[pic] | EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON |

Brüssel 24.1.2007

KOM(2006) 820 lõplik

2007/0013 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV

lennujaamamaksude kohta

(komisjoni esitatud) {SEK(2006) 1688}{SEK(2006) 1689}

SELETUSKIRI

ETTEPANEKU TAUST |

Üldine taust Lennujaama infrastruktuuri hinnakujundust reguleeritakse praegu riiklikul tasandil süsteemide kaudu, mis ei ole alati nõuetekohaselt põhjendatud, ja seetõttu võib andmete esitamine nende kohta olla ebapiisav. Enne maksude määramist või maksustamissüsteemi muutmist ei konsulteerita kõigis Euroopa Liidu lennujaamades süstemaatiliselt kasutajatega. Lennujaama kasutajaid ei teavitata tavaliselt tulevastest investeeringutest lennujaamades ega nende vajadusest. Euroopa Liidu lennuettevõtjad tegutsevad väga tsüklilises ja suurenenud rahvusvahelise konkurentsiga majanduskeskkonnas ning neid mõjutavad välised tegurid, näiteks rahvusvahelised tervisekriisid, kõikuvad kütusehinnad ja julgeolekuprobleemid. Kogu Euroopa Liidu majanduse pideva konkurentsivõime tagamiseks peaks kogu lennunduse turustusahel muutuma nii konkurentsivõimeliseks kui võimalik. Lennujaamamaksud on selle ahela oluline lüli, kuna need moodustavad 4–8% Euroopa Liidu suuremate lennuettevõtjate tegevuskuludest[1]. Enamik Euroopa Liidu lennujaamadest on ikka veel riigi omandis ja seetõttu on ametiasutused huvitatud lennujaama tegevusest saadava kasumi suurendamisest. Eraomanduses olevate Euroopa Liidu lennujaamade arv siiski kasvab ja osanikud on samuti huvitatud kulutasuvuse suurendamisest ning võivad avaldada ametiasutustele asjakohast survet. Ametiasutused on huvitatud tasude suurendamisest erastamise ettevalmistusetapis olevates lennujaamades, et tagada optimaalne tulu lennujaama müügist erainvestoritele. Viidatud on ICAO dokumendile „ICAO lennujaama- ja aeronavigatsiooniteenuste tasude eeskirjad”[2]. Selles esitatud soovitustes tunnistatakse lennujaamade majandusliku reguleerimise vajadust, et kaasata maksude kohaldamisse sellised elemendid nagu mittediskrimineerimine, läbipaistvuse ja konsulteerimise tagamine ning kvaliteedistandardite kehtestamine ja läbivaatamine[3]. Käesolevas ettepanekus arvestatakse kõnealuseid strateegilisi suuniseid. |

Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid Ettepaneku valdkonnas puuduvad kehtivad õigusnormid. |

Kooskõla Euroopa Liidu tsiviillennunduspoliitika ja teiste eesmärkidega Kolmas õigusaktide pakett, mille nõukogu võttis vastu 1992. aastal, kujutas endast õhutranspordi turule juurdepääsu liberaliseerimise lõppetappi. Edasiste algatuste eesmärk oli reguleerida ja liberaliseerida selliseid lisategevusi nagu maapealse käitluse teenused, teenindusaegade jaotamine ja arvutipõhiste broneerimissüsteemide kasutamine. Ühendus on võtnud vastu ka lennundusohutust ja -julgestust käsitlevad õigusaktid ning tegelenud ühtset Euroopa taevast loovate seadusandlike meetmete kaudu lennuliikluse juhtimise teemaga. Käesolev ettepanek on osa suuremast algatusest, mis keskendub lennujaamadele ja püüab edendada lennujaamade töö tõhusust ning vähese läbilaskevõime optimaalset kasutamist. Käesolev algatus on kooskõlas Lissaboni tegevuskava põhieesmärgiga, mille kohaselt peaks Euroopa Liit jääma konkurentsivõimeliseks majandusjõuks, mis suunab põhitähelepanu dünaamilistele sektoritele. |

KONSULTEERIMINE HUVITATUD ISIKUTEGA JA MÕJU HINDAMINE |

Konsulteerimine huvitatud isikutega |

Konsulteerimismeetodid, peamised sihtvaldkonnad ja vastajate üldiseloomustus 7. aprillil 2006. aastal toimunud arutelu käigus konsulteeris komisjon kõigi õhutransporditööstuse huvirühmadega erinevate võimaluste üle lennujaamamakse käsitlevate ühenduse õigusaktide väljatöötamiseks. Mõne huvirühmaga on seisukohtade edasiseks vahetamiseks toimunud ka kahepoolsed kontaktid. |

