Soovitus:

NÕUKOGU SOOVITUS

euroala majanduspoliitika kohta

EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 136 koostoimes artikli 121 lõikega 2,

võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, eriti selle artikli 5 lõiget 2,

võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2011. aasta määrust (EL) nr 1176/2011 makromajandusliku tasakaalustamatuse ennetamise ja korrigeerimise kohta, eriti selle artikli 6 lõiget 1,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni soovitust,

võttes arvesse Euroopa Ülemkogu järeldusi,

võttes arvesse majandus- ja rahanduskomitee arvamust,

võttes arvesse majanduspoliitika komitee arvamust

ning arvestades järgmist:

(1)COVID-19 pandeemia tagajärjel tabas 2020. aasta esimesel poolel euroala majandust äkiline ja sügav majanduslangus, samuti on euroala jätkuvalt haavatav praeguse tervisekriisi tõttu. COVID-19 kriis on toonud kaasa suuri šokke nii nõudluse kui ka pakkumise poolel, mistõttu prognoositakse, et 2020. aastal väheneb SKP 7,8 %. Võrreldes varasemaga prognoositakse nüüd 2021. aastaks, et majandus taastub aeglasemalt ja 2020. aasta suur SKP lõhe (ligikaudu –7,0 % potentsiaalsest SKPst) ei kao 2021. aasta lõpuks. Majanduse väljavaadete suhtes valitseb märkimisväärne ebakindlus, mis on seotud pandeemia ja majandussubjektide käitumise muutumisega. Kiire tegutsemine nii riiklikul kui ka liidu tasandil, sealhulgas taasterahastut „Next Generation EU“ käsitleva paketi kaudu, on otsustavalt aidanud leevendada šoki mõningaid negatiivseid tagajärgi ja stabiliseerida turge. Nii eratarbimine kui ka investeerimine said tõsise löögi, mis omakorda mõjutas negatiivselt hindu ja palku. Ka tööturu väljavaated on hakanud halvenema, katkestades seitse aastat kestnud positiivse trendi. Tänu sellele, et kõigis liikmesriikides on edukalt rakendatud ambitsioonikaid poliitikameetmeid (nt lühendatud tööaja kavad ja muud toetuspoliitikad, millega vältida massilisi koondamisi ja suurt sissetulekute vähenemist), on töötuse kasvu leevendanud tööjõus osalemise määra vähenemine, kuna heitunud töötajad lahkusid tööturult ja töötatud tundide koguarv vähenes.

(2)COVID-19 kriis suurendab euroala liikmesriikide majanduslikke erinevusi. Neid põhjustavad mitmed tegurid, sealhulgas: esmase COVID-19 šoki intensiivsus ja ajastus; kontaktimahukate sektorite (nt turism ja majutussektor) suhteline suurus ja majanduslik tähtsus ning kasutatava eelarvepoliitilise manööverdamisruumi erinevused. Need erinevused mõjutavad usaldust, investeeringuid ja kasvuväljavaateid, aga ka piirkondlikke lahknevusi, mis eksisteerisid ka varem, kuid võivad nüüd süveneda. Pikemas perspektiivis võib praegune COVID-19 kriis avaldada püsivat negatiivset mõju potentsiaalsele majanduskasvule ja sissetulekute lõhele, kuna inim- ja füüsiline kapital (nii materiaalne kui ka immateriaalne) on väiksemad. See võib tähendada veelgi väiksemat tööviljakuse ja sissetulekute kasvu.

(3)Liidu kiire ja jõuline reageerimine, sealhulgas taasterahastu „Next Generation EU“ loomine (hõlmab taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendit), on süvendanud turu usaldust ja näidanud liikmesriikide ühtsust koordineeritud tegutsemisel, et taastada majanduskasv ning tugevdada majanduslikku ja sotsiaalset kerksust. Samuti lepiti koheselt kokku mitmes uues liidu ja euroala rahastamisinstrumendis. Need instrumendid juba pakuvad turvavõrku töötajatele (eriolukorras töötuseriski leevendamiseks pakutava ajutise toetuse Euroopa rahastu (TERA)), ettevõtjatele (Euroopa Investeerimispanga kava kaudu) ja liikmesriikidele, et stabiliseerida riikide rahastamiskulusid (sealhulgas Euroopa stabiilsusmehhanismi raames loodud pandeemia kriisitoetuse kaitsemeetme kaudu). Liidu poliitiline reageering hõlmas ka stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimist ning ajutist raamistikku ELi riigiabi eeskirjade kohase paindlikkuse kasutamiseks. Ühtekuuluvuspoliitika vahendid suunati ümber sinna, kus neid kõige rohkem vajati, koroonaviirusele reageerimise investeerimisalgatus+ (CRII ja CRII+) kaudu.

