Seega näitab analüüs, et 2019. aasta eelarve täitmise tulemuste põhjal on võlakriteerium täidetud.

Eeltoodud andmed näitavad, et Horvaatia täitis 2019. aastal võla vähendamise sihttaseme, sest erinevus sihttasemest moodustab −2,7% SKPst (st see näitaja ületab sihttaseme).

Kokkuvõttes võib öelda, et 2020. aastaks kavandatud puudujääk ületab tunduvalt aluslepingus sätestatud kontrollväärtust (3 % SKPst). Kavandatud ületamist peetakse aluslepingu ning stabiilsuse ja kasvu pakti tähenduses erandlikuks ning ületamise iseloomu peetakse praegu ajutiseks. Seega näitab analüüs, et aluslepingus ja määruses (EÜ) nr 1467/97 sätestatud puudujäägikriteerium ei ole esmapilgul täidetud.

Aluslepingu kontrollväärtuse kavandatav ületamine 2020. aastal on erandlik, sest selle põhjuseks on tõsine majanduslangus. Võttes arvesse COVID-19 pandeemia mõju, on komisjoni 2020. aasta kevadprognoosis prognoositud, et reaalne SKP väheneb 2020. aastal 9,1 %.

20. märtsil 2020 võttis komisjon vastu teatise stabiilsuse ja kasvu pakti üldise vabastusklausli aktiveerimise kohta. Määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikes 1, artikli 6 lõikes 3, artikli 9 lõikes 1 ja artikli 10 lõikes 3 ning määruse (EÜ) 1467/97 artikli 3 lõikes 5 ja artikli 5 lõikes 2 sätestatud klausel hõlbustab eelarvepoliitika koordineerimist tõsise majandusliku surutise korral. Kõnealuses teatises esitas komisjon nõukogule seisukoha, et COVID-19 pandeemia tagajärjel eeldatavasti tekkiva tõsise majandusliku surutise olukorras on olemas tingimused klausli aktiveerimiseks. 23. märtsil 2020 nõustusid liikmesriikide rahandusministrid komisjoni hinnanguga. Üldise vabastusklausli aktiveerimine võimaldab ajutiselt kõrvale kalduda keskpika perioodi eelarve-eesmärgi suunas liikumise kohandamiskavast, eeldusel et selline kõrvalekaldumine ei ohusta riigi rahanduse jätkusuutlikkust keskpikas perspektiivis. Parandusliku osa puhul võib nõukogu teha komisjoni soovituse alusel ka otsuse võtta vastu muudetud eelarvekurss. Üldine vabastusklausel ei peata stabiilsuse ja kasvu pakti menetlusi. See võimaldab liikmesriikidel kõrvale kalduda tavapäraselt kohaldatavatest eelarvekohustustest ning komisjonil ja nõukogul võtta pakti raames vajalikke poliitika koordineerimise meetmeid. Andmed, mille Horvaatia ametiasutused esitasid 31. märtsil 2020 ja mille Eurostat seejärel kinnitas, näitavad, et Horvaatia valitsemissektori eelarvepositsioon oli 2019. aastal +0,4 % SKPst, samas kui valitsemissektori koguvõlg oli 73,2 % SKPst. 2020. aasta lähenemisprogrammi kohaselt on Horvaatia kavandanud 2020. aasta eelarvepuudujäägiks 6,8 % SKPst ja võlaks 86,7 % SKPst.

Aluslepingu artikli 126 lõikes 3 on sätestatud, et juhul kui liikmesriik ei vasta ühele või mõlemale kriteeriumile, peab komisjon koostama aruande. Aruandes tuleb „võtta arvesse ka seda, kas eelarvepuudujääk ületab riigi investeerimiskulutused, samuti kõiki muid asjassepuutuvaid tegureid, kaasa arvatud liikmesriigi keskmise pikkusega perioodi majandus- ja eelarveseisundit“.

Neid tegureid on lisaks selgitatud määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõikes 3, milles on samuti sätestatud, et asjakohast tähelepanu tuleb pöörata „kõikidele teistele teguritele, mis on asjaomase liikmesriigi arvates olulised, et põhjalikult hinnata puudujäägi- ja võlakriteeriumide järgimist, ning millest liikmesriik on nõukogule ja komisjonile teada andnud“.

Seoses määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõikega 4 märgitakse 2020. aasta eelarvepuudujäägi kriteeriumi täitmise kohta, et kuna valitsemissektori võla suhe SKPsse ületab 60 % suurust kontrollväärtust ja topelttingimus, et puudujääk oleks kontrollväärtuse lähedane ja et kontrollväärtuse ületamine oleks ajutine, ei ole täidetud, ei saa neid asjakohaseid tegureid arvestada menetluses, mille tulemusena tehakse eelarvepuudujäägikriteeriumi aluseks võttes otsus ülemäärase eelarvepuudujäägi olemasolu kohta Horvaatia puhul. Praeguses olukorras on peamine lisategur, mida tuleb 2020. aasta puhul arvesse võtta, COVID-19 pandeemia majanduslik mõju. Pandeemial on väga arvestatav mõju eelarveseisundile ja see toob kaasa väga ebakindlad väljavaated. Pandeemia tõttu on aktiveeritud ka üldine vabastusklausel.

