[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 22.3.2011

KOM(2011) 140 lõplik

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA KESKPANGALE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Euro kasutuselevõtt Eestis

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA KESKPANGALE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Euro kasutuselevõtt Eestis

SISSEJUHATUS

Nõukogu otsustas 13. juulil 2010, et Eesti täidab euro kasutuselevõtuks vajalikke tingimusi[1] ja et tema suhtes seoses euroalas osalemisega kehtestatud erand tühistatakse alates 1. jaanuarist 2011.

Nagu kõik liikmesriigid, kes on võtnud euro kasutusele pärast esimest eurole ülemineku lainet aastatel 1999–2002, kasutas ka Eesti nn järsku eurole üleminekut, mille puhul euro võetakse kasutusele ning sularaha vahetatakse ühel ja samal ajal. Tänu kahenädalasele paralleelkäibeperioodile, mille jooksul kehtisid seadusliku maksevahendina nii euro kui ka kroon, oli võimalik riigi endises vääringus pangatähed ja mündid järk-järgult käibelt kõrvaldada. Edukas üleminek kinnitas taas, et lühike paralleelkäibeperiood on piisav, kui üleminek on korralikult ette valmistatud[2]. Suur osa eestlastest (87 %) pidas eurole üleminekut sujuvaks ja tõhusaks[3].

Käesolevas teatises vaadeldakse üleminekuprotsessi kõige olulisemaid aspekte, nt sularahavahetuse ettevalmistamist, paralleelkäibeperioodi, kuritahtliku hinnakujunduse ja hindadest väärarusaama vältimiseks võetud meetmeid, hinnasuundumusi ja hinnataju ning euroteemalist teavitustööd. Vajaduse korral tehakse järeldusi, mis võivad olla väärtuslikud järgmiste eurole üleminevate riikide jaoks.

EUROLE ÜLEMINEK

Euro sularahale ülemineku ettevalmistamine

Euro sularahale üleminek on tõenäoliselt vääringuvahetuse nähtavaim aspekt, sest see hõlmab peaaegu kõiki finantseerimisasutusi, ettevõtjaid ja kodanikke. Kõnealuse protsessi tõhus teostamine eeldab piisavas koguses euro sularaha jagamist kõikidele asjaosalistele ning seda, et pangad ja ettevõtjad on suureks täiendavaks töökoormuseks hästi ettevalmistatud.

Selleks et vahetada välja ringluses olev Eesti krooni sularaha ja tagada vajalikud logistilised varud, laenas Eesti keskpank (edaspidi „Eesti Pank”) Eurosüsteemi varudest umbes 45 miljoni euro väärtuses pangatähti ja tellis pärast avaliku pakkumise korraldamist Soome rahapajalt umbes 194 miljonit euromünti (Eestit tähistava küljega).

Eesti Pank hakkas eeljaotama (s.t varustama krediidiasutusi euro sularahaga enne ülemineku kuupäeva) euro münte septembri keskel ja pangatähti novembri keskel. Kõiki eeljaotamisega seotud vedusid, sealhulgas mündivedu ja sularahaautomaatide varustamist eskortis politsei ja sedasi tagati suur turvalisus. Kokku veeti kümnesse panka, kes olid sõlminud Eesti Pangaga eeljaotamislepingu, 187 miljoni euro väärtuses pangatähti (10,5 miljonit pangatähte) ja 28 miljoni euro väärtuses münte (85 miljonit münti), mis on ligikaudu 23 % Eurosüsteemist laenatud pangatähtedest ja 44 % tellitud müntidest. Aasta lõpuni eeljaotatud euro pangatähtede koguväärtus moodustas kuni 34 % nende krooni pangatähtede koguväärtusest, mis olid ringluses 2010. aasta oktoobri lõpus, ning eeljaotatud müntide koguväärtus oli peaaegu kolm kord suurem ringluses olnud kroonimüntide koguväärtusest. Eeljaotatud müntide suur osakaal osutab pangatähtede/müntide suhte muutusele pärast euro kasutuselevõttu (võrreldes euromüntidega kasutati kroonimünte vähe).

