia jätkuva mõjuga, ei ole kliimakriis kuhugi kadunud; arvestades, et majanduse elavdamine peaks andma ainulaadse võimaluse kiirendada üleminekut kliimaneutraalsusele ja tagada 1,5 oC stsenaariumi saavutamine, luues planeedi ökoloogiliste võimaluste piiridega kooskõlas oleva sotsiaal-majandusliku mudeli ja suunates investeeringud ökosüsteemide taastamisse ning seeläbi nende kohanemisvõime parandamisse, samuti prioriteetsetesse valdkondadesse, nagu energiatõhusus, säästev toidutootmine, taastuvenergia tehnoloogiad, uuenduslikud ja säästvad heitevabad tehnoloogiad ja nendega seotud taristud, samuti seonduv taristu, mis ei tekita keskkonnakahju ja mis ei põhjusta kliimamuutusi; arvestades, et selles üleminekuprotsessis tuleks nõuetekohaselt arvesse võtta piirkondade vajaduste ja suutlikkuse erinevusi, järgides samal ajal õiglase ülemineku põhimõtteid;

Z. arvestades, et Euroopa Keskkonnaameti andmetel tähendab „süsteemne muutus“ põhimõttelist, ümberkujundavat ja paljusid valdkondi puudutavat muutust ning eeldab suuri muutusi ja ümberorienteerumist süsteemi eesmärkides, stiimulites, tehnoloogias, sotsiaalsetes tavades ja normides, samuti teadmussüsteemides ja juhtimismeetodites; arvestades, et peamiste ühiskondlike süsteemide puhul tähendab see mitte ainult tehnoloogiate ja tootmisprotsesside ümberkujundamist, vaid ka tarbimise ja elustiili ümbermõtestamist, et töötada välja kestlikumad alternatiivid, mis keskenduvad näiteks heaolule ja vastupidavusele (13);

AA. arvestades, et looduspõhised lahendused ja ökosüsteemipõhised lähenemisviisid võivad luua tugevad poliitilised sidemed ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni, bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni ja teise Rio kõrbestumise vastu võitlemise konventsiooni vahel ning anda kõigi kolme kokkuleppe eesistujariikidele ja sekretariaatidele võimaluse teha koostööd, et tegeleda kliimamuutuste ja bioloogilise mitmekesisuse vähenemisega integreeritud ja sidusal viisil;

AB. arvestades, et Euroopa roheline kokkulepe ja taasterahastu „NextGenerationEU“ annavad ainulaadse võimaluse tugevdada ELi majandust ning muuta see innovaatilisemaks, konkurentsivõimelisemaks ja tulevikule orienteeritumaks, tagades seeläbi Euroopa juhtpositsiooni rohelises majanduses ning Euroopa sotsiaalse mudeli ja sotsiaalse turumajanduse arengus;

AC. arvestades, et kliimaga seotud ohud tervisele, elatusvahenditele, toiduga kindlustatusele, veevarustusele ja majanduskasvule on 2o C globaalse soojenemise korral prognooside kohaselt palju suuremad; arvestades, et globaalse soojenemise piiramine 1,5o C-ga võrreldes 2o C-ga vähendab prognooside kohaselt mõju maismaa-, magevee- ja rannikuökosüsteemidele ning jätab inimestele suuremas osas alles nende teenistuse; arvestades, et seetõttu on hädavajalik püüda jätkuvalt piirata temperatuuri tõusu 1,5 oC-ni võrreldes industriaalühiskonna eelse tasemega;

AD. arvestades, et ELi juhtroll eeskuju näitamisel on ülioluline selleks, et kaasata kolmandad riigid kliimamuutuste vastasesse võitlusesse ja tõsta seega ülemaailmsed kliimaeesmärgid kõrgemale tasemele;

AE. arvestades, et EL peab tunnistama ja võtma vastutuse varasemate kasvuhoonegaaside heitkoguste ning lõhe eest põhja-lõuna arengus;

AF. arvestades, et Pariisi kokkuleppe artikli 2 lõike 1 punkti c kohaselt on kliimamuutuste ohu vastu võitlemisel ülioluline viia rahavood kooskõlla liikumisega vähese kasvuhoonegaaside heite ja kliimamuutustele vastupanuvõimelise arengu suunas;

AG. arvestades, et kodanike teadlikkus kliimameetmetest ja neis osalemine üha suureneb; arvestades, et kodanikud nõuavad valitsustelt kliimamuutuste vastu võitlemiseks rohkem ja ambitsioonikamaid meetmeid;

AH. arvestades, et Kyoto protokolli teine kohustusperiood lõppes 31. detsembril 2020; arvestades, et suunised heitkoguste vähendamise arvesse võtmiseks puhta arengu mehhanismi raames pärast 31. detsembrit 2020 on edasi lükatud; arvestades, et on võetud ajutisi meetmeid puhta arengu mehhanismi tegevuse pikendamiseks pärast 2020. aastat; arvestades, et Kyoto protokolli osaliste koosolek on kavandatud toimuma Glasgow's koos COP26-ga;

1. tuletab meelde, et kliimamuutused ja bioloogilise mitmekesisuse vähenemine on üks olulisim inimkonna ees seisev lahendamist vajav ülesanne ning et kõik valitsused kogu maailmas peavad tegema kõik endast oleneva, et viivitamata nende vastu võidelda; rõhutab, et selleks et täita meie kollektiivset kohustust piirata ülemaailmset soojenemist ja hoida ära bioloogilise mitmekesisuse kadu ning seeläbi kaitsta kogu planeeti ja kõigi heaolu, tuleb teha rahvusvahelist koostööd ja kaasata valitsusväliseid osalejaid, samuti on vaja solidaarsust ja teadusel põhinevat sidusat tegevust ning kindlat pühendumist ambitsioonide suurendamisele; võtab sellega seoses teadmiseks ÜRO peasekretäri António Guterrese üleskutse kõigile maailma valitsustele kuulutada välja kliimaga seotud hädaolukord, kuni maailm on saavutanud kasvuhoonegaaside netonullheite;

2. väljendab muret ÜRO Keskkonnaprogrammi 2020. aasta heitkoguste erinevusi käsitleva aruande järelduste pärast, eelkõige selle pärast, et hoolimata CO2 heitkoguste ajutisest vähenemisest COVID-19 pandeemia tõttu, tooksid tingimusteta riiklikult kindlaksmääratud panuste alusel prognoositud heitkogused täieliku realiseerumise korral kaasa maakera temperatuuri tõusu 3,2o C; tunneb heameelt riiklikult kindlaksmääratud panuste senise ajakohastamise üle, mis on kliimaeesmärke suurendanud; märgib siiski murega, et need panused ei ole ikka veel piisavad, et heitkoguste vähenemine liiguks Pariisi kokkuleppe eesmärgi suunas; on mures ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni 2021. aasta septembri riiklikult kindlaksmääratud panuste kokkuvõtva aruande pärast, milles leiti, et kõik enne 30. juulit 2021 esitatud riiklikult kindlaksmääratud panused toovad 2030. aastaks kaasa ülemaailmse kasvuhoonegaaside heite märkimisväärse suurenemise 2010. aastaga võrreldes – ligikaudu 16 %; rõhutab, et valitsustevahelise kliimamuutuste paneeli (IPCC) andmetel tähendab 1,5o C saavutamine seda, et ülemaailmne heide väheneb 2030. aastaks vähemalt 45 % võrreldes 2010. aasta tasemega;

3. tuletab meelde konstitutsioonikohtu hiljutist otsust, mille kohaselt ei ole kliimakaitse poliitilise kaalutlusõiguse küsimus ning et põhiseaduse keskkonnakaitset käsitlevad sätted panevad riigile põhiseadusliku kohustuse saavutada kliimaneutraalsus;

4. rõhutab, et 2020. aasta heitkoguste erinevuste aruande kohaselt saaks keskkonnahoidliku pandeemiast taastumisega vähendada kasvuhoonegaaside heidet 2030. aastaks ligikaudu 25 %, saavutades heitkoguste vahemiku, mis annab 66 % tõenäosusega võimaluse hoida temperatuuri tõusu alla 2 oC, ent see ei ole sellegipoolest piisav, et hoida globaalne soojenemine 1,5o C piires; rõhutab seetõttu, et taastamismeetmed võivad Pariisi kokkuleppe eesmärkide saavutamist tugevalt mõjutada; kutsub valitsusi üles tegema kõik endast oleneva, et viia ellu majanduse keskkonnahoidlik taastamine, tugevdades ühtlasi oma lubadusi kooskõlas Pariisi kokkuleppe eesmärkidega ja suurendades riiklikult kindlaksmääratud panuseid enne COP26 toimumist, tehes poliitikas valikuid, mis põhinevad teadusel; rõhutab, et hiljutiste uuringute kohaselt on Pariisi kokkuleppe temperatuurieesmärgi saavutamine majanduslikult optimaalne kliimapoliitika (14);

5. tunneb heameelt, et G7 on võtnud kohustuse teha ambitsioonikaid ja kiireid jõupingutusi heitkoguste vähendamiseks, et hoida 1,5o C temperatuuri tõusu piir saavutatavana (15); tuletab meelde, et see tooks keskkonnale, majandusele, ühiskonnale ja rahvatervisele mitmesugust kasu; rõhutab, et sajandi keskpaigaks on üha rohkem riike võtnud kohustuse saavutada netonullheite eesmärgid; rõhutab siiski, et need kohustused peavad kiiresti väljenduma jõulises lühiajalises poliitikas, meetmetes ja rahalistes vahendites ning kajastuma läbivaadatud riiklikult kindlaksmääratud panustes, mis tuleb esitada enne ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi (COP26) ambitsioonikamate 2030. aasta kliimaeesmärkide kujul, et ülemaailmsete heitkoguste kõrgeim tase tuleks kätte võimalikult ruttu; nõuab tungivalt, et G20 võtaks nii lühi- kui ka pikaajaliste eesmärkide seadmisel juhtrolli;

6. väljendab heameelt asjaolu üle, et viis aastat pärast Pariisi kokkuleppe jõustumist osalevad maailma suurimad majandusriigid võidujooksus kliimaneutraalsuse suunas; juhib tähelepanu asjaolule, et kohustumist saavutada netonullheide tuleb toetada ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioonile esitatud pikaajaliste strateegiatega; rõhutab, et need kohustused tuleb muuta tõhusateks meetmeteks ja poliitikaks kõigil tasanditel ja kõigis sektorites;

7. rõhutab, kui oluline on kaotada võimalikult kiiresti järk-järgult kõigi fossiilkütuste kasutamine; võtab teadmiseks Rahvusvahelise Energiaagentuuri aruande „Net Zero by 2050“ järeldused, milles näidatakse fossiilkütuste nõudluse järsku vähenemist, mistõttu kaob vajadus investeerida uutesse fossiilkütuste tarneallikatesse, ning mille kohaselt ei tohi anda luba uute nafta- ja gaasimaardlate arendamiseks ega lubada alates 2021. aastast ehitada või laiendada ühtegi söekaevandust, kui soovitakse saavutada 1,5o C eesmärk; toetab G7 võetud kohustust söe kasutamist ilma kasvuhoonegaase oluliselt vähendava tehnoloogiata pärast 2021. aasta lõppu enam mitte rahastada; kutsub G7 riike üles näitama energiasüsteemi ümberkujundamisel eeskuju ja peatama kõik uued investeeringud fossiilkütuste kaevandamisse; toetab COP26 eesistujariiki Ühendkuningriiki ja elektritootmisega tegelevat Past Coal Alliance’i, et saavutada kokkulepe uute söeküttel töötavate elektrijaamade ehitamise peatamiseks; tunnistab, et fossiilkütustel ei ole ELi energiaallikate jaotuses pikaajalist rolli, ning kutsub liikmesriike üles võtma koostöös komisjoniga vastu riiklikud kavad, et samm-sammult võimalikult kiiresti lõpetada kõigi fossiilkütuste kasutamine, et saavutada liidus kliimaneutraalsus hiljemalt 2050. aastaks;

8. toetab selgesõnaliselt Taani ja Costa Rica algatust luua nende riikide liit, kes soovivad järk-järgult lõpetada nafta- ja gaasitootmise ning lõpetada lubade andmise uuteks uuringuteks; tuletab meelde Rahvusvahelise Energiaagentuuri aruande „Net Zero by 2050 – A roadmap for the Global Energy Sector“ järeldusi, milles kinnitatakse, et sellised meetmed on vajalikud 1,5 oC eesmärgi saavutamiseks;

