KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE Arutelu 2014. aasta kalapüügivõimaluste üle /* COM/2013/0319 final */





KOMISJONI TEATIS NÕUKOGULE Arutelu 2014. aasta kalapüügivõimaluste üle 1. Sissejuhatus Käesolevas dokumendis esitatakse Euroopa Komisjoni esialgne kava lubatud kogupüügi ja püügikoormuse kindlaksmääramiseks Euroopa vetes ja Euroopa kaluritele 2014. aastaks. Liikmesriikidel ja piirkondlikel nõuandekomisjonidel palutakse esitada oma seisukohad komisjonile arutamiseks enne, kui võetakse vastu lõplik otsus komisjoni ettepanekute kohta. Atlandi ookeani Euroopa osas ja selle lähedastes vetes elutsevate kalavarude seisukord paraneb jätkuvalt. Üha rohkem on neid kalavarusid, mida kasutatakse maksimaalse jätkusuutliku saagikuse (MSY) tasemel. Teadmised Vahemere ja Musta mere kalavarude seisukorra kohta on samuti paranemas. Ka edaspidi tuleks püüelda selle poole, et lõpetataks ülepüük. Peamised vahendid selle saavutamiseks on kalapüügivõimaluste taseme kohandamine koos muudatuste tegemisega püügivahendite lubatud konstruktsioonis, et parandada nende selektiivsust. Eeldatakse, et pärast komisjoni ettepanekul[1] põhineva ühise kalanduspoliitika reformi vastuvõtmist jõustub 2014. aastast alates järk-järgult kalastuspiirkonniti kohustus lossida kogu püütud kala. See peaks parandama ka kalavarude kaitset. Ülepüügi lõpetamine vähendab oluliselt tööndusliku kala järsu vähenemise ohtu ja parandab kalalaevastike kasumlikkust, vähendab süsinikdioksiidi heidet ja kütusekulu ning tagab tarbijate stabiilsema ja usaldusväärsema varustamise kalaga. See vähendab ka mõju merekeskkonnale ja ohualdistele liikidele, nagu delfiinid ja korallid. Need meetmed aitavad saavutada hea keskkonnaseisundi 2020. aastaks, nagu on ette nähtud merestrateegia raamdirektiiviga[2]. Ülepüügi lõpetamine lahendab osaliselt ka tagasiheite probleemi, kuna rohkematel kaladel on sellisel juhul võimalus kasvada väärtusliku suuruseni ning kaluritel seega palju kergem püüda suuri kalu ja jätta väikesed püüdmata. Pidades silmas kasu, mida toob maksimaalset jätkusuutlikku saagikust tagav püük, tuleks teha kõik võimalik, et saavutada selline olukord võimalikult kiiresti. Komisjon kavatseb järgida Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) ning kalanduse teadus-, tehnika- ja majanduskomitee (STECF) teaduslikke nõuandeid maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamiseks, vältides samaaegselt varude ammendumise ohtu. Käesolev ettepanek põhineb samal alusel kui ettepanekud kalapüügivõimaluste kohta kalandusaastateks 2011–2013. Kui mõnda kalavaru käsitlev bioloogiline teave on puudulik ja maksimaalse jätkusuutliku saagikuse kohta ei ole võimalik anda kvantitatiivset hinnangut, kasutab komisjon oma ettepanekute alusena nimetatud teadusasutuste hinnangut ja kvalitatiivset nõuannet, mille aluseks on kättesaadav teave, ning kohaldab läbipaistvalt ja süsteemselt ettevaatuspõhimõtet. Mõne varu puhul ei tehta lubatud kogupüügi ettepanekus mingeid muudatusi, kui ei ole saadud uusi tõendeid selle kohta, et muudatusi on vaja. 2. Kalavarude seisukord Hiljutisest teabest Atlandi ookeani Euroopa vete kalavarude seisukorra kohta (1.a lisa) nähtub, et nende kalavarude osakaal, mille ohutute bioloogiliste piiride kohta on olemas teaduslik nõuanne (tabel 1), on märkimisväärselt suurenenud. 