Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega nähakse ette sätted, mis käsitlevad Euroopa elektroonilise side ühtset turgu ja ühendatud Euroopani jõudmiseks vajalikke meetmeid, ning millega muudetakse direktiive 2002/20/EÜ, 2002/21/EÜ ja 2002/22/EÜ ning määrusi (EÜ) nr 1211/2009 ja (EL) nr 531/2012 /* COM/2013/0627 final - 2013/0309 (COD) */





SELETUSKIRI 1. ETTEPANEKU TAUST 1.1. Ettepaneku eesmärgid Euroopal tuleb konkurentsivõime taastamiseks, innovatsiooni edendamiseks ja uute töökohtade loomiseks hakata kasutama uusi majanduskasvu allikaid. Ülemaailmne majandus areneb internetipõhise majanduse suunas ning info- ja kommunikatsioonitehnoloogiat (IKT) tuleb täiel määral tunnustada aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu allikana. Euroopa ei saa loobuda võrgutehnoloogiast tulenevast kasust, kuna viimastel aastatel vastab see 50 %-le tootlikkuse kasvule kõigis sektorites, kuna iga kahe kaotatud töökoha kohta luuakse viis uut töökohta, kuna tegemist on selliste uute uuenduslike teenuste käimalükkava jõuga, mis võivad kiiresti saavutada ülemaailmse mastaabi, kui neil võimaldatakse areneda. Võrgutehnoloogia on Euroopa jaoks võimalus väljuda kriisist tugevamana tingimusel, et tegeletakse praegusest killustatusest tulenevate majanduskasvu takistavate teguritega. Seda tunnistati Euroopa Ülemkogu 2013. aasta kevadisel kohtumisel, mille järeldustes nähti ette, et komisjon peaks 2013. aasta oktoobriks esitama aruande täielikult toimiva digitaalse ühtse turu lõpuleviimist takistavate viimaste tõkete kohta, ning esitama konkreetsed meetmed ühtse turu loomiseks info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas niipea kui võimalik Ettepaneku üldeesmärk on liikuda elektroonilise side ühtse turu loomise poole. Sellel turul - on kodanikel ja ettevõtjatel ilma piiriüleste piirangute või põhjendamatute lisakuludeta juurdepääs kõikjal liidus pakutavatele elektroonilise side teenustele; - võivad elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid osutavad ettevõtjad tegutseda ja neid teenuseid pakkuda olenemata nende või klientide asukohast ELis. See kaugeleulatuv eesmärk on ülimalt oluline, kuna liit on enam kui kümme aastat seadusandliku sekkumise abil püüdnud neid turgusid liberaliseerida ja integreerida. Kõnealuse eesmärgi saavutamiseks on kiired ja otsustavad meetmed, nii nagu need käesolevas ettepanekus sätestatakse, seda enam tähtsad, et läheb aega, enne kui mõnede vastuvõetud meetmete mõju alles avalduma hakkab. Elektroonilise side ühtse turuga edendataks konkurentsi, investeerimist võrkudesse ja teenustesse ning nendega seotud innovatsiooni, soodustades turu integratsiooni ja piiriülest investeerimist võrkudesse ning teenuste pakkumist. Kavandatud konkreetsed meetmed peaksid võimaldama suurendada infrastruktuuri kvaliteedil ja hindadel põhinevat konkurentsi, tõhustama innovatsiooni ja eristamist, sealhulgas ärimudelites, ning hõlbustama traadita või püsiliiniteenuse turule tulemist või sellel laienemist käsitlevate investeerimisotsuste kaubanduslike ja tehniliste aspektide kavandamist. Nende meetmetega toetatakse muid meetmeid, mis on võetud Euroopa digitaalarengu tegevuskavas seatud lairibaühenduse eesmärkide edendamiseks ning sellise tõelise digitaalse ühtse turu loomiseks, kus sisu, rakendused ja muud digitaalteenused saavad vabalt liikuda. Infrastruktuurialase konkurentsi ja integreerimise tõhustumine kõikjal liidus peaks samuti aitama kaasa kitsaskohtade vähendamisele ning sellest tulenevalt vähendada elektroonilise side turgude eelreguleerimise vajadust. Seeläbi muutub kõnealune sektor aja jooksul sarnaseks mis tahes muu majandussektoriga, mille suhtes kohaldatakse horisontaalset reguleerimist ja konkurentsieeskirju. Digitaalse infrastruktuuri ja digitaalteenuste üha suurem kättesaadavus laiendaks omakorda tarbijate valikuvõimalusi ja parandaks teenusekvaliteeti, aitaks kaasa territoriaalse ja sotsiaalse sidususe suurenemisele ning lihtsustaks liikuvust kõikjal ELis. Samal ajal peaks digitaalmajanduse seisukohast üldiselt kogu liidus paremini toimiv elektroonilise side sektor tooma kaasa teenuste laiema valiku ja parema kvaliteedi, võimaldades saavutada tootlikkuse kasvu, mis on seotud IKT kasutamise ja ajakohastatud avalike teenustega. Lõppeesmärk on toetada Euroopa konkurentsivõimet maailmas, mille toimimine ja areng sõltub üha rohkem digitaalmajandusest. Siseturu integreerimisega seotud probleemid on muu hulgas järgmised: Esiteks tuleb kõrvaldada tarbetud takistused, mis on seotud lubade andmise süsteemi ja teenuste osutamist käsitlevate eeskirjadega, nii et ühes liikmesriigis saadud luba on kehtiv kõigis liikmesriikides ning et ettevõtjad võivad pakkuda teenuseid regulatiivsete kohustuste järjepideva ja stabiilse kohaldamise alusel. Teiseks tuleb senisest enam ühtlustada juurdepääsu olulistele sisenditele, tagades mobiilside operaatoritele prognoositavad sagedusalade jagamist käsitlevad tingimused ning koordineeritud ajakava traadita lairibaühendust võimaldaval spektrile juurdepääsul kogu liidus, ühtlustades Euroopa püsivõrkudele juurdepääsu võimalusi, nii et teenusepakkujad saavad lihtsamalt kogu ühtsel turul teenuseid pakkuda. Kolmandaks tuleb tagada tarbijakaitse ühtlaselt kõrge tase kõikjal liidus ning sellega seonduvad ühised äritingimused, sealhulgas meetmed, millega lõpetada järk-järgult mobiilside rändlusteenuste lisatasud ja kindlustada juurdepääs avatud internetile. Ehkki tegemist on erinevate ülesannetega, millele käesolev ettepanek pakub erinevaid lahendusi, on neil kõigil oluline koht äri- ja investeerimisotsuste tegemisel kõnealuses sektoris ja tarbijate huvide seisukohast, ning neid kõiki tuleb nüüd ühtse turu loomiseks koos käsitleda. Neile lisanduvad üldisemad digitaalse ühtse turu loomisega seonduvad probleemid, nagu internetisisu suhtes kohaldatavad eeskirjad. Kiirendada tuleb investeerimist järgmise põlvkonna infrastruktuuri, et eurooplased võiksid kasutada innovaatilisi ja kvaliteetseid uusi teenuseid. Sobiv õiguskeskkond on dünaamilise ja konkurentsivõimelise turu stimuleerimiseks kesksel kohal. See keskkond peab tagama riski ja tulu vahelise õige tasakaalu neile, kes on valmis investeerima. Selle abil saab teha lõpu teenuste osutamise killustatusele, nii et neist tulenev kasu on liidu kõigile tööstusharudele ja kasutajatele täiel määral kättesaadav. Nende eesmärkide saavutamise toetamiseks võtab komisjon koos käesoleva ettepanekuga vastu soovituse asjakohaste mittediskrimineerimiskohustuste ja kuluarvestuse metoodikate kohta eesmärgiga edendada konkurentsi ja parandada lairibaühendusse investeerimise keskkonda[1]. Soovitusega edendatakse konkurentsi ja tõhustatakse investeerimist kiiretesse võrkudesse, pakkudes vaskpaar-juurdepääsuvõrguga seotud hindade pikaajalist stabiilsust, tagades juurdepääsutaotlejatele võrdse juurdepääsu turgu valitsevate operaatorite võrkudele, kindlustades neile seeläbi võrdsed võimalused, ning kehtestades tingimused, mille alusel järgmise põlvkonna juurdepääsuvõrkude hinnaregulatsioon ei ole enam põhjendatud. Neisse võrkudesse investeerijatele antakse seeläbi suurem vabadus panna paika sobivad hinnakujundusstrateegiad, et tagada nende investeeringute tasuvus konkureerivate infrastruktuuride kujul, näiteks vaskpaarvõrgud, mõnedes piirkondades kaabelvõrgud ning üha rohkem neljanda põlvkonna mobiilsidevõrgud. Käesolevat ettepanekut tuleb uurida muude sama valdkonda käsitlevate hiljutiste või oodatavate algatuste kontekstis. Ettepanek põhineb 2002. aasta peamistel direktiividel, millega reguleeritakse elektroonilise side pakkumist ja mida on muudetud 2009. aastal, ning arendab neid edasi, kehtestades otseselt kohaldatavad õigussätted, mis toimivad koostoimes lubade andmist, spektrieraldamist ja võrkudele juurdepääsu käsitlevate direktiivide sätetega. Ettepanek on jätk komisjoni ettepanekule Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseks kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulude vähendamise meetmete kohta[2]. Juba selles otsustati käsitleda ühe vahendi raames mitmeid erinevaid regulatiivseid kuluelemente võrguinvesteeringute eri etappides, mis üheskoos võimaldavad vähendada lairibaühenduse kasutuselevõtu kulusid kuni 30 %. Käesolev ettepanek võetakse vastu ka teadmises, et komisjoni asjaomaseid turgusid käsitlev soovitus[3] vaadatakse läbi 2014. aastal ning et ettevalmistustööd edenevad hästi. Ettepaneku kiire vastuvõtmine ja rakendamine võimaldaks vähendada nende turgude arvu või ulatust, mille suhtes kohaldatakse eelnevat reguleerimist konkurentsi arendamist ühtsel turul käsitleva prognoosiva analüüsi raames. 1.2. Üldine taust Praegu muutuvad paljud uued digitaalteenused ja -rakendused ELi ühtsel turul veebis kättesaadavaks. Tänapäeval on innovatsiooni ja majanduskasvu pakkuvad võimalused sageli digitaalsed praktiliselt igas majanduse harus: autotööstus (võrku ühendatud autod), energeetika (arukad võrgud), haldusasutused (e-valitsus) ja üldteenused (e-tervis). Olgu tegemist väikeste alustavate või suurte ettevõtetega, on praktiliselt iga äriettevõtte hea toimimise eelduseks juurdepääs tasemel teenustele ja infrastruktuurile. Kogu ökosüsteem sõltub elektroonilise side võrkude pakutavast ühenduvusest. Praegu on Euroopa killustunud 28 eraldiseisva riikliku sideturu vahel, neist igaühes on piiratud arvul osalejad. Kuna ükski operaator ei tegutse enam kui pooltes liikmesriikides (enamik hulga vähesemates riikides), on tulemuseks see, et turul tegutseb üle 200 operaatori 510 miljoni kliendi kohta. Näiteks rakendatakse ELi lubade andmist, reguleerivaid tingimusi, spektri eraldamist ja tarbijakaitset käsitlevaid eeskirju erineval viisil. Selline ebaühtlus tõkestab turule sisenemist ja suurendab kulusid nende operaatorite jaoks, kes soovivad pakkuda piiriüleseid teenuseid, takistades neil seeläbi oma tegevust laiendada. Olukord on kardinaalselt erinev USAs ja Hiinas, kus on 330 miljonit (USA) ja 1400 miljonit (Hiina) klienti hõlmav ühtne turg, keda teenindab neli-viis suurt operaatorit, kelle suhtes kohaldatakse ühte õigusakti, ühte litsentsisüsteemi ja ühte spektripoliitikat. Mastaabisäästude ja uute majanduskasvuvõimaluste kaudu paraneb ühelt poolt kiiretesse võrkudesse tehtavate investeeringute tasuvus ning teiselt poolt edeneb konkurents ja üleilmne konkurentsivõime. Ometi ei saa ELis operaatorid sellest piisaval määral kasu. Muu maailm teeb märkimisväärseid digitaalalaseid jõupingutusi ja investeeringuid: need investeeringud tasuvad end ära nii investoritele kui ka tarbijatele, aga Euroopas ei toimu selline ajakohastamine piisavalt kiiresti. Killustatud liikmesriikide turgude tõttu on tarbijatel vähem valikut, vähem innovaatilised ja kehvema kvaliteediga teenused ning nad maksavad endiselt kõrget hinda piiriüleste telefonikõnede või rändlusteenuste eest ELis. See tähendab, et neil puudub võimalus kasutada täiel määral ära praegu potentsiaalselt olemasolevaid digitaalteenuseid. Selle tulemusena kaotab Euroopa ühe olulise potentsiaalse majanduskasvu allika. Maailmas, kus IKT ulatub kõikjale, kahjustab killustatud elektroonilise side turg kogu majanduse tõhusust ja tootlikkust. ELi elektroonilise side ühtse turu kasutamata potentsiaali hinnatakse kuni 0,9 %-le SKPst ehk aastas 110 miljardile eurole[4]. Üksnes äritegevusega seotud sideteenuste ühtsest turust saadav kasu ulatub peaaegu 90 miljardi euroni aastas[5]. Tugev telekommunikatsiooniturg toetab laiemat digitaalmajandust, mille dünaamika kajastub selle pidevas tööhõive kasvus. Et anda pisutki aimu selle laiema majanduse ulatusest, tuleb öelda, et ELis töötab enam kui neli miljonit IT-spetsialisti ja nende hulk kasvab majanduslangusele vaatamata. Laiemas majanduses võimaldaks IKTsse tehtavate investeeringute suurendamine, tööjõu e-oskuste parandamine ning internetimajanduse raamtingimuste reformimine suurendada SKPd aastaks 2020[6] täiendava 5 % võrra ning luua 3,8 miljonit töökohta[7]. Elektroonilise side turule sisenemise tõkete tõttu jäävad kasutamata üleeuroopaliste teenuste eelised: parem kvaliteet, mastaabisääst, suuremad investeeringud, suurem tõhusus ja tugevam läbirääkimispositsioon. Sellel on negatiivne mõju laiemale digitaalsele ökosüsteemile, mis hõlmab ELi seadmetootjad, sisu ja rakenduste pakkujaid, alates idufirmadest ja lõpetades valitsustega. Samuti mõjutab see selliseid majandusharusid nagu pangandus, autotööstus, logistika, jaekaubandus, energeetika ja transport, mis sõltuvad tootmise tõhustamisel ühenduvusest näiteks pilvandmetöötluse, ühendatud objektide ja teenuste integreeritud osutamise kaudu. 