9. tuletab meelde, et kõik osalised peaksid viima rahavood – avaliku ja erasektori, riigisisesed ja rahvusvahelised – kooskõlla 1,5 oC suunaga ja kliimamuutustele vastupanuvõimelise arenguga; nõuab tungivalt, et komisjon esitaks 14. detsembril 2021. aastal avaldatava kliima- ja energiapaketi osana põhjaliku ülevaate hetkeolukorrast seoses Pariisi kokkuleppe artikli 2 lõike 1 punkti c järgimisega liidu ja liikmesriikide poolt ning võtaks kõik vajalikud meetmed lünkade kõrvaldamiseks;

10. väljendab sügavat muret ülemaailmse huvi suurenemise pärast Arktika fossiilkütuste varude vastu, mis muutuvad kättesaadavamaks, kuna kliimamuutuste tõttu mere jääkate väheneb; rõhutab, et Arktika loodus on haavatav ja ökosüsteemi puhastamine naftareostuse, torujuhtmete lekkimise või laevaõnnetuste tagajärgedest on äärmiselt raske; nõuab tungivalt, et EL ja selle liikmesriigid nõuaksid, et avamere naftauuringutele Arktikas kehtestataks ülemaailmne moratoorium;

11. rõhutab, et on vaja taastada rahvusvahelised koalitsioonid, et COP26 tulemuseks oleks suurte sihtidega ja kõrgel tasemel keskkonnaalane terviklikkus; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles tegema tihedat koostööd peamiste heitetekitajate, kliimatundlike riikide, Atlandi-üleste partnerite ja COP26 eesistujariigi Ühendkuningriigiga, et esitada konverentsil poliitilised ettepanekud selle kohta, kuidas riigid peaksid kiirendama meetmete võtmist eesmärkide ühtlustamiseks, et hoida globaalne soojenemine alla 1,5 oC; julgustab ELi suurendama diplomaatilist teavitustegevust ja liitude loomist arenguriikide ja kõige haavatavamate riikidega, et luua sild arenenud riikide ja arenguriikide vahel, mis varasemalt on olnud konverentsil kõige suuremate eesmärkide saavutamisel otsustava tähtsusega;

12. väljendab heameelt, et president Biden võttis juba oma esimesel ametipäeval meetmeid, et siduda USA uuesti Pariisi kokkuleppega, et ta on lubanud vähendada USA kasvuhoonegaaside heitkoguseid 2030. aastaks 2005. aasta tasemega võrreldes poole võrra ning seadnud eesmärgiks saavutada 2050. aastaks netonullheide; loodab, et USA lubaduste täitmiseks võetakse õigel ajal konkreetseid poliitikameetmeid ja eraldatakse raha; rõhutab, et Pariisi kokkuleppe eesmärkide saavutamiseks on tähtis ELi ja USA partnerlus ning juhtroll; rõhutab, et võitlus kliimamuutuste, keskkonnaseisundi halvenemise ja bioloogilise mitmekesisuse vähenemise vastu, keskkonnasäästliku majanduskasvu edendamine ja ookeanide kaitsmine on uue Atlandi-ülese tegevuskava keskmes ning et EL ja USA on ühiselt võtnud kohustuse teha kõik endast oleneva, et ülemaailmse temperatuuri tõusu piiramine 1,5 oC-ga oleks saavutatav; tunnustab president Bideni püüdlusi muuta kliimaeesmärke kogu maailmas suuremaks, sealhulgas juhtide kliimatippkohtumise korraldamisega 2021. aasta aprillis;

13. rõhutab Hiina rolli, kuna tegemist on maailma suuruselt teise majandusega ja riigiga, kus kasvuhoonegaaside koguheide on kõige suurem; tunnustab Hiina valmisolekut tegutseda ülemaailmsetel kliimaläbirääkimistel konstruktiivse jõuna; märgib siiski erilise murega, et Hiina on endiselt suurel määral sõltuv söest, ning ergutab Hiina valitsust veelgi hoogustama üleminekut rohelisele majandusele, mis on Pariisi kokkuleppe ülemaailmsete eesmärkide saavutamise peamine eeltingimus; võtab teadmiseks president Xi Jinpingi 2020. aasta septembris esitatud teate, et Hiina saavutab CO2 heite kõrgeima taseme enne 2030. aastat ja CO2-neutraalsuse enne 2060. aastat; rõhutab, et need kohustused peaksid hõlmama kõiki kasvuhoonegaaside heitkoguseid; loodab, et võetakse lisakohustusi ning et nende täitmiseks järgnevad konkreetsed poliitikameetmed ning vajalikud rahavood;

14. rõhutab, et IPBESi kohaselt on pandeemiate peamised põhjused samad ülemaailmsed keskkonnamuutused, mis põhjustavad bioloogilise mitmekesisuse vähenemist ja kliimamuutusi, sealhulgas maakasutuse muutus, põllumajanduse laiendamine ja intensiivistamine ning looduslike liikidega kauplemine ja nende tarbimine, samuti muud tegurid; rõhutab, et pandeemia on näidanud, kui tähtsad on poliitikas põhimõte „tervis kõikides poliitikavaldkondades“ ja terviseühtsuse põhimõte ning et vaja on murrangulisi muudatusi; tuletab meelde, et Pariisi kokkuleppe preambulis tunnistatakse õigus tervisele põhiõiguseks; rõhutab, et ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni artikli 4 lõike 1 punktis f on sätestatud, et kõik konventsiooni osalised kasutavad neile sobivaid meetodeid, näiteks riiklikult formuleeritud ja kindlaks määratud mõjuhinnanguid, et viia miinimumini kliimamuutuste leevendamiseks ja nendega kohanemiseks kasutusele võetud projektide ja meetmete ebasoodsad mõjud majandusele, rahvatervisele ja keskkonna kvaliteedile; on seisukohal, et ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni riiklike kliimamuutustega kohanemise kavadesse ja riiklikesse teatistesse tuleks lisada tervis;

15. rõhutab, et Pariisi kokkuleppe ja selle kliimaneutraalsuse eesmärkide saavutamine nõuab suuri investeeringuid ja meie majanduse kõigi sektorite enneolematut ümberkujundamist; on veendunud, et üleminek uuele kestlikule majandusmudelile on võimalik ainult siis, kui sellega tagatakse õiglane üleminek, mis ühendab sotsiaalsed ja ökoloogilised edusammud, parandab inimeste heaolu ega jäta kedagi kõrvale;

COP26 Glasgow’s

16. peab kahetsusväärseks, et 2019. aastal Madridis toimunud COP25-l ei saavutatud edusamme ning et mõned osalised ei võtnud endale kohustusi ega taganud läbipaistvust; peab kahetsusväärseks, et Pariisi kokkuleppe reeglistiku lõplik vormistamine lükati edasi järgmisele COPile ning et kahju ja kahjustusi käsitlevate arutelud ei lõppenud eriti tulemuslikult; tunnistab, et organisatsioonilistest raskustest hoolimata on tehtud edusamme sellistes olulistes aspektides nagu sotsiaalse mõõtme edendamine kliimaalases tegevuskavas ja valitsusväliste osalejate laialdane kaasamine;

17. rõhutab, et on äärmiselt oluline, et COP26 annaks vajalikeks kliimameetmeteks ja sihiks saavutada sajandi keskpaigaks ülemaailmne kliimaneutraalsus, samuti jõulisteks lühiajalisteks ja keskpikkadeks poliitikameetmeteks uue konsensuse;

18. kutsub kõiki ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osalisi üles aitama koostöös piirkondade ja valitsusväliste osalejatega, eelkõige kodanikuühiskonnaga konstruktiivselt kaasa COP26ni viivale protsessile, mille käigus tuleb riiklikult kindlaksmääratud panuseid suurendada, et need vastaksid Pariisi kokkuleppe pikaajalisele temperatuurieesmärgile ning parimatele olemasolevatele teadusandmetele ning väljendaksid osaliste võimalikult suuri ambitsioone; rõhutab, et kuna praegustest lubadustest kokkuleppe eesmärkide saavutamiseks ei piisa ning ülemaailmsed kasvuhoonegaaside heitkogused peavad kiiresti saavutama tipptaseme ja seejärel järsult vähenema, peaksid kõik osalised suurendama oma pingutusi ja ajakohastama oma riiklikult kindlaksmääratud panuseid kooskõlas Pariisi kokkuleppe eesmärkidega, ning kutsub eelkõige ELi ja kõiki G20 riike üles näitama ülemaailmset eeskuju ning võtma endale kohustuse saavutada kliimaneutraalsus hiljemalt 2050. aastaks;

19. rõhutab, et vastavalt ÜRO Keskkonnaprogrammi 2020. aasta aruandele heitkoguste erinevuse kohta on maailma rahvastiku kõige rikkama 1 % heitkogused rohkem kui kaks korda suuremad kui rahvastiku kõige vaesema 50 % heitkogused kokku; märgib, et täpsemad uuringud (16) näitavad, et aastatel 1990–2015 põhjustasid 10 % kõige rikkamaid ELi kodanikke peaaegu kolmandiku liidu tarbimise koguheitest ning et samal ajavahemikul vähenesid 50 % kõige vaesemate ELi kodanike aastase kogutarbimise heitkogused 24 %, samas kui kõige rikkama 10 % elanike heitkogused kasvasid 3 %; rõhutab, et Pariisi kokkuleppe rakendamisel tuleb täielikult arvestada võrdsust ning et liit peab heitkoguseid piirama ja oluliselt vähendama, toetades samal ajal kõige vaesemaid leibkondi, et tagada õiglane üleminek;

20. kutsub komisjoni üles tegema koostööd teiste suuremate CO2 heite tekitajatega, et luua rahvusvaheline kliimaklubi riikidest, kes sillutavad teed kliimaneutraalsuseni, ühiste eesmärkidega vähendada kasvuhoonegaaside heidet, saavutada kliimaneutraalsus hiljemalt 2050. aastaks, kehtestada ühtsed standardid heitkoguste mõõtmiseks ning võrreldavad otsesed ja kaudsed CO2 hinnad energia-ja tööstussektoris ning kaitsta riike, kes on valmis rakendama kliimakaitsemeetmeid rahvusvahelise konkurentsi ebasoodsate tagajärgede eest ühise piiril kohaldatava süsinikdioksiidi kohandusmehhanismi abil;

21. rõhutab, et on vaja rakendada tugevdatud ja kooskõlastatud valdkondlikke süsinikuheite vähendamise meetmeid, viies kõigi osaliste eesmärgid vastavusse ja koordineerides koostööd; kutsub osalisi üles tugevdama Marrakechi ülemaailmset kliimameetmete partnerlust, mille raames julgustada valitsusväliseid osalejaid ja riigi tasandist madalama tasandi valitsusi võtma koheseid kliimameetmeid, juhindudes teadusest ja väga ambitsioonikatest eesmärkidest, ning edendama elanikkonna hulgas, geograafilistes piirkondades ja sektorites ühist õppimist, et kiirendada meetmeid ja toetada poliitika kujundamist, mis aitab saavutada Pariisi kokkuleppe eesmärke;

22. rõhutab, et COP26-l on vaja lahendada Pariisi kokkuleppe töökava lahendamata küsimused, et järgmisel viiel aastal selle rakendamist ja kasutuselevõtmist veelgi arendada ja tugevdada; nõuab tungivalt, et kõik osalised lahendaksid pooleliolevad küsimused, et Pariisi kokkuleppe reeglistiku koostamise saaks lõpule viia, eelkõige seoses läbipaistvuse, ühiste ajakavade ja koostöömehhanismidega artikli 6 alusel, et tagada läbipaistvus ja tugev keskkonnaalane terviklikkus ning saavutada võimalikult kõrged eesmärgid;

23. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles toetama rangeid ja jõulisi rahvusvahelisi reegleid seoses Pariisi kokkuleppe artikliga 6, tuginedes San José põhimõtetele; rõhutab, et eelkõige on vaja julgustada rahvusvahelist koostööd, vältides samal ajal igasugust topeltarvestust, selleks et tagada keskkonnaeesmärkidele vastavus heitkoguste vähendamisega, mis on tõeline, täiendav, mõõdetav, püsiv ja sõltumatult kontrollitud, tagamaks, et ühtegi Kyoto protokolli alusel välja antud ühikut ei saaks arvestada olemasolevate ja tulevaste riiklikult kindlaksmääratud panuste hulka, ning tagada inimõiguste kaitse; kinnitab oma toetust sellele, et kohanemisfondi rahastamiseks võetaks kasutusele osa artikli 6 kohase mehhanismi tuludest; kordab, et toetab viieaastase ajavahemiku kehtestamist ja nõuab, et EL võtaks vastu seisukoha, mis toetaks kokkulepet viieaastase ühise ajavahemiku kohta, et kiirendada kliimameetmete võtmist;

