ET Euroopa Liidu Teataja C 128/3

457. ISTUNGJÄRK 4. JA 5. NOVEMBRIL 2009

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Lissaboni strateegia pärast 2010. aastat”

(ettevalmistav arvamus)

(2010/C 128/02)

Pearaportöör: Wolfgang GREIF

23. juulil 2009 saadetud kirjas palus Hispaania valitsuse liige, Euroopa Liidu asjade riigisekretär Diego López Garrido vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 262 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteel koostada ettevalmistav arvamus teemal:

„Lissaboni strateegia pärast 2010. aastat”

Komitee juhatus tegi käesoleva arvamuse ettevalmistamise ülesandeks majandus- ja rahaliidu ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse sektsioonile (Lissaboni strateegia seireüksus).

Arvestades töö kiireloomulisust määras komitee täiskogu 457. istungjärgul 4.–5. novembril 2009 (4. novembri istungil) pearaportööriks Wolfgang Greifi ja võttis vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 178, vastu hääletas 6, erapooletuks jäi 15.

1. Sissejuhatus

1.1. Käesolevas arvamuses esitletakse poliitilisi soovitusi, mis on komitee arvates esmatähtsad Euroopa uue strateegia jaoks pärast 2010. aastat algavaks perioodiks. Seejuures tuleb arvestada praegu valitseva finantsturgude ja majanduskriisi põhjustatud majanduslike, sotsiaalsete ja poliitiliste mõjudega, mis on väga kaugeleulatuvad. Arvamuses on kavas teha kindlaks poliitilise suunamuutuse nurgakivid, mis on vajalikud, et kindlustada vajalik dünaamika „kriisist väljumiseks” jätkusuutlikku tööhõive, majanduskasvu ja sotsiaalse ühtekuuluvuse jaoks ning tagada, et sellised kriisid ei saaks tulevikus enam korduda.

1.2. Käesoleva arvamuse valmistas ette komitee poolt loodud Lissaboni strateegia seireüksus ja selles töös osalesid aktiivselt riiklikud majandus- ja sotsiaalnõukogud. Ühistel koosolekutel esitatud mitmekülgsed – ja tihti vastuolulised – panused arutelusse rõhutavad nüüd esitatud soovituste poliitilist kvaliteeti ja nende olulisust kodanikuühiskonna vaatenurgast.

1.3. Käesolevas arvamuses esitatud üleeuroopalistele perspektiividele lisatakse riiklikud peatükid, mis koostati arvamusele lisatud küsimustiku alusel riiklike delegatsioonide (1) endi poolt. Küsimustik puudutas järgmisi teemasid: a) Lissaboni strateegia käesoleva tsükli (2008–2010) analüüs ja b) Lissaboni strateegia tulevik pärast 2010. aastat. Komitee poolt koos majandus- ja sotsiaalnõukogudega ning teiste võrreldavate partnerorganisatsioonidega loodud interaktiivne võrgustik esitab niisiis taaskord (2) integreeritud aruande, mis peaks andma panuse Euroopa institutsioonide otsustusprotsessi pidades silmas Euroopa Ülemkogu 2010. aasta kevadist tippkohtumist.

2. Lissaboni strateegia hindamine

2.1. Lissabon 2000 – laiapinnalist toetust leidnud terviklik lähenemine

2.1.1. 2000. aasta märtsis tutvustas Euroopa Ülemkogu ambitsioonikat Euroopa reformikava. Selle Lissaboni tegevuskava eesmärk oli muuta Euroopa Liit 2010. aastaks maailma kõige dünaamilisemaks ja konkurentsivõimelisemaks teadmistepõhiseks majandussüsteemiks, mida iseloomustaks säästev majanduskasv, rohkem paremaid töökohti ja suurem sotsiaalne ühtekuuluvus.

2.1.2. Täiendades seda säästva arengu mõõtmega (Göteborgi strateegia), loodi nii laiapõhjaline strateegia. Arvukates poliitikavaldkondades sõnastati mõõdetavad eesmärgid, milleni liikmesriigid pidid jõudma avatud koordinatsioonimeetodi abil.

2.1.3. Komitee on alati pidanud sellist terviklikku poliitilist lähenemist Lissaboni strateegia märkimisväärseks eeliseks ning on hoiatanud kitsendatud tõlgenduse eest ja rõhutanud kolme samba vahelise tasakaalustatud suhte olulisust.

2.2. Läbivaatamine 2005 – sisuline keskendumine ja rõhuasetus riiklikule rakendamisele

2.2.1. Mõningates valdkondades õnnestus paljudel ELi liikmesriikidel oma tulemusi parandada. Nii näiteks tõusid üldiselt tööhõivemäärad. Edasiminekuid võis täheldada ka lairibavõrgu väljaehitamisel, täiendõppes osalemisel, noorukite haridustaseme tõstmisel ja ka teistes valdkondades (3). Sellele vaatamata olid paljud riigid vahehindamise ajal nii mitmeteski valdkondades märkimisväärselt maas püstitatud eesmärkidest.

2.2.2. Kirjeldatud olukorras toimus 2005. aastal strateegia läbivaatamine, mille käigus nihutati tähelepanu keskmesse Euroopa ja riikliku tasandi tegutsejate partnerust puudutav lähenemine. Rõhk asetati riiklikele rakendusmeetmetele, millega kaasnes sisuline keskendumine „majanduskasvule ja tööhõivele”. Laiema eesmärkide nimistu osad, nt sotsiaalne sammas, lükkusid osaliselt tahaplaanile, loovutades koha suuremale tööhõivele ja rangemale majanduslikule lähenemisele. Lähenemisega, mille kohaselt oleks liikmesriikidele antud enam vastutust riikide spetsiifiliste kavade ja eesmärkide sõnastamisel ning mis oleks viinud seega rõhuasetuse riiklikele reformidele, ei kaasnenud aga siiski vajalik toetus Euroopa tasandil sobiva majandusliku ja sotsiaalse raamistiku näol.