Vastuste kokkuvõte ja nende arvessevõtmine Lennuettevõtjad ja lennujaamad saavad aru vajadusest reguleerida lennujaamamakse Euroopa Liidu tasandil, kuid nende seisukohad selle teostamise viisi suhtes lahknevad. Lennuettevõtjad leiavad, et õigusakti on vaja sõltumatu riikliku reguleerimise tagamiseks, et lennujaamamaksud peaksid olema kooskõlas ICAO põhimõtetega ja peegeldama kulutasuvust ning et vajalik on süstemaatiline konsulteerimine. Odavlennufirmad ja lennujaamad leiavad, et vajadus ühenduse õigusaktide järele ei ole nii suur, kuna teisejärguliste lennujaamade konkurentsi suurenemise tõttu muutuvad lennujaamamaksud väiksemaks. Käesolev algatus püüab leida tasakaalu eespool kirjeldatud kahe peamise seisukoha vahel. |

Eksperdiarvamuste kogumine ja kasutamine |

Ajaomased teaduslikud/eksperdiarvamuste valdkonnad Käesoleva algatuse mõju kvantitatiivseks ja kvalitatiivseks analüüsimiseks ning valitud lähenemisviisi hindamiseks on tehtud uurimus. Uurimuse tegi Ecorys. |

Kasutatud metoodika Konsultant hindas kavandatud variantide mõju kvalitatiivselt. |

Peamised organisatsioonid/eksperdid, kellega konsulteeriti Konsulteeriti kõigi peamiste huvirühmade organisatsioonidega ning üksikute lennuettevõtjate ja lennujaamadega 18 liikmesriigis. Asjaomaste liitude kaudu konsulteeriti ka transpordi kasutajate ja tarbijatega. |

Saadud ja kasutatud märkuste kokkuvõte Pöördumatute tagajärgedega võimalike suurte riskide olemasolu ei ole märgitud. |

Peamiselt leiti, et uurimuse alusena kindlaksmääratud neljast analüüsitud strateegilisest variandist omab üldiseid põhimõtteid sisaldava üldraamistiku (s.t 3. variandi) rakendamine suurimat väljavaadet olla edukas ja tagada positiivne muudatus lennujaamamaksude kehtestamise viisis ning lennujaamade ja lennuettevõtjate vahelistes suhetes. |

Eksperdiabi avalikustamiseks kasutatud vahendid Ecorysi uurimuse kommenteeritud kokkuvõte on avaldatud transpordi ja energeetika peadirektoraadi veebileheküljel[4]. |

Mõju hindamine Komisjon on teostanud mõju hindamise[5]. Järgnevalt kirjeldatakse analüüsitud strateegilisi variante. Esimest varianti, mis ei näe ette ühtegi meedet ELi tasandil, kasutati teiste strateegiliste stsenaariumide võrdlusalusena. Teine variant hõlmas stsenaariumi, mille kohaselt lennunduses osalejad töötavad välja ja võtavad vastu vabatahtlikud kogu Euroopa Liitu hõlmavad eneseregulatsioonimeetmed, et tegeleda probleemidega, mida mõlemad pooled, s.t lennuettevõtjad ja lennujaamad, tajuvad ja mis on tulenenud sellest, et poolte vahel puudub kokkulepe ja ühine arusaam selle kohta, kuidas oleks peamisi vaidlusküsimusi võimalik lahendada kõige paremini. Kolmandaks variandiks oli ühenduse õigusakt, millega kehtestatakse üldine raamistik, mille kohaselt peab lennujaamamaksude riiklikul tasandil määramise viis peegeldama mitut ühist põhimõtet, mida lennujaamade käitajad on kohustatud järgima. Viimase variandi kohaselt tuleb Euroopa Liidus kehtestada õiguslik raamistik, mille kohaselt lennujaamamakse määratakse ja kehtestatakse üheainsa regulatiivse süsteemi alusel, mida kohaldatakse ühtselt kogu ELis ja mis näeb ette ühtse arvutusmeetodi määratlemise. |

ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG |

Kavandatud meetmete kokkuvõte Ettepanekus määratletakse mitu üldpõhimõtet, mida lennujaamade käitajad peavad lennujaamamaksude määramisel järgima. Mittediskrimineerimine: Maksustamissüsteemid ei tohiks diskrimineerida ettevõtjaid ega reisijaid. Erinevused kohtlemisel peaksid olema seotud vahendite ja teenuste tegeliku maksumusega. Konsulteerimine ja parandusmeetmed: Lennujaama juhtorgan ja lennujaama teenindavad lennuettevõtjad või nende esindusorganisatsioonid peavad arendama dialoogi lennujaamas kohaldatava maksustamissüsteemi üle mitte ainult sellise süsteemi muutmisel, vaid ka asjaomaste maksumäärade kehtestamisel. Kõnealuse nõude eesmärk on tagada, et pooled vahetavad korrapäraselt seisukohti maksumäärade ning kõigi tegurite ja regulatiivsete nõuete suhtes, mis mõjutasid nende kehtestamist. Läbipaistvus: Kavandatud direktiiv ei sisalda sätteid maksude arvutamise meetodite kohta, mida tuleks kohaldada igas liikmesriigis. Komisjon tunnistab, et lennujaamade reguleerimine on liikmesriikides väga erinev, kuid leiab, et käitaja peab andma lennuettevõtjatele piisavalt teavet, et tagada sisukas konsulteerimisprotsess lennujaamade ja lennuettevõtjate vahel. Seetõttu määratakse direktiiviga kindlaks, millist teavet peaks lennujaama juhtorgan korrapäraselt esitama. Lennuettevõtjad peaksid omalt poolt andma teavet lennuliikluse prognooside, õhusõidukite kavandatud kasutuse ning lennujaamas kehtivate olemasolevate ja tulevaste erinõuete kohta, et võimaldada lennujaama juhtorganil kasutada oma kapitali ja suunata oma võimsust optimaalselt. Kvaliteedistandardid: Lennuettevõtjate töö ja lennujaamateenuste madal kvaliteet kahjustab lennujaamasüsteemi tõhusat toimimist eelkõige väljumis- ja ümberlaadimistoimingute puhul. Selle suhteliselt tõsisteks tagajärgedeks on eelkõige lennujaama tipptundidel laadimisviivitused ja nendest tulenev võimalik teenindusaja kadu. Mõlemad pooled on seetõttu huvitatud kokkuleppest, mis tagab lennujaamas osutatavate teenuste kvaliteedi. Kummalegi poolele tuleks tagada võimalus taotleda sõltumatu reguleeriva asutuse sekkumist, kui kokkulepet ei suudeta saavutada. Maksude diferentseerimine: Maksud määratakse kindlaksmääratud kriteeriumide alusel. See on erinev reisijamaksu puhul, mis on seotud terminali kasutamisega. Ühe ja sama lennujaama terminalid võivad üksteisest erineda ja seetõttu ei pruugi eri terminalides osutatavate teenuste tase ja kvaliteet kattuda: erinevus reisijamaksumäärades, mida lennujaama kasutajad peavad maksma ühes ja samas lennujaamas, võib tuleneda ka terminali enda kvaliteedist, vanusest ja kulumisest. On vaja tagada, et põhimõtteliselt kõigil lennuettevõtjatel, kes soovivad juurdepääsu odavamatele ja madalama kvaliteediga terminalidele või teenustele, on selline juurdepääs mittediskrimineerimise alusel olemas. Turvamaksud: Lennureisijate ja veoste kaitset õhutranspordi vastu suunatud ebaseadusliku sekkumise eest suurendati määrusega (EÜ) 2320/2002[6], millega kehtestatakse tsiviillennundusjulgestuse valdkonna ühiseeskirjad, ning mitme rakendusmäärusega, milles on sätestatud üksikasjalikumad meetmed ühiste põhistandardite rakendamiseks. Kõnealused õigusaktid ei käsitle turvameetmete rahastamist. Lennundusjulgestusega seotud meetmete rahastamiseks Euroopas kasutatakse praegu nelja peamist mehhanismi: rahastamine 1) lennundusjulgestusmaksude kaudu, 2) julgeoleku tagamiseks ettenähtud lisamaksude või tasude kaudu, 3) lennujaama turvamaksude kaudu ning vähemal määral 4) riiklike toetuste ja subsiidiumide kaudu. Kuna teatavad Euroopa Liidu lennujaamad nõuavad julgestusteenuste eest tasu, tuleks käesolevas direktiivis seda teemat käsitleda eelkõige seetõttu, et erinevus viisides, kuidas julgestuskulud eri lennujaamades lennujaama kasutajatele üle kantakse, võib moonutada konkurentsi. Reguleeriv asutus: Direktiivi eelnõu, mis sisaldab põhimõtteid, mida peavad järgima õhutransporditööstuse peamised partnerid, s.t lennujaamad ja lennuettevõtjad, kelle huvid lahknevad, tuleb liikmesriikides nõuetekohaselt kohaldada ja järgida. Direktiivi sätete järgimise asjakohaseks tagatiseks oleks direktiivi nõuetekohase kohaldamise eest vastutava asutuse loomine igas liikmesriigis. |

Õiguslik alus Direktiivi eelnõu põhineb Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 80 lõikel 2. |

Subsidiaarsuse põhimõte Subsidiaarsuse põhimõtet kohaldatakse juhul, kui ettepanek ei kuulu ühenduse ainupädevusse. |

