Peamiseks energiatõhususe eesmärgiks on püstitatud soovituslik eesmärk saavutada 2020. aastaks 20 %-line energiasääst. Liikmesriigid on seadnud mittesiduvad riigisisesed energiatõhususeesmärgid. Neid eesmärke toetab järgmine:

Energiatõhususel on kandev roll üleminekul konkurentsivõimelisemale, kindlamale ja säästvamale energiasüsteemile, mille tuumaks on energia siseturg. Meie ühiskond ja majandus tuginevad energiale, kuid tulevikus peab majanduskasvu saavutama vähesema energiakasutuse ja madalamate kuludega. EL on võimeline seda uut paradigmat järgima. Nagu jooniselt on näha, hakkas EL juba hulk aega enne kriisi algust 2008. aastal lahutama majanduskasvu energiatarbimisest energiatõhususe suurendamise kaudu. Sellest peale on majanduskasvu energiatarbimisest järjest rohkem lahutatud, lähtudes hinnasignaalidest ja kõikehõlmavast energiatõhusust käsitlevate poliitikameetmete paketist (vt joonis).

Euroopa Ülemkogu soovi kohaselt on käesolevas teatises selgitatud ja arvudesse seatud energiatõhususe võimalik panus kasvuhoonegaaside heite vähendamisse ja liidu energiajulgeoleku suurendamisse, mis on mõlemad kliima- ja energiapoliitika integreeritud raamistiku aspektid. Kooskõlas energiatõhususe direktiiviga on teatises esitatud ka 2020. aastaks energiatõhususe 20 %-lise suurendamise eesmärgi saavutamise väljavaated.

Komisjon esitas hiljuti ajavahemiku 2020–2030 kliima- ja energiapoliitika raamistiku . Raamistikus on liidu üleminekuks konkurentsivõimelisele vähese CO2-heitega majandusele välja pakutud kõrged kasvuhoonegaaside heite vähendamise ja taastuvenergia eesmärgid. Samuti edendatakse raamistikuga energiasõltuvuse vähendamist ning ettevõtjate ja tarbijate varustamist taskukohasema energiaga hästitoimiva siseturu abil. Nüüdseks on 2030. aasta raamistikku täiendatud liidu energiajulgeoleku üksikasjalikuma analüüsiga, milles on võetud arvesse hiljutisi geopoliitilisi sündmusi ELi idapiiril, ning strateegiaga, milles on esitatud konkreetsed meetmed energiasõltuvuse vähendamiseks lähitulevikus ja pikemas perspektiivis .

Kast 1. Peamiste energiatõhususalaste õigusaktide rakendamise hetkeolukord Energiatõhususe direktiivi siseriiklikusse õigusesse ülevõtmise tähtaeg möödus alles hiljuti. Liikmesriikide 2014. aasta energiatõhususe tegevuskavadest on näha, et riiklikke energiatõhusust käsitlevaid poliitikameetmeid tugevdatakse (vt I lisas esitatud ülevaade). Energiatõhususe direktiiv motiveerib energiateenuste ettevõtjaid oma ärimudelit muutma. Selle kohaselt peavad liikmesriigid edendama energiatõhususe parandamise rahastamise vahendeid. Saksamaal annab avaliku sektori omandis olev pank KfW sooduslaene olemasolevate hoonete moderniseerimiseks nende energiatõhusaks muutmiseks ja uute hoonete ehitamiseks. Ajavahemikul 2006–2013 moderniseeriti 2,8 miljonit kodumajapidamist ja ehitati 540 000 väga energiatõhusat uut kodu. Prantsusmaal on uues riikliku õigusakti eelnõus sätestatud mitmed konkreetsed meetmed, eriti hoonete kohta. Üks neist meetmetest on vähendada alates 2014. aasta septembrist kuni 30 % makse energiatõhususe parandamisega seotud renoveerimise kuludelt. Mitmekesistatakse ELi struktuuri- ja investeerimisfondide rahastamismehhanisme, kasutades rohkem rahastamisvahendeid. Selliste liikmesriikide arv, kes kasutavad kommunaalettevõtete puhul energiatõhususkohustuste süsteeme, suureneb eeldatavasti viielt kuueteistkümnele. Poolas rakendatakse energiatõhususe direktiivi asjakohaseid sätteid täielikult sellise süsteemi kaudu. Energiatõhususe direktiiviga edendatakse programme, millega suurendatakse kodumajapidamistes asjakohaste nõuandeteenuste kaudu teadlikkust energiaauditite kasulikkusest. Ühendkuningriigis aitab spetsiaalne osakond kujundada poliitikameetmeid, lähtudes teadusuuringutest selle kohta, milliste stiimulitega saab tarbijaid panna energiatõhusamaid valikuid tegema (nn tarbimiskäitumine). Vaatamata neile edusammudele on vaid viis liikmesriiki praeguseks teatanud energiatõhususe direktiivi täielikust ülevõtmisest. Ülejäänutele on komisjon saatnud märgukirjad. Ka hoonete energiatõhususe direktiivi rakendamisel on mahajäämusi vaatamata sellele, et ülevõtmise tähtaeg oli juulis 2012. Praeguseks ei ole üheksa liikmesriiki veel ülevõtmisega lõpule jõudnud. Neljal juhul on komisjon algatanud kohtumenetluse.

