Uute broneeringuinfo standardite ja soovituslike tavade väljatöötamine on ette nähtud 21. detsembril 2017 vastu võetud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonis 2396 (2017). Selles on sätestatud, et ÜRO liikmesriigid „parandavad suutlikkust koguda, töödelda ja analüüsida broneeringuinfot ICAO standardite ja soovituslike tavade raames ning tagavad, et kõik nende pädevad riiklikud ametiasutused kasutavad ja et nendega jagatakse broneeringuinfot viisil, milles võetakse täielikult arvesse inimõigusi ja põhivabadusi.“ ICAO kutsub selles ka üles „tegema liikmesriikidega koostööd, et kehtestada broneeringuinfo kogumise, kasutamise, töötlemise ja kaitsmise standard.“

Chicago konventsiooni artiklis 54 loetletud ICAO nõukogu kohustuste hulka kuulub rahvusvaheliste standardite ja soovituslike tavade vastuvõtmine. Need standardid ja tavad on esitatud Chicago konventsiooni lisades. Standardid on nõuded, mille ühetaolist kohaldamist peetakse vajalikuks, samas kui soovituslike tavade järgimine ei ole kohustuslik.

ICAO nõukogu on ICAO alaline organ, kuhu kuulub 36 konventsiooniosalist riiki ja mille ICAO assamblee valib kolmeks aastaks. Ajavahemikul 2019–2022 on ICAO nõukogus esindatud seitse ELi liikmesriiki.

ICAO on ÜRO spetsialiseeritud asutus. Organisatsiooni eesmärkideks on arendada rahvusvahelise aeronavigatsiooni põhimõtteid ja meetodeid ning edendada rahvusvahelise lennutranspordi kavandamist ja arendamist.

Erinevalt muust reisimisega seotud teabest, mida lennuettevõtjad koguvad ametiasutuste nimel, nt reisijaid käsitlev eelteave, on broneeringuinfo näol tegemist reisijate isikuandmetega, mida lennuettevõtjad koguvad majandustegevuse jaoks. Õiguskaitseasutused kogu maailmas kasutavad neile edastatud broneeringuinfot järjest rohkem selleks, et võidelda terrorismi ja raskete kuritegudega.

23. juunil 2020 võttis ICAO nõukogu Chicago konventsiooni 9. lisa 28. muudatuse oma 220. istungjärgu kümnendal istungil vastu. Nagu eespool märgitud, on 9. lisas sätestatud rahvusvahelised standardid protseduuride lihtsustamise kohta ning 9. peatüki osa D käsitleb täpsemalt broneeringuinfot.

17. juulil 2020 teavitas ICAO oma liikmesriike 28. muudatuse vastuvõtmisest riikidele adresseeritud teise kirjaga (EC 6/3-20/71). Muudatus pidi jõustuma 30. oktoobril 2020, välja arvatud juhul, kui enamik riike teatab selleks kuupäevaks Chicago konventsiooni artikli 90 alusel oma mittenõustumisest. Muudatust hakatakse kohaldama alates 28. veebruarist 2021. ICAO liikmesriigid võivad aga 30. jaanuariks 2020 teatada võimalikest erinevustest nende riigisiseste normide ja tavade ning 28. muudatuses sätestatud standardite vahel, kui nad leiavad, et nende riigisiseste normide või tavade ja standardite vahel on teatavaid erinevusi. Teated tuleb esitada kooskõlas Chicago konventsiooni artikliga 38 ja erinevustest teatamiseks kasutatava mehhanismiga.