Euromünte hakati kaaseeljaotama (s.t krediidiasutused hakkasid euro sularahaga varustama ettevõtjaid ja kodanikke enne eurole ülemineku kuupäeva) 15. septembril ja pangatähti hakati kaaseeljaotama 1. detsembril. Ligikaudu 5 300 äriühingut sõlmis pangaga kaaseeljaotuslepingu ja neile jaotati ligikaudu 9 % eeljaotatavate pangatähtede väärtusest (18 % kogusest) ja 52 % eeljaotatavate müntide väärtusest (51 % kogusest). Kokku jaotati ettevõtjatele enne eurole ülemineku kuupäeva eeljaotatud sularaha väärtusest 14,4 %, mis võrreldes enamiku üleminekujuhtudega pärast 2002. aastat on väga suur näitaja. Sloveenias moodustas kaaseeljaotus vaid 2,4 % eeljaotatud sularaha väärtusest ning Küprosel ja Maltal oli see üksnes umbes 1 %. Seevastu Slovakkias kaaseeljaotati kokku 27,8 % eeljaotatud sularahast.

Kaaseeljaotamisele kuulusid ka jaemüüjatele ettenähtud 86 000 minikomplekti,[4] mille komplekteeris sularahaveoga tegelev äriühing ning mis jaotati äriklientidele kas otse või pankade kaudu. Võrreldes teiste pärast 2002. aastat toimunud üleminekutega on tegemist suurima müüdud minikomplektide arvuga absoluutnäitajates ja teise suurima arvuga rahvaarvu suhtes. Jaemüüjatele ettenähtud minikomplektide piisava arvu tagamine on oluline selleks, et neil oleks võimalik üleminekuaja jooksul anda vahetusraha tagasi üksnes eurodes.

Kaaseeljaotuse võrdlemisi suur osakaal saavutati sellele vaatamata, et Eesti pangad ei kasutanud kaaseeljaotust käsitlevaid Euroopa Keskpanga uusi lihtsustatud eeskirju, mis võeti vastu 2008. aasta juunis[5]. Eesti Panga ja kommertspankade sõnul oli selleks mitu põhjust: a) Eesti seadustest tulenevalt leidsid pangad, et kliendi kontol olev raha ei ole piisavalt turvaline tagatis (maksevõimetuse korral); b) pangad pidasid lihtsamaks kasutada samu eeskirju kõikide äriühingute suhtes, olenemata nende suurusest, kuna ka väikestele äriühingutele on võimalik kaaseeljaotada standardeeskirjade alusel, samuti peeti seda paindlikumaks võimaluseks, kuna lihtsustatud menetlust on võimalik kasutada ainult viie viimase kalendripäeva jooksul enne üleminekukuupäeva; c) teabevahetuse ja teavitamise seisukohalt peeti lihtsamaks varianti, kui kasutusel on ainult üks lepingutüüp.

Lisaks sellele vahetasid kommertspangad üksikisikutele kroone eurodeks ümberarvestuskursi alusel ilma teenustasuta ja ilma koguseliste piiranguteta[6] kõigis sularahateenuseid osutavates kontorites alates 1. detsembrist 2010. Seda teenust osutatakse kuni 2011. aasta juuni lõpuni ja pärast seda piiratumas võrgustikus kuni 2011. aasta lõpuni.

