[pic] | EUROOPA KOMISJON |

Brüssel 21.12.2009

KOM(2009)693 lõplik

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE, EUROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Tervikliku tootepoliitika rakendamise praeguse seisu kohta

SEK(2009)1707

KOMISJONI ARUANNE NÕUKOGULE, EUROOPA PARLAMENDILE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE

Tervikliku tootepoliitika rakendamise praeguse seisu kohta

SISSEJUHATUS

Komisjon võttis 18. juunil 2003 vastu teatise „Terviklik tootepoliitika - lähtudes kogu olelusringi hõlmavast keskkonnasõbralikust mõtteviisist”[1]. Käesolevas aruandes tehakse kokkuvõte nimetatud meetme rakendamise praeguse seisu kohta. Üksikasjalik analüüs on esitatud käesolevale aruandele lisatud komisjoni talituste töödokumendis.

Tervikliku tootepoliitika käsituse kohaselt tuleb selliste toodete arendamiseks, mille keskkonnamõju on väiksem ja kasulikkus tarbija jaoks samas võimalikult suur, tegutseda kooskõlastatult ning kasutada sealjuures kõige sobivamaid poliitikavahendeid ja kaasata sidusrühmi. Kõnealuse poliitikaga soovitakse toodete valmistamist ja arendamist pidevalt täiustada ning edendada kõnealuste toodete omaksvõttu tarbijate hulgas.

Terviklik tootepoliitika põhineb järgmistel tähelepanekutel:

- Kaupade ja teenuste (st toodete) tootmine ja kasutamine on keskkonnale avaldatava negatiivse üldmõju peamine põhjus. Olukord on halvenemas, kuna ELis ja kogu maailmas tarbitavate toodete hulk pidevalt suureneb.

- Tooted avaldavad keskkonnale survet ja mõju erinevates olelusringi etappides (tootmisahelas, kasutusetapis, tarbetuks muutunud toote kasutuselt kõrvaldamise etapis). Parandusmeetmed tuleb välja töötada nii, et välditakse keskkonnakoormuse ülekandmist toote olelusringi muusse etappi või muusse geograafilisse piirkonda.

- Kuna tooted ja mõjud on väga erinevad, ei ole nende kõikide käsitlemiseks ühte ühist poliitikavahendit. Sobiv poliitikavahend või vahendite kombinatsioon tuleb valida igal üksikjuhul eraldi, ning rakendada seda kooskõlastatult ja sageli mitmes poliitikavaldkonnas korraga (nt tootearendust, heite ülemmäärasid, märgistamist, fiskaalmeetmeid, ettevõtjate võetud kohustusi käsitlevad ja muud õigusaktid). Selleks et poliitikavahendeid parimal viisil kasutada, tuleb kaasata võimalikult palju sidusrühmi, sealhulgas poliitikakujundajaid, ettevõtjaid ja tarbijaid.

Enne terviklikku tootepoliitikat käsitleva teatise vastuvõtmist 2003. aastal viidi läbi ettevalmistavad uuringud (1998) ja avaldati terviklikku tootepoliitikat käsitlev roheline raamat[2] (2001). Teatises on esitatud tervikliku tootepoliitika eesmärk ning kehtestatud selle viis põhimõtet: 1) kogu olelusringi hõlmav mõtteviis; 2) töötamine turuga; 3) sidusrühmade ulatuslik kaasamine; 4) toodete pidev täiustamine; 5) poliitikavahendite kooskõlastatud kasutamine. Terviklikku tootepoliitikat oli kavas rakendada kolme strateegilise meetme kaudu:

- Toetatakse üldisi poliitikameetmeid, eelkõige ELi säästva arengu strateegiat,[3] ELi kuuendat keskkonnaalast tegevusprogrammi[4] ja säästva tarbimise ja tootmise programmide kümneaastast raamistikku[5].

