Algatus tugineb kehtivatele eeskirjadele, millega reguleeritakse osalemist Euroopa Liidu kapitaliturgudel, ja sellega täiustatakse neid eeskirju. 2007. aastal käivitati MiFID 1 abil aktsiatega kauplemise turul konkurents. Finantsinstrumentide turgude direktiivi hilisemate redaktsioonidega laiendati konkurentsi muude kui omakapitalivarade klassidele, näiteks võlakirjadele ja tuletisinstrumentidele. Selle tulemus on, et kui maakler või investor soovib täita vara ostu- või müügikorraldust, saab ta valida erinevate kauplemiskohtade hulgast, nagu reguleeritud turud, mitmepoolsed kauplemissüsteemid, anonüümsed kauplemisplatvormid ja kliendi korralduste süsteemsed täitjad.

ELi finantsturgude konkurentsivõime: kehtiva õigusraamistiku teatavad sätted on tekitanud turuosaliste jaoks õiguskindlusetust. Kaasseadusandjad on börsil kaubeldavatele tuletisinstrumentidele avatud juurdepääsu käsitlevate sätete kehtivuse mitmel korral erinevatel põhjustel peatanud. Komisjon peab vajalikuks need sätted eemaldada, et ühelt poolt soodustada konkurentsi, innovatsiooni ja börsil kaubeldavate tuletisinstrumentide arengut ELis ning teiselt poolt suurendada veelgi kliirimisvõimet ELis. See kajastab ka seda liiki tuletisinstrumentidega kauplemise ja kliirimise vahelise vertikaalse integratsiooni pikaajalist rahvusvahelist suundumust. Selle suundumuse alus on asjaolu, et avatud juurdepääsu kohustus ei teeni börsil kaubeldavate tuletisinstrumentide valdkonna innovatsiooni, kuna selle reegliga kaotatakse stiimulid sõlmida uusi börsil kaubeldavate tuletisinstrumentide lepinguid, kui konkurendid ei pea tegema esialgseid investeeringuid. Ka ei oleks börsid enam kohustatud leppima sellega, et nende kauplemisjärgseid toiminguid tagavad sõltumatud kliiringukojad. Ettepanekus täpsustakse ka aktsiate kohustusliku kauplemiskoha nõude ulatust, et piirata see nõue selgelt ELi ISIN koodidega. Lisaks kehtestatakse ettepanekuga võimalus peatada tuletisinstrumentide kohustusliku kauplemiskoha nõue teatavate investeerimisühingute puhul, kellel tekiksid ELi-väliste vastaspooltega ELi-välistel platvormidel suhtlemisel kattuvad kohustused.

Tasakaalustamatus aktsiate kauplemiskeskkonnas: teine kavandatava reformi ajend on vajadus tagada, et aktsiatega kauplemine ELis valgustatud kauplemiskohtades (termin, mida kasutatakse tehingueelse läbipaistvuse kohta) oleks ligikaudu kooskõlas teistes rahvusvahelistes finantskeskustes täheldatud osakaaludega. Börsid väidavad, et nende turuosa vähenemine aktsiatega kauplemises kahjustab liidu kapitaliturgude arengut, kuna ainult börsid ja mitmepoolsed kauplemissüsteemid pakuvad ostu- ja müügipakkumiste (kauplemiseelsed andmed) ning tehtud tehingute (kauplemisjärgsed andmed) täielikku läbipaistvust ja aitavad kaasa hinna kujunemisele. Teisalt väidavad pangad ja investeerimisühingud, et valgustatud platvormid on oma turuosa ELis säilitanud ja seda isegi suurendanud. Selgelt on teadvustatud, kui oluline on säilitada tasakaal traditsiooniliste börside, alternatiivsete kauplemisplatvormide, investeerimispankade ja teiste kauplemissüsteeme pakkuvate osalejate vahel. Seetõttu hõlmab läbivaatamine muudatusi, mille eesmärk on seda tasakaalu säilitada.

Likviidsus- ja tehingute tegemisega seotud riskid on levinud ka selliste tuletisinstrumentide turgudel, millega kauplemiskohtades ei kaubelda (nimetatakse ka börsivälisteks tehinguteks). Börsiväliste tuletisinstrumentide turud on vahendajaturud, kus suured rahvusvahelised pangad pakuvad oma klientidele eriotstarbelisi lepinguid, näiteks positsiooni võtmiseks, et kaitsta end tulevaste hinnamuutuste eest (riskimaandamine). Börsiväliste turgude tehingujärgne läbipaistvus on väga väike. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA) 2020. aasta statistikaaruandest nähtub, et börsivälised tuletisinstrumendid moodustavad endiselt 85 % liidus kaubeldavate tuletisinstrumentide tinglikust väärtusest (ülejäänud 15 % kaubeldakse börsil). Kuna praegu avalikult kättesaadavat koondvaadet börsiväliste tuletisinstrumentide hindade kohta ei ole, aitab börsiväliste tuletisinstrumentide suur osakaal kaasa nende tuletisinstrumentide hinnakujunduse läbipaistmatusele, ja sellest tulenevalt teabe asümmeetriale, mis esmajoones kahjustab väiksemaid turuosalisi.

Turustruktuuri partnerite uuringu raames küsitletud varahaldurite hinnangul on kapitaliturgudel turuandmete täieliku ja täpse ülevaate puudumisest tulenev iga-aastane kulu (nimetatakse „kahanemiseks“) 0–1,0 baaspunkti nende aastasest kaubeldavast väärtusest. Mõne küsitletu hinnangul on aastakulud veelgi suuremad ehk rohkem kui 5,0 baaspunkti. Turustruktuuri partnerite uuringule vastanud hindavad puudulikust turuülevaatest tulenevat kulu erinevalt. Mida suurem on ettevõte ja mida suuremad on andmete koostamiseks ja puhastamiseks olemasolevad ressursid, seda väiksem võib prognoos olla. Kui neid hinnanguid Euroopa kaubeldavate kapitaliinstrumentide aastase väärtuse suhtes kohaldada, võib aktsiaturgudest täpse ülevaate puudumise kogukulu ulatuda 10,6 miljardi euroni aastas, samas kui peaaegu kolmandik vastanutest märgib, et see kulu on 0,5–1 miljardit eurot aastas.

Nagu märgiti turustruktuuri partnerite uuringus ELi kauplemiskoondteabe süsteemi kohta, põhjustab likviidsusriski vajadus navigeerida liidu killustatud täitmisturgudel, et teha kogu tehingu tegemiseks kindlaks ostu- ja müügihuvid. Kui puudub terviklik ülevaade kõigist vaba likviidsuse kogumitest, ei pruugi teatavatel investoritel olla võimalik kõiki tehinguid teha või nad teevad tehinguid vaid osaliselt või vähem atraktiivse hinnaga. Turu puuduliku läbipaistvuse majanduslikku maksumust saab mõõta nii rakendamisalase puudujäägi (st tehingud tehakse hindadega, mis ei kajasta parimat saadaolevat müügipakkumist või ostupakkumust) kui ka kasutamata kauplemis- ja investeerimisvõimalustena. Kõnealused kulud on vastuolus kapitaliturgude liidu eesmärgiga pakkuda hästi toimivaid, likviidseid ja integreeritud kapitaliturge.

Käesoleva ettepaneku eesmärk on käsitleda likviidsus- ja tehingute tegemisega seotud riski. Likviidsusrisk osutab riskile, et turg ei ole piisavalt sügav (st ei ole piisavalt kaubelda soovivaid ostjaid ja müüjaid), teine risk osutab aga olukorrale, kus tehingut ei ole võimalik konkreetse piirhinnaga või teatava aja jooksul teha. Mõlemad riskid tulenevad sellest, et puudub õige ja õigeaegne teave kaubeldavate väärtpaberite hindade ja saadaolevate kauplemismahtude kohta, samuti ohust, et ebapiisav läbipaistvus mõjutab aktsiate kauplemiskeskkonda ja ELi kui finantskeskuse konkurentsivõimet.

Mis puudutab kauplemiskoondteabe süsteemi loomist, siis teatas komisjon kapitaliturgude liitu käsitlevas 2020. aasta tegevuskavas, et esitab 2021. aasta lõpuks seadusandliku ettepaneku luua tsentraliseeritud andmebaas, mis on ette nähtud selleks, et pakkuda kapitaliinstrumentide ja sarnaste finantsinstrumentide kohta terviklikku ülevaadet turuandmetest, nimelt kogu liidus paljudes kauplemiskohtades kaubeldavate väärtpaberite hindadest ja mahtudest. Selle tsentraliseeritud andmebaasi ehk kauplemiskoondteabe süsteemi eesmärk oleks suurendada kõigis kauplemiskohtades hindade üldist läbipaistvust.