Algselt tellisid Eesti ametiasutused 600 000 euromüntide stardikomplekti (42 münti nominaalväärtusega 12,79 eurot),[7] s.o leibkonna kohta enam-vähem üks komplekt, mida müüdi pankades ja postkontorites alates 1. detsembrist. Stardikomplektid on olulised mitmes mõttes: a) nende abil on kodanikel võimalik tutvuda oma uue vääringuga; b) tegemist on olulise teavitusvahendiga ja c) tänu stardikomplektidele ei pea jaemüüjad andma vahetusraha ülemineku esimestel päevadel. Stardikomplektid osutusid väga edukaks ja kõigest kolme päevaga müüdi 247 000 komplekti. Seejärel telliti lisaks veel 100 000 komplekti, kuid nüüd tagasi vaadates tundub, et seda ei oleks olnud vaja, kuna 31. detsembriks oli müüdud 510 000 komplekti, s.t tegelikult tellitust vähem. See kinnitab tavapärast soovitust, et rusikareegli kohaselt tuleks vajaduse rahuldamiseks tellida umbes üks komplekt leibkonna kohta.

Vastavalt komisjoni uuringule, mis tehti kaks päeva enne eurole üleminekut,[8] oli suurel osal eestlastest euro sularaha juba enne üleminekut: 50 % eestlastest oli euro pangatähti (62 % pärines välisreisidest, 35 % oli Eestis pangas vahetatud) ja 62 % oli euromünte (63 % pärines välisreisidest ja 38 % stardikomplektidest).

Eeljaotus pankadele ning kaaseeljaotus ettevõtjatele ja kodanikele oli Eestis hästi ette valmistatud ja korraldatud. Eesti jaemüüjad olid euro sularahaga enne üleminekupäeva hästi varustatud. Jaemüüjatele ettenähtud minikomplekte jagati arvukalt kutselistele klientidele, mis on hea tava, kuna niimoodi on jaemüüjatel võimalik anda eurole ülemineku perioodi jooksul vahetusraha tagasi ainult eurodes. Kodanikud olid samuti euro sularahaga enne üleminekupäeva hästi varustatud. Selles suhtes oli tähtis ja hea algatus teenustasuta rahavahetus kommertspankades enne eurole üleminekut. Lisaks varuti piisavalt suures koguses euromüntide stardikomplekte ning jaotati neid pankade ja postkontorite kaudu, mis on oluline selleks, et kodanikud saaksid selle kui teavitusvahendi abil tutvuda oma uue vääringuga enne sellele üleminekut ja jaemüüjatel oleks võimalik anda tagasi vahetusraha esimestel päevadel pärast üleminekut. |

Paralleelkäibeperiood

Eesti valis paralleelkäibeperioodi kestuseks kaks nädalat ( 1.–14. jaanuar).

Riigi 876 sularahaautomaati seadistati tõrgeteta ja peaaegu kõik need väljastasid euro pangatähti juba 1. jaanuari esimesel tunnil. Automaadid väljastasid peamiselt väiksema väärtusega pangatähti (5-, 10- ja 20-euroseid pangatähti), v.a suure käibega sularahaautomaadid, kus kasutati ka 50-euroseid pangatähti. Väiksema väärtusega pangatähtede üldine kasutamine sularahaautomaatides oli oluline selleks, et vältida olukorda, kus jaemüüjatel ei jätku vahetusraha. Kaupluste kaardimakseterminalid ja ka IT-süsteemid üldiselt olid kaupluste avamise ajaks 1. jaanuaril eurodele üleminekuks edukalt ette valmistatud. Pankadevahelised maksed eurodes toimisid sujuvalt alates aasta esimesest pangapäevast.

Enamik pangakontoritest olid avatud sularahateenuste jaoks laupäeval, 1. jaanuaril ja pühapäeval, 2. jaanuaril ning postkontorid olid paralleelkäibeperioodil avatud järjest seitse päeva nädalas. Võimalus vahetada krooni sularaha teenustasuta rohkem kui 180 postkontoris üle kogu riigi ajavahemikus 1.–15. jaanuarini oli tähtis meede, millega tehti sularahavahetus elanike jaoks lihtsamaks eelkõige kaugemates maapiirkondades.

Sularahavedu toimus kavakohaselt tihedas koostöös politseiga, millega tagati suur turvalisus.