Liikmesriigid ei saa ettepaneku eesmärke täiel määral saavutada järgmis(t)el põhjus(t)el. |

Iga liikmesriik üksikult ei saa ettepaneku eesmärke täiel määral saavutada, kuna lennujaamamaksude süsteeme ja lennujaamamaksude määramist üksikutes lennujaamades ei reguleerita Euroopa Liidu territooriumil ühtselt. Liikmesriikide maksustamissüsteemid on endiselt erinevad. Selline olukord takistab tõeliselt võrdsete võimaluste tagamist lennujaamade ja lennuettevõtjate jaoks. |

Ühenduse meetmetega saavutatakse ettepaneku eesmärgid paremini järgmistel põhjustel: |

Lennujaamamaksudega seotud ühiste põhireeglite kohaldamine kogu Euroopa Liidu territooriumil tagab lennunduspartnerite võrdsed võimalused lennujaama infrastruktuuri kasutusparameetrite määratlemisel. |

Liikmesriikide maksustamissüsteemid on erinevad. Mitte kõik süsteemid ei sisalda lennujaamamaksude määramisel ja nende arvutusmeetodite kavandamisel ühtselt kohaldatavaid aluspõhimõtteid. Selline kohaldamine saavutatakse kavandatud direktiiviga. |

Ettepanekus piirdutakse minimaalsete reeglite määratlemisega, mida liikmesriigid ja/või lennujaama käitajad peavad lennujaamamaksude määramisel järgima. Kavandatud direktiiviga ei kehtestata konkreetset maksustamissüsteemi. Sellise süsteemi määratlemise õigus jääb liikmesriikidele. |

Seetõttu on ettepanek kooskõlas subsidiaarsuse põhimõttega. |

Proportsionaalsuse põhimõte Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmistel põhjustel. |

Kavandatud direktiiv jätab lennujaamamaksude alusraamistiku kehtestamise riiklikul tasandil muutmata ja tagab lennujaamadele võimaluse määrata oma makse paindlikult. Direktiiv tagab maksude selgema põhjendamise lennujaama kasutajatele. |

Reguleeriva raamistiku määratlemisega tegelevate liikmesriikide ja piirkondlike asutuste halduskoormust piiratakse ja juhul kui nende õigusaktid ei ole kooskõlas direktiivis sätestatud aluspõhimõtetega, peavad nad viima need direktiiviga vastavusse. |

Õigusakti valik |

Kavandatud õigusakt: direktiiv. |

Muud õigusaktid ei oleks asjakohased järgmistel põhjustel. Direktiiv on lennujaamamaksude reguleerimiseks kõige sobivam vahend, kuna sellega kehtestatakse selged, kuid üldised lennujaamamaksude põhimõtted, mida lennujaama käitajad peavad maksude kohaldamisel ja kehtestamisel järgima. Direktiivi ülevõtmine liikmesriigi õigusesse võimaldab liikmesriigil arvestada riiklikus õigusaktis lennujaamade konkreetset olukorda asjaomases liikmesriigis tingimusel, et direktiivi sätteid kohaldatakse täies ulatuses. |

MÕJU EELARVELE |

Ettepanek ei avalda mõju ühenduse eelarvele. |

LISATEAVE |

Vastavustabel Liikmesriigid peavad edastama komisjonile direktiivi ülevõtvate riiklike sätete teksti ning kõnealuste sätete ja käesoleva direktiivi vahelise vastavustabeli. |

Euroopa Majanduspiirkond Kavandatav õigusakt mõjutab Euroopa Majanduspiirkonda ja seetõttu peaks see laienema kogu asjaomasele majanduspiirkonnale. |

1. 2007/0013 (COD)

Ettepanek:

EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV

lennujaamamaksude kohta (EMPs kohaldatav tekst)

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut ja eriti selle artikli 80 lõiget 2,

võttes arvesse komisjoni ettepanekut[7],

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[8],

võttes arvesse regioonide komitee arvamust[9],

tegutsedes vastavalt asutamislepingu artiklis 251 sätestatud korrale[10]

ning arvestades järgmist:

(1) Lennujaamade peamine ülesanne ja äritegevus on tagada lennukite teenindamine alates maandumisest kuni startimiseni ning reisijate ja veoste teenindamine, et võimaldada lennuettevõtjatel osutada õhutransporditeenuseid. Lennujaamad pakuvad sel eesmärgil arvukalt lennukite töö ning reisijate ja veoste töötlemisega seotud vahendeid ja teenuseid, mille kulu katavad nad üldiselt lennujaamamaksude kaudu.