24. nõuab, et võetaks kasutusele tõhustatud läbipaistvusraamistik, milles on sätestatud läbipaistvuse, täpsuse, järjepidevuse, võrreldavuse ja täielikkuse põhimõtted;

25. rõhutab, et kliimamuutus mõjutab inimesi erinevalt, sõltuvalt sellistest teguritest nagu sugu, vanus, puue, etniline päritolu ja vaesus ning et praegune sooline ebavõrdsus võib suurendada inimeste haavatavust kliimamuutuste vältimatu mõju, sealhulgas looduslike ohtude suhtes; tunneb seetõttu heameelt, et Madridis toimunud COP25-l võeti vastu tõhustatud Lima tööprogramm soo ja soolise võrdõiguslikkuse tegevuskava kohta, ning nõuab selle kiiret rakendamist; on veendunud, et üleminek kestlikule ühiskonnale peab toimuma kaasavalt, õiglaselt ja võrdselt ning et selle muutuse võtmeks on sooline tasakaal ning naiste ja tütarlaste mõjuvõimu suurendamine; rõhutab, et soolise võrdõiguslikkuse süvalaiendamine kõikidesse asjakohastesse eesmärkidesse peab olema tulemuslikum; kutsub veel kord Euroopa Komisjoni üles koostama konkreetse tegevuskava, et täita uuendatud soolise võrdõiguslikkuse tegevuskava kohustusi, ning looma ELi alalise soolise võrdõiguslikkuse ja kliimamuutuste teabekeskuse, millel on piisavad eelarvevahendid, et rakendada ja jälgida soolise võrdõiguslikkusega seotud kliimameetmeid ELis ning kogu maailmas (17); usub, et see võiks olla teistele osalistele sarnaste meetmete võtmisel eeskujuks;

26. väljendab heameelt asjaolu üle, et osalised võtavad oma riiklikult kindlaksmääratud panustes üha enam arvesse soolist võrdõiguslikkust, ning kutsub kõiki osalisi üles võtma kliimaõigluse saavutamiseks vastu sooteadlikud ja sotsiaalselt õiglased riiklikult kindlaksmääratud panused ja kliimamuutustega seotud rahastamise; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles suurendama välistegevuse vahendite ja Euroopa Investeerimispanga (EIP) kaudu sidusust soolise võrdõiguslikkuse ja kliima toetamise vahel, sealhulgas suurendades naiste ja naisorganisatsioonide osalemist valitsemises ja otsuste tegemises, nende juurdepääsu rahastamisele ja programmidele, mis toetavad naiste rolli kliimaalases juhtimises, ning konkreetsetele sektoritele, nagu põllumajandus ja metsandus, pöörates erilist tähelepanu põliselanikest naistele;

27. on mures selle pärast, kuidas COVID-19ga seotud reisi- ja muud piirangud võivad mõjutada õiglast ja tasakaalustatud osalemist COP26-l; kutsub COP26 eesistujariiki Ühendkuningriiki üles võtma kõik vajalikud meetmed, et tagada laialdane ja kaasav osalemine, järgides täielikult hügieenimeetmeid; on seisukohal, et tuleks teha kõik pingutused tagamaks, et kõik arengumaad, eelkõige vähim arenenud riigid ja väikesed arenevad saareriigid, saaksid COP26-l osaleda, ning kutsub eesistujariiki Ühendkuningriiki üles kõrvaldama pandeemiaga seotud tõkkeid, mis osalemist takistavad;

28. tuletab meelde, kui tähtis on kaasata ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni otsuste tegemise protsessi kõik riigid; rõhutab, et praegust ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooniga seotud otsustuste tegemise protsessi tuleb muuta, et paremini kaasata vaeste ja haavatavate riikide esindajaid; kutsub ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi ELi delegatsiooni veel kord üles tõhustama suhtlust haavatavate riikide esindajatega;

29. kinnitab veel kord oma toetust spetsiifilise huvide konflikti poliitika kehtestamisele ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osana ning kutsub komisjoni ja liikmesriike üles võtma selles protsessis juhtrolli;

30. on veendunud, et ELil on ajalooline vastutus olla nii oma kohustuste täitmise kui ka teiste abistamise poolest Pariisi kokkuleppe kõige eesrindlikum allakirjutanu ning ta peaks tunnistama oma kliima- ja keskkonnaalaseid kohustusi ja sellest tulenevalt tegutsema, näidates usaldusväärset eeskuju; tuletab meelde „ühiste, kuid diferentseeritud kohustuste ja vastavate võimete“ põhimõtet, mis annab liidule ja liikmesriikidele erilise vastutuse ja tegutsemissuutlikkuse;

Ambitsioonikas ELi kliimapoliitika ja pikaajaline visioon

31. peab tähtsaks Euroopa kliimamääruse vastuvõtmist; ootab, et Euroopa roheline kokkulepe ja pakett „Fit for 2030“ sisaldaksid ELi ja selle liikmesriikide jaoks vajalikke meetmeid Pariisi kokkuleppe täielikuks järgimiseks; peab äärmiselt oluliseks, et EL näitaks eeskuju ja saadaks COP26-l selge sõnumi, et ta on valmis suurendama oma riiklikult kindlaksmääratud panuseid ja panust Pariisi kokkuleppesse, ning nõuab teistelt osalistelt samasugust pühendumist;

32. rõhutab, et osa EList kuulub maailma piirkondadesse, mida kliimamuutused kõige enam mõjutavad; märgib, et Vahemere piirkond soojeneb 20 % kiiremini kui maailma keskmine ning et see piirkond on üks peamisi kliimamuutuste tulipunkte maailmas, kus prognooside kohaselt elab 20 aasta pärast 250 miljonit inimest veenappuses ( 18 ) ; rõhutab, et Vahemerest on saamas maailma kõige kiiremini soojenev meri ( 19 ) ja sellel on tagajärjed olulistele majandussektoritele ja kogu mere ökosüsteemile ning see toob kaasa pöördumatud muutused ökosüsteemis ja liikides; kutsub ELi üles kiiresti tegutsema ja tegema oma Vahemere piirkonna partneritega koostööd, et töötada välja mõjusad kohanemismeetmed ja olla leevendusmeetmete osas eestvedaja;

33. rõhutab, et Euroopa rohelise kokkuleppe edu sõltub sellest, kui hästi õnnestub selle standardeid ja norme partnerluses kolmandate riikidega kogu maailmas levitada; tuletab meelde nõukogu 2021. aasta jaanuari järeldusi ja komisjoni eesmärki tugevdada liidu rolli ülemaailmse osalejana; nõuab, et enne Aafrikas toimuvat COP27 töötataks välja toimiv ja sidus Euroopa rohelise kokkuleppe diplomaatia strateegia;

34. rõhutab, kui oluline on päriselt vähendada ELi ökoloogilist jalajälge, et täita meie ülemaailmseid kliimakohustusi; märgib siiski, et ametlik ELi näitaja meie praeguse ökoloogilise jalajälje mõõtmiseks puudub, ning kutsub komisjoni ja Euroopa Keskkonnaametit üles sellist näitajat vastu võtma;

35. palub veel kord, arvestades looduslike süsiniku sidujate olulist rolli kliimaneutraalsuse saavutamisel, et komisjon esitaks pärast Euroopa kliimamääruse vastuvõtmist ambitsioonika teaduspõhise ELi eesmärgi aastaks 2030, et kõrvaldada looduslikest süsiniku sidujatest kasvuhoonegaaside heitkogused – see peaks olema kooskõlas ELi elurikkuse strateegiaga aastani 2030 ja sätestatud õigusaktides; tuletab lisaks meelde, et heitkoguste kiire vähendamine peab jääma esmatähtsaks;

36. rõhutab vajadust integreerida kliimaeesmärgid kõikidesse ELi poliitikavaldkondadesse; nõuab tungivalt, et komisjon ajakohastaks mõjuhinnangute tegemise viisi kõigis ELi poliitikavaldkondades, et tagada Euroopa kliimamääruse artikli 6 lõike 4 täielik rakendamine; on seisukohal, et komisjoni hiljutises teatises „Parem õigusloome: ühendatud jõududega parema õigusloome poole“ ( 20 ) sisalduvad uued algatused, eelkõige põhimõtte „ei kahjusta oluliselt“ analüüsi lisamine mõjuhinnangutesse on esimene samm selles suunas;

37. rõhutab taastuvenergia ja energiatõhususe keskset rolli üleminekul kliimaneutraalsele majandusele; tunnustab taastuvate energiaallikate väljaarendamisel tehtud edusamme; võtab teadmiseks komisjoni ettepaneku taastuvenergia direktiivi läbivaatamise kohta paketi „Eesmärk 55“ raames ning rõhutab, kui oluline on suurendada taastuvenergia ja energiatõhususe eesmärke, et saavutada kliimaneutraalsus hiljemalt 2050. aastaks ja järgida Pariisi kokkulepet, kasutades ära taastuvenergia ja salvestamistehnoloogiate kulude praegust vähenemist;

38. võtab teadmiseks komisjoni ettepaneku vaadata paketi „Eesmärk 55“ raames läbi maakasutuse, maakasutuse muutuse ja metsanduse (LULUCF) raamistik ning rõhutab, kui oluline on suurendada looduslikke neeldajaid, julgustades leidma ökosüsteemipõhiseid lahendusi, võttes samal ajal arvesse eri ökosüsteemide väärtust bioloogilise mitmekesisuse jaoks ning süsinikukogust, mida jätkuvalt kõrvaldatakse ja säilitatakse, et saavutada kliimaneutraalsus hiljemalt 2050. aastaks;

39. on seisukohal, et kliimapoliitika ja sellega seotud energiapoliitika peaks kajastama uusimaid teadusandmeid ökosüsteemide ja erinevate süsinikureservuaaride kohta ning nende tõelist väärtust kliimamuutuste leevendamisel ja nendega kohanemisel; on arvamusel, et looduspõhised lahendused ja ökosüsteemipõhised lähenemisviisid ning ökosüsteemide ja bioloogilise mitmekesisuse taastamine ja säilitamine on kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohanemise võimaldamiseks hädavajalikud; nõuab rohkem andmeid alade kohta süsiniku- ja liigirikastes ökosüsteemides ja neist väljaspool ning kaitsekorraldus-, kaitse- ja taastamismeetmete kvaliteedi kohta, et anda teavet otsuste tegemiseks taastamisprioriteetide ning kliimamuutuste ja bioloogilise mitmekesisuse vähenemise vastu võitlemise meetmete ja poliitika kohta;

40. rõhutab, et kõiki kliimapoliitika meetmeid tuleks ellu viia kooskõlas õiglase ülemineku põhimõttega ja põhimõttega „saastaja maksab“, kaotades järk-järgult kõik keskkonnale kahjulikud toetused ning tehes tihedat koostööd kõigi sidusrühmadega, sealhulgas kodanikuühiskonna, sotsiaalpartnerite ja erasektoriga, jätmata kedagi kõrvale; on seetõttu seisukohal, et selleks, et saavutada kliimaneutraalsus kõikides ühiskonnasektorites õiglasel, kaasaval ja sotsiaalselt kestlikul viisil, on väga tähtis tagada rohkem läbipaistvust, tugevam sotsiaalne partnerlus ja kodanikuühiskonna kaasamine nii kohalikul, piirkondlikul, riiklikul kui ka ELi tasandil; tuletab meelde, et Euroopa kliimamääruse artiklis 10 on sätestatud vahendid, mille abil koostada vabatahtlikud soovituslikud sektoripõhised CO 2 heite vähendamise tegevuskavad kõige enam heidet tekitavatele sektoritele ELis, ning nõuab tungivalt, et komisjon teeks nende tegevuskavade hõlbustamiseks nende sektoritega koostööd;

41. rõhutab, et kliimamuutuste leevendamiseks või nendega kohanemiseks võetavad meetmed ei tohi kaasa tuua muude praeguste keskkonnaprobleemide teravnemist ega uute probleemide tekkimist ELis või kolmandates riikides; juhib sellega seoses tähelepanu keskkonnariskidele, mis on seotud kasvava nõudlusega teatavate kriitilise tähtsusega toorainete järele, mis on vajalikud üleminekuks vähese süsinikdioksiidiheitega majandusele või kliimatehnoloogiale, ning kutsub komisjoni üles võtma neid riske oma meetmetes arvesse ja püüdma neid kooskõlas ettevaatuspõhimõttega minimeerida;

