ET Euroopa Liidu Teataja C 339/45

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamus teemal „Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika kohta”

KOM(2009) 234 lõplik

(2010/C 339/10)

Raportöör: József KAPUVÁRI

28. mail 2009 otsustas Euroopa Komisjon vastavalt EÜ asutamislepingu artiklile 262 konsulteerida Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega järgmises küsimuses:

„Komisjoni teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika kohta”

KOM(2009) 234 lõplik.

Asjaomase töö ettevalmistamise eest vastutav põllumajanduse, maaelu arengu ja keskkonna sektsioon võttis arvamuse vastu 9. detsembril 2009.

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee võttis täiskogu 459. istungjärgul 20.–21. jaanuaril 2010 (20. jaanuari istungil) vastu järgmise arvamuse. Poolt hääletas 145, erapooletuks jäi 5.

1. Järeldused ja soovitused

1.1 Suur ja üha kasvav sertifitseerimisskeemide hulk ei aita saavutada Euroopa Liidu kvaliteedipoliitika eesmärke. Sellega seoses ei tuleks piirduda ainult olemasolevate skeemide ühtlustamise ja lihtsustamisega, vaid vähendada tuleks ka nende arvu. Komitee teeb ettepaneku määratleda ühenduse tasandil eelistatav skeem. Komisjon peaks kindlaks määrama selleks kõige sobivama skeemi.

1.2 Euroopa Liidu kvaliteedipoliitika on keskne element, mis moodustab koos teiste elementidega, mida ta hõlmab, äärmiselt keerulise süsteemi. Arvestades, et kvaliteedipoliitika seostub kõigi teiste ühise põllumajanduspoliitika elementide, vahendite ja eesmärkidega, tuleb selle käsitlemisel ka neid aspekte arvesse võtta. Kolm peamist teemat, mis kvaliteedipoliitika kujundamisel käsitlemist vajavad (teave, sidusus ja lihtsustamine), väljendavad seda lähenemist kitsas tähenduses. Komitee teeb ettepaneku, et komisjon püüaks kasutada kvaliteedipoliitika potentsiaali kooskõlas ELi põllumajandus- ja toiduainesektori pikaajalise strateegilise ja poliitilise kontseptsiooniga. Kvaliteedipoliitika on vahend, mida võiks kasutada veelgi tõhusamalt uute sissetulekuallikate ja põllumajandustootjate konkurentsivõime tõstmise uute viiside loomiseks. Samal ajal on tegemist valdkonnaga, kus võiks märkimisväärselt parandada sisekoostööd põllumajandus- ja toiduaineahelas. Sellise koostöö järele on suur vajadus, arvestades, et sissetulekute ebavõrdse jaotumise tõttu toiduainete tootmisahelas näevad strateegilised partnerid üksteises üha sagedamini vastaseid. See kehtib eelkõige nende riikide ja sektorite puhul, kus töötlemine ei ole tootjate kätes.

1.3 18. septembril 2008 võttis komitee vastu arvamuse teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, milles käsitletakse toidualase teabe esitamist tarbijatele” (1). Selles arvamuses – nagu mõnes teiseski arvamuses – rõhutab komitee oma tungivat soovitust muuta kohustuslikuks ka toiduainete ja esmasel töötlemisel saadud toodete päritolu märkimine ning teisesel töötlemisel saadud toodete puhul hinnata igal juhul eraldi, kas tuleks märkida ka nende tootmisel kasutatud peamiste koostisosade päritolu.

1.4 Mida rohkem valivad ELi tarbijaid pikaajalises perspektiivis teadlikult ELi tooteid, seda prognoositavamaks muutub Euroopa põllumajanduse ning põllumajandus- ja toiduainesektori tulevik. Maailma Kaubandusorganisatsiooni läbirääkimistega seotud turu avanemise protsessiga seoses on see aspekt üks kõige olulisematest või isegi kõige olulisem tegur ELi põllumajandussektori jaoks. Põllumajandusest ning põllumajandus- ja toiduainesektorist pärinevate toodete kvaliteedipoliitika vastuvõtmisel tuleks seda silmas pidada.