(2) On vaja kehtestada lennujaamamaksude olulisi tunnuseid ja maksude kehtestamisviisi reguleeriv ühine raamistik, kuna sellise raamistiku puudumisel võidakse eirata põhinõudeid lennujaama juhtorganite ja lennujaama kasutajate vahelistes suhetes.

(3) Käesolevat direktiivi tuleks kohaldada ühenduse territooriumil asuvate minimaalset suurust ületavate lennujaamade suhtes, kuna väikeste lennujaamade juhtimine ja rahastamine ei nõua ühenduse raamistiku kohaldamist.

(4) Aeronavigatsiooni- ja maapealse käitluse teenuste osutamisega seotud maksude kogumist on juba käsitlenud vastavalt komisjoni 6. detsembri 2006. aasta määruses (EÜ) 1794/2006 ja nõukogu 15. oktoobri 1996. aasta direktiivis 96/67/EÜ.

(5) Lennujaamamaksud peaksid olema mittediskrimineerivad. Tuleks kehtestada lennujaama juhtorganite ja lennujaama kasutajate vahelise korrapärase konsulteerimise kohustuslik kord ning võimaldada mõlemal poolel pöörduda sõltumatu reguleeriva asutuse poole, kui lennujaama kasutajad vaidlustavad lennujaamamaksude kohta tehtud otsuse või maksustamissüsteemi muutmise.

(6) Igas liikmesriigis tuleks luua sõltumatu reguleeriv asutus, et tagada tema otsuste objektiivsus ning käesoleva direktiivi nõuetekohane ja tõhus kohaldamine. Kõnealusel asutusel peaksid olema oma ülesannete täitmiseks kõik vajalikud vahendid, s.t töötajad, ekspertteadmised ja rahalised vahendid.

(7) Lennujaama kasutajate jaoks on oluline saada lennujaama juhtorganilt korrapäraselt teavet selle kohta, kuidas ja mille alusel lennujaamamakse arvutatakse. Selline läbipaistvus tagab lennuettevõtjatele ülevaate lennujaamaga seotud kuludest ja lennujaama investeeringute kulutasuvusest. Et võimaldada lennujaama juhtorganil nõuetekohaselt hinnata tema tulevaste investeeringutega seotud nõudeid, tuleks lennujaama kasutajatelt nõuda kõigi tegevusprognooside, arenguprojektide ning erinõuete ja -soovide õigeaegset esitamist lennujaama juhtorganile.

(8) Lennujaamad peaksid teavitama lennujaama kasutajaid suurematest infrastruktuuriprojektidest, kuna need avaldavad lennujaamamaksude määrale märkimisväärset mõju. Kõnealust teavet tuleb anda selleks, et võimaldada infrastruktuurikulude kontrollimist ning tagada asjaomases lennujaamas sobivate ja kulutasuvate vahendite olemasolu.

(9) Odavaid lennuteenuseid pakkuvate lennuettevõtjate ilmumise tõttu tuleks neid ettevõtjaid teenindavatel lennujaamadel lubada kohaldada makse, mis vastavad infrastruktuurile ja/või osutatud teenuse tasemele, kuna lennuettevõtjatel on õigustatud huvi nõuda lennujaamalt hinna/kvaliteedi suhtele vastavaid teenuseid. Juurdepääs sellisele madalama taseme infrastruktuurile või teenustele peaks olema siiski avatud kõigile ettevõtjatele, kes soovivad neid mittediskrimineerimise põhimõttel kasutada. Kui nõudlus ületab pakkumist, tuleb juurdepääs otsustada objektiivsete ja mittediskrimineerivate kriteeriumide alusel, mille töötab välja lennujaama juhtorgan.

(10) Kuna julgestuskulude katmiseks vajalike summade kehtestamise ja sissenõudmise meetodid on ühenduses erinevad, on vaja ühtlustada julgestuskulude maksustamise baas ühenduse lennujaamades, kus julgestuskulud kajastuvad lennujaamamaksudes. Kõnealustes lennujaamades peaks tasu olema seotud julgeoleku tagamise maksumusega, võttes arvesse julgestuskulude võimalikku riiklikku rahastamist.

(11) Lennujaama kasutajatel peaks olema õigus saada tasutud maksu eest miinimumtasemel teenust. Selle tagamiseks peaksid lennujaama juhtorgan ja lennujaama kasutajaid lennujaamas esindav(ad) ühendus(ed) sõlmima korrapäraste ajavahemike järel teenuse taset reguleeriva kokkuleppe.

(12) Käesolevat direktiivi kohaldatakse, ilma et see piiraks asutamislepingu sätete, eriti selle artiklite 81 kuni 89 kohaldamist.