- Täiendatakse toodetega seotud olemasolevaid meetmeid; selleks nähakse ette raamistik, mille alusel saaks keskkonnaprobleeme käsitleda toodete olelusringi silmas pidades.

- Suurendatakse keskkonnaalase tootepoliitika vahendite kooskõla ja ühtsust.

Seega ei ole tervikliku tootepoliitika eesmärk konkreetsete meetmete võtmine konkreetsete toodete puhul,[6] vaid sellega nähakse ette põhimõtete raamistik, suunised ja vahendid suure hulga meetmete ja osalejate jaoks. Teatises on esile tõstetud võimalikke tegevusvaldkondi ja tehtud ettepanekuid seoses peamiste sidusrühmade vastutusega.

Keskkonnaministrite nõukogu[7] kiitis kõnealuse algatuse heaks ja toetas „…kavatsust julgustada asjaomaseid osalejaid lisama oma meetmetesse kõikide toodete keskkonnamõju vähendamisega seotud eesmärgid, et tooteid ja teenuseid jätkuvalt paremaks muuta…“ .

Sellest alates on tervikliku tootepoliitika käsitust ja vahendeid rakendatud kõikidel poliitikatasanditel ning selles on erineval määral osalenud ka ettevõtjad ja muud sidusrühmad.

RAKENDAMISE PRAEGUNE SEIS

Praegu on tervikliku tootepoliitika põhimõtteid järgitud mitme algatuse puhul ning teatises nimetatud uuringuid ja vahendeid kasutatakse laialdaselt. Kõnealustes algatustes ei viidata aga sageli selgelt terviklikule tootepoliitikale. Seepärast tuleb tervikliku tootepoliitika kohase lähenemisviisi omaksvõtmist hinnata pigem meetmete sisu kui selgesõnaliste viidete alusel. Samuti on tooteid käsitlevate meetmete ühtlustamiseesmärgid võrreldes algusega märkimisväärselt ambitsioonikamad ning moodustavad ühe osa parema õigusloome tegevuskavast[8]. Tervikliku tootepoliitika põhimõtted on edukalt ühendatud säästva tarbimise ja tootmise ning säästva tööstuspoliitika üldise raamistikuga ja selle 2008. aasta tegevuskavaga ,[9] mis tähendab, et terviklikku tootepoliitikat käsitleva teatise vastuvõtmisega käivitatud protsessi on tegevuskavas kindlalt arvesse võetud ja edasi arendatud.

Edaspidi tuleks need kaks protsessi omavahel veelgi rohkem siduda ning käsitada terviklikku tootepoliitikat säästva tarbimise ja tootmise ning säästva tööstuspoliitika tegevuskava olulise osana.

NÄITEID TERVIKLIKU TOOTEPOLIITIKA RAKENDAMISEST ÜHENDUSE TASANDIL

Mitu pärast terviklikku tootepoliitikat käsitleva teatise vastuvõtmist väljatöötatud algatust on lähtunud kõnealuse poliitika lähenemisviisist, mille kohaselt tuleks suurendada toodete keskkonnasõbralikkust selle kogu olelusringi vältel.

Säästva tarbimise ja tootmise ning säästva tööstuspoliitika tegevuskavas on tervikliku tootepoliitika vahendid ühendatud ühtseks meetmepaketiks, mille eesmärk on edendada keskkonnasõbralikumaid tooteid ja säästvamat tarbimist. Seepärast on kõnealune tegevuskava peamine tervikliku tootepoliitika rakendamise vahend ühenduse tasandil; sellega nähakse muu hulgas ette õigusaktide vastuvõtmine, et tootearendust pidevalt täiustada, märgistussüsteemide läbivaatamine, et toetada tarbijate nõudlust keskkonnasõbralike toodete järele, ning kaupade ja teenuste keskkonnahoidliku riigihanke raamistiku loomine ja finantsalgatuste võimalik käivitamine, et ergutada kõnealuste toodete omaksvõttu. Lisaks on säästva tarbimise ja tootmise ning säästva tööstuspoliitika tegevuskava raames loodud jaemüüjate foorum, mille kaudu rakendatakse seda tervikliku tootepoliitika vahendit, mis käsitleb ettevõtjate keskkonnasõbralikke hankeid, ning tagatakse koostöö eri sidusrühmade vahel, et anda tarbijale rohkem teavet keskkonnasõbralike toodete kohta[10].