19. jaanuari 2021. aasta teatises „Euroopa majandus- ja finantssüsteem: avatuse, tugevuse ja vastupidavuse edendamine“ kinnitas Euroopa Komisjon oma kavatsust esitada finantsinstrumentide turgude direktiivi (MiFID 2) ja finantsinstrumentide turgude määruse (MiFIR) raamistiku läbivaatamise osana ettepanek kapitaliturgude läbipaistvuse raamistiku parandamise, lihtsustamise ja edasise ühtlustamise kohta. Euro rahvusvahelise rolli tugevdamiseks tehtavate jõupingutuste laiemas kontekstis teatas komisjon, et selline reform hõlmab kauplemiskoondteabe süsteemi väljatöötamist ja rakendamist, eelkõige äriühingute võlakirjade emiteerimise puhul, et suurendada eurodes nomineeritud võlainstrumentidega järelkauplemise likviidsust.

Käesolev algatus on üks meetmetest, millega rakendatakse kapitaliturgude liitu. Selle eesmärk on suurendada investorite, eelkõige väiksemate investorite ja jaeinvestorite õigusi, võimaldades neile hõlpsamat juurdepääsu aktsiatesse või võlakirjadesse investeerimiseks vajalikele turuandmetele ning muutes ELi turutaristu tugevamaks. Ka aitab algatus suurendada turu likviidsust, mis omakorda muudab kapitaliturgudelt rahastamisvahendite saamise ettevõtjate jaoks lihtsamaks. Selleks et täita oma eesmärk edendada tõelist ja tõhusat ühtset kauplemisturgu, on komisjon määranud kindlaks läbivaatamise kolm prioriteetset valdkonda: turuandmete läbipaistvuse ja kättesaadavuse parandamine, täitmiskohtade võimaluste võrdsuse parandamine ja selle tagamine, et ELi turutaristu säilitab rahvusvahelisel tasandil oma konkurentsivõime. Algatusega kaasneb ettepanek muuta direktiivi 2014/65/EL finantsinstrumentide turgude kohta ja see on komisjoni 2020. aasta tööprogrammi osa.

Finantsinstrumentide turgude määruse muutmine on kõige sobivam õiguslik vahend, et lahendada probleemid, mis tulenevad kesksete turuandmete koondülevaate puudumisest ELi turgudel, kuna see võimaldab muuta finantsinstrumentide turgude määruse teatavaid sätteid ja lisada uusi erinõudeid. Kui kasutatakse määrust, mis on kohaldatav vahetult, ilma siseriiklike õigusaktideta, piiratakse võimalust, et pädevad asutused võtavad riigi tasandil erinevaid meetmeid, ning tagatakse järjekindel lähenemisviis ja suurem õiguskindlus kogu ELis (nt kesksete turuandmete kohustuslik esitamine eri liikmesriikide börside poolt).

Kavandatav turuandmete standardite ja litsentsimistingimuste ühtlustamine kauplemiskoondteabe pakkujale turuandmete edastamiseks ei lähe seatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. Käesolevas ettepanekus sisalduvaid meetmeid käsitlevate riiklike eeskirjade ebaühtlase kogumiga ei saavutataks turuandmete koondamise seatud eesmärki, et see teave laiemale turuosaliste rühmale kättesaadavaks teha. Turuandmete kvaliteedi ja turuandmete litsentsimisega seotud keerukuse probleemide lahendamiseks on vaja turuandmete aruannete kavandatud ühtlustamist ja nende aruandlusstandardite kohustuslikku kasutamist turuandmete kauplemiskoondteabe pakkujale edastamisel.

Erinevate finantsinstrumentide klassidega kauplemise turud on jaotunud üle kogu liidu. Nende kauplemiskohtade avaldatud turuandmete koondamiseks on vaja kogu liidus kehtivat reeglistikku. Üksikute liikmesriikide võetavad meetmed ei lahendaks tõhusalt vajadust koondada kogu liidu turuandmeid. Liikmesriigid võiksid püüda ühtlustada turuandmete esitamise standardeid ja turuandmete koondaja litsentsimise tingimusi riiklike õigusaktidega. Riiklike algatustega ei suudeta lahendada probleeme, mis tulenevad turuandmete killustatusest liidus.

Täpsemalt öeldes ei laseks ELi kauplemiskohtades kaubeldavate väärtpaberite turuandmeid sisaldava tsentraliseeritud andmebaasi jätkuv puudumine ELi investoritel, välja arvatud väga kogenud investoritel, saada koondülevaadet selle kohta, kus leida parimaid investeerimisvõimalusi. Säiliks praegune teabealane asümmeetria, mis ei võimalda investoritel ühtsest turust täit kasu saada. Seetõttu paistab, et kõige asjakohasem on kasutada nende probleemide igakülgseks ja ühtseks lahendamiseks ning turu killustatuse vältimiseks õigusliku alusena ELi toimimise lepingu artiklit 114.

Eelkõige antakse ELi toimimise lepingu artikliga 114 Euroopa Parlamendile ja nõukogule volitused võtta nii õigus- kui ka haldusnormide ühtlustamiseks meetmeid, mille eesmärk on siseturu rajamine ja selle toimimine. ELi toimimise lepingu artikkel 114 võimaldab ELil võtta meetmeid nii põhivabaduste kasutamise olemasolevate takistuste kõrvaldamiseks kui ka selliste takistuste tekkimise ärahoidmiseks, kui need on piisava konkreetsusega prognoositavad, sealhulgas takistused, mis muudavad siseturu eeliste täieliku kasutamise ettevõtjate, kaasa arvatud investorite jaoks keeruliseks. Seega on ELi toimimise lepingu artikkel 114 sobiv õiguslik alus, et kõrvaldada andmete koondamise takistused, mis tulenevad 1) turuandmete killustatud allikatest; 2) turuandmete aruandluse ebaselgetest standarditest ja 3) turuandmete keerukatest litsentsimissüsteemidest. Need on peamised tegurid, mis takistavad kogu liitu hõlmava kauplemislikviidsuse koondülevaate saamist.

Finantsinstrumentide turgude direktiivi/määruse raamistik on Euroopa kapitaliturgudel osalemist reguleeriv reeglistik. Raamistik koosneb direktiivist 2014/65/EL (MiFID 2) ja määrusest (EL) nr 600/2014 (finantsinstrumentide turgude määrus). Finantsinstrumentide turgude määruse vastuvõtmise õiguslik alus on Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping“) artikkel 114. Ettepaneku eesmärk on parandada turuandmete kvaliteeti ja turuandmete koondamist, muutes finantsinstrumentide turgude määruses turuandmete kohta sätestatud kehtivaid eeskirju. Seetõttu peaks ka kavandatav reform sama õigusliku aluse alla kuuluma.

Euroopa Liidu finantsteenuste poliitika soodustab läbipaistvust ja konkurentsi. Need poliitikaeesmärgid laienevad kesksetele turuandmetele. Kapitaliturgude liidu tegevuskava raames on liidu eesmärk luua terviklik ülevaade ELi kauplemisturgudest. Kauplemiskoondteabe süsteem tagaks koondatud andmed ELis kaubeldavate väärtpaberite hinna ja mahu kohta ning suurendaks seega hindade üldist läbipaistvust kõigis kauplemiskohtades. Ühtlasi annab see investoritele juurdepääsu märkimisväärselt täiustatud turuteabele üleeuroopalisel tasandil.

Tasakaalustatud kauplemiskeskkonna säilitamiseks oleks hea teha teatavaid kohandusi läbipaistvuseeskirjades, millega reguleeritakse kauplemist börsidel ja alternatiivsetel platvormidel või kliendi korralduste süsteemsete täitjate kaudu (investeerimispangad ja turutegijad). Läbipaistvate hindadega kauplemiskohtades toimuvate aktsiatehingute suhteliselt väikese osakaalu põhjuseks peetakse teatavate läbipaistvuseeskirjadest tehtavate erandite (nn vabastuste) kasutamist. Kehtiv määrus juba sisaldab eeskirju, millega piiratakse kõige sagedasemate läbipaistvuseeskirjadest vabastuste kasutamist. Selliste reeglite nagu „kahe mahu ülempiir“ eesmärk on kehtestada ülempiir (lagi) aktsiate arvule, millega turuosalised võivad läbipaistvuse erandi alusel kaubelda. Peale selle, et selliste sätete haldamine on reguleerivate asutuste jaoks ressursimahukas, on need osutunud jäigaks ja muudavad kõik koos aktsiaturgude toimimise tarbetult keerukaks. Seetõttu on kavas läbipaistvuse erandite ja kahe mahu ülempiiri vahelist keerukat vastasmõju läbivaatamisel lihtsustada.

