EUROOPA KOMISJON Strasbourg, 8.6.2021 COM(2021) 370 final KOMISJONI ARUANNE EUROOPA PARLAMENDILE JA NÕUKOGULE Rumeenias koostöö- ja jälgimiskorra raames saavutatud edusammude kohta



1. SISSEJUHATUS Koostöö- ja jälgimiskord kehtestati üleminekumeetmena aastal 2007, kui Rumeenia ühines ELiga, et hõlbustada Rumeenia jätkuvaid jõupingutusi kohtusüsteemi reformimisel ja korruptsioonivastase võitluse tõhustamisel. See kujutas endast Rumeenia ja ELi ühiselt võetud kohustust. Kooskõlas koostöö- ja jälgimiskorra loomise otsusega, ning nagu nõukogu on rõhutanud ja Euroopa Liidu Kohus kinnitanud, lõpetatakse koostöö- ja jälgimiskorra kohaldamine siis, kui kõik Rumeeniale seatud eesmärgid on rahuldavalt täidetud. Koostöö- ja jälgimiskorra alusel on eesmärkidele tuginedes reformiprotsessi toetamiseks ja jälgimiseks tööd tehtud alates 2007. aastast. 2017. aasta jaanuaris hindas komisjon põhjalikult koostöö- ja jälgimiskorra loomisele järgnenud kümne aasta jooksul tehtud edusamme. See andis selgema pildi tehtud märkimisväärsetest edusammudest ning komisjon sai esitada kaksteist soovitust, mille täitmisest piisaks koostöö- ja jälgimiskorra lõpetamiseks. Koostöö- ja jälgimiskorra lõpetamine sõltub nende soovituste pöördumatust täitmisest, kuid ka üldisemast tingimusest, et ei oleks suundumusi, mis ilmselgelt viivad edusammude suhtes tagasiminekule. Sellest ajast alates on komisjon soovituste rakendamisel tehtud edusamme hinnanud kolm korda. Novembris 2017 täheldas komisjon, et mitme soovituse puhul on tehtud edusamme, kuid ka seda, et reformide tempo on aeglustunud, hoiatades vajaduse eest avada 2017. aasta jaanuari aruandes lõpetatuks loetud küsimused uuesti. 2018. aasta novembri aruandes järeldati, et suundumused näitasid tagasiminekut või saavutatud edusammude pöördumatuse küsitavaks muutumist ning et anda tuleb uusi soovitusi. Seda seiskohta toetasid nii Euroopa Parlament kui ka nõukogu, . 2019. aasta oktoobri aruandes tunnustati Rumeenia valitsuse kavatsust lähenemisviis läbi vaadata, kuid väljendati kahetsust seoses sellega, et Rumeenia ei järginud kõiki soovitusi. Komisjon kutsus Rumeenia pädevaid ametiasutusi üles võtma reformide jätkamise kohustuse elluviimiseks konkreetseid meetmeid, et täita kõik soovitused. 2020. aastal kinnitas valitsus taas tahet saavutada koostöö- ja jälgimiskorra eesmärgid, kuid üldiselt olid tehtud edusammud väikesed. Seda võib muude tegurite seas seletada COVID-19 pandeemiast tingitud olukorra ja asjaoluga, et 2020. aastal toimusid Rumeenias valimised. Sellistes tingimustes ei avaldanud komisjon eraldi koostöö- ja jälgimiskorra aruannet, kuid jätkas siiski suundumuste tähelepanelikku jälgimist, samuti koostööd ja dialoogi Rumeenia ametiasutuste ja sidusrühmadega, sealhulgas õigusriigi mehhanismi kaudu. 2020. aasta septembris võttis komisjon vastu teatise „2020. aasta aruanne õigusriigi kohta. Õigusriigi olukord Euroopa Liidus“, milles käsitleti õigusriigi arengut kõikides liikmesriikides kohtureformi, korruptsioonivastase võitluse raamistiku ja meedia mitmekesisuse valdkonnas ning muudes institutsioonilise kontrolli ja tasakaalustamisega seotud aspektides. Rumeenia ametiasutuste ennetav osalemine uues õigusriigi mehhanismis on oluline märk tahtest õigusriiki tugevdada ja seega lahenda ka koostöö- ja jälgimiskorra alla kuuluvad probleemid. Rumeeniat käsitlev peatükk hõlmas teavet kohtureformi ja korruptsioonivastase võitluse arengu kohta alates 2019. aasta oktoobri koostöö- ja jälgimiskorra aruandest, samuti küsimusi, mis mõjutavad oluliselt liikmesriigi reformisuutlikkust ja reformide üldist jätkusuutlikust, näiteks õigusaktide kvaliteet ja õigusloomeprotsess, samuti meediakeskkond. Uue, 2020. aasta detsembri lõpus ametisse astunud valitsuse programm hõlmab õigusriiki üldiselt ning kohtusüsteemi sõltumatust, taas korruptsiooni vastu võitlemist ning „viimaste aastate seisakutest ja tagasilangustest ülesaamist“. Programmis on sätestatud valitsuse kavatsus „jätkata demarše, et viia lõpule koostöö- ja jälgimiskorra rakendamine Rumeenia kohtusüsteemi sõltumatuse ja tõhususega seotud tegelikele edusammudele tuginedes“. 2021. aasta jaanuaris võttis ta vastu memorandumi, milles väljendatakse poliitilist tahet järgida kõiki koostöö- ja jälgimiskorra seni ellu viimata soovitusi, et korra kohaldamise saaks lõpetada. Memorandumis esitatud kavad hõlmavad seaduseelnõu, millega kaotatakse kohtusüsteemis toimepandud kuritegude uurimise osakond (SIIJ), ning muudatuste tegemist õigusemõistmist käsitlevates õigusaktides; seega on mõlemad otseselt seotud koostöö- ja jälgimiskorra soovitustega. Mitme eelotsusetaotluse kohta tehtud Euroopa Liidu Kohtu 18. mai 2021. aasta otsus on oluline verstapost, et selgitada koostöö- ja jälgimiskorra olemust ja Rumeeniale sellest tulenevaid kohustusi. Seoses 2006. aasta koostöö- ja jälgimiskorra otsusega selgitas Euroopa Kohus, et see on Rumeeniale alates tema ühinemisest ELiga tervikuna siduv, ning kohustab teda täitma lisas sätestatud eesmärke, mis on samuti siduvad.Nende – Rumeenia ühinemise eel tuvastatud puuduste alusel komisjoni kindlaksmääratud – eesmärkidega püütakse eelkõige tagada, et asjaomane liikmesriik vastab õigusriigi väärtusele. Seega on Rumeenia kohustatud võtma eesmärkide täitmiseks asjakohaseid meetmeid ja hoiduma rakendamast meetmeid, mis võiksid nende täitmist ohustada. Kohtuotsuses selgitatakse ka seda, et koostöö- ja jälgimiskorda käsitlevates komisjoni aruannetes sõnastatakse Rumeenia suhtes kohaldatavad nõuded ja esitatakse soovitused eesmärkide täitmise tagamiseks. Kooskõlas lojaalse koostöö põhimõttega peab Rumeenia neid nõudeid ja soovitusi nõuetekohaselt arvesse võtma ning hoiduma vastu võtmast või säilitamast meetmeid, mis võivad ohustada kõnealuste nõuete ja soovitustega ette nähtud tulemuse saavutamist. Käesolevas aruandes antakse ülevaade koostöö- ja jälgimiskorra raames alates 2019. aasta novembrist tehtud edusammudest. Olgugi et mõned soovitused sõnastati nende vastuvõtmise hetkel kehtinud konkreetsetest tingimustest lähtuvalt, on nende eesmärk endiselt selge, ja kõik ülejäänud soovitused tuleks täita. Seejuures tuleks silmas pidada ka juba täidetud soovitusi, et vältida tagasiminekut. Komisjon kutsub Rumeeniat, tema valitsust ja parlamenti üles täitma koostöö- ja jälgimiskorra raames võetud kohustusi ning aktiivselt püüdlema kõigi ülejäänud koostöö- ja jälgimiskorra soovituste täitmise poole. See võimaldaks koostöö- ja jälgimiskorra kohaldamise lõpetada ning õigusriigi küsimustega seonduvat jälgitaks Rumeenias edasi õigusriigimehhanismi raames. Nagu ka eelnevatel aastatel, on käesoleva aruande näol tegemist komisjoni põhjaliku analüüsi tulemusega, mis on koostatud tihedas koostöös Rumeenia ametiasutuste, kodanikuühiskonna ja teiste sidusrühmadega. 2. SOOVITUSTE TÄITMISEL TEHTUD EDUSAMMUDE HINDAMINE Käesolevas jaos hinnatakse 2017. aasta jaanuaris antud 12 soovituse ja 2018. aasta novembris esitatud kaheksa täiendava soovituse täitmisel tehtud edusamme. Kõigi ülejäänud soovituste täitmine on reformiprotsessi jaoks hädavajalik, et heastada 2017., 2018. ja 2019. aasta koostöö- ja jälgimiskorra aruannetes tuvastatud tagasilanguse negatiivset mõju ning võimaldada koostöö- ja jälgimiskorra kohaldamise lõpuleviimist. 