Energiat tarbivate toodete ökodisaini käsitleva direktiiviga võeti tervikliku tootepoliitika põhimõtted vahetult üle tootearendust käsitlevatesse õigusaktidesse. Nimetatud direktiivi reguleerimisala laiendati 2009. aastal säästva tarbimise ja tootmise ning säästva tööstuspoliitika tegevuskava raames uutele tooterühmadele (energiamõjuga tooted)[11].

Uue jäätmete raamdirektiiviga [12] muudeti mitmed tervikliku tootepoliitika osad õiguslikult siduvaks, eelkõige nõue, mille kohaselt tuleb jäätmepoliitika väljatöötamisel arvesse võtta materjalide kogu olelusringi. Kogu olelusringi hõlmavast mõtteviisist lähtuti ka patareide direktiivi [13] ettevalmistamisel, millega lubatakse aku- ja patareijäätmed ringlussevõtu asemel kõrvaldada üksnes juhul, kui sellest on keskkonnale kasu kogu toote olelusringi seisukohast.

Loodusvarade säästlikku kasutamist[14] ning jäätmetekke vältimist ja ringlussevõttu[15] käsitlevates teemastrateegiates on heaks kiidetud kogu olelusringi hõlmav mõtteviis ning põhimõtted, mille kohaselt tuleb tooteid pidevalt arendada ja teha koostööd turuga. Näiteks jäätmestrateegias kutsutakse üles looma ELis tugevaid ringlussevõtu turgusid.

Kohe pärast terviklikku tootepoliitikat käsitleva teatise vastuvõtmist alustas komisjon olelusringi hindamise Euroopa platvormi loomist ning olelusringi hindamise Euroopa kvaliteetandmebaasi ja olelusringi hindamise juhendi väljatöötamist. Praegu töötatakse välja erijuhiseid, mis on vajalikud kogu olelusringi hõlmava mõtteviisi kohaldamiseks konkreetsetes poliitikavaldkondades, ning jätkatakse tööd rahvusvahelise üldsuse täieliku kaasamise nimel. Lisaks on kahe vabatahtliku katseprojekti raames uuritud tervikliku tootepoliitika käsitusega seotud küsimusi,[16] eelkõige seoses kogu olelusringi hõlmava mõtteviisiga, mille tulemusena on ettevõtjad võtnud endale asjaomaseid kohustusi.

Komisjon on meetmete väljatöötamiseks hinnanud, millised tooted avaldavad keskkonnale kõige rohkem mõju ning milliseid arvamusi on esitatud kõnealuste toodete täiustamise kohta[17]. Sellest lähtuvalt on käsitletud rohkem elamumajanduse ja transpordiga ning toiduainetega seotud küsimusi, muu hulgas toidu säästva tarbimise Euroopa ümarlauas ,[18] mis loodi hiljuti (2009) ning kus osaleb mitu sidusrühma, ning samuti veebisaidil BUILD-UP[19].

Juhtiva ringlussevõtu turuga seotud algatuse eesmärk on edendada nõudlust toodete järele, mis on valmistatud ringlussevõetud materjalidest ning on kogu olelusringi seisukohast vaadelduna keskkonnasõbralikumad. Juhtiva biotoodete turu eesmärk on edendada taastuvatest toorainetest (nt biokemikaalidest ja -plastikust) valmistatud toodete arendamist[20].

Kuuenda ja seitsmenda teadusuuringute raamprogrammi kaudu on rahastatud mitut teadusprojekti, mille eesmärk on toetada tervikliku tootepoliitika rakendamist, eelkõige olelusringi hindamise metoodika arendamise, ökodisaini, tööstustootmisega seotud keskkonnaküsimuste, jäätmetekke vältimise, ringlussevõtu, biorafineerimistehaste ja säästva tarbimise valdkondades.