2.2.3. Vaatamata viimase aja edusammudele (4) ei jõudnud paljud riigid siiski püstitatud eesmärkideni. Paljudes valdkondades saavutatakse 2010. aastaks eesmärgid parimal juhul ELi läbilõikes, ent siiski mitte kõigis liikmesriikides. See kehtib näiteks teadus- ja arendustegevuse valdkonna 3 % eesmärgi suhtes, mille osas ei ole enamikus ELi liikmesriikidest, ega ka ELis tervikuna, võimalik edasiminekuid täheldada, sama kehtib kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise kohta. Ka tööhõive-eesmärkide osas on edu saavutatud vaid osaliselt, näiteks naiste tööhõive valdkonnas, kuna samas on märkimisväärselt kasvanud osalise tööajaga töökohtade (osaliselt mitte vaba valiku alusel) (5), ajutise töö ning ka (tihti mittestandardsete töölepingutega) madalapalgaliste töökohtade osakaal.

2.3. Kas edasi mööda sissetallatud rada või vajab Euroopa uut tegevuskava?

2.3.1. Lissaboni eesmärkide puudulik saavutamine on üldise arvamuse kohaselt tingitud eelkõige sellest, et liikmesriikidel puudub nende eesmärkide saavutamisele suunatud järjepidev poliitika ning et avatud koordinatsiooni meetodiga kaasnevad liialt väikesed stiimulid, et tagada riiklikul ja ühiskondlikul tasandil jõupingutuste tegemist. Samuti on põhjusteks see, et puudub nii makromajandus- kui sotsiaalpoliitikat käsitlev Euroopa raamistik, mis üleüldse võimaldaks ELi liikmesriikidel õigete reformide rakendamist koordineeritud viisil ja aitaks saavutada seatud eesmärke ning samas takistaks ka riiklike reformide vahelist konkurentsi. Sellele lisaks on komitee korduvalt täheldanud ühise vastutuse puudumist, mille ühe olulise põhjusena näeb komitee ka sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna puudulikku kaasatust.

2.3.2. Komitee toetab globaalse ja ühtse strateegia jätkamist pärast 2010. aastat. Komitee on aga ka seisukohal, et sobiv vastus praegustele probleemidele ei ole ei „tagasi Lissabon 2000 juurde” ega ka „rohkem sama, ent võimalusel veidi keskkonnasõbralikumalt”. Aja nõue seisneb selles, et tuleb kasutada jätkusuutlikke võimalusi, mis seovad konkurentsivõime, teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni sotsiaalselt ja jätkusuutlikult majandava Euroopa uuendusliku potentsiaali ning ka „hea töö” (6) kontseptsiooniga. Lisaks tähistab praegune kriis mitmes mõttes murrangut ja nõuab uusi lahendusi, nagu näiteks finantsturgude tõhus korraldamine, radikaalselt uue suuna võtmine ressursse säästva ja madalate CO2 heitkogustega tootmise ja tarbimise suunas, samuti ka investeeringud avaliku sektori uuendamisse, et tagada inimestele kindlustunne ja võita taas nende usaldus ELi vastu.

2.3.3. Praegused väljakutsed nagu finantsturgude ja majanduskriis ning sellest tulenevad sotsiaalsed probleemid, majanduse globaliseerumine, ühtse turu toimimisviisi parandamine, energiapoliitika ja kliimamuutused, demograafilised suundumused ja migratsioon nõuavad Euroopa tasandil uut ulatuslikku strateegiat pärast 2010. aastat algavaks perioodiks. See strateegia peaks: a) tulema toime eelnimetatud probleemidega, b) kõrvaldama selle rakendamise puudujäägid, c) lähtuma ühise üleeuroopalise vastutuse ideest ning d) ühendama sidusalt kõik ELi strateegiad (taastamisstrateegia, Lissaboni strateegia, säästva arengu strateegia, kliimamuutustega kohanemise strateegia). Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee teeb ettepaneku muuta kõnealune uus suunitlus nähtavaks, andes uuele Euroopa strateegiale ka teise nime.

3. Poliitilised soovitused: mõelda ja tegutseda euroopalikult üleeuroopaliste projektide vahendusel

3.1. Luua Euroopa raamistik paljutõotavatele reformiprogrammidele. Kuigi rakendamise eest kannavad põhilist vastutust ELi liikmesriigid, on siiski tarvis asjaomast üleeuroopalist raamistikku, mis võimaldaks kavandatud struktuurireforme koordineeritult ja järjepidevalt ellu viia. Euroopa tasandil on vaja kiiresti hinnata riiklikke reforme ja nende mõju majanduslikule arengule, vara ja sissetuleku jaotumisele ning sotsiaalsele ühtekuuluvusele. Antud kontekstis tuleks ka põhjalikult läbi vaadata Euroopa Kohtu mõningad otsused (Vaxholm, Viking, Rüffert ja Luxembourg) ning võib-olla kehtestada sobivad ja konkreetsed meetmed töötajate kaitseks, näitamaks, et majanduslikud vabadused ja konkurentsireeglid ei tohi ohustada sotsiaalseid põhiõigusi.

