GSP+ riigid on teinud edusamme kokkuleppes loetletud 27 rahvusvahelise konventsiooni reaalsel rakendamisel. Samuti on nad endale võtnud lisakohustusi. Kõik GSP+ riigid on allkirjastanud Pariisi kliimakokkuleppe ja täidavad vahel GSP+ vaatlusmissioonide palveid (Filipiinid). Armeenia allkirjastas ÜRO kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti (ICCPR) fakultatiivse protokolli (millega kaasnes reaalne surmanuhtluse kaotamine) ning puuetega inimeste õiguste konventsiooni (CRPD).

GSP-riikides tegutsevad ELi importijad ja ettevõtted toetavad kestliku arengu tegevuskava elluviimist ning võivad arengule kaasa aidata, eelkõige edendades tööõiguse reforme ning töötervishoidu ja -ohutust. Eksportivad ettevõtted (nt Pakistanis, Bangladeshis, Myanmaris ja Sri Lankal) järgivad hoolega rahvusvahelisi standardeid. See on (Euroopa) ostjate seatud vastutustundlike tarneahelate nõude otsene tulemus ja mõjutab neid riike laiemalt.

GSP kohaste kaubandussoodustuste kasutamine suurenes 2018. aastal 81,8 %ni (2016. aasta näitaja oli 78,8 %). EBA-soodustuste kasutamise näitaja on 93,4 %. Peamine soodustuste kasutaja on jällegi rõivasektor, sest ekspordi mitmekesistamine on ikka veel probleem.

Aafrika GSP-riikide soodusimport ELi on kasvanud 17,2 %, ulatudes 3,3 miljardi euroni. Mauritaania GSP-eksport suurenes 62 % ja Senegali GSP-eksport 44 %. Ent Aafrika riikidest ELi jõudva GSP-impordi osakaal on ikka suhteliselt väike – alla 5 % –, kuigi 71st soodustatud riigist 38 asub Aafrikas. Kõige rohkem saab GSPst kasu rõivasektor, milles teised riigid on üldjuhul konkurentsivõimelisemad. Kuna GSP pakub soodustusi paljudes teisteski sektorites (nt töödeldud toit), siis on kasutamata võimalusi veel küllaga. Selles on oma süü ka Aafrika ettevõtete teadmatusel kavast ja piiratud ekspordivõimekusel.

GSP on eriti tähtis kõige vaesemate riikide jaoks: vähim arenenud riikide osakaal ELi üldises impordis ulatus 2018. aastal 2,2%ni, mida on üle kahe korra rohkem kui üleilmses impordis (2017. aastal 0,98 % IV ). EBA alusel soodustatud riikide sooduseksport ELi kasvas 15,3 %.

Soodustuste mõju vaadates on näha, et GSP on muutunud olulisemaks: seda nii absoluutarvudes kui ka suhteliselt. Olenemata sellest, et soodustatud riike on vähem, suurenes GSP-riikide import ELi 16,2 %: 158 miljardilt eurolt 2016. aastal 183,6 miljardi euroni 2018. aastal (ELi üldine import kasvas 13,3 %). Sellest 68,9 miljardit imporditi GSPd kasutades.

Sellele kolmandale kaheaastasele üldiste tariifsete soodustuste kava aruandele on lisatud kümme Euroopa Komisjoni ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ühist töödokumenti. Neis on esitatud hinnangud üheksale erikorra GSP+ alusel soodustatud riigile ja kolmele tõhustatud korra „Kõik peale relvade“ alusel soodustatud riigile.

Algatuse „Kõik peale relvade“ (Everything But Arms, EBA) alusel antakse täielikult tollimaksu- ja kvoodivaba turulepääs nende riikide kõigile toodetele (v.a relvad ja laskemoon), kelle ÜRO on liigitanud vähim arenenud riikide hulka. EBA-staatust ei kaota riigid ka siis, kui sõlmivad ELiga vabakaubanduslepingu.

Endiselt on GSP-nõuete täitmisega ka probleeme. Näiteks väheneb kodanikuühiskonna tegutsemisruum, eriti Pakistanis ja Filipiinidel. Surmanuhtluse kehtestamise üleskutsed valjenevad teiste seas Sri Lankal, Mongoolias ja Filipiinidel. Ühinemisvabaduse valdkonnas on probleeme enamikes soodustatud riikides.