1.5 Selles kontekstis on väga oluline selgitada, mida tähendab tarbijate jaoks hea Euroopa kvaliteet. Selleks oleks kasulik viia läbi professionaalselt ettevalmistatud küsimustikul põhinev uuring, mida võiks kasutada peamiste üldpõhimõtete sätestamisel.

1.6 Komitee on seisukohal, et Euroopa kvaliteet on suures osas Euroopa põllumajandusmudeli tulemus. Euroopa põllumajandusmudelis kajastub poliitika, mis puudutab ühiskonna kui terviku jaoks olulisi põhiküsimusi. Komitee toetab poliitikat, mille kohaselt tuleb Euroopa põllumajandusmudelit kaitsta ja säilitada (2), ning nõuab ühise põllumajanduspoliitika kohast reformimist, et tagada Euroopa majandusele võrdsed tingimused.

2. Üldised märkused

2.1 ELi põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika peab lisaks ühise põllumajanduspoliitika eesmärkide saavutamisele kaasaaitamise mängima võtmerolli ka Euroopa põllumajanduse ning põllumajandus- ja toiduainesektori säästva arengu rajal hoidmises, kehtestades Euroopa kvaliteedi tingimused toiduainete jaoks. Selle jaoks ei piisa lihtsalt sellest, et tõsta siseturul teadlikkust Euroopa kvaliteedist kui sellisest, vaid seda tuleb edendada ka välisturul, et kaitsta ja arendada Euroopa põllumajandust ja toiduainetootmissektorit.

2.2 Lisaks tähendab see palju enamat kui tarbijaile korrektse teabe jagamist tootmisprotsessiga seotud toodete omaduste kohta. Mida rohkem valivad ELi tarbijaid pikaajalises perspektiivis teadlikult ELi tooteid, seda prognoositavamaks muutub Euroopa põllumajanduse ning põllumajandus- ja toiduainetesektori tulevik. Maailma Kaubandusorganisatsiooni läbirääkimistega seotud turu avanemise protsessiga seoses on see aspekt üks kõige olulisematest või isegi kõige olulisem tegur ELi põllumajandussektori jaoks. Põllumajandusest ning põllumajandus- ja toiduainesektorist pärinevate toodete kvaliteedipoliitika kohandamisel tuleks seda silmas pidada. Euroopa põllumajandusmudelist tulenevate väärtuste kaitset EList väljaspool tuleks tugevdada.

2.3 Selles kontekstis on väga oluline selgitada, mida tähendab tarbijate jaoks hea Euroopa kvaliteet. Selleks tuleks viia läbi professionaalselt ettevalmistatud küsimustikul põhinev uuring, mida võiks kasutada üldpõhimõtete sätestamisel.

2.4 Selles kontekstis on väga oluline, nagu juba esile tõime, selgitada, mida tähendab tarbijate jaoks hea Euroopa kvaliteet. Omadusi, mida ei saa arvudes väljendada, võib hinnata toiduainete teiste omadustega samaväärseks ja need võivad moodustada osa kvaliteedipoliitikast. Komitee käsitab Euroopa kvaliteeti laiemas tähenduses. See tähendab keskkonnasõbralikku tootmist, mis vastab loomade heaolu tagamise eeskirjadele, säästvatele tootmismeetoditele ja säilitab samas ka maapiirkondi.

2.5 ELis toodetud kõrgekvaliteediliste toiduainete eelistamine on ELi peamine põhimõte, aga viimastel aegadel on see põhimõte veidi unarusse jäänud. Põllumajandusest ning põllumajandus- ja toiduainesektorist pärit toodete puhul on eriti oluline ELis toodetud toodete eelistamine, kuna tegemist on strateegiliste toodetega, mis äratavad tarbijas usaldust ja mängivad nende heaolus keskset rolli, tingimusel, et tootmistingimused säilitatakse ja neid parandatakse. Arvestades sissetulekute ebavõrdset jaotumist toiduainete tootmisahelas ning kasumlikkuse vähenemist ja sellest tulenevat ohtu toiduainete kvaliteedile ja toiteväärtusele, on kõnealune teema eriliselt päevakohane. Teema, mis on ka arvukate ELi organite päevakavas, on tihedalt seotud kvaliteedipoliitikaga, täpsemalt kompleksse lähenemisega sellele poliitikale (3).