42. on veendunud, et taasterahastu „NextGenerationEU“ ambitsioonikal rakendamisel kestliku poliitika kujul on mitmeid eeliseid, mis ergutavad majanduslanguse ajal majanduskasvu, näiteks uute töökohtade loomine, suuremad lühiajalised fiskaalkordajad ja suurem pikaajaline kulude kokkuhoid, ning see annab võimaluse näidata teistele riikidele kasu, mida nende majandus saab; julgustab komisjoni, nõukogu ja liikmesriike maksimeerima selle taasterahastu potentsiaali rohelisele majandusele ülemineku toetamisel;

43. rõhutab, et tuleks toetada kestlikku majanduskasvu ja uute keskkonnahoidlike tehnoloogiate arendamist, kuna need võivad olla kliimamuutuste leevendamise olulised tõukejõud;

Kliimamuutustega kohanemine, kahju ja kahjustused

44. kordab, et kohanemismeetmed on vältimatult vajalikud kõigi riikide jaoks, kui nad soovivad minimeerida kliimamuutuste negatiivset mõju ning saavutada vastupanuvõime kliimamuutustele ja kestliku arengu, ning märgib, et arenguriigid, eriti vähim arenenud riigid ja väikesed arenevad saareriigid on kliimamuutuste mõju suhtes eriti haavatavad; kutsub ELi ja liikmesriike üles tõhustama kohanemismeetmeid ning kaasama kohalikke omavalitsusi, et täielikult täita Pariisi kokkuleppest tulenevaid kohustusi ja tagada, et ELi kohanemispoliitika oleks kooskõlas ELi ülemaailmse juhtpositsiooniga kliimamuutuste leevendamisel; väljendab sellega seoses heameelt ELi uue kohanemisstrateegia üle, seoste üle ELi bioloogilise mitmekesisuse strateegiaga ja Euroopa kliimamäärusest tuleneva uue kohanemist käsitleva õigusraamistiku üle ning nõuab, et neid rakendataks ambitsioonikalt, sealhulgas nende rahvusvahelisi osi;

45. rõhutab, et komisjoni 24. veebruaril 2021. aastal vastu võetud ELi kliimamuutustega kohanemise strateegias on kirjas komisjoni eesmärk suurendada ressursse ja kasutada kohanemismeetmete jaoks veelgi rohkem raha ning et eriti tähtis on tagada, et rahalised vahendid jõuaksid arengumaade kõige haavatavamate kogukondadeni;

46. väljendab heameelt kliimamuutustega kohanemise uue reguleeriva raamistiku üle, mis on sätestatud Euroopa kliimamääruse artiklis 4; rõhutab, et kohanemisvõime suurendamiseks, vastupanuvõime tugevdamiseks ja kliimamuutuste suhtes haavatavuse minimeerimiseks on vaja täiendavaid reguleerivaid meetmeid koos selgete eesmärkide ja vahe-eesmärkidega;

47. rõhutab, et kuigi kliimamuutused on ülemaailmne probleem, mõjutab see iga piirkonda erinevalt ning et kohaliku tasandi juhtorganid, kes on elanikkonnale lähemal, on seetõttu sageli kõige asjakohasemad üksused probleemi lahendamiseks vajaliku kohanemisstrateegiate väljatöötamiseks;

48. rõhutab, et roheline taristu aitab looduskapitali kaitse, looduslike elupaikade ja liikide kaitse, hea ökoloogilise seisundi, veemajanduse ja toiduga kindlustatuse kaudu kliimamuutustega kohanemisele kaasa;

49. rõhutab, et kõrbestumisel on laastav keskkonna-alane, sotsiaalne ja majanduslik mõju ning selle probleemiga tegelemiseks ja selle nähtuse ennetamiseks ning sellega kohanemiseks on vaja ühiseid lähenemisviise; rõhutab seetõttu, kui tähtis on vee kättesaadavus kliimamuutuste leevendamise ja nendega kohanemise seisukohast, kuna lisaks süsinikku koguvate ja säilitavate taimede kasvu võimaldamisele parandab vesi mullas mikroorganismide elu, suurendab orgaanilise aine sisaldust mullas ja kokkuvõttes süsiniku sidumise võimet; rõhutab, et kliimamuutustega kohanemisel tuleb veemajandusele suurt tähelepanu pöörata; rõhutab, et ELi veepoliitika raamdirektiivi ( 21 ) tuleb kiiresti ja täielikult rakendada, et saavutada selle eesmärgid ja seda ressurssi paremini hallata;

50. rõhutab, et on ülimalt tähtis mõista vee tõelist väärtust ja selle rolli kliimamuutuste leevendamisel ja nendega kohanemisel, et tegeleda kliima mõjuga vee kvaliteedile ja saavutada kliimaneutraalsus; tunnistab, et veeallikate mitmekesistamine, veekasutuse tõhusus, vee ringmajandus, looduspõhised lahendused, digitaalsed lahendused vee seireks, järelevalveks ja analüüsiks ning juurdepääs joogiveele ja kanalisatsioonile aitavad vähendada saastet ja CO 2 heidet;

51. rõhutab, et Pariisi kokkuleppe preambulis tunnistatakse, et toiduga kindlustatuse tagamine ja nälja kaotamine on esmatähtis ning toiduainete tootmissüsteemid on kliimamuutuste kahjuliku mõju suhtes haavatavad; tuletab meelde, et ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni artikli 2 lõike 1 punktis b on sätestatud, et kliimamuutuste negatiivsete mõjudega kohanemist tuleb parandada, vastupanuvõimet kliimamuutustele suurendada ja kasvuhoonegaaside heitkoguseid vähendada nii, et see ei ohustaks toidutootmist; kutsub kõiki osalisi üles võtma toiduga kindlustatust oma riiklikes kohanemiskavades piisavalt arvesse;

52. rõhutab, et kliimariskide ning kohanemisvajaduste ja -meetmete hindamisel on tähtis mitut ohtu arvestav ja süsteemitasandi lähenemisviis ning et on vaja parandada riskiteadliku kohanemise mõõtmise parameetreid ja suurendada riikidele antavat tehnilist ja rahalist toetust, et töötada välja pangakõlblikke projekte, mis teeksid kliimamuutustega kohanemise jaoks vajalikud suuremad rahalised vahendid kättesaadavamaks;

53. toetab ülemaailmse kohanemiseesmärgi läbivaatamist ja rõhutab, et see peab andma mõõdetavaid tulemusi, mis põhinevad põhjalikul arusaamisel riskidest mitmel tasandil, järjepidevate ja võrreldavate andmete kättesaadavusel ning aja jooksul vastupanuvõime valdkonnas tehtud kvantitatiivsete ja kvalitatiivsete edusammude kasutamisel;

54. kutsub COP26 üles täielikult rakendama COP25-l algatatud kahju ja kahjustusi käsitlevat Santiago võrgustikku, et see hoogustaks tehnilise abi andmist arenguriikidele, et vältida, minimeerida ja käsitleda kahjusid ja kahjustusi, ning täidaks ülesandeid, mis põhinevad arengumaade kõige levinumatel probleemidel ja puudustel, sealhulgas suutlikkuse ja toetuse puudumine; on veendunud, et Santiago võrgustiku toimimine tuleks integreerida ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni struktuuridesse ning seda peaksid eeldatavasti ja usaldusväärselt rahastama arenenud riigid, tuginedes ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste ja vaatlejate panusele;

55. märgib, et Pariisi kokkuleppe artiklis 8 (kahju ja kahjustuste kohta) on sätestatud, et lepinguosalised peaksid tegelema kliimamuutuste tagajärgedest tingitud kahju ja kahjustustega koostööpõhiselt; rõhutab seetõttu, kui olulised on toetavad ülemaailmsed meetmed kliimamuutuste mõju suhtes eriti haavatavates piirkondades, nagu rannikualad ja saared, ning seal, kus kohanemisvõime on piiratud;

56. rõhutab, et kliimamuutused ja keskkonnaseisundi halvenemine on üha enam seotud sundrände põhjustega; avaldab toetust kahju ja kahjustusi käsitleva Varssavi rahvusvahelise mehhanismi (WIM Excom) ümberasumisega tegelevale rakkerühmale ning kutsub seda üles oma tegevust tõhustama ja tagama, et vähim arenenud riike ja väikeseid arenevaid saareriike kaasataks rohkem; nõuab, et tulevastel osaliste konverentsidel pöörataks kliimast tingitud sundrändele suuremat tähelepanu;

Looduspõhised lahendused ja ökosüsteemipõhised kliimamuutuste käsitused

57. tuletab meelde, et kliimamuutused on elurikkuse vähenemise ja mulla degradeerumise üks peamisi otseseid põhjustajaid ning et elurikkuse vähenemine ja kliimamuutused on omavahel seotud ja süvendavad üksteist, kujutades endast meie planeedile võrdset ohtu; rõhutab, et kliimamuutuste negatiivne mõju loodusele ja elurikkusele, ökosüsteemidele, vee kättesaadavusele, ookeanidele ja toiduga kindlustatusele muutub prognooside kohaselt järgmistel aastakümnetel kriitiliseks; kordab, et suure süsinikusisaldusega ökosüsteemide, nagu turbaalad, märgalad, karjamaad ja sinise süsiniku ökosüsteemid, nagu sooldunud märgalad, mererohud ja mangroovid, ning puutumatute metsade range säilitamine ja taastamine on kohese mõjuga lahendusvariant ning pakub mitmesuguseid leevendamis- ja kohanemisvõimalusi; arvestades, et kui sinise süsiniku ökosüsteemid lagunevad või hävivad, paiskavad nad õhku ja ookeani süsinikku, mida nad on talletanud juba sajandeid ja millest saab seejärel kasvuhoonegaaside heite allikas; rõhutab, et mõned kliimakriisi leevendavad meetmed võivad elurikkust kahjustada, ning toonitab, et kliimakriisi ja elurikkuse vähenemise kriisi tuleb käsitleda koos; teeb seetõttu ettepaneku luua ühine bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni ja ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni piisavalt rahastatav tööprogramm, et teha kindlaks koostoimemeetmed ja neid soodustada;

58. rõhutab, et vaatamata ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioonis ja bioloogilise mitmekesisuse konventsioonis jõutud üha suuremale üksmeelele, et riiklikul ja kohalikul tasandil on vaja võtta integreeritud meetmeid nii elurikkuse kui ka kliimakriiside ühiseks lahendamiseks, puuduvad paljude riikide kliimaalastes lubadustes ja riiklikes strateegiates ikka veel looduspõhised lahendused; on seisukohal, et mitut sidusrühma hõlmav looduspõhiste lahenduste platvorm võiks aidata suurendada elurikkust ja kliimamuutusi käsitlevate mitmepoolsete rahvusvaheliste konventsioonide koostoimet ning toetada ÜRO kestliku arengu eesmärkide saavutamist;

59. rõhutab, et ELi elurikkuse strateegia aastani 2030 ja kliimameetmed vajavad nii kliimamuutuste leevendamise kui ka nendega kohanemise eesmärgil koostoimet;

60. tuletab ka meelde bioloogilise mitmekesisuse olulist rolli, mis võimaldab inimestel võidelda globaalse soojenemise vastu ja sellega kohaneda ning suurendada oma vastupanuvõimet; rõhutab, et bioloogilise mitmekesisuse konventsioonis esitatud ökosüsteemipõhised käsitused ja looduspõhised lahendused kasutavad ära looduse ja elurikkuse potentsiaali vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid ja aidata meil kohaneda kliimamuutuste mõjuga ning et need on kõigile kasulikud lahendused, mis hõlmavad ökosüsteemiteenuste ja -funktsioonide kaitsmist, taastamist ja säästvat majandamist, et lahendada ühiskonna probleeme ja edendada inimeste heaolu; rõhutab, et looduspõhised lahendused võivad olla kõige mõjusamad siis, kui need on kavandatud pikaks ajaks ega ole keskendunud üksnes kitsalt süsinikdioksiidi kiirele sidumisele ( 22 )

