SELETUSKIRI

1.ETTEPANEKU TAUST

·Ettepaneku põhjused ja eesmärgid

Pärast Göteborgi õiglase töö ja majanduskasvu teemalisel tippkohtumisel 2017. aasta novembris peetud arutelusid väljendasid riigi- või valitsusjuhid valmidust edendada senisest rohkem hariduse ja kultuuri valdkonda. Komisjon andis mõttevahetusse panuse oma teatisega „Euroopa identiteedi tugevdamine hariduse ja kultuuri kaudu“, milles esitatakse 2025. aastaks loodava Euroopa haridusruumi visioon. Selles kirjeldatakse Euroopat, kus kvaliteetset kaasavat haridust, koolitust ja teadustööd ei takista piirid, kus on õpingute või töö tõttu muus liikmesriigis viibimine on muutunud tavaliseks, kus veelgi enam inimesi räägib lisaks oma emakeelele veel kahte keelt ja kus elanike identiteedi oluline osa on olla eurooplane, kes tajub Euroopa kultuuripärandit ja selle mitmekesisust.

Soodustades Euroopa keelte õppimist suurendame vastastikust mõistmist ja liidusisest liikuvust ning aitame suurendada tootlikkust, konkurentsivõimet ja majanduse vastupanuvõimet. Keel on lapse kognitiivse ja sotsiaalse arengu alus; mitmekeelsuse eelised mõjutavad elu iga aspekti.

Keeltepädevusel on Euroopa haridusruumi loomisel keskne osa. Seetõttu kordasid riigi- või valitsusjuhid Euroopa Ülemkogu 14. detsembri 2017. aasta järeldustes eesmärki „edendada keeleõpet, nii et rohkem noori räägiks lisaks oma emakeelele veel vähemalt kahte Euroopa keelt“.

Keeleoskuse puudumine takistab liikuvust ELis ja kogu maailmas nii seoses hariduse ja koolituse kui ka juurdepääsuga Euroopa tööturule. 2017. aasta aruandes ELi-sisese tööjõu liikuvuse kohta osutatakse sellele, et keeleoskusega seonduvad takistused võivad varjutada eri piiriäärsete alade tööturgude majanduslikke võimalusi. Aruteludokumendis üleilmastumise ohjamise kohta märgitakse õigesti, et „tihedamalt seotud maailm pakub suuremaid võimalusi. Tänapäeval on võimalik reisida, töötada, õppida ja elada eri riikides. Internet võimaldab omavahel suhelda, mõtteid vahetada, oma kultuuri tutvustada ja kogemusi jagada. Tudengid saavad veebiõppe kaudu osa maailma tippülikoolide kursustest.“ Keeltepädevus on põhiline tegur, mis tagab juurdepääsu nendele uutele võimalustele. Noorte keeltepädevuse parandamine kogu liidus eeldab arutelu selle üle, kuidas saaks parandada keele õpetamist ja -õpet kõikides kohustusliku hariduse valdkondades.

Käesolevas soovituses keskendutakse keele õpetamisele ja -õppele kohustusliku hariduse valdkonnas (hõlmab nii üldharidus- kui ka kutsekoole); edaspidi on mitmekeelsust võimalik arendada elukestva õppe raames.

Praegu ei ole liikmesriigid olnud kuigi edukad saavutamaks Barcelona Euroopa Ülemkogus 2002. aastal kokkulepitud eesmärki, millega kutsuti üles õpetama „vähemalt kahte võõrkeelt väga varasest east alates“. Kuigi enamik õpilasi liidus alustab esimese võõrkeele õppimist eelmistest kümnenditest varem, on teise võõrkeele osas püstitatud sihid siiski endiselt madalad. Nende õpilaste osakaal, kes alustavad esimese võõrkeele õppimist algkoolis, on praegu 83,8 %, mis on 2005. aastaga võrreldes 16,5 protsendipunkti suurem. Siiski on 11 riiki, kus teine võõrkeel ei ole üldkeskhariduses kohustuslik, ja 16 haridussüsteemis õpivad kutseõppeasutuste õpilased üldhariduskoolide õpilastest märkimisväärselt vähem võõrkeeli.