Pöörata ELi poliitikas enam tähelepanu majanduskasvule, luues selleks sobiva majanduspoliitilise raamistiku. Eesmärgiks seatud ja strateegia aluseks olev 3 %-line aastane kasv on seni saavutatud kõigest kahel korral. Finantskriis ja ELi majanduse puudulik šokitaluvus näitavad, et tarvis on uut majanduspoliitilist suunitlust. Komitee arvates peab pärast 2010. aastat rakendatava strateegia lahutamatuks osaks olema tasakaalustatud makromajanduslik kombinatsioon, mis seob balansseeritud viisil pakkumisele orienteeritud majanduspoliitika nõudlusele orienteeritud majanduspoliitikaga. Oluline on ka eesmärgiks seatud kasvu kvaliteet. Põhieesmärk on heaolu kasv. SKP ei ole iseenesest kohane heaolu mõõt ning uue strateegia jaoks rahuldavama ja sidusama kasvueesmärgi määratlemiseks ja selle kalibreerimiseks tuleb kasutada paremat heaolu näitajat (või näitajate kogumit).

3.2.1. Lahendus finantskriisile ja sotsiaalsetele probleemidele. EL peab võtma tulevikus kriiside lahendamisel koordineeriva, otsustava ja juhtiva rolli ning seda eelkõige finantssüsteemi uuel korraldamisel. Uue korraldusega globaalne finantssüsteem (eelkõige pangandussüsteemi, ent ka riskifondide ja erakapitali investeerimisfondide tõhus korraldamine) peab võimaldama selliste kindlate finantsvahendite arendamist ja kättesaadavaks muutmist, mis toetavad reaalmajandust ja tulevad kasuks kodanikele. Praegune kriis ei ole aga üksnes finantsturu probleemide tulemus. Selle põhjuseks oli eelkõige Ameerika Ühendriikides üha suurenev tasakaalu puutumine makro- ja mikromajanduses, nagu näiteks sissetulekute erinevused. Seepärast peab kriisist välja viiva tee aluseks olema loobumine osaliselt „spekulatiivsel mullil” põhinevast majanduskasvust, tagasipöördumine majanduskasvu juurde, mille aluseks on investeeringud eelkõige reaalmajanduse uuenduslikesse valdkondadesse, õiglane jaotus, kõrge kvaliteediga ja tootliku tööhõive loomine ja keskkonnaalane jätkusuutlikkus.

3.3. Parandada siseturu toimimist tänu paremale tasakaalule majandusliku, sotsiaalse ja keskkonnaalase mõõtme vahel. Eesmärgi saavutamiseks on vaja siseturu sotsiaalse aquis ja parema õigusloome korrektset rakendamist ja võib-olla parandamist, samuti erasektori investeeringutele soodsa mikromajandusliku kliima ja piisava tegutsemisvabaduse loomist. Tuleb aga võtta ka abinõusid selleks, et konkurents ühisel turul oleks orienteeritud innovatsioonile ja mitte ELi liikmesriikide vahelisele pärssivale konkurentsile ning et see eitoimuks sotsiaalse ühtekuuluvuse ja keskkonnaalase jätkusuutlikkuse arvel.

Edendada sotsiaalset ühtekuuluvust kui stabiilse ja dünaamilise majanduse üht tegurit. Komitee arvates aitab hästi arenenud sotsiaalpoliitika muuhulgas kaasa ka „hea töö” loomise laiaulatuslikule poliitikale, mille hulka kuuluvad ka üldise ja kutsealase koolituse ja täiendkoolituse ning ka elukestva õppe valdkonna ambitsioonikad eesmärgid. See aitab kaasa ka majanduskasvu ja tootlikkuse suurenemisele. Kriisist välja viivaid teid tuleb toetada ka vastavaisuliste investeeringutega.

3.4.1. Võidelda suureneva ebavõrdsuse ja vaesusega üle kogu Euroopa . 2010. aastaks püstitati eesmärk langetada märkimisväärselt nende inimeste arvu, keda ohustab vaesus või sotsiaalne tõrjutus. Komisjoni aruandest sotsiaalse tegelikkuse kohta (2007) selgub aga, et paljudes Euroopa riikides ja piirkondades seistakse veel silmitsi veelgi tõsisemate sotsiaalsete probleemidega. Seepärast tuleb pärast 2010. aastat rakendatav strateegia suunata sotsiaalsele progressile, sotsiaalkindlustussüsteemide tugevdamisele ja nende jätkusuutlikkusele ning vaesusega võitlemisele, hoides selleks muuhulgas ära ebavõrdset jaotumist. Vaesuse vastu võitlemise Euroopa aasta (2010) on ideaalne võimalus püstitada vaesuse vastu võitlemise valdkonnas tõhusaid eesmärke, mis hõlmaksid ka ajakava (nt miinimumsissetuleku ja asendussissetulekute süsteemid) (7). Selliste algatuste abil astutaks oluline samm sotsiaalse ühtekuuluvuse suunas, et taastada uuesti kodanike usaldus Euroopa integratsiooni vastu.

Luua võrdsete võimalustega tööturg . Edasiminekutele vaatamata ei saavutata ELi lõikes 2010. aastaks seatud tööhõiveeesmärke. See peaks andma põhjuse muretsemiseks seoses praeguse kriisiga (mis on küll saavutanud oma kõrgpunkti, ent mida ei ole üheselt ületatud), mis suurendab ebavõrdusi ja seab üha rohkem inimesi silmitsi oleluslike probleemidega. Võimalikult kiire majanduskasvu taassaavutamine tööturu stabiliseerimiseks vajab vastavalt Euroopa majanduse taastamise kavale (8) nõudluse suurenemist ühtsel turul, mida tuleb toetada struktuuri parandavate meetmetega. Olulised on koolituse ja täiendkoolituse tõhusate kavade loomine, tööhõive suurendamine, eelkõige töökohtade loomine nende jaoks, kes on tööturult kõrvale jäänud seoses puuduliku koolitusega, ning ka tõhusad jõupingutused diskrimineerimise kõrvaldamiseks tööturule juurdepääsul ja sinna jäämisel. Just sotsiaalmajanduse erinevad vormid liikmesriikides võivad omandada kriisi seljatamisel eeskuju andva rolli, eelkõige kui tegu on töökohtade loomisega sotsiaalteenuste valdkonnas. Komitee on seisukohal, et tööhõive ja tööviljakus peaksid kasvama paralleelselt. EL peab seejuures püüdlema asjakohaste eeskirjade loomise poole mittestandardse ja vähese sotsiaalse kindlustusega töökohtade tarvis, arvestades samas riiklike ja Euroopa sotsiaalpartnerite autonoomiat ja neid töösse kaasates (9).