NÄITEID TERVIKLIKU TOOTEPOLIITIKA RAKENDAMISEST LIIKMESRIIGI TASANDIL

Liikmesriigid on tervikliku tootepoliitika käsitust hakanud kindlalt arvesse võtma oma meetmetes, mis on sageli tihedalt seotud ühenduse tasandi meetmetega.

Liikmesriigid on võtnud üle ja rakendanud asjaomaseid ühenduse õigusakte ning seega olulisel määral toetanud terviklikku tootepoliitikat. Näiteks on liikmesriigid võtnud vastu tootearendust ja märgistamist käsitlevaid õigusakte ning viinud „tootja-vastutab“ kavade kaudu sisse keskkonnakulude arvessevõtmise põhimõtte . Mitmes liikmesriigis on keskkonnakulude arvessevõtmiseks kehtestatud teatavaid ökomaksusüsteeme.

Liikmesriigid on võtnud meetmeid nõudluse suurendamiseks keskkonnasõbralikumate toodete järele , eelkõige keskkonnahoidlike riigihangete näol. Seitse edukamat liikmesriiki on suurendanud keskkonnahoidlike riigihangete osakaalu ELis keskmiselt 45 %-ni, mille tulemusena satub keskkonda näiteks 25 % vähem CO2-heidet ning olelusringiga seotud kulusid on seejuures veel vähendatud 1 % võrra. Madalmaad on kehtestanud eesmärgi, mille kohaselt peaksid 2010. aastaks kõik riigihanked olema keskkonnahoidlikud.

Paljudes liikmesriikides on eesmärgiks tarbija parem teavitamine . Ligikaudu pooltel liikmesriikidel on lisaks Euroopa ökomärgisele oma riiklikud ökomärgise kavad ning parimatel juhtudel on ühes riigis üle 10 000 ökomärgisega toote. Riikliku tootepoliitika kooskõlastamine ja ühtlustamine on olnud mitmes valdkonnas edukas: komisjoni juhtimisel toimuvate terviklikku tootepoliitikat käsitlevate korrapäraste kohtumiste raames on vahetatud arvamusi ja kogemusi; lisaks sellele on näiteks Põhjamaades loodud ministeeriumide vahelised töörühmad, Prantsusmaal ja Ühendkuningriigis riiklikud terviklikku tootepoliitikat koordineerivad asutused ja keskkonnasõbralike toodete ja nende tarbimise edendamisega tegelevad osakonnad ning Saksamaal Baieri liidumaa valitsuses on moodustatud sellekohane osakond.

Liikmesriigid on edendanud konkreetsetele toodetele suunatud meetmeid . Taanis, Soomes, Rootsis ja Ühendkuningriigis on loodud tootekomiteed , millesse kuuluvad kogu toote olelusringiga seotud sidusrühmad. Baieri liidumaal on toetatud mitut konkreetsete toodetega seotud ökodisaini projekti. Ka Itaalias, Taanis, Madalmaades, Saksamaal, Rootsis ja Prantsusmaal on ettevõtjatega sõlmitud aktiivselt vabatahtlikke kokkuleppeid , milles käsitletakse konkreetseid eesmärke ja meetmeid.

Kõnealuseid algatusi toetatakse sageli meetmetega olelusringi käsitlevate andmete ja metoodika valdkonnas. Vähemalt kolmandik liikmesriike on väga aktiivselt välja töötanud vahendeid ja edendanud kogu olelusringi hõlmavat mõtteviisi ning mõnes liikmesriigis on loodud uurimiskeskusi olelusringi hindamiseks.

Kogu olelusringi hõlmavat mõtteviisi soovitakse rakendada ka organisatsioonide töös: selleks on kõigis liikmesriikides võetud meetmeid ELi keskkonnajuhtimissüsteemi ( EMAS ) edendamiseks.

