2007/0229 (COD)

KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE (esitatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 294 lõike 6 alusel) nõukogu seisukoha kohta

Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi (kolmandate riikide kodanikele liikmesriigis elamist ja töötamist võimaldava ühtse loa taotlemise ühtse menetluse ning liikmesriigis seaduslikult elavate kolmandatest riikidest pärit töötajate ühiste õiguste kohta) vastuvõtmise küsimuses

1. ÜLDINE TAUST

Euroopa Parlamendile ja nõukogule edastamise kuupäev (dokument KOM(2007) 638 (lõplik) – 2007/0229 (COD)): | 26. oktoober 2007 |

Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamuse kuupäev: | 9. juuli 2008 |

Regioonide Komitee arvamuse kuupäev: | 18. juuni 2008 |

Euroopa Parlamendi seisukoha kuupäev, esimene lugemine: | 24. märts 2011 |

Nõukogu seisukoha vastuvõtmise prognoositav kuupäev: | 24. november 2011 |

2. KOMISJONI ETTEPANEKU EESMÄRK

Komisjoni ettepanekul on kaks eesmärki. Esiteks vähendatakse sellega bürokraatiat, kehtestades liikmesriigis elada ja töötada soovivate kolmandate riikide kodanikele ühtse loa taotlemise korra, ning teiseks nähakse ette ühised õigused kõikidele kolmandatest riikidest pärit töötajatele, kes elavad liikmesriigis seaduslikult. Kolmandatest riikidest pärit töötajate ühiste õiguste tagamiseks kehtestatakse loetelu valdkondadest,[1] kus on tagatud võrdne kohtlemine liikmesriigi kodanikega.

3. MÄRKUSED NÕUKOGU SEISUKOHA KOHTA

Nõukogu seisukoht kujunes pikkade läbirääkimiste tulemusel. Esimene lugemine toimus Euroopa Parlamendis 24. märtsil 2011 ja kaasseadusandjad jõudsid lahendamata küsimuste suhtes kokkuleppele 22. juuni 2011. aasta kolmepoolsel kohtumisel. Ainsana jäi lahendamata vastavustabelite küsimus, millele aga hiljem leiti horisontaalne lahendus[2].

COREPER kinnitas kokkuleppe teksti 29. juunil 2011. 15. juulil 2011 saatis kodanikuvabaduste ning justiits- ja siseasjade komisjoni esimees kirja nõukogu eesistujale, teatades, et kodanikuvabaduste ning justiits- ja siseasjade komisjoni raportöör, tööhõive ja sotsiaalvaldkonna raportöör ning variraportöörid on jõudnud COREPERis heakskiidetud teksti ja sellele lisatud institutsioonidevahelise deklaratsiooni suhtes kokkuleppele, ning kinnitades, et juhul, kui tekstid edastatakse nõukogu seisukohana ametlikult Euroopa Parlamendile, siis ta soovitab kodanikuvabaduste ning justiits- ja siseasjade komisjoni liikmetel ja seejärel ka täiskogul selle muudatusteta vastu võtta. Selle alusel saavutati 20. juulil 2011 COREPERis poliitiline kokkulepe.

Allpool on esitatud ühise seisukoha ja komisjoni algse ettepaneku peamised erinevused.

- Kohaldamisala (artikkel 3) täpsustamine ja teatav piiramine

Ühise seisukohaga täpsustatakse ja piiratakse ettepanekut.

Esiteks täpsustatakse sellega võrdse kohtlemise sätteid (artikli 3 lõike 1 punkt b ja ba (uus)), nimetades kaks isikute kategooriat, kelle suhtes direktiivi võidakse kohaldada: need kolmandate riikide kodanikud, kes on riiki lubatud töötamise eesmärgil, ning need, kes on riiki lubatud muul põhjusel, kuid kellele on antud luba töötada. See muudatus on kooskõlas komisjoni sooviga, et kohaldamisala oleks lai ja hõlmaks ka tööloaga isikuid, kes on alguses riiki lubatud muul põhjusel. Nende muudatuse puhul on siiski täpsustatud, et viimasena nimetatud kategooria isikutel peab olema elamisluba[3].

