P7_TA(2014)0159

Euroopa ühine müügiõigus ***I

Euroopa Parlamendi 26. veebruari 2014. aasta seadusandlik resolutsioon ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus Euroopa ühise müügiõiguse kohta (COM(2011)0635 – C7-0329/2011 – 2011/0284(COD))

(Seadusandlik tavamenetlus: esimene lugemine)

(2017/C 285/64)

Euroopa Parlament,

(1) ELT C 181, 21.6.2012, lk 75.

P7_TC1-COD(2011)0284

Euroopa Parlamendi seisukoht, vastu võetud esimesel lugemisel 26. veebruaril 2014. aastal eesmärgiga võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr …/2014 Euroopa ühise müügiõiguse kohta

EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,

võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114,

võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,

olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,

võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),

toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)

ning arvestades järgmist:

(1) Piiriülese majandustegevusega seonduvad ikka veel märkimisväärsed takistused, mis ei luba siseturul kasutada kõiki võimalusi majanduskasvu tagamiseks ja töökohtade loomiseks. Praegu ekspordib ainult üks kümnest liidu kauplejast oma kaupa teistesse liikmesriikidesse ja enamik neist ekspordib ainult mõnda üksikusse liikmesriiki. Piiriülest kaubandust segavate takistuste hulgas, mis hõlmavad maksueeskirju, haldusnõudeid, kättetoimetamisel esinevaid raskusi, keelt ja kultuuri, peavad kauplejad ettevõtjate ja tarbijate vaheliste tehingute ning ettevõtjatevaheliste tehingute puhul üheks peamiseks takistuseks raskusi teise riigi lepinguõiguse normide sisu väljaselgitamisel. Selle tulemusena on tarbija seatud ebasoodsasse olukorda, kuna tema juurdepääs kaupadele on piiratud. Siseriiklike lepinguõiguse normide erinevused takistavad seetõttu selliste põhivabaduste kasutamist nagu kaupade ja teenuste pakkumise vabadus ning on takistuseks siseturu toimimisele ja jätkuvale arengule. Kõnealused erinevused piiravad ka konkurentsi, eelkõige väiksemate liikmesriikide turgudel.

(2) Leping on majandustehingute tegemiseks vältimatult vajalik õiguslik vahend. Kauplejate vajadus määrata kindlaks kohaldatav õigus või pidada selles küsimuses läbirääkimisi, selgitada välja kohaldatavad välisriigi õigusnormid, mis sageli tuleb tõlkida, saada õigusabi, et tutvuda välisriigi õigusest tulenevate nõuetega, ning kohandada oma leping erinevate siseriiklike lepinguõiguse normidega, mida piiriüleste tehingute korral kohaldatakse, muudab piiriülese kauplemise riigisisese kauplemisega võrreldes keerukamaks ja kulukamaks. Lepinguõigusega seotud takistused on seega üks peamisi põhjusi, mis sunnib märkimisväärset hulka ekspordile orienteeritud kauplejaid, kes soovivad alustada piiriülest kauplemist või laiendada oma tegevust enamatesse liikmesriikidesse, oma kavatsustest loobuma. Täiendavate tehingukulude takistav mõju on eriti suur väike- ja keskmise suurusega ettevõtjatele, kelle jaoks mitmele välisturule sisenemise kulud on sageli nende käibega võrreldes eriti suured. Selle tagajärjel ei ole kauplejatel võimalik nende kulude arvelt nii kokku hoida, nagu see oleks võimalik juhul, kui nad saaksid turustada kaupu ja teenuseid kõigi piiriüleste tehingute jaoks ühiste lepinguõiguse sätete alusel ja võrgukeskkonnas ühel ainsal veebisaidil.

(3) Lepinguõigusega seotud tehingukuludel, mille osakaal on küllalt suur, ja õiguslikel takistustel, mis tulenevad erinevustest liikmesriikide kohustuslike tarbijakaitse normide vahel, on otsene mõju siseturu toimimisele ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingute puhul. Vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 593/2008 (3) artiklile 6 peab kaupleja, kelle tegevus on suunatud mõne muu liikmesriigi tarbijatele, kohaldama tarbija peamise elukoha liikmesriigi tarbijakaitse sätteid, millega tagatakse parem kaitse, ega või nendest vastavalt kõnealuse liikmesriigi õigusele kokkuleppe alusel kõrvale kalduda isegi juhul, kui pooled on otsustanud kohaldada mõnda muud õigust. Kauplejad peavad seetõttu välja selgitama, kas teise liikmesriigi tarbijaõigus pakub paremat kaitset, ja tagama, et nende leping on selle nõuetega kooskõlas. E-kaubanduses kaasnevad lisakulud veebisaidi kohandamise tõttu, mis peab kajastama muude riikide tarbijalepinguid käsitlevate õigusaktide kohaldamise kohustuslikke nõudeid. Tarbijaõiguse ühtlustamine liidu tasandil on viinud teatava ühtlustamiseni mõningates valdkondades. Erinevused liikmesriikide õiguse vahel on siiski endiselt märkimisväärsed, käimasolev ühtlustamine jätab liikmesriikidele hulga võimalusi valida, kuidas liidu õigusaktide nõudeid täita ja tarbijakaitse ulatust kindlaks määrata.

(4) Lepinguõigusega seotud takistused, mis ei luba kauplejatel ära kasutada siseturu kõiki võimalusi, kahjustavad ka tarbijaid. Mida vähem on piiriüleseid kaubandustehinguid, seda väiksemad on ka import ja konkurents. Tarbijad võivad sattuda ebasoodsasse olukorda, sest kaubavalik on väike ja kõrgema hinnaga, kuna neile pakub otse oma kaupu ja teenuseid vähem muude riikide kauplejaid, ning kaudselt tekib selline olukord ka piiratumast kaubavahetusest ettevõtjate vahel hulgikaubanduse tasandil. Kuigi piiriülese kaubandusega võivad kaasneda olulised majanduslikud eelised, kuna pakkumisi on rohkem ja need on paremad, ei soovi paljud tarbijad siiski teha oste piiriüleselt, sest neil puudub kindlus oma õiguste suhtes. Osa tarbijate peamistest muredest on seotud lepinguõigusega, näiteks kas neile pakutakse piisavat kaitset puudusega toote ostmise korral. Selle tagajärjel eelistab valdav osa tarbijatest teha oma ostud elukoha liikmesriigis, kuigi see võib tähendada väiksemat valikut ja kõrgemat hinda.

(5) Lisaks sellele keeldub kaupleja sageli kaupa müümast tarbijale, kes soovib saada kasu liikmesriikidevahelistest hinnaerinevustest ja osta kaupa muu liikmesriigi kauplejalt. E-kaubandus on oluliselt lihtsustanud pakkumiste otsimist ning hindade ja tingimuste võrdlemist sõltumata kaupleja asukohast, kuid kaupleja keeldub väga sageli välisriigi tarbijate tellimusi vastu võtmast ja see omakorda on takistuseks piiriüleste tehingute tegemisele.

(6) Erinevused liikmesriikide lepinguõiguses kujutavad endast seetõttu takistusi, mis ei luba tarbijatel ja kauplejatel kasutada siseturu eeliseid. Lepinguõigusega seotud takistused oleksid oluliselt väiksemad, kui lepingu aluseks oleksid ühtsed lepinguõiguse normid sõltumata poolte asukohast. Niisugused ühtsed lepinguõiguse normid peaksid hõlmama lepingu kogu kehtivusaega ja seega valdkondi, mis on lepingute sõlmimise korral kõige olulisemad. Need peaksid hõlmama ka täielikult ühtlustatud sätteid, mis käsitlevad tarbijakaitset.

(7) Liikmesriikide lepinguõiguse erinevused ja nende mõju piiriülesele kaubandusele piiravad ka konkurentsi. Kui piiriülene kaubandus ei ole elav, on konkurents väiksem, ning seega on ka kauplejatel vähem stiimuleid uuenduslikumalt tegutseda ja oma toodete kvaliteeti parandada või hindu alandada. Eelkõige väiksemates liikmesriikides, kus kohalike konkurentide arv on piiratud, võib konkurentsi piirata välismaiste kauplejate otsus mitte siseneda nendele turgudele kulude ja keerukuse tõttu ning sellel võib olla oluline mõju saadaolevate toodete valikule ja hinnatasemele. Piiriülese kaubanduse takistused võivad kahjustada ka väike- ja keskmise suurusega ettevõtjate ning suuremate ettevõtjate vahelist konkurentsi. Arvestades tehingukulude suurust käibega võrreldes, siis on märksa tõenäolisem, et välisriigi turule jätab sisenemata väike- või keskmise suurusega ettevõtja kui suurem konkurent.

(8) Lepinguõigusega seotud takistused ei lase ettevõtjatel ja tarbijatel täielikult ära kasutada siseturu kõiki võimalusi ning mõjutavad eelkõige kaugmüüki, mis peaks olema üks siseturu reaalsetest tulemustest. Eriti oluliseks on nii tarbijatele kui ka ettevõtjatele muutumas digitaalne mõõde, kuna tarbijad teevad üha rohkem sisseoste interneti vahendusel ning üha rohkem ettevõtjaid kasutavad müümiseks internetti. Internetimüügi kasvupotentsiaal on väga suur, kuna info- ja kommunikatsioonitehnoloogia vahendid arenevad aina edasi ning neid kasutatakse üha rohkem. Selles olukorras ning selleks et ületada kõnealused lepinguõigusega seotud takistused, peaks pooltel olema võimalik leppida kokku, et nendevahelise kauglepingu ning eriti internetis sõlmitud lepingu suhtes kohaldatakse Euroopa ühist müügiõigust ehk ühtseid lepinguõiguse norme, mille sisu on kõikides liikmesriikides sama ja mida tõlgendatakse ühtmoodi. Euroopa ühise müügiõiguse normistik peaks endast kujutama täiendavat võimalust, mis annab kaugmüügis ning eelkõige internetikaubanduses, andes pooltele rohkem valikuvabadust, ja seda peaks saama kasutada siis, kui pooled otsustavad, et see aitab lihtsustada piiriülest kaubandust ning vähendada tehingu- ja alternatiivkulusid ning muid lepinguõigusega seonduvaid piiriülese kaubanduse takistusi. Euroopa ühise müügiõiguse normid tuleks võtta lepingu aluseks ainult juhul, kui pooled otsustavad ühiselt neid kohaldada. [ME 1]

(9) Käesoleva määrusega sätestatakse kauglepinguid ja eriti internetilepinguid puudutav Euroopa ühise müügiõiguse normistik. Sellega ühtlustatakse liikmesriikide lepinguõigus tegemata muudatusi kehtivas siseriiklikus lepinguõiguses, selle asemel luuakse iga liikmesriigi siseriikliku õiguse raames teine esimeses siseriikliku lepinguõiguse režiim režiimis, vaid luues teise lepinguõiguse režiimi selle reguleerimisalasse kuuluvate lepingute jaoks. Nimetatud Otseselt kohaldatav teine režiim peaks olema liikmesriikide territooriumil kohaldatava õiguskorra lahutamatu osa. Kõnealuse õiguskorra raames tuleks esimese siseriikliku lepinguõiguse režiim režiimi asemel kohaldada Euroopa ühist müügiõigust sedavõrd kuivõrd selle reguleerimisala seda võimaldab ning kui lepingupooled on sõlminud selleks kehtiva kokkuleppe. See peaks olema kõikjal liidus ühesugune ja kehtima kõrvuti juba olemasoleva siseriikliku lepinguõigusega. Euroopa ühise müügiõiguse norme tuleks piiriülese lepingu puhul kohaldada vabatahtlikult, lepingupoolte selgelt väljendatud kokkuleppel. [ME 2]

(10) Kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kohta peaks olema valik, mis tehakse vastavalt siseriiklikule õigusele õiguskorrale , mida kohaldatakse peetakse määruse (EÜ) nr 593/2008 või lepingueelsete teavitamiskohustuste suhtes Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 864/2007 (4) kohaldatavaks õiguseks või mõne muu asjaomase rahvusvahelise eraõiguse normi kohaselt. Kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kohta tuleneb kahe erineva režiimi vahel valimisest sama siseriikliku õiguskorra raames. See ei peaks seetõttu tähendama kohaldatava õiguse tähenda kahe siseriikliku õiguskorra vahel valimist kollisiooninormide tähenduses ega piirama tohiks piirata nende kohaldamist ning seda ei tohi tohiks sellega segamini ajada. Käesolev määrus ei mõjuta seetõttu ühtegi olemasolevat rahvusvahelise eraõiguse normi , nagu neid, mis sisalduvad määruses (EÜ) nr 593/2008 . [ME 3]

(11) Euroopa ühise müügiõiguse normistik peaks sisaldama täielikult ühtlustatud kõikehõlmavaid ühtseid kohustuslikke tarbijakaitse norme. Kooskõlas aluslepingu artikli 114 lõikega 3 tuleks nende normidega tagada tarbijakaitse kõrge tase, et suurendada tarbijate usaldust Euroopa ühise müügiõiguse normistiku vastu ning pakkuda neile võimalust sõlmida ühise müügiõiguse normidel põhinevaid piiriüleseid lepinguid. Kõnealuste normidega tuleks säilitada liidu tarbijakaitseõiguse kohaselt tarbijale pakutava kaitse tase või seda veelgi tõsta. Käesoleva määruse vastuvõtmisega ei tohiks välistada tarbijaõiguste direktiivi läbivaatamist eesmärgiga kõrgel tasemel täielikult ühtlustada tarbijakaitse liikmesriikides. [ME 4]

(11a) Tarbija määratlus peaks hõlmama füüsilisi isikuid, kes tegutsevad väljaspool oma kaubandus-, majandus-, ametialast või kutsetegevust. Kui aga leping on sõlmitud eesmärkidel, mis on osaliselt seotud isiku kaubandustegevusega ja osaliselt mitte (kahesuguse eesmärgiga lepingud) ning kaubanduslik eesmärk on piiratud ega ole lepingu kontekstis domineeriv, tuleks ka antud isikut lugeda tarbijaks. Selleks et määrata kindlaks, kas füüsiline isik tegutseb täielikult või osaliselt eesmärgil, mis ei ole seotud tema kaubandus-, majandus-, ametialase või kutsetegevusega, tuleks arvesse võtta seda, kuidas isik lepingupartneri suhtes tegutseb. [ME 5]

(12) Kui Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kohta on sõlmitud kehtiv kokkulepe, tuleks selle reguleerimisalasse jäävate küsimuste suhtes kohaldada ainult Euroopa ühise müügiõiguse normistikku. Kuna Euroopa ühise müügiõiguse normistik sisaldab täielikult ühtlustatud kõikehõlmavaid ühtseid kohustuslikke tarbijakaitse norme, ei ole juhul, kui pooled otsustavad kasutada Euroopa ühise müügiõiguse normistikku, kõnealuses valdkonnas erinevusi liikmesriikide õiguses. Seega ei oma määruse (EÜ) nr 593/2008 artikli 6 lõige 2, mille kohaselt tarbijakaitse tase erineb liikmesriigiti, praktilist tähtsust Euroopa ühise müügiõiguse normistiku reguleerimisalasse kuuluvate küsimuste korral , sest tegemist oleks kahe identse teise lepinguõiguse režiimi kohustuslike sätete võrdlemisega . [ME 6]

(13) Euroopa ühise müügiõiguse normistikku peaks olema võimalik kohaldada piiriüleste lepingute korral, sest just kõnealuses valdkonnas põhjustavad erinevused liikmesriikide õiguses keerukaid olukordi ja lisakulusid ning sunnivad pooli lepingu sõlmimisest loobuma , ning kuna kaugmüügil ja eriti internetikaubandusel on suur potentsiaal . Seda, kas tegemist on piiriülese lepinguga, tuleks ettevõtjatevahelise lepingu korral otsustada poolte peamisest tegevuskohast lähtuvalt. Ettevõtja ja tarbija vahelise lepingu korral tuleks lugeda piiriülesuse nõue täidetuks juhul, kui tarbija esitatud üldine aadress, kauba kättetoimetamise aadress või tarbija esitatud arve saatmise aadress asub küll liikmesriigis, kuid väljaspool kaupleja peamise tegevuskoha asukohaks olevat liikmesriiki. [ME 7]

(14) Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamist ei tohiks piirata ainult liikmesriikidega seotud piiriüleste olukordadega, vaid seda peaks saama kohaldada ka kaubanduse lihtsustamiseks liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel. Kui üks lepingupool on kolmanda riigi tarbija, tuleks Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kokkuleppe suhtes, mis tähendab kolmanda riigi tarbija jaoks välisriigi õiguse valimist, kohaldada asjaomaseid rahvusvahelise eraõiguse norme.

