[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 17.5.2010

KOM(2010)241 lõplik

KOMISJONI TEATIS

Arutelu 2011. aasta kalapüügivõimaluste üle

KOMISJONI TEATIS

Arutelu 2011. aasta kalapüügivõimaluste üle

1. Sissejuhatus 3

2. Uued poliitilised arengud 3

3. Varude seisukord 4

3.1. Ülevaade 4

3.2. Pika rändega pelaagilised kalavarud 4

3.3. Põhjameri, Skagerrak ja Kattegat 5

3.4. Šotimaa läänepoolsed veed, Iiri meri ja Keldi meri 5

3.5. Biskaia laht ja Ibeeria poolsaare Atlandi poolsed veed 5

3.6. Süvamereliigid 5

3.7. Läänemeri 5

3.8. Vahemeri 6

4. Kalapüügivõimaluste kehtestamine 6

4.1. Lubatud kogupüügi (TAC) kehtestamine 6

4.2. Püügikoormus 6

5. Pikaajaliste kavade abil majandamine 7

6. Töömeetodi muudatused valdkondades, kus pikaajalised kavad ei ole veel jõustunud 8

7. Ettepanekute ajakava 9

8. Dialoog sidusrühmadega 9

9. Kokkuvõte 10

SISSEJUHATUS

Käesolev teatis on viies iga-aastaste teatiste seeriast, milles kirjeldatakse komisjoni töömeetodit kalapüügivõimaluste (kvoodid ja püügikoormus) kohta ettepanekute tegemisel Euroopa kaluritele ja Euroopa vete suhtes. See on aluseks arutelule sidusrühmade ja liikmesriikidega.

Ettepanekutes on järgitud järgmist seitset suunavat põhimõtet:

püügivõimalused tuleb ühise kalanduspoliitika (CFP)[1] peamiste eesmärkide kohaselt kehtestada sellisel tasemel, mis tagab varude säästva kasutamise nii keskkonna, majanduslikes kui ka sotsiaalsetes huvides;

iga-aastasi erinevusi tuleks piirata nii palju kui võimalik, et tagada kalandusest sõltuvatele tootjatele stabiilne ja prognoositav raamistik ning vältida tarbetuid kvoodimuudatusi;

tuleb arvesse võtta rahvusvahelisi kohustusi, sealhulgas kohustust taastada kalavarud nii, et need saavutavad maksimaalse produktiivsuse[2]; 2011. aastaks valmistudes kavatseb komisjon muuta 2010. aastal kasutatud töömeetodit, et saavutada 2015. aastaks kokkulepitud eesmärgid;

kehtivad pikaajalised kavad tuleb ellu viia;

tuleb vähendada ülepüütud varude püüki ning taastada kahanenud varud;

ettepanekud põhinevad kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) nõuannetel (tavaliselt põhinevad need Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) nõuannetel);

tuleb rakendada ettevaatuspõhimõtet; tõendite puudumine ei ole tõendus säästvuse kohta.

UUED POLIITILISED ARENGUD

2011. aastaks jõuab kätte viimane aeg maksimaalse jätkusuutliku saagikusega tegelemiseks, et saavutada sellega seotud eesmärk 2015. aastaks. Paljude suure tähtsusega kalavarude kohta on nüüdseks koostatud pikaajalised kavad, milles on kindlaks määratud Fmsy eesmärgid. Kõnealused kavad tuleks rakendada ning komisjon teeb samuti asjakohased Fmsy–põhised[3] ettepanekud nii uute kavade kohta kui ka nende kavade kohta, mis tuleb üle vaadata maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärkide kohandamiseks.

Kalavarude puhul, mille majandamise pikaajalise kava koostamise ettepanekut ei ole veel tehtud, oleks asjakohane püüda saavutada maksimaalset jätkusuutlikku saagikust, vähendades võrdsetes osades kalastussuremust alates 2011. kalandusaastast kuni Fmsy saavutamiseni 2014. kalandusaastal, ning kasutada varusid 2015. aastal ja edaspidi Fmsy tasemel. Kui alustada 2011. aastal, tähendab see nelja võrdset osa.

Pidades silmas piirkondlikku lähenemisviisi ühise kalanduspoliitika rakendamisele, sooviks komisjon konsulteerida sidusrühmadega selle üle, kas delegeerida ainult üht liikmesriiki puudutavate lubatud kogupüükide haldamine sellele liikmeriigile, tingimusel et järgitakse pikaajalisi aruandekohustusi ja häid haldustavasid.

2008. ja 2009. aasta saavutuste hulka kuulub lubatud kogupüügi parem kohandamine bioloogiliste piirkondadega. 2011. aastal kaalutakse atlandi merilesta lubatud kogupüügi ala eraldamist ICES VIId ja VIIe püügipiirkonnas.

VARUDE SEISUKORD

Ülevaade

Kalavarude seisukorra kohta on ka mõned head uudised (Ia lisa).

