Väikese heakskiidetud muudatusega koonddokumendi avaldamine kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 53 lõike 2 teise lõiguga

(2021/C 125/04)

Euroopa Komisjon on kõnealuse väikese muudatuse heaks kiitnud kooskõlas komisjoni delegeeritud määruse (EL) nr 664/2014 (1) artikli 6 lõike 2 kolmanda lõiguga.

Väikese muudatuse heakskiitmise taotlusega saab tutvuda Euroopa Komisjoni andmebaasis eAmbrosia.

KOONDDOKUMENT

„TERNERA ASTURIANA“

ELi nr: PGI-ES-0182-AM01 – 4.8.2020

KPN ( ) KGT (X)

1. Nimetus

„Ternera Asturiana“

2. Liikmesriik või kolmas riik

Hispaania

3. Põllumajandustoote või toidu kirjeldus

3.1. Toote liik

Klass 1.1. Värske liha (ja rups)

3.2. Punktis 1 esitatud nimetusele vastava toote kirjeldus

Veiseliha, mis on saadud Asturiana de los Valles’ või Asturiana de la Montaña tõugu loomadelt või nende kahe tõu ristanditelt, kes on sündinud, kasvatatud ja nuumatud Astuuria autonoomses piirkonnas. Loomad võivad olla saadud ka eespool nimetatud tõugu puhtatõuliste isasloomade ristamisel emasloomadega, kes on geneetiliselt pärit nimetatud kahest Astuuria tõust, kuid kellel ei ole absoluutse puhtusega tõuomadusi ja kellel on teatavaid morfoloogilisi omadusi, mis ei vasta tõustandardile. Kaitstud geograafilise tähisega hõlmatud lehmad ja vasikad ei pea tingimata olema kantud kahe tõu ametlikesse tõuraamatutesse.

Tooted liigitatakse vastavalt looma tapavanusele järgmiselt:

— „Ternera“: alla 12 kuu vanused;

— „Añojo“: 12–18 kuu vanused.

Igas kategoorias eristatakse tooteid vastavalt Euroopa rümpade klassifitseerimise süsteemile järgmiselt:

— „culón“: lihakusklassi S või E kuuluvad rümbad, välja arvatud Asturiana de la Montaña tõugu loomad;

— „valles“: lihakusklassidesse U või R kuuluvad loomad, välja arvatud Asturiana de la Montaña tõugu loomad;

— „casín“: Asturiana de la Montaña tõugu loomad, kes kuuluvad R- või kõrgemasse lihakusklassi.

Nõuetele vastamiseks peavad rümbad kuuluma Euroopa eeskirjade kohaselt klassidesse S-E-U-R, mille puhul rasvasusklass on 2 või 3, välja arvatud klasside S ja E puhul, kus on lubatud rasvasusklass 1.

Liha peab olema ainult värske või jahutatud. Liha värvus peab jääma väärtuste „2“ (roosa) ja „4“ (punane) vahele. Liha peab olema niiske välimusega. Rasv peab olema valge kuni kreemja värvusega, ilma ladestusteta.

3.3. Sööt (üksnes loomse päritoluga toodete puhul) ja tooraine (üksnes töödeldud toodete puhul)

Loomi tuleb pidada ja sööta vastavalt Astuuria traditsioonilistele loomakasvatustavadele, mis põhinevad loodusvarade kasutamisel.

Nad peavad nisast imema vähemalt oma esimese viie elukuu jooksul. Nuumsööt peab olema looduslik ja traditsiooniline ning keelatud on kasutada aineid, mis muudavad loomade normaalset kasvukiirust, kujutavad endast ohtu inimtarbimisele või avaldavad kahjulikku mõju liha kvaliteedile.

3.4. Täpsustage tootmise erietapid, mis peavad toimuma määratletud geograafilises piirkonnas

Loomad peavad olema sündinud, kasvatatud ja nuumatud registreeritud Astuuria loomakasvatusettevõtetes, neid peavad tapma ja turustama Astuurias registreeritud üksused ning nad peavad vastama kõikidele kaitstud geograafilise tähise tootespetsifikaadis sätestatud nõuetele.

Kaitstud geograafilise tähisega „Ternera Asturiana“ toote jaoks registreeritud loomakasvatusettevõtted peavad asuma Astuuria autonoomse piirkonna territooriumil.

Kaitstud geograafilise tähisega toote „Ternera Asturiana“ jaoks registreeritud töötlemisettevõtted, st tapamajad, lihalõikusettevõtted ja hulgimüüjad peavad asuma Astuuria autonoomse piirkonna territooriumil.