(15) Kauplejad, kes teevad nii riigisiseseid kui ka piiriüleseid kaubandustehinguid, võivad samuti pidada kasulikuks ühe ja sama ühtlustatud lepingu kasutamist kõikide oma tehingute suhtes. Liikmesriikidel peaks seetõttu olema vabadus otsustada, et pooled võivad kasutada Euroopa ühise müügiõiguse normistikku ka riigisiseste tehingute puhul.

(16) Ühist müügiõigust peaks saama kohaldada eelkõige vallasasjade müügi suhtes, kaasa arvatud asjaomase kauba valmistamise ja tootmise suhtes, sest tegemist on majanduslikult tähtsaima lepingu liigiga, millel võiks olla märkimisväärsed võimalused edendada piiriülest kaubandust, eelkõige e-kaubanduse näol.

(17) Selleks et kajastada digitaalmajanduse suurenevat tähtsust, peaks Euroopa ühise müügiõiguse normistiku reguleerimisala hõlmama ka digitaalse infosisu üleandmise lepinguid. Digitaalse infosisu üleandmine selle salvestamiseks, töötlemiseks või kasutamiseks ja korduvkasutamiseks, nagu näiteks muusika allalaadimine, areneb kiiresti ja sellel on tulevikus suured kasvuvõimalused, kuid nimetatud valdkonnas esineb endiselt märkimisväärseid õiguslikke erinevusi ja ebakindlust. Euroopa ühise müügiõiguse normistiku reguleerimisala peaks seetõttu hõlmama digitaalse infosisu üleandmist sõltumata sellest, kas digitaalne infosisu antakse üle füüsilisel andmekandjal või mitte.

(17a) Väga kiiresti areneb pilvandmetöötlus, mis on suure kasvupotentsiaaliga. Euroopa ühise müügiõigusega sätestatakse ühtne eeskirjade kogum, mis on kohandatud kaugmüügiga, eriti digitaalse infosisu ja sellega seotud teenuste pakkumisega internetis. Neid eeskirju peaks olema võimalik kohaldada ka siis, kui digitaalset infosisu või sellega seotud teenuseid pakutakse pilve kasutades, eriti siis, kui digitaalset infosisu saab alla laadida müüja pilvelt või talletada ajutiselt pakkuja pilvel. [ME 8]

(18) Digitaalset infosisu ei anta sageli üle tasu eest, vaid koos eraldi makstud kaupade ja teenustega, millega kaasneb mitterahaline tasu, nagu juurdepääsu andmine isikuandmetele, või turundusstrateegia raames tasuta, kuna eeldatakse, et tarbija ostab hiljem täiendavat digitaalset infosisu või asjaomaseid keerukamaid tooteid. Võttes arvesse seda eripärast turustruktuuri ja asjaolu, et digitaalse infosisu puudused võivad kahjustada tarbija majanduslikke huve sõltumata üleandmise tingimustest, ei tohiks Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise võimalus sõltuda sellest, kas digitaalse infosisu eest on makstud. Sellistel juhtudel peaksid ostja õiguskaitsevahendid hõlmama vaid kahju hüvitamist. Teiselt poolt peaks ostjal olema võimalus kasutada kõiki õiguskaitsevahendeid, välja arvatud hinnaalandust, isegi kui ta ei ole kohustatud digitaalse infosisu eest tasuma, tingimusel et tema vastutasu, nagu antud isikuandmed või muu vara, mis on kauba üleandjale väärtuslik, vastab müügihinna tasumisele, kuna sellisel juhul ei edastata tegelikult digitaalset infosisu tasuta. [ME 9]

(19) Selleks et Euroopa ühise müügiõiguse normistiku lisaväärtus oleks võimalikult suur, peaksid selle reguleerimisalasse kuuluma ka teatavad müüja pakutavad teenused, mis on otseselt või tihedalt seotud Euroopa ühise müügiõiguse normistiku alusel müüdud teatavate kaupade või digitaalse infosisuga ning mille suhtes praktikas sageli kohaldatakse samal ajal sama või seotud lepingut, eelkõige kuuluvad selliste teenuste hulka kaupade või digitaalse infosisu parandamine, hooldus või paigaldamine või digitaalse infosisu ajutine talletamine pakkuja pilvel . [ME 10]

(19a) Euroopa ühise müügiõiguse normistikku võib kohaldada ka lepingu suhtes, mis on seotud samade lepingupoolte teise lepinguga, mis ei ole müügileping, lepingu suhtes, mis käsitleb digitaalse infosisu üleandmist või sellega seotud teenuste lepingu suhtes. Seotud lepingut peaks reguleerima asjaomase liikmesriigi õigus, mida kohaldatakse asjakohase rahvusvahelise eraõiguse normi alusel. Euroopa ühise müügiõiguse normistikku võib kohaldada ka lepingute suhtes, mis sisaldavad sätteid, mis ei ole seotud kauba müügi, digitaalse infosisu üleandmise või seotud lepingutega, tingimusel et neid elemente ja nende hinda saab jagada osadeks. [ME 11]

(20) Euroopa ühise müügiõiguse normistik ei tohiks hõlmata seotud lepinguid, mille kohaselt ostja saab kaupu kolmandalt isikult või talle osutab teenust kolmas isik. See ei oleks asjakohane, sest lepingupoolte vaheline kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kohta ei hõlma kõnealust kolmandat isikut. Seotud lepingut kolmanda isikuga peaks reguleerima asjaomase liikmesriigi õigus, mida kohaldatakse määruse (EÜ) nr 593/2008 või määruse (EÜ) nr 864/2007 või mõne muu rahvusvahelise eraõiguse normi kohaselt.

(21) Selleks et lahendada olemasolevad turu- ja konkurentsiprobleemid sihipäraselt ja proportsionaalselt, peaksid Euroopa ühise müügiõiguse normistiku reguleerimisalasse kuuluma isikud, kes on praegu sunnitud loobuma äritegevusest välisriigis liikmesriikide lepinguõiguse erinevuste tõttu, millel on piiriülesele kaubandusele märkimisväärne ebasoodne mõju. Euroopa ühise müügiõiguse normistiku reguleerimisala peaks seetõttu hõlmama kõiki ettevõtja ja tarbija vahelisi tehinguid ning kauplejatevahelisi lepinguid, kui vähemalt üks pooltest on väike- või keskmise suurusega ettevõtja vastavalt komisjoni soovitusele 2003/361/EÜ (5). See ei tohiks piirata liikmesriikide võimalust võtta vastu õigusakte, millega lubatakse pooltel kohaldada Euroopa ühise müügiõiguse normistikku ka selliste kauplejate vaheliste lepingute suhtes, kellest kumbki ei ole väike- või keskmise suurusega ettevõtja. Ettevõtjatevaheliste tehingute puhul kehtib aga igal juhul lepinguvabadus ja kauplejad võivad lepingutingimuste koostamisel Euroopa ühise müügiõiguse normistikku eeskujuna kasutada.

(22) Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamiseks lepingu suhtes Euroopa ühise müügiõiguse kasutamise kohta peavad lepingupooled selles kokku leppima. Kõnealuse kokkuleppe suhtes tuleks ettevõtja ja tarbija vahelise tehingu korral kohaldada rangeid nõudeid. Kuna praktikas teeb ettepaneku Euroopa ühise müügiõiguse kohaldamiseks enamasti kaupleja, peab tarbija olema täiesti teadlik asjaolust, et lepitakse kokku kehtivatest siseriiklikest õigusnormidest erinevate normide kohaldamises. Tarbija nõusolek Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamiseks peaks seetõttu olema lubatav ainult sõnaselge avalduse vormis, mille ta teeb eraldi avaldusest, millega ta väljendab nõusolekut leping sõlmida. Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamist ei tohiks olla võimalik pakkuda sõlmitava lepingu tingimusena, eelkõige osana kaupleja tüüptingimustest. Kaupleja peaks esitama tarbijale kinnituse Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kokkuleppe kohta püsival andmekandjal. [ME 12]

(23) Tarbija nõusolek Euroopa ühise müügiõiguse kohaldamiseks peaks olema tema teadlik ja teavitatud valik. Kaupleja peaks juhtima tarbija tähelepanu kavatsusele kohaldada Euroopa ühise müügiõiguse normistikku ning andma tarbijale teavet selle olemuse ja olulisemate põhimõtete kohta. Selleks et seda ülesannet kaupleja jaoks lihtsustada, seejuures tarbetut halduskoormust vältides, ning tagada, et tarbijale esitatava teabe hulk ja sisu oleksid ühetaolised, peaks kaupleja tarbijale edastama käesoleva määrusega ettenähtud teabelehe, mis on kättesaadav kõigis liidu ametlikes keeltes. Kui tarbijale ei ole võimalik teabelehte edastada, näiteks telefonivestluse ajal, või juhul, kui kaupleja on jätnud teabelehe esitamata, ei tohiks kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse kohaldamise kohta olla tarbija jaoks siduv enne, kui tarbija on saanud kokkuleppe kinnitusega teabelehe ja väljendanud oma nõusolekut.

(23a) Kui pooltevaheline leping Euroopa ühise müügiõiguse kasutamise kohta on tühine või kui ei ole täidetud teabelehe esitamise nõudeid, tuleks küsimused selle kohta, kas leping on sõlmitud ning millistel tingimustel on seda tehtud, lahendada selle riigi õigusaktide kohaselt, mida kohaldatakse asjakohase rahvusvahelise eraõiguse normi alusel. [ME 13]

(24) Selleks et vältida Euroopa ühise müügiõiguse normistiku teatavate elementide valikulist kohaldamist, mis võiks rikkuda poolte õiguste ja kohustuste tasakaalu ning ebasoodsalt mõjutada tarbijakaitse taset, peaks valik kohaldada Euroopa ühise müügiõiguse normistikku hõlmama seda õigust tervikuna, mitte selle teatavaid osi.

(25) Kui kõnealuse lepingu suhtes kohaldataks muidu Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni kaupade rahvusvahelise ostu-müügi lepingute kohta (CISG), peaks valik kohaldada Euroopa ühise müügiõiguse normistikku ühtlasi tähendama lepingupoolte kokkulepet nimetatud konventsiooni mitte kohaldada.

(26) Euroopa ühise müügiõiguse normid peaksid hõlmama lepinguõiguse küsimusi, mis on praktilise tähtsusega sätete reguleerimisalasse kuuluvate lepingute, eelkõige internetis sõlmitud lepingute kehtivuse jooksul. Euroopa ühise müügiõiguse normistik peaks seetõttu hõlmama lisaks poolte õigustele ja kohustustele ning õiguskaitsevahenditele ka lepingueelseid teavitamiskohustusi, lepingu sõlmimist käsitlevaid sätteid (sealhulgas vorminõudeid), õigust lepingust taganeda ja selle tagajärgi, lepingu tühisust eksimuse, pettuse, ähvarduse või raskete asjaolude ärakasutamise tõttu ja tühisuse tagajärgi, tõlgendamist, lepingu sisu ja õiguslikke tagajärgi, ebamõistlikult kahjustavate lepingutingimuste hindamist ja tagajärgi, tagasitäitmist lepingu tühistamise või lõpetamise korral ning nõudeõiguse aegumist ja õiguste välistamist. Seetõttu tuleks Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise korral tekkivate kohustuste täitmatajätmise eest ette näha sanktsioonid.

(27) Kõigi lepinguliste ja muude küsimuste suhtes, mida ei käsitleta Euroopa ühise müügiõiguse normistikus, kohaldatakse Euroopa ühise müügiõiguse normistikku mittehõlmavat siseriiklikku õigust, mis on kohaldatav määruse (EÜ) nr 593/2008 või määruse (EÜ) nr 864/2007 või mõne muu asjakohase rahvusvahelise eraõiguse normi kohaselt. Selliste küsimuste hulka kuuluvad õiguslik staatus, teovõime puudumisest, ebaseaduslikkusest või heade kommete vastasusest tulenev lepingu tühisus, välja arvatud juhul kui sellise ebaseaduslikkuse või heade kommete vastasuse põhjused on sätestatud Euroopa ühises müügiõiguses, lepingu keele kindlaksmääramine, mittediskrimineerimine, esindus, võlgnike ja võlausaldajate paljusus, lepingupoolte muutumine, sealhulgas nõuete loovutamine, tasaarvestus ja lepingute liitmine, asjaõigus, sealhulgas omandiõiguse üleminek, intellektuaalomandiõigus ja deliktiõigus lepinguväliste võlasuhete puhul. ning küsimus, kas konkureerivad lepingulise ja lepinguvälise vastutusega seotud nõuded võib esitada koos . Selguse ja õiguskindluse huvides tuleks Euroopa ühises müügiõiguses esitada selgelt asjaolud , mida sellega reguleeritakse ning mida mitte , ei kuulu Euroopa ühise müügiõiguse normistiku reguleerimisalasse mida sellega reguleeritakse ning mida mitte . [ME 14]

(27a) Ebaausad kaubandustavad, millele viidatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2005/29/EÜ (6) on Euroopa ühise müügiõiguse alla hõlmatud juhul, kui need langevad kokku ühise lepinguõiguse sätetega, sealhulgas eelkõige nende sätetega, mis käsitlevad ebaausaid kaubandustavasid, mis võivad tuua kaasa lepingu tühistamise eksimuse, pettuse, ähvarduse või raskete asjaolude ärakasutamise tõttu või õiguskaitsevahendite kohaldamisega teavitamiskohustuse rikkumise korral. Need ebaausad kaubandustavad, mis ei lange kokku lepinguõiguse sätetega, peaksid jääma Euroopa ühise müügiõiguse reguleerimisalast välja. [ME 15]

(28) Euroopa ühise müügiõiguse normistik ei peaks hõlmama lepinguõiguse reguleerimisalast väljajäävaid küsimusi. Käesolev määrus ei tohiks piirata liidu või liikmesriikide õiguse kohaldamist kõnealuste küsimuste suhtes. Euroopa ühise müügiõiguse normistiku reguleerimisalast peaksid välja jääma näiteks tervise- ja keskkonnakaitse eesmärgil kehtestatud teavitamiskohustused. Käesolev määrus ei tohiks piirata Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivist 2006/123/EÜ (7) tulenevate teavitamisnõuete täitmist.