1.3. Poliitiline taust Euroopa digitaalarengu tegevuskavas, mis on ELi strateegia „Euroopa 2020” üks juhtalgatusi, on IKT ja võrgu ühenduvuse oluline roll juba välja toodud. Selles esitatakse mitmed algatused, et toetada investeeringuid, suurendada konkurentsivõimet ja vähendada kiirete võrkude kasutuselevõtu kulusid, et tagada Euroopa kõigile kodanikele juurdepääs kiirele lairibaühendusele. Samuti on komisjon loonud suure koalitsiooni digitaaltöökohtade edendamiseks, et tegeleda selle valdkonna tööhõivealase potentsiaaliga. Komisjon rakendab algatusi ka digitaalse ühtse turu tagamiseks ning selleks, et edendada internetisisu, sealhulgas e-kaubandust ja e-valitsust. Samuti on komisjon esitanud ettepaneku reformida ELi andmekaitsemäärust, eesmärgiga kaitsta kodanike eraelu, hõlbustades samal ajal innovatsiooni ja äritegevust ühtsel turul, ning strateegia küberjulgeoleku edendamiseks ning ELi elutähtsate infrastruktuuride ja võrkude kaitsmiseks, sealhulgas võrgu- ja infoturvet käsitleva direktiivi ettepanek,[8] millega toetatakse oluliselt kodanike ja tarbijate usaldust võrgukeskkonnas. Elektroonilise side ühtse turu suunas liikumine toetaks digitaalse ühtse turu ökosüsteemi. Selline turg tähendab mitte ainult tänapäevast infrastruktuuri, vaid ka innovaatilisi ja turvalisi digitaalteenuseid. Seda tunnistati Euroopa Ülemkogu 2013. aasta kevadisel kohtumisel, kus rõhutati digitaalse ühtse turu olulisust majanduskasvu seisukohast ning kutsuti komisjoni üles esitama (oktoobris toimuva Euroopa Ülemkogu kohtumise jaoks) konkreetseid meetmeid IKT valdkonnas ühtse turu loomiseks niipea kui võimalik. Käesolev ettepanek ning komisjoni soovitus, milles käsitletakse järjepidevaid mittediskrimineerimiskohustusi ja kuluarvestuse metoodikaid eesmärgiga edendada konkurentsi ja parandada lairibasse investeerimise keskkonda, moodustavad tasakaalustatud meetmete kogumi, mille eesmärk on ühtse telekommunikatsioonituru poole liikumine ja investeeringute edendamine. 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE TULEMUSED JA MÕJU HINDAMINE 2.1. Sidusrühmade seisukohad Kuna kevadel kogunenud Euroopa Ülemkogu toonitas oma järeldustes, et konkreetsed ettepanekud tuleb esitada enne oktoobris toimuvat Euroopa Ülemkogu kohtumist, tuli avalikud konsulteerimised viia läbi lühikese aja jooksul. Lisaks spetsiifilistele ametlikele konsultatsioonidele ja nendega seotud üritustele on komisjon tihedalt suhelnud mitme sidusrühma organisatsiooniga, et hinnata elektroonilise side turu üldist olukorda ja seda, kuidas luua ühtne turg. Komisjon on kohtunud kõiki tööstusharusid, tarbijaorganisatsioone, kodanikuühiskonda ning riikide reguleerivaid asutusi ja valitsusi esindavate sidusrühmadega ning saanud nende ettepanekud. Neile lisaks korraldas komisjon mitu konsulteerimisega seotud üritust, kus osalesid kõiki tööstusharusid, tarbijaid ja kodanikuühiskonda esindavad sidusrühmad[9]. Need konsulteerimised näitasid, et sidusrühmade suur enamus on komisjoni probleemianalüüsiga nõus ja tunnistab kohese tegutsemise vajalikkust. Samuti toimusid arutelud Euroopa Parlamendis ja nõukogus (transpordi, telekommunikatsiooni ja energeetika nõukogu). Nõukogus oli enamik delegatsioonist nõus probleemianalüüsiga ja vajadusega võtta meetmeid, et liikuda tõeliselt ühtse turu poole, eesmärgiga säilitada või suurendada konkurentsi ja tarbijate valikuvõimalusi, käsitleda võrgu neutraalsuse ja rändlusega seotud küsimusi ning hoida ära õiguslik arbitraaž, tagades samal ajal regulatiivse järjepidevuse, sealhulgas spektrihalduse valdkonnas, ning vältides pädevusalade liigset koondumist. Arutelud Euroopa Parlamendis tõid välja suure toetuse komisjoni ettepanekute suunale ja rõhutasid eelkõige, et elektroonilise side ühtse turu raames tuleb kiiresti kaotada rändlustasud ning tagada tarbijakaitse kõrge tase ja töötada välja võrgu neutraalsust käsitlevad selged eeskirjad. 2.2. Eksperdiarvamused 2012. aastal valmis e-side jaoks tõelise siseturu loomist käsitlev ulatuslik uuring (Steps towards a truly internal market for e-communications), mida tuntakse ka nime all „Euroopa ühtse telekommunikatsioonituru hind”[10]. Uuringus hinnati ELi elektroonilise side võrkude ühtse turu olukorda ja mõõdeti ühtse turu majanduslikku potentsiaali. Komisjon kasutas ka mitmeid muid allikaid, näiteks iga-aastane digitaalse tegevuskava tulemustabel ning majanduse ja rahanduse peadirektoraadi läbiviidud majandusalased uuringud, nende hulgas uuring Euroopa telekommunikatsioonituru killustatuse kohta[11]. Ka regulatiivse raamistiku raames loodud ELi tasandi konsultatsioonimehhanismi kaudu on toodud esile riikide reguleerivate asutuste ebajärjepidevaid tavasid asjaomaste turgude reguleerimisel. Raadiospektripoliitika programmi raames avastas komisjon, et liikmesriikide vahel on märkimisväärselt vähe ühtsust seoses tehnoloogianeutraalseks kasutamiseks mõeldud spektriribade lubamise ja avamisega, eelkõige seoses neid käsitlevate tingimuste ja ajastusega. 2.3. Kavandatud määruse mõju hindamine Komisjoni talitused viisid kooskõlas parema õigusliku reguleerimise poliitikaga läbi poliitikavalikute mõju hindamise. Regulatiivne killustatus on peaasjalikult seotud elektroonilise side osutamiseks vajalike peamiste sektoripõhiste nõudmistega, mille suhtes kohaldatakse ELi õigust (lubade andmine, juurdepääs traadita ja püsivõrgule, lõppkasutajaid käsitlevate kaitse-eeskirjade täitmine). Ehkki need elemendid on põhiolemuselt väga erinevad ning killustatust käsitlevad lahendused on sellest tulenevalt ka väga erinevad, tuleb neid kõiki arvesse võtta, kui soovitakse kaotada elektroonilise side võrkude ja teenuste integreeritud pakkumist takistavad peamised tõkked liidus. Lahenduste hindamisel on lähtutud järgmisest: a) riikide lubade andmise süsteemist tulenevad tõkked, mis on seotud riikide reguleerivate asutuste järgitavate reguleerimispõhimõtete ebajärjepidevusega; b) koordineerimise puudumine spektri eraldamisel ja seda käsitlevate tingimuste puhul, samuti regulatiivne ebakindlus sagedusalade kättesaadavusel; c) selliste hulgimüügitoodete puudumine, mille kaudu saab teise operaatori võrku kasutades pakkuda ühtse koostalitustasemega teenuseid turu parandusmeetmete või vastastikuste läbirääkimiste raames; d) tarbijakaitse eeskirjade killustatus, mille tulemuseks on tarbijakaitse ebaühtlane tase ja erinevad kaubandustingimused, sealhulgas rändlusteenuste ja rahvusvaheliste kõnede kõrge hind ning teenuste blokeerimine ja piiramine. Killustatuse põhjustega tegelemiseks valiti põhjalikumaks analüüsiks välja kolm poliitikavalikut. Esimene valik põhines elektroonilise side praegusel reguleerival raamistikul. Teises valikuvõimaluses kaaluti ühte õigusakti (määrus), kohandades reguleerivat raamistikku vaid juhul, kui see on ELi elektroonilise side ühtse turu seisukohast vajalik, võttes aluseks tõhustatud ELi koordineerimise. Kolmas valikuvõimalus hõlmas teise võimaluse sisulist külge, aga selles asendati praegune juhtimissüsteem ELi üheainsa reguleerimisasutusega, et saavutada täielik regulatiivne koordineerimine. Iga valikuvõimaluse puhul hinnati selle tõhusust poliitikaeesmärkide saavutamise seisukohast, keskendudes nõudluse ja pakkumise poole kuludele ja tuludele, hõlmates mõju ELi elektroonilise side tööstuse struktuurile, majandusele, töökohtadele, tarbijale kaasnevale kasule ja keskkonnale. Mõju hindamise aruandes järeldatakse, et olemasolevatest valikutest on parim teine valikuvõimalus. Esiteks soovitakse Euroopa ühtse loaga vähendada Euroopa operaatoritel lasuvat halduskoormust ning tagada nende regulatiivse kohtlemise järjepidevus. Raadiospektri kasutamise koordineerimine ühtsel turul tagab spektri kättesaadavuse sünkroniseeritud viisil ning selle kasutamisega seotud ühtsete tingimuste rakendamise kõikjal Euroopas, tagades seeläbi spektri tõhusa kasutuse. Samal ajal toetaks see prognoositavat keskkonda investeerimisel kiiretesse võrkudesse, sealhulgas nende ulatuslik territoriaalne katvus, mis on samuti lõppkasutaja pikaajalistes huvides. Asjaolu, et ELi tasandil on saadaval standardiseeritud hulgimüügitasandi juurdepääsutoode võimaliku parandusmeetmena, et võimaldada operaatoritel saavutada märkimisväärne turujõud, võimaldab püsiliinioperaatoritel pakkuda oma klientidele kõrge teenusekvaliteediga ühenduvusteenuseid kõikjal liidus. Loodetakse, et sellel on positiivne mõju eelkõige piiriülestele investeeringutele, kuna ettevõtjate sisenemine uutele turgudele klientide nõudlusele reageerimiseks muutub lihtsamaks, see võimaldab neil pakkuda hea kvaliteediga juurdepääsutooteid, misläbi suureneb konkurents, ja operaatoritel lasub kohustus parandada oma pakkumist infrastruktuuri ja teenustesse investeerimise kaudu. Teenusekvaliteeti käsitlevate ühiste eeskirjadega tagatakse kasutajate vabadus pääseda kõikjal liidus juurde vabalt valitud teenustele ja rakendustele lepingus kindlaks määratud selgete tingimuste alusel, ilma et nende juurdepääs internetile oleks põhjendamatult piiratud või blokeeritud. Nende ühiste eeskirjadega tagatakse samal ajal võimalus saada eriteenuseid konkreetse sisu, rakenduste ja parema teenusekvaliteediga teenuste pakkumiseks. Suurema läbipaistvuse ja lepinguliste õigustega tagatakse tarbijate huvi hea kvaliteediga ja usaldusväärsete teenuste vastu ning tõhustatakse turu konkurentsidünaamikat. Meetmetega, mis käsitlevad põhjendamatuid hinnaerinevusi riigisiseste ja ELi-siseste kõnede vahel, ning meetmetega, millega lihtsustub rändlustasude ühtlustamine riigisiseste tasudega (Roaming Like At Home) rändluslepingute kaudu, püütakse kaotada piiriülese elektroonilise side teenuste eest võetavad põhjendamatud lisatasud. Selle valikuvõimalusega paraneks õiguslik prognoositavus ja läbipaistvus kõige tõhusamalt ja õigeaegsemalt. Turgude suurem konkurentsivõime, käitamistingimuste ühtlustamine (juurdepääs sisenditele, tarbijapõhised eeskirjad) ning mastaabieeliste ülekanduv mõju, mis on seotud klientidelt võetava hinna paindlikkusega või konkurentsisurvega, peaks aitama kaasa ühtlustumisele. Suurem konkurentsisurve, millega kaasnevad stiimulid diferentseerimiseks, suuremad mastaabieelised, parem regulatiivne prognoositavus ning parem keskkond innovaatiliste teenuste laialdaseks pakkumiseks, peaks aja jooksul parandama investeerimiskeskkonda. Kuigi eeldatakse, et need ettepanekud mõjutavad positiivselt töökohtade loomist, on nende sotsiaalset mõju ja mõju tööhõivele selles etapis veel keeruline hinnata. Komisjon pöörab õigusaktide järelevalve ja hindamise käigus sellele aspektile erilist tähelepanu. Erinevalt eelistatavast võimalusest läheks 1. valikuvõimaluse (kehtiva raamistiku kohaldamine) ja 3. valikuvõimaluse (ELi hõlmavate teenuste regulatiivse juhtimise põhjalik muutmine) korral soovitud tulemuse saavutamiseks 3−5 aastat kauem, kusjuures SKP suureneks ajavahemikul 2015–2020 potentsiaalselt kuni 3,7 %-ni. Eelistatava võimaluse mõju avalduks kiiremini ja sellega täidetaks kõik erieesmärgid, saavutades seega suurima võimaliku majandusliku ja sotsiaalse mõju teiste kaalutud valikuvõimalustega võrreldes. Mõju hindamise komitee esitas mõjuhinnangu kavandi suhtes arvamuse 6. septembril 2013. Aruanne ja selle kommenteeritud kokkuvõte avaldatakse koos käesoleva ettepanekuga. 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG 3.1. Õiguslik alus Ettepanek põhineb Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklil 114, kuna see käsitleb elektroonilise side siseturgu ja selle toimimist. 