• Nende varude arv, mille kohta on teada, et nende puhul ei ole ülepüüki, on suurenenud kahelt (2005. aasta) üheteistkümnele (2010).

• Varem oli andmeid 20 kalavaru kohta, mille püüdmine soovitati lõpetada, nüüd on nende arv kahanenud 14-le.

• Nende varude arv, mis jäävad ohututest bioloogilistest piiridest välja (kuid mille kohta ei ole soovitust püük lõpetada), on vähenenud 30-lt (2003. aastal) 22-le (2010).

• Ehkki lubatud kogupüügi tase on ikka veel määratud palju kõrgem kui teadlased soovitavad, on see liialdus 47 %-lt vähenenud 34 %-le 2010. aastaks.

Siiski on suurenenud nende kalavarude arv (42, varem keskmiselt 35), mille kohta teadlased ei ole soovitusi andnud, kuna kahtlevad andmete kvaliteedis või muudel põhjustel. Selliste varude hulka kuuluvad Keldi mere megrimid, tursk ja merikeel ning La Manche'i lääneosa merikeel, kuid norra salehomaari varude hindamisel on saavutatud edu.

Ehkki on märke paranemisest, on see siiski vaid tagasihoidlik algus. Edu kalavarude taastamisel ei ole kaugeltki garanteeritud ning tuleb jätkata pingutusi ülepüügi likvideerimiseks.

Pika rändega pelaagilised kalavarud

Makrellipüügi suhtes 2010. aastaks kehtestatud kord võimaldab püüda ligi 40 % üle jätkusuutliku püügi taseme, mis oleks kehtestatud juhul, kui oleks kohaldatud pikaajalist kava, mille EL, Norra ja Fääri saared kooskõlastasid 2009. aastal. EL, Norra, Fääri saared, Venemaa ja Island ei jõudnud kokkuleppele selle kalavaru püügi osas 2010. aastal. Ehkki kõnealune kalavaru on praegu heas seisukorras, on oht, et see kahaneb kiiresti, kui ei taastata selle majandamist endisel heal tasemel.

Põhjaputassuu ja Põhjamere heeringa varude täienemise tase on madal, kuid seetõttu on lubatud kogupüüki kohandatud.

Põhjameri, Skagerrak ja Kattegat

Siin on edusammud olnud suuremad kui kusagil mujal. Ohututest bioloogilistest piiridest väljaspool olevate varude arv on kahanenud kaheksalt kuuele ning selliseid varusid on viis, mille kohta on teada, et neid ülepüük ei ähvarda, võrreldes kahega eelmisel aastal. Lubatud kogupüügid ületasid teadusliku nõuande kohase püügi 17 % võrra võrreldes 37 %ga aastal 2009. Siiski on suurenenud kümnelt üheteistkümnele nende kalavarude arv, mille kohta teadlased ei ole soovitusi andnud.

Šotimaa läänepoolsed veed, Iiri meri ja Keldi meri

Nagu ka 2008. aastal, on paljud kalavarud kahanenud ning on palju probleeme seoses saagi ja muude andmete registreerimisega, mille tõttu ei olnud võimalik hinnata 29 kalavaru seisukorda 48st. Neist 18 kalavarust, mille suhtes oli võimalik hinnata maksimaalset jätkusuutlikku saagikust, oli ülepüütud 13 kalavaru. Kümne kalavaru püük soovitati lõpetada. On ka märke paranemisest, näiteks on suurenenud Keldi mere heeringa arvukus. Lubatud kogupüügid ületasid teaduslikus nõuandes soovitatu 49 % võrra.

Biskaia laht ja Ibeeria poolsaare Atlandi poolsed veed

Kõnealuse piirkonna 17 kalavaru kohta on kättesaadavad ainult mõned hinnangud. Ainult Biskaia lahe merikeele kohta on teada, et selle varu on ohututes bioloogilistes piirides. On teada, et neli kalavaru on ülepüütud ja kaks (uusmeremaa merluus ja anšoovis) ohututest bioloogilistest piiridest väljaspool. Lubatud kogupüügid ületasid teaduslikus nõuandes soovitatu 55 % võrra. Kolme kalavaru püük soovitatakse lõpetada.

Uusmeremaa merluusi lubatud kogupüük on ületatud ning nii selle püügikoormus kui ka kalastussuremus on hiljuti tõusnud. Majandamiskava rakendamine paistab olevat ebapiisav püügimahu ja -koormuse kontrolli all hoidmiseks ja kalastussuremuse vähendamiseks.

Süvamereliigid

Enamiku kalavarude puhul soovitatakse püüki vähendada või mitte lubada seda suurendada, enne kui on teada, et varud on jätkusuutlikud. Mõnda kalavaru, nagu atlandi karekala, ei tohiks üldse püüda. Teiste puhul, nagu meriluts, molva ja besuugo, võivad edaspidi, sõltuvalt püügipiirkonnast, osutuda võimalikuks arengud pikaajalise jätkusuutliku taseme suunas. 2010. aasta suvel peaksid kättesaadavaks saama uued, kaht aastat hõlmavad teaduslikud nõuanded aastateks 2011 ja 2012.