2012. aastal oli selliste kalavarude osakaal 35 %, kuid 2013. aastaks on neid juba 50 %. Järk-järgult on tõusnud selliste kalavarude arv, mille kohta on antud täielik hinnang: 2007. aastal oli selliseid kalavarusid 29, aastaks 2013 on nende arv tõusnud 46-le, mis näitab nõuande aluseks olevate teadusuuringute paranemist (tabel 5). Ebapiisavate andmetega juhtude käsitlemiseks on ICES rakendanud uusi meetodeid, mille tulemusena on nende kalavarude arv, mille kohta anti kvantitatiivset nõu, suurenenud 47-lt kalavarult 77-le . Kalavarude seisukord paraneb jätkuvalt (tabel 2). Ülepüütud kalavarude (selliste, mille kalastussuremus on viimaste andmete kohaselt kõrgem kui see, mis võimaldab maksimaalset jätkusuutlikku saagikust) arv on vähenenud eelmise aasta 47 %-lt käesoleva aasta 39 %-le. Rohkem on neid kalavarusid, mille püüki soovitatakse vähendada võimalikult madala tasemeni (tabel 3). Sellised kalavarud on tursk ja merikeel Iiri meres, heeringas Keldi meres, krevetid (Pandalus) Põhjamere põhjaosas ja merlang Šotimaa lääneranniku vetes. Norra tursik on 2013. aastaks sellest kategooriast välja arvatud. Alates 2011. aastast on liikmesriigid ise kindlaks määranud kuue kalavaru lubatud kogupüügi[3]. Seda on tehtud juhtudel, kui teatavast püügist on huvitatud ainult üks liikmesriik, ning tingimusel, et on võetud kaitsemeetmed hea majandamise tagamiseks. On muret tekitav, et liikmesriigid ei ole suutnud täielikult täita aruandekohustust, seda enamasti seetõttu, et puudub tehniline alus asjaomaste kalavarude seisukorra täielikuks hindamiseks ning seepärast ei ole võimalik täpselt kindlaks määrata nende varude maksimaalse jätkusuutliku saagikuse eesmärki. On raske hinnata, millisel määral on vastuvõetud lubatud kogupüük kooskõlas ühise kalanduspoliitika jätkusuutlikkuse põhimõttega. Komisjon kavatseb selle teema uuesti läbi vaadata 2013. aastal. 2012. aasta detsembris peetud kalandusnõukogu istungil leppisid Taani, Saksamaa, Madalmaad, Rootsi ja Ühendkuningriik kokku, et tursavarude kalastussuremuse vähendamine peab jääma prioriteediks ning et liikmesriigid töötavad välja tagasiheite vähendamise ja tursa kaaspüügina vältimise meetmed ja rakendavad tursa kaaspüügina vältimise kavad 2013. aastal. Praegused teadmised kalavarude seisukorra kohta on allpool esitatud piirkondade kaupa[4]. Kirde-Atlandi pelaagilised kalavarud. Suuremat osa heeringavarudest (Põhjameres, Šotimaast lääne pool, Iiri meres, Keldi meres, räim Läänemere lääneosas ja Botnia meres), samuti Läänemere kilu püütakse praegu maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel või selle piires. Kõigil juhtudel on 2013. aastaks kehtestatud maksimaalsele jätkusuutlikule saagikusele vastav lubatud kogupüük, välja arvatud Botnia mere räimevarudele. Mõne muu pelaagilise kalavaru olukord on läinud halvemaks: läänepoolne harilik stauriid, heeringas Iirimaast loodes, räim Riia lahes ja Läänemere keskosas on ülepüütud. Makrellivarude olukord on eriti tõsine. Euroopa Liit püüab jätkuvalt saavutada kokkulepet Islandi ja Fääri saartega, et nad hakkaksid makrellivaru säästvalt majandama koos Norra ja ELiga. Seda eesmärki ei ole saavutatud. ELi, Norra, Fääri saarte ja Islandi kehtestatud lubatud kogupüük kokku 2013. aastaks ületas jälle 36 % võrra teadusliku nõuande kohaselt soovitatu (v.a Venemaa püük). Püügitase ületab endiselt jätkusuutliku püügi piire ning järgmisel aastal nimetatud kalavaru väheneb. ICES jätkab ka edaspidi tööd makrellivarude hindamiseks. Põhjameri, Skagerrak ja Kattegat. Süsikat, atlandi merilesta, kiltturska ja heeringat püütakse maksimaalsele jätkusuutlikule saagikusele vastaval tasemel, sama võib öelda norra salehomaari varude kohta Skagerrakis ja Fladen Groundi piirkonnas. Kõik muud varud, sealhulgas merilest, on kas ülepüütud või ei ole nende seisukorra hindamiseks piisavalt teavet. Põhjamere tursavaru tekitab endiselt tõsist muret. Hoolimata varude hiljutisest suurenemisest ja kalastussuremuse vähenemisest, on selle kalavaru biomass piirväärtuse lähedal ja ennetuslikust tasemest poole väiksem. Tagasiheide on vähenenud, kuid moodustab ikkagi veel ligi 25 % lossimisest. Kalastussuremuse tase ületab tublisti maksimaalse jätkusuutliku saagikuse taseme ning on jätkuvalt kõrgem, kui nähakse ette pikaajalises kavas. Seni võetud meetmed ei ole olnud piisavad. Teha tuleb veelgi rohkem. Kattegati tursavarud on väga väikesed ning selle kalavaru kaitseks on vaja võtta täiendavaid meetmeid, näiteks kehtestada püügikeelualad. Merilesta ja merlangi tagasiheide on samuti ikka veel väga suur, vastavalt umbes 40 % ja 56 % saagist. Pärast tagasiheitekeelu rakendamise lepingu sõlmimist Norraga võeti Skagerrakis 2013. aastal kasutusele uued, selektiivsemad püünised. Jätkub ka töö Põhjameres kasutatavate püügivahendite selektiivsuse parandamiseks. Läänemeri. Kilu, idaosa turska, lääneosa räime ja Botnia mere räime püütakse kõiki tasemel, mis on kooskõlas maksimaalse jätkusuutliku saagikusega. 