3. Konkreetsed märkused

3.1 Praegused põllumajandustoodete kvaliteedimeetmed

3.1.1 Komisjoni selgituste kohaselt on põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika üks peamisi eesmärke tarbija teavitamine toote omadustest. Komitee arvates leiavad Euroopa tarbijad, et ELi liikmesriikides toodetud tooted vastavad peamistele nõuetele, aga nad ei ole tegelikkuses teadlikud nende toiduainete muudest väärtuslikest omadustest. Komisjon toob esile, et olukord on arenenud selliseks, kuna kvaliteedipoliitikat on arendatud järk-järgult, sektori haaval, aja jooksul ja eri ulatuses. Üldsust ei ole kõigist meetmetest tõhusalt – või pigem läbipaistvalt – teavitatud.

3.1.2 Komitee kiidab heaks ja toetab pingutusi luua eri vahenditest ühtne süsteem ja arendada kõnealuses valdkonnas välja kõikehõlmav poliitika. Lisaks vajadusele suurema tõhususe järele peavad ELi tarbijad nõustuma ka selliselt toodetud toiduainete hindadega ning mõistma, et need hinnad on õiglased, ja eelistama neid tooteid.

3.2 Poliitika kujundamine

3.2.1 Komiteel oli rõõm nentida, et komisjoni kvaliteedipoliitika alased konsulteerimised on olnud väga laiaulatuslikud ja võimaldanud kõigil sidusrühmadel osaleda tulevase arengu strateegiliste suuniste välja töötamisel.

3.2.2 Komitee nõustub kolme peamise strateegilise prioriteediga, milleks on teave, sidusus ja lihtsustamine. Poliitika kujundamisel tuleb silmas pidada, et see aitaks kaasa lihtsustamisele ja läbipaistvusele. Samal ajal on vähemalt sama oluline tagada, et kõigil toiduainete tootmisahela sidusrühmadel ja eelkõige tarbijail oleks vajalik teave.

3.2.3 Kõnealuse valdkonna poliitikat kujundades on oluline püüda vähendada kvaliteedipoliitikaga seotud kulusid ning hoida tootjate ja töötlejate jaoks sellest tulenevad kulud mõistlikkuse piirides.

3.2.4 18. septembril 2008 võttis komitee vastu arvamuse teemal „Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, milles käsitletakse toidualase teabe esitamist tarbijatele” (1). Selles arvamuses – nagu ka teistes arvamustes – rõhutab komitee oma tungivat soovitust muuta kohustuslikuks ka toiduainete ja esmasel töötlemisel saadud toodete päritolu märkimine ning teisesel töötlemisel saadud toodete puhul hinnata igal juhul eraldi, kas tuleks märkida ka nende tootmisel kasutatud peamiste koostisosade päritolu.

Samas on komitee seisukohal, et päritolu käsitlev märgistus ei tohiks tekitada täiendavaid kulusid toiduaineteahelas, see peaks kaasa tooma konkurentsieelise tootjate jaoks ja täitma täidetavuse nõudeid. Küsitav on, kas praegusel kohustuslikul päritolu käsitleval märgistusel, nt värske loomaliha puhul, on tarbija jaoks lisaväärtust.

3.3 Põllumajandust käsitlevad ELi kvaliteedimeetmed

3.3.1 Põllumajanduslikku tootmist käsitlevad ELi nõuded

3.3.1.1 Põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika vaatenurgast on tootmisele kohaldatav nõuete süsteem oluline töövahend. Üks süsteemi omadus on nõuete keerukus. Seepärast ja seoses üldise teadlikkuse puudumisega nende nõuete osas ei saa oodata tarbijailt nende üksikasjalikku tundmist. Lisaks on kooskõlas tootmisnõuetega toodetud toiduained enamasti toorained, millest paljud ei jõua otse tarbijani.