(13) Kuna liikmesriigid ei suuda võetud meetme eesmärke täiel määral saavutada, sest lennujaamamaksude süsteeme ei ole võimalik kehtestada liikmesriikide tasandil kogu ühenduse territooriumil ühtselt, ja seetõttu on neid meetme ulatuse ja mõju tõttu võimalik paremini saavutada ühenduse tasandil, võib asutamislepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõtte kohaselt võtta meetmed vastu ühendus. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:

Artikkel 1

Sisu

1. Käesolevas direktiivis sätestatakse ühenduse lennujaamades lennujaamamaksude kehtestamise ühised põhimõtted.

2. Käesolevat direktiivi kohaldatakse igale lennujaamale, mis asub asutamislepingu sätete kohaldamisalasse kuuluval territooriumil ja on avatud äriliseks lennuliikluseks ning mille aastane vedude maht on üle 1 miljoni reisija või 25 000 tonni kauba.

Direktiivi ei kohaldata maksude suhtes, mida kogutakse marsruudil ja terminalis osutatavate aeronavigatsiooniteenuste eest vastavalt komisjoni määrusele (EÜ) 1794/2006 (milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste ühine maksustamiskava)[11] ega maksude suhtes, mida kogutakse nõukogu direktiivi 96/67/EÜ (juurdepääsu kohta maapealse käitluse turule ühenduse lennujaamades)[12] lisas kirjeldatud maapealse käitluse teenuste hüvitamiseks.

Käesolev direktiiv ei mõjuta ühegi liikmesriigi õigust kohaldada iga tema territooriumil asuva lennujaama juhtorgani suhtes täiendavaid reguleerivaid meetmeid, mis ei ole vastuolus käesoleva direktiiviga ega muude ühenduse õiguse asjakohaste sätetega. Eelkõige võib see hõlmata maksustamissüsteemide heakskiitmist ja/või konkurentsiõigusel põhinevate maksude määra.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:

2. lennujaam – mis tahes maa-ala, mis on kohandatud õhusõidukite maandumiseks, startimiseks ja manööverdamiseks, kaasa arvatud lennuliikluse ja -teenuste nõuete täitmiseks vajalikud abirajatised, sealhulgas ärilendude teenindamiseks vajalikud rajatised;

3. lennujaama juhtorgan – asutus, kelle ainuülesandeks või lisaülesandeks – olenevalt olukorrast – on riiklike õigusnormide alusel lennujaama infrastruktuuri haldamine ja juhtimine ning asjaomases lennujaamas tegutsevate eri käitajate tegevuse koordineerimine ja kontrollimine;

4. lennujaama kasutaja – iga füüsiline või juriidiline isik, kes vastutab õhu kaudu toimuva reisijateveo, posti- ja/või kaubaveo eest kõnealusest lennujaamast või kõnealusesse lennujaama;

5. lennujaamamaks – maks, mida kogutakse lennujaama juhtorgani huvides ja mida maksavad lennujaama kasutajad ja/või lennureisijad, et katta kõik või osa vahendite ja teenuste maksumusest, mida pakub lennujaama juhtorgan ja mis on seotud õhusõiduki maandumise, õhkutõusmise, valgustamise ja parkimisega ning reisijate ja kauba käitlemisega;

6. turvamaks – maks, mis on ette nähtud konkreetselt selleks, et katta kõik või osa nende turvameetmete kuludest, mille eesmärk on kaitsta tsiviillennundust ebaseadusliku sekkumise eest.

Artikkel 3

Mittediskrimineerimine

Liikmesriigid tagavad, et lennujaamamaksud ei diskrimineeri lennujaama kasutajaid ega lennureisijaid.

Artikkel 4

Konsulteerimine ja parandusmeetmed

1. Liikmesriigid tagavad, et igas lennujaamas kehtestatakse seoses lennujaamamaksude toimimise ja selliste maksude määradega lennujaama juhtorgani ja lennujaama kasutajate või lennujaama kasutajate esindajate vahelise kohustusliku ja korrapärase konsulteerimise kord. Sellised konsultatsioonid toimuvad vähemalt kord aastas.

2. Liikmesriigid tagavad, et lennujaama juhtorgan kooskõlastab lennujaamamaksude süsteemi või maksumäärade muudatused võimaluse korral lennujaama kasutajatega. Sel eesmärgil esitab lennujaama juhtorgan lennujaama kasutajatele mis tahes ettepaneku lennujaamamaksude süsteemi või lennujaamamaksude määra muutmiseks ning kavandatud muudatuste põhjused hiljemalt 4 kuud enne muudatuste jõustumist. Lennujaama kasutaja nõudel arutab lennujaama juhtorgan lennujaama kasutajatega kavandatud muudatused läbi ja arvestab nende seisukohti enne lõpliku otsuse tegemist. Lennujaama juhtorgan avaldab oma lõpliku otsuse hiljemalt 2 kuud enne selle jõustumist. Kui lennujaama juhtorgan ja lennujaama kasutajad ei jõua seoses kavandatud muudatustega kokkuleppele, põhjendab lennujaama juhtorgan oma otsust lennujaama kasutajate seisukohtade suhtes.