61. Tervitab COP26 eesistujariigi algatust käivitada metsa-, põllumajandus- ja toorainekaubanduse dialoog, mis toob kokku peamised põllumajandustooteid eksportivad riigid ja neid tooteid tarbivad riigid, et arutada, kuidas muuta see protsess säästvamaks; tuletab meelde oma seisukohti, mida on üksikasjalikult kirjeldatud Euroopa Parlamendi resolutsioonis ELi õigusraamistiku kohta ELi põhjustatava ülemaailmse raadamise peatamiseks ja tagasipööramiseks ( 23 ) ning mis tuleks lisada ELi panusesse; palub komisjonil esitada viivitamata ettepanek ELi õigusraamistiku kohta, mis põhineb kohustuslikul hoolsuskohustusel, mis tagab, et väärtusahelad on kestlikud ning ELi turule lastavad tooted või kaubad ei tuleneks metsade raadamisest, metsa seisundi halvenemisest, ökosüsteemi muutumisest või halvenemisest või inimõiguste rikkumisest ega põhjustaks seda; märgib, et sellist ELi õigusraamistikku tuleks laiendada ka muudele suure süsinikuvaru ja elurikkusega ökosüsteemidele peale metsade, nagu mere- ja rannikuökosüsteemid, märgalad, turbaalad ja savannid, et vältida surve ümbersuunamist nendele ökosüsteemidele;

62. juhib tähelepanu asjaolule, et potentsiaalseid igikeltsa heitkoguseid ei ole ülemaailmsetes heitkoguste arvestustes täielikult arvesse võetud ning need ei sisaldu riiklikult kindlaksmääratud panustes; rõhutab vajadust kiirendada teadusalaseid pingutusi, et täpsemalt hinnata Arktika soojenemisest tuleneva CO 2 ja metaani heitkoguste suurenemise tõenäolist ulatust ja et oleks kergem teha suuremaid eesmärke seadvaid otsuseid, mida on vaja ülemaailmse temperatuuri hoidmiseks Pariisi kokkuleppe eesmärkide raames; kutsub ELi üles algatama ja juhtima ülemaailmset igikeltsa koalitsiooni, mille eesmärk on rahastada teadusuuringuid, et paremini hinnata probleemi praegust olukorda, ning rahastada meetmeid, et ohjeldada igikeltsa sulamist;

63. rõhutab, et taastamisprioriteetide üle otsustamiseks on vaja põhjalikult kaardistada süsiniku- ja loodusrikkad alad, nende majandamise mõju ja kvaliteet, elupaikade seisund ja muud tegurid;

64. kutsub komisjoni ja liikmesriike üles tagama, et liidu turu- ja tarbimisharjumused ei avaldaks metsadele, looduslikele ökosüsteemidele ja elurikkusele ega põlisrahvaste ja kohalike kogukondade õigustele kahjulikku mõju;

65. tunnistab 2021. aasta oktoobris Hiinas Kunmingis toimuva bioloogilise mitmekesisuse konverentsi tähtsust; rõhutab, et selleks, et kaitsta üleilmset elurikkust, mis on asendamatu väärtusega, peatada selle vähenemine ja taastada see võimalikult suures mahus, on vaja tugevamat, siduvat ja suuremate sihtidega rahvusvahelist raamistikku; on veendunud, et selline raamistik peaks põhinema eesmärkidel, kvantifitseeritavatel näitajatel, tulemuslikel seiremehhanismidel ja kindlatel kohustustel, hõlmama riiklikult kindlaksmääratud panust ja muid sobilikke meetmeid, finantskohustusi, paremaid suutlikkuse suurendamise tagatisi ja iga viie aasta tagant toimuva läbivaatamise mehhanismi rõhuga kõrgel kvaliteedil ning keskenduma eesmärkide suurendamisele; kordab oma ELile esitatud nõudmist nõuda läbirääkimistel ELi-siseste sihtidega võrreldavate suurte eesmärkide kehtestamist, sealhulgas 30 % suuruse õiguslikult siduva rahvusvahelise ülemaailmse taaste- ja kaitse-eesmärgi seadmist 2030. aastaks, mis peegeldaksid ELi elurikkuse strateegias aastani 2030 seatud ELi-siseseid eesmärke;

66. rõhutab sellega seoses, et kestliku arengu eesmärkide rakendamise 2018. aasta ülevaates ( 24 ) jõuti järeldusele, et kestliku arengu 15. eesmärgi seireraamistik ei sisalda olulisi kvaliteediaspekte, mis on olulised sisukamate tulemuste saavutamiseks, ning et see viitab lisanäitajate vajadusele sellistes valdkondades nagu metsade puutumatus, kaitsealade majandamise tulemuslikkus ja elurikkuse sisuline integreerimine muudesse protsessidesse;

67. rõhutab, et kliimamehhanismid sõltuvad ookeanide ja mereökosüsteemide tervisest, mida praegu mõjutavad globaalne soojenemine, reostus, mere elurikkuse ülekasutamine, hapestumine, hapnikutaseme vähenemine ja rannikualade erosioon; rõhutab, et IPCC tuletab meelde, et ookeanid on osa kliimamuutuste tagajärgede leevendamise ja nendega kohanemise lahendusest;

68. rõhutab, et 2020. aasta järgne ülemaailmne elurikkuse raamistik peaks seadma osalistele kohustuse näha Pariisi kokkuleppe täitmiseks ette looduspõhised lahendused, mis kaitsevad ja taastavad elurikkust ja ökosüsteemi terviklikkust, nii riiklikesse elurikkuse strateegiatesse ja tegevuskavadesse kui ka riiklikult kindlaksmääratud panustesse;

69. tunnistab, et heas seisundis muld kui suurim maismaa süsiniku siduja mängib kliimamuutuste leevendamisel olulist rolli; kutsub liikmesriike taas üles tugevdama oma riiklikes energia- ja kliimakavades ning eelkõige põllumajanduse ning maakasutuse, maakasutuse muutuse ja metsanduse (LULUCF) suhtes kohaldatavates meetmetes muldade taastamist ja kestlikku kasutamist kliimapoliitika vahendina ning säilitama, taastama ja täiustama süsiniku sidujaid (eriti süsinikurikastel rohumaa- ja turbamuldadel) ning võtma põllumajanduspoliitikas ka meetmeid kestliku mullakasutuse edendamiseks ja põllumajanduse heitkoguste vähendamiseks; kordab oma üleskutset komisjonile esitada seadusandlik ettepanek, et luua kogu ELi hõlmav mullakaitse ja mulla säästva kasutamise ühine õigusraamistik, milles käsitletakse kõiki peamisi mulda ähvardavaid ohte;

Kliimameetmete kestlik rahastamine

70. toonitab, et EL ja selle liikmesriigid on avalikus sektoris maailma suurimad kliimameetmete rahastajad; tunnistab kliimameetmete rahastamise tähtsust, kuna paljudel arenguriikidel on tingimuslikud riiklikult kindlaksmääratud panused, mille saavutamine sõltub rahalisest toetusest; väljendab seetõttu heameelt COP24-l vastu võetud otsuse üle seada alates 2025. aastast uus eesmärk, mis on kõrgema sihiga kui praegune kohustus kulutada alates 2020. aastast 100 miljardit USA dollarit aastas, kuid peab murettekitavaks, et arenenud riikide tegelikud panused jäävad iga-aastasest ühisest 100 miljardi USA dollari eesmärgist kaugele maha, ning kutsub üles seda puudujääki kõrvaldama; nõuab tungivalt, et EL ja selle liikmesriigid suurendaksid pingutusi kliimamuutustega seotud rahvusvaheliseks rahastamiseks arenguriikides ning koostaksid rahvusvahelise tegevuskava, milles esitatakse iga arenenud riigi õiglane osa 100 miljardi USA dollari suurusest rahalisest kohustusest ja mehhanismid, et tagada lubaduste muutmine tegudeks; ootab, et tärkava turumajandusega riigid aitaksid alates 2025. aastast kliimamuutuste vastu võitlemise rahvusvahelisi meetmeid rohkem rahastada; toetab sellega seoses läbirääkimiste alustamist uue finantseesmärgi üle 2025. aastale järgnevaks perioodiks, uurides võimalust kasutada eesmärkide maatriksit, milles on eraldi alleesmärgid, sealhulgas toetustel põhineva rahastamise jaoks, ning mis kajastab kliimamõjude kasvavat tõsidust ja kliimameetmete täieliku kiirendamise kiireloomulisust praeguse kümnendi jooksul;

71. rõhutab, et finantsvood on kliimamuutustega kohanemiseks üliolulised; rõhutab, kui oluline on rakendada üleilmset kohanemiseesmärki ja võtta arenguriikides kasutusele uued ulatuslikud kohanemist hõlbustavad rahalised vahendid; nõuab, et EL ja selle liikmesriigid võtaksid endale kohustuse suurendada märkimisväärselt kliimamuutustega kohanemise rahastamist, et saavutada tasakaal kliimamuutustega kohanemise ja nende leevendamise rahastamise vahel, seades prioriteediks toetustel põhineva rahastamise, ning valmistaksid ette asjakohased kohustused, mida COP26-l võetakse;

72. kinnitab, et süsinikdioksiidi kohandusmehhanismist saadavat tulu võiks kasutada arengumaades kliimamuutustega seotud rahastamise suurendamiseks, eelkõige kohanemise eesmärgil, kuid ka nende eksport- ja siseturul müüdavate toodete CO 2 -mahukuse vähendamiseks;

73. tunnistab vajadust teha edusamme kahju ja kahjustuste küsimuses, mille jaoks tuleks Varssavi rahvusvahelise mehhanismi raames koguda avaliku sektori innovaatiliste rahastamisallikate kaudu piisavaid lisavahendeid ning mille jaoks EL peaks toetama COP26 mandaadi andmist Varssavi rahvusvahelise mehhanismi uuele tegevus- ja tugiekspertide rühmale (ASEG), et see uuriks selliste allikate kasutamist ja et nende kasutamist jätkataks;

74. juhib tähelepanu asjaolule, et COVID-19 kriis on taas näidanud, et ülemaailmsete probleemide lahendamisel sõltume me üksteisest, ning et seda tuleks näha häirekellana, et võtta suuremate sihtidega ja kollektiivsemaid meetmeid; rõhutab vajadust suurendada vastupidavust, võttes arvesse kõiki praegusest kriisist saadud ebapiisavate hädaolukorra lahendamise plaanide ja hädaolukordadele reageerimise suutlikkusega seotud õppetunde; hoiatab, et COVID-19 kriis vähendab edu kestliku arengu eesmärkide saavutamisel, suurendab arenguriikides äärmist vaesust ja on suurendanud võlataset; rõhutab, et ülemaailmse keskkonnahoidliku taastumise hõlbustamiseks tuleb kliimamuutustega seotud rahastamist märkimisväärselt suurendada ja leida rahvusvahelistel foorumitel kolmandate riikide võlakoorma vähendamiseks kiiresti elujõulisi lahendusi;

75. peab hädavajalikuks, et suured rahvusvahelised finantseerimisasutused võtaksid maailmamajanduse CO 2 heite edukaks vähendamiseks kiiresti kasutusele keskkonnahoidliku rahastamise ja arendaksid seda edasi; tuletab meelde EIP rolli ELi kliimapangana ning hiljuti vastu võetud kliimapanga tegevuskava ja ajakohastatud energialaenude poliitikat; nõuab tungivalt, et mitmepoolsed arengupangad, sealhulgas EIP, ja arengut rahastavad asutused rahastaksid kliimainvesteeringuid rohkem, viiksid oma portfellid kooskõlla Pariisi kokkuleppega ning toetaksid arenguriikide keskkonnahoidlikku, kaasavat ja vastupidavat COVID-19st taastumist; juhib tähelepanu vajadusele luua platvormid ja vahendid, mille kaudu saaks edendada ja jagada kestliku taastumise parimaid tavasid ning hõlbustada praktilist koostööd kasvuhoonegaaside heitkoguste lahutamisel majanduskasvust, suurendades samal ajal jõukust; nõuab, et töötataks välja ja toetataks ülemaailmset kokkulepet kestliku rahastamise põhimõtete, sealhulgas rahvusvaheliste finantsaruandlusstandardite kestlike raamatupidamisstandardite kohta;

76. väljendab heameelt, et Pariisi kokkuleppe täitmisel kasutatakse ka edaspidi kohanemisfondi; tunnistab selle fondi tähtsust kliimamuutuste suhtes kõige haavatavamate kogukondade jaoks ja märgib, et alates aastast 2010 on fondist eraldatud rohkem kui 830 miljonit USA dollarit kliimamuutustega kohanemise ja vastupanuvõime projektide ja programmide jaoks, sealhulgas rohkem kui 120 konkreetse kohaliku projekti jaoks arengumaade kõige haavatavamates kogukondades kogu maailmas; rõhutab siiski, et see summa ei ole piisav, ning kutsub doonorriike üles oma sissemakseid kohanemisfondi märkimisväärselt suurendama, kasutades prognoositavamat ja mitut aastat hõlmavat lähenemisviisi;