3.2. Subsidiaarsus Praegu kehtiva reguleeriva raamistikuga ei ole suudetud saavutada eesmärki, milleks on luua elektroonilise side ühtne turg. Erinevused siseriiklikes eeskirjades, mis on küll kooskõlas olemasoleva ELi õigusraamistikuga, põhjustavad tõkkeid teenuste piiriülesel osutamisel ja hankimisel, piirates seeläbi vabadust pakkuda elektroonilise side teenust, nagu see on tagatud ELi õigusaktidega. See avaldab otsest mõju siseturu toimimisele. Liikmesriikidel puudub nii pädevus kui ka stiimul muuta praegust regulatiivset keskkonda. Probleemi põhjustega tegelemiseks on vaja ELi tasandi meetmeid. Praegust killustatust, mis tuleneb üldise loasüsteemi riiklikust mõõtmest, leevendatakse ELi ühtse loa kehtestamisega. ELi ühtne luba, millele lisandub päritoluriigi kontroll loa tühistamisel ja/või peatamisel, hõlbustaks ELi operaatorite registreerimist ja nende suhtes kohaldatavate kõige olulisemate täitemeetmete koordineerimist. Ettepanekuga tagatakse nende ettevõtjate jaoks suurem regulatiivne järjepidevus ja prognoositavus, andes komisjonile õiguse nõuda, et riikide reguleerivad asutused tühistaksid kavandatud parandusmeetmed, mis on ELi õigusaktidega vastuolus. Ettepanek tagab palju suurema ühtsuse traadita ja püsivõrgule juurdepääsu reguleeritud tingimuse osas ning see lihtsustab üleeuroopaliste teenuste pakkumist. Lõppkasutajate õiguste täielik ühtlustamine tagab selle, et kodanikel ja teenusepakkujatel on kõikjal ELis ühesugused õigused ja kohustused, eelkõige võimalus turustada ja hankida teenuseid piiriüleselt samadel tingimusel. Subsidiaarsuse põhimõtet järgitakse, kuna ELi sekkumisel piirdutakse üksnes konkreetsete siseturu tõkete kõrvaldamiseks vajalikuga. Esiteks on ELi ühtne luba kättesaadav neile operaatoritele, kes kavatsevad tegutseda üleeuroopaliselt, ning võrkude asukoha või teenuste pakkumise kohaga lahutamatult seotud regulatiivsed kohustused jäävad kõnealuse liikmesriigi reguleeriva asutuse otsustada. Spektri eraldamisest saadavad tulud jäävad asjaomasesse liikmesriiki. Spektri kasutamist käsitlevad üksikasjalikumad reguleerivad põhimõtted, mis täiendavad ELi reguleeriva raamistiku kaugeleulatuvaid eesmärke, jätavad liikmesriikidele siiski üksikasjade osas suure kaalutlusõiguse. Samuti põhineb komisjonile spektriga seotud teavitamise kord pigem õigusliku kooskõla kontrollil ja mitte sellel, et komisjoni kaalutlusõigus asendatakse liikmesriikide omaga, ning selle suhtes kohaldatakse täiendavaid kaitsemeetmeid, näiteks kontrollimenetlus komiteemenetluse raames. Üldloa laiendamine väikese levialaga traadita pääsupunktide kasutamiseks on piiratud mittehäirivate, väikese võimsusega seadmetega, mis on rakendusmeetmetega rangelt kindlaks määratud. Kohustuse kehtestamine Euroopa virtuaalse juurdepääsu toodete pakkumiseks jääb selle liikmesriigi reguleeriva asutuse pädevusse, kus võrk asub, vastavalt olemasoleval raamistikul põhinevale turuanalüüsile. Virtuaalse juurdepääsu toodete ühtlustamiseks kasutatakse sama mehhanismi kui see, mida kasutati juba olemasoleva raamistiku kohaselt ettenähtud hulgitasandi füüsilise juurdepääsu toodete puhul. 3.3. Proportsionaalsus ELi tegevus on piiratud kindlaksmääratud eesmärkide saavutamiseks vajalikuga. Meetmetega püütakse kõrvaldada ühtse turu selged kitsaskohad, nii et kehtivasse reguleerivasse raamistikku on vaja teha võimalikult vähe muudatusi, et luua tingimused uute piiriüleste elektroonilise side turgude arendamiseks ELi tasandil. Selle kaudu oleks võimalik saavutada ühtse turu mõlemad eesmärgid, milleks on vabadus pakkuda ja vabadus tarbida elektroonilise side teenuseid. Jättes praeguse reguleeriva raamistiku valdavalt puutumata, näiteks ei muudeta seda, kuidas riikide reguleerivad asutused turujärelevalvet teevad, võimaldavad need meetmed vältida nende operaatorite toiminguid, kes soovivad piirduda riikliku (või piirkondliku) tasandiga. Samuti peaks uute piiriüleste turgude arenemine järgima parema õigusloome põhimõtet. See tähendab seda, et regulatiivne surve väheneb järk-järgult koos turgude konkurentsivõime paranemisega integreerituma Euroopa kontekstis, aga vastavalt riikide reguleerivate asutuste järelevalvepädevusele ja nii, et nende suhtes kohaldatakse konkurentsialast järelkontrolli. See on kasulik, kuna riikide reguleerivatel asutustel on parim positsioon, et võtta arvesse riikide eripärasid, kui i) reguleeritakse juurdepääsu sellisele füüsilisele infrastruktuurile, mis on oma olemuselt geograafiliselt piiratud riikliku või piirkondliku tasandiga, ja ii) kui lahendatakse tarbijatega seotud küsimusi riiklikus kontekstis (eelkõige tarbijate oma keeles). Kavandatavad meetmed ei hõlma muudatusi juhtimises või pädevuste üleviimises Euroopa tasandile, näiteks ELi reguleeriva asutuse või üleeuroopalise spektrilubade väljastaja kaudu. Lahendused võimaldavad asjaomastel sidusrühmadel kasutada suure ühtse turu sünergiat ja vähendada ebatõhusust nende toimimises ja investeeringutes õigeaegselt ja tõhusalt. Käesoleva ettepanekuga tagatakse kehtivate eeskirjade jätkuv kohaldamine operaatorite suhtes, kes soovivad osutada teenuseid vaid ühes liikmesriigis. Samal ajal saavad nad kasu lõppkasutajate õigustega seotud parematest ja selgematest eeskirjadest ning prognoositavamast keskkonnast juurdepääsul spektrisisenditele ja hea kvaliteediga püsivõrkudele juurdepääsu toodetele. 3.4. Põhiõigused Analüüsiti ettepaneku mõju sellistele põhiõigustele nagu sõna- ja teabevabadus, ettevõtlusvabadus, mittediskrimineerimine, tarbijakaitse ja isikuandmete kaitse. Eelkõige tagatakse määrusega juurdepääs avatud internetile; selles kehtestatakse ranged normid täielikult ühtlustatud lõppkasutaja õigustele, suurendatakse ettevõtlusvabadust Euroopa tasandil ja selle abil peaks aja jooksul vähenema sektoripõhine reguleerimine. 3.5. Vahendi valik Komisjon teeb määruse ettepaneku, kuna see tagab ühtse turu tõkete kõrvaldamise elektroonilise side olemasoleva reguleeriva raamistiku täiendamise kaudu. See hõlmab konkreetseid, otsekohaldatavaid õigusi ja kohustusi teenusepakkujatele ja lõppkasutajatele; samuti hõlmab see teatavaid sisendeid käsitlevaid koordineerimismehhanisme Euroopa tasandil, hõlbustamaks elektroonilise side teenuste piiriülest pakkumist. Määrus on oluline näiteks sellistes valdkondades nagu avatud internet ja andmehaldus, kus tõeliselt ühtne lähenemisviis on vajalik, et vältida algusest peale suundumust riigi tasandi lahendustele ning võimaldada integreeritud võrguhaldamist ja sellise veebisisu, selliste rakenduste ja teenuste arendamist, mida saab teha ühesugusel viisil kättesaadavaks kogu liidus. 3.6. Ettepaneku struktuur ning peamised õigused ja kohustused Üldsätted (I peatükk, artiklid 1 ja 2) I peatükk sisaldab üldsätteid, sealhulgas asjaomaseid mõisteid. Selles esitatakse regulatiivsed põhimõtted, mille alusel toimivad seotud reguleerivad organid käesoleva määruse kohaldamisel koostoimes olemasoleva raamistiku sätetega. ELi ühtne luba (II peatükk, artiklid 3−7) Praegu peavad operaatorid, kes soovivad pakkuda teenuseid mitmes liikmesriigis, taotlema selleks luba igas liikmesriigis eraldi. Määrusega kehtestatakse ELi ühtne luba, mis põhineb Euroopa elektroonilise side ettevõtja peamise tegevuskoha liikmesriigis kohaldataval (päritoluliikmesriigi) ühtsel teavitamiskorral ning milles sätestatakse tema suhtes kohaldatavad tingimused. ELi ühtse loa tühistamist ja/või peatamist kontrollib päritoluliikmesriik. ELi ühtse loa omajatel on ühetaolistes olukordades õigus võrdsele regulatiivsele kohtlemisele liikmesriikides ja liikmesriikidevaheliselt ning uued turule tulijad ja väiksemad piiriülesed operaatorid on muus liikmesriigis kui päritoluliikmesriigis (vastuvõtvad liikmesriigid) vabastatud halduskuludest ja universaalteenuse rahastamisega seotud maksudest. ELi ühtse loa omajad jätkavad teenuste pakkumist kõikjal Euroopas regulatiivsete kohustuste senisest järjepidevama kohaldamise alusel. Euroopa ühtse loaga vähenevad seega tarbetud haldustakistused ja selle abil tagatakse Euroopa teenusepakkujatele järjepidevamad õigused ja kohustused, mis võimaldavad neil tegutseda kõikjal ELis ja tegevust laiendada. Euroopa sisendid (III peatükk) 1. jagu (artiklid 8–16) Praegu puudub Euroopa mobiilside operaatoritel kõikjal Euroopas spektri kättesaadavusega seotud vajalik prognoositavus ning nad peavad toime tulema spektri eraldamist käsitlevate erinevate tingimustega. See raskendab pikaajalist kavandamist, piiriülest investeerimist ning lõppkokkuvõttes ka tegevuse laiendamist. Nende erinevuste tõttu kavandavad seadmete valmistajad oma tooteid muudele, suurematele ja kasvuvõimalusi pakkuvatele turgudele. Et teha lõpp sellisele jätkusuutmatule olukorrale, tuleb järgmiste meetmetega tagada spektrikasutuse ühtlustamine tagada: · määrata traadita lairibaühenduseks kasutatava ühtlustatud spektri kasutamise tingimuste määratlemisel kindlaks liikmesriigi suhtes kohaldatavad reguleerivad põhimõtted; · anda komisjonile õigus võtta vastu rakendusakte, mille abil ühtlustada spektri kättesaadavust, selle eraldamise ajakava ja spektri kasutusõiguste kestust; · luua konsultatsioonimehhanism, mis võimaldab komisjonil vaadata läbi spektri eraldamist ja kasutamist käsitlevate riiklike meetmete eelnõud; · lihtsustada väikese võimsusega traadita lairibaühenduse (wifi, väikese raadiusega kärjed) kasutuselevõtu ja pakkumisega seotud tingimusi konkurentsi suurendamiseks ja võrgu ülekoormuse vähendamiseks. 2. jagu (artiklid 17–20) Ühtlustatud ja hea kvaliteediga virtuaalne juurdepääs püsivõrkudele hõlbustaks turule sisenemist ja piiriüleste teenuste pakkumist nii lõppkasutajatele kui ka ettevõtjatele ning edendaks konkurentsi ja investeeringuid. Praegu määratletakse püsivõrkudele virtuaalse juurdepääsu tooteid ELis erinevalt. Piiriüleste teenuste pakkumiseks vajalik virtuaalne juurdepääs püsivõrkudele ühtlustatakse järgmiste meetmete kaudu: · määratakse kindlaks ELi tasandil ühtlustatud virtuaalse lairibajuurdepääsu toodete (virtuaalne eraldamine, IP bitivoog ja püsiliinide lõppsegmendid) ühised omadused, kui nende pakkumise õigus on antud märkimisväärse turujõuga operaatoritele; · sellest tulenevalt tuleb riikide reguleerivatel asutustel võtta reguleerivate parandusmeetmete kehtestamisel arvesse kõnealuste ühtlustatud juurdepääsutoodete kasutuselevõttu ning pöörata asjakohast tähelepanu olemasolevale infrastruktuurialasele konkurentsile, investeeringutele ning proportsionaalsust käsitlevatele üldistele nõuetele. Otsuste tegemise praktika kajastub ettepaneku sättes, milles seotakse järgmise põlvkonna võrkudele kehtestatud hulgimüügitasandi hinnakontrolli kohustuste läbivaatamine alternatiivse infrastruktuuri poolt tuleva konkurentsisurve, mittediskrimineeriva juurdepääsu tõhusa tagamise ja jaetasandi konkurentsiga hindade, valiku ja kvaliteedi osas; · sätestatakse elektroonilise side ettevõtja õigus pakkuda mõistlikel tingimustel tagatud teenusekvaliteediga ühenduvust võimaldavaid ühtlustatud tooteid ja pääseda sellistele toodetele ligi, et võimaldada uut liiki internetiteenuseid. Lõppkasutajate õigused (IV peatükk, artiklid 21−29) Euroopas seisavad nii elektroonilise side ettevõtja kui ka lõppkasutajad silmitsi lõppkasutajate õigusi käsitlevate ebajärjekindlate eeskirjadega, mille tulemuseks on kaitse taseme erinevus ja hulk erinevaid eeskirju, mida tuleb liikmesriikides järgida. Selline killustatus on operaatorite jaoks kulukas, sellega ei ole rahul lõppkasutajad ning lõppkokkuvõttes takistab see teenuste piiriülest pakkumist ja avaldab negatiivset mõju lõppkasutajate valmisolekule neid teenuseid tarbida. Selleks et tagada tarbijakaitse asjakohane tase kõikjal ELis, ühtlustatakse eeskirjad, millega määratakse kindlaks lõppkasutajate õigused. Nende hulgas on: – mittediskrimineerimine teatavate riigisiseste ja ELi-siseste (rahvusvaheliste) sideteenuste vahel (välja arvatud siis, kui erinevused on objektiivselt õigustatud); – kohustuslik lepingueelne ja lepingus sisalduv teave; – suurem läbipaistvus ja võimalused, et vältida nn arvešokke; – õigus lõpetada leping kuue kuu möödumisel täiendavate kuludeta (välja arvatud subsideeritud hinnaga seadmete jääkväärtus või muud soodustused); – teenusepakkujatel lasuv kohustus pakkuda lõppkasutajatele tõrgeteta juurdepääsu kogu sisule, rakendustele või teenustele (võrgu neutraalsus) ning operaatorite üldise internetiühenduse teenusega seotud andmeedastuse haldamise meetmete reguleerimine. Samal ajal täpsustatakse parema kvaliteediga eriteenuste õigusraamistikku. Teenusepakkuja vahetamise lihtsustamine (V peatükk, artikkel 30) Paremad eeskirjad teenusepakkuja vahetamiseks edendavad turule sisenemist ja konkurentsi elektroonilise side teenuse ettevõtjate vahel ning võimaldavad lõppkasutajal lihtsamalt valida nende konkreetsetele vajadustele vastav teenusepakkuja. Nähakse ette teenusepakkuja vahetamist käsitlevad ühtlustatud põhimõtted, näiteks kulupõhisus, vastuvõtva ettevõtja juhitav menetlus, üleandva ettevõtjaga sõlmitud lepingu automaatne lõpetamine. Korraldus- ja lõppsätted (VI peatükk, artiklid 31−40) Peatükk sisaldab esimesi üldsätteid, mis on seotud riikide pädevate ametiasutuste karistuste kehtestamise volitustega, ja eeskirjad komisjoni volituste kohta võtta vastu delegeeritud õigusakte või rakendusakte. Samuti esitatakse raamdirektiividesse ning ELi rändlusteenuste ja BERECi (elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste ühendatud amet) määrusesse tehtavad muudatused. Arvestades turu eelnevat reguleerimist ja asjaolu, et riikide reguleerivad asutused vastutavad endiselt oma (riikliku) turu eest, on muudatuste eesmärk saavutada kõikjal ELis riigi reguleerivate asutuste turu hindamisel ja