3. Liikmesriigid tagavad, et juhul kui pooled ei jõua lennujaamamaksude suhtes kokkuleppele, võib kumbki pool pöörduda sõltumatu reguleeriva asutuse poole taotlusega analüüsida, kas lennujaamamaksude süsteemi või lennujaamamaksude määra muutmine on põhjendatud.

Artikkel 5

Läbipaistvus

1. Liikmesriigid tagavad, et lennujaama juhtorgan annab igale lennujaama kasutajale või lennujaama kasutajate esindajatele või ühendustele kord aastas teavet osiste kohta, mille alusel määratakse kõigi lennujaamas kehtestatud maksude suurus. Kõnealune teave hõlmab vähemalt järgmist:

a) kehtestatud maksu eest osutatud teenuste ja infrastruktuuri loetelu;

b) maksude arvutamise meetod;

c) lennujaama üldine kulustruktuur;

d) lennujaamas kogutud maksude iga kategooria tulud ja kulud;

e) maksude kogumise aluseks olevate teenustega seotud töötajate koguarv;

f) lennujaama olukorra prognoosid seoses maksude, lennuliikluse kasvu ja mis tahes kavandatud investeeringutega;

g) lennujaama infrastruktuuri ja seadmete tegelik kasutus määratletud ajavahemiku jooksul;

h) investeeringute kulutasuvus, arvestades nende mõju lennujaama võimsusele ja osutatud teenuste kvaliteedile.

2. Liikmesriigid tagavad, et lennujaama kasutajad esitavad lennujaama juhtorganile korrapäraselt teavet, mis hõlmab eelkõige järgmist:

a) lennuliikluse prognoosid;

b) nende õhusõidukite koosseis ja kavandatud kasutuse prognoosid;

c) nende arendusprojektid asjaomases lennujaamas;

d) nende nõuded asjaomases lennujaamas.

3. Käesoleva artikli alusel antud teavet loetakse konfidentsiaalseks ja käsitletakse sellekohasena.

Artikkel 6

Uus infrastruktuur

Liikmesriigid tagavad, et lennujaama juhtorgan konsulteerib lennujaama kasutajatega enne uut infrastruktuuri käsitlevate projektide kavade lõplikku otsustamist.

Artikkel 7

Kvaliteedistandardid

1. Lennujaama sujuva ja tõhusa töö kindlustamiseks tagavad liikmesriigid, et lennujaama juhtorgan ja lennujaama kasutajaid lennujaamas esindav ühendus või ühendused peavad läbirääkimisi teenuse taseme lepingu sõlmimiseks seoses lennujaama terminalis või terminalides osutatava teenuse kvaliteediga ning artikli 5 lõikes 2 nimetatud teabe täpsuse ja õigeaegsusega, mida lennujaama kasutajad esitavad kavandatud toimingute kohta, et võimaldada lennujaamal täita oma kohustusi. Selline leping sõlmitakse vähemalt iga kahe aasta järel ja sellest teatatakse iga liikmesriigi sõltumatule reguleerivale asutusele.

2. Liikmesriigid tagavad, et kui teenuse tasemete osas ei jõuta kokkuleppele, võib kumbki pool taotleda sõltumatu reguleeriva asutuse sekkumist.

Artikkel 8

Maksude diferentseerimine

1. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et võimaldada lennujaama juhtorganil muuta konkreetsete lennujaamateenuste, terminalide või terminalide osade kvaliteeti ja ulatust, et pakkuda sihtotstarbelisi teenuseid või eriotstarbelist terminali või terminali osa. Lennujaamamaksude suurust võib diferentseerida vastavalt selliste teenuste kvaliteedile ja ulatusele.

2. Liikmesriigid tagavad, et igal lennujaama kasutajal, kes soovib kasutada sihtotstarbelisi teenuseid või eriotstarbelist terminali või terminali osa, on juurdepääs kõnealustele teenustele ja terminalile või terminali osale.

Kui sihtotstarbelisi teenuseid ja/või konkreetset terminali või terminali osa soovib kasutada rohkem kasutajaid, kui see on võimsuse piiranguid arvestades võimalik, määratakse juurdepääs asjakohaste, objektiivsete, läbipaistvate ja mittediskrimineerivate kriteeriumide alusel.