Läänemeri

Kaht kalavaru püütakse Fmsy tasemel või alla seda taset. Ülejäänud viis kalavaru on ülepüütud. Lubatud kogupüügid ületasid 2010. aastal teadlaste soovitatud püügi keskmiselt 16 % võrra, võrreldes 22 %ga aastal 2009. Nende kalavarude arv, mille kohta teadlased ei ole soovitusi andnud, on vähenenud kolmelt kahele.

Vahemeri

Ehkki põhjalähedastele ja väikestele pelaagilistele kalavarudele on regulaarselt antud teaduslikke hinnanguid, sh on viimase kümne aasta jooksul seda teinud ka STECF ja Vahemere üldise kalandusnõukogu teaduslik nõuandekomitee (GFCM-SAC), esitas STECF alles 2009. aastal Vahemere kalavarusid bioloogilistest võrdluspunktidest vaatleva kokkuvõtte (Ib lisa).

Hinnangud on kättesaadavad ainult 16 liigi kohta 102 võimalikust (v.a varilõpuselised, tuunid ja tuunilaadsed liigid). Kõnealuse 16 liigi seas oli võimalik kindlaks teha ja hinnata 42 bioloogilist kalavaru. Veel 18 kalavaru olemasolu suudeti kindlaks teha, kuid nende varude seisukord ja püügi intensiivsus ei ole veel teada.

42 kalavarust, mille ohutute bioloogiliste piiride kohta oli võimalik hinnang anda, oli 40 % varudest ohututes bioloogilistes piirides ja 60 % neist piiridest väljas. 46 kalavarust, mis hinnati ülepüütuks, pidades silmas maksimaalset jätkusuutlikku saagikust, oli 54 % ülepüütud ja 46 % ei olnud ülepüütud.

KALAPÜÜGIVÕIMALUSTE KEHTESTAMINE

Lubatud kogupüügi (TAC) kehtestamine

Ülepüügi ja kalavarude vähenemise põhjuseks on osaliselt ka see, et lubatakse liiga palju püüda ja liiga suuri püügikoormusi. Nõukogu poolt komisjoni ettepaneku põhjal vastu võetud lubatud kogupüügid (mis ei vähenda vette tagasi lastavat saaki) on ligi 48 % suuremad kui säästev püük (Ia lisa, tabel 4). On tervitatav, et see tase on langenud 34 %-le 2010. aastal, kuid vastutustundlikku kalapüüki on vaja veelgi edendada. Suurema tähelepanu pööramine maksimaalse jätkusuutliku saagikuse poliitikale (2. jagu) peaks aitama seda muudatust ellu viia.

Komisjoni ettepanekud on mitmel juhul erinenud teaduslikust nõuandest, kuna lubatud kogupüügi taset tohib muuta üksnes kindlaksmääratud protsendi ulatuses. Lisaks teadaolevatele rakendamisega seotud probleemidele on liiga suurte kvootide kehtestamine samuti põhjustanud mere elusressursside püsimise madalal tasemel.

Püügikoormus

Mitme pikaajalise kava puhul on nõutav püügikoormuse kohandamine (Põhja- ja Läänemere tursk, Põhjamere lest ja merikeel, La Manche'i lääneosa merikeel, uusmeremaa merluus ja norra salehomaar). Püügikoormus on pärast majandamiskavade kehtestamist vähenenud enamikus piirkondades, kuid mitte VIIIc ja IXa piirkonnas, mis on olulised uusmeremaa merluusi ja norra salehomaari püügi seisukohast[4] (II lisa).

Põhjamere tursa ja lesta majandamiskavade[5] puhul tuleks 2010. aasta jooksul lõpetada üleminek arvestuselt, mille aluseks on merel oldud päevade arv laevatüübi kohta, kilovatt-päevade arvestusele püügikoormuse rühma kohta. Püügikoormuse lähtetasemete arvutamisega seoses võivad osutuda vajalikuks mõned täpsustused. Mõlemad kavad mõjutavad mõnede kindlaksmääratud püügivahenditega püügil ja püügipiirkondades kasutatud püügikoormust. Püügikoormuse kohandamise eeskirjade kohaldamine nende püügivahendite suhtes, mida mõjutavad mõlemad kavad, ei ole seni tekitanud suuremaid probleeme. Lestavarude majandamise kava vaadatakse läbi 2010. aastal, kuid tursavarude majandamise kava tuleks läbi vaadata 2011. aastal. Püügikoormuse eraldamine 2011. aastaks toimub kehtivate kavade kohaselt.

Nende kalavarude puhul, mille majandamiskavades nähakse ette püügikoormuse taseme kahandamine teaduslike nõuannete põhjal, teeb komisjon juhul, kui STECFi erinõuanne ei ole kättesaadav, ettepaneku parima olemasoleva ligilähedase kava põhjal.