ELi ühtse loa omajatele reguleerivate kohustuste kehtestamisel suurem järjekindlus ja stabiilsus, et piirata neid juhtumeid, kus teenusepakkujatele kehtestatakse samade turuhäirete kaotamiseks erinevad kohustused kõigis neis liikmesriikides, kus nad tegutsevad. Sel põhjusel nähakse ette, et komisjonil on volitused nõuda ELi ühtse loaga ettevõtjatele kehtestatud parandusmeetmete tühistamist, samuti nähakse ette õiguskindlus seoses kriteeriumidega, mille alusel selgitada välja turud, mille suhtes kehtivad eelnevad parandusmeetmed, võttes arvesse ka OTT-teenuste pakkujate poolsest samalaadsete teenuste pakkumisest tulenevaid konkurentsipiiranguid. Ehkki III rändlusmäärusega, milles sisalduvad struktuurimeetmed, suurendatakse konkurentsi turgudel, ei ole see piisav sellise olukorra loomiseks, kus kliendid saavad teises liikmesriigis reisides julgelt jätkata tarbimisharjumusi, mis neil on tekkinud päritoluriigis, ning seeläbi kaotada rändlusega seotud lisatasud kõikjal Euroopas. Artiklis 37 tuginetakse seega rändlusteenuse määrusele ja nähakse operaatoritele ette stiimulid pakkuda rändlust riigisiseste hindadega. Ettepanekus nähakse mobiilsideoperaatoritele ette vabatahtlik süsteem, mille kaudu sõlmida kahe- või mitmepoolseid rändluslepinguid, mis võimaldavad neil arvesse võtta rändlusteenuste hulgimüügikulusid ja viia 2016. aasta juuliks järk-järgult sisse riigisiseste hindadega rändlusteenused, vähendades samal ajal hinnaerinevuste ärakasutamise ohtu. Sellised rändluslepingud ei ole turul uus nähtus. Olemasolevad rändluslepingud võimaldavad lepingupooltel (konkurentsiõiguse täitmise korral) pakkuda rändlusteenuseid omavahel ja saavutada nii mastaabisäästu. Käesolevas ettepanekus neist lepingutest teatamist, eesmärgiga parandada nende läbipaistvust. Kavandatud vabatahtliku süsteemi eesmärk on suunata selline õiguspärane mastaabisääst tarbijatele selliselt, et neile pakutakse rändlusteenuseid riigisiseste hindadega ning tingimustel, millega tagatakse rändlus kõikjal liidus ja et kõigil liidu tarbijatel on võimalus neist pakkumistest võimalikult kiiresti kasu saada. Ettepanekus nähakse samal ajal ette ka vajalik tasakaal, mis võimaldab operaatoritel kohandada jaemüügipakkumisi ning tagada järk-järgult, et kõik kliendid saaksid neist kasu. Ilma kahe- või mitmepoolsete rändluslepinguteta ei ole reaalne oodata, et üksikoperaatorid suudaksid pakkuda rändlust riigisiseste hindadega kõikjal liidus kavandatud aja jooksul. BERECi määrusesse tehtavad muudatused osutuvad vajalikuks ameti suurema stabiilsuse huvides, pakkudes BERECile strateegilisemat rolli eelkõige kolmeaastase ametiajaga esimehe ametissenimetamise kaudu. 4. MÕJU EELARVELE Määruse ettepanek ei mõjuta ELi eelarvet. Määruse (EÜ) nr 1211/2009 muutmise ettepanekul ei ole mõju ei ametikohtade loeteluga ettenähtud ametikohtade arvule ega ELi poolt BERECile antavale rahalisele toetusele ning see on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu teatises (COM(2013)519final) esitatud arvandmetega, 2013/0309 (COD) Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS, millega nähakse ette sätted, mis käsitlevad Euroopa elektroonilise side ühtset turgu ja ühendatud Euroopani jõudmiseks vajalikke meetmeid, ning millega muudetakse direktiive 2002/20/EÜ, 2002/21/EÜ ja 2002/22/EÜ ning määrusi (EÜ) nr 1211/2009 ja (EL) nr 531/2012 (EMPs kohaldatav tekst) EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114, võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut, olles edastanud seadusandliku akti eelnõu riikide parlamentidele, võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust[12], võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust[13], toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning arvestades järgmist: (1) Euroopal tuleb kriisist väljumiseks, töökohtade loomiseks ja konkurentsivõime taastamiseks kasutada ära kõik majanduskasvu allikad. Majanduskasvu taastamine ja töökohtade loomine liidus on strateegia „Euroopa 2020” eesmärk. 2013. aasta Euroopa Ülemkogu kevadisel kohtumisel rõhutati digitaalse ühtse turu tähtsust majanduskasvule ja kutsuti üles võtma konkreetseid meetmeid info-ja kommunikatsioonitehnoloogia (IKT) ühtse turu võimalikult kiireks loomiseks. Strateegia „Euroopa 2020” eesmärkide ja nimetatud üleskutsega kooskõlas on käesoleva määruse eesmärk luua elektroonilise side ühtne turg liidu elektroonilise side praeguse reguleeriva raamistiku täiendamise ja kohandamise kaudu. (2) Digitaalarengu tegevuskavas, mis on üks strateegia „Euroopa 2020” juhtalgatus, on IKT ja võrgu ühenduvuse rolli Euroopa majanduse ja ühiskonna hädavajaliku alusena juba tunnustatud. Selleks et Euroopa saaks kasutada ära digitaalsetest muudatustest tulenevad eelised, vajab liit kõiki sektoreid hõlmavat dünaamilist elektroonilise side ühtset turgu kõikjal Euroopas. Selline tõeliselt ühtne sideturg on innovaatilise ja aruka digitaalmajanduse tugisammas ning sellise digitaalse ühtse turu alustala, kus veebipõhised teenused võivad vabalt liikuda üle piiride. (3) Tõrgeteta toimival elektroonilise side ühtsel turul tuleks tagada vabadus pakkuda elektroonilise side võrke ja teenuseid liidu kõigile klientidele ja iga lõppkasutaja õigus valida turul pakutavast parim pakkumine ning seda ei tohiks takistada turgude killustatus liikmesriikide lõikes. Elektroonilise side praegune reguleeriv raamistik ei paku täielikku lahendust sellele killustatusele, sest üldlubade andmise ja spektri eraldamise kavad on pigem riiklikud kui liiduülesed, elektroonilise side teenuste pakkujatele kättesaadavad juurdepääsutooted on liikmesriigiti erinevad ning kohaldatakse erinevaid sektoripõhiseid tarbijakaitse eeskirju. Paljudel juhtudel määratakse liidu eeskirjadega kindlaks vaid lähtealus ja neid rakendatakse liikmesriikides sageli erinevalt. (4) Elektroonilise side tõeliselt ühtne turg peaks edendama konkurentsi, investeerimist ja innovatsiooni uute ja täiustatud võrkude ja teenuste vallas, soodustades turu integratsiooni ja teenuste piiriülest pakkumist. See peaks aitama saavutada digitaalarengu tegevuskavas seatud kiire lairibavõrgu ambitsioonikaid eesmärke. Digitaalse infrastruktuuri ja teenuste üha suurem kättesaadavus peaks omakorda suurendama tarbijate valikut, teenusekvaliteeti ja sisu mitmekesisust, edendama territoriaalset ja sotsiaalset ühtekuuluvust ning hõlbustama liikuvust kõikjal liidus. (5) Elektroonilise side ühtse turuga kaasnevad eelised peaksid jõudma laiemasse digitaalsesse ökosüsteemi. Sinna kuuluvad liidu seadmete valmistajad, sisu ja rakenduste pakkujad ning majandus laiemas tähenduses, hõlmates selliseid sektoreid nagu pangandus, autotööstus, logistika, jaekaubandus, energeetika ja transport, mis sõltuvad oma tegevuse tõhustamisel ühenduvusest, näiteks kõikjal kättesaadavate pilvetehnoloogia rakenduste, võrguühendusega objektide ja ettevõtte eri harudele teenuste integreeritud osutamise võimaluste kaudu. Samuti peaksid e-valitsuse ja e-tervishoiu teenuste ulatuslikumast kättesaadavusest kasu saama riikide haldusasutused ja tervishoiusektor. Elektroonilise side ühtse turu kontekstis võib paraneda ka kultuurisisu ja -teenuste pakkumine ning kultuuriline mitmekesisus üldiselt. Elektroonilise side võrkude ja teenuste kaudu toimuv ühenduvuse pakkumine on kogu majandusele ja ühiskonnale sedavõrd tähtis, et vältida tuleks põhjendamatut sektoripõhist regulatiivset ja muud koormust. (6) Käesoleva määruse eesmärk on viia lõpule elektroonilise side ühtse turu väljakujundamine, tegutsedes kolmel laial omavahel seotud suunal. Esiteks tuleks määrusega tagada vabadus pakkuda elektroonilise side teenuseid ja võrke piiriüleselt eri liikmesriikides, tuginedes ELi ühtse loa mõistele, milles määratakse kindlaks tingimused, et tagada suurem järjekindlus ja prognoositavus sektoripõhise reguleerimise sisus ja rakendamises kõikjal liidus. Teiseks tuleb senisest ühtsematel tingimustel võimaldada juurdepääsu piiriüleste elektroonilise side võrkude ja teenuste osutamiseks vajalikele põhisisenditele mitte ainult traadita lairibaühenduse puhul, mille jaoks on olulise tähtsusega nii litsentsitud kui ka litsentsivaba spekter, vaid ka püsiliinide kaudu pakutava ühenduse puhul. Kolmandaks tuleks äritingimuste ühtlustamise ja kodanike digitaalse kindlustunde suurendamise huvides käesoleva määrusega ühtlustada lõppkasutajaid, eelkõige tarbijaid käsitlevad eeskirjad. See hõlmab mittediskrimineerimise põhimõtet, lepinguga seotud teavet, lepingu lõpetamist ja teenusepakkuja vahetamist käsitlevaid eeskirju, samuti eeskirju internetisisule, rakendustele ja teenustele juurdepääsu ning andmeliikluse haldamise kohta, millega kaitstakse lõppkasutajaid ja tagatakse samaaegselt interneti ökosüsteemi pidev toimimine innovatsiooni mootorina. Lisaks sellele peaksid edasised reformid rändluse valdkonnas andma lõppkasutajatele kindlustunde kasutada liidus reisides internetiühendust ning toimima aja jooksul katalüsaatorina hindade ja muude tingimuste ühtlustumisele liidus. (7) Käesolev määrus peaks seega täiendama olemasolevat liidu reguleerivat raamistikku (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/19/EÜ,[14] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/20/EÜ,[15] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/21/EÜ,[16] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/22/EÜ,[17] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/58/EÜ,[18] komisjoni direktiiv 2002/77/EÜ,[19] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1211/2009,[20] Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 531/2012[21] ja Euroopa Parlamendi otsus nr 243/2012/EL[22]) ning kooskõlas ELi õigusega vastu võetud kehtivaid siseriiklikke õigusakte, sätestades nii elektroonilise side pakkujate kui ka lõppkasutajate õigused ja kohustused ning muutes sellest tulenevalt olemasolevaid direktiive ja määrust (EL) nr 531/2012, eesmärgiga tagada suurem ühtsus ja teha teatavaid sisulisi muudatusi, mis on kooskõlas konkurentsivõimelisema ühtse turuga. (8) Käesolevas määruses ette nähtud meetmed on kooskõlas tehnoloogianeutraalsuse põhimõttega: nende meetmetega ei sunnita ega soodustata konkreetse tehnoloogia kasutamist. (9) Piiriülese elektroonilise side pakkumisel on halduskoormus endiselt suurem kui riigipiiridesse jääval teenuseosutamisel. Nimelt peavad piiriülesed teenusepakkujad teenuse pakkumisest endiselt teavitama ja maksma tasusid igas vastuvõtvas liikmesriigis. ELi ühtse loa omajatele peaks kehtima ühtne teavitussüsteem teenusepakkuja peamise tegevuskoha liikmesriigis (päritoluliikmesriigis), et vähendada piiriüleste operaatorite halduskoormust. ELi ühtset luba tuleks kohaldada kõigi ettevõtjate suhtes, kes pakuvad või kavatsevad pakkuda elektroonilise side teenuseid ja võrke enam kui ühes liikmesriigis, tagades neile seeläbi õigused, mis on seotud vabadusega pakkuda elektroonilise side teenuseid ja võrke käesoleva määruse kohaselt kõigis liikmesriikides. ELi ühtne luba, milles määratakse kindlaks kõigis liikmesriikides päritoluliikmesriigi üldloa alusel teenuseid osutavate elektroonilise side operaatorite suhtes kehtiv õigusraamistik, peaks tagama elektroonilise side teenuste ja võrkude osutamise vabaduse tõhusa toimimise kogu liidus. (10) Elektroonilise side teenuste või võrkude pakkumine piiriüleselt võib toimuda mitmel viisil, sõltudes sellistest erinevatest teguritest nagu pakutava võrgu või teenuse liik, füüsilise infrastruktuuri vajalik suurus või abonentide arv eri liikmesriikides. Kavatsust pakkuda elektroonilise side teenuseid piiriüleselt või käitada elektroonilise side võrke enam kui ühes liikmesriigis saab tõendada sellise tegevuse kaudu nagu asjaomases liikmesriigis võrkudele juurdepääsu käsitlevate lepingute üle peetavad läbirääkimised või veebisaidi kaudu toimuv turundustegevus sihtliikmesriigi keeles. (11) Olenemata sellest, kuidas teenusepakkuja soovib piiriüleselt elektroonilise side võrke käitada või elektroonilise side teenuseid pakkuda, peaks Euroopa elektroonilise side ettevõtja suhtes kohaldatav reguleeriv kord olema neutraalne nende äriliste valikute suhtes, millest lähtuvalt korraldatakse ülesanded ja tegevus eri liikmesriikides. Äriühingu struktuurist sõltumata tuleks Euroopa elektroonilise side ettevõtja päritoluliikmesriigina käsitada seega liikmesriiki, kus tehakse elektroonilise side võrkude või teenuste pakkumist käsitlevad strateegilised otsused. (12) ELi ühtse loa aluseks peaks olema päritoluliikmesriigi üldluba. Selle suhtes ei tohiks kehtestada tingimusi, mida juba kohaldatakse muude olemasolevate siseriiklike õigusaktidega, mis