77. kordab, et fossiilkütuste ja muud keskkonnale kahjulikud toetused tuleb ELis ja kogu maailmas kiiresti kaotada; märgib, et fossiilkütuste toetused ELis ulatuvad ligikaudu 50 miljardi euroni, ning kutsub kõiki liikmesriike üles rakendama konkreetseid poliitikameetmeid, ajakavasid ja meetmeid, et kaotada järk-järgult kõik otsesed ja kaudsed fossiilkütuste toetused hiljemalt 2025. aastaks; kutsub kõiki teisi osalisi üles sarnaseid meetmeid võtma;

78. toetab rahandusministrite kliimameetmete koalitsiooni tööd ja julgustab kõiki valitsusi võtma omaks koalitsiooni kohustus viia kõik rahandusministrite pädevusse kuuluvad poliitikameetmed ja tavad kooskõlla Pariisi kokkuleppe eesmärkidega ning võtta kasutusele tõhus CO 2 heite maksustamine, nagu on ette nähtud Helsingi põhimõtetes;

79. rõhutab erasektori, sealhulgas ettevõtete ja finantsturgude olulist rolli majanduse suunamisel Pariisi kokkuleppega kooskõlas olevale rajale; väljendab heameelt COP26 erasektori rahastamiskeskuse (COP26 Private Finance Hub) algatuse üle, milles keskendutakse erasektori rahalisi vahendeid kaasava süsteemi loomisele, et toetada meie majanduse kliimaneutraalsusele ümberkorraldamist; kiidab heaks üldsuse laialdase huvi kestlike investeeringute vastu ja tema kaasatuse nendesse; väljendab heameelt selle üle, et suured rahvusvahelised finantseerimisasutused on üha aktiivsemalt kaasatud keskkonnahoidliku rahanduse arendamisse, ning peab hädavajalikuks seda suundumust edendada, et saavutada maailmamajanduses edukas CO 2 heite vähendamine; väljendab heameelt finantseerimisasutuste koalitsiooni Glasgow Finance Alliance for Net Zero üle ja selle võetud kohustuse üle teha teaduspõhiste kriteeriumide alusel ülemaailmsed investeeringud, et saavutada hiljemalt 2050. aastaks netonullheide;

80. rõhutab asjaolu, et puhta arengu mehhanism ei ole tegelikult suutnud heitkoguseid veelgi vähendada; kutsub osalisi üles kaaluma puhta arengu mehhanismi viivitamatut lõpetamist; rõhutab, et puhta arengu mehhanismi jätkamine kahjustaks Pariisi kokkulepet ja ühiseid kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks tehtavaid pingutusi;

81. rõhutab, et varem loodud vanu arvestusühikuid ei tohi Pariisi kokkuleppe täitmisel kasutada; rõhutab, et vanu arvestusühikuid ei tohi 2020. aasta järgsete kliimaeesmärkide saavutamiseks kasutada;

82. rõhutab, et kliima ja kestlikkusega seotud finantsteabe avalikustamist finantseerimisasutuste ja äriühingute poolt on vaja täiendada ja edendada;

Kõigi sektorite terviklik tegevus

83. rõhutab asjaolu, et transpordisektor on ainus sektor, kus heitkogused ELi tasandil on alates 1990. aastast suurenenud, ning see ei ole kooskõlas kliimaneutraalsust käsitleva pikaajalise eesmärgiga, mis nõuab heitkoguste suuremat ja kiiremat vähendamist kõigis ühiskonnasektorites, kaasa arvatud lennundus- ja merendussektoris; on seisukohal, et riiklikult kindlaksmääratud panuste ja Pariisi kokkuleppega nõutavate kogu majandust hõlmavate kohustuste kooskõla tagamiseks tuleks osalistel soovitada arvata rahvusvahelisest laevandusest ja lennundusest pärinev heide oma riiklikult kindlaksmääratud panustesse ning leppida rahvusvahelisel, piirkondlikul ja riikide tasandil kokku meetmetes ning rakendada meetmeid, mille abil vähendada neist sektoritest pärit heitkoguseid, sealhulgas lennundusest tulenevat muud kui CO 2 -ga seotud mõju; kordab sellega seoses vajadust reguleerida neid sektoreid ELi heitkogustega kauplemise süsteemi (ETS) raames, mis võiks samuti olla eeskujuks paralleelsele tegevusele, toetades suuremaid ülemaailmseid ambitsioone rahvusvahelisel tasandil, sealhulgas Rahvusvahelises Mereorganisatsioonis (IMO) ja Rahvusvahelises Tsiviillennunduse Organisatsioonis (ICAO); väljendab muret rahvusvahelisest laevandusest ja lennundusest tulenevate heitkoguste vähendamise liiga aeglase edenemise pärast IMOs ja ICAOs; juhib tähelepanu asjaolule, et lennunduse arvele langeb ligikaudu 2,1 % ülemaailmsest CO 2 heitest; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles tegema kõik endast oleneva, et tugevdada rahvusvahelisest lennundusest tuleneva süsinikdioksiidi vähendamise ja kompenseerimise skeemi (CORSIA) ning toetada seda, et ICAO võtaks vastu pikaajalise eesmärgi vähendada sektorisisest heidet, säilitades samal ajal ELi seadusandliku autonoomia heitkogustega kauplemise süsteemi direktiivi rakendamisel;

84. tuletab meelde, et Rahvusvahelise Energiaagentuuri andmetel peavad 2050. aastaks seatud nullheite eesmärgi saavutamiseks olema kõik uued maailmas turule lastavad sõiduautod 2035. aastaks heitevabad; rõhutab lisaks, et selleks, et Euroopa oleks 2050. aastaks kliimaneutraalne, peavad peaaegu kõik Euroopa teedel sõitvad autod olema selleks ajaks heitevabad; rõhutab, et transpordisektor võib olla taastuvenergia kasutuselevõtu oluline hõlbustaja; rõhutab rolli, mida elektromobiilsus võib energia- ja transpordisektori aruka integreerimise valdkonnas täita, suurendades paindlikkust, ning toonitab nutilaadimise kasutuselevõtu tähtsust kogu ELis;

85. märgib, et aastatel 2012–2018 suurenes laevanduse tahmaheide maailmas 12 % ja ajavahemikul 2015–2019 Arktikas 85 %; rõhutab, et tahmaheide moodustab hinnanguliselt umbes 21 % laevanduse heitkogustest 20 aasta jooksul; võttes arvesse kliimamuutustega võitlemise pakilisust ja eelkõige Arktika sulamise murettekitavat kiirust; nõuab viivitamata meetmete võtmist Arktika laevandusest pärit tahmaheite praeguse suurenemise peatamiseks; mõistab teravalt hukka asjaolu, et Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni poolt vastu võetud raske kütteõli kasutamise keeld Arktikas sisaldab liiga palju lünki ja on muutunud Arktika kaitsmisel ebatõhusaks; nõuab tungivalt, et komisjon tagaks, et kõik laevad, mis külastavad ELi sadamaid ja reisivad Arktikas või selle läheduses, lähevad üle puhtamatele destillaatidele ja paigaldavad tahmafiltrid, mis vähendaks tahmaheidet rohkem kui 90 %;

86. juhib tähelepanu asjaolule, et 2012. aastal tekitas laevandus ligikaudu 2,5 % ülemaailmsest kasvuhoonegaaside heitest ( 25 ) ; väljendab muret selle pärast, et laevandus on vabastatud nii rahvusvahelistest (ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioon) kui ka ELi kliimaeesmärkidest, ning juhib tähelepanu asjaolule, et kui seda ei kontrollita, suureneb see heide aastatel 2018–2050 prognooside kohaselt kuni 50 % ( 26 ) ; väljendab heameelt asjaolu üle, et IMO võttis 2018. aastal vastu esialgse strateegia laevade kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks, mille kohaselt peaks heide saavutama kõrgeima taseme niipea kui võimalik ja vähenema 2050. aastaks vähemalt 50 % võrreldes 2008. aastaga, samal ajal jätkatakse jõupingutusi nende täielikuks kaotamiseks, kuid väljendab muret seni tehtud aeglaste edusammude pärast ning nõuab tungivalt, et IMO võtaks kiiremini ambitsioonikaid meetmeid lühikeses ja keskpikas perspektiivis;

87. tuletab meelde, et linnadel on kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamisel keskne roll; rõhutab, et linnad peavad võtma rohelisele majandusele üleminekul juhtrolli nii kohalikul kui ka ülemaailmsel tasandil; nõuab, et komisjon kaaluks konkreetseid meetmeid linnade CO 2 heite vähendamiseks, mis tuleks viia ellu koostöös tööstuse, kodanike ja kohalike ametiasutustega; rõhutab asjaolu, et linnad võivad olla uute tehnoloogiate hälliks elektrifitseerimise, automatiseerimise ja digiteerimise valdkonnas, toetades innovatsiooni ja esimesi teerajajaid;

88. rõhutab vajadust ühendada jõupingutused, et teha edusamme nii kliimamuutuste kui ka õhukvaliteedi valdkonnas; on seisukohal, et vaja on terviklikku lähenemisviisi, et vähendada heitkoguseid tekkekohas kõikides sektorites, eelkõige maantee- ja meretranspordis, lennunduses, tööstusrajatistes, hoonetes, põllumajanduses ja energiatootmises, et kaitsta paremini meie kodanike ja meie planeedi tervist;

89. tuletab meelde, et 23 % ülemaailmsest kasvuhoonegaaside heitest ja ligikaudu 10 % ELi kasvuhoonegaaside heitest pärineb põllumajandusest, ning tõdeb, et põllumajandussektoris on potentsiaal kasvuhoonegaaside heite vähendamiseks märkimisväärne, samuti saab see sektor anda positiivse panuse võitlusse kliimamuutuste vastu CO 2 sidumise suurendamise näol; rõhutab, et üleminek regeneratiivsele põllumajandusele, lühematele tarneahelatele ning tervislikumale, tasakaalustatumale ja kestlikumale toitumisele, sealhulgas säästvalt toodetud taimede ja taimse toidu suurema tarbimise kaudu, aitaks märkimisväärselt vähendada põllumajandusheidet, vähendades samal ajal survet maakasutusele ja aidates taastada ökosüsteeme;

90. märgib, et agroökoloogia suurt kasu kliimale, bioloogilisele mitmekesisusele ja toiduga kindlustatusele on sedastatud valitsustevahelise kliimamuutuste paneeli (IPCC) ja valitsustevahelise bioloogilist mitmekesisust ja ökosüsteemi teenuseid käsitleva teaduslik-poliitilise foorumi (IPBES) aruannetes, samuti õigusega toidule tegeleva ÜRO eriraportööri ning ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni juhitava rahvusvahelise arengule suunatud põllumajandusteaduste ja tehnoloogia hindamise institutsiooni poolt; kordab, et agroökoloogia ja põllumajanduslik pereettevõtlus tuleks seada kliimameetmete keskmesse;

91. märgib, et umbes 60 % maailma metaanist pärineb sellistest allikatest nagu põllumajandus, prügilad, reoveerajatised ning fossiilkütuste tootmine ja torutransport; tuletab meelde, et metaan on võimas kasvuhoonegaas, mis on 20 aasta lõikes 80 korda võimsam kui CO 2 , ning metaan on süsinikdioksiidi järel suuruselt teine kliimamuutusi põhjustav tegur; rõhutab seetõttu metaaniheite kohese ja kiire vähendamise tähtsust käesoleval kümnendil kui üht kõige tõhusamat vahendit ELi kliimameetmete jaoks; märgib, et metaani heitkoguste vähendamiseks on juba olemas palju kulutõhusaid tehnoloogiaid ja tavasid, eriti energiasektoris; märgib, et metaaniheite vähendamine täiendab süsinikdioksiidi heitkoguste vajalikku vähendamist ja et Pariisi kokkuleppega nõutud heitkoguste kärbetest 15 % oleks juba praegu saavutatav odava ja tehniliselt teostatava metaaniheite vähendamisega; väljendab sellega seoses heameelt metaaniheite vähendamist käsitleva uue ELi strateegia üle, mille komisjon esitas 2020. aasta oktoobris, ning kutsub kõiki osalisi üles võtma kiiresti ambitsioonikaid meetmeid metaaniheite märkimisväärseks vähendamiseks; kutsub komisjoni üles esitama ettepaneku õiglase, tervikliku ja selge õigusraamistiku kohta, millega kehtestatakse siduvad meetmed ja metaani vähendamise eesmärgid, mille tulemusel väheneb metaaniheide ELis 2030. aastaks märkimisväärselt; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles juhtima metaani heitkoguste vähendamise alast rahvusvahelist koostööd ja koordineerimist ning juhtima COP26-l ülemaailmset kokkulepet metaani heitkoguste vähendamise kohta, milles määratakse kindlaks uued ambitsioonid ülemaailmse metaaniheite vähendamiseks kooskõlas valitsustevahelise kliimamuutuste rühma 1,5 o C aruande, ÜRO Keskkonnaprogrammi ülemaailmse metaani hindamise aruande ja valitsustevahelise kliimamuutuste rühma kuuenda hindamisaruandega;