2.1. Esimene eesmärk: kohtusüsteemi sõltumatus ja kohtureform Õigusemõistmist käsitlevad õigusaktid ja kohtusüsteemi sõltumatuse õiguslikud tagatised 2018. aasta soovitused •Peatada viivitamata õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide ja nendega seotud erakorraliste määruste rakendamine. •Vaadata õigusemõistmist käsitlevad õigusaktid uuesti läbi, võttes arvesse koostöö- ja jälgimiskorra raames ning Veneetsia komisjoni ja GRECO esitatud soovitusi. Kolme õigusemõistmist käsitleva õigusaktiga määratletakse kohtunike staatus ning reguleeritakse kohtusüsteemi ja kõrgema justiitsnõukogu korraldust. Seega on need kohtunike sõltumatuse ja kohtusüsteemi hea toimimise tagamiseks keskse tähtsusega. Nende õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide 2018. ja 2019. aasta muudatused, mis on endiselt jõus, avaldasid olulist mõju kohtusüsteemi sõltumatusele, kvaliteedile ja tõhususele. Peamised tuvastatud mureküsimused hõlmasid kohtusüsteemis toimepandud kuritegude uurimise osakonna (SIIJ) loomist, kohtunike ja prokuröride tsiviilvastutuse süsteemi, ennetähtaegselt pensionile jäämise kavasid, kutsealal tegutsema asumist ning kõrgema astme prokuröride staatust ja ametisse nimetamist. Muudetud seaduste rakendamine näitas peagi, et need mureküsimused ei olnud tekkinud asjata ning vahepealsetel aastatel on juurde tulnud uusi probleeme. Muret muudetud õigusaktide jätkuva mõju pärast kinnitati 2018. ja 2019. aasta aruannetes, milles ühtlasi soovitati muudetud õigusaktide kohaldamine peatada ja need läbi vaadata, et arvestada komisjoni, GRECO ja Veneetsia komisjoni soovitustega. Aruannetes tõsteti esile seda, kuidas kohtusüsteemis toimepandud kuritegude uurimise osakonda (SIIJ) on kasutatud selleks, et kohtunikke ja prokuröre survestada ning muuta mõnede suurkorruptsiooni juhtumite kulgu. Samuti märgiti neis seda, et olukorrast tingitud ebakindlus ja surve avaldas mõju nii üksikute kohtunike karjääri edenemisele ja nende sõltumatusele kui ka kohtusüsteemile tervikuna. Samuti seati aruannetes kahtluse alla kohtuinspektsiooni juhtkonna ametisse nimetamise ja vastutuse eeskirjade usaldusväärsus. Kuna õigusemõistmist käsitlevad õigusaktid on aastatel 2018–2019 muudetud kujul endiselt jõus, jääb mure kohtusüsteemi toimimisele avalduva kahjuliku mõju pärast püsima. Eelkõige jääb tõsiseks murekohaks kohtusüsteemis toimepandud kuritegude uurimise osakonna (SIIJ) olemasolu ja toimimine. Olgugi et vähem kui eelmistel aastatel, esines taas juhtumeid, millega kohtusüsteemis toimepandud kuritegude uurimise osakond (SIIJ) avaldas kohtuistungite kaudu kohtunikele survet , ning kahtlusi, et juhtumeid, mille suhtes algatati kriminaaluurimine, ei valitud objektiivselt, samuti teabe meediasse lekkimise juhtumeid , mis võivad avaldada kohtunikele ja prokuröridele survet. Jätkub ka selle negatiivne mõju suurkorruptsiooni juhtumitele. SIIJ ei sekku enam nii aktiivselt käimasolevatesse suurkorruptsiooni juhtumitesse – näiteks ei võta ta enam üle prokuratuuri üksustele määratud korruptsioonijuhtumeid ning pärast seda, kui konstitutsioonikohus otsustas, et apellatsioonikaebuste üleandmine SIIJ-ile on põhiseadusvastane, lõpetati ka murettekitav suurte korruptsioonijuhtumite apellatsioonikaebuste tagasivõtmise praktika. Siiski jätkab SIIJ teistelt prokuratuuridelt originaaltõendite nõudmist käimasolevates korruptsioonijuhtumites ning see võib menetluses olevate kohtuasjade menetlemist häirida. Euroopa Liidu Kohus teatas oma 18. mai 2021. aasta otsuses, et ELi õigusega kooskõla tagamiseks peavad õigusaktid, millega selline spetsialiseerunud osakond luuakse, olema põhjendatud korrakohase õigusemõistmisega seotud objektiivsete ja kontrollitavate nõuetega ning tagama, et seda osakonda ei saa kasutada kohtunike ja prokuröride tegevuse poliitilise kontrolli instrumendina, ning et see osakond teostab oma pädevust kooskõlas põhiõiguste harta nõuetega. Kui need nõuded ei ole täidetud, võib näida, et kõnealuste õigusaktide eesmärk on luua kohtunike survestamise ja heidutamise vahend, ning seeläbi kahjustaks üksikisikute usaldust õigusemõistmise vastu. Euroopa Liidu Kohus lisab, et kõne all olevad siseriiklikud õigusaktid ei tohi tuua kaasa seda, et jäetakse arvestamata konkreetsed kohustused, mis on Rumeenial koostöö- ja jälgimiskorra otsuse alusel korruptsioonivastase võitluse valdkonnas.

Samal ajal suureneb jätkuvalt surve kohtuasutuste inimressurssidele. See on tingitud mitme teguri koosmõjust: uute kutsealale asujate puudumine 2019. ja 2020. aastal, suurenev töökoormus kohtuniku ja prokuröri kohta, järjest rohkem pensionile jääjaid, ametisse nimetamisi pärssivad staažikünnised ja ajutiste delegatsioonide piirangud (eelkõige riiklikus korruptsioonivastase võitluse direktoraadis). Olukorra edasist halvenemist õnnestus ära hoida, sest valitsus ja parlament astusid samme, et kohtunike pärast 20-aastast teenistust ennetähtaegse pensionile jäämise võimalust ning kohtunike arvu suurendamist teatavates kolleegiumides käsitlevate sätete jõustumine edasi lükata ja seejärel need kehtetuks tunnistada. Jätkuv õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide muutmise protsess 2020. aasta septembris esitas justiitsministeerium õigusemõistmist käsitlevad muudetud õigusaktid kuueks kuuks avalikule konsultatsioonile. Uute eelnõudega kujundatakse kolm õigusemõistmist käsitlevat õigusakti oluliselt ümber. Justiitsministri sõnul võeti lähenemisviisis täielikult arvesse koostöö- ja jälgimiskorra aruandeid, GRECO aruandeid ning Veneetsia komisjoni arvamusi, samuti laiemat vajadust õigusemõistmist käsitlevad õigusaktid ümber hinnata, uuesti läbi arutada ja neid muuta. Selle konkreetne eesmärk oli heastada eelmiste muudatuste negatiivne mõju. 2020. aasta septembri seaduseelnõudega pakutakse välja lahendused paljudele koostöö- ja jälgimiskorra aruannetes määratletud probleemidele, sealhulgas eelkõige sellele, kuidas: kaotada SIIJ, suurendada prokuröride ametialast sõltumatust; loobuda kohtunike ennetähtaegselt pensionile jäämise kavast; muuta kohtunike tsiviilvastutuse sätteid; kaotada kohtunike väljendusvabaduse piirangud; ning muuta tipptaseme prokuröride ametist vabastamise ja ametisse nimetamise korda (vt ka allpool). Kokkuvõttes andis konsultatsiooniprotsess ja kohtunikkonna tagasiside vastakaid signaale. Kõrgem justiitsnõukogu (SCM) tegi õigusaktide kohta esimese avalduse, väljendades muret õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide kavandatavate muudatuste üle, kui need pandi avaliku mõttevahetuse võimaldamiseks välja. Hiljem korraldasid SCMi kohtunike ja prokuröride osakonnad eraldi konsultatsioonid ning saatsid oma seisukohad justiitsministrile, kuid neid ei avalikustatud. 2021. aasta jaanuaris muutis uus valitsus lähenemisviisi, kiirendades kahe konkreetse ja piiratuma muudatusettepaneku vastuvõtmist. Esiteks pakkus ta välja seaduseelnõu kohtunikkonna liikmeks vastuvõtmist käsitlevate ajutiste meetmete kohta, olles saanud selle suhtes kõrgemalt justiitsnõukogult positiivse arvamuse. Parlament võttis seaduseelnõu 3. veebruaril 2021 vastu, kuid pärast selle vaidlustamist konstitutsioonikohtus tunnistati 17. märtsil 2021 seaduse mõned sätted põhiseadusevastaseks.. Teiseks avaldati 4. veebruaril 2021 justiitsministeeriumi kodulehel SIIJ kaotamise seaduse eelnõu ja see saadeti arvamuse saamiseks kõrgemale justiitsnõukogule. Kõrgem justiitsnõukogu avaldas negatiivse arvamuse, milles ta väitis, et kohtunike võimalike kuritahtlike korruptsiooniuurimiste eest kaitsmiseks on vaja lisatagatisi. Valitsus ei järginud kõrgema justiitsnõukogu arvamust ja võttis seaduseelnõu 18. veebruaril muutmata kujul vastu, võttes arvesse, et SIIJ likvideerimine toetaks kohtusüsteemi sõltumatust, ning esitas eelnõu parlamendile. Parlament ei nõustunud valitsuse taotlusega võtta akt vastu erakorralise menetluse korras, ja kui saadikutekoda kui esimene koda seaduseelnõu märtsis vastu võttis, lisas ta sätted, mille mõte on tema nägemuse kohaselt „kaitsta kohtunikke kuritahtlike korruptsiooniuurimiste eest“, tehes ettepaneku, et kohtusse saatmise heakskiidu saamise taotlus tuleks esmalt saata kinnitamiseks kõrgemale justiitsnõukogule. Selle lisasammu suhtes avaldasid kriitikat kodanikuühiskond, suur osa kohtunikkonnast ja kõrgema justiitsnõukogu enda liikmed, põhjendusel, et see võrduks uues vormis puutumatusega ning seda võidakse tõlgendada kohtunike vastutuse piiramisena. Seaduseelnõu on nüüd menetluses senatis kui otsustavas kojas. Justiitsminister palus 26. märtsil 2021 Veneetsia komisjonilt arvamust