Komisjon konsulteerib sidusrühmadega ja liikmesriikidega eraldi Keldi mere püügikoormuse haldamise küsimuses.

Läänemeres rakendatud püügikoormus on viimastel aastatel nihkunud lääne poole ning oli 2008. aastaks vähenenud 14 % võrreldes aastaga 2002. On toimunud muutus kindlaksmääramata püügivahendite kasutamise suunas, millega püütakse enamasti pelaagilisi liike. Püügikoormuse eraldamine 2011. aastaks toimub tursavarude majandamise kehtivate kavade kohaselt. Läänemere tursavarude majandamiskava[6] hindamine on ette nähtud 2010. aasta lõpuks.

Otsused Põhja-Atlandi süvamereliikidega seotud püügikoormuse kohta põhinevad NEAFCi poolt 2009. aastal antud asjakohasel soovitusel aastateks 2010, 2011 ja 2012, milles märgitakse, et süvamereliikide püügil kasutatav püügikoormus ei tohi ületada 65 % asjaomaste liikide eelmiste aastate püügi kõige kõrgemast tasemest.

PIKAAJALISTE KAVADE ABIL MAJANDAMINE

Pikaajalised kavad on jätkuvalt komisjoni poliitika keskmes. Tuleb rakendada nii ühenduse määrused, mis käsitlevad pikaajalisi kavasid, kui ka rahvusvaheliste kokkulepete raames sõlmitud kavad. Sellised kavad on osutunud kalavarude majandamisel tõhusamaks ning on parandanud otsuste tegemist.

Uusi kavasid 2009. aastal ei jõustunud. Eeldatakse, et 2010. aastal:

- võetakse vastu anšoovise- ja stauriidivarude majandamise kavad;

- esitab komisjon Šotimaa lääneranniku kilttursa ja Keldi mere heeringavarude majandamise kavad;

- jätkub põhjapoolse merluusi, lõunapoolse merluusi, norra salehomaari ja Biskaia lahe merikeele varude majandamiskavade läbivaatamine;

- antakse hinnang Läänemere tursavarude majandamise mitmeaastasele kavale.

Samuti jätkatakse tööd, et hõlmata 2010. aastal pikaajaliste majandamiskavadega rohkem kalavarusid, sealhulgas lõhevarud ning Läänemere piirkonna ja Vahemere mõne piirkonna pelaagilised kalavarud. Kui nõukogu ja komisjon on enne selliste kavade vastuvõtmist teatanud konkreetsetest kavatsustest püügieeskirjade kohta, järgitakse neid komisjoni ettepanekus.

TÖÖMEETODI MUUDATUSED VALDKONDADES, KUS PIKAAJALISED KAVAD EI OLE VEEL JÕUSTUNUD

Varem kasutatud töömeetodit on vaja veidi kohandada, et liikuda edasi Fmsy eesmärgi suunas (III lisa). Nende kalavarude puhul, mis on küll ülepüütud, kuid ohututes bioloogilistes piirides, tehakse ettepanek kohandada lubatud kogupüüki, nii et 2015. aastaks saavutatakse maksimaalset jätkusuutlikku saagikust tagav kalastussuremus. Lubatud kogupüügi muutmise piirangut suurendatakse 15 %-lt 25 %-le, et mitte takistada maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärgi saavutamist.

Nende kalavarude puhul, mis on ülepüütud ning ka ohututest bioloogilistest piiridest väljaspool, muudetakse kehtivat eeskirja, et 2015. aastaks liikuda maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärgi poole. Kus vaja, säilitatakse kalastussuremuse 30 %line minimaalne vähenemine.

2009. aastal taotleti teaduslikku nõuannet sellistele kalavarudele lubatud kogupüügi kehtestamiseks, mille püügivõimaluste kohta ei ole kättesaadavaid andmeid. Täielikku vastust ei ole veel saadud, seepärast korratakse IV lisas esitatud taotlust, mis on saadetud nii ICESile kui ka STECFile. Lisaks arutatakse liikmesriikide, piirkondlike nõuandekomiteede, ICESi ja STECFiga ad hoc menetlust sellistele kalavarudele lubatud kogupüügi kehtestamiseks, mille kohta teaduslik nõuanne ei ole kättesaadav (kategooria 11).

Liikmesriigid peaksid rakendama andmete ristkontrolli ja täiustama andmete esitamist. Andmekogumise raamistik[7] on toeks mõnedes andmetega seotud küsimustes, suurendades liikide hulka, mille kohta andmete kogumine on kohustuslik, sh merel toimuvad uuringud. Ühise kalanduspoliitika kontrollisüsteemi praegune reform peaks aitama lahendada kõnealuseid puudujääke, nähes ette laevaseiresüsteemi täiustamise ning elektroonilise püügipäeviku kiirema ja üldisema rakendamise.