ei puuduta konkreetselt elektroonilise side sektorit. Samuti peaksid käesoleva määruse ja määruse (EL) nr 531/2012 sätted kehtima Euroopa elektroonilise side ettevõtjate suhtes. (13) Enamik sektorile iseloomulikke tingimusi, näiteks need, mis on puudutavad võrkudele juurdepääsu või võrkude turvalisust ja terviklust või juurdepääsu hädaabiteenustele, on tihedalt seotud võrgu või teenuse pakkumise kohaga. Sellest tulenevalt võivad Euroopa elektroonilise side ettevõtja suhtes kehtida tingimused, mida kohaldatakse liikmesriigis, kus ta tegutseb, kui käesolevas määruses ei ole sätestatud teisiti. (14) Kui liikmesriik nõuab, et sektor panustaks universaalteenuse osutamise kohustuste rahastamisse ja riikide reguleerivate asutuste halduskulude katmisse, peaksid panuse jagunemisega seotud kriteeriumid ja menetlused olema proportsionaalsed ja mittediskrimineerivad Euroopa elektroonilise side ettevõtjate suhtes, nii et see ei takistaks piiriülest turule sisenemist, seda eelkõige uute ja väikeste ettevõtjate puhul. Üksiku ettevõtja panuse arvestamisel tuleks seega võtta arvesse maksja turuosa vastavalt asjaomases liikmesriigis realiseeritud käibele ning selle suhtes tuleks kohaldada miinimumkünnist. (15) On oluline tagada, et ühetaoliste asjaolude korral ei kohtleks eri liikmesriigid Euroopa elektroonilise side ettevõtjat diskrimineerivalt ning et ühtsel turul kohaldataks järjekindlaid reguleerimistavasid, eelkõige seoses meetmetega, mis kuuluvad direktiivi 2002/21/EÜ artiklite 15 või 16 või direktiivi 2002/19/EÜ artiklite 5 või 8 kohaldamisalasse. Euroopa elektroonilise side ettevõtjatel peaks seega olema õigus kõigi liikmesriikide poolsele võrdsele kohtlemisele objektiivselt samaväärsetes olukordades, et võimaldada mitme riigi territooriumit hõlmavat integreeritumat tegevust. Samuti tuleks sellistel juhtudel näha liidu tasandil ette konkreetsed menetlused direktiivi 2002/21/EÜ artikli 7 punktis a osutatud parandusmeetmeid käsitlevate otsuste eelnõude läbivaatamiseks, et vältida põhjendamatuid erinevusi eri liikmesriikides Euroopa elektroonilise side ettevõtjate suhtes kehtivate kohustuste osas. (16) Euroopa elektroonilise side ettevõtja päritoluliikmesriigi ja mis tahes vastuvõtva riigi vahel tuleks ära jagada regulatiivne ja järelevalvealane pädevus, eesmärgiga vähendada tõkkeid turule sisenemisel, tagades samal ajal, et asjaomased ettevõtjad jõustavad elektroonilise side teenuste ja võrkude osutamiseks kehtivaid tingimusi nõuetekohaselt. Ehkki kõigil riikide reguleerivatel asutustel peaks olema kohustus jälgida oma territooriumil kehtivate tingimuste täitmist vastavalt liidu õigusele, sealhulgas sanktsioonide ja ajutiste meetmete kaudu, siis peaks üksnes päritoluliikmesriigi reguleerival asutusel olema õigus peatada või tühistada Euroopa elektroonilise side ettevõtja õigused pakkuda elektroonilise side võrke ja teenuseid kõikjal liidus või mõnes selle osas. (17) Raadiospekter on avalik hüve ning liidu mobiil-, traadita lairiba- ja satelliitside siseturu jaoks tähtis ressurss. Traadita lairibaside arendamisega panustatakse digitaalarengu tegevuskava rakendamisse ning eelkõige eesmärki tagada aastaks 2020 kõigile liidu kodanikele juurdepääs lairibaühendusele kiirusega vähemalt 30 Mbit/s ning pakkuda liidus suurima võimaliku kiiruse ja läbilaskevõimega lairibaühendust. Vaatamata sellele on liit jäänud uusima põlvkonna traadita lairibatehnoloogia kasutuselevõtu ja leviku vallas maha maailma teistest olulistest piirkondadest (Põhja-Ameerika, Aafrika ja osa Aasiast) , kuigi see on vajalik nimetatud poliitiliste eesmärkide saavutamiseks. Lubade andmise ja traadita lairibaside jaoks 800 MHz sagedusala kättesaadavaks tegemise protsessi killustatus, kus üle poole liikmesriikidest soovivad enda suhtes erandi tegemist või ei suuda muul viisil kinni pidada raadiospektripoliitika programmi käsitlevas Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuses 243/2012[23] seatud tähtajast, annab märku kiire tegutsemise vajadusest isegi praeguse raadiospektripoliitika programmi tähtaja raames. Liidu meetmed traadita lairibasideks kasutatava raadiospektri kättesaadavust ja kasutamise tõhusust käsitlevate tingimuste ühtlustamiseks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusele 676/2002/EÜ[24] ei ole olnud piisavad sellele probleemile lahenduse leidmiseks. (18) Erinevate riiklike poliitikameetmete rakendamine tekitab siseturu ebaühtlust ja killustatust, mis takistab kogu liitu hõlmavate teenuste kasutuselevõttu ja traadita lairibaside siseturu lõpuleviimist. Eelkõige võib see luua ebavõrdsed tingimused juurdepääsuks sellistele teenustele, takistada konkurentsi eri liikmesriikides asutatud ettevõtete vahel, pärssida investeerimist uuematesse võrkudesse ja tehnoloogiasse ning innovaatiliste teenuste tekkimist, jättes kodanikud ja ettevõtjad seega ilma kõikjal kättesaadavatest integreeritud kvaliteetsetest teenustest ning traadita lairibaühenduse pakkujad ilma võimalusest suurendada tõhusust tänu integreeritumatele laiaulatuslikele toimingutele. Seetõttu peaks raadiospektri eraldamise teatavaid aspekte käsitlevad liidu tasandi meetmed toetama traadita lairibaside täiustatud teenuste ulatuslikku integreeritud levikut kogu liidus. Samal ajal peaks liikmesriikidel säilima õigus võtta meetmeid raadiospektri korraldamiseks avaliku korra, julgeoleku ja kaitse eesmärkidel. (19) Elektroonilise side teenuste ettevõtjad, sealhulgas mobiilsideoperaatorid või nende konsortsiumid, peaksid ühiselt suutma seda, et suurem osa liidu territooriumist oleks lõppkasutajate pikaajalise kasu nimel kaetud tõhusate ja taskukohaste hindadega teenustega, ning seepärast saama kasutada raadiospektrit ühtlustatud sagedusaladel mitmes liikmesriigis samade tingimuste, menetluste, kulude, ajastuse ja kestuse alusel ning koos täiendavate raadiospektripakettidega, näiteks kombineerides madalamaid ja kõrgemaid sagedusalasid, et katta tihedalt ja vähem tihedalt asustatud alasid. Paremat koordineerimist ja suuremat järjepidevust soodustavad algatused edendaksid ka võrkude investeerimiskeskkonna prognoositavust. Seda prognoositavust edendaksid oluliselt ka raadiospektriga seotud kasutusõiguste pikaajalist kestust soosivad selged poliitikameetmed (ilma et seejuures piirataks nende õiguste tähtajatust mõnedes liikmesriikides), ning ühtlasi oleks see seotud sellise raadiospektri osalise või täieliku üleandmise, rentimise või ühikasutus selgete tingimustega, mille suhtes kehtib individuaalne kasutusõigus. (20) Parandada tuleks raadiospektri kasutusõiguste koordineerimist ja järjepidevust, vähemalt nende sagedusalade puhul, mis on ühtlustatud traadita paikse, teisaldatava ja mobiilse lairibaside jaoks. See hõlmab Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu (ITU) tasandil kindlaksmääratud sagedusalasid rahvusvahelise mobiilside (International Mobile Telecommunications ehk IMT) täiustatud süsteemide jaoks, samuti raadio-kohtvõrkude (RLAN) jaoks kasutatavaid sagedusalasid, näiteks 2,4 GHz ja 5 GHz. Samuti peaks see laienema sagedusaladele, mida võib ühtlustada tulevikus traadita lairibaside jaoks, nagu seda on kavandatud raadiospektripoliitika programmi artikli 3 punktis b ja raadiospektripoliitika töörühma 13. juuli 2013. aasta arvamuses, milles käsitletakse Euroopa ees seisvate probleemide lahendamist seoses traadita lairibaühenduse kasvava raadiospektrivajadusega, lähitulevikus näiteks sagedusalad 700 MHz, 1,5 GHz ja 3,8–4,2 GHz. (21) Eri riikide raadiospektri eraldamise menetluste järjepidevust soodustaksid senisest selgemad sätted, mis käsitlevad loa andmise menetluste ajastusega seotud kriteeriume; kasutusõiguste kestust, tasusid ja makseviise; läbilaskevõime ja leviga seotud kohustusi; selliste raadiosagedusalade ja sagedusvahemike kindlaksmääramist, mille suhtes kohaldatakse loa andmise menetlust; objektiivsed künnisnõuded tõhusa konkurentsi edendamiseks; kasutusõigustega kauplemise tingimused, sealhulgas ühiskasutuse tingimused. (22) Rahalise koormuse piiramine vastavalt sellele, mida on vaja raadiospektri optimaalseks haldamiseks, hoides tasakaalu viivitamata makstavate ja perioodiliste tasude vahel, julgustaks investeeringuid infrastruktuuri ja tehnoloogia kasutuselvõttu ning võimaldaks suunata sellest tuleneda võivad kulueelised lõppkasutajatele. (23) Raadiospektri sünkroonsem eraldamine ja sellest tulenev traadita lairibaühenduse kasutuselevõtt kõikjal liidus peaks toetama mastaabisäästu sellistes seonduvates tööstusharudes, kes tegelevad võrgu- ja lõppseadmetega. Need tööstusharud võiksid omakorda võtta senisest enam arvesse liidu algatusi ja poliitikameetmeid seoses raadiospektri kasutamisega. Sellest tulenevalt tuleks kehtestada sagedusalade jaotamise ajakavade ühtlustamise menetlus ja määrata kindlaks nende kasutusõiguste minimaalne või ühesugune kestus. (24) Muude peamiste sisuliste tingimuste puhul, mida võib siduda traadita lairibaühenduseks kasutatava raadiospektri kasutusõigustega, soodustaks koordineerimismehhanismi sisseseadmine seda, et eri liikmesriigid kohaldavad ühtmoodi käesolevas määruses sätestatud reguleerivaid põhimõtteid ja kriteeriume. Koordineerimismehhanismi abil oleks komisjonil ja teiste liikmesriikide pädevatel asutustel võimalus teha asjaomase liikmesriigi kasutusõiguste andmise kohta eelnevalt märkusi ning teiselt poolt oleks komisjonil võimalus liikmesriikide seisukohti arvestades tõkestada ettepaneku rakendamine, kui tundub, et see ei ole liidu õigusega kooskõlas. (25) Arvestades traadita lairibaühenduse spektrivajaduse tohutut kasvu, tuleks edendada tõhusat spektrikasutust võimaldavaid lahendusi alternatiivseks juurdepääsuks traadita lairibaühendusele. See hõlmab väikese võimsuse ja tööraadiusega traadita juurdepääsusüsteeme, näiteks nn raadio-kohtvõrke (RLAN, tuntud ka kui wifi), samuti väikese võimsuse ja levialaga juurdepääsupunktide kärgvõrgud (nn femto-, piko- või metrokärjed). (26) Sellised täiendavad traadita juurdepääsusüsteemid nagu RLAN, eelkõige üldsusele juurdepääsetavad RLAN-pääsupunktid, võimaldavad lõppkasutajatel üha enam juurdepääsu internetile ning võimaldavad mobiilsideoperaatoritel mobiilse andmeliikluse mujale suunamist ühtlustatud raadiospektriressursside kaudu, ilma et selleks oleks vaja raadiospektri individuaalset luba või kasutusõigust. (27) Praegu kasutavad enamikku RLAN-pääsupunkte erakasutajad oma lairiba püsiühenduse kohaliku traadita laiendusena. Kui lõppkasutajad soovivad oma internetilepingu piires jagada oma RLAN-võrku teistega, peaks selliste pääsupunktide arvukus eelkõige tihedalt asustatud piirkondades maksimeerima traadita andmeside läbilaskevõimet raadiospektri taaskasutamise kaudu ja looma teistele lõppkasutajatele kättesaadava kulutõhusa traadita lairibaühenduse täiendava infrastruktuuri. Seega tuleks kõrvaldada või ära hoida tarbetud piirangud, mis takistavad lõppkasutajatel oma RLAN-pääsupunktide jagamist teiste lõppkasutajatega või sellistesse pääsupunktidesse ühendumist. (28) Samuti tuleks kaotada RLAN-pääsupunktide kasutuselevõtu ja omavahelise sidumise tarbetud piirangud. Riigiasutused või avalike teenuste pakkujad kasutavad oma tööruumides üha rohkem RLAN-pääsupunkte nii enda tarbeks (näiteks töötajatele mõeldud kasutamiseks) kui ka selleks, et hõlbustada kodanike jaoks kohapeal kulutõhusat juurdepääsu e-valitsuse teenustele ning toetada arukate avalike teenuste osutamist reaalajas saadava teabega, näiteks ühistranspordi või liikluse korraldamise kohta. Samuti võiksid riigiasutused võimaldada kodanikele üldiselt juurdepääsu sellistele juurdepääsupunktidele neis tööruumides elanikkonnale pakutavate teenuste tugiteenusena ning nad peaksid seda saama teha kooskõlas konkurentsi- ja riigihankeeeskirjadega. Elektroonilise side võrkudele kohaliku juurdepääsu võimaldamine eraomandi sees või ümbruses või piiratud juurdepääsuga avalikul alal muu teenuse tugiteenusena, mis ei sõltu sellest juurdepääsust, näiteks RLAN-levialad (hotspots), mis on tehtud muu äritegevuse klientidele või avalikkusele kättesaadavaks kõnealusel alal, ei tohiks tähendada, et sellis juurdepääsu pakkujat käsitatakse elektroonilist sidet pakkuva ettevõtjana. (29) Väikese võimsuse ja leivalaga traadita pääsupunktid on kodustele wifi ruuteritele sarnanevad väga väiksed ja silmatorkamatud seadmed, mille tehnilised näitajad tuleks kindlaks määrata liidu tasandil, et need saaks kasutusele võtta ja neid kasutada erinevates kohalikes oludes üldloa alusel, ilma põhjendamatute piiranguteta, mis võivad olla seotud individuaalsete ehituslubade või muude lubadega. Nende meetmete proportsionaalsus, millega