Kui vaatenurk on suunatud õppes osalemiselt pädevuste tegelikule omandamisele, näitavad uuringud, et kohustusliku haridustee lõpus on õppurite keeltepädevus üldjuhul madalal tasemel ning liikmesriikides on erinevused väga suured. 2012. aastal esitas komisjon analüüsi keeltepädevuste omandamise kohta Euroopas. Euroopa esimesel keeltepädevuste uuringul põhinev analüüs näitas, et vaatamata keeleõppesse ja -õpetamisse tehtud investeeringutele on haridussüsteemid endiselt hädas keeleoskuse parandamisega.

Kuigi on olemas üldine kokkulepe, et keeltepädevuste hindamine võiks aidata edendada mitmekeelsust ning toetada koolides tõhusamat keeleõpetust ja -õpet, pole liidus keeltepädevuste kohta võrreldavaid andmeid. Liikmesriikides läbi viidud uuring keeltepädevuste testimise võrdlusalustest näitas, et praegu keeleõppe parandamise hindamiseks ja järelevalveks kasutatavad meetodid ei anna täielikku ülevaadet inimeste keeleoskusest. Et saada täpsem ja võrreldavam ülevaade keeltepädevuste taseme kohta liidus, tuleks korrapäraselt lisaandmeid koguda.

Ettepanekus käsitletakse a) vajadust investeerida keeleõppesse, keskendudes õpiväljunditele, ja b) võimalusi parandada keeleõpet kohustuslikus hariduses, suurendades koolihariduses keeleteadlikkust.

Keeleteadlikud koolid on sidunud keeleõppe, st nii võõrkeelte õppe kui ka koolis kasutatava õppekeele omandamise õppekavaülesesse lähenemisse, mis põhineb õppurite keeltepädevuste hindamisel ja mis aitab neil keeleoskust vastavalt vajadustele parandada.

Suure keeleteadlikkusega koolid ja koolituskeskused võiksid olla Euroopa haridusruumi nn ehitusplokid; neil on võimalik tekitada huvi teiste riikide, kultuuride ja keelte vastu ning panna alus õpirändele. Käesolevas soovituse ettepanekus pakutakse konkreetseid tegevusi, et parandada keeleõpet ning anda rohkematele noortele võimalus rääkida kahte keelt vilunud keelekasutaja tasemel ja omandada teine võõrkeel iseseisva keelekasutaja tasemel.

Lisaks tõstatab see küsimuse liidu keeleõppe võrdlusnäitaja kasutuselevõtu kohta, millega saab ergutada tõhusate ja tulemuslike keelestrateegiate arendamist ning keeltepädevuste üldist paranemist kogu liidus.

·Kooskõla poliitikavaldkonnas kehtivate õigusnormidega

Keeleõpet käsitletakse mitmes hariduse ja koolituse poliitikavaldkonnas.

2006. aastal määratleti Euroopa Parlamendi ja nõukogu soovituses võtmepädevuste kohta elukestvas õppes kaks keeleõppega seotud pädevust: suhtlemine emakeeles (kusjuures emakeelt käsitletakse sageli samaväärsena koolis kasutatava keelega) ja suhtlemine võõrkeeles. Selle soovituse läbivaatamine tehti teatavaks Euroopa uute oskuste tegevuskavas. Ettepanekus võtta vastu uus nõukogu soovitus võtmepädevuste kohta elukestvas õppes, mille komisjon võttis vastu 17. jaanuaril 2018, tehakse ettepanek määratleda pädevused „kirjaoskus“ ja „keeltepädevus“, et pakkuda paindlikumat arusaamist emakeele ja koolis kasutatava keele suhtest. See uus lähenemisviis lahendab mõlemad probleemid, milleks on kirjaoskuse madal tase Euroopas ja keeleoskuse puudumine

Tugev seos kirjaoskuse ja keelte vahel rõhutab arusaama, et neid pädevusi on vaja edasi arendada koolis kasutatavas keeles, sõltumata sellest, kas koolis kasutatav keel on õppuri ema- või võõrkeel.