Nädalavahetusel, 1.–2. jaanuaril külastati panku mõõdukalt, kuid alates esmaspäevast, 3. jaanuarist kuni paralleelkäibeperioodi lõpuni tehti pangatehinguid ligikaudu 3–5 korda rohkem kui tavaliselt, kusjuures kõige rohkem tehinguid tehti uue aasta kahel esimesel tööpäeval. Samamoodi tehti postkontorites kõige rohkem pangatehinguid kahel esimesel tööpäeval, s.o 3. ja 4. jaanuaril.

Tänu hoolikale ettevalmistusele said pangad ja postkontorid paralleelkäibeperioodil lisandunud töökoormusega hästi hakkama, kuigi uue aasta kahel esimesel tööpäeval tekkis vältimatult mõni järjekord. Vastavalt komisjoni uuringule, mis tehti ajavahemikus 16.–20. jaanuarini,[9] ei esinenud 95 % uuritutest mingeid raskusi krooni sularaha vahetamisel või euro pangatähtede väljavõtmisel pankadest jaanuari esimesel nädalal. Tegemist on väga hea ja enamiku viimati toimunud üleminekutega võrreldes parema tulemusega[10].

Graafikul 1 on esitatud üksnes euros tehtud sularahamaksete areng paralleelkäibeperioodil Eestis ning ka vastav võrdlus Slovakkia ja Sloveeniaga.

[pic]

Suhteliselt suur osa elanikkonnast (20 %), kes maksid sularahas,[11] tegid seda eurodes juba alates 1. jaanuarist (kui olid avatud suured supermarketiketid). 5. jaanuaril maksis enamik (54 %) juba üksnes euro sularahas ning üksnes eurodes tehtud sularahamaksete osakaal suurenes pärast seda püsivalt kuni paralleelkäibeperioodi lõpuni. Kiiremast algusest hoolimata kujunes üksnes eurodes tehtud maksete areng enam-vähem samasuguseks nagu eelmise ülemineku korral Slovakkias, ent oli aeglasem kui Sloveenias (nagu ka Maltal ja Küprosel, vaatamata sealsele ühe kuu pikkusele paralleelkäibeperioodile).

Jaemüügisektor sai samuti hästi hakkama üleminekuprotsessi probleemidega ja kahe vääringu samaaegse käsitsemisega. Jaemüüjad olid euro sularahaga hästi varustatud ja suuri probleeme järjekordadega ei olnud. Graafik 2 näitab, et juba 1. jaanuaril andsid jaemüüjad 75 % sularahatehingutest vahetusraha tagasi üksnes eurodes. Pühapäeval, 2. jaanuaril suurenes see näitaja kiiresti 92 %ni (kui paljud suured kauplused olid avatud). Esmaspäeval, 3. jaanuaril vähenes see näitaja mõnevõrra, s.t 88 %-le, kuid suurenes järgmisel päeval jälle kiiresti. Sellise ajutise vähenemise põhjus ei ole teada, kuid see võib olla tingitud väikestest ja/või kaugemates piirkondades asuvatest jaemüüjatest, kes avasid uksed pärast nädalavahetust ja kes ei olnud euro sularahaga nii hästi varustatud.

[pic]

Komisjoni uuringust, mis tehti kohe pärast paralleelkäibeperioodi lõppu, ilmneb, et väga suure osa eestlaste (87 %) arvates toimus üleminek sujuvalt ja tõhusalt.

Endise vääringu kõrvaldamine ringlusest

Märkimisväärne osa Eesti kroone kõrvaldati ringlusest enne eurole üleminekut. 2010. aasta detsembri keskpaigaks oli ringluses olnud kroonide väärtus vähenenud ligikaudu 40 % võrreldes 2009. aasta detsembriga (9,7 miljardilt EEK-ilt 5,8 miljardile EEK-ile). Jaanuaris 2011 kõrvaldati ringlusest veel 4,1 miljardit EEKi, nii et endist vääringut jäi ringlusse veel 1,7 miljardit EEKi (ligikaudu 340 miljonit münti ja 35 miljonit pangatähte) ehk 18 % väärtusest, mis oli ringluses detsembris 2009. Endise vääringu pangatähed hävitatakse (purustatakse) ning mündid demonetariseeritakse ja müüakse vanametallina.