2012. aastal arutati kalandusega tegelevate ametiasutuste piirkondlikul foorumil („BALTFISH”) lubatud kogupüükide kehtestamist Läänemeres. 2013. aastaks lubatud kogupüükide kehtestamise suhtes jõuti väga vastutustundlikule kokkuleppele, mis on kooskõlas teaduslike nõuannetega, seega võiks komisjon nõukoguga kokku leppida sellise lubatud kogupüügi kehtestamises, mis lepiti kokku BALTFISHi foorumil. See on suurepärane näide piirkondliku lähenemisviisi rakendamisest, mida peaksid järgima ka teised liikmesriigid muudes piirkondades. Liikmesriigid on samuti jõudnud kokkuleppele keelustada saagi tagasiheide. Läänemere piirkondliku nõuandekomisjoni ja teadlaste koostöös valmistatakse ette uusi selektiivsuse suurendamise meetmeid tursapüügil. Nende abil püütakse tagada sujuv üleminek tagasiheite keelustamisele. Šotimaa läänepoolsed veed, Iiri meri ja Keldi meri. Iiri meres ja Šotimaa läänerannikul on valge lihaga kalade (tursk, kilttursk ja merlang) seisukord endiselt muret tekitav. Tursa- ja merlangipüüki Šotimaa läänepoolsetes vetes ja Iiri meres soovitatakse vähendada madalaima tasemeni. Šotimaast läände jäävate vete kilttursavaru seisukorra paranemine leiti olevat ülehinnatud. Keldi mere kalavarude juurdekasv tekitas mõningat muret ning hinnangutes rõhutatakse jätkuvalt, et on vaja täiustada selektiivseid meetmeid. Keldi mere kilttursavarude maksimaalse jätkusuutliku saagikuse saavutamiseks soovitatakse vähendada püüki 55 %. Valge lihaga kalaliikide tagasiheite tase on ikka veel väga kõrge ja ohustab nende varude elujõulisust. 2012. aasta detsembris toimunud kalandusnõukogu istungil võtsid Ühendkuningriik ja komisjon kohustuse teha koostööd teiste Šotimaast lääne pool kala püüdvate liikmesriikidega, et vähendada soovimatut püüki ja vältida saagi tagasiheidet. Komisjon, Prantsusmaa, Iirimaa ja Ühendkuningriik leppisid kokku, et vaatavad 2013. aastal läbi Keldi meres kasutatavaid selektiivseid püügivahendeid käsitlevad meetmed, et teha pärast arutelu sidusrühmadega kindlaks, mida on vaja parandada. Tehtud järelduste põhjal lepivad liikmesriigid kokku, milliseid selektiivsusmeetmeid edaspidi võtta, et vähendada 2013. aasta lõpuks veelgi saagi tagasiheidet valge lihaga kalade segapüügil. Neist 18 kalavarust, mille maksimaalset jätkusuutlikku saagikust oli võimalik hinnata, püüti kümmet kalavaru 2011. aastal maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel. Kõnealustest kalavarudest 12 puhul soovitati püüki oluliselt vähendada. Kaheksa kalavaru püüki soovitati suurendada. Norra salehomaari tõhusamad uuringud on võimaldanud hinnanguliselt kindlaks määrata kõigi varude (peale ühe) maksimaalne jätkusuutlik saagikus.. Täpsem teave on võimaldanud kehtestada Porcupine’i madalal lühema püügikeeluaja. Keldi mere, Iiri mere ja Šotimaa lääneosa kalavarude suhtes on võetud meetmeid saagi tagasiheite probleemi lahendamiseks ja tursa suremuse vähendamiseks. Paljud neist rakendati alles oktoobris, seepärast ei ole nende mõju saadud veel kindlaks teha. Need meetmed põhinevad ettevõtetest saadud andmetel. Loodepiirkonna vete piirkondlik nõuandekomisjon (NWWRAC) jätkas tööd andmepuudust käsitleva algatusega ja on koostanud kolmanda iga-aastase töörühma, et püüda koos ICESiga likvideerida lünka teaduslikult põhjendatud teadmistes teatavate Keldi mere kalavarude kohta. See on olnud kasulik, seepärast on tehtud ettepanek vaadata 2013. aastal läbi varasemad andmed Iiri mere kohta ja neid täiendada. Biskaia