Teiseks jäetakse kohaldamisalast välja meremehed ja need kolmandate riikide kodanikud, kelle suhtes kehtib rahvusvaheline kaitse, ajutine kaitse või kaitse siseriikliku õiguse alusel, tuletades meelde, et nende õigused on reguleeritud muude õigusaktidega.

Kolmandaks ei kuulu kohaldamisalasse füüsilisest isikust ettevõtjad, kuid nende väljajätmine on üksnes deklaratiivse iseloomuga, sest kolmandatest riikidest pärit töötajate määratluse (artikli 2 punkt b) kohaselt kohaldatakse õigusakti vaid selliste isikute suhtes, kes on tasustatavas töösuhtes.

Lisaks on jäetud võimalus teha ühtse menetluse ja loa suhtes erandeid õppuritele ja isikutele, kellele on antud lühem kui kuuekuuline tööluba. Nende kahe kategooria isikute suhtes kohaldatakse siiski artiklit 12 võrdse kohtlemise kohta.

- Riiklike pikaajaliste viisade kava (artikli 2 punkt c ja artikli 3 lõige 4) samaaegne kohaldamine

Ühises seisukohas asendati artikli 2 lõike c sõnad „mis tahes luba” sõnaga „elamisluba”, mis võimaldab liikmesriikidel säilitada oma pikaajaliste viisade süsteemi. Komisjoni eesmärk oli võimaldada töötamist üheainsa ühtse loa alusel, kuid arvestades selles valdkonnas toimunud muutust (määruse (EL) nr 265/2010 artikli 1 lõike 1 lõiguga 2 piirati pikaajalise viisa kestus aastaga ning võimaldati seda dokumenti kasutada reisimiseks ELi Schengeni alal), nõustub komisjon, et liikmesriikidel tuleks võimaldada lisaks ühtsele loale välja anda ka pikaajalisi viisasid tingimusel, et pikaajalise viisaga sisserännanud töötajate õigused ei erineks ühtse loaga töötajate õigustest.

Taotlemise korra täpsustamine (artiklid 4, 5, 8 ja 10)

Ühises seisukohas on veelgi täpsustatud menetluseeskirju. Euroopa Parlamendi taotlusel loetletakse isikute kategooriad, kes võivad luba taotleda (kolmanda riigi kodanik, tema tulevane tööandja või ükskõik kumb). Tasude proportsionaalsuse põhimõte on säilitatud, kuid lisatud on säte, et tasu suuruse arvutamisel võib lähtuda tegelikult osutatud teenusest. Lõpliku kokkuleppe kohaselt pikendati nõukogu taotlusel menetlustähtaega nelja kuuni võrreldes komisjon esialgse ettepaneku kohase kolme kuuga.

- Digitaal- ja paberdokumentides täiendava teabe esitamise lubamine (artiklid 6 ja 7)

Nõukogu taotlusel antakse üldise kokkuleppega liikmesriikidele võimalus esitada digitaal- ja paberdokumentides andmeid, mis ei ole nõutavad ühtse vormiga[4] . See võimaldab rännet paremini kontrollida ja lisaks on sellise teabe talletamine võõrtöötaja enda huvides, kuna see võimaldab vältida kuritarvitusi töösuhtes (näiteks tööaja küsimuses). Tuleks siiski tagada, et kõnealused dokumendid ei muutuks uuteks töölubadeks.

- Õigus võrdsele kohtlemisele (artikkel 12)

Vastavalt ühisele seisukohale rakendatakse kaupade ja teenuste kättesaadavuse küsimuses kitsendavat lähenemisviisi, jättes liikmesriikidele õiguse kohaldada võrdse kohtlemise sätteid ainult tegelikult töösuhtes olevate isikute suhtes (artikli 12 lõike 2 punkt d). Haridusele juurdepääsu valdkonnas tagatakse võrdne kohtlemine ka töötuna arvele võetud võõrtöötajatele, kuid nende suhtes võib kehtestada muid piiranguid seoses tasude ja muude eeltingimuste täitmisega. Tagada tuleb siiski vähemalt võrdne kohtlemine konkreetse töökoha nõuetele vastava kutseõppe andmisel (artikli 12 lõike 2 punkt a).