3.4.2.1. Sotsiaalmajandusettevõtted, mis eksisteerivad kõigis tegevusvaldkondades ja ühendavad majandusliku kasumlikkuse üldhuvi ja sotsiaalsete kaalutlustega, on hea näide ettevõtluse ja ettevõtete üldjuhtimise erivormidest, mis aitavad kaasa muudetud Lissaboni strateegia eesmärkide saavutamisele. Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee palub Euroopa Ülemkogul, komisjonil ja liikmesriikidel kaaluda ettepanekuid, mis on suunatud Euroopa Parlamendi esitatud soovituste (10) rakendamisele, et tagada asjakohase poliitika abil, et sotsiaalmajandusettevõtted saavad konkureerida teiste ettevõtetega samadel tingimustel.

3.4.3. Turvaline paindlikkus peab pakkuma turvalisust muutuvas olukorras . Muutuvad majanduslikud raamtingimused nõuavad tööturul palju uuendusliku kohanemisvõimet. Kiiresti muutuvatele struktuuridele peab olema võimalik arukalt reageerida. Kooskõlas turvalise paindlikkuse kontseptsiooniga tuleb seejuures tagada, et töötajad oleksid valmis tööelu uuteks väljakutseteks. Turvalise paindlikkuse kontseptsioon peab pakkuma turvalisust muutuvas olukorras. Sealjuures tuleb praktikas ühtmoodi esmatähtsatena käsitada turvalisust tööturul, stabiilseid töösuhteid ja töökohti, töövõime säilitamist, sotsiaalset kindlust ja liikuvust tööturul heade ja produktiivsete töökohtade suunas (muutes üleminekud tasuvaks). Seejuures tuleb eelkõige tagada ühenduse sotsiaalsete õigusnormide ulatuslik ülevõtmine ja rakendamine ning seda laiendada, et takistada võimalikku ebaõiglast konkurentsi töönormide valdkonnas.

3.4.4. Maksupoliitikate parem koordineerimine . Kooskõlas ELi lepingutega tuleb liikmesriikides püüelda üleeuroopalise maksupoliitika rangema koordineerimise suunas (mh ühtlustatud maksubaasid ja miinimummäärad). Seda eelkõige nendes valdkondades, kus maksubaas on rahvusvaheliselt mobiilne ja maksudest kõrvalehoidmise risk ja liikmesriikide vaheline maksukonkurents on kõige suuremad. Sellise Euroopa koordineerimise eesmärk peab olema riigieelarvete kindlustamine ja ausate maksustamissüsteemide edendamine (tugevdades selleks mh maksubaasi, sulgedes maksuparadiise ning võttes meetmeid maksudest kõrvalehoidmise vältimiseks).

3.4.5. Euroopa Keskpank peab täitma oma üldmajanduslikke kohustusi . Seoses pärast 2010. aastat rakendatava strateegiaga peab õnnestuma (pidades silmas tulevasi põlvkondi) majanduskasvu ja stabiilsuse eesmärkide asjakohane ja samas jätkusuutlik tasakaalustamine. Euroopa Keskpank peab vastavalt lepingutele täiel määral täitma oma kohustust ja pidama seejuures lisaks hinnastabiilsuse prioriteedile silmas ka kõrge tööhõivemäära eesmärke, sotsiaalkaitset ja püsivat majanduskasvu.

3.4.6. Tagada investeeringutele eelarvepoliitiline mänguruum . Pidades silmas ja kasutades ära kriisile omaste arengute jaoks loodud stabiilsuse ja kasvu pakti paindlikkust, tuleb eelarves ümberpaigutamiste teel suurendada majanduspoliitilist mänguruumi, et suurendada Lissaboni eesmärkide saavutamiseks olulisi avaliku sektori investeeringuid (mh avaliku sektori tõhususse, uurimistegevusse, haridusse, innovatsiooni) ja erasektori tootlikke investeeringuid eelkõige madala CO2 heitkogustega tootmisesse. Sellega seoses tuleks edasi arendada ka Euroopa võlakirja ideed mõne Euroopa riigi fondist (11).

3.5. Edendada tööstuspoliitikat ja ettevõtlust ning luua sobivad raamtingimused väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele. Majanduskasv ja investeeringuid soosiv kliima on olulised eeldused uute töökohtade loomiseks ja olemasolevate säilitamiseks. Selles on oluline roll suurtel ettevõtetel, aga väga paljuski ka VKEdel. Just VKEd on need, kelle juured on sügavalt kohalikus majanduses ning nad saavad erilist kasu stabiilsest ja kasvavast sisemaisest nõudlusest. Komitee on juba korduvalt rõhutanud, et erilist tähelepanu tuleb pöörata Euroopa tööstuspoliitika edasiarendamisele, tehes seda nn roheliste tehnoloogiate – nanotehnoloogia ning info- ja sidetehnoloogia – suunas, sotsiaalselt vastutustundliku ettevõtluse tugevdamisele ning ettevõtete asutamise ja nende jätkamise edendamisele. Majanduse prioriteedid on ebaproportsionaalselt suure halduskoormuse ja administratiivsete takistuste vähendamine ning ettevõtete rahastamise parandatud raamistik, need on otsustava tähtsusega nii Euroopa konkurentsivõime kui ka tootlikke investeeringuid soodustava keskkonna seisukohalt. Seejuures ei tohi seada ohtu töötajate ja tarbijate huvide õiguspärast kaitset. Kuna majandustulemused, innovatsioon ja tööhõive sõltuvad üha rohkem VKE-dest, tuleb kesksele kohale seada ettevõtluse soodustamine noorte seas.