92. tuletab meelde, et nagu on märgitud 2030. aasta kliimaeesmärgi kava mõjuhinnangus ( 27 ) , nõuab 2030. aastaks kasvuhoonegaaside heite vähemalt 55 %-lise vähendamise eesmärk metaaniheite vähendamist kooskõlas Pariisi kokkuleppe eesmärkidega;

93. toetab komisjoni püüdlusi toetada rahvusvahelisel tasandil õiguslikult siduva raamistiku loomist metaani heitkoguste vähendamiseks ÜRO raames;

94. tervitab USA Bideni administratsiooni ja Hiina presidendi Xi Jinpingi väljakuulutatud kavatsust ratifitseerida Montreali protokolli Kigali muudatus, mis koos fluoritud kasvuhoonegaase käsitlevate ELi eeskirjade eelseisva läbivaatamisega kujutab endast ainulaadset võimalust tuua maailm lähemale Pariisi kokkuleppe eesmärkide saavutamisele; kutsub komisjoni üles esitama 2021. aasta lõpuks fluoritud gaaside määruse põhjaliku läbivaatamise, et kiirendada fluorosüsivesinike järkjärgulist kasutuselt kõrvaldamist; on veendunud, et lisameetmeid tuleks võtta ka väävelheksafluoriidi (SF 6 )kasutamise vastu;

95. ergutab ELi võtma juhtrolli süsinikdioksiidi maksustamise kui tõhusa kliimapoliitika vahendi edendamisel osana laiemast õigusraamistikust, uurima seoseid ja muid koostöövorme olemasolevate süsinikdioksiidi hinnakujunduse mehhanismidega kolmandates riikides ja piirkondades, kiirendama heitkoguste kulutõhusat vähendamist kogu maailmas ning vähendama samal ajal süsinikdioksiidi heite ülekandumise ohtu, mis peaks aitama tagada ülemaailmselt võrdsed tingimused; kutsub komisjoni üles kehtestama kaitsemeetmeid, tagamaks et mis tahes seosed ELi heitkogustega kauplemise süsteemiga aitavad ka edaspidi kliimamõjusid täiendavalt ja püsivalt leevendada ega kahjusta ELi-siseseid kasvuhoonegaaside heitega seotud kohustusi; rõhutab, et Maailma Kaubandusorganisatsiooniga kooskõlas oleva ELi piiril kohaldatava süsinikdioksiidi kohandusmehhanismi loomine on rohelise kokkuleppe määravalt tähtis osa ja peaks olema peamine prioriteet; rõhutab, et piiril kohaldatavat süsinikdioksiidi kohandusmehhanismi tuleks kasutada kavana tugevamate kliimameetmete võtmiseks ELis ja kogu maailmas, tagades samal ajal ausa konkurentsi ELi sise- ja välismaiste tootjate vahel;

96. rõhutab, kui oluline on jõuline kohustuste võtmine metsade hävitamise peatamiseks; märgib, et kuigi ELis on metsaala on viimastel aastatel laienenud, toimub teistes piirkondades, eelkõige põllumajanduslike kaupadega kauplemisest sõltuvates tärkava turumajandusega riikides, ulatuslik metsade hävitamine, mis on peamiselt tingitud põllumajandus- ja loomakasvatussektorist, ning see probleem vajab asjakohast lahendust;

Tööstus ja konkurentsivõime

97. on seisukohal, et COP26 on Euroopa tööstus- ja energiasektori jaoks kõige olulisem alates Pariisi kokkuleppe allkirjastamisest 2015. aastal, kuna liit on näinud ette tee kliimaneutraalsuse saavutamiseks hiljemalt 2050. aastaks ja on käivitanud paketi „Eesmärk 55“; on seisukohal, et majanduslik jõukus, sotsiaalne sidusus, töökohtade loomine, tööstuse kestlik areng ja kliimapoliitika peaksid üksteist vastastikku tugevdama; rõhutab asjaolu, et kliimamuutuste vastane võitlus pakub ELi tööstusele võimalusi, mida on võimalik ellu viia, kui seadusandjad võtavad endale kohustuse kujundada õigeaegne, kohandatud, solidaarsusel põhinev ja asjakohane poliitika; rõhutab vajadust üldise strateegia järele, et saavutada avaliku ja erasektori rahavoogusid omavahel ühildades eesmärgid, mis on seatud 2030. aastaks ja pärast seda; peab äärmiselt oluliseks, et EL kindlustaks endale esimesena tegutseja eelised ja näitaks eeskuju;

98. rõhutab, et EL peaks tegema kõik endast oleneva, et säilitada oma tööstuse juhtpositsioon ja ülemaailmne konkurentsivõime üleminekul kasvuhoonegaaside netonullheitega majandusele; juhib tähelepanu sellele, et ELi juhtpositsiooni säilitamiseks ja laiendamiseks tuleks kasutada olemasolevaid ja innovaatilisi poliitikavahendeid; rõhutab vajadust vähendada veelgi Euroopa tööstuse CO 2 heidet ja tagada ELi jätkuv toetus sellele püüdlusele; peab kiiduväärseks strateegiliste väärtusahelate valdkonnas tehtud algatusi; tõdeb kliimamuutuste vastu võitlemise varajaste meetmete positiivset mõju Euroopa tööstusele ning ELi eeskuju kliimaneutraalsuse saavutamisel, mis sillutab teed vähem arenenud või vähem ambitsioonikatele riikidele ning kindlustab ELi tööstusele ja ettevõtetele väga kasuliku konkurentsieelise; rõhutab vajadust sõlmida ELi ja tema partnerite vahel täitmisele pööratavad mitme- ja kahepoolsed lepingud, mille eesmärk on eksportida liidu keskkonnastandardeid ning tagada võrdsed tingimused kaubanduses ja investeeringutes; rõhutab vajadust vältida tootmise ja investeeringute ümberpaigutamist Euroopa tööstuses vähem ambitsioonikate kliimameetmete tõttu väljaspool liitu ning ergutab rahvusvahelisi partnereid kliimamuutuste vastu võitlemiseks tehtavaid jõupingutusi kooskõlastama; on seisukohal, et ELi roheline taksonoomia peaks looma läbipaistvust ja andma selgust, et valitsused ja ettevõtjad saaksid pakkuda stiimuleid investeeringuteks, mis aitavad kaasa Pariisi kokkuleppe eesmärkide saavutamisele;

99. tõdeb, et VKEdel, eelkõige mikroettevõtjatel ja idufirmadel on oluline roll tööhõive ja majanduskasvu edendamisel ja elluviimisel ning digi- ja rohelisele majandusele üleminekul; tuletab meelde, et VKEd on Euroopa majandusliku ja sotsiaalse struktuuri oluline osa ning seadusandjad peavad neid selles üleminekus toetama ja stimuleerima, eelkõige tagades juurdepääsu rahastamisele kestlike tehnoloogiate, teenuste ja protsesside jaoks ning lihtsustades haldusmenetlusi; on mures selle pärast, et paljud VKEd ei ole ikka veel teadlikud keskkonnahoidlikule majandusele ülemineku võimalustest, ning nõuab seetõttu, et see teadmistelünk Euroopa ettevõtlusvõrgustiku kestlikkusnõustajate ja kestlikkusteenuste toel kaotataks;

100. väljendab heameelt ELi kodanike, kogukondade, omavalitsuste, linnade, piirkondade, tööstusharude ja institutsioonide senise pühendumuse, jõupingutuste ja edusammude üle Pariisi kokkuleppest tulenevate kohustuste täitmisel; märgib samal ajal vajadust meetmeid kiiresti laiendada, et need oleksid täielikus kooskõlas Pariisi kokkuleppega; ergutab seetõttu kõiki asjaosalisi nii liidus kui ka väljaspool seda kohandama oma ambitsioone ja käitumist kõrgematele standarditele vastavaks, et lahendada kliimaprobleeme;

101. rõhutab võimalusi, mida tugev majanduskasvu strateegia COVIDi-järgseks taastumiseks pakub mitte ainult majanduskriisist ülesaamiseks, vaid ka ELi rohelise ja kestliku majanduse edasiarendamiseks digitaalsele ja rohelisele majandusele ülemineku teel; märgib murega, et hoogustavate võimaluste eiramine kahjustaks ELi tööstust, arvestades, kui ulatuslikult on vaja tööstust ümber kujundada, et saavutada 2030. aasta eesmärgid, ning seda väga konkurentsitihedas ja kiiresti arenevas keskkonnas;

102. väljendab heameelt asjaolu üle, et mitu ELi kaubanduspartnerit on kehtestanud süsinikdioksiidi heitkogustega kauplemise mehhanismi või muud hinnakujundusmehhanismid; väljendab heameelt sotsiaalselt õiglase ELi piiril kohaldatava süsinikdioksiidi kohandusmehhanismi üle kooskõlas Euroopa Parlamendi resolutsioonis (WTO nõuetele vastava ELi süsinikdioksiidi piirimaksumehhanismi väljatöötamise kohta) esitatud ettepanekutega, mis hõlmab tõhusa kasvuhoonegaaside heite ülekandumise vastase mehhanismi loomist, ja selle mõju üle ülemaailmse süsinikdioksiidi hinna kehtestamisele; nõuab, et COP26 osalised lepiksid kokku selged, õiglased ning keskkonnahoidlikud ja sotsiaalselt vastutustundlikud eeskirjad CO 2 -turgude kohta, mis annavad konkreetse ja mõõdetava panuse kestlikku arengusse;

Energiapoliitika

103. väljendab heameelt energiaalaste õigusaktide läbivaatamise üle paketi „Eesmärk 55“ raames, et viia need kooskõlla liidu suurenenud sihtmärgiga vähendada 2030. aastaks heitkoguseid vähemalt 55 %, et saavutada kliimaneutraalsus hiljemalt 2050. aastaks;

104. tuletab meelde, et EL on võtnud kohustuse järgida energiatõhususe esikohale seadmise põhimõtet; rõhutab, kui oluline on integreerida see põhimõte kõikidesse asjakohastesse õigusaktidesse ja algatustesse; juhib tähelepanu sellele, et energiatõhususe potentsiaali on sellistes sektorites nagu transport ja hooned, sealhulgas kütmine ja jahutamine veel vähe kasutatud;

105. tuletab meelde, et 2018. aastal kulutati liidus fossiilkütuste toetustele 50 miljardit eurot, mis vastab ligikaudu kolmandikule kõigist liidu energiatoetustest; on veendunud, et fossiilkütuste toetused kahjustavad Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärke ja Pariisi kokkuleppest tulenevaid kohustusi; rõhutab tungivat vajadust anda järjepidevamaid hinnasignaale kõigis energiasektorites ja liikmesriikides ning asjaolu, et väliskulusid ei ole arvesse võetud; kutsub liikmesriike ja teisi COP26 osalisi üles seadma esikohale investeeringud rohelisse energiasse ja taristusse ning kaotama järk-järgult otsesed ja kaudsed fossiilkütuste toetused;

106. on veendunud, et selleks, et EL saavutaks kliimaneutraalsuse, peaks tema energiasüsteem olema integreeritud ja põhinema astmelisel prioriteedil alates energiatõhususe esikohale seadmise põhimõtte rakendamisest, mis toob kaasa energiasäästu, millele järgneb lõppkasutuse CO 2 -heite vähendamine otsese elektrifitseerimise kaudu, taastuvenergial põhinevad kütused ja üleminekuperioodil vähese CO 2 -heitega kütused rakenduste jaoks, millel ei ole muud alternatiivi, säilitades samal ajal energia kättesaadavuse, taskukohasuse ja varustuskindluse, arendades selleks ringluspõhist, väga energiatõhusat integreeritud, omavahel ühendatud ja mitmeliigilist energiasüsteemi;