3.5. Sellise toote viilutamise, riivimise, pakendamise jm erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

—

3.6. Sellise toote märgistamise erieeskirjad, millele registreeritud nimetus viitab

Kõik kaitstud geograafilise tähisega hõlmatud rümbad peavad olema märgistatud reguleeriva asutuse poolt välja antud nummerdatud etiketiga, millel on nimi (Indicación Geográfica Protegida „Ternera Asturiana“ (kaitstud geograafiline tähis „Ternera Asturiana“)), logo, looma identifitseerimistunnus, tõug, põllumajandusettevõte, kust loom on pärit, ja tapakuupäev, samuti muu kehtivate õigusaktidega üldiselt nõutav teave.

Tarbimiseks ettenähtud lihal peab olema reguleeriva asutuse poolt registreeritud etikett ja reguleeriva asutuse poolt välja antud nummerdatud lisamärgis.

Lisaks tootele kinnitatud etikettidele peab igale rümbale ja poolrümbale olema lisatud tagatissertifikaat, mis lisaks toote „Ternera Asturiana“ logole peab sisaldama teavet päritoluettevõtte, looma tüübi ja identifitseerimistunnuse, tapavanuse, tapamaja, tapakuupäeva, EUROPi klassifikatsiooni ja rümba kaalu ning minimaalse säilimisaja kuupäeva kohta.

4. Geograafilise piirkonna täpne määratlus

Kaitstud geograafilise tähisega „Ternera Asturiana“ hõlmatud geograafiline piirkond on kogu Astuuria autonoomse piirkonna territoorium.

5. Seos geograafilise piirkonnaga

5.1. Ajalooline seos

Fülogeneetilise teooria kohaselt põlvnevad Astuuria tõud veisest Bos brachyceros europaeus. Sánchez Belda (1984) on kirjeldanud Pürenee poolsaarel kolme veiserühma: punased kongus profiiliga ehk Turdetano, mustad sirge profiiliga ehk Ibeeria ja pruunid kongus profiiliga ehk Kantaabria veised. Asturiana veisetõug on Pürenee poolsaare kõige olulisem pruun tõug nii arvuliselt kui ka tootmisomaduste poolest.

Sánchez Belda ja Sánchez Trujillo (1979) on öelnud Kantaabria rühma (pruunid nõgusa profiiliga veised) kohta: „Nende levik on seotud Kantaabria mäestikuga, ulatudes lääneservas Zamora ja Portugali madalamatele aladele [...]“.

Hiljuti on molekulaargeneetika kinnitanud teooriat, et on olemas indoeuroopa päritolu veiste alarühm, mis on keskmise suurusega või jässakas ja mille karvastiku värvus moodustub erinevatest mustade ja punaste karvade kombinatsioonidest. Sellele on iseloomulikud põhiliselt kaks muutumatut omadust: veiste karvastiku äärised ja limaskestad on mustad ning vasikad on sündides punased.

Astuuria veiseid on kahte tõugu: Asturiana de los Valles ja Asturiana de la Montaña. Nende kahe tänapäeval tuntud rühma vahel ei tehtud selget vahet kuni 20. sajandi teise kümnendini, mil autorid Naredo ja Bajo (1916) ning Abril Brocas (1918) kirjeldasid veiseid üksikasjalikumalt ja eristasid kaks eri rühma.

Asturiana de los Valles oli algselt kolmeotstarbeline tõug, keda kasvatati liha, piima ja tööjõu pärast. See pärines rannikupiirkonna omavalitsusüksusest (Carreño) ja levis üle kogu piirkonna, kuni neid leidus kogu Astuuria lääneosas.

Alates 11. sajandist hakkas Asturiana de los Valles’ tõu kasvatamine märkimisväärselt laienema, eelkõige keskpiirkonna lääneosas, põhjustades alates 13. sajandis üha tugevneva konkurentsi karjamaade pärast.

Alates 13. sajandist, mil feodalism nõrgenes, asendus see põllumajandussüsteem selliste mudelitega nagu pikaajalised maakasutuslepingud (foros), rent ja loonusrent ning lõpuks selliste avatud mägipiirkondade tagasivõtmine ja ühisost külade poolt, mis võisid kuuluda ühisomandisse või kloostritele või aadlile. Selline olukord valitses 19. sajandi alguses, kui peaaegu kõikjal Astuurias leidus arvukalt algupäraseid kariloomi.