3.6. Tegeleda demograafiliste muutustega ja pakkuda lahendusi rännet puudutavatele küsimustele. Tulemaks toime vananeva ühiskonna probleemidega, peavad kesksel kohal olema nii praegu kui ka edaspidi majanduskasv ja tööhõive. See kehtib nii noorele kui ka vanemale põlvkonnale. Lisaks võitlusele tööpuudusega ning rohkemate ja paremate töökohtade loomisele tuleb sündimust arvesse võttes enam panustada töö- ja perekonnaelu ühitamisse. Rännet ja integratsiooni puudutavad edukad lahendused, mis toetavad Euroopa võimalikku majanduskasvu ega ohusta samaaegselt sotsiaalset ühtekuuluvust, kuuluvad kesksete väljakutsete hulka pärast 2010. aastat (12).

Enam väärtustada teadmiste kolmnurka (haridus-teadustegevus-innovatsioon). Euroopa peab jätkuvalt parandama oma potentsiaali sellistes valdkondades nagu kvalifitseeritud tööjõud, teadus, uurimistegevus ja tehnoloogia ning seeläbi suurendama oma innovatsioonivõimet kui konkurentsivõime olulist komponenti. Teadmiste kolmnurk peab kindlasti jääma pärast 2010. aastat rakendatava strateegia keskpunkti. Selles kontekstis tuleb innovatsiooni mõistet laiendada nii, et see hõlmaks ka „sotsiaalset innovatsiooni”, selleks et suurendada sotsiaalset kapitali, mis on oluline nii konkurentsivõime kui sotsiaalse ühtekuuluvuse jaoks.

3.7.1. Et tagada alus tulevastele uuendustele, tuleb majandustegevuses kõrgelt väärtustada teadust ja uurimistegevust ning nende rakendamist. Bologna protsessi eesmärk – Euroopa kõrgharidusruumi loomine – tuleb saavutada konkreetsete sammude abil ning selleks on tarvis rohkem poliitilist tahet poliitikavaldkondade koordineerimisel. Ebapiisavad investeeringud innovatsiooni ja täiendõppesse teravdavad majanduslikke probleeme ning avaldavad mõju tööviljakusele. Ülikoolid ja kõrgharidusasutused peavad kandma vastutust ning arendama välja senisest palju tugevama Euroopa mõõtme, sest neile langeb võtmeroll hariduse-teadustegevuse-innovatsiooni teadmiste kolmnurgas. Piiriülese tegevuse valdkonnas tuleb edendada mitmepoolset teaduskoostööd. Samuti on Euroopas puudus kõrgtehnoloogiaettevõtetest, kes investeeriksid teadus- ja arendustegevusse. Ettevõtetele tuleb luua stiimuleid, et nad investeeriksid veelgi enam teadus- ja arendustegevusse ning looks tootlikke töökohti.

3.7.2. Hea väljaõppega töötajad – eelkõige ka teaduslik-tehnilistes valdkondades – ja innovatsioonivõime on konkurentsivõime olulised komponendid ning heaolu eeldus. Nendele peaks lisanduma tootlike, kvaliteetsete ja hästi tasustatud töökohtade loomine. Ka kriisi ajal tuleb võimaldada noortel koolilõpetajatel siseneda tööturule vastavalt oma kvalifikatsioonile ning tagada neile erinevaid perspektiive pakkuv ametialane areng.

Kliimamuutustega tegelemine on pärast 2010. aastat rakendatava strateegia võtmeelement ning see nõuab muudatusi paljudes valdkondades. Energiatõhususe ja taastuvenergia edendamisel ning keskkonnaeeliste ärakasutamisel on pärast 2010. aastat rakendatavas strateegias keskne koht. Uuendatud strateegia peab hõlmama vähem CO2-heiteid tekitava majanduse tegevuskava. EL peaks nüüd, pärast ulatusliku õigusraamistiku kehtestamist energia ja kliimamuutuste valdkonnas, keskenduma selle praktilisele rakendamisele . Tõhusad poliitikameetmed tuleks hõlmata koondsuunistesse, riigipõhistesse soovitustesse ning riiklikesse reformikavadesse.

3.8.1. EL peab saama kõige energiatõhusamaks ja ressursisäästlikumaks majandusruumiks . Kliimapoliitikat ning kasvuhoonegaaside heitkoguste ja fossiilkütusest ja energia impordist sõltuvuse pidevat vähendamist tuleb teostada jätkusuutlikkuse seisukohast lähtudes, seega on tarvis piisavalt arvestada majanduslike, keskkonnaalaste ja sotsiaalsete eesmärkidega. Lisaks sellele tuleb ära kasutada kõik võimalused energia kokkuhoiuks, kasutades seejuures kohalikke ja piirkondlikke taastuvaid struktuure. Energiatõhususe ja ressursisäästlikkuse parandamine kuulub uue strateegia kesksete elementide hulka. ELi täiendav eesmärk peaks seega olema saada üheks kõige energiatõhusamaks ja ressursisäästlikumaks majandusruumiks. Kõnealuse muudatuseni jõudmiseks peab Euroopa võtma olulise vastutuse CO2-heitmete vähendamise eest. Koostöös erinevate valdkondadega tuleb välja töötada konkreetsed eesmärgid ja ajakavad.