täpsustatakse sellise kasutuse suhtes üldloa andmist võimaldavad tehnilised näitajad, tuleks tagada oluliselt piiravamate näitajatega kui seda on liidu meetmetes sellistele parameetritele nagu väljundvõimsus sätestatud maksimaalsed piirmäärad. (30) Liikmesriikidel tuleks tagada, et raadiospektri haldamine riiklikul tasandil ei takista teisi liikmesriike kasutamast raadiospektrit, millele neil on õigus, või täitmast kohustusi, mis on seotud sagedusaladega, mille kasutamine on liidu tasandil ühtlustatud. Raadiospektripoliitika töörühma käimasolevatele tegevusele tuginedes on vaja luua koordineerimismehhanism, mille abil tagada, et igal liikmesriigil on võrdne juurdepääs raadiospektrile ning et koordineerimise tulemused on järjepidevad ja jõustatavad. (31) Liidu reguleeriva raamistiku rakendamisest saadud kogemused näitavad, et kehtivad sätted, mis eeldavad reguleerivate meetmete järjepidevat kohaldamist, ja eesmärk panustada siseturu väljakujundamisse, ei ole loonud piisavaid stiimuleid, et juurdepääsutooteid loodaks harmoneeritud standardite ja ühtlustatud protsesside alusel, seda eelkõige püsivõrkude puhul. Eri liikmesriikides tegutsedes on ettevõtjatel raske leida sobiva kvaliteedi ja võrkude ja teenuste koostalitlusvõimega juurdepääsusisendeid, ning juhul, kui need on olemas, on nende tehnilised omadused erinevad. See suurendab kulusid ja on takistuseks teenuste piiriülesele osutamisele. (32) Elektroonilise side ühtse turu integreerimine kiireneks raamistiku loomisega, milles määratakse kindlaks teatavad olulised Euroopa virtuaalsed tooted, mis on eriti olulised selleks, et elektroonilise side teenuste ettevõtjad saaksid pakkuda piiriüleseid teenuseid ning töötada välja kogu liitu hõlmava strateegia üha enam andmeedastusel põhinevas keskkonnas, toetudes võtmeparameetritele ja miinimumnäitajatele. (33) Tuleks täpsustada neid operatiivseid vajadusi, mida täidavad erinevad virtuaalsed tooted. Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu tooted peaksid olema kättesaadavad juhtudel, mil märkimisväärse turujõuga operaatorid on kohustatud raamdirektiivi ja juurdepääsu käsitleva direktiivi kohaselt pakkuma reguleeritud tingimustel juurdepääsu oma võrgu konkreetses pääsupunktis. Esiteks tuleks lihtsustada tõhusat piiriülest turule sisenemist lihtsustada ühtlustatud toodetega, mis võimaldavad teenuste piiriülestel pakkujatel alustada oma lõppklientidele teenuste pakkumist viivitamata ning prognoositava ja piisava kvaliteediga, sealhulgas teenused äriklientidele, kellel on tegevuskohad eri liikmesriikides, kui see osutub turuanalüüsi kohaselt vajalikuks ja proportsionaalseks. Need ühtlustatud tooted peaksid olema kättesaadavad piisava aja jooksul, et võimaldada juurdepääsu taotlejatel ja pakkujatel kavandada keskmise pikkusega ja pikaajalisi investeeringuid. (34) Teiseks on keerukamad virtuaalse juurdepääsu tooted, mis nõuavad juurdepääsutaotlejatelt suuremaid investeeringuid ning võimaldavad tänu kohalikul tasandil pakutavale juurdepääsule rohkem kontrolli- ja diferentseerimisvõimalusi, olulise tähtsusega, et luua vajalikud tingimused jätkusuutlikuks konkurentsiks kogusiseturul. Seega tuleks piiriülese investeerimise soodustamiseks ühtlustada ka sellised järgmise põlvkonna võrkude võtmetähtsusega hulgimüügitasandi juurdepääsu tooted. Sellised virtuaalse lairibajuurdepääsu tooted tuleks välja töötada nii, et nende funktsioonid oleksid samaväärsed nagu füüsilisel eraldamisel, eesmärgiga laiendada valikut hulgimüügitasandi võimalikest parandusmeetmetest, mida esitada läbivaatamiseks riikide reguleerivatele asutustele direktiivi 2002/19/EÜ kohase proportsionaalsuse hindamise raames. (35) Kolmandaks tuleb ühtlustada ka täiustatud liidesega püsiliinide lõppsegmentide jaoks kasutatav hulgimüügitasandi juurdepääsutoode, et võimaldada eluliselt tähtsate ühenduvusteenuste piiriülest pakkumist kõige nõudlikumatele äriklientidele. (36) IP-protokollil põhinevate ühenduvust võimaldavate toodete puudumine selliste eri liiki ja tagatud teenusekvaliteediga teenuste osutamiseks, mis võimaldavad võrgudomeenideülest ja võrgupiire ületavat teabevahetust nii liikmesriikide sees kui ka nende vahel, takistab täielikult internetiprotokollil põhinevatele võrkudele järkjärgulise ülemineku kontekstis selliste rakenduste arendamist, mis sõltuvad juurdepääsust teistele võrkudele, pärssides seeläbi tehnoloogilisi uuendusi. Lisaks sellele takistab kõnealune olukord selliste tõhususega kaasnevate võimaluste laiemat levimist, mis on seotud IP-põhiste võrkude ja tagatud teenusekvaliteediga ühenduvust võimaldavate toodete haldamise ja pakkumisega (eelkõige suurem turvalisus, usaldusväärsus ja paindlikkus, kulutõhusus ja ressursside kiirem jagamine), millest saavad kasu võrguoperaatorid, teenusepakkujad ja lõppkasutajad. Seega on vaja ühtlustatud lähenemisviisi nende toodete väljatöötamisele ja kättesaadavaks tegemisele mõistlikel tingimustel, mis hõlmavad vajaduse korral toodete ristpakkumise võimalust asjaomaste elektroonilise side ettevõtjate poolt. (37) Käesoleva määrusega loodavaid Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu tooteid tuleks arvesse võtta riikide reguleerivate asutuste hinnangus, kui uuritakse, millised on kõige sobivamad parandusmeetmed seoses juurdepääsuga märkimisväärset turujõudu omavate ettevõtjate võrkudele, vältides samas hulgimüügitasandi juurdepääsutoodete tarbetu dubleerimisega kaasnevat ülereguleerimist, olenemata sellest, kas sellised tooted on kehtestatud kooskõlas turuanalüüsiga või muudel tingimustel. Eelkõige ei tohiks Euroopa virtuaalse juurdepääsu toodete kasutuselevõtmisega kaasneda konkreetsele operaatorile kohustuseks tehtud reguleeritud juurdepääsutoodete arvu suurenemine. Samuti ei tohiks asjaolu, et riikide reguleerivad asutused peavad hakkama käesoleva määruse vastuvõtmise järel hindama seda, kas seniste hulgimüügitasandi juurdepääsu parandusmeetmete asemel tuleks kehtestada Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu toote pakkumise kohustus, ning seda, kas Euroopa virtuaalse lairibajuurdepääsu toote kehtestamine on tulevaste turuanalüüside kontekstis ja märkimisväärse turujõu olemasolu korral asjakohane, mõjutada riikide reguleerivate asutuste vastutust selgitada välja kõige asjakohasemad ja proportsionaalsemad parandusmeetmed tuvastatud konkurentsiprobleemi lahendamiseks vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artiklile 16. (38) Regulatiivse prognoositavuse huvides tuleks õigusloomes arvestada ka kehtiva õigusraamistiku kohase areneva otsustamistava põhielemente, mis mõjutavad tingimusi, mille alusel tehakse hulgimüügitasandi juurdepääsu tooted, sealhulgas Euroopa lairibajuurdepääsu virtuaalsed tooted, kättesaadavaks järgmise põlvkonna juurdepääsuvõrkudele. Need elemendid peaksid hõlmama sätteid, milles hulgimüügitasandi juurdepääsuturgude analüüsi seisukohast ja eelkõige silmas pidades võimalikku vajadust kehtestada hinnakontroll juurdepääsul järgmise põlvkonna võrkudele, võetakse arvesse seoseid püsi- ja traadita alternatiivsetest infrastruktuuridest tulenevate konkurentsipiirangute, mittediskrimineerivat juurdepääsu käsitlevate tõhusate tagatiste ning jaemüügi tasandi hindade, valikuvõimaluste ja kvaliteedi osas esineva konkurentsi vahel. See viimane määrab lõppkokkuvõttes ära lõppkasutajatele tagatava kasu. Näiteks võivad riikide reguleerivad asutused direktiivi 2002/21/EÜ artikli 16 kohaselt läbiviidava juhtumipõhise hindamise puhul ja ilma, et see piiraks märkimisväärse turujõu hindamist, olla seisukohal, et kahe järgmise põlvkonna püsivõrgu olemasolu korral on turutingimused piisavalt konkurentsipõhised selleks, et võrke uuendataks ja liigutaks ülikiirete teenuste pakkumise suunas. See on jaeturu tasandi konkurentsi seisukohast oluline parameeter. (39) Konkurentsi tihenemine ühtsel turul peaks aja jooksul kaasa tooma turuanalüüsil põhineva sektoripõhise reguleerimise vähenemise. Ühtse turu lõpuleviimine peaks soodustama tõhusat konkurentsi asjaomastel turgudel ning konkurentsiõiguse järeljõustamist peetakse üha enam piisavaks vahendiks, et tagada turu toimimine. Selleks et tagada õiguslik selgus ja regulatiivsete lähenemisviiside prognoositavus kõigis liikmesriikides, tuleks ette näha selged ja siduvad kriteeriumid, mille alusel hinnata, kas eelneval reguleerimisel põhinevad kohustused on konkreetsel turul endiselt õigustatud, pidades silmas kitsaskohtade säilimist ja konkurentsialaseid väljavaateid, eelkõige infrastruktuuripõhist konkurentsi, ning jaemüügi tasandi konkurentsi selliste näitajate puhul nagu hind, valik ja kvaliteet, mis on lõppkokkuvõttes lõppkasutajate ja ELi majanduse üldise konkurentsivõime seisukohast kõige olulisemad. See kaalutlus peaks olema aluseks nende turgude nimekirja järgmisteks läbivaatamisteks, mille puhul võidakse kohaldada eelnevat reguleerimist, ja aitama riikide reguleerivatel asutustel koondada jõupingutused valdkondadele, kus konkurents ei ole veel tõhus, ja tegema seda ühtsel viisil. Elektroonilise side tõeliselt ühtse turu loomine võib mõjutada ka turgude geograafilist ulatust nii konkurentsipõhimõtete alusel tehtava sektoripõhise reguleerimise kui ka konkurentsiõiguse kui sellise rakendamise seisukohast. (40) Lõppkasutajate kaitse sektoripõhiste eeskirjade erinev rakendamine riikide tasandil loob olulisi tõkkeid ühtsel digitaalsel turul. Eelkõige tähendab see nõuete järgimise suuremaid kulusid nende üldsusele elektroonilist sidet pakkuvate ettevõtjate jaoks, kes soovivad pakkuda teenuseid eri liikmesriikides. Lisaks sellele vähendavad turu killustatus ja kindlusetus seoses eri liikmesriikides tagatud kaitse tasemega lõppkasutajate usaldust, mis paneb neid loobuma elektroonilise side teenuste ostmisest välismaal. Et saavutada liidu eesmärk kaotada siseturu toimimist takistavad tõkked, tuleb asendada riikide tasandil kehtivad erinevad õigusmeetmed ühtse ja täielikult ühtlustatud sektoripõhiste eeskirjade kogumiga, millega tagatakse lõppkasutajale kaitse kõrge ja ühtne tase. Õigussätete täielik ühtlustamine ei tohiks takistada üldsusele elektroonilist sidetpakkuvaid ettevõtjaid pakkumast lõppkasutajatele selliseid lepinguid, mis näevad ette kõnealusest tasemest kõrgema kaitstuse taseme. (41) Arvestades, et käesoleva määrusega ühtlustatakse vaid teatavad sektoripõhised eeskirjad, ei tohiks määrus piirata liidu õigusaktide ja neid rakendavate siseriiklike õigusaktidega kehtestatud üldiste tarbijakaitse eeskirjade kohaldamist. (42) Kui käesoleva määruse peatükkide 4 ja 5 sätetes viidatakse lõppkasutajatele, ei tuleks neid sätteid kohaldada ainult tarbijate, vaid ka muude lõppkasutajate rühmade, peamiselt mikroettevõtjate suhtes. Muud lõppkasutajad kui tarbijad peaksid individuaalse taotluse korral saama eraldi lepingu sõlmimise alusel teha erandi teatavatest sätetest. (43) Elektroonilise side ühtse turu lõpuleviimine eeldab ka nende tõkete kõrvaldamist, mis takistavad lõppkasutajate juurdepääsu elektroonilise side teenustele kogu liidus. Seetõttu ei tohiks riigiasutused luua ega säilitada tõkkeid selliste teenuste piiriülesele ostmisele. Üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad ei tohiks keelata ega piirata lõppkasutajate juurdepääsu või neid diskrimineerida kodakondsuse või elukohaliikmesriigi alusel. Sellest hoolimata peaks olema võimalik kehtestada eristusi, mis põhinevad objektiivselt põhjendatud erinevustel hinna, riskide ja selliste turutingimuste osas nagu muutused nõudluses ja konkurentide tariifid. (44) Nii püsi- kui ka mobiilsides on endiselt olulised hinnaerinevused riigisiseste ning teises liikmesriigis lõppevate kõnede ja lühisõnumite vahel. Kuigi riikide, operaatorite ja tariifipakettide ning mobiil- ja püsisideteenuste vahel on olulisi erinevusi, avaldab see siiski mõju haavatavamatele kliendirühmadele ning takistab sujuvat sidet liidus hoolimata sellest, et kõnede lõpetamise tasud on väga oluliselt langenud ja on toimunud nende absoluutväärtuse ühtlustumine eri liikmesriikides, ning sellest, et transiiditurgude hinnad on väga madalad. Samuti peaks üleminek täielikult internetiprotokollil põhinevale elektroonilise side keskkonnale tooma varem või hiljem kaasa kulude täiendava vähenemise. Sellest tulenevalt tuleks objektiivsete kriteeriumide alusel põhjendada mis tahes märkimisväärset erinevust riigisisese püsivõrgu kaugside (st igasugune side peale selle, mis toimub riigi numeratsiooniplaanis ühe suunakoodiga identifitseeritava geograafilise ala piires) ja teises liikmesriigis lõppeva püsivõrgu side jaehindade vahel. Rahvusvaheliste mobiilsideteenuste