Finantsinstrumentide turgude määruse läbivaatamisaruandes, mis käsitleb mittekapitaliinstrumentide läbipaistvust, jõudis Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve järeldusele, et kehtiv kord on liiga keeruline ega ole turuosaliste jaoks läbipaistvuse tagamisel alati tõhus, ning tegi selle parandamiseks mitu ettepanekut:

Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve sõnul ei ole finantsinstrumentide turgude direktiiv/määrus täitnud oma eesmärki luua rohkem selgust ärisaladusena käsitletava turuteabe litsentsimise ja hinnakujunduse kohta. Turuandmete hinnad, eriti selliste andmete puhul, mille järele on suur nõudlus, nt mittekuvatavad andmed (non-display data), on 2017. aastast saadik tõusnud. Ühe kutseorganisatsiooni hinnangul on hüpoteetilise, mitmele kauplemiskohale juurdepääsu omava väikese oma arvel kaupleva kaubandusettevõtte andmetega seotud kogukulud suurenenud 27 % võrra: 917 000 eurolt 2016. aastal 1,16 miljoni euroni 2019. aastal. Lisaks soovitab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve, et kauplemiskoondteabe süsteem jagaks oma tulusid andmeid esitavate üksustega ja edastaks kauplemiskoondteavet nii reaalajalähedaselt kui tehniliselt võimalik.

Ühtse turu heterogeense turuandmete hinnapoliitika tõttu on turuandmete koondajal keeruline saada ärisaladusena käsitletava teabe voogudele juurdepääsu ausatel, õiglastel ja õigeaegsetel tingimustel. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve võttis oma kauplemiskoondteavet käsitlevas aruandes seisukoha, et kehtivad MiFID 2 eeskirjad ei kohusta kauplemiskohti ja tunnustatud kauplemisteabearuandluse avalikustajaid esitama kauplemiskoondteabe jaoks turuandmeid õiglastel ja mõistlikel tingimustel. Seetõttu soovitab Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve, et kauplemiskohtadelt ja tunnustatud kauplemisteabearuandluse avalikustajatelt tuleks nõuda andmete esitamist kauplemiskoondteabesse, kas i) nõudes kauplemiskohtadelt ja tunnustatud kauplemisteabearuandluse avalikustajatelt andmete esitamist kauplemiskoondteabesse või ii) kehtestades kauplemiskoondteabe süsteemi teabe esitamise hinna kindlaksmääramise kriteeriumid (ja kasutustingimused).

Eelkõige leidis Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve oma MiFID 2 / finantsinstrumentide turgude määruse läbivaatamisaruandes nr 1, et turuandmete allikate killustatus suurendab sõltuvust mitmest kauplemiskohapõhisest, ärisaladusena käsitletava teabe voost, mis annab saadaolevast kauplemislikviidsusest ainult osalise ülevaate. Selle kontrollimise, kas kõik turuandmete allikad pakuvad juurdepääsu oma turuandmetele ausal, õiglasel ja õigeaegsel viisil, muudab keeruliseks ärisaladusena käsitletava teabe litsentsimise ja kasutuspiirangute kasutamise haldamise keerukus. Asjaolu, et üksikute kauplemiskohtade kauplemisandmed on ainulaadsed ja mitteasendatavad, on võimaldanud muuta andmete litsentsilepingud üha üksikasjalikumaks ja koormavamaks. Turuandmeid saavad ettevõtted puutuvad seetõttu oma litsentsilepingute jätkuva varieeruvuse haldamisel kokku märkimisväärse keerukusega, millega kaasnevad tegevuskulud ja riskid; samuti kannavad nad sageli oma litsentsidega seotud keerukate auditite kulusid, mille andmepakkujad kehtestavad tagantjärele makstavate tasude kaudu.

Väärtpaberimaaklerid ja maakler-diilerid vastutavad parima täitmise tagamise eest, mis tähendab hinna ning otseste ja kaudsete kogukulude poolest investoritele kõige soodsama tehingu saavutamist. Parim täitmine tähendab, et maaklerid peavad näitama oma klientidele hindu, millega nad ostsid ja müüsid, võrreldes neid tehingu tegemise ajal eri börsidel ja alternatiivsetes kauplemiskohtades kättesaadavate hindade ja mahtudega. Kõikide kauplemisturgude koondülevaate puudumine on probleem, kui finantsinstrument tehakse kauplemiseks kättesaadavaks mitte ainult ühes noteerimiskohas, vaid mitmes konkureerivas kauplemiskohas. Investoril on ja peaks ka edaspidi olema võimalik valida konkureerivate kohtade vahel, kuid praegu peab ta tuginema turuandmetele, mis hõlmavad vaid eraldiseisvaid kauplemiskohti. Seetõttu on investoritel ebapiisav juurdepääs koondatud ja võrreldavatele turuandmetele ning nad ei saa võrrelda, kas alternatiivsel platvormil oleksid nad saanud paremad täitmistingimused. See takistab neil pärida oma väärtpaberimaakleritelt ja maakler-diileritelt aru selle kohta, kas nad saavutasid teatava tehingukorralduse parima täitmise.

Konsultatsioonist selgus, et MiFID 1 ja finantsinstrumentide turgude direktiivi/määruse raames tekkinud börsipõhised (ärisaladusena käsitletavate) turuteabe tooted ei anna kõikidest kauplemisturgudest koondülevaadet. Likviidsus, mis on olemas alternatiivsetel turgudel (mitmepoolsed kauplemissüsteemid / organiseeritud kauplemissüsteemid) ja investeerimispankade kaudu, kes kauplevad finantsinstrumentidega oma varaloendi alusel (kliendi korralduste süsteemne täitjad), ei ole nendes ärisaladusena käsitletava teabe voogudes esindatud. See tekitab olulisi teabetõkkeid, kuna nende alternatiivsete platvormide mahud võivad moodustada kuni 50 % kauplemismahust igal konkreetsel kauplemispäeval.

Teisalt annaks aga variant 1.2 suure tõenäosusega võimaluse turgu valitsevatele turuandmetega tegelevatele ettevõtjatele saada uuel koondatud andmete turul kasu oma andmete koondamise valdkonna teadmistest. Kuigi see hõlbustab sisenemist ja võib vähendada sisseseadmise ja tegevuskulusid, kaasneb sellega oht, et paljud esilekerkivad andmekoondajad kuuluvad tegutsevatesse finantskontsernidesse ega ole seetõttu vabad võimalikest huvide konfliktidest.

kaks eelistatud varianti on variant 1.2 (konkureerivad koondajad) ja 1.4 (üks sõltumatu koondaja). Turuandmete optimaalse kvaliteedi ja õigeaegse edastamise seisukohast on variandi 1.2 kohasel detsentraliseeritud koondamismudelil väike eelis tsentraliseeritud koondamise (variant 1.4) ees. Teisest küljest annab variandis 1.4 kavandatud konkureeriv pakkumine Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele suurema kaalutlusõiguse andmete koondaja rolli täiesti uuele turule tulijale andmiseks. See võimaldaks valida andmete koondaja, kes on täiesti sõltumatu nii turuandmete esitajatest kui ka turuandmetega tegelevatest ettevõtjatest ning kes kasutab tõhusamat tulude jaotamise süsteemi.

Variant 5 – koondamise reegel. Kuna kogu kauplemine noteeritud aktsiatega on koondatud noteerivale börsile (mittekapitaliinstrumendid olemasolevasse esmasesse likviidsuskeskusesse), puudub vajadus koondada keskseid turuandmeid ühe ainuõigusliku väärtpaberituru andmete koondaja või mitmest koondajast ühe juures. See variant ei hõlma kauplemiskoondteabe süsteemi loomist. Pigem on selle variandi eesmärk koondada turuandmete voogu (kaudselt), koondades teatavate varaklassidega kauplemise määratud täitmisplatvormidele.

Variant 3 – börsi juhitavad koondajad. Börsi juhitav koondaja kasutab tsentraliseeritud keskse sõlmpunktiga (hub and spoke) mudelit. Sellise lähenemisviisi korral muutuks iga börs oma börsil noteeritud aktsiate või muude instrumentide andmete ainukoondajaks. Tulemus oleks see, et noteerimisbörsidest saavad kõigi nende loetellu kantud instrumentide („aruandekohustusega hõlmatud väärtpaberite“) turuandmete koondajad („keskus“). Variant 3 tooks praktikas kaasa näiteks iga Euroopa loetellu kantud börsi (näiteks Euronext, Deutsche Börse, NASDAQ OMX, BME, Viini börs, Varssavi börs) jaoks eraldi kauplemiskoondteabe.