lahe ja Ibeeria poolsaare Atlandi poolsete vete kohta on ainult mõned hinnangud. Uusmeremaa merluusi varu on rikkalik tänu heale juurdekasvule, kuid see varu on ikka veel ülepüütud ja tema pikaajaline jätkusuutlikkus on ohus. Komisjon auditeeris Atlandi ookeani äärsete liikmesriikide saagi ja püügikoormuse registreerimise süsteeme 2012. aastal ja tegi otsuse järelmeetmete kohta. Edusammud, mis tulenevad parandusmeetmete rakendamisest 2012. ja 2013. aasta jooksul, aitavad parandada asjaomaste liikmesriikide kontrollisüsteeme. Kantaabria mere norra salehomaari varude kohta kehtib jätkuvalt soovitus püük lõpetada. Merluusi tagasiheide on hinnanguliselt umbes 6 % kogupüügist. Vahemere kohta antud hinnangute arv ja kvaliteet on märgatavalt paranenud, kuid on ikka veel geograafiliselt tasakaalustamata ja ajaliselt ebaregulaarne. ELile huvi pakkuvast 113st kalavarust oli 85 ehk 75 % ülepüütud, nagu näitas 2010.–2012. aasta analüüs. Kümnest jätkusuutlikult kasutatavast kalavarust seitse on väikeste pelaagiliste kalade varud. Kuna hindamine algas alles hiljuti ja kõiki varusid igal aastal ei hinnata, ei ole neid andmeid võimalik kasutada kalavarude seisukorra muutuse jälgimiseks pikema aja jooksul. Musta mere kalavarude olukord on halvenenud. Kilu seisukord ei ole praegu hea, need varud on praegu ülepüütud. Hariliku kammelja suremus paistab aga olevat kõigi aegade kõrgeimal tasemel. Neid varusid ei kasutata säästvalt. Kuigi nende hinnangute väärtust kahandab asjaomast püüki käsitleva sõltumatu teabe nappus, soovitavad teadlased nimetatud kalavaru jaoks välja töötada rahvusvahelise majandamiskava. Igal juhul peaks 2014. aasta lubatud kogupüük põhinema teaduslikul nõuandel ja tuleks kindlaks määrata üheskoos Vahemere üldise kalanduskomisjoni (GFCM) teiste lepinguosalistega. 3. Majanduslik analüüs ELi kalalaevastik ühtekokku näitas 2011. aastal mõningaid märke kasumlikkusest peamiselt turuhindade tõusu tõttu. Siiski on majanduslikud näitajad paljudes laevastiku osades halvad, eriti põhjalähedaste liikide püügi sektoris. STECFi andmed näitavad, et ligikaudu 45 % kõigist ELi laevastiku osadest oli 2011. aastal kahjumis. Analüüs toob välja selliste nõrkade majandustulemuste kaks põhjust. Paljude kalavarude seisukorra paranemisele vaatamata on mõne tähtsama kalavaru olukord ikkagi veel halb. Seepärast on püügitasemed väiksemad ja püügiga seotud kulud, eelkõige kütusekulu, oodatust suuremad. Kütusehinnad jätkasid 2011. aastal tõusu ning see vähendas laevade kasumlikkust, eriti juhul, kui kasutati ohtralt kütust kulutavaid püügivahendeid nagu piimtraal, põhjatraal ja pelaagiline traal. Mingil määral võiks sellist survet leevendada üleminek kütusesäästlikumatele jõuallikatele ning muutused püügikäitumises ja -vahendites. ELi kalalaevastiku summaarne kütusekulu vähenes võrreldes 2010. aastaga 5 %. Kus sellised muudatused on toimunud, on laevad suutnud kütuse arvelt saavutada märkimisväärset kokkuhoidu. Siiski annab ülepüügi järkjärguline lõpetamine selgelt suurima panuse majandusliku tõhususe ja stabiilsuse saavutamisse praeguses keerulises olukorras, kus kulud on suurenenud. Viimased andmed näitavad, et 2011. aastal töötas Euroopa Liidus umbes 130 000 kalurit – umbes 5 % vähem kui 2010. aastal. Kreeka ja Küpros ei ole sellesse analüüsi kaasatud, sest nad ei esitanud andmeid. Kõnealuses majandussektoris jätkub tööhõive vähenemise tendents. Liikmesriikidelt 8. maiks 2013 saadud teabe kohaselt on selliseid väiteid toetavad andmed ja näitajad järgmised. Kalapüügist saadav tulu oli 2010. aastal ligikaudu 6,5 miljardit eurot ning see suurenes 2011. aastal 7,1 miljardi euroni. Puhaskasum oli 2010. aastal 324 miljonit eurot, see suurenes 2011. aastal 457 miljoni euroni. Lossitud saagist saadud tulu suurenes 2011. aastal 10 %. Lossitud saagi väärtus suurenes 7,5 % võrra, ehkki lossitud saagi maht vähenes 7,6 % võrra. Hindade tõusul oli kasumlikkuse parandamisel suurem osa kui mahu suurenemisel. Ehkki lossitud saagi kogumaht vähenes, suurenes see teatavate, peamiselt pelaagiliste liikide puhul. Kuigi 2011. aastal paranes ELi kalalaevastiku üldine tulemuslikkus – puhaskasum suurenes 40 % –, suurenes siiski kahjumis olevate laevastikuosade arv. Ligikaudu 45 % ELi laevastikust oli 2011. aastal kahjumis, võrreldes 42 %-ga 2010. aastal. See näitab, et kasumit ja kahjumit teenivate laevastikkude vahel on suurem vahe. Energiakulud suurenesid 2011. aastal ligikaudu 21 % võrreldes 2010. aastaga. 