Praegune GSP määrus aegub 31. detsembril 2023. Et ettevõtjad ja soodustatud riigid saaksid uue määrusega kohaneda, on komisjon alustanud uue määrusega seotud ettevalmistusi. Kava kohaselt peaks uus määrus jätkama soodustatud riikide säästva majandusliku, sotsiaalse ja keskkondliku arengu soodustamist (sh heast valitsemistavast ja inimõigustest kinnipidamist), mille põhieesmärk on vaesuse kaotamine. Avalikud konsultatsioonid algavad 2020. aastal.

Samal ajal on kavas arvata vähim arenenud riikide seast välja veel mitu riiki. See tähendab, et nad ei saa pärast kolmeaastast üleminekuperioodi enam EBA-soodustusi. Pärast seda saavad nad taotleda GSP+ soodustusi (kui vastavad tingimustele) või üldisi GSP-soodustusi. 2023. aastal kaotab vähim arenenud riigi staatuse Bhutan, pärast teda 2024. aastal ka São Tomé ja Príncipe ning Saalomoni Saared. Tuvalu ja Kiribati vähim arenenud riigi staatuse kaotamise kuupäeva üle otsustatakse 2021. aastal. Soovitus kaotada Bangladeshi, Laose Demokraatliku Rahvavabariigi, Myanmari, Nepali ja Ida-Timori vähim arenenud riigi staatus võidakse teha samal aastal.

Veel liigitati keskmisest suurema sissetulekuga riikide hulka Armeenia (alates 2018. aastast) ja Sri Lanka (2019. aastast). Vietnam kaotab GSP-staatuse kaks aastat pärast ELiga sõlmitud vabakaubanduslepingu peatset jõustumist. Ent ettevõtjad saavad ka edaspidi kasutada GSP-tariife, kui need on soodsamad.

Komisjon esitas GSP määruse kohaldamise aruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule 2018. aastal. XVI Sellest vahehindamisest nähtub, et ELi GSP toimib: soodustusi anti eelkõige neile riikidele, kes seda kõige enam vajasid, ja aidati kaasa nende kestlikule arengule. ELi GSP mõju on tänu seiremehhanismile suurenenud: paranenud on inimõiguste ja töötaja õigustega seotud olukord. Tekstiili- ja rõivasektoris soodustas EBA kohane sooduseksport ettevõtete ja töökohtade loomist.

Kui vaadata ainult soodusimporti, siis on ELi suurimaks GSP-kaubanduspartneriks saanud Bangladesh, kellel on tihedalt kannul India, Indoneesia, Vietnam ja Pakistan.

·Tuleb kasutada GSP määruses sätestatud kaitsemeetmeid: EL kehtestas 2019. aastal pärast GSP määruse kohast uurimist Kambodžast ja Myanmarist pärineva indica riisiga seotud kaitsemeetmed.

·Kui järelevalveorganid annavad teada rasketest ja süsteemsetest rikkumistest, tuleb algatada soodustuste kaotamise menetlus: komisjon algatas 11. veebruaril 2019 tariifsete soodustuste ajutise peatamise menetluse Kambodža suhtes.

·Tuleb suurendada koostööd arengupartneritega ja meelitada vähim arenenud riikidesse rohkem investeeringuid.

5.GSP aitab kaasa kestlikule arengule

Töötajaõiguste ja inimõigustega seoses leiti vahehindamises, et GSP+ on mõjus tänu nii selle seiremehhanismile kui ka taotlejariikide ühinemisväljavaadetele. GSP+ nõuete täitmise sagedasem ja laialdasem seire on suurendanud ELi mõjuvõimu.

Aruandeperioodil 2018–2019 toimusid komisjoni ja Euroopa välisteenistuse vaatlusmissioonid Armeeniasse, Bangladeshi, Boliiviasse, Filipiinidele, Kambodžasse, Kõrgõzstani, Myanmari, Mongooliasse, Pakistani ja Sri Lankale. Peale GSP hea mõju töökohtade loomisele – alates 500 000st Myanmaris kuni 5 miljonini Bangladeshis (hinnanguliselt) – pälvisid rohkem tähelepanu ka tööõiguse reeglid, inimõigused ning GSP+ puhul ka keskkond ja hea valitsemistava.

Samuti toimus paranemine lapse õiguste valdkonnas. Mongoolias võeti vastu lastekaitse õigusaktid ja suurendati valdkonna eelarveid. Paraguay tegutses laste õiguste edendamise ja kaitsmise suunas. Sri Lankas vähenes lapstööjõu kasutamine 1 %ni. Boliivias muudeti töötaja miinimumvanus ILO normidele vastavaks. Pakistani valitsus nõustus lapstööjõu kasutamise uuringutega. Cabo Verde saavutas märgatavat edu alaealiste seksuaalse ärakasutamise kriminaliseerimises.