jaehinnad ei tohiks ületada reguleeritud rändluskõnedele ja lühisõnumitele määruses (EL) nr 531/2012 kehtestatud kõneteenuste ja lühisõnumi eurotariife, välja arvatud objektiivsete kriteeriumidega põhjendatud juhtudel. Sellised kriteeriumid võivad hõlmata lisakulusid ning nendega seotud mõistlikku marginaali. Muude objektiivsete tegurite hulgas võivad olla hinnaelastsusega seotud erinevused ja asjaolu, et kõigile lõppkasutajatele on hõlpsasti kättesaadavad muud tariifid, mida pakuvad üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad, kes pakuvad liidus piiriüleseid sideteenuseid väikeste lisatasudega või lisatasudeta, või samaväärsete funktsioonidega infoühiskonna teenuseid pakkuvad ettevõtjad, tingimusel et selliste alternatiivsete teenuste pakkujad teavitavad lõppkasutajaid aktiivselt neist võimalustest. (45) Internet on viimaste aastakümnete jooksul arenenud innovatsiooni edendavaks avatud platvormiks, millele on lõppkasutajatel, sisu ja rakenduste ning internetiühenduse teenuste pakkujatel kerge juurde pääseda. Praeguse regulatiivse raamistiku eesmärk on edendada lõppkasutajate võimet pääseda juurde ja levitada teavet või kasutada rakendusi ja teenuseid vastavalt oma valikutele. Elektroonilise side Euroopa reguleerivate asutuste ühendatud ameti (BEREC) 2012. aasta mais avaldatud andmeedastuse haldamise viise käsitlevast aruandest ning 2012. aasta detsembris avaldatud ja Tervise- ja Tarbijaküsimuste Rakendusameti tellitud uuringust (internetiühenduse turu toimimise ja internetiühenduse pakkumise kohta tarbija seisukohast) selgus hiljuti siiski, et märkimisväärne hulk lõppkasutajatest kannatab selliste andmeedastuse haldamistavade all, millega blokeeritakse või aeglustatakse konkreetseid rakendusi. Selliseid suundumusi arvestades on vaja liidu tasandil selgeid eeskirju, et säilitada avatud internet ning vältida ühtse turu killustamist, mida põhjustavad liikmesriikide individuaalsed meetmed. (46) Lõppkasutajate vabaduse puhul pääseda juurde teabele ja seaduslikule sisule ja seda levitada ning kasutada rakendusi ja teenuseid vastavalt oma valikule tuleb järgida liidu õigust ja sellega kooskõlas olevaid riiklikke õigusakte. Käesolevas määruses määratakse kindlaks selle vabaduse võimalikud piirangud, mida üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad võivad kohaldada, aga see ei piira liidu muid õigusakte, sealhulgas autoriõigust ja direktiivi 2000/31/EÜ. (47) Avatud interneti kontekstis ei tohiks üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad lepingus kokku lepitud internetiühenduse teenuste andmemahtude ja kiiruste piirangute piires blokeerida, aeglustada, halvendada ega diskrimineerida konkreetset sisu, rakendusi või teenuseid või nende konkreetseid kategooriaid, välja arvatud piiratud arvu mõistlike andmeliikluse haldamise meetmete puhul. Sellised meetmed peaksid olema läbipaistvad, proportsionaalsed ja mittediskrimineerivad. Mõisliku andmeliikluse haldamise alla kuulub raskete kuritegude ärahoidmine või takistamine, sealhulgas teenusepakkujate vabatahtlikult võetavad meetmed, et takistada juurdepääsu lapspornole ja selle levitamist. Võrgu ülekoormuse tagajärgi minimeerivaid meetmeid tuleks pidada mõistlikuks tingimusel, et võrgu ülekoormus on ajutine või esineb erakorralistel asjaoludel. (48) Mahupõhiseid tariife tuleks pidada avatud interneti põhimõttega kokkusobivaks eeldusel, et lõppkasutajatel on võimalik valida oma tavapärasele andmekasutusele vastav tariif, lähtudes läbipaistvast teabest sellise valiku tingimuste ja tagajärgede kohta. Samal ajal peaksid sellised tariifid võimaldama üldsusele elektroonilist sidet pakkuvatel ettevõtjatel võrgu võimsust eeldatava andmemahuga paremini kohandada. On oluline, et enne andmemahu või andmeedastuskiiruse piiranguid ja kohaldatavaid tasusid käsitleva lepingu sõlmimist oleksid lõppkasutajad täielikult teadlikud sellest, et neil on pidevalt võimalus jälgida oma tarbimist ja soovi korral hõlpsasti suurendada kättesaadavat andmemahtu. (49) Lõppkasutajate seas on nõudlust ka selliste üldsusele elektroonilist sidet pakkuvate ettevõtjate või sisu, rakenduste või teenuste pakkujate teenuste ja rakenduste järele, mis eeldavad tagatud teenusekvaliteedi kõrgemat taset. Nende teenuste hulka võivad muu hulgas kuuluda IP ringhääling (IP-TV), videokonverentsid ja teatavad rakendused tervishoiu valdkonnas. Seega peaks lõppkasutajatel olema vabadus sõlmida üldsusele elektroonilist sidet pakkuvate ettevõtjatega või sisu, rakenduste või teenuste pakkujatega lepinguid parema teenusekvaliteediga eriteenuste osutamiseks. (50) Lisaks sellele on sisu, rakenduste ja teenuste pakkujate hulgas nõudlus selliste edastusteenuste pakkumise järele, mis põhinevad paindlikel kvaliteediparameetritel, sealhulgas madalama prioriteedi määramine andmeedastuse jaoks, mis ei ole kiireloomuline. On oluline, et sisu, rakenduste ja teenuste pakkujad saaksid leppida üldsusele elektroonilist sidet pakkuvate ettevõtjatega kokku paindlikus teenusekvaliteedis eriteenuste osutamiseks ning see võimalus osutub tõenäoliselt oluliseks selliste uute teenuste arendamisel nagu masinatevaheline teabevahetus (M2M). Ühtlasi peaksid sellised kokkulepped võimaldama üldsusele elektroonilist sidet pakkuvatel ettevõtjatel andmeedastust paremini tasakaalustada ja hoida ära võrgu ülekoormatust. Sisu, rakenduste ja teenuste pakkujad ning üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad peaksid seetõttu olema vabad sõlmima kokkuleppeid kindlaksmääratud teenusekvaliteediga eriteenuste pakkumiseks tingimusel, et need kokkulepped ei kahjusta oluliselt internetiühenduse teenuste üldist kvaliteeti. (51) Riikide reguleerivatel asutustel on oluline roll selle tagamisel, et lõppkasutajad saaksid kasutada seda vabadust juurdepääsuks avatud internetile. Selleks peaksid riikide reguleerivatel asutustel olema järelevalve- ja aruandekohustused ning nad peaksid tagama, et üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad järgiksid asjakohaseid norme ning et kvaliteetsed ja mittediskrimineerivad internetiühenduse teenused, mida eriteenused ei kahjusta, oleksid kättesaadavad. Hinnates internetiühenduse teenuse võimalikku üldist kahjustamist, peaksid riikide reguleerivad asutused võtma arvesse selliseid kvaliteediparameetreid nagu ajastus ja usaldusväärsusparameetrid (latentsusaeg, värin, paketikadu), võrgu ülekoormuse tase ja tagajärjed, tegeliku ja väljareklaamitud kiirus võrdlus, internetiühenduse teenuste ja eriteenuste tõhususe võrdlus ning lõppkasutajate hinnang kvaliteedile. Riikide reguleerivatel asutustel peaks olema õigus kehtestada kõikidele või üksikutele üldsusele elektroonilise side teenuste pakkujatele teenusekvaliteedi miinimumnõuded, kui see on vajalik, et vältida internetiühenduse teenuse kvaliteedi üldist kahjustamist või halvendamist. (52) Hindade, tariifide ja tingimuste läbipaistvuse ja võrreldavuse tagamise meetmed ja teenusekvaliteedi parameetrid, sealhulgas need, mis puudutavad konkreetselt internetiühenduse teenuste osutamist, peaksid suurendama lõppkasutajate võimalusi teha neile sobivaim teenusepakkuja valik ja seega saada konkurentsist võimalikult suurt kasu. (53) Enne kui lõppkasutaja teenuse ostab, tuleks teda osutatava teenuse hinnast ja liigist nõuetekohaselt teavitada. See teave tuleks samuti anda vahetult enne kõne ühendamist, kui teatavale numbrile või teenusele helistamisel kehtivad eraldi hinnatingimused, nagu tasuliste telefoniteenuste puhul, mille suhtes kohaldatakse sageli eritasusid. Kui selline kohustus on ebaproportsionaalne, võttes arvesse teenusepakkujale tariifide kohta teabe andmise kestust ja maksumust võrreldes keskmise kõne kestusega ja lõppkasutajale kaasnevate kulude riskiga, võib riigi reguleeriv asutus teha erandeid. Lõppkasutajat tuleks teavitada ka sellest, kas tasuta telefoninumbrite suhtes kohaldatakse lisatasusid. (54) Üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad peaksid lõppkasutajaid muu hulgas piisavalt teavitama oma teenustest ja tariifidest, teenusekvaliteedi parameetritest, hädaabiteenustele juurdepääsust ja selle võimalikest piirangutest ning puuetega tarbijatele suunatud teenuste ja toodete valikust. See teave tuleks anda selgel ja läbipaistval viisil ning see peaks olema kohandatud konkreetselt nendele liikmesriikidele, kus teenuseid osutatakse, ning igasuguste muutuste korral tuleks seda teavet ajakohastada. Eraldi läbiräägitavate pakkumiste puhul tuleks teenusepakkujad sellise teabe andmise kohustusest vabastada. (55) Tooteid ja teenuseid käsitleva võrreldava teabe kättesaadavus on väga oluline, et lõppkasutajad saaksid pakkumisi sõltumatult hinnata. Kogemus on näidanud, et usaldusväärse ja võrreldava teabe kättesaadavus suurendab lõppkasutajate usaldust teenuste kasutamise vastu ning nende tahet kasutada ära valikuvõimalused. (56) Lepingud on oluline vahend, millega tagada lõppkasutajatele teabe läbipaistvus ja õiguskindlus. Enne seda, kui lõppkasutaja ennast lepinguga seob, peaksid üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad andma talle selget ja arusaadavat teavet kõigi lepingu oluliste elementide kohta. Selline teave peaks olema kohustuslik ja seda ei tohiks muuta, välja arvatud juhul, kui lõppkasutaja ja teenusepakkuja selles omavahel kokku lepivad. Komisjon ja mitu riikide reguleerivat asutust leidsid hiljuti, et internetiühenduse teenuste väljareklaamitud kiiruse ja lõppkasutajatele tegelikult kättesaadava kiiruse vahel on suured erinevused. Üldsusele elektroonilist sidet pakkuvad ettevõtjad peaksid seetõttu enne lepingu sõlmimist teavitama lõppkasutajat kiirusest ja muudest teenusekvaliteedi parameetritest, mida nad suudavad lõppkasutaja põhiasukohas reaalselt tagada. (57) Seoses lõppseadmetega tuleks lepingutes täpsustada mis tahes piirangud, mille teenusepakkuja on seadmete kasutamisele kehtestanud, näiteks lukustatud SIM-kaardiga mobiilsidevahendid, ning lepingu ennetähtaegse lõpetamisega seotud tasud. Pärast lepingu kokkulepitud kestuse lõppu ei tohiks nõuda mingeid tasusid. (58) Arvešoki vältimiseks peaks lõppkasutajal olema võimalik määrata telefoni- ja internetiühenduse teenuste kasutamisega seotud tasude rahaline ülempiir. Seda võimalust peaks pakkuma tasuta koos asjakohase teatega, mida saab hiljem uuesti vaadata, kui kulud jõuavad kõnealuse ülempiiri lähedale. Ülempiiri saavutamise korral ei peaks lõppkasutajad enam teenust saama või neilt ei tuleks enam selle eest tasu nõuda, välja arvatud juhul, kui lõppkasutaja on sõnaselgelt soovinud, et talle osutataks jätkuvalt asjaomast teenust vastavalt teenusepakkujaga kokkulepitule. (59) Liikmesriikide kogemustest ning Tervise- ja Tarbijaküsimuste Rakendusameti tellitud hiljutisest uuringust selgub, et pikk lepinguperiood ja lepingu automaatne pikendamine takistavad märkimisväärselt teenusepakkuja vahetamist. Sellest tulenevalt on soovitav, et lõppkasutajatel oleks võimalik lõpetada leping ilma lisatasusid maksmata kuus kuud pärast selle sõlmimist. Sellisel juhul võidakse nõuda, et lõppkasutaja maksaks teenusepakkujale hüvitist subsideeritud lõppseadmete jääkväärtuse või pro rata temporis põhimõttel muude soodustuste eest. Automaatselt pikendatud lepingut peaks olema võimalik lõpetada ühekuulise etteteatamisajaga. (60) Üldsusele elektroonilist sidet pakkuva ettevõtja poolt lepingutingimustes lõppkasutaja kahjuks tehtud olulisi muudatusi, näiteks seoses tasude, tariifide, andmemahu või kiirusepiirangu, katvuse või isikuandmete töötlemisega, tuleks käsitada põhjusena, mis annab lõppkasutajale õiguse lõpetada leping ilma lisatasusid maksmata. (61) Teenuspaketid, mis sisaldavad elektroonilise side ja muid teenuseid, nagu lineaarsed ringhäälinguteenused, on muutunud üha levinumaks ja konkurentsi seisukohast väga oluliseks. Kui sellistesse pakettidesse kuuluvate teenuste suhtes kohaldatakse erinevaid lepingu lõpetamist ja teenusepakkuja vahetamist käsitlevaid lepingutingimusi, takistab see lõppkasutajal kogu teenusepaketti või selle osa konkureeriva pakkumise vastu välja vahetada. Seepärast tuleks käesoleva määruse sätteid, mis käsitlevad lepingu lõpetamist ja teenusepakkuja vahetamist, kohaldada kõigi selliste pakettide osade suhtes. (62) Konkurentsikeskkonna kõigi eeliste ärakasutamiseks peaks lõppkasutajal olema võimalik teha teadlikke otsuseid ning vahetada teenusepakkujat, kui see on nende huvides. Seepärast peaks lõppkasutajal olema võimalik vahetada teenusepakkujat ilma õiguslike, tehniliste või menetluslike takistusteta, sealhulgas lepingutingimuste ja -tasude osas. Numbri liikuvus on tarbijate valiku hõlbustamisel