3.8.2. Uus loodussäästlik kokkulepe (new green deal) . Uue loodussäästliku kokkuleppe raames tuleb ära kasutada keskkonnasektori potentsiaal majanduskasvu, uute töökohtade ja innovatsiooni mootorina. Samuti on tarvis pingutada juhtpositsiooni nimel loodussäästlike tehnoloogiate uuendamisel ning hoida kokku kulusid, loobumata heaolust, elukvaliteedist ja ülemaailmsest konkurentsivõimest. Vajaliku innovatsiooniprotsessi raames on oluline tähtsus teaduse ja tehnoloogia arendamisel ning nende rakendamisel turukõlblike toodete ja teenuste kaudu ning seeläbi töökohtade loomisel.

Parandada Lissaboni strateegia finantsalust. Tulevaste probleemidega toime tulemiseks on tarvis ELi tulevane eelarve uuesti läbi vaadata.

3.9.1. Reformida ELi eelarvet vastavalt Lissaboni strateegiale . Üldiselt rääkides tuleb erinevate poliitikavaldkondade eelarvete rahastamisele anda uus hinnang kooskõlas Lissaboni strateegiaga, keskendudes seejuures teadusele ja konkurentsivõimele, keskkonnale ja kliimale, investeeringutele säästlikusse energiakasutusse, avaliku sektori produktiivsetele kulutustele majandustegevuse asupaika, aktiivsele tööturupoliitikale, töö- ja perekonnaelu ühitamisele, sotsiaalsele ühtekuuluvusele, vaesuse vältimisele ning uute ja kvaliteetsete töökohtade loomisele. Lissaboni strateegiale vastav ja reformidele toetuv arutelu ELi eelarve üle tuleks kaasata ka järgmisesse finantsraamistikku ajavahemikuks 2014–2020 (13). Euroopa eesmärkide tõhusaks elluviimiseks on tarvis, et piirkondliku mõõtme tugevdamine kaasataks pärast 2013. aastat rakendatava struktuuri- ja ühtekuuluvuspoliitika rahastamist käsitlevasse arutellu.

3.9.2. Uurida alternatiivseid võimalusi ELi poolseks rahastamiseks . On palju piiriüleseid probleeme, mis nõuavad Euroopa mõõtme tugevdamist poliitikas. Tarvis on arutada alternatiivseid rahastamisvõimalusi Euroopa projektidele ning ümberpaigutuste ja säästuvõimaluste kõrval tuleks käsitleda ka ELi laiendatud eelarve perspektiive. Komitee kutsub kõnealuses seoses üles uurima ka võimalusi kogu ELi hõlmavate rahastamismehhanismide loomiseks (sh maksuvaldkond). Sel viisil saaks nt finantstehingute maksustamise kehtestamisega ohjeldada spekulatiivseid tehinguid. Samuti tuleks kaaluda võimalust süsinikumaksu kehtestamiseks.

3.10. Välise mõõtme tugevdamine. Euroopa heaolu tuleneb mh tema avatusest ülejäänud maailma suhtes. Arvestades seda, et Euroopa Liit on maailma suurim majandusjõud, kes on esimesel kohal kaupade ja teenuste eksportimisel ja importimisel ning teisel kohal välismaiste otseinvesteeringute allika ja sihtkohana, ning ka seda, et EL on maailma suurim abirahade eraldaja, on Euroopa jaoks otsustava tähtsusega tema rahvusvahelise tegevuskava tugevdamine selgete ja pikaajaliste eesmärkide seadmise näol. Arvestades uute ülemaailmsete majandusjõudude esilekerkimist ja rahvusvahelise majanduskriisi mõjusid, on praegu olulisem kui kunagi varem, et EL koostaks uue ühtsema ja läbilöögivõimelisema välistegevuse raamistiku. Selle abil tuleb tagada piisav, õiglane ja jätkusuutlik turuavamine, karmistada normatiivseid standardeid lähtuvalt vastavasisulistest õigusaktidest, edendada mitmepoolsust ja struktureeritud dialoogi oluliste partneritega ning luua mõlemale poolele kasu toov, edul rajanev ala, mis hõlmaks Vahemere piirkonna ja Aafrika. Kui see on saavutatud, jääb Euroopa sotsiaalse turumajanduse mudel ka edaspidi ülejäänud maailmale eeskujuks ja Euroopal on võimalik end rahvusvahelisel tasandil kehtestada (eriti mis puudutab juurdepääsu turgudele ja toorainetele) ning tagada samaaegselt õiglased rahvusvahelised konkurentstingimused, jätkusuutliku arengu juurdumine ja kindlustada kõigile juurdepääs globaliseerumisest tulenevale kasule.

4. Lissaboni eesmärke puudutavad soovitused

4.1. Säilitada eesmärgid ja suurendada neid keskpikas perspektiivis. Hoolimata praeguse kriisiga seotud uutest probleemidest ja tagasilöökidest ei tohi 2010. aasta järgse perioodi tegevuskavas jätta hooletusse seniseid eesmärke. Komitee teeb ettepaneku säilitada praeguse strateegia ühised eesmärgid, kuid samaaegselt sõnastada neist veelgi ambitsioonikamad sihid, mis tuleks rakendada2015. aastaks. Vastavalt sellele tuleks tõsta teaduskvoot 3,5 %-le (võimalusel koos üldisemalt sõnastatud eesmärgiga innovatsiooni investeerimise valdkonnas) ning suurendada ka eesmärke rohkemate ja paremate töökohtade ning koolituse ja täiendkoolituse valdkonnas.

4.2. Liikmesriikide panuse juures tuleb arvestada iga riigi lähteolukorda. ELi liikmesriikide majandussuutlikkus on väga erinev. Komitee teeb ettepaneku sarnaselt Lissaboni kvantitatiivsete eesmärkide esialgse määratlemisega võtta arvesse iga liikmesriigi lähteolukorda ning vastavalt sellele välja arvestada ja kõne alla võtta ambitsioonikad riikidepoolsed rahalised panused strateegia eesmärkidesse, lähtudes 27-liikmelisest EList.