Energiatõhusust käsitlevad poliitikameetmed annavad käegakatsutavaid tulemusi

Tänu energiatõhususe meetmetele tarbivad hooned vähem energiat, järk-järgult eemaldatakse turult ebatõhusad seadmed ning kodumasinate (nt televiisorid ja boilerid) märgised on võimaldanud tarbijatel teha teadlikke ostuvalikuid. Avaliku sektori asutuste, tööstusettevõtjate, VKEde ja kodumajapidamiste teadlikkus energiasäästuvõimalustest suureneb. Transpordisektoris väheneb tänu CO2-heitega seotud nõuetele uute sõiduautode keskmine heitkogus 2021. aastaks võrreldes 2007. aastaga 40 %.

Asjaolu, et need elemendid on lisatud ühisesse ELi raamistikku, on võimaldanud kasu saada siseturu ulatusest ja riikide poliitikakujundajatel üksteiselt õppida. See Euroopa raamistik täiendab riiklike meetmeid, nagu vabatahtlikud lepingud, energiatõhususkohustused, rahastamiskavad ja teabekampaaniad. Liikmesriikide saavutusi energiatõhususe vallas hinnatakse igal aastal Euroopa poolaasta raames.

Kõik see näitab, et nii riikide kui ka ELi tasandil hoogustub energiatõhususpoliitika ja -meetmete elluviimine.

ELi energiasäästueesmärgi saavutamiseks 2020. aastaks on vaja teha veelgi enam

Liikmesriikide meetmete ja lisaprognooside analüüsi põhjal eeldab komisjon praegu, et EL saavutab 2020. aastaks umbes 18–19 %-lise energiasäästu. Väärib siiski märkimist, et umbes kolmandik edusammudest 2020. aasta eesmärgi saavutamisel tuleneb oodatust väiksemast majanduskasust finantskriisi ajal. Seetõttu ei tohiks 20 % eesmärgi täitmisel loorberitele puhkama jääda ega alahinnata pingutusi, mis on vajalikud 2020. aastale järgnevaks perioodiks seatava uue eesmärgi saavutamiseks.

Arvestades energiatõhususe suurt kasu ja seda, et energiatõhususpoliitika tulemuslikkuse kohta koguneb üha rohkem tõendeid, on väga tähtis teha eesmärgi täielikuks saavutamiseks vajalik lisapingutus. ELi õigusraamistiku rakendamisel on ikka veel mahajäämusi (vt II ja III lisa). Kui kõik liikmesriigid teevad nüüd kokkulepitud õigusaktide täielikuks rakendamiseks ühtviisi tugevat tööd, on 20 % eesmärki võimalik saavutada ka ilma lisameetmeteta.