seaduseelnõu ning täpsemalt lisatagatiste kohta. Veneetsia komisjoni arvamus võetakse eeldatavasti vastu juulis. Õigusemõistmist käsitlevad õigusaktid Samal ajal taaselustati kohtuasutustega peetavate täiendavate arutelude ja konsultatsioonide kaudu arutelu kolme õigusemõistmist käsitleva õigusakti muudatuste üle ning 2021. aasta märtsis saadeti kolm muudetud seaduseelnõu arvamuse saamiseks kõrgemale justiitsnõukogule. Justiitsminister kohustus saatma seaduseelnõud samal ajal kui, need saadakse parlamenti, arvamuse saamiseks Veneetsia komisjonile. Eelnõude üle käivad Rumeenias endiselt vaidlused ja arutelud. Tagasisidet tuli ka kodanikuühiskonnalt. Mai alguses pidas justiitsminister kohtureformide üle arutelusid 14 õigusvaldkonnas tegutseva valitsusvälise organisatsiooniga. Üks oluline verstapost on Euroopa Liidu Kohtu 18. mai 2021. aasta otsus, milles kaaluti mitut õigusemõistmist käsitleva õigusakti sätet, pidades silmas Euroopa Liidu lepingu artiklit 2 ja artikli 19 lõiget 1 ning koostöö- ja jälgimiskorra otsust, eelkõige seoses SIIJ-ide, ajutiselt (ad interim) kohtuinspektsiooni juhtivatele ametikohtadele ametisse nimetamiste ning ka kohtuniku isikliku vastutusega temapoolse kohtuvea korral. Üldisemalt tuletas Euroopa Liidu Kohus oma otsuses meelde, et liikmesriik ei saa muuta oma õigusakte, eriti kohtusüsteemi korraldust käsitlevaid õigusakte viisil, mis toob kaasa õigusriigi väärtuse kaitse nõrgenemise. Kolme õigusemõistmist käsitleva õigusakti lõplik tekst avaldab olulist mõju kohtusüsteemi sõltumatusele, kvaliteedile ja tõhususele ning ka selle suutlikkusele tagada kodanikele õigus tõhusale õiguskaitsevahendile. Valitsus on juba kinnitanud, et rakendab reformi puhul lähenemisviisi, millega püütakse täita nii protsessi kui ka sisu käsitlevaid koostöö- ja jälgimiskorra soovitusi. Mis puudutab protsessi, siis on jätkuvalt oluline lisaks koostöö- ja jälgimiskorra soovituste endi nõuetekohasele arvessevõtmisele pöörata täielikku tähelepanu Euroopa Liidu Kohtu kohtupraktikale kohtuliku sõltumatuse vallas, eelkõige hiljutisele, 18. mai 2021. aasta otsusele, samuti Veneetsia komisjoni arvamustele ja GRECO aruannetele. See on usaldusväärsete, stabiilsete ja kestlike lahenduste leidmiseks oluline element. Mis puudutab sisu, siis osutavad koostöö- ja jälgimiskorra soovitused mitmele valdkonnale, mille puhul komisjon pöörab erilist tähelepanu õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide läbivaatamise tulemustele. Need hõlmavad struktuurilisi ja menetluslikke küsimusi, nagu SIIJ-i likvideerimine, kohtunike ja prokuröride distsiplinaar-, tsiviil- ja kriminaalvastutuse kord, kohtuinspektsiooni juhtkonna vastutus ja ametisse nimetamine, vanemprokuröride ametisse nimetamine ja ametist vabastamine ning kõrgema kassatsioonikohtu ja kõrgema justiitsnõukogu roll. Oluline on ka reformide mõju kohtunike sõltumatusele ja karjäärikorraldusele. Õigusloomeprotsessi lõpuleviimine võimaldab komisjonil põhjalikumalt hinnata õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide kohta koostöö- ja jälgimiskorras antud soovituste täitmisel tehtud edusamme. •2017. aasta soovitus: kehtestada Veneetsia komisjoni toetusele tuginedes kõrgemate prokuröride ametisse nimetamiseks kindel ja sõltumatu süsteem, mis põhineb selgetel ja läbipaistvatel kriteeriumidel. •2018. aasta soovitus: Tuleb austada kõrgema justiitsnõukogu negatiivseid arvamusi juhtivtöötajate ametisse nimetamiste või ametist vabastamiste kohta nii kaua, kui kooskõlas 2017. aasta jaanuari soovitusega 1 kinnitatakse uus õigusraamistik. •2018. aasta soovitus: Taasalustada menetlus, et nimetada ametisse korruptsioonivastase direktoraadi juhtivprokurör, kellel oleks tõendatud kogemused korruptsioonikuritegude uurimisel, ning anda korruptsioonivastasele direktoraadile selged volitused jätkata korruptsiooni professionaalset, sõltumatut ja erapooletut uurimist. Ametisse nimetamine prokuratuuri juhtivate ametikohtade puhul Järjestikustes koostöö- ja jälgimiskorra aruannetes rõhutati vajadust piisava kontrolli- ja tasakaalustussüsteemi järele kõrgemate prokuröride ametisse nimetamise menetluses, ning seda, millises ulatuses kohaldataks samasugust ametisse nimetamise ja ametist vabastamise menetlust prokuratuuri madalamatel juhtimistasanditel. Koostöö- ja jälgimiskorra 2018. aasta aruandes jõuti järeldusele, et olukord on teinud taandarengu, ning 2019. aasta koostöö- ja jälgimiskorra aruandes osutati ohule, et pidevad muudatused tekitavad täiendavat ebakindlust ja pärsivad usaldust: kuigi menetlust oli vähem kui kuue kuu jooksul neli korda muudetud, ei käsitlenud ükski neist muudatustest peamist, tasakaaluküsimust seoses erinevate institutsioonide mõjuga protsessile ja võimu koondumisega justiitsministrile. Veneetsia komisjon keskendus ka asjaolule, et puudub justiitsministri mõju tasakaalustav vastasjõud. Alates 2019. aastast ei ole tehtud täiendavaid õigusaktide muudatusi ning küsimus on nüüd osa õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide jätkuvast muutmisest seoses kohtunike ja prokuröride staatusega. Uues, 2021. aasta märtsi eelnõus, mille kohta justiitsminister on taotlenud kõrgema justiitsnõukogu arvamust (vt eespool), tehakse ettepanek tugevdada kõrgema justiitsnõukogu rolli, nähes ette kõrgema justiitsnõukogu siduva arvamuse. Suurendatud on ka Rumeenia presidendi rolli seoses võimalusega kandidaadist keelduda. Viimasest aruandest alates on ametisse nimetatud uued prokuratuuri juhid, kuid selle korraga seotud pikalt püsinud probleemid ei ole kadunud. 2020. aasta alguses oli tollase justiitsministri üks esimesi meetmeid prokuratuuri uue juhtkonna ametisse nimetamiseks suurema läbipaistvusega valikumenetluse korraldamine. Peaprokurör nimetati ametisse pärast justiitsnõukogult sellekohase positiivse arvamuse saamist, seevastu organiseeritud kuritegevuse ja terrorismi uurimise peadirektoraadi peaprokurör ja juhtivprokurör (DIICOT) nimetati ametisse hoolimata kõrgema justiitsnõukogu negatiivsest arvamusest. Kõrgema justiitsnõukogu prokuröride osakond teatab veel, et prokurörid, kes hääletasid peaprokuröri ja DIICOTi kandidaatide tagasilükkamise poolt, sattusid seetõttu SIIJ-i surve alla. 2020. aastal oli veel juhtumeid, mille puhul justiitsminister eiras juhtivametnike asetäitjate valimisel kõrgema justiitsnõukogu arvamust. Kõrgemate prokuröride ametist vabastamise menetlus on tihedalt seotud ametisse nimetamise protsessiga. DNA endise juhtivprokuröri ametist vabastamise 2018. aastal vaatas läbi Euroopa Inimõiguste Kohus (ECtHR). Leiti, et Rumeenia rikub õigust õiglasele kohtumenetlusele ja väljendusvabadusele, mis on sätestatud Euroopa inimõiguste konventsiooni artikli 6 lõikes 1 ja artiklis 10. Euroopa Inimõiguste Kohus leidis, et endisele peaprokurörile ei antud võimalust kohtus tõhusalt vaidlustada tema ametist kõrvaldamise põhjuseid. Samuti juhtis ta tähelepanu suurenevale tähtsusele, mida omistatakse täidesaatvast ja seadusandlikust võimust sõltumatu asutuse sekkumisele otsustesse, mis mõjutavad prokuröride ametisse nimetamist ja ametist vabastamist. Samuti tõi ta välja ohu, et ametist vabastamisel võib olla heidutav mõju kohtunike valmisolekule osaleda kohtusüsteemi käsitlevas avalikus arutelus. Rumeenia valitsus esitas hiljuti kohtuotsuse täitmise tegevuskava ning õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide muudatuste eelnõudes on kõrgemate prokuröride ametist vabastamise menetlusele lisatud halduskohtus läbivaatamise menetlus. Kokkuvõttes on koostöö- ja jälgimiskorra soovitust riikliku korruptsioonivastase direktoraadi juhtivprokuröri ametisse nimetamise kohta arvesse võetud. Käimasolev õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide muutmise protsess hõlmab sätteid, mille eesmärk on järgida prokuröride ametisse nimetamist käsitlevaid ülejäänud soovitusi, ning soovituste täitmist saab hinnata siis, kui protsess on lõpule viidud.