(29) Kui Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kohta on sõlmitud kehtiv kokkulepe, tuleks selle reguleerimisalasse jäävate küsimuste suhtes kohaldada ainult Euroopa ühise müügiõiguse normistikku. Euroopa ühise müügiõiguse norme tuleks tõlgendada sõltumatult, kooskõlas liidu õigusaktide tõlgendamise väljakujunenud põhimõtetega. Euroopa ühise müügiõiguse normistiku reguleerimisalasse kuuluvad küsimused, mida ei ole seal sõnaselgelt reguleeritud, tuleks lahendada selle põhimõtteid tõlgendades, tuginemata seejuures muudele õigusnormidele. Euroopa ühise müügiõiguse norme tuleks tõlgendada selle aluseks olevatest põhimõtetest ja eesmärkidest ning selle kõikidest sätetest lähtudes. [ME 16]

(30) Euroopa ühise müügiõiguse normistiku aluspõhimõtteks peaks olema lepinguvabadus. Poolte sõltumatust tuleks piirata ainult juhul kui ja ulatuses, milles see on hädavajalik, eelkõige tarbijakaitsega seotud põhjustel. Juhul kui selliste piirangute tegemine on vajalik, tuleks selgelt ära märkida asjaomaste normide kohustuslikkus.

(31) Pooled peaksid oma koostöös lähtuma hea usu ja ausa kauplemise põhimõttest üldpõhimõttest . Kuna osa norme kujutab endast hea usu ja ausa kauplemise üldpõhimõtte väljendust eriolukordades, tuleks neid kohaldada üldpõhimõtte asemel. Üldpõhimõtet ei tohiks seetõttu kasutada vahendina, millega muudetakse poolte erinormides sätestatud õigusi ja kohustusi. Hea usu ja ausa kauplemise üldpõhimõttest tulenevad konkreetsed nõuded peaksid muu hulgas sõltuma lepingupoolte eriteadmiste suhtelisest tasemest ning olema seetõttu erinevad ettevõtja ja tarbija ning ettevõtjate vaheliste tehingute korral. Kauplejatevaheliste tehingute korral tuleks olulise asjaoluna arvestada head äritava konkreetses olukorras. Hea usu ja ausa kauplemise üldpõhimõttena tuleks normiks seada selline käitumine, millega tagatakse aus, läbipaistev ja õiglane suhe. Kuigi kõnealuse põhimõtte järgimine välistab olukorra, kus lepingupool kasutab ära talle kuuluvat õigust, õiguskaitsevahendit või vastuväidet või et ta neile tugineb, ei tohiks selle põhimõtte järgimine anda õigust üldise kahju hüvitamiseks. Euroopa ühise müügiõiguse normid, mis väljendavad hea usu ja ausa kauplemise üldist põhimõtet, nagu pettuse vältimine või kaudsest lepingutingimusest tuleneva kohustuse rikkumine, võivad anda õiguse nõuda kahju hüvitamist, kuid ainult mõnedel erijuhtudel. [ME 17]

(32) Euroopa ühise müügiõiguse normistiku eesmärk peaks olema kehtiva lepingu säilitamine alati, kui see on lepingupoolte õigustatud huve arvestades võimalik ja asjakohane.

(33) Euroopa ühise müügiõiguse normistikus tuleks ette näha tasakaalustatud lahendused, milles võetakse arvesse lepingupoolte õigustatud huve, kui määratakse kindlaks õiguskaitsevahendid lepingujärgsete kohustuste rikkumise korral ja neid ka kasutatakse. Ettevõtja ja tarbija vaheliste lepingute korral peaks õiguskaitsevahendite süsteem peegeldama asjaolu, et kaupade, digitaalse infosisu või teenuste mittevastavuse korral lepingutingimustele vastutab kaupleja.

(34) Selleks et suurendada õiguskindlust, muutes Euroopa ühise müügiõiguse normistiku või käesoleva määruse muude sätete tõlgendamist käsitleva Euroopa Liidu Kohtu ja liikmesriikide kohtute kohtupraktika üldsusele kättesaadavaks, peaks komisjon looma asjaomaste jõustunud kohtuotsuste andmebaasi. Selleks et võimaldada komisjonil seda ülesannet täita, peaksid liikmesriigid tagama, et asjaomased liikmesriikide kohtuotsused edastatakse komisjonile kiiresti. Tuleks luua andmebaas, millele pääseb kergesti ligi, mis on täiesti süstemaatiline ning mida on lihtne kasutada. Selleks et lahendada probleemid, mis on seotud erinevate lähenemisviisidega kohtuotsustele liidus ning võimaldada andmebaasi tulemuslikku ja kokkuhoidlikku toimimist, tuleks kohtuotsusele lisada standardne kohtuotsuse kokkuvõte. See peaks olema lühike ja selge, seega hõlpsasti mõistetav. Kohtuotsuse kokkuvõte tuleks jagada viieks osaks, milles tuleks esitada edastatava kohtuotsuse põhielemendid, st küsimus ja Euroopa ühise müügiõiguse asjakohane artikkel, asjaolude lühikokkuvõte, peamiste argumentide lühikokkuvõte, otsus ning otsuse põhistus, kus esitatakse selgelt otsustatud põhimõte. [ME 18]

(34a) Euroopa ühise müügiõiguse selgitav osa võiks olla väärtuslik vahend, mille abil selgitada kõnealuseid õigusnorme ja anda nende kohta juhiseid. Selgitavas osas tuleks esitada Euroopa ühise müügiõiguse artiklite selge ja kõikehõlmav tõlgendus, millele tuleks vajaduse korral lisada selgitus artiklite aluseks olevate poliitiliste valikute kohta. Selliste valikute arusaadav selgitamine võimaldaks kohtutel kõigis liikmesriikides Euroopa ühist müügiõigust nõuetekohaselt tõlgendada ja kohaldada ning täita võimalikke õiguslünki. Sellisena aitab selgitav osa saavutada Euroopa ühise müügiõiguse ühtse ja ühetaolise kohaldamise. Komisjon peaks uurima, millised võimalused on sellise selgitava osa esitamiseks. [ME 19]

(34b) Piiriülese kaubanduse lisatakistuseks on puudulik juurdepääs tulemuslikule ja taskukohasele õiguskaitsemehhanismile. Seetõttu peaksid tarbija ja kaupleja Euroopa ühise müügiõiguse alusel lepingu sõlmimisel kaaluma sellisest lepingust tulenevate vaidluste esitamist Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/11/EL (8) artikli 4 lõike 1 punktis h määratletud olemasolevale vaidluste kohtuvälise lahendamise üksusele. See ei tohiks mitte mingil moel mõjutada osapoolte võimalust algatada menetlus pädevates kohtutes, kasutamata kõigepealt alternatiivset vaidluse lahendamise võimalust. [ME 20]

(34c) Selleks et lihtsustada Euroopa ühise müügiõiguse kasutamist, peaks komisjon töötama välja Euroopa näidislepingu terminid, kasutades selleks töörühma abi, kuhu kuuluvad peamiselt tarbijate ja ettevõtjate esindajad, keda toetavad teadlased ja praktikud. Näidislepingu terminid võiksid kasulikul moel täiendada ühise müügiõiguse normistikku, kirjeldades konkreetse lepingu eripärasid ning võttes arvesse asjaomase kaubandussektori iseärasusi. Terminid peaksid vastama sidusrühmade vajadustele ning lähtuma Euroopa ühise müügiõiguse kasutamisest saadud esialgsetest praktilistest kogemustest. Näidislepingute terminid tuleks teha üldsusele kättesaadavaks, kuna need annavad lisaväärtuse nendele kauplejatele, kes otsustavad sõlmida piiriüleseid lepinguid Euroopa ühist müügiõigust kasutades. Selleks et kõnealused näidislepingu terminid täiendaksid tõhusalt Euroopa ühist müügiõigust, peaks komisjon võimalikult kiiresti tööle hakkama. [ME 21]

(35) Lisaks on asjakohane vaadata Euroopa ühise müügiõiguse normide ja käesoleva määruse muude sätete toimimine läbi viie aasta pärast alates nende kohaldamise algusest. Läbivaatamisel tuleks muu hulgas arvesse võtta vajadust laiendada määruse reguleerimisala ettevõtjatevaheliste lepingute suhtes lisaeeskirjade järele, mis on seotud omandiõiguse säilitamise klausliga , digitaalse infosisu turu ja tehnoloogia arengut arenguga ning võimalikke arengusuundi võimalike arengusuundadega EL-i õiguses. Erilist tähelepanu tuleks pöörata ka sellele, kas piirdumine kauglepingute ja eelkõige internetis sõlmitud lepingutega on endiselt asjakohane või oleks teostatav laiem reguleerimisala, mis hõlmaks ka äriruumides sõlmitavaid lepinguid. [ME 22]

(36) Kuna liikmesriigid ei suuda piisavalt saavutada käesoleva määruse eesmärki ehk siis aidata kaasa siseturu nõuetekohasele toimimisele, muutes kättesaadavaks ühtsed lepinguõiguse normid, mida saab kohaldada piiriüleste tehingute suhtes kõikjal liidus, ning seetõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.

(37) Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ja järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid, eriti selle artikleid 16, 38 ja 47,

ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

Sisukord (*1)

[ME 23]

I jaotis

Üldsätted [ME 24]

Osa -I: Õigusakti kohaldamine [ME 25]

Artikkel 1

Eesmärk ja reguleerimisese

1. Käesoleva määruse eesmärk on parandada siseturu rajamise ja toimimise tingimusi, muutes iga liikmesriigi õiguskorra raames kättesaadavaks ühtsed lepinguõiguse normid, mis on esitatud II jaotises (edaspidi „Euroopa ühise müügiõiguse normistik“). Neid norme võib kohaldada piiriüleste tehingute tegemisel kauba müügiks, digitaalse infosisu üleandmiseks ja seotud teenuste osutamiseks kaugtehinguna, eriti internetis , kui lepingupooled selles kokku lepivad. [ME 26]

2. Käesolev määrus võimaldab kauplejatel , eriti väikese ja keskmise suurusega ettevõtjatel (VKEd) lähtuda ühistest normidest ja kasutada kõigi piiriüleste tehingute puhul samu lepingutingimusi, vähendades mittevajalikke kulusid ning tagades samal ajal kõrge õiguskindluse taseme. [ME 27]

3. Kauplejate ja tarbijate vaheliste lepingutega seoses sisaldab käesolev määrus ulatuslikku tarbijakaitse normide kogumit, et tagada tarbijate kõrgetasemeline kaitse, suurendada tarbijate kindlustunnet siseturul ja julgustada neid piiriüleselt oste tegema.

Artikkel 2

Mõisted

Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) „leping“ – kokkulepe, millest tekivad kohustused või muud õiguslikud tagajärjed;

b) „hea usu ja ausa kauplemise põhimõte“ – käitumine viisil, mida iseloomustab ausus, avatus ja asjaomase tehingu või võlasuhte teise poole huvide arvesse võtmine; [ME 28]

c) „kahju“ – varaline kahju ja mittevaraline kahju, mis hõlmab kahjustatud isiku valu ja kannatusi, kuid ei hõlma mittevaralist kahju elukvaliteedi halvenemise ja heaolu languse näol; [ME 29]

d) „tüüptingimused“ – lepingutingimused, mis on eelnevalt välja töötatud mitmetes eri pooltega tehtavates tehingutes kasutamiseks ja mida lepingupooled ei ole eraldi läbi rääkinud Euroopa ühise müügiõiguse normistiku artikli 7 tähenduses; [ME 30]

e) „kaupleja“ – füüsiline või juriidiline isik, olenemata sellest, kas viimane on era- või avalik-õiguslikus omandis, kes lepingute raames tegutseb eesmärgil, mis on seotud tema kaubandus-, majandus-, ametialase või kutsetegevusega; [ME 31]

f) „tarbija“ – füüsiline isik, kes tegutseb eesmärgil, mis ei ole seotud tema kaubandus-, majandus-, ametialase või kutsetegevusega; kui leping on sõlmitud eesmärkidel, mis on osaliselt seotud isiku kaubandustegevusega ja osaliselt mitte (kahesuguse eesmärgiga lepingud) ning kaubanduslik eesmärk on piiratud ega ole lepingu kontekstis domineeriv, peetakse ka antud isikut tarbijaks; [ME 32]

fa) „teenuseosutaja“ – kauba või digitaalse infosisu müüja, kes kohustub osutama kliendile kauba või digitaalse infosisuga seotud teenust; [ME 33]

fb) „klient“ – isik, kes ostab seotud teenust; [ME 34]

fc) „võlausaldaja“ – isik, kellel on õigus nõuda teiselt isikult ehk võlgnikult rahalise või mitterahalise kohustuse täitmist; [ME 35]

fd) „võlgnik“ – isik, kes peab teise isiku ehk võlausaldaja kasuks täitma rahalise või mitterahalise kohustuse; [ME 36]

fe) „hea usu ja ausa kauplemise põhimõte“ – käitumine viisil, mida iseloomustab ausus, avatus ja võimaluste piires asjaomase tehingu või suhte teise poole huvide arvesse võtmine mõistlikul määral; [ME 37]

ff) „tüüptingimused“ – lepingutingimused, mis on eelnevalt välja töötatud mitmetes eri pooltega tehtavates tehingutes kasutamiseks ja mida lepingupooled ei ole eraldi läbi rääkinud Euroopa ühise müügiõiguse normistiku artikli 7 tähenduses; [ME 38]

fg) „kahju“ – varaline kahju ja mittevaraline kahju, mis hõlmab kahjustatud isiku valu ja kannatusi, kuid ei hõlma mittevaralist kahju elukvaliteedi halvenemise ja heaolu languse näol; [ME 39]

g) „kahjuhüvitis“ – rahasumma, millele isikul võib olla õigus hüvitisena tekitatud kahju, kehavigastuse või muu kahjuliku tagajärje eest;

ga) „kohustuslik norm“ – säte, mille kohaldamist pooled ei või välistada, millest nad ei või kõrvale kalduda ja mille toimet nad ei või muuta; [ME 40]

gb) „kohustus“ – õigussuhte ühe poole kohustus teha teise poole heaks talle võlgnetav tegu ning mille sellisena täitmist on teisel poolel õigus nõuda; [ME 41]