4.3. Pöörata taas tähelepanu ka kvalitatiivsetele eesmärkidele. Lisaks peaks tulevane tegevuskava sisaldama ka selliseid kvalitatiivseid eesmärke, mis on Lissaboni strateegia taaskäivitamise käigus viimastel aastatel kaduma läinud (nt nn Laekeni indikaatorid kvaliteetsete töökohtade loomise mõõtmiseks (14)).

4.4. Seada uued eesmärgid seal, kus praegu on puudujääke. Lisaks tuleks koondsuuniste raames langetada otsused uute ja konkreetsemate eesmärkide kohta valdkondades, kus on tehtud vähe edusamme või on puudujääke senises reformipoliitikas. Seetõttu soovitab komitee oma suuniseid, mis sisaldavad mõõdetavaid eesmärke sellistes valdkondades nagu sooline võrdõiguslikkus, võitlus ebapiisava sotsiaalse kindlustatusega töökohtade vastu, madalate CO2 heitkogustega majanduse edendamine, võitlus vaesuse vastu (ka töötavate inimeste hulgas) ning sotsiaalse tõrjutuse takistamine (nt piisav toetus töötuks jäämise või töövõimetuse korral ning abi juurdepääsul avalikele teenustele).

5. Valitsemist puudutavad soovitused

5.1. Tugevdada Euroopa institutsioonide rolli. Uus strateegia vajab rohkem särtsu. Euroopa institutsioonide rolli tugevdamisel on praeguses kriisis oluline tähtsus. Alates Lissaboni strateegia uuendamisest 2005. aastal on komisjoni tegevus muutunud palju nähtavamaks, seda eriti konkreetsele riigile mõeldud spetsiaalsete suuniste kui ka heade tavade avaldamise ja levitamise valdkonnas. Kogu protsessi toimimise jätkumiseks oli tarvis avalikku arutelu nõukogus. Uuendatud strateegias tuleks kõnealust temaatikat süvendada ja laiendada. Komisjon ja liikmesriigid peaksid elektroonilisi sidevahendeid kasutades tegema uusi jõupingutusi heade tavade piiriülese vahetamise ja edendamise parandamiseks. Kuid kõnealused meetodid lähtuvad sellest, et liikmesriikidele tagatakse sobiv raamistik, mille abil nad saavad ühiste eesmärkideni jõuda. Vajadusel tuleb kaaluda uusi uuenduslikke vahendeid.

5.2. Suurendada avatud koordinatsiooni meetodi tõhusust liikmesriikides. Avatud koordinatsiooni meetod kujutab endast Lissaboni strateegia nn metoodilist selgroogu ning Lissaboni lepingus on see ette nähtud ka teiste valdkondade tarvis. Komitee arvates on lisaks puudulikule nähtavusele kodanike hulgas avatud koordinatsiooni meetodi kõige nõrgem külg selle ebatõhusus riiklikul tasandil. Seetõttu on otsustava tähtsusega, et eesmärgiks seatud kuupäevi ei vaadeldaks kui tähtaegu, mil millegi teostamine on soovitav (nagu senini tihti juhtunud on), vaid kui konkreetseid poliitilisi kohustusi. Kõnealuses valdkonnas tuleb leida võimalused ja vahendid, mis aitaks suurendada eesmärkide siduvust ja luua tugevamaid stiimuleid liikmesriikidele, et seatud eesmärke tõhusamalt täita. Parema tasakaalu tagamiseks tuleks uue strateegia rakendamisse kaasata lisaks majandus- ja rahandusministritele aktiivsemalt ka teised nõukogu koosseisud, esmajoones aga tööhõive- ja sotsiaalministrid. Samuti soovitab komitee tugevdada Euroopa sotsiaalpartnerite rolli ja nähtavust, nt lisades kolmepoolse makromajandusliku dialoogi tulemused alati Euroopa Ülemkogu järelduste hulka.

5.3. Lissaboni eesmärkide jälgimine/seire liikmesriikide majandus- ja sotsiaalnõukogudes. Vastavate nõuandemenetluste ja liimesriikide sotsiaalpartnerite pädevuste raames tuleks tugevdada riiklike majandus- ja sotsiaalnõukogude või kodanikuühiskonna sarnaste organisatsioonide erilist rolli (15). Majandus- ja sotsiaalnõukogude poolt koostatavad vastavasisulised aruanded peaksid sisaldama analüüse Lissaboni eesmärkide rakendamise kohta. Need esitatakse valitsustele ja Euroopa institutsioonidele, keda omakorda kutsutakse üles tegema asjakohaseid järeldusi. Kõnealuses seoses võiksid majandus- ja sotsiaalnõukogud ning kodanikuühiskonna organisatsioonid kutsuda komisjoni esindajad osalema aruteludel, kus käsitletakse olukorda liikmesriikides. Samuti tuleks riiklikud majandus- ja sotsiaalnõukogud kaasata komisjoni iga-aastasesse konsulteerimisprotsessi. Siinkohal on erilise tähtsusega komitee ning riiklike majandus- ja sotsiaalnõukogude vahelise arvamuste ja kogemuste vahetamise jätkamine riiklike reformikavade ning Lissaboni tegevuskava teemal.

5.4. Õiguspärasuse suurendamine kodanikuühiskonna aktiivsema kaasamise ja piirkondliku mõõtme tugevdamise kaudu. Komitee on juba varem märkinud, et Lissaboni strateegiat on võimalik tõhusamalt rakendada vaid juhul, kui Euroopa institutsioonide täielikule vastutusele lisandub ka kõigi ühiskondlike huvide ulatuslik kaasamine ning tihedam koostöö valitsuse, sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna vahel riiklikul ja Euroopa tasandil ning samuti ka liikmesriikide kohalikul ja piirkondlikul tasandil (16).