Võrreldes komisjoni ettepanekuga tugevdati Euroopa Parlamendi taotlusel sotsiaalkindlustuse valdkonnas võrdse kohtlemise sätteid, hõlmates lisaks töösuhtes olevatele isikutele ka töötuna registreeritud isikud, kes on töötanud vähemalt kuus kuud. Lisaks sellele leppisid kaasseadusandjad kokku, et töötingimuste ja ühinemisvabaduse (artikli 12 lõike 1 punktid a ja b) valdkonnas kohaldatakse võrdse kohtlemise õigust ka mittetöötavate isikute suhtes. Kaasseadusandjad otsustasid mitte muuta väljateenitud pensioni välismaale ülekandmise võrdseid tingimusi ja määrasid, tehes vaid mõned põhjendatud tehnilised täpsustused (artikli 12 lõige 4).

Sotsiaalkindlustuse valdkonnas nähti siiski ette üks piirang: perehüvitise saamise õigust ei tule anda isikutele, kes töötavad viisa või kuni luba kuuekuise tööloa alusel või on riiki lubatud õppimise eesmärgil (artikli 12 lõike 2 punkt e). Komisjon rõhutab, et pooldab võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamist olenemata sellest, milline ametlik dokument (viisa või ühekordne luba) on võõrtöötajale antud. Sellele vaatamata komisjon ei vaidlusta seda uut sätet, võttes arvesse, et pikaajalise viisa omanikule võimaldatakse võrdne kohtlemine kõikide õiguste valdkonnas peale selle ühe konkreetse hüvitise ning et piiriüleses olukorras on sellise viisa omanikul täielik õigus võrdsele kohtlemine perehüvitiste küsimuses.

- Ülevõtmine (põhjendusega 32 ja artikkel 16)

Nagu eespool osutatud, jäi viimasel kolmepoolsel kohtumisel lahendamata ainult vastavustabelite küsimus, kuid sellele leiti hiljem horisontaalne lahendus. Seepärast nähakse ühise seisukoha põhjenduses 32 komisjoni põhjendatud taotlusel ette, et liikmesriigid lisavad oma teatele ülevõtmismeetmete võtmise kohta ka dokumendi või dokumendid, milles kirjeldatakse kõnealuse direktiivi osade ja ülevõtva riikliku õigusakti osade vastavust.

4. KOKKUVÕTE

Ühine seisukoht vastab komisjoni esialgsele eesmärgile lihtsustada menetlusi, kehtestada ühtne luba ja parandada sisserändajatest töötajate kaitset, andes neile teatavad tööga seotud sotsiaalmajanduslikud õigused, mis võimalikult suures ulatuses tagavad võrdse kohtlemise ELi töötajatega, luues seega võrdsed tingimused kogu ELis. Nõukogu seisukoht on üldiselt kooskõlas komisjoni ettepanekuga ja seetõttu võib seda toetada.

[1] Töötingimused; ühinemisvabadus, haridus ja kutseõpe, diplomite tunnustamine; sotsiaalkindlustuse, väljateenitud pensioni ülekandmine välismaale; maksusoodustused ning juurdepääs kaupadele ja teenustele (sealhulgas eluaseme saamise ja tööturuameti teenuste saamise korra ühtlustamine).

[2] Horisontaalne lahendus pakuti välja ja seda kirjeldati Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni ühises poliitilises deklaratsioonis.

[3] Vastavalt nõukogu 13. juuni 2002. aasta määrusele (EÜ) nr 1030/2002, millega kehtestatakse ühtne elamisloavorm kolmandate riikide kodanike jaoks.

[4] Nõukogu määrus (EÜ) nr 1030/2002, 13. juuni 2002, millega kehtestatakse ühtne elamisloavorm kolmandate riikide kodanike jaoks.