NÄITEID TERVIKLIKU TOOTEPOLIITIKA RAKENDAMISEST ETTEVÕTJATE JA MUUDE SIDUSRÜHMADE TASANDIL

Ettevõtjate ühendused, üksikud ettevõtjad ja valitsusvälised organisatsioonid on teinud koostööd ametiasutustega ja teadlastega nii ühenduse, riigi kui ka kohalikul tasandil. Komisjoni oma katseprojekte ja enamikku muid konkreetsetele toodetele suunatud meetmeid oli võimalik ellu viia üksnes ettevõtjate ja valitsusväliste organisatsioonide aktiivse kaasamisega. Ettevõtjatel oli ja on ka edaspidi oluline osa olelusringi käsitleva teabe kättesaadavaks tegemisel , eelkõige on nad aidanud täiendada olelusringi hindamise Euroopa andmebaasi.

Teadlikkus kogu olelusringi hõlmavast mõtteviisist on märgatavalt suurenenud. Tööstussektorid lähtuvad oma tootepoliitikas ning tarbijate ja ametiasutustega suhtlemisel üha enam kogu olelusringi hõlmavast mõtteviisist. Tüüpiline näide sellest on Euroopa plastitootjate ökoprofiili-algatus. Teiseks näiteks on ettevõtjate ühenduste aktiivne osalemine nõuandefoorumi kaudu ökodisaini direktiivi rakendusmeetmete väljatöötamisel. Samuti osalevad ettevõtjad üha rohkem algatustes, mis on seotud kogu olelusringi hõlmaval mõtteviisil põhineva poliitika väljatöötamisega , näiteks jaemüüjate foorumis, toidu säästva tarbimise Euroopa ümarlauas ja BUILD-UP algatuses.

EDASISED MEETMED

Üldiselt on keskkonnasõbraliku tootepoliitika arendamine ELis olnud edukas. Kuna terviklik tootepoliitika on pigem siiski protsess kui lõpptulemus, on veel küllaldaselt võimalusi täiendavate meetmete jaoks. Mõned võimalused on järgmised:

Tervikliku tootepoliitika osatähtsuse edasine suurendamine riiklike meetmete hulgas . Mõnes liikmesriigis on juba võetud tõhusaid meetmeid, kuid paljud on selles suhtes teistest maha jäänud. Kuna terviklik tootepoliitika on pidev protsess, on saavutused olnud ELi laienemise ja muude aruandlusperioodil toimunud suurte muudatuste tõttu erinevad. Kui mitmed uued liikmesriigid on saavutanud edu, siis mitme EL 15 liikmesriigi meetmetes on veel arenguruumi.

Valitsusväliste organisatsioonide, tarbijaorganisatsioonide ning väikese ja keskmise suurusega ettevõtjate osalemist tervikliku tootepoliitika protsessides ja kõnealuse poliitika vahendite kohaldamisel võiks rohkem soodustada ja lihtsustada. Üldine tähelepanek on, et vajatakse rohkem tuge ja dialoogi, et suurendada teadlikkust keskkonnakasust, mida kogu olelusringi hõlmav mõtteviis võib toodete üldise negatiivse keskkonnamõju vähendamise kaudu tuua. Mitmed tootekomiteed ja katseprojektid on näidanud, et seda on võimalik saavutada eelkõige siis, kui tehakse koostööd konkreetsete juhtumite korral.

Nagu terviklikku tootepoliitikat käsitlevas teatises tõdeti, võib kõnealuse poliitika käsitust kohaldada ka muude kui tööstustoodete ning teenuste keskkonnasõbralikkuse suurendamiseks. Säästva tarbimise ja tootmise ning säästva tööstuspoliitika tegevuskava raames on juba käivitatud sellekohaseid algatusi, nagu juba nimetatud jaemüüjate foorum ja toidu säästva tarbimise Euroopa ümarlaud.