Variant 2 – konkureerivad koondajad. Ka konkureerivas koondamise mudelis kasutatakse kesksete turuandmete koondamise detsentraliseeritud lähenemisviisi. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve juures registreerimise korral võimaldatakse konkureerivatel koondajatel koguda ühtlustatud turuandmeid üksikutest andmeallikatest (kauplemiskohad, tunnustatud kauplemisteabearuandluse avalikustajad) ja seejärel koondada need turuandmed andmekeskusesse, kus asuvad selle abonendid (vältides seega koondamist keskses keskuses). Andmete koondamise detsentraliseeritud mudeli eesmärk on arvesse võtta geograafilist hajutatust ja latentsusaega, näidates igale turuandmete abonendile tema kohapealset tegelikku olukorda. Selle tulemusena saab iga abonent jälgida oma geograafilise asukoha parimat saadaolevat hinda. Detsentraliseeritud mudeli eesmärk on vastata üldisele kriitikale, mida kauplemiskoondteabe kohta on esitatud, s.o tegeleda asjaoluga, et „parim täitmine“ on kohalik tõelisus, mis kehtib ühel hetkel ühe konkreetse asukoha kohta, kus tehinguid täitev maakler asub.

Variant 1 – oma tarbeks koondamine. Turuandmete oma tarbeks koondajad on turuosalised, kes koguvad ja koondavad turuandmeid oma sisekasutuseks. Oma tarbeks koondajaks saamise suutlikkus on olemas elektroonilisi vahendeid kasutavatel turutegijatel (välkkauplemisettevõtted) või suurtel investeerimispankadel. Oma tarbeks koondajad koguvad turuandmeid kauplemisturgudelt ja koondavad need andmed otse oma ruumides (detsentraliseeritud koondamine). Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve juures oma tarbeks koondajana registreerimise korral võimaldatakse turuosalistel koguda kõiki keskseid (ühtlustatud) turuandmeid ja koondada teavet ainult oma sisekasutuseks (aruandlusstandardite ühtlustamine vähendab andmete koondamise kulusid). Oma tarbeks koondajad ei avaldaks kauplemiskoondteavet. Selleks et vältida keeruliste individuaalsete turuandmete litsentsimiskokkulepete sõlmimist täitmisplatvormidega, mida on sageli sadu, või nende tunnustatud kauplemisteabearuandluse avalikustajatega, kes tegutsevad andmete esitajana, peaksid kõik turuandmete allikad tegema standardsed kesksed turuandmed oma tarbeks koondajatele kättesaadavaks (kohustuslik andmete esitamine).

Ettepanek tugineb nii kauplemiskohtade üle järelevalvet tegevate ELi pädevate asutuste kui ka turukorraldajate eksperditeadmistele. Lisaks jälgib komisjon tähelepanelikult arengusuundumusi teistes jurisdiktsioonides (eelkõige USAs ja Kanadas), kus on kauplemiskoondteabe süsteem juba varem välja töötatud, ja võimalikke muudatusi, mida nende jurisdiktsioonide vastavates süsteemides kavandatakse. Komisjon kaalus erinevaid alternatiive ja on kujundanud seisukoha selle kohta, kas neid alternatiive saaks rakendada ELi oludes.

Kõigele lisaks on komisjoni töötajatel olnud palju kahepoolseid kontakte suure hulga erinevate sidusrühmadega, eelkõige ettevõtjatega, kes on spetsialiseerunud turuandmete koondamisele, mis on aidanud tema analüüsi ja poliitilist lähenemisviisi veelgi täiustada.

Lisaks eelnimetatule on komisjon kõnealuseid küsimusi aktiivselt uurinud, andes ülesande korraldada selle eelhindamise ja -määratlemise ulatuslik uuring, mille lõppeesmärk on toetada teavitatud otsustusprotsessi.

28. juunil 2019 korraldas komisjon seminari, mille eesmärk oli arutada sidusrühmadega ELi kauplemiskoondteabe süsteemi loomist ja milles osales umbes 80 turuosalist, et arutada ELi kauplemiskoondteabe süsteemi eeliseid ja tehnilisi näitajaid ning selle loomise ees seisvaid takistusi. Ostjate poolelt osalesid kauplemis- või turuandmete eksperdid ning reguleerijate poolelt osalesid andmemüüjad, kauplemiskohad ning ESMA ja mitu liikmesriikide konkurentsiasutust. Olgugi et kauplemiskoondteabe teabesüsteemi optimaalsete omaduste kohta oli erinevaid arvamusi, nõustusid kõigi valdkondade esindajad, et üldiselt võib selline töövahend kasulik olla.

Halva kvaliteediga andmete tootmise ja normaliseerimise kulud on tekitanud lisakulusid ning varahaldurid ja portfelli valitsejad kurdavad, et andmepakkujad küsivad oma andmevoogude eest suuri tasusid. Seetõttu on likviidsus- ja tehingute tegemisega seotud riski juhtimine kogu kauplemispäeva jooksul kõikidele investorite ja nende vahendajate jaoks väga kulukas. Ka ei saa investorid oma maakleritelt selle kohta aru pärida, kas nad saavutasid nende tehingute parima täitmise, kuna parima hinna kontrollimiseks on praegu vaja tellida andmemüüja koostatud ärisaladusena käsitletava teabe voog, mida iga börs oma kauplemiskoha kohta pakub.

Ettepanek sisaldab koondatud turuandmete integreeritud ELi turu väljaarendamise järelevalvet ja hindamist. Järelevalve hõlmab nii kasutatavate kauplemiskoondteabe töömudelite arendamist kui ka edu, mida on saavutatud laiema investorite ringi jaoks koondatud turuandmetele üldise juurdepääsu soodustamisel. Järelevalves pööratakse erilist tähelepanu varaklassidele, mille kohta on koostatud kauplemiskoondteave; turuandmete koondamise õigeaegsusele ja edastamise kvaliteedile; turuandmete koondamise rollile rakendamisalase puudujäägi vähendamisel varaklasside kaupa; koondatud turuandmete tellijate arvule varaklassi kohta; reguleeritud turgude aktsiaid käsitlevate turuandmete esitamise eest tulude jaotamise mudelite edukusele; sellele, milline mõju on turuandmete koondamisel kapitalituru eri osaliste vahelise teabeasümmeetria parandamisele; ning sellele, milline on mõju demokraatlikumale juurdepääsule VKEdesse tehtud investeeringuid käsitlevatele koondatud turuandmetele.

Võimalikku kasu võib ette näha ka reguleeritud turgude jaoks, kuna kauplemiskoondteave suurendab sellistes kohtades noteeritud aktsiate, eriti VKEde aktsiate nähtavust, kuna need müügikohad saaksid nähtavuse, mis on ulatuslikum kui nende kohalikud turud, ja suureneb sellest tulenev likviidsus. Suurem nähtavus suurendab investeeringute atraktiivsust ja aktsiate investeerimisfondidesse või investeerimisportfellidesse paigutamise võimalusi. VKEde aktsiate suurenenud atraktiivsuse tulemusel võib kauplemiskoondteave seega suurendada ka kapitali hankimise tõhusust VKEde jaoks.

Võlakirjade puhul oleks turgude koondülevaatest saadav võimalik kasu veelgi suurem. Põhjus on selles, et hinna libisemisest tulenev hinnanguline kahju ületab aktsiate puhul oluliselt eespool esitatud hinnanguid. 60 % turustruktuuri partnerite uuringu jaoks küsitletud võlakirja-varahalduritest hindas hinna libisemise kuludeks kuni 5 baaspunkti, 25 % hindas libisemise kuludeks 10 baaspunkti ja 11 % kuni 50 baaspunkti. Kuna puuduvad usaldusväärsed andmed võlakirjade kaubeldava väärtuse kohta, muudab see hinna libisemise absoluutarvudes kvantifitseerimise võimatuks.

Peamine kasu, mida investor (ostjate poole juht) kauplemiskoondteabest saab, on likviidsusriski ja eeldatava hinna ja tehingu sooritamise hinna vahelise erinevuse ehk hinna libisemise vältimine. Mis puudutab kapitaliinstrumente, pidas 56 % turustruktuuri partnerite tehtud uuringus osalenud varahalduritest hinna libisemist, mis on 0–0,5 baaspunkti aastasest kaubeldavast väärtusest, turu likviidsusega seotud läbipaistmatuse peamiseks tagajärjeks. Sellise libisemise vältimine tooks investoritele kuni 1,06 miljardi euro suuruse kasumi.

Kauplemiskoondteabe süsteemi loomise ees seisvate takistuste kõrvaldamisega motiveeritakse varahaldureid ja portfelli valitsejaid lisama nende hallatavatesse portfellidesse liidus kättesaadavaid optimaalseid instrumente (või nende kombinatsioone), mitte ainult neid instrumente, mis on saadaval (vähestes) müügikohtades, mille turuandmeid nad parasjagu tellivad. Neil oleks olemas teave, mis võimaldab otsustada, kas neil on vaja saada (teiste) müügikohtade liikmeks, kui need kohad pakuvad nende eesmärkide jaoks optimaalseid tooteid. See toimib ostjate poole kauplejale kauplemisotsuste hindamisel ja tegemisel ning algoritmiliste parameetrite seadmisel olulise juhisena.