gc) „selgelt väljendatud“ – lepingu või avalduse kohta, mis on tehtud teistest avaldustest või lepingutest eraldi aktiivselt ja ühemõtteliselt, sealhulgas risti tegemine kasti või nupule vajutamine või sarnase funktsiooni kasutamine; [ME 42]

h) „kaup“ – vallasasi, sealhulgas: i) elekter ja maagaas ning ii) vesi ja muud liiki gaas juhul, kui see pannakse müüki piiratud mahus või kindlaksmääratud koguses;

i) „hind“ – rahasumma, mis tuleb tasuda müüdud kauba, edastatud digitaalse infosisu või osutatud seotud teenuse eest;

j) „digitaalne infosisu“ – andmed, mis on toodetud ja mida edastatakse digitaalsel kujul ning mis võivad olla toodetud ostja kirjelduse kohaselt, sealhulgas video- või audiosisu, piltide või tekstina esitatav digitaalne infosisu, digimängud, tarkvara ning digitaalne infosisu, mis võimaldab olemasoleva riist- või tarkvara personaliseerida, ning välja arvatud: i) finantsteenused, sh veebipõhised pangateenused; ii) õigus- ja finantsnõustamine elektroonilisel teel; iii) elektroonilised tervishoiuteenused; iv) elektroonilised sideteenused ja -võrgud ning nendega seotud vahendid ja teenused; v) hasartmängud; vi) uue digitaalse infosisu loomine ja olemasoleva digitaalse infosisu muutmine tarbija poolt või teiste kasutajate poolt loodu kasutamine muul viisil;

k) „müügileping“ – leping, mille kohaselt kaupleja ehk müüja annab teisele isikule ehk ostjale kauba omandiõiguse üle või kohustub selle talle üle andma ja ostja kohustub tasuma ostuhinna; see hõlmab lepinguid, mille kohaselt müüja valmistab või toodab kauba ostja jaoks ning ei hõlma kaupade sundmüügi lepinguid ega lepinguid, millega kaasneb muul viisil avaliku võimu teostamine;

l) „tarbijalemüügi leping“ – müügileping, mille puhul müüja on kaupleja ja ostja on tarbija;

m) „seotud teenus“ – kauba või digitaalse infosisuga seotud teenus, nagu näiteks paigaldamine, hooldus, parandamine talletamine või muul viisil töötlemine, sealhulgas paigaldamine, hooldus või parandamine, mida osutab kauba või digitaalse infosisu müüja kauba või digitaalse infosisu müügilepingu kohaselt või kauba või digitaalse infosisu müügilepinguga samal ajal sõlmitud seotud teenuse osutamise lepingu kohaselt või mis on kasvõi valikuvõimalusena ette nähtud kauba või digitaalse infosisu müügilepingus , välja arvatud: [ME 44] i) veoteenused, ii) koolitusteenused, [ME 45] iii) elektroonilise side tugiteenused ning iv) finantsteenused , sealhulgas makseteenused ja e-raha väljastamine ning mis tahes liiki kindlustus, kas seoses kaupade, digitaalse infosisu või muuga ; [ME 46]

n) „teenuseosutaja“ – kauba või digitaalse infosisu müüja, kes kohustub osutama kliendile kauba või digitaalse infosisuga seotud teenust; [ME 47]

o) „klient“ – isik, kes ostab seotud teenust; [ME 48]

p) „kaugleping“ – kaupleja ja tarbija või teise kaupleja vahel sõlmitav mis tahes müügi- või teenusleping, mis sõlmitakse organiseeritud kaugmüügiskeemi alusel ilma kaupleja või, juhul kui kaupleja on juriidiline isik, kauplejat esindava füüsilise isiku ja tarbija või teise kaupleja üheaegse füüsilise kohalviibimiseta, kasutades eranditult kas üht või mitut kaugsidevahendit kuni ja kaasa arvatud ajani, millal leping sõlmitakse; [ME 49]

q) „väljaspool äriruume sõlmitav leping“ – kaupleja ja tarbija vaheline leping: i) mis sõlmitakse kaupleja või, juhul kui kaupleja on juriidiline isik, kauplejat esindava füüsilise isiku ja tarbija üheaegsel viibimisel väljaspool kaupleja äriruume või juhul, kui tarbija teeb nimetatud asjaoludel pakkumuse lepingu sõlmimiseks, või ii) mis sõlmitakse kaupleja või, juhul kui kaupleja on juriidiline isik, kauplejat esindava füüsilise isiku ja tarbija üheaegsel viibimisel kaupleja äriruumides või mis tahes sidevahendite abil kohe pärast seda, kui tarbija poole on isiklikult ja individuaalselt pöördutud väljaspool kaupleja äriruume, või iii) mis sõlmitakse kaupleja või, juhul kui kaupleja on juriidiline isik, kauplejat esindava füüsilise isiku korraldatud väljasõidu ajal eesmärgiga reklaamida ja müüa tarbijale kaupa, digitaalset infosisu või seotud teenuseid; [ME 50]

r) „äriruum“ – i) alaline müügipunkt, kus kaupleja püsivalt tegutseb, või ii) teisaldatav müügipunkt, kus kaupleja tavapäraselt tegutseb; [ME 51]

s) „müügigarantii“ – kaupleja või tootja (garandi) poolt tarbija ees võetud kohustus lisaks oma seadusest tulenevale kauba vastavuse tagamise kohustusele hüvitada tarbijale mittevastavuse korral lisaks artiklis 106 sätestatud juriidilistele kohustustele kauba või digitaalse infosisu eest makstud hind või asendada või parandada kaup või digitaalne infosisu või hooldada seda osutada hooldustöid mis tahes moel, kui kaubal või digitaalsel infosisul puuduvad garantiilubaduses sätestatud omadused või see kaup või digitaalne infosisu ei vasta garantiikirjas sätestatud kirjeldusele või muule vastavusega mitteseotud nõudele või asjakohasele reklaamile, mis tahes lepinguga mitteseotud nõuetele või on kättesaadav lepingu sõlmimise ajal või selle eel kättesaadavale reklaamile; [ME 52]

sa) „parandamine“ – lepingutingimustele mittevastavuse korral mittevastava kauba või digitaalse infosisu töötlemine, et viia see vastavusse lepingutingimustega; [ME 53]

t) „püsiv andmekandja“ – andmekandja, mis võimaldab lepingupoolel säilitada isiklikult talle suunatud teavet nii, et seda saab tulevikus teabe otstarbe seisukohast piisava aja jooksul kasutada, ja mis võimaldab säilitatud teavet muutmata kujul taasesitada;

u) „avalik enampakkumine“ – müügimeetod, kus kaupleja pakub enampakkumise korraldaja poolt juhitava läbipaistva võistupakkumise korras kaupa või digitaalset infosisu tarbijatele, kes viibivad enampakkumise juures või kellele on antud võimalus seal juures viibida, ning kus edukas pakkuja on kohustatud kauba või digitaalse infosisu ostma;

v) „kohustuslik norm“ – säte, mille kohaldamist pooled ei või välistada, millest nad ei või kõrvale kalduda ja mille toimet nad ei või muuta; [ME 54]

w) „võlausaldaja“ – isik, kellel on õigus nõuda teiselt isikult ehk võlgnikult rahalise või mitterahalise kohustuse täitmist; [ME 55]

x) „võlgnik“ – isik, kes peab teise isiku ehk võlausaldaja kasuks täitma rahalise või mitterahalise kohustuse; [ME 56]

y) „kohustus“ – õigussuhte ühe poole kohustus teha teise poole heaks talle võlgnetav tegu. [ME 57]

ya) „tasuta“ – ostja on vabastatud kaupadega seotud vajalike lepingujärgsete kulude, eelkõige saate-, töö- ja materjalikulude tasumisest. [ME 58]

Artikkel 3

Euroopa ühise müügiõiguse vabatahtlik kohaldamine

Lepingupooled võivad artiklites 8 ja 9 sätestatud nõudeid arvestades kokku leppida, et nende piiriüleseid kaubamüügilepinguid, digitaalse infosisu üleandmise lepinguid ja seotud teenuste osutamise lepinguid reguleerib artiklites 4–7 sätestatud territoriaalse kohaldamisala ning esemelise ja isikulise reguleerimisala piires Euroopa ühise müügiõiguse normistik. [ME 59]

Artikkel 4

Piiriülesed lepingud

1. Euroopa ühise müügiõiguse normistikku võib kohaldada piiriüleste lepingute selliste kauglepingute suhtes , mis on piiriülesed lepingud . [ME 60]

2. Käesoleva määruse tähenduses on kauplejate vahel sõlmitud leping piiriülene leping, kui lepingupoolte peamised tegevuskohad asuvad erinevates riikides, millest vähemalt üks on liikmesriik.

3. Käesoleva määruse tähenduses on kaupleja ja tarbija vahel sõlmitud leping piiriülene leping, kui:

a) tarbija poolt esitatud aadress, kauba üleandmise aadress või arve esitamise aadress asub mõnes muus riigis kui kaupleja peamiseks tegevuskohaks olevas riigis ning

b) vähemalt üks neist riikidest on liikmesriik.

4. Käesoleva määruse tähenduses on äriühingu ning muu juriidilise isiku või organiseeritud ühenduse peamine tegevuskoht peakontori asukoht. Füüsilisest isikust kaupleja peamine tegevuskoht on asjaomase isiku peamine tegevuskoht.

5. Juhul kui leping sõlmitakse kaupleja filiaali, esinduse või muu üksuse tegevuse käigus, loetakse kaupleja peamiseks tegevuskohaks filiaali, esinduse või muu üksuse asukoht.

6. Lepingu piiriülesuse kindlaksmääramisel lähtutakse ajahetkest, mil lepiti kokku Euroopa ühise müügiõiguse kohaldamises.

Artikkel 5

Lepingud, mille suhtes võib kohaldada Euroopa ühise müügiõiguse normistikku

Euroopa ühise müügiõiguse normistikku võib kohaldada järgmiste kauglepingute, sealhulgas internetis sõlmitavate lepingute suhtes , mis on järgmised : [ME 61]

a) müügilepingud;

b) sellise digitaalse infosisu üleandmise lepingud, mida kasutaja saab salvestada, töödelda või kasutada ja taaskasutada, sõltumata sellest, kas kõnealune infosisu edastatakse füüsilisel andmekandjal või mitte muul viisil , ja sellest, kas digitaalne infosisu antakse üle tasu eest või tasuta või vastutasu eest, mis ei ole ostuhinna tasumine, või vastutasuta ; [ME 62]

c) seotud teenuse osutamise lepingud, sõltumata sellest, kas seotud teenuse osutamise eest lepiti kokku eraldi hinnas või mitte.

Artikkel 6

Seotud lepingud ja segatüüpi lepingute ja tarbijakrediidilepingute välistamine lepingud [ME 63]

1. Euroopa ühise müügiõiguse normistikku ei või võib lisaks kohaldada segatüüpi lepingute suhtes, mis sisaldavad sätteid, mis ei ole seotud kauba müügi, digitaalse infosisu üleandmise või seotud teenuste osutamisega artikli 5 tähenduses. järgmistel juhtudel:

a) kui Euroopa ühise müügiõiguse reguleerimisalasse kuuluv leping on seotud lepinguga, mis ei ole müügileping, digitaalse infosisu üleandmist käsitlev leping või seotud teenuse osutamise leping, või

b) kui leping sisaldab sätteid, mis ei ole seotud kauba müügi, digitaalse infosisu üleandmise või seotud teenuste osutamisega artikli 5 tähenduses, tingimusel et neid elemente ja nende hinda saab jagada osadeks. [ME 64]

1a. Lõike 1 punktis a osutatud juhtudel sätestatakse seotud lepingu suhtes muidu kohaldatavat õigust. [ME 65]

1b. lõike 1 punktis a osutatud juhul:

a) kui on tegemist Euroopa ühise müügiõiguse reguleerimisalasse kuuluva lepinguga, kasutavad mõlemad pooled kõiki õigusi, õiguskaitsevahendeid või vastuväiteid, või kui leping on tühine ega ole siduv, sõltub seotud lepingule avaldatav mõju seotud lepingu suhtes kohaldatavast siseriiklikust õigusest. [ME 66]

b) kui on tegemist seotud lepinguga ning mõlemad pooled kasutavad mis tahes õigust, õiguskaitsevahendit või vastuväidet, või kui leping on tühine ega ole siduv vastavalt asjaomase lepingu suhtes kohaldatavale siseriiklikule õigusele, jäävad poolte Euroopa ühise müügiõiguse reguleerimisalasse kuuluva lepingu kohaselt võetud kohustused samaks, juhul kui teine pool ei oleks sõlminud Euroopa ühise müügiõiguse reguleerimisalasse kuuluvat lepingut, vaid seotud lepingut, või oleks lepingu sõlminud vaid oluliselt teistsugustel lepingutingimustel, mis puhul on ühel poolel õigus Euroopa ühise müügiõiguse reguleerimisalasse kuuluv leping lõpetada. [ME 67]

1c. Lõike 1 punktis b osutatud juhtudel eeldatakse, et lepinguga seotud muude elementide osas on kokku lepitud seotud lepingus. [ME 68]

2. Euroopa ühise müügiõiguse normistikku ei või kohaldada kaupleja ja tarbija vahel sõlmitavate lepingute suhtes, millega kaupleja annab või lubab anda tarbijale krediiti tasumise edasilükkamise, laenu või muu samalaadse finantstehingu vormis. Euroopa ühise müügiõiguse normistikku võib kohaldada kaupleja ja tarbija vahel sõlmitavate lepingute suhtes, millega kaupa või digitaalset infosisu antakse üle või samalaadseid seotud teenuseid osutatakse pidevalt ning tarbija tasub kauba, digitaalse infosisu või seotud teenuste eest osamaksetega kogu lepingu kehtivusaja jooksul. [ME 69]

Artikkel 7

Lepingu pooled

1. Euroopa ühise müügiõiguse normistikku võib kohaldada ainult juhul, kui kauba müüja või digitaalse infosisu üleandja on kaupleja. Kui kõik lepingupooled on kauplejad, võib Euroopa ühise müügiõiguse norme kohaldada juhul, kui vähemalt üks lepingupooltest on väike- või keskmise suurusega ettevõtja.

2. Käesoleva määruse tähenduses on väike- või keskmise suurusega ettevõtja kaupleja, mille:

a) töötajate arv on väiksem kui 250 ning

b) aastakäive ei ületa 50 miljonit eurot või aasta bilansimaht ei ületa 43 miljonit eurot või väike- või keskmise suurusega ettevõtja puhul, mille peamine tegevuskoht on liikmesriigis, mille valuuta ei ole euro, või kolmandas riigis, ei ületa aastakäive või aasta bilansimaht vastavat summat asjaomase liikmesriigi või kolmanda riigi valuutas. [ME 70]

Artikkel 8

Kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kohta

1. Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamiseks peavad lepingupooled sõlmima sellekohase kokkuleppe. Niisuguse kokkuleppe olemasolu ja kehtivus tuleb kindlaks määrata käesoleva artikli lõigete 2 ja 3, Euroopa ühise müügiõiguse normistiku artikli 9 ning muude asjakohaste sätete alusel.