Maksustamist ja toetusi käsitlevaid tervikliku tootepoliitika vahendeid ei ole ühenduse tasandil veel kohaldatud.

POLIITILISED ALGATUSED TERVIKLIKUST TOOTEPOLIITIKAST SÄÄSTVA TARBIMISE JA TOOTMISE NING SÄÄSTVA TÖÖSTUSPOLIITIKA TEGEVUSKAVANI

Tervikliku tootepoliitika käsitus töötati komisjonis välja ajal, mil keskkonnapoliitika raames käivitati uusi olulisi algatusi, et minna torusuudmemeetmetelt üle ennetusmeetmetele. Ühenduse tasandil elluviidavas kuuendas keskkonnaalases tegevuskavas kutsutakse üles kohaldama kõnealust käsitust ka loodusvarade ja jäätmepoliitika suhtes. Rahvusvahelisel tasandil juhiti Johannesburgi tippkohtumisel poliitikakujundajate tähelepanu säästvat tootmist ja tarbimist käsitlevatele meetmetele.

Arvestades, et mitmed keskkonnaprobleemid on põhjustatud kogu maailmas kaubeldavate toodete ja materjalide üha suurenevast hulgast ja valikust, peeti tervikliku tootepoliitika eesmärgiks toetada jäätmete, vee, õhu või kemikaalide suhtes võetavaid valdkonnapõhiseid keskkonnameetmeid.

Kaks aastat pärast seda, kui nõukogu terviklikku tootepoliitikat käsitleva teatise heaks kiitis, esitas komisjon loodusvarasid ja jäätmeid käsitlevad teemastrateegiad, mis mõlemad põhinevad tervikliku tootepoliitika põhimõtetel. Veel kaks aastat hiljem esitas komisjon nõuandedokumendi säästva tarbimise ja tootmise ning säästva tööstuspoliitika edasise tegevuskava kohta ning järgmisel aastal võttis komisjon kõnealuse kava vastu.

Säästva tarbimise ja tootmise ning säästva tööstuspoliitika tegevuskavaga nähakse ette selle teatavate osade, aga ka tegevuskava enda läbivaatamine 2012. aastaks, millega tagatakse, et tervikliku tootepoliitika rakendamiseks vajalike konkreetsete meetmete võtmine on jätkuvalt esmatähtsate ülesannete hulgas.

KOKKUVÕTE

Tervikliku tootepoliitika eesmärk on tooteid pidevalt täiustada, kasutades selleks kõige sobivamaid poliitikavahendeid. See on pigem pidev protsess kui lõpptulemus. See eeldab, et poliitikakujundajad ja muud sidusrühmad on tervikliku tootepoliitikaga hästi kursis ning tahavad neid teadmisi igapäevaelus konkreetsete meetmete kaudu rakendada.

Tervikliku tootepoliitika kohane lähenemisviis on oluliselt mõjutanud mitme keskkonnameetme väljatöötamist tootearenduse, loodusvarade kasutamise ja jäätmekäitluse valdkonnas. Liikmesriigid, ettevõtjad ja muud sidusrühmad on kõnealuse poliitika rakendamist aktiivselt edendanud, osaledes vahetult ühenduse tasandi ettevõtmistes, võttes üle ühenduse õigusakte, rakendades majanduslikult põhjendatud meetmeid ja käivitades muid algatusi.

Tervikliku tootepoliitika ühendamist muude meetmetega on raske dokumenteerida, kuna uute meetmete puhul ei viidata sageli otseselt terviklikule tootepoliitikale. Siiski on peamised tööstusharud ja poliitikakujundajad võtmas üha enam omaks kogu olelusringi hõlmavat mõtteviisi, samuti on andmed kogu olelusringi kohta paremini kättesaadavad ja metoodikat käsitlevate kokkulepete osas on saavutatud edu. Ka on edukalt kindlaks tehtud tooteid, mille puhul on täiustamise võimalused kõige suuremad, ning selgitatud välja selleks vajalikke meetmeid.