Sellise optimaalse kombinatsiooni saavutamise seisukohast, mis tagab turuandmete kvaliteedi ja õigeaegse esitamise, on variandi 1.4 kohane pakkumismenetlus turuandmete koondamiseks vajaliku olulise taristu loomise uuel turul konkurentsi tagamiseks kõige sobivam meetod. Teisest küljest saab paljud variandi 1.2 positiivsed omadused kasutusele võtta, luues (potentsiaalselt hilisemas etapis) turuandmete avaldamise ja andmete täpsema analüüsi jaoks uue järgneva turu, mis on avatud konkurentsile. Turuandmete esitajate osalemise tulude jaotamisel tagab kõige paremini variant 2.1 (tulu jaotamise mudel).

Lõppkokkuvõttes on turuandmete eest tasumise eelistatud valik variant 2.1, mis sekkub andmete koondaja ärimudelisse kõige vähem, tagades samal ajal tuluvoo, mis on kooskõlas tuluvooga, mille saab luua kas variandiga 2.2 või 2.3. Võrreldes üksikute osalemistasude tsentraalse kehtestamise keerukusega, võimaldab variant 2.1 osalemistasude kehtestamisel ja läbivaatamisel suuremat ärilist vabadust.

Variant 2.3 – kohustuslik andmete esitamine, mida hüvitatakse „võrdlushinna kasutustasuga“. Variandi 2.3 kohaselt on kavas tagada turuandmete esitajatele hüvitis, kasutades selleks kasutustasu, mis kehtestatakse kõigile täitmiskohtadele, mis ei mõjuta hindade kujunemist aktsiaturgudel („anonüümne kauplemine“). Tehniliselt on „anonüümne kauplemine“ määratletud kui kauplemisviis, mis ei ole tehingueelselt läbipaistev – noteeringuid ei avaldata ja tehinguid tehakse võrdlushinnaga, mis on kehtestatud esmaturu täitmisplatvormidel, mis sobitavad tehinguid, kasutades noteerivalt börsilt n-ö imporditud võrdlushinda. Võrdlushinna suhtes kohaldatava erandi kasutajad peaksid võrdlushinna n-ö ostma igakuise väärtuselise tasu eest, mis tuleb maksta (noteerivale börsile tagasimaksmiseks) kauplemiskoondteabe käitajale.

Variant 2.1 – „minimaalsete tulueesmärkidega“ kohustuslik andmete esitamine turuandmete koondajatele. Kõik turuandmete allikad peaksid tegema turuandmete koondajatele kättesaadavaks standardsed kesksed turuandmed (kohustuslik andmete esitamine). Selleks et teenida lisatulu, mida jaotada turuandmete esitajatele, tuleks kehtestada „minimaalsed tulueesmärgid“, mis moodustavad osa ühtse koondaja valimise protsessist (variant 1.4) või osa konkureerivate koondajate registreerimise protsessist (variant 1.2). Minimaalsed tulueesmärgid kehtestaks ja vaataks korrapäraselt läbi sõltumatu juhtkomitee. Tulueesmärkides võetaks arvesse erinevaid kasutusotstarbeid, milleks abonendid kauplemiskoondteavet kasutavad, ja asjakohaseid parameetreid, nagu kaubanduslik ümberjaotamine, hindade võrdlemine, indekseerimine, sündikaat ja turuandmete müük meediaväljaannetele. Kutseliste kasutajate tulueesmärgid võiks kehtestada tasemel, mis on piisav, et subsideerida suurt osa jaemüüjatele minimaalse või tasuta juurdepääsu võimaldamise kuludest.

Artikli 1 lõikega 26 keelatakse kliendi korralduste süsteemsetel täitjatel pakkuda makset (jaemüügi) korralduste voo eest. See ettepanek lõpetaks vastuolulise praktika, mille kohaselt teatavad välkkauplejad, kes on oma suurte tehingumahtude tõttu korraldatud kliendi korralduste süsteemsete täitjatena, maksavad jaemüügimaakleritele vastutasuks selle eest, et viimased suunavad oma jaemüügikorraldused täitmiseks välkkauplejale. Eeldatakse, et kui (jaemüügi) korralduste voo eest ei maksta, saadetakse jaemüügikorraldused täitmiseks kauplemiseelse läbipaistvusega turule (reguleeritud turg või mitmepoolne kauplemissüsteem). Koos kliendi korralduste süsteemsetele täitjatele kehtestatud kauplemiseelse noteerimise suurema kohustusega peaksid need üksused jaemüügivoo konkureerivate kauplemiseelsete noteeringute avaldamisega n-ö välja teenima. Eeldusel, et jaemüügikorralduste voog moodustab 7–10 % igapäevastest kogumahtudest ja oodata on veebipõhiste maakleriteenuste suurenemist, peaks (jaemüügi) korralduste voo eest maksmise keeld parandama jaeinvestorite jaoks täitmise kvaliteeti ja suurendama kõigi jaemüügikorraldusi täitvate täitmisplatvormide kauplemiseelset läbipaistvust.

Artikli 1 lõigetega 24 ja 25 tagatakse, et Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvel on kauplemiskoondteabe pakkujate üle järelevalve tegemiseks piisavad volitused.

Artikli 1 lõigetega 18, 19 ja 20 kohandatakse tuletisinstrumentide kohustusliku kauplemiskoha nõudeid kooskõlas Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve soovitustega. Vastaspoolte kohustus kaubelda tuletisinstrumentidega, mille suhtes kohaldatakse kauplemiskohtades kliirimiskohustust, rakendub siis, kui teatatakse, et tuletisinstrumentide klassi suhtes kohaldatakse kliirimiskohustust. Seda tihedat omavahelist seost silmas pidades viiakse muudatusega finantsinstrumentide turgude määruses sätestatud tuletisinstrumentide suhtes kohaldatav kohustusliku kauplemiskoha nõue vastavusse Euroopa turu infrastruktuuri määruse muutmise määruse kohase tuletisinstrumentide kliirimiskohustusega, et tagada nende kahe kohustuse vaheline õiguskindlus, eelkõige seoses nende üksuste hõlmatuse ulatusega, mille suhtes kliiringu- ja kohustusliku kauplemiskoha nõue kehtib, ning selliste kohustuste võimaliku peatamisega. Artikli 1 lõikega 20 lisatakse uus artikkel 32a, mis sisaldab eraldiseisvat peatamismehhanismi, mille kohaselt komisjon peatab teatavate selliste investeerimisühingute kauplemiskohustuse, kes tegutsevad turutegijana kauplemisel EMP-väliste vastaspooltega, kui teatavad tingimused on täidetud. Mehhanismi saab aktiveerida liikmesriigi pädeva asutuse taotlusel ja seda tehakse rakendusaktiga, mille komisjon vastu võtab. Peatamiseks tuleb esitada tõendid selle kohta, et vähemalt üks peatamise tingimustest on täidetud.

Artikli 1 lõikega 10 kehtestatakse kauplemiskohtade kohustus esitada ühtlustatud turuandmed otse ja eranditult üksustele, kelle Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve on määranud iga varaklassi kauplemiskoondteabe pakkujaks (kohustuslik andmete esitamine). Ka viiakse artikli 1 lõikega 10 kliendi korralduste süsteemsete täitjate tehingute aruandluse vormid ja aruandekohustused vastavusse börside ja alternatiivsete täitmiskohtade (mitmepoolsed kauplemissüsteemid / organiseeritud kauplemissüsteemid) suhtes kohaldatavate vormide ja kohustustega. See saavutatakse delegeeritud õigusaktiga, millega muudetakse praegune börsidel kasutatav aruandlusvorm (turu mudeltüpoloogia (Model Market Typology)) kõigi kliendi korralduste süsteemsete täitjate turuandmete aruannetes kohustuslikuks. Lisaks laiendatakse artikli 1 lõikega 10 äritegevuses kasutatavate kellade sünkroonimise volitusi kauplemiskohtadest ja nende liikmetest kaugemale, hõlmates kliendi korralduste süsteemsed täitjaid, tunnustatud kauplemisteabearuandluse avalikustajaid ja kauplemiskoondteabe pakkujaid (artikkel 22c).

Artikli 1 lõike 2 punktid b, c ja d sisaldavad uusi mõisteid, eelkõige neid, mis on olulised turuandmete koondamise seisukohast, näiteks kesksete turuandmete määratlust.

Artikli 1 lõike 2 punktiga a viiakse mitmepoolsete ja kahepoolsete süsteemide piiritlemist käsitlevad sätted üle MiFID 2st finantsinstrumentide turgude määrusesse, et saavutada suurem ühtlustamise tase, mille eesmärk on suurendada selle tulemusel läbipaistvust.