Eetikakoodeksid 2017. aasta soovitus: tagada, et praegu parlamendis koostatav parlamendisaadikute eetikakoodeks sisaldaks selgeid sätteid institutsioonidevahelise vastastikuse austuse kohta ning millega nähakse ette, et parlamendisaadikud ja parlamendimenetlused peavad austama kohtunike sõltumatust. Ka ministritele võiks kehtestada samalaadse eetikakoodeksi. Parlamendiliikmete eetikakoodeks on olemas alates 2017. aasta lõpust. 2018. ja 2019. aasta aruannetes leiti, et kuna puuduvad kohtunike sõltumatuse austamist käsitlevad sõnaselged sätted, siis ei ole eetikakoodeks oma eesmärki veel täitnud. Alates viimasest aruandest ei ole koodeksi kohaldamisega seotud edasiminekutest teatatud. Endiselt teatati kohtusüsteemi sõltumatuse eiramisest parlamendimenetluses ning mõnede parlamendiliikmete kriitikast kohtusüsteemi ja üksikute kohtunike suhtes, mida kajastati meedias, kuid rünnakute arv ja mõjuulatus on võrreldes ajavahemikuga 2017–2019 märkimisväärselt vähenenud. Komisjon tegi ka ettepaneku, et oleks kasulik, kui ministrite eetikakoodeks täidaks sama eesmärki, ja aprillis 2019 muutis valitsus ministrite eetikakoodeksit, lisades sellele selgesõnalise viite vajadusele austada kohtusüsteemi sõltumatust. Viimasest koostöö- ja jälgimiskorra aruandest alates on olnud mõned juhtumid, mille puhul kõrgem justiitsnõukogu (SCM) leidis, et valitsuse liikme kriitika võib kahjustada kohtusüsteemi sõltumatust, kuid neid juhtumeid on olnud märgatavalt vähem kui eelmistel aastatel. Teavet selle kohta, kas nende juhtumite puhul arutati kooskõla valitsuse eetikakoodeksiga, ei saadud. Eelmise seadusandja ajal tehtud muudatused seoses parlamendi kohustusega austada kohtusüsteemi sõltumatust tähendavad seda, et kõnealust soovitust ei saa täidetuks lugeda. Kuna alates 2021. aasta algusest on ametis uus parlament ja ees ootavad õigusemõistmist käsitlevad arutelud, on parlamendil uus võimalus kohaldada eetikakoodeksit nõuetekohaselt, et täita soovituse kohast eesmärki austada kohtusüsteemi sõltumatust. Tsiviilkohtumenetluse seadustik 2017. aasta soovitus: Justiitsminister, kõrgem justiitsnõukogu ja kõrgem kassatsioonikohus peaksid tegema valmis tegevuskava, millega tagatakse tsiviilmenetluse seadustiku ülejäänud sätete uuest rakendamistähtajast kinnipidamine. See soovitus käsitles tsiviilkohtumenetluse seadustiku reformi lõpuleviimist ja selle raames eelkõige nõuandekoja etapi loomist tsiviilmenetluses ning teatavatel juhtudel apellatsioonimenetluses. 2018. aastal sellest reformist loobuti. Koostöö- ja jälgimiskorra 2019. aasta aruandes järeldati, et see peaks tagama selle kohtusüsteemiharu stabiilsuse. Selle soovituse saab lugeda täidetuks. Kohtumenetluse tõhususe ja kvaliteedi hindamist analüüsitakse õigusriigi olukorda käsitleva aruande kontekstis. Kriminaalseadustik ja kriminaalmenetluse seadustik •2018. aasta soovitus: Külmutada kriminaalseadustikus ja kriminaalmenetluse seadustikus tehtud muudatuste jõustumine •2018. aasta soovitus: Taasavada kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku läbivaatamine, võttes täielikult arvesse, et seadustikud peavad olema kooskõlas nii ELi õiguse ja rahvusvaheliste korruptsioonivastaste õigusaktide kui ka koostöö- ja jälgimiskorra raames antud soovituste ja Veneetsia komisjoni arvamusega. •2017. aasta soovitus: praegune etapp Rumeenia kriminaalseadustike muutmisel tuleks lõpule viia, parlament peaks liikuma edasi oma kavaga võtta vastu valitsuse poolt pärast 2016. aastal kohtuasutustega konsulteerimist esitatud muudatused. 2019. aasta aprillis võttis parlament kiirkorras vastu kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku ning korruptsiooni käsitleva eriseaduse muudatused, mis tekitas suurt muret seoses mõjuga kuritegude uurimisele ja nende eest karistuste määramisele üldiselt ning eelkõige korruptsiooniga seotud kuritegudele. Need muudatused pälvisid laialdast kriitikat ja tunnistati 2019. aasta juulis põhiseadusevastaseks. See otsus tähendas, et seadused ei jõustunud, kuid asjaolu, et selliste muudatuste tegemiseks oli tehtud poliitiline valik, jäi komisjoni ja paljude teiste vaatlejate silmis murettekitavaks, seda enam, et sellisest poliitikavalikust ei loobutud sõnaselgelt kohe pärast kohtuotsust ning seaduseelnõud jäid parlamendis menetlusse kogu eelmise seadusandja ametiaja lõpuni. 2021. aasta märtsis lükkasid äsja valitud parlamendi mõlemad kojad 2018. ja 2019. aasta muudatusettepanekud lõplikult tagasi. Varem, 2020. aasta mais, oli parlament tagasi lükanud ka parlamendi liikmete esitatud seitse problemaatilist kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku muutmise eelnõu. Kahe seadustiku muudatused on siiski vajalikud. Esiteks on need vajalikud selleks, et täita mitmeid alates 2014. aastast konstitutsioonikohtus tehtud kaugeleulatuva mõjuga otsuseid, millega on tühistanud kummagi seadustiku sätteid ning avaldatud märkimisväärset mõju korruptsiooni- ja organiseeritud kuritegevuse vastasele võitlusele. Usaldusväärsete seadusandlike ja poliitiliste lahenduste puudumise korral takistab õiguskindlusetus mõningate üksikjuhtumite lahendamist ning mõjutab seeläbi korruptsioonivastast võitlust. Alates 2019. aastast on tegutsenud institutsioonidevaheline töörühm, mille ülesanne on analüüsida kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku muutmise seadusandlikke algatusi ning käia kohtunikkonna poolt välja ühiseid lahendusi ja seisukohti. Töörühma koosolekud katkestati 2020. aastal COVID-19 pandeemia tõttu, kuid nüüd neid jätkatakse. Justiitsminister on võtnud kahe seadustikuga tegelemise prioriteediks ning töörühma töö on kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku läbivaatamise aluseks. Valitsus kavatseb esitada parlamendile uued konsolideeritud tekstid pärast seda, kui õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide muudatusettepanekud on vastu võetud. Need sammud tähendavad tegelikult seda, et soovitustes tagasiminekuga seostatud muudatustest on loobutud. See teeb võimalikuks kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku läbivaatamise, et täita konstitutsioonikohtu otsuseid, võttes täielikult arvesse vajadust tagada kooskõla nii ELi õiguse ja rahvusvaheliste korruptsioonivastaste õigusaktide kui ka koostöö- ja jälgimiskorra raames antud soovituste ja soovitustes nimetatud Veneetsia komisjoni arvamusega. Rumeenia ametiasutused võtavad nüüd ettevalmistavaid meetmeid. Koostöö- ja jälgimiskorra valdkonna õigusloomeprotsess 2017. aasta koostöö- ja jälgimiskorra soovitus: selleks et veelgi suurendada õigusloome protsessi läbipaistvust ja prognoositavust ning tugevdada pöördumatuse huvides sisemisi kaitsemeetmeid, peaksid valitsus ja parlament tagama täieliku läbipaistvuse seadusandliku tegevusega seotud otsuste tegemisel sellistes valdkondades nagu kriminaalseadustik ja kriminaalmenetluse seadustik, korruptsiooni käsitlevad ja eetikaalased õigusaktid (ühitamatus, huvide konfliktid, alusetu rikastumine), õigusemõistmist käsitlevad õigusaktid (seotud kohtusüsteemi korraldusega) ning tsiviilseadustik ja tsiviilmenetluse seadustik, võttes eeskuju otsuste tegemise läbipaistvust käsitlevatest meetmetest, mille valitsus kehtestas 2016. aastal. See soovitus kinnitas, et avatud ja usaldusväärne seadusandlik protsess on parim viis tagada reformide jätkusuutlikus ja tõhusus. 2019. aasta mai referendumil hääletas enamik kodanikke õigusemõistmise valdkonnas valitsuse erakorraliste määruste kasutamise keelustamise poolt. See näitab muret valitsuse erakorraliste määruste ülemäärase kasutamise pärast ning alates 2019. aasta novembrist on olnud mõned sellised juhtumid.