Säästva tarbimise ja tootmise ning säästva tööstuspoliitika tegevuskava keskmes on praegu tarbijate teavitamine, ökodisaini käsitlevad õigusaktid, keskkonnasäästlik tootmine ja keskkonnahoidlikud riigihanked. Nimetatud tegevuskavaga jätkatakse terviklikku tootepoliitikat käsitleva teatisega käivitatud protsessi, et kasutada täiendavaid turuvõimalusi veelgi keskkonnasõbralikumate toodete tootmiseks ja säästva tarbimise edendamiseks. Tegevuskava 2012. aastaks kavandatud läbivaatamine on suurepärane võimalus tervikliku tootepoliitika arengut täiendavalt hinnata.

[1] KOM(2003) 302.

[2] KOM(2001) 68.

[3] Säästva arengu uuendatud strateegia, 9. juuni 2006, nr 10117/06.

[4] KOM(2001) 31.

[5] Vt http://www.un.org/esa/dsd/dsd_aofw_scpp/scpp_tenyearframprog.shtml

[6] Siiski on läbi viidud kaks katseprojekti, et kontrollida lähenemisviisi kehtivust ning saada kogemusi selle rakendamisel. Vaatlusalusteks toodeteks valiti mobiiltelefonid ja troopilisest puidust aiatoolid; nimetatud projektide puhul ei arvestatud kõnealuste toodete keskkonnamõju olulisust või olukorra oodatavat paranemist projekti tulemusena. Vt http://ec.europa.eu/environment/ipp/pilot.htm.

[7] Nõukogu 12. novembri 2003. aasta järeldused tervikliku tootepoliitika kohta.

[8] KOM(2005) 97.

[9] KOM(2008) 397.

[10] Jaemüüjad on olulised vahendajad tootjate ja tarbijate vahel ning nad peavad koostöös tootjatega tagama toodetel piisava märgistuse ja teabe, et toetada üleminekut keskkonnasõbralikumatele toodetele. Keskkonnateave peaks olema arusaadav, ühemõtteline ning tarbijat mitte eksitama ega segadusse viima.

[11] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/125/EÜ, mis käsitleb raamistiku kehtestamist energiamõjuga toodete ökodisaini nõuete sätestamiseks.

[12] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/98/EÜ jäätmete kohta.

[13] Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/12/EÜ, mis käsitleb patareisid ja akusid ning patarei- ja akujäätmeid.

[14] KOM(2005) 670.

[15] KOM(2005) 666.

[16] Vt http://ec.europa.eu/environment/ipp/pilot.htm.

[17] Vt: http://ipts.jrc.ec.europa.eu/activities/sustainable_development/susproc.cfm

[18] Toidu säästva tarbimise Euroopa ümarlaud on protsess, milles osaleb mitu sidusrühma ning mille eesmärk on: i) teha kindlaks teaduslikult usaldusväärne ja ühtne metoodika toidu ja jookide keskkonnamõju hindamiseks kogu kõnealuste toodete olelusringi vältel; ii) teha kindlaks sobivad vahendid tarbijate ja muude sidusrühmade teavitamiseks; iii) edendada toiduainete ja jookide keskkonnasõbralikkuse pidevat suurendamist kogu tarneahelas.

[19] Veebisaidil Build-up saavad ehitusala asjatundjad, kohalikud omavalitsused ja hoonete kasutajad jagada kogemusi, kuidas vähendada hoonete energiatarbimist, vt http://www.buildup.eu/. Lisaks on Euroopa Komisjon kehtestanud liikmesriikide esindajatega kooskõlastatud meetmed ehitiste energiatõhususe direktiivi (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta direktiiv 2002/91/EÜ ehitiste energiatõhususe kohta, EÜT L 1/65, 4.1.2003) rakendamise parimate tavade vahetamiseks.

[20] KOM(2007) 860.