2. Kaupleja ja tarbija vaheliste võlasuhete puhul kehtib kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse normide kohaldamise kohta ainult juhul, kui tarbija on andnud oma nõusoleku sõnaselge avalduse vormis, mis on tehtud eraldi avaldusest, milles väljendatakse nõusolekut lepingu sõlmimiseks , ning kui artiklis 9 sätestatud nõuded on täidetud . Kaupleja peab andma tarbijale püsival andmekandjal kinnituse saavutatud kokkuleppe kohta. [ME 71]

3. Kaupleja ja tarbija vaheliste võlasuhete puhul võib Euroopa ühise müügiõiguse normistikku kohaldada ainult tervikuna, mitte osaliselt. Kauplejate vahelistes suhetes võib Euroopa ühist müügiõigust valida osaliselt, tingimusel et ei ole keelatud asjaomaste sätete väljajätmist. [ME 72]

Artikkel 9

Teabeleht kaupleja ja tarbija vahelise lepingu korral

1. Kaupleja ja tarbija vaheliste võlasuhete puhul peab kaupleja lisaks Euroopa ühise müügiõiguse normistikus sätestatud lepingueelse teavitamise kohustustele juhtima enne kokkuleppe sõlmimist tarbijale arusaadaval viisil tarbija tähelepanu kavatsusele kohaldada Euroopa ühise müügiõiguse normistikku, edastades tarbijale lisas esitatud teabelehe. Kui kokkulepe Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kohta sõlmitakse telefoni või mõne muu sidevahendi teel, mis ei võimalda tarbijale teabelehte edastada, või juhul, kui kaupleja jätab teabelehe esitamata, ei ole kokkulepe tarbijale siduv enne, kui tarbija on saanud artikli 8 lõikes 2 ette nähtud kinnituse koos teabelehega ning ta on seejärel sõnaselgelt väljendanud oma nõusolekut Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamiseks.

2. Kui lõikes 1 nimetatud teabeleht edastatakse elektroonilisel kujul, peab selles olema hüperlink ja muudel juhtudel viide veebisaidile, mille kaudu on võimalik tasuta tutvuda Euroopa ühise müügiõiguse normistiku tekstiga.

Artikkel 10

Sanktsioonid kohustuste rikkumise eest

Liikmesriigid näevad ette sanktsioonid kauplejate suhtes, kes rikuvad suhetes tarbijaga artiklites 8 ja 9 sätestatud kohustusi, ja võtavad kõik meetmed, et tagada, et nimetatud sanktsioone kohaldatakse. Sanktsioonid peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriigid edastavad asjakohased normid komisjonile hiljemalt … (*2) ja kõik nende hilisemad muudatused niipea kui võimalik.

Artikkel 11

Euroopa ühise müügiõiguse kohaldamise tagajärjed

1. Kui lepingupooled on sõlminud kehtiva kokkuleppe Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kohta lepingu suhtes, kohaldatakse lepingus sätestatu suhtes ainult Euroopa ühise müügiõiguse norme. Juhul kui leping tegelikult sõlmiti, reguleerib Euroopa ühise müügiõiguse normistik ka lepingueelse teavitamise kohustuste täitmist ja nende kohustuste täitmatajätmise korral ettenähtud õiguskaitsevahendeid lepinguõiguse režiimi asemel, mis sellise lepingu puudumisel reguleeriks lepingut vastavalt kohaldatavate õigusaktidega sätestatud õiguskorrale . [ME 73]

1a. Kui osapooled alustavad läbirääkimisi või hakkavad muudmoodi lepingu sõlmimiseks valmistuma, viidates Euroopa ühisele müügiõigusele, reguleeritakse Euroopa ühise müügiõigusega ka lepingueelse teavitamise kohustuste ning muude lepingu sõlmimisele eelnevate kohustuste täitmist, nende kohustuste täitmatajätmise korral ettenähtud õiguskaitsevahendeid ning muid lepingu sõlmimisele eelnevaid asjakohaseid küsimusi.

Esimeses lõigus nimetatud Euroopa ühise müügiõiguse kohaldamine ei piira asjaomaste õigusaktide kohaldamist vastavalt asjaomastele kollisiooninormidele, kui kaupleja viitas ka muudele õiguskordadele. [ME 74]

Artikkel 11a

Euroopa ühise müügiõiguse reguleerimisalasse kuuluvad asjaolud

1. Euroopa ühises müügiõiguses on sätestatud järgmised asjaolud:

a) lepingueelse teavitamise kohustused;

b) lepingu sõlmimine, sealhulgas vorminõuded;

c) lepingust taganemise õigus ning selle tagajärjed;

d) lepingu tühistamine eksimuse, pettuse, ähvarduse või raskete asjaolude ärakasutamise tõttu ning tühistamise tagajärjed;

e) tõlgendamine;

f) lepingu sisu ja õiguslikud tagajärjed;

g) ebamõistlikult kahjustavate lepingutingimuste hindamine ja tagajärjed;

h) poolte õigused ja kohustused;

i) õiguskaitsevahendid kohustuse rikkumise korral;

j) tagasitäitmine lepingu tühistamise, lõpetamise või mittesiduva lepingu korral;

k) õiguste aegumine ja välistamine;

l) ühise müügiõiguse kohaldamise korral tekkivate kohustuste täitmatajätmise eest määratavad sanktsioonid. [ME 75]

2. Asjaolusid, mis ei kuulu Euroopa ühise müügiõiguse reguleerimisalasse, reguleerivad siseriiklike õigusaktide asjaomased eeskirjad, mida kohaldatakse vastavalt määrustele (EÜ) nr 593/2008 ja (EÜ) nr 864/2007 või muule asjaomasele kollisiooninormile. Kõnealused asjaolud hõlmavad järgmist:

a) juriidiline staatus;

b) lepingu tühisus, mis tuleneb teovõime puudumisest, ebaseaduslikkusest või heade kommete vastasusest, välja arvatud juhul, kui nende põhjused on sätestatud Euroopa ühises müügiõiguses;

c) lepingu keele määramine;

d) mittediskrimineerimine;

e) esindamine;

f) võlgnike ja võlausaldajate paljusus ning lepingupoolte muutumine, sealhulgas nõuete loovutamine;

g) tasaarvestus ja lepingute liitmine;

h) kinnisasja või kinnisasjaga seotud õiguse loomine, omandamine või üleandmine;

i) intellektuaalomandiõigus ning

j) deliktiõigus, sealhulgas küsimus, kas konkureeriva lepingulise ja lepinguvälise vastutusega seotud nõudeid saab esitada koos. [ME 76]

3. Käesolev artikkel ei piira mitteliikmesriigi kohustuslikke eeskirjasid, mida võib kohaldada vastavalt asjaomastele kollisiooninormidele. [ME 77]

Artikkel 12

Teenuste direktiivist tulenevad teavitamisnõuded

Käesolev määrus ei piira direktiivi 2006/123/EÜ ülevõtmiseks kehtestatud siseriiklikest õigusnormidest tulenevate teavitamisnõuete täitmist, mis täiendavad Euroopa ühise müügiõiguse normistikus sätestatud teavitamiskohustusi.

Artikkel 13

Liikmesriikide võimalused

Liikmesriik võib otsustada, et Euroopa ühise müügiõiguse normistikku võib kohaldada:

a) lepingute suhtes, mille puhul kauplejate peamised tegevuskohad asuvad või kaupleja ja tarbija vahel sõlmitava lepingu korral kaupleja peamine tegevuskoht, tarbija poolt esitatud aadress, kauba üleandmise aadress või arve esitamise aadress asub selles liikmesriigis, ja/või

b) lepingute suhtes, mille kõik pooled on kauplejad, kuid ükski neist ei ole väike- või keskmise suurusega ettevõtja artikli 7 lõike 2 tähenduses.

Artikkel 14

Käesolevat määrust kohaldavate kohtuotsuste edastamine

1. Liikmesriigid tagavad, et nende kohtute tehtud jõustunud kohtuotsused, millega kohaldatakse käesoleva määruse norme, edastatakse viivitamata komisjonile.

2. Komisjon loob süsteemi, mis võimaldab tutvuda lõikes 1 osutatud kohtuotsuseid käsitleva teabega ja Euroopa Liidu Kohtu asjakohaste otsustega. See süsteem tehakse üldsusele kättesaadavaks. [ME 78]

Artikkel 15

Läbivaatamine

1. [ Nelja aasta möödumisel käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäevast ] esitavad liikmesriigid komisjonile teabe käesoleva määruse kohaldamise kohta, eelkõige teabe, mis käsitleb Euroopa ühise müügiõiguse normistiku levikut kasutajate hulgas, selle normidest tulenenud kohtuvaidluste hulka ning olukorda seoses erinevustega tarbijakaitse tasemes Euroopa ühise müügiõiguse normistiku ja siseriikliku õiguse kohaselt. Kõnealune teave peab hõlmama põhjalikku ülevaadet liikmesriigi kohtupraktikast, millega tõlgendatakse Euroopa ühise müügiõiguse norme.

2. [ Viie aasta möödumisel käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäevast ] esitab komisjon Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Majandus- ja Sotsiaalkomiteele põhjaliku aruande, mis sisaldab ülevaadet käesoleva määruse toimimise kohta, võttes muu hulgas arvesse vajadust laiendada määruse reguleerimisala ettevõtjatevaheliste lepingute suhtes, digitaalse infosisu turu ja tehnoloogia arengut ning võimalikke arengusuundi EL-i õiguses. [ME 79]

Artikkel 16

Jõustumine ja kohaldamine

1. Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas .

2. Käesolevat määrust kohaldatakse alates [ 6 kuud pärast jõustumist ].

Käesolev määrus on tervikuna siduv ja liikmesriikides vahetult kohaldatav. [ME 80]

I LISA

EUROOPA ÜHISE MÜÜGIÕIGUSE NORMISTIK

SISUKORD

I osa Sissejuhatavad sätted 36

1. peatükk Üldpõhimõtted ja -kohaldamine 36

1. jagu Üldpõhimõtted 36

2. jagu Kohaldamine 36

II osa Kehtiva lepingu sõlmimine 42

2. peatükk Lepingueelne teave 42

1. jagu Teave, mida kaupleja peab andma tarbijale enne lepingu sõlmimist 42

2. jagu Teave, mida kaupleja peab andma enne lepingu sõlmimist teise kauplejaga 48

3. jagu Elektroonilisel teel sõlmitud lepingud 48

4. jagu Kohustus tagada esitatavate andmete tõesus 50

5. jagu Õiguskaitsevahendid teavitamiskohustuste rikkumise korral 50

3. peatükk Lepingu sõlmimine 52

4. peatükk Taganemisõigus kaupleja ja tarbija vahelise kauglepingu ja väljaspool äriruume sõlmitava lepingu puhul 56

5. peatükk Puudused kokkuleppes 62

III osa Lepingu sisu hindamine 65

6. peatükk Tõlgendamine 65

7. peatükk Lepingu sisu ja õiguslikud tagajärjed 67

8. peatükk Ebamõistlikult kahjustavad lepingutingimused 72

1. jagu Üldsätted 72

2. jagu Ebamõistlikult kahjustavad tingimused kaupleja ja tarbija vahelises lepingus 72

3. jagu Ebamõistlikult kahjustavad tingimused kauplejatevahelises lepingus 76

IV osa Müügilepingu või digitaalse infosisu üleandmise lepingu poolte kohustused ja õiguskaitsevahendid 78

9. peatükk Üldsätted 78

10. peatükk Müüja kohustused 81

1. jagu Üldsätted 81

2. jagu üleandmine 81

3. jagu Kauba või digitaalse infosisu vastavus lepingutingimustele 84

11. peatükk Ostja õiguskaitsevahendid 87

1. jagu Üldsätted 87

2. jagu Müüja õigus rikkumine heastada 88

3. jagu Kohustuse täitmise nõudmine 89

4. jagu Ostja kohustuse täitmisest keeldumine 90

5. jagu Lepingu lõpetamine 90

6. jagu Hinna alandamine 92

7. jagu Ülevaatamis- ja teatamiskohustus kauplejatevahelise lepingu puhul 92

12. peatükk Ostja kohustused 94

1. jagu Üldsätted 94

2. jagu Ostuhinna tasumine 94

3. jagu Kauba vastuvõtmine 96

13. peatükk Müüja õiguskaitsevahendid 98

1. jagu Üldsätted 5 98

2. jagu Kohustuse täitmise nõudmine 98

3. jagu Müüja kohustuse täitmisest keeldumine 99

4. jagu Lepingu lõpetamine 99

14. peatükk Riisiko üleminek 101

1. jagu Üldsätted 101

2. jagu Riisiko üleminek tarbijalemüügi lepingu puhul 101

3. jagu Riisiko üleminek kauplejatevahelise lepingu puhul 102

V osa Seotud teenuse osutamise lepingu poolte kohustused ja õiguskaitsevahendid 104

15. peatükk Lepingupoolte kohustused ja õiguskaitsevahendid 104

1. jagu Teatavate müügilepinguid käsitlevate üldsätete kohaldamine

2. jagu Teenuseosutaja kohustused 104

3. jagu Kliendi kohustused 106

4. jagu Õiguskaitsevahendid 106

VI osa Kahju hüvitamine ja viivis 109

16. peatükk Kahju hüvitamine ja viivis 109

1. jagu Kahju hüvitamine 109

2. jagu Viivis: üldsätted 110

3. jagu Kaupleja makseviivitus 111

VII osa Tagasitäitmine 114

17. peatükk Tagasitäitmine 114

VIII osa Aegumine 117

18. peatükk Aegumine 117

1. jagu Üldsätted 117

2. jagu Aegumistähtajad ja nende kulgemine 117

3. jagu Aegumistähtaja pikenemine 118

4. jagu Aegumise katkemine 119

5. jagu Aegumise tagajärjed 119

6. jagu Aegumistingimuste muutmine kokkuleppel 119

1. liide 119

2. liide 121

[ME 81]

II jaotis

Euroopa ühise müügiõiguse sätted [ME 82]

I osa

Sissejuhatavad sätted

1. peatükk

Üldpõhimõtted ja -kohaldamine

1. jagu

Üldpõhimõtted

Artikkel 1

Lepinguvabadus

1. Lepingupooled on lepingu sõlmimisel ja selle sisu kindlaksmääramisel vabad, võttes arvesse sätteid, millest kõrvalekaldumine ei ole lubatud.

2. Lepingupooled võivad Euroopa ühise müügiõiguse sätte kohaldamise välistada, sellest kõrvale kalduda või selle toimet muuta, kui asjaomastes Euroopa ühise müügiõiguse sätetes ei ole sätestatud teisiti.