Kui vaadata menetlusi parlamendis, siis on 2019. aasta koostöö- ja jälgimiskorra aruandest alates oluliselt vähenenud õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide, kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku ning eetikaalase õigusraamistiku ja võitlusega korruptsiooni vastu seotud erakorraliste menetluste arv. 2021. aasta veebruaris lükkas parlament tagasi ettepaneku analüüsida seaduseelnõu, mis näeb ette SIIJ likvideerimise parlamendi erakorralise menetlusega. Vähem on olnud ka juhtumeid, mille puhul koostöö- ja jälgimiskorra kohaldamisalasse jäävaid vastuolulisi õigusaktide eelnõusid arutatakse edasi komiteedes või ühes kodadest ning vastu on selliseid eelnõusid võetud veel vähem. Üks erand oli eripensionide, sealhulgas kohtunike ja prokuröride eripensionide kaotamise seadus, mille puhul kõrgem justiitsnõukogu leidis, et see on suunatud kohtusüsteemi vastu. See kuulutati lõpuks põhiseadusevastaseks. Arvestades aga parlamendi menetlust, mille kohaselt muudatusettepanekud jäävad menetlusse seni, kuni need konkreetselt eemaldatakse, jäävad mitmed pikaajalised muudatusettepanekud parlamenti, sealhulgas mitmed sellised, mis võivad tõsiselt kahjustada õigusraamistikku, mille abil ennetada ühitamatust ja huvide konflikte ning nende eest karistusi määrata. Selle taustal oli märk olulisest edusammust asjaolu, et parlament hääletas problemaatilised kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku muudatused maha. 2021. aasta märtsis lükkas parlament tagasi veel mitu menetluses olevat muudatusettepanekut, mis võivad kahjustada eetikaalast õigusraamistikku (vt allpool). SIIJ-i, õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide ning hiljem kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustikuga seotud eri reformiettepanekute seadusandlik protsess on võimalus tõendada soovituse kohase lähenemisviisi rakendamist. Kohtuotsuste täitmine avalikus halduses 2017. aasta koostöö- ja jälgimiskorra soovitus: valitsus peaks võtma vastu tegevuskava, et lahendada kohtuotsuste täitmata jätmise ja avaliku halduse asutuste poolt kohtuotsuste kohaldamisega seotud küsimused, sealhulgas tuleb kehtestada kord, et pakkuda täpset statistikat edasise jälgimise võimaldamiseks. Samuti peaks valitsus töötama välja sisemise järelevalve süsteemi, kuhu kuuluvad kõrgem justiitsnõukogu ja riigikontroll, et tagada tegevuskava nõuetekohane rakendamine. Kohtuotsuste austamine ja täitmine on kohtusüsteemi tõhususe tagamiseks vältimatu. Euroopa Inimõiguste Kohus kohaldas 2005. aastal Rumeenia suhtes sanktsioone põhjendusega, et riik või riigi vastutusel olevad juriidilised isikud ei täida lõplikke siseriiklikke kohtuotsuseid või viivitavad oluliselt nende täitmisega. See probleem püsib: 2016. aastal esitas Rumeenia Euroopa Nõukogu ministrite komiteele tegevuskava, mille abil lahendada struktuursed probleemid, mis on seotud riigi vastu suunatud kohtuotsuste täitmata jätmise või täitmise edasilükkamisega. Kõnealune tegevuskava ja Euroopa Nõukogu ministrite komitee nõutavad täiendavad meetmed on otseselt seotud selle soovituse täitmisega. Koostöö- ja jälgimiskorra 2019. aasta aruandes märgiti ära mõned edusammud, täheldades, et 2019. aasta aprillis oli valitsus kiitnud heaks meetmete loetelu ning teinud vastutavale ministeeriumidevahelisele töörühmale ülesandeks koostada õiguslikud ettepanekud tegevuskava rakendamiseks. Kõnealused meetmed hõlmasid õigusraamistikku muudatuste tegemist, et tagada õigeaegne täitmine, ning mehhanismi, millega jälgida ja vältida selliste kohtuotsuste täitmisega viivitamist, mille puhul riik on võlgnik. Ühtegi neist meetmetest pole aga vastu võetud ega rakendatud. Vastutus on valitsuse siseselt ümber suunatud ning loodud spetsiaalsele töörühmale on tehtud ülesandeks pakkuda välja uusi õiguslikke lahendusi. Nagu ka Euroopa Nõukogu ministrite komitee 2021. aasta märtsis rõhutas, on hädavajalik tugev poliitiline tahe leida terviklikud ja jätkusuutlikud lahendused. Viimasest aruandest alates ei ole selle soovituse rakendamisel olulisi uusi edusamme tehtud. Strateegiline kohtute juhtkond ja kohtute tegevuskava 2017. aasta koostöö- ja jälgimiskorra soovitus: Strateegiline kohtute juhtkond (justiitsministeerium, kõrgem justiitsnõukogu, kõrgem kassatsioonikohus ja peaprokurör) peaks tagama vastuvõetud tegevuskava rakendamise ja kehtestama selle rakendamise kohta korrapärase ühiste avalike aruannete esitamise korra, sealhulgas pakkuma lahendusi sellistele küsimustele nagu kohtuametnike vähesus, liiga suur töökoormus ja viivitused otsuste põhjendamisel. 2017. aastal moodustati strateegiline kohtute juhtkond eesmärgiga käsitleda kohtusüsteemi jaoks olulisi strateegilisi küsimusi, tuues kokku peamised kohtusüsteemi toimimise eest vastutavad institutsioonid. Samuti vastutab ta kohtusüsteemi 2015.–2020. aasta arengustrateegia tegevuskava rakendamise eest ; tegevuskavast pidi saama kohtureformi peamine mootor, mille abil koostöö- ja jälgimiskorra raames saadud reformiimpulsse riigisiseselt realiseerida. Koostöö- ja jälgimiskorra 2019. aasta novembri aruandes leiti, et strateegiline kohtute juhtkond ei olnud kavandatud viisil toiminud ning et tegevuskava jäi suures osas rakendamata. Alates 2019. aastast on kohtusüsteemis personali ja organisatsiooniline olukord jätkuvalt halvenenud, tulenevalt õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide ja tegevuspõhimõtete ajavahemikul 2017–2019 vastu võetud muudatustest. 2017. aasta aruandes nimetatud peamised struktuurilised probleemid on endised: kohtuametnike puudus, ülemäärane töökoormus teatavates kohtutes ja viivitused kohtuotsuste motiveerimisel. Kuigi 2019. aasta lõpus toimusid mõned strateegilise kohtute juhtkonna koosolekud ning professionaalne institutsiooniline koostöö sai jätkuda, ei saavutatud käegakatsutavaid tulemusi. Justiitsminister on nüüd alustanud uuesti koosolekute kokkukutsumist ning toimunud on esimesed arutelud strateegilise kohtute juhtkonna toimimise ja 2021.–2022. aasta inimressursside strateegia üle. Praegu koostatakse tegevuskava rakendamise lõpparuannet, mis võib aidata kindlaks teha edasised sammud ja eelmise kava meetmed, mis on endiselt asjakohased. Uus visioon ja strateegia lähiaastatel õigussüsteemi tõhusaks ja jätkusuutlikuks arenguks on oluline täiendus õigusemõistmist käsitlevate õigusaktidega loodud läbivaadatud õigusraamistikule. Samuti näitaks see seda, et strateegiline kohtute juhtkond muutub aktiivseks foorumiks, mis on suuteline lahendama kohtusüsteemi olulisi strateegilisi küsimusi, suurendades üksmeelt ja usaldust peamiste kohtu- ja valitsusasutuste vahel. See oleks oluline samm, mis aitaks tõendada, et olemas on jätkusuutlikud struktuurid, mis võimaldavad reformi jätkata ka pärast koostöö- ja jälgimiskorra kohaldamise lõppemist. Läbipaistvus ja kõrgema justiitsnõukogu vastutus 2017. aasta koostöö- ja jälgimiskorra soovitus: uus kõrgem justiitsnõukogu peaks oma ametiajaks koostama ühise programmi, mis sisaldab läbipaistvuse suurendamise ja vastutuse edendamise meetmeid. See peaks sisaldama teavitusstrateegiat, millega nähakse ette korrapärased avalikud kohtumised kohtunike ja prokuröride kogudega kõikidel tasanditel, samuti kodanikuühiskonna ja kutseorganisatsioonidega, ning tuleks näha ette aastaaruanded, mida arutatakse kohtute ja prokuröride üldkogudel. Koostöö- ja jälgimiskorra aruannetes on järjepidevalt rõhutatud, kui oluline on, et kõrgem justiitsnõukogu aitab kaasa reformi hoogustamisele, väljendades selgeid kollektiivseid