Ettepaneku valdkonnas kehtivad õigusnormid on sätestatud nõukogu määruses (EL) 2018/2025 ning neid kohaldatakse kuni 31. detsembrini 2020. Lisaks on süvamere kalavarude püügi eritingimused Kirde-Atlandil kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2016/2336.

Seepärast teeb komisjon selleks, et võtta arvesse lossimiskohustuse täielikku kohaldamist, ettepaneku lubatud kogupüügi kehtestamiseks püügialaste nõuannete, mitte varem kasutatud lossimisnõuannete alusel. Kavandatud liidu kvootide puhul võetakse arvesse asjaolu, et kehtestatud erandite põhjal esineb teatav piiratud tagasiheide, mida ei lossita ega arvestata kvoodist maha. Seepärast arvestatakse need kogused liidu kvootidest maha.

Lossimiskohustust, mis kehtestati ühise kalanduspoliitika alusmäärusega, kohaldati järk-järgult aastatel 2015–2019. Alates 2019. aasta 1. jaanuarist kohaldatakse lossimiskohustust kõigi kalavarude suhtes, millele on kehtestatud püügi piirnormid. Alusmääruses kehtestatud lossimiskohustusest võib teha teatavaid erandeid. Tuginedes liikmesriikide esitatud ühistele soovitustele, võttis komisjon vastu delegeeritud määrused, milles on sätestatud tagasiheite erikavad, millega lubatakse vähese tähtsusega erandite või kõrgel ellujäämismääral põhinevate erandite alusel piiratud kogused tagasi heita.

Lisaks tuleks süvamereliikide püügivõimalused kindlaks määrata kooskõlas rahvusvaheliste kokkulepetega, muu hulgas 1995. aasta Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kokkuleppega, milles käsitletakse piirialade kalavarude ja pika rändega kalavarude kaitset ja majandamist (edaspidi „ÜRO 1995. aasta kalavarude kokkulepe“). Ettevaatus on eriti tähtis siis, kui saadud teave ei ole selge, usaldusväärne või piisav. ÜRO 1995. aasta kalavarude kokkuleppe artikli 6 lõike 2 kohaselt ei tohi piisava teadusliku teabe puudumist kasutada põhjusena, et kaitse- või majandamismeetmeid edasi lükata või jätta kasutusele võtmata. Kavandatud lubatud kogupüügi kindlaksmääramisel järgitakse ka ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni 2008. aasta rahvusvahelisi suuniseid süvamerepüügi korraldamise kohta avamerel, mida on kinnitatud ÜRO Peaassamblee järjestikuste resolutsioonidega: 2007. aastal resolutsiooniga 61/105, 2009. aastal resolutsiooniga 64/72 ja viimati 2015. aastal resolutsiooniga 70/235.

Muude ühiste kalavarude või kolmandate riikidega vahetatavate kalapüügivõimaluste kohta ei ole veel andmeid, sest need saadakse alles pärast asjaomaste riikidega peetavate konsultatsioonide lõppu. Kui konsultatsioonid on lõppenud, täiendatakse ettepanekut mitteametlike dokumentidega.

Kalapüügivõimaluste kindlaksmääramine ja jaotamine on ainuüksi liidu pädevuses. Vee-elusressursside säästva kasutamise kohustused on sätestatud määruse (EL) nr 1380/2013 artiklis 2. Eelkõige on kõnealuse määruse artikli 2 lõikes 2 sätestatud ettevaatusprintsiibil põhinev lähenemisviis kalavarude majandamisele (nagu on määratletud sama määruse artikli 4 lõike 1 punktis 8) ning ühise kalanduspoliitika eesmärk – taastada ja säilitada populatsioonid maksimaalse jätkusuutliku saagikuse tasemel. Lisaks tuleb kõnealuse määruse artikli 16 lõike 4 kohaselt määrata kalapüügivõimalused kindlaks kooskõlas artikli 2 lõikes 2 sätestatud eesmärkidega.

EL on süvamereliikide püüki reguleerinud alates 2003. aastast, määrates kindlaks lubatud kogupüügi (TAC) liigi ja piirkonna kohta ning maksimaalse püügivõimsuse Atlandi ookeani kirdeosas. Teatavate süvamereliikide lubatud kogupüük 2019. ja 2020. aastaks on sätestatud nõukogu määruses (EL) 2018/2025, millega kehtestatakse liidu kalalaevadele 2019. ja 2020. aastaks teatavate süvamere kalavarude püügi võimalused.

–mustlaik-besuugo ICESi 9. alapiirkonnas

1.1.4.Kooskõla poliitikavaldkonnas praegu kehtivate õigusnormidega

Esitatud meetmed on kavandatud vastavalt ühise kalanduspoliitika eesmärkidele ja eeskirjadele ning need on kooskõlas liidu säästva arengu poliitikaga, eelkõige määrusega (EL) 2016/2336, millega kehtestatakse süvamere kalavarude püügi eritingimused Kirde-Atlandil.