ja tulemusliku konkurentsi tagamisel põhiline toetav tegur. Seda tuleks teha ilma viivitusteta, nii et number aktiveeritaks ühe tööpäeva jooksul numbri teisaldamise lepingu sõlmimisest. Maksmata arvete tasumine ei tohiks olla numbri teisaldamise tingimuseks. (63) Ühtse kontaktpunkti loomise toetamiseks ja teenusepakkuja vahetamise lõppkasutajate jaoks sujuvaks muutmiseks peaks vahetusprotsessi juhtima üldsusele elektroonilist sidet pakkuv vastuvõttev ettevõtja. Üldsusele elektroonilist sidet pakkuv üleandev ettevõtja ei tohiks vahetusprotsessi pidurdada ega takistada. Tuleks kasutada võimalikult laialdaselt automatiseeritud protsesse ja tagada isikuandmete kaitse kõrge tase. Teenusepakkuja vahetamise kohta läbipaistva, täpse ja õigeaegse teabe kättesaadavus peaks suurendama lõppkasutajate usaldust vahetamise vastu ja ka nende tahet osaleda aktiivselt konkurentsiprotsessis. (64) Üldsusele elektroonilist sidet pakkuva üleandva ettevõtjaga sõlmitavad lepingud tuleks pärast teenusepakkuja vahetamist tühistada automaatselt, ilma et lõppkasutajad peaksid astuma lisasamme. Ettemakstud teenuste puhul tuleks ettemaksu kulutamata jääk teenusepakkujat vahetavale tarbijale tagasi maksta. (65) Lõppkasutajatele tuleks oluliste kontaktandmete, nagu e-posti aadressi vahetamisel tagada järjepidevus. Selleks ning tagamaks, et e-kirjavahetus kaotsi ei läheks, tuleks lõppkasutajatele anda võimalus kasutada tasuta e-posti edasisaatmise teenust, mida pakub üldsusele elektroonilist sidet pakkuv üleandev ettevõtja, juhul kui lõppkasutajal on üleandva ettevõtja antud e-posti aadress. (66) Pädevad siseriiklikud asutused võivad ette näha üldise numbrite teisaldamise ja teenusepakkuja vahetamise menetluse, võttes arvesse tehnika arengut ja vajadust tagada sujuv, tõhus ja tarbijasõbralik vahetusprotsess. Pädevad siseriiklikud asutused peaksid saama kehtestada proportsionaalseid meetmeid, et kaitsta lõppkasutajaid piisavalt kogu vahetusprotsessi jooksul, sealhulgas asjakohaseid sanktsioone, mis on vajalikud kuritarvituste ja viivituste riski minimeerimiseks ning selleks, et vältida olukorda, kus teenusepakkujat vahetatakse ilma lõppkasutaja nõusolekuta. Samuti peaks neil olema võimalik kehtestada sellistel juhtudel lõppkasutajate jaoks automaatse hüvitamise kord. (67) Riikide reguleerivatel asutustel peaks olema võimalik võtta tõhusaid meetmeid, et kontrollida ja tagada käesoleva määruse järgimist, sealhulgas peaks neil olema õigus kehtestada määruse rikkumise korral tõhusaid rahalisi või halduskaristusi. (68) Turu ja tehnika arengu arvessevõtmiseks tuleks komisjonile anda volitus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu õigusakte käesoleva määruse lisade kohandamiseks. On eriti tähtis, et komisjon korraldaks oma ettevalmistava töö käigus asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjakohaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule. (69) Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused seoses otsusega, mille kohaselt on liikmesriigid kohustatud kohandama oma kavu, et need vastaksid kasutusõiguste andmist ja nende tegelikku kasutamist käsitlevale ühisele ajakavale. (70) Rakendamisvolitusi, mis seonduvad raadiospektri ühtlustamise ja kasutamislubade koordineerimise, väikese levialaga traadita pääsupunktide omaduste, liikmesriikide vahelise raadiospektri eraldamist käsitleva koordineerimise, Euroopa virtuaalse juurdepääsu tooteid käsitlevate täpsemate tehniliste ja metodoloogiliste eeskirjade ning internetiühenduse teenuse kaitsmise, andmeedastuse mõistliku haldamise ja teenusekvaliteediga, tuleks teostada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 182/2011[25]. (71) Selleks et tagada käesoleva määruse kohase elektroonilise side ühtse turu lõpuleviimise eesmärgi ja selle saavutamiseks vajalike meetmete ning teatavate kehtivate õigusnormide vaheline järjepidevus ning võtta arvesse muutuva otsuste tegemise praktika keskseid aspekte, tuleks direktiive 2002/21/EÜ, 2002/20/EÜ ja 2002/22/EÜ ning määrust nr 531/2012 muuta. Selleks tuleks ette näha, et direktiivi 2002/21/EÜ ja sellega seotud direktiive loetakse koostoimes käesoleva määrusega, komisjonile antakse suuremad volitused, mille abil tagada Euroopa konsultatsioonimehhanismi kontekstis märkimisväärse turujõuga Euroopa elektroonilise side ettevõtjate suhtes kehtestatud parandusmeetmete ühtsus, ühtlustatakse kriteeriumid, mis on vastu võetud asjaomaste turgude kindlaksmääramise ja konkurentsivõime hindamiseks, kohandatakse direktiivis 2002/20/EÜ sätestatud teavitussüsteemi ELi ühtse loa kasutuselevõtu eesmärgil ning tunnistatakse kehtetuks direktiiviga 2002/22/EÜ ettenähtud lõppkasutajate õiguste minimaalset ühtlustamist käsitlevad sätted, mis osutuvad käesolevas määruses ettenähtud täieliku ühtlustamise tõttu tarbetuks. (72) Mobiilside turg on liidus endiselt killustatud, kuna ükski mobiiltelefonivõrk ei hõlma kõiki liikmesriike. Liidus reisivatele omamaistele klientidele mobiilsideteenuste pakkumiseks tuleb rändlusteenuse pakkujatel osta hulgimüügitasandi rändlusteenuseid külastatava liikmesriigi operaatoritelt. Sellised hulgimüügitasud takistavad oluliselt rändlusteenuste osutamist riigisisestele mobiilteenustele vastaval hinnatasemel. Nende tasude vähendamise soodustamiseks on vaja täiendavaid meetmeid. Selleks et hulgimüügitasandi kulusid arvesse võtta, tuleks rändlusteenust pakkuvate ettevõtjate vahel sõlmida kaubanduslikud või tehnilised lepingud, mille abil on võimalik võrgu leviala kõikjal liidus virtuaalselt laiendada. Asjakohaste stiimulite pakkumiseks tuleks kohandada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 531/2012[26] sätestatud regulatiivseid kohustusi. Kui rändlusteenuse pakkujad tagavad oma võrkude või kahe- või mitmepoolsete rändluslepingute kaudu, et kõigi nende klientide suhtes kohaldatakse liidus vaikimisi riigisisesel tariifitasemel rändlustariife, ei tohiks nende teenusepakkujate suhtes kohaldada riigisisestel teenusepakkujatel lasuvat kohustust võimaldada oma klientidele juurdepääsu kõne- ja lühisõnumiteenustele ning alternatiivse rändlusteenuse pakkuja osutatavale andmeside-rändlusteenusele, kohaldades juhul, kui selline juurdepääs on juba antud, üleminekuperioodi. (73) Kahe- või mitmepoolsete rändluslepingute abil võivad mobiilsideoperaatorid käsitleda oma riigisiseste klientide rändlust partnerite võrkudes enam-vähem võrdväärselt sellistele klientidele oma võrkudes teenuste pakkumisega, mis mõjutab kogu liitu katva virtuaalse võrgu raames kohaldatavaid jaemüügihindu. Selline hulgimüügitasandi süsteem võiks anda võimaluse arendada uusi rändlustooteid ning suurendada seeläbi valikuvõimalusi ja konkurentsi jaemüügitasandil. (74) Euroopa digitaalarengu tegevuskava ja määrusega nr 531/2012 seatakse poliitiline eesmärk, mille kohaselt peaksid erinevused rändlus- ja riigisiseste tariifide vahel olema nullilähedased. Tegelikkuses eeldab see seda, et tarbijatel, kes kuuluvad sellistesse kodumaise tarbimise üldistesse kategooriatesse, mis on kindlaks määratud osapoole erinevate riigisiseste jaemüügitasandi pakettide alusel, peaks olema liidus reisides võimalik julgelt jätkata oma tarbimisharjumusi lisakuludeta, nii nagu see toimuks päritoluriigis. Sellised üldised kategooriad võib kindlaks määrata kehtivate kaubandustavade alusel, näiteks eristades riigisisese jaemüügitasandi pakette selle alusel, kas tegemist on ettemaksu- või järelmaksuklientidega; üksnes GSM-pakettidega (st kõneteenus, lühisõnumiteenus); erinevatele tarbimismahtudele kohandatud pakettidega; äri- või eraklientidele suunatud pakettidega; jaemüügitasandi pakettidega, mille puhul makstakse iga tarbitud ühiku eest, või pakettidega, mille puhul pakutakse teatavat hulka ühikuid (näiteks kõneminut, andmeedastuse megabait) teatava summa eest, olenemata tegelikust tarbimisest. Liidu eri osades riigisisestel mobiilsideturgudel klientidele kättesaadavate jaetasandi tariifide ja pakettide puhul võetakse arvesse konkurentsivõimelise turuga seonduvaid erinevaid kasutajate nõudmisi. Paindlikkus, mis iseloomustab riigisisest turgu, peaks kajastuma ka liidusiseses rändluskeskkonnas. Siiski tuleks arvestada sellega, et kuna rändlusteenuse pakkujad vajavad eri liikmesriikide sõltumatute võrguoperaatorite hulgimüügisisendeid, võib see asjaolu endiselt õigustada mõistliku kasutusega seotud piirangute kehtestamist, kui sellise rändlusteenuse tarbimise suhtes kohaldatakse riigisiseseid tariife. (75) Ehkki rändlusteenuse pakkujatel tuleks kõigepealt ise hinnata kõne-, lühisõnumi- ja andmeside-rändlusteenuste mõistlikku mahtu, mille eest maksta riigisisest hinda erinevate jaepakettide raames, tuleks riikide reguleerivatel asutustel kontrollida, kuidas rändlusteenuse pakkujad kohaldavad kõnealuseid mõistliku kasutamise piire, ning tagada, et need määratakse lepingus üksikasjaliku arvulise teabega konkreetselt kindlaks kliendile selgetel ja arusaadavatel tingimustel. Seda tehes peaksid riikide reguleerivad asutused võtma täiel määral arvesse BERECi asjakohaseid suuniseid. BERECil tuleks oma juhistes teha kindlaks erinevad tarbimismudelid, tuginedes kõne-, andmeedastus- ja lühisõnumiteenuste kasutamise liidu tasandi suundumustele, ning prognoositav areng eelkõige seoses traadita võrkude kaudu toimuva andmekasutusega. (76) Kuna mobiilkõne lõpetamise tasud on kõikjal liidus viimastel aastatel märkimisväärselt langenud, peaks olema võimalik kaotada ka sissetulevate kõnede rändlustasud. (77) Selleks et tagada BERECi tegevuse stabiilsus ja strateegiline juhtroll, peaks BERECi reguleerivate asutuste nõukogu esindama täistööajaga esimees, kelle on reguleerivate asutuste nõukogu nimetatud ametisse teenete, oskuste, elektroonilise side turu osaliste ja turgude hea tundmise ning järelevalve ja reguleerimise valdkonnas asjakohase kogemuse alusel pärast avalikku valikumenetlust, mille on korraldanud ja mida haldab reguleerivate asutuste nõukogu, keda abistab komisjon. Et nimetada ametisse esimene reguleerivate asutuste nõukogu esimees, tuleks komisjonil muu hulgas koostada kandidaatide nimekiri, mis on koostatud kandidaatide teenete, oskuste, elektroonilise side turu osaliste ja turgude hea tundmise ning järelevalve ja reguleerimise valdkonna asjakohase kogemuse alusel. Järgmiste ametissenimetamiste jaoks tuleks käesoleva määruse kohaselt koostatavas aruandes läbi vaadata komisjonipoolse kandidaatide nimekirja koostamise vajadus. Seega peaks BERECi büroosse kuuluma reguleerivate asutuste nõukogu esimees, juhtkomitee ja haldusdirektor. (78) Seepärast tuleks direktiive 2002/20/EÜ, 2002/21/EÜ ja 2002/22/EÜ ning määrusi (EÜ) nr 1211/2009 ja (EL) nr 531/2012 vastavalt muuta. (79) Komisjon võib määruse (EÜ) nr 1211/2009 kohaselt alati BERECiga konsulteerida, kui see osutub vajalikuks käesoleva määruse sätete rakendamiseks. (80) Käesolevas määruses järgitakse põhiõigusi ning võetakse arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud õigusi ja põhimõtteid, eelkõige artiklit 8 (isikuandmete kaitse), artiklit 11 (sõna- ja teabevabadus), artiklit 16 (ettevõtlusvabadus) artiklit 21 (mittediskrimineerimine) ja artiklit 38 (tarbijakaitse). (81) Kuna liikmesriigid ei suuda piisaval määral saavutada käesoleva määruse eesmärki, milleks on elektroonilise side Euroopa ühtse turu lõpuleviimiseks vajalike reguleerivate põhimõtete ja üksikasjalike eeskirjade kehtestamine, ning nimetatud eesmärk on oma ulatuse ja mõju tõttu paremini saavutatav liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid vastavalt Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttele. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus selle eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale, ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE: I PEATÜKK Üldsätted Artikkel 1 – Eesmärk ja kohaldamisala 1. Käesolevas määruses kehtestatakse reguleerivad põhimõtted ja üksikasjalikud eeskirjad, mis on vajalikud Euroopa elektroonilise side ühtse turu lõpuleviimiseks. Sellel turul a) on elektroonilise side teenuste ja võrkude pakkujatel õigus, võimalus ja stiimul arendada, laiendada ja käitada oma võrke ning pakkuda teenuseid olenemata sellest, kus kõnealune teenusepakkuja asub või kus asuvad tema kliendid liidus; b) on kodanikel ja ettevõtjatel õigus ja võimalus pääseda juurde konkurentsivõimelistele, turvalistele ja usaldusväärsetele elektroonilise side teenustele, olenemata sellest, kus neid liidus osutatakse, ilma et seda takistaksid piiriülesed piirangud või põhjendamatud lisakulud. 2. Käesoleva määrusega kehtestatakse eelkõige reguleerivad põhimõtted, mille alusel kom