seisukohti ning tagades usalduse läbipaistvuse ja vastutuse kaudu. Koostöö- ja jälgimiskorra 2018. ja 2019. aasta aruannetes väljendati selle küsimusega seoses muret ning täheldati, et seisukohad, mille kõrgem justiitsnõukogu oli võtnud näiteks kohtusüsteemis toimepandud kuritegude uurimise osakonna (SIIJ), peamiste ametisse nimetamiste ja õigussüsteemi sõltumatuse kaitsmise asjus, olid tekitanud muret kõrgema justiitsnõukogu institutsioonilise sõltumatuse ja autoriteedi pärast. Kõrgema justiitsnõukogu töö on alates 2019. aasta novembrist olnud jätkuvalt vastuoluline. Üks oluline mure on seotud kõrgema justiitsnõukogu suutlikkusega kasvatada kohtusüsteemis üksmeelt ning võtta seeläbi konstruktiivne roll kohtusüsteemi korralduse ja toimimise jaoks otsustava tähtsusega otsuste tegemisel. Selle mure illustreerimiseks võib tuua otsuse loobuda konstruktiivsest osalemisest õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide eelnõude kohta justiitsministeeriumi poolt 2020. aasta septembris algatatud kuus kuud kestnud avalikes aruteludes: kõrgem justiitsnõukogu ei esitanud enne avaliku arutelu lõppemist avalikku ühist seisukohta. Teine näide selle kohta, et kõrgem justiitsnõukogu ei ole suutnud selget seisukohta sõnastada ega avalikule arutelule kaasa aidata, on kõrgema justiitsnõukogu reaktsioon SIIJ-i likvideerimise seaduseelnõule. Kuigi justiitsministri seaduseelnõu oli kooskõlas koostöö- ja jälgimiskorra, Veneetsia komisjoni ja GRECO soovitustega, esitas kõrgem justiitsnõukogu eelnõu kohta negatiivse arvamuse ja nõudis uusi kaitsemeetmeid, kuid jättis vaatamata selles küsimuses toimunud pikaajalistele aruteludele määratlemata, millised need peaksid olema. See tähendas, et eelnõu muudatused, millega saadikutekoda lisas vastusena koostöö- ja jälgimiskorra soovitustele korruptsioonis süüdistatavate kohtunike või prokuröride süüdistusmenetlusega seotud kaitsemeetmed, ei tuginenud eelnevale avalikule arutelule. Kui kavandatavad kaitsemeetmed avalikustati, pälvisid need kriitilise vastuvõtu kõrgema justiitsnõukogu seas, kodanikuühiskonnalt ning enamikult kohtunikest ja prokuröridest (vt ka eespool).

Koostöö- ja jälgimiskorraga, eelkõige kohtusüsteemi sõltumatusega seotud avalik suhtlus on samuti olnud mureallikas. 2017. aasta jaanuari aruandes märgiti, et kõrgema justiitsnõukogu ennetav lähenemisviis kohtusüsteemi sõltumatuse suhtes oli oluline element esimese eesmärgi täitmisel. Koostöö- ja jälgimiskorra aruannetes on märgitud, et kõrgem justiitsnõukogu ei ole suutnud selles küsimuses võtta kindlat seisukohta. Viimasest aruandest möödunud ajal on kõrgema justiitsnõukogu tegevus kohtusüsteemi sõltumatuse kaitsmisel olnud endiselt kasin. Ta ei esitanud ühtegi märkust pärast Euroopa Inimõiguste Kohtu 2020. aasta mais tehtud pöördelist otsust, milles viidati kohtusüsteemi sõltumatusele. Samuti on olnud segadust seoses kõrgema justiitsnõukogu üldkogu – kes vastutab põhiseaduse kohaselt õigussüsteemi sõltumatuse kaitsmise ja seadusandlike ettepanekute tegemise eest – ja osakondade vahelise rollijaotusega. Paljudel juhtudel on õigussüsteemi sõltumatuse kaitsmise rolli võtnud üldkogu asemel osakonnad. Siiski on olnud ka juhtumeid, mille puhul kõrgem justiitsnõukogu on suutnud erimeelsused ületada ja tulemusi saavutada, näiteks 2020. aastal, kui parlament tühistas kohtunike ja prokuröride eripensionid, või seoses palkade ja pensionidega 2021. aastal. Samuti aitas kõrgem justiitsnõukogu 2021. aasta veebruaris positiivselt kaasa seaduseelnõule, mille eesmärk on korraldada 2021. aastal kutsealale vastuvõtu konkurss. Samuti on ta jätkanud koostööd valitsusega, et kohtute ja prokuratuuride jaoks ressursse hankida. Kõrgem justiitsnõukogu on ka muutnud oma eeskirju, et parandada juurdepääsu avalikule teabele, ning teinud avalikuks üldkogus või osakondades hääletamisele minevad otsuste eelnõud. ELi fondidest rahastatavates olulistes projektides on tehtud edusamme, sealhulgas ühtse kommunikatsioonistrateegiaga. Koostöö- ja jälgimiskorra 2018. ja 2019. aastal aruannetes välja toodud suutlikkuse ja vastutusega seotud murekohad püsivad. Kõrgema justiitsnõukogu juhtkonna selle aasta üksmeelsem hoiak aitab taastada kohtusüsteemis usaldust ja ühtsust ning võimaldab kõrgemal justiitsnõukogul täita oma soovituses ja esimeses eesmärgis sätestatud rolli. Kohtuinspektsioon 2018. aasta koostöö- ja jälgimiskorra soovitus: Kõrgem justiitsnõukogu peab viivitamata nimetama ametisse kohtuinspektsiooni ajutise juhtkonna ning kolme kuu jooksul nimetama konkursi alusel ametisse inspektsiooni uue juhtkonna. 2018. ja 2019. aastat iseloomustasid vastuolud seoses kõrgema justiitsnõukogu lähenemisviisiga peainspektori ametikohale, kuna kõrgem justiitsnõukogu pikendas ametis oleva peainspektori ametiaega, hoolimata vastakatest arvamustest valitsuse erakorralise määruse alusel ametiaja ajutise pikendamise küsimuses. Euroopa Liidu Kohtule esitati eelotsusetaotlus, mis käsitleb seda, kas valitsuse voli nimetada isikuid ajutiselt ametisse juhtivatele ametikohtadele kohtuinspektsioonis, mis vastutab kohtunike ja prokuröride suhtes distsiplinaarmenetluste läbiviimise eest, on kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artikliga 2 ja artikli 19 lõikega 1. Euroopa Liidu Kohus sedastas oma 18. mai 2021. aasta otsuses, et siseriiklikud õigusaktid ei või tekitada kahtlusi, et kohtunike ja prokuröride suhtes distsiplinaaruurimiste läbiviimise ja distsiplinaarmeetmete võtmise eest vastutava kohtuorgani volitusi võib kasutada nende kohtunike ja prokuröride tegevusele surve avaldamiseks või nende tegevuse üle poliitilise kontrolli teostamiseks. Kohus leidis, et siseriiklikud õigusaktid võivad tekitada selliseid kahtlusi, kui need võimaldavad liikmesriigi õiguses ette nähtud tavapärast ametisse nimetamise korda eirates asjaomase liikmesriigi valitsusel kasvõi ajutiselt nimetada isikuid ametisse kohtunike ja prokuröride suhtes distsiplinaaruurimise läbiviimise ja distsiplinaarmenetluse algatamise eest vastutava organi juhtivatele ametikohtadele. Otsusega taastatakse 2018. aasta soovituse eesmärk. Kohtuinspektsiooni üle järelevalvet teostavad asutused eesotsas kõrgema justiitsnõukoguga peavad otsust nõuetekohaselt arvesse võtma, pidades seejuures silmas kohtuinspektsiooni tegevusega seoses korduvalt tõstatatud probleeme. Viimastel aastatel on kohtuasutused, sealhulgas kõrgem justiitsnõukogu ise, väljendanud muret seoses kohtuinspektsiooni puuduliku vastutusega, osutades inspektsiooni esitatud ja kohtus lõpuks tagasilükatud juhtumite suurele osakaalule, otsuste tegemise ulatuslikule koondumisele peainspektorile ja kõrgema justiitsnõukogu üle teostatava järelevalve piiratusele. Üldisemalt on selline areng tõstatanud küsimusi selle kohta, kas õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide sätted kohtuinspektsiooni juhtkonna ametisse nimetamise ja vastutuse kohta pakuvad piisavaid tagatisi ning kas nendega on saavutatud kohtunike, prokuröride ja kõrgema justiitsnõukogu vahel piisav tasakaalustatus. Õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide uute 2021. aasta märtsi eelnõudega, mille kohta justiitsminister palus kõrgema justiitsnõukogu arvamust, muudetakse sätteid, mis käsitlevad peainspektorite ja peainspektori asetäitjate ametisse nimetamist, samuti kohtuinspektsiooni tegevuse suhtes rakendatavaid kontrollimehhanisme, andes kõrgemale justiitsnõukogule suuremad järelevalvevolitused ja kaasates riikliku kohtunike instituudi kohtuinspektsiooni ametisse asumise