4.1. COVID-19 pandeemia

COVID-19 pandeemia on põhjustanud suure majandusšoki, millel on märkimisväärne negatiivne mõju kogu Euroopa Liidus. Kriisi mõju SKP kasvule sõltub nii pandeemia kestusest kui ka meetmetest, mida võetakse liikmesriikide ametiasutuste poolt ning Euroopa ja maailma tasandil, et aeglustada nakkuse levikut, kaitsta tootmisvõimsust ja toetada kogunõudlust. Liikmesriigid on juba võtnud või võtmas eelarvemeetmeid, et suurendada tervishoiusüsteemide suutlikkust ning aidata eriti palju kannatanud üksikisikuid ja majandussektoreid. Vastu on võetud ka märkimisväärsed likviidsustoetuse meetmed ja muud garantiid. Kui üksikasjalikumast teabest ei tulene teisiti, peavad pädevad statistikaasutused uurima, kas neil meetmetel on vahetu mõju valitsemissektori eelarvepositsioonile või mitte. Koos majandustegevuse aeglustumisega suurendavad need meetmed märkimisväärselt valitsemissektori eelarvepuudujääki ja võlapositsiooni.

4.2 Keskpika perioodi majandusseisund

2019. aastal ületas reaalne toodang lõpuks 2008. aasta taseme ja töötuse määr oli kõigi aegade madalaimal tasemel. Makromajanduslik tasakaalustamatus (kõrge võlatase ja väliskohustused) liikus paremuse suunas ja oli madalam kui 2008. aastal. Kuigi valitsemissektori võlg on endiselt suhteliselt suur, on langus tänu valitsemissektori eelarve kolme järjestikuse aasta ülejäägile olnud märkimisväärne. Lisaks on valitsemissektori võla keskmine maksetähtaeg ja teenindamise kulu märgatavalt paranenud. Kulupõhise konkurentsivõime suurenemine ja Horvaatia ELiga ühinemine aitasid 2019. aastal eksporti märkimisväärselt suurendada.

COVID-19 pandeemia majanduslik mõju on Horvaatias ilmselt eriti tuntav, sest riigi kogulisandväärtus saadakse suures osas turismist, ning kuna pandeemia on ka Horvaatia peamisi kaubanduspartnereid märkimisväärselt mõjutanud. Riigisisene nõudlus väheneb eeldatavasti järsult, kuna märtsi keskel kehtestati suhteliselt ranged kokkuhoiumeetmed, mille leevendamine algas aprilli lõpus. Samas kannatab ilmselt ka eksport, sest Horvaatia peamised kaubanduspartnerid (Itaalia, Sloveenia ja Austria) on kehtestatud erakordselt ulatuslikud ja ranged kokkuhoiumeetmed. Väljavaadet iseloomustab erakordselt suur ebakindlus pandeemia kestuse ja selle majandusliku mõju osas, sest kokkuvõttes sõltub see suuresti valitsuse meetmete tõhususest ja sellest, kui kiiresti taastub ülemaailmne nõudlus.

See kavandatud SKP järsk langus on leevendav tegur, mida Horvaatia eelarvepuudujäägi kriteeriumi täitmise hindamisel 2020. aastal arvesse võetakse.

4.3 Keskpika perioodi eelarvepositsioon

Olemasolevate andmete ja komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi põhjal täitis Horvaatia 2019. aastal oma keskpika perioodi eelarve-eesmärgi.

2020. aasta lähenemisprogrammis on esitatud teave majanduse toetamise keskpika perioodi strateegia kohta, strateegias lähtutakse viimastel aastatel loodud eelarvepoliitilise mänguruumi kasutamisest COVID-19 pandeemia majanduslike tagajärgede minimeerimiseks ning toetatakse muidu elujõulisi ettevõtteid ja tööhõivet. Selles kontekstis võetud kolm peamist meedet olid järgmised: palgaraha subsideerimine ettevõtjatele, kes säilitasid oma töötajad, maksude tasumise tähtaja edasilükkamine ja kõige raskemas olukorras olevate ettevõtjate puhul maksude tühistamine. Nende meetmete kogumõjul prognoositakse eelarvepuudujäägi tasemeks 3,9 % SKPst, sellest 2,7 % SKPst saadakse eelarvepuudujäägi suurendamise meetmetest ja ülejäänud likviidsusmeetmetest (maksutähtaegade edasilükkamine). Kokkuvõttes prognoositakse lähenemisprogrammis 2020. aasta eelarvepuudujäägiks 6,8 % SKPst ja sellele järgneval 2021. aastal puudujäägi taastumist 2,4 %le SKPst.

4.4. Valitsemissektori keskpika perioodi võlapositsioon

Komisjoni 2020. aasta kevadprognoosi kohaselt peaks valitsemissektori võlg suurenema 2019. aasta 73,2 %lt SKPst 2020. aastal 88,6 %le SKPst. Võla jätkusuutlikkuse analüüsi ajakohastati selle prognoosi kohaselt. Analüüs kinnitab, et hoolimata riskidest (sealhulgas need riskid, mis on seotud välisvaluutas nomineeritud võla osakaaluga) on valitsussektori võlapositsioon keskpikas perspektiivis jätkusuutlik, kuna viimastel aastatel on suudetud võlga vähendada. Kuna valitsemissektori võlapositsioon halvenes COVID-19 kriisi tagajärjel, nähakse võlasuhte lähtestsenaariumi arengut keskpikas perspektiivis jätkusuutlikuna (vähenevana).

Joonis 1 . Valitsemissektori võlg %na SKPst

4.5 Liikmesriigi väljapakutud muud tegurid

11. mail 2020 edastasid Horvaatia ametiasutused kirja, mis puudutas asjakohaseid tegureid kooskõlas määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõikega 3. Eelmistes punktides esitatud analüüs üldjoontes juba hõlmab ametiasutuste väljapakutud põhitegureid.

5.Järeldused