Eestis oli eurole üleminek hästi ettevalmistatud ja sujus tõrgeteta. Sularahaautomaadid ja kaupluste kaardimakseterminalid olid õigel ajal ette valmistatud ning pangad ja postkontorid tulid täiendava töökoormusega paralleelkäibeperioodil hästi toime. Jaemüüjad said hästi hakkama üleminekuprotsessi probleemidega ja kahe vääringu samaaegse käsitsemisega. Nad olid euro sularahaga hästi varustatud ja enamik andis vahetusraha tagasi üksnes eurodes juba alates esimesest üleminekupäevast. Edaspidi toimuvate üleminekute puhul tuleks meeles pidada, et endise vääringu ringlusest kõrvaldamiseks on oluline see, et jaemüüjad annavad vahetusraha tagasi üksnes eurodes. Eesti üleminek eurole kinnitab varasemate pärast 2002. aastat toimunud üleminekute kogemust, et kahenädalane paralleelkäibeperiood on piisav juhul, kui üleminek on korralikult ette valmistatud. |

KURITAHTLIKU HINNAKUJUNDUSE JA HINDADEST VÄÄRARUSAAMA VÄLTIMINE

Eesti Tarbijakaitseamet kontrollis hindade esitamist kahes vääringus ning ümardamiseeskirjade ja õiglase hinnakujunduse leppe täitmist.

Hindade esitamine kahes vääringus , st Eesti kroonides ja eurodes, muutus kohustuslikuks alates 1. juulist 2010 ja seda tuleb teha kuni 30. juunini 2011. 2010. aasta kuue kuu jooksul kontrollisid Tarbijakaitseameti 25 inspektorit umbes 4 250 ettevõtjat ja määrasid trahvi 288 juhul (koguväärtuses ligikaudu 12 000 eurot). Kõige sagedasem tuvastatud puudus oli ebaõige matemaatiline ümardamine, kuigi enamasti oli tegemist üksnes ühe eurosendiga. Kõige sagedasemate puuduste hulgas teisel kohal oli eurohinna osaline puudumine ning sellele järgnesid ebaõige vahetuskursi kasutamine ja eurohinna täielik puudumine. Kontrollitulemused paranesid järk-järgult ning kui juulis tuvastati puudusi 47 % kontrollitud ettevõtjatest, siis detsembriks oli see näitaja vähenenud 11 %ni.

Lisaks sõlmis Tarbijakaitseamet lepingu valitsusväliste organisatsioonidega (eelkõige pensionäridega) ja Tallinna Linnavalitsusega, et jälgida, kuidas täidetakse nõuet esitada hindu kahes vääringus. Septembris ja detsembris 2010 kontrollisid valitsusvälised organisatsioonid kokku 980 ettevõtjat ja tuvastasid puudusi 283 juhul.

Nende ettevõtjate nimed, kes nõuetekohaselt ei esita hindu kahes vääringus, avaldatakse iga nädal Tarbijakaitseameti veebilehel.

Üldiselt leidsid eestlased, et hindade esitamine kahes vääringus on kasulik ning lihtsustab hinnavõrdlust ja aitab harjuda mõtlema uues vääringus. Vastavalt komisjoni jaanuarikuisele uuringule[12] pidasid kümnest inimesest umbes üheksa (88 %) hindade esitamist kahes vääringus väga või üsna kasulikuks. Peale selle leidis üle 80 % elanikest, et hinnad olid alati (34 % küsitletute arvates) või enamasti (49 % küsitletute arvates) esitatud nõuetekohaselt kahes väärinus ja selline tulemus on vastavuses varasemate üleminekute tulemustega.