konkursside korraldamisse. Aruandeperioodil teatasid kohtuasutused kohtuinspektsiooni tegevuse üldisest vähenemisest, nimelt sellest, et (ex officio) distsiplinaarmenetlusi oli vähem, tekitades kahtlusi objektiivsuses. Siiski esineb endiselt juhtumeid, mille puhul on väljendatud muret seoses kohtusüsteemi tõhusust ja sõltumatust kritiseerinud kohtunike suhtes distsiplinaaruurimiste algatamise ja neile raskete karistuste määramisega. Kohtuinspektsiooni viivitamist kaebuste läbivaatamisel nähakse samuti kui võimalust avaldada kohtunikule või prokurörile survet nii kaua, kuni uurimine on pooleli. Kuigi selles soovituses keskenduti konkreetsetele 2018. aasta aruande esitamise ajal aktuaalsetele asjaoludele, viitab see kohtuinspektsiooniga seotud olulistele murekohtadele. Need hõlmasid mustrit, et avalikult kohtusüsteemi reformile vastu olevate kohtunike suhtes algatati distsiplinaarmenetlus, samuti lekitati dokumente – mida poliitikud kasutasid seejärel kohtuasutuste ründamiseks – ja pikendati juhtkonna ametiaega. Need struktuurilised probleemid ootavad endiselt lahendamist, sealhulgas Euroopa Liidu Kohtu hiljutise otsuse valguses. Esimese eesmärgiga seoses on hakatud taas edusamme tegema. Nagu soovitusega tehtud edusammude üksikasjaliku hindamise põhimõtetes on sätestatud, on esimese eesmärgiga seotud edusammude mõõtmisel võtmetähtsusega õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide ning kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku muudatuste lõpuleviimine kooskõlas soovitustega. Need õigusaktid on kohtusüsteemi jaoks jätkusuutlike lahenduste leidmisel keskse tähtsusega ja nendega seotud otsustavad edusammud avaldavad mõju paljude soovituste täitmise hindamisele. 2.2. Teine eesmärk: eetikaraamistik ja riiklik eetikaagentuur Riiklik eetikaagentuur (ANI) jätkab ühitamatuse, huvide konfliktide ja aluseta rikastumise uurimist. ANI tööd peaks hõlbustama varade ja huvide avalikustamise teabe elektroonilise esitamise süsteem, mis võeti kasutusele mais 2021, pärast seda, kui 2020. aasta juulis muudeti seadust, mis käsitleb avalikus teenistuses ametikohustuste täitmisega seotud eetikat ja väärikust. ANI on andnud teada, et tema 2020. aasta eelarve oli tema ülesannete täitmiseks piisav, kuna esialgselt vähendatud eelarvet aasta jooksul suurendati. ANIs esineb juhtivate ametikohtade osas mõningast ebakindlust. Presidendi ametikoht on olnud alates 2019. aasta detsembrist täitmata ja asepresidendi volitused lõpevad 2021. aastal. Valikumenetlus algatati lõpuks aprillis 2021. ANI täitis aktiivset rolli 2020. aasta kohalikel ja riiklikel valimistel, suurendades teadlikkust kandidaatide eetika-eeskirjadest ja andes asjaomastele ametiasutustele teavet kandidaatide kohta, kelle suhtes kohaldatakse keeldu pidada avalikku ametit. Seda nähakse ühe põhjusena, miks valimistega on kaasnenud suhteliselt vähe poleemikat seoses eetika-eeskirjade järgimisega. Koostöö- ja jälgimiskorra 2019. aasta aruandes järeldati, et teise eesmägi puhul tekkis tagasilanguse oht. Mitmed muudatused, millega muudeti eetikaalaseid õigusakte, eriti aastatel 2017–2019 tehtud muudatused, nõrgestasid ANI suutlikkust oma tööd teha. Kaks 2019. aastal jõustunud ettepanekut suurendasid veelgi õiguskindlusetust kohaldatava eetikakorra suhtes. See tekitas teise eesmärgi osas tagasilanguse ohu, kuna hoiatavaid karistusi ei saanud enam kehtestada, vaatamata lõplikule kohtuotsusele. Aruandes jõuti järeldusele, et eetikaalaste õigusaktide muutmist tuleks sellise ohu vältimiseks selgitada. Aastatel 2020 ja 2021 selgitas kõrgem kassatsioonikohus seaduse tõlgendamist. Kohus otsustas, et sanktsiooni kohaldatakse ka juhul, kui ühitamatus on seotud varasema mandaadiga, ja et kolmeaastane aegumistähtaeg peaks osutama ANI kohustusele viia uurimine lõpule kolme aasta jooksul alates sellest, kui ilmnevad asjaolud, mille alusel määratakse kindlaks huvide konflikt või ametikohtade ühitamatuse fakt (mitte sellele, et sanktsiooni kolme aasta möödudes ei kohaldata). ANI on avaldanud nende otsuste üle heameelt, kuna need taastavad selguse ja kindluse võimaluses kohaldada sanktsioone pärast lõpliku kohtuotsuse tegemist. ANI ja sidusrühmad on rõhutanud vajadust veelgi parandada eetikaalase õigusraamistiku stabiilsust ja selgust. Eelmise seadusandja ametiajal jäi mitu muudatusettepanekut parlamendis menetlusse, hoolimata ANI negatiivsest arvamusest. Sellist ebakindlust on uue parlamendi ajal osaliselt vähendatud, kuna parlamendikojad lükkasid viis menetluses olevat murettekitavat muudatusettepanekut lõplikult tagasi. Kõigi menetluses olevate ANI-lt negatiivse arvamuse pälvinud muudatuste tagasilükkamine avaks tee korrapärasemate muudatuste tegemiseks ja eetikaalase õigusraamistiku konsolideerimiseks. Eetikat, ametikohtade ühitamatust ja huvide konflikte käsitlevate õigusaktide konsolideerimine võimaldaks võtta arvesse kohtupraktikat ja korruptsiooni ennetamise põhimõtteid ning luua tulevikuks stabiilse vundamendi. GRECO võib selle seaduse ettevalmistamisel anda selles küsimuses kasulikku nõu. Süsteem PREVENT

2017. aasta koostöö- ja jälgimiskorra soovitus: tagada süsteemi PREVENT kasutuselevõtmine. Riiklik eetikaagentuur ja riiklik riigihangete amet peaksid koostama aruandeid riigihankemenetluste eelkontrollide ja nende järelmeetmete kohta, sealhulgas järelkontrollide kohta, samuti tuvastatud huvide konfliktide või korruptsiooni kohta, ning korraldama avalikke arutelusid, et kutsuda valitsust, kohalikke asutusi, kohtuid ja kodanikuühiskonna esindajaid esitama oma seisukohti. Süsteem PREVENT töötab täielikult ja ANI aruanded näitavad positiivseid tulemusi. Eelkõige rõhutab ANI huvide konfliktide arvu jätkuvat vähenemist alates PREVENTi süsteemi käivitumisest ja ühes taktisametiasutuste teadlikkuse suurenemisega. 2018. aasta novembri aruandes loeti see soovitus täidetuks ja selle jätkuv tulemuslik rakendamine näitab kõnealuse süsteemi jätkusuutlikkust. Parlamendiliikmeid käsitlevate kohtuotsuste järelmeetmed 2017. aasta koostöö- ja jälgimiskorra soovitus: parlamendi otsustusprotsess peaks olema läbipaistev, kui on tegemist parlamendiliikme kohta tehtud ametikohtade ühitamatust, huvide konflikte või alusetut rikastumist käsitleva edasikaebamisele mittekuuluva lõpliku otsuse järelmeetmetega. Viimases kahes koostöö- ja jälgimiskorra aruandes osutati viivitustele ja ilmsele ebajärjekindlusele, mida oli näha ANI aruandele järgneva lõpliku kohtuotsuse tegemisel seoses karistuste määramisega parlamendiliikmetele, kes leitakse olevat ühitamatutel ametikohtadel või huvide konflikti olukorras. Aruandes toodi esile eeskirjade erineva tõlgendamise võimalus (eelkõige siis, kui eetikanõuete rikkumise juhtum leidis aset eelmisel ametiajal või ametikohal) ning osutati vajadusele selgitada neid viisil, mis võimaldaks täita koostöö- ja jälgimiskorra eesmärgi tagada „siduvate otsuste tegemine, mis on aluseks võimalikele hoiatavatele sanktsioonidele“. Juhtumid, mille üle ANI ja parlament eelmise seadusandja ametiajal vaidlesid, jäid parlamendis lahendamata ning sanktsioonid nende suhtes kohaldamata. Praeguse parlamendi lähenemisviis on oluliselt erinev. Valimistele järgnenud valideerimisprotsessi osana palus Rumeenia senati valideerimiskomitee ANI-l teatada lõplikud ja edasikaebamisele mittekuuluvad otsused, mille kohtud on teinud valitud senaatorite ametikohtade ühitamatuse või huvide konfliktikohta. ANI leidis, et ühegi valitud senaatori suhtes ametisse asumise keeldu ei kehtinud. Saadikute koda on küsinud ANI arvamust võimaliku ametikohtade ühitamatusega seoses mitme saadiku esitatud teabe kohta. Eelmise seadusandja ametiajal saadud kogemused seavad selle soovituse täitmise kahtluse alla. Uue parlamendi ajal tehtav uus ennetav koostöö võiks tähistada pööret eetikaalaste õigusaktide rakendamises ja parlamendi liikmete suhtes lõplike kohtuotsuste tegemises. Käesoleva soovituse täidaks sarnase lähenemisviisi rakendamine uute juhtumite korral, mille puhul juhitakse tähelepanu parlamendiliikmete ametikohtade ühitamatusele või huvide konfliktile. 