— Lissaboni strateegia riiklikud koordinaatorid peaksid riiklike reformikavade koostamisel, rakendamisel ja hindamisel tegema süstemaatilist koostööd kõikide sidusrühmadega.

— Tarvis on võtta täiendavaid meetmeid, et edendada vastavate nõuandemenetluste ja sotsiaalpartnerite pädevuste raames liikmesriikide vahelist käimasolevat dialoogi. Dialoogi on kaasatud ka riiklikud majandus- ja sotsiaalnõukogud ning vajadusel võib sellesse kaasata ka teisi kodanikuühiskonna sidusrühmi (valitsusvälised organisatsioonid, sotsiaalmajanduslikud organisatsioonid jt) ja kõrgkoolide või eksperdirühmade esindajaid.

— Iga Lissaboni tsükli lõpus võiks toimuda konverents, millel osalevad juhtivad sidusrühmad ja kodanikuühiskonna organisatsioonid, et teha kokkuvõte edusammudest ja vajakajäämistest.

— Tarvis on kõrvaldada struktuurilised tõkked, mis takistavad riiklike parlamentide tõhusat kaasamist ning tõelist dialoogi sotsiaalpartnerite ja kodanikuühiskonna organisatsioonidega. See tähendab, et tuleb vältida praegu juba traditsiooniks saanud väga lühikesi tähtaegu riiklike reformikavade koostamisel suvekuudel ning selliste isikute määramist Lissaboni strateegia eest vastutavaks, kes ei oska paljudes ELi liikmesriikides sotsiaalse dialoogi valdkonnas palju korda saata.

— Liikmesriikide valitsused peaksid edastama rohkem teavet kodanikuühiskonna ja sotsiaalse dialoogi tulemuste kohta Lissaboni eesmärkide valdkonnas.

— Territoriaalse, sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse tervikliku lähenemisviisi tagamiseks tuleb ELi liikmesriikides täielikult rakendada struktuurifondide partnerluse põhimõtteid ning ka kõnealuses valdkonnas tuleb aktiivsemalt kasutada avatud koordinatsiooni meetodi vahendeid.

Brüssel, 4. november 2009 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) ELi siseselt esinevad märkimisväärsed erinevused institutsioonilise raamistiku osas, mille alusel kaasatakse kodanikuühiskond riiklikku poliitikakujundamisse. Paljudes ELi liikmesriikides on olemas majandus- ja sotsiaalnõukogud, enamikus „uutes” liikmesriikides nn kolmepoolsed komisjonid (sotsiaalpartnerid pluss valituse esindajad), osades riikides majandus- ja sotsiaalnõukogud puuduvad, mõningates neist on aga kodanikuühiskonna huvidega arvestamiseks leitud alternatiivsed lahendused. Komitee püüab kokku koguda võimalikult paljude nende esindusorganite panuseid.

(2) Vt CESE 1468/2005 rev. „Lissaboni strateegia elluviimine”, 23.–24. märtsil 2005 toimunud Euroopa Ülemkogu taotlusel koostatud koondaruanne, CESE 40/2008 „Uuendatud Lissaboni strateegia 2008–2010: Organiseeritud kodanikuühiskonna roll”, koondaruanne Euroopa Ülemkogule (13.–14. märts 2008)..

(3) Lissaboni strateegia eesmärkide saavutamise suhteliste edusammude ja vajakajäämiste osas vrd ülevaade väljaandes: M. J. Rodrigues, „Europe, Globalisation and the Lisbon Agenda”, (2009), lk 16.

(4) Vt allmärkus 2 ja EMSK arvamus „Uuendatud Lissaboni strateegia tõhus juhtimine”, ELT C 175, 28.7.2009, lk 13.

(5) Vt. http://www.eurofound.europa.eu/ewco/reports/TN0403TR01/TN0403TR01_3.htm, Part-time work in Europe, Dublin-Foundation, 2004.

(6) Vt Laekeni Ülemkogu poolt 2001. aastal vastu võetud töö kvaliteedi näitajad: KOM(2001) 313 lõplik, „Tööhõivepoliitika ja sotsiaalpoliitika: raamistik kvaliteeti investeerimiseks”.

(7) Vt ka Euroopa Parlamendi resolutsioon, PT_TA(2008)0467, 9.10.2008.

(8) Komisjoni teatis Euroopa Ülemkogule „Euroopa majanduse taastamise kava”, KOM(2008) 800 lõplik, 26.11.2008.

(9) Ülevaade asjaomastest sotisaalpartnerite kokkulepetest Euroopa tasandil: http://europa.eu/legislation_summaries/employment_and_social_policy/social_dialogue/c10132_en.htm.

(10) Euroopa Parlamendi 19. veebruari 2009. aasta resolutsioon sotsiaalmajanduse kohta (2008/2250(INI)).

(11) Vrd EMSK arvamus „Euroopa majanduse taastamise kava”, ELT C 182, 4.8.2009, lk 71, punkt 5.4.

(12) Kõnealuses seoses tuleb eelkõige tervitada ka Euroopa integratsioonifoorumi rajamist. Selle raames saavad komitee egiidi all kokku ELi institutsioonid, sidusrühmad ja valitsusvälised organisatsioonid.

(13) Vrd EMSK arvamus teemal „Euroopa Liidu eelarvereform ja tulevane rahastamine”, ELT C 204, 9.8.2008, lk 113.

(14) Vt KOM(2001) 313 lõplik „Tööhõivepoliitika ja sotsiaalpoliitika: raamistik kvaliteeti investeerimiseks”.

(15) Komitee märgib, et ei sekku mingil juhul toimivatesse nõuandemenetlustesse, liikmesriikide sotsiaalpartnerite pädevustesse ega kohustustesse.

(16) Vrd EMSK arvamus „Uuendatud Lissaboni strateegia tõhus juhtimine”, ELT C 175, 28.7.2009, lk 13.