Lubatavad püügivõimalused sõltuvad kalavaru seisukorrast, mida ei mõjuta mitte ainult püütud ja lossitav saak, vaid ka püütud ja merre tagasi lastud saak. Komisjon omistab saagi vette tagasi laskmise vähendamisele suurt tähtsust, kuna tõendatud ja dokumenteeritud edu vette tagasi laskmise vähendamisel võib tuua kaasa lubatud kogupüügi suurendamise. Sellega seoses uurib komisjon 2010. aastal, milliseid tulemusi on andnud vette tagasi laskmise vähendamise algatused.

ETTEPANEKUTE AJAKAVA

Tööks ettenähtud ajakava on järgmine.

Püügivõimalusi käsitlev määrus | Kättesaadav nõuanne | Komisjoni ettepanek | Võimalik vastuvõtmine nõukogus |

Must meri | november | oktoober (+) | detsember |

Läänemeri | mai | septembri algus | oktoober |

süvameri | juuli | septembri lõpp | november |

Atlandi ookean, Põhjameri ja muud piirkonnad | juuli (*) | oktoobri lõpp | detsember |

(+) lõpule viidud novembris

(*) lõpule viidud oktoobris

Käesolevat teatist kavatsetakse arutada liikmesriikidega nõukogu istungil 2010. aasta juunis.

DIALOOG SIDUSRÜHMADEGA

Komisjon peab väga tähtsaks sidusrühmade panust seoses kalapüügivõimalustega. Eelmise aasta arutelu ajal tõid sidusrühmad välja järgmised tähtsad punktid, mida tuleks arvestada kalapüügivõimalusi käsitlevas teatises:

i) tuleks teha sotsiaal-majanduslik analüüs;

ii) kalapüügivõimaluste kehtestamisel tuleks arvesse võtta ELi muid määrusi ja direktiive;

iii) kalavaru seisukorra kirjeldamisel kasutada piirkonnapõhist lähenemisviisi.

Võimaluse korral on neid märkusi arvesse võetud. Sotsiaalseid ja majanduslikke tegureid võib siiski lahendada pikaajaliste kavade väljatöötamise abil, mitte iga-aastaste nõuannete raames.

Piirkondlike nõuandekomiteedega konsulteeriti siis, kui kavandati konkreetsete kalavarude majandamise meetmeid, näiteks Porcupine'i madala norra salehomaari kaitsemeetmed. Loodepiirkonna vete piirkondlik nõuandekomitee (NWWRAC) soovitas hooajalist püügikeeldu, mida toetas STECF ning seejärel ka komisjon.

Piirkondlikud nõuandekomiteed on juhtinud tähelepanu ka sellele, et mitme liigi kohta käivad andmed on puudulikud. Usaldusväärsete soovituste esitamiseks on vaja head teavet püügipiirkondade ja kalavarude kohta. Sidusrühmi kutsutakse üles tagama püügiaruandeid ja andmekogumist käsitlevate olemasolevate süsteemide täielik rakendamine. Seepärast kutsutakse sidusrühmi osalema andmete kvaliteedi hindamises.

Täpsed andmed on püügipiirkondade haldamiseks väga olulised. Kindla teabe olemasolu korral on sidusrühmadel samuti parem võimalus anda komisjonile soovitusi säästvate püügitavade kohta.

KOKKUVÕTE

Komisjon palub liikmesriikidel, piirkondlikel nõuandekomisjonidel ning kalanduse ja vesiviljeluse nõuandekomiteel (ACFA) esitada arvamus eespool sätestatud 2011. aastaks kavandatud lähenemisviisi kohta seoses komisjoni tegevusega säästvuse tagamiseks vastavalt ühise kalanduspoliitika eesmärkidele.

Sidusrühmade nõuandeid saab komisjon kasutada siiski üksnes siis, kui need on välja töötatud tõendusmaterjalil põhineva lähenemisviisi alusel, st sidusrühmade nõuanded peavad toetuma andmetele.

Selleks et arutelude tulemusi oleks võimalik õigel ajal kasutada, soovib komisjon, et käesolevat teatist käsitlevad vastused koostataks 1. juuniks 2010. Kalandusnõukogu arutelu liikmesriikidega poliitilisel tasandil toimub 28. ja 29. juunil.

Ia LISA – Kirde-Atlandi ja sellega külgnevate vete kalavarud

Tabel 1. Teaduslikud soovitused kalavaru seisukorra kohta | Kalavarude arv |

2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | Keskmine |

Ohututest bioloogilistest piiridest väljaspool | 30 | 29 | 26 | 26 | 26 | 28 | 27 | 22 | 27 |

Ohututes bioloogilistes piirides | 12 | 10 | 14 | 11 | 12 | 13 | 12 | 15 | 12 |

Puudulike andmete tõttu on kalavarude seisukord teadmata | 48 | 53 | 53 | 57 | 58 | 55 | 57 | 60 | 55 |

Kalavarude arv |

Tabel 2. Teaduslikud soovitused seoses ülepüügiga | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | Keskmine |