Põllumajanduse mehhaniseerimise ja spetsiaalsete piimatõugude kasutuselevõtuga hakati Asturiana tõugu loomi piima saamiseks ja töö tegemiseks aina vähem kasutama ning see tõug jäi alles vaid piiratud aladel Astuuria mägedes, kus kasutati piirkonnale sobivat tootmissüsteemi, mille võtteid ja traditsioone on tänapäevani vanematelt lastele edasi antud. Kõnealune tootmissüsteem koosneb peamiselt väikestest pere tarbeks haritavatest põllukultuuride kasvualadest ning orgudes ja mägistel nõlvadel asuvatest looduslikest karjamaadest, mida kasutatakse loomade karjatamiseks kevadel ja sügisel, kusjuures suveperioodil seal kasvatatud sööta säilitatakse heinana ja kasutatakse talisöödana. Suvel on kasutusel kõrged mägikarjamaad, mis on tavaliselt ühisomandis ja vahelduvad heitlehiste metsamaadega; veised liiguvad kuumaperioodi edenedes madalamal asuvatelt karjamaadelt kõrgematele. Karjakasvatuse süsteem, mis põhineb pärismaiste kariloomade ekstensiivsel kasvatamisel vahelduva karjatamisega kõrgkarjamaadel ja orgudes, on aidanud kaasa praegusele maakasutusmudelile, kus karjade liikumisteedel paiknevad väikesed asustuskeskused karjusekülades ja külades asuvatest talvistest elumajadest kuni kõrgeimatel karjamaadel asuvate majakesteni, mida tänapäeval kasutatakse sagedastel lühikestel ajavahemikel kogu suve jooksul.

Arvatakse, et Asturiana de la Montaña tõug on pärit Caso omavalitsusüksusest, seepärast tuntakse seda üldiselt „casina“ lehmana. Karjakasvatajad kasutasid traditsiooniliselt külade ühiskarjamaid kevade lõpust kuni sügiseni, millele järgnes ränne rannikualadele (Villaviciosast Llanesini). Tsükli lõpetasid lühikesed vahepeatused karjusekülades või küladele suhteliselt lähedal paiknevates talvituspaikades, kus veiseid karjatati rohumaadel ja söödeti suvel varutud kuivatatud heinaga.

Aladele, kuhu nad introdutseeriti või kus neid juba kasvatati ja kus neid praegugi kasvatatakse, on iseloomulikud väga karmide tingimustega ökosüsteemid, millega tõug on hästi kohastunud, täites olulist osa looduskeskkonna ja maastiku kaitses ning aidates säilitada mägiste piirkondade inimasustust.

5.2. Looduslikud tegurid

Pinnamood

Piirkonna pinnamoe olulised füüsilised tegurid on erinevad kõrgusvööndid ja nende ulatus minimaalselt 0 meetrist (merepind) kuni maksimaalselt 2 648 meetrini (Torre Cerreu). Rohkem kui pool territooriumist on seega üle 400 meetri kõrgusel ja rohkem kui veerand üle 800 meetri kõrgusel. See tegur on sajandite jooksul määranud piirkonna kliimat, bioloogiat ja sotsioloogiat.

Kliima

Astuuria geograafiline asukoht põhjapoolkera keskmistel laiuskraadidel tähendab, et seal on niiske ja mõõdukas kliima.

Lisaks mõjutab atmosfääridünaamikat teataval määral piirkonna mägisus, mis toob kaasa õhumasside liikumise, tekitades väga dünaamilise kliimatüüpide mosaiigi, kus madal- ja kõrgrõhkkonnad on ühesuguse sagedusega, mis selgitab sademete ühtlast jaotumist kogu aasta vältel (1 000 mm), kusjuures kõige suurem ja kõige väiksem sademete hulk esineb talvel ja suvel ning kevadel ja sügisel on ilmastik väga muutuv.

Taimkate

Astuurias on Atlandi regioonile iseloomulik taimkate, milles on ülekaalus lehtmetsad, millele on soodne piirkonna suur sademete hulk ja leebe temperatuurivahemik, kuid seda mõjutavad ka mullastiku-, kliima- ja biootilised tegurid.

Olenevalt kliimast ja seda mõjutavast temperatuuriamplituudist ning reljeefist saab eristada erinevaid taimkattevööndeid.

Esimeses vööndis saab vastavalt kõrgusele eristada (selles järjekorras) tamme-, pöögi- ja kasemetsi. 1 600 meetrist alates moodustab taimkatte võserik ja 2 200 meetrist esinevad ainult rohumaad.