Artikkel 2

Hea usu ja ausa kauplemise põhimõte

1. Lepingupool peab käituma hea usu ja ausa kauplemise põhimõttest lähtuvalt.

2. Nimetatud kohustuse rikkumise tagajärjel võib lepingupoolele kuuluva õiguse, õiguskaitsevahendi või vastuväite kasutamine või nendele tuginemine olla välistatud või lepingupoolele võib tekkida kohustus teisele lepingupoolele kohustuse rikkumisega tekitatud kahju hüvitada , kuid see ei anna otseselt õigust kasutada kohustuse rikkumise korral õiguskaitsevahendeid . [ME 83]

3. Lepingupooled ei või käesoleva artikli kohaldamist välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.

Artikkel 3

Koostöökohustus

Lepingupool peab tegema teise lepingupoolega koostööd sellises ulatuses, milles seda saab eeldada lepingujärgsete kohustuste täitmiseks.

2. jagu

Kohaldamine

Artikkel 4

Tõlgendamine

1. Euroopa ühise müügiõiguse normistikku tuleb tõlgendada iseseisvalt, kooskõlas selle eesmärkide ja selle aluseks olevate põhimõtetega.

2. Euroopa ühise müügiõiguse normistiku reguleerimisalasse kuuluvad küsimused, mida ei ole Euroopa ühise müügiõigusega normistikuga sõnaselgelt reguleeritud, tuleb lahendada selle aluseks olevatest eesmärkidest ja põhimõtetest lähtudes, tuginemata seejuures siseriiklikule õigusele, mida kohaldataks Euroopa ühise müügiõiguse normistiku kohaldamise kokkuleppe puudumisel, või mis tahes muule õigusele.

3. Kui üldnormi reguleerimisalasse kuuluvate konkreetsete asjaolude suhtes saab kohaldada nii üldnormi kui ka erinormi, kohaldatakse sätete mis tahes vastuolu korral erinormi.

Artikkel 5

Mõistlikkus

1. Mõistlikkust hinnatakse objektiivselt, võttes arvesse tehingu olemust ja eesmärki, konkreetseid asjaolusid ning asjaomaste kaubandusvaldkondade või kutsealade tavasid ja praktikat.

2. Kui käesolevas normistikus viidatakse sellele, mida isik peab teadma või tegema või mida saab isikult konkreetses olukorras eeldada, tähendab see seda, mida isik peab mõistlikult teadma või tegema või mida saab konkreetses olukorras mõistlikult isikult eeldada.

Artikkel 6

Vormivabadus

Lepingu võib sõlmida ja avalduse või Euroopa ühise müügiõiguse normistikuga reguleeritud muu toimingu teha ning selle toimingu tegemist võib tõendada mis tahes vormis, kui Euroopa ühise müügiõiguse normistikus ei ole sätestatud teisiti.

Artikkel 7

Eraldi läbirääkimata lepingutingimused

1. Lepingutingimus on eraldi läbi rääkimata, kui üks lepingupool seda kasutab ja teine lepingupool ei ole võimeline selle tingimuse sisu mõjutama.

2. Kui lepingupool esitab teisele lepingupoolele valiku lepingutingimusi, ei loeta tingimust eraldi läbiräägitud tingimuseks ainult seetõttu, et teine pool valib tingimuse talle esitatud tingimuste hulgast.

3. Lepingupool, kes väidab, et tüüptingimuste hulka kuuluv lepingutingimus on hiljem eraldi läbi räägitud, peab oma väidet tõendama.

4. Kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul peab kaupleja tõendama, et kaupleja poolt kasutatav lepingutingimus on eraldi läbi räägitud.

5. Kaupleja ja tarbija vahelise lepingu puhul loetakse kolmanda isiku koostatud lepingutingimused kaupleja poolt kasutatavateks lepingutingimusteks, välja arvatud juhul, kui sellised tingimused lisas lepingusse tarbija.

Artikkel 8

Lepingu lõpetamine

1. Lepingu lõpetamise korral lõpevad lepingupoolte õigused ja kohustused, mis tulenevad lepingust, välja arvatud need õigused ja kohustused, mis tulenevad vaidluste lahendamist reguleerivatest lepingutingimustest või lepingutingimustest, mille toime jätkub ka pärast lepingu lõpetamist.

2. Enne lepingu lõpetamist sissenõutavaks muutunud maksekohustused ja lepingust tuleneva kohustuse rikkumise tagajärjel tekkinud kahju hüvitamise kohustused jäävad kehtima. Lepingu lõpetanud poolel on õigus ka kahjuhüvitisele täitmise asemel, kui leping lõpetatakse kohustuse rikkumise või oodatava kohustuse rikkumise tõttu.

3. Lepingu lõpetamisest tulenevad kohustused tagastada makstud tasu ja üleantud kaup või digitaalne infosisu ja muud lepingu lõpetamisest tulenevad tagasitäitmiskohustused on reguleeritud 17. peatükis esitatud tagasitäitmist käsitlevate sätetega.

Artikkel 9

Segatüüpi Leping , milles on sätestatud asjaomaste teenuste pakkumine [ME 84]

1. Kui lepinguga nähakse ette nii kauba või digitaalse infosisu müük kui ka seotud teenuse osutamine, kohaldatakse lepingupoolte kui müüja ja ostja kohustuste ja õiguskaitsevahendite suhtes IV osa sätteid ning lepingupoolte kui teenuseosutaja ja kliendi kohustuste ja õiguskaitsevahendite suhtes V osa sätteid.

2. Kui lõike 1 kohase lepingu puhul tuleb müüja või teenuseosutaja lepingust tulenevad kohustused täita ositi või neid on võimalik muul viisil osadeks jagada ja lepingu lõpetamist tingivad asjaolud tulenevad sellise kohustuse osa rikkumisest, millele vastab osa ostuhinnast, võib ostja või klient lõpetada lepingu üksnes selle kohustuse osa suhtes.

3. Lõiget 2 ei kohaldata, kui ostjal või kliendil ei ole õigustatult kohustuse osalise täitmise vastu huvi või kui rikkumine on oluline lepingu kui terviku suhtes.

4. Kui müüja või teenuseosutaja lepingust tulenevaid kohustusi ei ole võimalik osadeks jagada või ostuhinna osa ei ole võimalik eraldi kindlaks määrata, võib ostja või klient lepingu lõpetada ainult juhul, kui müüja- või teenuseosutajapoolne lepingurikkumine on oluline lepingu kui terviku suhtes.

Artikkel 10

Teade

1. Käesolevat artiklit kohaldatakse mis tahes teate edastamisele Euroopa ühise müügiõiguse normide ja lepingutingimuste kohaselt. Teade hõlmab õigusliku tagajärje kaasatoomisele või õiguslikul eesmärgil teavitamisele suunatud avalduse edastamist. [ME 85]

2. Teate võib edastada mis tahes viisil, mis on asjaolusid arvestades kohane.

3. Teade muutub kehtivaks, kui teate saaja on selle kätte saanud, välja arvatud juhul, kui teates on märgitud, et see muutub kehtivaks hiljem.

4. Teate saaja on teate kätte saanud:

a) kui see on teate saajale kätte toimetatud;

b) kui see on toimetatud teate saaja tegevuskohta või, juhul kui teate saajal puudub tegevuskoht või kui teade on saadetud tarbijale, teate saaja peamisesse elukohta;

c) e-posti teel või muu isikliku suhtlusvahendiga edastatud teate puhul siis, kui teate saajal on võimalus sellega tutvuda, või

d) kui teade on teate saajale muul moel kättesaadavaks tehtud sellises kohas ja sellisel viisil, et teate saajal on võimalik sellega põhjendamatu viivituseta tutvuda.

Loetakse, et teate saaja on teate kätte saanud, kui üks punktides a, b, c ja d sätestatud tingimustest on täidetud, olenevalt sellest, milline täidetakse kõige varem.

5. Teadet ei loeta kehtivaks, kui enne teadet või sellega ühel ajal jõuab teate saajani teadet tagasivõttev tahteavaldus.

6. Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või lepingupooled tarbija kahjuks lõigete 3 ja 4 kohaldamist välistada, nendest kõrvale kalduda ega muuta nende toimet.

Artikkel 11

Tähtaja arvestamine

1. Käesoleva artikli sätteid kohaldatakse Euroopa ühise müügiõiguse normistikus sätestatud tähtaegade arvestamisele. [ME 86]

1a. Kui päevades, nädalates, kuudes või aastates väljendatud tähtaeg hakkab kulgema teatava sündmuse saabumisest, teo tegemisest või kindlaksmääratud kellaajast, hakatakse selle kulgemist lugema nimetatud sündmuse või kellaaja saabumise või teo tegemise päevale järgnevast kalendripäevast. [ME 87]

2. Võttes arvesse lõikeid 4, 5 ja 7:

a) päevades väljendatud tähtaeg hakkab kulgema tähtaja esimese päeva esimesel tunnil ja lõpeb tähtaja viimase päeva viimase tunni möödumisel;

b) nädalates, kuudes või aastates väljendatud tähtaeg hakkab kulgema tähtaja esimese päeva esimesel tunnil ja lõpeb tähtaja viimase nädala, kuu või aasta selle päeva viimasel tunnil, mis on sama nädalapäev või sama kuupäev, millest tähtaja algust arvestatakse; võttes arvesse, et kuudes või aastates väljendatud tähtaja korral, kui viimases kuus ei ole päeva, mil tähtaeg peaks lõppema, lõpeb tähtaeg nimetatud kuu viimase päeva viimase tunni möödumisel.

3. Kui päevades, nädalates, kuudes või aastates väljendatud tähtaeg hakkab kulgema teatava sündmuse saabumisest, teo tegemisest või kindlaksmääratud kellaajast, hakkab see kulgema nimetatud sündmuse või kellaaja saabumise või teo tegemise päevale järgnevast kalendripäevast. [ME 88]

4. Tähtaeg hõlmab ka laupäevi, pühapäevi ja riigipühi, välja arvatud juhul, kui need on selgelt välja jäetud või kui tähtaeg on väljendatud tööpäevades.

5. Kui tähtaja viimane päev satub kohas, kus ettenähtud tegu teha tuleb, laupäevale, pühapäevale või riigipühale, loetakse tähtaeg lõppenuks puhkepäevale järgneva esimese tööpäeva viimase tunni möödumisega. Käesolevat sätet ei kohaldata selliste tähtaegade suhtes, mida arvutatakse tagasiulatavalt kindlaksmääratud kuupäevast või sündmusest.

6. Kui üks isik saadab teisele dokumendi, milles on määratud tähtaeg, mille jooksul dokumendi saaja peab vastama või tegema mingi toimingu, kuid milles ei ole määratud, millal tähtaeg kulgema hakkab, loetakse, et tähtaeg hakkab kulgema hetkest, mil dokumendi saaja dokumendi kätte saab, kui dokumendis ei ole sätestatud teisiti. [ME 89]

7. Käesolevas artiklis kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) „riigipüha“ –Euroopa Liidu liikmesriigis või liikmesriigi osas päev, mis on nimetatud kõnealuse liikmesriigi või liikmesriigi osa puhul riigipühana Euroopa Liidu Teatajas avaldatud loetelus, ja

b) „tööpäev“ – päev, mis ei ole laupäev, pühapäev ega riigipüha.

7a. Kui üks isik saadab teisele dokumendi, milles on määratud tähtaeg, mille jooksul dokumendi saaja peab vastama või tegema mingi toimingu, kuid milles ei ole määratud, millal tähtaeg kulgema hakkab, loetakse, et tähtaeg hakkab kulgema hetkest, mil dokumendi saaja dokumendi kätte saab, kui dokumendis ei ole sätestatud teisiti. [ME 90]

Artikkel 12

Ühepoolne avaldus või tegu

1. Ühepoolset tahteavaldust tõlgendatakse nii, nagu tahteavalduse saaja seda mõistma pidi.

2. Kui tahteavalduse tegija kasutas tahteavalduses mingit väljendit mingis kindlas tähenduses ja teine pool seda tähendust teadis või pidi teadma, tuleb tahteavaldust tõlgendada vastavalt tahteavalduse tegija tahtele.

3. Ühepoolsete tahteavalduste tõlgendamise suhtes kohaldatakse artikleid 59–65 vajalike erisustega. [ME 91]

4. Ühepoolsete tahteavalduste suhtes kohaldatakse 5. peatüki sätteid puudustega kokkuleppe kohta vajalike erisustega. [ME 92]

5. Käesoleva artikli tähenduses loetakse tahteavalduseks ka tegu, mida saab lugeda tahteavaldusega samaväärseks.

II osa

Kehtiva lepingu sõlmimine

2. peatükk

Lepingueelne teave

1. jagu

Teave, mida kaupleja peab andma tarbijale enne lepingu sõlmimist

Artikkel 13

Teavitamiskohustus kauglepingu või väljaspool äriruume sõlmitava lepingu sõlmimise korral [ME 93]

1. Kaupleja, kes sõlmib kauglepingu või väljaspool äriruume sõlmitava lepingu, on kohustatud enne, kui leping on sõlmitud või kui pakkumus muutub tarbija suhtes siduvaks, esitama tarbijale selgel ja arusaadaval viisil järgmised andmed:

a) kauba, digitaalse infosisu või seotud teenuse põhiomadused sidevahendile ning kaubale, digitaalsele infosisule ja seotud teenusele kohases ulatuses;

b) koguhind ja täiendavad kulud vastavalt artiklile 14;

c) ettevõtja isikuandmed ja aadress vastavalt artiklile 15;

d) lepingu tingimused vastavalt artiklile 16;

e) teave taganemisõiguse kohta vastavalt artiklile 17;

f) kaupleja müügijärgse klienditeeninduse, kauba müügijärgse hoolduse ja müügigarantii olemasolu ja tingimused ning kaebuste lahendamise kord, kui see on asjakohane;

g) teave võimaluse kohta kasutada kaupleja suhtes rakendatavat vaidluste kohtuvälise lahendamise menetlust ning sellele juurdepääsu tingimused, kui see on asjakohane;

h) funktsioonid, sh sobivate digitaalse sisu tehniliste kaitsemeetmete kasutamine, kui see on asjakohane, ning

i) teave digitaalse infosisu sellise koostalitlusvõime kohta riist- ja tarkvaraga, mis on kauplejale teada või peab olema teada, kui see on asjakohane. [ME 94]

2. Esitatud teave, välja arvatud lõike 1 punktis c nimetatud aadress, saab lepingu lahutamatuks osaks, mida võib muuta ainult juhul, kui pooled on selles sõnaselgelt kokku leppinud.