2.ÕIGUSLIK ALUS, SUBSIDIAARSUS JA PROPORTSIONAALSUS

2.1.•Õiguslik alus

ELi toimimise lepingu artikli 43 lõike 3 kohaselt võtab nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal vastu meetmed kalapüügivõimaluste kehtestamise ja jaotamise kohta. Käesolevas ettepanekus piirdutakse kalapüügivõimaluste kehtestamise ja jaotamisega ning kõnealuste kalapüügivõimaluste kasutamisega funktsionaalselt seotud tingimustega.

Seepärast soovitatakse käesolevas ettepanekus sätestada nõukogu määrusega liidu kalalaevadele Atlandi ookeani kirdeosa liidu ja rahvusvahelistes vetes majanduslikult kõige olulisemate süvamereliikide püügi piirnormid, et saavutada ühise kalanduspoliitika eesmärk tagada kalapüügi keskkonnaalaselt, majanduslikult ja sotsiaalselt jätkusuutlik maht. Ettepanek tehakse liidu ainupädevusse kuuluvas valdkonnas, millele on osutatud ELi toimimise lepingu artikli 3 lõike 1 punktis d. Subsidiaarsuse põhimõtet seetõttu ei kohaldata.

2.2.Proportsionaalsus

Ettepanek on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas järgmisel põhjusel: ühine kalanduspoliitika on ühine kogu liidule. Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 43 lõikele 3 on nõukogul kohustus võtta vastu meetmed kalapüügivõimaluste kehtestamise ja eraldamise kohta.

Võttes arvesse määruse (EL) nr 1380/2013 artikli 16 lõiget 6, on liikmesriikidel õigus jaotada kalapüügivõimalused, kui nende suhtes ei kehti ülekantavate püügikontsessioonide süsteem, piirkondade või ettevõtjate vahel vastavalt artikli 16 lõikele 7 ja artiklis 17 sätestatud kriteeriumidele. Seega on liikmesriikidel manööverdamisruumi selliste otsuste tegemisel, mis on seotud neile eraldatud kalapüügivõimaluste kasutamise sotsiaal- ja/või majandusmudeli valikuga.

3.SIDUSRÜHMADEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE TULEMUSED

3.1.Konsulteerimine sidusrühmadega

Ettepaneku väljatöötamise aluseks on olnud põhimõtted ja suunised, mis on sätestatud komisjoni teatises „Säästvama kalapüügi suunas ELis: ülevaade olukorrast ja suunised 2021. aastaks“. Kõnealusest teatisest lähtudes korraldas komisjon ulatusliku arutelu, mis hõlmas sidusrühmi, kodanikuühiskonda, liikmesriike ja avalikkust.

4.MÕJU EELARVELE

Ettepanek ei sisalda liikmesriikide jaoks uusi finantskohustusi. Sellise määruse võtab nõukogu vastu iga kahe aasta järel ning selle rakendamiseks vajalikud avalikud ja eraõiguslikud vahendid on juba olemas.

5.MUU TEAVE

5.1.Ettepaneku sätete üksikasjalik selgitus

Olemasolev teave käesoleva ettepanekuga hõlmatud süvamere kalavarude kohta ei võimalda teadlastel täielikult hinnata varude olukorda – ei populatsiooni suurust ega kalastussuremust. Sellel on mitu põhjust: kõnealused liigid on sageli väga pikaealised ja aeglase kasvuga, mistõttu on väga raske liigitada kalavaru vanuseklassidesse ning hinnata kalapüügi mõju varudele, võttes aluseks muutused püütud isendite pikkuses või vanuselises struktuuris. Varude noorte kaladega täienemise sagedus ei ole teada. Varud on laialt levinud nii sügavas vees, et uurimine on praktilistel põhjustel keeruline. Teadusuuringute andmed ei ole sageli kättesaadavad kõnealuste varude vähese kaubandusliku tähtsuse tõttu või ei hõlma need kogu levikuala. Püük keskendub mõnikord üksnes osaliselt nendele liikidele ning mõnel juhul hakati püügiga tegelema alles suhteliselt hiljuti.

Kavandatavad püügi piirnormid on kooskõlas põhimõtetega, mis on esitatud eespool nimetatud komisjoni teatises 2021. aasta kalapüügivõimalusi käsitlevate konsultatsioonide kohta. Kõnealuses teatises on selgitatud komisjoni seisukohti selle kohta, kuidas tuleks kalapüügivõimalused kehtestada, ning käesoleva ettepaneku koostamisel on lubatud kogupüügi kannete puhul neid eeskirju järgitud. Ettepanek sisaldab järgmist.

·Vajaduse korral on võetud arvesse lossimiskohustust.