Oluline on rõhutada biootilist tegurit, mis on seotud puidu ülestöötamise või metsamaa vahelduva kasutamisega maaharimiseks ja karjatamiseks, mis on vähehaaval muutnud piirkonna taimkatet, nii et rannikulähedastel aladel on tavaliselt istutamise tulemusena palju okasmetsi ning madala ja keskmise kõrgusega aladel palju rohumaid. Koos kõrgel asuvate rohumaadega on need määranud Astuuria lihaveisekasvatuse viisi. Looduslikud rohumaad moodustavad 25,3 % Astuuria autonoomse piirkonna kogupindalast ning nende pindala on viimastel aastatel kasvanud, kuna kultuurrohumaade harimine on lõppenud.

Tüüpiline rohumaa, mis asub 800 – 1 700 m kõrgusel, on botaaniliselt väga sarnane looduslikele rohumaadele, erinedes selle poolest, et selle looduslikku rohttaimkatet mõjutab üksnes karjatamine. Mägikarjamaad moodustavad 1,2 % piirkonna kogupindalast. Nendel kõrgel asuvatel karjamaadel kasvavad peamiselt põllumajandusliku väärtusega liigid, nagu kõrrelised, liblikõielised ja huulõielised, mis muudavad need veiste karjatamiseks sobivaks.

Võserikud moodustavad pindalast 20,15 % ja nendel võib karjatada indigeenseid lihaveiseid, kasutades ekstensiivset karjakasvatussüsteemi.

5.3. Tootmistingimused

Olenevalt geograafilisest asukohast ja seal leiduvatest söödaressurssidest kasutatakse kolme põllumajanduslikku tootmisviisi. Kolm kasutatavat süsteemi on traditsiooniline süsteem, poolintensiivne ehk osaline laudas pidamine ja kultuurkarjamaa.

Traditsiooniline süsteem

Traditsioonilisel viisil peetakse tõugu Astuuria lõuna-keskosa mägistel läänealadel Allerist kuni Cangas del Narcea mägedeni. Põllumajandusettevõtted on üldiselt väikesed ja sõltuvad suurel määral ühiskarjamaadest (mägikarjamaad), kus enamik vasikaid sünnib talve lõpust kuni kevade alguseni. Süsteem põhineb ettevõttelähedaste rohumaade kasutamisel kevadel ja sügisel, kuni loomad lume tõttu lauta viiakse, ning suvisel karjatamisel mägikarjamaadel ja rohumaadelt karjale talvesöödaks heina varumisel.

Poolintensiivne süsteem

Poolintensiivset karjakasvatussüsteemi kasutatakse Astuuria madalatel rannikualadel. Nendel aladel on põllumajandustegevuseks soodne maastik, mis võimaldab kasutada traditsioonilisest süsteemist keerukamat söödarežiimi. Loomade ratsioon põhineb maisisilol, karjatamisel, kuival heinal, sõimest antaval värskel heinal ja söödal. Kunstlikku seemendamist kasutatakse laialdaselt, seega jagunevad poegimised aasta peale.

Talvel on loomad laudas. Kevadel ja sügisel karjatatakse neid põllumajandusettevõttes ja selle lähedastes mägedes rohumaadel, kuid viiakse ööseks lauta. Suvel on poeginud lehmad tavaliselt päeval laudas ja viiakse karjamaale pimeduse saabudes, kinnislehmad ja mullikad on väljas kogu päeva.

Kultuurrohumaal põhinev süsteem

See põllumajandussüsteem on iseloomulik Lääne-Astuuriale (eelkõige Óscos, Allande ja Tineo). Põllumajandusettevõtted, kus seda kasutatakse, on küll mõnikord suhteliselt kõrgel merepinnast, kuid asuvad vähese kaldega maal, mis sobib mehhaniseeritud põllumajanduseks ja mis hõlbustab nende kasutamist.

Üldiselt on need põllumajandusettevõtted suured, neil on palju lehmi ning nad kasutavad aastaringsel karjatamisel põhinevat süsteemi, mis lihtsustab karjapidamist. Veised tuuakse sisse ainult paksu lumekihi korral, sel juhul söödetakse neid rohusiloga ja vähemal määral kuivheinaga.

Viide tootespetsifikaadi avaldamisele

(viitemääruse artikli 6 lõike 1 teine lõik)

https://www.asturias.es/Asturias/descargas/PDF_TEMAS/Agricultura/Alimentaci%C3%B3n/2019_10_03_ternera_asturiana_modif.pdf.

(1) ELT L 179, 19.6.2014, lk 17.