3. Kauglepingu puhul peab Käesolevas artiklis sätestatud teave peab olema:

a) tarbijale esitatud või kättesaadavaks tehtud kasutatavat sidevahendit arvestades;

b) esitatud lihtsas ja arusaadavas keeles ning

c) loetav, kui see on esitatud püsival andmekandjal. [ME 95]

4. Väljaspool äriruume sõlmitava lepingu puhul peab käesolevas artiklis sätestatud teave olema:

a) tarbijale esitatud paberkandjal või tarbija nõusolekul muul püsival andmekandjal ning

b) esitatud lihtsas ja arusaadavas keeles. [ME 96]

5. Käesolevat artiklit ei kohaldata, kui leping on:

a) sõlmitud toiduainete, jookide või muu sellise koheseks kodus tarbimiseks ette nähtud kauba üleandmiseks, mida kaupleja oma sagedaste ja korrapäraste ringsõitude käigus toimetab tarbija koju, elukohta või töökohta;

b) sõlmitud müügiautomaati või automatiseeritud äriruume kasutades; [ME 97]

c) väljaspool äriruume sõlmitav leping või kui mitu lepingut sõlmitakse ühel ja samal ajal ning lepingute koguhind ei ületa 50 eurot või võrdväärset summat valuutas, milles on lepingu hinna tasumiseks kokku lepitud. [ME 98]

ca) on sõlmitud liikmesriikide õigusaktide kohaselt niisuguse avaliku võimu kandja poolt, kes on seadusega kohustatud olema sõltumatu ja erapooletu ning kes peab ulatusliku õigusalase selgitustööga tagama, et tarbija sõlmib lepingu üksnes põhjaliku kaalutluse alusel ja selle õiguslikust ulatusest teadlik olles. [ME 99]

Artikkel 14

Teave hinna ja täiendavate kulude kohta

1. Artikli 13 lõike 1 punkti b kohaselt esitatav teave peab sisaldama järgmist:

a) kauba, digitaalse infosisu või seotud teenuse koguhind koos maksudega või, juhul kui kauba, digitaalse infosisu või seotud teenuse olemusest tulenevalt ei ole hinda mõistlikult võimalik eelnevalt arvutada, hinna arvutamise viis ning

b) kui see on asjakohane, ka täiendavad veo-, tarne- või postikulud ja mis tahes muud kulud või, kui neid kulusid ei ole mõistlikult võimalik eelnevalt arvutada, teave selle kohta, et võidakse nõuda selliste täiendavate kulude tasumist.

2. Tähtajatu lepingu või tellimust sisaldava teenuslepingu puhul peab koguhind sisaldama tellimuse koguhinda selle perioodi kohta, mille suhtes arve esitatakse. Kui sellise lepingu tasu on kindla määraga, peab koguhind sisaldama koguhinda kuu kohta. Kui koguhinda ei ole mõistlikult võimalik eelnevalt arvutada, tuleb esitada hinna arvutamise viis.

3. Kui see on asjakohane, peab kaupleja teavitama tarbijat sidevahendi kasutamise maksumusest lepingu sõlmimiseks, kui seda maksumust ei arvutata põhitariifi alusel.

Artikkel 15

Kaupleja isikuandmed ja aadress

Artikli 13 lõike 1 punkti c kohaselt esitatav teave peab sisaldama järgmist:

a) kaupleja isikuandmed, näiteks tema ärinimi;

b) kaupleja tegevuskoha täpne aadress;

c) kaupleja telefoninumber, faksinumber ja e-posti aadress nende olemasolu korral, et tarbija saaks kauplejaga kiiresti ühendust võtta ja temaga vahetult suhelda;

d) kui see on asjakohane, siis selle kaupleja isikuandmed ja täpne aadress, kelle volitusel kaupleja tegutseb, ning

e) kaupleja ning, kui see on asjakohane, siis selle kaupleja, kelle volitusel isik tegutseb, täpne aadress, kuhu tarbija võib kaebusi esitada, kui see erineb käesoleva artikli punktide b ja d kohaselt nimetatud aadressist.

Artikkel 16

Teave lepingutingimuste kohta

Artikli 13 lõike 1 punkti d kohaselt esitatav teave peab sisaldama järgmist:

a) maksmise kord, kauba või digitaalse infosisu üleandmise või seotud teenuse osutamise kord ja aeg, mille jooksul kaupleja on kohustatud kauba või digitaalse infosisu tarbijale kätte toimetama või seotud teenuse osutama;

b) lepingu kestus ja tarbija kohustuste miinimumkestus (kui see on asjakohane) või, kui leping on tähtajatu või automaatselt pikenev, lepingu lõpetamise tingimused, ning

c) teave selle kohta, et kaupleja nõudel peab tarbija tasuma ettemaksu või esitama finantstagatise, ning sellise ettemaksu või finantstagatise tingimused, kui see on asjakohane;

d) teave asjakohas(t)e tegevusjuhendi(te) olemasolu ja selle kohta, kust selle juhendi (need juhendid) võib saada, kui see on asjakohane.

Artikkel 17

Teave taganemisõiguse kohta kauglepingu või väljaspool äriruume sõlmitava lepingu korral [ME 100]

1. Kui tarbijal on vastavalt 4. peatükile õigus lepingust taganeda, peab artikli 13 lõike 1 punkti e kohaselt esitatav teave sisaldama taganemisõiguse kasutamise tingimusi, tähtaega ja korda vastavalt 1. liitele ning 2. liites esitatud taganemisteate näidisvormi.

2. Kui see on asjakohane, peavad artikli 13 lõike 1 punkti e kohaselt esitatavad andmed sisaldama teavet selle kohta, et lepingust taganemise korral peab tarbija katma kauba tagastamise kulud, ning kauglepingu puhul, kui kaupa ei saa selle olemuse tõttu posti teel tagasi saata, katma kauba tagastamise kulud.

3. Kui tarbija võib kasutada taganemisõigust, olles avaldanud soovi, et seotud teenuse osutamist alustataks taganemistähtaja jooksul, peavad artikli 13 lõike 1 punkti e kohaselt esitatavad andmed sisaldama teavet selle kohta, et sellisel juhul peab tarbija ettevõtjale tasuma artikli 45 lõikes 5 osutatud summa.

4. Lõigetes 1, 2 ja 3 sätestatud teabe esitamise kohustuse saab täita edastades tarbijale 1. liites esitatud taganemise näidisjuhised. Kui kaupleja on edastanud tarbijale nimetatud juhised korrektselt täidetuna, loetakse, et ta on teavitamiskohustuse täitnud.

5. Kui taganemisõigust ei ole vastavalt artikli 40 lõike 2 punktidele c kuni i ja sama artikli lõikele 3 ette nähtud, peavad artikli 13 lõike 1 punkti e kohaselt esitatavad andmed sisaldama teavet selle kohta, et tarbijal ei ole taganemisõigust, või kui see on asjakohane, teavet selle kohta, millistel asjaoludel tarbija kaotab oma taganemisõiguse.

Artikkel 18

Täiendav teavitamiskohustus ja kinnitus väljaspool äriruume sõlmitava lepingu puhul

1. Kaupleja annab tarbijale allkirjastatud lepingu koopia või kinnituse lepingu sõlmimise kohta paberkandjal, sealhulgas, kui see on asjakohane, kinnituse tarbija nõusoleku ja teavitamise kohta vastavalt artikli 40 lõike 3 punktile d, või tarbija nõusolekul muul püsival andmekandjal.

2. Kui tarbija soovib, et seotud teenuse osutamist alustataks artikli 42 lõikes 2 ettenähtud taganemistähtaja jooksul, nõuab kaupleja tarbijalt püsival andmekandjal sellekohast taotlust. [ME 101]

Artikkel 19

Täiendav teavitamiskohustus ja muud kohustused kauglepingu puhul [ME 102]

1. Juhul kui kaupleja helistab tarbijale eesmärgiga sõlmida kaugleping, peab kaupleja tarbijaga vestlust alustades ennast esitlema ja vajaduse korral esitlema ka seda isikut, kelle volitusel ta helistab, ning ütlema, et helistab ärilistel eesmärkidel.

2. Kui leping sõlmitakse sellise sidevahendi abil, mille puhul on teabe esitamise ruum või aeg piiratud, esitab kaupleja enne lepingu sõlmimist konkreetse sidevahendiga vähemalt käesoleva artikli lõikes 3 sätestatud teabe. Muu artiklis 13 osutatud teabe esitab kaupleja tarbijale asjakohasel viisil vastavalt artikli 13 lõike 3 sätetele.

3. Lõike 2 kohaselt nõutud teave peab sisaldama järgmist:

a) artikli 13 lõike 1 punktis a sätestatud teave kauba, digitaalse infosisu või seotud teenuse põhiomaduste kohta;

b) artikli 15 punktis a sätestatud teave kaupleja isikuandmete kohta;

c) koguhind, kaasa arvatud artikli 13 lõike 1 punktis b ning artikli 14 lõigetes 1 ja 2 osutatud teave;

d) teave lepingust taganemise õiguse kohta ning

e) teave lepingu kestuse kohta ja kui tegemist on tähtajatu lepinguga, artikli 16 punktis b osutatud lepingu lõpetamise tingimuste kohta, kui see on asjakohane.

4. Telefoni teel sõlmitud kaugleping on kehtiv ainult juhul, kui tarbija on pakkumusele alla kirjutanud või saatnud kirjaliku nõusoleku, milles väljendub tahe sõlmida leping. Kaupleja peab andma tarbijale püsival andmekandjal kinnituse saavutatud kokkuleppe kohta.

5. Kaupleja peab andma tarbijale kinnituse sõlmitud lepingu, kaasa arvatud tarbija nõusoleku ja teavitamise kohta vastavalt artikli 40 lõike 3 punktile d, kui see on asjakohane, ning kogu artiklis 13 osutatud teabe püsival andmekandjal. Kaupleja peab nimetatud teabe tarbijale edastama mõistliku aja jooksul pärast kauglepingu sõlmimist, hiljemalt kauba kättesaamise hetkel või enne digitaalse infosisu üleandmist või seotud teenuse osutamise algust, välja arvatud juhul, kui teave on tarbijale esitatud püsival andmekandjal enne kauglepingu sõlmimist.

6. Kui tarbija soovib, et seotud teenuse osutamist alustataks artikli 42 lõikes 2 ettenähtud taganemistähtaja jooksul, nõuab kaupleja tarbijalt selle kohta püsival andmekandjal sõnaselget taotlust.

Artikkel 20

Teavitamiskohustus muu kui kauglepingu ja väljaspool äriruume sõlmitava lepingu puhul

1. Muu kui kauglepingu ja väljaspool äriruume sõlmitava lepingu puhul on kauplejal kohustus esitada tarbijale selgel ja arusaadaval viisil enne lepingu sõlmimist või enne kui pakkumus muutub tarbija suhtes siduvaks järgmine teave, kui selline teave ei ole asjaolusid arvestades niigi selge:

a) kauba, digitaalse infosisu või seotud teenuse põhiomadused sidevahendile ning kaubale, digitaalsele infosisule ja seotud teenusele kohases ulatuses;

b) koguhind ja täiendavad kulud vastavalt artikli 14 lõikele 1;

c) kaupleja isikuandmed, näiteks tema ärinimi, aadress, millel ta tegutseb, ja telefoninumber;

d) lepingutingimused vastavalt artikli 16 punktidele a ja b;

e) kaupleja müügijärgse hoolduse ja müügigarantii olemasolu ja tingimused ning kaebuste lahendamise kord, kui see on asjakohane;

f) teave digitaalse infosisu funktsioonide ja vajaduse korral sobivate tehniliste kaitsemeetmete kasutamise kohta ning

g) teave digitaalse infosisu sellise koostalitlusvõime kohta riist- ja tarkvaraga, mis on kauplejale teada või peab olema teada, kui see on asjakohane.

2. Käesolevat artiklit ei kohaldata lepingute suhtes, mis käsitlevad igapäevaseid tehinguid ja mida täidetakse kohe sõlmimise ajal. [ME 103]

Artikkel 21

Tõendamiskoormis

Käesolevas jaos sätestatud teavitamisnõuete täitmise tõendamiskoormis lasub kauplejal.

Artikkel 22

Sätete kohustuslikkus

Lepingupooled ei või tarbija kahjuks käesoleva jao kohaldamist välistada, selle toimest kõrvale kalduda ega seda muuta.

2. jagu

Teave, mida kaupleja peab andma enne lepingu sõlmimist teise kauplejaga

Artikkel 23

Kauba ja seotud teenuste kohta teabe avaldamise kohustus

1. Enne lepingu sõlmimist kauba müügiks, digitaalse infosisu üleandmiseks või seotud teenuse osutamiseks ühe kaupleja poolt teisele kauplejale on kauba või infosisu üleandjal või teenuse osutajal kohustus avaldada teisele kauplejale mis tahes asjakohasel viisil kogu selline teave üleantava kauba või infosisu või osutatava seotud teenuse põhiomaduste kohta, mida kaupleja teab või peab teadma ja mille avaldamata jätmine teisele poolele oleks vastuolus hea usu ja ausa kauplemise põhimõttega.

2. Selleks et kindlaks teha, kas müüja või teenuseosutaja peab lõike 1 kohaselt teabe teisele poolele avaldama, tuleb arvestada kõiki asjaolusid, sealhulgas järgmist:

a) kas müüjal või teenuseosutajal oli eriteadmisi;

b) kulusid, mida müüja või teenuseosutaja pidi asjaomase teabe saamiseks kandma;

c) seda, kui lihtne olnuks teisel kauplejal muudest allikatest asjaomast teavet saada;

d) teabe olemust;

e) kas on tõenäoline, et teave on teisele kauplejale tähtis, ning

f) head äritava konkreetses olukorras.

3. jagu

Elektroonilisel teel sõlmitud lepingud

Artikkel 24

Täiendav teavitamiskohustus elektroonilisel teel sõlmitava kauglepingu puhul

1. Käesolevat artiklit kohaldatakse juhul, kui kaupleja kasutab lepingu sõlmimiseks elektroonilisi sidevahendeid ja leping sõlmitakse ilma individuaalse e-kirjavahetuse või muu isikliku suhtluseta kaupleja poolt.

2. Kaupleja peab andma teise lepingupoole kasutusse sobivad ja tõhusad tehnilised vahendid, millele teisel poolel on juurdepääs ja mille abil ta saab enne pakkumuse tegemist või vastuvõtmist tuvastada ja parandada sisestusvead.

3. Enne kui teine pool teeb või võtab vastu pakkumuse, esitab kaupleja teisele poolele järgmise teabe:

a) lepingu sõlmimise tehnilised etapid;

b) kas kaupleja säilitab lepinguteksti ja kas see jääb teisele lepingupoolele kättesaadavaks;

c) tehnilised vahendid sisestusvigade tuvastamiseks ja kõrvaldamiseks enne, kui teine pool teeb või võtab vastu pakkumuse;

d) lepingu sõlmimiseks pakutavad keeled;

e) lepingutingimused tingimused, mille põhjal on kaupleja valmis lepingut sõlmima . [ME 104]

4. Ilma et see piiraks 1. jaos sätestatud kaupleja ja tarbija vahelisi suhteid käsitlevaid rangemaid nõudeid, peab kaupleja peab tagama, et lõike 3 punktis e osutatud lepingutingimused tingimused tehakse teisele poolele kättesaadavaks tekstina, mis on väljendatud tähtede või muude arusaadavate märkidega ja mis on püsival andmekandjal, sellise vahendi abil, mis võimaldab tekstis sisalduva teabe lugemist, salvestamist ja reprodutseerimist materiaalses vormis. [ME 105]

5. Kaupleja peab teise poole saadetud pakkumuse või nõustumuse kättesaamist viivitamata elektroonilisel teel kinnitama. Teatel on kirjas pakkumise või nõustumuse sisu. [ME 106]

Artikkel 25

Täiendavad kohustused elektroonilisel teel sõlmitava kauglepingu puhul

1. Kui elektroonilisel teel sõlmitav kaugleping seab tarbijale maksekohustuse, teeb kaupleja vahetult enne, kui tarbija esitab tellimuse, tarbijale teatavaks selgelt ja arusaadavalt artikli 13 lõike 1 punktis a, artikli 14 lõigetes 1 ja 2 ning artikli 16 lõike 1 punktis b sätestatud andmed.