2.4.9. lisa 28. muudatuse broneeringuinfoga seotud aspektid

28. muudatuse jõustumise korral asendab see praegused standardid 9.22–9.22.1 ja soovitusliku tava 9.23 uute standarditega 9.23–9.38. Need standardid ja tavad on kehtivast raamistikust oluliselt üksikasjalikumad ja hõlmavad muu hulgas aspekte, mis puudutavad eesmärgi piiritlemist, järelevalvet, andmesubjektide õigusi, edastamismeetodit, andmete säilitamist, delikaatsete andmete töötlemist ja Chicago konventsiooni osalisriikide vahelisi suhteid seoses broneeringuinfo edastamisega. Osasid ICAO dokumendis 9944 esitatud mittesiduvaid suuniseid, mis käsitlevad broneeringuinfot, on ajakohastatud, et need vastaksid uutele standarditele.

Standardiga 9.23 on ette nähtud, et osalisriigid peavad parandama suutlikkust koguda, kasutada, töödelda ja kaitsta broneeringuinfot ning kehtestama selle suutlikkuse praktiliseks rakendamiseks vajalikud reeglid asjakohases riigisiseses õigus- ja haldusraamistikus kooskõlas standardite ja soovituslike tavadega. Broneeringuinfo töötlemise suutlikkuse parandamise kohustus on kooskõlas ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 2396 (2017).

Standardiga 9.24 on ette nähtud, et osalisriigid peavad määratlema täielikult inimõigusi ja põhivabadusi järgides selgelt broneeringuinfo, mida nad kasutavad oma tegevuses, ja määrama kindlaks eesmärgid, milleks ametiasutused võivad broneeringuinfot kasutada. Eesmärgid ei tohiks minna vajalikust kaugemale ja nende hulka peaks eelkõige kuuluma piirijulgeolek, et võidelda terrorismi ja raskete kuritegudega. Lisaks peaks broneeringuinfo avaldamine vastuvõtjariigis või teistes riikides piirduma pädevate asutustega, kes täidavad broneeringuinfo töötlemise eesmärkidega seotud asjakohaseid ülesandeid. Samuti peaksid need asutused tagama andmeid avaldava asutuse pakutava kaitsega võrreldava kaitse.

Standardiga 9.25 on kehtestatud andmeturvet ja üksikisikute õigusi käsitlevad nõuded seoses nende broneeringuinfo töötlemisega, sealhulgas diskrimineerimiskeeld, teabe esitamine, halduslikud ja kohtulikud õiguskaitsevahendid, andmetega tutvumine ning võimalus taotleda andmete parandamist, kustutamist või märkuste lisamist. Soovituslik tava 26 julgustab riike teavitama üksikisikuid nende broneeringuinfo töötlemisest ning nende õigustest ja õiguskaitsevahenditest.

Standardiga 9.27 on ette nähtud, et osalisriigid peavad broneeringuinfo automaatsel töötlemisel tuginema objektiivsetele, täpsetele ja usaldusväärsetele kriteeriumidele, mis viitavad tulemuslikult ohu olemasolule, ilma et see tooks kaasa ebaseaduslikku eristamist, ning hoiduma tegemast üksnes broneeringuinfo automaatsel töötlemisel põhinevaid otsuseid, mis kahjustavad oluliselt üksikisikute õiguslikke huve.

Standardi 9.28 kohaselt peavad riigid määrama ühe (või mitu) pädevat riigisisest asutust, kellel on volitused teostada broneeringuinfo kaitse üle sõltumatut järelevalvet ning teha kindlaks, kas broneeringuinfot kogutakse, kasutatakse, töödeldakse ja kaitstakse inimõigusi ja põhivabadusi täielikult austades.

Standard 9.29 keelab riikidel nõuda lennuettevõtjatelt sellise broneeringuinfo kogumist, mida nende tavapärase majandustegevuse käigus ei nõuta, või selliste andmete filtreerimist enne edastamist. Samuti keelatakse delikaatsete andmete – st broneeringuinfo, millest ilmneb isiku rassiline või etniline päritolu, poliitilised vaated, usulised või filosoofilised veendumused, ametiühingusse kuulumine või andmed tema tervise, seksuaalelu või seksuaalse sättumuse kohta –, töötlemine, välja arvatud erakorralistel asjaoludel, et vahetult kaitsta andmesubjekti või teise füüsilise isiku elulisi huve. Selliste andmete edastamise korral peavad riigid need kustutama nii kiiresti kui võimalik.