(4)Seni ei ole aga ükski järelevalve alla kuuluv üksus kauplemiskoondteabe pakkujana tegutsemise luba taotlenud. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve on tuvastanud kolm peamist takistust, mis on takistanud järelevalve alla kuuluvatel üksustel kauplemiskoondteabe pakkujana registreerimist taotleda. Esiteks selguse puudumine selle kohta, kuidas kauplemiskoondteabe pakkuja hangib turuandmeid erinevatelt täitmiskohtadelt või asjaomastelt aruandlusteenuste pakkujatelt. Teiseks nende täitmiskohtade esitatud andmete ühtlustamise ebapiisav kvaliteet, mis ei võimaldada andmeid kulutõhusalt koondada. Kolmandaks äriliste stiimulite puudumine kauplemiskoondteabe pakkujana tegutsemise loa taotlemiseks. Seega on vaja need takistused kõrvaldada. Sellise kõrvaldamise jaoks on esiteks vaja, et kõik kauplemiskohad ja kliendi korralduste süsteemsed täitjad esitavad kauplemiskoondteabe pakkujatele turuandmeid (esitamise reegel). Teiseks nõuab see andmete kvaliteedi parandamist, ühtlustades andmearuandeid, mida kauplemiskohad ja kliendi korralduste süsteemsed täitjad peaksid kauplemiskoondteabe pakkujale esitama.

(3)Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 600/2014 on sätestatud kauplemiskoondteabe pakkujate õigusraamistik nii kapitaliinstrumentide kui ka mittekapitaliinstrumentide jaoks. Need kauplemiskoondteabe pakkujad vastutavad praegu kauplemiskohtadelt ja tunnustatud kauplemisteabearuandluse avalikustajatelt finantsinstrumentide kohta turuandmete kogumise eest ning nende andmete koondamise eest pidevaks elektrooniliseks, reaalajas jälgitavaks andmevooks, mis pakub turuandmeid finantsinstrumendi kohta. Kauplemiskoondteabe pakkuja kasutuselevõtu idee seisnes selles, et kauplemiskohtade ja tunnustatud kauplemisteabearuandluse avalikustajate turuandmed tehakse avalikkusele kättesaadavaks koondatud kujul, hõlmates kõiki liidu kauplemisturge ning kasutades identseid andmesilte, vorminguid ja kasutajaliideseid.

(2)Oma 19. jaanuari 2021. aasta tegevuskavas „Euroopa majandus- ja finantssüsteem: avatuse, tugevuse ja vastupidavuse edendamine“ kinnitas komisjon kavatsust Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/65/EL ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 600/2014 läbivaatamise raames kapitaliturgude läbipaistvust parandada, lihtsustada ja veelgi ühtlustada. Euro rahvusvahelise rolli tugevdamiseks tehtavate jõupingutuste raames andis komisjon ühtlasi teada, et selline reform hõlmab kauplemiskoondteabe süsteemi väljatöötamist ja rakendamist, eelkõige äriühingute võlakirjade emiteerimise puhul, et suurendada eurodes nomineeritud võlainstrumentidega järelkauplemise likviidsust.

Artiklis 2 sätestatakse, et jõustumise ja kohaldamise aeg on kahekümnes päev pärast avaldamiskuupäeva.

(5)Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/65/EL artikli 1 lõikes 7 on sätestatud nõue, et selliste süsteemide korraldajad, milles viiakse kokku mitme kolmanda isiku omandamis- ja võõrandamishuvid seoses finantsinstrumentidega (edaspidi „mitmepoolsed süsteemid“), peavad saama omavahel suhelda, et tegutseda kooskõlas reguleeritud turge, mitmepoolseid kauplemissüsteeme või organiseeritud kauplemissüsteeme käsitlevate nõuetega. Selle nõude kehtestamine direktiivis 2014/65/EL on jätnud ruumi selle nõude erinevateks tõlgendusteks, mis on toonud kaasa ebavõrdsed tingimused, kui võrrelda mitmepoolseid süsteeme, mis on litsentsitud reguleeritud turu, mitmepoolse kauplemissüsteemi või organiseeritud kauplemissüsteemina, ja mitmepoolseid süsteeme, mis ei ole sellisena litsentsitud. Selle nõude ühetaolise kohaldamise tagamiseks tuleks see kehtestada määruses (EL) nr 600/2014.

(6)Määruse (EL) nr 600/2014 artikkel 4 võimaldab pädevatel asutustel vabastada kauplemiseelse läbipaistvuse nõuetest kauplemiskohta korraldavad turukorraldajad ja investeerimisühingud, kes määravad oma hinnad kindlaks esmaturu või likviidsuse mõttes kõige asjakohasema hindade keskpunkti alusel. Kuna kõige väiksemate korralduste läbipaistvast tellimusraamatust väljajätmine ei ole kuidagi põhjendatud ning et suurendada kauplemiseelset läbipaistvust ja tugevdada selle abil hinnakujundusprotsessi, tuleks seda vabastust kohaldada korraldustele, mille suurus on vähemalt kahekordne standardne turumaht. Kui aktsiate ja börsil kaubeldavate fondide kauplemiskoondteave sisaldab pakkumis- ja müügihindu, millest saab tuletada nende keskpunkti, peaks vabastus võrdlushinnast olema kättesaadav ka süsteemide jaoks, kus hindade keskpunkt tuletatakse kauplemiskoondteabe alusel.

(7)Anonüümne kauplemine on kauplemine ilma kauplemiseelse läbipaistvuseta, kasutades määruse (EL) nr 600/2014 artikli 4 lõike 1 punktis a sätestatud vabastust võrdlushinnast ja artikli 4 lõike 1 punkti b alapunktis i sätestatud kokkuleppehinnaga seotud kohustustest vabastamist. Mõlema vabastuse kasutamine on piiratud kahe mahu ülempiiriga. Kahe mahu ülempiir on mehhanism, mis piirab anonüümse kauplemise taseme teatava osaga kapitaliinstrumendiga kauplemise mahust. Kapitaliinstrumendiga anonüümse kauplemise maht üksikus kauplemiskohas ei tohi ületada 4 % selle instrumendiga kauplemise kogumahust liidus. Kui see künnis ületatakse, peatatakse selles müügikohas anonüümne kauplemine selle instrumendiga. Teiseks ei tohi kapitaliinstrumendiga anonüümse kauplemise maht liidus ületada 8 % selle instrumendiga kauplemise kogumahust liidus. Kui see künnis ületatakse, peatatakse kogu anonüümne kauplemine selle instrumendiga. Müügikohapõhine künnis jätab ruumi kasutada neid vabastusi jätkuvalt muudel platvormidel, kus kauplemist selle kapitaliinstrumendiga ei ole veel peatatud, kuni kogu liidule kehtiv künnis ületatakse. See muudab anonüümse kauplemise taseme jälgimise ja sellise kauplemise peatamise täitmisele pööramise keeruliseks. Kahe mahu ülempiiri lihtsustamiseks ja samal ajal selle tõhususe säilitamiseks peaks uus ühe mahu ülempiir tuginema ainult kogu ELi künnisele. Seda künnist tuleks alandada 7 %ni, et kompenseerida kauplemiskohapõhise künnise kaotamisest tulenevat kauplemise võimalikku suurenemist nende vabastuste alusel.

(8)Määruse (EL) nr 600/2014 artikkel 10 sisaldab kauplemiskohtadele esitatavaid nõudeid avaldada mittekapitaliinstrumentidega tehtud tehingutega seotud teave, sealhulgas hind ja maht. Kõnealuse määruse artiklis 11 on sätestatud põhjused, mille korral võivad riigi pädevad asutused lubada nende üksikasjade avalikustamisega viivitada. Nende üksikasjade avalikustamisega viivitamine on lubatud, kui tehingu maht ületab suuremahulisuse künnist ja on seotud instrumendiga, millel puudub likviidne turg, või kui tehing ületab finantsinstrumendile omast mahtu, juhul kui tehingus osalevad likviidsuse pakkujad. Liikmesriikide pädevatel asutustel on õigus otsustada edasilükkamise kestuse ja selle üle, milliste tehingute üksikasjade avalikustamine edasi lükatakse. See kaalutlusõigus on viinud liikmesriikides erinevate tavade tekkimiseni ja põhjustanud kauplemisjärgsete läbipaistvusandmete ebatõhusa avalikustamise. Igat liiki investorite jaoks läbipaistvuse tagamiseks on vaja ühtlustada edasilükkamise korda Euroopa Liidu tasandil, kaotada kaalutlusõigus riigi tasandil ja hõlbustada turuandmete koondamist. Seetõttu on asjakohane tugevdada kauplemisjärgse läbipaistvuse nõudeid, kaotades pädevate asutuste kaalutlusõiguse.