2. Kaupleja tagab, et tarbija kinnitaks tellimust esitades selgesõnaliselt, et tellimus tähendab kohustust maksta. Kui tellimuse esitamine eeldab nupule vajutamist või sarnast funktsiooni, tuleb nupp või sarnane funktsioon tähistada hästi loetavalt ainult sõnadega „tellimus koos kohustusega maksta“ või mõne muu samasuguse ühemõttelise sõnastusega, mis näitab, et tellimuse esitamine toob kaasa kohustuse teha kauplejale makse. Kui kaupleja ei ole käesoleva lõike sätetest kinni pidanud, ei ole leping ega tellimus tarbija suhtes siduv.

3. Kaupleja peab oma müügisaidil hiljemalt tellimisprotsessi alguses selgelt ja loetavalt märkima võimalikud kauba müügipiirangud ja vastuvõetavad maksevahendid.

Artikkel 26

Tõendamiskoormis

Kaupleja ja tarbija vahelistes võlasuhetes lasub käesolevas jaos sätestatud teavitamisnõuete täitmise tõendamiskoormis ettevõtjal.

Artikkel 27

Sätete kohustuslikkus

Kaupleja ja tarbija vahelistes võlasuhetes ei või lepingupooled tarbija kahjuks käesoleva jao sätete kohaldamist välistada, nendest kõrvale kalduda ega nende toimet muuta.

4. jagu

Kohustus tagada esitatavate andmete tõesus

Artikkel 28

Kohustus tagada esitatavate andmete tõesus

1. Kui pooled esitavad üksteisele enne lepingu sõlmimist või sõlmimise ajal teavet kas käesolevas peatükis sätestatud teavitamiskohustuste täitmiseks või muul viisil, on neil kohustus mõistlikult tagada, et esitatav teave on tõene ja ei ole eksitav.

2. Isikul, kellele on lõikes 1 sätestatud kohustust rikkudes esitatud tõele mittevastavat või eksitavat teavet ja kes mõistlikult tugineb nimetatud teabele, kui ta sõlmib teabe esitanud isikuga lepingu, on õigus kasutada artiklis 29 sätestatud õiguskaitsevahendeid.

3. Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või lepingupooled tarbija kahjuks käesoleva artikli kohaldamist välistada, sellest kõrvale kalduda ega selle toimet muuta.

5. jagu

Õiguskaitsevahendid teavitamiskohustuste rikkumise korral

Artikkel 29

Õiguskaitsevahendid teavitamiskohustuste rikkumise korral

1. Kui pool ei ole täitnud käesolevas peatükis sätestatud teavitamiskohustust, on tal vastavalt 16. peatükile kohustus teisele poolele teavitamiskohustuse rikkumisega tekitatud kahju hüvitada. [ME 107]

2. Kui kaupleja ei ole täitnud artiklis 14 osutatud täiendavatest kulude teavitamise kohustust või artikli 17 lõikes 2 osutatud kauba tagastamise kuludest teavitamise kohustust, ei ole tarbijal kohustust neid kulusid tasuda.

3. Käesolevas artiklis sätestatud õiguskaitsevahendite kasutamine ei piira õiguskaitsevahendite kasutamise õigust artikli 42 lõike 2, artikli 48 või artikli 49 kohaselt.

4. Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes ei või lepingupooled tarbija kahjuks käesoleva artikli kohaldamist välistada, sellest kõrvale kalduda ega selle toimet muuta.

3. peatükk

Lepingu sõlmimine

Artikkel 30

Lepingu sõlmimise nõuded

1. Leping on sõlmitud, kui:

a) pooled on saavutanud kokkuleppe,

b) poolte tahe on suunatud õigusliku tagajärje kaasatoomisele ning

c) kokkulepe, mida vajaduse korral täiendatakse Euroopa ühise müügiõiguse normidega, on piisavalt määratletud sisuga ja kindel, et tuua kaasa õiguslikud tagajärjed.

2. Kokkulepe saavutatakse pakkumuse vastuvõtmisega. Pakkumuse võib vastu võtta sõnaselge avalduse või muu tahteavalduse või teoga. [ME 108]

3. Poolte tahe sõlmida kokkulepe, millel on õiguslikud tagajärjed, määratakse kindlaks nende tahteavaldustest ja tegudest lähtudes.

4. Kui vastavalt ühe lepingupoole taotlusele tuleb saavutada kokkulepe teatud tingimustes, siis ei loeta lepingut sõlmituks enne, kui nendes tingimustes on kokkulepe saavutatud.

Artikkel 31

Pakkumus

1. Lepingu sõlmimise ettepanek on pakkumus, kui:

a) see väljendab pakkumuse esitaja tahet olla ettepanekule nõustumuse andmise korral sõlmitava lepinguga õiguslikult seotud ning

b) see on piisavalt määratletud sisuga ja kindel, et lugeda leping sõlmituks. Tarbija ja kaupleja vahelistes suhetes peetakse pakkumise sisu piisavalt määratletuks ja kindlaks sel juhul, kui see sisaldab objekti, kogust või kestust ning hinda. [ME 109]

2. Pakkumus võib olla suunatud kindlale isikule või isikute ringile.

3. Avalikkusele suunatud ettepanek ei ole pakkumus, kui asjaoludest ei tulene teisiti.

Artikkel 32

Pakkumuse tagasivõtmine

1. Pakkumuse võib tagasi võtta, kui tagasivõtmine jõuab pakkumuse saajani enne, kui pakkumuse saaja on ära saatnud nõustumuse või, juhul kui nõustumust väljendatakse teoga, enne lepingu sõlmimist.

2. Kui avalikkusele suunatud ettepanek on pakkumus, võib selle tagasi võtta samal viisil kui pakkumus tehti.

3. Pakkumuse tagasivõtmine ei kehti, kui:

a) pakkumuses on märgitud, et seda ei saa tagasi võtta;

b) pakkumuses on märgitud selle vastuvõtmiseks kindel tähtaeg või

c) kui pakkumuse saaja võis mõistlikult eeldada, et pakkumus on tagasivõtmatu, ja tegutses pakkumuse kehtivust usaldades.

Artikkel 33

Pakkumuse tagasilükkamine

Pakkumuse kehtivus lõpeb, kui pakkumuse esitaja on kätte saanud pakkumuse tagasilükkamise.

Artikkel 34

Nõustumus

1. Pakkumuse saaja otsene tahteavaldus või tegu loetakse nõustumuseks, kui see väljendab pakkumusega nõustumist.

2. Vaikimist või tegevusetust ei loeta nõustumuseks. Eriti kauba müügi, digitaalse infosisu üleandmise või seotud teenuste osutamise juhtudel ei loeta tarbija poolt reageerimata jätmist nõustumuseks. [ME 110]

Artikkel 35

Lepingu sõlmimise aeg

1. Kui pakkumuse saaja saadab nõustumuse, loetakse leping sõlmituks hetkest, mil pakkumuse esitaja saab nõustumuse kätte.

2. Kui pakkumus võetakse vastu teoga, loetakse leping sõlmituks hetkest, mil pakkumuse esitaja saab kätte teate teo tegemise kohta.

3. Olenemata lõikest 2 loetakse leping juhul, kui pakkumusest, pooltevahelisest praktikast või tavast tulenevalt võib pakkumuse saaja pakkumuse vastu võtta teoga ilma sellest pakkumuse esitajale teatamata, sõlmituks hetkest, mil pakkumuse saaja teo tegi.

Artikkel 36

Nõustumuse andmise tähtaeg

1. Pakkumusele nõustumuse andmine kehtib ainult juhul, kui nõustumus jõuab pakkumuse esitajani tema poolt pakkumuses määratud tähtaja jooksul.

2. Kui pakkumuse esitaja ei ole nõustumuse andmiseks tähtaega määranud, kehtib nõustumus ainult juhul, kui see jõuab pakkumuse esitajani mõistliku aja jooksul pärast pakkumuse tegemist.

3. Kui pakkumusele võib anda nõustumuse teoga ilma sellest pakkumuse esitajale teatamata, kehtib nõustumus üksnes juhul, kui tegu tehakse pakkumuse esitaja poolt nõustumuse andmiseks määratud tähtaja jooksul või, kui tähtaega ei ole määratud, siis mõistliku aja jooksul.

Artikkel 37

Hilinenud nõustumus

1. Hilinenud nõustumus loetakse kehtivaks, kui pakkumuse esitaja teatab pakkumuse saajale põhjendamatu viivituseta, et loeb nõustumuse kehtivaks.

2. Kui hilinenud nõustumust sisaldavast kirjast või muust teatest on näha, et see oli saadetud asjaoludel, mille puhul see tavapärase edastamise korral oleks jõudnud pakkumuse esitajani õigeaegselt, loetakse hilinenud nõustumus kehtivaks, juhul kui pakkumuse esitaja ei teata pakkumuse saajale põhjendamatu viivituseta, et pakkumus on lõppenud.

Artikkel 38

Muudatustega nõustumus

1. Pakkumuse saaja vastust, mis sisaldab otseselt või kaudselt pakkumust täiendavaid või pakkumusest oluliselt erinevaid lepingutingimusi, loetakse pakkumuse tagasilükkamiseks ja uueks pakkumuseks.

2. Pakkumust täiendavad või pakkumusest erinevad lepingutingimused, mis käsitlevad muuhulgas hinda, maksmist, kauba kvaliteeti ja kvantiteeti, kättetoimetamise aega ja kohta, ühe lepingupoole vastutuse ulatust teise ees või vaidluste lahendamist, loetakse pakkumust oluliselt muutvateks lepingutingimusteks.

3. Vastus, milles on väljendatud kindlat nõusolekut pakkumus vastu võtta, on nõustumus, isegi kui selles sisalduvad otsesed või kaudsed lepingutingimused, mis erinevad pakkumuse tingimustest, kui need pakkumust oluliselt ei muuda. Vastuses sisalduvad täiendavad või pakkumusest erinevad tingimused saavad sel juhul lepingu osaks.

4. Vastus, mis sisaldab otseselt või kaudselt täiendavaid või pakkumusest erinevaid lepingutingimusi, loetakse pakkumuse tagasilükkamiseks, kui:

a) pakkumuses on nõustumuse andmine sõnaselgelt piiratud pakkumuse tingimustega,

b) pakkumuse esitaja teatab põhjendamatu viivituseta, et ei ole täiendavate või pakkumusest erinevate tingimustega nõus, või

c) kui pakkumuse saaja seab nõustumuse andmise tingimuseks pakkumuse esitaja nõusoleku täiendavatele või pakkumusest erinevatele tingimustele ja nimetatud nõusolek ei jõua pakkumuse saajani mõistliku aja jooksul.

4a. Kaupleja ja tarbija vahelistes suhetes tähendab pakkumuse saaja vastus, mis sisaldab täiendavaid või erinevaid lepingutingimusi, igal juhul tagasilükkamist ja uut pakkumust. [ME 111]

Artikkel 39

Tüüptingimuste vasturääkivus

1. Kui pooled on saavutanud kokkuleppe, kuid pakkumuses ja nõustumuses viidatakse tüüptingimustele, mis on omavahel vastuolus, loetakse leping siiski sõlmituks. Tüüptingimused muutuvad lepingu osaks ulatuses, milles nad sisuliselt kattuvad.

2. Olenemata lõikest 1 ei loeta lepingut sõlmituks, kui üks pool:

a) on eelnevalt sõnaselgelt ja muul viisil kui tüüptingimustes väljendanud tahet mitte olla lõike 1 alusel lepinguga seotud või

b) teavitab teist poolt põhjendamatu viivituseta oma sellekohasest tahtest.

4. peatükk

Taganemisõigus kaupleja ja tarbija vahelise kauglepingu ja väljaspool äriruume sõlmitava lepingu puhul [ME 112]

Artikkel 40

Taganemisõigus

1. Tarbijal on õigus põhjust avaldamata ja kandmata muid kulusid peale artiklis 45 sätestatud kulude taganeda artiklis 42 sätestatud tähtaja jooksul:

a) kauglepingust;

b) väljaspool äriruume sõlmitud lepingust, juhul kui lepingu koguhind või, juhul kui mitu lepingut sõlmiti ühel ja samal ajal, lepingute koguhind ületab 50 eurot või võrdväärset summat valuutas, milles on lepingu hinna tasumiseks lepingu sõlmimisel kokku lepitud.

2. Lõiget 1 ei kohaldata järgmiste lepingute suhtes:

a) leping, mis on sõlmitud müügiautomaati või automatiseeritud äriruume kasutades;

b) leping, mis on sõlmitud toiduainete, jookide või muu sellise koheseks kodus tarbimiseks ette nähtud kauba üleandmiseks, mida kaupleja oma sagedaste ja korrapäraste ringsõitude käigus toimetab tarbija koju, elukohta või töökohta;

c) leping, mis on sõlmitud sellise kauba üleandmiseks või seotud teenuse osutamiseks, mille hind sõltub finantsturu kõikumisest, mida kaupleja ei saa mõjutada ja mis võib ilmneda taganemistähtaja jooksul;

d) leping, mis on sõlmitud tarbija esitatud kirjelduse kohaselt valmistatud kauba või digitaalse infosisu või konkreetsele isikule valmistatud kauba või digitaalse infosisu üleandmiseks;

e) leping, mis on sõlmitud kiiresti rikneva või aeguva kauba müügiks;

f) leping, mis on sõlmitud selliste alkohoolsete jookide üleandmiseks, mille hind on kokku lepitud müügilepingu sõlmimise ajal ning mille kättetoimetamine saab toimuda ainult pärast 30 päeva möödumist lepingu sõlmimisest ning kus alkohoolse joogi tegelik väärtus sõltub turu kõikumisest, mida kaupleja ei saa mõjutada;

g) leping, mis on sõlmitud ajalehe, perioodilise väljaande või ajakirja müügiks, välja arvatud selliste väljaannete tellimislepingud;

h) avalikul enampakkumisel sõlmitud leping;

i) leping, mis on sõlmitud toitlustusteenuse või vaba aja veetmise teenuse osutamiseks, kui lepingus on ette nähtud teenuse osutamise kuupäev või tähtaeg ning

ia) leping, mis on sõlmitud liikmesriikide õigusaktide kohaselt niisuguse avaliku võimu kandja poolt, kes on seadusega kohustatud olema sõltumatu ja erapooletu ning kes peab ulatusliku õigusalase selgitustööga tagama, et tarbija sõlmib lepingu üks