Küsimusele hindade ümberarvestamise kohta vastas 59 % eestlastest, et nende arvates olid hinnad mõnikord (38 % küsitletute arvates), sageli (13 % küsitletute arvates) või väga sageli (8 % küsitletute arvates) eurodesse ebaõiglaselt ümber arvestatud. Selline tulemus on varasemate üleminekute tulemuste vahepeal, kui kriitilisemad olid sloveenid ja küproslased ning vähem kriitilised olid maltalased (samas kui slovakid kippusid eestlaste sarnaselt rohkem kahte leeri jagunema ning olema siis kas kriitilisemad või leebemad).

Tarbijakaitseamet jälgib ka õiglase hinnakujunduse leppe täitmist. Selline lepe sõlmiti 28. augustil Eesti Kaubandus- ja Tööstuskoja eestvedamisel. Lepe on sarnane varasemate eurole üleminekute puhul edukalt rakendatud vabatahtlike algatustega. Leppega liitujad (nt jaemüüjad, finantseerimisasutused, kohalikud omavalitsused, internetipoed jne) kohustuvad mitte tõstma põhjendamatult hindasid üleminekuperioodil ja järgima üleminekueeskirju. Sellega liitujad võivad kasutada vastava kujundusega kleebist.

Detsembri lõpuks oli leppega liitunud 526 üksust, sealhulgas 16 kohalikku omavalitsust, ning kleebis oli kasutusel leppega liitunute enam kui 2 800 müügi- või tellimispunktis ning nende reklaamides. Eesti Kaubanduskoja sõnul on tegemist suurima vabatahtliku leppega, mille Eesti juriidilised isikud on sõlminud. Õiglase hinnakujunduse lepe on väga tähtis algatus, et vältida võimalikku kuritahtlikku hinnakujundust ja hindadest väärarusaama. Eestis registreeritud müügipunktide arvu (ligikaudu 28 000) ja varasemate üleminekute käigus saadud kogemusi võrreldes tundub, et kõnealust kava oleks saanud laialdasemalt rakendada[13].

Jaanuari lõpuks oli Tarbijakaitseamet saanud kümme kaebust leppega tegelikult liitunud äriühingute võimalike rikkumiste kohta. Neljal juhul rikkumist ei tuvastatud ning kuut juhtumit praegu menetletakse.

Eesti on esitanud hindu kahes vääringus ja rakendanud õiglase hinnakujunduse lepet kooskõlas komisjoni soovitusega[14]. Ametiasutused peaksid jätkuvalt tagama kodanike kõigi kaebuste nõuetekohase uurimise ja kontrollima õiglase hinnakujunduse leppe korralikku rakendamist kuni leppe kehtivusaja lõpuni.

HINNASUUNDUMUSED JA HINNATAJU

Hinnasuundumused

Enne eurole üleminekut suurenes Eestis inflatsioon. Eelkõige kasvasid 2010. aastal märkimisväärselt energia- ja toiduainehinnad ning erinevusi naaberriikidega või euroalaga tervikuna võib ainult osaliselt seletada maksumuudatuste ja suure majanduskasvuga.

Vaadeldes pärast eurole üleminekut toimunud hinnamuutusi, võib esialgse põhjal järeldada, et üleminek mõjutas jaanuarikuu tarbijahindu üsna mõõdukalt. Vastavalt Eesti Statistikaametile ei muutunud siseriiklik tarbijahinnaindeks ajavahemikus 2010. aasta jaanuarist kuni detsembrini. Kõige suurem mõõdukas mõju oli elektri-, soojusenergia-, kütuse-, riietuse- ja jalanõuhindadel, seda osaliselt sesoonsetest teguritest tingituna. Samas Eesti Panga sõnul suurenesid kulutused vaba aja veetmise ja spordiga seotud tegevusele, väljaspool kodu söömisele ja majapidamisteenustele märgatavalt rohkem kui varasemate aastate jaanuaris. Täpsemaid analüüse üleminekuga seotud hinnamuutuste kohta on võimalik teha pärast seda, kui avaldatakse andmed 2011. aasta esimeste kuude tarbijahinna harmoneeritud indeksi (THHI) kohta.