Standardis 9.30 on sätestatud andmete säilitamise ning broneeringuinfo pseudonüümimise ja taasisikustamisega seotud kohustused, mille kohaselt peavad riigid säilitama andmeid üksnes kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul, mis on nende õigus- ja haldusraamistiku kohaselt vajalik ja proportsionaalne eesmärkidel, milleks broneeringuinfot kasutatakse, ning varjama need pärast kindlaksmääratud ajavahemikku. Pärast varjamist peaks andmete taasisikustamine olema võimalik ainult juhul, kui andmeid kasutatakse seoses poolelioleva juhtumi, ohu või riskiga, mis on seotud eesmärkidega, milleks broneeringuinfot võib töödelda. Soovituslikus tavas 9.32 soovitatakse maksimaalselt viieaastast säilitamisaega ja soovituslikus tavas 9.33 tehakse ettepanek broneeringuinfo pseudonüümimiseks kuue kuu jooksul ja mitte hiljem kui kahe aasta jooksul alates hetkest, mil lennuettevõtjad selle edastasid.

Standardis 9.33 on sätestatud, et broneeringuinfot tuleks üldjuhul edastada eraelu puutumatust vähem riivava tõukemeetodi abil. Samuti püütakse sellega minimeerida lennuettevõtjate koormust, piirates riikide võimalust määrata teatavatel asjaoludel trahve edastamisvigade eest ja nõudes neilt tõukekordade arvu piiramist.

Standardi 9.34 punktis a nõutakse, et osalisriigid ei tõkestaks ega takistaks broneeringuinfo edastamist teisele osalisriigile, kes järgib uusi standardeid. Samal ajal on standardi 9.34 punktis b sätestatud, et ICAO osalisriikidele jääb võimalus kehtestada või säilitada broneeringuinfo kõrgem kaitsetase vastavalt oma riigisisesele õigus- ja haldusraamistikule ning sõlmida teiste osalisriikidega lisakokkuleppeid, eelkõige selleks, et täita oma riigisiseseid õiguslikke nõudeid, või kehtestada üksikasjalikumad sätted broneeringuinfo töötlemise ja edastamise kohta, tingimusel et need meetmed ei ole muul viisil standarditega vastuolus.

Standardi 9.35 kohaselt võib osalisriikidelt teise riigi taotlusel nõuda, et nad tõendaksid uute standardite järgimist. Kui osalisriigid otsustavad, et nad peavad takistama broneeringuinfo edastamist või trahvima lennuettevõtjat, on standardiga 9.36 ette nähtud, et seda tuleb teha läbipaistvalt ja kavatsusega olukorda lahendada.

Soovitusliku tavaga 9.37 innustatakse riike teavitama teisi riike, kellega neil on lennuühendus, kõigist olulistest muudatustest oma broneeringuinfo programmis, sealhulgas standardite ja soovituslike tavade järgimises. Soovituslikus tavas 9.38 soovitatakse, et riigid ei karistaks lennuettevõtjaid, kui nad püüavad lahendada broneeringuinfo edastamisega seotud vaidlusi.