Kalavaru püügimäära ja maksimaalse säästva saagikuse määra suhe on teada | 34 | 23 | 32 | 33 | 35 | 39 | 33 |

Kalavaru puhul toimub ülepüük. | 32 | 21 | 30 | 29 | 30 | 28 | 28 |

Kalavaru püütakse maksimaalse säästva saagikuse määra tasemel | 2 | 2 | 2 | 4 | 5 | 11 | 4 |

Kalavarude arv |

Tabel 3. „Alarmeerivad” teaduslikud soovitused | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | Keskmine |

Teaduslikud soovitused püük lõpetada | 24 | 13 | 12 | 14 | 20 | 18 | 17 | 14 | 17 |

Tabel 4. Lubatud kogupüügi ja säästva püügi vaheline erinevus | Kalavarude arv |

2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | Keskmine |

Lubatud kogupüügi ületamine võrreldes säästva püügiga[8] (%) | 46% | 49% | 59% | 47% | 45% | 51% | 48% | 34% | 47% |

Tabel 5. Kokkuvõte püügivõimaluste kohta teaduslike soovituste põhjal | Kalavarude arv |

2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | Keskmine |

Kalavarud, mille puhul varu suurust ja kalastussuremust on võimalik prognoosida | 40 | 34 | 40 | 31 | 29 | 30 | 34 | 36 | 34 |

Kalavarud, mille puhul püügivõimalusi käsitlevad teaduslikud soovitused on kättesaadavad | 59 | 52 | 54 | 65 | 61 | 62 | 63 | 60 | 60 |

Kalavarud, mille kohta teaduslikke soovitusi ei ole saadud | 31 | 40 | 39 | 29 | 35 | 34 | 33 | 42 | 35 |

Ib LISA – Vahemere kalavarud

Tabel 1 – Teaduslikud soovitused Vahemere kalavaru seisukorra kohta | Arv | % |

Ohututest bioloogilistest piiridest väljaspool | 17 | 28,3 |

Ohututes bioloogilistes piirides | 25 | 41,7 |

Puudulike andmete tõttu on kalavarude seisukord teadmata | 18 | 30,0 |

Kokku kalavarusid (16 liigist) | 60 | 100 |

Eespool esitatud kriteeriumide alusel rühmitatud liigid | 16 | 15,7 |

Muud liigid, välja jäetud puudulike andmete tõttu | 86 | 84,3 |

Liigid, mida on arvesse võetud | 102 | 100 |

Tabel 2 – Teaduslikud soovitused seoses Vahemere kalavaru ülepüügiga | Arv | % |

Kalavaru puhul toimub ülepüük. | 25 | 54,3 |

Kalavaru püütakse maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel. | 21 | 45,7 |

Püügitase on teada, võrreldes maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemega | 46 | 76,7 |

Püügitase ei ole teada, võrreldes maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemega | 14 | 23,3 |

Kokku kalavarusid (16 liigist) | 60 | 100 |

Kriteeriumide alusel rühmitatud liigid | 16 | 15,7 |

Muud liigid, välja jäetud puudulike andmete tõttu | 86 | 84,3 |

Liigid, mida on arvesse võetud | 102 | 100 |

II LISA – Püügikoormus – reguleeritud mitmeaastaste kavade raames, liikmesriikidelt STECFile esitatud andmed

[pic]

Joonis 1. Reguleeritud püügikoormus Läänemere lääneosas (ICES alarajoonid 22–24).

[pic]

Joonis 2. Reguleeritud püügikoormus Läänemere keskosas (ICES alarajoonid 25–28)[9].

[pic]

Joonis 3. Reguleeritud püügikoormus Kattegatis (IIIaS).

[pic]

Joonis 4. Reguleeritud püügikoormus Põhjameres, Skagerrakis ja La Manche'i väinas (IV, IIIa ja VIId).

[pic]

Joonis 5. Reguleeritud püügikoormus Iiri meres (VIIaN).

[pic]

Joonis 6. Reguleeritud püügikoormus Šotimaa lääneranniku vetes (VI).

[pic]

Joonis 7. Reguleeritud püügikoormus La Manche'i väinas (VIIe).

[pic]

Joonis 8. Reguleeritud püügikoormus Ibeeria poolsaare Atlandi-poolsetes vetes (VIIIc IXa).

III LISA – Lubatud kogupüügi eeskirjad

Lubatud kogupüüki hõlmavad otsused tuleb teha kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee teaduslike nõuannete põhjal, milles võetakse juba arvesse ka bioloogilisi, sotsiaalseid ja majanduslikke aspekte.

Vastavalt iga kalavaruga seotud ohu tasemele tuleks kohaldada erinevaid eeskirju. Kalavarud on suures ohus, kui nende biomass langeb alla „ennetuslikku taset (Bpa)” – see on biomass, millest alates kalavaru tulevast tootlikkust ähvardab oht langeda või kui kalastussuremuse määr on kõrgem kui „ennetuslik määr” (Fpa). Kalastussuremuse määr (F) saadakse, kui aastane püük jagatakse kalavaru keskmise suurusega kogu aasta jooksul.