Hinnataju

Vastavalt komisjoni hiljutisele uuringule (jaanuar 2011)[15] arvas enamik eestlastest (55 %), et euro tõttu suureneb nende riigis inflatsioon (võrreldes 66 % küproslastega, 52 % sloveenidega, 37 % maltalastega ja 19 % slovakkidega pärast vastavat eurole üleminekut), samas kui ainult 21 % uskus, et euroalaga liitumine aitab Eestis säilitada hindade stabiilsuse.

Eurole mindi üle ajal, mil tajutav inflatsioon pidevalt suurenes 2009. aastal saavutatud madalaimalt tasemelt. Inflatsioonitaju on Eestis tavaliselt tihedalt seotud THHI inflatsiooniga, kuid tundub, et inimesed tajusid inflatsiooni 2010. aasta teisel poolel tegelikkusest kiiremini suurenevat (vt alljärgnev graafik). Üldises tarbijaküsitluses jaanuari kohta esitatud andmetest selgub, et inflatsiooni tajuti endiselt suurenevat ja sesoonselt korrigeeritud andmete kohaselt arvas jaanuaris nii 63,6 % võrreldes 59,6 %ga detsembris (sesoonselt korrigeerimata andmete kohaselt vähenes see näitaja 61,1 %-lt 59,6 %-le). Arvestades THHI inflatsiooni suurenemist, on keeruline kindlaks määrata, kuidas mõjutas eurole üleminek inflatsioonitaju.

[pic]

EUROALANE TEAVITUS

Euro kasutuselevõttu Eestis käsitleva teavitusstrateegia viimases versioonis, mille riiklik eurole ülemineku komitee kinnitas 15. märtsil 2010, sätestati suunised euro kasutuselevõtu teabekampaania kohta. Kvantitatiivselt seati eesmärgiks, et 90 % kõigist elanikest oleksid korralikult informeeritud kõikidest eurole üleminekuga kaasnevatest praktilistest aspektidest ja et 65 % elanikest toetaks euro kasutuselevõttu.

Eesti ametiasutuste kava kohaselt pidi suur osa üleüldisest teavitustööst algama pärast majandus- ja rahandusministrite nõukogu 13. juulil 2010. aasta ametlikku otsust. Erandiks olid euroalane veebileht ning teatav hulk esitlusi ja kontakte ajakirjandusega. Teavitamine kogus hoogu pärast suve, kui Eesti ametiasutused rakendasid sujuvalt teavituskavad, mis tasakaalustatult hõlmasid nii otsekontakte elanikega (nt otsepostitused, seminarid, väljapanekud) kui ka massimeediavahendeid (trükised, raadio- ja teleklipid) ning milles rõhutati eelseisva ülemineku praktilisi aspekte. Eesti ametiasutused järgisid komisjoni soovitust panna erilist rõhku haavatavatele elanikkonnarühmadele, vähemusrühmadele ja ettevõtjatele. Eurole üleminekuga seotud teabe edastamisele seatud arvuline eesmärk saavutati aegsasti enne tegelikku üleminekukuupäeva. Eesmärk, mis seati Eestis eurole ülemineku toetajate osas, saavutati jaanuaris 2011. Eesti ametiasutused on teinud tihedat koostööd ELi institutsioonidega. Nad olid 2005. aastal sõlminud Euroopa Komisjoniga partnerluslepingu, et tugevdada ja tihendada koostööd. Seda pikendati mitu korda ja selle kehtivusaeg lõpeb 2011. aastal.