4. Poliitikasuunised 4.1. Teadusliku nõuande areng selliste kalavarude puhul, mille kohta ei ole täielikku teavet Käesoleva teatise eelmistes versioonides väljendati muret, et paljude varude kohta puudub teaduslik nõuanne. Vastuseks sellele kehtestas ICES 2012. aastal uue nõustamismetoodika, mis põhineb kogu kättesaadava teabe kasutamisel. Kui andmed on puudulikud (ja kvantitatiivset hinnangut ei ole võimalik arvutada), siis kasutatakse kalavaru seisukorra kohta järelduste tegemiseks uusi menetlusi, kasutades olemasolevaid andmeid. Selleks et anda nõu maksimaalse jätkusuutliku saagikuse või ennetuslike kriteeriumide kohta on nüüd võimalik koondada ja kasutada sellist teavet nagu varasemad püügiandmed, uuringutest ilmnevad suundumused ning bioloogiline teave kasvu ja suguküpsuse kohta. See meetod ei ole nii täpne kui analüütilisel hinnangul põhinev, kuid võib olla vastuvõetav juhul, kui kalavarud on väikesed, väikese majandusliku tähtsusega või kui neid on kasutatud lühikest aega. ICES esitas 2012. aastal nõuande 48 sellise varu kohta. See kategooria hõlmab praegu ka mõningaid väärtuslikke ja olulisi kalavarusid, eelkõige euroopa merikuradit. Andmete kogumist ja analüüsi on vaja veelgi parandada. Komisjon jätkab selliste paranduste tegemist, algatades nn andmekogumise raamistiku [5] asendamise. Kui andmed jätkuvalt puuduvad, tuleb tugevdada ettevaatusprintsiipi. 4.2. Kogu saagi lossimise kohustus Eeldatakse, et ühise kalanduspoliitika reformi otsus võetakse vastu 2013. aastal ja et 1. jaanuaril 2015 jõustub kogu saagi lossimise kohustus järgmiste liikide püügil: väiksed pelaagilised kalad (makrell, heeringas ja räim, stauriid, põhjaputassuu, hirvkala, anšoovis, hõbekala, sardiin, kilu); suured pelaagilised kalad (harilik tuun, mõõkkala, pikkuim-tuun, suursilm-tuun, sinine marliin ja valge odanina); töönduslik püük, sealhulgas moiva, tobias ja tursik. Läänemere lõhepüügiga seoses eeldatakse, et 1. jaanuarist 2014 jõustub kohustus lossida kogu püütud saak. Selleks et saaks teha kalapüügivõimaluste kindlaksmääramisel vajaduse korral kohandusi, palub komisjon ICESil, STECFil ja GFCMil 2013. aasta jooksul valmistuda kõnealuste kalavarude vette tagasi heidetud koguste hindamiseks. Need kohandused võivad hõlmata ka lubatud kogupüügi suurendamist sõltuvalt varasema tagasiheite ulatusest. Põhimõte on selline, et kogupüük, sh saak, mis varem oleks vette tagasi lastud, oleks tasemel, mis ei piira ühise kalanduspoliitika eesmärkide saavutamist, eelkõige Fmsy saavutamist. Liikmesriikidel palutakse esitada kõnealustele nõuandvatele organisatsioonidele ajakohastatud teave enne kõnealust hindamist. Konsulteeritakse ka asjaomaste piirkondlike nõuandekomiteedega. On oluline, et need organisatsioonid kontrolliksid tagasiheite andmeid teaduslikult, enne kui neid võetakse arvesse lubatud kogupüügi kohandamise eesmärgil. Komisjon koostab edaspidi ettepanekud kõnealuste liikide püügi võimaluste kohta, võttes arvesse asjakohase tasandi kalapüügivõimaluste mõju ja teaduslikes nõuannetes esitatud hinnanguid tagasiheite kohta. Nagu eespool märgitud, ei tohi ükski selline kohandamine piirata ühise kalanduspoliitika kaitse-eesmärkide saavutamist ega takistada saavutamast eesmärki viia varud maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemele ja hoida neid sellisel tasemel ka edaspidi. 