Tõhusamalt tuleks eelkõige teha järgmist:

-suurendada tarbijate kindlustunnet oma hoonete kvaliteedi suhtes, tugevdades riiklike ehitusnormide järgimise kohalikku ja piirkondlikku kontrolli ning andes tarbijatele täpset teavet müügiks või rendiks pakutavate hoonete energiatõhususe kohta;

-siduda kommunaalettevõtted täielikult sellega, et nad teeksid oma klientidega energiasäästu saavutamiseks koostööd;

-suurendada toodete energiatõhususe turujärelevalvet ja teha selleks kõigis liikmesriikides vahendid kättesaadavaks; nii tagatakse tööstusharule võrdsed tingimused ja tarbijatele teadlike valikute tegemiseks vajalik teave.

3.Energiatõhusus: millised on võimalused 2030. aastaks

Tulevase kliima- ja energiapoliitika üks tähtsamaid eesmärke on hoida energia ettevõtjate, tööstusettevõtete ja tarbijate jaoks taskukohasena. Seega on 2030. aasta raamistiku ja selles sisalduvate eesmärkide aluseks vajadus täita kliima- ja energiaeesmärgid võimalikult kulutõhusal viisil. See tegevuspõhimõte nõuab, et liikmesriigid saaksid paindlikult oma riigi olukorda arvestades otsustada, kuidas nad oma kohustused täidavad. Sellele tuginedes on komisjon pakkunud välja siduvad eesmärgid vähendada kasvuhoonegaaside heidet 2030. aastaks 40 % (võrreldes 1990. aasta heitetasemega) ja toota 2030. aastaks vähemalt 27 % tarbitavast energiast taastuvallikatest. Need on vaheetapid kulutõhusal teel 2050. aastaks konkurentsivõimelise vähese CO2-heitega majanduse saavutamise suunas.

Seoses energiatõhususega on 2030. aasta raamistikus lisaks märgitud, et kasvuhoonegaaside heite vähendamise 2030. aasta eesmärgi kulutõhusaks saavutamiseks on vaja suuremat energiasäästu suurusjärgus 25 % . Sellest eeldusest on lähtutud käesolevas dokumendis, milles on täiendavalt analüüsitud energiatõhususe parandamise kulutõhusaid võimalusi ja muid energiatõhususe hüvesid.

3.1. ELi konkurentsivõime: majanduskasv, tööhõive ja tööstussektor

Energiatõhususel on töökohtade arvu ja majanduskasvu suurendamisel tähtis roll, eriti soodustades ehitussektorit – sektor, mis suudab kõige paremini kiiresti reageerida ja majanduse elavdamisele kaasa aidata ning mida ei ähvarda tegevuse üleviimine mujale.

Tööstusvaldkonnas on energiatõhususpoliitika eesmärk vähendada sama protsessi või toote jaoks vajamineva energia kogust – see tähendab sama või rohkema tegemist vähemaga, pärssimata samas kasvuvõimalusi. Euroopa ettevõtjad, eriti tootev tööstus, on juba märkimisväärselt sellele kaasa aidanud, et Euroopa on maailma üks energiatõhusamaid piirkondi. Eelkõige selles sektoris on energiatõhususe parandamine sageli olnud iseseisev reageering hinnasuundumustele. Näiteks on ELi tööstussektor varasematelgi aegadel kasutanud energiat USA omast tõhusamalt ning ta vähendas oma energiamahukust ajavahemikul 2001–2011 veelgi peaaegu 19 % võrra, samas kui USAs oli see näitaja vaid 9 % . Aastatel 1990–2009 vähenes EL27s tööstussektori energiamahukus 30 %.

Neid suundumusi toetav reguleeriv raamistik on juba paigas – tööstussektoris suunab energiatõhusust (ja kasvuhoonegaaside heite vähendamist) peamiselt ELi heitkogustega kauplemise süsteem, mis tagab vajaliku regulatiivse prognoositavuse. Seda tugevdab veelgi heitkogustega kauplemise süsteemi turustabiilsuse reserv, mis suurendab selle süsteemi vastupanuvõimet šokkidele.