Kui kalavaru on väiksem kui Bpa või kui seda püütakse rohkem kui Fpa, on see „ohututest bioloogilistest piiridest väljaspool” ja vastupidi.

Kui lubatud kogupüük hõlmab mitut liiki, siis kohaldatakse eeskirja, mis reguleerib kõige enam ohustatud liigi püüki.

Järgmises tabelis on rasvaselt märgitud muutused võrreldes varem kasutatud eeskirjadega.

Kategooria | Teaduslik nõuanne | Lubatud kogupüügi kehtestamisel võetavad meetmed |

1 | Kalavaru kasutatakse maksimaalse säästva saagikuse tasemel. | Eesmärk on kehtestada prognoositava saagi lubatud kogupüük, mis vastab sellisele kalastussuremusele, mille abil on kaugemas tulevikus võimalik saavutada suurim saagikus, kuid lubatud kogupüüki ei muudeta rohkem kui 25 %. |

2 | Maksimaalse säästva saagikusega võrreldes liigselt kasutatud kalavaru, mis jääb siiski ohututesse bioloogilistesse piiridesse. | Eesmärk on kehtestada lubatud kogupüük järgmistest suuremal tasemel: a) prognoositav saagikus, mille abil on pikemas perspektiivis võimalik saavutada suurim saagikus,[10] või b) püük vastavalt kalastussuremuse määra vähendamisele veerandi võrra sellest vahest, mis on praeguse kalastussuremuse ja määra vahel, mis võimaldab kaugemas tulevikus saavutada suurima saagikuse, kuid lubatud kogupüüki ei suurendata rohkem kui 25 %. |

3 | Ohututest bioloogilistest piiridest väljaspool olev varu | Eesmärk on kehtestada lubatud kogupüük järgmistest suuremal tasemel: a) prognoositav saagikus, mille abil on pikemas perspektiivis võimalik saavutada suurim saagikus, saagikus, mis vastab kalastussuremuse vähendamisele suuremal määral i) 30 % ii) veerandi võrra sellest vahest, mis on praeguse kalastussuremuse ja määra vahel, mis võimaldab kaugemas tulevikus saavutada suurima saagikuse, kuid lubatud kogupüüki ei suurendata rohkem kui 30 %, tingimusel et kalastussuremus ei hakka suurenema. |

4 | Kalavaru on hõlmatud pikaajalise kavaga ja teadlased soovitavad kavale vastavat püüki. | Lubatud kogupüük tuleb kehtestada asjakohase kava järgi. See kategooria on ülimuslik muude kategooriate suhtes. |

5 | Kalavaru on lühikese elueaga ja prognoosi ühe aasta kohta ei ole võimalik koostada. | Kehtestatakse ajutine lubatud kogupüük ning seda muudetakse aasta jooksul, kui saadakse uut teavet. |

6* | Kalavaru seisukord ei ole täpselt teada ning STECF soovitab asjakohase püügimäära. | Eesmärk on kehtestada lubatud kogupüük vastavalt kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee soovitusele, kuid seda ei muudeta rohkem kui 15 %. |

7* | Kalavaru seisukord ei ole täpselt teada ning STECF soovitab püügikoormust vähendada. | Lubatud kogupüüki tuleks vähendada kuni 15 % ja STECFilt tuleks küsida nõu püügikoormuse sobiva taseme kohta. |

8* | Kalavaru seisukord ei ole täpselt teada ning STECFi andmetel on see suurenemas. | Lubatud kogupüüki tuleks suurendada kuni 15 %. Püügikoormust ei suurendata§. |

9* | Kalavaru seisukord ei ole täpselt teada ning STECFi andmetel on see vähenemas. | Lubatud kogupüüki tuleks vähendada kuni 15 %. Püügikoormust tuleb vähendada§. |

10 | STECF soovitab nullpüüki, vähendamist võimaliku madalaima tasemeni või midagi samalaadset. | Lubatud kogupüüki tuleks vähendada vähemalt 25 %. Tuleks rakendada taastamismeetmeid, sealhulgas püügikoormuse vähendamist ja selektiivsemate püügivahendite kasutamist. |

11 | STECFi nõuanne puudub või ei ole kalavaru seisukord täpselt teada ning STECF ei ole teatanud, kas kalavaru suureneb või väheneb. | Lubatud kogupüüki tuleks kohandada hiljutiste tegelike püügitasemetega, kuid seda ei peaks muutma rohkem kui 15 % aastas või liikmesriigid peaksid välja töötama rakenduskava soovituste andmiseks lühikese aja jooksul. Püügikoormust ei suurendata§. |

* Käesolevat eeskirja võidakse muuta. Komisjon on palunud ICESilt soovitusi uute valikuvõimaluste kohta vastavalt IV lisale. Lõplik eeskiri, mida hakatakse kohaldama, sõltub kõnealuste soovituste tulemustest.