107. tuletab meelde, et on äärmiselt tähtis võtta arvesse riiklike energiasüsteemide ja probleemide mitmekesisust; rõhutab vajadust õiglase ülemineku järele ja kordab uues rohelises kokkuleppes antud lubadust, et kedagi ei jäeta kõrvale; tunneb muret asjaolu pärast, et ligikaudu 50 miljonit majapidamist ELis elavad ikka veel kütteostuvõimetuses; rõhutab, kui oluline on kõrgemate kliimaeesmärkide sotsiaalne mõõde, mille puhul tuleks võimalikult kiiresti võtta vastu poliitikameetmed energiaostuvõimetuse ärahoidmiseks ja kaotamiseks; toonitab, et kogu energiapoliitikat tuleb ellu viia lähtudes ausa ja õiglase ülemineku põhimõttest ning teha tihedat koostööd kodanikuühiskonna ja sotsiaalpartneritega; on seetõttu seisukohal, et kõikides ühiskonnasektorites kliimaneutraalsuse saavutamiseks õiglasel, kaasaval ja sotsiaalkestlikul viisil on väga tähtis tagada riiklik planeerimine ja tugevam sotsiaalne partnerlus ja kodanikuühiskonna kaasamine nii kohalikul, riiklikul ja ELi tasandil;

108. väljendab heameelt Euroopa vesinikustrateegia vastuvõtmise üle, millega seatakse eesmärk võtta 2024. aastaks liidus kasutusele vähemalt 6 GW ja 2030. aastaks vähemalt 40 GW vesiniku tootmiseks taastuvallikatest mõeldud elektrolüüsiseadmeid; tuletab meelde vajadust kiirendada praeguse vesinikutootmise dekarboniseerimist, suurendades vesiniku tootmist taastuvallikatest; rõhutab fossiilkütustepõhise vesiniku võimalikult kiire järkjärgulise lõpetamise tähtsust, keskendudes selle asemel ohututele ja säästvatele tehnoloogiatele; nõuab tungivalt, et komisjon ja liikmesriigid alustaksid viivitamata selle järkjärgulise lõpetamise hoolikat kavandamist, nii et fossiilkütustepõhise vesiniku tootmine hakkaks kiiresti, ennustatavalt ja pöördumatult vähenema ning et hoitaks ära fossiilkütustepõhise vesiniku tootmise rajatiste eluea pikenemine; märgib, et paljud fossiilkütustepõhise vesiniku tootmise kohad asuvad õiglase ülemineku piirkondades, ning rõhutab seetõttu, et vaja on tõhusaid toetusmeetmeid, mis hõlbustaksid kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamist ning aitaksid kaasa kohaliku tööjõu ümberõppele ja edasisele tööalasele konkurentsivõimele;

109. väljendab rahulolu ELi avamere taastuvenergia strateegia ja selle eesmärgiga suurendada Euroopa avamere energiatootmise võimsust 2030. aastaks vähemalt 60 GWni ja 2050. aastaks 340 GWni; rõhutab vajadust tagada, et selle strateegia rakendamine tooks kasu kogu liidule, sealhulgas sisemaal asuvatele liikmesriikidele;

110. on veendunud vajaduses luua tarbijatele tingimused, et neil oleks rohkem stiimuleid säästvamate energialiikide valimiseks ja aktiivsemaks tegutsemiseks; kutsub komisjoni üles hindama allesjäänud takistusi taastuvenergia omatarbimise ja taastuvenergiakogukondade jaoks, eelkõige madala sissetulekuga või haavatavate leibkondade puhul;

111. väljendab heameelt algatuse üle vaadata läbi energia maksustamise direktiiv (2003/96/EÜ), et muuta see vahendiks, millega viiakse maksupoliitika kooskõlla 2030. ja 2050. aasta energia- ja kliimaeesmärkidega, hinnates samal ajal selle mõju energiaostuvõimetusele ja liikuvusvaesusele muu hulgas tarbijate jaoks; kutsub liikmesriike üles vajadusel kaaluma taastuvenergia maksude ja lõivude vähendamist kogu liidus ning tugevdama rahalisi stiimuleid taastuvenergia tootmiseks;

112. rõhutab, et kuigi Euroopa teeb kõrgemate eesmärkide saavutamise nimel jõupingutusi, nõuab ülemaailmse kasvuhoonegaaside netonullheite saavutamine hiljemalt 2050. aastaks koordineeritud ülemaailmset tegevust; rõhutab, et arenguriigid vajavad keskkonnasäästlikule majandusele üleminekuks erineval määral rahvusvahelist abi; rõhutab, kui oluline on edendada poliitikakujundamise ja teaduse, sealhulgas tehnosiirde valdkonnas tihedat piiriülest koostööd ja parimate tavade jagamist rahvusvaheliste partneritega, et edendada energiatõhusust ning investeeringuid säästvatesse energiatehnoloogiatesse ja -infrastruktuuridesse;

113. väljendab heameelt komisjoni kavatsuse üle võtta vastu tegevuskava energiasektori digiteerimiseks, et EList saaks tehnoloogia valdkonna liider, ning võimaldada integreeritumat energiasüsteemi, mis sisaldaks konkreetsete sektorite jaoks arukaid lahendusi ja paremat rahastamist aastateks 2021–2027; tuletab meelde, kui oluline on tegeleda energiasektoris küberturvalisuse riskidega, et tagada energiasüsteemide vastupanuvõime;

Teadustegevus, innovatsioon, digitehnoloogia ja kosmosepoliitika

114. väljendab heameelt programmi „Euroopa horisont“ rolli ja selle panuse üle kliimaneutraalsusesse; on arvamusel, et programmi „Euroopa horisont“ raames sõlmitud partnerlused, sealhulgas ühisettevõtted edendavad avaliku ja erasektori koostööd, et aidata kaasa rohelisele majandusele üleminekule, tagades samal ajal jätkusuutlike uuenduste kättesaadavuse, juurdepääsetavuse ja taskukohasuse; rõhutab, kui oluline on teavitada inimesi paremini Euroopa teadus- ja arendustegevuse projektide tulemustest ja uutest tehnoloogiatest, sealhulgas juhtalgatustest, et suurendada üldsuse heakskiitu ja muuta liidu roll kodanikele nähtavamaks;

115. rõhutab vajadust meelitada ligi rohkem avaliku ja erasektori investeeringuid teadusuuringutesse, innovatsiooni ja uute kestlike tehnoloogiate kasutuselevõttu, sealhulgas töömahukates tööstusharudes, ning vajalikesse uutesse taristuvõrkudesse ja projektidesse, mis aitavad saavutada Euroopa rohelise kokkuleppe ja Pariisi kokkuleppe eesmärke;

116. rõhutab, kui oluline on tagada stiimulite järjekindlus ja järjepidevus, et soodustada 2030. ja 2050. aasta eesmärkide saavutamiseks uuenduslikke tehnoloogiaid, käsitledes juba väljakujunenud tehnoloogiate kasutuselevõttu ja samuti investeeringuid uude tehnoloogiasse, mis tuleb alles välja töötada, et saavutada liidu kliimaneutraalsuse eesmärk hiljemalt 2050. aastaks;

117. rõhutab, et digitehnoloogia võib etendada olulist rolli ELi rohelisele majandusele ülemineku toetamisel; rõhutab, et ELi majanduse taastumine nõuab stabiilse reguleeriva raamistiku ja rahaliste stiimulite loomist ka erasektori osalejate jaoks, et luua ja tagada turupõhine areng teadusuuringute, innovatsiooni ja jätkusuutlike tehnoloogiate väljatöötamise suunas;

118. rõhutab, et digiteerimine on üks põhitegureid, mis soodustab energiasüsteemide integreerimist, kuna see võib pakkuda dünaamilist ja omavahel seotud energiakandjate voogu, mitmekesiste turgude omavahelist ühendamist ning vajalikke andmeid pakkumise ja nõudluse ühitamiseks; rõhutab digitehnoloogia potentsiaali suurendada energiatõhusust ja seega vähendada üldist kasvuhoonegaaside heidet; tuletab meelde, et komisjoni hinnangul moodustab IKT keskkonnajalajälg 5–9 % ülemaailmsest elektritarbimisest ja rohkem kui 2 % ülemaailmsest kasvuhoonegaaside heitest; rõhutab, et komisjoni Teadusuuringute Ühiskeskuse 2018. aasta tehisintellekti käsitleva uuringu kohaselt võivad andmekeskused ja andmeedastus moodustada 3–4 % liidu elektri kogutarbimisest; toonitab, et komisjoni hinnangul suureneb aastatel 2018–2030 andmekeskuste elektritarbimine 28 %; rõhutab, et 47 % nn digitaalsetest süsinikdioksiidi heitmetest on pärit tarbijatele mõeldud seadmetest (arvutid, nutitelefonid, tahvelarvutid ja muud ühendatud seadmed); nõuab seetõttu meetmeid IKT-sektori CO 2 -jalajälje vähendamiseks, tagades energia- ja ressursitõhususe, ning kordab eesmärki muuta andmekeskused hiljemalt 2030. aastaks kliimaneutraalseks ja väga energiatõhusaks, nagu on sätestatud digistrateegias;

119. tuletab meelde, kui tähtis on teadusuuringute ja innovatsiooni panus Pariisi kokkuleppes kehtestatud eesmärkide ja Euroopa rohelise kokkuleppe eesmärkide saavutamisse; kutsub komisjoni ja liikmesriike üles toetama teadusuuringuid ja innovatsiooni ning suurendama ELi ja liikmesriikide eelarveid säästvate ja ohutute energiatehnoloogiate ja innovatsiooni valdkonna teadus- ja arendustegevuse osas; kutsub komisjoni üles kaaluma selliste tehnoloogiate ja uuenduslike lahenduste edasist toetamist, mis aitavad kaasa kliimakindla ja integreeritud energiasüsteemi loomisele, sealhulgas valdkondades, kus Euroopal on ülemaailmne juhtpositsioon ja riigisisesed väärtusahelad; on seisukohal, et kliimaeesmärkide saavutamiseks ja eurooplastele olulise majandusliku kasu toomiseks on hädavajalik, et liidus oleks taastuvenergia väärtusahelate põhisegmendid, ning nõuab asjakohaste meetmete võtmist, et toetada Euroopale keskenduva sisu rolli taastuvate energiaallikate tarneahelas ja seadusandluses;

Kliimamuutused ja areng

120. on veendunud, et COP26 annab võimaluse teha uusi jõupingutusi Pariisi kokkuleppe eesmärkide ja ÜRO kestliku arengu eesmärkide, eelkõige kestliku arengu 13. eesmärgi (kliimameetmed) saavutamiseks; on seisukohal, et kestliku arengu tegevuskava aastani 2030 peab toimima kui teekaart rohelisema, õiglasema ja kestlikuma tuleviku suunas;

121. rõhutab inimõigustel põhineva lähenemisviisi tähtsust kliimameetmetes, et tagada kõigi meetmete puhul kõigi inimeste inimõiguste austamine ja toetamine;

122. nõuab tungivalt, et ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osalised jätkaksid oma leevendamis- ja kohanemispüüdluste suurendamist kooskõlas Pariisi lepingu eesmärkidega ning integreeriksid inimõiguste mõõtme oma riiklikult kindlaksmääratud panustesse ja kohanemisteatisesse; kutsub ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni sekretariaati üles töötama koos ÜRO inimõiguste ülemvolinikuga välja suunised, kuidas integreerida inimõiguste kaitse riiklikult kindlaksmääratud panustesse ja kohanemisteatisesse;

123. on teadlik arvukatest tõenditest selle kohta, et kliimamuutuste mõjud põhjustavad ja süvendavad selliste elutähtsate ressursside nappust nagu põllumaa, et need kahjustavad või hävitavad elatusallikaid säilitavaid ökosüsteeme ning suurendavad looduskatastroofide esinemissagedust ja tõsidust, ning seeläbi kutsuvad esile konflikte, elanikkonna ümberasustamist ja humanitaarkriise;

124. tuletab meelde, et valitsustevahelise kliimamuutuste paneeli (IPCC) viienda hindamisaruande kohaselt on põlised, kohalikud ja traditsioonilised teadmised peamiseks ressursiks kliimamuutustega kohanemisel; peab kahetsusväärseks, et põlisteadmisi ei kasutata tõhusalt, ning et paljude riikide õiguslikus, poliitilises ja institutsioonil