(9)Piisava läbipaistvuse tagamiseks tuleks mittekapitaliinstrumentidega tehtavate tehingute hind avaldada võimalikult reaalajalähedaselt ja seda tohiks edasi lükata ainult kuni kauplemispäeva lõpuni. Selleks et mitte tekitada mittekapitaliinstrumentide likviidsuse pakkujatele tarbetut riski, peaks olema võimalik varjata tehingute mahtu lühikeseks ajaks, mis ei tohiks olla pikem kui kaks nädalat. Erinevatele edasilükkamisaegadele vastavate eri tähtajaklasside täpne kalibreerimine tuleks jätta Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele, kuna kalibreerimise kindlaksmääramiseks on vaja tehnilisi teadmisi, ning samuti seepärast, et kalibreerimise muutmiseks on vaja võimaldada paindlikkust. Need edasilükkamised peaksid põhinema mittekapitaliinstrumendi likviidsusel, tehingu mahul ja võlakirjade puhul krediidireitingul ning see ei tohiks enam hõlmata asjaomasele instrumendile omast mahtu.

(10)Määruse (EL) nr 600/2014 artiklis 13 on sätestatud nõue, et kauplemiskohta korraldavad turukorraldajad ja investeerimisühingud teeksid finantsinstrumentidega tehtud tehingute kauplemiseelsed ja -järgsed andmed avalikkusele kättesaadavaks mõistlikul ärilisel alusel ning tagaksid mittediskrimineeriva juurdepääsu sellele teabele. See artikkel ei ole aga oma eesmärke saavutanud. Kauplemiskohtade, tunnustatud kauplemisteabearuandluse avalikustajate ja kliendi korralduste süsteemsete täitjate mõistlikel ärilistel alustel esitatud teave ei võimalda kasutajatel mõista, millised on turuandmete põhimõtted ja kuidas turuandmete hind kindlaks määratakse. Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve andis välja suunised, milles selgitatakse, kuidas mõistliku ärilise aluse mõistet tuleks kohaldada. Need suunised tuleks muuta juriidilisteks kohustusteks. Kuna mõistliku ärilise aluse määratlemiseks on vaja väga täpseid üksikasju ja kiiresti muutuval andmemaastikul põhinevate kohaldatavate eeskirjade muutmiseks on vaja paindlikkust, tuleks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele anda volitus töötada välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu, milles täpsustatakse, kuidas mõistlikku ärilist alust tuleks kohaldada, tugevdades seeläbi veelgi määruse (EL) nr 600/2014 artikli 13 ühtlustatud ja järjekindlat kohaldamist.

(11)Hindade kujundamise protsessi tugevdamiseks ning kauplemiskohtade ja kliendi korralduste süsteemse täitja vahel võrdsete tingimuste säilitamiseks on määruse (EL) nr 600/2014 artiklis 14 sätestatud nõue, et kliendi korralduste süsteemsed täitjad avalikustaksid kõik nende kapitaliinstrumentide hinnapakkumised, mille see kliendi korralduste süsteemne täitja on esitanud turu tavamahust väiksemate tehingute kohta. Kliendi korralduste süsteemsed täitjad võivad vabalt otsustada, milliste suuruste kohta nad hinnapakkumise esitavad, kui nende pakkumise minimaalne suurus on vähemalt 10 % turu tavamahust. See võimalus on aga toonud kaasa väga madala kauplemiseelse läbipaistvuse taseme, mida kliendi korralduste süsteemsed täitjad kapitaliinstrumentide puhul pakuvad, ning on takistanud võrdsete võimaluste saavutamist. Seetõttu on vaja nõuda, et kliendi korralduste süsteemsed täitjad avaldaksid siduvad hinnapakkumised, mis on seotud vähemalt kahekordse turu tavamahuga.

(12)Võrdsete tingimuste loomiseks ei tohiks kliendi korralduste süsteemsetel täitjatel lisaks kohustusele avaldada siduvad hinnapakkumised, mis on seotud vähemalt kahekordse turu tavamahuga, enam lubada sobitada tehinguid hindade keskpunktis, mis on alla turu kahekordse tavamahu määra. Lisaks tuleks selgitada, et kliendi korralduste süsteemsetel täitjatel tuleks lubada sobitada tehinguid hindade keskpunktis niivõrd, kuivõrd nad täidavad direktiivi 2014/65/EL artikli 49 kohaseid hinnasammu eeskirju, kui nad kauplevad suuremas mahus kui kahekordne turu tavamaht, kuid allpool suuremahulisuse künnist. Kui kliendi korralduste süsteemsed täitjad kauplevad ülalpool suuremahulisuse künnist, tuleks neil ka edaspidi lubada sobitada tehinguid hindade keskpunktis, ilma et nad peaksid järgima hinnasammu korda.

(13)Turuosalised vajavad teadlike investeerimisotsuste tegemiseks keskseid turuandmeid. Määruse (EL) nr 600/2014 kehtiva artikli 27h kohaselt eeldab teatavate finantsinstrumentide kohta kesksete turuandmete hankimine otse kauplemiskohtadelt ja tunnustatud kauplemisteabearuandluse avalikustajatelt, et kauplemiskoondteabe pakkujad sõlmivad kõigi nende andmete esitajatega eraldi litsentsilepingud. See protsess on koormav, kulukas ja aeganõudev. See on olnud üks takistusi kogu turgu hõlmava kauplemiskoondteabe pakkujate turuletulekul. See takistus tuleks kõrvaldada, et võimaldada kauplemiskoondteabe pakkujatel turuandmeid hankida ja litsentsimisprobleemid lahendada. Kauplemiskohad ja tunnustatud kauplemisteabearuandluse avalikustajad või investeerimisühingud ja kliendi korralduste süsteemsed täitjad, kelle tegevusse kauplemisteabearuandluse avalikustajad ei sekku („turuandmete esitajad“), peaksid olema kohustatud esitama oma turuandmed kauplemiskoondteabe pakkujatele ning kasutama selleks ühtlustatud vorme, mis järgivad kvaliteetsete andmete standardeid. Ainult Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve valitud ja temalt loa saanud kauplemiskoondteabe pakkujad peaksid saama koguda ühtlustatud turuandmeid individuaalsetest andmeallikatest kooskõlas andmete kohustusliku esitamise reegliga. Selleks et turuandmed oleksid investoritele kasulikud, tuleks turuandmete esitajatelt nõuda, et nad esitaksid kauplemiskoondteabe pakkujale turuandmed nii reaalajalähedaselt kui tehniliselt võimalik.

(14)Määruse (EL) nr 600/2014 II ja III jaotises on sätestatud nõue, et kauplemiskohad, tunnustatud kauplemisteabearuandluse avalikustajad, investeerimisühingud ja kliendi korralduste süsteemsed täitjad („turuandmete esitajad“) avaldaksid finantsinstrumentide kauplemiseelsed andmed, sealhulgas ostu- ja müügihinnad ning tehingute kauplemisjärgsed andmed, sealhulgas konkreetse instrumendiga tehtud tehingu hind ja maht. Turuosalised ei ole kohustatud kauplemiskoondteabe pakkuja esitatud keskseid koondatud turuandmeid kasutama. Nende kauplemiseelsete ja -järgsete andmete avaldamise nõue peaks seetõttu jääma kehtima, et võimaldada turuosalistele juurdepääsu turuandmetele. Selleks et vältida turuandmete esitajate liigset koormamist, on siiski asjakohane viia turuandmete esitajatele kehtestatud nõue avaldada võimalikult palju andmeid vastavusse nõudega esitada andmed kauplemiskoondteabe pakkujale.

(15)Turuandmete erineva kvaliteedi tõttu on turuosalistel raske neid andmeid võrrelda, mis vähendab oluliselt andmete koondamise lisaväärtust. Määruse (EL) nr 600/2014 II ja III jaotises sätestatud läbipaistvuskorra nõuetekohaseks toimimiseks ning selleks, et kauplemiskoondteabe pakkujad saaksid andmeid koondada, on ülimalt oluline, et turuandmed oleksid kvaliteetsed. Seetõttu on asjakohane nõuda, et need turuandmed vastaksid nii sisu kui ka vormi poolest rangetele kvaliteedistandarditele. Andmete sisu ja vormingut peaks olema võimalik kiiresti muuta, et võtta arvesse muutuvaid turutavasid ja arusaamu. Seetõttu peaks komisjon määratlema andmete kvaliteedi nõuded delegeeritud õigusaktis ja võtma arvesse tegevusala ja ametiasutuste ekspertidest koosneva spetsiaalse nõuanderühma nõuandeid.

(16)Aruannetes kajastatavate sündmuste paremaks jälgimiseks ühtlustati direktiiviga 2014/65/EL kauplemiskohtade ja nende liikmete äritegevuses kasutatavate kellade sünkroniseerimist. Tagamaks, et turuandmete koondamise kontekstis saaks eri üksuste esitatud ajatempleid sisuliselt võrrelda, on asjakohane laiendada äritegevuses kasutatavate kellade sünkroonimise ühtlustamise nõudeid kliendi korralduste süsteemsetele täitjatele, tunnustatud kauplemisteabearuandluse avalikustajatele ja kauplemiskoondteabe pakkujatele. Sünkroniseeritud kellade kasutamise nõuete kindlaksmääramiseks vajalike tehniliste teadmiste taseme tõttu peaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvel olema õigus töötada välja regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu, et määrata kindlaks kellade sünkroonimise täpsus.