4.3. Püügikoormus Koos lubatud kogupüügiga on reguleeritud püügikoormust (piirangud kalalaevade merel viibitud ajale), et vähendada tagasiheidet ja ebaseaduslikku püüki. Püügikoormuse haldamine on kaitsemeede, mida kasutatakse mitmes pikaajalises majandamiskavas, nt Põhja- ja Läänemere tursavarude, Põhjamere lesta- ja hariliku merikeele varude, La Manche’i lääneosa hariliku merikeele, uusmeremaa merluusi ja norra salehomaari varude puhul (II lisa). II lisast nähtub üldine, ehkki korrapäratu suundumus püügikoormuse vähenemisele alates 2003. või 2004. aastast kuni 2010. aastani. Kõige rohkem on püügikoormus vähenenud Läänemere lääneosas, Põhjameres, Kattegatis, Iiri meres ja Šotimaast läände jäävatel merealadel, kuid veidi vähem La Manche’i väina lääneosas, kus püügikoormus on olnud stabiilne viimase kolme aasta jooksul. Ibeeria poolsaare Atlandi-poolsetes vetes täheldati kuni 2009. aastani ainult kerget vähenemist. 2010. aasta ja hilisema aja kohta andmed puuduvad, seepärast palutakse liikmesriikidel esitada püügikoormuse täielikud andmed, et saada parem ülevaade püügikoormuse suundumustest, eriti Euroopa merluusi püügikoormuse reguleerimise raames ja mitme püügivõimalusi reguleeriva määruse kohaselt. Läänemere keskosas paistab püügikoormus suurenevat alates 2009. aastast. Samuti suurenes piimtraalide püügikoormus La Manche’i lääneosas aastatel 2010–2011. Aastatel 2010–2011 oli püügikoormus peaaegu muutumatu Iiri meres ja La Manche’i väina lääneosas, kuid langes märkimisväärselt Šotimaast läände jäävatel merealadel. Vastupidiselt muudes piirkondades täheldatud suundumusele ei ole tõendeid selle kohta, et Ibeeria poolsaare Atlandi poolsetes vetes püügikoormuse vähendamiseks võetud meetmed on andnud tulemusi. 5. Mitmeaastaste kavade abil majandamine Pikaajaliste kavade rakendamine on andnud otsustava panuse kalavarude seisukorra parandamisse, mis on toimunud alates 2000ndate aastate esimese kümnendi keskpaigast. On vaja jätkata olemasolevate kavade rakendamist vastavalt teaduslikele nõuannetele, et pakkuda ettevõtetele suuremat stabiilsust ja lasta kalavarudel terveneda. Komisjon on alustanud ettevalmistustega, et asendada praegused üht kalavaru käsitlevad majandamiskavad mitme liigi majandamisel põhinevate kavadega. Esimesena valmiv ettepanek on Läänemere mitme liigi majandamise kava, milles võetakse arvesse bioloogilisi mõjusid, nagu röövtoitumine ja konkurents. Töö käib ka Põhjamere mitme liigiga püügipiirkonna majandamiskava koostamisel, mis hõlmab tehnilisi mõjusid, st viisi, kuidas erinevad laevastikud ja püügivahendid püüavad eri liikidest koosnevat segakala. Tellitud on ka uurimus kalapüügi kohta Keldi meres. Selleks et liikuda hea keskkonnaseisundi saavutamise suunas, tuleb niisugust lähenemisviisi edasi arendada, pidades silmas merestrateegia raamdirektiiviga kehtestatud nõudeid, ja hallata mitte üht kalavaru, vaid ökosüsteemi tervikuna. Ajavahemikul 2009–2011 võttis komisjon vastu Biskaia lahe anšoovise-, Läänemere lõhe- ja läänepoolse hariliku stauriidi varude majandamiskavade ettepanekud ning need on nüüd arutusel parlamendis ja nõukogus. Vahemerega seoses jätkuvad jõupingutused selleks, et suurendada nende kalavarude arvu, mille kohta on olemas teaduslik nõuanne ja töötada välja pikaajalised rahvusvahelised kavad. Vahemere kalavarusid käsitleva määruse[6] kohaselt peaksid ELi liikmesriigid kehtestama riiklikul tasandil mitmeaastased kavad. Suurele viivitusele vaatamata on hiljuti tehtud edusamme selle kohustuse täitmisel, mida jälgitakse tähelepanelikult. Selle protsessi kiirendamiseks on komisjon algatanud kohtueelse menetluse mitme liikmesriigi vastu ja arendab 2013. aastal edasi vajalikke meetmeid seoses rikkumistega. Meetmeid võetakse Vahemere üldise kalanduskomisjoni tasandil, et parandada piirkondlikust tasandist madalama tasandi juhtimisraamistikku. Kõnealuste meetmetega loodetakse parandada mitmeaastaste rahvusvaheliste kavade kehtestamiseks vajalike otsuste vastuvõtmist. Selle tulemusena on tehtud ettepanek koostada Aadria mere väikeste pelaagiliste liikide varude majandamiseks rahvusvaheline kava ja esitada see Vahemere üldise kalanduskomisjoni 37. istungil. Musta merega seoses tehakse alles esimesi samme hariliku kammelja varude majandamise rahvusvahelise kava koostamisel. 