Komisjon oli jaganud asjatundlikke kogemusi kõnealuses valdkonnas alates esialgsest kavatsusest euro kasutusele võtta. Toetuslepinguga, mille komisjon ja Eesti Rahandusministeerium sõlmisid 13. juulil 2010, andis Euroopa Komisjon kuni 50 % ulatuses toetust nende abikõlblike kulude rahastamiseks, mis olid seotud teavitustöö asjatundjate palkadega, massimeediakampaaniatega, üleriigiliste avaliku arvamuse küsitlustega, seminaridega, koolitustega ja elanikele saadetud trükistega. Samuti rahastas komisjon euroteemalist rändnäitust Eesti neljas suuremas linnas (Tallinnas, Narvas, Tartus ja Rakveres). Näitust külastas neljas kohas üle 65 000 inimese. Komisjon on ka korraldanud seminare ajakirjanikele ja avaldanud trükiseid.

Euroopa Keskpank toetas riiklikku teabekampaaniat ning varustas trükistega, korraldas näitusi ja muid suhtekorraldusüritusi ning andis märkimisväärset abi massimeediakampaania tegemiseks.

Hästi hallatud teabekampaania Eestis aitas kaasa sujuva eurole ülemineku tagamisele. Pisut hilinenud algusest hoolimata käsitleti kampaania käigus õigel ajal kõiki euro kasutuselevõtu praktilisi aspekte. Eritähelepanu pöörati ettevõtjatele, vähemusrühmadele ja haavatavatele elanikkonnarühmadele. Eesti ametiasutused peaksid jätkuvalt jälgima euroga seotud aspektide tajumist ja vajaduse korral reageerima asjakohase teabe jagamisega.

[1] Nõukogu 13. juuli 2010. aasta otsus 2010/416/EÜ vastavalt aluslepingu artikli 140 lõikele 2 euro kasutuselevõtu kohta Eestis 1. jaanuaril 2011, ELT L 196, 28.7.2010, lk 24.

[2] Slovakkias ja Sloveenias rakendati samuti kahenädalast paralleelkäibeperioodi, kuid Maltal ja Küprosel oli see ühe kuu pikkune. Esimese lainega euro kasutusele võtnud liikmesriigid kohaldasid nn Madridi stsenaariumi, mille kohaselt oli üleminekuperioodi pikkuseks kolm aastat (Kreekas üks aasta).

[3] Flash Eurobarometer 309, jaanuaris 2011 kohapeal tehtud uuring, kättesaadav aadressil: http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/flash_arch_en.htm

[4] Kõnealuseid komplekte oli kaht tüüpi, üks väärtusega 111 eurot (8 mündirulli) ja teine väärtusega 198 eurot (15 mündirulli).

[5] Euroopa Keskpanga suunis (EKP/2008/4), 19. juuni 2008, millega muudetakse suunist EKP/2006/9 euro sularahavahetuse teatud ettevalmistuste kohta ning euro pangatähtede ja müntide eeljaotuse ja kaaseeljaotuse kohta väljaspool euroala.

[6] Praktilistel kaalutlustel võis juhtuda, et suurte sularahakoguste vahetamise soovist tuli ette teatada.

[7] Stardikomplekte müüdi väikese allahindlusega: 200 krooni 200,12 krooni asemel.

[8] Flash Eurobarometer 308, 30. detsember 2010, kättesaadav aadressil: http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/flash_arch_en.htm

[9] Flash Eurobarometer 309, kättesaadav aadressil: http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/flash_arch_en.htm

[10] Slovakkias oli vastav näitaja 90 %, Küprosel 88 %, Maltal 85 % ja Sloveenias 96 %.

[11] Eespool nimetatud uuringu kohaselt maksid ligikaudu ¾ külastajaist sularahas ja ¼ kaardiga.

[12] Flash Eurobarometer 309.

[13] Küprosel olid analoogse kavaga hõlmatud umbes 7 600 ja Maltal umbes 7 900 ettevõtjat ning Slovakkias oli sellesse kaasatud umbes 20 000 müügipunkti.

[14] Komisjoni soovitus eurole üleminekut hõlbustavate meetmete kohta, ELT L 23, 26 jaanuar 2008, lk 30. Hindu tuleb hakata esitama aga alles pärast seda, kui nõukogu on kindlaks määranud lõpliku vahetuskursi.

[15] Uuring Flash Eurobarometer 309.