2.5.Kohaldatav ELi õigusraamistik

Broneeringuinfo töötlemine on oluline vahend ELi ühises võitluses terrorismi ja raskete kuritegudega ning üks julgeolekuliidu alustaladest. Kahtlaste reisiharjumuste kindlakstegemine ja nende jälgimine broneeringuinfo töötlemise abil, et koguda tõendeid ja vajaduse korral avastada kurjategijate kaasosalisi ja paljastada kuritegelikke võrgustikke, on osutunud terrori- ja raskete kuritegude ennetamise, avastamise, uurimise ja nendega seotud kriminaalmenetluse läbiviimise seisukohast väga kasulikuks. Samal ajal kujutab broneeringuinfo töötlemine endast sekkumist Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklites 7 ja 8 sätestatud õigusesse eraelu puutumatusele ja isikuandmete kaitsele. Harta artikli 52 lõike 1 kohaselt tohib seda teha ainult seaduse alusel ning arvestades nimetatud õiguste ja vabaduste olemust ning kui see on proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt vajalik ning vastab tegelikult liidu üldist huvi pakkuvale eesmärgile või kui on vaja kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi. Üks selline üldist huvi pakkuv eesmärk on kaitsta kodanikke tõsiste julgeolekuohtude eest.

27. aprillil 2016 võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu vastu direktiivi (EL) 2016/681, mis käsitleb broneeringuinfo kasutamist terroriaktide ja raskete kuritegude ennetamiseks, avastamiseks, uurimiseks ja nende eest vastutusele võtmiseks. See direktiiv võimaldab liikmesriikide ametiasutustel nõuda lennuettevõtjatelt broneeringuinfo edastamist, tagades samal ajal üksikisikute õiguse eraelu puutumatusele ja andmekaitsele. Liikmesriikidel tuli õigusakt oma õigusesse üle võtta 25. maiks 2018. 2020. aastal korraldatud direktiivi kohaldamise kahe esimese aasta läbivaatamine näitas, et broneeringuinfo töötlemine on andnud võitluses terrorismi ja raskete kuritegudega käegakatsutavaid tulemusi.

2016. aasta aprillis võtsid Euroopa Parlament ja nõukogu vastu ka ELi uued andmekaitsenormid: määruse (EL) 2016/679 (isikuandmete kaitse üldmäärus) ja direktiivi (EL) 2016/680 (mis käsitleb andmekaitset õiguskaitse valdkonnas). Isikuandmete kaitse üldmääruses on muu hulgas sätestatud isikuandmete rahvusvahelise edastamise reeglid, mida kohaldatakse olukorras, kus lennuettevõtjad edastavad broneeringuinfot. Direktiiviga (EL) 2016/680 reguleeritakse isikuandmete töötlemist õiguskaitseasutustes ja täiendatakse direktiivis (EL) 2016/681 sätestatud korda seoses selliste aspektidega nagu andmesubjekti õigused ja andmete edastamine kolmandate riikide õiguskaitseasutustele üksikjuhtumite kaupa.

ELi ja kolmandate riikide (täpsemalt Austraalia ja Ameerika Ühendriikide) vahel on sõlmitud kaks broneeringuinfo töötlemise ja edastamise rahvusvahelist lepingut. 26. juulil 2017 andis Euroopa Liidu Kohus oma arvamuse (edaspidi „arvamus 1/15“) liidu ja Kanada vahelise broneeringuinfo edastamist ja töötlemist käsitleva kavandatud lepingu kohta, millele kirjutati alla 25. juunil 2014. Kohus asus seisukohale, et lepingut ei saa selle kavandatud vormis sõlmida, sest mõned selle sätted ei ole kooskõlas hartaga tagatud eraelu puutumatuse ja isikuandmete kaitsega seotud põhiõigustega. Eelkõige tõlgendas kohus asjaomaseid harta sätteid sellistena, mis nõuavad erikaitset seoses sõltumatu asutuse teostatava järelevalve, delikaatsete andmete töötlemise, broneeringuinfo automaatse töötlemise, diskrimineerimiskeelu, broneeringuinfo töötlemise eesmärkide ning broneeringuinfo säilitamise, kasutamise, avaldamise ja edasise edastamisega. Pärast seda, kui nõukogu võttis 2017. aasta detsembris vastu läbirääkimisjuhised, alustas komisjon 2018. aasta juunis broneeringuinfo osas Kanadaga uusi läbirääkimisi.