Tegeletakse võimalike inimõigusalaste tagasiminekutega. Surmanuhtluse taastamise üleskutsed on murettekitavad. Kõige rohkem tekitab muret surmanuhtluse taastamise eelnõu, mida tahetakse Filipiinidel uuesti hääletusele panna. Selline eelnõu oleks vastuolus kohustustega, mille Filipiinid on võtnud kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvahelise pakti teise fakultatiivprotokolli kohaselt. Sri Lanka väited hukkamiste taastamise kohta tekitavad samuti muret. Ent olukord ei ole täiesti trööstitu: näiteks viimase GSP+ vaatlusmissiooni käigus olid Sri Lanka valitsuse esindajad kindlad, et de facto moratoorium jääb kehtima. Mongoolia enda korraldatud hindamise tulemusena jõuti järeldusele, et surmanuhtluse taastamine läheks vastuollu riigi võetud rahvusvaheliste kohustustega. See hinnang aitas surmanuhtluse taastamise plaanid põrmustada. Pakistanis arutletakse praegu selle üle, kas võiks lühendada selliste kuritegude loetelu, mida karistatakse surmanuhtlusega. Ühtlasi on oluliselt vähendatud hukkamiste arvu ja reformitud armuandmise taotlemise menetlust.

Mõnes riigis on kodanikuühiskonna tegutsemisruum väiksemaks jäänud. Pakistanist saadetakse välja mitu rahvusvahelist vabaühendust ja see mõjutab ka riiki jäänud organisatsioonide vabadusi. Väljendusvabadus (sh meedia kaudu) on ohus. Boliiviast on teateid inimõiguste kaitsjate ja ajakirjanike vastase sõnalise ja füüsilise vägivalla ning nende üha sagedasema kriminaaluurimise alla sattumise kohta. Filipiinidel on väga murettekitav ebaseaduslike uimastite vastase kampaaniaga seotud suur surmade arv ning nende tulemusliku, erapooletu ja läbipaistva uurimise puudumine. Terrorismivastaste meetmete tõttu väheneb ka kodanikuühiskonna tegutsemisruum. Selliste meetmete tõttu on suurenenud vägivald kodanikuühiskonna esindajate, inimõiguste kaitsjate, põlisrahvaste, ajakirjanike ja advokaatide vastu. Kambodžas on viimase kolme aasta jooksul halvenenud demokraatia, inimõiguste austamise ja õigusriigi olukord, sh ahenenud poliitilise opositsiooni, meedia ja kodanikuühiskonna tegutsemisruum.

Ent Armeenias paranes 2018. aasta sametrevolutsiooni ajal oluliselt väljendus- ja kogunemisvabaduse olukord.

Töötaja õiguste valdkonnas on ühinemisvabaduse olukord endiselt murettekitav Sri Lankal, Pakistanis, Bangladeshis ja Myanmaris. Kõrgõzstanis vähendaks kavandatava ametiühingute seaduse vastuvõtmine märgatavalt ametiühingute sõltumatust. Filipiinide kongress võttis hiljuti vastu ametikoha kindlustatuse seaduse, millega lõpetati lühiajaliste lepingute kuritarvitamine, kuigi president oli eelnõu hiljuti vetostanud.

Keskkonna- ja kliimavaldkonnas on riigid täiustanud aruandlust (nt ohustatud looduslike looma- ja taimeliikidega rahvusvahelise kauplemise konventsioon). Kõik soodustatud riigid on allkirjastanud Pariisi kliimakokkuleppe ja Montreali protokolli Kigali muudatuse. Ent väidetavalt oleks mõju suurem, kui järelevalves keskendutaks keskkonnale rohkem. Loodetavasti on bioloogilise mitmekesisuse konventsiooni kohane üleilmne bioloogilise mitmekesisuse raamistik pärast aastat 2020 suuremate eesmärkidega ning rangema riikide edusammude ja rakendamise järelevalvega.

6.Üldine GSP

Aruandeperioodil (2018–2019) lõppes GSP kohaldamine Ghanale, Côte d’Ivoire’ile ja Svaasimaale, sest EL sõlmis nendega vabakaubanduslepingud. Samas üks riik (Samoa) lisandus, sest ei kvalifitseerunud enam vähim arenenud riigiks. Seega on soodustatud riikide koguarv perioodi lõpuks 15. Joonisel on näha üldise GSP kohase soodusimpordi XVII jaotus aastal 2018.

Joonis 3. Olulisimad üldise GSP alusel soodustatud riigid aastal 2018

(ELi import miljonites eurodes)