§ Vajaduse korral.

IV LISA – Taotlus ICESile seoses kategooriatega 6–9

Kõnealuste kalavarude kohta (v.a looduslikult lühiealised liigid, mille kohta ei ole võimalik koostada nõuannet, mis põhineb prognoositaval saagil seoses ennetuslike püügilimiitidega) on ICESilt palutud:

I) soovitust lubatud kogupüügi määramiseks, mis vastaks järgnevalt esitatud eeskirja kohaldamisele;

II) hinnangut järgnevalt esitatud eeskirja rakendamise tagajärgedele, pidades silmas ettevaatuspõhimõtet ja ühilduvust maksimaalse säästva saagikusega;

III) vajaduse korral soovitust alternatiivse eeskirja ja vastava lubatud kogupüügi kohta, mis parandaks vastavust ettevaatuspõhimõttele, maksimaalsele jätkusuutlikule saagikusele või lubatud kogupüügi suuremale stabiilsusele. Seda tuleks kaaluda iga konkreetse juhtumi korral eraldi.

Eeskiri.

1. Kui on tõendeid, et kalastussuremuse juures, mis võimaldab saavutada maksimaalse säästliku saagikuse, on kalavaru ülepüütud (või märgatavalt vähenenud võrreldes varasema tasemega), kohaldatakse lubatud kogupüügi vähendamist, mis on vajalik Fmsy saavutamiseks, kuid mitte rohkem kui 15 %.

2. Kui on tõendeid, et kalastussuremuse juures, mis võimaldab saavutada maksimaalse säästliku saagikuse, on kalavaru alapüütud, kohaldatakse lubatud kogupüügi suurendamist, mis on vajalik Fmsy saavutamiseks, kuid mitte rohkem kui 15 %.

3. 1. ja 2. punktis esitatu on järgnevate punktide suhtes ülimuslik.

4. Kui arvukad tõendid osutavad, et kalavaru arvukus ei ole muutunud või kui tõendid ei ole kättesaadavad või ei kajasta adekvaatselt varu arvukuse muutust, kohaldatakse lubatud kogupüüki ilma seda muutmata.

5. Kui ICES peab andmeid kalavaru arvukuse kohta representatiivseks, kohaldatakse järgmist eeskirja:

a) kui keskmine hinnanguline arvukus viimase kahe aasta jooksul ületab keskmise hinnangulise arvukuse kolme järgneva aasta jooksul vähemalt 20 % võrra, suurendatakse lubatud kogupüüki 15 %;

b) kui keskmine hinnanguline arvukus viimase kahe aasta jooksul on vähemalt 20 % väiksem kui keskmine hinnanguline arvukus kolme järgneva aasta jooksul, vähendatakse lubatud kogupüüki 15 %.

Kui lubatud kogupüük ei ole olnud piirav ning punkti 1 või 5b kohane vähendamine on vajalik, soovitab ICES lubatud kogupüügi asjakohase vähendamise taseme, mis on püügi kavandatud vähendamise saavutamiseks vajalik. ICES otsustab iga juhtumi puhul asjakohase Fmsy väärtuse.

[pic][pic][pic][pic][pic][pic]

[1] Nõukogu määruse (EÜ) nr 2371/2002 artikkel 2. 20. detsember 2002, ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta. EÜT L 358, 31.12.2002, lk 59.

[2] Säästva lähenemisviisi rakendamine ELi kalanduses maksimaalse jätkusuutliku saagikuse kaudu. Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile. KOM (2006) 360 (lõplik).

[3] Kalapüügi maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tase (Fmsy) on kalapüügi intensiivsus, mis võimaldab saavutada kalavaru maksimaalse jätkusuutliku saagikuse pika aja vältel, kahandamata asjaomase varu tootlikkust lähiajal.

[4] Nõukogu määrus (EÜ) nr. 2166/2005, 20. detsember 2005. ELT L 345, 28.12.2005, lk 5.

[5] Nõukogu määrus (EÜ) nr 676/2007, 11. juuni 2007. ELT L 157, 19.6.2007, lk 1.

[6] Nõukogu määrus (EÜ) nr. 1098/2007, 18. september 2007. ELT L 248, 22.9.2007, lk 1.

[7] Nõukogu määrus (EÜ) nr 199/2008, 25. veebruar 2008. ELT L 60, 5.3.2008, lk 1.

[8] Jätkusuutlik püük tähendab püüki, mida ICES ja STECF ettevaatusprintsiibi kohaselt soovitavad.

[9] Andmed hõlmavad püügikoormust neis piirkondades, mille suhtes kohaldatakse erandeid (vt määrus 1268/2009).

[10] Mõõdetuna kalastussuremusega, mis vastab marginaalsele 10 %-lisele saagikusele sellest marginaalsest saagikusest, mis saadakse siis, kui kalastussuremus on ligilähedane nullile (F0.1).