(4)Hästi läbimõeldud poliitika rakendamine taasterahastu „Next Generation EU“ ja selle peamise instrumendi, taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendi raames aitab liikmesriikidel alustada majanduskasvu soodustavaid reforme ning tõsta investeeringute taset ja kvaliteeti, mis on kooskõlas vastupidavust ning rohe- ja digipööret käsitlevate eesmärkidega. See peaks aitama luua inimkapitali, toetada töötajate edukat töökohavahetust, mis koos ühtekuuluvuspoliitika vahenditega on oluline ühtekuuluvuse tagamiseks, tootlikkuse suurendamiseks ning majandusliku ja sotsiaalse kerksuse suurendamiseks. ELi majanduskasvu eesmärgid ja riiklikud struktuursed probleemid, sealhulgas need, mis on nimetatud 2019. ja 2020. aasta riigipõhistes soovitustes, on võtmetähtsusega. Selle aasta kestliku majanduskasvu strateegias, mis edendab nimetatud eesmärke, esitatakse seitse juhtalgatust: 1) energiatootmine, 2) renoveerimine, 3) laadimine ja tankimine, 4) ühendumine, 5) moderniseerimine, 6) laiendamine, 7) ümberõpe ja oskuste täiendamine. Need juhtalgatused kujutavad endast ühiseid väljakutseid, mis eeldavad kooskõlastatud investeeringuid ja reforme. Liikmesriigid peaksid suunama oma investeeringud ja reformid nendesse juhtalgatustesse ja integreerima neisse veelgi rohkem oma väärtusahelad. Kavandatud taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendi määruses sätestatakse muu hulgas, et euroala liikmesriikide taaste- ja vastupidavuskavad peavad olema kooskõlas probleemide ja prioriteetidega, mis on kindlaks määratud nõukogu soovituses euroala majanduspoliitika kohta. Seda järjepidevust tuleks arvesse võtta taaste- ja vastupidavuskavade hindamisel.

(5)Euroala vajab COVID-19 pandeemia mõju leevendamiseks poliitikameetmeid, mis on nii toetavad, koordineeritud, terviklikud kui ka järjepidevad. Eesmärk on piirata mis tahes negatiivset pikaajalist mõju tööturule, vähendada märkimisväärseid majanduslikke ja sotsiaalseid erinevusi, tegeleda tasakaalustamatuse ja muude makromajanduslike riskidega ning üldisemalt vältida keskpikas perspektiivis negatiivseid tagajärgi potentsiaalsele majanduskasvule. Euroala poliitika kolme põhimõõtme – raha-, eelarve- ja struktuuripoliitika – vastastikune kooskõla on oluline, et tagada euroala toetav üldine poliitiline hoiak.

(6)Euroopa Keskpank (EKP) püüdis õigeaegse rahapoliitilise sekkumisega hoida rahapoliitika ülekandekanaleid muutumatuna ja tagada hindade stabiilsus keskpikas perspektiivis. EKP teatas avaliku ja erasektori varade olulistest täiendavatest ostudest, mis ulatuvad 1470 miljardi euroni varaostukava (120 miljardit eurot kuni 2020. aasta lõpuni) ja pandeemia majandusmõjude ohjeldamise erakorralise varaostukava (1 350 miljardit eurot kuni vähemalt 2021. aasta keskpaigani) raames.

(7)Prognooside kohaselt on eelarvepoliitika 2020. aastal väga ekspansiivne ja jääb 2021. aastal toetavaks nii euroala kui ka liikmesriikide tasandil. Riikide eelarvepoliitika koordineerimine, järgides täielikult stabiilsuse ja kasvu pakti, on äärmiselt oluline COVID-19 šokile tulemuslikuks reageerimiseks ning majandus- ja rahaliidu nõuetekohaseks toimimiseks. 20. märtsil 2020 tegi komisjon järelduse, et ELi majandus on tõsises languses ning et stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise tingimused on täidetud. Seda järeldust kinnitasid liikmesriikide rahandusministrid. Liikmesriigid kehtestasid ulatuslikud eelarvemeetmed, et ohjata pandeemiat ning toetada eraisikuid ja ettevõtjaid, keda see eriti mõjutab, sealhulgas kehtestati erakorraline likviidsustoetus peamiselt ettevõtetele ja pankadele krediidivoo tagamiseks antavate tagatiste kaudu. Täiendavat koordineeritud eelarvetoetust antakse ELi tasandil, eelkõige taaste ja vastupidavuse rahastamisvahendi kaudu.