(17)Määruse (EL) nr 600/2014 artiklis 23 on sätestatud nõue, et suurem osa aktsiatega kauplemisest peab toimuma kauplemiskohtades või kliendi korralduste süsteemsete täitjate juues („aktsiate kohustusliku kauplemiskoha nõue“). See nõue ei kehti, kui aktsiatega kauplemine on mittesüstemaatiline, ühekordne, ebakorrapärane ja harv. Ei ole selge, millal seda erandit kohaldatakse. Seepärast selgitas Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve seda küsimust, eristades aktsiaid nende rahvusvahelise väärtpaberite identifitseerimisnumbri (ISIN koodi) alusel. Selle eristuse kohaselt kehtib kohustusliku kauplemiskoha nõue üksnes Euroopa Majanduspiirkonna ISIN koodiga aktsiate suhtes. Selline käsitlusviis tagab aktsiatega kauplevatele turuosalistele selguse. Seetõttu on asjakohane lisada Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve praegune tava määrusesse (EL) nr 600/2014, kaotades samal ajal vabastuse sellise aktsiatega kauplemise puhul, mis on mittesüstemaatiline, ühekordne, ebakorrapärane ja harv. Selleks et turuosalised saaksid olla kindlad, milliste instrumentide suhtes kohaldatakse kohustusliku kauplemiskoha nõuet, peaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvel olema õigus avaldada ja pidada nimekirja kõigist aktsiatest, millele see kohustus kehtib.

(18)Tehinguaruannete esitamise kuupäeva kindlaksmääramine on oluline nii järelevalveasutuste kui ka aruandvate üksuste piisava valmisoleku tagamiseks. Samuti on väga oluline ühtlustada erinevates aruandlusraamistikes muudatuste tegemise ajakava. Selle kuupäeva kindlaksmääramine delegeeritud õigusaktis tagab vajaliku paindlikkuse ja viib Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve volitused vastavusse määruses (EL) 2019/834 sätestatud volitustega. Turuaruandluse üldise ühtsuse suurendamiseks peaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve võtma asjakohaste regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu väljatöötamisel arvesse ka rahvusvahelisi arengusuundumusi ja liidu või ülemaailmsel tasandil kokkulepitud standardeid.

(19)Aruandlus finantsturgudel – eelkõige tehinguaruandlus – on juba väga automatiseeritud ja andmed on rohkem standarditud. Mõned raamistikevahelised vastuolud on juba lahendatud Euroopa turu infrastruktuuri määruse (EMIR) läbivaatamise käigus ja määrusega, mis käsitleb väärtpaberite kaudu finantseerimise tehingute ja uuesti kasutamise läbipaistvust (SFTR). Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve volitusi tuleks ühtlustada, et võtta vastu tehnilised standardid ja tagada EMIRi, SFTRi ja finantsinstrumentide turgude määruse raamistike kohase tehinguaruandluse suurem ühtsus. Sellega parandatakse tehinguandmete kvaliteeti ja välditakse sektorile tekkivaid tarbetuid lisakulusid.

(20)Kauplemiskoondteabe pakkujate vaheline konkurents tagab, et kauplemiskoondteavet antakse kõige tõhusamal viisil ja kasutajate jaoks parimatel tingimustel. Seni ei ole aga ükski üksus kauplemiskoondteabe pakkujana tegutsemise luba taotlenud. Seetõttu peetakse asjakohaseks anda Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele volitused korraldada korrapäraselt konkurentsipõhine valikumenetlus, et valida välja üksainus üksus, kes on suuteline esitama kauplemiskoondteavet iga kindlaksmääratud varaklassi kohta. Võttes arvesse kavandatud süsteemi uudsust, peaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve andma esimese aktsiate kohta korraldatava valikumenetluse tulemusena üksnes õiguse pakkuda kauplemisjärgseid läbipaistvusandmeid. Vähemalt 18 kuud enne teise valikumenetluse avamist peaks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve esitama komisjonile aruande, milles hinnatakse, kas on olemas turunõudlus, et lisada kauplemiskoondteabe süsteemi esitatavate andmete hulka kauplemiseelsed andmed. Komisjonile tuleks anda volitused võtta vastu delegeeritud õigusakt, milles määratakse täpsemalt kindlaks kauplemiskoondteabe süsteemi esitatavate kauplemiseelsete andmete üksikasjalikkus.

(21)Käesoleva määruse ettepanekule lisatud mõjuhinnangus esitatud andmete kohaselt erineb kauplemiskoondteabest saadav eeldatav tulu olenevalt kauplemiskoondteabe täpsetest omadustest. Kauplemiskoondteabe pakkuja eeldatav tulu peaks märkimisväärselt ületama koonteabe pakkumise kulusid ja aitama seega luua kindla tulude jaotamise süsteemi, mille kohaselt kauplemiskoondteabe pakkujal ja turuandmete esitajatel on ühised kooskõlastatud ärihuvid. See põhimõte ei tohiks takistada kauplemiskoondteabe pakkujatel teenimast elujõulise ärimudeli säilitamiseks vajalikku marginaali ja kasutamast keskseid turuandmeid täiendava analüüsi või muude teenuste pakkumiseks, mille eesmärk on tulubaasi suurendamine.

(22)Esmase kauplemisele lubamise koha ja muude kauplemiskohtade vahel, mis toimivad järelkauplemise turuna, on objektiivne erinevus. Esmane kauplemisele lubamise koht laseb ettevõtjad avalikele turgudele, täites aktsia käekäigus ja likviidsuses olulist rolli. Eelkõige kehtib see väiksematel reguleeritud turgudel noteeritud aktsiate puhul, millega kaubeldakse tavaliselt peamiselt esmase kauplemisele lubamise kohas. Kui teatava aktsiaga kauplemine, mille suhtes kohaldatakse kauplemiseelse läbipaistvuse nõuet, toimub eranditult või peamiselt esmase kauplemisele lubamise kohas, on sellisel väiksemal kauplemiskohal selle aktsia hinna kujunemisel olulisem roll. Kesksetel turuandmetel, mida väiksem reguleeritud turg esitab kauplemiskoondteabe süsteemi, on seetõttu selles kohas kauplemisele lubatavate aktsiate hinna kujunemisel määravam roll. Seetõttu peetakse sooduskohtlemist tulude jaotamise süsteemis asjakohaseks, et võimaldada neil väiksematel börsidel säilitada oma kohalik vastuvõtt kauplemisele ning kaitsta rikast ja elujõulist ökosüsteemi kooskõlas kapitaliturgude liidu eesmärkidega.

(23)Väikesed reguleeritud turud on reguleeritud turud, mis lubavad kauplemisele emitentide aktsiaid, mille puhul on järelturul kauplemine üldiselt vähem likviidne kui suurematel reguleeritud turgudel kauplemisele lubatud aktsiatega kauplemine. Vältimaks seda, et väiksematel kauplemismahtudel (või nominaalväärtustel) oleks aktsiate kauplemiskoondteabe süsteemi jaoks loodud tulude jaotamise süsteemis väiksemaid börse karistav mõju, peaks nende vähem likviidsete aktsiatega kauplemise andmete eest saama suuremat tasu, kui tuleneks nende kauplemise tinglikust nominaalväärtusest. See, kas aktsia on vähem likviidne, tuleks kindlaks määrata vähem likviidset aktsiat kauplemisele lubava reguleeritud turu näidatud kauplemiseelse läbipaistva likviidsuse osakaalu alusel, võrreldes seda aktsia keskmise päevase kauplemiskäibega.

(24)Arvestades kauplemiskoondteabe uudsust ELi finantsturgude kontekstis, tuleks Euroopa Väärtpaberiturujärelevalvele anda ülesanne esitada Euroopa Komisjonile hinnang reguleeritud turgude jaoks kavandatud tulude jaotamise süsteemi kohta aktsiate kauplemiskoondteabe kontekstis. See aruanne tuleks koostada kauplemiskoondteabe pakkuja vähemalt 12 kuud kestnud tegevuse põhjal ja seejärel komisjoni taotlusel, kui seda peetakse vajalikuks või asjakohaseks. Hindamisel tuleks keskenduda eelkõige sellele, kas väikeste reguleeritud turgude osalemine kauplemiskoondteabe pakkuja tulu jaotamisel on õiglane ja tõhus, et kaitsta rolli, mida need turud täidavad kohalikus finantsökosüsteemis. Komisjonile tuleks anda volitus jaotusmehhanism vajaduse või asjakohasuse korral delegeeritud õigusakti abil läbi vaadata.