Ja lõpuks peavad kõik põllumajandustootjad vastama ELi tootmisnõuetele, milles peitubki erinevus imporditud toodetest. Kõik keskkondlikust ja sotsiaalsest vaatenurgast vajalik on üle kontrollitud (vajaliku tingimusena otseste toetuste saamiseks, nn nõuetele vastavus). Aga see puudutab siiski teavet, mis on tarbijate jaoks vähemoluline. Tootmisnõuete süsteem on oluline ja sellele vastavust tuleb toetada toiduainete kvaliteedi tagamise huvides. Samas on sellel tarbijate teavitamise seisukohast piiratud tähtsus.

3.3.1.2 Komitee nõustub, et ELi territooriumil tavatingimustes toodetud tooted vastavad põhinõuetele ja sellega seoses ei ole vajalik sellisele vastavusele eraldi viidata. Selleks on loodud asjakohased kontrollisüsteemid, mis töötavad hästi. Hea oleks ELi tarbijaile meenutada, et see on tavapärane olukord.

3.3.2 Turustusnormid

3.3.2.1 Turustusnormid kalduvad olema tehnilised teemad, mille osas komitee ei soovi palju märkusi teha. Täpsemalt uuriti neid arvamuses, millele alljärgnevalt viidatakse. Kõigil asjaomastel osapooltel on olnud võimalus oma vaateid väljendada laiaulatuslike konsultatsioonide raames.

Komitee tahaks siiski esile tuua, et eelnevas punktis nimetatud märgis „ELi nõuded” ei ole kohane viis tarbijatega suhtlemiseks, arvestades, et see oleks peaaegu igal tootel, ega võimaldaks seetõttu enam tarbijail teadlikke valikuid teha. Samas annab põllumajandustootmise asukohta – päritolu – käsitlev märgis spetsiifilist teavet toote kohta ja see võib ostjaid motiveerida. Töödeldud toodete puhul on tarbijate jaoks asjakohane teave see, mis puudutab peamise põllumajandustoote tootmiskohta, kuna ELis tootmine annab sellele lisaväärtuse. Need tooted on säilitanud oma koha turul nii mahu kui hindade osas isegi majanduskriisi olukorras.

3.3.2.2 Komitee toetab teatise kõnealuses peatükis sätestatud reguleerivate kavade elluviimist. Iga teave või standard peab kajastama tegelikkust ja äratama tarbijas usaldust toote vastu.

3.3.3 Geograafilised tähised

3.3.3.1 2008. aastal arutles komitee sellel teemal oma arvamuses „Geograafilised tähised ja päritolunimetused” (4). Komitee toetab siiani selles dokumendid avaldatud seisukohti ja leiab, et seda tuleks käsitleda käesoleva arvamuse lisana.

3.3.3.2 Geograafiliste tähiste süsteemi loomine on näidanud end eduka algatusena, mis teenib nii tarbijate kui tootjate ja töötlejate huve. Sel põhjusel on komitee seisukohal, et nende praegusel kujul tuleks säilitada kolm geograafiliste tähiste registreerimise süsteemi (veinide, piiritusjookide ning põllumajandustoodete ja toiduainete jaoks) ning ka kaks olemaolevat meedet (KPN – kaitstud päritolunimetus ja KGT – kaitstud geograafiline tähis).

3.3.3.3 Komitee on eriti pooldaval seisukohal selle suhtes, et ettevõtetel, kellel on õigus geograafilise tähisega tooteid toota, oleks õigus ka kontrolle teostada. Sellisel viisil, minnes kaugemale seatud eesmärkidest, võime saavutada kõrgema taseme koostöö, aidates seega kaasa nii tõhusale tootmisele kui turustamisele. See võib kaasa tuua mõne eeskirjadele mitte vastava ettevõtte tootmisest eemalejäämise. Komitee usub, et ELi õigusakte tuleks muuta selliselt, et liikmesriigid saaksid lubada organisatsioonidel, mille nad on määratud või mida nad tunnustavad seoses geograafiliste tähiste haldamise, kaitse ja/või edendamisega, kohandada tootmispotentsiaali turunõudmistega õiglaste ja diskrimineerimist vältivate põhimõtete alusel. Tänu sellele on võimalik paremini jagada ka lisaväärtust toiduainete tootmisahelas.