6. Lubatud kogupüügi kohta ettepanekute tegemise meetod 6.1. Lubatud kogupüügi kehtestamise põhimõtted Kui kohaldatakse lubatud kogupüüki või püügikoormuse taset reguleerivaid pikaajalisi kavasid, tuleb neid järgida. Komisjon teeb ettepanekud ka lubatud kogupüügi või püügikoormuse kehtestamiseks sellisel tasemel, mis on kooskõlas tema ettepanekutega pikaajaliste kavade puhul. Tuleb järgida ka neid kavasid, mille on välja töötanud piirkondlikud nõuandekomisjonid ja mis ICESi ja STECFi hinnangute kohaselt vastavad maksimaalse jätkusuutliku saagikuse standarditele. Kui aga kavades seatud taastamiseesmärgid on saavutatud ja nendega ei nähta enam ette iga-aastaste kalapüügivõimaluste kehtestamist, teeb komisjon teadusliku nõuande põhjal ettepaneku kalastussuremuse viimiseks maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemele 2015. aastaks. Kui lubatud kogupüük ja muud meetmed on kolmandate riikidega kokku lepitud, tuleb need rakendada. Kui on olemas ICESi maksimaalse jätkusuutliku saagikuse raamistiku kohane, kõikehõlmavatel andmetel, kvantitatiivsetel analüüsidel ja prognoosidel põhinev teaduslik nõuanne, tuleks lubatud kogupüük kindlaks määrata teadusliku nõuande põhjal. Selliste nõuannete olemasolu korral tuleks neid otseselt kasutada selleks, et määrata kindlaks kvootide või püügikoormuse tase, mis võimaldab saavutada jätkusuutlikku saagikust tagava püügi 2015. aastaks. Kui teaduslikest andmetest saab järeldada, et lubatud kogupüügi võib kehtestada tasemel, mis võimaldab saavutada maksimaalse jätkusuutliku saagikuse enne 2015. aastat, kusjuures lubatud kogupüük ei vähene või väheneb õige vähe, siis teeb komisjon sellise ettepaneku. Kui teaduslik nõuanne põhineb kättesaadava teabe (isegi kui see ei ole täielik või hõlmab eksperdi arvamust) kvalitatiivsel analüüsil, tuleks see võtta aluseks lubatud kogupüügi otsuste tegemisel. Sellistel juhtudel esinevaid konkreetseid küsimusi käsitletakse põhjalikumalt punktis 6.2. Kui teaduslik nõuanne üldse puudub, tuleb rakendada ettevaatusprintsiipi süstemaatiliselt, eelnevalt kindlaks määratud ja läbipaistval viisil (nagu on sätestatud teatises KOM(2000) 1 (lõplik)). 6.2. Lubatud kogupüügi kehtestamise kord teatavate kalavarude puhul, mille kohta on vähe andmeid Koos nõukoguga 2012. aasta detsembris tehtud ühisavalduses teatas komisjon, et peab soovitavaks (kui see on võimalik edaspidiste teaduslike nõuannete kohaselt) III lisas loetletud liikide lubatud kogupüügi säilitamist tasemel, mis kehtestati 2013. aastaks. Need on sellised majanduslikult vähetähtsad kalavarud, mille seisundi kohta on vähe teavet ja mida püütakse üksnes kaaspüügina või mille kvoote kasutatakse vähesel määral. 7. Süvamereliigid Süvamereliikide lubatud kogupüük on 2014. aastaks kindlaks määratud[7] ja muudatusi ette näha ei ole. 8. Ajakava Kavandatud ajakava on järgmine. Nagu tavaliselt, esitab komisjon nõukogule lühiealiste liikide püügivõimaluste kohta eraldi ettepanekud, vajaduse korral kogu aasta vältel. Püügivõimalusi käsitlev määrus || Nõuanne on kättesaadav || Komisjoni ettepanek || Võimalik vastuvõtmine nõukogus Atlandi ookeani, Põhjamere, Antarktika ja muude piirkondade kalavarud || Juulist kuni detsembrini || Oktoober || Detsember Läänemeri || Juuni algus || Septembri keskpaik || Oktoober Must meri || Oktoobri lõpp || November || Detsember IA lisa – kokkuvõte teaduslikust nõuandest Atlandi ookeani kirdeosa ja sellega piirnevate vete kalavarude kohta Tabel 2. Teaduslik nõuanne seoses ülepüügiga || Kalavarude arv || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || 2013 Kalavaru püügimäära ja maksimaalse jätkusuutliku saagikuse määra suhe on teada || || || 34 || 23 || 32 || 33 || 35 || 39 || 35 || 38 || 41 Kalavaru on ülepüütud || || || 32 || 21 || 30 || 29 || 30 || 28 || 22 || 18 || 16 Kalavaru püütakse maksimaalse jätkusuutliku saagikuse määra tasemel || || || 2 || 2 || 2 || 4 || 5 || 11 || 13 || 20 || 25 Ülepüütud varude % || || || 94% || 91% || 94% || 88% || 86% || 72% || 63% || 47% || 39% IB lisa – kokkuvõte teaduslikust nõuandest Vahemere ja Musta mere kalavarude kohta Teaduslik nõuanne seoses Vahemere ja Musta mere põhjalähedaste ja väikeste pelaagiliste kalavarude ülepüügiga || Arv || % || || || || || || Kriteeriumide kohaselt liigitatud varud (võrdluspunktis on kokku lepitud) || 85 || 75 || || Muud varud, mis ei ole hõlmatud puudulike andmete tõttu (võrdluspunktis ei ole veel kokku lepitud) || 28 || 25 || Arvesse võetud varud (kokku 27 liigist) || 113 || 100 || || Liigitatud varud: || || || || Varu on ülepüütud (ületab Fmsy või selle asendusväärtuse) || 75 || 88 || Varu püütakse Fmsy või selle asendusväärtuse tasemel või allpool seda taset || 10 || 12 || Varusid kokku || 85 || 100 || || || || || || II lisa – mitmeaastaste kavadega reguleeritud püügikoormus liikmesriikidelt STECFile esitatud andmete kohaselt (pärineb Teadusuuringute Ühiskeskuselt) Joonis 1. Reguleeritud püügikoormus Läänemere lääneosas. Joonis 2. Reguleeritud püügikoormus Läänemere keskosas. Joonis 3. Reguleeritud püügikoormus Kattegatis. Joonis 4. Reguleeritud püügikoormus Põhjameres, Skagerrakis ja La Manche’i idaosas. Joonis 5. Reguleeritud püügikoormus Iiri meres. Joonis 6. Reguleeritud püügikoormus Šotimaa lääneranniku vetes. Joonis 7. Reguleeritud püügikoormus La Manche’i lääneosas. Joonis 8. Reguleeritud püügikoormus Ibeeria poolsaare Atlandi-poolsetes vetes. Hispaania ei esitanud andmeid 2010. ega 2011. aasta kohta, seepärast on andmekõver esitatud kuni 2009. aastani. III LISA. Kalavarud, mille lubatud kogupüük säilitakse 2013. aastaks kehtestatud tasemel, välja arvatud juhul, kui nende varude seisukord olulisel määral muutub. Tavanimetus || Lubatud kogupüügi püügipiirkond Sinine molva || II ja IV püügipiirkonna ELi ja rahvusvahelised veed Sinine molva || III püügipiirkonna ELi ja rahvusvahelised veed Tursk || VIb (Rockalli alapiirkond) Harilik merikeel || VI ja Vb püügipiirkond, XII ja XIV püügipiirkonna rahvusvahelised veed Harilik merikeel || VIIb ja c Heeringas || VIIe ja f Põhjaatlandi hõbekala || I ja II püügipiirkonna ELi ja rahvusvahelised veed Põhjaatlandi hõbekala || III ja IV püügipiirkonna ELi ja rahvusvahelised veed Harilik molva || I ja II püügipiirkonna ELi ja rahvusvahelised veed Harilik molva || V püügipiirkonna ELi ja rahvusvahelised veed Atlandi merilest || Vb püügipiirkonna ELi veed, VI, XII, XIV Atlandi merilest || VIIb ja c Atlandi merilest || VIII, IX ja X püügipiirkond ning CECAF 34.1.1 Pollak || Vb püügipiirkonna ELi veed, VI, XII ja XIV Pollak || IX ja X, CECAF 34.1.1 (ELi veed) Põhjaatlandi süsikas || VII, VIII, IX, X, CECAF 34.1.1 (ELi veed) Merikeel || VIIIc, d, e, IX, X, CECAF (ELi veed) Kilu || VIId ja e Meriluts || IIIa püügirajoon ja alarajooni 22–23 ELi veed Meriluts || I, II ja XIV püügipiirkonna ELi veed Meriluts || IV püügipiirkonna ELi veed [1] KOM(2011) 425 (lõplik). [2] Direktiiv 2008/56/EÜ, ELT L 164, 25.6.2008, lk 19. [3] Nõukogu määruse (EL) nr 39/2013 artikkel 6, ELT l23, 25.1.2013. [4] Tabel Euroopa kvootide ning asjakohaste nn valgusfooride kohta on aadressil http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/publications. Kalavarude seisukorra põhjaliku analüüsi leiate aadressidel www.ices.dk ja https://stecf.jrc.ec.europa.eu. [5] Nõukogu määrus (EÜ) nr 199/2008, ELT L 60, 5.3.2008, lk 1–12. [6] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1967/2006, ELT L 196, 28.7.2011, lk 42. [7] Nõukogu määrus (EL) nr 1262/2012, ELT L 356, 22.12.2012, lk 22–23.