Artikkel 9

Turvamaksud

Turvamakse kasutatakse ainult julgestuskulude katmiseks. Kõnealused kulud määratakse igas liikmesriigis üldiselt tunnustatud arvestus- ja hindamispõhimõtete kohaselt. Liikmesriigid tagavad siiski eelkõige järgmiste osiste arvesse võtmise:

- julgestustoimingutega seotud vahendite ja rajatiste rahastamise kulud, sealhulgas nende vahendite ja rajatiste õiglane kulum;

- julgestustöötajate ja -toimingute kulud;

- toetused ja subsiidiumid, mida ametiasutused eraldavad julgeoleku eesmärkidel.

Artikkel 10

Sõltumatu reguleeriv asutus

1. Liikmesriigid määravad või loovad riigi sõltumatu reguleeriva asutusena sõltumatu organi, et tagada käesoleva direktiivi järgimiseks ning artiklites 4 ja 7 sätestatud ülesannete täitmiseks võetud meetmete nõuetekohane kohaldamine. See organ võib olla sama üksus, kellele liikmesriik on teinud ülesandeks artikli 1 lõikes 2 osutatud täiendavate reguleerivate meetmete kohaldamise, sh maksustamissüsteemide heakskiitmine ja/või maksude määr, eeldusel et üksus vastab lõike 2 nõuetele.

2. Liikmesriigid tagavad sõltumatu reguleeriva asutuse sõltumatuse, kindlustades, et see on õiguslikult eraldiseisev ning igast lennujaama juhtorganist ja lennuettevõtjast talituslikult sõltumatu. Liikmesriigid, kes säilitavad omandi või kontrolli lennujaamade, lennujaamade juhtorganite või lennuettevõtjate üle, peavad tagama reguleeriva funktsiooni tõhusa struktuurilise eraldatuse omandi või kontrolliga seotud toimingutest. Liikmesriigid tagavad, et sõltumatu reguleeriv asutus tegutseb erapooletult ja läbipaistvalt.

3. Liikmesriigid teatavad komisjonile sõltumatu reguleeriva asutuse nime ja aadressi, talle määratud ülesanded ja kohustused ning lõike 2 järgimise tagamiseks võetud meetmed.

4. Kui lennujaama juhtorganil või lennujaama kasutajal on kaebus mis tahes küsimuses, mis kuulub käesoleva direktiivi kohaldamisalasse, võib ta selle esitada sõltumatule reguleerivale asutusele, kes teeb vaidlusi lahendava asutusena tegutsedes otsuse kahe kuu jooksul pärast kaebuse kättesaamist. Sõltumatul reguleerival asutusel on õigus nõuda pooltelt otsuse tegemiseks vajalikku teavet. Reguleeriva asutuse otsused on siduvad.

5. Sõltumatu reguleeriv asutus avaldab oma tegevuse kohta aastaaruande.

Artikkel 11

Aruandlus ja muutmine

1. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiivi toimimise kohta hiljemalt 4 aasta jooksul pärast selle jõustumist ning teeb vajaduse korral asjakohase muudatusettepaneku.

2. Liikmesriigid ja komisjon teevad käesoleva direktiivi kohaldamisel koostööd, eelkõige seoses teabe kogumisega lõikes 1 nimetatud aruande jaoks.

Artikkel 12

Rakendamine

1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 18 kuu jooksul pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas . Liikmesriigid teatavad sellest viivitamata komisjonile.

Kui liikmesriigid kõnealused normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile.

2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetud põhiliste riiklike õigusnormide teksti.

Artikkel 13

Jõustumine

Käesolev direktiiv jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .

Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.

Brüssel, (…(

Euroopa Parlamendi nimel Nõukogu nimel

president eesistuja

[1] Allikas: Euroopa Lennuettevõtjate Ühendus. Protsenti mõjutavad teised tegevuskulud, näiteks reaktiivkütuse hind. Odavlennufirmad väidavad, et lennujaamamaksude osakaal nende kogukuludes on suurem.

[2] „ICAO lennujaama- ja aeronavigatsiooniteenuste tasude eeskirjad, 7. väljaanne – 2004”.

[3] „ICAO lennujaama- ja aeronavigatsiooniteenuste tasude eeskirjad, 7. väljaanne – 2004”, punkt 15.

[4] http://ec.europa.eu/transport/air_portal/index_en.htm

[5] SEK(2006) 1688.

[6] EÜT L 355, 30.12.2002.

[7] ELT C, lk.

[8] ELT C, lk.

[9] ELT C, lk.

[10] ELT C, lk.

[11] Komisjoni 6. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) 1794/2006 – ELT L 341, 7.12.2006.

[12] Nõukogu 15. oktoobri 1996. aasta direktiiv 96/67/EÜ – EÜT L 272, 25.10.1996.