3.3.3.4 Euroopa geograafiliste tähiste kaitsmine rahvusvahelisel tasandil jääb väga problemaatiliseks. Seega on Euroopa põllumajanduse jaoks väga oluline saada osa Euroopa Komisjoni toetusest, kuna komisjon on rahvusvaheliste kaubandusläbirääkimistel peamine osapool.

3.3.4 Traditsioonilised eritunnused

3.3.4.1 Komitee arvab, et traditsiooniliste eritunnuste süsteemi arendamise idee ei ole piisavalt välja töötatud. Selline süsteem tuleks säilitada, kuna see kujutab endast Euroopa põllumajandus- ja toiduainete pärandi kaitsmise vahendit.

3.3.4.2 Komitee on igal juhul arvamusel, et oluline ja vajalik on täpsemalt määratleda traditsiooniliste eritunnuste kategooria. Toiduainete puhul iseloomustab traditsioonilisi eritunnuseid tootmisprotsessis traditsioonilise tooraine kasutamine koos traditsioonilise tehnoloogia ja traditsiooniliste koostisosadega. Kvaliteedi erinevus võrreldes tavatoodetega väljendub spetsiifilises tootmismeetodis (kohalik oskusteave). Loomult kohalike toodete puhul ei saa neid tegureid lihtsal viisil kohalikust keskkonnast lahutada. Sellega seoses oleks nende toodete puhul asjakohasem viidata traditsioonilistele ja kohalikele eritunnustele.

3.3.4.3 See terminoloogia väljendab kohalike kogukondade teadmistel ja praktikal (kohalik loomus) põhineva tootmise oskusteabe ülekannet (traditsioon) pikemale perioodile (ühest põlvkonnast teise). Traditsiooniliste ja kohalike eritunnuste kvaliteedil on seega nii ajaline (ajalooline) kui ruumiline (soes geograafilise asukohaga) mõõde. Lisaks väljendab traditsioon ka kultuuri, mis on seotud eluga kohalikes kogukondades. Kultuur on seega traditsiooniliste ja kohalike toodete kolmas mõõde. Ülalnimetatud komitee arvamuses arutletakse selle teema üle üksikasjalikumalt ning rõhutatakse, et kvaliteedipoliitika ja maaelu areng – ühise põllumajanduspoliitika teine sammas – on omavahel tihedalt seotud.

3.3.5 Mahepõllumajandus

3.3.5.1 Euroopa tasandil ühtse mahetoodete logo loomine säästaks mahepõllumajandustootjaid osalemast eri süsteemides, millega kaasnevad kulud mõjutavad nende spetsiifiliste toodete hindu. See aitaks ka tarbijatel selliste toodetega kergemini harjuda.

3.3.5.2 Komitee toetab komisjoni teatises kirjeldatud pingutusi, mis on selle saavutamiseks tehtud.

4. ELi kvaliteedipoliitika raamistiku areng

4.1 ELi uute kavade sidusus

4.1.1 Tootmismeetodid, mis pakuvad suuremat lisaväärtust ja tänu millele on võimalik suurendada Euroopa kvaliteedi taset, õigustavad sobiva märgistamissüsteemi väljatöötamist ELis. Komitee toetab kõiki selliseid algatusi.

4.2 Erasektori ja riiklike toidu kvaliteedi sertifitseerimiskavade suunised

4.2.1 ELis kasutatavaid kavasid tuleks käsitleda ainult suuniste vormis.

4.2.2 Erasektori toidu kvaliteedi sertifitseerimiskavade kehtestamine ei tohi ühelgi juhul põhjustada tootmiskulude ja/või maksude tõusu. Komitee eelistab siiski Euroopa eeskirjade ja standarditega sertifitseerimissüsteemi, mille on loonud riigistruktuurid või mis on loodud vähemalt avaliku ja erasektori partnerluses.

Brüssel, 20. jaanuar 2010 Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee president Mario SEPI

(1) ELT C 77, 31.3.2009, lk 81.

(2) EÜT C 368, 20.12.1999, lk 76–86.

(3) Viide komisjoni teatisele Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Toiduainete tarneahela parem toimimine Euroopas”, 28.10.2009, KOM(2009) 591.

(4) ELT C 204, 9.8.2008, lk 57.