2019. aastal tuvastatud risk, et teise eesmärgi suhtes toimub eetikaalase õigusraamistiku muutmisega seoses tagasilangus, on maandatud. Täheldada võib lootustandvaid märke sellest, et uus seadusandja võib võtta selge sihi tagada ANI ja eetika-alase õigusraamistiku jätkusuutlikkus ning täita seega ülejäänud soovitused. 2.3 Kolmas eesmärk: võitlemine suurkorruptsiooni vastu Riiklik korruptsioonivastane direktoraat ja suurkorruptsioonivastane võitlus 2019. aasta novembri aruandes väljendas komisjon tõsiste muret ja kinnitas oma 2018. aasta novembri järeldust, mille kohaselt Rumeenia seadis uuesti kahtluse alla 2017. aasta jaanuaris kolmanda eesmärgi kohta antud positiivse hinnangu aluseks olevad põhjendused. 2019. aasta aruandes tunnistati, et nii riiklik korruptsioonivastane direktoraat (DNA) kui ka kõrgem kassatsioonikohus on jätkanud suurkorruptsiooni juhtumite uurimist ja sanktsioneerimist ning näidanud üles professionaalsust väga keerulistes oludes, saavutades häid tulemusi. Aruandes järeldati ka seda, et rünnakud nende tegevuse vastu, kohaldatava õigusraamistiku järjestikused muudatused ja lõplike otsuste vaidlustamise võimalus on tõstatanud küsimusi Rumeenia suurkorruptsiooni vastase võitluse alaste saavutuste jätkusuutlikkuse kohta. Olukord on 2019. aasta aruande koostamise ajast arvates paranenud. Uue DNA juhtivprokuröri ja muude juhtivametnike ametisse nimetamine 2020. aastal on andnud uue tõuke ja toonud institutsioonilise stabiilsuse. Selle tulemusena on hakatud pöörama suuremat tähelepanu uurimiste ja kohtutoimikute kvaliteedi tagamisele. 2020. aastal suutis DNA saavutada paremaid tulemusi kui 2019. aastal, suurendades esitatud süüdistuste arvu ja vähendades mahajäämust. Toimus ka edasiminek kohtute tasandil, kohtuotsuste arv suurenes. 2020. aastal on esitatud rohkem kodanike kaebusi ja ex-officio-kaebusi väidetavate korruptsioonikuritegude kohta, erinevalt alates 2015. aastast valitsenud langustrendist. DNA näeb selles märki avalikkuse taastunud usaldusest, mida rünnakud DNA vastu aastatel 2017–2019 olid oluliselt vähendanud. 2020. aastal muudeti ka DNA teavituspoliitikat ja edaspidi uurimiste algatamisel enam pressiteadetes kahtlusaluste nimesid ei avaldata, et kahtlusaluseid avalikkuse eest rohkem varjul hoida. Siiski on jätkuvalt olulisi probleeme DNA jätkusuutlikkuse ja korruptsioonivastase võitluse pöördumatusega. Õigusemõistmist käsitlevate õigusaktide 2018.–2019. aasta muudatused avaldasid DNA tõhusale toimimisele olulist pärssivat mõju, mis kestab seni, kuni need on jõus. Üldised probleemid, millega kohtusüsteem silmitsi seisab (vt eespool), on olnud DNA jaoks eriti rasked. DNA seisis silmitsi inimressursside puudusega, mis tähendas suuremat survet prokuröridele ajal, mil DNA-l oli vaja lisaks arendada oma tehnilist suutlikkust spetsiaalseid uurimisvõtteid kasutades kohtumäärusi rakendada. Lisaks mõjutab kohtusüsteemis toimepandud kuritegude uurimise osakond (SIIJ) endiselt mõne suurkorruptsiooni juhtumi tulemuslikku käsitlemist negatiivselt, sest ta sekkub jätkuvalt suurkorruptsiooni juhtumites DNA käes olevate toimikute uurimisse ning põhjustab viivitusi, mis võivad neid juhtumeid negatiivselt mõjutada. DNA prokuröridele on avaldanud survet ka asjaolu, et SIIJ menetleb kaebusi, mille on prokuröride vastu on esitatud korruptsioonis süüdi mõistetud isikud. Teine oluline korruptsioonivastase võitlusega seotud probleem seisneb selles, et puuduvad poliitilised ja seadusandlikud lahendused konstitutsioonikohtu alates 2014. aastast üha uutele kaugeleulatuvatele otsustele, millega kriminaalseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku sätteid tühistatakse või tõlgendatakse. See olukord on suurendanud takistusi ja õiguskindlusetust suurkorruptsiooni juhtumite uurimisel ja menetlemisel ning nende suhtes sanktsioonide kohaldamisel. Sellega on kaasnenud kohtuvaidluste läbikukkumine kohtus, õiguskindlusetus tõendite lubatavuse suhtes, samuti uurimiste või kohtuprotsesside taasalgatamine. Mõju menetluses olevatele suurkorruptsiooni juhtumitele seoses konstitutsioonikohtu otsustega, millega nähakse suurkorruptsiooni juhtumite puhul ette kolmest kohtunikust koosnev kolleegium ning kõrgemas kassatsioonikohus viiest kohtunikust koosnev lõplik apellatsioonikolleegium, alles hakkab avalduma. Oma hiljutises kohtuotsuses leidis Euroopa Liidu Kohus, et ELi õiguse esimuse põhimõttega on vastuolus põhiseadusliku tasandi siseriiklikud õigusaktid, mistõttu puudub madalama astme kohtul õigus jätta omal algatusel kohaldamata siseriiklik õigusnorm, mis kuulub koostöö- ja jälgimiskorra kohaldamisalasse ja mis on vastuolus ELi õigusega. Kui on tõendatud, et ELi lepingu või koostöö- ja jälgimiskorra otsust on rikutud, tuleneb liidu õiguse esimuse põhimõttest, et eelotsusetaotluse esitanud kohus peab jätma vaidlusalused sätted kohaldamata, olenemata sellest, kas need tulevad seadusest või põhiseadusest. Kuigi DNA juhtkond ja toetav valitsus on olukorda parandanud, tuleb veel seljatada mõned olulised probleemid, et tagada DNA hea toimimise jätkusuutlikkus ja korruptsioonivastase võitluse pöördumatus. Valitsuse kavatsus muuta nii õigusemõistmist käsitlevaid õigusakte kui ka kriminaalseadustikku ja kriminaalmenetluse seadustikku on oluline samm, et viia suurkorruptsiooni vastane võitlus veelgi koondatumale alusele. Parlamendiliikmetelt saadikupuutumatuse võtmine 2017. aasta koostöö- ja jälgimiskorra soovitus: võtta vastu objektiivsed kriteeriumid, mis käsitlevad parlamendiliikmetelt saadikupuutumatuse võtmist ja põhjendavad seda, eesmärgiga aidata tagada, et saadikupuutumatust ei kasutata uurimisest ja korruptsioonikuritegude eest süüdistuse esitamisest kõrvalehoidumiseks. Valitsus võiks kaaluda seaduse muutmist, et ministrite immuniteet piirduks nende ametiajaga. Nende meetmete elluviimisel võivad olla abiks Veneetsia komisjon ja GRECO. Parlament peaks kehtestama süsteemi, et korrapäraselt aru anda oma kodade tehtud otsustest, mis käsitlevad saadikupuutumatuse võtmise taotlusi, ning võiksid korraldada avaliku arutelu, et kõrgem justiitsnõukogu ja kodanikuühiskond saaksid esitada oma seisukoha. See soovitus on seotud parlamendi vastutusega oma otsuste eest, mis käsitlevad prokuratuuri taotlusi ennetavate meetmete lubamiseks, näiteks läbiotsimiseks või vahistamiseks, ja taotlusi ministri ülesandeid täitvate või neid varem täitnud parlamendiliikmete uurimiseks. Parlamendi tehtud otsuste puudulik põhjendamine ning nende juhtude arv, mil parlament uurimist ei lubanud, on tekitanud muret nende otsuste objektiivsuse pärast. Koostöö- ja jälgimiskorra 2019. aasta aruandes avaldati heameelt selle üle, et saadikute koda muutis 2019. aasta juunis oma kodukorda ja lisas konkreetse viite kriteeriumidele, mis on ette nähtud Veneetsia komisjoni aruandes (parlamendiliikme puutumatuse eesmärgi ja selle äravõtmise kohta). Aruandes julgustati ka senatit vastu võtma sarnaseid eeskirju, kuid selles osas ei ole edasiminekut olnud.